cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Star Trek (filmy a seriály)
Princípy
Vesmír Star Treku obsahuje veľa obývateľných planét v našej galaxii a veľa rôznych rás, prevažne humanoidných. Medzi najdôležitejšie z hľadiska série patria ľudia a Vulkánci, spolu s ďalšími rasami tvoria mierumilovnú Spojenú federáciu planét. V deji sa objavujú zápletky so zradnými Romulánmi, bojovnými Klingónmi, úlisnými Ferengami, biomechanickými Borgami a ďalšími skôr epizodickými rasami. Medzihviezdne vzdialenosti sú prekonávané warpovým pohonom, medzi ďalšie používané fiktívne techniky patria transportér a simulátor (realita vytvorená holografickými objektmi a nepriepustnými poľami energie). Medzihviezdne lode sú vybavené lúčovými zbraňami (fázery a disruptory), torpédami (fotónovými, plazmovými a veľa ďalších typov), štítmi, maskovaním a pod.
Kvôli veľkému záujmu fanúšikov vznikol celý rad kníh, v ktorých je podrobne opísaná ďalšia technika objavujúca sa v Star Treku, podobne existujú podrobné zoznamy rás alebo tried lodí (pozri webové stránky v externých odkazoch). Opísaná je aj „história budúcnosti“, teda fiktívne udalosti od 60. rokov 20. storočia, keď sa seriál začal nakrúcať do 24. storočia, v ktorom sa odohráva. Z pohľadu súčasnosti sa v nej vytvorila alternatívna história, kde napríklad v roku 1993 začali „eugenické vojny“ vedené geneticky vylepšenými ľuďmi a priniesli vyše 30 miliónov obetí.
Star Trek
Prvý Star Trek bol odvysielaný v roku 1966 ako hraný seriál. Dnes sa z rozlišovacích dôvodov označuje v angličtine ako Star Trek: The Original Series. Tento seriál má tri série, spolu 80 dielov po 50 minútach. Hlavnou postavou je kapitán James T. Kirk (herec William Shatner), loď sa volá USS Enterprise, je triedy Constitution a má označenie NCC-1701. Obľúbenou postavou je polovičný Vulkánec, vždy logický a neemotívny Spock (herec Leonard Nimoy).
Motto seriálu: Nekonečný vesmír. Toto sú cesty hviezdnej lode Enterprise na jej päť ročnej misii. Vydávať sa za poznaním tajomných nových svetov, hľadať nové formy života a nové civilizácie. Odvážne sa púšťať tam, kam sa dosiaľ človek nevydal.
Star Trek (animovaný seriál)
V roku 1973 nasledoval animovaný seriál Star Trek, s dvoma sériami, spolu 22 dielov po 30 minútach. Došlo k menším zmenám v posádke, ale hlavní hrdinovia sú tí istí.
Star Trek: Nová generácia
right|thumb|160px|[[Patrick Stewart (kapitán Jean-Luc Picard)]] Po dlhom čase nadviazal v roku 1987 seriál Star Trek: Nová generácia. Má 7 sérií, 175 dielov po 45 minútach. Vzhľadom na to, že medzi obidvomi seriálmi je 20 rokov, bola vymenená celá posádka a modernizovaná kozmická loď. Hlavnou postavou je kapitán Jean-Luc Picard (herec Patrick Stewart), loď sa rovnako volá Enterprise, ale je to už loď triedy Galaxy s označením NCC-1701-D. Úlohu striktne uvažujúceho člena posádky po Spockovi prevzal android Data (herec Brent Spiner), zatiaľ čo telepatické schopnosti Spocka nahradila empatia lodnej poradkyne, polovičnej Betazoidky Deanny Troi (herečka Marina Sirtis). Motto prešlo malými úpravami, keď sa vypustila "päťročná misia" a zmenil výraz no man na pohlavne neutrálne no one. Motto seriálu:
Vesmír a jeho hranice. Také sú cesty hviezdnej lode Enterprise, ktorá pokračuje vo výpravách za poznaním nových svetov, za hľadaním nových foriem života a nových civilizácií. Odvážne sa púšťa tam, kam sa dosiaľ nikto nevydal.
Túto sériu aj pri zhoršujúcom sa zdraví spočiatku riadil Gene Roddenberry, jeho pamiatke je venovaná časť 5x07 Unification, Part I.
Star Trek: Vesmírna stanica D.S. 9
V roku 1993, ešte pred skončením Star Trek: Nová generácia sa začala vysielať ďalšia séria Star Trek: Vesmírna stanica D.S. 9. Má 7 sérií, 176 dielov po 45 minútach. Neodohráva sa na vesmírnej lodi, ale na stabilnej vesmírnej stanici Hlboký vesmír Deväť (ang. deep space nine), pred obsadením Federáciou nazývanej Terok Nor. Došlo ku kritickému porovnávaniu so seriálom Babylon 5, ktorého dej sa odohráva tiež väčšinou na malom území stacionárnej stanice. V tretej sérii dostane stanica k dispozícii loď USS Defiant. Veliteľom stanice je Benjamin Sisko (herec Avery Brooks). Miesto nepochopiteľného a exotického člena posádky zaujal meňavec Odo (herec René Auberjonois).
Star Trek: Voyager
Seriál vedie Brannon Braga, ktorý ho pojal dosť odlišne, čo u časti fanúšikov vzbudilo rozhorčenie. Hlavným predmetom kritiky je narušenie kontinuity seriálu.
Enterprise
V rokoch 2001 – 2005 sa Paramount snažil seriál "reštartovať", vrátiť k pôvodným hodnotám. Pod vedením Brannona Bragu vzniká séria Enterprise. Táto séria mala celkovo 4 série, 98 dielov po 45 minútach, odohráva sa pred všetkými predchádzajúcimi sériami, dokonca ešte pred vznikom Federácie. Loď sa volá Enterprise, nesie označenie NX-01, kapitánom je Jonathan Archer (herec Scott Bakula). Pre klesajúci záujem bola ukončená.
Discovery
Tento seriál sa vysiela od roku 2017. Dej sa odohráva asi 10 rokov pred dejom pôvodného seriálu Star Trek zo 60. rokov 20. storočia. Jednou z hlavných tém prvej série je vojna medzi ľuďmi a Klingónmi.
Picard
V roku 2020 uviedla CBS na streamovacej službe Prime Video nový seriál Star Trek: Picard s Jean-Luc Picardom.
Ostatné diela
Okrem oficiálnych seriálov od produkčnej spoločnosti existuje ešte veľa príbehov nakrútených amatérsky fanúšikmi, dokonca aj celý seriál Star Trek: Hidden Frontier, ktorý má sedem sérií. Tieto neoficiálne diela nemajú licenciu od spoločnosti Paramount Pictures, tá ale ich vzniku nijak významne nebráni. Spoločnosť musela zaviesť pravidlá, ktorými sa dnes reguluje vznik tejto fanúšikovskej tvorby, aby svojou dnes už kvalitnými počinmi nezasahoval do jej komerčných záujmov.
Filmy
V rokoch 1979 – 2016 bolo uvedených 13 filmov. Prvých šesť vychádza z pôvodného Star Trek (seriál) s kapitánom Jamesom Kirkom a Spockom (herci William Shatner a Leonard Nimoy), štyri ďalšie filmy nadväzujú na Star Trek: Nová generácia s kapitánom Jean-Lucom Picardom (herec Patrick Stewart).
V roku 2009 bol uvedený filmový reštart pod názvom Star Trek s novým hereckým obsadením, vysvetľujúcim príchod Jamesa Kirka (herec Chris Pine) do Hviezdnej flotily a jeho sprvu nepríjemné stretnutie so Spockom (herec Zachary Quinto). Boli nakrútené 3 novodové celovečerné filmy.
Hry a ostatné
K téme Star Trek štúdio Interplay vydalo simulátor Star Trek: Starfleet Academy. Časom simulátor prešiel niekoľkými zmenami, bola pridaná Klingonská federácia. Výsledkom bola hra Star Trek: Klingon Academy, ktorá je situovaná do prostredia klingonskej akadémie, generála Changa zo Star Trek VI: Neobjavená zem.
Okrem hier sa téme venuje množstvo knižných spracovaní, či nezávislé komiksy.
Scott Lobdell v 1996 publikoval aj komiks zobrazujúci stretnutie svetov Star Trek a X-Men.
Kult
right|thumb|Motocykel [[Tuning (automobil)|vytuningovaný na hviezdnu loď.]] Star Trek má veľké množstvo zanietených fanúšikov, aj v slovenčine nazývaných trekkies. V 60. rokoch 20. storočia sa fanúšikom podarilo zvrátiť rozhodnutie spoločnosti NBC nepokračovať v natáčaní seriálu Star Trek listovou kampaňou. Nasledujúce snahy fanúšikov ovplyvniť rozhodovanie producentov bolo menej úspešné. Najnovšia séria Star Trek: Enterprise bola pre klesajúci záujem predčasne ukončená už po štyroch sériach.
Fanúšik Star Treku je často prirovnávaný k fanúšikom kultových seriálov Babylon 5 a Star Wars, medzi priaznivcami týchto kultov vznikajú často spory o to, ktorý príbeh je lepší.
NGC 4607
NGC 4607 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 24. apríla 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
486 Cremona
486 Cremona je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil L. Carnera 11. mája 1902.
2641 Lipschutz
2641 Lipschutz je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Indiana University 4. apríla 1949.
Olympia (Washington)
Olympia je hlavné mesto amerického štátu Washington. Začlenené bolo 28. januára 1859. Má rozlohu a podľa sítania obyvateľstva v roku 2010 tu žije 46 478 obyvateľov. Je tiež sídlom okresu Thurston County.
Frekvencia
Frekvencia (z lat. frequentia=častosť, početnosť; frequens=častý, početný) môže byť:
Meropis
Meropis môže byť:
Obchod na korze
Obchod na korze je film na motívy novely spisovateľa Ladislava Grosmana. Ako prvý česko-slovenský film získal cenu americkej Akadémie filmových umení a vied (Oscar) za najlepší cudzojazyčný film v roku 1966. Poľská herečka Ida Kamińska bola o rok nato nominovaná na Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe (cenu nakoniec získala Liz Taylorová za úlohu Marthy v Kto sa bojí Virginie Woolfovej?).
Dej
Film je tragikomickým príbehom jednoduchého stolára Tóna Brtka, ktorý sa vďaka svojmu švagrovi, miestnemu veliteľovi Hlinkovej gardy, stáva arizátorom a získa skrachovanú galantériu, patriacu staršej židovskej vdove Rozálii Lautmanovej. Film tematizuje schopnosť autoritatívneho režimu zatiahnuť do svojho súkolia aj bezúhonného človeka, ktorý sa potom márne snaží vyrovnať s výčitkami vlastného svedomia.
Príprava a neskoršie premietanie
Film sa natáčal na východnom Slovensku v Sabinove a v ateliéroch v Prahe. Pôvodne sa film mal natáčať v Rožňave, ale pre nesúhlas vedenia mesta sa časti filmu s mestským prostredím nakoniec natáčali v Sabinove.
Nakrúcanie filmu sa začalo 12. júna 1964. Rozpočet filmu tvorcovia prekročili o 700 000 korún a plánovanú metráž 2700 o 750 metrov.
Po roku 1969 bol film ako následok Kadárovej emigrácie zakázaný.
NGC 4608
NGC 4608 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Vchynice
Vchynice je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 317 obyvateľov, z toho 161 mužov a 156 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,5 roka, ženy 41,7 roka).
Lavra
Lavra je veľký a mimoriadne významný monastier (kláštor), ktorý spravidla podlieha priamo patriarchovi (a nie miestnemu biskupovi). Status lavry má vo svete len niekoľko monastierov. Pôvodne toto slovo označovalo väčšie zoskupenie kélií či jaskýň s centrálnym chrámom a prípadne aj spoločnou trapézou (jedálňou).
Termín sa používa v prostredí gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi.
487 Venetia
487 Venetia je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil L. Carnera 9. júla 1902.
Alet-les-Bains
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 436 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Narkotikum
Narkotikum je látka so sedatívnym, hypnotickým a analgetickým účinkom. Narkotiká sa rozdeľujú na prírodné látky, napríklad opiáty (morfium) alebo marihuana, hašiš, semisyntetické látky, zväčša deriváty morfínu a syntetické látky (metamfetamín). Pri dlhodobom podávaní vzniká návyk, ktorý môže viesť k narkománii. Menej toxické narkotiká sa v medicíne používajú ako anestetikum.
Perióda
Perióda (z lat. periodus=členitá veta < gr. períodos=chodenie okolo, obeh, návrat) môže byť:
Ivan Adamovič
Ivan Adamovič (* 27. november 1967, Praha) je redaktor, spisovateľ hlavne sci-fi literatúry, prekladateľ.
Životopis
Je redaktorom časopisu Ikarie, šéfredaktorom časopisu Živel, redaktorom časopisu Quo ST FF UK Praha. Prispieval do rady časopisov v Česku aj vo svete. Pre nakladateľstvo Najáda v Prahe viedol edíciu Manta. Trojnásobný držiteľ Ceny Akadémie ako najlepší sci-fi redaktor.
Oženil sa v roku 1991 s Kateřinou, rodenou Zemanovou.
Československý fandom
Na začiatku 80. rokov sa stal členom rady sci-fi klubov, najskôr SFK Spectra, ADA, potom viedol SFK RUR a stal sa členom Klubu Julese Vernea. Zúčastňoval sa desiatok akcií a stretnutí (conov) nielen v Česku, napr. pravidelný účastník všetkých Parconov od roku 1983, tiež vo svete (Worldcon, Eurocon). Stal sa členom World SF Association of Professionals.
Poviedky
Je autorom desiatok poviedok, uverejnených v fanzinoch, časopisoch a antológiách
Študijné práce
V rade novín a časopisov uverejňuje publicistické články z oblastí i mimo SF
2642 Vesale
2642 Vesale je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Sylvain Julien Victor Arend 14. septembra 1961.
Moumoulous
Moumoulous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marlenka
Marlenka je medová torta, ktorá vychádza zo starej arménskej receptúry. Je zložená z medovo-orechového cesta, ktoré je prekladané karamelovým krémom. Môže byť doplnená čokoládovou polevou, kúskami karamelu a posekanými orieškami.
Podáva sa pri izbovej teplote, preto nie je potrebné ju chladiť a vďaka tomu je vhodná aj do kaviarní. Vyrába sa bez chemických konzervačných látok.
Agrón (rozlišovacia stránka)
Agrón môže byť:
Vlastislav (okres Litoměřice)
Vlastislav je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 175 obyvateľov, z toho 77 mužov a 98 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 39,0 roka, ženy 41,6 roka).
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2006
náhľad|Pamätná minca vydaná pri príležitosti MS 2006
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2006 sa konali v lotyšskej Rige od 5. mája do 21. mája 2006. Bola to medzinárodná súťaž organizovaná Medzinárodnou hokejovou federáciou (International Ice Hockey Federation). Majstrom sveta sa stalo Švédsko, ktoré vo finále zdolalo Česko 4:0 a vybojovalo si tak ôsmy majstrovský titul. Zároveň sa mu v jednom roku podarilo získať titul majstra sveta a vyhrať olympijský turnaj, čo sa dovtedy nepodarilo žiadnemu tímu. Do prvej divízie zostúpili Kazachstan a Slovinsko. Slovensko vypadlo s Kanadou vo štvrťfinále a tak do bojov o medaily nezasiahlo.
Štatistiky
All Star tím podľa novinárov:
I. divízia Majstrovstiev sveta 2006
I. divízia Majstrovstiev sveta v hokeji je zložená z národných mužstiev, ktoré nedosahujú kvalít mužstiev hlavného turnaja. Mužstvá sú rozdelené do dvoch skupín a zápasy sú oddelené od hlavného turnaja. V každej skupine hrajú mužstvá systémom každý s každým a mužstvo, ktoré skončí na prvom mieste postupuje do hlavného turnaja budúcoročných Majstrovstiev sveta. Posledné mužstvo zostupuje do II. divízie budúcoročných Majstrovstiev sveta.
Skupina A
Skupina A I. divízie sa hrala v Amiens vo Francúzsku od 24. do 30. apríla
Zápasy
''Nemecko postúpilo na Majstrovstvá sveta v hokeji 2007, Izrael zostúpil do II. divízie''
Skupina B
Skupina B I. divízie sa hrala v Tallinne v Estónsku od 23 do 29. apríla
Zápasy
''Rakúsko postúpilo na Majstrovstvá sveta v hokeji 2007, Chorvátsko zostúpilo do II. divízie.''
Alzonne
Alzonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1303 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rybnícky potok (prítok Rovenského potoka)
Rybnícky potok je krátky potok na Záhorí, vo východnej časti okresu Senica. Je to pravostranný prítok Rovenského potoka, meria 1,8 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Senická pahorkatina, juhovýchodne od kóty 278,4 m v lokalite Záhumenice západne od obce Rovensko, v nadmorskej výške približne 216 m n. m.
Opis toku
Sprvu tečie na krátkom úseku severojužným smerom a sleduje cestu č. 51 na pravom brehu. Ďalej už tečie juhojuhovýchodným smerom odlesnenou poľnohospodárskou krajinou na katastrálnom území Rovenska. Juhojuhozápadne od tejto obce, v lokalite Papánkovo, sa v nadmorskej výške cca 203,5 m n. m. vlieva do Rovenského potoka. Nepriberá žiadny prítok.
Prosnes
Prosnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
NGC 4610
NGC 4610 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. januára 1784.
NGC 4609
NGC 4609 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Južný kríž, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 12. mája 1826.
NGC 4610
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Prosnes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 4609
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,9.
Prosnes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Moderný národ
Moderný národ je najvyššia forma etnického spoločenstva, ktorá vzniká na podklade spoločného jazyka, územia, kultúry, ekonomiky, historického vývoja a psychického založenia. Rozvoj moderného národa nastal až v priemyslových spoločnostiach, ktoré sa vyvíjali podľa sociálnej a politickej štruktúry, vlády, podľa charakteru ekonomiky atď.
Mlynica (obec)
Mlynica je obec na Slovensku v okrese Poprad. Disponuje výhodnou polohou pre turistiku. Najvýznamnejšou pamiatkou je románsko-gotický Kostol sv. Margity Antiochijskej z polovice 13. storočia stojaci v opevnenom vyvýšenom areáli. V 15. storočí bol goticky prestavaný a zmenený na dvojlodie. Donedávna sa v obci nachádzalo aj Múzeum veteránov, ktoré sa presunulo do Kežmarku. Múzeum sa nachádzalo v evanjelickom kostole, ktorý je v súčasnosti bez vhodného využitia.
Mengusovce
Mengusovce sú obec na Slovensku v okrese Poprad. Mengusovce sú vstupnou bránou do Vysokých Tatier. Ležia na križovatke ciest E50 a diaľnice D1.
Obec leží na úpätí Vysokých Tatier v nadmorskej výške 825 metrov nad morom, pričom najvyššie položená časť mengusovského chotára (950 ha) sa nachádza vo výške 1040 metrov nad morom.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1398, pritom však s určitosťou vieme, že jej historické pramene siahajú minimálne do obdobia rokov 1245-1250 a zrejme až do čias tatárskeho vpádu, čo znamená do samého začiatku 13.storočia.
Medzi najvýznamnejšie kultúrne pamiatky obce patria rímskokatolícky kostol sv. Tomáša zo 40. až 50. rokov 14. storočia, Evanjelický kostol (1840) a zvonica (1932) , Modlitebňa Bratskej jednoty baptistov (1943).
2643 Bernhard
2643 Bernhard je planétka s priemerom 13 km, ktorú objavil Tom Gehrels 19. septembra 1973.
Mengusovce
V obci je najvyššia povolená rýchlosť 30 km/hod nakoľko obec myslí na bezpečnosť najmä malých detí hrajúcich sa na uliciach a bezpečnosť svojich občanov.
Hranovnica
Hranovnica je obec na Slovensku v okrese Poprad v oblasti Severného Spiša
Názov obce
Všeobecne prevláda názor, že názov obce je odvodený od slova granica, hranica. Vychádza zrejme zo slovansko-germánskeho prvotvaru v zmysle označenia „hraničného miesta“. Pravdepodobne preto, že leží na hranici medzi Spišom a Gemerom alebo snáď aj Uhorska a Poľska. Jej názov sa nám dochoval v rôznych podobách: Granich (12941320), Greniz, Grenic (13211328), Grenicz (1423), Hranowycza (1598), Hranowcze (1773) a v roku 1786 sa už stretávame s dnešným názvom v podobe Hranownicza. Latinsky sa uvádzala ako villa Granich, nemecky ako Grencz, maďarsky Grénic alebo Veghély či Szépesveghely.
Erb
Heraldická komisia Ministerstva vnútra Slovenskej republiky odporúčala prijať erb obce v tejto podobe: v červenom štíte strieborná, zlatovlasá, strieborno odetá, zlatým plášťom zahalená sv. Barbora, vo vystretej pravici so striebornou trojokennou vežou, v ľavici pred sebou so zlatou knihou, po jej bokoch po jednej veľkej zlatej hviezde. Tento symbol obce Hranovnica je zaevidovaný v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou H-80/97. Sv. Barbora bola v stredoveku jednou z najpopulárnejších svätíc. Dve zlaté hviezdy plnia funkciu odlišovacích prvkov v erboch a pečatiach s jej obrazom, keďže zobrazení tejto svätice v stredovekých erboch bolo veľa. Červená farba štítu je symbolom jej preliatej mučeníckej krvi. Zlatá alebo žltá farba je v kresťanskej symbolike znakom cnosti, úcty a vznešenosti. Strieborná alebo biela farba je zas vyjadrením nevinnosti, čistoty a radosti. Žltá a biela farba v heraldike symbolizujú tiež vzácne kovy zlato a striebro, kým červená farba je aj symbolom železa. Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách červenej (3/10), žltej (1/10), bielej (2/10), žltej (1/10) a červenej (3/10). Pomer strán vlajky je 2:3 a je ukončená tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi siahajúcimi do tretiny listu vlajky.
Pečať
Prvý záznam o vydaní listiny predstaviteľmi obce Hranovnica pochádza z roku 1502. Listina je opatrená pečaťou s clonou priemeru. V pečatnom poli sa nachádza postava ženy s dlhými vlasmi, ktorá v pravej zdvihnutej ruke drží vežu, v ľavej ruke, v úrovni pásu, má pravdepodobne knihu. Po jej stranách sa nachádzajú dve šesťcípe hviezdy. Hoci doložené patrocínium miestneho chrámu z roku 1396 hovorí o sv. Márii Magdaléne, atribút veža identifikuje ženu z obecnej pečate ako sv. Barboru. Kruhopis pečate obsahuje text „S.GRENICZ“ (Sigillum Grenicz), písaný gotickým minuskulským písmom. Typ pečate a písma umožňuje položiť vznik typária už do 1. polovice 15. storočia. Existujú ešte ďalšie dva dokumenty overené touto pečaťou, a to z roku 1518, kedy bol richtárom istý Matúš, a z roku 1529, keď bol richtárom Melchior Flayshacker.
Medzi rokmi 16741693 došlo k zmene typária a to z dôvodu zmeny patrocínia miestneho chrámu na sv. Martina. Najstarší odtlačok so sv. Martinom, ktorý sa našiel v obecnom urbári pochádza z roku 1771. Táto pečať má priemer. Vo svojom poli má sv. Martina na koni, ako si mečom odsekáva z plášťa, aby zaodel žobráka. Po bokoch jazdca sú písmená “S” a “M”, ktoré identifikujú jazdca (Sanctus Martinus). Kruhopis pečate obsahuje text: „SIGILLVM+COMMVNITATIS+GRENNIZENSE“. Okraj pečate je zdobený vencom. Túto pečať používala obec ešte aj v 60. rokoch 19. storočia. Pečatidlo sv. Martina akoby plnilo funkciu veľkého autentického typária, pretože súčasne s ním, medzi rokmi 18011870 obec používala na pečatenie svojich listov aj menšie pečatidlo (priemeru ). Obsahuje postavu sv. Barbory, ale v inej podobe ako na najstaršej pečati. Rytcovi tohoto typária slúžila najstaršia pečať obce ako predloha, ale nenapodobnil ju do detailov. Svätica drží v pravej zohnutej ruke pravdepodobne knihu a vľavo ju sprevádza veža s krížikom. Svätici pridal ešte aj korunu a vynechal obe hviezdy po stranách postavy. Je zaujímavé, že do pečate neprevzal nového patróna chrámu sv. Jána Krstiteľa, ktorého Hranovnica získala v roku 1775, ale vrátil sa k sv. Barbore. Zvláštnosťou pečate je, že jej kruhopis nekorešponduje s názvom obce Hranovnica, ktorá ju používala na overovanie svojich písomností, ani s obsahom pečatného poľa. Text kruhopisu je totiž nasledovný: „S:FRIS IODOVI“ (Sigilum fratris Iodovici). Keďže sa v pečati evidentne nachádza sv. Barbora a nie sv. Jodok ako hovorí nápis, pravdepodobne ide o pretrvávajúci kult a obľúbenosť tejto patrónky u miestnych obyvateľov a môže to súvisieť aj s rozvojom baníctva, hámorníctva a kováčstva v obci koncom 18. a začiatkom 19. storočia. Nápis zas môže odrážať reminiscenciu zemepánov obce, pretože sv. Jodok bol patrónom pútnikov, slepcov, dobrej úrody a dobytka, ochranca proti moru, ohňu a búrke. Hranovnica teda do 70. rokov 19. storočia používala na overovanie svojich dokumentov obrazové pečate. Autor I. Ponduša uvádza existenciu pečate s textom „GRENICZ MEZÖVÁROS PECSETJÉ 1873“, ale bez citácie prameňa. Teda nevedno, či ide o obrazovú pečať alebo o nápisovú pečať.
Koncom 19. storočia sa začala používať pečiatka s maďarským textom „GRENICZ SZEPESMEGYE KÖZSETJE“, ktorú začiatkom 20. storočia nahradila pečiatka vyhotovená budapeštianskym rytcom Ignácom Felsenfeldom. Obsahovala text so zmeneným názvom obce: „PESVÉGHELY KÖZSÉG SZEPES VÁRMEGYE +1906+”. Súčasná pečať obce je kruhová, bez heraldického šrafovania, v strede pečatného poľa má zvolený obecný symbol so sv. Barborou. Kruhopis pečate obsahuje text „OBEC HRANOVNICA”.
Prvá písomná zmienka, história a význam obce do 20. storočia
Prvá písomná zmienka o obci pochádza až z roku 1294. Ide o listinu, ktorou cisterciánsky štiavnický opát Ján uzatvoril zmluvu so svojim šoltýsom Helbrandom zo Stoján o zakúpení 120 jutár zeme v Hranovnici a 120 jutár zeme v Kubachoch. Je pravdepodobné, že Hranovnica i Kubachy (dnes Spišské Bystré) boli šoltýsovi dané už ako jestvujúce dediny, iba o nich nemáme žiadne písomné dokumenty. Túto zmluvu v roku 1299 obnovil opát Ján v súvislosti s prechodom dedičstva na Helbrandových potomkov – Helbranda z Hranovnice a Menharda z Kubách. Opätovne ju potvrdil kráľ Žigmund v roku 1423, keď sa zdržiaval na Spiši kvôli sporu medzi opátom a hranovnickým šoltýsom (synom Helbranta) o mlyn.
V roku 1347 uhorský kráľ Ľudovít Veľký udelil spišskému cisterciánskemu kláštoru právo súdobníctva u svojich poddaných. Toto právo sa vzťahovalo na všetky dediny, ktoré patrili opátstvu. Opátstvo bolo tzv. hodnoverným miestom s právom vlastniť úradnú pečať a vyhotovovať listiny majetkoprávneho charakteru a ich overené odpisy. Cisterciáni značne ovplyvnili život na Spiši. Boli známi svojim vzťahom k poľnohospodárstvu i k stavebníctvu. Po príchode začali klčovať lesy a zúrodňovať pôdu. Preto mali záujem o zakladanie dedín, ktorých obyvatelia predstavovali potrebnú pracovnú silu. Medzi týmito dedinami zaujímala Hranovnica osobitné miesto, prechádzala ňou totiž jedna z najstarších obchodných ciest a bola sídlom šoltýsov. Pôvodným a najrozšírenejším zamestnaním obyvateľstva bolo poľnohospodárstvo, spolu so včelárstvom a rybolovom. Práca na poli zároveň predstavovala najstaršiu povinnosť poddaného. Poddaní museli odvádzať dávky v rôznych formách (deviatky, desiatky, regálie), boli povinné dávky z ovčiarstva, včelárstva, ale i z varenia piva a pálenia alkohol. K predpísaným robotám patrila aj práca so záprahom – furmanka. Z tejto povinnosti sa vyvinula špecifická forma zamestnania ľudí v tejto oblasti – povozníctvo, ktoré tu pretrvalo až do polovice 20. storočia. Zemepáni podporovali pálenie vápna a drevného uhlia, lov rýb a zveriny a neskôr aj kutačstvo a baníctvo. S kopaním rúd začali už cisterciáni. Ďalšia vlna záujmu o baníctvo nasledovala v 16. storočí, na popud Thurzovcov, ktorí stáli aj za obchodom s meďou. Hranovnica sa stala v tomto období hospodársky najvýznamnejšou zo všetkých okolitých dedín. Nachádzalo sa tu skladište medi – Kupferhaus a vlastnila zvláštne výsady. Sklad na meď slúžil ako prechodná stanica, odtiaľ sa meď vyvážala furmankami. V 17. a 18. storočí pokračovali v ťažbe štiavnickí jezuiti. Aj v súčasnosti možno nájsť medzi Hranovnicou a Vernárom početné povrchové bane.
Ekonomický význam obce stúpol po tom, keď sem z Teplice preložili jarmoky celej Hornádskej kotliny. Obyvateľstvo v minulosti veľmi často postihovali požiare a choroby. Z chorôb to boli hlavne mor a cholera, ktoré tu zúrili v rozmedzí rokov 13121315, v rokoch 1453, 1645 i 1710.
Hranovničania sa zapojili aj do revolučného hnutia v rokoch 18481849 prevážaním vojakov i munície. Tradičné zamestnania ako boli ovčiarstvo, včelárstvo, výroba vápna a uhliarstvo zaznamenali konjunktúru. Najrozšírenejším a v mnohých prípadoch aj jediným zdrojom obživy bolo poľnohospodárstvo. V štatistike Spišskej župy z konca 19. storočia sú o Hranovnici tieto údaje: obec mala 1 221 obyvateľov, nachádzalo sa v nej 144 domov, mala vlastný poštový úrad. Administratívne obec patrila do pohornádskeho okresu, Levočskej súdnej stolice, súdneho okresu v Spišskej Sobote a daňového úradu v Kežmarku.
Na prelome storočí sa ľudia zamestnávali predovšetkým poľnohospodárstvom, prácou v lese, povozníctvom, uhliarstvom a drobnou remeselnou výrobou. Obyvatelia boli často nútení odchádzať za prácou do cudziny. V celej doline existovalo množstvo páleníc, ktoré však panstvo starostlivo kontrolovalo. Tradičná pripútanosť ľudí k pôde, ale bez jej vlastníctva, neumožňovala ľahký prechod na nové výrobné vzťahy.
Sídla a obydlia
Sídelná forma Hranovnice do 19. storočia nie je známa. Predpokladá sa, že bola radová, pretože v roku 1820 celá obec vyhorela aj s kostolom a po tomto roku bola doslova vybudovaná od základu. Terajší sídelný ráz Hranovnice pochádza z obdobia 18201830. Vyznačuje sa kompaktným intravilánom v tvare trojuholníka. V hornej časti sa domy zbiehajú až k potoku, ktorý preteká stredom obce. Pri ceste z Popradu vyúsťujúcej na námestie sú drevené a murované sypance (lemhauzy). Odstránením spancov sa vytvorili podmienky na rozšírenie parku pred kostolom. Pri poslednej prestavbe sa vybudovala nová cesta smerom na Vernár, ktorá obchádza námestie z ľavej strany. Po druhej svetovej vojne sa pri tejto ceste postupne vytvára nové centrum obce, najmä vybudovaním školy, budovy miestneho zastupiteľstva a nákupného strediska.
Po zaniknutí banského podnikania získava dominujúce postavenie poľnohospodárstvo, pre potreby ktorého sa riešila aj urbanistika celého sídla. Okrem spomenutých sypancov sústredených na námestí pred domami ide predovšetkým o stodoly, ktoré v súvislom rade uzatvárajú hospodárske dvory v ich zadnej časti. Pred stodolami viedla hospodárska cesta, z nej bol prístup do každého dvora. Toto riešenie umožňovalo hospodársku komunikáciu bez toho, aby sa vozy so senom, obilím či hnojom dostávali na námestie, kde sa mohla udržiavať nielen väčšia čistota, ale vytvárala sa “pešia zóna”, ak použijeme súčaasnú terminológiu. Námestie bolo využívané ako trhovisko. Jarmoky sa tu konali štyrikrát do roka. Aj kvôli trhom sa niekdajšia radová zástavba domov s otvorenými dvormi uzatvárala vstupnými bránami a vytvorila sa tak súvislá uličná zástavba, čím boli domy chránené pred nezvanými hosťami. Obec tak aj zo stavebnej stránky ziskala zo strany námestia mestský charakter. Naopak zo zadnej strany si zachovala poľnohospodársky ráz až do založenia JRD. Zánikom individuálneho hospodárenia sa vytvorili podmienky pre výstavbu bytoviek či individuálnu výstavbu, pri ktorej sa postupne búrali nepotrebné stodoly a z pôvodne hospodárskej cesty vznikla nová ulica. Sídelná forma sa postupne rozrástla o bočné ulice, pôvodné mestečko tak nadobudlo všetky znaky súčasného mesta.
Po poslednom veľkom požiari (1820) sa domy stavali už z kameňa a tehál. Na rozdiel od trojpriestorových drevených domov mali murované domy prednú, parádnu izbu, pitvor, zadnú izbu a komoru. Izby boli umiestnené za sebou a domy boli orientované do ulice užšou, štítovou stranou. Dvory od cesty sa postupne uzatvárali bránami. Na pozdĺžnej strane domu, kde je umiestnený vchod do pitvora, je vysunutá strecha, vytvárajúca tak podstrešie so šírkou 40. Ak je strecha vysunutá viac ako, podopierajú ju drevené alebo murované stĺpy, čím sa vytvára arkáda označovaná ako ganek. Obytná časť pokračovala hospodárskou, v ktorej najmä maštaľ bola konštrukčne spojená do jedného celku s domom a zakrytá spoločnou strechou. Dvor uzatvárala záhrada – humno, končiace pri zadnej hospodárskej ceste, kde bola umiestnená stodola. Celé usporiadanie sa opakovalo na každom dvore, pričom pozdĺžnu hranicu dvora tvorila zadná – chrbtová časť susedného domu. Murované domy boli podpivničené, pričom pivnice sa umiestňovali pod prednou izbou a mali valené klenby. Dodržiavanie rozostupu domov, stavebný materiál i strešná krytina boli predmetom vrchnostenského nariadenia, čo dokazuje kurentálny protokol z 19. júla 1789. Skutočnosť, že obec vyhorela ešte v polovici 19. storočia, svedčí o tom, že sa nariadenia nedodržiavali dôsledne. Príčina je asi v tom, že k opracovaniu dreva mali ľudia bližší vzťah ako ku kameňu.
Najstarší objekt
Keďže v roku 1820 celá obec vyhorela do tla aj s kostolom, v obci sa nenachádza žiadna veľmi stará budova. Za najstarší objekt sa považuje rímskokatolícky Kostol sv. Jána Krstiteľa. Pôvodne bol neskororománsky, z tohto obdobia sa zachovala veža. Koncom 14. storočia bol prestavaný na gotický a v 17. až 19. storočí upravovaný na barokový až klasicistický.
Charakteristika z geografického hľadiska
Územie obce sa nachádza vo východnej časti Fatransko-tatranskej oblasti, ktorá patrí k Vnútorným alebo Centrálnym Karpatom a rozprestiera sa na častiach rozličných geomorfologických celkov. Južnú polovicu katastrálneho územia vypĺňa Predná hoľa, časť Kráľovohoľských Tatier, najvýchodnejšieho podcelku Nízkych Tatier. Severná časť katastra šplhá po svahu Dúbravy až ku jej hrebeňu. Tá je podcelkom Kozích chrbtov, ktoré vznikli ako hrasť len za posledných 1 milión rokov.
Medzi uvedenými geomorfologickými celkami sa rozprestiera úzky západný výbežok Hornádskej kotliny – Vikartovská priekopa. Je vyplnená flyšovými usadeninami, najmä pieskovcami, ílovcami a slieňovcami. V západnej časti sa nachádzajú taktiež travertíny, ktorý boli spojené s výstupom silne mineralizovaných vôd na zlomových líniách. Základnú kostru vodných tokov tvorí rieka Hornád a jej prítoky, z ktorých je najvýznamnejší Vernársky potok.
Obec sa nachádza v centrálnej časti Vikartovskej priekopy, južne od metropoly Spiša a Tatier-Popradu, na frekventovanej dávnej spojnici Spiša a Gemera, dnes na ceste 1. triedy z Popradu cez Dobšinú do Rožňavy. Spolu s obcami Spišské Bystré, Kravany, Vikartovce, Spišský Štiavnik a Vydrník ju od Popradu oddeľuje hrebeň Kozích chrbtov. Táto prírodná bariéra spôsobila, že uvedené obce a s nimi aj Hranovnica boli akoby zabudnuté, menej známe.
Absolútna poloha obce je od 20°18' do 20°20' východnej zemepisnej dĺžky. Katastrálne územie je pretiahnuté v severojužnom smere. Stred obce je v nadmorskej výške Najvyšší vrchol na území katastra je v nadmorskej výške
Chotár obce s rozlohou z východu hraničí s chotárom Spišského Štiavnika a zo západu so Spišským Bystrým. Na juhu hraničí s katastrálnym územím obce Vernár a na juhozápade s katastrálnym územím obce Betlanovce, čo je zároveň hranica okresu Spišská Nová Ves. Na severe je hranica spojená s chotárom obcí Filice a Gánovce, čiastočne na severozápade Popradu, a na severovýchode je to Hozelec. Administratívne obec patrila vždy do Spišskej stolice (neskôr župy) a do okresu Poprad. Od roku 19491960 patrila do Košickeho kraja, od roku 19601991 patrila do Východoslovenského kraja. V súčasnosti patrí do Prešovského kraja.
Štefan Kmeť
ThDr. Štefan Kmeť (* 13. júl 1868, Špania Dolina – † 5. november 1955, Sliač) bol rímskokatolícky kňaz a spisovateľ.
Životopis
Študoval v Banskej Bystrici, teológiu dokončil na Pázmáneu vo Viedni, ThDr. Kaplán v Banskej Bystrici, v Krupine, v Selciach a vo Zvolene, administrátor v Hronci, farár v Lopeji, 19051934 v Medzibrode, naposledy žil na Sliači. Venoval sa národnobuditeľskej a ľudovýchovnej práci, v tomto duchu písal aj články do duchovnej tlače. Okrem cestopisu publikoval aj prózy pre ľud a mládež s výrazne osvetovou, nábožensko-didaktickou a národnobuditeľskou tendenciou.
Harry Stack Sullivan
Harry Stack Sullivan (* 21. február 1892, Norwich, štát New York – † 14. január 1949, Paríž) bol americký psychiater, predstaviteľ interpersonálnej teórie psychiatrie.
Život
Narodil sa írskym rodičom na farme v štáte New York. Po absolvovaní strednej skoly bol prijatý na Chicagskú lekársku fakultu, ktorú ukončil v roku 1917. Počas štúdia sa oboznámil s Freudovou psychoanalýzou, absolvoval asi 75 hodín psychoanalýzy. Po promócii slúžil v armáde, neskôr pracoval na rôznych klinikách vo Washingtone a učil tiež na Marylandskej universite. Po druhej svetovej vojne pracoval pre UNESCO a pre WHO. Zomrel v roku 1949 počas pracovnej cesty do Európy.
Názory
Sullivan vyložil osobnosť ako výsledok interpesonálnych vzťahov. Tieto vzťahy sa formujú v detstve a trvajú po celý život človeka. Interpersonálny model osobnosti je základom Sullivanovej teórie. Predpokladal, že vývoj osobnosti prebieha v štádiach. Jeho dôraz na sexuálnu dimenziu osobnosti zrejme ovplyvnila Freudova psychoanalýza.
Dynamizmy
Pojem dynamismus sa dá chápať ako hlavná stavebná jednotka interpersonálnej dimenzie osobnosti. Je to špecifický, opakujúci sa vzorec správania charakterizujúci konkrétnu osobu. Napríklad dynamismus jedenia sa týka úst, dynamismus sexuálnej túžby hlavne genitálií.
488 Kreusa
488 Kreusa je planétka s priemerom 157 km, ktorú objavil M. F. Wolf, L. Carnera 26. júna 1902.
Vodovod
Vodovod je sústava aktívnych (čerpadlá) a pasívnych (vodovodné vedenie – rúry) prvkov slúžiacich na dopravu vody od jej spracovateľovi ku konečnému spotrebiteľovi. Na Slovensku sú týmito spracovateľmi jednotlivé vodárenské spoločnosti.
Predchodcom vodovodu sú takzvané akvadukty, ktoré sa používali na prepravu vody v staroveku. Ich názov pochádza z rovnakých slov ako slovenský výraz „vodovod“ – lat. aqua („voda“), ducere („viesť“).
Okrem vodárenských spoločností sa na konečnej podobe vodovodu podieľajú aj iné firmy, napríklad tie, ktoré vodovod projektujú. Špecializované firmy dokážu naprojektovať vodovod nielen pre súkromné osoby (rodinné domy), ale aj pre celé obce.
NGC 4611
NGC 4611 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 17. mája 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Roberto Alagna
Roberto Alagna (* 7. jún 1963, Clichy-sous-Bois, Francúzsko) je francúzsky operný tenorista.
Pôvod, detstvo, raná mladosť
Roberto sa narodil mimo územia Paríža, vo francúzskom meste Clichy-sous-Bois. Jeho rodičmi boli prisťahovalci zo Sicílie (Taliansko).
Ako tínedžer, spieval Roberto na ulici, a v parížskych kabaretoch za prepitné. V týchto rokoch ovplyvnený nielen filmami Maria Lanzu, ale aj historickými nahrávkami slávnych tenoristov prešiel k opernému spevu, ale viac menej ostal v tomto obore samoukom.
Hudobná kariéra
Vyhral prvú cenu v medzinárodnej súťaži Luciana Pavarotiho vo Philadelfii a krátko nato v roku 1988 vystúpil v úlohe Alfreda Germonta vo Verdiho La Traviate v britskej Glyndebourne Touring Opera. V tejto a iných úlohach vystupoval naďalej v ďalších francúzskych a talianskych mestách ako bolo Toulouse, Montpellier, Monte Carlo, Benátky, Neapol, Messina, aby v roku 1990 debutoval v milánskejLa Scale. Nasledovali vystúpenia v Covent Garden po prvýkrát v roku 1992. Po celý tento čas jeho povesť rástla.
V roku 1996 vystúpil v Metropolitan Opera ako Rodolfo v Pucciniho La Boheme.
Rodina
V roku 1996 sa oženil druhýkrát s rumunskou sopranistkou Angelou Gheorghiu. V októbri 2009 povedal Roberto v médiach, že žijú s manželkou oddelene. V tejto súvislosti jeho manželka odmietla spoločné vystúpenie v Metropolitnej opere.
William Crookes
William Crookes, (* 17. jún 1832, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 4. apríl 1919, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol anglický chemik a fyzik.
V roku 1861 objavil dovtedy neznámy prvok s jasnou zelenou emisnou čiarou v spektre a tento prvok nazval tálium, z gréckeho thallos, zelený. Prvýkrát popísal v roku 1879 plazmu, a volal ju „radiant matter“ – žiarivé skupenstvo. Crookes tiež ako prvý identifikoval prvú vzorku hélia v roku 1895. Vynašiel prístroj – takzvaný Crookesov mlynček, ktorý je poháňaný len svetelnými lúčmi a ktorý sa dodnes predáva ako kuriozita.
Montpelier (Vermont)
Montpelier je hlavné mesto amerického štátu Vermont a sídlo okresu Washington County. Má rozlohu a žije tu okolo 8-tisíc obyvateľov.
Nová Lesná
Nová Lesná je obec na Slovensku v okrese Poprad.
Akcesorický minerál
thumb|right|300px|[[Tonalit zo Sihly s akcesorickým titanitom.]] Akcesorický minerál je minerál, ktorý sa nachádza v hornine v nepatrnom množstve (zvyčajne pod 1 %), preto nemajú žiadny vplyv na chemizmus ani označenie horniny. Väčšinou ide o vyjadrenie minerálneho zloženia vyvretých hornín. Ide o minerály, ktoré obsahujú tzv. „nekompaktabilné prvky“ (ako bór, fosfor, titán, prvky vzácnych zemín, lantanoidy – mineralogicky apatit, monazit, titanit, xenotím, magnetit, pyrit a iné), teda tie, ktoré pri kryštalizácii magmy zostávajú v tavenine. Ich výsledný obsah v utuhnutej hornine je preto veľmi malý.
Zvyšková tavenina následne kryštalizuje ako pegmatitová žila (tu už však obsah daných minerálov nie je akcesorický, čiže pojem akcesorický minerál nie je zovšeobecňujúci, nakoľko v jednom type horniny sa môže určitý minerál vyskytovať v nepatrnom množstve, no v inej tvorí jej podstatnú časť).
NGC 4612
NGC 4612 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. januára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
Vražkov
Vražkov je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 418 obyvateľov, z toho 214 mužov a 204 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 38,3 roka, ženy 42,7 roka).
Ciolkovskij (mesto)
Ciolkovskij (, do roku 2015 niesol názov Uglegorsk/Углегорск) je mesto a uzavretá administratívno-teritoriálna formácia (za čias ZSSR uzavreté mesto), ležiace v Amurskej oblasti na ruskom Ďalekom východe. V rokoch 1965 až 2015 mal status sídliska mestského typu.
V rokoch 1969 – 1994 niesol názov Svobodnyj-18. Názov Uglegorsk bol používaný už v 60. rokoch, ale uhlie sa tu nikdy neťažilo. Piateho júna 2014 sa po iniciatíve Vladimira Putina konalo referendum o premenovaní Uglegorska na Ciolkovskij, v ktorom takmer 85 percent obyvateľov súhlasilo s premenovaním sídla. Premenovanie prebehlo v decembri 2015.
Dejiny
Sídlo bolo založené v roku 1961. V roku 1969 bolo premenované na Svobodnyj-18. Od začiatku mal status uzavretého mesta, pretože tu vtedy sídlila divízia kozmických vojsk sovietskej armády a ležal tu aj dnes nepoužívaný kozmodróm Svobodnyj. V katastrálnom území Uglegorska prebieha výstavba nového kozmodrómu Vostočnyj s čím súvisí projekt vybudovania nového mesta v katastrálnom území Uglegorska. Toto 25-tisícové mesto by malo byť hotové už v roku 2018, má v ňom žiť personál kozmodrómu. Kozmodróm Vostočnyj má byť plnohodnotnou náhradou kozmodrómu Bajkonur, ktorý si Rusi prenajímajú od Kazachstanu.
V Ciolkovskom stojí stredná škola, základná umelecká škola, dve škôlky a nemocnica. Prebieha výstavba dreveného pravoslávneho chrámu.
Reliéf
Reliéf môže byť:
Adolf Heyduk
Adolf Heyduk (* 6. jún 1835 – † 6. február 1923) bol český básnik, predstaviteľ májovcov, ktorý sa stal významným propagátorom česko-slovenských vzťahov. Písal prevažne lyrické básne a stal sa autorom viac než šesťdesiatich básnických zbierok prevažne s prírodnou, vlasteneckou či rodinnou lyrikou.
Život
Narodil sa 6. júna 1835 v Rychmburku (dnes Předhradí u Skutče) v rodine stolára. Od roku 1850 študoval na reálke v Prahe, ktorú ukončil v roku 1854. Potom na želanie rodičov rok študoval techniku v Brne a potom prestúpil na techniku do Prahy (1855). O dva roky neskôr sa zoznamuje s Janom Nerudom, s ktorým nadviazal blízke priateľstvo. Štúdium ukončil roku 1859, stal sa učiteľom na pražskej reálke, už roku 1860 odišiel učiť kreslenie a staviteľstvo na vyššiu reálku do Písku, kde žil až do svojej smrti. Mesto Písek ho očarilo a rýchlo sa tu udomácnil. V roku 1896 bol menovaný školským úradníkom.
Mal veľmi silný vzťah k Slovensku, ktoré často navštevoval a mal tu veľa priateľov. V Bratislave je po ňom pomenovaná Heydukova ulica.
Okrem Slovenska cestoval tiež do Talianska alebo na Kaukaz, kde mal časť svojej rodiny. Žil tu jeho synovec, agronóm Jaroslav Hejduk, prvý zástavník Českej družiny v ruských légiách.
V slobodnom štáte
Adolf Heyduk sa ako jediný významný básnik Nerudovej generácie dočkal samostatného a slobodného československého štátu, o ktorý jeho generácia usilovala. V roku 1920 pri príležitosti jeho 85. narodenín mu bol osobne zablahoželať aj prvý prezident Tomáš Garrigue Masaryk v jeho byte v Písku. Heyduk zomrel 6. februára 1923 v Písku a je pochovaný na Vyšehradskom cintoríne v Prahe.
Dielo
Jeho celoživotné dielo je značne rozsiahle a má asi 60 básnických zbierok – väčšina z nich je málo známa, tisíce veršov v dobovej tlači, zborníkoch, časopisoch atď. Pre jeho diela je typická piesňová forma – mnoho jeho diel bolo zhudobnených, preto bol nazvaný Pootavským slavíkem. Častou témou mu bola juhočeská a slovenská príroda, láska k žene a deťom.
Do roku 1884 (úmrtia jeho druhej dcéry) sú jeho básne optimistické, po tejto tragédii sú jeho diela pochopiteľne pesimistické a smutné. Verše vydané po tomto roku sa považujú za kvalitnejšie.
Nasledujúci prehľad čerpá z a zahŕňa teda len prehľad diela do roku 1915.
2644 Victor Jara
2644 Victor Jara je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 22. septembra 1973.
489 Comacina
489 Comacina je planétka s priemerom 144 km, ktorú objavil L. Carnera 2. septembra 1902.
Karel Augusta
Karel Augusta (* 20. jún 1935, Praha – † 31. máj 1998, Praha) bol český herec, komik a zabávač. Patril medzi hercov, ktorých označujú ako herci malých úloh, no o svojom hereckom majstrovstve presviedčal stále v mnohých filmoch i na doskách divadiel.
Mladosť
Do školy začal chodiť v Prahe. Vzhľadom na to, že detstvo prežíval vo vojnových rokoch ho rodičia, z obavy pred bombardovaním a tiež preto, že v Prahe bolo málo jedla, poslali načas na vidiek do Střížovíc, neďaleko Všetát, kde navštevoval miestnu jednotriedku.
Jeho otec, ktorý bol strojvodcom, nechcel, aby sa syn v živote nadrel tak, ako on a preto rozhodol, že bude ďalej študovať. Prihlásil ho na Obchodnú akadémiu. Štúdium ho veľmi nebavilo, ale aj tak dosiahol v niektorých predmetoch slušný výsledok. Naučil sa napríklad tesnopis a pomerne dobre písal na stroji. Tu sa dostal do kontaktu aj s herectvom. Na škole pôsobil divadelný spolok a Karel sa doň po roku štúdia zapojil. Zakrátko, nakoľko mal talent, dostával aj hlavné úlohy.
Po ukončení štúdia sa prihlásil na pražskú AMU, kde ho síce vzali, ale vzhľadom na to, že mal iba 17 rokov, musel opakovať ročník. Druhýkrát už nemusel absolvovať niektoré skúšky, čo mu umožnilo, aby iba tak bokom študoval na hudobnej fakulte klavír, flautu, saxofón, gitaru a hoboj.
Ako novú skúsenosť prijal možnosť vystupovať v cirkuse Aeros. Tu pôsobil ako konferencier a klaun. Naučil sa tu žonglovať, gymnastiku, chôdzu po lane a tiež pracovať so zvieratami.
Kariéra
Po ďalšom krátkom, asi dvojmesačnom pôsobení v brnianskom varieté Rozmarýn, na podnet režiséra Evžena Sokolovského odišiel do Večerného Brna, vtedy popredného moravského divadla. Tu pôsobil osem rokov. Potom prešiel do Štátneho divadla, kde hosťoval v dvoch operetách, ale inak pôsobil v činohre.
Prvý väčší úspech však zožal až v pražskom divadle Rokoko, kde jeho partnermi boli Waldemar Matuška, Jitka Zelenková, Karel Hála, Milan Neděla a mnoho ďalších.
S úspechom na doskách divadla prišli i ponuky práce pre film. Po nútenom odchode z Rokoka využil ponuku Filmového štúdia Barrandov a stal sa členom štúdia. Tu musel hrať všelijaké úlohy.Malé i veľké. Mal však problémy s postsynchronom a preto sa temer nikdy nepokúšal o dabing.