Les_Charlots
Preslávenie skupiny vo filme
Producent Michel Ardan bol prvý, ktorý vnukol skupine myšlienku hrať vo filme, potom čo videl svoje deti smiať sa pri sledovaní Les Charlots v televízii. V roku 1970 sa ukázali vo videoklipe songu Sois érotique, kde vystupovali ako komické transvestiti. Pre zvyšujúcu sa popularitu skupiny, sa režisér Philippe Clair rozhodol nakrútiť prvý film La Grande Java v hlavných úlohách s Les Charlots a hercom Francisom Blancheom. Vo filme hrali piatich členov rugbyového tímu, ktorému manažér ukradol peniaze. Film nebol príliš dobrý najmä preto, že Les Charlots neboli hercami, ale aj pre ich nedorozumenia s režisérom Philippom Clairom (často považovaným za jedného z najhorších francúzskych režisérov vôbec). Napriek tomu film zaznamenal prekvapivo obrovský úspech, s návštevnosťou takmer tri a pól milióna divákov vo francúzskych kinách, odštartoval filmovú kariéru skupiny. V roku 1971 sa skupine podarí zložiť ich najznámejší hit Merci patron (Ďakujem šéfovi), ktorý vydali na svojom novom albume Charloteries. Pieseň predstavuje v komickej a sarkastickej podobe tému vykorisťovania pracovníkov ich zamestnávateľom. Skladba sa stala opakujúcou sa hymnou odborárov počas demonštrácií, štrajkov a okupácií tovární v 70. rokoch. Počas toho istého roka s nimi režisér Claude Zidi (s ktorým budú mať ešte tri režijné spolupráce) natočil film Bažanti s vojnovou tematikou. S takmer sedem a pól miliónovou návštevnosťou film triumfoval a celkovo sa stal druhým najsledovanejším vo Francúzsku, po animovanom filme Aristomačky Walta Disneyho. V decembri 1971 sa Luis Rego, člen kvinteta, rozhodol vydať na sólovú kariéru a tak skupinu definitívne opustil. Po odchode Rega sa kvarteto spojilo s výborným producentom a manažérom Christianom Fechnerom, bratom Jeana-Guya Fechnera. Ten nahradil Michela Ardana a postaral sa tak o kvalitnú produkciu ich filmov. Z vlastnej iniciatívy si vytvoril produkčnú spoločnosť Les Films Christian Fechner (FCF), ktorá od jej vzniku čiastočne produkovala všetky jeho filmy. V sedemdesiatom druhom natočili športovú komédiu Blázni zo štadióna v réžii Clauda Zidiho a dobrodružný film Bažanti idú do Španielska po boku režiséra Jeana Girauda. Oba filmy zaznamenali obrovskú návštevnosť v kinách. V roku 1973 hrali vo filme Clauda Zidiho Veľký bazár s hercom Michelom Galabruom, skupina považuje tento film za ich najlepší. S komikom Pierrom Richardom sa stretli pri natáčaní ľahkovážnej komédie Neviem nič, ale poviem všetko, kde si skupina zahrala iba malú (desať sekundovú) úlohu vojakov na konci filmu. 17. júna 1973 sa s Albertom Uderzom stretli na Korzike, aby spoločne zhodnotili dvadsiatu knihu o Asterixovi a Obelixovi (Asterix na Korzike). Tiež vydali albumy En vadrouille (Na cestách) a Au pays des pesetas et d'autres aventures (V krajine divov a iných dobrodružstiev), ktoré obsahovali niekoľko ich hitov. Tiež mali dočinenia s populárnym moderátorom a žurnalistom Philippom Bouvardom v spoločnej televíznej šou. Objavili sa aj v reklame na brusle, kde korčuľovali na slávnom námestí Palais de Chaillot, neďaleko Eiffelovej veže. V roku 1974 členovia Les Charlots účinkovali v prvej francúzskej rockovej opere La Révolution française (Francúzska revolúcia), ktorá vyšla v predchádzajúcom roku ako dvojalbum. Na vrchole slávy natočili až tri filmy za rokhistorickú komédiu Štyria sluhovia a štyria mušketieri (2 diely) a aj vojnový film Bažanti idú do boja, ktorý nadväzuje na film Bažanti. Historická komédia vyniká akčnými bitkami a perfektnou výpravou, obohatenou o náročné a úchvatné kostýmy. Všetky tieto tri filmy, najmä film Bažanti idú do boja, zaznamenávajú solídne príjmy a stali sa legendami francúzskej kinematografie. V tom čase boli ich filmy obľúbené po celej Európe, ale aj vo Východnom bloku, Indii či Kanade. Za svoju kariéru vydala skupina mnoho piesní, ale skladba Hénin-Liétard jednoznačne patrí medzi ich najosobnejšiu z ich tvorby. Téma trojminútovej piesne pojednáva o presťahovaní sa z malebnej dedinky do nehostinného a obrovského Paríža. Na začiatku roku 1975 Christian Fechner dal ponuku Louis de Funèsovi na spoločný film Merci patron (názov dostal podľa ich najznámejšieho hitu) s Les Charlots, Funès však v tom čase prekonal dva po sebe idúce infarkty a preto sa film nerealizoval. Podľa scenára od Michela Audiarda sa v komédii mali Les Charlots objaviť v úlohe nespokojných pracovníkov, ktorí chcú uniesť svojho šéfa (Louisa de Funèsa). Netreba zabudnúť na neprehliadnuteľný film Čo je veľa, to je veľa od herca a režiséra Didiera Kaminky, ktorého súčasťou bol aj pár minútový výstup skupiny ako robotníkov hľadajúcich prácu. Taktiež sa vo filme v menších úlohách objavili títo populárni herci: Claude Jade, Jean Carmet, Daniel Prévost, Daniel Gélin, prekvapivo ale aj Pierre Richard v krátkej úlohe policajta Henriho. Pieseň Mon ami tango (Môj tango priateľ) napísali talianski textári Mario Panzeri, Lorenzo Pilat a Daniele Pace pre Les Charlots, následne bola spolu s ďalšími 11 songami súčasťou albumu Ce Soir J'attends Valéry (Dnes večer čakám na Valéryho). Fechner v spolupráci s bývalým kaskadérom Yvanom Chyffreom sa rozhodli napísať bláznivý scenár pre nový film so skupinou. Film s pomerne vysokým rozpočtom sa volá Bozky z Hongkongu a je to paródia na akčné filmy. V angličtine je film známy pod názvom From Hong Kong with Love, čím nepriamo odkazuje na druhú „oficiálnu“ bondovku Srdečné pozdravy z Ruska (From Russia with Love) s Connerym v postave Jamesa Bonda. Vo filme skupina neochotne nahradila nedávno zosnulého agenta 007, aby vyšetrila záhadné zmiznutie britskej kráľovnej Alžbety II., ktorú uniesol istý zloduch Marthy. Natáčanie prebiehalo v štyroch krajinách (Francúzsko, Veľká Británia, Španielsko a Čína) za účasti zväčša anglosaských hercov ako napr.: Mickey Rooney, Clifton James, Bernard Lee ale aj s prekvapivou účasťou Davida Tomlinsona v úlohe Sira Johna. Pred začiatkom natáčania museli členovia skupiny oprášiť svoju angličtinu, aby sa v scénach natáčaných v Hongkongu vôbec vedeli dorozumieť. Cesta do Hongkongu bola pre nich príležitosťou navštíviť mýtické ópiové brlohy, pre Rinaldiho to ale nedopadlo najrúžovejšie, pretože sa tam dostal do kómy. Film sa vo Francúzsku považuje za dosť rozporuplný, napriek tomu jeho návštevnosť v kinách dosiahla skoro tri milióny vstupov. V ich filmoch sa často objavili herci: Paul Préboist, André Badin, Gérard Croce či Pierre Gualdi. V máji 1976 boli hviezdami filmového festivalu v Cannes. Toho roku štvorica vydala ich posledný spoločný album Nouvelle Cuvée (Nové víno), ktorého predný obal bol inšpirovaný britskou rockovou skupinou Queen. V tom istom roku skupina dostáva od režiséra a scenáristu Bertranda Bliera ponuku na drámu Charlots Charlottes. Po prečítaní scenára sa Fechnerovi dej a téma filmu vôbec nepozdáva, nechce mať s filmom nič spoločné a odmieta ho natočiť. Dej filmu sleduje kapelu prostredníctvom jej koncertov, galavečerov a zobrazuje sentimentálny život jej členov, záver končí smrťou skupiny počas boja na diskotéke. Producent a jeho asistent Claude Berri boli presvedčení, že by sa skupina nemala púšťať do drámy a mala by zostať pri komédii. Fechner už raz spolupracoval s Blierom na erotickej komédii Osudové ženy (Calmos), ale pri záverečnej realizácii filmu sa s ním zásadne nezhodol, čo tiež prispelo k tomu, že film bol v kinách prepadákom. Najmä Sarrus a Rinaldi spolu s tlačovým atašé André Bézu za každú cenu trvajú na realizácii filmu, aj bez Fechnerovej spolupráce. Fechner sa cíti byť členmi skupiny podvedený a rozhodne sa kúpiť práva na scenár iba preto, aby film nevznikol. Problémy však zďaleka nekončia a po ostrých výmenách názorov celá vec končí na súde, ktorý vyhráva Fechner a Berri. Znechutený a sklamaný Fechner sa rozhodne skončiť spoluprácu so skupinou, ktorej úspechy riadil už päť rokov. Na toto rozhodnutie zareaguje v júni aj člen kvarteta, brat producenta Jean-Guy Fechner, ktorý s neistotami skupinu opustí a radšej sa venuje marketingu pre svojho brata. Tým sa upustí aj od naplánovaného westernového projektu Bažanti na ďalekom západe (Les Charlots au Far West), kde mal hrať aj americký herec John Wayne. Vo westernovom príbehu potrebuje istý kovboj (John Wayne) preniesť svoj dobytok cez púšť, o pomoc musí požiadať mladých pomocníkov (Les Charlots). Film mal režírovať Claude Zidi a natáčanie malo prebiehať v Mexiku a vo filmových štúdiách Studios de Billancourt.