cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
A Flock of Seagulls
A Flock of Seagulls (tiež známa ako Flock of Seagulls) je britská rocková skupina, ktorá patrila do prúdu New Romantic. Skupinu pôvodne tvorili bratia Michael "Mike" Score (klávesy, spev) a Alister "Ali" James Score (bicie) spolu s Frankom Maudsleyom (basová gitara) a Paulom Reynoldsom (gitara).
Skupina mala niekoľko hitových singlov vrátane medzinárodných „I Ran (So Far Away)“, „Wishing (If I Had a Photograph of You)“ a „The More You Live, the More You Love“ a stala sa populárnou v roku 1980 vďaka ich MTV video k piesni „I Ran (So Far Away)“.
Členovia
Originálna zostava (1979–1984)
Ocenenia
Skladba „D.N.A.“ z albumu A Flock of Seagulls vyhrala v roku 1983 Cenu Grammy za najlepší inštrumentálny rockový výkon.
Kővágóörs
Kővágóörs je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Má rozlohu 2209 ha a žije tu 865 obyvateľov (2007).
Paráč (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Oravská Lesná a Zázrivá. Výmera chráneného územia je s 5. stupňom ochrany. Rezervácia bola vyhlásená v roku 1980 úpravou Ministerstva kultúry SSR č.3485/1980-32 z 31. mája 1980.
Predmetom ochrany sú zachovalé zvyšky pôvodných porastov vysokohorských smrečín s jarabinou na flyšovom podklade Oravskej Magury na vedecko-výskumné a náučné ciele.
Kleodaios (syn Hylla)
Kleodaios je v gréckej mytológii syn Hylla a Ioly, vnuk Herakla.
Kleodaios sa stal otcom syna Aristomacha, ktorý zomrel pri treťom neúspešnom pokuse Dórov dobyť mykénsky Peloponéz. Mal aj dcéru Lanassu, ktorá sa vydala za Neoptolema, syna slávneho hrdinu Achillea a mala s ním niekoľko detí.
Antický autor Pausanias v druhom storočí zaznamenal, že počas svojej návštevy Lakónie videl jeho svätyňu.
Arthenac
Arthenac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Geminidy
Geminidy môžeme každoročne pozorovať medzi 7. až 17. decembrom, pričom maximum sa vyskytuje okolo 13.-14. decembra. Geminidy sú meteory strednej rýchlosti (so Zemou sa stretávajú pri rýchlosti 34,6 km/s); slabšie meteory sú aktívnejšie skôr, než sú najpočetnejšie jasnejšie. Očakávaná najvyššia zenitová hodinová frekvencia je až 130+/-20 meteorov. Zaujímavosťou Geminíd bývajú zelenkavé meteory, bežné sú biele, modré a žlté. Zo všetkých meteorických rojov Geminidy prenikajú najhlbšie do zemskej atmosféry. Maximum je 40 km nad zemským povrchom. Ich hustota je najvyššia zo všetkých známych meteorických rojov – 2 až 3 g/cm2 a bola zistená z ablácie. Dráha meteoroidov, z ktorých vznikajú, je ovplyvňovaná Zemou, ale predovšetkých Jupiterom. Priesečník meteoroidového prúdu s ekliptikou sa vzďaľuje od Slnka. V roku 1700 bol vzdialený 0,1337 AU od zemskej dráhy. V roku 1900 sa vzdialenosť zmenšila už len na 0,0178 AU a v roku 2100 bude z vonkajšej strany zemskej dráhy vo vzdialenosti 0,1066 AU (Podľa M. Plavca).
IFA H6 B
IFA H6 B je typ univerzálneho autobusu vyrábaného v bývalej NDR, ktorý konštrukčne vychádzal z nákladného vozidla IFA H6. Vývoj nákladného motorového vozidla typu H6 začal už počas II. svetovej vojny spoločnosťou VOMAG (Vogtländische Maschinenfabrik AG) zo saského mesta Plavno (Plauen).
História
Východiskom pre vývoj autobusov bola výroba unifikovaných nákladných vozidiel typu H6, ktorých hnací agregát a časti podvozku mohli byť použité aj v autobusoch. Tieto boli neskôr na základe rovnakej konštrukcie s typom H6 vyrábané pod označením H6 B, pričom písmeno "H" označovalo motory značky Horch, číslo "6"  úžitkovú hmotnosť vozidla v tonách a písmeno "B" znamenalo nemecké bus (autobus). Počas II. svetovej vojny bol závod spoločnosti VOMAG v Plavne často bombardovaný spojeneckými leteckými silami. Krátko po nej bol rozobraný a úplne zničený sovietskymi vojskami. Vývoj však pokračoval v závodoch Auto Union v Zschopau a Horch v Zwickau (Cvikov). Produkcia H6 B bola v rokoch 1952 až 1959 umiestnená v závode VEB Kraftfahrzeugwerk "Ernst Grube" Werdau (do roku 1945 Schumann-Werke Werdau) so sídlom vo Werdau, neďaleko Zwickau (Cvikov, ), ktorý sa stal súčasťou Industrieverbands Fahrzeugbau – IFA (Združenie automobilového priemyslu). Prvé autobusy vyrobené v tomto závode mali označenie W 501, pričom písmeno "W" znamenalo skratku pre Werdau. Až neskôr získali získali vyššie uvedené označenie. V roku 1954 začala sériová výroba v závode Werdau s plánovanou ročnou výrobnou kapacitou 700 kusov autobusov typu H6 B. Popri tom sa tu však vyrábali aj nákladné vozidla typu H6, čo spôsobilo veľkú preťaženosť. Z tohoto dôvodu sa časť výroby presunula do závodu v Ammendorfe pri Halle (Sasko-Anhaltsko). Vo Werdau sa vyrábal medzimestský variant H6 B/L, v Ammendorfe mestský variant H6 B/S. Autobusy IFA H6 B sa vyznačovali vysokou spoľahlivosťou a až do roku 1970 neodmysliteľne patrili k mestským a krajinným panorámam NDR. V roku 1959 bola výroba týchto autobusov ukončená. Ako nástupca autobusov H6 B bol vyvíjaný typ AZ57B, ktorý bol riešený novou koncepciou s motorom umiestneným v zadnej časti karosérie. Tento typ bol vyvinutý z nákladnej verzie AZ57, ale výroba tohoto typu bola v rokoch 1959 až 1960 zastavená na základe politických rozhodnutí. Týmto opatrením bol ukončený aj ďalší vývoj autobusov v NDR a výroba bola v rámci deľby práce RVHP pridelená Maďarsku (MĽR) spoločnosti Ikarus. Navyše dokumentácia a design bol využitý pri výrobe autobusov značky Ikarus, ktoré sa potom vo veľkých množstvách dovážali do NDR (cca 30 000 ks). Z NDR sa stal takmer výhradný dovozca autobusov (o. i. aj z ČSSR, typ Škoda 706 RTO). Spoločnosť Ikarus bola počas 80. rokov 20. storočia najväčším výrobcom autobusov na svete.
Konštrukcia
IFA H6 B bol jeden z najtypickejších autobusov východonemeckých ciest druhej polovice 20. storočia. Ide o dvoj-nápravové vozidlo s polosamonosnou karosériou trambusového typu. Tuhé nápravy sú odpružené listovými pružinami. Zadná hnacia náprava mala navyše prídavnú listovú pružinu. Predná náprava je riadená. Riadenie je bez posilňovača. Vstup do autobusu zabezpečovali jedny alebo dvoje dvere (podľa varianty). Pri variante H6 B/S pneumaticky ovládané, pri variante H6 B/L krídlové. Vodič mal navyše svoje vlastné dvierka v ľavej bočnici, ktoré viedli priamo na jeho stanovište, nakoľko motor sa nachádzal nad prednou nápravou a zasahoval hlboko do interiéru (COE – Cab-over Engine). Inak by musel prekonávať vnútri sa nachádzajúci robustný kryt motoru. Medzi prednou a zadnou nápravou v spodnej časti karosérie bola umiestnená priehradka. Vnútri autobusu bolo osadených šesť radov sedadiel pre 32 (34) cestujúcich. Mestský variant H6 B/S (berlínske prevedenie) mal kapacitu 26 sediacich a 34 stojacich cestujúcich. V štandardnej výbave typu H6 B/L boli sedadlá z umelej kože s bezpečnostnými držadlami. Interiér bol obložený drevom a vetranie bolo zabezpečené dvomi strešnými klapkami. Pre dlhšie diaľkové prepravy boli na oknách inštalované komfortné závesy. Varianty H6 B/S a H6 B/L boli prispôsobené k ťahaniu autobusových prívesov (HW80 a W701). Hnacia sila sa z motora prenášala cez jednokotúčovú suchú spojku, päťstupňovú manuálnu prevodovku a kardanov hriadeľ na zadnú nápravu. Nápravy boli osadené diskovými kolesami z oceľového plechu. Priestor pre linkovú orientáciu na prednom čele dostal hranatý tvar.
Úpravy
Zaoblená silueta karosérie celkom nestačila dynamickým schopnostiam autobusu IFA H6 B. Hlavne autobus, ktorý bol vtedy obvykle používaný s prívesom, dosiahol so svojim výkonom necelých 90 kW hranicu svojich možností. Od roku 1957 mal byť preto vybavený silnejším motorom s výkonom 111,9 kW, ale nebola k dispozícií posilnená prevodovka, ktorá by zodpovedala tomuto motoru. Z tohoto dôvodu sa výkon motorov opäť znížil na pôvodnú hodnotu. Až niekoľko týždňov pred ukončením sériovej výroby (1959) boli konečne k dispozícií v dostatočnom množstve synchronizované a unifikované prevodovky. Väčšina autobusov IFA H6 B bola vybavená silnejším motorom až v 60. rokoch 20 storočia, kedy vtedajšie vedenie bývalej NDR vyhlásilo generálne opravy. Strmejšia zadná časť s panoramatickým oknom variantu H6 B/U slúžila aj ako vzor pri opravách, ktoré sa v tom čase uskutočňovali. Často tak vznikali z typu H6 B obojaké autobusy pre mestskú, medzimestskú a diaľkovú dopravu.
Prívesy
Mestské autobusy varianty IFA H6 B/S ako aj medzimestské varianty IFA H6 B/L boli často využívané ako ťahače prívesov typu HW80 (W701). Prívesy boli podobne ako autobusy vyrábané v závode VEB Kraftfahrzeugwerk "Ernst Grube" Werdau.
Akamas (syn Thésea)
náhľad|Akamas a Démofón, čiernofigúrová amfora, cca 540 pred Kr. Akamas alebo Akamás je v gréckej mytológii syn hrdinu Thésea a Faidry, dcéry krétskeho kráľa Minoa.
Perzeidy
náhľad|Perzeid (2010) nad [[ESO, VLT.]] náhľad|Meteor Perzeíd Perzeidy sú meteorický roj s radiantom v súhvezdí Perzeus, súvisiaci s kométou Swift-Tuttle. Sú viditeľné každý rok od polovice júla, maximum majú 12. augusta a ich najväčšia aktivita je od 8. augusta do 14. augusta. Počas maxima je bežné vidieť za hodinu aj viac než sto meteorov. Ich frekvencia je však variabilná. Meteor patriaci k meteorickému roju Perzeíd sa nazýva perzeida.
Perzeidy patria medzi najobľúbenejšie roje jednak pre svoju výdatnosť (až 95 meteorov za hodinu) a jednak preto, že maximum majú okolo 12. až 13. augusta. Vďaka príjemným letným teplotám ich teda možno ľahko sledovať po celú noc na rozdiel od výdatnejších Kvadrantíd s maximom na začiatku januára. Perzeidy patria k najpravidelnejším meteorickým rojom a ľudovo sa nazývajú „slzičky svätého Vavrinca“, pretože sú činné okolo 10. augusta, na sviatok svätého Vavrinca.
História pozorovaní
O Perzeidách sa dozvedáme už z čínskych záznamov, podľa ktorých v roku 36 po Kr. bolo zaznamenaných viac než 100 meteorov. Početné kórejské, čínske a japonské záznamy sa dochovali najmä z 8. – 11. storočia, ale aj z neskorších dôb. Až v roku 1835 podal správu Belgičan Adolphe Quetelet, že pozoroval v auguste roj meteorov, ktoré vyletovali zo súhvezdia Perzea. V 60. rokoch 19. storočia taliansky astronóm Giovanni Schiaparelli vypočítal dráhu prúdu meteoroidov, ktoré meteory spôsobujú, a zistil, že sa zhoduje s dráhou kométy Swift-Tuttle (1862 III). Bola prvýkrát zistená genetická súvislosť meteorického roja s materskou kométou. Mnohonásobné návraty kométy sú zodpovedné za rozdelenie meteoroidov z kométy pozdĺž celej jej dráhy. Prúd meteoroidov uvoľnených kométou počas jej najväčšieho priblíženia k Slnku by mal byť preto najhustejší. Jav sa podarilo naozaj pozorovať u viacerých rojov (Perzeidy, Leonidy a Drakonidy). Prechod materskej kométy Perzeíd v roku 1992 spôsobil silné zvýšenie frekvencie meteorov. V rokoch 1991 a 1992 bola zenitová frekvencia vyše 400 meteorov za hodinu.
Radiant
Prúd meteoroidov kométy Swift-Tuttle však nie je homogénny. Okrem hlavného prúdu jestvujú aj náznaky ďalších niekoľkých vedľajších slabých rojov, ktorých radianty sú pri hviezdach alfa, gama a beta Perzei. Tieto „vetvy“ majú krátke trvanie a ich radianty sa posúvajú rovnobežne s hlavným radiantom. Hlavný radiant má súradnice AR = 47° DEC = +57° v dobe maxima. Nachádza sa v hornej časti súhvezdia, blízko rozhrania súhvezdí Perzeus, Žirafa a Kasiopeja, v blízkosti hviezdy Miram. Denne sa radiant posunie o 1,4° v rektascenzii a 0,25° v deklinácii. Meteoroidy majú vysoké rýchlosti, až 61 km/s, a veľká väčšina z nich, jasnejších než 2 magnitúdy, zanecháva meteorickú stopu. Ide o desiatky sekúnd viditeľnú dymovú stopu.
Akamas (syn Thésea)
Théseus sa neskôr oženil druhýkrát, vzal si Ariadninu sestru Faidru. Z tohto manželstva sa im narodili synovia, Akamas a Démofón.
Aj toto manželstvo sa však neskončilo dobre, lebo syn z prvého manželstva Hippolytos urazil bohyňu lásky Afroditu tým, že odmietol jej lásku a tá mu sa mu pomstila tak, že sa jej pričinením Faidra do neho zamilovala a keď ho potom zvádzala a on jej lásku neopätoval, zákerne ho pred otcom obvinila, že ju chcel znásilniť a spôsobila mu tak záhubu. Akamas a Démofón medzitým vyrástli na statných mládencov, ktorí odišli bojovať do trójskej vojny. Akamas sa zúčastnil súťaže na počesť Achillea, kde bojoval v pästnom súboji. Následne pri dobýjaní Tróje s bratom oslobodil svoju starú matku Aithru, ktorá tam bola v sprievode krásnej Heleny odvedená ako otrokyňa.
Počas pobytu v Tróji získal Akamas náklonnosť Laodiky, dcéry trójskeho kráľa Priama a splodil s ňou syna Mounita, ktorý bol neskôr vychovávaný oslobodenou Aithrou.
Meitnérium
Meitnérium, číta sa [majt-], (lat. meitnerium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Mt a protónové číslo 109. Je to 17. transurán a 6. transaktinoid, silno rádioaktívny kovový chemický prvok, pripravovaný umelo v urýchľovačoch ťažkých iónov. Podľa polohy v periodickej tabuľke by vlastnosťami mohol pripomínať irídium.
Meitnérium, pomenované na počesť rakúskej fyzičky Lise Meitnerovej, syntetizovala v roku 1982 v Ústave pre výskum ťažkých iónov v Darmstadte skupina fyzikov vedená P. Armbrusterom a G. Münzenbergom. Ostreľovali terč bizmutu-209 iónmi železa-58,
209Bi + 58Fe = 266Mt + n
Táto reakcia sa vyznačuje nízkou excitačnou energiou zloženého jadra (1020 MeV) a charakterizuje sa preto ako „studená syntéza“. Technikou priestorovej detekcie boli schopní zaregistrovať a identifikovať jediný atóm meitnéria-266, ktorého stredná doba života je 2,5 ms. Syntéza bola zopakovaná v rokoch 1988 a 1997, po čom IUPAC uznala prioritu prípravy a názov prvku.
NGC 6357
NGC 6357 je emisná hmlovina s otvorenou hviezdokopou v súhvezdí Škorpión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. júna 1837. Tento rozsiahly hmlovinový komplex sa nachádza na chvoste Škorpióna.
V jeho jasnej centrálnej časti sú piliere z molekulárneho prachu podobne ako v známejšej Orlej hmlovine v Hadovi. V nich sa pravdepodobne ukrývajú vznikajúce hviezdy. Hviezdy, ktoré sa v hmlovine už sformovali, tvoria hviezdokopu Pismis 24. jej najhmotnejšie členy dosahujú skoro stonásobok hmotnosti Slnka.
Rudolf Beran
Rudolf Beran (* 28. december 1887, Pracejovice, okres Strakonice – † 28. február 1954, Leopoldov) bol český politik, predseda vlády 2. česko-slovenskej republiky, predseda vlády Protektorátu Čechy a Morava.
Köveskál
Köveskál je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Mohutnosť
Mohutnosť môže byť:
Köveskál
Má rozlohu 1449 ha a žije tu 417 obyvateľov (2007).
Rudolf Beran
Životopis
V roku 1918 sa stal ústredným politickým tajomníkom agrárnej strany. V tejto funkcii vybudoval rozsiahlu sieť straníckeho aparátu po celej krajine. Od vzniku až do rozpadu Česko-Slovenska bol poslancom Národného zhromaždenia. Po Švehlovej smrti v decembri 1933 riadil stranu ako podpredseda a ústredný tajomník. Predsedom agrárnej strany sa stal oficiálne v roku 1935. V agrárnej strane bol predstaviteľom pravého krídla, bol ochotný uvažovať o vytvorení vlády silnej ruky. V agrárnej strane patril medzi odporcov politiky Hradu a v roku 1935 sa neúspešne snažil zabrániť voľbe Edvarda Beneša za česko-slovenského prezidenta a spolu so stranami takzvaného Decembrového bloku presadiť kandidáta pravicového.
V roku 1938 sa už otvorene hlásil k spolupráci so Sudetonemeckou stranou a HSĽS. Po prijatí Mníchovského diktátu sa stal jedným z najvýznamnejších predstaviteľov krajiny. Výrazne sa angažoval pri vzniku Strany národnej jednoty, ktorá združila vśetky české neľavicové strany a časť národných socialistov, podieľal sa tiež na výbere Emila Háchu za česko-slovenského prezidenta.
Od decembra 1938 do marca 1939 bol predsedom vlády II. ČSR, ktorá zanikla vznikom Protektorátu Čechy a Morava, v ktorom sa stal jeho nakrátko prvým predsedom vlády. V apríli 1939 bol vystriedaný Aloisom Eliášom a uchýlil sa do ústrania na svoj statok v Pracejoviciach, o ktorého hospodárstvo sa i počas svojej aktívnej politickej kariéry vždy staral. V tej dobe udržiaval kontakty s predstaviteľmi českého odboja a odboj i finančne podporoval. V roku 1941 ho zatklo Gestapo pre podozrenie z finančnej podpory protifašistického odboja, čo Beran popieral. Bol odsúdený na 10 rokov väzenia a finančný trest za napomáhanie pri velezrade. V decembri 1943 bol však prepustený.
Po oslobodení bol 19. mája 1945 zatknutý, jeho činnosť od roku 1938 bola kvalifikovaná ako kolaborácia a Národný súd ho odsúdil na prepadnutie majetku a 20 rokov väzenia, v ktorom aj v roku 1954 zomrel.
Sainte-Foy-la-Grande (kantón)
Sainte-Foy-la-Grande je francúzsky kantón v obvode Libourne v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 14 obcí.
I Ran (So Far Away)
„I Ran (So Far Away)“ (vydávaný tiež ako „I Ran“) je skladba anglickej New Romantic/New Wave skupiny A Flock of Seagulls. Bola vydaná z ich debutového albumu A Flock of Seagulls v roku 1982 a bol najúspešnejším singlom skupiny. Dosiahol #9 v Spojených štátoch a #1 v Austrálii.
Singel bol podporený výrazným videoklipom, v ktorom členovia skupiny hrajú v izbe pokrytej hliníkovou fóliou a zrkadlami. Videoklip dostal ťažkú rotáciu na MTV v lete v roku 1982.
Southampton FC
Southampton Football Club je anglický futbalový klub pochádzajúci z mesta Southampton. Klub bol založený 21. novembra 1885 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne St Mary's Stadium s kapacitou 32 690 miest.
V sezóne 2011/2012 skončil na 2. mieste v druhej anglickej lige The Championship a tým si po 7 rokoch zabezpečili postup do Premier League. Najväčšími úspechmi klubu je víťazstvo v FA cupu v roku 1976 a 2. miesto v najvyššej lige v roku 1986. Najväčším rivalom klubu je Portsmouth FC.
NGC 6358
NGC 6358 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 2. mája 1887.
Kup (Maďarsko)
Kup je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Pápa.
NGC 6358
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Mikronézia (štát)
Hlavné mesto je Palikir na ostrove Pohnpei.
Kup (Maďarsko)
Má rozlohu 2478 ha a žije tu 441 obyvateľov (2007).
Mikronézia (štát)
Mikronézia bola pôvodne súčasťou Poručníckeho územia tichomorských ostrovov, poručníckeho územia OSN pod správou USA. V roku 1979 sa osamostatnilo v rámci poručenského územia a v roku 1986 získala nezávislosť na základe Dohody o voľnom pridružení s USA.
Štát Mikronézia je súčasťou rovnomenného regiónu, ktorý je tvorený stovkami malých ostrovov rozdelených do siedmich teritórií.
Politický a demografický prehľad
Mikronézske federatívne štáty sú federatívnou republikou skladajúcou sa zo štyroch spolkových štátov: Yap, Chuuk (do roku 1990 Truk), Pohnpei (do novembra 1984 Ponape) a Kosrae.
Dejiny
Mikronézia bola osídlená pred viac než 4 000 rokmi. Pôvodne decentralizovaný rodový systém sa vyvinul v ekonomicky a nábožensky centralizované impérium zo sídlom na ostrove Yap.
V okolí Nan Madol, ktorý sa vďaka umiestneniu na umelých ostrovoch prepojených sieťou kanálov sa časť nazýva Benátkami Pacifiku, ktorý bol v dobe centralistickej vlády Sadelurskej dynastie v rokoch 500 až 1500 používaný ako obradné a správne centrum. Vtedy tu žilo podľa odhadov okolo 25 000 ľudí. Po roku 1500 sa centralistický systém vlády v oblasti Pohnpei rozpadol.
Pre Európu objavili oblasť dnešnej Mikronézie Portugalci. V 16. storočí oblasť ovládalo Španielsko pod názvom Španielska východná India. V roku 1899 bola odstúpená Nemecku, ktoré toto územie začlenilo do svojej kolónie Nemecká Nová Guinea. Od roku 1914 bolo územie spravované Japonskom. Od roku 1949 bola pod správou OSN vykonávanou USA ako súčasť Poručníckeho územia tichomorských ostrovov.
počas druhej svetovej vojny tu bola umiestnená väčšia časť Japonskej flotily. V roku 1944 počas operácie Hailstone boli Japonské sily zničené.
10. mája 1979 sa štyri oblasti Poručenského územia Tichomorské ostrovy spojili a vytvorili súčasný štátny celok. V roku 1986 uzavrela federácia dohodu o voľnom pridružení k USA, ktoré zmenilo doterajší štatút v oblasti Mikronézskej bezpečnosti z poručníctva na nezávislosť.
Geografia
Mikronézia sa rozkladá na väčšine ostrovov (väčšinou koralových) v súostroví Karolín. Tvorí ho 607 ostrovov roztrúsených v oblasti skoro 3 tisíc kilometrov. Majú plochý povrch a nepatrne vyčnievajú nad úroveň morskej hladiny. A tak najvyšší vrch Totolom meria. Hlavné mesto je Palikir na ostrove Pohnpei.
Majú teplé tropické a vlhké podnebie, ovplyvnené oceánom. Priemerná teplota sa na ostrovoch po celý rok pohybuje medzi 30 °C cez deň, 23 °C v noci. Priemerný ročný úhrn zrážok je.
Hlavné ostrovy Mikronézie
thumb|right|425px|Mapa Mikronézskych federatívnych štátov (od východu na západ)
Hospodárstvo
Veľký rozvoj zaznamenáva poľnohospodárstvo. Hospodárstvo je závislé od pomoci USA. Z poľnohospodárskych plodín sa zbiera kokosové orechy (kopra), maniok, batáty, korenie, tropické ovocie a taro. Pre výživu obyvateľstva a vývoz je dôležitý rybolov. Chov tu nie je príliš rozšírený, chovajú sa sliepky a prasce. Jedinou nerastnou surovinou, ktorá sa tu ťaží, sú kvalitné fosfáty. Veľké príjmy do štátnej pokladnice plynú z rúk USA. Američania tu totiž majú svoje vojenské základne a platia za ne nájom. Významný je zatiaľ menší cestovný ruch.
Obyvateľstvo
Pôvodní obyvatelia Mikronézie sú Mikronézania. Usadili sa tu už pred 4 000 rokmi. Boli to výborní moreplavci a zaoberali sa rybolovom, poľnohospodárstvom a plátenictvom, hrnčiarstvom a pletením košov. Zakladali dokonca i rané štáty. Stredná dĺžka života mužov v súčasnosti je 67,7 rokov, u žien 71,3 rokov.
Zaujímavosti
Na ostrove Pohnpei vybudovala neznáma civilizácia mesto Nan Madol – kamenné budovy z čadičových stĺpov na umelých ostrovoch, pretkaných sieťou kanálov.
Moldavsko
thumb|right|Národnostné zloženie obyvateľstva Moldavska v roku [[1989]]
Moldavsko (rum. Moldova), dlhý tvar Moldavská republika (rum. Republica Moldova), je vnútrozemský štát vo východnej Európe. Na západe v dĺžke hraničí s Rumunskom, na ostatné svetové strany v dĺžke  s Ukrajinou. Okrem toho hraničí aj so separatistickým regiónom Podnestersko, ktorý je medzinárodne uznávaný ako súčasť Moldavska. Hlavným a najväčším mestom je Kišiňov.
Od 14. storočia bola väčšina dnešného Moldavska (okrem ľavého brehu Dnestra) súčasťou historického Moldavského kniežatstva. Po rusko-tureckej vojne bola v roku 1812 východná časť kniežatstva, známa ako Besarábia, pripojená k Rusku. Po Októbrovej revolúcii a prvej svetovej vojne obsadilo Besarábiu Rumunsko. Rusko, resp. ZSSR, ovládal už len územie na ľavom brehu Dnestra, kde bola zriadená Moldavská ASSR. Po pakte Molotov-Ribbentrop však sovietske vojská obsadili v roku 1940 aj zvyšok Besarábie a spojili ju s Moldavskou ASSR, čím vznikla Moldavská sovietska socialistická republika. S rozpadom Sovietskeho zväzu sa v roku 1991 osamostatnilo aj Moldavsko. Na ľavom brehu Dnestra bola vyhlásená nikým neuznaná Podnesterská moldavská republika, s ktorou na prelome rokov 1991-92 Moldavsko viedlo krátku vojnu. Od vyhlásenia samostatnosti je krajina rozdelená na tých, ktorí chcú zjednotenie s Rumunskom, a tých, ktorí sú za zachovanie nezávisého Moldavska.
Krajina má v súčasnosti najnižší Index ľudského rozvoja a druhý najnižší HDP na hlavu v Európe. Hospodárstvo krajiny, ktorému dominovalo poľnohospodárstvo, sa v posledných rokoch viac orientuje na služby. Takmer 15% HDP tvoria peniaze posielané domov rozsiahlou moldavskou diaspórou.
Moldavsko je demokratickou parlamentnou republikou s prezidentom na čele štátu. Je členom Organizácie spojených národov, Rady Európy, Spoločenstva nezávislých štátov, Svetovej obchodnej organizácie a ďalších medzinárodných inštitúcií. V roku 2014 podpísalo asociačnú dohodu s Európskou úniou.
Etymológia
Názov Moldavsko pochádza z názvu rieky Moldova, ktorej dolina tvorila centrum historického Moldavského kniežatstva. Podľa legendy vznikol názov rieky z mena poľovnického psa Moldu, ktorý patril zakladateľovi kniežatstva Dragoşovi. Pes mal pri poľovačke na býkov zahnať jedného do rieky, kde sa obe zvieratá utopili. Na počesť svojho psa nazval knieža rieku podľa neho.
Geografia
Moldavsko je vnútrozemská krajina, od Čierneho mora ho delia v najužšom bode iba 3 km ukrajinského územia. Leží medzi 45° a 49° rovnobežkou a medzi 26° a 30° poludníkom. Celková rozloha krajiny je 33 851 km2 (vrátane Podnesterska).
Hranicu s Rumunskom tvorí rieka Prut, okrem krátkeho úseku pri obci Giurgiulești, kde je hranicou Dunaj. Moldavsko má tak zo všetkých podunajských krajín najkratší podiel Dunaja - približne 480 metrov. Hranica s Ukrajinou je na severe vytvorená umelo, od obce Naslavcea ju tvorí rieka Dnester, no pri obci Nimereuca sa hranica rozchádza s riekou a vytvára tak úzky pás územia na ľavom brehu, ktorý tvorí neuznanú republiku Podnestersko. Približne o 200 km juhovýchodne sa hranica opäť spája s riekou Dnester a pokračuje súbežne až k obci Palanca, odkiaľ pokračuje opäť umelá hranica až k obci Giurgiulești.
Povrch
Povrch Moldavska tvorí mierne vyvýšená a zvlnená rovina, najvyšší bod je Dealul Bălăneşti v centrálnej časti krajiny (Moldavská pahorkatina, Kodry). Na severe a juhu Moldavska sa rozprestierajú najzápadnejšie výbežky eurázijskej stepi. Typickými prvkami reliéfu sú početné úžľabiny a doliny – výsledok eróznej činnosti vody.
Pozoruhodnosťou reliéfu sú vyvýšeniny nazývané tovtre (toltre), ktoré sa nad okolím dvíhajú do výšky cca, ale nevznikli tektonickou činnosťou. Ide o rify, podmorské útesy, vytvorené živočíchmi, ktoré žili v tunajších moriach pred 20 miliónmi rokov. Oblasť tovtrov leží na ukrajinsko-moldavskom pomedzí, na hornom Prute (cca od Kišiňova). Sú popretkávané dolinkami a kaňonmi prítokov horného Prutu (k najkrajším patrí napr. prielom rieky Zbruč na Ukrajine).
Zvláštnosťou reliéfu je aj oblasť Sto pahorkov medzi Prutom a Dnestrom (asi od Kišiňova). Je tu asi 3500 pahorkov, ktorých výška dosahuje od 1,5 do cca.
Až 75 % krajiny pokrýva černozem; lesy sú v dôsledku intenzívnej poľnohospodárskej činnosti vyklčované (tvoria iba 6 % plochy).
Rastlinstvo
Dubové, hrabové a iné listnaté lesy rastú v severnej a strednej časti Moldavska. Na suchom juhu bola pôvodne trávnatá step, ale dnes väčšina územia slúži poľnohospodárstvu. Pozdĺž riek sú bohaté pastviny.
Vodstvo
Krajina nie je bohatá na vodné zdroje – ani povrchové, ani podzemné. Dve významné východoeurópske rieky – Dnester a Prut – tvoria jej západnú a východnú hranicu. Moldavsko má prístup aj k Dunaju – umožňuje ho asi úsek brehu na sútoku Pruta a Dunaja, pri obci Giurgiuleşti. V priľahlých oblastiach je niekoľko jazier a rozsiahle močaristé územia.
Podnebie
Moldavsko má miernu kontinentálnu klímu s teplým letom a pomerne chladnou zimou, keď teploty klesajú pod bod mrazu. Prší najmä v teplejších mesiacoch, dažďové prívaly prichádzajú v lete. Priemerná teplota v Kišiňove je v januári -5 °C, v júli 23 °C.
Hospodárstvo
náhľad|vľavo|Výroba vína v Moldavsku Poľnohospodárstvo má v Moldavsku dobré podmienky. Bohatstvom je úrodná černozem. Moldavsko nemá nerastné zdroje, 77 % územia sa využíva na poľnohospodárske účely. Mierne zvlnená pahorkatina, mierne podnebie s teplým letom a nemierne, ale nie zas prehnané letné dažde nahrávajú hlavne pestovaniu hrozna, pšenice, kukurice, slnečnice, tabaku a ovocných stromov. Vinohradníctvo tu má oddávna výsadné postavenie a spracovanie hrozna na rôzne druhy vín, sektu (šumivého vína) a z vína koňaku bolo donedávna najdôležitejším odvetvím potravinárskeho priemyslu.
Aj vďaka pestovaniu tabaku a rastlín na výrobu éterických olejov a šumivých vín, ovocných a zeleninových konzerv poľnohospodárstvo zabezpečuje vyše polovicu hrubého domáceho produktu a zamestnáva 46 % ekonomicky aktívnych obyvateľov.
Okrem vinárskych závodov sú po celom Moldavsku roztrúsené konzervárne, cukrovary, tabakové závody, lisovne rastlinných olejov. Strojársky priemysel, ktorý sa nachádza najmä na ľavom brehu Dnestra, vyrába vinohradnícke traktory a chladiarenské aj iné zariadenia pre potravinárske závody. Keďže v Moldavsku je veľa vína a konzervuje sa ovocie, potrebné sú i sklárne. Toto predstavuje dobrý príklad vzájomného previazania poľnohospodárskej výroby, potravinárskeho priemyslu a ostatných priemyselných odvetví, čo sa odborne nazýva poľnohospodársko-priemyselný komplex. Chová sa dobytok na mäso aj mlieko a ošípané.
Actus purus
Actus purus (lat.) znamená čistý akt, čistú skutočnosť. Pojem čistého aktu zaviedol Alexander z Halesu. Pojem bol používaný hlavne v scholastickej filozofii ako vyjadrenie dokonalosti boha.
Moldavsko
Hospodárstvo
Nezamestnanosť dosahuje podľa neoficiálnych odhadov 25 %. Dnes je však ekonomika veľmi zraniteľná, hlavne na kolísaní cien energií, neúrody a nezáujme zahraničných investorov. Priemerná mzda v Moldavsku v roku 2007 dosahovala len 100 USD.
Dejiny
Obdobia dejín Moldavska:
Obyvateľstvo
K 1. januáru 2021 bývalo podľa odhadov v Moldavsku 2 597 100 obyvateľov. Toto číslo je o takmer 300 tis. ľudí menšie ako v oficiálnom sčítaní obyvateľstva v roku 2014. Moldavsko dlhodobo trpí dramatickým odlivom obyvateľstva - od roku 1991 klesla populácia o 1,5 milióna ľudí, z čoho približne milión v Moldavsku a 425 tisíc v Podnestersku, ktorého populácia klesla od roku 1991 o viac ako polovicu. Tento úbytok je spôsobený celkovým demografickým útlmom, nedostatkom pracovných príležitostí a tým, že veľa Moldavcov získava rumunské občianstvo, čím sa zároveň stávajú aj občanmi Európskej únie.
Jazyky
Úradným jazykom je rumunčina, ktorá tento status získala v Deklarácii nezávislosti v roku 1991. Ústava z roku 1994 z politických dôvodov označila úradný jazyk termínom „moldavčina”, v roku 2013 však Ústavný súd rozhodol, že pôvodné znenie Deklarácie nezávislosti má prednosť pred ústavou a oficiálny jazyk by sa tak mal nazývať „rumunčina”. V roku 2023 moldavský parlament na základe rozhodnutia Ústavného súdu zmenil ústavu a od marca 2023 sa i v ústave používa termín „rumunčina”.
Okrem rumunčiny sú lokálne úradnými jazykmi aj gagauzština (na území autonómnej oblasti Gagauzsko), ruština (v Podnestersku a Gagauzsku) a ukrajinčina (v Podnestersku).
Národnostné zloženie
Najväčšou národnostnou skupinou sú Moldavci (75,1%), nasledovaní Rumunmi, Ukrajincami a Rusmi. Na juhu krajiny má výrazné zastúpenie turkická menšina Gagauzov. Oproti sčítaniu v roku 2004 výrazne narástol podiel Rumunov (z 2,2% na 9%), čo súvisí s nevyriešenou otázkou moldavskej národnej identity a s kontroverziou okolo otázky, či by sa Rumuni a Moldavci mali považovať za dva odlišné národy. Naopak, podiel Ukrajincov i Rusov klesol o takmer 2 percentá. Sčítanie prebiehalo iba na území ovládanom vládou v Kišiňove, v Podnestersku sa ho nepodarilo zrealizovať. Podnestersko zrealizovalo zatiaľ posledné sčítanie obyvateľstva v roku 2015. Najpočetnejšou etnickou skupinou boli Rusi (34%), nasedovaní Moldavcami (33%) a Ukrajincami (26,7%).
Politika
náhľad|Súčasné zloženie parlamentu po voľbách v roku 2021: Strana akcie a solidarity - 63 kresiel, Volebný blok komunistov a socialistov - 32 kresiel, Strana "Şor" - 6 kresiel Moldavsko je unitárna parlamentná republika s demokratickým štátnym zriadením. Ústava bola prijatá v roku 1994. Na čele krajiny je prezident, ktorý je volený priamo v dvojkoľovej voľbe. Súčasnou hlavou štátu je Maia Sanduová zo stredopravej Strany akcie a solidarity.
Hlavným zákonodarným orgánom je jednokomorový parlament so 101 poslancami, ktorí sú volení priamo na obdobie 4 rokov. Zatiaľ posledné parlamentné voľby prebehli v júli 2021. Víťazným zoskupením sa stala proeurópska Strana akcie a solidarity (PAS), ktorá získala 52,7% hlasov, čím si zabezpečila jasnú parlamentnú väčšinu 63 poslancov. V opozícií skončili dovtedy vládnuci socialisti a strana podnikateľa Ilana Şora.
Vláda je vymenovaná prezidentom a schválená parlamentom. Súčasný kabinet pod vedením Natalie Gavriliţovej vládne od 6. augusta 2021 a skladá sa z členov PAS a nezávislých politikov. Nová vláda je jasne proeurópska a vyjadrila vôľu bližšie spolupracovať s USA a Európskou úniou.
Zahraničná politika
Podľa ústavy je Moldavsko neutrálnou krajinou. Od získania samostatnosti je však rozdelené na dva tábory - tých, čo chcú bližšie vzťahy so Západom, najmä s Rumunskom, a tých, čo uprednostňujú orientáciu na Rusko. Pri moci sa pravidelne striedajú proeurópske a proruské vlády. Prekážkou pri európskej integrácii krajiny je nevyriešený konflikt s Podnesterskom a silne proti je aj obyvateľstvo autonómnej oblasti Gagauzsko.
Krajina je členom regionálneho zoskupenia štátov SNŠ.
Okrem vzťahov s Ruskom hrajú naďalej kľúčovú úlohu vzťahy s Rumunskom. Po vstupe Rumunska do Európskej únie a zavedení víz pre moldavských občanov údajne státisíce Moldavcov požiadalo o rumunské občianstvo. Podmienkou je doložiť, že aspoň jeden zo starých rodičov bol v roku 1940 rumunským občanom.
Cestná doprava
12 300 km dlhá cestná sieť je zväčša vyasfaltovaná.
Železničná doprava
Celková dĺžka železníc v krajine je 1138 km, celá sieť je jednokoľajná a neelektrifikovaná. Väčšina koľajníc ma široký rozchod 1520 mm.
Vodná doprava
Najdôležitejší prístav je v obci Giurgiuleşti, čo je zároveň aj jediný moldavský prístav na Dunaji. Splavné sú aj niektoré úseky riek Prut a Dnester.
Letecká doprava
Jediné medzinárodné letisko sa nachádza v Kišiňove (IATA: KIV, ICAO: LUKK), ktoré slúži ako základňa pre národné aerolínie Air Moldova.
Cestovný ruch
Hlavným strediskom slabo rozvinutého cestovného ruchu je hlavné mesto. Pozoruhodné sú aj pevnosti rozmiestnené po celej krajine, predovšetkým kruhové opevnenia Soroca na Dnestri. Najvýhodnejším obdobím na návštevu krajiny je vinobranie v októbri, keď sa konajú mnohé slávnosti vína.
Zámok Purcari je jedným z najcennejších a populárnych oblastí východnej Európy. Poloha zámku pri Čiernom mori a rieky Dnester vytvára ideálne podmienky pre výrobu kvalitného vína. Vinice, o celkovej rozlohe 250 ha, ktoré sa nachádzajú v jedinečnej mikro zóne, ťažia z optimálnych poveternostných podmienok, a podobnej teórie preslávenej v oblasti Bordeaux. Každý rok tisíce turistov navštívia Château Purcari a objavujú historické pivnice postavené v roku 1827, ktoré sú stále známe kolekciou archívnych vín Purcari s najstaršími fľaškami z roku 1948, alebo sa oddávajú krásnemu prostrediu zámku.
Iné projekty
.
Bítov (okres Znojmo)
Bítov je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 151 obyvateľov, z toho 79 mužov a 72 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,8 roka (muži 43,5 roka, ženy 50,4 roka).
Majstrovstvá Európy v bejzbale 2012
Majstrovstvá Európy v bejzbale 2012 boli v poradí 32. majstrovstvá Európy v bejzbale mužov, ktoré organizuje Európska bejzbalová konfederácia (CEB). Konali sa v troch holandských mestách: Haarlem, Rotterdam a Utrecht od 7.16. septembra 2012, za účasti 12 tímov. Holandsko hostilo ME po 10-krát, keď predtým to bolo v rokoch 1958, 1962, 1973, 1977, 1979, 1981, 1985, 1995 a naposledy v roku 2003. Taliansko obhájilo titul pred domácim tímom Holandska.
Účastníci a nasadenie do skupín
1 Umiestnenie vo svetovom rebríčku IBAF za rok 2011
Le Villars
Le Villars je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mediátorová ribonukleová kyselina
Mediátorová ribonukleová kyselina (skr. mRNA; iné názvy pozri nižšie) je jednoreťazcová RNA, ktorá kóduje proteín, a vzniká prepisom z DNA ako pre-mRNA (premediátorová mRNA). Následne sú z nej vystrihnuté nekódujúce časti (intróny) procesom splicing. Po splicingu je výsledná mRNA pripravená ako matrica na proteosyntézu.
Le Villars
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mediátorová ribonukleová kyselina
Názvy
Názvy tejto kyseliny sú: mediátorová ribonukleová kyselina/RNA/RNK, messengerová ribonukleová kyselina/RNA/RNK , messenger ribonukleová kyselina/RNA/RNK   , informačná ribonukleová kyselina/RNA/RNK  , informátorová ribonukleová kyselina/RNA/RNK , poslí(č)ková ribonukleová kyselina/RNA/RNK.
Slovenské skratky názvu tejto kyseliny sú: mRNA, m-RNA , i-RNA , mRNK m-RNK alebo i-RNK.
Anglický názov je tejto kyseliny je messenger RNA, angl. skratka je mRNA.
Kódovanie
Trojica nukletidov (triplet, kodón) kóduje jednu aminokyselinu, ktorá je zaradená do vznikajúceho polypeptidového reťazca. Prvý triplet AUG od 5'-konca je tzv. START kodón. Ním začína syntéza (je to vždy kodón pre metionín, preto prvá aminokyselina v novovznikajúcom polypeptidovom reťazc] je vždy metionín). Proteosyntéza pokračuje po tripletoch až kým nenarazí na tzv. STOP kodón (UAA, UAG a UGA), kedy sa proteosyntetický komplex rozpadne.
Regulačný význam
Polčas rozpadu molekuly mRNA je od niekoľkých minút do niekoľkých hodín. Bunka množstvom produkovanej mRNA, ktoré závisí od regulácie iniciácie transkripcie, tak reguluje množstvo konkretného produkovaného proteínu.
NGC 6359
NGC 6359 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 27. októbra 1861.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Radoslav Kozlov
Radoslav Kozlov (* 8. február 1983, Michalovce) je slovenský reprezentant v hádzanej. V súčasnosti je hráčom klubu HT Tatran Prešov. Počas svojej kariéry hrával aj za kluby 1. MHK Košice a ŠKP Bratislava. Je vysoký 184 cm. V sezóne 2007/08 v drese Prešov sa v hádzanárskej lige majstrov dostal do 50-ky najlepších strelcov, keď strelil 47 gólov a skončil na delenom 35. mieste.
Nešťastie
V noci z 13. na 14. mája 2009 utrpel ťažké zranenia po páde z okna alebo strechy bytovky.
Iván Córdoba
Iván Ramiro Córdoba (* 11. august 1976, Rionegro, Kolumbia) je kolumbijský reprezentačný futbalový obranca. Urobil si dobré meno, keď hrával za argentínsky klub San Lorenzo z ktorého prestúpil do talianskeho slávneho klubu Internazionale. Prestup v januári 2000 stál Internazionale 16 miliónov eur, pričom odmietol ponuku Realu Madrid.
Córdoba je pôvodne stredovým obrancom, ale je schopný hrať na rôznych pozíciach. Bol kapitánom Kolumbie na Copa América v roku 2001 (prvé miesto) a tiež reprezentoval svoju rodnú krajinu na Majstrovstvách sveta v roku 1998.
Lanassa
Lanassa (starogr. Λάνασσα – Lanassa, ) môže byť:
NGC 6360
NGC 6360 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. augusta 1834.
Pauillac (kantón)
Pauillac je francúzsky kantón v obvode Lesparre-Médoc v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 7 obcí.
Küngös
Küngös je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v Balatonalmádskom okrese.
Abreviatúra
Abreviatúra (tal.) môže byť:
Küngös
Má rozlohu 900 ha a žije tu obyvateľov.
Leonidy
Leonidy sú meteorický roj spôsobený kométou Tempel-Tuttle. Je to jeden z najvýdatnejších a najobľúbenejších meteorických rojov. Maximum má okolo 17. až 18. novembra. Jeho radiant je v hrive súhvezdia Lev.
Dráhu prúdu meteoroidov, ktoré tento roj spôsobujú, vypočítal v roku 1866 taliansky astronóm Giovanni Schiaparelli. Francúz Le Verrier a Nemec Teodor von Oppolzer nezávisle prišli k záveru, že meteory tohoto roja sa pohybujú po rovnakej dráhe, ako vtedy objavená Tempelova-Tuttleova kométa (dnes označovaná P55/Tempel-Tuttle). Neskôr boli aj k iným meteorickým rojom nájdené ich materské kométy. Prúd meteoroidov, ktorý spôsobuje meteorický roj je rozprestretý pozdĺž dráhy kométy Tempel-Tuttle, ale nemá všade rovnakú hustotu. Najhustejší je neďaleko kométy a kedykoľvek Zem prechádza takým zhustením, pozorujeme dážď meteorov. Najpozoruhodnejší bol dážď Leoníd v novembri roku 1833, keď bolo pozorovaných cez 46 000 meteorov za hodinu. Yaleský matematik Denison Olmsted vtedy vysvetlil, že vyletovanie meteorov z jedného bodu je dôsledok perspektívy. Státisíce meteorov, ktoré tej noci zažiaili sa pohybovali pozdĺž rovnobežných dráh. Preto zdanlivo vyletovali z jedného bodu (úbežníku dráh), ktorý bol nazvaný radiant („vyžarujúci“). Podľa polohy radiantu (rektascenzia = 153°, deklinácia = +22°) v súhvezdí Leva (latinsky Leo) bol meteorický roj nazvaný Leonidy. Zistenie, že meteory majú kozmický pôvod (a nie sú atmosférickým javom, ako napovedá význam gréckeho slova „meteoros“ = vznášajúci sa v ovzduší), bolo nemenej prekvapivé než nezvyklý pohľad na „dážď padajúcich hviezd“. Tento poznatok vzbudil záujem o štúdium meteorov a vznikol nový odbor meteorická astronómia.
Dážď Leoníd sa v minulosti vyskytol aj v rokoch 902, 934, 1037, 1202, 1366, 1533, 1799 atď. Tieto údaje dokazujú, že veľmi hustý oblak prachu z materskej Templeovej-Tuttleovej kométy sa po jej dráhe vracia po 33 rokoch (presne za 33,25 roku). Keď ním Zem prechádzala v noci 17. novembra 1966, za 20 minút bolo vtedy pozorovaných až 150 000 meteorov. Vtedy sa taktiež pomocou radarových meteorov zistilo, že priemer prúdu Leoníd je zhruba 35 000 km. Ich činnosť je od 14. do 21. novembra a priemerná rýchlosť meteorov asi 71 km/s.
Külsővat
Külsővat je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Pápa.
Má rozlohu 1931 ha a žije tu 831 obyvateľov (2007).
Klaus Mann
Klaus Mann (* 18. november 1906, Mníchov, Nemecká ríša – † 21. máj 1949, Cannes, Francúzsko) bol nemecký spisovateľ, dramatik a novinár, syn spisovateľa Thomasa Manna.
Po nástupe nacizmu v Nemecku (1933) emigroval do Amsterdamu, kde vydával časopis Die Sammlung. Od roku 1935 sa zdržiaval na mnohých miestach (Zürich, Paríž, Praha, a iné). V tom istom roku získal československé štátne občianstvo, ale roku 1936 sa rozhodol emigrovať do USA.
Roku 1938 sa zúčastnil na bojoch v španielskej občianskej vojne. Po roku 1941 ako vojak americkej armády bojoval na fronte v Európe.
Povojnový vývoj predstavoval pre neho sklamanie, ktoré dával všade najavo a veľmi ťažko ho niesol. Toto sklamanie sa často uvádza aj ako dôvod jeho samovraždy.
John Emerich Edward Dalberg-Acton
John Emerich (Edward) Dalberg-Acton, barón z Aldenhamu (* 10. január 1834, Neapol, Kráľovstvo oboch Sicílií – † 19. jún 1902, Tegernsee, Bavorsko, Nemecko) bol britský historik a politik pochádzajúci z katolíckej šľachtickej rodiny so silnými väzbami k Bavorsku a Neapolu. Bol zakladateľom modernej historickej školy.
Veda
Študoval v Mníchove u historika Döllingera. Pôsobil ako profesor na katedre histórie v Cambridge, no veľkú časť života pracoval ako súkromný učenec mimo akademických inštitúcií. Historika chápal ako nestranného sudcu a morálneho kárateľa.
Vydával katolícky časopis The Rambler, v roku 1896 založil časopis The English Historical Review. Bol iniciátor diela The Cambridge Modern History (Cambridgeské moderné dejiny).
Politika
Politicky bol zástanca liberalizmu a odporca teórie zvrchovanosti ľudu. Podľa jeho názoru slobodu zabezpečovala iba rovnováha mocí. Doktrínu rovnosti považoval za ohrozenie tejto rovnováhy. Bol dôverník ministerského predsedu Spojeného kráľovstva Williama E. Gladstonea, dvoran kráľovnej Viktórie a poslanec za Liberálnu stranu. Patril k popredným odporcom vyhlásenia pápežskej neomylnosti v roku 1870 a ostrým kritikom autoritárskeho nacionalizmu.
Ex abrupto
Ex abrupto je latinský výraz, ktorý znamená improvizovane, bez prípravy, len z hlavy.
Blanné
Blanné je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 85 obyvateľov, z toho 43 mužov a 42 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,8 roka (muži 42,9 roka, ženy 42,7 roka).
Arvert
Arvert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Draguni
V staroveku tadiaľto viedla cesta spájajúca Spartu a Tegeu. V roku 1821 počas vojny za nezávislosť sa tu odohral boj medzi Grékmi a Turkami. Máme správy, že počas 17.-18. stor. niekoľko miestnych rodín emigrovalo do Rakúskej monarchie, aj na Slovensko - hlavne do oblasti Komjatíc.
Okolo dediny sa nachádzajú platanové háje a čisté potoky. V Draguni sa nachádza mnoho taverien. Najznámejšia oslava je 8. septembra, na sviatok Theotoku (Panny Márie), kedy sa tu konajú veľké oslavy.
Občanský průkaz
Občanský průkaz je český film Ondřeja Trojana podľa rovnomennej novely Petra Šabacha.
Výroba
Film sa natáčal od 25. apríla 2009 do mája 2010. Dátum premiéry bol stanovený na 21. októbra 2010.
Tatra K2S
Tatra K2S je typ dvojčlánkovej kĺbovej električky prevádzkovanej Dopravným podnikom Bratislava (DPB). Typ vznikol modernizáciou starších električiek česko-slovenskej výroby Tatra K2, niektoré vozne boli úplne novo postavené na dokladoch pôvodných električiek. Prestavby na typ K2S prebiehali postupne medzi rokmi 1998 a 2009, od septembra 2009 má DPB k dispozícii 35 električiek tohto typu.
Historické pozadie
Po úspešných modernizáciách brnianskych vozňov K2 na typ K2R sa v druhej polovici 90. rokov 20. storočia rozhodol k tejto forme omladeniu svojho vozňového parku aj Dopravný podnik Bratislava. Vzhľadom na nedostatok finančných prostriedkov na nákup úplne nových vozňov pristúpil DPB k rekonštrukciám starších električiek K2, ktoré už boli na hranici životnosti, ktorá bola vďaka modernizácii predĺžená minimálne o 10 až 15 rokov.
Deväť električiek K2S bolo úplne novo vyrobených v rokoch 2007 až 2009, pretože články pôvodných vozňov už boli značne skorodované. Zo starších električiek teda boli použité len podvozky.
Modernizácia
Vozňová skriňa električky bola pri modernizácii kompletne opravená, rám bol opieskovaný a ošetrený proti korózii, boli osadené čelá s novým dizajnom od architekta Patrika Kotasa. V priestore pre cestujúcich došlo k výmene okien s vyklápacou hornou časťou, nové sú aj dvere s dopytovým otváraním cestujúcimi – u vozňov č. 7101–7106 sú dvojkrídlové výklopné, ostatné električky majú dvere štvorkrídlové skladacie. Pôvodné laminátové sedačky boli nahradené polstrovanými, bola položená protišmyková podlahová krytina, interiér bol novo obložený, nové je aj žiarivkové osvetlenie, kúrenie bolo presunuté do bočníc. Novinkou je elektronický akustický a optický informačný systém. Kabína vodiča je klimatizovaná, nový je ovládací pult, pedále pre riadenie električky boli nahradené ručným radičom.
Električky majú opravené podvozky, motorgenerátor bol nahradený statickým meničom, odber elektrického prúdu je zabezpečený novým polopantografom. Dôležitou zmenou je náhrada pôvodnej nehospodárnej odporovej elektrickej výzbroje UA12 za novú tranzistorovú na báze IGBT tranzistorov s rekuperáciou. Do prvých vozňov č. 7101–7106 bola inštalovaná výzbroj ČKD TV14, po krachu jej výrobcu prešiel od električky č. 7107 bratislavský dopravný podnik na výzbroj TV Progress od spoločnosti Alstom (teraz Cegelec).
Vozne č. 7126–7134 majú úplne novo vyrobenú vozňovú skriňu, ich podvozky pochádzajú zo starších električiek K2.
Električka č. 7121 bola pri modernizácii prestavaná na školský (cvičný) vozeň, ktorý môže jazdiť v bežnej prevádzke s cestujúcimi. Jedinou väčšou úpravou oproti ostatným vozňom K2S bolo zväčšenie kabíny vodiča, za vodičovým sedadlom bola inštalovaná bokom k smeru jazdy sedačka pre inštruktora, ktorý môže pomocou špeciálneho ovládača simulovať poruchy električky. Kapacita vozňa je znížená o jedno miesto na sedenie.