cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Okres (Slovensko)
Charakteristika
V roku 1960 bolo členenie na okresy úplne zmenené; boli vytvorené podstatne väčšie okresy – počet okresov sa teda znížil na 33. 20. marca 1968 pribudli štyri nové okresy (okresy Veľký Krtíš, Stará Ľubovňa, Svidník, Vranov (nad Topľou)), čiže sa počet okresov zvýšil na 37. 22. marca 1968 Bratislava získala zvláštne postavenie („hlavné mesto Slovenska“, neskôr „hlavné mesto SSR“), pričom funkciu okresu na území Bratislavy de facto plnili mestské obvody; Bratislava teda prestala byť okresom a počet okresov sa znížil na 36. V lete 1968 pribudol nový okres Košice-mesto, čiže počet okresov sa zvýšil na 37. V roku 1990 sa Bratislava znova stala okresom a počet okresov sa tým zvýšil na 38.
Toto rozdelenie Slovenska na okresy pretrvalo až do roku 1996, keď boli hranice okresov úplne zmenené na stav platný dodnes; ich počet bol tak zvýšený na 79.
V rokoch 19451990 bol každý okres spravovaný okresným národným výborom. V rokoch 1990 až 2003 bol každý okres spravovaný okresným úradom, ktorý vykonával správu úradov v pôsobnosti štátnych orgánov. Okresné úrady boli v roku 2004 zrušené a nahradené tzv. obvodnými úradmi, ktorých bolo na Slovensku 50, pričom často viacero okresov malo jeden spoločný obvodný úrad (naopak v okrese Nové Zámky však obvodné úrady boli dva – v meste Nové Zámky aj v meste Štúrovo). V októbri 2013 boli znova zavedené okresné úrady, ktorým opäť podlieha prevažne vždy len jeden okres; v niektorých oblastiach činnosti im však podlieha vždy viacero okresov naraz.
Rozdelenie okresov
Okres sa delí na obce, ktoré sa skladajú z jedného alebo viacerých katastrálnych území.
Zoznam okresov v rokoch 19601996
Banská Bystrica, Bardejov, Bratislava-mesto (do roku 1968 a od roku 1990; od roku 1990 pod názvom Bratislava), Bratislava-vidiek, Čadca, Dolný Kubín, Dunajská Streda, Galanta, Humenné, Komárno, Košice-mesto (od roku 1968; od roku 1990 pod názvom Košice), Košice-vidiek (do roku 1968 spolu s územím Košice-mesto pod spoločným názvom Košice), Levice, Liptovský Mikuláš, Lučenec, Martin, Michalovce, Nitra, Nové Zámky, Poprad, Považská Bystrica, Prešov, Prievidza, Rimavská Sobota, Rožňava, Senica, Spišská Nová Ves,  Stará Ľubovňa (od roku 1968), Svidník (od roku 1968), Topoľčany, Trebišov, Trenčín, Trnava, Veľký Krtíš (od roku 1968), Vranov nad Topľou (od roku 1968), Zvolen,  Žiar nad Hronom, Žilina
Pozri aj: Administratívne členenie Slovenska v rokoch 1990 – 1996
Zoznam okresov od roku 1996 dodnes
V súčasnosti je na Slovensku 79 okresov, pričom hlavné mesto Slovenska, Bratislava, je rozdelené na päť okresov a Košice na štyri okresy:
Banská Bystrica, Banská Štiavnica, Bardejov, Bánovce nad Bebravou, Brezno, Bratislava I, Bratislava II, Bratislava III, Bratislava IV, Bratislava V, Bytča, Čadca, Detva, Dolný Kubín, Dunajská Streda, Galanta, Gelnica, Hlohovec, Humenné, Ilava, Kežmarok, Komárno, Košice I, Košice II, Košice III, Košice IV, Košice-okolie, Krupina, Kysucké Nové Mesto, Levice, Levoča, Liptovský Mikuláš, Lučenec, Malacky, Martin, Medzilaborce, Michalovce, Myjava, Námestovo, Nitra, Nové Mesto nad Váhom, Nové Zámky, Partizánske, Pezinok, Piešťany, Poltár, Poprad, Považská Bystrica, Prešov, Prievidza, Púchov, Revúca, Rimavská Sobota, Rožňava, Ružomberok, Sabinov, Senec, Senica, Skalica, Snina, Sobrance, Spišská Nová Ves, Stará Ľubovňa, Stropkov, Svidník, Šaľa, Topoľčany, Trebišov, Trenčín, Trnava, Turčianske Teplice, Tvrdošín, Veľký Krtíš, Vranov nad Topľou, Zlaté Moravce, Zvolen, Žarnovica, Žiar nad Hronom, Žilina
Hviezdy magického neba 1988
Hviezdy magického neba 1988 je dvojdielny televízny záznam Slovenskej televízie Bratislava Gála programu Magicfestivalu Bratislava 1988. Program v roku 1988 vyrobila Slovenská televízia Bratislava.
Hviezdy magického neba 1988 I.
Stopáž:	00:59:54
Hviezdy Magického neba 1988 II.
Stopáž:	00:42:37
Externé odkazy
Zdroje Archív Slovenskej televízie Bratislava
Parazitológia
Parazitológia je náuka alebo veda o parazitoch, ich hostiteľoch, vzťahmi medzi nimi a o chorobách, ktoré vyvolávajú.
Parazitológia v užšom (a zďaleka najčastejšom) zmysle sa zaoberá iba parazitujúcimi prvokmi a živočíšnymi endoparazitmi. Parazity sú spravidla prvoky (protozoa), červy (helminthes) či článkonožce (artropoda). Vedec, ktorý sa zaoberá takto definovanou parazitológiou sa nazýva parazitológ.
Malko Tărnovo
Malko Tărnovo (🇧🇬) je mesto v Bulharsku, nachádzajúce sa v Burgaskej oblasti. Administratívne centrum rajónu Malko Tărnovo.
Parazitológia
Pri svojom bádaní využíva najmä poznatky cytológie, imunológie, molekulárnej biológie, genetiky a ekológie. Poznatky mikrobiológie naopak využíva často lekárstvo, veterinárne lekárstvo, ekológia a evolučná biológia.
Lekárska parazitológia
Najrozšírenejším odborom parazitológie je lekárska parazitológia, ktorá sa zaoberá štúdiom parazitov, ktorých hostiteľom je človek.
Malko Tărnovo
Geografia
Mesto sa nachádza na juhovýchode Bulharska, neďaleko hraníc s Tureckom. Vzdialenosť od centra oblastiBurgasu je 75,4 km. Nadmorská výška mesta činí 348 m n. m.
Parazitológia
Lekárska parazitológia
Medzi také organizmy patrí napr.:
Malko Tărnovo
Hraničný priechod
Leží na ceste E87, len 7 km západným smerom. Na tureckej strane dedina Dereköy. Otvorený v roku 1970.
Parazitológia
Lekárska parazitológia
Lekárska parazitológia má veľký vplyv na vývoj nových liekov a štúdium epidemiológie zoonóz.
Malko Tărnovo
Demografia
V júni 2013 tu žilo 2 489 obyvateľov.
Parazitológia
Veterinárna parazitológia
Študuje parazity, ktoré spôsobujú ekonomické straty v poľnohospodárstve – tak v chovoch zvierat, ako aj pri pestovaní kultúrnych plodín.
Ekológia parazitov
Parazity môžu poskytnúť množstvo informácií o ekológii populácie svojho hostiteľa. Navyše parazity sledujú veľa tzv. životných stratégií, ktoré im umožňujú kolonizovať svojich hostiteľov. Pochopenie týchto aspektov pomáha pri potláčaní epidémií.
Taxonómia a genetika
Nedávne výskumy, pri ktorých sa DNA využíva pri identifikácii odlišných druhov a na odhalenie príbuznosti medzi jednotlivými skupinami v rámci úzkej taxonomickej jednotky, sú pre parazitológov veľmi užitočným nástrojom.
Haluzická tiesňava
Haluzická tiesňava, známa aj pod názvami Prierva, Haluzický výmoľ, Sprašová súteska je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v intraviláne obce Haluzice v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Vznikla erozívnou činnosťou Haluzického potoka, ktorý sa v prvej fáze zarezal do málo odolných dolomitov a v neskoršej fáze prerazil k ešte menej odolnej vrstve hlinitých bridlíc. Kaňon má dnes dĺžku, hĺbku a šírku. Na prvý pohľad pôsobí neškodne, ale v skutočnosti možno sledovať unikátnu rýchlosť s akou sa prehlbuje a rozširuje. Dodnes sa podarilo ako tak zamedziť len jeho prehlbovaniu, do šírky stále a viditeľne rastie.
Haluzická tiesňava bola za prírodnú pamiatku vyhlásená v roku 1963, rozprestiera sa na rozlohe bez ochranného pásma a platí tu 4. stupeň ochrany. Stráne rokliny sú zalesnené, ale postupne sa zosúvajú a ohrozujú okolité domy a susediacu historickú pamiatku Zrúcaninu Románskeho kostolíka s hradiskom. Časť hradiskového múru sa už zosypala do rokliny. Podľa písomných záznamov Dr. Holubyho (1836 – 1923) ešte v roku 1780 bola cez roklinu lávka a pozdĺž potoka dva rady domov.
Haluzická tiesňava je ukážkovou ilustráciou riečneho pirátstva. V horizonte niekoľkých storočí dozadu bol výmoľ ešte pomerne krátky. Eróziou sa rýchlo prehlboval a predlžoval smerom dozadu. Svojím dnom nakoniec prerezal koryto iného – cez obec Haluzice pôvodne pretekajúceho – potoka.
Lofoty
náhľad|[[Reine, jedno z najznámejších sídiel na Lofotách.]] Lofoty [lúfuty], správnejšie Lofoten [lúfutn] je súostrovie pri nórskom pobreží tvorené asi 80 ostrovmi, medzi ktorými sú Austvågøy, južná časť ostrova Hinnøy, Skrova, Gimsøy, Vestvågøy, Flakstadøy, Moskenesøy, Værøy a Røst. Slovenské množné číslo je nepresnosť vzniknutá mýlnym chápaním nórskeho -en ako množného čísla: v nórčine je však názov Lofoten jednotné číslo - ide o označenie súostrovia ako jednej oblasti. Pôvodne sa ako Lofot (dosl. "rysia šľapa" - staronór. ló + fót) nazýval ostrov Vestvågøy [vestvógöj], od čoho bol odvodený názov celého súostrovia.
Poloha
náhľad|Poloha súostrovia v rámci Nórska. Lofoten leží na pobreží Atlantiku, asi 100 až 300 kilometrov severne od severného polárneho kruhu, t. j. medzi 67. a 68. stupňom severnej šírky. Od nórskej pevniny je oddelený fjordom Vestfjorden. Najvýznamnejšie ostrovy sú prepojené tunelmi a cestnými mostami.
Lofoten je súčasťou kraja (Nór. fylke) Nordland a jeho hlavným mestom je Svolvær nachádzajúci sa na ostrove Austvågøy. Na Lofotene sa nachádza dokopy šesť obcí (nór. kommunen): Vågan, Vestvågøy, Flakstad, Moskenes, Værøy a Røst.
Súostrovie má približne 24 tisíc obyvateľov, ktorí žijú na ploche.
Severne a východne od Lofotenu sa nachádzajú ďalšie súostrovia, Vesterály, ktoré oddeľuje úžina Raftsund, ktorej súčasťou je aj turistami obľúbený Trollfjord. Severná časť ostrova Austvågøy je administratívnou súčasťou obce Hadsel a je teda považovaná už za súčasť Vesterál.
Dejiny
Od štrnásteho storočia ovládali obchod s rybami obchodníci z Bergenu. Bergen bol tiež administratívnym centrom uskutočňujúcim výber dane. Kvalita života na Lofotách dlhú dobu závisela na výsledkoch rybolovu. Okolo roku 1860 došlo k najväčšej migračnej vlne, ktorá viedla ku vzniku súčasných sídiel.
Príroda
Osídlená je prevažne východná časť ostrovov, pretože tam vietor a morské prúdy nepôsobia tak silno ako na západe. Viac než vysoké hory sú schopné zastaviť alebo zmierniť výkyvy počasia. Medzi jednotlivými ostrovmi môžu pôsobením slapových síl vznikať silné a nebezpečné morské prúdy a vodné vetry. Najznámejším prúdom je Moskstraumen.
Počasie
Vďaka pôsobeniu Golfského prúdu je klíma na Lofotách, vzhľadom k ich polohe za severným polárnym kruhom, relatívne mierna. Južná časť súostrovia je najsevernejším miestom na Zemi, kde priemerná teplota nikdy neklesá pod nulu a tvoria tak významnú klimatickú anomáliu.
Hospodárstvo
náhľad|vľavo|Sušenie rýb v dedine [[Å (Lofoty)|Å.]] náhľad|Detail; typické sušené ryby. Hlavným zdrojom obživy je turistický ruch, rybolov a s ním spojená odvetvia. Lovu rýb, ktorý sa každý rok koná od polovice januára do polovice apríla, sa zúčastnia stovky malých rybárskych lodí. Väčšinu úlovku tvoria dospelé tresky, ktoré sú následne sušené. Sušené tresky (Nór. Tørrfisk) sú väčšinou exportované. Hoci platí moratórium na ťažbu ropy a zemného plynu, v oblasti sa vykonávali geologické prieskumy s cieľom mapovania ložísk.
Doprava
náhľad|Most [[Sundklakkstraumen spájajúci ostrovy Gimsøy a Vestvågøya.]] Európska cesta 10 začína v Å a tiahne sa ďalších do Fiskebølu, kde je nutné použiť trajekt do Melbu. Na ostrovoch sú prevádzkované tiež autobusové linky. Na Lofotách nie je železnica, najbližšia železničná stanica sa nachádza v meste Bodø.
Dňa 1. decembra 2007 bol otvorený Lofast, posledná časť cestného spojenia okolia ostrovov Lofoty, ktorá vedie z Fiskebøl cez ostrov Hinnøy do Gullesfjordbottnu. Prvýkrát v histórii sú teda Lofoty priamo spojené cestnou dopravou.
Lode Hurtigrutenu zastavujú na Lofotách v mestách Stamsund a Svolvær. Svolvær je pravidelnými trajektami prepojený so Skutvikom, ktorým vedie Európska cesta 6. Ďalším významným lodným spojením je linka trajektov na trase z Moskenes do Bodø. Katamarány spájajú Bodø a Svolvær. Na Vesterály je možné sa dostať trajektom z Fiskebølu do Melbu.
Na Lofotách sa nachádzajú tri letiská, pri Svolvære, Leknes a na ostrove Røst. Na ostrove Værøy sa nachádza heliport. Na ostrove je tiež malé letisko, ale kvôli nebezpečným vetrom sa už niekoľko rokov nepoužíva. Všetky letiská realizujú niekoľkokrát denne lety do Bodø.
Institut du Monde Arabe
náhľad|Institut du Monde Arabe na brehu [[Seina|Seiny]]
Institut du Monde Arabe (IMA) je stavba ktorá bola postavená v rokoch 1981 – 1987 podľa návrhu francúzskeho architekta Jeana Nouvela.
Lokalita a okolie
Nachádza sa v Paríži na rohu Quai Saint-Bernard v blízkosti univerzity Jussieu, medzi historickou časťou francúzskej metropoly a miestom, odkiaľ sa mesto rozširovalo ďalej na juhovýchod. Z urbanistického hľadiska bola budova navrhnutá tak, že na severnej strane kopíruje mierny ohyb brehu Seiny a nenásilne sa člení do tradičnej siete mestskej architektúry. Priečelie orientované smerom k univerzite má pred sebou široké priestranstvo, ktoré citlivo budovu oddeľuje.
Vznik a využitie
Inštitút bol zaradený do Mitterandovho programu Grands Projets a postavený, aby splnil lákavé poslanie vyjadriť vzťah medzi arabským spoločenstvom a kultúrou na jednej strane a Francúzskom na strane druhej. Stavba plní funkciu viacúčelového areálu, v ktorom sa nachádza knižnica s desiatkami tisíc zväzkov, múzeum arabského umenia a kultúry od 8. storočia až po súčasnosť, filmovú a divadelnú sálu, poslucháreň, kníhkupectvo a na deviatom poschodí tiež reštauráciu s kúzelným výhľadom na Seinu a historickú časť Paríža.
Inšpirácia
Architekti hľadali inšpiráciu v podzemí. Ich záchytnými bodmi boli hlavne historické vzory, ako podzemné jaskynné obydlia v Číne a indiánske obydlia v útesoch v Mesa Verde. Tiež študovali sopečné jaskyne, ktoré inšpirovali Ceasara Manriqua pri jeho práci v Lanzarote, ako aj skulptúry od Richarda Serra. Serrove skulptúry boli obzvlášť dôležité pre ich dizajn. Konfrontovali topografiu s geometriou, a rovnakým spôsobom čelili geografickým, topografickým a klimatickým výzvam danej situácie. Začlenili pozitívne aspekty tejto obrovskej krajiny do budovy.
Gymnázium Kráľovský Chlmec
Gymnázium Kráľovský Chlmec (maď. Királyhelmeci Gimnázium) je gymnázium poskytujúce štúdium v slovenskom a maďarskom jazyku v meste Kráľovský Chlmec na Horešskej ulici. Škola je jednou z najstarších a kľúčových vzdelávacích inštitúcií v regióne.
História
Vo februári 1952 sa škola z priestorových dôvodov presťahovala do kaštieľa v Pribeníku. 1. septembra 1953 bolo gymnázium zrušené a vznikla jedenásťročná stredná škola. V tomto roku bola otvorená i jedenásťročná stredná škola s vyučovacím jazykom maďarským. Prvou riaditeľkou sa stala Irena Zoldánová. Od školského roku 1960/61 bol novým riaditeľom Bartolomej Tolvaj a škola dostala názov Dvanásťročná stredná škola s vyučovacím jazykom maďarským.
1. septembra 1961 bola zriadená Všeobecno vzdelávacia škola, pričom riaditeľom školy sa stal Jozef Račko.
V školskom roku 1970/71 boli vytvorené prvé triedy terajšieho gymnázia. Nakoľko však budova školy bola pre tieto účely nevhodná, rozhodlo sa o výstavbe novej.
V októbri 1979 bol položený základný kameň pre novú školskú budovu. Od septembra 1976 pôsobil ako riaditeľ školy Ladislav Lénárt, po smrti ktorého bol r. 1984 poverený vedením školy Ladislav Totkovič a od 1. septembra 1981 sa riaditeľom stáva RNDr. Eugen Mikláš. Nová budova školy bola odovzdaná do užívania v roku 1989. Školským rokom 1990/91 sa novou riaditeľkou školy stáva RNDr. Mária Ténaiová. Od školského roku 1995/96 začalo činnosť osemročné gymnázium.
Súčasnosť
V súčasnosti poskytuje Gymnázium Kráľovský Chlmec možnosť štúdia v štvorročnej alebo osemročnej podobe na oddeleniach s vyučovacím jazykom slovenským a maďarským. V rokoch 2011 – 2012 prešla budova školy kompletnou rekonštrukciou. 13 – 16. augusta 2012 škola hostila 5. Majstrovstvá Európy v shuttlecock-u.
Acetonémia
Acetonémia môže byť:
Živnostenský list
Živnostenský list bol na Slovensku do mája 2010 doklad osvedčujúci existenciu živnostenského oprávnenia podnikateľa v prípade ohlasovacej živnosti. Od júna 2010 je nahradený osvedčením o živnostenskom oprávnení.
Živnostenský list vydával miestne príslušný živnostenský úrad najneskôr do piatich pracovných dní odo dňa, keď mu ohlásenie živnosti a výpisy z registra trestov boli doručené, ak zistil, že ohlásenie živnosti má náležitosti podľa § 45 - 46 živnostenského zákona a podnikateľ spĺňa podmienky ustanovené týmto zákonom.
Podľa dobového textu zákona (stav v roku 2008) ďalej platilo:
§47 (2) Živnostenský list vydaný fyzickej osobe obsahuje
(3) Identifikačné číslo pridelí fyzickej osobe živnostenský úrad. Potrebné identifikačné čísla oznámi živnostenskému úradu príslušný orgán štátnej správy.
(4) Živnostenský list vydaný právnickej osobe obsahuje
(5) Živnostenský list vydaný zahraničnej osobe obsahuje aj adresu miesta činnosti podniku zahraničnej osoby alebo miesta činnosti organizačnej zložky podniku zahraničnej osoby na území Slovenskej republiky.
(6) Ak živnostenský úrad zistí, že ohlásenie nemá náležitosti podľa § 45-46, vyzve podnikateľa v lehote podľa odseku 1 [najneskôr do piatich pracovných dní odo dňa, keď mu ohlásenie živnosti a výpisy z registra trestov boli doručené], aby odstránil nedostatky ohlásenia. Vo výzve určí primeranú lehotu na ich odstránenie, najmenej však 15 dní. Ak sú na to závažné dôvody, môže živnostenský úrad na žiadosť podnikateľa predĺžiť lehotu i opakovane. Ak v tejto lehote podnikateľ odstráni závady, postupuje sa podľa odseku 1.
(7) Ak podnikateľ neodstráni závady v určenej lehote, živnostenský úrad konanie zastaví.
(8) Ak živnostenský úrad zistí, že podnikateľ nespĺňa podmienky ustanovené týmto zákonom, rozhodne, že živnostenské oprávnenie nevzniklo.
(9) Ak výpis z registra trestov obsahuje záznam o odsúdení za úmyselný trestný čin, živnostenský úrad v pochybnostiach vyzve podnikateľa, aby predložil právoplatný rozsudok o odsúdení. Ak podnikateľ nepredloží rozsudok v určenej lehote, živnostenský úrad konanie zastaví. Lehota na vydanie živnostenského listu podľa odseku 1 začína plynúť od nasledujúceho dňa po doručení rozsudku. Ak živnostenský úrad zistí, že podnikateľ nespĺňa podmienku bezúhonnosti, rozhodne, že živnostenské oprávnenie nevzniklo.
4566 Chaokuangpiu
4566 Chaokuangpiu je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 27. novembra 1981.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2011 – III. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2011 – III. divízia bol hokejový turnaj štvrtej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Pôvodne sa prihlásilo 6 účastníkov, avšak 🇲🇳 sa odhlásilo z finančných dôvodov a všetky zápasy prehralo kontumačne 0:5. Turnaj III. divízie sa hral v Kapskom Meste v Južnej Afrike od 11. do 17. apríla 2011.
Moriviller
Moriviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ohlasovacia živnosť
Ohlasovacia živnosť bola na Slovensku do mája 2010 živnosť, ktorá sa pri splnení určených podmienok smela prevádzkovať na základe ohlásenia (príslušnému živnostenskému úradu). Dokladom takejto živnosti bol živnostenský list. Delila sa na tri typy: voľná živnosť, remeselná živnosť alebo viazaná živnosť. Opakom ohlasovacej živnosti bola koncesovaná živnosť.
Megantrop (Sangiran)
Megantrop (lat. Meganthropus) je rod z čeľade hominidi. Jeho presnejšie zaradenie je dlhodobo veľmi sporné.
M. Thurzo ho zaraďuje pod podčeľaď australopitekorodé (v 80. rokoch ho zaraďoval pod Homo erectus), indonézsky vedec Sartono ho (len druh megantropus starojávsky) zaradil ako samostatný druh Homo palaeojavanicus, občas sa (len druh megantropus starojávsky) zaraďuje ako Australopithecus palaeojavanicus, ostatné zdroje ho väčšinou (spravidla len druh megantropus starojávsky) zaraďujú pod Homo erectus.
Druhy:
Ohlasovacia živnosť
Náležitosti ohlásenia živnosti (platné dnes a podobne aj do mája 2010) pozri v článku živnostenské podnikanie.
Grentheville
Grentheville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 936 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ČT sport
ČT sport (v rokoch 20062008: ČT4 Sport, v rokoch 20082012: ČT4) je športový televízny program verejnoprávnej Českej televízie. Bol spustený 10. februára 2006 a ponúka svojim divákom prenosy zo športu. Prvým veľkým projektom bola olympiáda v Turíne 2006, ktorú vysielal aj program ČT2.
Klimax
Klimax môže byť:
Studené (okres Ústí nad Orlicí)
Studené je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 166 obyvateľov, z toho 84 mužov a 82 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 37,0 roka, ženy 43,5 roka).
Samuraj
náhľad|Japonský samuraj v zbroji, okolo roku [[1860]] náhľad|Japonský znak ([[kandži) pre samuraja]]
Samuraj bol stredoveký a novoveký japonský ekvivalent európskeho šľachtica. Príslušníctvo do kasty bolo dedičné, no v období Sengoku (Bojujúcich štátov) sa do triedy mohli dostať aj roľníci, ktorým sa podarilo v boji poraziť vyššie postaveného protivíka. Do obdobia reforiem cisára Médži tvorila táto trieda spoločnosti zhruba desatinu populácie Japonska.
Každý samurajský rod vlastnil pozemok s roľníkmi a výzbroj. Ich povinnosťou bolo v prípade povolania do boja narukovať do armády istú časť svojich poddaných, poskytnúť im výzbroj a výcvik (takzvaní "ašigaru") a viesť ich v nastávajúcich bojoch. Po úspešnom boji bola ich odmena určená podľa počtu a štatútu uťatých hláv (alebo nosov, ak bolo skolených protivníkov priveľa), ktorými sa preukázali. Ak sa im nedala preukázať vina, niektorí samuraji za cieľom vyššej odmeny zabíjali aj ženy, starých ľudí, ba dokonca svojich vlastných poddaných (v prípade civilistov daimjóvi predstavili iba uťaté nosy).
Samuraji boli bojovníci slúžiaci cisárovi, alebo jednoducho svojmu pánovi. V boji využívali vždy všetky protivníkove slabiny a útočili na citlivé, hlavne zbrojou nechránené miesta na tele (krk, podpažie, zákolenie, prípadne žalúdok).
Pôvodní samuraji boli cvičení od veľmi útleho veku. Cvičili s drevenými mečmi (bokken) proti svojim spoluštudentom. Už ako desaťročných ich posielali na miesta plné strachu, ktoré museli mladí učeníci prekonať. Medzi také miesta patrili napríklad cintoríny, márnice, husté lesy alebo opustené zrúcaniny budov. Na začiatku samuraji bojovali hlavne s lukom. Až neskôr sa začali zdokonaľovať vo vojenskom umení s ostatnými zbraňami. Neskôr sa samuraji začali vzdelávať aj po duchovnej stránke, a to v oblasti maliarstva, meditácie a rôznych daľších predmetov slúžiacich na vylepšenie duchovného stavu. Bojová taktika sa v dejinách Japonska niekoľkokrát zmenila, čomu sa prispôsobovala i dĺžka a tvar čepele meča. Rovný meč získava pri prechode k jazdeckým jednotkám mierne zahnutý tvar, jeho dĺžka a hmotnosť sa zväčšuje. Neskôr pri prechode k peším húfom sa opäť skracuje, charakteristické zakrivenie meča však zotrvalo dodnes.
Acetonémia (symptóm)
Acetonémia je prítomnosť acetónu v krvi. Acetón v ľudskom tele za normálnych okolností vzniká v stopových množstvách pri štiepení tukov neenzýmovou dekarboxyláciou kyseliny acetoctovej (CH3COCH2COOH).
Fyziologická hladina acetónu v krvnej plazme sa pohybuje v hodnotách 10-30 μmol.l-1. Zvyšuje sa pri dlhodobom hladovaní alebo ťažkej fyzickej námahe, typický je vzostup hladiny u pacientov s dekompenzovaným diabetes mellitus.
Walbach
Walbach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4746 Doi
4746 Doi je planétka s priemerom 62 km, ktorú objavil Atsushi Takahashi, Kazurō Watanabe 9. októbra 1989.
Akis (mytológia)
Akis bol krásny mladík, ktorého láskou bola nemenej krásna Néreida Galateia. To sa ale nepáčilo inému z jej obdivovateľov, divému a ošklivému Kyklopovi Polyfémovi. Keď ich raz Polyfémos uvidel ako spolu sedia a zhovárajú sa pred jaskyňou na morskom brehu, rozum mu žiarlivosť natoľko zatemnila, že hodil po nich obrovský balvan.
Galateiu balvan nezasiahol, ale Akida trafil a na miaste ho rozmliaždil. Jeho krv, vytekajúca z pod balvana neďaleko sopky Etny sa potom premenila na prameň rieky, ktorú Sicílčania pomenovali po ňom.
Acetonémia (choroba zvierat)
Acetonémia je ochorenie zvierat vyvolané poruchou ich energetického metabolizmu, keď je zviera nútené získavať energiu namiesto z tukov a cukrov štiepením bielkovín. Charakteristickými príznakmi sú ketonémia (ketóny a acetón v krvi), ketonúria (ketóny a acetón v moči), acetónový zápach vydychovaného vzduchu, prípadne i mlieka. Príčinou je najčastejšie nevhodné krmivo, stav sa lieči jeho príslušnou úpravou.
Theokritos
Theokritos ( - Theokritos) môže byť:
Richard Rampáček
Richard Rampáček (* 3. jún 1977 – † 23. október 2002) bol slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej
Richard Rampáček odohral v extralige 263 zápasov a strelil v nich 64 gólov. V čase úmrtia bol najlepším strelcom klubu HK 36 Skalica v prebiehajúcej sezóne 2002/03.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 4 zápasy, neskóroval.
Úmrtie
Zahynul pri havárii motocykla, na ktorom bol spolujazdcom. Nehoda sa stala na ceste medzi Skalicou a Holíčom a zapríčinil ju 18-ročný vodič Volkswagenu Golf, ktorý si pri predbiehaní iných vozidiel nevšimol motocykel Kawasaki 500 a zachytil ho. Vodič motocykla utrpel zlomeninu dolných končatín.
Raž
Raž (na východe Slovenska neodborne aj žito; lat. Secale) je rod rastlín z čeľade lipnicovité. Dnešná kultúrna raž patrí do druhu raž siata. Zo zrna raži sa získava ražná múka. Z nej sa vyrába tmavý pšeničnoražný chlieb, pečivo a perníky. Používa sa aj na výrobu sladovej ražnej kávy a liehu.
Počet druhov v závislosti od autora kolíše medzi 3 a 10. Systém so 4 druhmi je takýto:
61P/Šajn-Schaldach
61P/Šajn-Schaldach je periodická kométa, ktorú objavili Pelageja Fedorovna Šajn a Robert D. Schaldach.
Gigantopitek
Gigantopitek (lat. Gigantopithecus) je rod z čeľade orangutanovité resp. čeľade hominidi. V systéme M. Thurzu (1998) tvorí podčeľaď gigantopitekorodé (Gigantopithecinae).
Druhy:
Charakteristické pre gigantopitekov sú enormné zuby a čeľuste, malé očné zuby, malé a vertikálne postavené rezáky, hominidný (molarizovaný) tvar črenových zubov, hlboká sánka s opičou plôškou a širokými, kolmými ramenami. Pôvodne sa odhadovalo, že boli vysokí 2,8 - 4,2 m, dnešné odhady telesnej výšky naznačujú výšku v rozmedzí 180 - 200 cm.
Lufengpithecus
Druhy:
Geotermálna energia
thumb|Nesjavellirská geotermálna elektráreň na Islande
Geotermálna energia (z gréčtiny. „Geos“ - „zem“ a „thermal“ znamená „teplo“) je prejavom tepelnej energie zemského telesa, ktorá vzniká rozpadom rádioaktívnych látok a pôsobením slapových síl. Jej povrchovými prejavmi sú erupcie sopiek a gejzírov, horúcich prameňov či parných výronov, súhrnne často označované ako geotermálne procesy.
Charakteristika
Geotermálna energia je najstaršou energiou na našej planéte, pretože je to energia, ktorú získala Zem pri svojom vzniku z materskej hmloviny, následnými zrážkami kozmických telies a v poslednej dobe je energia čiastočne generovaná rádioaktívnym rozpadom niektorých prvkov v zemskom telese.
Využitie
Najčastejšie využívaným médiom pre prenos geotermálnej energie z hlbín Zeme sú termálne vody. V niektorých oblastiach sú zachytávané aj horúce pary s teplotou okolo 150 °C alebo aj vyššou. Využíva sa vo forme tepelnej energie (na kúrenie), alebo na výrobu elektrickej energie v geotermálnych elektrárňach. Zvyčajne sa radí medzi obnoviteľné zdroje energie, nemusí to však platiť vždy, niektoré zdroje geotermálnej energie sú vyčerpateľné v horizontoch desiatok rokov.
Prvý geotermálny generátor elektrickej energie vyskúšal 4. júla 1904 Prince Piero Ginori Conti v osade Larderello v Taliansku. V súčasnosti krajina, ktorej hospodárstvo výrazne ťaží z geotermálnej energie, je Island, aj keď najväčšie množstvo elektrární využívajúcich tento typ energie sa nachádza v Kalifornii v USA. V roku 2008 geotermálna energia tvorila menej než 1 % svetovej výroby energie. V niektorých oblastiach sa nevyužívajú primárne geotermálne štruktúry, ale iba zvýšený teplotný gradient (vyjadrujúci stúpanie teploty na jednotku hĺbky). V takýchto oblastiach sú vyhĺbené umelé vrty, ktorými je vháňaná povrchová voda do prehriatych podzemných štruktúr a na inom mieste je čerpaná už zohriata.
Využitie na Slovensku
Geotermálna energia sa na Slovensku využíva hlavne na rekreačné účely. V roku 2004 sa používala v 40 lokalitách v oblasti cestovného ruchu a predstavovala 63 % celkovej inštalovanej kapacity geotermálnej energie na Slovensku. Nasledovalo využitie v poľnohospodárstve na vykurovanie skleníkov (16,9 %) a na centrálne vykurovanie domácností (16,8 %). Malá časť inštalovanej kapacity bola využívaná na chov rýb (2,5 %). Najznámejšie termálne pramene na Slovensku sú Bešeňová, Kováčová, Veľký Meder, Sklenné Teplice a Turčianske Teplice.
V súčasnosti je na území Slovenska vymedzených 31 perspektívnych oblastí vhodných pre získanie geotermálnych zdrojov, ktorých celková rozloha predstavuje okolo 36 % územia Slovenska. V týchto oblastiach je možné získať zdroje geotermálnej energie v hĺbkach 200 – 5 000 m, kde sa teploty pohybujú v intervale od 20 do 240 °C. Mnohé zdroje sú však za hranicou životnosti.
Na výrobu elektrickej energie sa geotermálna energia na Slovensku nevyužíva, v povoľovacom konaní sú však dva projekty spoločnosti PW Energy. Geotermálna elektráreň pri Žiari nad Hronom v katastri obce Lovča bude mať inštalovaný elektrický výkon 13 MWe, čo predstavuje elektrickú energiu pre 40-tisíc domácností. Do projektu v máji 2022 vstúpil strategický investor Stredoslovenská energetika Holding (SSE Holding). Geotermálna elektráreň pri Prešove v obci Lubotice bude mať inštalovaný výkon 6,5 MWe.
V poľnohospodárstve sa geotermálna energia využíva najmä na vykurovanie skleníkov a pestovanie paradajok v oblasti Žitného ostrova a Hornej Nitry.
Rovina
Rovina môže byť:
Babe Dye
Cecil Henry "Babe" Dye (* 13. máj 1898, Hamilton, Ontário, Kanada – † 3. január 1962, Chicago, Illinois, USA) bol kanadský profesionálny hokejista. Od roku 1970 je členom hokejovej siene slávy.
Drsnokožce
Drsnokožce (iné názvy: drsnokožcopodobné, paryby, chrupkovité ryby ; ) sú taxón (obyčajne trieda) čeľustnatcov. Patria sem najmä žraloky, raje a chiméry.
Charakteristika
Pozri aj vlastnosti čeľustnatcov v článku čeľustnatce
Sú to prevažne morské živočíchy, niektoré druhy navštevujú aj sladkú vodu, zopár tropických druhov je výlučne sladkovodných. Žije asi 810 druhov.
Majú chrupavkovitú (nie kostenú) kostru a kožu pokrytú ostrými plakoidnými šupinami so stavbou a zložením podobným zubom. Tieto šupiny sú veľmi ostré a dodávajú koži podobnú textúru ako má brúsny papier. Niektoré rajoidné a všetky chiméry sú bez šupín. Čeľuste sa im vyvinuli z prvého páru žiabrového oblúka, zatiaľ čo 5-7 párov žiabrových oblúkov (u chimér iba 1) má pôvodnú funkciu – nachádzajú sa na nich žiabre. Majú chordu s neúplnými chrupavkovitými stavcami (chrbticou) okolo nej. Niektoré druhy majú aj trvdé tŕne v chrbtovej plutve. Pohybový orgán sú plutvy: párové plutvy (prsné a brušné) a nepárové plutvy (chrbtová a chvostová). Na rozdiel od rýb nemajú plávací mechúr.
Drsnokožce sú dravé, ale planktónožravé druhy sa živia aj mikroskopickými riasami. Viaceré spomedzi najväčších drsnokožcov sa živia filtrovaním (pomaly plávajú a zbierajú malé živočíchy) - ako filtre na zachytávanie drobnej koristi im slúžia žiabrové paličky.
Pečeň žralokov je veľká a obsahuje veľa oleja, čo žraloka vo vode nadľahčuje. Väčšina žralokov má ale záporný vztlak, preto musia neustále plávať, aby neklesali.
Špeciálnym zmyslovým orgánom drsnokožcov sú Lorenziniho ampule, sústava pórov slúžiaca na zisťovanie slabého elektrického poľa vysielaného telami iných živočíchov. Väčšinou majú aj sústavu bočnej čiary, ktorou vnímajú aj veľmi jemné vibrácie. Majú aj ostrý zrak a čuch, ktorým vnímajú aj veľmi zriedené chemické látky.
Oplodnenie je vnútrotelové a častá je živorodosť.
Systematika
Systematika je prevažne podľa knihy Joseph S. Nelson: Fishes of the World vydanej v marci 2006.
(*)Incertae sedis v rámci drsnokožcov (podľa abecedy):
†Aganacanthus striatulus, †Amacanthus gibbosus, †Anodontacanthus pussilus, †Antacanthus insignis, †Batacanthus baculiformis, †Bulbocanthus rugosus, †Bythiacanthus vanhornei, †Chalazacanthus verrucosus, †Chondrichthyes, †Cosmacanthus malcolmsoni, †Crassidonta stuckenbergi, †Cynopodius crenulatus, †Deltoptychius, †Drepanacanthus anceps, †Elegestolepis grossi, †Ellesmereia schultzei, †Emsolepis, †Euctenius elegans, †Euctenodopsis tenuis, †Euphyacanthus semistriatus, †Geisacanthus stellatus, †Glossodus linguabouis, †Glymmatacanthus irishi, †Gnathacanthus triangularis, †Hamiltonichthyes mapesi, †Homacanthus arcuatus, †Iberolepsis aragonensis, †Knerialepis mashkovae, †Lispacanthus retrogradus, †Lophacanthus tailori, †Lunatepis leonensis, †Maplemillia costata, †Margaritacanthus margaritatus, †Multidentodus typicus, †Ostinaspis coronata, †Ostracanthus dilatus, †Pleurodus, †Pleuroplax rankinei, †Ptychacanthus sublaevis, †Rhamphodus dispar, †Scolopodus striatus „oklahomensis“, †Skamolepis, †Stichacanthus coemansi, †Thaumatacanthus blandfordi, †Tomodus convexus, †Tubulacanthus sulcatus, †Xystracanthus arcuatus
4661 Yebes
Lista de asteroidi
Morville-sur-Seille
Morville-sur-Seille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HMS Belfast
Loď bola spustená na vodu 17. marca 1938 (na deň sv. Patrika) a do služby vstúpila 5. augusta 1939. Krátko po vypuknutí vojny bola poškodená mínou, ktorá poškodila jej trup a zranila niekoľko členov posádky. Táto nehoda vyradila krížnik z prevádzky na tri roky. Medzi jeho najznámejšie akcie patrí účasť v bitke pri Severnom myse, kde sa podieľal na potopení nemeckého bojového krížnika Scharnhorst a delostrelecká podpora vylodenia v Normandii. Krížnik bol tiež použitý pri podpore síl OSN v čase kórejskej vojny.
Loď bola vyradená z prevádzky 24. augusta 1963 a roku 1971 bola zakúpená pre Imperial War Museum za 1 £. Bola odvlečená do nového kotviska v Symon's Wharf na Temži a 21. októbra toho istého roku pri príležitosti osláv bitky pri Trafalgare sprístupnená verejnosti.
Veľkokapacitný kontajner
Veľkokapacitný kontajner je kontajner dĺžky 12,2 m a šírky 2,44 podľa normy ISO avšak s výškou 2,9 m.
Primátor (Slovensko)
Primátor je na Slovensku najvyšší predstaviteľ (a výkonný orgán) každého mesta. V minulosti od roku 1945 sa pojmom primátor označoval najvyšší predstaviteľ Bratislavy, a od roku 1983 aj Košíc ; od roku 1990 má pojem primátor dnešný význam.
Okrem toho, že je najvyšším predstaviteľom a orgánom, primátor dnes uschováva mestskú pečať a mestskú zástavu a používa mestské insígnie. Inak preňho platia ustanovenia ako pre starostov. Postavenie primátora je dané paragrafom 24 zákona SNR č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení.
V rokoch 19541990 sa najvyšší predstaviteľ (každého) mesta nazýval predseda mestského národného výboru a predtým sa predseda väčšieho mesta nazýval mešťanosta.
Waldighofen
Waldighofen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grimbosq
Grimbosq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 271 obyvateľov (2009).
Sudislav nad Orlicí
Sudislav nad Orlicí je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 131 obyvateľov, z toho 66 mužov a 65 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,1 roka (muži 33,5 roka, ženy 38,8 roka).
Starosta
Starosta je najvyšší predstaviteľ obce, výkonný orgán volený občanmi v priamych voľbách. Vykonáva obecnú správu a zastupuje obec navonok. V Košiciach a v Bratislave je starosta najvyšším predstaviteľom mestskej časti, primátor celého mesta. V minulosti sa najvyšší predstaviteľ obce nazýval richtár.
Legislatívne normy
Podrobnosti o funkcii starostu stanovuje 4. Hlava Ústavy Slovenskej republiky o územnej samospráve a zákon SNR č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení. Podľa tohto zákona je funkcia starostu nezlučiteľná s funkciou:
Platové podmienky
Platy starostov sa určujú podľa priemerného zárobku v slovenskom hospodárstve. Tento údaj sa násobí koeficientom 1,49 až 3,58 v závislosti od veľkosti obce. Podľa zákona číslo 154/2011 Z. z platného od 1. júna 2011 sa základné platy primátorov a starostov znížili o 10%, ale obecné zastupiteľstvá ich môžu zvýšiť o 70%. Bratislavské noviny uvádzajú porovnanie mestskej časti Nové Mesto a Staré Mesto. V oboch majú zákonom stanovený základný plat 2223€, v Novom Meste je zvýšený o 34%, v Starom až o 66%. Celkom tak starosta Rudolf Kusý zarába ako starosta 2979€, starostka Starého Mesta Tatiana Rosová 3691€ ako jeden z najvyšších platov v bratislavskej samospráve. Keďže však už uvedený zákon umožňuje starostom vykonávať súčasne funkciu poslanca NRSR, môže T. Rosová poberať aj poslanecký plat 7106€ a patriť medzi najlepšie platených verejných činiteľov Slovenska. Pre porovnanie v meste Vysoké Tatry má starosta základný plat zvýšený o 40% a bude teda dostávať 2337 €.
Iné projekty
– 4. Hlava Ústavy slovenskej republiky
Bruder Klaus Kapelle
náhľad|Bruder Klaus Kapelle Bruder Klaus Kapelle je poľná kaplnka pri mestečku Mechernich-Wachendorf. Bola vysvätená poludnajšou sviatočnou bohoslužbou v sobotu 19. mája 2007. Jej autorom je švajčiarsky architekt Peter Zumthor. Zasvätená je svätému Mikulášovi z Flü, prezývaného v regióne „Bruder Klaus“ (brat Mikuláš, svätorečený 1947, patrón Švajčiarska žijúci na tomto území v 15. storočí).
Kaplnka stojí vo voľnej krajine, doslova v poli. Provokuje svojou formou aj materiálom. Z diaľky pôsobí ako odmietavý monolit, v ktorom by málokto hľadal kaplnku. Pri približovaní sa objekt mení na sústavu za sebou nasledujúcich pravidelných aj nepravidelných kubusov zodpovedajúcich jej pôdorysu v tvare nepravidelného päťuholníka. Zo severovýchodu upúta pozorovateľa ako dvíhajúci štíhly kváder.
Z vonka minimalistická kaplnka vo farbe červené okru pripomína skôr betónové silo. Dvanásť metrov vysoký drsný monolit bol vytvorený z pohľadového betónu. Vrstvy betónu evokujú rast a ich škáry vstupujú do dialógu s líniou horizontu. Ešte heterogénnejšie pôsobí nerovnomerná piesková farebnosť spôsobená postupným vysychaním betónu. Korešponduje s farebnou škálou kameňov, ktoré v hojnej miere pokrývajú okolitú zem. Že ide o sakrálnu stavbu prezrádza iba kríž umiestený nad trojuholníkovým vstupom, ktorý bol vykrojený do mohutného telesa. Do povrchu vnútorných stien sa premietla štruktúra debnenia 112 smrekových kmeňov. Tie dali vo vnútri vznik jedinej miestnosti slúžiacej k bohoslužbám. Celý priestor sa postupne zužuje a na vrchu je zakončený priezorom otvoreným k nebi.
Na stavbe pracovali ľudia z okolia a čo v najväčšej miere boli používané staré a osvedčené miestne pracovné postupy. Každých 24 hodín pribudla jedna polmetrová betónová vrstva. Po vytvrdnutí betónu boli smrekové kmene zapálené a ponechané pozvoľna vyhorieť. Vnútorné steny sú začiernené ohňom, ktorý tu tlel po celé dva týždne. Keď oheň vyhasol, ostal po kmeňoch len ich negatívny odtlačok v betóne. Do otvoroch po tyčiach, ktoré spojovali debnenie, sú z vnútornej strany nasadené sklenené banky fúkané tradičným spôsobom. Výsledkom je magická čierna dutina. Pri vstupe do dverí na návštevníka padne zo šera úzkosť, ale počas pár krokov po podlahe z liateho olova sa obavy rozplynú a kdesi v hornej časti sa objaví svetlo dopadajúce z výšky 12 metrov. Vnútorné vybavenie je rovnako jednoduché – prostá drevená lavica a voľne na štíhlom podstavci umiestená bronzová hlava ženy od sochára Hansa Josphsohna.
Rakúšania
Rakúšania (po nemecky Österreicher) je stredoeurópsky národ germánskeho pôvodu žijúci v Rakúsku. Jazykom Rakúšanov je nemčina. Alternatívne sa názvom Rakúšania označujú všetci obyvatelia štátu Rakúsko.
Rakúšania (ako národ/etnická skupina) sa do konca druhej svetovej vojny sa sami označovali ako Nemci alebo nemeckí Rakúšania, zatiaľ čo Rakúšania bolo predovšetkým označenie štátnych príslušníkov Rakúskej monarchie (do roku 1918) bez ohľadu na národnosť.
Národ/etnická skupina
Ako národnosť sa utvárali už od 6. storočia, kedy sa v krajine usadili kmene Bavorov. V 7. storočí tu vzniklo slovanské kniežatstvo Karantánia (Korutánske kniežatstvo), ktoré sa stalo súčasťou Franskej ríše. V roku 788 boli dovtedajšie Korutánske kniežatstvo a grófstvo Traungau premenené na Korutánsku marku a Avarskú marku (v rámci Bavorska). V roku 799 bola oddelená správa Bavorska od správy Avarskej (od 9. stor. nazývanej Východná) a Korutánskej marky. V roku 863 bola oddelená správa Východnej marky (budúceho vlastného Rakúska) od Korutánskej marky. Východná marka sa od 10. storočia nazývala „Rakúsko“. Korutánsko bolo k Rakúsku pripojené v 14. storočí.
Rakovský
Rakovský môže byť:
Kokus
thumb|right|Rôzne usporiadanie kokov Kokus alebo kok (pl. koky) je baktéria guľovitého tvaru.
Guľaté, oválne, pretiahnuté, sploštené usporiadanie kokov vychádza zo spôsobu delenia baktérií.
Vyskytujú sa samostatne, ale väčšinou sú v skupinách:
Kok
Kok môže byť:
Pavol Breier (1921)
MUDr. Pavol Breier (* 26. september 1921, Hrabušice – † 2. apríl 2014, Bratislava) bol slovenský lekár – parazitológ, fotograf a publicista.
V roku 1951 absolvoval štúdium medicíny na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Do roku 1990 ordinár pre infektológiu.
Autor statí a článkov o slovenských umelcoch a spomienkovej knihy Moje najdlhšie prázdniny (1984). Spoluautor knihy o Alexandrovi Dubčekovi Profily vzdoru (1991) a knihy Ako zomiera mesto, ktorú vydal s Jurajom Špitzerom.
Otec fotografa Pavla Breiera a lekára Petra Breiera.
Karnobat
náhľad|vpravo|Pohľad na centrum mesta Karnobat (🇧🇬) je mesto v Bulharsku. Rozprestiera sa v Burgaskej oblasti. Administratívne centrum rovnomenného rajónu.
Geografia
Mesto leží v juhovýchodnom Bulharsku, severozápadne od centra oblasti – Burgasu. Cestná vzdialenosť od Burgasu je 52,2 km. Nadmorská výška sídla predstavuje 174 m n. m.
Demografia
K 31. decembru 2012 tu žilo 18 211 obyvateľov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1153, kedy arabský cestovateľ a vedec Muhammad al-Idrísí zaznamenal Karnobat vo svojej knihe Geografia.
Džihád
Džihád je v islame termín s významom snaha, snaženie alebo boj. Osoba, ktorá vedie džihád, sa nazýva mudžáhid, mn. č. mudžáhidín. Džihád je snaženie dodržiavať Božie príkazy a žiť podľa nich. Táto snaha je zameraná buď dovnútra proti vlastným slabostiam a nedostatkom (veľký džihád), alebo navonok proti nedostatkom islamskej spoločnosti alebo proti pohanom – nemoslimom (malý džihád).
Na Západe sa džihád často zužuje len na pojem svätej vojny vedenej s cieľom rozšíriť územie pod vplyvom islamu alebo brániť islam. To je v ponímaní islamu len jeden zo štyroch druhov džihádu, ktorými sú:
Z týchto štyroch kategórií, len prvá je takzvaný „veľký džihád“ ( al-džihád al-akbar) a ostatné sú len „malý džihád“ ( al-džihád al-asgar).
4846 Tuthmosis
4846 Tuthmosis je planétka s priemerom 51 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Sudslava
Sudslava je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 180 obyvateľov, z toho 85 mužov a 95 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,6 roka (muži 38,8 roka, ženy 38,4 roka).
Mouacourt
Mouacourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1999
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1999 boli v poradí 14. Majstrovstvá sveta v hádzanej žien, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v siedmich nórskych a dánskych mestách: Gjøvik, Hamar, Lillehammer, Oslo, Stavanger, Trondheim a Kolding, v dňoch od 29. novembra12. decembra 1999, za účasti 24 tímov. Nováčikom turnaja boli družstvá Argentíny, Austrálie a Kuby. Druhýkrát organizovala turnaj dvojica krajín; prvýkrát sa tak stalo v roku 1995, keď turnaj hostili Rakúsko s Maďarskom. Titul získalo domáce 🇳🇴, ktoré vo finále zvíťazilo nad 🇫🇷. Všetci traja medailisti dosiahli svoje najlepšie umiestnenie na MS, pričom Francúzsko a Rakúsko zároveň aj svoju prvú medailu. Na finálovom zápase bolo v hľadisku 11 200 divákov, čo bola rekordná návštevnosť na ženskú hádzanú.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 2000, ktoré hostilo austrálske Sydney. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Kvalifikácia
Pozn: Ukrajina nahradila KĽDR.
Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 1996
Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 1996 boli v poradí 3. majstrovstvá sveta FIFA vo futsale, ktoré organizuje Medzinárodná futbalová federácia (FIFA). Konali sa v dňoch od 24. novembra8. decembra 1996 v 4 španielskych mestách: Barcelona, Castellón de la Plana, Murcia a Segovia, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli tímy Egypta, Kuby, Malajzie, Ukrajiny a Uruguaja. 🇧🇷 získala tretí titul v rade, keď vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim 🇪🇸.
Oproti posledným MS sa mierne zmenil bodovací systém v skupinách, keď za víťazstvo sa namiesto 2 bodov začali dávať (podobne ako vo futbale) 3 body.
Kvalifikácia
náhľad|Účastníci MS 1996
Sion (Švajčiarsko)
Sion je hlavné mesto kantónu Valais v juhozápadnom Švajčiarsku. 17. januára 1968 bola pripojená k Sionu bývalá obec Bramois, 1. januára 2013 bola k Sionu pričlenená obec Salins.
Geografia
Mesto Sion leží v nadmorskej výške na oboch brehoch Rhôny. Sion má rozlohu, z tejto plochy je (39,9 %) používaných na poľnohospodárske účely, kým  (9,6 %) je zalesnených. Zo zvyšku územia je (42,1 %) zastavaných,  (5,7 %) vodné plochy a  (2,5 %) tvorí neproduktívna pôda.
Podnebie
Sion v roku zaznamenáva v priemere 82,6 dní s dažďom alebo snehom a v priemere tu spadne za rok zrážok.
Dejiny
Nálezy dokázali, že okolie Sionu bolo osídlené už v dobe kamennej. V roku 2008 tu bolo objavené jedno z najväčších keltských pohrebísk vo švajčiarskych Alpách s vyše 200 hrobmi. Hroby pochádzajú z ranej doby železnej.
Na konci 1. storočia pred Kr. bol Sion sídlom kmeňa Seduniov, jedného zo štyroch keltských kmeňov vo Valais. Bol dobytý Rimanmi v roku 15 pred Kr. Medzi Rimanmi bol známy ako Sedunum.