cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carolyn Jonesová
Súkromný život
Bola štyrikrát vydatá a zo žiadneho manželstva nemala deti. Jej prvým manželom bol Donom Donaldsonom, s ktorým sa rozviedla v roku 1951. V roku 1953 sa vydala za ctižiadostivého režiséra Aarona Spellinga. Rozviedli sa v roku 1964. Kvôli Spellingovi, Jonesová konvertovala na judaizmus. Tretie manželstvo, bolo v roku 1968 s Herbertom Greenom. V roku 1977 sa s ním rozviedla. V septembri 1982, keď Jonesová vedela, že zomiera na rakovinu, si vzala svojho dlhoročného priateľa, herca Petera Bailey-Brittona. Počas svadobného obradu mala na hlave čipkovú pokrývku hlavy, aby zakryla stratu vlasov spôsobenou chemoterapiou.
Úmrtie
Od roku 1981 sa liečila na rakovinu hrubého čreva. Následne rakovina ustúpila ale vrátila sa v roku 1982. V júli 1983 skolabovala vo svojom dome v Západnom Hollywoode. Jonesová zomrela 3. augusta 1983 a na druhý deň bola spopolnená. Pohreb a posledná rozlúčka s ňou, sa konala 5. augusta. Kostým a parochňa Morticie Addams, bola po jej smrti darovaná Akadémii filmových umení v Kalifornii.
Ikonka
Ikonka môže byť:
Chatári
Chátari je slovenský rodinný seriál TV Markíza. Ide o adaptáciu českého seriálu Osada z roku 2021 vysielaného na ČT1.
Cravanche
Cravanche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bez-et-Esparon
Bez-et-Esparon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vinný vrch
Prírodná pamiatka Vínny vrch bola vyhlásená v roku 1973. Dôvodom ochrany je bohatá lokalita jagavky ľaliovitej. Územie sa nachádza na juhozápadnom svahu rovnomennej vrcholovej plošiny.
Berzeviciovci
Berzeviciovci (maď. Berzevicy alebo Berzeviczy család, v slovenskej podobe Brezovickí) boli významným uhorským šľachtickým rodom na Spiši a Šariši. Svoj pôvod odvodzovali od z tirolského grófskeho rodu. Pôvod rodu siaha hlboko do 13. storočia a je odvodený od Rüdigera zvaného aj Rutkerus Berzevici z Veľkej Lomnice, medzi ktorého široko rozvetveným potomstvom možno nájsť šľachticov z Torysy, Kamenice a napokon aj z Brezovice  Prídomok Berzevici dostali latinizovaním názvu obce Brezovica pri Sabinove, ale používali aj predikát z Veľkej Lomnice, kde dodnes stojí ich rodový kaštieľ.
Dejiny rodu
Prvým členom rodiny Berzeviczy, ktorý sa usadil na Slovensku, bol Rüdiger Berzevici z Tirolska, ktorý slúžil uhorskému kráľovi Ondrejovi II. a jeho manželka bola dvornou dámou kráľovej manželky Gertrúdy Meranske j. Rüdiger Berzevici dostal za svoje zásluhy pozemky v okolí obce Kamenica na Šariši a v okolí obce Huncovce a Veľkej Lomnice pod Vysokými Tatrami. Potvrdzuje to donácia kráľa Ondreja II. z roku 1209. Spolu s jeho synmi Hermanom a Rikolfom pôsobili pri správe spišského kráľovského kominátu, najmä pri osídľovaní Zamaguria. Herman a Riklof dostali majetky na severnom Spiši (od Kežmarku až po Dunajec a Bielu Vodu). Rod si udržiaval dobré vzťahy na kráľovskom dvore. Za služby a podporu rod dostaval rozsiahle majetky na Spiši a Šariši. Počas vlády Anjouovcov v Uhorsku získali kaštieľ v Strážkach. Magister Kokoš za spolu účasť na zavraždení Fridricha z Hrhova aby za trest a súčasne i vykúpenie tohto ťažkého zločinu mal založiť šesť kláštorov. Podarilo sa mu ich založiť však iba dva: prvý na Skale útočiska nad Letanovcami (Kláštorisko) a druhý v údolí svätého Antona v blízkosti obce Lechnica (Červený kláštor).
V 14. storočí sa rod Berzevici rozdelil na spišskú a šarišskú vetvu. Jej príslušníci boli významnými vojakmi, ekonómami, profesormi a politikmi. V rokoch 1559 a 1560 dostal rod vynovený erb. Nový erb obsahoval kráľovskú korunu na spodku zeleného trojvršia siahajúceho doprava v modrom poli, na ktorom sa koza svojimi prednými končatinami dotýka útesu. Erb občas obklopuje drak, keďže Peter Berzevici bol rytierom Dračieho rádu. Berzeviciovci boli už v tom čase prevažne katolíci, hoci ešte v polovici 17. storočia vystupovali prevažne ako evanjelici. Jeden z potomkov vrchného kapitána Horného Uhorska, Gregor František Berzevici získal titul baróna v roku 1755 pre seba a svoju rodinu, ale táto vetva v roku 1834 vymrela.
Známi príslušníci rodu
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:
Maggie Gyllenhaalová
Maggie Gyllenhaalová (* 16. november 1977, New York, New York, USA) je americká herečka. V roku 2014 obdržala ocenenie Zlatý glóbus za svoj herecký výkon v televíznom seriály Ctihodná žena.
Detstvo a mladosť
Svoje detstvo však prežila v Los Angeles. Navštevovala školu Harvard-Westlake. Vyštudovala angličtinu na Columbia University. V Londýne študovala na Kráľovskej univerzite dramatického umenia.
Kariéra
V roku 1992 sa objavila vo filme Waterland, ktorý režíroval jej otec. V roku 2001 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme Donnie Darko, kde si zahrala po boku svojho brata Jakea. Účinkovala aj v divadle. Jej divadelný debut bol v Berkeley Repertory Theatre za ktorý získala priaznivé recenze od divadelných kritikov.
V roku 2002 sa objavila v čiernej komédii Sekretárka. Za svoj herecký výkon získala ocenenie National Board, nomináciu na Zlatý glóbus a Independent Spirit Award. V rovnakom roku získala vedľajšiu úlohu vo filme Adaptácia. V roku 2003 sa objavila po boku herečiek ako Julia Roberts, Kristen Dunst a Julia Stiles vo filme Úsmev Mony Lízi.
V roku 2005 sa pridala k hereckému obsadeniu filmu Trust the Man. O rok neskôr, sa objavila v komediálnej dráme Šťastné konce, po boku Jasona Rittera, Laury Dern a Toma Arnolda. V rovnakom roku získala hlavnú úlohu vo filme Sherrybaby, za ktoré získala ocenenie na filmovom festivale v Karlových Varoch.
V roku 2009 nahradila herečku Katie Holmes, vo filme Temný rytier. V rovnakom roku získala úlohu vo filme Crazy Heart, za ktorú získala svoju prvú nomináciu na Academy Awards. Po boku Hugha Dancyho si zahrala vo filme Hystéria z roku 2011.
V roku 2014 získala hlavnú úlohu v televíznom seriály Ctihodná žena. Seriál mal len osem častí a získal úspech nielen kvôli deju ale aj vďaka hereckému výkonu Gyllenhaalovej. Ten pozitívne hodnotili viacerí filmoví kritici a dokonca ho označili za najlepší herecký výkon v jej kariére.
V roku 2018 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu The Deuce: Špina Manhattanu. Objavila sa vo všetkých troch sériách. V rovnakom roku sa objavila vo filme Básnik zo škôlky.
V roku 2021 režírovala film The Lost Daughter, v hlavných úlohách s Oliviou Colman a Dakotou Johnson. Film získal tri nominácie na Academy Awards.
Súkromný život
V roku 2002 začala chodiť s jej hereckým kolegom Petrom Sarsgaardom. V roku 2009 sa zosobášili a majú spolu dve dcéry, narodené v roku 2006 a 2012.
Binomické rozdelenie
Binomické rozdelenie (iné názvy: binomické pravdepodobnostné rozdelenie, binomické rozdelenie pravdepodobnosti, Bernoulliho rozdelenie) je v teórii pravdepodobnosti a štatistike diskrétne rozdelenie pravdepodobnosti. Opisuje počet výskytu určitej náhodnej udalosti v n nezávislých pokusoch, pričom daný jav má stále rovnakú pravdepodobnosť p (vyskytuje sa stále s rovnakou pravdepodobnosťou). V špeciálnom prípade, ak položíme n = 1, tak dostaneme alternatívne rozdelenie.
Definícia
Diskrétna náhodná premenná X má binomické rozdelenie s parametrami n a p, pričom a, ak nadobúda hodnoty  s pravdepodobnosťami p_{0}, p_{1}, p_{2}, ..., p_{n}, pričom platí nasledovný vzťah:
Označujeme:
Croix (Territoire de Belfort)
Croix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adygčina
Adygčina môže byť:
Blandas
Blandas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Písečný přesyp u Osečka
Písečný přesyp u Osečka je prírodná pamiatka ev. č. 1172, ktorá sa nachádza severozápadne od obce Oseček v okrese Nymburk. Vyhlásená bola 23. júna 1989 a správou je poverená AOPK Praha. Dôvodom ochrany je piesočná duna a lokalita vzácnych húb.
Popis lokality
Piesočný presyp vznikol počas neskorého glaciálu (13 00011 000 pred Kr.) Vyviatím materiálu z labských terás. Piesky sú jemné až stredne zrnité. S rozmachom poľnohospodárstva v 18.-19. storočí bolo migrujúce teleso postupne umelo vysadené s cieľom stabilizovať jeho polohu. Časť súčasného rozsahu chráneného územia pokrývajú borovica lesná (Pinus sylvestris) a breza previsnutá (Betula pendula) na časti rastú iba machorasty a lišajníky. Typickým zástupcom bylinného spoločenstva je kyjanka sivá (Corynephorus canescens), kostrava ovčia (Festuca ovina) a kolenec jarný (Spergula morisonii).
Na presype samotnom a v jeho blízkom okolí bolo zistených cez 80 druhov mnohokrát vzácnych húb, napr. suchohríb cudzopasný (Pseudoboletus parasiticus), hríbnik modrejúci (Gyroporus cyanescens) či plávka ametystová (Russula amethystina). V oblasti žijú pieskomilné druhy hmyzu, okrem bežnejších druhov je to chrúst pagaštanový (Melolontha hippocastani), mravcolev Myrmeleon alebo svižník lesný (Cicindela sylvatica).
FOSDEM
náhľad|Logo náhľad|[[Jimmy Wales prednáša na FOSDEM 2005]]
FOSDEM (Free and Open source Software Developers' European Meeting) je najväčšia konferencia o open source v Európe, ktorá sa od roku 2001 usporadúva každoročne v Bruseli. Za projektom FOSDEM stál Damien Sandras.
Ide o dvojdňovú konferenciu plnú prednášok organizovaných dobrovoľníkmi na Université Libre de Bruxelles vždy prvý víkend vo februári, ktorá tiež slúži pre pravidelné stretnutia komunity slobodného softvéru. Vstup na konferenciu je voľný, ale peňažné dary a sponzori sú vítané. V roku 2004 konferenciu navštívilo približne 2500 ľudí.
História
FOSDEM začal v roku 2000 pod názvom Open Source Developers of Europe Meeting (OSDEM) pod vedením Raphaela Bauduina. Chýbala mu spolupráca ľudí v open source komunite, chcel sa podieľať na spustení európskeho podujatia v Bruseli. Spolupracoval s Damienom Sandrasom.
Neskôr udalosť zopakovali. Písmeno F (z FOSDEM) bolo pridané na žiadosť Richarda Stallmana.
Odvtedy sa udalosť koná každoročne vo februári s rastúcim počtom návštevníkov a prednášok. Organizujú ho s pomocou dobrovoľníkov.
Každý rok ho navštívi okolo 4 000 návštevníkov od roku 2011.
Karyes (Lakónia)
thumb|Hlavné námestie so sochou bohyne [[Artemis (bohyňa)|Artemis]] Karyes, gr. Καρυές, starogr. Karyai, Καρυαί, do r. 1930 Arachova, Αράχωβα, je obec v Grécku, na Peloponéze v kraji Lakónia, neďaleko Sparti. Dedina má tradičnú kamennú peloponézsku architektúru, konajú sa tu rozličné slávnosti a oslavy svätých.
Dejiny
V antickom období patrila Karyes do Arkádie a bola obývaná Achajcami. Patrila pod vplyv Sparty. V 4. stor. pred Kr. počas tébsko-spartskej vojny stálo mesto na strane Téb, začo bola Sparťanmi zničené. V Karyai sa konal sviatok Karyateia na počesť bohyne Artemis, kedy mladé dievčatá tancovali okolo sochy bohyne. Od 2. stor. pred Kr. pripadlo mesto Rimanom. V 2. storočí mesto navštívil grécky cestovateľ Pausanias, ktorý opísal Artemidinu sochu a sviatok. V 7. storočí boli Karyes zničené Slovanmi, ktorí potom založili nové mesto, Arachova (od arach-orech) aj s pôvodnými gréckymi obyvateľmi. Toponymum Arachova je v Grécku časté, známa je Arachova v Boiótii. Po zničení slovanskej okupácie Grécka v 9. storoičí sa pozostalí Slovania s Grékmi pomiešali. Arachova povstala proti tureckej nadvláde v gréckej vojne za nezávislosť v roku 1821. V roku 1826 ju zničili vojská egyptského princa Ibrahima. V roku 1930 prijala staroveké meno Karyes.
Karyatídy
Slovo Karyatída pochádza od mesta Karyes. Karyatídy sú súčasťou gréckej architektúry, mladé ženské postavy slúžiace ako stĺpy. Rímsky architekt Vitruvius pôvod tohto mena popisuje nasledovne: Dievčatá z Karyai boli Sparťanmi odvlečené do otroctva, pretože sa mesto postavilo na stranu Atén počas peloponézskej vojny. Na základe tejto legendy malo byť následne na ženské postavy dievčat z Karyai uvalené symbolické večné otroctvo v podobe dievčaťa nesúceho celú stavbu. Toto vysvetlenie je však chybné, nakoľko karyatída ako prvok v architektúre existovala dávno pred peloponézskou vojnou, jej pôvod je orientálny a nie je teda jasné prečo sa používalo meno karyatída. V staroveku, ale aj v modernej dobe boli popisované miestne dievčatá ako vysoké, štíhle a pekné, toto je možno pravý dôvod, prečo sa na dievčenskú sochu zaužívalo meno Karyatída.
Blauzac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cunelières
Cunelières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Teroristický útok v Štokholme 7. apríla 2017
'''Teroristický útok v Štokholme 7. apríla 2017''' sa odohral približne o 15:00 SELČ na ulici Drottninggatan v centre Štokholmu, keď kamión vrazil do davu ľudí na chodníku a následne vrazilo do obchodného domu Åhléns. Počas tohto útoku boli zabití 4 ľudia a ďalších 15 bolo zranených. Nákladné auto, ktoré bolo použité k útoku patrilo švédskemu pivovaru Spendrups a bolo ukradnuté počas toho, ako rozvážalo tovar do reštaurácií. Podozrivým z útoku je 39-ročný Uzbek ktorého švédska polícia zatkla na základe záznamov z bezpečnostných kamier. Podľa novinárov mali byť v aute nájdené aj výbušniny, to však švédska polícia nepotvrdila. Počas noci 7.4-8.4. sa podarilo kamión odstrániť.
Mercedes McCambridgeová
Carlotta Mercedes Agnes McCambridge (* 16. marec 1916, Joliet, Illinois, USA† 2. marec 2004, La Jolla, Kalifornia, USA) bola americká herečka. Je držiteľkou ceny Academy Awards za jej rolu vo filme All the King's Men z roku 1949.
Detstvo a mladosť
Narodila sa v meste Joliet, v štáte Illinois v roku 1916. Vyrastala na rodinnej farme v Blackstone v štáte Illinois, až dokým nezačala navštevovať katolícku vysokú školu v Chicagu.
Študovala anglický jazyk a divadlo na Mundelein College v Chicagu. V roku 1936 pracovala v NBC Radio Network v Chicagu a následne s ním podpísala zmluvu na päť rokov.
Kariéra
Filmová kariéra McCambridgeovej sa rozbehla keď bola obsadená ako Sadie Burke vo filme All King's Men z roku 1949. Získala za svoju rolu cenu Academy Awards za najlepšiu herečku.
V roku 1954 spolupracovala s Joan Crawford a Sterlingom Haydenom v nekonvenčnej dráme Johnny Guitar. Film sa v súčasnosti považuje za kultovú klasiku. Počas natáčania, sa medzi McCambridgeovou a Crawfordovou vytvorila veľká nevraživosť.
Boisset-et-Gaujac
Boisset-et-Gaujac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Mercedes McCambridgeová
Kariéra
V roku 1956 hrala po boku Elizabeth Taylor a Jamesa Deana vo filme Gigant. Za svoju úlohu bola druhýkrát nominovaná na Academy Awards. V roku 1959 sa McCambridgeová objavil po boku Katharine Hepburn, Montgomery Clifta a Elizabeth Taylor vo filmovej adaptácii filmu Suddenly, Last Summer.
V roku 1973 vo filme The Exorcist prepožičala svoj hlas démonovi Pazuzu, ktorým je posadnutá mladá dievčina Regan (Linda Blair). Režisér William Friedkin navrhol, aby bola počas dabovania uviazaná na stoličke aby to vyzeralo, že démon bojuje proti vymýtaniu. Friedkin tvrdil, že spočiatku McCambridgeová nechcela aby bola spájaná s filmom, pretože sa obávala, že by to mohlo ovplyvniť výkon Lindy Blair, ktorá hrala Regan. Neskôr sa však sťažovala, že nebola pozvaná na premiéru filmu. Jej spor s Friedkinom sa skončil keď jej pripísali prácu na filme.
Boisset-et-Gaujac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mercedes McCambridgeová
Súkromný život
McCambridge si vzala svojho prvého manžela, Williama Fifielda v roku 1939, keď mala 23 rokov. Mali spolu syna Johna Lawrence Fifielda, narodeného v decembri 1941. Pár sa rozviedol v roku 1946 po siedmich rokoch manželstva.
Boisset-et-Gaujac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mercedes McCambridgeová
Súkromný život
V roku 1950, keď mala 34 rokov, sa McCambridgeová vydala za kanadského herca Fletchera Markla. Jej syn John neskôr prevzal meno Markle. McCambridgeová a Markle sa rozviedli v roku 1962, po dvanástich rokoch manželstva.
Boisset-et-Gaujac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mercedes McCambridgeová
Súkromný život
McCambridgeová zomrela sama, dňa 2. marca 2004 v La Jolla, v San Diegu v Kalifornii, prirodzenou smrťou. Má dve hviezdy na Hollywoodskom chodníku slávy, jedna je za jej filmové zásluhy a druhá pre televízne zásluhy.
Dedication: The Very Best of Thin Lizzy
Dedication: The Very Best of Thin Lizzy je kompilačný album vydaný írskou rockovou skupinou Thin Lizzy v roku 1991. Jediná predtým nevydaná skladba, „Dedication“, bola po smrti lídra skupiny Thin Lizzy Phila Lynotta zrekonštruovaná s použitím starej 8-stopovej demonahrávky piesne, ktorú pôvodne nahrala okolo roku 1985 skupina Grand Slam a ktorú napísal gitarista Laurence Archer. Táto skladba bola predmetom sporu na Najvyššom súde, keďže po Lynottovej smrti Thin Lizzy vydala túto skladbu ako stratenú skladbu skupiny, pričom zo skladby odstránila Archerovu gitaru a autorstvo textu. Archerovi sa aktuálne pripisuje zásluha na napísaní tejto skladby.
Vyšlo tiež sprievodné hudobné video na VHS.
Britské a japonské CD
Zoznam skladieb pre všetky vinylové a kazetové vydania mimo USA a nemecké CD vydanie je rovnaký ako vyššie uvedený, len bez skladieb „Bad Reputation“, „Still in Love with You“, „Emerald“ a „Chinatown“.
Univerzitná knižnica Technickej univerzity v Košiciach
Univerzitná knižnica Technickej univerzity v Košiciach je akademickou knižnicou a informačným pracoviskom s celoškolskou pôsobnosťou pôsobiacim pri Technickej univerzite v Košiciach. Okrem poskytovania bežných knižničných služieb sa venuje najmä organizácii vzdelávacích podujatí, predovšetkým z knižnično-informačnej oblasti. Súčasným riaditeľom je Ondrej Látka.
Budova
Od roku 2010 knižnica sídli v nových priestoroch v univerzitnom areáli. Projekt pod názvom Centrum knižničných a vedecko-technických informácií TU v Košiciach vytvorili Juraj Koban, Karol Gregor a Štefan Pacák so začiatkom výstavby v máji 2005.
Koncepcia novej budovy v sebe nesie snahu spojiť ľudí, knihy, nové digitálne médiá i spoločenský život študentov, pričom zachytáva súčasný fenomén transformácie knižníc na komunitné inšitúcie. „Kino, panoptikum, divadlo, galéria, hotel, koncertná sála, športová hala, nákupné centrum, kaviareň, škola, kongresové centrum, námestie, chrám, knižnica, nočný podnik – to všetko je dnes knižnica." hovorí architekt Koban. Objekt s celkovou plochou 6676 m2 je rozdelený na dve krídla – severné knižné, ktoré pôsobí racionálnejšie a južné, určené novým médiám, s otvorenejším, vesmírnym výrazom. Internetovú a klasickú študovňu na troch podlažiach so sústavou medziposchodí a schodísk tak oddeľuje stredné átrium. Knižnici s výstavnou plochou i kaviarenským priestorom ale dominuje relaxačná zóna umiestnená na stupňovitom auditóriu, ktoré upúta pozornosť už pri pohľade z ulice. Používateľ tak nie je obmedzený použitím stola, ale môže sa venovať štúdiu i oddychu z pohodlia schodovitej tribúny.
Charakter novej budovy silne podkresľuje zameranie univerzity na technické smery, čo je znázornené predovšetkým viditeľnými konštrukčnými prvkami i všadeprítomným železobetónom. Priznaný industriálny tón bez pretvárok vytvára vo veľkom, vzdušnom a presvetlenom priestore dojem rozmanitého sveta plného kníh, ľudí a vedomostného bohatstva. Projekt bol v roku 2011 nominovaný na Cenu Európskej únie pre súčasnú architektúru v kategórii kultúra.
Služby
Knižnica poskytuje svojim používateľom bežné knižničné služby ako výpožičky, prezeranie online katalógov, konzultácie alebo MVS. Okrem študovní a relaxačnej zóny sú medzi študentmi obľúbené aj reprografické a tlačiarenské služby. Ako akademická knižnica Technickej univerzity tiež zastrešuje publikačnú činnosť svojich vedeckých pracovníkov. Fond knižnice je orientovaný na technické zameranie jednotlivých fakúlt a študijných programov.
Poslaním knižnice je "vytvárať priaznivé podmienky a prostredie pre svojich používateľov, aktívne podporovať vzdelávanie, štúdium a vedecký výskum na TUKE a byť tvorivým partnerom v týchto procesoch."
Danjoutin (obec)
Danjoutin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Joseph Kosuth
Joseph Kosuth (* 31. január 1945 Toledo, Ohio) je americký konceptuálny umelec, jeden z najvýznamnejších predstaviteľov konceptuálneho umenia. Zdôrazňuje posun od perceptualizmu ku konceptualizmu presúvaním sa od fyzična k duchovnu. Zaoberá sa vzťahom medzi reálnym predmetom a jeho myšlienkou, pričom v tomto procese zohráva veľkú úlohu jazyk.
Po otcovi je maďarského pôvodu, po matke anglického, francúzskeho a čerokézskeho pôvodu.
Abcházsko-adygské jazyky
Abcházsko-adygské jazyky (iné názvy: abcházsko-adygejské jazyky, abcházsko-adyžské jazyky, západokaukazské jazyky, západné kaukazské jazyky, severozápadokaukazské jazyky, severozápadné kaukazské jazyky, pontské jazyky, pontické jazyky, zriedkavo: abasgo-kerketské jazyky, čerkeské jazyky, čerkeština) sú jazyky patriace do západnej skupiny kaukazskej jazykovej rodiny.
Charakteristika
Majú jednoduchý vokalizmus a veľmi bohatý konsonantizmus, jednoduché podstatné mená a zložité slovesá, voľný slovosled. Slovná zásoba prebrala viacero výrazov z okolitých jazykov (arabčina, perzština, ruština, turečtina).
Členenie
Abcházsko-adygské jazyky:
Niektorí autori navyše spájajú ubyštinu s adygskými jazykmi do spoločného zoskupenia abcházsko-adygských jazykov nazývaného čerkesko-ubyšské jazyky (=adygsko-ubyšské jazyky), iní zas ubyštinu s abcházskymi jazykmi do spoločného zoskupenia abcházsko-ubyšských jazykov nazývaného abcházsko-ubyšské jazyky.
Nortonova veta
náhľad|Schéma
Nortonova veta pre elektrické obvody hovorí, že ľubovoľná sústava lineárnych zdrojov napätia, zdrojov prúdu a rezistorov s dvomi svorkami je elektricky ekvivalentná k ideálnemu zdroju prúdu s paralelne zapojeným ideálnym rezistorom. Pre systémy striedavého prúdu o jednej frekvencii môže byť teorém tiež aplikovaný s využitím všeobecnej impedancie namiesto činného odporu. Nortonov ekvivalent sa používaný na ideálnu náhrade obvodu lineárnych zdrojov a impedanciou na účely výpočtov a riešení elektrických pomerov pri analýze a návrhu obvodov.
Kyselina 5,10-metyléntetrahydrolistová
Kyselina 5,10-metyléntetrahydrolistová je kofaktor niekoľkých biochemických procesov. Je to derivát kyseliny listovej. V prírode sa vyskytuje v podobe diastereoméru (6R)-5,10-metylén-THF. Jej konjugovanou zásadou je 5,10-metyléntetrahydrofolát (N5,N10-metyléntetrahydrofolát, 5,10-CH2-THF, MTHF).
Nortonova veta
Teorém formuloval Hans Ferdinand Mayer a tiež Edward Lawry Norton.
Podobne pozri aj Théveninova veta - náhrada sústavy lineárnych zdrojov a impedanciou ideálnym zdrojom napätia v sériovom spojení s ideálnou impedanciou.
Kyselina 5,10-metyléntetrahydrolistová
MTHF vystupuje ako intermediát v metabolizme jednouhlíkových skupín a premieňa sa na 5-metyltetrahydrofolát, 5-formyltetrahydrofolát a metenyltetrahydrofolát. Je to substrát pre enzým metyléntetrahydrofolátreduktázu (MTHFR). Vzniká hlavne v reakcii tetrahydrofolátu so serínom, ktorú katalyzuje serínhydroxymetyltransferáza.
Detoxifikácia formaldehydu
MTHF je intermediát pri detoxifikácii formaldehydu.
Biosyntéza pyrimidínov
MTHF je jednouhlíkový donor pre tymidylátsyntázu, ktorá katalyzuje metyláciu deoxyuridínmonofosfátu (dUMP) na tymidínmonofosfát (TMP). Tento kenzým je nutný pre biosyntézu tymidínu. MTHF je kofaktorom v reakcii tymidylátsyntázy i tymidylátsyntázy (FAD).
Biomodulácia
(6R)-MTHF je biomodulátor, u ktorého bolo ukázané, že podporuje žiadaný cytotoxický protinádorový efekt fluorouracilu (5-FU) a je schopný obísť metabolické dráhy vyžadované ostatnými folátmi (napr. leukovorínom), ktoré sú nutné na ich aktiváciu. Aktívny metabolit aktuálne prechádza klinickými skúškami v kombinácii s 5-FU pre pacientov s kolorektálnym karcinómom. MTHFR_metabolism.svg, cyklus metionínu, transsulfurácia a hyperhomocysteínémia.
Boissières (Gard)
Boissières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Théveninova veta
náhľad|Odpojenie ideálnych zdrojov napätia a prúdu náhľad|Lineárny obvod, pri ktorom chceme zistiť prúd na rezistore R_2
Théveninova poučka (Théveninov teorém) o náhradnom zdroji napätia tvrdí, že možno ľubovoľne zložitý lineárny obvod nahradiť obvodom skutočného zdroja napätia, pripojeným k ľubovoľným dvom svorkám. Tento postup sa dá aplikovať v obvodoch, kde je potrebné spočítať iba prúd v jednej vetve obvodu. Obdobou je Nortonova veta.
Princíp objavil Hermann von Helmholtz v roku 1853, v roku 1883 ho znovuobjavil francúzsky telegrafný inžinier Léon Charles Thevenin, po ktorom je dnes nazývaný.
Príklad
Majme obvod, u ktorého chceme vypočítať prúd na rezistore R_2. Viď obrázok.
Najskôr si označíme svorky (napr. X A Y) Na rezistore R2 a tento rezistor odpojíme. Tento rezistor tvorí tzv. záťaž. (Obr. 1) náhľad|Obr. 1 V tomto obvode bez pripojeného rezistora R2 vypočítame prúd, ktorý preteká obvodom. Ten sa rovná podľa Ohmovho zákona:
Vnútorné napätie náhradného zdroja určíme ako napätie medzi svorkami X A Y. Prúd I_0 vytvára na jednotlivých rezistoroch úbytky napätia U_1, U_3, U_4. Tie sa rovnajú:
Obvod si môžeme pre lepšie pochopenie prekresliť (Obr. 2) náhľad|Obr. 2|upright a zapojenie vlastne vytvára nezaťažený delič napätia. V tomto prípade sa napätie medzi svorkami XY Rovná:
Pri výpočte vnútorného odporu náhradného zdroja najprv odpojíme zdroj napätia, a to tak, že tento zdroj nahradíme skratom. Prekreslený obvod je na obrázku č. 3. náhľad|Obr. 3 Tento obvod zjednodušíme a výsledný odpor sa rovná vnútornému odporu zdroja (R=R_i):
Výsledná schéma náhradného obvodu so skutočným zdrojom napätia je vidieť na obrázku č. 4. náhľad|Obr. 4 Teraz, keď poznáme svorkové napätie a vnútorný odpor zdroja, môžeme vypočítať prúd tečúci rezistorom R_2:
Medaila Alvara Alta
Medaila Alvara Alta je ocenenie, ktoré udeľuje Fínske múzeum architektúry (Suomen arkkitehtuurimuseo) a SAFA za významné príspevky v oblasti architektúry. Medaila bola prvýkrát udelená v roku 1967.
Vojenský dvor
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Vojenský dvor je lokalita v miestnej časti Petržalka-Západ v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Nachádza sa západne od miestnej časti Kopčany.
Nachádzajú sa tu bývalé vojenské bunkre B-S 7 Cvičiště, B-S 8 Hřbitov a B-S 9 Kittsee.
Ingrid Thulinová
Ingrid Thulinová (* 27. január 1926, Sollefteå, Švédsko† 7. január 2004, Štokholm) bola švédska herečka a režisérka, ktorá často spolupracovala s Ingmarom Bergmanom.
Detstvo a mladosť
Thulinová sa narodila v severnom Švédsku, v meste Sollefteå. V detstve navštevovala hodiny baletu a v roku 1948 bola prijatá do Kráľovského dramatického divadla.
Kariéra
Dlhé roky pravidelne spolupracovala s Ingmarom Bergmanom. Objavila sa vo filmoch ako napríklad Lesné jahody (1957), Tvár (1958), Ticho (1963), Obrad (1969) či Šepoty a výkriky (1972).
V roku 1958 získala na Medzinárodnom filmovom festivale v Cannes, ocenenie, pre najlepšiu herečku. V roku 1969 sa objavila po boku Charlotte Rampling vo filme Súmrak bohov, kde za svoj herecký výkon získala ocenenie National Society of Film Critics, pre najlepšiu herečku.
V roku 1980 bola predsedníčkou poroty na 30. medzinárodnom filmovom festivale v Berlíne. Tiež režírovala dva filmy.
Súkromný život
Od roku 2008 udeľuje každoročne mesto Sollefteå štipendium Ingrid Thulin Memorial Scholarship, ktoré má hodnotu 20 000 SEK a je vhodné pre všetkých, ktorí sa venujú umeniu. Sponzoruje ho Harriet Andersson, dlhoročná kamarátka Thulinovej.
Úmrtie
Krátko pred svojou smrťou sa vrátila späť do Štokholmu na lekárske vyšetrenie. Thulinová zomrela 7. januára 2004 na rakovinu 20 dní pred svojimi 78 narodeninami. Je pochovaná vo svojom rodnom meste Sollefteå.
Bonnevaux (Gard)
Bonnevaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hejdlovský potok (prírodná pamiatka)
Hejdlovský potok je prírodná pamiatka v okrese Český Krumlov. Nachádza sa v Blanskom lese, pozdĺž Hejdlovského potoka pri severovýchodnom okraji dedinky Hejdlov, 3 km severovýchodne od Chvalšín. Je súčásťou CHKO Blanský les.
Predmetom ochrany je prirodzený tok Hejdlovského potoka s jaseňovo-jelšovými luhmi, vlhkými ostricovými a bodliakovými lúkami a s výskytom ohrozených druhov rastlín kýchavicou bielou, vstavačovcom májovým, prilbicou pestrou, kamzičníkom rakúskym a chrastavcom lesným. Ďalšími rastlinnými druhmi sú krkoška chlpatá, záružlie močiarne, pichliač zelinový, kostihoj hľuznatý, prvosienka vyššia, škarda močiarna. Ojedinele sú zastúpené tiež vlhké bezkolencové lúky.
Denney
Denney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cyklokorytnička
Cyklokorytnička je cyklistická trasa, spájajúca Ružomberok s Korytnicou, vybudovaná prevažne na telese zaniknutej úzkorozchodnej železničnej trate.
Cyklokorytnička vznikla ako náučno-relaxačná cyklotrasa údolím Revúckej doliny, oddeľujúcej Veľkú Fatru od Nízkych Tatier. Trasa je svojím charakterom nenáročná a vyhovuje aj rodinám s deťmi (pozor však na miesta, kde cyklotrasa križuje cestu I/59). Prejazd je odporúčaný na horskom bicykli (a na vlastnú zodpovednosť). Na cyklotrase bolo osadených viacero tabúľ s informáciami o histórii pôvodnej železnice a s informáciami o okolitej krajine. Cieľ trasy je v Korytnici, ktorá je známa svojimi minerálnymi prameňmi. Občerstvenie popri trase sa nachádza aj v Liptovskej Osade, na Podsuchej, v Bielom Potoku a v Ružomberku. Trasa meria 23 km s prevýšením 400 m.
História
V roku 1908 bola v Revúckej doline sprevádzkovaná úzkorozchodná miestna železničná trať z Ružomberka, ležiaceho na trase Košicko-bohumínskej železnice do kúpeľnej osady Korytnica. Trať bola v prevádzke do roku 1974, kedy bola zrušená a koľajový zvršok postupne znesený.
Pre cykloturistov bola trasa z Ružomberka po Liptovskú Osadu čiastočne upravená v roku 2001. Od Liptovskej Osady až po Korytnicu bola postupne upravovaná a budovaná od konca roku 2015 a na jar 2016. Otvorená bola v sobotu 11. júna 2016.
Bordezac
Bordezac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Delle (obec)
Delle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenská florbalová extraliga mužov 2020/21
Slovenská florbalová extraliga mužov v sezóne 2020/21 je 20. ročník extraligy florbalistov, najvyššej florbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz florbalu (SZFB). V súťaži účinkuje 12 družstiev. Titul obhajuje Florbalový klub AS Trenčín. Sezóna sa v tejto chvíli nehrá (Covid 19).
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti predchádzajúcim ročníkom nezmenil. Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najvyššie umiestnených družstiev. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledné družstvo po základnej časti zostúpilo do 1. ligy. Predposledné odohralo baráž s 2. tímom 1. ligy na 3 víťazné zápasy.
Zoznam laureátov a kandidátov cien Slnko v sieti
Najúspešnejším hraným filmom v doterajšej histórii odovzdávania cien Slnko v sieti, je česko-slovenská historická dráma Iva Trajkova Piargy (2022), ovenčená celkom 11-timi trofejami. S 9-timi výhrami nasleduje tragikomédia Juraja Nvotu Muzika (2007), respektíve iná koprodukčná životopisná dráma v réžii Juliusa Ševčíka Masaryk (2016), táto s 8-imi soškami.
Slovenská florbalová extraliga mužov 2020/21
Skupina
Aktualizované 9.3.2021
Zoznam laureátov a kandidátov cien Slnko v sieti
Medzi dokumentárnymi titulmi vedú 5-násobne ocenené Slepé lásky (2008) od Juraja Lehotského, medzi animovano-hranými Hmyz (2018) z autorskej dielne Jana Švankmajera a s dvomi oceneniami. V ostatných umeleckých žánroch sa žiadnej kinematografickej snímke nepodarilo obhájiť prípadné početné nominácie.
Slovenská florbalová extraliga mužov 2020/21
Výsledky
Aktualizované 9.3.2021
Zoznam laureátov a kandidátov cien Slnko v sieti
Superlatívy
Prehľady zostavené na základe výsledkov jednotlivých ročníkov uskutočnených ceremónií, nezahŕňajúc čestné či špeciálne ceny Pre prehľad víťazov/nominantov, viď odkazy SFTA a AIC podľa jednotlivých ročníkov:
Slovenská florbalová extraliga mužov 2020/21
Play-off
Informácie budú doplnené neskôr.
Zoznam laureátov a kandidátov cien Slnko v sieti
Víťazné diela
Vysvetlivky: ∆ označuje takisto držiteľa finančnej prémie ∩ označuje takisto držiteľa ceny divákov
Slovenská florbalová extraliga mužov 2020/21
Baráž o extraligu
Informácie budú doplnené neskôr.
Zoznam laureátov a kandidátov cien Slnko v sieti
Nominované diela
Vysvetlivky: ʘ označuje takisto kandidáta na finančnú prémiu
Laureáti
Vysvetlivky: ∆ označuje takisto držiteľa finančnej prémie ф označuje takisto držiteľa čestnej ceny † označuje laureáta in memoriam ‡ označuje laureáta v dvoch kategóriách Ψ označuje laureáta v troch kategóriách
Kandidáti
Vysvetlivky: ʘ označuje takisto kandidáta na finančnú prémiu ф označuje takisto držiteľa čestnej ceny † označuje kandidáta in memoriam Ц označuje kandidáta v dvoch kategóriách Щ označuje kandidáta v troch kategóriách ЩΓ označuje kandidáta v štyroch kategóriách
Výhradní čestní držitelia
Vysvetlivky: † označuje laureáta in memoriam
Poznámky
<references group="p."/>
Boucoiran-et-Nozières
Boucoiran-et-Nozières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dorans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spišské divadlo
Spišské divadlo (skrátene SD) je profesionálne činoherné divadlo pôsobiace v regióne Spiš, ktoré vzniklo v roku 1957. Jeho zriaďovateľom je Košický samosprávny kraj. Sídlom sa stala budova Reduty v Spišskej Novej Vsi, kde sídli dodnes. Divadlo funguje klasickým repertoárovým spôsobom so stálym umeleckým súborom. Ponúka najmä činohru pre dospelých, no kladie veľký dôraz aj na tvorbu rozprávok pre deti. Spišské divadlo má aj bohatú zájazdovú činnosť, a to predovšetkým v regióne Spiš.
História
Ochotnícka divadelná scéna fungovala na Spiši už dlhšie. Až v roku 1957 sa však z Dedinského divadla Bratislava vyčlenil druhý súbor a založil svoju pobočku v Spišskej Novej Vsi pod názvom Štátna zájazdová scéna, súbor Spišská Nová Ves. Táto lokácia ich prilákali najmä z dôvodu prítomnosti samostatnej divadelnej budovy, Reduty. V nej malo divadlo k dispozícii veľkú sálu s 235 miestami na sedenie a menšie štúdio. Po dvoch rokoch (1959) sa súbor od bratislavského divadla kompletne osamostatnil a premenoval na tzv. Krajové divadlo v Spišskej Novej Vsi. Vlna všeobecnej redukcie divadelnej siete v roku 1963 mala neskôr za následok zrušenie jeho činnosti.
Divadelnú kultúru v Spišskej Novej Vsi potom zabezpečoval iba ochotnícky spolok Divadelný súbor Hviezdoslav. Až nariadením Ministerstva kultúry SSR vytvorilo Divadlo Jonáša Záborského z Prešova v roku 1979 pobočnú scénu v Spišskej Novej Vsi pod názvom Súbor pre deti a mládež. V ich repertoári sa nachádzali výlučne inscenácie pre detského diváka, s ktorými uskutočňovali aj zájazdy po okolitých obciach a mestách.
Dôležitým medzníkom v histórii profesionálneho divadla na Spiši je január 1992. Vtedy sa umelecký súbor definitívne oddelil od prešovského divadla a oficiálne premenoval divadlo na svoj súčasný názov, Spišské divadlo. Do repertoáru vtedy zaradilo niekoľko činoherných titulov pre dospelých, najmä z klasických slovenských hier.
Až zmenou vo vedení v roku 2008 sa začal dlhodobý proces reformácie a modernizácie divadla na Spiši, ktorý má vyvrcholiť sezónou 2016/2017. Z repertoáru bolo vypustených viacero rozprávok, pribudli divácky úspešné komerčné tituly, najmä zo žánru komédie a priestor štúdia sa začal využívať na náročnejšie inscenácie. Umelecký súbor bol vystavaný najmä z absolventov konzervatória v Košiciach a Akadémie umení v Banskej Bystrici. Spišské divadlo sa naďalej venuje aj zájazdovej činnosti, no okrem regiónu Spiš hosťuje aj vo vzdialenejších divadlách.
Festival
Spišské divadlo každoročne pripravuje divadelný festival Divadelný Spiš od roku 2009. Má za sebou deväť ročníkov a jeho termín je zvyčajne koncom októbra. Trvá necelý týždeň a okrem inscenácií Spišského divadla predstaví miestnym divákom a teatrologickej spoločnosti aj predstavenia iných divadiel. Ich najčastejšími hosťami sú Štátne divadlo Košice, Divadlo Jozefa Gregora Tajovského, Divadlo Jána Palárika, Slovenské komorné divadlo a niektoré české divadlá.
Dejiny ekonomického myslenia
náhľad|Bohatstvo národov od [[Adam Smith|Adama Smitha z roku 1776 je považované za vznik ekonómie.]] Dejiny ekonomického myslenia sa zaoberajú vývojom ekonómie ako vednej disciplíny prostredníctvom ekonomických smerov a teórií formovanej po stáročia ekonomickými mysliteľmi, ich nasledovníkmi a ekonomickými školami. Na samom vzniku sa ekonomické otázky prelínali s náboženskými, či boli súčasťou všeobecnejších úvah o spoločnosti. Ako samostatná vedná disciplína sa ekonómia nakoniec vydelila v 17. a 18. storočí sformulovaním klasickej politickej ekonómie. Toto obdobie bolo katalyzátorom pre ďalší rozvoj nových smerov, škôl a teórií, ktoré viedli až k dnešnej, tzv. modernej ekonómii, ktorá však zďaleka nie je homogénnym celkom, a jej vývoj rozhodne nie je uzavretý. To ilustruje nasledujúci prehľad dejín a smerov ekonomického myslenia.
Antika
Dejiny ekonomického myslenia boli po dlhý čas súčasťou filozofického myslenia. Autor názvu celej vednej disciplíny „ekonómie“ bol starogrécky filozof Xenofón, ktorý pre svoj spis použil názov „Oikonomikos.“ V starej gréčtine znamenalo oikos dom, nomos pravidlá. Názov spisu teda možno preložiť ako „pravidlá domu,“ voľnejší preklad by bol „pravidlá domáceho hospodárstva.“
Platón sa zaoberal ekonomickými aspektami, predovšetkým vo svojom rozsiahlom dialógu Ústava. Domnieva sa, že spoločnosť sa má deliť na tri triedy: pracujúci ľud, vojaci a filozofi. Posledná trieda - filozofi by mali vládnuť. Naopak, iba pracujúci ľud môže mať podľa neho súkromné vlastníctvo. Pre vojakov a filozofov nie je súkromné vlastníctvo vhodné. Podľa neho totiž podlamuje morálku a vedie k sebectvu a uprednostňovaniu vlastných záujmov. To podľa Platóna nie sú správne vlastnosti ani pre vládcu a ani obrancov vlasti.
Platónov žiak Aristoteles sa zaoberal ekonomickými problémami najmä vo svojich spisoch Politika a Etika Nikomachova. Aristoteles rozlišuje vlastníctvo prirodzené a neprirodzené. Prirodzené vedie k dobrému hospodáreniu, ale neprirodzené vedie iba k zbytočnému hromadeniu majetku. V svojich dielach tiež veľmi striktne odmieta úžeru.
Aj Rimania sa venovali ekonomickým otázkam. Neprispeli však do dejín ekonomického myslenia žiadnymi novými významnými myšlienkami.
Scholastika
Pre zárodky ekonomického myslenia v období stredoveku je charakteristický vplyv kánonického práva. Scholastika vychádza z Písma a znovuobjavených spisov antickej filozofie. Túto epochu najlepšie reprezentuje Tomáš Akvinský, dominikánsky mních, katolícky filozof a teológ. Napísal rozsiahly spis Summa theologiae (Suma teologická, 1273). Akvinský opäť sprístupnil myšlienky antických filozofov. Čerpal najmä z Aristotela a snažil sa jeho filozofiu interpretovať v súlade s kresťanským učením. Ide o tzv. Tomistickú syntézu. Rovnako ako Aristoteles, aj Akvinský odmieta úrok, pretože predstavuje odmenu za čas, ktorý veriteľ musí čakať na vrátenie zapožičanej čiastky. Čas však patrí Bohu, preto je neprípustné, aby si odmenu prisvojoval človek. Ďalším významným príspevkom kánonistov je koncept spravodlivej ceny, ktorým opäť nadväzujú na pôvodný výklad Aristotela. Význam tohto konceptu spočíva v tom, že cena je prvýkrát spojená s nákladmi, čo bude neskôr dominantným prístupom klasickej politickej ekonómie. Štruktúru spravodlivej ceny tvoria:
Významné boli aj názory kánonistov na peniaze. Aj tu sú pre Akvinského východiskom názory Aristotela. Výraznou osobou finančnej teórie 14. storočia bol napr. Mikuláš z Oresmi, ktorý prvý raz vyjadruje informácie, neskôr známe ako Greshamov zákon. Ďalšími významnými predstaviteľmi neskorej scholastiky boli John Duns Scotus a Johannes Buridanus.
Merkantilizmus
Ako súčasť tzv. kameralistiky sa v rannom novoveku začína rozvíjať merkantilizmus, ktorý po celé 17. storočie zostáva oficiálnou ekonomickou doktrínou pre väčšinu európskych štátov. Kladie dôraz na kladnú obchodnú bilanciu a na významnú úlohu štátu. Na zahraničný obchod sa pozerá ako na hru s nulovým súčtom, kde jeden musí stratiť v rovnakej miere ako druhý získa. Ranný merkantilizmus preto odsudzuje odliv peňazí z krajiny a snaží sa tomu zabrániť clami a zákazmi dovozu. Neskorší merkantilizmus už odliv peňazí z krajiny nezakazuje, no stále vidí hlavný zdroj bohatstva štátu v kladnej obchodnej bilancii. Merkantilizmus ovládal európske ekonomické myslenie a oficiálnu štátnu politiku do 18. storočia. Bol odmietnutý klasickou politickou ekonómiou na prelome 18. a 19. storočia.
Kameralizmus
Názov kameralizmus je odvodený z nemeckého slova Kammerkollegium, ktoré predstavovalo vysokých úradníkov, ktorí pôsobili v kancelárii na dvore. Činnosť úradu dala vzniknúť celej oblasti vedomostí Kameralwissenschaften a na začiatku 18. storočia boli na univerzitách zriadené aj katedry kameralistiky. Prvá katedra kamerálnych vied bola založená na Viedenskej univerzite v roku 1752 Johanom von Justim na želanie Márie Terézie. Neskôr vznikali ďalšie katedry kamerálnych vied na rakúskych a nemeckých univerzitách.
Kameralizmus rástol na základe pomerne zaostalej ekonomickej, sociálnej a politickej štruktúry v Nemecku. Táto ťažká situácia bola výsledok Tridsaťročnej vojny v rokoch 16181648. Odhaduje sa, že v dôsledku nepriateľských akcií klesla populácia o 30-40%, obchodná výmena klesla a poľnohospodárstvo a remeslá sa v menších mestách dostali do hlbokej recesie. Hospodárska kríza tohto obdobia bola aj dôsledkom hlbokého politického rozpadu.
Kameralizmus ovplyvnil ekonomické myslenie v Nemecku a v Rakúsku na prelome 18. a 19. storočia. Je akousi stredoeurópsku odrodou merkantilizmu. Zdieľa s ním ideu silného štátu a princíp pozitívnej obchodnej bilancie. Rovnako ako prívrženci merkantilizmu, tak aj kameralisti sa sústredili na praktické otázky hospodárskej politiky a menej na teoretické otázky.
Od merkantilizmu sa okrem iného odlišujú aj väčším dôrazom na populačný rast, a to z troch dôvodov: mocenský ( viac poddaných, väčšia armáda ), fiškálny ( viac ľudí platiacich dane ) a dopytový ( väčší dopyt → väčší trh a výroba ). Dôraz na populačný rast bol značný v merkantilizme, ale v kameralizme bol ďaleko väčší. Bolo to kvôli tomu, že v Rakúsku ( aj v Českých krajinách ) bol veľmi znateľný úbytok obyvateľstva. Rozdielny bol aj pohľad na obchodnú bilanciu. Pre merkantilistov to bola bilancia peňazí, pre kameralistov bilancia práce ( zamestnanosti ). Kameralisti nekládli tak veľký dôraz na príliv zlata. Za zdroj národného bohatstva považovali hlavne poľnohospodárstvo. Považovali ho za to najdôležitejšie, pretože sa domnievali, že všetok priemysel, remeslá a obchod môže prekvitať iba tam, kde je kvalitné poľnohospodárstvo. Ďalším dôvodom bola snaha zaistenia poľnohospodárstva, ktoré by bolo sebestačné, a teda nezávislé od dovozu z okolitých štátov. Kvôli tomu boli veľmi znepokojení hospodárskou nerovnováhou medzi mestom a vidiekom. Kameralisti navrhovali reformu poľnohospodárstva, ktorá spočívala v parcelovaní veľkostatkárskej pôdy. To by podľa nich zvýšilo počet poľnohospodárskeho obyvateľstva, a tým aj poľnohospodársku výrobu. Motivácia roľníkov by posilnila, pretože by pracovali na svojej vlastnej pôde. Kameralisti rozdeľovali prácu na produktívnu a neproduktívnu. Neproduktívna práca bola pre nich napríklad práca služobníctva.