cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PlayStation 4
Kamera
thumb|PlayStation-Eye K Playstation 4 je v rámci voliteľného príslušenstva k dispozícii vylepšená PS Eye kamera. Má dve kamery s rozlíšením 1280x800 pixelov snímajúce pri 60 snímkoch za sekundu uhol záberu 85 stupňov. Bude schopná detegovať pohyb hráča či zistiť jeho polohu. Jej cena sa odhaduje na 50 eur.
Kompatibilita
Spoločnosť SONY oznámila, že spätná kompatibilita nebude pre PS3 ani PS2. Ale PS4 nebude blokovať tzv. bazárové hry a kompatibilita so staršími hrami by mala byť nepriamo zabezpečená cez streamovaciu hernú službu Gaikai.
Agis z Élidy
Agis (Agis) bol v roku 572 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.
Agis z Élidy bol na 52. olympijských hrách v roku 572 pred Kr. korunovaný vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. V Olympii sa beh na jedno stadion zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. Táto olympijská disciplína sa na hrách považovala za hlavné preteky a aj po zaradení ďalších súťažných disciplín sa menom víťaza týchto pretekov označovala celá olympiáda.
Majstrovstvá sveta vo futbale 1986
náhľad Majstrovstvá sveta vo futbale 1986 boli trináste majstrovstvá sveta v dejinách futbalu. Finálový turnaj sa odohral medzi 31. májom a 29. júnom roku 1986 v Mexiku. Turnaja sa zúčastnilo 24 mužstiev.
Majstrom sveta sa stala po druhýkrát 🇦🇷, keď vo finále porazila 🇩🇪 na štadióne Azteca 3-2. Maskotom majstrovstiev bola chili paprička Pique. Najlepším strelcom turnaja bol angličan Gary Lineker a zlatú loptu pre najlepšieho hráča turnaja získal Diego Maradona.
Výsledky bojov v základných skupinách
V nasledujúcich tabuľkách:
The Secret Jewel Box
The Secret Jewel Box je zberateľský box, ktorý vydal americký gitarista Steve Vai. Box obsahuje kolekciu 10tich CD. Ide o rarity, soundtracky a tvorbu počas pôsobenia Steve Vaia s Frankom Zappom a v skupine Alcatrazz. Doteraz vyšlo 6 albumov. Zvyšné budú vydávané postupne.
Hrabovka (okres Trenčín)
Hrabovka je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Obec sa nachádza v Považskom podolí, 6 km severne od centra Trenčína.
Vlajka Švédska
thumb|Vlajka Švédska
Vlajka Švédska má modrý list zo žltým krížom. Typický škandinávsky kríž je prebratý z najstaršej severskej vlajky s krížom – dánskej. Farby modrá a žltá sú pravdepodobne odvodené z veľkého švédskeho znaku, na ktorom zlatý kríž s troma zlatými korunkami od seba oddeľujú štyri modré polia. Jeho vznik sa datuje do 14. storočia.
História vlajky
Súčasná švédska zástava bola zavedená 22. júna 1906, ale predtým sa používala takmer 4. storočia veľmi podobná vlajka. Vznikla asi v roku 1521, podľa tradície v boji proti Dánom, ktorých viedol regent a neskorší kráľ Gustáv I. Vasa, za vlády ktorého si získala veľkú popularitu. Výročný deň Vasovej korunovácie, 6. jún 1523, sa preto každoročne slávi zároveň ako deň švédskej vlajky. V ten istý deň v roku 1809 Švédi prijali aj svoju ústavu. Kríž sa skutočne objavoval na štandardách už za vlády Gustáva I. Vasu aj Erika XIV. a Ján III. vyhlásil, že si praje, aby tento “zlátený alebo žltý kríž“, ktorý je tradičnou časťou znaku, bol po celú dobu používaný na vlajkách, zástavách aj štandardách. Za vlády Gustáva II. Adolfa sa táto vlajka začala všeobecne používať na švédskych lodiach. V dobe, keď ku Švédsku bolo formou personálnej únie pripojené Nórsko (1814-1905), bola švédska vlajka doplnená v ľavom hornom rohu unionistickým symbolom (zmenil sa roku 1844). Od roku 1906 sa vlajka opäť používa v dnešnej známej podobe.
Kráľovská štandarda
Štátny znak je súčasťou švédskej kráľovskej štandardy, ktorá vznikla v roku 1440. Znak je umiestnený uprostred štandardy. Používa ju parlament pri zvláštnych príležitostiach.
Viesly
Viesly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Avram Iancu (Alba)
Avram Iancu (pôvodne Vidra de Sus, ) je obec v župe Alba v Rumunsku. Skladá sa z 33 dedín: Avram Iancu (sídlo obce), Achimețești, Avrămești, Bădăi, Boldești, Călugărești, Cârăști, Cârțulești, Căsoaia, Cândești, Cocești, Cocoșești, Coroiești, Dealu Crișului, Dolești, Dumăcești, Gojeiești, Helerești, Incești, Jojei, Mărtești, Orgești, Pătruțești, Plai, Pușelești, Șoicești, Ștertești, Târsa, Târsa-Plai, Valea Maciului, Valea Uțului, Verdești a Vidrișoara.
História
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1839 pod menom Vidra de Sus, no obec je predovšetkým známa pre narodenie rumunského revolucionára Avrama Iancu, podľa ktorého aj dostala meno, ktorý sa nachádza v erbe, a ktorého busta a múzeum tu stojí.
Messinia
náhľad|Pohľad na Messéniu z vrchu Ithomi Messinia (gr. Μεσσηνία – Messinia) je jedna zo šiestich regionálnych jednotiek kraja Peloponéz v juhozápadnom Grécku. Do územnej reformy v roku 2010 bola prefektúrou a zhruba zodpovedá historickej krajine Messénie, o ktorej sa zmienil takmer pred tromi tisíckami rokov Homér v Iliade. Na ploche 2 991 km2 žije takmer 160 tisíc obyvateľov a hlavným aj najväčším mestom je Kalamata.
Geografia
Jadro Messinie tvorí povodie rieky Pamisos, ktorá na juhu ústi do Messinského zálivu. Údolie tejto rieky je veľmi úrodná krajina, kde sa pestujú citróny, pomaranče, mandle, figy a olivy. Na severe ju ohraničuje pohorie Nomian (1570 m), na západe pohorie Kyparissia (950 m) a na východe pohorie Taygetos, ktoré sú rozvodím povodia rieky Evrotas v susednej Lakónii. Pri jej juhozápadnom pobreží ležia ostrovy Inousses. Messinia má síce veľmi dlhé pobrežie, nie je na ňom ale žiadny prirodzený prístav (s výnimkou mesta Pylos), takže v gréckej histórii nezohrala veľmi významnú rolu. Je to ale bohatá a úrodná poľnohospodárska krajina s dostatkom vlahy, čo je na Peloponéze výnimočné.
Administratívne delenie
thumb|upright=1.0|Obce (dimi) v Messinii od roku 2010 Až do roku 1997 sa Messinia delila na štyri provincie s hlavnými mestami Kalamata, Messini, Pylos a Kyparissia. Predchádzajúcich 280 obcí bolo vtedy združených do 31 a roku 2010 do šiestich veľkých samosprávnych "obcí" (gr. dimi), ktoré sa veľkosťou blížia niekdajším provinciám:
TV LUX
náhľad|Sídlo na Prepoštskej 5 v Bratislave
TV LUX je katolícka televízia, ktorá na Slovensku začala vysielať 4. mája 2008. Televízia LUX je spoločným projektom produkčného štúdia Lux Communication, rehole Saleziánov Don Bosca na Slovensku (od roku 2012 už nie sú spoločníkmi v TV LUX, s.r.o.) a Konferencie biskupov Slovenska.
Vysielanie
Jej vysielanie je od začiatku dostupné cez internet, satelit ASTRA 3B - 23,5° a káblovú televiziu. Licenciu pre satelitné vysielanie vlastní od začiatku marca 2008. Televízia je aj v ponuke Digi TV, Magio Sat a možno ju sledovať aj cez mobilné zariadenia. Je prístupná aj cez celoplošné DVB-T2 v 1. multiplexe (avšak najprv bolo vysielanie prístupné iba cez lokálne multiplexy ). Od roku 2017 vysiela TV LUX 24 hodín denne. Program je zostavený tak aby zasahoval všetky vekové kategórie. V programovej štruktúre televízie sa nachádzajú publicistika a spravodajstvo, mládežnícke a hudobné bloky, relácie pre deti, dokumenty, vzdelávacie relácie, svedectvá, relácie o viere, prenosy z Vatikánu a iných miest.
Vznik
Televízia Lux vznikla odštiepením Studia LUX od spoločného projektu česko-slovenskej televízie TV Noe/TV Lux, ktorý bol založený v Česku a pôvodne produkoval česko-slovenské vysielanie (jeho slovenskú časť produkovalo práve Studio LUX). K rozštiepeniu a ukončeniu spolupráce viedol fakt, že TV Noe je orientováná viac ekumenicky a podľa názoru KBS produkovala a vysielala aj programy, ktoré boli v rozpore s katolíckym učením. Tiež požadovala zaplatenie odvysielaných slovenských príspevkov. Slovenská strana tvrdí, že potom prišla pred čisto vlastným projektom s návrhom, aby sa televízia formálne osamostatnila a napevno si rozdelila vysielací čas na jednom kanále, ale česká strana vraj túto možnosť odmietla. TV Lux tiež predtým spolupracovala so Slovenskou televíziou, pre ktorú produkovala napr. reláciu Lumen 2000 a produkovala hitparádu kresťanských hudobných videoklipov Poltón.
Majitelia a vedenie
Od 30. decembra 2011 Saleziáni don Bosca prestali byť spoločníkom a tak súčasnými majiteľmi sú Konferencia biskupov Slovenska (60 %) a LUX communication (40 %).
V januári 2010 (po dvadsiatich mesiacoch od vzniku 4. mája 2008) odišiel z vedenia TV Lux Marek Poláček, ktorého nahradil šéf vydavateľstva Don Bosco Dárius Anton Hatok. Súčasným konateľom (od 9. júla 2013) je Tomáš Straka.
Sídlo
Televízia LUX sídli v Bratislave v Starom meste.
Adresa sídla: TV LUX Prepoštská 5, Bratislava
Anton Dubec
'''doc. Anton Dubec''' (* 3. február 1906, Šuja – † 29. jún 1975, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.
Život
Anton Dubec sa narodil v Šuji pri Rajci (do ktorého sa čoskoro presťahoval s rodičmi), cca 20 km južne od Žiliny. Po vyštudovaní reálneho gymnázia v Žiline a v Trnave pokračoval v štúdiu na Karlovej univerzite v Prahe, odbor matematika – deskriptívna geometria. Po absolvovaní štúdia roku 1931 pôsobil na gymnáziách v Novom Meste nad Váhom, vo Zvolene, v Trnave a v Bratislave. K jeho žiakom patril napr. J. Bosák a P. Brunovský.
Od roku 1942 bol lektorom metodiky vyučovania matematiky a deskriptívnej geometrie na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. Od roku 1953 až do roku 1959 učil metodiku vyučovania matematiky na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Okrem toho bol poverený odborným dozorom na vyučovanie matematiky v Bratislave a v Západoslovenskom kraji. V r. 1960 musel z kádrových príčin odísť z vysokej školy. Naposledy vyučoval na Strednej priemyselnej škole strojníckej v Bratislave (do r. 1971). Od r. 1926 bol dlhoročným členom Jednoty československých matematikov a fyzikov i členom Ústredného výboru. Za jeho činnosť v Jednote mu bol v roku 1962 udelený titul Zaslúžilý člen a v roku 1972 Čestný člen Jednoty československých matematikov a fyzikov. Za celoživotnú pedagogickú prácu mu bol v roku 1965 udelený titul Zaslúžilý učiteľ. Zomrel 29. júna 1975 v Bratislave.
Práca
Svoje poznatky odovzdával učiteľom na mnohých školeniach, v Jednote čsl. matematikov a fyzikov, pri inšpekciách a tlačou. Celkove uverejnil v časopise Matematika ve škole, Učiteľské noviny, Za socialistickú školu asi 50 článkov. Usiloval sa o modernú matematiku a celú svoju schopnosť i energiu vkladal do zlepšenia vyučovania matematiky. V r. 1961 Ministerstvo školstva udelilo mu uznanie za prácu vykonanú v MO. Svoje bohaté pedagogické skúsenosti využíval pri tvorbe učebníc z matematiky a deskriptívnej geometrie. Napísal ''Rysovanie pre III. a IV. tr. gymnázií'' (1942) a 1. diel Deskriptívnej geometrie pre gymnáziá. Bol spoluautorom učebníc matematiky pre jedenásťročné stredné školy, napísal geometrickú časť ''Matematiky pre 8. post. ročník''. V roku 1958 vypracoval ''Učebnicu deskriptívnej geometrie pre 10. ročník jedenásťročných stredných škôl''.
Hlavnou prácou, do ktorej vložil svoje skúsenosti 30 ročnej praxe je Metodika vyučovania matematiky, v ktorej sa pokúsil vyložiť základy metodiky matematiky ako samostatnej vednej disciplíny a súčasne uviedol poznatky, ako školiť v matematike náš školský dorast. V ďalšej práci Metodika deskriptívnej geometrie a rysovania okrem všeobecnej metodickej časti, vysvetlil aj zásady, podľa ktorých zostavil ''Učebnicu deskriptívnej geometrie pre 10. ročník jedenásťročných stredných škôl''. Osobitnú zmienku zasluhuje jeho spolupráca pri vydaní návrhu Slovenskej terminológie elementárnej matematiky. Bol predsedom komisie pre matematickú terminológiu pri Ústave slovenského jazyka SAV. Podieľal sa aj na práci Terminologickej komisie pre školskú matematiku pri Jednote, vedenej prof. dr. Václavom Medekom, ktorá vyústila v r. 1975 do vydania publikácie Matematická terminológia.
Chanteloup-les-Vignes
Chanteloup-les-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Muntele Găina
Muntele Găina, doslova „Kuracie vrchy“, sú časť Apusenských vrchov vo Východných Karpatoch v Rumunsku. Najvyšším vrcholom je Vârful Găina s výškou
Chanteloup-les-Vignes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam diaľnic v Česku
náhľad|450x450bod|Diaľnice v Česku thumb|right|Číselné označenie diaľnice v Česku náhľad|Označenie medzinárodných ciest thumb|upright|Dopravná značka Diaľnica
Toto je zoznam diaľnic v Česku.
Česká diaľničná sieť sa skladá z 19 diaľnic s celkovou dĺžkou 1 243 km (stav k 7. júnu 2018). V súčasnej dobe je aspoň v čiastočnej prevádzke 17 diaľnic, ale len päť (D2, D5, D8, D10 a D46) sú dokončené úplne. Na mnohých úsekoch diaľnic sa ešte ani nezačalo budovať a ďalšie diaľnice sa v súčasnej dobe neplánujú.
Maximálna povolená rýchlosť na diaľniciach v Česku je mimo obce 130 km/h., v obci 80 km/h. České diaľnice spravuje Ředitelství silnic a dálnic ČR. Diaľnice sú označované predponou D- (od slova Dálnice) a príslušným číslom. Smerové dopravné značenie je červenej farby. Po diaľniciach vedú tiež medzinárodné cesty európskeho významu, označované písmenom E a 2 alebo 3 miestnym číslom na zelenej tabuľke.
Pôvodne bola v zozname aj diaľnica D47 z Brna do Ostravy, ktorá bola na niekoľkých miestach rozostavaná a dokonca aj sprevádzkovaná. Postupne všetky jej úseky pohltila niekoľkokrát pozmenená trasa diaľnice D1.
Spoplatnenie
Vo väčšine krajín je používanie diaľnic, niekde aj rýchlostných ciest spoplatnené. V Česku sa od roku 1995 platí formou časových kupónov, ktoré sú od roku 2010 vydávané len pre vozidlá do hmotnosti 3,5 t. Od 1. januára 2007 bolo tiež zavedené elektronické mýto pre vozidlá nad 12 ton a od 1. januára 2010 aj pre vozidlá nad 3,5 t. Uvažuje sa o zavedení elektronického mýta aj pre ostatné automobily.
Vieux-Berquin
Vieux-Berquin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratislavský lesný park
thumb|Informačná tabuľa na Železnej studienke
Bratislavský lesný park je komplex prevažne listnatých lesov plniaci prevažne rekreačné funkcie v Bratislave v správe Mestských lesov. Na jeho územie zasahujú chránené krajinné oblasti Malé Karpaty a Záhorie, s mnohými prírodnými rezerváciami, chránenými areálmi a prírodnými pamiatkami. Podľa súčasného stavu park zasahuje do katastrálneho územia Dúbravky, Karlovej Vsi, Záhorskej Bystrice, Vinohradov, Starého Mesta a Rače.
Pred presným vymedzením jeho hraníc v roku 2006 (27 303 479 štvorcových metrov) sa do parku zaraďovali aj Dunajské luhy.
Medzi hlavné strediská Bratislavského lesného parku patrí Železná studienka a Koliba, ktoré sú prepojené sedačkovou lanovkou na Kamzík.
Provo (Utah)
Provo je správne a najväčšie mesto okresu Utah County v americkom štáte Utah.
K roku 2010 tu žilo 112 488 obyvateľov. S celkovou rozlohou bola hustota zaľudnenia 980 obyvateľov na km².
Jozef Behýl
Mgr. Jozef Behýl, (* 13. marec 1957, Trnava) je podnikateľ, občiansky aktivista a predseda petičného výboru Petície za referendum o zmene volebného zákona. Vo voľbách o miesto 4. prezidenta kandidoval, avšak do druhého kola sa nedostal s počtom 9 126 hlasov.
Rodina
Jozef Behýl žije s manželkou a dcérou v Bratislave.
Kandidatúra na prezidenta SR
V prvom kole voľby nakoniec získal 9 126 hlasov (0,48 % z odovzdaných hlasov) a zo 14 kandidátov skončil na 11. mieste.
AC Ajaccio
Athletic Club Ajaccio, zvyčajne známy ako AC Ajaccio, je francúzsky futbalový klub sídliaci v meste Ajaccio, ktoré sa nachádza na ostrove Korzika. Bol založený v roku 1910 a momentálne (január 2013) hrá najvyššiu francúzsku súťaž Ligue 1, do ktorej sa prebojoval vďaka 2. miestu v Ligue 2 v sezóne 2010/11. Profesionálnym klubom sa stal v roku 1965, dovtedy súťažil v nižších amatérskych súťažiach.
Zoznam nemeckých leteckých es druhej svetovej vojny
Tento článok obsahuje zoznam nemeckých leteckých es druhej svetovej vojny, ktorí získali viac ako 100 zostrelov.
AC Ajaccio
Domáce zápasy hrá na štadióne Stade François Coty, ktorý má kapacitu 12 000 miest. Hlavnými farbami klubu sú červená a biela, ktoré sú odvodené od časti vlajky Korziky.
Carole Merleová
Carole Merleová (* 24. január 1964, Sauze, Francúzsko) je bývala francúzska lyžiarka. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhrala 6. január 1988. Celkovo vyhrala 22 pretekov Svetového pohára.
Chapet
Chapet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Morynci
Morynci  je dedina na strednej Ukrajine. Nachádza sa vo Zvenyhorodskom rajóne v Čerkaskej oblasti a je vzdialená približne 35 km od mesta Zvenyhorodka.
V roku 1814 sa tu narodil známy ukrajinský básnik Taras Ševčenko. Dom v ktorom sa narodil bol obnovený a momentálne sa v ňom nachádza múzeum o jeho živote a tvorbe.
Vieux-Condé
Vieux-Condé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kniha mŕtvych
thumb|right|300px|Váženie srdca Hunefera (výjav z Knihy mŕtvych, 19. dynastia). Názvom Kniha mŕtvych sa bežne označuje súbor staroegyptských pohrebných textov známych aj ako Kapitoly na vychádzanie do dňa. Názov Kniha mŕtvych vymyslel nemecký egyptológ Karl Richard Lepsius, ktorý vydal výber z jej textov roku 1842.
Význam
thumb|right|300px|Rovnaký motív váženia srdca Aniho z Knihy mŕtvych (Aniho papyrus, 19. dynastia). Podľa R.O. Faulknera používali starovekí Egypťania Knihu mŕtvych ako návod na posmrtný život. Nie všetky zaklínadlá uvedené vo zvitku sa používali na každom pohrebe. Ich výber závisel od bohatstva a postavenia zosnulého. Niektoré zo zaklínadiel boli dary pre bohov, iné mali slúžiť na to, aby zosnulý vedel na druhom svete chodiť alebo na to, aby sa zabránilo jeho opätovnému úmrtiu. Existovalo dokonca zaklínadlo „zabraňujúce tomu, aby sa človek prevrátil naruby a pojedal výkaly.“ (oddiel 189)
Kniha mŕtvych sa môže chápať aj tak, ako literatúra zasväcujúca do tajomstiev posmrtného života. Život po smrti je vo svojej podstate pre obyčajného človeka záhada, ale získaním Knihy mŕtvych ju vedel staroveký Egypťan pochopiť a zaradiť sa do vybratej skupiny ľudí, ktorí vedeli, čo ich po smrti čaká.
Verzie
thumb|300px|Pisár Nebqed predstupuje pred sudcu mŕtvych - [[Usireva]] Najstaršia známa verzia Knihy mŕtvych pochádza zo 16. storočia pred Kr., z obdobia panovania 18. dynastie (Nová ríša). Z časti sa skladá z predošlých zozbieraných náboženských textov – Textov pyramíd (približne 2600-2300 pred Kr.) a Textov rakiev (2000 pred Kr.) – ktoré boli postupne nahradené Knihou mŕtvych. Kniha mŕtvych patriaca pisárovi Animu, tzv. Aniho papyrus, bola pôvodne 28 metrov dlhá a bola rozdelená na 37 listov s príslušnými kapitolami a tematickým rozdelením.
Text Knihy bol často prispôsobený zosnulej osobe, takže žiadne dve Knihy mŕtvych vlastne nie sú totožné. Aj tak je možné rozdeliť jednotlivé verzie Knihy mŕtvych podľa niektorých spoločných znakov do štyroch hlavných skupín:
Kapitola 125
Kapitola 125 je pravdepodobne najznámejšou časťou Knihy mŕtvych. Obsahuje popis súdu duší, ktorý vynáša Usire so 42 prísediacimi božstvami.
Duša mŕtveho musí predniesť „vyhlásenie o nevine“, ktoré je adresované Usirevovi a má ho presvedčiť o tom, že zosnulý žil sporiadaným životom. Vyhlásenie pozostáva zo série popretých zločinov, ktorých sa mŕtvy za života nedopustil. Ďalej musí mŕtvy osloviť 42 sudcov podľa mena a poprieť ďalších 42 priestupkov (jeden za každého sudcu). Pokiaľ sa nasledovne preukáže dostatočne spravodlivý, je predvedený pred Usireva, ktorý ho odvedie do kraja blaženosti.
Obsah niektorých popretí viny alebo „negovaného vyznania“ (Nikdy som neklamal, nikdy som nelúpil, nikdy som nezabil človeka) viedol podaktorých k domnienke, že kapitola 125 mohla slúžiť ako základ pre biblické Prikázania.
Kniha Mŕtvychch pochádza z 2 dynastie a najstaršia verzia bola nájdená v Dar es alabe.
Nagato
Nagato môže byť:
Châteaufort (Yvelines)
Châteaufort je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Avesta
Zo zhrnutí Avesty v neskorších spisoch možno usudzovať, že sa nám zachovala asi len štvrtina pôvodného materiálu, zvyšok sa zrejme stratil počas islamských perzekúcií. Pretrvali hlavne liturgické texty, ktoré sa dodnes používajú pri zoroastrovskom kulte.
Avesta sa skladá z týchto spisov: Pri každodennom obrade posväcovania ohňa v chráme musí kňaz odrecitovať celú Jasnu, čo trvá asi 2-3 hodiny.
Bibliografia
Gherardo Gnoli. „Avesta“. In: Lindsay Jones (ed. in chief), Encyclopedia of Religion Second Edition, vol. 2, s. 708-710.
Práca slovenského národa
Práca slovenského národa, skratka PSN, je slovenská mimoparlamentná politická strana, zaregistrovaná na Ministerstve vnútra SR 6. apríla 2010. Do 7. januára 2013 pôsobila pod názvom Demokratická aliancia Slovenska, neskôr do 14. júla 2016 ako HLAS – Demokratická aliancia Slovenska.
Členovia strany
——————————————————Ing.Emil Vestenický
Mgr.Lenka Mayerová
Brian Eno
Brian Eno (* 15. máj 1948, Woodbridge, Spojené kráľovstvo) je britský hudobník, spevák, vizuálny umelec a producent. Patrí k významným predstaviteľom rockovej avantgardy a k otcom modernej ambientnej hudby.
Spolupracoval s viacerými významnými hudobníkmi akými sú David Bowie, Robert Fripp, U2, Coldplay či Talking Heads. Začiatkom 70. tych rokov pôsobil ako hráč na klávesové nástroje v skupine Roxy Music. Zúčastnil sa nahrávania jej prvých dvoch albumov.
Kresťanskodemokratické hnutie
náhľad|Sídlo na Šafárikovom námestí 4 v Bratislave náhľad|Bývalé sídlo na Bajkalskej 25 v Bratislave
Kresťanskodemokratické hnutie, skratka KDH, je slovenská mimoparlamentná stredopravá kresťanskodemokratická politická strana pôsobiaca v ČSFR a na Slovensku, ktorá vo svojich stanovách sa deklaruje za hnutie konzervatívne a demokratické, usilujúce sa o uplatnenie kresťanských a konzervatívnych hodnôt v politickom živote spoločnosti, štátu a medzinárodného spoločenstva. Súčasným predsedom strany je Milan Majerský. V komunálnych voľbách 2018 KDH získalo samostatne 157 starostov a primátorov a 2350 poslancov, ďalšie stovky v rôznych koalíciách, čím sa stalo druhou najúspešnejšou politickou stranou.
Po voľbách do EP v roku 2019 má hnutie dvoch poslancov v Európskom parlamente. V parlamentných voľbách v roku 2020 sa KDH nedostalo do Národnej rady SR, keď získalo len 4,65 % hlasov.
Vedenie strany
Podľa stanov KDH je ústredným koordinačným a riadiacim orgánom politiky hnutia trinásťčlenné predsedníctvo. Tvoria ho predseda, podpredsedovia, predseda poslaneckého klubu, predseda konzília, koordinátor pre regióny a ďalší členovia volení Radou KDH. Predsedníctvo KDH po sneme z 22. augusta 2020 tvoria:
Počiatky KDH do roku 1994
náhľad|vľavo|Predseda KDH [[Ján Čarnogurský na stretnutí s premiérmi Česka a Maďarska Václavom Klausom a Józsefom Antallom, primátorom Paríža Jacquesom Chiracom a lídrom španielskej opozície J. M. Aznarom v roku 1993.]] Kresťanskodemokratické hnutie vzniklo 17. februára 1990 ustanovujúcim snemom v Nitre (registrácia Ministerstvom vnútra SR od 23. februára 1990), čím sa stalo jedným z najstarších subjektov na politickej scéne Slovenska po roku 1989. Vznik podnietila výzva z dňa 30. novembra 1989 na zakladanie kresťanskodemokratických klubov (KDK) na Slovensku. Pri zakladaní a profilácii KDH zohrali významnú úlohu najmä ľudia z katolíckeho disentu, ale aj ľudia blízki VPN.
Kluby vznikali spočiatku spolu, na zmiešaných územiach ako „dvojjazyčné“ i maďarské. V marci 1990 však došlo k definitívnemu oddeleniu maďarských kresťanských demokratov od KDH a ich zástupcovia sa rozhodli na svojom stretnutí v Bratislave 17. marca vytvoriť Maďarské kresťanskodemokratické hnutie.
Hnutie si v prvej polovici roku 1990 vytvorilo záujmové organizácie a zväzy, vznikli Kresťanskodemokratická mládež Slovenska (KDMS), Zväz kresťanských lekárov a zdravotníkov (ZKLaZ), ktorého predsedom sa stal Alojz Rakús, Združenie kresťanskodemokratických poľnohospodárov Slovenska (ZKDPS), Kresťanskodemokratický zväz pracovníkov vedy a školstva (KDZPVŠ), Kresťanskodemokratický zväz žien Slovenska a Kresťanskodemokratické združenie ekológov Slovenska.
V prvých slobodných voľbách v roku 1990 získalo hnutie 19,21 %, ale výsledok bol sklamaním, nakoľko KDH dlho viedlo v prieskumoch verejnej mienky. Následne sa KDH stalo súčasťou koalícií na federálnej aj národnej úrovni (tam spolu s VPN a DS). V SNR obsadilo 31 kresiel a v oboch snemovniach FZ 25 kresiel. V komunálnych voľbách v novembri 1990 získalo KDH najviac poslancov – 10 564 (27,4 %) a 541 primátorov a starostov (19,8 %).
Na začiatku roku 1991 malo KDH približne 50 tisíc členov, po rozdelení VPN sa stal Ján Čarnogurský v apríli 1991 predsedom slovenskej vlády. Na sneme KDH v novembri 1991 sa stal predsedom hnutia opäť Ján Čarnogurský, jeho protikandidátom bol Ján Klepáč. Skupina okolo J. Klepáča navrhovala konfederatívne usporiadanie ČSFR, prípadne referendum o samostatnom Slovensku, pre nezhody vo vnútri KDH sa rozhodli založiť v marci 1992 Slovenské kresťansko-demokratické hnutie (SKDH).
KDH išlo do volieb v roku 1992 s volebným programom pod heslom „Stabilita dnes – prosperita zajtra“. KDH však získalo vo voľbách do SNR iba 8,89 % a stalo sa opozičnou stranou. Na sneme v septembri 1992 sa hnutie pretransformovalo (štruktúrou) na politickú stranu. Za predsedu bol opäť zvolený Ján Čarnogurský a za nových podpredsedov pre jednotlivé oblasti František Mikloško (tlač a vonkajšie pôsobenie), Ivan Šimko (vnútorná politika), Emil Komárik (zahraničná politika) a Anton Anderko (regionálna politika). Na jeseň 1992 hlasovalo KDH v SNR v júli proti prijatiu Deklarácie o zvrchovanosti Slovenskej republiky a v septembri 1992 proti prijatiu Ústavy Slovenskej republiky. Strana tak hlasovala z presvedčenia, že urýchlený nepripravený rozpad ČSFR poškodí Slovensko a taktiež z obáv, že by rozpad ČSFR by mohol vyvolať podobný násilný konflikt ako na Balkáne.
V januári 1993 KDH neúspešne navrhlo na prezidenta Antona Neuwirtha, počas celého roka pôsobilo v opozícii a organizovalo napríklad mítingy v bratislavskom PKO. V roku 1994 po páde druhej Mečiarovej vlády sa KDH na krátky čas stalo od marca do decembra 1994 súčasťou vlády pod vedením Jozefa Moravčíka. KDH v nej malo 5 kresiel: Ivan Šimko (podpredseda vlády), Július Brocka (sociálne veci), Mikuláš Dzurinda (doprava), Ladislav Pittner (vnútro) a Ľubomír Roman (kultúra).
V opozícii 1994-1998
Vo voľbách do NR SR v roku 1994 kandidovali na kandidátke KDH aj bývalí členovia VPN a ODÚ. KDH získalo 10,08 % a stalo sa opäť súčasťou opozície. V komunálnych voľbách 1994 získalo KDH 415 starostov a primátorov a spolu 6 920 poslancov, čím sa stalo druhou najúspešnejšou stranou pri poslancoch a treťou pri starostoch. Na sneme v decembri 1994 bol za predsedu opäť zvolený Ján Čarnogurský, za podpredsedov F. Mikloško, I. Šimko, M. Dzurinda a Ján Figeľ.
V rokoch 1994 – 1998 pôsobila KDH ako najsilnejšia opozičná strana, v roku 1996 vznikla Modrá koalícia (KDH-DÚ-DS), v roku 1997 pretvorená na tzv. dúhovú koalíciu (pričlenenie SDSS a SZS), hovorcom a neskôr predsedom následne vzniknutej SDK sa stal Mikuláš Dzurinda. KDH v tomto období dôrazne vystupovalo proti autoritatívnym praktikám vládnej moci, spoluorganizovalo viaceré veľké mítingy (do dejín sa zapísali hlavne viaceré mítingy na Námestí SNP, na ktorých sa zúčastnili desaťtisíce ľudí). Modrá koalícia zorganizovala petíciu za priamu voľbu prezidenta (viac ako 550-tisíc podpisov) a petíciu za spravodlivé voľby (470-tisíc podpisov), ktoré vyústili do referenda v roku 1997, ktoré bolo nakoniec zmarené. KDH bolo zodpovedné za veľkú časť kampane SDK, najmä vo vidieckom prostredí, kam ostatné strany koalície nemali záujem chodiť na mítingy.
KDH v koaličných vládach 1998 - 2006
Po voľbách do NR SR v septembri 1998 sa KDH (ako súčasť SDK) stalo súčasťou vládnej koalície (spolu s SDĽ, SMK a SOP), jeho podpredseda (a predseda SDK) Mikuláš Dzurinda sa stal predsedom vlády a predseda KDH J. Čarnogurský sa stal ministrom spravodlivosti. Po spore vo vnútri SDK sa časť poslancov KDH na čele s Mikulášom Dzurindom oddelila a v roku 2000 založili vlastnú stranu SDKÚ. KDH si v roku 2000 zvolila po desiatich rokoch nového predsedu Pavla Hrušovského, nakoľko Ján Čarnogurský nekandidoval. Hrušovský na sneme porazil protikandidáta Jána Figeľa.
Od parlamentných volieb v roku 1998 (vtedy boli členovia KDH na kandidátke Slovenskej demokratickej koalície) do februára 2006 bolo KDH súčasťou vládnej koalície. Po parlamentných voľbách v roku 2002 vznikla koalícia SDKÚ-KDH-SMK-ANO. V nej obsadili tri miesta aj členovia KDH - Daniel Lipšic bol podpredsedom vlády a ministrom spravodlivosti, Vladimír Palko ministrom vnútra a Martin Fronc ministrom školstva. KDH sa podarilo presadiť cieľ z volebného programu – zisk nestáleho kresla pre Slovensko v Bezpečnostnej rade OSN. KDH naopak nesúhlasilo s vyslaním slovenských vojsk do Iraku v roku 2003, zvyšok koalície s HZDS však vyslanie schválil. V marci, resp. máji 2005 Slovensko vstúpilo do NATO a EÚ. Vo prvých voľbách do Európskeho parlamentu v júni 2004 obsadilo KDH so ziskom 16,89 % 4. miesto a získalo 3 kreslá europoslancov (Ján Hudacký, Miroslav Mikolášik a Anna Záborská). V januári (v EP) a v máji (v NR SR) 2005 hlasovali poslanci KDH proti prijatiu Zmluvy o Ústave pre Európu, keďže dokument hnutie považovalo za príliš socialistický a smerujúci k superštátu. Vtedajší predseda strany a zároveň predseda NR SR Pavol Hrušovský zhrnul, že požiadavky Slovenska (zrušenie hlasovania kvalifikovanou väčšinou, princíp jedného eurokomisára za krajinu či zmienka o kresťanstve v preambule zmluvy) ešte zo septembra 2003 neboli Úniou akceptované a vzhľadom na to KDH dokument nepodporilo. KDH vo februári 2006 odišlo z vlády potom, ako premiér Dzurinda opätovne odmietol zaradiť do parlamentu návrh zákona o výhrade vo svedomí, ktoré chcelo hnutie presadiť ako jednu zo svojich priorít. Od februára 2006 do volieb v júli 2006 tak hnutie ostalo v opozícii.
KDH medzi rokmi 20062016
náhľad|Europoslankyňa za KDH [[Anna Záborská (vľavo) na sneme EĽS vo Varšave v roku 2009.]] náhľad|Vtedajší predseda KDH [[Ján Figeľ s bývalým podpredsedom KDH Mikulášom Dzurindom na sneme EĽS v roku 2015.]] V parlamentných voľbách v roku 2006 si hnutie vytýčilo dosiahnuť métu 10 % hlasov a ideálne nevstupovať do koalície so stranou SMER-SD. Volebný výsledok v podobe 8,31 % bol sklamaním a v hnutí panoval v júli 2006 rozkol ohľadom možného vstupu do vlády so Smerom. Toto rezolútne odmietali Daniel Lipšic či Vladimír Palko, rezervovanejší postoj mal predseda Hrušovský a za koalíciu sa podľa Vladimíra Palka vyjadrovali Brocka, Fronc, Bobula, Alojz Přidal a Šimko. Vstup do vlády väčšinovo podporovali krajské a okresné orgány strany, naopak proti bola väčšina radových členov a voličov. Pri hlasovaní Rady KDH Hrušovský s piatimi ďalšími členmi schválili vstup do vlády so Smerom a SMK v pomere 6:5. Proti boli Lipšic, Palko, František Mikloško, Pavol Minárik a Rudolf Bauer. Peter Bobula tvrdil, že hlasovanie nebolo o vstupe do vlády, ale o súhlase s rokovaním so Smerom. Nakoniec však Smer medzičasom zložil vládnu koalíciu s HZDS a SNS a KDH zostalo v opozícii. Kvôli nespokojnosti s vývojom v strane následne začiatkom roku 2008 zo strany odišli štyria z jedenástich členov predsedníctva a dlhoroční členovia Palko, F. Mikloško, Minárik Bauer. Založili nový politický subjekt – Konzervatívni demokrati Slovenska.
Vo voľbách do Európskeho parlamentu v júni 2009 skončilo KDH opäť na štvrtom mieste, no oproti minulým voľbám oslabilo, získalo 10,87 % hlasov, čo mu stačilo na zisk dvoch mandátov pre Mikolášika a Záborskú. Na sneme v septembri 2009 bolo zvolené nové vedenie na čele s predsedom Jánom Figeľom, ktorý po deviatich rokoch vystriedal Pavla Hrušovského, ktorý sa rozhodol na jar 2009 opätovne nekandidovať.
Po parlamentných voľbách v roku 2010 strana získala 8,52 % hlasov a stala sa súčasťou vládnej koalície so stranami SDKÚ-DS, SaS a MOST-HÍD. Vo vláde Ivety Radičovej získala strana tri kreslá - Ján Figeľ sa stal podpredsedom vlády a ministrom dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja, Daniel Lipšic sa stal ministrom spravodlivosti a Ivan Uhliarik zastával pozíciu ministra zdravotníctva.
Po rozpade vlády Ivety Radičovej sa v marci 2012 konali predčasné parlamentné voľby. KDH síce mierne posilnilo, získalo 8,82 % hlasov, 16 mandátov a stalo sa druhou najsilnejšou stranou, avšak strana SMER-SD pri zdrvujúcom víťazstve získala 83 kresiel a mohla vládnuť sama. KDH preto v období 2012-2016 pôsobilo v parlamente v opozícii. Predseda KDH Ján Figeľ pôsobil ako podpredseda parlamentu. Stranu v máji 2012 opustila skupina okolo vtedajších podpredsedov strany Daniela Lipšica a Jany Žitňanskej, ktorá kritizovala skostnatelosť pravice a tiež zle vedenú kampaň vo voľbách v roku 2012 a následne vytvorila projekt Nová väčšina.
V novembri 2012 z iniciatívy predsedu Figeľa vznikla Ľudová platforma, voľné KDH s vtedajšími ďalšími opozičnými stranami, SDKÚ-DS a stranou MOST – HÍD, ktoré boli členmi, resp. sa uchádzali o členstvo v Európskej ľudovej strane. Deklarovaným cieľom spolupráce bolo vytvorenie stredopravej alternatívy voči vládnej strane SMER-SD. Platforma sa nezhodla na spoločných kandidátoch vo voľbách do VÚC v roku 2013 a definitívne zanikla 18. marca 2014 vystúpením strany MOST–HÍD po prezidentských voľbách. Vo voľbách do Európskeho parlamentu v máji 2014 KDH posilnilo. Stalo sa druhou najsilnejšou stranou so ziskom 13,21 % hlasov. Získalo nárok na dva mandáty, ktoré opäť obsadili Mikolášik a Záborská.
Volebné obdobie 2016-2020
Pod vedením Jána Figeľa sa KDH v parlamentných voľbách v marci 2016 nedostalo prvýkrát od svojho vzniku do parlamentu, keď získalo 4,94 % hlasov. Figeľ krátko po voľbách na svoju funkciu abdikoval. V júni 2016 sa stal novým predsedom KDH Alojz Hlina. Hlina obhájil post predsedu aj v marci 2018, keď mu protikandidátom bol poslanec NR SR Richard Vašečka. Z 338 hlasov delegátov získal Hlina 233, Vašečka 101.
Po parlamentných voľbách 2016 prebiehala v KDH diskusia o ďalšom smerovaní. Hlinova línia vo vedení strany ostro odmieta spoluprácu s ľavicovým Smerom aj s krajne pravicovou stranou ĽSNS. V súvislosti s hľadaním priestoru na politickej scéne bol zorganizovaný seminár k základnej idei strany, kde bola prezentovaná vízia tvorby veľkej politickej strany do budúcna. Kandidát KDH na europoslanca, Ivan Šimko v nej odmietol myšlienku boja proti liberalizmu. Do KDH vstúpili v priebehu volebného obdobia 2016 - 2020 poslanci NR SR Richard Vašečka (pôvodne v OĽaNO, neskôr prestúpil do KÚ) a Igor Janckulík (z MOST-HÍD), vďaka čomu získalo hnutie zastúpenie v parlamente napriek neúspechu vo voľbách. Taktiež do KDH vstúpil europoslanec za SDKÚ-DS Ivan Štefanec. Naopak, z KDH v januári 2019 vystúpila europoslankyňa Anna Záborská, aby vo februári založila vlastnú stranu, Kresťanská únia.
náhľad|Výsledky [[Voľby do Európskeho parlamentu na Slovensku v roku 2019|volieb do EP v roku 2019 na úrovni obcí. KDH bolo úspešné najmä na Orave, Spiši a Šariši, obce, kde hnutie zvíťazilo, sú v modrej farbe.]]
Prezidentské voľby a Voľby do Európskeho parlamentu v roku 2019
Rada KDH v decembri 2018 zvolila prvých šesť kandidátov KDH pre voľby do Európskeho parlamentu: Marián Čaučík, Andrej Klapica, Miriam Kuzárová, Miriam Lexmann, Peter Stach a Ivan Štefanec. Neskôr na kandidátku pribudol napríklad bývalý predseda Ján Figeľ. KDH nakoniec vo voľbách skončilo na 4. mieste, získalo 9,69 % hlasov a dva poslanecké mandáty pre Štefanca a Lexmann. Lexmannovej mandát sa však kontroverzne vďaka schváleným pravidlám volieb uplatní až po Brexite, čím KDH po voľbách de facto získalo len jeden mandát, pričom Sloboda a Solidarita s menším počtom hlasov získala dve kreslá hneď od počiatku. KDH sa v prípade Lexmann paradoxu obrátilo v júni a znovu aj v októbri 2019 na Ústavný súd SR, ktorý však v prospech čakajúcej poslankyne aj kvôli nedostatku sudcov v lete roku 2019 nerozhodol. Podľa predsedu Ústavného súdu Ivana Fiačana sa súd prípadom mal zaoberať.
V roku 2019 do KDH tiež postupne vstúpili tri poslankyne NR SR pôvodne zvolené na kandidátke hnutie OĽaNO – Soňa Gaborčáková, Elena Červeňáková a Anna Verešová. KDH tým navýšilo počet svojich poslancov v parlamente na štyroch.
náhľad|Vstup poslankyne NR SR [[Anna Verešová|Anny Verešovej do KDH v septembri 2019. Zľava: členka predsedníctva strany Caroline Líšková, Verešová a predseda Alojz Hlina.]]
Volebná kampaň pre Voľby do NR SR v roku 2020
V júli 2019 sa strana dohodla na predvolebnej spolupráci s Progresívnym Slovenskom a SPOLU pred voľbami v roku 2020. Strany sa dohodli, že budú pracovať na spoločných témach a v rozdielnych oblastiach budú hľadať kompromisy. Dohoda obsahuje záväzok po voľbách vytvoriť spoločnú koalíciu, ak to bude možné. Predseda Alojz Hlina odmietol rozdúchavanie ideologických rozdielov medzi stranami (postoje ku LGBT či potratom) a avizoval sústredenie sa na iné, pre Slovensko dôležitejšie témy ako dane či zákonník práce. Proti koalícii KDH s liberálnejšími stranami sa vyslovil hovorca Aliancie za rodinu Anton Chromík, ktorý varoval, že tak KDH môže napomôcť schváleniu registrovaných partnerstiev pre osoby rovnakého pohlavia a radil, aby si strana ešte pred skladaním koalície stanovila jasné červené čiary. V auguste 2019 KDH deklarovalo, že registrované partnerstvá nepodporí a v prípade takého hlasovania môže odísť z prípadnej vlády. K dohode o neútočení medzi KDH a PS/SPOLU sa v novembri 2019 pridala tiež strana ZA ĽUDÍ exprezidenta Andreja Kisku.
29. októbra 2019 strana predstavila svoj volebný program pod názvom REŠTART – Nádej pre Slovensko. Odmieta v ňom nové dane, hlavnou témou je rodinná politika a ochrana najslabších. KDH ako prvá strana so šancou na vstup do parlamentu zverejnilo svoju kandidátnu listinu pre parlamentné voľby. Listinu schválili na Rade KDH 16. novembra 2019. Strana v nej prvý raz použila tzv. modulový systém, teda zoskupenie kandidátov do tematických modelov. Zahrnuté sú modely Sila kresťanského a konzervatívneho sveta (20 kandidátov), Krajskí lídri K8 (8 kandidátov), Primátori a starostovia (30 kandidátov), Zdravotníctvo (10 kandidátov), Školstvo (10 kandidátov), Mladí (10 kandidátov) a Veľký modul ľudí, ktorí chcú pomôcť kresťanskej demokracii (51 kandidátov). Prvých 11 miest na kandidátke obsadili členovia predsedníctva strany, jednotkou je predseda Hlina, dvojkou župan Prešovského kraja Milan Majerský, trojkou podpredseda Pavol Zajac. Pri schválení listiny sa strana prihlásila k odkazu 17. novembra a k boju proti oligarchii a extrémizmu. KDH tiež rozhodlo, že do volieb pôjde samostatne.
Volebné obdobie 2020-2024
KDH v parlamentných voľbách vo februári 2020 získalo 4,65 % hlasov (v absolútnych číslach 134 099, čo bolo viac hlasov než v roku 2016, v relatívnych číslach však menej) a opäť sa nedostalo do NR SR. V reakcii na volebný neúspech ohlásil 1. marca 2020 Alojz Hlina svoje odstúpenie z funkcie predsedu strany. Ako dôvody neúspechu boli uvádzané najčastejšie neschopnosť obhájiť pakt o neútočení s liberálnymi stranami voči konzervatívnych kritikom, fakt, že kresťanskodemokratické sily sa roztrieštili do viacerých kandidujúcich subjektov či spôsob vystupovania predsedu Hlinu vo volebnej kampani. Úspechom hnutia bol fakt, že Soňa Gaborčáková, ktorá v roku 2019 prestúpila z poslaneckého klubu OĽaNO do KDH sa stala štátnou tajomníčkou Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR. Vedením strany bol do ďalšieho snemu poverený Pavol Zajac. Snem KDH sa mal konať 13. júna 2020, bol však oproti pôvodným plánom odložený kvôli pandémii koronavírusu na 22. augusta 2020. Záujem kandidovať na post predsedu ohlásil predseda PSK, Milan Majerský.
Na sneme 22. augusta 2020 v Ružomberku si KDH zvolilo nové vedenie, reflektujúc výsledok v posledných parlamentných voľbách. Predsedom sa ako jediný kandidát stal Milan Majerský, keď získal 287 z 326 hlasov delegátov (89,97 %). Na miesta troch podpredsedov kandidovalo päť kandidátov – v pomere získaných hlasov sa umiestnili Marián Čaučík (267), Igor Janckulík (228), Tomáš Merašický (199; všetci zvolení) a Alojz Hlina (109), Ivan Šimko (26; obaja nezvolení). Predseda Majerský ohlásil smerovanie strany s cieľom "budovať mosty, nie múry" a s najbližšou métou, na ktorú sa má KDH zamerať, majú byť nachádzajúce spojené regionálne a komunálne voľby v roku 2022.
Nová komunikácia
V júli 2021 oznámilo KDH v rámci spájania konzervatívnych síl spoluprácu so Slovenskou konzervatívnou stranou, ktorú založil pôvodne odídenec z KDH Radoslav Procházka. Na základe podpísaného memoranda medzi Majerským a Ivanom Zuzulom strana SKS zanikne a jej členovia sa integrujú do KDH. Strana v rovnakom čase naopak vylúčila spájanie sa so stranami SPOLU a DOBRÁ VOĽBA, o možnosti ktorého informoval portál Aktuality.sk.
O štátoprávnom usporiadaní
Michal Čop z denníka Štandard napísal: „hlasovanie KDH proti deklarácii zvrchovanosti Slovenskej republiky bolo zavŕšením osudnej chyby“, pretože keby vedenie KDH malo „medzi rokmi 1990 až 1993 iný, vnímavejší postoj k samostatnosti, konzervatívci by v našich novodobých dejinách zohrali omnoho významnejšiu rolu a dnes by mali šancu byť určujúcou silou v politickom živote..." Podľa Čopa, pre túto svoju osudnú chybu z roku 1992, keď si vybrali za spojencov liberálov, zoslabli a následky tohto omylu pociťujú dodnes.
Na sneme KDH v novembri 1991 sa stal predsedom hnutia opäť Ján Čarnogurský, jeho protikandidátom bol Ján Klepáč, ktorý bol zástancom samostatnosti Slovenska. KDH pod vedením Čarnogurského tak išlo do volieb v roku 1992 v tieni krachu dohody z Milov, ktorá mala zabrániť rozdeleniu Česko-Slovenska a odchodu svojho národného krídla. KDH tak získalo vo voľbách do SNR v roku 1992 iba 8,89 % a stalo sa opozičnou stranou. Po voľbách v júli prišli veľké slovenské hlasovania. Opozičné KDH sa postavilo proti vyhláseniu zvrchovanosti, neskôr v septembri aj proti prijatiu Ústavy SR.
Podľa Martina Hanusa, šéfredaktora Konzervatívneho denníku, "to bol veľký paradox: len dva roky predtým hovoril Čarnogurský o slovenskej hviezdičke na európskom nebi, kým Mečiar hromžil, že ak bude treba, Slováci Čechov dokopú do federácie. Zrazu bol z Mečiara otec národa a z Čarnogurského jeho zradca." "Kresťanskí demokrati napokon hrozbu svojho konca odvrátili, v nasledujúcich štyroch voľbách dosiahli vlastne rovnaký výsledok ako v júni 1992 – už to nebolo hnutie s hviezdičkou, ale s osmičkou" (8%). Podľa Hanusa sa KDH dopustilo chyby, keď ako jediné spolu s maďarskými stranami hlasovalo proti vznikajúcemu štátu avšak nebola to chyba osudová.
Zahraničná a bezpečnostná politika
V zahraničnopolitických otázkach sa KDH už od 90. rokov 20. storočia profiluje ako pro-európska a euroatlantická strana, podporujúca zapojenie Slovenska v EÚ a NATO a naopak kritizujúca nedemokratické režimy vrátane Číny či Ruska. Na európskej úrovni presadzuje dodržiavanie subsidiarity v rozdelení právomocí medzi EÚ a členskými štátmi.
V roku 2022 KDH podporilo podpis Dohody o obrannej spolupráci SR s USA. Pre vyvrátenie pochybností o protiústavnosti dohody KDH odporúčalo prezidentke obrátiť sa na Ústavný súd SR.
Voľby do Národnej rady SR
Výsledky volieb do Národnej rady SR (do roku 1993 Slovenskej národnej rady), v ktorých sa zúčastnila strana KDH.
Voľby do Európskeho parlamentu
Výsledky volieb do Európskeho parlamentu, v ktorých sa zúčastnila strana KDH. Medzi rokmi 2016-2019 KDH zastupovali traja europoslanci : Miroslav Mikolášik, Anna Záborská a Ivan Štefanec (vo voľbách do EP v roku 2014 kandidoval za SDKÚ).
Voľby do orgánov samosprávnych krajov
Vysvetlivky
I 1 mandát predsedu VÚC ako koaličná podpora
II 18 mandátov samostatne, 57 ako súčasť koalície s ANO s DS (doplnenej o strany: SDKÚ v Banskobystrickom kraji; SDKÚ a SMK v Bratislavskom kraji).
III 6 mandátov samostatne, 163 ako súčasť koalícií - neurčiteľný podiel pre KDH (so stranami DS a SDKÚ v TTSK, ZSK, BBSK a PSK; so stranami HZD, SF, SNS a SMER-SD v TSK; so stranami ĽS-HZDS, SNS, SDKÚ a SMER-SD v NSK a so stranou OKS v KSK).
Komunálne voľby
''V tabuľke sú zahrnuté iba počty kandidátov výhradne za KDH. Vo všetkých voľbách boli utvárané aj početné koalície viacerých strán, ďalšie mandáty starostov, primátorov aj poslancov KDH získalo v koalíciách s inými stranami.''
Volebné preferencie
Volebné preferencie strany v percentách podľa Štatistického úradu SR do marca 2009. (Pozn.: Od júla 2006 do apríla 2007 sa skúmali sympatie k politickej strane.) Od apríla 2009 preferencie podľa agentúry Focus. (pozn. referencie podľa agentúry Median SK – júl 2009, august a november 2010, január, apríl a august 2011, júl a október 2012; podľa MVK – september 2019)
Hrubo vyznačené hodnoty znamenajú prekročenie hranice 5 % potrebnej na vstup do parlamentu.
Volebné preferencie podľa agentúry FOCUS:
Okrem horeuvedených rokov. 1 prieskum vykonaný bez zaradenia strany Petra Pellegriniho
2 prieskum vykonaný so stranou Petra Pellegriniho
Politici Kresťanskodemokratického hnutia
Články o politikoch Kresťanskodemokratického hnutia sú uvedené v kategórii Politici KDH.
Členská základňa
Podľa oficiálnych údajov mala strana k 31. decembru 2022 6 110 členov. Od roku 2013 do 2023 členská základňa klesla na polovicu.
Vieux-Mesnil
Vieux-Mesnil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.