cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sum 41
Hudobný štýl a vplyvy
Skupina Sum 41 je označovaná predovšetkým ako pop punková, punk rocková  a melodic hardcorová. Tiež býva označovaná za alternatívnorockovú a alternatívnometalovú skupinu. Fanúšikovia a hudobní kritici potvrdili, že albumy Hour of Power a All Killer No Filler boli hlavne pop punkové, punk rockové, skate punkové a rapcorové, ale s albumom Does This Look Infected? si začala skupina osvojovať ťažší punk rockový štýl ovplyvnený žánrom melodic hardcore. Hudobní kritici popísali zvuk albumu Underclass Hero ako oživenie starého pop punkového štýlu skupiny.
Tvorbu skupiny Sum 41 ovplyvnili interpreti ako NOFX, Pennywise, The Vandals, Gob, Bad Religion, Rancid, Green Day, Metallica, Iron Maiden, Blink-182, The Offspring, Megadeth, Slayer, Nirvana a The Beatles.
Ivano-Frankivsk
Ivano-Frankivsk (, v minulosti Stanisławów) je mesto Ivanofrankovskej oblasti juhozápadnej Ukrajiny. V roku 2021 malo približne 237 00 obyvateľov. Mesto je dôležitý železničný uzol.
Dejiny
Mesto bolo pôvodne založená na ochranu poľsko-litovského štátu pred útokmi Tatárov v 15. storočí. Pôvodná pevnosť stála pri obciach Zabolotiv (1435) a Kňahynyn (1485). Mesto Stanisławów založil na dnešnom mieste Jendrzej Potocki. Pomenoval ho na počesť svojho otca Stanislava Potockého. Mestské práva podľa magdeburského práva uznal kráľ Ján II. Kazimír Vasa v roku 1662. Ján II. Kazimír dal zároveň drevenú pevnosť prebudovať ako kamennú a tehlovú. Po prvom delení Poľska mesto pripadlo Rakúsku.
Počas druhej svetovej vojny vtedajší Stanisławów okupovali vojská sovietskej Červenej armády, mesto bolo ako Stanislav pričlenené k Ukrajinskej SSR. Po Nemeckom útoku na ZSSR sovietske NKVD, z obavy pred ich vydaním nepriateľovi, v meste zavraždilo viac než 500 poľských vojnových zajatcov vrátane asi 150 žien a detí poľskej národnosti, zaistených po okupácii Poľska. Obete masových vrážd boli pochované do masových hrobov pri obci Demianiv Laz.
Nacisti po obsadení územia pričlenili Halič do Generálneho gouvernementu a v zriadili židovské geto.
Mesto bolo oslobodené sovietskymi jednotkami v roku 1944 počas ľvovsko-sandomierzskej operácie. Mesto sa znovu stalo súčasťou Ukrajinskej SSR v rámci Sovietskeho zväzu. V meste sa rozvíjal ľahký priemysel, potravinárstvo, spracovanie dreva a výroba stavebných materiálov. V roku 1962 bolo premenované na Ivano-Frankivsk, na počesť ukrajinského spisovateľa Ivana Jakovyča Franka.
Pamiatky
V meste sa zachovali zvyšky stredovekého opevnenia. Nachádza sa tu viacero grécko-katolíckych, pravoslávnych ako aj jeden rímsko-katolícky kostol.
Ulica F. Kráľa
Ulica F. Kráľa je ulica:
Žralokotvaré
Žralokotvaré je rad žralokovidných drsnokožcov. Hlavnými znakmi sú: žmurka (tretie viečko), špirálová črevná riasa, ústa za očami, plutvy bez ostňov, 5 žiabrových štrbín a 2 chrbtové plutvy. Zahŕňa 8 čeľadí.
Edina Gallovitsová
Edina Gallovitsová (* 10. december 1984, Temešvár, Rumunsko) je súčasná rumunská profesionálna tenistka.
Cheminon
Cheminon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Podplukovník
Ozbrojené sily Slovenskej republiky
V Ozbrojených silách Slovenskej republiky je to 6. v poradí najvyššia dôstojnícka hodnosť. Skratka hodnosti je pplk. Hodnosť podplukovník je vyššia než major a nižšia než plukovník. Hodnosť je značná dvomi zlatými päťramennými hviezdami s postrannou tzv. koľajničkou (jeden prúžok zlatej farby). Príkladom funkčného zaradenia podplukovníka je pplk. Ing. Peter Bagačka, veliteľa 13. mechanizovaného práporu. Rovnakú hodnosť má aj pplk. Ing. Branislav Vavrinec, náčelník štábu Čestnej stráže prezidenta SR.
Stráž (okres Tachov)
Stráž je mestečko v Česku v okrese Tachov v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 109 obyvateľov, z toho 569 mužov a 540 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 37,5 roka, ženy 40,6 roka).
2110 Moore-Sitterly
2110 Moore-Sitterly je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil Indiana University 7. septembra 1962.
Turistická značka na Slovensku
náhľad|Rázcestník značiek na vrchole [[Minčol (vrch v Malej Fatre)|Minčola]] náhľad|Turistické značenie v [[TANAPe]] Turistická značka je symbol alebo tabuľka, ktorej účelom je poskytnúť turistom informáciu o smere cesty, prípadne tiež o vzdialenostiach, podmienkach priechodnosti, popisoch miest atď. Turistická značka sa niekedy tiež hovorí mapovým značkám v turistických mapách, ktoré vyznačujú vyznačené turistické cesty a chodníky.
Turistické značenie je sústava turistických značiek, ktorého cieľom je usmerniť turistov počas návštevy miest pozoruhodných z hľadiska prírodných krás a zaujímavostí, ako aj z hľadiska histórie a kultúry krajiny.
Turistické značenie definuje slovenská technická norma STN 01 8025, ojedinelá v Európe. K 1. septembru 2010 bolo na území Slovenska značených turistických trás, z toho  v Banskobystrickom,  v Žilinskom a  v Košickom kraji. Z celkového počtu 1246 značených trás bolo 125 vyznačených červenou farbou, 294 modrou, 330 zelenou a 497 žltou farbou.
Dejiny značenia v Česko-Slovensku
Územie Slovenska a Česka má jednu z najdokonalejších a najhustejších sietí turistického značenia pre pešiu turistiku. Prvý turistický chodník na území vtedajšieho Uhorska vyznačil Sitniansky klub v roku 1874 v okolí Hodruše v Štiavnických vrchoch. Najrýchlejší rozvoj turistiky a s ňou spojeného značenia prebiehal v medzivojnovom období do roku 1938. Po rokoch stagnácie a zanedbávania značenia prevzal túto činnosť v roku 1954 ČSTV a sieť značených chodníkov bola postupne obnovená a rozširovaná. Pôvodné značky doplnili smerovky a nástenné mapy, v neskoršom období značky pre cyklistov a lyžiarov. Značenie vykonávali dobrovoľníci, tzv. značkári, niektoré náučné chodníky zriaďujú a udržujú orgány a organizácie ochrany prírody.
Turistické značkovania na území Slovenska v roku 2024 oslávi 150 rokov (1874 – 2024). Značkovanie turistických trás bolo aj preto zapísané v Reprezentatívnom zozname nehmotného kultúrneho dedičstva Slovenska.
Druhy značiek
Podľa účelu môžeme turistické značky a značenia rozdeliť na:
Charny-le-Bachot
Charny-le-Bachot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 198 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Turistická značka na Slovensku
Význam značiek
Väčšina slovenských turistických chodníkov je značená pásovými značkami červenej, modrej, zelenej alebo žltej farby. Samotné farby nemajú žiadnu súvislosť s obtiažnosťou trasy, ich význam spočíva vo významnosti, resp. druhu trasy.
Turistické značky vo svete
Kluby turistov v mnohých štátoch používajú rôzne systémy značenia trás.
Naše (a české, poľské, maďarské) je takzvané pásové značenie štyroch farieb - červené, modré , zelené a žlté  (niektoré krajiny aj iné), namaľované spravidla na stromoch, stĺpoch, kameňoch a iných objektoch. Na významných miestach a rázcestiach sa umiestňujú smerovníky (rázcestníky) s miestnymi a smerovými tabuľkami, spravidla plechovými.
Agos-Vidalos
Agos-Vidalos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emil Hegle Svendsen
Emil Hegle Svendsen (* 12. júl 1985, Trondheim, Nórsko) je bývalý nórsky profesionálny biatlonista, 4-násobný olympijský víťaz, 12-násobný majster sveta. Na juniorských majstrovstvách sveta 2004 a 2005 vyhral 4 zlaté medaily. Vo Svetovom pohári debutoval v sezóne 2005/2006 v Osrblí a šprinte na 10 km vybojoval 5. miesto. V sezóne 2009/2010 sa stal celkovým víťazom Svetového pohára. Na svojom konte má 38 individuálnych víťazstiev.
Narodil sa a vyrastal v Trondheime, má dvoch bratov. S biatlonom začal v roku 1997, momenálne žije v Oslo so svojou snúbenicou Samanthou Skogrand. Na Zimných olympijských hrách 2018 v juhokórejskom Pchjongčchangu mal tú česť niesť vlajku Nórska na otváracom ceremoniáli. Dňa 9.4.2018 v Oslo zvolal tlačovú konferenciu na ktorej oznámil ukončenie svojej kariéry, ktorej hlavným dôvodom bola nedostatočná motivácia.
Tabuľkový súhrn
Zimné olympijské hry
Majstrovstvá sveta
Glaukos (syn Hippolocha)
náhľad|Glaukos a Diomédes si vymieňajú zbroj, červenofigúrové [[peliké, cca 420 pred Kr.]] Glaukos (Glaukos, ) je v gréckej mytológii syn lýkijskeho kráľa Hippolocha, Bellerofontov vnuk.
Lýkijský kráľ Glaukos spolu s Diovým synom Sarpédontom viedli vojenské oddiely Lýkie, ktoré v trójskej vojne bojovali na strane trójskeho kráľa Priama. Glaukos bol jeden z najstatočnejších bojovníkov bojujúcich na strane Tróje, ktorý sa postavil aj proti jednému z najsilnejších achájskych vodcov.
Keď však pred bojom poznal, že je to argejský kráľ Diomédes, ktorého starý otec bol priateľom jeho starého otca, dohodol sa s ním, že nebudú proti sebe bojovať a na bojisku sa budú sebe vyhýbať. Na potvrdenie tejto dohody si navzájom vymenili zbrane. Táto výmena vošla do antických prísloví ako zlý obchod, lebo Glaukos vymenil svoju zbroj hodnoty sto volov za zbroj hodnoty deviatich volov.
Na sklonku desiateho roka trójskej vojny bol najväčší achájsky hrdina Achilles pri Skajskej bráne usmrtený šípom Parida syna trójskeho kráľa Priama a o jeho zbroj a telo sa následne strhol zúrivý boj. Medzi týmito bojovníkmi bol aj Glaukos, ktorý po krvavom boji padol rukou hrdinu Aiaka. Glaukos zabil v trójskej vojne celkove štyroch achájskych bojovníkov.
Rešov (okres Bardejov)
Rešov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Výnos (ministerstvo)
Osobitná časť
Pre obsah osobitnej časti dôvodovej správy (Čl.12 ods. 4) platí: dôvodová správa sa člení podľa jednotlivých paragrafov a  v prípade novely  podľa jednotlivých článkov a jednotlivých bodov novely. Osobitná časť dôvodovej správy obsahuje odôvodnenie jednotlivých navrhovaných ustanovení výnosu. Do odôvodnenia jednotlivých navrhovaných ustanovení sa nepreberá text týchto ustanovení, ani text a argumentácia už obsiahnutá vo všeobecnej časti dôvodovej správy.
Pripomienkové konanie
Návrh výnosu zašle minister, vedúci ústredného orgánu štátnej správy alebo vedúci iného orgánu štátnej správy na pripomienky ministerstvám, iným ústredným orgánom štátnej správy alebo iným orgánom a inštitúciám, v pôsobnosti ktorých sa právna úprava realizuje alebo ktorých sa problematika návrhu výnosu týka. Na zverejnenie návrhu výnosu na pripomienkové konanie, zaslanie oznamu o tomto zverejnení a na lehoty na  zaslanie  pripomienok k návrhu výnosu platí, že sa prerokuje s príslušnými orgánmi a inštitúciami v pripomienkovom konaní. Predkladateľ zverejní návrh na pripomienkové konanie na internete a zašle písomný a elektronický oznam o zverejnení návrhu na internete na pripomienky.
Prerokovanie
Návrh výnosu upravený podľa výsledkov pripomienkového konania zašle minister, vedúci iného ústredného orgánu štátnej správy alebo vedúci iného orgánu štátnej správy stálej pracovnej komisii legislatívnej rady (ďalej len „stála pracovná komisia“) príslušnej podľa obsahu výnosu so žiadosťou o prerokovanie návrhu výnosu a zaujatie stanoviska k nej. Ak návrh výnosu posudzujú viaceré stále pracovné komisie, určí sekretariát legislatívnej rady, ktorá z nich vypracuje na základe stanovísk ostatných komisií súhrnné stanovisko. Stála pracovná komisia prerokuje návrh výnosu spravidla v lehote do 75 dní a zaujme k nemu svoje stanovisko.
Vyhlasovanie
Návrh výnosu upravený podľa stanoviska stálej pracovnej komisie alebo predsedu legislatívnej rady sa predloží na podpis ministrovi alebo vedúcemu iného ústredného orgánu štátnej správy. Žiadosť o vyhlásenie v zbierke zákonov podáva sekcia vládnej legislatívy Úradu vlády Slovenskej republiky. Žiadosť o vyhlásenie vykonávacieho predpisu sa doručí redakcii zbierky zákonov najneskôr do 15 dní pred dňom, kedy má vykonávací predpis nadobudnúť účinnosť. Ak má byť vykonávací predpis vyhlásený spolu so zákonom, na vykonanie ktorého sa vydáva, treba žiadosť o jeho vyhlásenie zaslať redakcii zbierky zákonov tak, aby mohol byť vyhlásený spolu so zákonom. Výnos sa vyhlasuje v zbierke zákonov.
Etán
Etán je druhý najjednoduchší uhľovodík (v homologickom rade alkánov) po metáne. Jeho sumárny chemický vzorec je C2H6. Pri bežnom tlaku a teplote je to plyn bez farby a zápachu. Etán sa priemyselne izoluje zo zemného plynu a ako vedľajší produkt ropnej rafinácie. Najviac sa používa ako petrochemická surovina pri výrobe etylénu.
Dejiny
Etán bol prvýkrát synteticky pripravený v roku 1834 Michaelom Faradayom, ktorý rozložil elektrolýzou octan draselný. Výsledný produkt tejto reakcie si ale pomýlil s metánom a ďalej ho už neskúmal. Počas rokov 18471849 v snahe potvrdiť teóriu radikálov v organickej chémii Hermann Kolbe a Edward Frankland vyrobili etán redukciami etylkyanidu a etyljodidu s draslíkom a tak, ako to robil Faraday, elektrolýzou vodných octanov. Títo si však zmýlili etán (dimér metylu) s metyl radikálom. Túto chybu opravil v 1864 Carl Schorlemmer, ktorý ukázal, že produktom všetkých týchto reakcií bol v skutočnosti etán.
Názov etánu pochádza z názvu éteru (vtedy názvu pre dietyléter).
Chemické vlastnosti
V laboratóriu môžeme etán jednoducho pripraviť Kolbeho elektrolýzou, kde elektrolyzujeme vodný roztok octanovej soli. Na anóde sa acetát oxiduje a vytvára sa oxid uhličitý a metylové radikály. Vysoko reaktívne metylové radikály sa spájajú (dimerizujú) na etán:
Iná metóda je oxidácia anhydridu kyseliny octovej peroxidmi, ktorá je konceptuálne veľmi podobná.
Chémia etánu taktiež zahŕňa hlavne reakcie voľných radikálov. Etán reaguje s halogénmi, predovšetkým s chlórom a brómom, halogenáciou voľnými radikálmi. Táto reakcia prebieha propagáciou etylového radikálu:
Pretože halogenizované etány sa môžu podrobiť ďalšej halogenácii voľnými radikálmi, tento proces vytvára zmes rôznych halogenizovaných produktov. V chemickom priemysle sa musia použiť selektívnejšie chemické reakcie na výrobu konkrétnych dvojuhlíkových uhľohalogénov.
Použitie
Hlavné využitie našiel etán v chemickom priemysle pri výrobe etylénu krakovaním parou. Keď sa uhľovodíky zmiešajú s parou a rýchlo zahrejú na veľkú teplotu (900 °C a viac), ťažké uhľovodíky sa lámu na ľahšie a nasýtené uhľovodíky sa menia na nenasýtené uhľovodíky. Etán sa preferuje pri výrobe etylénu, pretože krakovanie etánu je celkom selektívne na etylén, pokým krakovanie parou ťažších uhľovodíkov dáva zmes chudobnejšiu na etylén a bohatšiu na ťažšie alkény ako napríklad propylén a butadién, ale aj na arény.
Experimentálne sa etán podrobuje výskumu ako možná surovina pre iné chemikálie. Oxidačná chlorácia etánu sa dlho zdá ako ekonomicky vhodnejšia cesta k výrobe vinylchloridu ako chlorácia etylénu. Veľa technologických procesov sa už patentovalo na túto výrobu, ale nízka selektivita vinylchloridu a korozívne podmienky reakcie (používa sa zmes obsahujúca kyselinu chlorovodíkovú pri teplotách vyšších ako 500°C) predstavujú stále prekážky pri uvedení do praxe. V súčasnosti INEOS má v prevádzke pilotné zariadenie na výrobu vinylchloridu z etánu s kapacitou 1000 ton ročne vo Wilhemshavene v Nemecku.
Podobne saudskoarabská spoločnosť SABIC oznámila vybudovanie zariadenia na výrobu kyseliny octovej oxidáciou etánu s kapacitou 30 000 ton ročne v Yanbu. Ekonomická výhodnosť takéhoto procesu môže byť ale závislá na nízkej cene etán blízko saudskoarabských ropných polí a nemusí byť už taká konkurencieschopná s karbonyláciou metanolu inde na svete.
Václav Kaplický
Václav Kaplický (* 28. august 1895, Sezimovo Ústí – † 4. október 1982, Praha) bol český prozaik, publicista a epický básnik. Predovšetkým je známy ako autor historickej beletrie.
Študoval na gymnáziu a reálke v Tábore, kde v roku 1914 maturoval. Hneď v nasledujúcom roku bol odvedený do prvej svetovej vojny a dostal sa na haličský front. Tu bol v roku 1916 zajatý, potom vstúpil do česko-slovenských légií. Roku 1918 bol delegátom zakázaného vojenského zjazdu, po tomto zistení bol zatknutý a väznený vo Vladivostoku.
Po návrate do Česko-Slovenska (1919), sa stal zamestnancom sekretariátu socialistického Zväzu československých legionárov a onedlho úradníkom ministerstva národnej obrany.
V rokoch 1922–1950 pracoval v niekoľkých nakladateľstvách (napr. Čin, Pokrok, Družstevní práce, Melantrich), najprv ako úradník a neskôr ako pomocný redaktor. Od roku 1950 sa venoval iba literatúre. Za jeho dielo mu bol v roku 1978 udelený titul Národný umelec.
Dunbar-Southlands
thumb|Poloha štvrte Dunbar-Southlands Dunbar-Southlands je mestská časť v kanadskom meste Vancouver v Britskej Kolumbii. Nachádzajú sa v nej komerčné a rezidenčné oblasti najmä s rodinnými domami a unikátna komunita Southlands, v ktorej sú rezidencie v hodnote niekoľkých miliónov dolárov a jazdiareň, známa ako kúsok vidieka vzdialený niekoľko minút autom od vancouverského downtownu. V oblasti je indiánska rezervácia kmeňa Musqueam.
Dejiny
Archeologické nálezy nasvedčujú tomu, že ľudia žijú v tejto oblasti po stáročia, pričom niektoré odhady datujú prvé indiánske osídlenie do roku 400 pred Kr. Prvé európske osídlenie je z roku 1863, kedy Sam a Fitzgerald McCleeryovci na tomto území postavili svoju farmu. Následná ťažba dreva vyčistila túto oblasť, ktorá patrila Kanadskej pacifickej železnici a provincii Britská Kolumbia a po rozčlenení územia v roku 1912 sa v nej začali stavať rezidencie pre následne založenú a postavenú University of British Columbia, nachádzajúcu sa hneď vedľa smerom na západ.
Zaujímavosti
Dunbar-Southlands je známa svojimi záhradami a ulicami so stromoradím, ktoré sa často tiahnu pozdĺž celej cesty. Nachádza sa v nej osem parkov, vrátane 22 hektárového parku Musqueam Park pri ulici Southwest Marine Drive, ktorý sa tiahne pozdĺž rieky Fraser. Mestská časť susedí s parkom Pacific Spirit Regional Park, v ktorom sú popri kilometroch chodníkov aj dvetisíc rokov staré mokrade, posvätné pre indiánov z kmeňa Musqueam.
Táto mestská časť ponúka vidiecky životný štýl v rámci mesta, pričom sa hovorí, že je v nej viacej koní ako ľudí. Nachádzajú sa v nej najmä rezidencie v hodnote niekoľkých miliónov dolárov, jazdecký klub Southlands Riding Club, založený v roku 1943 a značný počet verejných a súkromných golfových ihrísk, na ktorých sa v minulosti konali viaceré kanadské a medzinárodné súťaže.
Skalička (okres Přerov)
Skalička je obec ležiaca v okrese Přerov. Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Chenay (Marne)
Chenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bobrovecký potok (prítok Oravice)
Bobrovecký potok je potok na hornej Orave, vo východnej časti okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice, meria 7,7 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Osobitá, pod Bobroveckým sedlom (1 351,6 m n. m.) a na juhozápadnom svahu Bobrovca (1 658,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 240 m n. m.
Opis toku
Na hornom toku tečie severozápadným smerom a z ľavej strany postupne priberá tri prítoky: zo severného svahu Lúčnej (1 652,6 m n. m.), z východného svahu Kasní (1 541,0 m n. m.) a tiež zo severného svahu Kasní. Potom sa stáča a tečie na sever, pričom preteká Bobroveckou dolinou a sprava priberá dva krátke prítoky spod Umrlej (1 043,5 m n. m.). Následne priberá významný ľavostranný prítok zo Suchej doliny, vteká do Podtatranskej brázdy, do geomorfologického podcelku Zuberecká brázda a stáča sa na severozápad. Z pravej strany potom priberá prítok z oblasti Vaničky, zľava Bystrú, značne rozširuje svoje koryto a tečie na sever. Z ľavej strany ešte priberá tri prítoky z juhovýchodných svahov Blatnej (1 142,5 m n. m.), pokračuje severovýchodným smerom, preteká rekreačnou osadou Oravice, napokon sa stáča znovu na sever a na okraji osady, na styku so Skorušinskými vrchmi, ústi v nadmorskej výške približne 782 m n. m. do Oravice.
Ľudovít Greššo
Ľudovít Greššo (* 3. január 1916, Zvolen – † 8. február 1982, Nitra) bol slovenský herec.
Životopis
Študoval na gymnáziu vo Zvolene. V roku 1936-1945 prednosta oddelenia Nemocenskej poisťovne v Banskej Bystrici, správca nemocnice v Podbrezovej, riaditeľ DJGT vo Zvolene, herec Divadla SNP v Martine, Krajského divadla v Trnave, 1965-1977 herec Divadla A. Bagara v Nitre. Ako herec účinkoval vo Zvolene, 1941-1948 vo vyspelom Mestskom združení v Banskej Bystrici, od 1948 v Združení Detvan vo Zvolene. V profesionálnych súboroch sa uplatnil ako zrelý charakterový herec vo všetkých žánroch domáceho i svetového repertoáru. Vytvoril vyše 120 javiskových a takmer 80 filmových a televíznych postáv, spolupracoval so slovenskými i českými režisérmi. V závere života spolupracoval aj s maďarským filmom.
2111 Tselina
2111 Tselina je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 13. júna 1969.
1. súkromné gymnázium v Bratislave
1. súkromné gymnázium v Bratislave je osemročné súkromné gymnázium, ktoré sídli v bratislavskej mestskej časti Ružinov.
História
Gymnázium bolo založené v júli 1991 Ing. Františkom Tóthom († 2006), RNDr. Máriou Smrekovou, RNDr. Danou Jančínovou a Annou Cifrovou. Prvé vyučovanie sa začalo 2. septembra 1991 na Čapkovej ulici. V roku 2002 sa škola presťahovala do moderne zrekonštruovanej budovy na Bajkalskej ulici.
Riaditelia školy
Prvým riaditeľom bol Ing. František Tóth. Od 2002 do 2006 bola riaditeľkou RNDr. Dana Jančinová. Od 2006 do 2018 bola riaditeľkou RNDr. Mária Smreková. Od 1. 9. 2018 až do súčasnosti je riaditeľkou školy RNDr. Dana Jančinová.
Vranov (okres Tachov)
Vranov (okres Tachov) je obec v Česku v okrese Tachov v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 155 obyvateľov, z toho 87 mužov a 68 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,4 roka (muži 41,2 roka, ženy 44,0 roka).
ABIT
ABIT je taiwanský výrobca počítačových súčiastok. Prevažne sa zameriava na matičné dosky.
Černý les u Šilhéřovic I.
Černý les u Šilhéřovic I. je prírodná rezervácia ev. č. 2457 neďaleko obce Šilheřovice v okrese Opava. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je bukový prales typický pre Oderskú nížinu. V blízkosti rezervácie sa nachádza Černý les u Šilhéřovic II.
Chaserey
Chaserey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Benjamin Netanjahu
Benjamin Netanjahu (hebr., ; známy pod prezývkou Bibi, * 21. október 1949, Tel Aviv, Izrael) je izraelský politik, predseda strany Likud a bývalý izraelský premiér v rokoch 1996 - 1999 a 2009 - 2021.
Chaserey
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Benjamin Netanjahu
Dodnes je jediným izraelským ministerským predsedom, ktorý sa narodil po založení štátu. Celkom trikrát zastával post ministra financií a posledné funkčné obdobie v tomto úrade ukončil rezignáciou na protest proti jednostrannému stiahnutiu z Gazy, ktoré obhajoval vtedajší premiér Ariel Šaron. Po odchode Šarona prevzal 20. decembra 2005 vedenie strany. V decembri 2006 sa stal oficiálnym lídrom opozície v Knesete a predsedom strany Likud. V auguste 2007 zvíťazil v primárkach Likudu, keď porazil Mošeho Feiglina. V minulosti zastával rôzne ministerské posty.
Vo voľbách do Knesetu vo februári 2009 sa ním vedená strana Likud umiestnila na druhom mieste s 27 mandátmi. Na rozdiel od predsedkyne víťaznej strany Kadima, Cipi Livniovej, však Netanjahu disponoval podporou väčšiny strán v 120 člennom Knesete, a tak bol nakoniec prezidentom Šimonom Peresom poverený zostaviť koaličnú vládu.
Detstvo a mladosť
Narodil sa v Tel Avive, jeho otcom bol Benzion Halevi Netanyahu a matkou Celia Zila Segal. Je prostredným z troch bratov. Vyrastal v Jeruzaleme a keď mal 14 rokov presťahoval sa s rodinou do USA. Rodina sa usadila na philadelphskom predmestí v Cheltenhame, kde študoval na strednej škole. Jeho otec bol emeritným profesorom židovských dejín na Cornellovej univerzite a prominentným členom revizionistického tábora. V roku 1967 sa Benjamin Netanjahu vrátil do Izraela, aby splnil povinnú vojenskú službu v Izraelských obranných silách. Bol prijatý do elitnej vojenskej jednotky Sajeret Matkal a zúčastnil sa radu nebezpečných operácii behom opotrebovacej vojny, vrátane oslobodenia rukojemníkov z lietadla spoločnosti Sabena na Ben-Gurionovom letisku, pri ktorej bol zranený. Z armády odišiel po šiestich rokoch služby v hodnosti kapitána. Do Izraela sa vrátil v októbri 1973 po vypuknutí jomkipurskej vojny, v ktorej sa zúčastnil bojov pri Suezskom prieplave a na Golanských výšinách.
Potom opäť odišiel do USA a začal študovať na Massachusettskom vzdelávacom inštitúte MIT, kde v roku 1975 získal bakalársky titul z architektúry a o dva roky neskôr magisterský titul v obchodovaní. Potom študoval politológiu na MIT a Harvard University. Po dokončení postgraduálneho štúdia pracoval v rokoch 1976 až 1982 v súkromnom sektore, najprv v poradenskej firme v Bostone a neskôr v spoločnosti Rim Furniture Industries v Izraeli.
Veľmi ovplyvnený smrťou svojho najstaršieho brata Joniho, ktorý padol ako veliteľ operácie Entebbe, pri ktorej došlo k oslobodeniu izraelských rukojemníkov letu spoločnosti Air France v Ugande inicioval usporiadanie dvoch medzinárodných konferencii o boji proti medzinárodnému terorizmu, ktoré sa konali v roku 1979 v Jeruzaleme a v roku 1984 vo Washingtone. Napísal tiež niekoľko kníh, vrátane dvoch o terorizme. Mladší brat Benjamina Netanyahua Ido je röntgenológ a spisovateľ. Všetci traja bratia slúžili v Sajeret Matkal.
Bol trikrát ženatý a má tri deti. S prvou ženou Miriam Weizmanovou, s ktorou má dcéru Nou, sa zoznámili pri práci v Bostone. Jeho druhou ženou, s ktorou sa oženil v roku 1982 bola Fleur Cates, ktorá konvertovala na judaizmus, mala len židovského otca. Od roku 1991 žije so svojou treťou ženou, psychologičkou Sárou, rodenou Ben-Arci, s ktorou má synov Ja’ira a Avnera.
Plukovník
Plukovník je policajná a vojenská hodnosť. V slovenskej armáde je to šiesta najvyššia dôstojnícka hodnosť. Hodnosť plukovník je vyššia ako podplukovník a nižšia ako plukovník generálneho štábu. Plukovník väčšinou velí pluku, len vo výnimočných prípadoch aj väčším jednotkám. Hodnosť plukovník je jedna z najstarších hodností, ktorá existuje od čias rímskej armády.
V Ozbrojených silách Slovenskej republiky
Podľa bývalého Náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky Ľubmíra Bulíka: „Z 540 plukovníkov zostalo približne sedem desiatok.“
Benjamin Netanjahu
Diplomacia a začiatky politickej kariéry
Po návrate do Izraela v roku 1988 vstúpil do politiky a v októbri toho istého roku úspešne kandidoval v parlamentných voľbách za stranu Likud, s ktorou bola jeho rodina spätá po dve generácie. Okrem postu poslanca bol vymenovaný za námestníka ministra zahraničných vecí vo vláde Jicchaka Šamira. V tejto funkcii zotrval štyri roky, počas ktorých došlo k intifáde, vojne v Zálive a Madridskej mierovej konferencii, ktorá iniciovala priame rozhovory medzi Izraelom a jeho susedmi. Vďaka dobrým komunikačným schopnostiam Benjamina Netanyahu a najmä umu jednania s médiami, došlo opäť k lepšiemu vnímaniu Izraela v zahraničí. V roku 1992 prehral Likud pod Šamirovým vedením predčasné parlamentné voľby a ten preto odišiel z politiky.
O rok neskôr Benjamin Netanyahu priznal krátko pred straníckymi primárkami v rozhovore pre televíziu Kanál 1 nemanželskú aféru, ktorá mala byť podľa jeho slov „zneužitá pri volebnom boji spolustraníkom z Likudu“. Stranícke voľby však Benjamin Netanyahu vyhral, keď porazil Bennyho Begina, syna niekdajšieho premiéra Menachema Begina a skúseného politika Davida Levyho. O post predsedu strany sa na začiatku uchádzal i Ariel Šaron, ale svoju kandidatúru stiahol, keď zistil, že má iba minimálnu podporu. Benjamin Netanyahu bol vodcom opozície v období, ktoré predchádzalo vražde premiéra Jicchaka Rabina v dobe rastúceho spoločenského napätia kvôli mierovým dohodám z Osla a opätovného nárastu palestínskeho terorizmu. Ľavica ho obvinila z vyhrocovania už napätej situácie, pretože dohody z Osla označoval za „predmostie ku zničeniu Izraela“, a v pozícii vodcu opozície vystupoval s búrlivými prejavmi na protivládnych demonštráciách. Ostro tiež vystupoval proti izraelskému stiahnutiu sa z Pásma Gazy a západného brehu Jordánu.
Plukovník
Iné použitie
Hodnosť plukovníka sa používa aj v Hasičskom záchrannom zbore. Jeho prezidentom je plk. Ing. Pavol Mikulášek.
Benjamin Netanjahu
Prvýkrát ministerským predsedom
Parlamentné voľby v roku 1996 boli neobvyklé tým, že si Izraelčania vôbec prvýkrát mohli zvoliť svojho premiéra priamo. Benjamin Netanyahu sa v predvolebnej kampani zameral na rastúcu vlnu teroru, ktorá decimovala Izrael, charedim navrhol zbavenie vojenskej služby pre ortodoxných mužov, zvýšenie sociálnej podpory, garanciu svätenia šabatu a na námietky pravice voči akýmkoľvek ďalším územným ústupkom. Zároveň však vyhlásil, že dodrží medzinárodné záväzky, vrátane dohôd z Osla, ale jedným dychom dodal, že mierový proces sa spomalí a bude striktne vyžadovať reciprocitu. Jedným z predvolebných hesiel bolo „pre Židov je dobrý Netanyahu“. Náboženské strany vítali dôrazný nacionalizmus Likudu, ktorý bol odozvou predštátneho revizionistického sionizmu. Rabíni zo strany Šas dokonca pred voľbami rozdávali veriacim amulety, ktoré tvrdili, že voľba Benjamina Netanyahu je požehnaním. Pre Benjamina Netanyahua bola priaznivá i skutočnosť, že izraelskí Arabi, ktorí by inak volili jeho protivníka Šimona Peresa, sa zľakli nedávnej Peresovej operácie Hrozná hnevu, a namiesto hlasu pre neho vhadzovali do volebných urien prázdne lístky, ktorých nakoniec bolo približne 180 000. Podľa nového volebného systému by sa stal premiérom ten, kto by získal v priamej voľbe viac než 50% hlasov. V súvislosti s tým sa Benjamin Netanyahu obával, že by Peresove šance zvíťaziť v prvom kole boli väčšie, keby proti nemu kandidovalo viac pravicových kandidátov. Z pravice kandidovali okrem Benjamina Netanyahua tiež Rafa’el Ejtan zo strany Comet a David Levy zo strany Gešer. Oboch však Benjamin Netanyahu presvedčil, aby svoju kandidatúru stiahli výmenou za významné vládne posty a nakoniec sa mu ešte pred voľbami podarilo vytvoriť spoločnú kandidátku týchto troch strán Likud, Gešer a Comet.
Vo voľbách, ktoré sa konali 29. mája 1996, síce mierne zvíťazila Strana práce, avšak v priamych voľbách vyhral o 30 000 hlasov Benjamin Netanyahu, ktorý sa stal najmladším izraelským premiérom a prvým izraelským premiérom zvoleným v priamych voľbách. Vytvoril koaličnú vládu pozostávajúcu z Likudu, Gešeru, Cometu, Národnej náboženskej strany, Zjednoteného judaizmu Tóry, Jisra’el ba-aliji, Šasu a Tretej cesty.
Bezprostredne po zostavení vlády chcel ukázať, že bude pokračovať v mierovom procese. V skutočnosti však Arafatovým sľubom neveril. Z funkcie premiéra sa naopak snažil kompromisy s palestínskymi Arabmi odďalovať a akcentoval jordánsko palestínsku konfederáciu namiesto nového samostatného štátneho útvaru. Jedna z prvých vecí z nastávajúcej agendy, vyplývajúca z Oselských dohôd, mala byť odovzdanie Hebronu. Dňa 4.septembra 1996 sa uskutočnilo jeho prvé stretnutie s Arafatom, ktoré však neprinieslo žiadne výsledky. Benjamin Netanyahu naopak oznámil výstavbu nových židovských osád, čo poznamenalo vzťahy Izraela a USA. Jeho politika sa opierala o tzv. tri nie. NIE stiahnutiu z Golanských výšin, NIE diskusiám o statuse Jeruzalema a NIE vyjednávaniu pod ultimátami.
Medzi jeho agendu vo funkcii premiéra nepatril iba izraelsko palestínsky mierový proces, ale okrem iného tiež ozdraviť izraelskú ekonomiku. Za jeho vlády došlo k zavedeniu opatrení slúžiacich zamedzeniu rastu inflácie a ďalších krokov majúcich za cieľ zníženie štátneho rozpočtového deficitu. Nová ekonomická politika bola zameraná na reštruktualizáciu ekonomiky a privatizáciu štátnych spoločností a služieb.
Rob Van Dam
Robert Alexander Szatowski (* 18. december 1970, Battle Creek, Michigan, USA), známy pod prezývkou Rob Van Dam (RVD) je americký profesionálny wrestler a herec. Momentálne pracuje v spoločnosti Total Nonstop Action Wrestling. V minulosti pôsobil vo World Wrestling Entertainment a Extreme Championship Wrestling.
Brigádny generál
Brigádny generál je najnižšia generálska hodnosť, jej držiteľ môže veliť brigáde. Dávnejšie sa tiež používalo označenie brigadier. Hodnosť zaviedli počas francúzskej revolúcie. V slovenskej armáde je najbližšia nižšia hodnosť plukovník generálneho štábu a najbližšia vyššia hodnosť generálmajor. Označenie je jedna veľká päťramenná zlatá hviezda so zlatým lemovaním a lipovej ratolesti okolo štátneho znaku na pokrývke hlavy. Brigádny generál je taktiež nazývaný "jednohviezdičkový generál". K vyšším hodnostiam postupne pribúdajú hviezdičky.
Ancizan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Soběchleby (okres Přerov)
Soběchleby sú obec ležiaca v okrese Přerov. Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
2112 Ulyanov
2112 Ulyanov je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 13. júla 1972.
Cheniers
Cheniers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emil Grillus
Emil Grillus (* 21. máj 1857, Banská Bystrica† 26. september 1920, Banská Štiavnica) bol banský odborník, pedagóg.
Blekinge (provincia)
thumb|right|Erb mesta Blekinge alebo Blekinge län je najmenšia zo švédskych provincií (län). Nachádza sa na juhu Švédska a susedí s provinciami Skåne, Kronoberg a Kalmar. Rozkladá sa na.
Emil Grillus
Životopis
Narodil sa v rodine Daniela Grillusa a jeho manželky Jozefíny rodenej Sokolovej. Banský odborník, asistent na Katedre deskriptívnej geometrie Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici. Publikoval správu o baníctve Banskej Belej.
Zhoř (okres Tachov)
Zhoř je obec v Česku v okrese Tachov v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 127 obyvateľov, z toho 71 mužov a 56 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,3 roka (muži 35,6 roka, ženy 41,6 roka).
Jozef Gross
Jozef Gross (*  Slovensko) bol zlatník, optik, hodinár.
Životopis
Hodinár, optik a zlatník v Banskej Bystrici v Národnej ulici.
Prvý nicejský koncil
Prvý nicejský koncil sa konal v dňoch 20. mája až 25. júla 325 v meste Nikaia (lat. Nicaea; dnes mesto İznik v Turecku). Zvolal ho rímsky cisár Konštantín I., s cieľom vyriešiť spor, ktorý sa v Alexandrii rozhorel okolo učenia istého kňaza Areia (lat. Arius), týkajúceho sa Ježišovej podstaty (prirodzenosti) a jeho vzťahu k Otcovi, a teda aj chápania Najsvätejšej Trojice. (Konkrétne išlo o to, či Ježišova prirodzenosť (gr. οὐσία [úsia]) je podobná (gr. ὁμοιούσιος [homoioúsios]; gr. όμοιος = podobný), čo tvrdil Arius, alebo rovnaká (gr. ὁμοούσιος [homoúsios]) ako Otcova). Konštantín mal totiž záujem na tom, aby kresťanstvo v jeho ríši predstavovalo akýsi stabilizujúci faktor. Koncilu sa zúčastnilo približne 200 až 318 biskupov, predovšetkým z východnej časti Rímskej ríše. Hoci počtom prevažovali ariánski biskupi, koncil sa skončil (dočasným) víťazstvom odporcov arianizmu a formuláciou tzv. Nicejského vyznania viery. Diskusiu totiž ukončil samotný cisár Konštantín, ktorý sa už predtým označil za „biskupa biskupov“, definíciou, že „Syn je jednej podstaty s Otcom“. No a tejto cisárovej autorite sa tu napokon podvolili i ariánski biskupi.
Kánony tohto koncilu predstavujú historicky prvé vieroučné rozhodnutia, schválené takýmto celocirkevným zhromaždením biskupov. Ich vážnosť, v porovnaní s akýmikoľvek dovtedajšími rozhodnutiami jednotlivých biskupov či provinčných synod, umocňuje fakt, že sa pod nich podpísalo viac než 300 biskupov z celého, vtedy známeho kresťanského sveta. Cisár Konštantín vyhlásil, že sú záväzné pre celú cirkev na území jeho ríše.
Prvý nicejský koncil sa považuje za vôbec prvý ekumenický koncil v dejinách cirkvi. V priebehu 4. storočia si cirkev začala postupne uvedomovať jeho mimoriadny význam. Vzhľadom na dôležitú úlohu, ktorú zohral v histórii raného kresťanstva, sa dokonca zvykne hovoriť o pred-nicejskej a po-nicejskej teológii. Po smrti cisára Konštantína v roku 337 sa však začali vyskytovať snahy spochybniť závery tohto koncilu. Kánony Prvého nicejského koncilu definitívne potvrdil v roku 381 Prvý carihradský (konštantínopolský) koncil.
Pramene
Hneď v úvode je potrebné zdôrazniť, že o priebehu koncilu sa neviedol žiaden oficiálny protokol. Údajné protokoly, ktoré sa však prvýkrát objavujú až v neskorších dobách, sú veľmi sporné. Každopádne však existujú rôzne súdobé dokumenty, ktoré nám umožňujú identifikovať podstatné a historicky spoľahlivé fakty o priebehu tohto koncilu.
Historický kontext
Kresťanstvo získavalo za vlády rímskeho cisára Konštantína I., predovšetkým od roku 313 (Milánsky edikt), privilegované postavenie. Cisár veril, že kresťanstvo môže zohrávať v len nedávno znovuzjednotenej Rímskej ríši úlohu akéhosi stabilizujúceho faktoru. Spor, ktorý sa rozhorel okolo Ariovho učenia, však predstavoval nebezpečenstvo vzniku rozkolu vo vnútri samotného kresťanstva. Keďže sa ukázalo, že cirkev sama nedokáže tento problém vyriešiť, situácia si napokon vyžiadal zásah samotného cisára. Konštantín však bol aktívny aj počas koncilu, kedy sa usiloval predkladať rôzne kompromisné riešenia; zabezpečenie náboženského zmieru, so všetkými politickými implikáciami (Pax Romana), totiž považoval za jednu z priorít svojho vládnutia.
Koncil v Antiochii
V 20. storočí boli objavené akty akéhosi koncilu, ktorý sa konal v meste Antiochia (dnes mesto Antakya v Turecku) len pol roka pred Prvým nicejským koncilom. Niektorí odborníci (J.N.D. Kelly, Eduard Schwartz) považujú tento koncil v podstate za predchodcu nicejského koncilu. Koncilu v Antiochii sa zúčastnilo 59 biskupov o.i. z Palestíny, Arábie, Fenície a Kapadócie. Predsedal mu biskup Ossius z Córdoby (tiež známy ako Hosius alebo Osius z Córdoby), ktorý neskôr zohrával významnú úlohu aj na Prvom nicejskom koncile. Dôvodom konania koncilu v Antiochii bola voľba nového antiochijského biskupa, okrem toho však biskupi zaujali aj jasné stanovisko k Ariovmu učeniu a veľmi dôkladne sformulovali antiariánske vyznanie viery, ktoré ale, z hľadiska literárnej príbuznosti, nevykazuje nijaké spoločné znaky s Nicejským vyznaním viery. Traja biskupi, medzi ktorými bol aj Euzébius z Cézarey, odmietli toto vyznanie podpísať a boli dočasne exkomunikovaní – s tým, že budú môcť svojej názory prehodnotiť pred „veľkou a svätou synodou“ v meste Ancyra, ktorá však sa nakoniec konala v meste Nikaia ako Prvý nicejský koncil...
Miesto a čas
Koncil sa konal v meste Nikaia (lat. Nicaea; dnes mesto İznik v Turecku). Bolo to druhé najsvätejšie mesto v Bitýnii, vzdialené len 30 km od mesta Nikomédia – vtedajšieho cisárskeho sídla. Nikaia bola dobre dostupná tak po súši ako i po vode. Je pravdepodobné, že všetky tieto lokality boli majetkom cisára.
Otváracie zasadnutie koncilu sa konalo 20. alebo 25. mája 325. Prvý nicejský koncil bol ukončený pravdepodobne 25. júla 325 slávnostným banketom pri príležitosti 20. výročia Konštantínovho nástupu na trón.
Účastníci
Cisár Konštantín na koncil písomne pozval všetkých 1800 biskupov (cca 1000 z gréckej a 800 z latinskej jazykovej oblasti) z celého vtedajšieho kresťanského sveta a oným 300 biskupom, ktorí nakoniec prijali jeho pozvanie, preplatil cestovné náklady.
Keďže si každý biskup mohol so sebou vziať dvoch presbyterov a troch diakonov, spolu sa koncilu zúčastnilo asi 2000 ľudí. Najviac účastníkov pochádzalo z východných provincií Rímskej ríše. Latinskú časť cirkvi zastupovalo sedem delegátov: biskup Ossius z Córdoby, Nicasius z Dijonu, Caecilian z Kartága, Domnus zo Strida, Marcus z Kalábrie a presbyteri Victor (alebo Vitus) a Vincentius ako vyslanci rímskeho biskupa Silvestra I.
Bolo prítomných aj niekoľko biskupov, ktorí pred 15 rokmi prežili veľké prenasledovanie kresťanov, menovite Paphnutius z Théb, Potamon z Heraklei, Pavol z Novej Cézarey.
K ďalším zaujímavým menám účastníkov patria: biskup Jakub z Nisibis, pôvodne pustovník, alebo Spyridion z Cypru, Mikuláš z Myry, perzský biskup Ján či gótsky biskup Theofilus.
Na príkaz cisára sa zúčastnil aj alexandrijský kňaz Arius.
Tom a Jerry
Tom a Jerry je americký animovaný seriál, má 162 dielov, bol nakrútený v rokoch 1940 až 1967. Je to najúspešnejší kreslený seriál na svete, ktorý dodnes milujú nielen deti, ale aj dospelí.
Prvý nicejský koncil
Účastníci
Podľa dochovaných svedectiev mali najväčší vplyv na cisára biskupi Ossius z Córdoby a Euzébius z Cézarey.
Tom a Jerry
Popis
Tom je kocúr, neustále naháňa myšiaka Jerryho. Ten na oplátku robí kocúrovi naschvály. Jednotlivé diely natočila spoločnosť MGM. Námet pre seriál podali William Hanna a Joseph Barbera.
Prvý nicejský koncil
Účastníci
Účastníkov koncilu môžeme na základe ich postoja k ariánskej náuke rozdeliť do troch skupín:
Tom a Jerry
Ďalšie postavy
V mnohých dieloch sa okrem hlavných postáv objavujú ešte ďalšie postavy, napríklad malý šedý myšiak Tuffy, kačiatko, čierny kocúr Butch (vyslovuje sa [bač]), či dva buldogy – Spike a Tyke. Veľakrát sa tu objavuje aj ich majiteľka.
Zaujímavosti
V prvom diele Ako kocúr dostal padáka, ktorý vznikol 10. septembra 1940, sa ešte kocúr a myšiak volali Jasper a Jynx. Mená Tom a Jerry dostali až v druhom diele. Ďalšia zaujímavosť je, že keďže kresliari spoločnosti MGM neboli dostatočne výkonní, spoločnosť zadávala zákazky na výrobu dielov ďalším spoločnostiam. V rokoch 1961 – 1962 medzi ne patril Rembrandt Films Williama L. Snydera, ktorý pôsobil v Prahe, a na výrobe sa podieľali českí kresliari zo spoločnosti Bratři v triku. Celkom vytvorili 13 epizód, ktoré však bývajú hodnotené ako menej podarené.
Prvý nicejský koncil
Priebeh koncilu
Viacerí biskupi využili v úvode koncilu príležitosť a cisárovi doručili podania vo veciach svojich privátnych či provinčných sporov. Cisár Konštantín bez toho, aby študoval obsah podaní, však nechal všetky tieto spisy spáliť a vyzval zúčastnených biskupov k zmiereniu a obnoveniu harmónie.
Tom a Jerry
Zaujímavosti
V roku 2005 bol natočený celovečerný film Tom a Jerry letia na Mars (Tom and Jerry Blast Off to Mars).
Niektorým filmovým kritikom sa nepáčili scény, v ktorých ide doslova o život. Fiktívny program Itchy & Scratchy Show, ktorý sa objavuje v mnohých dieloch seriálu Simpsonovci, paroduje najmä takéto surové scény. A asi okolo 20. rokov bol seriál pre deti s názvom Tom a Jerry, ale boli to dvaja ľudia, ktorí si pomáhali.
Prvý nicejský koncil
Priebeh koncilu
Ako prví sa iniciatívy chopili ariáni a predložili text vyznania svojej viery. Eustathius píše, že to vyvolal medzi biskupmi taký rozruch, že dokument roztrhali. Hneď nato 16 z 18 signatárov vyznania prešlo do opačného tábora.
Tom a Jerry
TV seriál
== Dabing ==
Československá televízia Bratislava / Slovenská televízia (199 epizód)
Na slovenskom znení spolupracovali:
Prvý nicejský koncil
Priebeh koncilu
Kňaz Arius argumentoval z pozície absolútne monoteistickej teológie, ktorá nepripúšťa nijaké narušenie absolútnej jednoty a jedinosti Boha. Na základe toho potom odmietol uznať božstvo Ježiša Krista, teda odmietol uznať, že Ježiš Kristus je ὁμοούσιος [homoúsios] (jednej, rovnakej podstaty) s Otcom, ktorý jediný je, podľa Aria, Boh. Pripúšťal, že Ježišova podstata je ὁμοιούσιος [homoioúsios] (podobná) Otcovi. O Ježišovi hovoril ako o najdokonalejšej stvorenej bytosti. Vo svojich filozofických argumentoch vychádzal z platónskych a novoplatónskych premís.
Odporcovia arianizmu, medzi ktorými bol aj už spomínaný arcidiakon Atanáz, zas tvrdili, že Ježiš je ὁμοούσιος [homoúsios] (rovnakej podstaty) s Otcom. Argumentovali, že arianizmus v skutočnosti nevnáša do kresťanskej náuky o Bohu viac monoteizmu, ale nahrádza ju polyteizmom, keďže Boh a Ježiš Kristus sú pre ariánov dve uctievané, no svojou podstatou úplne odlišné bytosti. Ak by sa prijali Ariove názory, stratili by svoj zmysel aj také liturgické tradície ako krst v mene Otca i Syna i Ducha Svätého či akékoľvek modlitby k Ježišovi. A zrejme najdôležitejšie je to, že v rámci arianizmu je celý kresťanský koncept vykúpenia v Ježišovi Kristovi nemysliteľný, pretože zmierenie stvorenstva s Bohom môže zrealizovať len skutočný božský Prostredník. Žiadne stvorené bytie toho nie je schopné.
Châtres (Aube)
Châtres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Prvý nicejský koncil
Priebeh koncilu
Euzébius z Cézarey, ktorý k sebe prijal Aria po jeho vyhnaní z Alexandrie, neskôr na koncile predložil jedno staré palestínske vyznanie viery, ktoré potvrdzovalo Ježišove božstvo – no biblickými výrazovými prostriedkami. Na základe poznatkov z koncilu v Antiochii sa však môžeme domnievať, že to nebol ani tak návrh nejakého vyznania pre potreby koncilu, než skôr Euzébiou pokus o obhajobu svojej pravovernosti pred zhromaždeným koncilom, keďže stále bola v platnosti jeho dočasná exkomunikácia (čo Euzébius v jednom z listov adresovaných svojej cirkevnej obci, pochopiteľne, príliš nespomína).
Euzébiov výrok, že cisár považoval ním predložené vyznanie za dobré, zrejme zodpovedá skutočnosti. Nie je však isté, či ho cisár akceptoval ako oficiálny návrh alebo ako osobnú obhajobu.
Koncil sa dostal do bodu, kedy bola ariánska strana schopná nájsť pre každý biblický výrok, ktorým argumentovali antiariáni, teda, v konečnom dôsledku, vlastne prívrženci nedotknuteľnosti náuky o Najsvätejšej Trojici, svoju vlastnú interpretáciu. A antiariáni zas neboli ochotní znova len odsúvať definitívne vieroučné rozhodnutie v tejto veci nejakým nejednoznačne formulovaným vyznaním. V tejto situácii tak zasiahol cisár Konštantín a rozhodol v prospech antiariánskej formulácie ὁμοούσιος [homoúsios] (lat. consubstantialis; jednej, rovnakej podstaty). Zároveň nariadil vypracovať vyznanie viery s použitím tohto výrazu. Euzébius poznamenáva, že cisár sám stanovil výklad pojmu ὁμοούσιος tak, aby bol akceptovateľný pre čo najširšie spektrum názorov: „Cisár vyhlásil, že ὁμοούσιος nie je možné chápať v zmysle fyzických vzťahov, (?) pretože nemateriálne, duchovné, netelesné bytie nemôže podliehať fyzickým vzťahom. Tieto záležitostí majú nevysloviteľný a duchovný význam.“
Châtres (Aube)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 620 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.