cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Fico
Volebné obdobie 2002 – 2006
Počas celého volebného obdobia súperila s HZDS o vedúce postavenie v opozícii. V súperení o slovenského opozičného voliča bola úspešnejšia. V prieskumoch verejnej mienky predstihla dovtedy dlhodobo najpopulárnejšiu stranu HZDS a od roku 2004 si udržiava stabilne prvé miesto s preferenciami tesne pod 30 %. Robert Fico dlhodobo vedie v prieskumoch verejnej mienky rebríček popularity slovenských politikov.
Predseda vlády 2006 – 2010
thumb|Robert Fico s [[Mirko Cvetković|Mirkom Cvetkovićom počas štátnej návštevy v Srbsku v 2008]] Strana SMER – sociálna demokracia pod Ficovým vedením zvíťazila v parlamentných voľbách v roku 2006 a stala sa hlavným činiteľom pri zostavovaní novej vlády. Robert Fico sa stal novým predsedom vlády, v ktorej boli zastúpené tri strany: SMER-SD, SNS a ĽS-HZDS.
Od 22. júna do 3. júla 2009 bol dočasne poverený riadením ministerstva spravodlivosti.
Volebné obdobie 2010 – 2012
Vo voľbách v roku 2010 sa opäť stal poslancom Národnej rady. Bol zvolený za jej podpredsedu, keď za jeho zvolenie hlasovalo 100 poslancov NR SR.
Predseda vlády 2012 – 2016
náhľad|Fico s ministrom školstva SR [[Dušan Čaplovič|Dušanom Čaplovičom, riaditeľom SLK Piešťany Klausom Pilzom, primátorom Piešťan Remom Cicuttom a Jánom Riapošom pri otvorení Paralympijského chodníku slávy v Piešťanoch v septembri roku 2012.]]
Kandidatúra na prezidenta 2014
18. decembra 2013 Fico oznámil, že bude kandidovať v marcových prezidentských voľbách, napriek tomu, že v roku 2009 prípadnú prezidentskú kandidatúru odmietol so slovami: „''Môžem vás ubezpečiť, že v roku 2014 už v politike nebudem. ''“
Volebné výsledky
V prvom kole získal 28 % hlasov, najviac zo všetkých kandidátov, a spolu s Andrejom Kiskom postúpil do druhého kola. Rozdiel medzi kandidátmi bol len 4,0 %.
Bánhidské nárečie
Bánhidské slovenské nárečie patrí do západoslovenského nárečia a vytvorilo sa počas storočného spolunažívania s jazykom maďarského a nemeckého obyvateľstva. Západoslovenské nárečia sú používané na území Bratislavskej, Nitrianskej, Trenčianskej, Komárňanskej, Ostrihomskej župy. Latinský, nemecký a maďarský vplyv sa  uplatňoval už aj v jazyku kolonistov prichádzajúcich sem v 18. storočí. Na základe ich nárečia mohli pochádzať z Vrbovca, Podbranča, zo severnej časti bývalého senického okresu a z okolia pohoria Považský Inovec.
Robert Fico
Volebné výsledky
V druhom kole získal 893 841 (40,61 %) hlasov. Z volebných obvodov získal týchto trinásť: Bánovce nad Bebravou, Brezno, Čadca, Humenné, Michalovce, Považská Bystrica, Prievidza, Stará Ľubovňa, Stropkov, Svidník, Topoľčany, Vranov nad Topľou a Žiar nad Hronom. Všetky ostatné obvody získal Kiska.
Bánhidské nárečie
Spoluhláskové zmeny
V Bánhide sa rozšíril typ ”Ž”-kania, slovesá dostanú v 2.osobe jednotného čísla, prítomného času ,oznamovacieho spôsobu nie tvar s-š, ale so –ž, napr.: namiesto varíš je varíž
Robert Fico
Volebné obdobie 2016 – 2020
Do parlamentných volieb 5. marca 2016 vstupovala strana SMER-SD oslabená oproti preferenciám, ktoré mali v roku 2012, ale stále ako strana s najväčšou podporou na Slovensku. Robert Fico bol znovu postavený ako líder kandidátky a kandidát na funkciu premiéra. SMER-SD získal vo voľbách nakoniec 28,28 % hlasov, čo je o 16,13 % menej ako v roku 2012. Napriek strate polovice elektorátu neboli ostatné politické strany schopné vytvoriť vládnu koalíciu bez SMERu. Prezident Andrej Kiska poveril Fica zostavením vlády 9. marca 2016. Fico začal úspešné rokovania so stranami SNS, MOST – HÍD, #SIEŤ a vyhlásil, že táto kombinácia je jedinou povolebnou alternatívou. Nová vláda bola vymenovaná 23. marca 2016. Jedna z koaličných strán (#SIEŤ) sa následne rozpadla a mnoho z jej poslancov sa stalo nestrannými.
Bánhidské nárečie
Spoluhláskové zmeny
„C”-kanie
Robert Fico
Volebné obdobie 2016 – 2020
Krátko po vymenovaní vlády musel byť premiér Fico hospitalizovaný pre vážne zdravotné problémy v NÚSCH. Kvôli hospitalizácii zrušil návštevu Česka aj účasť na konferencii Globsec 2016. Bola mu vykonaná operácia srdca a vložený dvojnásobný bypass (aortokoronárne premostenie). Už čoskoro po náročnej operácii, 4. mája 2016, viedol Fico rokovanie vlády, za čo bol kritizovaný pre nezodpovedný prístup k zdraviu a škodlivý precedens pre iných pacientov.
Bánhidské nárečie
Spoluhláskové zmeny
Na konci čísloviek sa –sť zjednodušuje na –c, napr. jedenásť>jedenác
Samohláskové zmeny
Pravdepodobne vplyvom maďarčiny sa „o” alebo „u” premieňa na „e”, tým sa stáva mékaním .napr. vzadu>zadek, vonku>venku, ja som>ja sem, svokor>sveker, hrotok>hrotek.
Robert Fico
Volebné obdobie 2016 – 2020
Počas stupňujúcej sa politickej krízy na Slovensku, 14. marca 2018 premiér Fico prehlásil, že za predpokladu, že prezident Kiska bude ctiť výsledok volieb, a právo strany Smer-SD nominovať nového predsedu vlády, je ochotný v záujme upokojenia situácie na Slovensku podať demisiu.
Volebné obdobie 2020 - súčasnosť
Po návrate do Parlamentu bol zvolený za člena Výboru NR SR pre hospodárske záležitosti.
Kritika
Robert Fico bol kritizovaný za viacero kontroverzných výrokov. V príhovore na konferencii pri príležitosti 150. výročia Matice slovenskej povýšil práva majoritnej slovenskej národnosti nad práva menšín, pričom sa vyjadril, že „''...od menšín na Slovensku vídame najmä požadovačnosť, ale nijaké povinnosti voči štátu. Skôr natiahnuté ruky, zato takmer minimálne pestovanie občianskych cností.''“ Voči tomuto tvrdeniu sa pre médiá ohradili zástupcovia českej, poľskej, maďarskej i rómskej menšiny na Slovensku.
Kritika sa týkala aj netransparentného vyčleňovania finančnej podpory z rezervy predsedu vlády. Prostriedky, ktoré mali slúžiť na pokrytie nepredvídaných výdajov využíval na výstavbu multifunkčných športových ihrísk, ktoré často sám slávnostne otváral, čo jeho kritici a opozícia považovali za financovania sebaprezentácie zo štátnych peňazí. Taktiež 17 000 eur vyčlenil fitnes modelke Eve Martinkovej.
V septembri 2013 čelil neúspešnému pokusu o vyslovenie nedôvery zo strany 56 opozičných poslancov NR SR z klubov KDH, MOST – HÍD, SDKÚ-DS, OĽaNO a nezaradených poslancov (de facto strana NOVA). Dôvodom bol podľa nich netransparentná príprava 49-percentného podielu SPP, ku ktorej materiály mala vypracovať firma J&T Investment Advisors, s. r. o., dcérska firma akcionára SPP – spoločnosti EPH. Robert Fico po dvoch hodinách zasadnutia opustil rokovaciu miestnosť, pričom ho nasledovali aj poslanci klubu Smer-SD. Neskôr sa vyjadril, že dôvodom bol výstup Daniela Lipšica, ktorý jeho vládu prirovnal k „lokajom slúžiacim finančným skupinám“. Opoziční poslanci označili tento akt za nedôstojný. Za návrh napokon hlasovalo 59 poslancov, proti 82 (klub Smer-SD), zdržal sa jeden a ôsmi neboli prítomní.
Na základe ostrej kritiky – spojenej s nekompromisným financovaním predsedníctva EÚ na Slovensku zo strany – niektorých novinárov R. Fico nazval „špinavými protislovenskými prostitútkami“, výrokom, ktorý spochybnili aj zahraničné médiá.
20. apríla 2022 bol obvinený z osnovania zločineckej organizácie spolu s Robertom Kaliňákom.
Osobný život
Po absolvovaní základnej vojenskej služby sa Robert Fico zosobášil s právničkou Svetlanou rod. Svobodovou, s ktorou sa zoznámil počas štúdia. Jej otec sa v roku 1988 stal podpredsedom Najvyššieho súdu ČSSR. V rovnakom roku uskutočnili Ficovci svadobnú cestu na Maltu, čo historik Ľubomír Morbacher (Ústav pamäti národa) komentoval pre denník Pravda nasledovne: „''Režim nerád videl, že sa nejakí mladomanželia vyberú na svadobnú cestu do kapitalistického zahraničia, pretože to zakladalo možnosť, že utečú. Ak sa takto niekto dostal, predpokladám, že to bol človek lojálny k režimu a existovali aj pre ten režim na to dôvody, že je lojálny [...] a existovali záruky, že nezostane na Západe.“ Podobne sa vyjadril Miroslav Lehký (Ústav pro studium totalitních režimů) pre denník SME''.
Manželka Svetlana Ficová v súčasnosti pôsobí ako advokátka a vysokoškolská pedagogička na Katedre občianskeho práva Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Taktiež bola členkou komisie pri Ministerstve spravodlivosti SR, ktorá mala prípraviť novelu Občianskeho súdneho poriadku. V roku 2016 ju prezident Andrej Kiska vymenoval za profesorku v odbore občianske právo.
Ich syn Michal Fico je absolventom súkromného gymnázia Forel International School v Bratislave (súčasný názov Cambridge International School)  a Ekonomickej univerzity v Bratislave. V roku 2020 sa oženil a v roku 2022 sa mu s manželkou narodila dcéra a R. Fico sa tak stal starým otcom.
V roku 2010 sa Robert Fico prostredníctvom videa na webstránke SMER-SD prvýkrát verejne prezentoval so svojim psom, labradorským retríverom Larrym, a 16. mája 2012 s ním pre médiá vystúpil aj na Úrade vlády SR.
Robert Fico má o dva roky staršieho brata Ing. Ladislava Fica, bývalého podnikateľa v stavebníctve,   a o štrnásť rokov mladšiu sestru JUDr. Luciu Chabadovú, ktorá pôsobí ako prokurátorka Generálnej prokuratúry SR.
Ján Zibrín
Ján Zibrín (* 29. september 1899, Brezno – † 11. august 1974, Brezno) bol advokát a kultúrny pracovník.
Životopis
V roku 1922 absolvoval štúdium práva na Karlovej univerzite v Prahe. Bol dlhoročným funkcionárom mesta Brezna. Vykonával funkciu mestského právnika (19351938), bol členom Mestského zastupiteľstva. V TJ Sokol bol starostom (19251938), cvičiteľom celoštátnych sokolských sletov a verejných telovýchovných vystúpení po Slovensku. Bol predsedom Klubu slovenských turistov a pracoval aj v horolezeckom oddiele. Ako demokrat sa stal členom Revolučného národného výboru v Brezne, potom bol zvolený za prvého podpredsedu ONV v Brezne. Pracoval aj v rôznych funkciách v evanjelický cirkvi. Vo svojom povolaní advokáta všetku svoju činnosť smeroval v prospech rodného mesta a Horehronia. Bol organizátorom a riaditeľom 1. zjazdárskych pretekov – Veľkej ceny Nízkych Tatier. (1928). V 2. svetovej vojne pracoval v podzemnom hnutí. Ako funkcionár Miestneho odboru Matice slovenskej (1919) presadzoval vytvorenie Gymnázia a Voj. reálky v Brezne. Predsedom MO MS bol 8 rokov do roku 1948. Jeho funkcionárska práca v MO MS bola ocenená Ústredím Matice slovenskej z Martina ďakovným listom, knižným darom od správcu MS J. C. Hronského.
Fazuľa
náhľad|Kvety, listy a plody fazule šarlátovej Fazuľa je rod z čeľade bôbovité, ako aj názov jeho plodov (strukov či semien).
La Crau (kantón)
La Crau je francúzsky kantón v obvode Toulon v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho 4 obce.
Fazuľa
Pochádza z teplých oblastí Južnej a strednej Ameriky. Ide o byliny, ktoré sú jednoročné alebo viacročné, väčšinou sú popínavé, majú trojpočetné striedavé dlhostopkaté listy a pazušné kvetné strapce. Podlhovasto čiarkovitý plod je 8 –  dlhý a je to struk, ktorý obsahuje 4 – 7 semená.
Z celkového počtu asi 200 druhov sú 4 kultivované. Známe druhy:
Kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na Ázijské hry 2014
Kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na Ázijské hry 2014 bola kontinentálna kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na turnaj multišportového podujatia Ázijských hier 2014, ktorú organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Kvalifikácia sa konala od 15.23. februára 2014 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 4 tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť 7 tímov, okrem zúčastnených aj 🇦🇫, 🇰🇵, 🇸🇬 a 🇱🇰. Na Ázijské hry sa kvalifikovali všetky 4 zúčastnené tímy. Turnaj sa skladal iba zo základnej časti.
Účastníci
Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 9. decembru 2013.
Časový nónius
Časový nónius sú koincidenčné (rytmické) časové signály, ktoré v dĺžke jednej minúty obsahujú 61 tikov. Rázy sa vysielajú pomocou skráteného kyvadla. Na každú minútu pripadá o jeden signál viac a signálová sekunda je o 1/61 s kratšia ako časová. Porovnaním s údermi sekundového kyvadla možno určiť pomerne presne opravu hodín. Pri porovnávaní sekundových tikov s koincidenčnými signálmi v priebehu minúty nastane raz okamih, keď sekundový tik splynie so signálom a nastáva koincidencia. Ak sa určí koincidencia s presnosťou na 1 sekundu, možno zistiť opravu hodín vzhľadom na signál s presnosťou na 1/61 s. (Názov časový nónius vznikol na základe analógie s nóruom používaným pri meraní dĺžok a oblúkov.)
Armstrong County (Texas)
Armstrong County je americký okres v severnom Texase. Vznikol v roku 1876 a je súčasťou aglomerácie Amarillo metropolitan area.
Jozef Prusák
prof. JUDr. Jozef Prusák, CSc. (* 3. august 1942, Trenčín – † 7. marec 2018) bol slovenský právnik a vysokoškolský pedagóg. Patril k najvýznamnejším odborníkom v odbore teória štátu a práva na Slovensku. Dve funkčné obdobia pôsobil ako dekan Právnickej fakulty Trnavskej univerzity.
Životopis
Narodil sa v Trenčíne, stredoškolské vzdelanie už absolvoval v Bratislave. V roku 1965 úspešne ukončil štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1980 habilitoval na docenta v odbore teória štátu a práva. V 80. rokoch 20. storočia pôsobil na Katedre teórie práva a sociálnych vied Právnickej fakulty Univerzity Komenského (pred tým pod názvom Katedra teórie a dejín štátu a práva). V decembri 1989 sa stal vedúcim tejto katedry. V roku 1991 ho prezident Václav Havel vymenoval za profesora v odbore teória štátu a práva. V roku 2000 sa stal dekanom Právnickej fakulty Trnavskej univerzity. V tejto funkcii zotrval do konca januára 2007. Následne pôsobil ako predseda Akademického senátu trnavskej právnickej fakulty.
Počas svojho pôsobenia sa okrem teórie štátu a práva zaoberal aj športovým právom. Vďaka tomu pôsobil aj v rôznych domácich a zahraničných športových organizáciách a zväzoch. Bol tiež predsedom právnej komisie Slovenského olympijského výboru. V pozícii poradcu pôsobí na Ústavnom súde Slovenskej republiky. Patrí tiež k spoluzakladateľom Nadácie Štefana Lubyho. Bol členom Komisie pre rekodifikáciu slovenského Občianskeho zákonníka.
Dmitrij Iosifovič Ivanovskij
Dmitrij Iosifovič Ivanovskij (* 9. november 1864, Nizy, Rusko – † 20. apríl 1920, Rostov nad Donom) bol ruský biológ a zakladateľ modernej virológie. Dokázal existenciu infekčných pôvodcov – vírusov. Vypracoval metódy na rozlíšenie ochorení spôsobených vírusmi od ochorení nevírusových. V roku 1892 objavil zhluky vírusu tabakovej mozaiky v liste tabaku.
NGC 5304
NGC 5304 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 10. apríla 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Cesny-Bois-Halbout
Cesny-Bois-Halbout je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
La Garde (kantón)
La Garde je francúzsky kantón v obvode Toulon v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho 2 obce.
Cesny-Bois-Halbout
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 663 obyvateľov (2009).
Žirafa núbijská Rotschildova
Žirafa núbijská Rotschildova alebo žirafa Rotschildova (lat. Giraffa camelopardalis rothschildi alebo Giraffa camelopardalis rotschildi) je druhým najviac ohrozeným poddruhom žirafy len s niekoľkými sto žijúcimi jedincami. Podľa iných údajov žije v prírode asi 1500 jedincov alebo až niekoľko tisíc jedincov.
Základné údaje
Bola pomenovaná po zakladateľovi múzea v Tringu Lionel Walter Rothschildovi. Všetky, ktoré žijú vo voľnej prírode, sú v chránených oblastiach v Keni a Ugande. V minulosti žila aj v Sudáne, ale tam pravdepodobne vyhynula. Zatiaľčo žirafy všeobecne sú klasifikované statusom najmenej ohrozený, žirafa Rotschildova je v kategórii ohrozený kvôli nízkej populácii. Existuje veľmi málo miest, kde možno žirafu Rotschildovu pozorovať v divočine – jedným z nich je národný park Nakuru v Keni alebo národný park Murchison Falls v severnej Ugande. Existujú rôzne chovné programy, ktoré majú za cieľ zvýšiť populáciu žirafy Rotschildovej, napr. Giraffe Centre v Nairobi v Keni alebo Woburn Safari Park vo Woburne v Spojenom kráľovstve.
Žirafy Rotschildove sú ľahko odlíšitelné od ostatných poddruhov. Najviditeľnejší rozdiel je v sfarbení srsti. Typické sú tmavohnedé machuľovité alebo obdĺžnikové škvrny so slabšími krémovo sfarbenými líniami okolo. Jej krk má 7 krčných stavcov, ktoré sú prispôsobené veľkej ohybnosti.
Chov v našich ZOO
Na Slovensku je možné žirafu Rotschildovu vidieť v ZOO Bratislava.
Ochrana
Tento poddruh bol klasifikovaný v roku 2010 medzi ohrozené druhy.
Smotánka
Smotánka môže byť:
4604 Stekarstrom
4604 Stekarstrom je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavili japonskí astronómovia Kenzó Suzuki a Takeši Urata 18. septembra 1987.
Časová rovnica
náhľad|Časová rovnica, rozdiel medzi pravým a stredným slnečným časom. Skladá sa z dvoch zložiek a to excentricity obežnej dráhy Zeme okolo Slnka a zo sklonu eqliptiky. náhľad|Ilustrácia časovej rovnice v nebeskej sfére s rovníkovým a ekliptickým priesečníkom Časová rovnica je rozdiel medzi pravým a stredným slnečným časom. Časová rovnica sa rovná rozdielu hodinových uhlov pravého Slnka a stredného Slnka. Hodnota časovej rovnice sa počas roka mení, možno ju zobraziť analemou, krivkou s dvoma maximami a dvoma minimami. Pri kladnej časovej rovnici kulminuje pravé Slnko skôr ako stredné Slnko a hodiny idúce podľa stredného slnečného času zaostávajú za slnečnými hodinami. V ročnom priebehu časová rovnica dosahuje maximá 16. mája (+3,8 min) a 3. novembra (+16,4 min), minimá dosahuje 12. februára (-14,4 min) a 25. júla (-6,3 min). Časová rovnica vysvetľuje nerovnaké trvanie dopoludňajších a popoludňajších hodín vo februári a novembri, meškanie západov Slnka po letnom slnovrate a pred zimným slnovratom.
Časový signál
Časový signál je medzinárodne dohodnutý spôsob oznamovania presného času. Bežné časové signály vysiela rozhlas a televízia. Hlavné časové signály sa vysielajú s presnosťou najmenej 0,25 s, ktorá stačí pre verejnosť, ale nestačí na vedecké ciele. Preto sa vo vybraných observatóriách sveta s pravidelnou časovou službou prijímajú časové signály a určuje sa ich oprava podľa hodín observatória. Korekcia hodín observatória sa určuje z meraní prechodov časových hviezd. Zo všetkých získaných opráv sa v Medzinárodnom úrade pre časovú službu v Paríži určia opravy každého časového signálu. Čím je časová služba observatória dokonalejšia, tým sa jeho korekcia menej odlišuje od priemeru. Nepretržitý časový signál (permanentný signál) je niekoľkohodinové až celodenné vysielanie časového signálu na krátkych i dlhých vlnách. Slúži na vedecké a technické ciele, v doprave a inde.
Apollo 7
Posádka
Táto posádka predtým tvorila záložnú posádku letu Apollo 1, ktorý sa neuskutočnil z dôvodu tragickej nehody počas prípravy misie.
Záložná posádka
Táto posádka neskôr tvorila hlavnú posádku letu Apollo 10.
Emblém misie
Letový emblém Apolla 7 symbolizuje orbitálny charakter misie, ktorý umocňuje oranžový plameň v tvare elipsy, pričom plameň vychádza z motora SPS a obopína celú Zem. Námorná modrá farba v pozadí symbolizuje nekonečnú hĺbku vesmíru. V strede emblému sa nachádza Zem, konkrétnejšie Severná a Južná Amerika, v kontraste so svetlomodrou farbou oceánu. V spodnej časti sa v širokom čiernom oblúku nachádzajú mená astronautov. Rímska číslica VII, ktorá je umiestnená v Tichom oceáne, symbolizuje číslo letu. Emblém navrhol Allen Stevens z Rockwell International.
Prípravy na let
V januári 1966 menoval asistent riaditeľa pre operácie letových posádok Deke Slayton posádku prvého pilotovaného letu programu Apollo. Veliacim pilotom misie Apollo 1 (vtedy ešte označovanej ako AS-204) sa stal Gus Grissom, senior pilotom Edward White a pilotom Donn Eisele. Počas tréningu na palube špeciálne upraveného lietadla KC-135 na simuláciu beztiažového stavu si však Eisele dvakrát vykĺbil rameno a 27. januára musel podstúpiť operáciu. Slayton na jeho miesto dosadil Rogera Chaffeeho. Zloženie posádky Apolla 1 NASA zverejnila 21. marca 1966. V záložnej posádke sa začali pripravovať Jim McDivitt, David Scott a Russell Schweickart. Apollo 1 (AS-204) malo byť prvým pilotovaným letom kozmickej lode Apollo Block I na obežnej dráhe Zeme.
thumb|left|[[Donn Fulton Eisele|Donn Eisele (vľavo), Walter Schirra (v strede) a Walter Cunningham (vpravo) ešte počas príprav na misiu Apollo 2 (AS-205), september 1966]]
Dňa 29. septembra 1966 NASA zverejnila zloženie posádky misie Apollo 2 (AS-205), ktorá mala byť druhým pilotovaným letom lode Apollo Block I na obežnej dráhe Zeme. Za veliaceho pilota bol určený Walter Schirra (prezývaný „Wally“), senior pilotom sa stal Donn Eisele a pilotom Walter Cunningham. Záložnou posádkou sa stali Frank Borman, Thomas Stafford a Michael Collins. Nakoniec sa už 15. novembra rozhodlo, že ďalší let Apolla Block I je nadbytočný a ruší sa. „Nové“ Apollo 2 (AS-205/208) malo byť namiesto toho prvým pilotovaným letom lode Apollo Block II na obežnej dráhe Zeme. Deň po štarte Apolla mal odštartovať nepilotovaný lunárny modul a posádka Apolla 2 sa k nemu mala priblížiť, spojiť sa s ním a potom ho otestovať počas letu. NASA o týchto skutočnostiach informovala verejnosť 22. decembra s tým, že Schirra, Eisele a Cunningham prešli do záložnej posádky Apolla 1 (AS-204) a McDivitt, Scott a Schweickart poletia na misiu Apollo 2 (AS-205/208). Za záložnú posádku Apolla 2 (AS-205/208) boli určení Thomas Stafford, John Young a Eugene Cernan. NASA zároveň oznámila, že hlavnou posádkou misie Apollo 3 sú veliteľ Frank Borman, pilot veliteľského modulu Michael Collins a pilot lunárneho modulu William Anders. Ich záložnou posádkou sa stali Pete Conrad, Richard Gordon a Clifton Williams. Apollo 3 malo byť prvým pilotovaným letom programu Apollo s využitím nosnej rakety Saturn V a jeho hlavným cieľom mal byť test kompletnej zostavy kozmickej lode Apollo počas letu na vysoko eliptickej obežnej dráhe Zeme. V priebehu misie sa mal uskutočniť aj manuálne riadený let lunárneho modulu. Všetky tieto plány nakoniec úplne zmenil 27. január 1967, kedy sa konala predletová skúška v rámci príprav na misiu Apollo 1 (AS-204), ktorej štart sa plánoval na 21. februára 1967. Astronauti Grissom, White a Chaffee boli počas skúšky vo vnútri kabíny kozmickej lode Apollo Block I, ktorá sa nachádzala na vrchole nosnej rakety Saturn IB na štartovacom komplexe 34. V dôsledku chyby na kabeláži kabíny preskočila iskra, ktorá v atmosfére tvorenej čistým kyslíkom spôsobila požiar, pri ktorom všetci traja astronauti zahynuli. Táto nehoda zasiahla podľa mnohých aj Wallyho Schirru a od základov ho zmenila. Predtým bol snáď najväčším vtipkárom v celom oddiele astronautov. Traduje sa, že keď mali odovzdať lekárom vzorky moču, Schirra postavil vedľa malých skúmaviek svojich kolegov 20-litrovú nádobu.
Program Apollo sa musel pozastaviť a prehodnotiť, čo zároveň znamenalo zrušenie misií Apollo 2 a 3. Kozmická loď Apollo Block I tak do vesmíru nikdy neletela a namiesto toho sa rozhodlo, že sa prepracuje a zdokonalí verzia Block II, ktorá potom aj lietala okolo Zeme a k Mesiacu. Krátko po nehode Apolla 1 Slayton požiadal Schirru, Eiseleho a Cunninghama, aby po obnovení programu uskutočnili prvý pilotovaný let kozmickej lode Apollo, čiže tentokrát už s verziou Block II. Ich záložnou posádkou sa stali Stafford, Young a Cernan, ktorí pred nehodou Apolla 1 slúžili ako náhradníci pre Apollo 2. Za začiatok príprav na misiu Apollo 7 možno považovať koniec marca 1968, kedy na Kennedyho vesmírne stredisko začali prichádzať prvé časti nosnej rakety Saturn IB s výrobným číslom SA-205. Dňa 30. mája prišiel na kozmodróm veliteľský a servisný modul kozmickej lode Apollo. Následne začali ich skúšky vo vákuovej komore, ktoré skončili 29. júla, a 9. augusta sa kozmická loď presunula na štartovací komplex 34, kde ju pripevnili na vrchol nosnej rakety. V priebehu 17. septembra sa uskutočnilo skúšobné odpočítavanie a 25. septembra bol dokončený celkový test systémov nosnej rakety. Dňa 10. októbra o 10:30:00 miestneho času, čiže 18 hodín pred štartom, začalo finálne odpočítavanie. Hoci bol veliteľ letu Wally Schirra už ostrieľaný veterán, vzal si na tento deň voľno a šiel na ryby, čo bol jeho koníček. Chcel sa tak trochu odreagovať. Eisele a Cunningham zostali na kozmodróme a plietli sa technikom do práce.
Priebeh letu
thumb|Posádka Apolla 7 raňajkuje v spoločnosti [[Deke Slayton|Deka Slaytona a predstaviteľov NASA v deň štartu]]
V piatok ráno 11. októbra 1968 pršalo a od mora fúkal silný vietor s nárazmi až do 40 km/h. Deke Slayton astronautov prebudil o 06:00 miestneho času. Následne Walter Schirra, Donn Eisele a Walter Cunningham absolvovali poslednú lekársku prehliadku pred štartom a potom sa usadili k raňajkám, ktoré tradične pozostávali zo steaku a vajíčok, pomarančového džúsu, toastu a kávy. Raňajkovali v spoločnosti predstaviteľov NASA, North American Rockwell a dvoch astronautov z podpornej posádky, Ronalda Evansa a Williama Pogueho. Pridal sa k nim aj Deke Slayton. Potom nasledovalo obliekanie skafandrov, odchod z Budovy pilotovaných letov (Manned Spacecraft Operations Building) a jazda špeciálne upravenou dodávkou na štartovací komplex 34. Veliteľ Wally Schirra nastúpil do veliteľského modulu ako prvý v čase 2 hodiny a 25 minút pred štartom. Nasledoval ho pilot lunárneho modulu Walter Cunningham a o chvíľu neskôr pilot veliteľského modulu Donn Eisele. O 09:15 došlo k uzavretiu poklopu prielezu kozmickej lode. Odpočítavanie pokračovalo bez problémov až do okamihu 33,5 minúty pred štartom, kedy bola zistená prvá porucha – dve spálené relátka vyradili z prevádzky núdzový rýchlovýťah v štartovnej veži. Riaditeľstvo príprav štartu rozhodlo pokračovať bez prerušenia ďalej. Krátke zdržanie nastalo v T-6 minút, 15 sekúnd, kedy si vedúci príprav druhého stupňa vyžiadal dodatočný čas na chladenie motora J-2 druhého stupňa S-IVB. Potom už odpočítavanie prebiehalo bez komplikácií. V T-2 minúty, 43 sekúnd odpočítavanie prešlo pod kontrolu počítačov. Pracovníci Strediska riadenia štartu (Launch Control Center) teraz už len s napätím sledovali údaje na monitoroch. V T-2 minúty, 30 sekúnd sa zatvorili odvetrávacie ventily nádrží nosnej rakety a tlak v potrubí pomaly nabehol na prevádzkové hodnoty. Dvadsaťosem sekúnd pred štartom raketa prešla na vnútorné batérie. Hovorca Strediska riadenia štartu odpočítaval: „...Sedem, šesť, riadenie odblokované, štyri, zážih.“ Motory H-1 prvého stupňa S-IB postupne nabiehali. „...dva, jeden, štart!“
Misia Apollo 7 odštartovala 11. októbra 1968 o 11:02:45,359 miestneho času (15:02:45,359 svetového času) zo štartovacieho komplexu 34 na Základni vzdušných síl Cape Kennedy. Raketa Saturn IB sa pomaly zdvihla a 10 sekúnd po štarte preletela okolo najvyššieho poschodia obslužnej veže. Potom sa začala pomaly stáčať nad oceán. V T+5 minút a 52 sekúnd, počas práce druhého stupňa S-IVB, veliteľ Wally Schirra s nadšením ohlásil: „Letí ako sen!“ Už 10 minút a 34 sekúnd po štarte bola kozmická loď na obežnej dráhe Zeme vo výške 227,2 – 284,5 km. Počas prvých dvoch obletov okolo Zeme loď letela spojená s posledným stupňom S-IVB nosnej rakety. Technici na Zemi medzitým začali so zabezpečovaním stupňa S-IVB. Museli sa vypustiť zvyšky pohonných látok – kyslíka a vodíka. Inak hrozilo roztrhnutie nádrží vnútorným pretlakom, čo nebolo žiaduce, pretože stupeň mal poslúžiť ako cieľ na stretávanie. Na S-IVB sa tak otvorili nádrže s vodíkom, aby sa mohol voľne odparovať do priestoru. Celá zostava tým získala dodatočnú rýchlosť asi 10 m/s. Na konci prvého obletu posádka použila riadiace trysky namontované na zadnej časti stupňa a vykonala asi tucet manévrov vo všetkých osiach. O 17:58 UTC sa Apollo 7 oddelilo od stupňa S-IVB. Veliteľ Schirra vykonal krátky zážih motorčekov (Reactive Control System, RCS) a loď odletela rýchlosťou 0,3 m/s do vzdialenosti asi 15 m od S-IVB. Schirra potom vyrovnal rýchlosť oboch telies a loď otočil prednou časťou k stupňu. Eisele a Cunningham medzitým fotografovali S-IVB. Všetko bolo v poriadku až na jeden z panelov adaptéra SLA (Spacecraft-LM Adapter), ktorý sa neotvoril úplne, ale to nebolo prekážkou. Vo vnútri samozrejme nebol žiadny lunárny modul a pre budúce lety sa počítalo s úplným odhadzovaním tohto adaptéra. Schirra sa s loďou opatrne priblížil až na pol druhého metra späť k S-IVB. Simulovalo sa tak spojenie s lunárnym modulom. Obe telesá chvíľu leteli v tesnej formácii. Potom Schirra znova použil motory RCS a znížil rýchlosť lode o 1,8 m/s, aby sa odpútal do bezpečnej vzdialenosti. Tým však celá záležitosť ešte neskončila. V nasledujúci deň, 12. októbra o 17:37 UTC, posádka vykonala zo vzdialenosti asi 150 km od S-IVB prvý zo stretávacích manévrov. Bolo to však skôr ako sa pôvodne plánovalo, pretože S-IVB klesal vplyvom odporu atmosféry rýchlejšie, než sa čakalo. Ďalšími troma manévrami o 19:04, 20:20 a 21:05 UTC sa Apollo 7 priblížilo k S-IVB do vzdialenosti iba 70 m. K neriadenému stupňu sa nepriblížili viac ako na 20 m, pretože dosť prudko rotoval. Jedna z hlavných úloh letu však bola bezpochyby splnená. Na Zemi boli s doterajším priebehom letu spokojní. Posádka až tak nie. V noci zamrzol jeden z radiátorov klimatizačného systému a v kabíne zostalo chladno. Veliteľ Schirra dostal nádchu a po ňom začal kýchať aj Cunningham. Obaja začali brať každé štyri hodiny dva aspiríny a prášky proti tlaku v hlave.
Viera Žifčáková
Viera Žifčáková (rod. Kováčiková) (* 14. marec 1946, Kežmarok - † 28. marec 1988, Detva) bola športovkyňa-gymnastka, trénerka.
Životopis
Základnú školu navštevovala v Brne a v Banskej Bystrici (1952-1960), študovala na Strednej ekonomickej škole v Banskej Bystrici (1960-1964), na VŠE v Bratislave (1965-1970), 1970 Ing., absolvovala diaľkové štúdium trénerov na FTVŠ UK v Bratislave, tréner I. tr. Pôvodne inžinierka ekonómie. V mladosti aktívna gymnastka za Červenú hviezdu Banská Bystrica. Spoluzakladateľka, profesionálna trénerka a vedúca Tréningového strediska mládeže pri TJ Podpolianskych strojární v Detve. Trénerka Slov. ÚV ČSZTV a ÚV ČSZTV s pôsobiskom v Detve. Vychovala niekoľko úspešných čs. reprezentantiek na olympijských hrách, majstrovstvách sveta a Európy, Svetovom pohári a iných medzinárodných súťažiach.
Apollo 7
Priebeh letu
Dňa 13. októbra si posádka sťažovala na spacie vaky. V beztiažovom stave z nich astronauti vyplávali, takže radšej spali pripútaní v kreslách. Službu mali rozdelenú na tri osemhodinové zmeny. V prvej boli všetci hore, potom spali Schirra s Cunninghamom a potom si to vystriedali s Donnom Eiselem. Deň prebehol bez zvláštnych udalostí. Večer aj Eisele ohlásil, že má nádchu. Porucha v dodávke striedavého prúdu, ktorá vznikla preťažením siete 14. októbra ráno, bola rýchlo odstránená. Ten deň bola na programe ďalšia previerka manévrovacích schopností kozmickej lode. Prebehla k plnej spokojnosti riadiaceho strediska. Potom došlo k prvému priamemu televíznemu prenosu z americkej kozmickej lode. O tom, či bude alebo nebude na palube televízna kamera sa viedli dlhé spory. Astronauti boli proti tomu, zvlášť Schirra vraj mal námietky. A tiež 13. októbra ju odmietol zapojiť s tým, že majú dôležitejšie úlohy, a pohádal sa preto so Slaytonom. Dňa 14. októbra tak mohli televízni diváci v USA a po nich aj my v Česko-Slovensku prostredníctvom záznamu Česko-slovenskej televízie (ČST) sledovať vnútro lode Apollo 7. ČST potom zo záznamu vysielala aj ďalšie televízne prenosy z Apolla 7. Zábery astronautov sa striedali s písanými žartovnými ceduľkami aj pohľadmi cez znečistené okienka lode. V ten istý deň posádka testovala radarové zariadenie na stretnutie s lunárnym modulom, ktorý zastúpila pozemná stanica na White Sands. Prvé dva pokusy zlyhali, úspech sa dostavil až o oblet neskôr. Dňa 15. októbra astronauti fotografovali sopečnú činnosť na Havajských ostrovoch. Schirru a Cunninghama zobudili zo Zeme o hodinu skôr, čo sa prejavilo hundraním a nadávaním veliteľa. Napriek tomu pri druhom televíznom prenose vyvádzali ako malí chlapci. Eisele uviedol predstavenie slovami: „Jediná pravá originálna orbitálna Apollo show!“ Cunningham predviedol prístroj na cvičenie svalov, Schirra plával v beztiažovom stave a potom kamera ukazovala detaily v kabíne. Vedúci činitelia NASA neskrývali svoju spokojnosť. V prvých dňoch bola síce spotreba paliva trochu vyššia než sa počítalo, ale inak sa kabína zdala byť spoľahlivá. Na tlačovej konferencii, ktorá sa konala v Houstone 15. októbra, letový riaditeľ Gene Kranz vyhlásil, že misia má 36 hlavných úloh a 15 podružných. Z hlavných bolo po 110 hodinách letu úplne splnených 21, čiastočne 4 a 6 je určených na návrat. Z 15 podružných úloh bolo 10 splnených úplne, 3 čiastočne a jedna sa bude riešiť pri návrate. Jedinou komplikáciou zostával zdravotný stav astronautov. Schirra sa sťažoval personálu stanice Tananarive na Madagaskare: ''„Kašleme. Stále beriem aspirín, tabletky proti tlaku sme prestali brať, šetríme ich na návrat. Nie je ich dosť.“'' O hodinu neskôr nad ostrovom Ascension Cunningham žiada o povolenie vziať si antibiotiká. Lekári to však odmietajú. Prvé dva televízne prenosy z Apolla 7 mali taký úspech, že Americký zväz televíznych a rozhlasových umelcov posádku vymenoval za jeho čestných členov.
thumb|left|Pohľad na [[Houston a pobrežie Mexického zálivu z Apolla 7, 17. október 1968]]
Tretí televízny prenos sa uskutočnil 16. októbra, opäť v čase, keď loď letela nad USA. Tentoraz bolo vysielanie viac technické. Cunningham predvádzal, ako na palube pripravuje jedlo – k dehydratovanému ovociu pridal studenú vodu. Schirra zatiaľ z vody robil bubliny a nechal ich plávať po kabíne. Na 16. október boli na programe ďalšie tri hlavné úlohy – nácvik optickej navigácie, zameriavanie pozemných orientačných bodov a tzv. minimum impulse burn, čiže zapálenie motora SPS servisného modulu na najkratšiu možnú dobu. Touto operáciou bol poverený Donn Eisele. Vymenil si tak miesto s veliteľom lode a posadil sa do ľavého kresla. Schirra si sadol na pravé kreslo a Cunningham sa posunul do stredu. Operácia prebehla úspešne. Perigeum, ktoré vplyvom odporu atmosféry zatiaľ kleslo na 164,9 km, vzrástlo na 167,3 km a apogeum z 289,1 km na 291,8 km. Prírastok rýchlosti bol 5,7 m/s. Tým sa preverila možnosť použitia veľkého motora servisného modulu namiesto malých manévrovacích motorčekov RCS k drobným korekciám. Štvrté televízne vysielanie prebehlo 17. októbra. Dvanásť minút astronauti predvádzali zariadenia lode. Vysielanie bolo tentoraz vážnejšie, pretože predtým dostali od vedenia letu výčitku, že nemiestne žartujú. Nádcha bola na ústupe. Posádka si teraz sťažovala na jedlo, ktorého bolo veľa, a tak si vyberali. Ďalšia hlavná úloha misie bola na programe 18. októbra. Išlo o zapálenie motora SPS na maximálnu dobu, čím sa skúšala operácia navedenia na dráhu okolo Mesiaca. Pôvodne sa plánovalo zapáliť motor na 60,9 sekundy. Vedenie letu sa rozhodlo predĺžiť zážih na 66 sekúnd. Takýto impulz by stačil na uvedenie lode na veľmi excentrickú dráhu okolo Mesiaca. Na kruhovú dráhu by bolo treba asi 150 sekúnd. Operácia sa začala o 12:03 UTC v automatickom móde riadenom palubným počítačom. Posledných 30 sekúnd však riadil smer vektora Schirra ručne. Pri manévri, ktorým sa zmenila najmä rovina dráhy, sa spotrebovali takmer dve tony paliva. V priebehu operácie došlo k poruche na pozemnej spojovej sieti, takže Houston nemal s posádkou spojenie. Keď bolo obnovené, Schirra sa pohádal s letovým riaditeľom. Nevedel totiž, že má ručne zastaviť motor, preto reagoval oneskorene a loď získala asi o 15 m/s väčšiu rýchlosť ako sa plánovalo. Apollo 7 sa ocitlo na dráhe vo výške 164,9 – 450,3 km. „Vy neustále meníte letový plán,“ obvinil Schirra Houston. Riaditeľ Glynn Lunney mu odporoval: ''„Od začiatku bolo na programe, že motor sa má zastaviť manuálne. Buď si to zabudol, alebo zle pochopil.“'' Eisele a Cunningham samozrejme podporovali svojho veliteľa a hundrali. Navigátor si navyše sťažoval na elektródu EKG, že je nevhodne konštruovaná na dlhý let. Proste ju odstránil a rezolútne ju odmietal znova použiť. „Predsa nebudem nosiť nákrčník z drôtov à la Mickey Mouse!“
thumb|Vyzdvihnutie posádky Apolla 7 [[helikoptéra|vrtuľníkom SH-3 Sea King po pristátí v Atlantiku, 22. október 1968]]
Dňa 19. októbra mala posádka voľnejší program. Piate televízne vysielanie sa začalo pri prelete Mexického zálivu trocha oneskorene, pretože Schirra hundral: „Ani mi nenapadne, aby som kvôli tomu vstával tak nekresťansky skoro.“ Astronauti pred kamerou predvádzali rozcvičku v beztiažovom stave. Spojár z riadiaceho strediska si doberal Schirru, aby si našiel lepšieho scenáristu a dokonalejšieho herca. „Produkcia by bola lepšia,“ odpovedal Schirra, „keby ste nás nechali poriadne vyspať!“ Aby si naklonil posádku na svoju stranu, Houston im povolil dať si dole biomedicínske senzory. Na ďalší deň, 20. októbra, bola opäť na programe zmena obežnej dráhy. Šieste televízne vysielanie neprinieslo nič nové. Schirra sa opäť pohádal s Houstonom. Technici na Zemi ho žiadali, aby loď uviedol do pomalej rotácie, čím by sa zistili jej tepelné vyžarovacie charakteristiky. Schirra sa už úplne rozzúril: ''„Už toho mám dosť! Chcel by som poznať meno toho hlupáka, ktorý si tento pokus vymyslel. Počítam s tým, že si ho nájdem a že mu osobne poviem, čo si myslím, až sa vrátim...“'' Dňa 21. októbra posádka po siedmykrát zapálila motor SPS. Nasledovalo siedme a zároveň posledné televízne vysielanie z Apolla 7. Astronauti už prejavili túžbu po návrate na Zem.
Zostal už len posledný deň na obežnej dráhe. Po dlhšej výmene názorov s riadiacim strediskom, či si na pristátie obliecť alebo neobliecť skafandre, dospeli všetci zúčastnení ku kompromisu. Skafandre budú mať na sebe, ale prilby zostanú otvorené. Astronauti sa totiž obávali pretrhnutia ušných bubienkov pri náhlej zmene tlaku, keďže po nádche ešte mali upchaté Eustachove trubice. Brzdiaci manéver prebehol bez problémov. Potom sa oddelil už nepotrebný servisný modul a veliteľský modul Apolla 7 vstúpil do horných vrstiev atmosféry. Počas zostupu na posádku pôsobilo preťaženie iba 3 g. Veliteľský modul pristál pomocou padákov v utorok 22. októbra 1968 o 11:11:48 UTC na hladine Atlantického oceánu. Miesto pristátia sa nachádzalo len 600 m od vypočítaného bodu a 530 km juhovýchodne od Bermúd. Poslednou nepríjemnosťou pre astronautov bolo prevrátenie veliteľského modulu pri dopade na vodu. Z toho dôvodu nadviazali spojenie s vrtuľníkmi až 10 minút po pristátí. Za necelú hodinu boli všetci v poriadku na lietadlovej lodi USS Essex, ktorá potom vyzdvihla aj veliteľský modul.
Zhodnotenie letu a revízia programu Apollo
Na slávnostnom zhromaždení na ranči prezidenta USA Lyndona B. Johnsona v Johnson City v Texase veliteľ Apolla 7 Walter Schirra vyhlásil: „Mali sme sa úplne komfortne a nepociťovali sme, že by prostredie bolo nepríjemné.“ Napriek tomu, že išlo o prvý pilotovaný let lode Apollo a posádka sa vo vnútri pilotného priestoru často pohybovala z miesta na miesto, nedošlo ani raz k neúmyselnému zapnutiu či vypnutiu niektorého zo siedmich stoviek vypínačov na palubných doskách. Filmové zábery, premietnuté u Johnsona, potvrdili výpovede posádky, že pohyb vo vnútri kabíny bol veľmi jednoduchý. Film dokumentoval, ako ľahko sa astronauti pohybovali z miesta na miesto a obracali sa bez toho, aby sa s čímkoľvek zrazili. Ako poznamenal Cunningham, k presunu z miesta na miesto sa stačilo ľahko dotknúť steny jedným prstom. Jedinú námahu bolo nutné vynaložiť pri použití posilňovača svalov pri tréningu za letu. Posádku tiež prekvapila skutočnosť, ako ľahko udržiavali polohu tela pri práci s jednotlivými prístrojmi. Hoci mali na chodidlách adhézny materiál suchý zips (podobne aj na podlahe a stenách), ktorý im uľahčoval udržiavať stabilitu tela, pri mnohých príležitostiach pracovali voľne zavesení v priestore. Aj tu stačilo ľahko sa pridržiavať prístroja, s ktorým práve pracovali. Ďalším dôkazom vhodného riešenia interiéru veliteľskej sekcie boli zábery na Cunninghama pri obliekaní skafandra. Zatiaľ čo na Zemi sa táto operácia považuje za veľmi náročnú, v beztiažovom stave to zvládol len za osem minút.
thumb|Zľava doprava: Cunningham, Eisele a Schirra po misii Apollo 7, 23. október 1968
Naproti tomu si posádka veľmi sťažovala na kozmickú stravu. „Vysoko výživná diéta sa stane za niekoľko dní odpornou, zvlášť, keď ju nie je možné nijako upraviť.“ V jedálničku mali, napr. hovädziu pečienku, „upravenú“ do vysušených drobných kúskov, ktorej sa čoskoro prejedli. Dávali prednosť jedlám upravovaným pridaním vody. Systémy kozmickej lode pracovali výborne. Eisele oceňoval najmä navigačný a riadiaci systém kozmickej lode, ktorý prekonával všetky očakávania. Aj po niekoľkých dňoch práce vykazoval odchýlky v nastavení gyroskopov inerciálnej plošiny len niekoľkých stotín stupňa. Jediný nepríjemný efekt stavu beztiaže bol spojený s nádchou. „V normálnom stave na Zemi má hlien tendenciu vytekať z nosných dierok, ale v stave beztiaže sa v nich úporne drží,“ povedal Schirra. „Bolo to veľmi nepríjemné a mali sme strach z pretrhnutia ušných bubienkov pri náhlej zmene tlaku pri návrate.“ Wally Schirra bol bežne známy ako vtipkár a pohodár, ale počas letu Apollo 7 sa prejavil ako hundroš, čo je zrejmé aj z vyššie uvedeného priebehu misie. Dôvodom jeho nepríjemných nálad bolo zrejme už spomínané nachladnutie, možno nikotínový deficit a istú úlohu zohrali aj trocha nešetrné zmeny v letovom pláne. Situáciu musel niekoľkokrát osobne zachraňovať Deke Slayton, riaditeľ operácií letových posádok, ktorý sa Schirrovi snažil prehovoriť do duše, ale ani to príliš nepomohlo a mrzutý Schirra sa s ním aj pohádal. Wally ešte pred letom Apollo 7 oznámil svoj odchod z NASA, ale jeho správanie počas letu bohužiaľ nepriaznivo ovplyvnilo ďalšie osudy Donna Eiseleho a Waltera Cunninghama, čo Slayton po pristátí Apolla 7 aj otvorene vytkol Schirrovi. Potom, čo letový riaditeľ Chris Kraft ešte počas misie Apollo 7 vyhlásil, že táto posádka už pre neho nikdy nepoletí, ich zo svojich plánov v tichosti vyškrtol aj Slayton. Astronauti museli mať plnú dôveru kontrolórov v riadiacom stredisku. Nikto z posádky Apolla 7 tak už do vesmíru neletel.
Úspech Apolla 7 výrazne zmenil plány NASA. Na schôdzi najvyšších činiteľov NASA za predsedníctva úradujúceho riaditeľa Dr. Thomasa Paineho sa 11. novembra 1968 definitívne rozhodlo, že ďalší pilotovaný let, čiže Apollo 8, prvýkrát zamieri aj s ľudskou posádkou k Mesiacu. V pôvodnom harmonograme programu Apollo, kde misia Apollo 7 predstavovala bod C (pilotovaný let veliteľského a servisného modulu na nízkej obežnej dráhe Zeme), to reálne znamenalo, že budú vynechané body D a E a budúca misia bude realizovať mierne modifikovaný variant bodu F, teda pilotovaný let na obežnej dráhe Mesiaca zatiaľ bez lunárneho modulu. Nasledujúci deň, 12. novembra, to NASA oznámila verejnosti. Oficiálne sa o zmene plánu pre Apollo 8 rozhodlo už 9. augusta 1968 a rozhodnutie z 11. novembra bolo v podstate už len formalitou.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Fresnois-la-Montagne
Fresnois-la-Montagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poľovná zver
náhľad|Srnec lesný. Poľovná zver alebo lovná zver alebo zver sú divo žijúce živočíchy, ktoré je možné podľa zákonov o ochrane prírody a poľovníckych zákonov loviť v určitom období. Poľovná zver poskytuje mäso, kožušinu, parohy, perie alebo kly.
Poľovnú zver možno členiť na tieto kategórie:
1980
Narodenia
thumb|upright|[[Juan Carlos Ferrero (* 12. február)]] thumb|upright|[[Christina Ricci (* 12. február)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Alfred Hitchcock († 29. apríl)]] thumb|upright|[[Josip Broz Tito († 4. máj)]] thumb|upright|[[Vladimir Vysockij († 25. júl)]] thumb|upright|[[Steve McQueen († 7. november)]] thumb|upright|[[John Lennon († 8. december)]]
UK Albums Chart
UK Albums Chart je rebríček najpredávanejších hudobných albumov na území Spojeného kráľovstva. Rebríček zostavuje každý týždeň The Official UK Charts Company a zverejňuje ho magazín Music Week. Existujú rôzne verzie, napríklad Top 40, Top 75, Top 100, Top 200.
Označovanie budov
thumb|Súpisné čísla (čierne) a orientačné čísla (červené) typické pre [[Slovensko]] alt=|náhľad|[[Dom U dobrého pastiera v Bratislave. Vľavo je socha dobrého pastiera.]] Označovanie budov (na účely jednoznačnej identifikácie) je priradenie unikátneho čísla každej budove (pozemnej stavbe) v rámci určitej obce, inej lokality, časti obce resp. v rámci ulice či námestia (tzv. číslo domu či číslo budovy, na Slovensku súpisné číslo resp. orientačné číslo) alebo v odľahlých oblastiach niektorých štátov priradenie prostého unikátneho mena budove.
Číslo domu je súčasťou poštovej adresy. Číslo domu sa líši v rôznych krajinách a mestách. Pokiaľ ide o používanie prostých mien domov na označovanie stavieb, právna úprava mnohých krajín, napr. Slovenska či Česka, ho neumožňuje.
História
V rovnakom roku (od 1727 do 1728) sa začali očíslovať domy na parížskych predmestiach. Čísla boli vyrezané na rámoch dverí. Podľa časopisu New View of London v Londýne už v roku 1708 „boli domy na uliciach Prescott, Goodman's Fields, namiesto značiek, rozlíšené podľa čísel“.
Prvé číslovanie domov na našom území si objednala Mária Terézia v roku 1770 a uskutočnilo sa v rokoch 1770–1771. Dôvodom bolo plnenie brannej povinnosti. Číslovalo sa postupne, tak ako vojaci prechádzali cez osadu a popisovali domy číslami. Potom bol každému novému domu pridelené ďalšie číslo postupne, bez ohľadu na jeho umiestnenie. Viacero dedín stále používa svoje pôvodné číselné rady vytvorené v rokoch 1770 až 1771 (v súčasnosti súpisné číslo). V mestách boli domy prečíslované raz alebo aj častejšie, aby čísla narastali postupne. Prvá vlna prečíslovania v mestách prišla v rokoch 1805–1815.
V roku 1857 rakúsky cisár a uhorský kráľ (korunovaný 8. júna 1867) František Jozef I. stanovil nový systém číslovania a to po uliciach (v súčasnosti orientačné číslo). Tento nový systém bol najprv zavedený v najväčších mestách (Praha, Brno) v 60. rokoch 19. storočia. V roku 1884 boli zavedené pozemkové knihy, v ktorých boli nehnuteľnosti evidované "starými" súpisné číslami. "Nové" (jednoduchšie) v súčasnosti nazývané orientačné čísla sa používajú (v mestách) paralelne so starými do teraz minimálne u nás ale aj v Česku a Rakúsku. V týchto krajinách tiež aj v súčasnosti exitujú pozemková kniha (na majetkoprávne účely) a pozemkový kataster (na daňové účely) buď jednotlivo alebo sú zlúčené. Na Slovensku sú vedené v Katastri nehnuteľností.
Austrália a Nový Zéland
V Austrálii a na Novom Zélande sa obvykle používa európska schéma. Vo vidieckych oblastiach, kde sú domy a farmy od seba ďaleko vzdialené, sa zaviedol systém založený na vzdialenostných kilometroch, takže napr. farma vzdialená od začiatku cesty bude mať číslo 230.
Európa
thumb|Typický európsky spôsob označovania domov
V Európe je najbežnejšiou číslovacou schémou v mestách (typicky teda pri orientačných číslach) číslovanie každej strany ulice vzostupne (spravidla smerom od centra mesta), pričom jedna strana ulice (obvykle pravá pri pohľade smerom, ktorým čísla stúpajú) je číslovaná párnymi číslami a druhá strana číslami nepárnymi. Pri rozdelení budovy alebo výstavby novej je táto označená číslom s príponou písmena abecedy alebo latinskou predponou (bis, ter atď.), ako tomu je v Španielsku alebo vo Francúzsku. Tento systém je rozšírený vo väčšine krajín sveta.