cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam politických článkov/J
já
Ján (Čechy) · Ján Auxt · Ján Babič · Ján Balko · Ján Baltazár Jesenský-Gašparé · Ján Bartoš · Ján Bečko · Ján Belan · Ján Benčat · Ján Benčík · Ján Benko · Ján Bielik · Ján Bobák · Ján Budaj · Ján Burjan · Ján Cuper · Ján Čarnogurský · Ján Čillik · Ján Danko (poslanec) · Ján Danko (senátor) · Ján Demikát · Ján Dlhopolček · Ján Drgonec · Ján Drobný · Ján Ducký · Ján Duchaj · Ján Figeľ · Ján Francisci-Rimavský · Ján Gabriel (poslanec) · Ján Holota · Ján Horecký (minister) · Ján Hudacký · Ján Hvozdík · Ján Chrbet · Ján I. (Anglicko) · Ján I. (Uhorsko) · Ján II. Žigmund Zápoľský · Ján III. (Švédsko) · Ján IV. (pápež) · Ján Ivák · Ján Janček (politik) · Ján Janík (senátor) · Ján Jasovský · Ján Jánoška · Ján Jesenák · Ján Juriga · Ján Kello (senátor) · Ján Kempný · Ján Kerekréti · Ján Klučka · Ján Kollár · Ján Kotuľa · Ján Kovalik-Ústiansky · Ján Kovarčík · Ján Kováč (funkcionár) · Ján Králik · Ján Kubač · Ján Kubašek · Ján Kubiš · Ján Langoš · Ján Lichner (politik) · Ján Líška · Ján Luby · Ján Ludvigh · Ján Luprich · Ján Ľupták · Ján Markhot · Ján Marosz · Ján Maršalko · Ján Matík · Ján Mazák · Ján Mikolaj · Ján Mikuš · Ján Mráz (politik) · Ján Mudroň · Ján Nepomuk Bobula · Ján Pacolaj · Ján Paško · Ján Pataky · Ján Paulíny-Tóth · Ján Pavol · Ján Petrovič · Ján Pješčak · Ján Počiatek · Ján Podmanický · Ján Podoba (poľnohospodár) · Ján Richter · Ján Rusnák (politik) · Ján S. Vančo · Ján Sitek · Ján Slota · Ján Süli · Ján Tužinský · Ján Ursíny · Ján Václav Vratislav z Mitrovíc · Ján Várady · Ján VIII. (pápež) · Ján Volný · Ján Vosček · Ján XXIII. (protipápež) · Ján Záturecký · Ján Zvonár · János Áder · János Esterházy · János Kádár · János Richter · János Szigeti · Jásir Arafát
je
Jean Baptiste André Dumas · Jean Bodin · Jean Casimir-Perier · Jean Jaurès · Jean-Baptiste Colbert · Jean-Claude Juncker · Jean-Charles de Borda · Jean-Marie Le Pen · Jean-Paul Marat · Jeane Kirkpatricková · Jedlo namiesto zbraní · Jedna krajina, dva systémy · Jednotná socialistická strana Nemecka · Jednotné Rusko · JEDNOTNÉ SLOVENSKO · Jednotný európsky akt · Jeff Sessions · Jefferson Davis · Jegor Timurovič Gajdar · Jelena Glinská · Jens Böhrnsen · Jens Stoltenberg · Jeorjos Papadopulos · Jeorjos Papandreu (mladší) · Jeremy Corbyn · Jeroen Dijsselbloem · Jersild proti Dánsku · Jerzy Buzek · Jesse Jackson · Jevhen Omeľanovyč Petruševyč
ji
Jicchak Navon · Jicchak Rabin · Jicchak Šamir · Jigal Alon · Jill Bidenová · Jim Green · Jimmy Carter · Jindřich Břetislav · Jindřich Nentwich · Jirko Malchárek · Jiřina Švorcová · Jiří Dienstbier (1937) · Jiří Hájek · Jiří Hromada · Jiří Lach · Jiří Paroubek · Jiří Pehe · Jiří Rusnok
jo
Joachim Gauck · Joannis Metaxas · Joaquín Suárez · Joe Biden · Johannes IV. · Johannes Rau · John Adams (prezident USA) · John Anari · John Ashcroft · John Atta Mills · John Cabell Breckinridge · John Cam Hobhouse · John Fitzgerald Kennedy · John Glenn · John Gorton · John Howard · John Jay · John Joseph Caldwell Abbott · John Kerry · John Lewis · John Major · John McCain · John Quincy Adams · John Spencer · John Tyler · Johnsonova doktrína · Jomo Kenyatta · Jon Llewellyn Kyl · Jonas Furrer · Jonas Kubilius · Jorge Rafael Videla · Jorge Sampaio · Jorgos Vernikos · Joritomo Minamoto · Josef Dürich · Josef Kalbáč · Josef Smrkovský · Josef Steinhübl · Josef Strobach · Josef Svatopluk Machar · Josef Vraný (poslanec Ríšskej rady) · Josep Borrell · Joseph Fouché · Joseph Goebbels · Joseph Kabila · Joseph Kasa-Vubu · Joseph McCarthy · José de San Martín · José Domingo Molina Gómez · José Echegaray y Eizaguirre · José Evaristo Uriburu · José Félix Uriburu · José Figueroa Alcorta · José Gervasio Artigas · José López Portillo · José Luis Rodríguez Zapatero · José Manuel Barroso · José María Guido · José María Medina · José María Plá · José Martí · José Mujica · José Rondeau · José Santos Guardiola · José Sócrates · Josif Vissarionovič Stalin · Josip Broz Tito · Josip Juraj Strossmayer · Jošihide Suga · Jovenel Moïse · Jozef Banáš · Jozef Barčovský · Jozef Barinka · Jozef Behýl · Jozef Bobalik · Jozef Bobík · Jozef Božik · Jozef Branecký (politik) · Jozef Brhel · Jozef Brieška · Jozef Buček · Jozef Buday · Jozef Burian · Jozef Drobný · Jozef Ďuračka · Jozef Elsner · Jozef Gajdoš · Jozef Galovič · Jozef Gamrát · Jozef Grapa · Jozef Gregor Tajovský · Jozef Hanker · Jozef Heriban (1953) · Jozef Hlásnik · Jozef Holička · Jozef Hrdlička · Jozef Hrebík · Jozef Hurban · Jozef Hušek · Jozef Chren · Jozef I. (Svätá rímska ríša) · Jozef II. (Svätá rímska ríša) · Jozef Ježík · Jozef Just (uhorský politik) · Jozef Kačka · Jozef Kalman · Jozef Keresztúry · Jozef Kiss · Jozef Klein · Jozef Klokner · Jozef Košnár · Jozef Kováčik (generál ČSĽA) · Jozef Kučerák · Jozef Labuda (politik) · Jozef Lenárt · Jozef Lettrich · Jozef Liščák · Jozef Líška · Jozef M. Kirschbaum · Jozef Magala · Jozef Markuš · Jozef Mečiar · Jozef Medveď (minister) · Jozef Migaš · Jozef Mikloško · Jozef Miklušičák · Jozef Mikuš · Jozef Miloslav Hurban · Jozef Moravčík (politik) · Jozef Ondrejka (primátor) · Jozef Pribilinec · Jozef Prokeš · Jozef Rea · Jozef Rydlo · Jozef Sásik · Jozef Sivák (politik) · Jozef Stank · Jozef Straňák · Jozef Ševc · Jozef Šimko · Jozef Škultéty · Jozef Šoltész · Jozef Tarčák · Jozef Tiso · Jozef Törköly · Jozef Trojan · Jozef Trokan · Jozef Ziči · Jozef Zlocha · Jozefína Obšitníková
jó
Jóhanna Sigurðardóttir · József Antall · József Berényi · József Kvarda · József Menyhárt
jö
Jörg Haider
ju
Juan Almeida Bosque · Juan Antonio Lavalleja · Juan Carlos Onganía · Juan Esteban Pedernera · Juan Felipe Ibarra · Juan Francisco Giró · Juan Guaidó · Juan José Viamonte · Juan Lavalle · Juan Manuel de Rosas · Juan Martín de Pueyrredón · Juan Pedro de Aguirre · Juan Perón · Juan Ramón González de Balcarce · Juan Vicente Gómez · Judit Vargová (politička) · Juho Kusti Paasikivi · Jules Ferry · Jules Grévy · Jules Mazarin · Julia Gillardová · Julia Tylerová · Julian Ursyn Niemcewicz · Julij Osipovič Martov · Julio Argentino Roca · Julius Fučík · Julius Streicher · Jun Čchi-ho · Jun Po-son · Junckerova komisia · Juraj Aponi · Juraj Babjak · Juraj Baummheckel · Juraj Blanár · Juraj Droba · Juraj Ďurčanský · Juraj Hipš · Juraj Horváth (sudca) · Juraj Hraško · Juraj I. Rákoci · Juraj Kačur · Juraj Kaliňák · Juraj Kapinaj · Juraj Lazarčík · Juraj Lažo · Juraj Liška (politik) · Juraj Marušiak · Juraj Mičura · Juraj Petor · Juraj Smatana · Juraj Švec · Juraj Uhrín · Juraj V. (Spojené kráľovstvo) · Jurij Michajlovič Baturin · Jurij Michajlovič Lužkov · Jurij Vladimirovič Andropov · Justicialistická strana · Justin Trudeau · Justo José de Urquiza · Juvenilná justícia
jú
Júlia Gelleová · Július Andráši (1823) · Július Andráši (1860) · Július Binder · Július Brocka · Július Černák · Július Ďuriš · Július Feješ · Július Földessy · Július Hozák · Július Klimko · Július Kubík · Július Maguth · Július Maurer · Július Stano · Július Viktory · Júlová revolúcia (1830)
jü
Jü Veľký · Jüri Ratas
Reinhard Heydrich
Reinhard Tristan Eugen Heydrich (7. marec 1904, Halle an der Saale, Nemecká ríša – 4. jún 1942, Praha, Protektorát Čechy a Morava) bol nemecký politik, člen nacistickej strany NSDAP, po Heinrichovi Himmlerovi druhý najvyšší predstaviteľ nacistických ozbrojených zložiek Waffen-SS, blízky spolupracovník Heinricha Himmlera, jeden z hlavných architektov nacistického holokaustu a koncentračných táborov, v rokoch 19361939 veliteľ nacistickej tajnej polície Gestapa, šéf Hlavného úradu ríšskej bezpečnosti (Reichssicherheitshauptamt – RSHA) a Bezpečnostnej služby (Sicherheitsdienst – SD), v rokoch 19411942 zastupujúci ríšsky protektor protektorátu Čechy a Morava.
Ako zastupujúci ríšsky protektor presadzoval politiku cukru a biča – sociálne výhody pre robotníkov verzus brutálne perzekúcie voči nelojálnym a nepriateľským „živlom“.
Zomrel v roku 1942 v Prahe na následky atentátu, ktorý bol spáchaný Jozefom Gabčíkom a Janom Kubišom. Nemci sa za jeho smrť kruto pomstili, a to vyvraždením civilných obyvateľov obcí Lidice a Ležáky.
Kariéra v nacistickej strane
Koncom roka 1931 sa oženil s Linou von Osten. Jeho manželka bola už v tom čase presvedčená nacistka a prehovárala aj jeho, aby vstúpil do nacistickej strany. Pre problémy so zháňaním zamestnania nakoniec súhlasil a stretol sa s Heinrichom Himmlerom. Od roku 1931 bol teda členom NSDAP a SS.
Podieľal sa na organizovaní SS v Hamburgu. Presťahoval sa z Hamburgu do Mníchova. SS mala vtedy v Bavorsku  približne 1000 členov. Na vybudovanie nacistickej spravodajskej bezpečnostnej služby Sicherheitsdienst (SD) bol Heydrich v roku 1932 prakticky sám, mal k dispozícii len troch spolupracovníkov a plat 180 mariek. Pre porovnanie, ako inštruktor jachtingu mohol dostávať v Hamburgu až 300 mariek mesačne. Heydrich totiž okrem toho, že bol nadaný hudobník, bol aj dobrý športovec. Bol dobrý v jachtingu či v šerme. V roku 1936 sedel v organizačnom výbore berlínskych olympijských hier.
Čoskoro sa osvedčil a vďaka svojmu tvrdému postoju bol prezývaný „blonďavý diabol“.
V roku 1934 sa stal Heydrich aj šéfom tajnej štátnej polície, známej ako Gestapo. Roku 1934 sa zúčastnil „noci dlhých nožov“. V roku 1939 bol pod jeho vedením vytvorený Hlavný úrad ríšskej bezpečnosti (Reichssicherheitshauptamt, RSHA).
V rokoch 19391941 bol rezervným stíhacím pilotom Luftwaffe, podnikol dokonca niekoľko bojových letov, ale nebol veľmi úspešný. Hitler mu vzhľadom na nebezpečenstvo jeho zostrelenia, či zajatia ďalšie bojové lety zakázal.
V roku 1941 sa stal zastupujúcim ríšskym protektorom pre Protektorát Čechy a Morava. 20. januára 1942 predsedal konferencii vo Wannsee, na ktorej pätnásť vysokých nemeckých funkcionárov rozhodlo o konečnom riešení židovskej otázky.
Atentát a smrť
27. mája 1942, keď sa ako obvykle viezol so svojím šoférom z letného sídla v Panenských Břežanoch do Prahy, na neho vykonali atentát slovenský parašutista v službách britskej armády Jozef Gabčík a Čech Jan Kubiš. Na jeho kabriolet si atentátnici počkali v ostrej zákrute medzi Kirchmayerovou a ulicou V Holešovičkách okolo 10:35. Po tom čo Gabčíkovi zlyhal samopal Sten, a Heydrich prikázal šoférovi zastať, hodil Kubiš po spomaľujúcom aute granát, ktorý vybuchol pri zadnom kolese a zranil Heydricha na chrbte. Najprv sa jeho zranenia nezdali vážne, dokonca sa pokúšal atentátnikov prenasledovať so zbraňou v ruke, no onedlho padol v dôsledku ťažkých vnútorných zranení na zem. Civilným nákladným autom bol prevezený do pražskej nemocnice Bulovka. Po operácii sa úspešne zotavoval, potom sa však objavila infekcia, na ktorej následky zomrel. náhľad|vpravo|Poškodené Heydrichovo auto Nemecké vraždenie, ktoré nasledovalo po atentáte, nepoznalo mieru. Ľudia boli strieľaní bez súdu a vyvraždenie obcí Lidice a Ležáky bolo len jednou z epizód v rámci nemeckého besnenia.
Heydrich mal pohreb s poctami na cintoríne invalidov v Berlíne. Jeho funkciu vedenia Hlavného úradu ríšskej bezpečnosti po ňom prevzal Ernst Kaltenbrunner.
Fressin
Fressin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grohe
Grohe AG je nemecká spoločnosť, ktorá sa zaoberá výrobou sanitárnej techniky, vrátane kuchynských a kúpeľňových vodovodných batérií a sprchových systémov. Grohe má v tomto segmente celosvetový trhový podiel vo výške približne 8 %. Centrála spoločnosti Grohe sa nachádza v nemeckom Düsseldorfe a má zastúpenie v mnohých častiach sveta, vrátane Slovenskej republiky so sídlom v Prahe.
Grohe má šesť výrobných závodov: 3 v Nemecku (Hemer, Lahr, Porta Westfalica), 1 v Portugalsku (Albergaria-a-Velha), 1 v Thajsku (Rayong Province) a 1 v Kanade (Mississauga). Spoločnosť zamestnáva celkom 9300 ľudí, vrátane 3500 zamestnancov, ktorí pracujú pre jej čínsku dcérsku spoločnosť Joyou.
Saint-Laurent-les-Tours
Saint-Laurent-les-Tours je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andalucia Tennis Experience 2009
Andalucia Tennis Experience 2009 bol tenisový turnaj žien, ktorý sa konal v dňoch od 6. do 12. apríla 2009  na otvorených antukových dvorcoch v španielskom meste Marbella. Titul v dvojhre žien získala Srbka Jelena Jankovićová, ktorá vo finále porazila Španielku C. Navarrovú. Bol to jej desiaty titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre žien získali Poľky Klaudia Jansová a Alicja Rosolská, ktoré vo finále porazili španielsky pár Anabel Medinová Garriguesová, Virginia Ruanová Pascualová. Pre K. Jansovú to bol prvý a pre A. Rosolskú druhý titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Dvojhra žien
🇷🇸 Jelena Jankovićová vs. 🇪🇸 Carla Suárezová Navarrová 6-3 3-6 6-3
Štvorhra žien
🇵🇱 Klaudia Jansová / 🇵🇱 Alicja Rosolská vs. 🇪🇸 Anabel Medinová Garriguesová / 🇪🇸 Virginia Ruanová Pascualová 6-3 6-3
Brodské
Brodské je obec na Slovensku v okrese Skalica.
Kultúra
V Brodskom sa už roky uchovávajú zvyky a tradície prostredníctvom folklórnej skupiny "Bročané", ktorý sa pravidelne a s úspechom zúčastňuje kultúrneho diania v obci ale i mimo nej - napr. na rôznych folklórnych súťažiach.
Zaujímavosti
Od kostola smerom k rieke Morave sa nachádza veľa uličiek, v ktorých ešte možno vidieť najstaršie obydlia v Brodskom. Nachádzal sa tam i habánsky dvor ako dôkaz prítomnosti habánov v 16. storočí.
Občianska vybavenosť
V obci sa nachádza pošta a drobné predajne ako novinový stánok, kvetinárstvo a potraviny.
Ondřej Sekora
Ondřej Sekora (* 25. september 1899, Brno – † 4. júl 1967, Praha) bol výrazný český spisovateľ, novinár, kreslič, grafik, ilustrátor, karikaturista a entomológ, od roku 1964 nositeľ titulu zaslúžilý umelec. Spolupracoval s rozhlasom, televíziou, filmom a divadlom. Písal a ilustroval hlavne knihy pre deti. Vytvoril veľmi známu figúrku Ferda Mravca (prvýkrát sa objavila v Lidových novinách v roku 1932 ako postavička v kreslených seriáloch pre dospelých), známy je aj chrobák Truhlík. Sekorove príbehy spájajú zábavnosť s poučnosťou a mravným ponaučením. Jeho ilustrácie boli blízke štýlu animovaného filmu.
Sekora bol zakladateľom prvých českých ragbyových klubov, športový tréner, rozhodca, popularizátor športu a prírody.
Knihy
Prvé tri knihy o Ferdovi Mravencovi vychádzali v šesťdesiatych rokoch spoločne pod názvom Knížka Ferdy Mravence (v slovenčine pod názvom Knižka o Ferdovi Mravcovi).
Obe knihy o chrobákovi Truhlíkovi vychádzali od roku 1969 spoločne pod názvom Brouk Pytlík (v slovenčine pod názvom Chrobák Truhlík).
Sládkovičovo
Sládkovičovo (Sládkovičovo po roku 1948, predtým po roku 1918 Diosek,, ) je slovenské mesto nachádzajúce sa v okrese Galanta v Trnavskom kraji.
Polohopis
Leží v západnej časti Podunajskej roviny, na rieke Dudváh, západne od Galanty,  juhozápadne od Serede,  južne od Trnavy a  východne od Senca. Mestom prechádza cesta I/62 a I/75, ako aj železničná trať Bratislava – Štúrovo.
Dejiny
Prvé písomné zmienky o Sládkovičove nachádzame v listinách kráľa Bela IV. z roku 1252. Pomenovanie osady údajne pochádza z „orechového lesa“, ktorý sa v obci nachádzal. V roku 1301 bola pánom obce rodina Milóša Dudvágya, ktorého predkovia tu už dlhšiu dobu hospodárili. V roku 1337 sa novým pánom stál Peter Orros, ktorému kráľ Ľudovít I. Veľký potvrdil držbu majetku.
V roku 1530 sa obec stala obeťou tureckých výpadov, ktoré spustošili celú obec a okolie. Pri portálnom spísaní v roku 1553 sa tu nachádzalo 22 obývaných domov, ktoré patrili rádu Budínskych Klarisiek, a to až do doby zrušenia tohto rádu kráľom Jozefom II. Vtedy obec prešla do majetku cirkvi, od ktorej ju odkúpila rodina Erdődyovcov a od nich potom rodina Esterháziovcov. V roku 1582 obec dostala štatút mesta a v 17. storočí cez Diosek prechádzala tzv. kráľovská cesta (Via regia). Mesto malo právo organizovať jarmoky a vyberať mýta. V tomto období tu stáli dve významné budovy, kostol a kaštieľ. V období povstania Františka II. Rákociho bola obec posilnená cisárskym vojvodom Quido Stahrembergom, ktorý však nezabránil tomu, aby obec v roku 1709 úplne nevyhorela.
Cisár Jozef II. v roku 1786 obec osídlil nemeckými roľníkmi a remeselníkmi. Neskoršie sa vytvorili dve samostatné obce – Nemecký a Maďarský Diosek. Po Esterháziovcoch sa stali majiteľmi obce Zičiovci. V roku 1850 bola cez Sládkovičovo vybudovaná železničná trať, ktorá spojila Bratislavu s Budapešťou, čo následne viedlo k prudkému priemyselnému rozvoju celého regiónu. V roku 1867 začal svoju prvú kampaň cukrovar, vybudovaný akciovou spoločnosťou rakúskych bankárov, ktorých viedla rodina baróna Karla Kuffnera. V roku 1870 obnovili Dioseku štatút mesta.
Dve svetové vojny, dve hospodárske krízy, deportovanie Židov v roku 1944, vysídlenie Nemcov v roku 1946 a Maďarov, ktorí boli v roku 1947 deportovaní do Česka a následné presídlenie Slovákov z Maďarska, Rumunska a Juhoslávie, zmenili národnostné zloženie obyvateľov obce.
V období od roku 1948–1989 sa Sládkovičovo vypracovalo na úroveň hospodársky rozvinutého malého mestečka s prevažne potravinársko-spracovateľským priemyslom a poľnohospodárskou výrobou, štatút mesta získalo znovu 1. januára 1983.
V roku 1986 bola k mestu pripojená obec Malá Mača, znovu sa odčlenila po komunálnych voľbách v decembri 2002.
Politika (stav po voľbách z 10.11.2018)
,
Primátor
Primátorom je štvrté volebné obdobie. Voľby vyhral ako nezávislý kandidát. Narodil sa v r. 1954, je pôvodným povolaním stavebný inžinier. Pred nástupom do funkcie primátora podnikal v oblasti stavebníctva. Je ženatý, bezdetný.
Národnostné zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Národnostné zloženie v minulosti
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001: 6 078 obyv.Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1991: 5 874 obyv.Sčítanie obyvateľstva v roku 1930 (súčasná administratívna hranica):
údaje: Sčítanie ľudu v roku 1930
Materinský jazyk
<small href="Vysoká škola Danubius"> údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
<small href="Michal Hašek">Materinským jazykom sa rozumie reč, ktorou s obyvateľom hovorili rodičia.
Najčastejšie používaný jazyk na verejnosti
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Jazyk v domácnosti
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Jazyk v domácnosti je jazyk, ktorý obyvateľ v čase sčítania najčastejšie používal v domácnosti.
spolu: 5 479 obyv.
Jazykové zloženie v minulosti
údaje: Uhorský lexikón sídiel (1773), Historicko-demografický lexikón obcí Slovenska (1880-1910)
(+++ - prevažujúci jazyk obyvateľov)
Náboženské zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Náboženské zloženie v minulosti
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001: 6 078 obyv.Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1991: 5 874 obyv.Sčítanie obyvateľstva v roku 1930 (súčasná administratívna hranica):
Kultúra
Mestské kultúrne stredisko v Sládkovičove združuje súbory záujmovo umeleckej činnosti slovenskej aj maďarskej kultúrnej obce.
V MsKS sídli aj knižnica a vo veľkej sále sa pravidelne poriadajú kultúrne podujatia, divadelné predstavenia, výstavy, prednáškové a spoločenské akcie, kurzy, predajné trhy a prezentačné akcie. Kultúrne stredisko je aj informačným a organizačným centrom mesta.
Divadlo
Záujmovo umelecké súbory
Školstvo
Sídli tu súkromná vysoká škola neuniverzitného typu – Vysoká škola Danubius (do marca 2014 Vysoká škola v Sládkovičove). Bola schválená Akreditačnou komisiou vlády SR dňa 14. 4. 2005 a Vládou SR dňa 31. 5. 2005. Má tri fakulty: Fakultu práva Janka Jesenského, Fakultu verejnej politiky a verejnej správy a Fakultu sociálnych štúdií, a tri celoškolské ústavy (celoživotného vzdelávanie odborov, jazykov a komunikácie, mediácie a probácie). Právnická fakulta tejto školy je považovaná za kontroverznú kvôli spôsobu získavania akademických titulov. Dlhoročným dekanom právnickej fakulty (do r. 2013) bol poslanec Mojmír Mamojka zo strany SMER. Podľa slovenských médií v tých časoch fakultu vyštudovali osoby z bratislavského podsvetia, české média ho zasa podozrievali, že umožnil neštandardné získanie doktorátu poprednému českému politikovi z ČSSD (kandidátovi na predsedu) Michalovi Haškovi. Zástupcovia niekoľkých českých univerzít sa na Fakultu práv Janka Jesenského Vysokej školy v Sládkovičove niekoľkokrát verejne sťažovali. . V septembri 2015 minister Draxler odobral Vysokej škole Danubius akreditáciu  pre doktorandské štúdium.
A23
A23 môže byť:
Mimovládna organizácia
Mimovládne organizácie sú organizácie s právnou subjektivitou vytvorené súkromnými osobami alebo organizáciami, ktoré sa nezúčastňujú na vláde a ani vo vláde nemajú svojich zástupcov. V tom prípade, ak sa štát podieľal na ich založení, tak ich mimovládny charakter je daný tým, že štát (vrátane orgánov územnej samosprávy) a ani jeho predstavitelia nemajú nijaký vplyv na vedenie organizácie alebo iné ovplyvňovanie jej činnosti. Mimovládne organizácie sa zvyknú označovať aj ako Mimovládne neziskové organizácie (MNO).
Existencia mimovládnych organizácií a ich zúčastňovanie sa na živote spoločnosti charakterizuje občiansku spoločnosť. Na označenie všetkých mimovládnych organizácií sa na Slovensku zaužíva spojenie Tretí sektor.
Ak ide o právnu formu, mimovládne organizácie ju môžu mať rozličnú. Na Slovensku je ňou najčastejšie občianske združenie, nadácia a nezisková organizácia poskytujúca všeobecne prospešné služby.
Vymedzenie pojmu MNO
Založenie prvých MNO je sporné a za jeden z prelomových rokov sa považuje rok 1846, kedy bola založená Svetová evanjelická aliancia. Mnoho iných autorov alebo členov MNO nesúhlasia s týmto vyjadrením a za prvú MNO považujú samotnú Katolícku cirkev, ktorá ako prvá predkladala svoje návrhy a objednávky ako MNO.
Vymedzenie pojmu MNO na Slovensku
Pojem MNO nemá na Slovensku presný legislatívny podklad a nie je v žiadnom zákone jasne definovaný. Právna forma mimovládnej organizácie môže mať rôzne podoby, pričom každá forma podlieha inému zákonu.
Na Slovensku sú to najčastejšie:
Od roku 2017 Úrad splnomocnenca vlády SR pre rozvoj občianskej spoločnosti spoločne s Ministerstvom vnútra SR pripravujú Zákon o registri MNO. Podstatou pripravovaného zákona je odstránenie neistoty najmä pri občianskych združeniach a organizáciách s medzinárodným prvkom, keď neexistencia oficiálneho registra komplikuje každodenné fungovanie týchto organizácií. Navrhovaný zákon vytvára jednotný register klasických foriem MNO (nadácie, neinvestičné fondy, neziskové organizácie poskytujúce všeobecne prospešné služby, atď.) podobne, ako je Obchodný register jednotným registrom pre podnikateľské subjekty. MNO tak budú môcť získať oficiálny výpis z jednotného Registra MNO, ktorý bude použiteľný na právne úkony a súčasne bude obsahovať všetky potrebné údaje (najmä názov, sídlo, IČO a štatutár). Po zapracovaní pripomienok verejnosti bol návrh Zákona o registri mimovládnych neziskových organizáciách predložený do medzirezortného pripomienkového konania, ktoré sa konalo od 3. do 23. januára 2018. Ku dňu 10.07.2018 prebieha k návrhu zákona rozporové konanie. V rámci neho sa budú prerokovávať vznesené pripomienky so subjektami, ktoré ich uplatnili.
Kritériá delenia MNO
Presné rozdelenie nie je jednoduché, pretože vo viacerých prípadoch dochádza k prelínaniu činností jednotlivých MNO. Prostredníctvom typológie sa MNO rozdeľujú na základe 3 kritérií, ktorými sú:
Poslanie MNO
Dobrovoľné združenia, akými sú aj MNO sa vyskytujú najmä v takých kultúrach, kde dochádza k zmenám sociálnym či civilizačným. Okrem toho tretí sektor zohráva aj inú dôležitú úlohu v spoločnosti. Jednou z jeho úloh je byť protiváhou k štátu, ktorý sa môže v tomto smere rozpínať a naberať na moci a zároveň je protiváhou aj pre súkromný sektor (trh). Práve medzera medzi štátom a trhom umožňuje vznik MNO. V prípade MNO ide o skvalitnenie podmienok života občanov a spoločnosti ako takej.
Okrem tohto poslania MNO plnia ďalšie funkcie, ktoré sú dôležité pre demokratickú spoločnosť:
Oblasti pôsobenia
Mimovládne organizácie vo viacerých odvetviach dopĺňajú činnosť vládnych inštitúcií, prípadne pracujú v oblastiach, v ktorých štát nepôsobí. Veľmi často ide o verejno-prospešné služby.
Typickými prostrediami pre činnosť mimovládnych organizácií sú:
Rôznorodosť, počet a charakter mimovládnych organizácií neumožňujú vytvorenie „zastrešujúcej“ inštitúcie, ktorá by presadzovala ich záujmy voči štátu. Na Slovensku existuje Rada vlády pre mimovládne organizácie, ktorá je poradným orgánom vlády SR. V nej sú zástupcovia niekoľkých organizácií, ktorí však nemajú žiaden mandát vyjadrovať sa v mene celého Tretieho sektora. Spoločné potreby a požiadavky mimovládne organizácie presadzujú na Slovensku zvyčajne formou petícií.
Financovanie mimovládnych organizácií
Pre ekonomiku väčšiny mimovládnych organizácií je typické získavanie prostriedkov zo súkromných zdrojov (členské príspevky, dary, predaj propagačných predmetov) a využívanie práce dobrovoľníkov.
Rozšíreným druhom financovania je uchádzanie sa o granty, kde sa obvykle mimovládna organizácia zapojí do súťaže o získanie grantu, tým, že vypracuje vlastný projekt. Granty mimovládnym organizáciám ponúkajú donori, ktorí majú záujem o projekty zlepšujúce situáciu v nejakej oblasti. Medzi typických donorov patria firmy, ktoré si snažia zlepšiť vlastný imidž, prípadne firmy, ktoré majú záujem na rozvoji prostredia, ktoré im prináša ďalších zákazníkov, prípadne sa podporou niektorých aktivít snažia zvýšiť lojalitu už existujúcich zákazníkov. Donormi sú aj združenia firiem, bohatí filantropi, ako aj štát. Je však nutné podotknúť, že mnohé mimovládne organizácie peniaze od súkromných osôb a firiem neprijímajú. Štát podporuje mimovládne organizácie grantami hlavne v oblastiach, v ktorých nedokáže sám uspokojivo napĺňať potreby občanov. Ide zvyčajne o riešenia problémov vyžadujúce vysokú flexibilitu, vysoké ľudské nasadenie a obetavosť, prípadne o oblasti, v ktorých by nedokázal v potrebnom rozsahu zodpovedajúco zaplatiť vysoko špecializovaných odborníkov.
Za určitých okolností však môže aj podnikať a získať tak dodatočné zdroje na svoju hlavnú činnosť. Podnikateľská činnosť občianskeho združenia by však mala mať podporný charakter pre rozvíjanie primárneho účelu občianskeho združenia, na ktorý bolo založené. Je potrebné túto činnosť uviesť v stanovách.
Iným druhom podpory mimovládnych organizácií zo strany firiem je poskytovanie služieb „pro bono“ (v záujme všeobecného blaha). Ide o poskytnutie časti pracovného času nejakého odborníka, ktorého prácu by inak mimovládna organizácia musela zaplatiť. Práca „pro bono“ je rozšírená hlavne v prostredí právnických a konzultačných firiem.
Na Slovensku sa mimovládne organizácie spĺňajúce zákonom stanovené podmienky môžu uchádzať o podiel na dani z príjmu. Ide o 2 % z dane z príjmu, ktoré fyzická aj právnická osoba (firma) môže vo svojom daňovom priznaní poukázať (asignovať) pre konkrétnu organizáciu zo zoznamu vytvoreného notárskou komorou.
Divadlo Astorka Korzo ’90
Divadlo Astorka Korzo ’90 je divadlo v Bratislave.
História
Divadlo Korzo ’90 bolo založené 1. apríla 1990 a v septembri toho istého roku začalo svoju prvú divadelnú sezónu - sezónu 1991/1992. Spoluzakladateľom (so Zitou Furkovou) a riaditeľom divadla bol na začiatku Ľubomír Gregor. V roku 1993 divadlo zmenilo svoj názov na Divadlo Astorka Korzo ’90, podľa názvu bývalej kaviarne Astória, ktorá sa nachádzala v budove sídla divadla na Suchom mýte 17. V súčasnosti je táto budova v rekonštrukcii a divadlo pôsobí v priestoroch bývalého kina Pohraničník v budove Ministerstva kultúry Slovenskej republiky na Námestí SNP 33.
Divadlo Astorka Korzo ’90 sa hlási k tradícii Divadla Na korze, ktoré bolo počas normalizačného procesu v 70. rokoch administratívne zrušené. Divadlo Na korze preslávil predovšetkým novátorsky prístup v oblasti réžie a dramaturgie a uvádzanie malých javiskových foriem, ktoré v tej dobe v tradícii slovenského divadla absentovali.
V súčasnosti divadlo uvádza divácky atraktívny repertoár, založený na herectve osobností súboru. Členmi hereckého súboru sú také mená ako Boris Farkaš, Miroslav Noga, Zita Furková, Marta Sládečková, Anna Šišková, Szidi Tobias, Matej Landl a Vlado Černý. Ako interný režisér pôsobí v divadle Juraj Nvota. Svojho času tu pôsobil i scénograf Aleš Votava, ktorého scénické kreácie boli neraz ocenené cenou DOSKY za najlepšiu scénografiu.
Predstavenia pripravované kolektívom tvorcov sú každoročne mimoriadnou udalosťou na slovenskej divadelnej scéne a sú s úspechom uvádzané na slovenských, českých a zahraničných medzinárodných festivaloch.
Ocenenia
Jednotliví členovia hereckého súboru sú nositeľmi významných divadelných ocenení a samotné inscenácie Divadla Astorka Korzo´90 získali dvakrát po sebe prestížnu Cenu za najlepšiu inscenáciu sezóny.
Saint-Laurent-Lolmie
Saint-Laurent-Lolmie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cayres
Cayres môže byť:
Otto Stern
Otto Stern (* 17. február 1888, Żory, Poľsko, vtedy Sohrau, Prusko - † 17. august 1969, Berkeley, Kalifornia, USA) bol americko-nemecký fyzik.
V roku 1943 dostal Nobelovu cenu za fyziku za príspevok k vývoju metódy molekulových lúčov a za objav magnetického momentu protónov.
Chropov
Chropov je obec na Slovensku v okrese Skalica.
BK ŠKP Banská Bystrica
ŠKP Banská Bystrica je Športový klub polície Banská Bystrica, účastník basketbalovej extraligy mužov.
Craponne-sur-Arzon
Craponne-sur-Arzon môže byť:
Nomingia
Nomingia bol vyspelý vtákovitý dinosaurus z čeľade Oviraptoridae. Žil v období vrchnej kriedy (pred približne 70 Ma) na území dnešného Mongolska (púšť Gobi). Pomenoval ho mongolský paleontológ Rinčengijn Barsbold s kolegami v roku 2000. Jeho jediným druhom je Nomingia gobiensis.
Opis
Nomingia bol stredne veľký člen Oviraptoridae, podľa odhadov merajúci len 1,7 metra na dĺžku s hmotnosťou 20 kilogramov. Unikátnym znakom tohto dinosaura je splynutie posledných stavcov na chvostovej časti kostry, vytvárajúce útvar u vtákov známy ako pygostyl. Je možné, že na takto skrátenom chvoste mal pestrý pernatý vejár, podobne ako tomu bolo pri čínskom rode Caudipteryx. Tento morfologický útvar bol pred objavom Nomingie známy iba pri vtákoch. Ide teda o ďalšie potvrdenie príbuznosti oboch skupín.
Podobne ako príbuzný rod Chirostenotes bol Nomingia pomerne malý až stredne veľký teropód so zobákovitými čeľusťami a zrejme aj výrazným kosteným hrebeňom na hlave.
Dubové
Dubové môže byť:
Vlajka Palestínskych autonómnych území
thumb|Vlajka Palestínskych autonómnych území
Vlajka bola v roku 1962 úradne vztýčená na území Gazy, ktorú vláda vtedajšej Zjednotenej arabskej republiky prehlásila za súčasť arabskej Palestíny. Do roku 1948 bolo poradie pruhov palestínskej vlajky obrátené (zelený, biely, čierny).
Banánová republika
Banánová republika je nejasne definovaný pejoratívny politický termín. Môže znamenať:
Bettembourg
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Bettembourg má 9809 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 6.20% bolo v Bettembourg nezamestanosť nižšia o 0.77 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
ROSAT
Jeho hlavným prístrojom bol röntgenový ďalekohľad s označením XRT (X-Ray Telescope), v ktorého ohniskovej rovine pracoval buď proporcionálny počítač, alebo snímač obrazu s vysokým rozlíšením. Okrem toho obsahovala aj širokouhlú kameru WFC (Wide Field Camera). Napájanie zabezpečovali jeden pevný a dva vyklápacie solárne panely. Už počas prvého pol roka činnosti počas prehliadky celej oblohy družica objavila 80 000 röntgenových zdrojov a 500 zdrojov žiariacich v oblasti extrémneho ultrafialového žiarenia. Po zvyšok misie (do roku 1998) sonda vykonávala pozorovania vybratých röntgenových zdrojov. Celkový počet zdrojov pozorovaných družicou ROSAT je vyše 120 000.
Po ukončení činnosti a vypojení všetkých prístrojov družice (rok 1999) ROSAT ako neaktívne teleso naďalej obiehal okolo Zeme a postupne sa k nej špirálovite približoval. Koncom roku 1999 bola jeho priemerná výška nad zemským povrchom 535 kilometrov, koncom roku 2004 to bolo 433 km, a ku koncu roku 2010 358 km. 23. októbra 2011 v čase približne 01:50 UT družica zhorela v zemskej atmosfére.
ROSAT sa považuje za priekopníka röntgenovej astronómie. Na jeho prácu v roku 1999 nadviazalo ďalšie röntgenové observatórium Chandra.
Vojenský újezd Brdy
right|thumb|Maskované priečelie vojenskej stavby so zníženými základmi
Vojenský újezd Brdy alebo Vojenský výcvikový prostor Jince bol druhý najväčší český vojenský obvod. Nachádzal sa v západnej časti okresu Příbram, medzi Rokycanmi a mestom Příbram, južne od Hořovíc a severne od Rožmitálu pod Třemšínom. Rozloha bola, žilo tu 50 obyvateľov. Asi 90 % územia tvorí les, zvyšnú časť využívala armáda predovšetkým ako cvičisko so špecializovanou delostreleckou a leteckou strelnicou. Bol zrušený 1. januára 2016.
12. október
Narodenia
thumb|upright|[[Jozef Kundlák (* 1956)]] upright|thumb|[[Adela Banášová (* 1980)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Anatole France († 1924)]] thumb|upright|[[Wilt Chamberlain († 1999)]]
Fay-sur-Lignon
Fay-sur-Lignon môže byť:
Fréthun
Fréthun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pomponius Mela
Pomponius Mela bol prvý rímsky geograf žijúci za vlády cisára Caligulu alebo Claudia. Jeho tvorba pozostáva z jediného diela De chorographia (tiež De situ orbis, Miestopis) v troch knihách, ktoré sa dochovali v plnom rozsahu. Pred Melom sa geografii venovali v rámci svojej tvorby encyklopedista Marcus Terentius Varro aj štátnik a autor zápiskov (commentarii) Marcus Vipsanius Agrippa. Zemepis údajne tvoril aj náplň diela Cornelia Nepota.
Životopis
O Melovom vlastnom živote sa vie iba veľmi málo. V svojom diele uvádza ako svoje rodisko malé mestečko Tingentera (Cingentera) v Hispánii, ale čítanie nie je isté, pretože v tomto mieste je text diela porušený. Podľa plánovanej invázie do Británie, ku ktorej došlo za vlády cisára Claudia (43 po Kr.), sa odhaduje, že Mela žil v tomto období. Niektorí filológovia stotožňujú Mela s Luciom Annaeom Melom z Corduby (dnes Cordoba), synom Senecu Staršieho a bratom Senecu Mladšieho.
Dielo
thumb|Eratosthenova mapa sveta Po obsahovej stránke vychádza Pomponius Mela z gréckej geografickej tradície (Eratosthenes z Kyrény, Strabón). Jeho dielo popisuje celý známy rímsky svet, teda Stredomorie a jeho okolie, pričom Mela začína popis od Gibraltáru a pokračuje pozdĺž afrického pobrežia na východ, aby sa nakoniec vrátil popri európskych brehoch cez Hispániu k tomuto ostrovčeku.
Mela rozdeľuje svet na päť zón v súlade s obvyklou rímskou predstavou – dve z nich sú na obývanie príliš chladné, prostredná naopak prihorúca a jedine dve stredné pásma obývajú ľudia. Jedno z týchto pásiem, severné, obsahuje Rimanom známy svet, druhé, južné, obývajú akýsi iní ľudia, ktorých označuje antichthones (protizemci), nedosiahnuteľní národom severného pásma kvôli neprekonateľnosti prostrednej zóny vysokých teplôt.
Kým Melove znalosti o východných oblastiach sveta, o Indii a priľahlých regiónoch, sú pomerne skreslené (jeho grécki predchodcovia majú v tomto ohľade lepšie znalosti), vyniká ako geograf oblasti, ktorá mu je blízka, a to Hispánie a západných oblastí impéria. O Indii tak predpokladá, že zaberá juhovýchodný cíp Ázie a stáča sa k severu, kde leží Skýtia, až ku Kaspickému moru. Na sever ázijského kontinentu tiež umiestňuje zem Hyperborejcov (Hyperborei). Naopak Melove informácie o Galskom pobreží, Hispánii a Britských ostrovoch predčia záznamy jeho gréckych predchodcov. Ako prvý napríklad uvádza Orkneje (Orcades). Pomponiove vedomosti sa stávajú opäť nepresnými v prípade severnej Európy. Je ale zaujímavé, že spomína o veľkom zálive na severe od Germánie (Codanus sinus), v ktorom sa nachádza mnoho ostrovov, medzi nimi jeden väčší menom Codanonia. Plínius Starší tento názov uvádza ako Scatinavia a obe označenia sú latinským prepisom protogermánskeho *Skaðinawio, germánskeho mena pre Škandináviu.
Pomponius Mela ako geograf príliš nevyniká, možno preto, že táto veda stála v rímskom ponímaní bokom. Jeho dielo nie je príliš rozsiahle, jeho štýl je jednoduchý a niekedy až chudobný a v jeho údajoch sa objavujú nedostatky. Mela slabé stránky práce vyvažuje veľkým počtom prameňov, ktoré používa, a záujmom o neznáme, exotické oblasti, kde jeho popis získava na fantastickosti a miesi sa až s povesťami.
De chorographia, podobne ako práce Varrona a Agrippa, slúžila ako hlavný zdroj pre zemepisné kapitoly encyklopédie Plínia Staršieho Historia naturalis (Prírodoveda).
Saint-Martin-de-Vers
Saint-Martin-de-Vers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Douglas Cockcroft
John Douglas Cockcroft (* 27. máj 1897, Todmorden, Spojené kráľovstvo – † 18. september 1967, Cambridge) bol britský fyzik.
V roku 1951 dostal spolu s Ernestom Waltonom Nobelovu cenu za fyziku za transmutáciu atómových jadier umelo urýchlenými atómovými časticami.
Cockroft-Waltonov experiment
John Cockroft a írsky fyzik Ernest Walton vytvorili pomocou lineárneho urýchľovača častíc, napájaného kaskádovým násobičom, prvú jadrovú syntézu. Bombardovali lítium umelo zrýchlenými protónmi.
David Tavaré
David Tavaré (nar. 20. december 1984; Pollença, Španielsko) je španielsky spevák a house DJ.
Životopis
David Tavaré sa narodil 20. decembra 1984 v Pollenca v Španielsku. Je synom legendárneho španielskeho gitaristu. Jeho dvaja strýkovia sú Jim Tavaré - anglický komik a Chris Tavaré bývalý anglický hráč kriketu. Bol vychovaný na dovolenkovom ostrove a inšpiroval ho stredomorský život. David vždy sníval o tom, že bude spevák, ale keď videl Operacion Triunfo tak vedel že: "to je to čo chcem, ja chcem spievať na javisku". Jeho učiteľom spevu bol finalista úspešnej televíznej show David Bustamante.
Loudes
Loudes môže byť:
Sadra
Sadra je súhrnný názov pre rôzne hydráty síranu vápenatého (CaSO4 · n H2O).
Výroba
Vyrába sa z prírodného nerastu - Pri zahrievaní sadrovca tento stráca postupne a podľa výšky teploty nadobúda rôzne vlastnosti:
Pigment
Sadra sa používa ako maliarsky pigment, pridáva sa do lacnejších pigmentov, pretože skoro vôbec nemení ich odtieň. Vo väčšom množstve však zmenšuje kryciu mohutnosť farby a mení pomer pigmentu a oleja.
Nemecko na Zimných olympijských hrách 2010
Nemecko na Zimných olympijských hrách 2010 reprezentovalo 153 športovcov, ktorí súťažili vo všetkých 15 športoch. Z kolektívnych športov malo Nemecko zastúpenie v ľadovom hokeji a curlingu.
Fantozzi
Fantozzi je taliansky film z roku 1975 v ktorom hral slávny taliansky komik, Paolo Villaggio. Úvodný film „Il primo tragico di Fantozzi“ odštaroval slávnu filmovú sériu o účtovníkovi Fantozzim.
Charakter filmu
Paolo Vilaggio sa vyjadril, že Fantozzi nie je osoba komická, ale tragikomická. Dej filmu zachytáva tragikomické udalosti účtovníka Fantozziho. Ugo Fantozzi (Paolo Vilaggio) je malý tučný chlapík so šedým oblekom, baretkou a malou fiatkou. Fantozzi je rodeným smoliarom. Je zamestancom fiktívneho talianskeho podniku Italpetrolcemetermotessilfarmometalchimica v oddelení uficio sinistri (kancelária ľavých), kde ho vykorisťujú nadriadení, ktorí vystupujú ako neobmedzení tyrani a bohovia (doslova). Často majú tituly ako „megapresidente supergalactico“, „esselenzzia“ (excelencia), alebo „duca“ (vodca, diktátor). Zamestnancom nútia svoje záujmy (športy, umenie, rodinu...) a je dokonca česť, ak si nejaký zamestnanec môže zaplávať v akváriu svojho nadriadeného.
Postava Fantozziho
Fantozziho využívajú všetci kolegovia. Zatiaľ čo ostatní zanedbávajú pracovné povinnosti a zabávajú sa (opaľovaním sa na streche...), Fantozzi musí za kolegov zaskakovať a predstierať pred nadriadenými, že všetci sú na svojich miestach. V práci má aj svoju platonickú lásku, slečnu Silvániovú, na pohľad škaredú ženu, ktorá ale bola vyhlásená za miss oddelenia. Jeho žena, Pina Fantozzi je utrápená žienka a jeho dcéra Mariangela je škaredé dievča, koré sa podobá na opicu, no jej matka si myslí, že je dievča, ako každé iné. Fantozzi však vie krutú pravdu a často sa pri pohľade na dcéru nezdrží výkriku. Utiahnutý Fantozzi dokáže byť rázny iba na svoju rodinu a to hlavne, keď pozerá futbal. V takom prípade nevníma nič okolo seba, kričí na ženu a „objedná“ si u nej svoje obľúbené jedlo k futbalu, fritatu. Fantozzi každý deň zažíva neuveriteľne absurdné situácie, napríklad trapasy počas večere s vybranou spoločnosťou, alebo keď prehltne 30 000 stupňovú paradajku. Častým spoluúčastníkom Fantozziho problémov je aj jeho kolega, geometer Filini.
Situácie z filmu
Prvá vtipná scéna z prvého filmu Fantozziho je, keď jeho žena volá do firmy svojho manžela a ponížene sa pýta, kde je jej manžel, ktorý sa už 18 dní neukázal doma. Vysvitne, že Fantozziho zamurovali do starých kancelárii a pri vyslobodení sa mu ujde rana kladivom. Na druhý deň vstal skoro ráno a pripravoval sa do práce, pričom na svoje obvyklé raňajšie ceremónie má iba pár sekúnd. 5 sekúnd na vstatie z postele, 3 sekundy na vypitie horúcej kávy, ďalšie sekundy na ochľadenie jazyka, ísť na záchod a tiež nepríjemé pobozkanie svojej dcéry Mariangeli. Nakoniec z balkóna naskočí na autobus. V iných dieloch je Fantozzi častou obeťou diéty rakúskych doktorov a tak sa musí uchýliť k veľmi komickému tajnému jedeniu. V neskorších epizódach sa Mariangele narodí dcéra Uga. Komické je aj komolenie mena Fantozzi (čitaj Fantoci) na Fantocci (čítaj Fantoči), čím sa má zdôrazniť Fantozziho bezvýznamnosť.
Etymón
Etymón (gr.) je v lingvistike: základ slova, koreň slova, ktorý poukazuje na etymológiu slova alebo skupiny slov.
Fantozzi
Situácie z filmu
Fantozzi je snáď najslávnejšia talianska komédia a bolo natočených až 11 filmov po dobu 25 rokov. Bol natočený aj špeciálny film, Superfantozzi, ktorý zachytával najvýznamnejšie osudy ľudstva cez Fantozziho postavu.
Hlavné postavy
Réžia: Luciano Salce
Tomáš Klinka
Tomáš Klinka (* 24. apríl 1977, Praha, Česko-Slovensko) je český futbalista, hrá na poste útočníka. V súčasnosti je hráčom českého klubu SK Kladno.
Vlajka Srí Lanky
Vlajka Srí Lanky – základom dnešnej vlajky je žlto lemované tmavočervené pole zo žltým levom, držiacim symbol moci – meč. Táto starodávna vlajka kandijských kráľov bola adaptovaná v roku 1948. Roku 1950 k nej boli pridané dva zvislé pruhy, zelený a oranžový, zo žltým lemovaním, umiestnené pri žrdi. Zelená farba symbolizuje moslimských Maurov (7 % obyvateľstva), oranžová hinduistických Tamilcov (18 %), ktorí tvoria národnostné menšiny vedľa 74 % Sinhalcov. V rohoch tmavočerveného obdĺžnika boli od roku 1972 vyobrazené listy stromu, pod ktorým meditoval a bol osvietený Siddhártha Gautama, čím sa stal budhom. Žltá farba symbolizuje ochranu krajiny a národa budhizmom, lev je dávny symbol ostrova a pripomína, že mýtický Arian, otec legendárneho vládcu a dobyvateľa ostrova Vidžaja, bol lev, a že domáce meno tohto zvieraťa, sinha, je základom pôvodného názvu Leví ostrov (Sinhala dvípa – odtiaľ Cejlón).
Teplotná rozpínavosť
Teplotná rozpínavosť je jav v plynoch, prejavujúci sa zmenou tlaku plynu pri zmene teploty pri konštantnom objeme.
Teplotná rozpínavosť sa prejavuje pri izochorickom deji.
Pri konštantnom objeme sa tlak daného množstva plynu mení s teplotou lineárne, čo vyjadruje Charlesov zákon. Pre teda platí Súčiniteľ \gamma sa nazýva koeficient teplotnej rozpínavosti (rozpínavosť) a je pre všetky plyny približne rovnaký.
Pri zohrievaní plynu s určitou hmotnosťou tak aby jeho objem ostal stály, zväčšuje sa jeho tlak. Závislosť tlaku ideálneho plynu od jeho termodynamickej teploty pri izochorickom deji možno získať zo stavovej rovnice, ak platí
potom
Charlesov zákon hovorí, že pri izochorickom deji s ideálnym plynom stálej hmotnosti je tlak plynu priamo úmerný jeho termodynamickej teplote. Pre skutočné plyny však platí Charlesov zákon iba približne. Odchýlky vznikajú hlavne pri nízkych teplotách a vysokých tlakoch.
Vyjadrenie rovnice základného stavu s veličinami p0, T0 (pri 0°C):
pri dosadení T = T_0+t, kde T je termodynamická teplota a t je teplota
alebo
kde \gamma koeficient teplotnej rozpínavosti plynu, čo je priemerná hodnota platná pre interval teplôt 0°C až t°C. Skutočný koeficient \gamma pri teplote 0°C je definovaný vzťahom
Prokop Holý
Prokop Holý, nazývaný Veľký (* asi 1380 - † 30. máj 1434, Lipany, Česko) bol český husitský radikálny kňaz, politik a vojvodca, ktorý po smrti Jána Žižku viedol husitské poľné vojská.
Životopis
Pochádzal zo staromestského mešťanského prostredia. Jeho matka skoro ovdovela a chlapca adoptoval jeho strýko pán Jan de Aquis alebo Jan z Cách, jeden z najbohatších patricijov v českej metropole a majiteľ hradu Jenštejn v rokoch 1408–1414, kde mladý chlapec prežil svoje detstvo.
Zámožný pán Ján poskytol synovcovi vynikajúce vzdelanie, a možno ešte viac urobil pre neho tým, že ho niekoľkokrát vzal so sebou na obchodné cesty. Mladík tak poznal kus sveta. Dostal sa do Francúzska, Španielska, Talianska, dokonca vraj až k božiemu hrobu do Jeruzalema. Univerzitné štúdiá a vysvätenie na kňaza rovnako ako rodové zväzky mu zaisťovali sľubnú dráhu. Bol pri zrode husitskej revolúcie v Prahe, spoločne s Žižkom odišiel do Plzne a potom do vznikajúceho Tábora. Patril od počiatku k stúpencom radikálneho smeru, dokonca bol obviňovaný z pikartstva, ale na sklonku roku 1420 sa s pikartmi rozišiel a od tej doby zastával umiernenejšiu táborskú líniu.