cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smerovanie
Smerovací proces zvyčajne vykonáva svoje rozhodovanie, kam poslať dáta, na základe smerovacích tabuliek. Smerovacie tabuľky si uchovávajú záznam trás k rôznym cieľom v sieti. Smerovacie tabuľky môžu byť zadané administrátorom, pozorovaním sieťovej prevádzky alebo zostavené pomocou smerovacích protokolov. V dnešnej dobe môže samotné smerovacie tabuľky rozposlať sieťovým zariadeniam (tzv. whiteboxom) aj sieťový radič (controller), ktorý riadi tok dát v takzvanej softvérovo-definovanej sieti (SDN).
Smerovanie v užšom slova zmysle často odkazuje na IP smerovanie a je v kontraste s premostením (bridgovaním). IP smerovanie predpokladá, že sieťové adresy sú štruktúrované (majú hierarchiu) a že podobné adresy majú zariadenia v rámci siete. Štruktúrované adresy umožňujú, aby jeden záznam smerovacej tabuľky predstavoval cestu k skupine zariadení v sieti. Vo veľkých sieťach, štruktúrované adresovanie (smerovanie v užšom slova zmysle) prevyšuje neštruktúrované adresovanie (premostenie). Smerovanie sa stalo dominantnou formou dorozumievania zariadení na internete. Premostenie je stále široko používané v rámci miestnych počítačových sietí (LAN). Schémy smerovania sa líšia v tom, ako doručujú správy:
Békešskočabiansky obvod
Békešskočabiansky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Békešskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Békešská Čaba. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Smerovanie
Distribúcia topológie
Pri statickom smerovaní môžu malé siete používať manuálne nakonfigurované smerovacie tabuľky. Väčšie siete majú zložité topológie, ktoré sa môžu rýchlo meniť, čo znemožňuje manuálnu konfiguráciu smerovacích tabuliek tak, aby odrážali skutočnosť. Napriek tomu väčšina verejnej komutovanej telefónnej siete (PSTN) používa vopred vypočítané smerovacie tabuľky so záložnými cestami, ak sa najpriamejšia cesta zablokuje (pozri smerovanie v PSTN ).
Dynamické smerovanie sa pokúša vyriešiť tento problém automatickým vytváraním smerovacích tabuliek na základe informácií prenášaných smerovacími protokolmi, čo umožňuje sieti konať takmer autonómne pri predchádzaní zlyhania a znefunkčnení siete. Dynamické smerovanie dominuje v lokálny počítačových sieťach. Príklady dynamických smerovacích protokolov a algoritmov zahŕňajú Routing Information Protocol (RIP), Open Shortest Path First (OSPF) a Enhanced Interior Gateway Routing Protocol (EIGRP).
Distance vector algoritmy
Keď sa uzol prvýkrát spustí, pozná iba svojich bezprostredných susedov a priamu cenu spojenú s ich dosiahnutím. (Táto informácia – zoznam destinácií, celková cena každého z nich a ďalší skok na odoslanie údajov, aby ste sa tam dostali – tvoria smerovaciu tabuľku alebo tabuľku vzdialeností . ) Každý uzol pravidelne posiela každému susednému uzlu svoje vlastné aktuálne hodnotenie celkových nákladov, aby sa dostal do všetkých destinácií, o ktorých vie. Susedné uzly skúmajú tieto informácie a porovnávajú ich s tým, čo už vedia; čokoľvek, čo predstavuje zlepšenie toho, čo už majú, vložia do vlastnej tabuľky. Postupom času všetky uzly v sieti objavia najlepší ďalší skok a celkové náklady pre všetky destinácie.
Keď sieťový uzol spadne, hociktoré uzly, ktoré ho použili ako ďalší skok, zahodia záznam a prenesú aktualizované informácie o smerovaní do všetkých susedných uzlov, ktoré následne proces zopakujú. Nakoniec všetky uzly v sieti dostanú aktualizácie a objavia nové cesty ku všetkým cieľom, ktoré nezahŕňajú klesajúci uzol.
Link-state algoritmus
Pri aplikácii algoritmov stavu spojenia je grafová mapa siete základným údajom používaným pre každý uzol. Na vytvorenie svojej mapy každý uzol zaplaví celú sieť informáciami o ostatných uzloch, ku ktorým sa môže pripojiť. Každý uzol potom nezávisle zostaví tieto informácie do mapy. Pomocou tejto mapy každý smerovač nezávisle určí najlepšiu cestu od seba ku každému inému uzlu pomocou štandardného algoritmu najkratších ciest, ako je Dijkstrov algoritmus. Výsledkom je stromový graf s koreňom v aktuálnom uzle, takže cesta cez strom od koreňa k akémukoľvek inému uzlu je najlacnejšia cesta k tomuto uzlu. Tento strom potom slúži na zostavenie smerovacej tabuľky, ktorá špecifikuje najlepší ďalší skok, ktorý sa má dostať z aktuálneho uzla do akéhokoľvek iného uzla.
Optimalizovaný algoritmus Link-state smerovania
Link-state algoritmus smerovania optimalizovaný pre mobilné siete ad hoc je optimalizovaný protokol OLSR (Link State Routing Protocol). OLSR je proaktívny; používa správy Hello a Topology Control (TC) na zisťovanie a šírenie informácií o stave spojenia prostredníctvom mobilnej ad hoc siete. Pomocou správ Hello každý uzol objaví 2-hop susedné informácie a zvolí sadu viacbodových prepínačov (MPR). MPR odlišujú OLSR od iných link-state protokolov.
Protokol path-vector
Distance-vector a link-state sú protokoly smerovania v rámci domény. Používajú sa vo vnútri autonómneho systému (vo vnútri siete patriacej jednej spoločnosti), ale nie medzi autonómnymi systémami. Obidva tieto smerovacie protokoly sa stávajú neovládateľné vo veľkých sieťach a nemožno ich použiť pri smerovaní medzi doménami. Distance-vector podlieha nestabilite, ak je v doméne viac ako niekoľko skokov. Link-state smerovanie vyžaduje značné zdroje na výpočet smerovacích tabuliek. To tiež vytvára hustú premávku v dôsledku záplav.
Path-vector smerovanie sa používa na smerovanie medzi doménami. Je to podobné ako distance vector smerovanie. Path-vector predpokladá, že jeden uzol (môže ich byť veľa) v každom autonómnom systéme koná v mene celého autonómneho systému. Tento uzol sa nazýva uzol hovorcu. Uzol hovorcu vytvorí smerovaciu tabuľku a inzeruje ju susedným hovorcovským uzlom v susedných autonómnych systémoch. Myšlienka je rovnaká ako pri distance vector s výnimkou toho, že iba uzly hovorcov v každom autonómnom systéme môžu navzájom komunikovať. Uzol hovorcu propaguje cestu, nie metriku, uzlov vo svojom autonómnom systéme alebo iných autonómnych systémoch.
Algoritmus path-vector je podobný algoritmu distance vector v tom zmysle, že každý hraničný smerovač propaguje destinácie, ktoré môže dosiahnuť, svojmu susednému smerovaču. Namiesto zverejňovaných sietí z hľadiska cieľa a vzdialenosti k tomuto cieľu sú však siete odosielané iným routrom ako cieľové adresy a popisy ciest na dosiahnutie týchto cieľov. Cesta, vyjadrená z hľadiska doteraz prejdených domén (alebo konfederácií), sa nesie v špeciálnom atribúte cesty, ktorý zaznamenáva postupnosť smerovacích domén, cez ktoré prešli informácie o dosiahnuteľnosti. Trasa je definovaná ako párovanie medzi cieľom a atribútmi cesty k tomuto cieľu, teda sa nazýva path-vector smerovanie; Smerovače dostanú vektor, ktorý obsahuje cesty k skupin cieľov.
Výber cesty
Výber cesty zahŕňa použitie metriky smerovania na viacero trás na výber (alebo predpovedanie) najlepšej trasy. Väčšina smerovacích algoritmov používa naraz iba jednu sieťovú cestu. Viaccestné smerovanie a špecificky rovnako nákladné viaccestné smerovacie techniky umožňujú použitie viacerých alternatívnych ciest.
V počítačových sieťach sa metrika počíta pomocou smerovacieho algoritmu a môže pokrývať informácie, ako je šírka pásma, oneskorenie siete, počet skokov, náklady na cestu, zaťaženie, maximálna prenosová jednotka, spoľahlivosť a náklady na komunikáciu. Smerovacia tabuľka ukladá len tie najlepšie možné trasy, zatiaľ čo databázy link-state alebo topologické databázy môžu uchovávať aj všetky ostatné informácie.
V prípade prekrývajúcich sa alebo rovnakých trás algoritmy pri rozhodovaní o tom, ktoré trasy sa majú nainštalovať do smerovacej tabuľky, zvažujú nasledujúce prvky podľa priority:
Pretože metrika smerovania je špecifická pre daný smerovací protokol, smerovače s viacerými protokolmi musia používať nejakú externú heuristiku na výber medzi cestami získanými z rôznych smerovacích protokolov. Smerovače Cisco napríklad pripisujú každej trase hodnotu známu ako administratívna vzdialenosť.
Miestny správca môže nastaviť trasy špecifické pre hostiteľa, ktoré poskytujú väčšiu kontrolu nad využívaním siete, umožňujú testovanie a celkovo lepšie zabezpečenie. To je užitočné pri ladení sieťových pripojení alebo smerovacích tabuliek.
Verjon
Verjon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Smerovanie
Výber cesty
V niektorých malých systémoch jediné centrálne zariadenie vopred rozhoduje o kompletnej ceste každého paketu. V niektorých iných malých systémoch, ktorékoľvek okrajové zariadenie vloží paket do siete, vopred rozhodne o kompletnej ceste tohto konkrétneho paketu. V oboch prípadoch potrebuje zariadenie na plánovanie trasy vedieť veľa informácií o tom, ktoré zariadenia sú pripojené k sieti a ako sú navzájom prepojené. Akonáhle má tieto informácie, môže použiť algoritmus, ako je vyhľadávací algoritmus A*, aby našiel najlepšiu cestu.
Verjon
Poloha
Verjon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Smerovanie
Výber cesty
Vo vysokorýchlostných systémoch sa každú sekundu prenesie toľko paketov, že je nemožné, aby jediné zariadenie vypočítalo úplnú cestu pre každý jeden paket. Prvé vysokorýchlostné systémy sa s tým vysporiadali s prepínaním okruhov tak, že raz nastavili cestu pre prvý paket medzi nejakým zdrojom a nejakým cieľom; neskoršie pakety medzi tým istým zdrojom a tým istým cieľom pokračujú v rovnakej ceste bez prepočítavania až do roztrhnutia okruhu. Neskoršie vysokorýchlostné systémy zavádzajú pakety do siete bez toho, aby nejaké zariadenie kedy vypočítalo úplnú cestu pre pakety.
Verjon
Obyvateľstvo
Verjon má 248 obyvateľov (2009).
Smerovanie
Výber cesty
Vo veľkých systémoch je medzi zariadeniami toľko spojení a tieto spojenia sa menia tak často, že je nemožné, aby žiadne zariadenie vôbec vedelo, ako sú všetky zariadenia navzájom prepojené, nieto ešte vypočítať úplnú cestu cez nich. Takéto systémy vo všeobecnosti používajú smerovanie ďalšieho skoku.
Niekoľko smerovacích algoritmov nepoužíva deterministický algoritmus na nájdenie najlepšieho spojenia pre paket, ktorý sa má dostať z pôvodného zdroja do jeho konečného cieľa. Namiesto toho, aby sa predišlo preťaženiu horúcich miest v paketových systémoch, niekoľko algoritmov používa náhodný algoritmus – Valiantovu paradigmu – ktorý smeruje cestu k náhodne vybranému medzicieľu a odtiaľ do jeho skutočného konečného cieľa. V mnohých skorých telefónnych prepínačoch sa na výber začiatku cesty cez viacstupňovú prepínaciu štruktúru často používal randomizér.
V závislosti od aplikácie, pre ktorú sa vykonáva výber cesty, možno použiť rôzne metriky. Napríklad pri webových požiadavkách možno použiť cesty s minimálnou latenciou, aby sa minimalizoval čas načítania webovej stránky, alebo pri hromadných prenosoch údajov možno zvoliť najmenej využívanú cestu na vyváženie zaťaženia v sieti a zvýšenie priepustnosti. Obľúbeným cieľom výberu cesty je znížiť priemerné časy dokončenia prevádzkových tokov a celkovú spotrebu šírky pásma siete. Nedávno bola navrhnutá metrika výberu cesty, ktorá ako metrika výberu počíta celkový počet bajtov naplánovaných na okrajoch na cestu. Bola sprístupnená empirická analýza niekoľkých metrík výberu cesty vrátane tohto nového návrhu.
Viacerí agenti
V niektorých sieťach je smerovanie komplikované skutočnosťou, že žiadna entita nie je zodpovedná za výber ciest; namiesto toho je do výberu ciest alebo dokonca častí jednej cesty zapojených viacero entít. Komplikácie alebo neefektívnosť môžu nastať, ak si tieto subjekty zvolia cesty na optimalizáciu vlastných cieľov, ktoré môžu byť v rozpore s cieľmi ostatných účastníkov.
V modeli s jedným agentom, ktorý sa používa napríklad na smerovanie automaticky riadených vozidiel (AGV) na termináli, sa robia rezervácie pre každé vozidlo, aby sa zabránilo súčasnému používaniu rovnakej časti infraštruktúry. Tento prístup sa tiež označuje ako kontextové smerovanie.
Internet je rozdelený na autonómne systémy (AS), ako sú poskytovatelia internetových služieb (ISP), z ktorých každý riadi trasy zahŕňajúce jeho sieť. Smerovanie prebieha na viacerých úrovniach. Najprv sa cesty na úrovni AS vyberú prostredníctvom protokolu BGP, ktorý vytvorí sekvenciu AS, cez ktorú prechádzajú pakety. Každý AS môže mať viacero ciest, ktoré ponúkajú susedné AS, z ktorých si môže vybrať. Tieto rozhodnutia o smerovaní často korelujú s obchodnými vzťahmi s týmito susednými AS, ktoré nemusia súvisieť s kvalitou cesty alebo latenciou. Po druhé, keď už bola vybratá cesta na úrovni AS, často je na výber viacero zodpovedajúcich ciest na úrovni smerovača. Čiastočne je to spôsobené tým, že dvaja poskytovatelia internetových služieb môžu byť prepojení prostredníctvom viacerých pripojení. Pri výbere cesty na úrovni jedného smerovača je bežnou praxou, že každý ISP používa smerovanie hot-potato : posielanie prevádzky po ceste, ktorá minimalizuje vzdialenosť cez vlastnú sieť poskytovateľa internetových služieb – aj keď táto cesta predlžuje celkovú vzdialenosť k cieľu.
Uvažujme napríklad o dvoch ISP, A a B. Každý z nich má zastúpenie v New Yorku a je spojený rýchlym spojením s latenciou 5 – a každý má zastúpenie v Londýne prepojený 5 odkaz ms. Predpokladajme, že obaja ISP majú transatlantické spojenia, ktoré spájajú ich dve siete, ale spojenie A má latenciu 100 ms a B má latenciu 120 pani. Pri smerovaní správy zo zdroja v londýnskej sieti A do cieľa v newyorskej sieti B sa A môže rozhodnúť okamžite poslať správu B do Londýna. To šetrí A prácu pri odosielaní cez drahé transatlantické spojenie, ale spôsobuje, že správa má latenciu 125 ms, keď by druhá trasa bola 20 ms rýchlejšie.
Meracia štúdia internetových trás z roku 2003 zistila, že medzi pármi susedných ISP má viac ako 30 % ciest zvýšenú latenciu v dôsledku smerovania hot-potato, pričom 5 % ciest je oneskorených aspoň o 12 pani. Inflácia spôsobená výberom cesty na úrovni AS, hoci je značná, bola pripisovaná predovšetkým tomu, že BGP nemá mechanizmus na priamu optimalizáciu latencie, a nie egoistickým politikám smerovania. Bolo tiež navrhnuté, že ak by bol zavedený vhodný mechanizmus, poskytovatelia internetových služieb by boli ochotní spolupracovať na znížení latencie, a nepoužívať smerovanie hot-potato. Takýto mechanizmus neskôr publikovali tí istí autori, najskôr pre prípad dvoch ISP a potom pre globálny prípad.
Analytika trasy
Keďže internet a IP siete sa stali kritickými obchodnými nástrojmi, vzrástol záujem o techniky a metódy na monitorovanie smerovania sietí. Nesprávne smerovanie alebo problémy so smerovaním spôsobujú nežiaduce zníženie výkonu, prerušovanie alebo prestoje. Monitorovanie smerovania v sieti sa dosahuje pomocou nástrojov a techník na analýzu smerovania.
Centralizované smerovanie
V sieťach, kde je k dispozícii logicky centralizovaná kontrola nad stavom posielania, napríklad pomocou softvérovo definovanej siete, možno použiť smerovacie techniky, ktorých cieľom je optimalizovať globálne a celosieťové metriky výkonu. Toto využili veľké internetové spoločnosti, ktoré prevádzkujú mnoho dátových centier na rôznych geografických miestach pripojených pomocou súkromných optických prepojení, medzi ktoré patrí napríklad globálna WAN od Microsoftu, Facebook Express Backbone a B4 od Google.
Globálne metriky výkonu, ktoré je potrebné optimalizovať, zahŕňajú maximalizáciu využitia siete, minimalizáciu časov dokončenia toku prevádzky, maximalizáciu prevádzky doručenej pred konkrétnymi termínmi a skrátenie časov dokončenia tokov. Práca na neskoršej súkromnej sieti WAN pojednáva o modelovaní smerovania ako o probléme optimalizácie grafu tým, že sa celý rad zaradí do koncových bodov. Autori tiež navrhujú heuristiku na efektívne vyriešenie problému pri obetovaní zanedbateľného výkonu.
Gmina Puck
Gmina Puck je vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 243,29 km² a žije tu 21868 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 89,88 osôb/km².
Sídlom powiatu v ktorom sa gmina nachádza je mesto Puck.
Békéssky obvod
Békéssky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Békešskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Békés. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Vernoux
Vernoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Vernoux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Vernoux má 256 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Football League First Division
Football League First Division bola anglická futbalová súťaž, ktorá predchádzala dnešnej Premier League. Medzi rokmi 1888 až 1992 bola najvyššou ligou v Anglicku. Potom, čo sa Premier League osamostatnila, bola od roku 1992 do roku 2004 súťažou druhou najvyššou. V roku 2004 bola nahradená súťažou známou ako The Championship. Second Division bola nahradená League One a Third Division bola nahradená League Two.
História
Súťaž bola založená v roku 1888 riaditeľom Aston Villy Charlie Fosseym. Pôvodne sa jednalo o súťaž, v ktorej nastupovalo 12 klubov (Acrington, Aston Villa, Blackburn Rovers, Bolton Wanderers, Burnley, Derby County, Everton, Notts County, Preston North End, Stoke (teraz Stoke City ) a Wolverhampton Wanderers. V roku 1892 sa pridali kluby z Football Alliance, preto sa liga rozšírila na dve. Prvá získala názov Football League First Division a druhá Football League Second Division. Po ďalších 100 rokoch bola First Division najvyššou súťažou v Anglicku. Až v roku 1992 sa 22 tímov First Division rozhodlo odstúpiť z First Division a založiť Premier League. Kluby to urobili z dôvodu, že chceli maximalizovať svoje zisky z televíznych práv. V tom čase v Anglicku zaostával za Španielskom a Talianskom. Football League bola reorganizovaná. First Division bola premena na 2. najvyššiu súťaž, Second a Third Divison na 3. a 4. najvyššiu súťaž, v novom formáte potom pri všetkých súťažiach zostal systém play-off. Fourth Division bola ako jediná súťaž zrušená.
V roku 2004 bola z komerčných dôvodov premenovaná First Division na The Championship. Avšak naďalej zostala súťaž druhou najvyššou v Anglicku.
Počet tímov
† ako druhá najvyššia súťaž v Anglicku (od roku 1992)
Football League First Division (1992 – 2004, 2. úroveň)
Poznámka:
George Wald
George Wald (* 18. november 1906, New York, New York, USA† 12. apríl 1997, Cambridge, Massachusetts) bol americký biochemik.
V roku 1967 spolu s Ragnarom Granitom a Haldanom K. Hartlinom získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objavy týkajúce sa základných fyziologických a chemických procesov v oku. Wald bol ocenený za svoju prácu na biochémii rodopsínu.
Životopis
Pochádzal z prisťahovaleckej židovskej rodiny. Štúdiá ukončil v roku 1932 na Columbijskej univerzite.
Volejbalová konfederácia Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku
Volejbalová konfederácia Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku (, skr. NORCECA) je severoamerická športová konfederácia, ktorá združuje volejbalové zväzy severoamerických, stredoamerických a karibských štátov a organizuje súťaže v tomto regióne vo volejbale a plážovom volejbale. Vznikla v roku 1968 a sídli v Santo Domingo, v Dominikánskej republike. Združuje 41 národných volejbalových zväzov a na jej čele stojí Cristóbal Marte Hoffiz z Dominikánskej republiky. NORCECA je jednou z piatich členských konfederácií Medzinárodnej volejbalovej federácie (FIVB).
George Wald
Životopis
Od roku 1950 bol členom National Academy of Sciences, od roku 1958 členom American Philosophical Society. Bol profesorom biológie na Harvardovej univerzite a v roku 1977 odišiel do dôchodku.
Volejbalová konfederácia Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku
Dejiny
Myšlienka zrodu kontinentálnej volejbalovej federácie na americkom kontinente sa zrodila u terajšieho prezidenta FIVB, Dr. Rubén Acosta Hernándeza v roku 1966 pri organizovaní Stredoamerických a karibských hier v Portoriku. O 2 roky neskôr keď sa k Dominikánskej republike, Haiti, Kube a Portoriku pridali Kanada a Spojené štáty, vznikla NORCECA. O rok neskôr už organizovala prvé kontinentálne majstrovstvá.
Zóny NORCECA
Členské federácie sú rozdelené geograficky do 7 volejbalových zón:
Členské federácie
Členom NORCECA je 41 federácií, z toho 6 členov je iba asociovaných: Bonaire, Saba, Saint Martin, Sint Maarten, Svätý Eustach a Turks a Caicos.
Bývalým členom boli Holandské Antily (Nederlands Antilliaanse Volleybal Bond), ktoré boli členom NORCECA do roku 2010.
Gyulský obvod
Gyulský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Békešskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Gyula. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Condamine (Jura)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Puławy
Gmina Puławy je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 160,81 km² a žije tu 11172 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 69,47 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Puławy.
Albert Apponyi
Albert Apponyi alebo Albert Aponi (* 29. máj 1846, Viedeň† 7. február 1933, Ženeva) bol uhorský a maďarský politik a diplomat.
Po štúdiu na jezuitskom gymnáziu v Kalksburgu (18641868) pokračoval štúdiom práva na univerzitách v Budapešti a Viedni. Potom cestoval po Nemecku, Francúzsku, Taliansku a Egypte.
Od roku 1872 bol politicky činný (poslanec uhorského snemu, 19001903 jeho predseda), v rokoch 19061910 a 19171918 minister kultu a výučby. V roku 1911 navštívil USA, kde mal prehovoriť na oslavách G. Washingtona. Po snahách a upozorneniach Slovákov žijúcich v USA mu to nebolo umožnené. Vypuknutie prvej svetovej vojny privítal so slovami „Na začiatku tohto účtovania my len jedným slovom môžeme odpovedať, a síce tým, čo je na perách celej verejnosti, a to slovo je: Tak konečne (végre)!“ Počas existencie Maďarskej republiky rád sa zdržiaval v Malinove na území novovzniknutého Česko-Slovenska, pretože ako aristokrat mal obavy o svoj život. Úrady Česko-Slovenska mu to umožnili pod podmienkou, že sa viac nebude angažovať proti slovenským záujmom. Po páde Kunovho režimu sa vrátil do Maďarska do diplomatických funkcií a následne ho česko-slovenské úrady vyhlásili za persona non grata. Viedol maďarskú delegáciu na mierovej konferencii v Paríži (ktorá vyjednávala Trianonskú zmluvu). Od roku 1920 poslanec maďarského parlamentu, od roku 1923 zástupca Maďarska v Spoločnosti národov.
Albert Apponyi bol predstaviteľ „viacerých politických strán reprezentujúcich záujmy maďarských vládnych kruhov a št.[átnej] ideológie pretvorenia Uhorska na jednonárodný maď.[arský] monolit.“ Vypracoval známe Apponyiho školské zákony, ktoré mali výrazne maďarizačný charakter vyvolali protesty slovenských reprezentantov v Uhorsku a slovakofilov v zahraničí (Bjørnstjerne Bjørnson) a medzi slovenských vysťahovalcov v Spojených štátoch vysielal kňazov, ktorí podporovali myšlienku jediného maďarského národa v Uhorsku. V medzivojnovom období patril medzi zástancov legitimizmu (návrat Habsburgovcov na trón), snažil sa nájsť podporu s cieľom revízie Trianonskej zmluvy a podporoval iredentistickú politiku horthyovského Maďarska (o.i. obnova Uhorska v jeho pôvodných hraniciach).
Žakýlsky hrad
Žakýlsky hrad alebo Brezový hrad je zaniknutý hrad nad miestnou časťou Žakýl obce Podhorie. Stojí na vrchu, nazývanom Brezový hrad.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o existencii Žakýlskeho hradu pochádza z roku 1560, no vzhľadom na podobnosť s ostatnými blízkymi hradmi Pohronia sa predpokladá existencia hradu už od 13. storočia. Prvá a zároveň aj posledná nepriama zmienka o hrade je až z roku 1560, kedy dal cisár Ferdinand I. vypočuť svedkov, ktorí pri hraničných sporoch zhodne označili za medzník chotárnu studničku pod „starým hradom“. Rozloha hradu a obdobie jeho existencie napovedá, že vznikol spolu s rozmachom ťažby striebra v Banskej Štiavnici. Túto možnosť predostrel vo svojej práci Sitno a čo z neho vidieť aj Andrej Kmeť, ktorý uviedol, že ''F. R. Osvald upozornil ma na cestu do hradu vedúcu, po ktorej vraj kedysi (dľa podania ľudového) vozievali striebornú fúru z Kremnice do Štiavnice, a tak potom ďalej do Viedne. Cesta tá vraj išla od kremnickej hradskej, tam, kde sa táto vyše Sv. Kríža spája s hronskou hradskou, cez Hron, hore na Močiar, popri Pustom hrade, dolu do Teplej. V chotáre močaranskom značí sa vraj dosť dobre, miestami vidieť ešte dlažbu kamennú. Na hradskej tejto mohol hrad podať striebornej fúre cez noc bezpečný útulok.'' Zánik a existencia hradu čaká stále na hlbšie preskúmanie.
Súčasný stav
Po Žakýlskom hrade zostali len nepatrné pozostatky múrov, hradných terás a priekop uprostred lesa na území z rozsahom 200x20 metrov.
Versailleux
Versailleux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Versailleux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Versailleux má 331 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Koza skrutkorohá
Koza skrutkorohá (iné názvy: markhur, markúr, Falconeriho koza; lat. Capra falconeri) je druh z rodu koza (Capra).
Vyskytuje sa v západnej časti Himalájí a priľahlých pohoriach. Divo žijúca populácia sa odhaduje na 5 754 jedincov.
Koza skrutkorohá je národné zviera Pakistanu.
Systematika
Pozri v článku Capra (rod)
Condes (Jura)
Condes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Koza skrutkorohá
Opis
Koza skrutkorohá váži od 32 do 110 kg a v kohútiku meria od 65 do 115 cm, čo z nej robí najvyššieho zástupcu rodu. Dĺžka tela je 132 až 186 cm. Samce cítiť prenikavých zápachom, ktorý je ešte silnejší ako ten u kozy domácej.
Obe pohlavia majú stočené rohy podobné vývrtke, ktoré sa smerom ku koncom od seba oddiaľujú. Rohy samcov môžu byť až 160 cm dlhé, rohy samíc dorastajú dĺžky najviac 25 cm.
Condes (Jura)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Koza skrutkorohá
Spôsob života a správanie
Na jar a v lete sa živí trávami, počas jesene a zimy listami a konárikmi. Je aktívna hlavne ráno a večer. Jej hlavnými predátormi sú rysy, leopardy snežné, vlky a medvede. Mláďatá sa môžu stať korisťou orla skalného. Koza skrutkorohá má ostrý zrak a silný čuch, čo jej umožňuje detekovať predátorov. Tvorí stáda zvyčajne o veľkosti 9 jedincov, tvorené samicami a mláďatami. Dospelé samce žijú prevažne samotársky. Dospelé samice a mláďatá tvoria väčšinu, 63% populácie. Počas leta samce ostávajú v lesnatých porastoch, zatiaľ čo samice sa presúvajú na vyššie položené, skalnaté miesta.
Obdobie párenia prebieha počas zimy, kedy samce zvádzajú vzájomné súboje s použitím rohov. Gravidita trvá od 135 do 170 dní. Samice zvyčajne rodia jedno alebo dve, niekedy aj tri mláďatá.
Koza skrutkorohá sa dožíva 10 až 13 rokov.
Rozšírenie
Vyskytuje sa v Indii, Pakistane, Afganistane, Tadžikistane, Turkménsku a Uzbekistane.
Koza skrutkorohá je prispôsobená na život v horských svahoch v nadmorských výškach od 600 do 3 600 metrov. Zvyčajne obýva kroviny tvorené dubmi, borovicami a borievkami.
Ohrozenie a ochrana
Na červenom zozname IUCN je koza skrutkorohá zaradená medzi „takmer ohrozené“ druhy. Čelí hrozbám akými sú pytliactvo, konkurencia o potravu s domestikovaným dobytkom a s tým súvisiacim rizikom prenosu chorôb a hybridizácie s kozou domácou. Trend populácie je stúpajúci.
Hampden Park
Hampden Park často označovaný ako Hampden, je futbalový štadión v oblasti Mount Florida v Glasgowe v Škótsku. S kapacitou 51,866 slúži ako národný futbalový štadión škótskej reprezentácie a viac ako storočie bol štadiónom domovom klubu Queen's Park. Hampden pravidelne hostí posledné fázy súťaží Škótskeho pohára a Škótskeho ligového pohára a používa sa aj na hudobné koncerty a iné športové podujatia. V roku 2014 bol napríklad prekonfigurovaný ako atletický štadión pre Commonwealth Games 2014.
Otvorenie štadióna
V čase otvorenie Hampden Parku v roku 1903 bol štadión najväčší na svete s kapacitou niečo vyše 100 000 divákov. Kapacita sa medzi rokmi 1927 až 1937 zvyšovala a dosiahla až 150 000 divákov. Rekordná návštevnosť štadióna bola 149 415 divákov na zápase Škótsko - Anglicko v roku 1937. Je to európsky rekord v návštevnosti na medzinárodný futbalový zápas. Prísnejšie bezpečnostné predpisy znamenali, že kapacita bola v roku 1977 znížená na 81 000. Štadión bol odvtedy kompletne zrekonštruovaný, pričom posledné práce boli dokončené v roku 1999.
Na štadióne sídlia kancelárie Škótskej futbalovej asociácie (SFA) a Škótskej profesionálnej futbalovej ligy (SPFL). Hampden hostil prestížne športové podujatia, vrátane troch finále Európskeho pohára / Ligy majstrov, dvoch finále Pohára víťazov pohárov a finále Pohára UEFA.
Hampden je štadión kategórie 4 UEFA.
Bukovská brázda
Bukovská brázda je geomorfologickou časťou Pezinských Karpát, podcelku Malých Karpát. Leží na severozápadnom okraji podcelku, v páse od Rohožníka po Bukovú.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Fatransko-tatranská oblasť → Malé Karpaty → Pezinské Karpaty → Bukovská brázda ***
Západná časť Malých Karpát odvádza vodu do Borskej nížiny, ktorá patrí do povodia Moravy. Z Bukovskej brázdy vedú potoky cez Plavecké predhorie do Rudavy. Najvýznamnejšie sú Hrudky, Trstienka, Libuša, Smrekovec a Rudavka. V severnej časti je na riečke Hrudky vybudovaná vodná nádrž Buková. Obcami na okraji územia prechádza cesta II/501 (Lozorno – Plavecký Mikuláš – Jablonica).
Chránené územia
Takmer celá táto časť Malých Karpát je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty, vyňatá je len juhozápadná časť v okolí Rohožníka a Sološnice. Osobitne chránenými územiami sú národná prírodná rezervácia Roštún a Pohanská, prírodná rezervácia Buková a prírodná pamiatka Deravá skala a Bukovina.
Turizmus
Turisticky atraktívne je okolie Plaveckého Podhradia s ruinami Plaveckého hradu a viacerými jaskyňami, no tiež severná časť v okolí vodnej nádrže Buková. Osídlenie v paleolite bolo preukázané v jaskyni Deravá skala pri Plaveckom Mikuláši a severným okrajom údolím riečky Chotár viedla v stredoveku dôležitá Česká cesta. Sieť turistických chodníkov prepája túto časť so zvyškom Malých Karpát.
Hlboká cesta (Bratislava)
náhľad|Horná časť Hlbokej cesty
Hlboká cesta je ulica v Bratislave v Starom Meste. Jej horná časť je vysekaná v skale a táto je neprejazdná pre motorovú dopravu.
História
Hlboká cesta nesie svoje pomenovanie už od 15. storočia, kedy sa ulica volala Tieffen Weg. Z roku 1493 pochádza prvá zmienka o kameňolome, kamene z neho sa používali na stavbu mestských hradieb a domov.
Počas morovej epidémie v roku 1713 do okolia Hlbokej cesty utieklo mnoho ľudí z mesta, kde sa šírila nákaza, ktorí tak premenili pôvodne gaštanový les v okolí na upravenú krajinu. Na znak vďaky, že prežil, dal J. G. Lauermann po morovej epidémii postaviť kaplnku sv. Petra pod Kalváriou. Druhú kaplnku Panny Márie Snežnej postavil na mieste dnešného rovnomenného kostola nad kameňolomom. V mieste niekdajšieho kameňolomu bola v roku 1889 grófkou Gabrielou Szápáryovou založená Lurdská jaskyňa, ktorá bola inšpirovaná grófkinou návštevou francúzskych Lúrd.
V okolí cesty sa nachádzali aj dva pramene, ktoré sa využívali pre mestský vodovod. V roku 1842 sa na Hlbokej ceste spomína mariánsky kúpeľ (Marienbad, Máriafürdő), ktorý opísali ako "zábavné zariadenie s tancom a hudbou". Vo vodách mariánskeho kúpeľa však neboli žiadne liečivé látky a tak bol zrušený. Nachádzal sa na dnešnej Nekrasovovej ulici.
V 18. storočí sa na okolitých svahoch nachádzali vinice a preto tu postupne vznikol vinársky podnik Palugyay alebo podniky Lenárd a Laban, ktoré mali pivnice na výrobu šampanského.
V roku 1900 bol na ulici otvorený sirotinec, ktorý je dnes kultúrnou pamiatkou a slúži ako základná škola Hlboká.
Hlboká cesta kedysi siahala od Šancovej až po dnešnú Brniansku ulicu, no neskôr bola rozdelená a zvyšný úsek od krčmy Funus dostal názov Ulica Prokopa Veľkého.
Versonnex
Versonnex môže byť:
Barbara Waltersová
Barbara Waltersová, ( * 25. september 1929, Boston, Massachusetts, USA† 30. december 2022, New York, New York, USA) bola americká novinárka, moderátorka spravodajských a publicistických relácii, ako napríklad Today, Evening News, 20/20 a The View. Je držiteľkou ceny Emmy a má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Bodliak tŕnitý
Bodliak tŕnitý je dvojročná bylina z  rodu bodliak (Carduus) z  čeľade astrovité (Asteraceae). Bodliak tŕnitý je najvýznamnejší z u nás rastúcich druhov a často sa vyskytuje na pasienkoch a na rumoviskách od nížin až do horského stupňa. Bodliaky spolu s pichliačmi, lopúchmi a ďalšími príbuznými rodmi tvoria podčeľaď bodliakovaté.
Barbara Waltersová
Životopis
Waltersová sa narodila v Bostone, 25. septembra 1929. Jej rodičia boli deti ruských Židov.
Bodliak tŕnitý
Opis
Bodliak tŕnitý je dvojročná pichľavá bylina vysoká 50 až 150 cm. Byľ má kučeravo páperistú, od polovice priamo rozkonárenú a až pod úbory kučeravo krídlatú. Krídla sú široké až 8 mm a zakončené sú ostňami dlhými do 5 mm. Konáre sú nerovnako dlhé s jednotlivými, zriedka nakopenými úbormi.
Barbara Waltersová
Životopis
Waltersová začala svoju kariéru v relácii Today na začiatku 60. rokov ako spisovateľka a producentka segmentov ženských zaujímavých príbehov. Jej popularita u divákov viedla k tomu, že dostávala viac vysielacieho času a v roku 1974 sa stala spolu-moderátorkou programu a prvou ženou, ktorá zastávala takúto pozíciu v americkom spravodajskom programe.
Bodliak tŕnitý
Opis
Listy sú v obryse podlhovasto kopijovité, perovito laločnaté až perovito zárezové, so 4 alebo 6 pármi dlaňovito laločnatých segmentov. Laloky sú s ostňami do 5 mm. Listy sú na líci lysé, na rube na žilnatine chlpaté a zbiehajú na stonku ako ostnaté krídla.
Barbara Waltersová
Životopis
Počas roku 1976 sa stala prvou ženskou spoluzakladateľkou večerného spravodajského programu siete spolu s Harrym Reasonerom na televízii ABC Evening News. Waltersová pracovala ako producentka a spolumoderátorka v spravodajskom časopise televízie ABC, 20/20 od roku 1979 do roku 2004. Každoročne, vysielala špeciálny program, vysielaný televíziou ABC, s názvom Barbara Walters' 10 Most Fascinating People. Waltersová vyspovedala všetkých amerických prezidentov. Medzi jej respondentmi bolo aj mnoho významných osobností zo sveta: egyptský prezident Anvar as-Sádát, izraelský premiér Menachem Begin, iránsky šah Muhammad Rezá Pahlaví, ruskí prezidenti Boris Jeľcin a Vladimír Putin, britská premiérka Margaret Thatcherová, kubánsky prezident Chávez, sýrsky prezident Bašár al-Asad, juhoafrický prezident Nelson Mandela, indická premiérka Indira Gándhíová a český prezident Václav Havel.
Od roku 1997 začala spolu-moderovať populárnu každodennú dopoludňajšiu talkshow The View, spolu s Whoopi Goldbergovou, Joy Beharovou, Elisabeth Hasselbeckovou a Sherri Shepherovou. V roku 1989 bola uvedená do televíznej siene slávy a v roku 2007 získala hviezdu na hollywoodskom chodníku slávy. V roku 2000 dostala cenu za celoživotné dielo od Národnej akadémie televíznych umení a vied.
Bodliak tŕnitý
Opis
Úbory s priemerom 25 až 35 mm sú sediace, vzpriamené a na konci konárikov. Zvyčajne sú jednotlivé, zriedka nakopené po 2 až 5. Zákrov je guľovitý, dlhý 20 až 25 mm a na báze je pavučinatý. Zákrovné listene sú čiarkovito kopijovité, dlho končisté, zakončené žltým ostňom.
Barbara Waltersová
Životopis
Svojej profesii, sa venovala nepretržite od roku 1951 až do odchodu do dôchodku v roku 2015.
Bodliak tŕnitý
Opis
Kvety sú červenofialové, zriedka biele, dlhé 16 až 18 mm. Nažky dlhé 3 až 4 mm sú slabo vráskavé, na vrchole s úzkou korunkou. Chocholec je nedelený, dlhý 10 až 13 mm.
Barbara Waltersová
Úmrtie
Waltersová zomrela vo svojom dome na Manhattane 30. decembra 2022 vo veku 93 rokov.
Bodliak tŕnitý
Rozšírenie
Prirodzeným areálom rozšírenia bodliaka tŕnitého sú mierne oblasti Eurázie. Vyskytuje sa vo všetkých stredoeurópskych štátoch, včítane Pobaltia. Na západe je jeho areál ohraničený Francúzskom, Írskom a Veľkou Britániou, na severe Nórskom a Švédskom, na juhu Talianskom, Gréckom a Tureckom, pričom v Afrike zasahuje aj do Líbye. Na východe sa tiahne cez Bielorusko, Ukrajinu, východné a južné oblasti európskeho Ruska, Krym, Kazachstan, Kirgizsko, severný Kaukaz, Pakistan, Tibet, centrálnu Čínu, vnútorné Mongolsko, Kóreu a Japonsko.
Introdukovaný je v Severnej Amerike od Nového Škótska, cez Quebec, Ontário a Britskú Kolumbiu v Kanade a v USA od atlantického po tichomorské pobrežie (okrem južných štátov). Zavlečený je aj v Uruguaji, v Južnej Amerike a v austrálskej Viktórii.
Ekológia
Bodliak tŕnitý je častý na pasienkoch, úhoroch, rumoviskách a rúbaniskách od nížin až do horského stupňa. Obľubuje výhrevné, vysychavé, výživné, zásadité až neutrálne, hlinitopiesočnaté pôdy. Kvitne od júna do októbra.
Poddruhy
Webové stránky POWO uznávané tieto poddruhy:
Vyšniansky vrch
Vyšniansky vrch je vrch v Ľubovnianskej vrchovine, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Matysová, približne východne od Starej Ľubovne.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Matysová. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná obec Matysová a na východnom obec Malý Lipník, severne sa nachádza Sulín a juhozápadne mesto Stará Ľubovňa.
Opis
Vyšniansky vrch leží v rázsoche, ktorá vedie východným smerom z oblasti sedla Hliniská, neďaleko Širokého vrchu. Severne sa nachádza Sliboň, Soľovka a Okrúhla , západne Osly , Široký vrch, Hrubá klada  a Nemecký vrch , južne Chotárňa , Vysoká  a Na Babiu  a východne Orlovská Magura , Kurčínska Magura , Patria  a Skalka. Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu z južných častí odvádza potok Lipník, zo severných jeho prítok Blízky potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva horská lúka, obkolesená lesným porastom, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Ľubovnianskej vrchoviny, no tiež Čergov, Bachureň, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, Spišskú Maguru a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z blízkej obce Matysová.
Conliège (obec)
Conliège je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gmina Pułtusk
Gmina Pułtusk je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 133,72 km² a žije tu 23809 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 178,05 osôb/km².
Gmina Puńsk
Má rozlohu 138,37 km² a žije tu 4419 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 31,94 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sejny.
Versonnex (Ain)
Versonnex je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Versonnex má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Versonnex má 2089 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
The Day Henry Met
The Day Henry Met je írsky animovaný seriál pre deti v predškolskom veku. Hlavnou postavou je zvedavý štvorročný chlapec Henry, ktorý každý deň stretne niekoho alebo niečo nové. V seriáli môžu rozprávať aj predmety, s ktorými sa Henry rozpráva o nových informáciách. Doposiaľ bola vyrobení 2 série.
Výťah
Všetky epizódy seriálu sú postavené na rovnakom princípe: Epizóda sa začína, napríklad v epizóde Deň, keď Henry stretol futbalovú loptu, čítaním názvu epizódy deťmi.
Poznávacia funkcia
Poznávacia funkcia seriálu sa preniesla aj do kresliacich hier na internete. Na stránke Nick Jr. sú uvedené obrázky daných scén zo seriálu pre vyfarbenie.
Produkcia
Seriál The Day Henry Met v súčasnosti má veľkú popularitu u predškolských divákoch na staniciach Nick Jr Australia, Nick Jr UK, Nick Jr Česká republika… Nickelodeon v súčasnosti vysiela 26 epizód a vyrába 2. sériu – nových 26 päťminútových epizód. Seriál bol predaný aj viacerým televíziám vo svete – RTÉ (Írsko), TV Ontario, Television Francaise Ontario a Knowledge Network (Kanada), Canal Plus (pre všetky francúzsky hovoriace oblasti na celom svete), ABC (Austrália), Kids TV (Kórejská republika), YLE (Fínsko), SVT (Švédsko) a HMH (USA). Hudba v seriáli znie v orchestrálnom podaní, čo je pre malé deti veľmi upokojujúce.
Charakteristika hlavnej postavy
Henry je malý inteligentný chlapec, ktorý sa túži každý deň naučiť sa niečo nové. Stretáva rôzne predmety a neskôr sa vžije do istého povolania, stane sa napríklad rozhodcom, rytierom, či hĺbkovým potápačom. Je otvorený novým priateľstvám, vďaka ktorým sa dozvedá nové informácie.
Steve Austin, animátor série, vytvára scény a postavy neuveriteľne realisticky, hoci nie sú dokonale nakreslené. Animácia vyzerá akoby bola načrtnutá ceruzkou, čo robí sériu viac komunikatívnu, pretože nič v živote nie je dokonalé. Susan Broe, producentka seriálu, včlenila množstvo rodinných a všedných tém tak, aby tento seriál zabavil každého diváka.
Poslaním seriálu je preskúmať všetko, čo život ponúka, a byť príjemným ku každému, s kým sa stretnete. Henry je príkladom človeka, ktorý sa teší zo života a správa sa ku každému s úctou a rešpektom, akoby sa mal správať každý.
Newdegate
Newdegate je mesto v poľnohospodárskej oblasti Great Southern, 399 km juhovýchodne od Perthu a 52 km východne od Lake Grace v Západnej Austrálii. Za mesto bolo vyhlásené v roku 1925 a meno dostalo podľa Sira Francisa Newdegatea, guvernéra Západnej Austrálie v rokoch 1920 až 1924. Ministerstvo poľnohospodárstva a potravinárstva Západnej Austrálie prevádzkuje jednu zo svojich 13 výskumných staníc v oblasti Newdegate.
Podľa sčítania obyvateľov v roku 2021 malo Newdegate 159 obyvateľov.
Newdegate sa nachádza v srdci juhovýchodného regiónu Wheatbelt v Západnej Austrálii – asi v polovici cesty medzi Perthom na západe a Esperance na juhovýchode. Je to veľmi úspešná oblasť pestovania obilia a chovu oviec. Ide o riedko osídlený podregión s rozlohou asi 47 000 km2.
Miestny úrad otvoril v roku 1926 pán B. Carruthers z Lake Grace. V tom istom roku sa severovýchodne od mesta našiel zlatý útes.
V roku 1932 družstvo pestovateľov obilia Wheat Pool of Western Australia oznámilo, že mesto bude mať na železničnej vlečke nainštalované dva obilné výťahy, každý z nich vybavený motorom.
Okolité oblasti pestujú pšenicu a iné obilniny.
Dni poľnohospodárskeho vybavenia
Každoročne sa v Newdegate, už od roku 1973 konajú Machinery Field Days. Výstavy zahŕňajú stroje a poľnohospodárske vybavenie, ako aj súťaže v strihaní oviec, súťaž oviec a prasiatok, výstavy dobytka, ochutnávky vín, umelecké súťaže a výstavy, živá hudba a zábava. V roku 2007 sa konala módna súťaž pre produkty z prírodných vlákien.
Idaios z Kyrény
Idaios bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.
Idaios z líbijskej Kyrény, nazývaný aj Nikator, bol na 126. olympijských hrách v roku 276 pred Kr. korunovaný olivovým vencom (zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku ) za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol hlavným olympijským pretekom a menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. Idaiovým menom preto od tej chvíle nazývali 126. olympiádu, ktorej dátum, ako aj ostatných olympiád, používali pri datovaní. Olympiádou Idaia datoval napr. staroveký autor Pausanias začiatok vlády syrakúzskeho tyrana Hieróna I.: „Dosiahol vládu v druhom roku sto dvadsiatej šiestej olympiády, v ktorej v stadiu zvíťazil kyrénsky Idaios." Meno olympionika Idaia uvádza aj historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika . Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Vesancy
Vesancy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Vesancy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Vesancy má 523 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Conte (Jura)
Conte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NFT
Zástancovia NFT tvrdia, že NFT poskytujú verejný certifikát pravosti alebo dôkaz o vlastníctve, ale zákonné práva sprostredkované NFT môžu byť neisté. Vlastníctvo NFT, ako je definované blockchainom, nemá žiadny vlastný právny význam a nevyhnutne nezaručuje autorské práva, práva duševného vlastníctva alebo iné zákonné práva na súvisiaci digitálny súbor. NFT neobmedzuje zdieľanie alebo kopírovanie súvisiaceho digitálneho súboru a nebráni vytváraniu NFT odkazujúcich na identické súbory.
Trh NFT dramaticky vzrástol od roku 2020 do roku 2021: obchodovanie s NFT sa v roku 2021 zvýšilo na viac ako 17 miliárd USD, čo je o 21 000 % viac ako celkových 82 miliónov v roku 2020. NFT sa používali ako špekulatívne investície a vzbudili čoraz väčšiu kritiku za energetické náklady a uhlíkovú stopu spojenú s overovaním blockchainových transakcií, ako aj ich časté používanie v umeleckých podvodoch. Trh NFT bol tiež prirovnávaný k ekonomickej bubline alebo Ponziho schéme. V máji 2022 sa trh NFT začal rútiť.
Charakteristika
NFT je jednotka dát uložená na type digitálnej peňaženky nazývanej blockchain, ktorú možno predávať a obchodovať s ňou. NFT môže byť spojená s konkrétnym digitálnym alebo fyzickým aktívom, ako sú obrázky, umenie, hudba a môže poskytnúť licenčné práva na použitie aktíva na špecifikovaný účel. S NFT (a prípadne súvisiacou licenciou na používanie, kopírovanie alebo zobrazovanie podkladového aktíva) možno obchodovať a predávať ich na digitálnych trhoch. Mimoprávna povaha obchodovania s NFT zvyčajne vedie k neformálnej výmene vlastníctva aktíva, ktorá nemá žiadny právny základ na presadzovanie, a tak často poskytuje o niečo viac, než len použitie ako symbol statusu.
NFT fungujú ako kryptografické tokeny, ale na rozdiel od kryptomien, ako sú Bitcoin alebo Ethereum, nie sú zameniteľné. NFT sa vytvárajú, keď blockchainy spájajú záznamy obsahujúce kryptografický hash..Tento kryptografický transakčný proces zabezpečuje autentifikáciu každého digitálneho súboru poskytnutím digitálneho podpisu, ktorý sleduje vlastníctvo daného NFT.