cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filotheos Kokkinos
Životopis
Narodil sa okolo roku 1300 v Solúne do chudobnej rodiny so židovského pôvodu z matkinej strany. Aby si mohol dovoliť vzdelanie, pracoval ako kuchár u Tomáša Magistra. Po tom, ako nadobudol vzdelanie, stal sa niekedy v jeho raných dvadsiatich rokoch mníchom. Pravdepodobne sa tak stalo v monastieri Chortaïtes neďaleko Solúna. Následne sa stal hieromníchom na Athose. Niekedy v rokoch 1340/41 sa vrátil do Solúna, kde mu bolo zverené riadenie monastiera Filokalou. Možno od roku 1344 pôsobil ako igumen v monastieri Veľká Lávra, kde nadobudol veľké uznanie, čo viedlo k tomu, že bol v roku 1347 zvolený a vysvätený za biskupa, metropolitu Hérakleie Tráckej. Ako biskup sa v roku 1351 zúčastnil na cirkevnom sneme zvolanom patriarchom Kallistom I. Snem riešil otázku hésychazmu. V tom istom roku janovskí žoldnieri vyplienili jeho metropolitné sídlo, o čom podáva správu vo svojich dielach. Pomohol vykúpiť zajatých mešťanov. Sám počas svojho biskupského obdobia zrejme väčšinu času trávil v Konštantínopole.
V roku 1353 bol ako verný prívrženec hésychazmu a priateľ cisára Jána VI. Kantakuzéna dosadený na stolec ekumenického patriarchu. Stalo sa tak z dôvodu, že Kallistos odmietol korunovať za cisára Kantakuzénovho syna Matúša. Patriarchom bol ale len do roku 1355. Po Kantakuzénovej abdikácii bol totižto na stolec opätovne dosadený predchádzajúci patriarcha Kallistos. Ďalšie desaťročie strávil väčšinou v konštantínopolskom kláštore Krista Akathalepta, kde aktívne tvoril. Patriarchom sa opätovne stal až v roku 1364 po Kallistovej smrti. Do jeho druhého obdobia patriarchátu spadá kanonizácia Gregora Palamu za svätého. Oponoval cirkevnej únii so Západom i osobnej konverzii Jána V. na katolicizmus. Za jeho patriarchátu bola čiastočne obnovená jurisdikcia ekumenického patriarchu nad Srbskom a samotný Filotheos si robil nároky na autoritu nad celou cirkvou. Po nástupe cisára Andronika IV. na trón bol znovu zosadený a poslaný do niektorého konštantínopolského kláštora (možno Akathaleptos). Zomrel niekedy pred rokom 1379. Čoskoro po smrti začal byť uctievaný ako svätý.
Dielo
Filotheos bol plodným autorom. Napísal viacero homiletických a dogmatických diel, ako aj niekoľko hagiografií. Ako obranca hésychazmu napísal 14 diel proti Barlaamovi z Kalábrie a 15 diel proti Nikéforovi Grégorovi. Napísal aj dve liturgické príručky Diataxeis. Boli využívané v gréckom i slovanskom pravoslávnom prostredí. Bol pravdepodobne najvýznamnejším hagiografom palaiológovského obdobia. Venoval sa najmä dobovým hésychastom a svätcom z jeho rodného mesta. Najvýznamnejšie životopisy z jeho pera sa zaoberali životom svätého Sávu Mladšieho a Germana Maroula a patriarchu Izidora I. Boucheira. Napísané boli na relatívne vysokej úrovni štýlu, boli plné biblických, liturgických, patristických citátov a narážok. Ponúkajú pohľad do byzantskej spoločnosti štrnásteho storočia. Skladal tiež životopisy (vitae), logoi a enkomiá svätých z predchádzajúcich storočí. Významné je aj dlhé enkomion na Gregora Palamu. Historickú hodnotu majú jeho reč a list (Logos historikos) o dobytí Hérakleie. Bývajú mu pripisované aj viaceré hymny, ktorých autorom však mohol byť Filotheos Sinaita.
Gilles
Gilles môže byť:
Oxidačné číslo
Oxidačné číslo nie je skutočná fyzikálna veličina, slúži len ako pomôcka (hlavne) pri tvorbe názvoslovia anorganických zlúčenín. Jeho hodnota sa zapisuje rímskymi číslicami ako horný index napravo od atómu (resp. skupiny atómov) a pohybuje sa v intervale od -IV do VIII, v prípade skupiny atómov aj viac - napr. X pre skupinu (S4)X v tetrationanovom anióne S4O62-.
Pravidlá stanovenia oxidačného čísla
Pre stanovenie oxidačných čísel v časticiach (látkach) treba vychádzať z hodnôt elektronegativít jednotlivých prvkov, zo vzorca a z definície, že súčet oxidačných čísel jednotlivých atómov častice (látky) sa rovná celkovému náboju častice (látky). Pre určenie hodnoty oxidačného čísla ďalej platia nasledovné pravidlá (skôr uvedené pravidlo je nadradené neskôr uvedenému):
Prípony oxidačných čísel
Pre rôzne kladné oxidačné stavy sa používajú nasledovné prípony:
Poznámky
Zatiaľ ide iba o návrh.
Hinalugovia
náhľad|Hinalugovia Hinalugovia alebo (?)Chinalugovia alebo (?)Chynalygovia ( a pod.) je etnikum žijúce v oblasti východného Kaukazu, v horskej obci Chynalyg (staršie Chinalug) a v obci Vladimirovka. Celkovo ide asi o 3 000 ľudí. Väčšinovým náboženstvom Chinalugov je sunnitský islam.
Podobne ako ostatné etniká obývajúce túto oblasť aj Hinalugovia sa živili chovom zvierat - najmä oviec, vyrábali mliečne výrobky: syry, mlieko, kyslé mlieko.
Až do obdobia kolektivizácia prevládali medzi príslušníkmi kmeňa patriarchálne vzťahy. Zvyčajným boli zjavy ako krvná pomsta, dohodnuté manželstvá s venom - preferovali sa manželstvá medzi bratrancami a sesternicami.
Le Loroux-Bottereau (obec)
Le Loroux-Bottereau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kryptológia
thumbnail|[[Nemecko|Nemecký Lorenzov šifrovací prístroj, používaný v 2.svetovej vojne pre zašifrovanie správ na vysokej úrovni určené generálnemu štábu]] Kryptológia (z gréckeho kryptos= ukrytý + logos = slovo, náuka) je veda o utajení obsahov správ. V súčasnosti sa kryptológia považuje za časť matematiky a počítačových vied, pričom je veľmi pridružená k informatike, počítačovej bezpečnosti a počítačovému inžinierstvu. Kryptológia je používaná v technologicky vyspelých aplikáciách; napríklad v zabezpečení peňažných bankomatov, počítačových hesiel a v elektronickom obchode. Vo všetkých týchto faktoroch zohráva veľkú úlohu práve kryptológia. Kryptológia sa rozdeľuje na kryptografiu, kryptoanalýzu a steganografiu.
Terminológia
Až do novoveku kryptológia označovala takmer výlučne šifrovanie, proces zmeny otvoreného obsahu textu do nezrozumiteľnej podoby (zašifrového textu). Dešifrovanie je opačný proces k šifrovaniu, je to zmena zašifrovaného textu na otvorený text. Šifra je dvojica algoritmov (predpisov na spracovanie), ktorými sa vykonáva šifrovanie a dešifrovanie. Šifrovanie je riadené algoritmom a kľúčom. Kľúč je tajný parameter (v zásade je známy iba príjemcovi a odosielateľovi). Kľúče sú dôležité a šifry bez variabilných kľúčov sú ľahko prelomiteľné a preto menej používané. V minulosti sa vykonávalo šifrovanie a dešifrovanie šifry rovnakým predpisom a bez dodatočných overovacích procesov ako autentifikácia alebo integrácia (ochrana pred neoprávnenou modifikáciou).
V hovorovej reči sa termín kód často používa ako metóda šifrovania alebo zatajenia správy. V kryptografii má však kód špecifický význam; Kódovanie znamená zámenu jednotky otvoreného textu (napr. významového slova alebo frázy) s kódovacou jednotkou (napríklad slovo otvoreného textu prst sa zamieňa za slovo poď dole). Medzi najznámejšie príklady kódu sa zaraďuje ASCII a Morseova abeceda. Ak by sa napríklad odosielateľ dohodol s príjemcom na zmene poradia o jeden symbol v Morseovej abecede, v tom prípade by už išlo o šifru a kľúčom by bolo samotné posunutie. Cieľom kódu nie je obsah textu zatajiť, ale modifikovať tak, aby ho bolo možné spracovávať príslušným technickým zariadením.
Kryptografia je oblasť kryptológie, ktorej cieľom je skúmanie a navrhovanie šifrovacích systémov, ktoré budú spĺňať určité podmienky ako autenticitu, dôvernosť, dostupnosť, integritu a pôvod dát. Ich úlohou je teda urobiť určitý obsah správy nečitateľným v prípade jeho zachytenia treťou osobou. Kryptografiou sa zaoberajú kryptografi.
Kryptoanalýza je oblasť kryptológie, ktorej cieľom je skúmanie metód lúštenia šifrovacích systémov, čiže je to rozbor (analýza) zašifrovaných správ a ich metód šifrovania, ktorými sa hľadá spôsob preniknutia do šifrovacieho systému.
Steganografia je oblasť kryptológie, ktorej cieľom je zatajiť existenciu správy. Steganografické metódy obsahujú napríklad používanie neviditeľných atramentov a pod.
História kryptografie a kryptoanalýzy
thumb|199px|right|[[Skytála používaná v antickom Grécku bola možno prvým zariadením, na ktorom sa realizovalo šifrovanie správ.]] V minulosti kryptológia slúžila výhradne k zatajeniu obsahu správ – zmenu obsahu textu správy z otvoreného textu do zašifrovaného textu a opačne v prípade zachytenia správy nepovolanou osobou alebo špiónom. V posledných desaťročiach, sa oblasť kryptológie rozšírila okrem cieľa utajenia obsahu správy k technikám pre zachovanie integrity správ, autentifikácie, digitálnych podpisov, dôvernosti, dostupnosti a mnohých ďalších.
Najskoršie formy zatajovania obsahov správ vyžadovali trocha viac ako špeciálne pero a model papiera, keď pre väčšinu ľudí boli nečitateľné. Väčšia gramotnosť alebo gramotnosť protivníkov vyžadovala účinnú kryptografiu. Hlavné klasické typy šifier sú transpozičné šifry ktoré spočívajú v zamiešaní poradia písmen otvoreného textu (napr. slovo "pomôž mi" sa zmodifikovalo na "opômž im") a substitučné šifry, ktoré spočívajú v systematickom nahradzovaní jednotlivých symbolov obsahu textu za určené ďalšie symboly alebo skupinu symbolov (napr. substitučná šifra slova "wikipedia" mohla vyzerať ako "xjljrfejb" pričom v tomto spôsobe sa symboly šifrovanej abecedy posunuli o jeden symbol oproti abecede otvoreného textu). Jednoduché verzie oboch šifier však poskytovali v prípade zachytenia správy nepovolanou osobou len malú ochranu a boli ľahko dešifrovateľné. Medzi najstaršie substitučné šifry patrila Cézarova šifra, ktorá spočívala v tom, že každé písmeno n otvoreného textu bolo nahradené písmenom určitej hodnoty n+k. Táto šifra je pomenovaná po Caesarovi, ktorý ju používal s posunutím k o 3 miesta v abecede pri komunikácií s jeho generálmi počas vojenských operácií, a táto šifra je podobná kódu EXCESS-3 v booleanskej algebre.
Kryptografia nepatrí medzi mladé disciplíny, práve naopak. Potreba šifrovať siaha hlboko do minulosti, až do čias faraónov. Prvá zmienka o šifrovaní pochádza z Egypta približne 4000 rokov dozadu.
Medzi ďalšie staršie kryptografické systémy patrí skytála. Skytála bola dômyselný a pritom jednoduchý kryptografický nástroj. Princíp spočíval v použití drevenej paličky istého priemeru, okolo ktorého sa navinul pásik papiera, na ktorý sa napísala krátka správa. Keď sa papier rozvinul, na voľné miesta sa doplnili písmená nesúvisiace so správou. Osoba, ktorej bola takto zašifrovaná správa určená, musela mať paličku rovnakého priemeru, inak bola správa nečitateľná. Tento nástroj sa používal hlavne v Sparte v 5. stor. pred Kr.
Ďalší významný rozvoj v kryptografii nastal začiatkom 20. storočia, keď došlo k vynájdeniu a zavedeniu telegrafu. V roku 1917 bol vynájdený prvý bezpečný kryptosystém Vernam, ktorý bol postavený na prúdovej šifre. Obdobie do konca 50-tych rokov je charakteristické hlavne používaním zložitých mechanických a elektromechanických šifrovacích strojov. Veľký pokrok v kryptografii nastal hlavne počas I. a II. svetovej vojny, keď sa šifrovanie stalo veľmi dôležitou disciplínou. Medzi najvýznamnejšie šifrovacie prístroje tej doby patrila Enigma, ktorá bola používaná Nemcami počas druhej svetovej vojny a dlhý čas predstavovala skutočne „tvrdý oriešok“. Nemci verili, že táto šifra je bez kľúča neprelomiteľná. Šifru však prelomili poľskí matematici Marian Rejewski, Henrik Zygalski a britský matematik Alan Turing. Kód bol prelomený predovšetkým vďaka práci poľských matematikov Mariana Rejewskiho a Henrika Zygalskiho. V roku 1932 Rejewski rozkódoval jeden z jednoduchších typov Enigmy. Bez jeho práce, by aj Alanovi Turingovi, trvalo rozkodovanie enigmy „priveľmi“ dlho a stalo by to mnoho spojeneckých životov. Novší typ Enigmy (tzv. ponorková Enigma) bola rozkódovaná aj vďaka šťastnej náhode, keď bola zajatá nemecká ponorka, ktorá mala na svojej palube jeden prístroj Enigma. Skôr, ako ju Nemci stihli zničiť sa dostala do rúk Angličanom a tí konečne rozlúštili „záhadu neprelomiteľného kódu“ šifrovacieho stroja Enigma.
Delenie šifier
Postupným vývojom kryptografie dochádalo k deleniu jednotlivých typov kryptografických algoritmov do niekoľkých základných skupín. Najzákladnejšie delenie je na:
Delenie možno podrobnejšie rozšíriť na nasledujúce skupiny:
Substitučné šifrovacie systémy
Substitučná šifra nahrádza každý znak otvoreného textu iným znakom šifrovaného textu. Aby príjemca získal otvorený text, musí na zašifrovaný text použiť inverznú substitúciu. V klasickej kryptografii existujú štyri typy substitučných šifier:
Transpozičné šifrovacie systémy
Pri transpozičných šifrách sa znaky otvoreného textu nemenia, mení sa iba ich usporiadanie. Pri jednoduchej stĺpcovej transpozičnej šifre sa otvorený text zapisuje horizontálne na štvorčekovaný papier a zašifrovaný text sa získava jeho vertikálnym čítaním. Pri dešifrovaní sa šifrovaný text zapíše vertikálne opäť na štvorčekovaný list papiera rovnakej šírky a číta sa horizontálne.
Otvorený text: jednoduchastlpcovatranspozicnasifra; Šifrovaný text: jloepzdcinocovndaautscrihafanrssatp
Pretože znaky šifrovaného aj otvoreného textu sú rovnaké, bude sa frekvenčný výskyt jednotlivých znakov šifrovaného textu približne rovnať frekvenčnému výskytu znakov v príslušnom národnom jazyku. Navyše je tento systém náročný na pamäť a niekedy aj obmedzuje dĺžku správ. Sem patria napríklad: Cardanova mriežka, Richelieuova šifra.
Symetrické šifrovacie systémy
V základnom delení bolo spomínané, že medzi tradičné šifrovacie systémy patria symetrické šifry. Využívajú vhodne zvolené kombinácie substitučných a transpozičných algoritmov. Tento šifrovací systém sa nazýva symetrický preto, lebo šifrovací kľúč je možné odvodiť z dešifrovacieho a naopak. Väčšina symetrických algoritmov má rovnaký šifrovací aj dešifrovací kľúč. Tieto algoritmy označované ako algoritmy tajného kľúča vyžadujú, aby sa príjemca aj odosielateľ vopred dohodli na kľúči, ktorý budú používať. Bezpečnosť je založená na utajení kľúča. Ak sa používa dlhšiu dobu, vzniká nebezpečenstvo, že kľúč padne do nepovolaných rúk a obsah utajovaných informácií sa prezradí. Preto sa kľúče často obmieňajú – nazývame ich aj “kľúče pre sedenie” (session – relácia).
Symetrické algoritmy sa môžu deliť na dve kategórie a to na:
Little Italy (Manhattan)
náhľad|Little Italy
Naprieč Považským Inovcom
Naprieč Považským Inovcom alebo tiež Štiavnická cyklomagistrála je značená cykloturistická trasa vedená od hraničného priechodu s Českom cez Nové Mesto nad Váhom a krížom cez pohorie Považský Inovec do Topoľčian. Má pridelenú červenú farbu a číslo 020. Jej dĺžka je a prevýšenie.
Kryptológia
Symetrické šifrovacie systémy
V dnešných algoritmoch je typická dĺžka 64 bitov. V minulosti sa otvorený text šifroval po jednom znaku. Najbežnejšie používané symetrické algoritmy sú Rivest Cipher 5 (RC5), Data Encryption Standard (DES), International Data Encryption Algorithm (IDEA), Blowfish Skipjack a AES.
Little Italy (Manhattan)
Little Italy je časť Manhattanu v New Yorku, obývaná prevažne Talianmi, ktorých tam žije okolo sto tisíc. Je ohraničená ulicou Canal Street na juhu, na severe East Houston Street, na východe Bowery a na západe Broadway. Je to typická talianska štvrť, kde si môžete dať typické talianske jedlá ako špagety alebo cestoviny. Nenachádzajú sa tu žiadne významnejšie budovy.
Naprieč Považským Inovcom
Cyklotrasa vedie cez obce Nová Bošáca – Zemianske Podhradie – Bošáca – Dolné Srnie – Nové Mesto nad Váhom – Rakoľuby – Kočovce – Nová Ves nad Váhom – Hôrka nad Váhom – Hrádok – Lúka – Modrovka – Modrová – Stará Lehota - Nová Lehota – Podhradie a Topoľčany.
Kryptológia
Asymetrické šifrovacie systémy
Využívajú dva kľúče – verejný na šifrovanie, ktorý môže byť šírený verejne, a súkromný, ktorý slúži na dešifrovanie a je tajný. Zrejme najznámejším a najpoužívanejším z asymetrických šifrovacích systémov je RSA.
Matematika
Matematika (z gr. μαθηματικός (mathematikós)= „milujúci poznanie“ > μάθημα (máthema) = „veda, poznanie“) je väčšinou definovaná ako štúdium zákonitostí štruktúry, zmeny a priestoru. Neformálne ju môžeme tiež nazvať štúdiom „diagramov a čísel“. Z formálneho hľadiska je matematika skúmanie axiomaticky definovaných formálnych štruktúr použitím logiky a matematického označenia. Matematiku možno chápať jednoducho ako rozšírenie hovoreného a písaného jazyka s veľmi presne definovanou slovnou zásobou a gramatikou, s cieľom opisovať a skúmať fyzikálne a konceptuálne vzťahy.
Hoci matematika samotná sa väčšinou nepovažuje za prírodnú vedu, špecifické štruktúry skúmané matematikmi majú často pôvod v prírodných vedách, najmä vo fyzike. Matematici sa však zaoberajú aj štruktúrami, ktorých pôvod nie je čisto matematický, napríklad ak poskytujú zovšeobecnenie spájajúce niekoľko odborov alebo zjednodušujú výpočty. Mnohí matematici sa zaoberajú určitými problémami z čisto estetických dôvodov, chápajúc matematiku skôr ako umenie než praktickú, alebo aplikovanú vedu. Niektorí matematici nazývajú matematiku „kráľovnou vied“.
Prehľad a história matematiky
Hlavné odvetvia matematiky vznikli z potreby robiť výpočty pre účely obchodu, merať pozemky a predpovedať astronomické udalosti. Tieto tri potreby približne zodpovedajú rozdeleniu matematiky na štúdium štruktúry, priestoru a zmeny.
Štúdium priestoru vychádza z geometrie. Najskôr sa rozvíjala euklidovská geometria a trigonometria dobre známeho trojrozmerného priestoru. Neskôr bola euklidovská geometria zovšeobecnená na neeuklidovské geometrie, ktoré majú dôležitú úlohu v všeobecnej teórii relativity. Niekoľko ťažkých geometrických problémov týkajúcich sa konštrukcií pomocou pravítka a kružidla bolo vyriešených pomocou Galoisovej teórie. Moderné odvetvia diferenciálnej a algebrickej geometrie rozširujú geometriu v nových smeroch. Diferenciálna geometria sa sústredí na pojmy funkcie, derivácie a smeru, kým algebrická geometria definuje geometrické objekty ako množiny riešení polynomiálnych rovníc. Teória grúp skúma pojem symetrie, spája štúdium priestoru a štruktúry. Topológia spája štúdium priestoru a zmeny s dôrazom na koncept kontinuity.
Prírodné vedy často skúmajú zmenu merateľných veličín a matematická analýza na to poskytuje užitočné nástroje. Základným pojmom používaným na popísanie zmeny je pojem funkcie. Mnohé problémy sa dajú vyjadriť ako vzťah medzi veličinou a rýchlosťou jej zmeny. Metódy na riešenie takýchto vzťahov skúma odbor diferenciálnych rovníc. Spojité veličiny sú reprezentované reálnymi číslami. Vlastnosti reálnych čísel a funkcií nad reálnymi číslami skúma reálna analýza. Z viacerých príčin sa často hodí pracovať s komplexnými číslami, ktoré študuje komplexná analýza. Funkcionálna analýza sa zaoberá priestormi funkcií, ktoré majú väčšinou nekonečne veľa rozmerov. Toto štúdium poskytuje okrem iného matematický základ kvantovej mechaniky. Teória chaosu vznikla z dôvodu, že mnohé z prírodných javov tvoria dynamické systémy, ktoré majú nepredpovedateľné ale deterministické správanie.
Teória množín, matematická logika a teória modelov vznikli s cieľom skúmať základy matematiky.
Devolučná vojna
Devolučná vojna (24. máj 1667 - 2. máj 1668) bola prvou dobyvateľskou vojnou francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV., ktorý sa snažil získať Flámsko a Brabantsko (tzv. španielske Nizozemsko), proti Habsburskému Španielsku.
Matematika
Prehľad a história matematiky
Keď vznikla myšlienka počítačov, matematici zaviedli niekoľko dôležitých teoretických pojmov, ktoré viedli k vzniku odborov ako teória vypočítateľnosti, teória výpočtovej zložitosti, teória informácie a algoritmická teória informácie. Tieto odbory sú dnes časťou teoretickej informatiky. Diskrétna matematika je spoločné meno pre odbory matematiky obzvlášť užitočné v informatike.
Dôležitým odborom aplikovanej matematiky je štatistika, ktorá používa teóriu pravdepodobnosti ako nástroj na opis, analýzu a predpoveď javov a používa sa vo všetkých vedách. Numerická analýza skúma metódy na efektívne riešenie rôznych matematických problémov na počítačoch a zaokrúhľovacie chyby, ktoré pri numerickom riešení vznikajú.
Devolučná vojna
Zámienka
Zámienkou na vojnu bolo uplatnenie tzv. devolučného práva (brabantského nástupníckeho práva), ktoré zaručovalo dcéram z prvého manželstva väčší nárok na trón ako synom z druhých a ďalších manželstiev. Manželka Ľudovíta XIV., Mária Terézia, dcéra Filipa IV. sa však vzdala svojich dedičných práv na Španielsko výmenou za veľké veno (ktoré však ešte nebolo zaplatené ). Keď Filip v roku 1665 zomrel, Ľudovítovi právnici ospravedlňovali jeho nároky týmto argumentom: podľa španielskeho práva mal trón Filipa IV. pripadnúť jeho synovi Karolovi II., no podľa starého brabantského práva malo španielske Nizozemsko pripadnúť Filipovej dcére z prvého manželstva, Ľudovítovej manželke. V roku 1667 sa začalo Francúzsko tvrdo dožadovať svojich územných nárokov, Španielsko to však rezolútne odmietlo. Ľudovít XIV. sa preto začal pripravovať na vojnu, do ktorej nasadil 80 000 mužov.
Cieľ
Cieľom bolo získanie bohatých kupeckých miest a ovládnutie ich textilného obchodu, ktorý konkuroval francúzskym záujmom. Ďalej išlo aj o dôležité prístavy s prístupom k Lamanšskému prielivu, Severnému moru a s možnosťou kontroly plavby po Rýne.
Matematika
Matematické disciplíny
Tu uvedený zoznam matematických disciplín vonkoncom nemožno považovať za úplný. Záujemcov o naozaj hlboký pohľad do členenia matematických disciplín a ich poddisciplín možno odkázať na AMS Mathematics Subject Classification, čo je hierarchia matematických disciplín udržiavaná a aktualizovaná Americkou matematickou spoločnosťou.
Aristoteles
Matematika je podľa Aristotela veda, ktorá predpokladá kategórie jedného a mnohého.
Devolučná vojna
Priebeh
Veľké francúzske vojenské úspechy znepokojili ostatné európske veľmoci, paradoxne najviac dlhoročných spojencov Francúzska, Nizozemsko. Nizozemcom, Angličanom, viacerým nemeckým kniežatstvám a Švédom vyhovovalo slabé a neagresívne Španielsko, kontrolujúce strategické južné Holandsko. Ak by padlo do rúk Francúzom, tento silný a agresívny štát by priamo hraničil z Nizozemskom a kontroloval dôležité prístavy. Preto Nizozemci sformovali spolu s Anglickom a Švédskom alianciu, ktorá vydala vyhlásenie, garantujúce Ľudovítovi územie, ktoré na začiatku vojny požadoval. Zároveň ho však varovali, že v prípade pokračovania útoku mimo tieto hranice sa spoja so Španielskom. Ľudovít XIV. vzhľadom k aktuálnej situácii na bojisku a malým šancám odolať celej aliancii, s dohodou súhlasil.
Výsledok
Vojnu ukončila mierová zmluva, tzv. Aachenský mier. Francúzsko nakoniec získalo 12 flámskych a henegavských miest. Cítilo sa však byť Nizozemskom zradené, pretože vo francúzskych očiach si zachovalo svoju suverenitu iba vďaka ich pomoci vo vojne o nezávislosť. Preto krátko po ukončení devolučnej vojny vypukla ako jej následok Francúzsko-nizozemská vojna.
Matematika
Cassirer
Matematika podľa Ernsta Cassirera sa má zaoberať len a výlučne vystihovaním a predstavovaním funkcií vzťahov a závislostí. Matematika nie je vedou týkajúcou sa kvantity.
Descartes
René Descartes mal na matematiku takýto názor: Dlhé reťaze výpočtov celkom jednoduché a ľahké, ktoré geometri obyčajne používajú k svojim najťažším demonštráciám, mi vnukli myšlienku, že všetky veci ľuďmi poznateľné idú za sebou v rovnakom poradí a že niet takých vecí, ku ktorým by sa napokon nedospelo, ani takých skrytých, ktoré by sa neodhalili, ak, pravda, neprijmeme klamnú vec za pravdivú a vždy zachovávame patričné poradie, aby sme mohli odvodiť jednu z druhej.
Novoveká filozofia
Novoveká filozofia má na matematiku takýto názor: ''Klasická filozofia predstavovala matematiku ako vzor metodického myslenia, chápala ju ako sféru evidentných, jasných a zreteľných ideí. Práve tak sa za jasné a prehľadné považujú súvislosti medzi východiskovými princípmi (axiómami) a vetami odvodenými z týchto východísk pomocou jasne a zreteľne stanovených pravidiel.''
Filozofia
Podľa filozofie je rozhodujúcou vetou o podstate matematiky z filozofického hľadiska Gödelova veta o neúplnosti.
Frege
Gottlob Frege mal na matematiku takéto názory: Aritmetická pravda nie je syntetická, ale analytická v zmysle zákonov logiky natoľko elementárnych, že ich nemožno poprieť bez protirečení. Gottlob Frege bol vlastne "platonikom"; veril vo sféru matematickej pravdy, nezávislej od ľudskej schopnosti získavať o nej poznanie. Napriek tomu z jeho myšlienok sa zanedlho utvorila matematická veda, nie však ako objavovanie ríše nadčasových entít, ani ako prvoradý príklad syntetického apriórneho poznania, ale ako prienik do logického priestoru nášho vlastného sklonu ku koherentnému mysleniu. Čo sa javí ako nezávislá sféra matematických entít alebo matematickej pravdy, to je jednoducho tieňová reprezentácia našich vlastných intelektuálnych schopností. Číslo jedna nie je o nič viac entitou ako priemerný človek a zákony matematiky nie sú o nič väčšmi pravdami o nezávislom svete ako výrok, že "všetci starí mládenci sú neženatí". Ak matematickú pravdu poznáme a priori, tak preto, že sme sami tú pravdu konštruovali. (Toto vysvetlenie apriórneho poznania je staré a pochádza od stredovekých nominalistov, ktorým chýbali prostriedky, aby mohli určiť, či sa dá aplikovať na matematiku.) G. Frege prvý rozvinul logiku, v ktorej by sa dala posúdiť a dokázať teória aritmetiky Podľa Fregeho Kantova teória matematiky, teda že každá matematická pravda je syntetická a priori, je omyl. Tento omyl sa dá dokázať, ak sa prijme logika bez aristotelovských predpokladov, ktoré hypnotizovali Kanta.
Mill a Frege
Pre Milla sú naše idey čísiel odvodené zo skúsenosti. Číslo tri je nám dobre známe z vnímania trojitosti, štyri z vnímania štvoritosti a tak ďalej. Na matematické pravdy samy, ako napríklad 2+3=5, možno hľadieť aj tak, že odrážajú najzákladnejšie zákony prírody, čo sa odpozorovalo ako niečo, čo dominuje zoskupeniam, na ktoré sa vyťahuje. Gottlob Frege vo svojich Základoch aritmetiky (1884) tvrdil, že tento výklad podstaty čísiel nemožno prijať |K1|takisto ako iný výklad o nich. J.S. Mill nám nielenže nedáva kľúč k pochopeniu nuly, ale hranice nášho matematického poznania vymedzuje aj ako hranice našej skúsenosti. Ale kto skutočne chce potvrdiť fakt, ktorý je podľa Milla obsiahnutý v definícii osemnásťmiestneho čísla, že sa vôbec kedy stalo predmetom pozorovania, a kto chce poprieť, že napriek tomu má symbol takéhoto čísla zmysel? Keď John Stuart Mill tvrdí, že zákony aritmetiky sú induktívne zovšeobecnenia, pletie si používanie matematiky s matematikou samou. Matematika je zrozumiteľná nezávisle od svojho používania. G. Frege napokon vyzdvihuje, že indukcia sa musí zakladať na teórii pravdepodobnosti, lebo nikdy nemôže postihnúť výrok väčšmi ako pravdepodobne. Nedá sa však pochopiť, ako by sa teória pravdepodobnosti dala rozvinúť bez predpokladu zákonov aritmetiky. Na Milla reaguje aj Edmund Husserl.
Ruženina chata
Ruženina chata (v turistickom žargóne Ruža, Ruženka, Rózanka,, , ) bola prvá chata postavená na Hrebienku vo Vysokých Tatrách. Zanikla v roku 1893.
Z histórie
Uhorský karpatský spolok mal snahu oživiť okolie turistami často navštevovaného Hrebienka. Na výstavbu chaty nemal dostatok finančných prostriedkov. Prihlásili sa mnohí dobrovoľní darcovia a investori, medzi nimi budapeštianska speváčka a klaviristka z obce Megyaszó pod južným úpätím Zemplínskych vrchov Ružena Graeflová rodená - Győrffyová, ktorá však pochádzala zo Spiša. Usporiadala umelecké turné a výťažok z neho venovala na stavbu chaty. Vďaka jej príspevku mohol Uhorský karpatský spolok už 1. augusta 1875 dať turistom do užívania novú chatu. Bola z dreva s niekoľkými miestnosťami. Postavili ju na tzv. Kancli pod Hrebienkom. Na počesť štedrej darkyne dostala meno Ruženina. Chatu ozdobili dreveným reliéfom ruže, ktorú zafarbili na ružovo. Ružena k chate nemala veľký vzťah. A tak spomienka na jej štedrosť upadala do zabudnutia. Turisti spájali jej pomenovanie s ružou, ktorá bola na priečelí chaty. Preto v maďarčine niesla názov Róza - menedékház a v nemčine Rosen - Hütte. Po desiatich rokoch blízko nej začali vyrastať nové objekty budúcich Studenopotockých kúpeľov. Ruženinu chatu premenili na núdzovú ubytovňu pre personál, potom na sklad a napokon na maštale. Roku 1893 vyhorela.
Malá Ida
Malá Ida je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis
Obcou prechádza cesta II/548 (KošiceJasov), ktorú tu križuje cesta III/3405 (ŠacaBukovec). Centrum Košíc je vzdialené východným smerom.
Vodné toky
Cez obec preteká riečka Ida, ktorá pramení pod Bielym kameňom (1 134,5 m) v blízkosti Kojšovskej hole.
Dejiny
Písomne doložené dejiny obce siahajú do roku 1247, kedy je datovaný prevod majetku - územia dnešnej Malej Idy, na spišského prepošta Mateja. Spomína sa zem a lesy, ktoré ležali na východ od rieky Ida. Pozemky získal v roku 1280 komes Dávid z Omodejovskej línie Abovcov a v listinách z roku 1300 sa toto územie nazýva Omodeus dictus Fejes de Ida. Po bitke pri Rozhanovciach kráľ Karol Róbert zabral omodejovské majetky, medzi nimi aj Malú Idu a Poľov. Ich novým majiteľom sa stal palatín Filip Drugeth, no po omilostení Tomáša a Mikuláša Čurku v roku 1323 sa im majetok vrátil. V roku 1330 si potomkovia Štefana Čurku majetky rozdelili a majiteľom Malej Idy sa stal Tomáš. V roku 1367 sa vlastníkom obce spomína Tomášov syn, magister Peter, no už v roku 1406 prešla do majetku Spišskej kapituly. V tom čase v obci stál už aj kostol s farou, vybudovaný v rokoch 13321335.
V súčasnosti zažíva obec vďaka individuálnej bytovej výstavbe veľký rozmach. Dokončená bola plynofikácia, vybudoval sa vodovod i splašková kanalizácia s čističkou odpadových vôd, do užívania bol odovzdaný Dom smútku i multifunkčné ihrisko, zrekonštruované bolo futbalové ihrisko. Premeny sa dočkalo centrum obce s nádvorím obecného úradu, kde pribudol priestor na spoločenské akcie. Pripravuje sa rekonštrukcia obecných komunikácii a vybudovanie chodníkov. V obci sa nachádza materská a základná škola, ktorú navštevujú aj deti z Bukovca, Šemše, Hodkoviec a Nováčian.
Malá Ida sa rozrastá vďaka individuálnej bytovej výstavbe v lokalite Pánsky les. Je plne plynofikovaná. Najväčším problémom obce v súčasnosti je nedostatok kvalitnej pitnej vody.
Školstvo
Malá Ida je bývalá tzv. stredisková obec, v ktorej je veľká základná škola. Sústreďuje žiakov zo štyroch susedných obcí. V obci sa nachádza aj materská škola.
La Forêt-Auvray
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Angetenar
Angetenar (arab. hinājat al-nahr – ohyb rieky) alebo Tau2 Eridani (τ2 Eri / τ2 Eridani) je hviezda v súhvezdí Eridanus zdanlivej jasnosti 4,75m. Patrí do spektrálneho typu K0. Vzdialenosť od Zeme je približne 183 ly.
Mokrance
Mokrance (v minulosti Makrance, ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis
Obec s 1370 obyvateľmi leží 27 km juhozápadne od Košíc v západnej časti Košickej kotliny na prítoku potoka Ida. Mokrance ležia neďaleko mesta Moldava nad Bodvou. Obec si do dnešných dní zachovala svoj poľnohospodársky charakter.
Chuang-šan
Chuang-šan (doslova: Žlté vrchy alebo Žltý vrch) je pohorie nachádzajúce sa vo východnej Číne v provincii An-chuej. Svojou charakteristikou ostrých hrotov skalných masívov, rozsadlín a útesov, vystupujúcich z hmly, priťahovali už dávno slávnych čínskych maliarov a spisovateľov. Skaly sú porastené počasím deformovanými borovicami (až 1500 rokov starými). Oblasť je zahrnutá do Svetového dedičstva UNESCO a zároveň jedna z najpopulárnejších turistických destinácií v Číne. Chránené územie má rozlohu  s ochranným pásmom. Mao feng je slávny zelený čaj pochádzajúci práve z oblasti hôr Chuang-šan.
Geológia
Vrchy boli vytvorené v druhohorách, asi 100 miliónov rokov pred vyzdvihnutím pevniny zo starovekého oceánu. Neskôr, v štvrtohorách bola krajina sformovaná vplyvom ľadovcov. V mnohých prípadoch vznikli doslova kamenné lesy a hrotité skalné piliere. Skalné veže Žltých hôr sú tvorené svetlou žulou, ktorá je veľmi tvrdá a zložená z kryštálov sľudy, kremeňa a živca. Táto žula vznikla z roztavených más materiálu hlboko pod zemským povrchom, kde následne kryštalizovala a v dôsledku chladnutia pukala pravouhlou sieťou prasklín. V čase kedy sa vrchné lôžko žulového telesa dostalo na povrch, stali sa vlásočnicové praskliny možnosťou prieniku vody a vzduchu a následkom zvetrávania sa začal žulový, do tej doby kompaktný, masív rozpadať do tvarov stĺpovitých útvarov.
Geografia
Chuang-šan leží južne od rieky Jang-c’-ťiang, v mieste kde sa tok stáča do posledného širšieho oblúka a nato preteká nížinami k mori.
V pohorí dominuje 72 vrcholov vyšších 1 000 metrov a z toho tri dosahujú výšku nad.
Podnebie
Oblačnosť je samozrejmou súčasťou tunajšej krajiny. Priemerný ročný úhrn zrážok je tu okolo. Okolo vrcholkov sa šíria oblaky hmly s aerosólom z drobného mrholenia. Turisti navštevujúci vyššie polohy sú vybavení pláštenkami a teplým oblečením, lebo aj v lete tu dosahuje teplota 8 °C.
Turizmus
Cesty sú v pohorí starostlivo značené a privádzajú návštevníkov k svätyniam, jazierkam a vodopádom. Poskytujú aj výborné výhľady na skalné útvary Chuang-šan. Nie všetky cesty sú pre každého turistu. Napríklad na vrchol Najvyššieho nebeského vrcholu sa musí vystúpiť na 1300 schodov a prekonať tzv. Kaprí chrbát, ktorý je max. meter široký a umelo zaistený. náhľad|Borovica Chuang-šan
Príroda
Rastlinstvo v oblasti závisí na nadmorskej výške. Pod sa nachádza vlhký prales. Listnatý les tiahne sa od až do výšky, kde sa tiež nachádza koniec stromového pásma. Ešte vyššie rastlinstvo pozostáva z alpských lúčin. Oblasť má rôznorodú flóru, kde je reprezentovaná jedna tretina druhov machov v Číne a viac ako polovica druhov papradí. Pohorie Chuang-šan bolo zaradené do Svetového dedičstva UNESCO v roku 1990 pre svoju výnimočnú krásu prostredia a jeho rolu ako lokalitu vzácnych a ohrozených druhov.
HE0107-5240
HE0107-5240 je novoobjavená obria hviezda hviezda vzdialená 36.000 ly od Slnka s hmotnosťou 80% hmotnosti Slnka.
BMW
náhľad|Sídlo automobilky BMW v [[Mníchove]]
BMW (skratka pre ) je nemecká automobilka vyrábajúca automobily, motocykle a motory. Bola založená v roku 1916 a jej hlavné sídlo je v Mníchove. BMW je materskou spoločnosťou firiem MINI a Rolls-Royce a v nedávnej minulosti aj bývalej skupiny Rover. V roku 2005 zamestnával koncern viac ako 105 000 ľudí. BMW vyrába motocykle pod značkami BMW Motorrad a Husqvarna Motorcycles. Automobilka BMW je známa svojimi výkonnými a luxusnými automobilmi a je svetovou špičkou v oblasti predaja automobilov. Modrobiely vzor znaku firmy je štylizáciou bavorskej vlajky.
Dejiny
V roku 1916 sa spojili dve nemecké firmy, Rapp Motorenwerke a Gustav Otto Flugzeugwerke, z ktorých vznikla spoločnosť Bayerische Flugzeugwerke. O rok neskôr sa spoločnosť premenovala na Bayerische Motoren Werke (Bavorské Motorové Závody), teda BMW. Spočiatku sa firma špecializovala iba na výrobu leteckých motorov. Po skončení Prvej svetovej vojny v roku 1918 bolo BMW prinútené ukončiť výrobu leteckých motorov podmienkami Versaillskej zmluvy. Spoločnosť sa preto v roku 1923 zamerala na výrobu motocyklov, a hneď po zrušení zmluvy v 1928 – 1929 začala vyrábať automobily. S jedným z motorov dokonca získala svetový rekord, keď v roku 1919 Franz Diemer dosiahol s lietadlom poháňaným motorom BMW IV rekordnú výšku 9 759 metrov. V roku 1922 bola otvorená továreň v Mníchove, na mieste, kde automobilka sídli dodnes. O rok neskôr bol postavený prvý motocykel BMW R32. Firma do automobilového priemyslu vstúpila v roku 1928, keď odkúpila závod v Eisenachu. Spoločnosť vyrábala iba jediný model na základe vozidla Austin Seven, ktorý vyrábala na základe licencie pod označením Dixi. Pôvodný model mal motor s objemom a výkonom 11 kW (14 k). Neskoršie verzie z roku 1932 nazývané 3/20 PS mali vyšší výkon a modernejšiu konštrukciu.
Začiatkom 30-tych rokov už mali všetky modely charakteristickú masku chladiča. Najdôležitejším modelom 30-tych tokov bol model 303 z roku 1933 s 1,2 litrovým šesťvalcom. Vozidlo poskytovalo vynikajúce jazdné vlastnosti a boli k dispozícii rôzne karosérie. Ďalej nasledovali modely 309, 315 a 319. Tieto stále malé vozidlá sa zaslúžili o zväčšenie produkcie a tým zvyšovaniu zisku automobilky. Asi najznámejším predvojnovým vozidlom značky je model 328. Ľahký elegantný roadster sa vyrábal od roku 1936 do roku 1940. Bol poháňaný šesťvalcom s tromi karburátormi Solex a výkonom 57 kW (77 k). Vozidlo dosahovalo maximálnu rýchlosť /h a stalo sa tak najrýchlejším sériovo vyrábaným vozidlom svojej doby. Typ 328 bol na svoju dobu veľmi moderný. Zmizli stúpačky a predné svetlomety boli zapustené do karosérie, čo bolo u predvojnových vozidiel veľmi výnimočné. Stal sa veľmi obľúbeným najmä vo Veľkej Británii, kde sa stal zakladateľom tradície anglických roadsterov. Bola vyvinutá aj pretekárska verzia, ktorá dosahovala nevídaných úspechov. Medzi najväčšie úspechy patrilo víťazstvo v pretekoch Mille Miglia a 24 hodín Le Mans. Pre tieto preteky bola postavená špeciálne verzia kupé od talianskej návrhárskej firmy Corrozzeria. Poslednými predvojnovými modelmi boli 321 a 335.
Počas druhej svetovej vojny sa výroba natrvalo presunula z okupovaného Eisenachu do Mníchova. Tri roky po skončení vojny bola obnovená výroba motocyklov a v roku 1952 výroba automobilov. Prvým povojnovým vozidlom bol model 501, ktorý ešte vychádzal z predvojnových automobilov BMW. Štvordverový automobil poháňaný šesťvalcom (2l) podporil znovuvzkriesenie značky a zároveň sa postaral, aby sa firma dostala na zoznam výrobcov luxusných automobilov. Nasledoval typ 502. Osemvalcový motor V8 poháňal mnoho modelov 50-tych rokov. Luxusné kupé 507 ale nebolo veľmi úspešné. Po luxusných automobiloch nebol v povojnovej Európe veľký dopyt. Prerábajúcu automobilku zachránila výroba (pod licenciou) talianskych automobilov Isetta. Miniatúrne vozidlo poháňal vzduchom chladený jednovalec s výkonom 8,8 kW (12 k). Ďalšími úspešnými modelmi zvyšujúcimi zisk automobilky boli 500 a 600. Tie zaznamenali úspechy najmä v Spojených štátoch. V roku 1962 sa začal vyrábať model 1500. Tento sedan s motorom vpredu a zadným náhonom predznamenal ďalší vývoj značky BMW. V 60-tych rokoch automobilka ponúkala modely 1600, 1800 a 2000. Dvojdverové verzie dostali označenie s dvojkou na konci, teda 1502, 1602, 1802 a 2002. V roku 1967 kúpilo BMW spoločnosť Hans Glas BmbH v Dingolfingu, kde postavila svoju druhú továreň. V 70-tych rokoch čakal automobilku rozmach, keď bola v Dingolfingu postavená druhá továreň a celkom štvrtá továreň v Landshutu. V roku 1972 sa objavil prvý sériovo vyrábaný automobil s turbom prepĺňaným motorom – BMW 2002 Turbo, ktorý sa ale nedočkal úspechu kvôli ropnej kríze (vozidlo malo totiž spotrebu 22 l/). História výroby motocyklov oslávila v roku 1973 päťdesiate výročie pre túto dobu bolo vyrobených 500 000 kusov. V tom istom roku sa začala vyrábať prvá generácia radu 5, ktorá nahradila modely 1500 až 2000. V roku 1976 bola predstavená „trojkový“ rad nahradzujúci modely typu 1502 až 2002. Ďalej boli predstavené automobily radu 6 a 7. Potom bol spustený výrobný program motocyklov v Berlíne. V 80-tych rokoch sa predstavila nová generácia „trojkového“ radu (1982), s najvýkonnejším modelom označeným M3. Od roku 1981 sa predáva rad 5 s naftovým motorom (2,4 l). Jeho tretia generácia sa začala predávať v roku 1988.
Ako prvá európska automobilka BMW vzniesla požiadavku na používanie bezolovnatého benzínu, a tak predstavila jeden z prvých európskych vozidiel skatalyzátorom. V roku 1994 kúpilo BMW spoločnosť Rover Group, pod ktorú spadali vozidlá Rover, MG (dnes zaniknuté) a Land Rover. O rok neskôr začala firma dodávať svoje motory BMW Rolls-Royceu pre lietadlo McDonnell Douglas. Súčasťou koncernu BMW sú aj dcérske spoločnosti ako BMW Technik GmbH, ktorá sa zaoberá vývojom nových automobilov a celkovým výskumom automobilovej dopravy. Ďalšou z nich je BMW M GmbH, ktorá sa zaoberá výrobou športových a pretekárskych automobilov a okruhových špeciálov.
Produkcia
Ročná produkcia
Produkcia podľa krajiny
Súčasné modely
right|thumb|200px|BMW rad 3 (E90) BMW rad 1, ktorý sa začal vyrábať v roku 2004, je najmenším automobilom BMW, a je dostupné vo verziách kupé/kabriolet (E82/E88) a hatchback (E81/E87). BMW rad 3, automobil strednej triedy vyrábaný od modelového roku 1975, je v súčasnosti vyrábaná jeho piata generácia (E90); modely obsahujú sedan (E90), kombi (E91), kupé (E92) a kabriolet (E93). BMW rad 5 je automobil vyššej strednej triedy, dostupný vo variantoch sedan (E60) a kombi (E61). BMW rad 5 Gran Turismo (F07), ktorý sa začal vyrábať v roku 2010, tvorí segment medzi kombi a crossover SUV. right|thumb|200px|BMW rad 7 (F01) Vlajkovou loďou automobilky BMW je BMW rad 7. BMW predstavilo veľa z ich inovácií prvého radu 7, ako je trochu sporný iDrive systém. Rad 7 Hydrogen, má jeden z prvých motorov, ktoré spaľujú vodík a vypúšťajú iba čistú vodnú paru. Posledná generácia (F01) prišla na trh v roku 2009. Na základe platformy radu 5, vznikol BMW rad 6, ktorý je luxusný grand touringový kupé/kabriolet (E63/E64). 2-sedadlové roadster a kupé modely Z3 a Z4 (E85) boli predávané od roku 2002. right|thumb|200px|BMW X5 (E70) BMW X3 (E83), prvý crossover SUV automobilky BMW (nazývaný SAV alebo "Sports Activity Vehicle" od BMW) prišiel na trh v roku 2003 a má základ v platforme E46/16 radu 3. Na trhu v Európe je uvádzaný ako off-road, ale ťaží z xDrive systému pohonu všetkých kolies. BMW X5 (E70) je stredne-veľké luxusné SUV (SAV) predávané od roku 2000. 4-sedadlový crossover BMW X6 (E71) sa začal predávať v decembri 2007, a je predávaný ako "Sports Activity Coupe" (SAC) od BMW. BMW X1 (E84) rozširuje modelovú zostavu Sports Activity Series.
BMW M modely
right|thumb|200px|BMW M6 Convertible (E64 M)
Na základe radu 3, M3 definovalo celkom nový trh pre BMW: pretekárske produkčné automobily. Od svojho debutu je M3 známe ako okruhový nadšenec, najmä pre svoju unikátnu geometriu a víťazné motory. Najnovšia platforma poháňaná motorom V8 je k dispozícii od jesene roku 2007 v Európe, a od druhého štvrťroku 2008 v USA v kupé (E92), neskôr kabriolet (E93) a sedan (E90) variantoch. Na základe radu 5, M5 je verzia divízie M poháňaná motorom V10. M6 je verzia divízie M radu 6 a spoločne zdieľa hnacie ústrojenstvo s modelom M5. Z4 M alebo M Coupe/M Roadster je verzia Z4 divízie M. X5M je verzia X5 divízie M a X6M je verzia X6 divízie M. Obidva X5M a X6M zdieľajú rovnaký V8 twin-turbo motor.
Motocykle
left|thumb|200px|BMW K1600GT left|thumb|200px|BMW F 650 GS Dakar (2004)
Súčasné modely
Všetky motocykle, ktoré vyrába BMW Motorrad sú vyrábané v závode v Berlíne, hoci niektoré motory sa vyrábajú v Rakúsku, Číne alebo Taiwane.
BMW Motorrad vyrobil v roku 2009 82 631 motocyklov, čo je v porovnaní z rokom 2008, kedy bolo vyrobených 104 220 motocyklov, pokles o 20,7 %. Najznámejší model je R1200GS a podobný R1200GS Adventure, ktorých sa predalo 24 467 kusov – čo je 28 % s ročnej výroby BMW. Súčasná výroba obsahuje rôzne typy hriadeľom, reťazou či remeňom poháňaných modelov od do. Takisto aj off-roadové, dvojúčelové, športové a cestovné modely. left|thumb|200px|BMW S1000RR Motocykle BMW Motorrad sú roztriedené do skupín, kde každej skupine je pridelené predpísmeno. Súčasné skupiny sú:
HR 465
HR 465 (GY Andromedae alebo GY And) je premenná hviezda typu Alfa2 Canum Venaticorum v súhvezdí Androméda.
Two Bridges
náhľad|Manhattan Bridge a Brooklyn Bridge Two Bridges je časť Manhattanu, ktorá sa nachádza medzi mostami, respektíve privádzačmi na mosty Manhattan Bridge a Brooklyn Bridge.
Mudrovce
Mudrovce sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Signal de Botrange
Signal de Botrange je najvyšší vrchol Belgicka. Nachádza sa na vrchole rozsiahlej bažinatej plošiny Hautes Fagnes v Ardenách a je vysoký
Vlas
Vlas môže byť:
Temperance Brennan
Temperance Brennan je knižná postava súdnej antropologičky Kathy Reichs. Podľa knihy sa natáča seriál Kosti. Temperance "kosť" Brennan je vysoko racionálna slobodná tridsiatnička, označovaná za sociopata kvôli svojej neschopnosti hodnotiť a riešiť veci inak ako rozumom. Je priamočiara a často tak raní city ostatných. Je uzavretá, odmieta sa citovo viazať na ľudí, čo zapríčinila jej neľahká minulosť. Vystupuje sebavedomo, sama seba označuje ako najlepšiu v jej obore. Angela, jej najlepšia kamarátka, sa ju spolu s Boothom, jej pracovným partnerom, snažia naučiť správať sa k ľuďom vľúdnejšie a občas si všímať aj vlastné city a nebáť sa ich dať najavo. Keď bola malá opustili ju obaja rodičia, o ktorých si myslela že sú mŕtvi, a neskôr aj jej brat. Stala sa súdnou antropologičkou, aby mohla zistiť čo zapríčinilo ich smrť. V ústave sa objaví kostra jej matky, čo Temperance značne rozhodí. Neskôr ju kontaktuje otec, no zakáže jej hľadať ho. Cez všetky problémy však nakoniec Kosť príjme otca aj brata späť. Časom začína byť na pochybách o jej vlastnom postoji k životu. Jeden z prípadov jej pripomenie samú seba, kedy si uvedomí, že by si mala dovoliť byť šťastná a prizná sa Boothovi, že urobila chybu keď ho odmietla. Svoje v nej zanechá aj smrť jedného z jej asistentov.
Cologne
Cologne môže byť:
Vauvert
Vauvert môže byť:
Luis Posada Carriles
Životopis
Narodil sa v kubánskom meste Cienfuegos a v počiatkoch Kubánskej revolúcie bol údajne podporovateľom Fidela Castra. Po víťazstve revolúcie sa však pridal k proticastrovskej opozícii a odišiel z Kuby. V r. 1961 sa v USA stal agentom CIA a na vojenskej základni Fort Benning absolvoval tréning v organizovaní sabotáží a výrobe bômb. Zúčastnil sa na príprave nevydarenej invázie v Zátoke svíň a aj na mnohých ďalších vtedy utajených akcii CIA proti kubánskemu režimu, ako napr. na Operácii 40, či na viacerých bombových útokoch. V r. 1968, keď vyšli najavo jeho blízke vzťahy s mafiou, odišiel z USA do Venezuely, stal sa jej občanom a zakrátko veliteľom operácii venezuelskej tajnej služby DISIP. Stále spolupracoval so CIA a nadviazal styky s ďalším kubánskym exulantom a teroristom, Orlandom Boschom. Spolu s ním pokračoval z Venezuely v organizovaní akcii proti Kube, ktoré zahŕňali napr. sériu bombových útokov na kubánske ambasády v rokoch 1974 - 1976 a ktoré vyvrcholili bombovým útokom na lietadlo kubánskych aerolínii zo 6. októbra 1976, pri ktorom zahynulo všetkých 73 pasažierov. V tom čase už údajne nespolupracoval so CIA (s ktorou sa rozišiel hlavne pre jeho obchody s drogami), ale konal na vlastnú päsť. Za útok na lietadlo bol vo Venezuele aj väznení, podarilo sa mu však s pomocou kubánskych exulantov z USA v r. 1985 ujsť. Odišiel do Strednej Ameriky, kde sa, opäť v spolupráci so CIA, podieľal na operáciách proti miestnym ľavicovým hnutiam (hlavne v Nikaragui, Paname a Hondurase), bol zapojený aj v známej afére Irán-Contras.
V roku 1997 bol zapojený v sérii bombových útokov, ktoré boli namierené proti turistickým hotelom na Kube. Výsledkom týchto akcii bol jeden mŕtvy a 11 zranených turistov. Účasť na týchto útokoch sám priznal v interview pre noviny The New York Times.