cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavol Sýkora
Režijná metóda a tvorba
Filmy nechával otvorené. Zaujímal sa o ďalšie smerovanie svojich postáv a základom jeho tvorby bolo zblíženie sa s predstaviteľmi, ktorým pomáhal aj v živote. Výpovede boli často vopred nahraté a po uváženej selekcii ich Pavol dal prepísať. Nie všetky sa totiž podarilo pri nakrúcaní zopakovať tak presvedčivo ako na prvýkrát. Nahrávky neraz poslúžili ako samostatná zvuková stopa. Spôsob, akým s kameramanom Mikulášom Fodorom postupovali, dostal od nich prívlastok „psychologicky skrytá kamera“. Pripravili základnú hladinu svetla zodpovedajúcu logike prirodzených zdrojov prostredia. Predstavitelia si hľadeli svojej práce, netušiac či je kamera spustená a či nie je. Nakrúcanie prebiehalo poväčšine z ruky.
Sýkora nikdy nemal režisérske ambície v pravom slova zmysle. Do realizácie filmov sa púšťal s vedomím, že zobrazovanú realitu a ľudí pozná tak dobre, aby vedel, čo sa bude pred kamerou diať. Scenár v štádiu realizácie nebol dôležitý, opornými bodmi boli pôvodné prostredia a vlastná téma. Pri pokusoch o hranú tvorbu zostalo organizovanie pohybu na scéne na kameramanovi a zvládnutie filmovej role na osobnosti herca, na ktorých výber nemal šťastie. Tieto pokusy stroskotali na jeho nezmocnení sa režijného vedenia. Do hranej tvorby prepašovával svoj príslovečný „sýkorovský humor“, ale vyznieval v nej neživo a strojene.
K najplodnejším rokom jeho tvorby patrili tie posledné. Pozornosť divákov i kritiky na seba upútal štyrmi autorskými dokumentárnymi filmami. Boli nimi Vlado, Jojo, Marienka a starý otec, Spoveď, ABCD a Malý gazda. To v čase, keď sa priam žiadalo postaviť proti tzv. „umeleckému“ dokumentu priveľmi vzdialenému od žitého sveta. Jeho osobnosť vyrástla naopak na podhubí sociálneho dokumentu reprezentovaného Ladislavom Kudelkom, Otakarom Krivánkom, Karolom Skřipským, Jaroslavom Pogranom a ďalšími príbuznými tvorcami. Sýkora tak nemusel stavať základy. Rozšíril ich a prispôsobil účelovej konštrukcii. Zavŕšil snahy o psychologický dokument, ktorého korene položili Martin Hollý, Štefan Uher a Dušan Hanák. V ich tvorbe však, na rozdiel od Sýkoru, tento žáner zďaleka nebol zastúpený ako dominantný. Societu v ktorej sa jeho hrdinovia pohybovali priznával, no nezvýrazňoval ju, akcent kládol predovšetkým na ich vnútorný svet.
Dokumentárny film Vlado, Jojo, Marienka a starý otec, krátkometrážne dielo o živote jednej rodiny bez rodičov, v ktorom opustené polosiroty vychováva starý otec, nie je prelomovým len v tvorbe autora, ale psychologického dokumentu na Slovensku vôbec. Sýkora k nemu inklinoval už ako tvorca námetov a scenárista, čoho dokladom sú drobné sociálno-psychologické sondy ako napríklad Zlé deti?, Kto je bez viny... alebo Deti a rozvody. Z tvorivej spolupráce s Rudolfom Urcom sem spadá napríklad film Posledný odpich. Ale až autorské uchopenie tém, od prípravy po realizáciu filmového diela, umožnilo Sýkorovi sa o volených problematikách vyjadrovať komplexne.
Súdobých dokumentárnych portrétov sa dochovalo dosť, lenže v prevažnej miere ide o diela zodpovedajúce kritériám spoločenskej objednávky, ktoré tvorcov viedli k zovšeobecňovaniu poznatkov profilovaných postáv. Naopak Sýkoru hnala voľba tém od všeobecného k jedinečnému, k zachyteniu introvertných postáv a ich vnútorných konfliktov. Načrtnutý problém približuje pohľadom hrdinov. Nikdy ho však mechanicky nepreberá, ale autorsky vyberá, triedi a opäť zlučuje, v čom sa tou najmenej vtieravou formou zrkadlí jeho postoj.
San
San môže byť:
Elektromagnetické pole
Elektromagnetické pole je fyzikálne pole, ktoré zodpovedá miere pôsobenia elektrickej a magnetickej sily v priestore. Je zložené z dvoch navzájom prepojených polí, elektrického a magnetického. Hoci elektromagnetické pole je nekonečné, obyčajne sa uvažuje len tá jeho časť, ktorá má význam na pohyb telies v okolí nabitého telesa, ktoré pole vytvára.
Vznik poľa
Dôležité sú tri pojmy: pohyb vodiča, elektrický prúd a magnetické pole. Tu sa dá dokázať súvislosť elektrickej a magnetickej energie: elektrický prúd vyvoláva magnetické pole, vo vodiči, ktorý sa pohybuje v magnetickom poli sa indukuje napätie a vodič, cez ktorý preteká prúd sa môže pohybovať v magnetickom poli, pretože na neho pôsobí určitá sila.
Zdroje magnetického poľa, ktoré prejavuje silové účinky na niektoré látky, môže byť: Ide však o to isté magnetické pole. Magnetické pole vzniká vždy len pohybom elektrického náboja. V elektromagnete je jeho príčinou prúd, v permanentnom magnete pohyb elektrónov v atómoch, ktorý možno považovať za malý – elementárny magnet. Každý elektrón so svojou dráhou v atóme látky predstavuje elektrický prúd, čím vyvoláva magnetické pole. V nemagnetických látkach sa elektróny pohybujú neusporiadane a ich magnetické polia sa navzájom rušia, teda celý atóm je navonok magneticky neutrálny. V permanentných magnetoch sa pohybujú elektróny rovnakým zmyslom v usmernených rovinách okolo jadra atómu. Každý z nich sa stane elementárnym magnetom. Účinky sa spočítajú a celá látka sa stane zdrojom magnetického poľa. Permanentný magnet si ponecháva smer prúdenia elektrónov v atómoch, ktorý im vnútilo magnetické pole iného magnetu. Magnetické polia permanentného magnetu alebo vodiča prúdu sú teda úplne rovnakými magnetickými poľami.
Magnetické pole vzniká v každom prostredí. Mechanickými účinkami však pôsobí len na niektoré látky, napríklad železo alebo nikel, tieto látky nazývame feromagnetickými; alebo na iné magnetické pole. Feromagnetickými látkami sú aj zliatiny niektorých prvkov, napríklad veľmi dobré feromagnetické vlastnosti má Heuslerova zliatina mangánu a hliníka alebo mangánu a medi. Dobrou feromagnetickou látkou, z ktorej sa napríklad vyrábajú transformátorové plechy, je železo s prímesami kremíka, fosforu, síry, uhlíka a mangánu.
Látky, v ktorých sa úplne rušia elementárne magnety v atómoch sú diamagnetické látky, napríklad bizmut. Vonkajšie magnetické pole nemôže meniť polohu atómov v nich, mení len obehy elektrónov, pričom sa spotrebuje práca. Príčinou je zoslabenie vonkajšieho magnetického poľa.
Vlastnosti magnetického poľa
right|thumb|Obr.1: Železné piliny sa usporiadajú v smere siločiar Pri vložení tyčového magnetu medzi železné piliny sa ich najviac zachytí na koncoch tyče (obr. 1). Tieto miesta s najsilnejšími účinkami nazývame magnetické póly. Spojnica pólov sa nazýva magnetická os. Miesto, na ktorom sa magnetické účinky neprejavujú sa nazýva neutrálna os. Pól, ktorý sa pri pohyblivom magnete stavia do smeru zemského severu, je severný pól, označuje sa S alebo +, druhý pól je južný, označuje sa J alebo -.
Ak priblížime k jednému magnetu iný magnet, pôsobí medzi nimi príťažlivá alebo odpudivá sila. Príťažlivá sila vzniká medzi dvomi nesúhlasnými pólmi (S-J) a odpudivá vzniká medzi súhlasnými pólmi (S-S alebo J-J). Príťažlivou silou pôsobí magnet aj na nezmagnetizovanú feromagnetickú látku. Je to preto, lebo feromagnetická látka sa v magnetickom poli tiež zmagnetizuje v smere pôvodného magnetického poľa a tak sa vedľa seba dostanú dva nesúhlasné póly obidvoch látok. Feromagnetická látka zostáva v magnetickom stave aj po zániku vonkajšieho poľa. Tento zvyškový magnetizmus je remanentným magnetizmom. Niektoré látky však aj po zániku vonkajšieho poľa nestrácajú svoj nadobudnutý magnetizmus a stávajú sa permanentným magnetom, ako napríklad kalená oceľ.
Každý zdroj magnetického poľa má vždy najmenej dva magnetické póly, teda na rozdiel od elektrického poľa nikdy nemôže existovať len jedno magnetické množstvo. Preto aj rozdelením jedného magnetického zdroja na dva budú obe mať dva magnetické póly.
Magnetické pole sa znázorňuje siločiarami. Siločiary z magnetu vystupujú v mieste kladného magnetického náboja, v magnete však pokračujú. Magnetické siločiary sú uzavreté, nikde nezačínajú ani nekončia a prechádzajú celým magnetom.
Hoci permanentné magnety a elektromagnety vytvárajú rovnaké magnetické pole, elektromagnety majú oproti permanentnými isté výhody. Napríklad veľkosť magnetického poľa možno ľahko zmeniť zmenou magnetizačného prúdu, zmeniť polaritu magnetu zmenou smeru prúdu a pod.
Magnetické pole vodiča prúdu
left|thumb|Obr. 2: Severný pól magnetiek sa otočí v smere magnetických siločiar Okolo vodiča, cez ktorý prechádza prúd, vzniká magnetické pole, ktoré sa znázorňuje siločiarami majúcimi tvar kružníc či elíps. Ich smer závisí od smeru prúdu tečúceho cez vodič. K určeniu smeru siločiar sa využíva Ampèrovo pravidlo pravej ruky: Ak zovrieme vodič prúdu do pravej ruky tak, aby palec ukazoval smer prúdu, konce prstov udávajú smer siločiar magnetického poľa. O prítomnosti magnetického poľa v okolí vodiča sa je možné presvedčiť priblížením magnetky k vodiču. Ak ju postavíme kolmo na vodič, pootočí sa jej severný koniec v magnetickom poli do smeru magnetických siločiar (obr. 2), ak ju postavíme rovnobežne s vodičom prúdu, vychýli sa podľa Ampérovho pravidla pravej ruky. Nikdy sa však nevychýli o celých 180°, pretože na ňu pôsobí aj magnetické pole Zeme.
Valcová cievka so závitmi v tesnej blízkosti seba má pri prechode prúdu vnútri cievky homogénne pole. Smer tohto poľa určíme podľa pravidla pravej ruky: Ak uchopíme cievku do dlane tak, že prsty ukazujú smer prúdu jednotlivými závitmi, vystretý palec udáva serverný pól cievky.
Magnetické napätie
Pri konštantnom prúde I a počte vodičov N bude platiť: U_m=NI\,\! (A;A)
Počet vodičov N je bezrozmerné číslo, teda jednotkou magnetického napätia je ampér (A). Základná definícia magnetického napätia teda znie: Magnetické napätie sa inak nazýva aj prietokom prúdu alebo aj budením. Magnetické napätie je skalárna veličina.
Intenzita magnetického poľa
Intenzita magnetické poľa H vyjadruje mieru sily, ktorá pôsobí v určitom mieste poľa na zanedbateľne veľký objem feromagnetickej látky alebo na myslený magnetický náboj. V elektrostatickom poli sa intenzita rovná, intenzita magnetického poľa analogicky bude: (Am−1; A, m) kde NI je magnetické napätie a l je dĺžka magnetickej siločiary.
Z tejto rovnice možno vyjadriť vzťah, ktorý sa nazýva zákon celkového prúdu alebo zákon prietoku: NI=Hl\,\! (A; Am−1, m). V okolí vodiča s prúdom I bude vo vzdialenosti a od vodiča rovnaká intenzita magnetického poľa na každej siločiare s polomerom a: (obr. 3)
Jednotkou intenzity magnetického poľa je Am−1, to je pomer jednotky magnetického napätia a jednotky dĺžky. Ide však o veľmi malú jednotku, pretože pri prúde 1A a vzdialenosti bude intenzita poľa iba 0,159 Am−1. Intenzita mag. poľa je vektorová veličina, okrem veľkosti má aj svoj smer, ktorý je vyjadrený smerom magnetickej siločiary. Najsilnejšie pole je v blízkosti povrchu vodiča, so vzdialenosťou klesá, vo veľkej vzdialenosti je intenzita zanedbateľná. Nulová je teoreticky až v nekonečnej vzdialenosti od vodiča.
Magnetická indukcia a permeabilita
Magnetická indukcia B súvisí s intenzitou magnetického poľa. Vyjadruje počet magnetických siločiar, ktoré pripadajú v danom prostredí na jednotku plochy. Ak je prechod cez rozhranie kolmý, indukcia nezávisí od prostredia, tým sa od intenzity líši. Medzi magnetickou indukciou a intenzitou poľa platí vzťah: B=\mu H\,\! (T; Hm−1, Am−1). Jednotkou mag. indukcie je tesla T.
1 Tesla je veľmi veľká indukcia, pretože do úvahy sa berie jednotková plocha, čo je pomerne veľká plocha vzhľadom na konkrétne prípady magnetických polí. V praxi sa vyskytujú polia s maximálnou indukciou 2,5T, rádove od 0,001T po 1,8T.
Veličina \mu\,\! je permeabilita prostredia. Pre diamagnetické a paramagnetické prostredia je konštantná, ale vo feromagnetickom prostredí sa mení v závislosti od intenzity magnetického poľa. Jednotka permeability je Hm−1. Permeabilita vákua a približne aj vzduchu:. Permeabilitu dostaneme zo vzťahu, kde \mu _r\,\! je relatívna permeabilita a udáva, koľkokrát je absolútna permeabilita prostredia väčšia ako permeabilita vákua. Je bezrozmerná. Je to skalárna fyzikálna veličina, vyjadrujúca magnetickú polarizovateľnosť (magnetickú „vodivosť“, priestupnosť pre magnetické pole) prostredia, v ktorom je magnetické pole vytvorené.
Magnetická polarizácia
Magnetická polarizácia (J) je rozdiel medzi magnetickou indukciou vo feromagnetickej látke B a vo vákuu Bo. Jednotka Tesla [T].
Magnetický tok, vodivosť a odpor
Veličina poľa, ktorá udáva celkový počet siločiar v uvažovanom priestore je magnetický tok, označuje sa \Phi\,\!. Zdrojom toku je celkové magnetické napätie, čím viac siločiar pretlačí napätie magnetickým obvodom s prierezom S, tým bude magnetický tok väčší. Veľkosť toku závisí aj od strednej dĺžky obvodu l, teda čím kratší je obvod, tým je tok väčší. Magnetický tok závisí aj od magnetickej vodivosti materiálu k. . Ak k predstavuje permeabilitu, odvodí sa z toho vzorec (Wb; T, m2). Jednotkou magnetického toku je weber Wb. Ide o relatívne veľkú jednotku, ak v obvode indukcia dosiahne hodnotu od 1 do 2T, magnetický tok bude rádove 10−4 až 10−1Wb.
Magnetický tok závisí priamo úmerne od magnetického napätia a nepriamo úmerne od magnetického odporu. Magnetický odpor: (H−1; Hm−1, m, m2)
Magnetická vodivosť: (H; Hm−1, m, m2)
Piotr Leonidovič Kapica
Piotr Leonidovič Kapica (* 8. júl 1894, Kronštadt, Ruské impérium – † 8. apríl 1984, Moskva, ZSSR) bol sovietsky experimentálny fyzik ruského pôvodu. Zaoberal sa fyzikou nízkych teplôt (kryogenikou) a javov prebiehajúcich v plazme. Prispel tiež k rozvoju fyziky silných magnetických polí, kvantovej fyziky kondenzovaného stavu a elektroniky. Pre jeho zásadné vynálezy a objavy v oblasti fyziky nízkych teplôt bol v roku 1978 odmenený Nobelovou cenou. Spolu s ním obdržali Nobelovu cenu aj Arno Allan Penzias a Robert Woodrow Wilson (za objav reliktného mikrovlnného žiarenia).
Život
Narodil sa v Kronštade, vojenskej pevnosti chrániacej Petrohrad smerom od Fínskeho zálivu. Pochádzal z rodiny vojenského dôstojníka, ženijného inžiniera Leonida Petroviča Kapicu, ktorý sa podieľal na modernizácii Kronštadského opevnenia. Otcova rodina bola beserabského pôvodu (Kapica, rum. Capiţa). Jeho matka Oľga Ieronimovna, s ktorou si bol veľmi blízky až do jej smrti v roku 1937, bola literárny vedec a odborník na folklór. Pochádzala z rodiny dôstojníka poľského pôvodu Ieronima Ivanoviča Stebnického, ktorý bol významným kartografom a cestovateľom.
Od mladosti veľa cestoval. Po skončení strednej školy študoval na Petrohradskej polytechnickej škole, k štúdiu na katedre fyziky ho doviedol profesor A.F. Joffe. Počas prvej svetovej vojny pôsobil ako šofér sanitky na poľskom fronte. Po demobilizácii roku 1917 pokračoval v štúdiu fyziky v Petrohrade, ktoré ukončil v roku 1918. V roku 1916 sa počas pobytu v Číne zoznámil s dcérou generála Nadeždou Kyrilovnou Černosvitovou, ktorú si ešte toho roku zobral za ženu. V roku 1918 sa im narodil prvý syn. Podmienky v krajine sužovanej občianskou vojnou však boli komplikované. Ich syn po roku zomrel na šarlach. V priebehu roka sa im narodila dcéra, tá však za krátko spolu s Kapicovou manželkou Nadeždou zomrela na španielsku chrípku. Tejto chorobe podľahol krátko predtým aj jeho otec.
Kapica tieto straty niesol veľmi ťažko. Vďaka podpore spolupracovníkov a bývalého profesora Joffeho však talentovaný vedec získal v roku 1921 anglické víza a smel odcestovať do Spojeného kráľovstva. V júni 1921 pri návšteve Cavendishovho laboratória zapôsobil na Rutherforda, ktorý ho pôvodne nechcel prijať.
V 20. a 30. rokoch spolupracoval na výskume na Cambridgeskej univerzite s Rutherfordom. V cambridgeskom Cavendishovom laboratóriu pôsobil v rokoch 1921 až 1934. Pre svoju zanietenosť a neúnavnosť sa stal Rutherfordovým obľúbencom. Neskôr pôsobil ako jeho zástupca. V roku 1924 skonštruoval pre výskum silného magnetického poľa solenoid. V roku 1933 získal vďaka príspevku Kráľovskej spoločnosti v Cambridgei vlastné laboratórium. Od roku 1934 mu neumožnili cestovať mimo ZSSR, následne založil Ústav fyzikálnych problémov pri Sovietskej akadémii vied. V roku 1937 objavil pri štúdiu hélia jeho supratekutosť. Na ďalšom výskume fenoménu spolupracoval s L.D. Landauom, po tom čo dosiahol jeho prepustenie z väzenia. Landau dostal neskôr za výskum supratekutosti v roku 1962 Nobelovu cenu za fyziku.
V rokoch 1939 až 1945 bol Kapica profesorom na Moskovskej univerzite. Tam v roku 1941 pri experimentálnom štúdiu tepelnej výmeny v kvapalnom héliu zistil, že pri prestupe tepla z pevnej látky do kvapalného hélia, možno na rozhraní pozorovať konečný rozdiel teploty. Tento jav bol označený Kapicov skok.
V roku 1946 sa Kapica odmietol zúčastniť na vývoji sovietskej atómovej bomby, a bol preto odvolaný z funkcie riaditeľa Ústavu fyzikálnych problémov a pozbavený ďalšej možnosti tu pracovať. Vo vedeckom výskume preto pokračoval na svojej súkromnej chate. Na pôvodnú pozíciu na Ústave fyzikálnych problémov sa vrátil 2 roky po Stalinovej smrti v roku 1955. V roku 1978 mu bola za prínos pre výskumu fyziky nízkych teplôt udelená Nobelova cena za fyziku.
Rodina a názory
Kapica sa po smrti svojej prvej ženy a dvoch synov v dobe porevolučných zmätkov v Sovietskom zväze znovu oženil roku 1927 s Annou Aleksejevnou Krylovovou a mal dvoch synov. Sergej (1928 – 2012) bol fyzik a demograf, Andrej (1931 – 2011) bol geograf.
Dielo
Knižne vyšli:
Ocenenie
Ruská akadémia vied udeľuje na jeho počesť Zlatú medailu P.L. Kapicu. V Bratislavskej Petržalke je po ňom pomenovaná ulica. Je po ňom pomenovaná planétka 3437 Kapitsa.
Kapica bol v priebehu života ocenený viacerými medailami a oceneniami:
Saint-Rémy-aux-Bois
Saint-Rémy-aux-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andor Jaross
Andor Jaross de Nemesmiticz (🇭🇺; * 23. máj 1896, Čechy – † 11. apríl 1946, Budapešť) bol česko-slovenský a maďarský politik, poslanec Národného zhromaždenia ČSR, minister vnútra Maďarska zemianskeho pôvodu.
Životopis
Narodil sa v rodine Stefana Jarossa de Nemesmiticz a jeho manželky Ireny rod. Močáryovej. Po parlamentných voľbách v roku 1935 sa stal poslancom Národného zhromaždenia ČSR za Maďarskú národnú stranu. V rámci tejto strany predstavoval krídlo s radikálnejším postojom voči ČSR. Poslanecké kreslo stratil po Viedenskej arbitráži v roku 1938.
Jaross sa stal štátnym občanom Maďarska. Počas druhej svetovej vojny bol aktívnym pronacistickým kolaborantom a v roku 1944 počas vlády Döme Sztójaya aj ministrom vnútra Maďarska.
Po skončení vojny bol Jaross súdený ako vojnový zločinec a v roku 1946 bol v Budapešti popravený.
Hop Trop
thumb|Hop Trop (2022) Hop Trop je trampská, folková a country hudobná skupina, ktorá existuje už od roku 1980 a od začiatku svojej existencie hrá v trojici: Jaroslav Samson Lenk, Ladislav Huberťák Kučera a Jaromír Šroub Vondra. Od samého začiatku existencie skupiny ide o výrazné hudobné zoskupenie, ktoré v Česku až doteraz stále patrí k špičke vo všetkých vyššie uvedených hudobných žánroch.
4599 Rowan
4599 Rowan (1985 RZ2) je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil Henri Debehogne 5. septembra 1985.
Doľany (okres Levoča)
Doľany sú obec na Slovensku v okrese Levoča. Existuje aj obec s rovnakým názvom v okrese Pezinok.
Strelka
Strelka môže byť:
Politická expozitúra
Politická expozitúra je zvláštna administratívna jednotka (akýsi "podokres") v Rakúsku, ktorú tvorí územie podliehajúce špeciálnej expozitúre-úradu (vlastného) okresného úradu.
V minulosti bolo takýchto území viac, dnes existuje už len politická expozitúra Gröbming v rámci okresu Liezen v spolkovej krajine Štajersko.
Pozri aj
Bad Aussee (expozitúra)
Alexandr Nikolajevič Makrickij
Alexandr Nikolajevič Makrickij (, 🇧🇪; * 11. august 1971, Minsk) je bývalý bieloruský hokejový obranca.
Klubový hokej
Počas svojej kariéry hral za bieloruské kluby Tivali Minsk, Dinamo Minsk, ruské Severstaľ Čerepovec, Neftechimik Nižnekamsk, hral tiež v nemeckej DEL za Revierlöwen Oberhausen a EHC Freiburg. Poslednú sezónu 2010/11 odohral v mužstve Metallurg Žlobin v bieloruskej lige.
Reprezentácia
Bol členom bieloruskej reprezentácie na MS C 1994 v Poprade a Spišskej Novej Vsi, kde Bielorusko prehralo v súboji o postup do vyššej kategórie so Slovenskom 1:2.
Reprezentoval na ďalších trinástich majstrovstvách sveta (z toho osem v najvyššej kategórii). Zúčastnil sa tiež ZOH 2002, kde Bielorusko dosiahlo historický úspech (4. miesto), keď v semifinále porazilo favorizované Švédsko. Hral aj na ZOH 2010.
Trénerské pôsobenie
V sezóne 2012/13 pôsobil ako asistent trénera v mužstve Dinamo Šinnik, ktoré hrá Mládežnícku hokejovú ligu.
Le Mesnil-Durand
Le Mesnil-Durand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 318 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Komunikačný protokol
Komunikačný protokol alebo protokol je súbor pravidiel, ktoré používajú programy alebo operačné systémy na komunikáciu medzi koncovými bodmi komunikačného systému (v telekomunikáciách alebo výpočtovej technike).
V najjednoduchšej forme možno protokol charakterizovať ako pravidlá riadiace syntax, sémantiku a synchronizáciu komunikácie.
Protokoly vo výpočtovej technike
V počítačovej praxi je protokol konvencia alebo štandard, ktorý riadi alebo umožňuje spojenie, komunikáciu a prenos dát medzi dvoma počítačovými koncovými bodmi. Protokoly môžu byť implementované v hardvéri, softvéri alebo v kombinácii oboch. Na najnižšej úrovni protokol definuje správanie hardvérového spojenia.
Infant
thumb|Španielska infantská koruna
Infant (mužský rod) alebo infantka (ženský rod) je titul detí vládnucich kráľov v Španielsku a Portugalsku okrem korunných princov a korunných princezien (tí mali titul princ astúrsky, resp. brazílsky), ako aj titul detí týchto detí. Kráľ smel titul udeliť aj iným členom kráľovskej rodiny.
M60
M60 môže byť:
Zbrane a vojenské vybavenie
Doprava
Počítače
Vesmírne objekty:
4876 Strabo
4876 Strabo je planétka s priemerom 34 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 29. septembra 1973.
Spadávka
Spadávka je presah dokumentu určeného pre tlač. Spadávka sa pri knihárskom spracovaní oreže z dokumentu. Jej funkcia je znižovanie nepresností pri oreze dokumentov, ktorým presahujú časti grafiky alebo fotografií mimo okraj, brožúram a knihám, ktorým sa po zošití zarovnávajú z troch strán okraje a dokumentom určeným na vyseknutie výsekovou formou (napr. krabičky). Spadávka býva spravidla široká 3 až 5 mm a to zo všetkých strán dokumentu. Vnútorný a vonkajší okraj spadávky označujú tenké linky - orezové značky.
Bad Aussee (expozitúra)
Bad Aussee bola do 31. decembra 2011 politická expozitúra  v rakúskej spolkovej krajine Štajersko v okrese Liezen. Nachádzala sa na severozápade Štajerska, mala rozlohu 470 km² a 1. januára 2010 tu žilo 11 791 obyvateľov. Sídlom expozitúry bolo mesto Bad Aussee.
Concierge
Concierge alebo komorník (z fr. concierge < lat. conservus = spoluotrok) je zamestnanec žijúci priamo v dome svojho pána a plniaci úlohy správcu domu. Svoj význam mal hlavne v minulosti. V stredoveku navštevoval šľachtu na ich zámkoch. Iná funkcia komorníka v stredoveku bola úradník kráľa, ktorý bol zodpovedný za udržiavanie spravodlivosti za pomoci súdnych zriadencov.
Vernon-Nord
Vernon-Nord je francúzsky kantón v obvode Évreux v departemente Eure v regióne Horný Normandie. Skladá sa z 8 obcí.
Choirokoitia
Choirokoitia alebo (prepis podľa novogréckej výslovnosti) Chirokitia je archeologická lokalita na Cypre v Stredozemnom mori, ktorej začiatky siahajú do čias neolitu. Oblasť je známa ako jedna z najlepšie zachovaných prehistorických pamiatok celého Stredomoria a v súčasnosti tvorí jednu z hlavných cyperských pamiatok.
V roku 1998 sa celá lokalita stala súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Edward Witten
Edward Witten (* 26. august 1951, Baltimore, Maryland, USA) je americký teoretický fyzik so zameraním na matematickú fyziku. Je profesorom na Inštitút pre pokročilé štúdie v Princetone, vedúcim výskumníkom v oblasti teórie superstrún a držiteľom najvyššieho ocenenia na poli matematiky, Fieldsovej medaily.
Narodenie a vzdelanie
Witten sa narodil v Baltimore, štáte Maryland v židovskej rodine ako syn Lorraine W. Wittenovej a Louis Wittena, teoretického fyzika špecializujúceho sa na gravitáciu a všeobecnú relativitu. Získal bakalársky titul z odboru história (s časťou lingvistika) a to na Brandeisovej univerzite. Witten plánoval stať sa politickým novinárom a publikoval články v The New Republic a The Nation. Krátko pracoval pre Georga McGoverna v jeho prezidentskej kampani. Potom navštevoval jeden semester Univerzitu vo Wisconsin-Madisone ako študent ekonómie avšak na štúdiách neuspel. Vrátil sa na akademickú pôdu a zapísal sa na štúdium aplikovanej matematiky na Princetonskej univerzite predtým, ako vymenil oddelenia a získal Ph.D. za fyziku v r. 1976 a to pod vedením Davida Grossa, laureáta Nobelovej ceny vo fyzike za rok 2004.
Akademická kariéra
Po získaní PhD pracoval na Harvardovej univerzite ako asistent a na Princetonskej univerzite ako profesor fyziky v rokoch 19801987. Krátko bol tiež na Caltec-u (Kalifornskej technickej univerzite) a to v rokoch 19992001. V súčasnosti je profesorom matematickej fyziky Charles Simoyi a na Inštitúte pre pokročilé štúdie v Princetone, štáte New Jersey.
Výskum a výsledky
Witten v značnej miere prispel k poznatkom v teoretickej fyzike a to prácou, ktorá priniesla veľký počet vysoko matematických výsledkov. Primárne sa angažoval na poli teórie kvantového poľa a teórie strún ako aj v priľahlých oblastiach topológie a geometrie. Medzi jeho mnohé práce patrí napríklad zjednodušený dôkaz teorémy pozitívnej energie vrátane problematiky spinorov vo všeobecnej relativite, jeho práca týkajúca sa supersymetrie a Morseho teórie, jeho úvod do topologickej teórie kvantového poľa a príbuzné práce v zrkadlovej symetrii ako aj jeho práce na M-teórii.
Witten je široko známy ako najdokonalejší fyzik svojej generácie a "jeden z najväčších žijúcich fyzikov, možno dokonca Einsteinov nástupca". V r. 1995 navrhol existenciu M-teórie na konferencii na Univerzite Južnej Kalifornie a použil ju na vysvetlenie predtým pozorovaných dualít, ktorý vyvolali nový záujem o teóriu strún nazvaný druhá superstrunová revolúcia. V súčasnosti pracuje na možných vzťahoch medzi kalibračnými teóriami a geometriou Langlandsovho programu.
Osobný život
Witten je ženatý s Charrou Nappi, profesorkou fyziky na Princetonskej univerzite. Majú dve dcéry, Ilanu a Danielu a jedného syna, Raphaela. jeho brat, Matt Witten, je scenáristom a producentom niekoľkých populárnych TV seriálov vrátane L.A. Law a Dr. House.
Ocenenia
Witten dostal mnoho ocenení vrátane MacArthurovho grantu (1982) a Fieldsovu medailu (1990), Národnú medailu za vedu (2002), Pytagorovo ocenenie (Croton 2005), Cenu Henriho Poincaré (2006) a Crafoordovu cenu (2008). Pápež Benedikt XVI. Wittena vymenoval za člena Pontifikálnej akadémie vied (2006). Witten sa rovnako v r. 2004 objavil na zozname sto najvplyvnejších osôb týždenníka TIME. V r. 2000 dostal Nemmersovu cenu za matematiku.
Šoltýstvo
Šoltýstvo môže byť:
Charentay
Charentay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4775 Hansen
4775 Hansen je planétka s priemerom 20 km, ktorú objavil M. F. Wolf 3. októbra 1927.
Troodos
Troodos je najväčšie cyperské pohorie v centrálnej časti ostrova. Jeho najvyššou horou je Olympos s výškou 1 952 metrov.
V pohorí sa nachádza rada starobylých stavieb, najmä množstvo kostolov z čias Byzancie. Tieto kostoly sú plné nástenných malieb, ktoré sa zachovali do dnešných dní. Desať z nich bolo v roku 1985 zaradených na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Geológia
Pohorie Troodos (troodoský masív) tvorí osovú časť Cypru, južne od kytherijskej (alebo pentadaktylskej) panvy. Na sever od panvy sa nachádza ešte aj pohorie Girne. Geologický výskum pohoria Troodos bol dôležitý z pohľadu rozpoznania a definície ofiolitového komplexu. Ofiolity sú zvyšky oceánskej kôry a vrchného plášťa, ktoré boli vynesené na povrch, najčastejšie procesom obdukcie. Troodoské ofiolity patria medzi najlepšie zachované a dobre preskúmané ofiolity. Zohrali významnú úlohu pri formovaní teórie platňovej tektoniky.
Troodos je tvorený chaotickými členmi vrchnokriedovej ofiolitvej suity, pomiešanej s vrchnokriedovými až terciérnymi hlbokovodnými sedimentami oceánskeho dna, ktoré dnes tvoria subdukčnú melanž. Nad nimi sa nachádzajú mladšie neogénne plytkovodné a kontinentálne sedimenty. Pôvod ofiolitov je diskutovaným problémom. Predpokladá sa, že sú buď pozostatkami oceánskej kôry, stredooceánskeho chrbta, alebo ostrovného oblúka.
M61
M61 alebo M-61 môže byť:
v doprave:
vo vede:
v zbrojárstve a vojenstve:
Oxóniový katión
Oxóniové katióny (H3O+) sú katióny, ktoré vznikajú rozpustením kyselinotvorného plynu s vodíkom (napr. chlorovodíkového HCl) vo vode (H2O). Môžeme to zapísať chemickou reakciou:
Sunchyme
„Sunchyme“ je skladba britskej skupiny Dario G. Bola vydaná v septembri 1997 ako hlavný singel z albumu Sunmachine. Skladba sa dostala do prvej päťky v mnohých európskych hudobných rebríčkoch. Tiež dosiahla 1. miesto v americkom rebríčku Hot Dance Music/Club Play.
V Spojenom kráľovstve dosiahla 2. miesto v rebríčku UK Singles Chart, kým singel „Candle in the Wind 1997“ od Eltona Johna bol na 1. mieste.
Le Mesnil-Eudes
Le Mesnil-Eudes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 304 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4694 Festou
4694 Festou je planétka s priemerom 39 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 14. augusta 1985.
Charles Moss Duke
Charles Moss „Charlie“ Duke, Jr. (* 3. október 1935, Charlotte) je bývalý americký astronaut. V roku 1972 sa zúčastnil na lete kozmickej lode Apollo 16 na Mesiac.
Mladosť a výcvik
Vyrastal v Lancasteri v Južnej Karolíne. Spoločne s otcom jazdil na lov, chytať ryby a neskôr svoje záľuby rozšíril aj na golf. Po absolvovaní základnej a strednej školy nastúpil do Akadémie admirála Farraguta na Floride. S vynikajúcim prospechom ju ukončil a so štipendiom pokračoval v štúdiách na United States Naval Academy v Annapolise. Tam získal diplom inžiniera námorných vied. Potom sa rozhodol lietať, v Georgii absolvoval základný letecký výcvik a neskôr sa zacvičil na lety s vrtuľníkom a na lietadlo F-86. Bol poslaný na vojenskú službu do Európy, vtedajšej NSR. Po troch rokoch sa v roku 1961 vrátil do USA a rozhodol sa študovať ďalej, tentokrát na Massachusetts Institute of Technology. V roku 1964 tam získal diplom inžiniera letectva a astronautiky. Nastúpil ako testovací letec a neskôr inštruktor na základni Edwards a v apríli 1966 bol prijatý do NASA do tímu kozmonautov. V tom čase bol ženatý a mal dvoch chlapcov.
Lety do vesmíru
Odštartoval v kozmické lodi Apollo 16 spolu s kozmonautmi Youngom a Mattinglym z mysu Canaveral na jar roku 1972. Cieľom expedície bolo pristáť a vystúpiť na Mesiac. Zatiaľ čo na obežnej dráhe Mesiaca krúžil Mattingly, tak Young s Dukom na Mesiaci pristáli a strávili tam 71 hodín. Duke bol desiatym človekom, ktorý na povrch Mesiaca vystúpil. Po skončení prieskumu sa vrátili na obežnú dráhu a potom celá trojica v poriadku pristála na hladine Tichého oceánu po 11 dňoch vo vesmíre.
Po lete
K 1. januáru 1976 z NASA aj z armády odišiel v hodnosti plukovníka vojenského letectva a venoval sa súkromnému podnikaniu. V roku 2005 bol na návšteve v Prahe a Brne, spojenej s prednáškou a rozdávaním autogramov, vystúpením v televízii Nova.
G-14
G-14 bola organizácia najbohatších európskych futbalových klubov, ktorá existovala v rokoch 2000 - 2008. Bola založená v roku 2000 skupinou štrnástich v tom čase najbohatších klubov, noví členovia mohli byť iba pozvaní. To sa stalo iba v auguste 2002, kedy sa počet členov zvýšil na 18.
Kluby organizované v G-14 boli zo 6 krajín – po troch z Anglicka, Francúzska, Nemecka, Talianska a Španielska, 2 z Holandska a 1 z Portugalska. Členovia G-14 vyhrali Ligu majstrov 46 krát z 51 ročníkov. Finále v roku 2004 bolo prvé od roku 1992, v ktorom sa nestretli dva členské tímy – FC Porto nastúpilo proti nečlenovi AS Monaco. Iba trikrát v histórii Ligy majstrov nebol ani jeden z finalistov členom G-14.
Vo finále pohára UEFA sa nečlenovia stretli zatiaľ dvanásťkrát, finále 2005 medzi CSKA Moskva a Sportingom Lisabon bolo prvé od roku 1989.
Organizácia vznikla hlavne na ochranu spoločných záujmov klubov, ktoré sú spolu silnejšie a môžu si vyjednať lepšie podmienky - od UEFA napríklad požadovali peniaze za svojich hráčov zranených pri reprezentačných zápasoch.
Organizácia zanikla po dosiahnutí dohody s FIFA a UEFA, nahradila ju Európska asociácia klubov (ECA).
Ázijská kvalifikácia v hádzanej na LOH 1980
Ázijská kvalifikácia v hádzanej na LOH 1980 bola ázijská kontinentálna kvalifikácia v hádzanej na Letné olympijské hry 1980 v Moskve, ktorú organizovala Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konala sa na Taiwane v dňoch od 11.25. novembra 1979. Zúčastnili sa jej 4 mužské a 3 ženské družstvá. V mužskej kategórii sa okrem základnej skupiny odohral aj barážový dvojzápas v Japonsku.
Na hádzanársky turnaj LOH 1980 postúpilo z mužskej kategórie iba víťazné družstvo. Zo ženskej kategórie postúpil víťaz na svetový olympijský kvalifikačný turnaj, ktorý sa konal v roku 1980 v Kongu.
Baráž
Pozn: 🇯🇵 sa neskôr kvôli bojkotu hier hádzanárskeho turnaja nezúčastnilo, nahradil ho 🇰🇼.
Saint-Sauveur (Meurthe-et-Moselle)
Saint-Sauveur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Momo (raper)
Roman Grigely, známy pod umeleckým menom ako Momo (kedysi eMO2), je slovenský raper, ktorý pochádza z Petržalky. Patrí medzi pôvodných členov bratislavskej hip-hopovej skupiny XIV (Štrnásť). V roku 2008 vydal svoj debutový album Nepatrím Medzi… pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk/EMI. Počas svojej hudobnej kariéry veľakrát spolupracoval so skupinou Druhá Strana a ich členmi na ich sólových projektoch. Jeho štýl, ktorý predviedol na debutovom albume, bol dosť agresívny, uličný a obsahoval dissy na iných raperov, adresované najmä skupine H16 a jej členom. V roku 2011 vyšiel jeho druhý album Stratená Rovnováha, ktorý sa niesol oproti debutovému v modernejšom, miernejšom a menej agresívnejšom duchu. Koncom roka 2013 vydal tretí album Za Očami pod vlastným vydavateľstvom Nedám Sa Okoňovať Records, z ktorého sa ku januáru 2014 predalo okolo 2 000 kusov.
Referencie
Nový album: Momo - OUT.sdr
Muttaburrasaurus
Muttaburrasaurus bol 7 m dlhý mohutný bylinožravý dinosaurus zo skupiny Ornithopoda. Známy je z nekompletných pozostatkov troch jedincov zahrňujúcich lebku. Žil pred približne 110 až 105 miliónmi rokov na území dnešnej Austrálie.
Klasifikácia
So zaradením rodu Muttaburrasaurus sú od jeho objavenia až dodnes problémy. Považovaný bol za príbuzného prakticky každej podskupiny ornitopodov, od primitívnych tescelosaurov po hadrosaury. Veľkosťou a niektorými znakmi zodpovedal zástupcom Camptosauridae (napr. rodu Camptosaurus). Disponoval však početnými veľmi primitívnymi znakmi. Pravdepodobne tak predstavoval nezávislú vývojovú líniu austrálskych primitívnych iguanodontov, ktoré prispôsobením sa podobnému životnému štýlu ako kamptosaury druhotne získali mnohé im podobné črty. V prípade muttaburrasaura tak išlo o akúsi obdobu tenontosaura, ktorý tiež pravdepodobne predstavoval primitívneho iguanodonta dorastajpceho do rozmerov kamptosaura.
Ďalšou možnosťou je, že mal vývojovo blízko ku dvakrát menšiemu austrálskemu rodu Atlascopcosaurus.
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 1997
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 1997 boli 4. Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien, ktoré organizuje Európsky výbor hokeja na kolieskových korčuliach (CERH). Konali sa v novembri 1997 v meste São João da Madeira, v Portugalsku, za účasti 7 tímov. Víťazkami sa stali hokejistky domáceho Portugalska, ktoré bodovali vo všetkých zápasoch. Obhajkyne titulu zo Španielska skončili bronzové.
Turnaj sa skladal iba zo základnej skupiny.
Secesia v Rakúsku
Tento článok je o secesii v Rakúsku
Umelecké hnutie na prelome storočia malo veľa pomenovaní ako napr.: Nieuwe Kunst, Stile Liberty, Jugendstil alebo Art Nouveau. Dokonca aj vo vnútri regionálnych ohnisiek existovali zásadne odlišné názory, dokonca urputné zápasy, v každom prípade ale rozdielne prístupy. Spoločná bola len vedomá snaha o „modernitu“. S týmto nárokom tak architektúra už v devätnástom storočí definitívne opustila spochybnený terén tradičných hodnotových predstáv a podvolila sa viac či menej módnym, aktuálnym trendom, ktoré, ako pravá secesia, často kvitli len veľmi krátko. Buržoázia, ktorá sa na konci devätnásteho storočia cítila stále viac politicky ohrozená, unikala do snovej ríše dekoratívnosti. Makartov štýl vo Viedni a ďalšie diela po Európe dokladajú postromantický únik zo všeobecného sveta priemyslu. Obľúbené boli cudzokrajné rastlinné vzory a filigránske sklenené kupoly.
Typologické druhy
V období Secesie bol príliš rýchly prirodzený prírastok obyvateľstva a bolo potrebné riešiť mobilitu, ale aj kapacitu stavieb. Preto sa začali stavať nové a väčšie stanice, radnice, tržnice, pošty, nájomné domy, školy, nemocnice a väznice. V hojnom počte sa využívali oceľové konštrukcie. Pre toto obdobie je charakteristické typizovanie. Napríklad pre nemocnice bol typický pavilónový systém dispozície. Výzdoba nesmela chýbať na žiadnej budove. Typické organické prvky as nachádzali tak na fasádach ako aj v interiéroch.
Vznik skupiny
V Rakúsku dostal nový sloh meno secesia podla viedenskej skupiny maliarov a architektov, založenej v r. 1896 pod názvom Die Sezession. Používali najmä geometrické vzory. Architekti z európskych krajín, hlavne z Holandska, si robili často srandu z rakúskych architektov a nazývali ich „čaluníkmi, tapetármi a truhlármi“. Dekorácie interiéru boli skutočne najvýznamnejším poľom činnosti mladých zástupcov viedenskej secesie. Iste preto aj ich architektúra príležitostne pripomína „prerastený“ nábytok. Vo viedenskom hostinci Die Traube sa vtedy schádzali Josef Hoffmann, Max Kurzweill, Theodor Gottlieb Kempf, Karl Moll, Koloman Moser a Josef Maria Olbrich a diskutovali o architektúre. Tu takisto Max Fabiani, ktorý predal zákazku na slávne Cafe Museum mladému Adolfu Loosovi, dokonca Olbricha označil za „dekorativistu“. Vinou takýchto predsudkov, ktoré sa dlho udržiavali v povedomí, nebol správne zhodnotený úder, ktorý secesia zasadila strnulému svetu.
Hlavní predstavitelia
Impulz k vývoju secesného slohu v Rakúsku bolo odtrhnutie skupiny výtvarných umelcov od hlavného akademického prúdu vo Viedni r. 1897. Hlavným predstaviteľom rakúskych secesných umelcov bol Gustav Klimt, ktorého vysoko dekoratívny plošný spôsob maľby bol ovplyvnený Aubrym Beardsleym a Janem Tooporom, ale tiež Mackintosh. Otto Wagner, ďalší člen skupiny Secesie, bol poverený návrhom niekoľkých staníc mestskej dráhy v rokoch 1894-1901. V porovnaní s Guimardovými stanicami parížskeho metra pôsobia veľmi nevýrazne. Ďalším významným členom skupiny bol Josef Olbrich, ktorý navrhol Secesnú sieň vo Viedni pre usporadúvanie výstav skupiny Secesie. Jej dekoratívna kupola sa nápadne odlišuje od robustnosti stavby samej a ukazuje na analógiu medzi viedenskými architektmi a Sullivanom a Mackintoshom, pokiaľ ide o kombináciu masívnych stavieb s jemným secesným dekórom. V tom sa líšili od francúzskych a belgických architektov, ktorí sa často videli v konštrukcií predovšetkým ako nositeľky výzdoby.
Od roku 1899 začína odklon od secesie, ktorého centrami boli Viedeň a Darmstadt. Veľký vplyv mal architekt Olbrich, u ktorého sa prejavilo odmietanie secesie zjednodušovaním dekoratívnych prvkov.
ISO 3166-2:AZ
Kódy ISO 3166-2 pre Azerbajdžan identifikujú 65 rajónov, 11 miest a 1 autonómnu republiku. Prvá časť (AZ) je medzinárodný kód pre Azerbajdžan, druhá časť pozostáva z dvoch alebo troch písmen identifikujúcich rajón alebo mesto.
Zoznam kódov
AZ-AB Äli Bayramlı AZ-ABS Abşeron AZ-AGC Ağcabädi AZ-AGM Ağdam AZ-AGS Ağdaş AZ-AGA Ağstafa AZ-AGU Ağsu AZ-AST Astara AZ-BA Bakı AZ-BAB Babäk AZ-BAL Balakän AZ-BAR Bärdä AZ-BEY Beyläqan AZ-BIL Biläsuvar AZ-CAB Cäbrayıl AZ-CAL Cälilabab AZ-CUL Julfa AZ-DAS Daşkäsän AZ-DAV Däväçi AZ-FUZ Füzuli AZ-GA Gäncä AZ-GAD Gädäbäy AZ-GOR Goranboy AZ-GOY Göyçay AZ-HAC Hacıqabul AZ-IMI İmişli AZ-ISM İsmayıllı AZ-KAL Kälbäcär AZ-KUR Kürdämir AZ-LA Länkäran AZ-LAC Laçın AZ-LAN Länkäran AZ-LER Lerik AZ-MAS Masallı AZ-MI Mingäçevir AZ-NA Naftalan AZ-NEF Neftçala AZ-OGU Oğuz AZ-ORD Ordubad AZ-QAB Qäbälä AZ-QAX Qax AZ-QAZ Qazax AZ-QOB Qobustan AZ-QBA Quba AZ-QBI Qubadlı AZ-QUS Qusar AZ-SA Şäki AZ-SAT Saatlı AZ-SAB Sabirabad AZ-SAD Sädäräk AZ-SAH Şahbuz AZ-SAK Şäki AZ-SAL Salyan AZ-SM Sumqayıt AZ-SMI Şamaxı AZ-SKR Şämkir AZ-SMX Samux AZ-SAR Şärur AZ-SIY Siyäzän AZ-SS Şuşa AZ-SUS Şuşa AZ-TAR Tärtär AZ-TOV Tovuz AZ-UCA Ucar AZ-XA Xankändi AZ-XAC Xaçmaz AZ-XAN Xanlar AZ-XIZ Xızı AZ-XCI Xocalı AZ-XVD Xocavänd AZ-YAR Yardımlı AZ-YE Yevlax AZ-YEV Yevlax AZ-ZAN Zängilan AZ-ZAQ Zaqatala AZ-ZAR Zärdab AZ-NX Naxçıvan
Geografia priemyslu
Geografia priemyslu sa ako veda začala formovať na začiatku 20. storočia ako súčasť humánnej (ekonomickej, socio-ekonomickej) geografie. Zaoberá sa priemyslom z geografického hľadiska. Zvykne sa nazývať aj geografia sekundéru, vzhľadom na to, že až na ťažobný priemysel patria tieto aktivity do sekundérneho sektora. Skúma činitele, ktoré ovplyvňujú lokalizáciu priemyslu, jeho prejavy a produkčné procesy v priestore a čase.
Priemyselná výroba ako ju poznáme v súčasnoti sa rozvinula začiatkom novoveku v Anglicku a Holandsku s nástupom priemyselnej revolúcie. Priemysel tvoril v 19. a v prvej polovici 20. storočia chrbticu svetovej ekonomiky, dnes jeho význam trochu upadá v konkurencii so službami a vývojom informačných systémov.
Klasifikáciu priemyslu môžeme vykonávať niekoľkými spôsobmi v závislosti na porovnávaných vlastnostiach. Najčastejšie sa pre rozdelenie Geografie priemyslu volí Odvetvová klasifikácia ekonomických činností (OKEČ).
Geografii priemyslu na Slovensku sa venovali a venujú viacerí geografi: Koloman Ivanička (uviedol geografiu priemyslu, autor viacerých významných monografií), Jozef Mládek (teória priemyselných jadier), Pavol Korec, z mladších geografov sú to Dagmar Popjaková (Univerzita Mateja Bela, Banská Bystrica), Ján Szöllös (geografia energetiky, SAV).
Geografické faktory ovplyvňujúce priemysel
Priemysel ovplyvňujú tri základné geografické faktory: Tieto geografické faktory nadobudli nový rozmer po otvorení medzinárodného obchodu.
Priemyselné oblasti sveta
Rozmiestnenie priemyslu na Zemi je nerovnomerné. Do priemyselných oblastí sa sústreďuje 3/4 svetového priemyslu. Priemyselné oblasti sveta:
Energetika
thumb|Elektrická energia je dôležitá súčasť priemyslu a celej humánnej geografieEnergetika vyrába potrebnú elektrickú energiu pre všetky odvetvia hospodárstva, je teda jeho základom. Patrí do priemyslu palív a energetiky, ktorý patrí do ťažkého priemyslu. Produktom energetiky je teda elektrická energia.
Zdroje
Elektrická energia potrebuje zdroje, ktoré môžeme rozdeliť na
Ropa
Ropa je ako prírodný zdroj oveľa hodnotnejšia ako uhlie, predovšetkým je všestrannejšie použiteľná a preto sa stala svetovým palivom. Jej ťažba sa rýchlo rozvíja a lokalizuje sa do oblastí Perzského zálivu, severnej Afriky, Mexického zálivu, Kaspického mora, Severného mora, Západnej Sibíri a juhovýchodnej Ázie. Viac ako 1/2 vyťaženej ropy sa vyváža do USA, Japonska a Západnej Európy. Najviac vyvážajú členské krajiny OPEC z oblastí Perzského zálivu.
Uhlie
Uhlie- jeho svetové zásoby sú podstatne vyššie ako zásoby ropy. Sústreďujú sa v Rusku, USA, Číne, v európskych krajinách. Na južnej pologuli v JAR a v Austrálii.
Urán
Urán je najdôležitejšie jadrové palivo pretože má najvyššiu energetickú účinnosť. Najväčšie zásoby má Austrália, Kazachstan, Kanada, USA, Rusko, JAR, Uzbekistan, Niger a Brazília.
Elektrárne
Zariadenie na získavanie elektrickej energie zo zdrojov sa nazýva elektráreň. Podľa zdrojov poznáme štyri druhy
Tepelné elektrárne
thumb|Tepelná elektráreňTepelné elektrárne využívajú na výrobu elektrickej energie ropu, zemný plyn a uhlie. Zo začiatku 20. storočia sa hojne využívalo práve uhlie, ktorého bolo treba veľké množstvo, preto boli tieto elektrárne lokalizované blízko uholných baní. Veľký počet takýchto elektrárni spôsoboval značné znečistenie ovzdušia a prírody, preto sa časom v druhej polovici 20. storočia začalo prechádzať na využívanie ropy a zemného plynu. Tieto elekrárne sú stále najväčším znečisťovateľom ovzdušia.
Vodné elektrárne
thumb|right|Schéma vodnej elektrárneVodné elektrárne bývajú vybudované na vodných tokoch s väčším prietokom. Z hľadiska geoekológie ide o geotechnický systém a to antropogénny zásah do prírody. Napriek tomu, že ich výstavba je nákladná, sú ekologickejšie ako tepelné elekrárne. Majú minimum vedľajších produktov. K najväčším producentom hydroenergie patrí Kanada, Brazília, Čína a Rusko. Na Slovensku sa najviac hydroelektrární nachádza na Považí.
Ťažký priemysel
Do ťažkého priemyslu patrí hutníctvo, strojársky a chemický priemysel.
Hutníctvo
Hutníctvo sa zaoberá tavením rúd, výrobov kovov a ich zliatín. Patrí k základným odvetviam ťažkého priemyslu. Ovplynvňuje rozvoj ostatných priemyselných odvetví, predovšetkým strojárstva, a tak vytvára predpoklady pre vznik roziahlých piremyselných oblastí.
Hutníctvo železa
Vyznačuje sa vysokým stupňom koncentrácie. Sústreďuje sa do miest výskytu železnej rudy, alebo koksovateľného uhlia. Výhodná je tiež lokalizácia vo veľkých prístavoch.