cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Věra Čáslavská
Věra Čáslavská (* 3. máj 1942, Praha† 30. august 2016, Praha ) bola česko-slovenská športová gymnastka, trénerka a významná športová funkcionárka, sedemnásobná olympijská víťazka, štvornásobná majsterka sveta, jedenásťnásobná majsterka Európy a štvornásobná Športovkyňa roka Česko-Slovenska. Po nežnej revolúcii bola v rokoch 19901996 predsedníčkou Českého olympijského výboru a v rokoch 19952001 tiež členkou Medzinárodného olympijského výboru.
Spolu s Ruskou Larisou Latyninovou je jednou z dvoch gymnastiek histórie, ktorým sa podarilo získať zlaté medaily vo viacboji na dvoch po sebe idúcich olympijských hrách. Zlato z viacboja tiež vyhrala na majstrovstvách sveta v roku 1966 a Majstrovstvách Európy 1965 a 1967. Cez štyridsať rokov už drží medzi gymnastami rekord v absolútnom počte individuálnych zlatých olympijských medailí. V rokoch 1964 až 1968 nebola na veľkom závode vo viacboji porazená.
Životopis
Od svojho detstva sa venovala gymnastike. Svoju športovú kariéru začala vo svojich 16 rokoch na majstrovstvách sveta v športovej gymnastike v Moskve, kde česko-slovenske gymnastky obsadili v súťaži družstiev druhé miesto. Vo viacboji jednotlivcov skončila ôsma. Toho istého roku obsadila na majstrovstvách Česko-Slovenska druhé miesto. O rok neskôr Čáslavská získala na majstrovstvách Európy v Krakove svoju prvú zlatú medailu za cvičenie na kladine a striebornú za preskok.
Roku 1960 bola členkou strieborného česko-slovenského olympijského družstva na OH v Ríme, v individuálnych súťažiach skončila vo viacboji žien ôsma a na kladine šiesta.
vľavo|náhľad|Věra Čáslavská, zostava na hrazde, Majstrovstvá Európy 1967 Prvý väčší úspech zaznamenala v roku 1962 na majstrovstvách sveta v Prahe, kde vyhrala preskok, vo viacboji jednotlivcov skončila druhá a tretia v prostných. Česko-slovenské družstvo získalo striebornú medailu.
Ďalším vrcholom jej kariéry bol rok 1964 predovšetkým potom Letné olympijské hry 1964 v Tokiu, kde získala zlatú medailu vo viacboji jednotlivcov, v preskoku a na kladine. Česko-slovenské družstvo skončilo druhé. O rok neskôr na majstrovstvách Európy v Sofii získala päť zlatých medailí.
Na majstrovstvách sveta v Dortmunde v roku 1966 zvíťazila vo viacboji jednotlivcov a v preskoku, ďalej získala striebornú medailu na kladine a v prostných. V súťaži družstiev potom česko-slovenske gymnastky získali zlatú medailu.
V roku 1967 na majstrovstvách Európy v Amsterdame získala zlato vo všetkých súťažných disciplínach.
V roku 1968 sa zúčastnila Letných olympijských hier v Mexiku, kde získala zlato za viacboji, preskok, bradlá a prostné. Striebro potom za kladinu a v družstvách. V priebehu týchto hier sa vydala za Josefa Odložila, českého reprezentanta v behu. Na týchto olympijských hrách ukončila svoju športovú kariéru. Počas slávnostného ceremoniálu odovzdania medailí gestami protestovala proti okupácii Česko-Slovenska, keď stála spoločne na stupienku so sovietskou pretekárkou. Počas slávnostného hrania sovietskej hymny otočila hlavu od súperky smerom do zeme.
Politická, spoločenská a trénerská činnosť
náhľad|Věra Čáslavská, zostava na kladine, ME 1967 V roku 1968 sa tiež zapojila do politického života a podpísala známu petíciu Dvetisíc slov. V roku 1971 bola vylúčená z radov členov ČSTV. V roku 1974 vyštudovala Fakultu telesnej výchovy a športu Karlovej univerzity v Prahe a venovala sa trénerskej činnosti. Neskôr jej bolo dovolené vykonávať trénerskú činnosť v Mexiku (1979-1981).
V januári 1990 sa stala poradkyňou prezidenta ČSR Václava Havla pre sociálne otázky a pre šport, od roku 1991 potom pôsobila ako jeho asistentka.
Bellou-sur-Huisne
Bellou-sur-Huisne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Věra Čáslavská
Politická, spoločenská a trénerská činnosť
V rokoch 19901992 zastávala funkciu predsedníčky Československého olympijského výboru a potom bola až do roku 1996 Českého olympijského výboru a členkou Medzinárodného olympijského výboru (19952001).
Bellou-sur-Huisne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Věra Čáslavská
Politická, spoločenská a trénerská činnosť
V prezidentských voľbách v roku 2013 aktívne podporovala Karla Schwarzenberga, protestovala najmä proti tomu, že jeho ľavicoví protikandidáti žiadali o podporu komunistami.
Zaujímavosti
Jej meno nesie planétka (26986) Čáslavská (provizórne meno 1997 VC5). K Čáslavskej 70. narodeninám (2012) bola vydaná poštová karta s portrétom, autorom je Oldřich Kulhánek.
Conteville (Somme)
Conteville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hečko (priezvisko)
Hečko je slovenské priezvisko. Najrozšírenejšie je v Trnave a v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Hečko.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Južná Amerika
Kvalifikácia v Južnej Amerike na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 sa konala v jednej desaťčlennej skupine, z ktorej postúpili 4 mužstvá priamo na MS a 1 mužstvo postúpilo do baráže so severoamerickým tímom. Tento rok to bol 🇺🇾 a severoamerický tím tento rok bola.
Uroboros
náhľad|Uroboros Uroboros alebo ouroboros (z gr. ουροβóρος – požierač chvosta) je starodávny symbol, ktorý zobrazuje hada alebo draka požierajúceho svoj vlastný chvost.
Tento symbol sa spája s alchýmiou, gnosticizmom a hermetizmom. Predstavuje cyklickú podstatu vecí, nekonečný návrat od konca k začiatku, sebazničenie a zároveň sebaobnovu.
Na niektorých zobrazeniach je Uroboros spolovice biely (svetlý) a spolovice čierny (tmavý), čo naznačuje symboliku jin-jang, znázorňujúcu dualitu vecí; vzájomne sa doplňujúcich opačných princípov.
Pavol Hrtus Jurina
Pavol Hrtus Jurina (* 1. október 1919, Klokočov – † 31. december 1994, Melbourne) bol slovenský spisovateľ, prekladateľ a učiteľ.
Zo života
Pochádzal zo šiestich detí. Medzi rokmi 1939 – 1944 študoval na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave.
Jurinova jeseň
Na jeho počesť je pomenovaná celoslovenská literárna súťaž duchovnej tvorby – Jurinova jeseň.
Berd’huis
Berd’huis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Martin Fecko
Ing. Martin Fecko (* 8. október 1962, Prešov) je slovenský politik, jeden zo zakladajúcich členov hnutia OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti. V rokoch 2010-2020 pôsobil ako poslanec NR SR, pôvodne zvolený za stranu Sloboda a Solidarita, následne za OĽaNO. Od marca 2020 pracoval ako štátny tajomník na Ministerstve pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR až do júla 2021.
Politická kariéra
V parlamentných voľbách v roku 2010 bol zvolený vďaka preferenčným hlasom na kandidátke strany SaS spolu s ďalšími troma členmi občianskeho združenia (Igor Matovič, Erika Jurinová a Jozef Viskupič) za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky. Prekrúžkoval sa zo 148. na šieste miesto na kandidátke strany.
Vo voľbách do NR SR v roku 2016 kandidoval na kandidátnej listine politického hnutia OĽaNO a bol zvolený so ziskom 8 928 prednostných hlasov (3,10 %, teda 16. miesto na kandidátnej listine OĽaNO). Bol overovateľom osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ a členom výboru NR SR pre pôdohospodárstvo a životné prostredie.
Contoire
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kompilátor
Kompilátor môže byť
Contre
Contre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Berjou
Berjou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Contre
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Berjou
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Contre
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Berjou
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Contre
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Berjou
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Conty (obec)
Conty je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Modrý posun
thumb|Červený posun a modrý posun
Modrý posun je posunutie spektra objektov, ktoré sa k pozorovateľovi približujú. V astronómii je vzhľadom na rozpínanie vesmíru podstatne menej prípadov modrého posunu ako „červeného“.
Pozri aj
Rotverschiebung
Bizou
Bizou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kompilát
Kompilát alebo kompilácia (autor kompilátu sa volá kompilátor) je dielo, väčšinou vedecké, ktoré vzniklo skompilovaním viacerých iných diel. Kompilát niekedy nemá ďaleko k plagiátu. Ak niekto označí dielo za kompilát, má to väčšinou pejoratívny nádych. Výnimočne môže byť kompilát pozoruhodným tvorivým činom.
Pozri aj: kompilačná platňa
Cottenchy
Cottenchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verrazano-Narrows Bridge
náhľad|Verrazano Narrows BridgeVerrazano-Narrows Bridge je visutý most s dvojpodlažnou mostovkou, ktorý preklenuje prieliv The Narrows a spája časti mesta New York Staten Island a Brooklyn.
Most je pomenovaný po talianskom objaviteľovi Verrazzanovi, ktorý ako prvý Európan vplával cez prieliv The Narrows do New Yorského prístavu a rieky Hudson River. Po dokončení v 1964 mal most najdlhšie rozpätie mostného pola 1 298 m zo všetkých visutých mostov na svete. V súčasnosti (júl 2010) má ôsme najdlhšie rozpätie na svete a najdlhšie v USA. Od roku 1976 je štartovacím miestom Newyorského maratónu.
Výstavba začala v roku 1954 a most bol dokončený na dve etapy. V prvej etape sa 21. novembra 1964 dokončila vrchná časť dvojpodlažnej mostovky a 28. júna 1969 spodná časť. Okrem centrálneho mostného pola s dĺžkou 1 298,45 m sa na obidvoch stranách nachádzajú polia s dĺžkou 370,33 m. Celkovo tvorí visutá časť mosta dĺžku 1,6 km. Veže sú vysoké 207 m a sú v nich kotvené 4 hlavné nosné káble.
Most je dôležitou súčasťou miestnej dopravnej infraštruktúry. Prechádza ním diaľnica Interstate 278 celkovo s počtom 12 pruhov (3+3 každé podlažie). Denne prejde mostom približne 190 000 automobilov (2008).
Bivilliers
Bivilliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Coullemelle
Coullemelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bocquencé
Bocquencé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Corbie (obec)
Corbie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Courcelette
Courcelette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Hečko
Peter Hečko (* 9. október 1949, Bratislava) je slovenský hudobný producent, scenárista, režisér, spevák a hudobný skladateľ.
Rodina
Peter Hečko je starší brat speváčky a výtvarníčky Júlie Hečkovej.
Réžia
zoznam nie je úplný
KGB
thumb|120px|Znak KGB a motto: Meč a štít
KGB (v azbuke КГБ, po rusky celým menom: Комите́т Госуда́рственной Безопа́сности, slovenský preklad Výbor štátnej bezpečnosti ) bolo meno hlavnej sovietskej tajnej služby, ktorá súčasne plnila úlohy špionáže, kontrašpionáže a tajnej polície v Sovietskom zväze. Okrem týchto odborov pod ňu ešte spadali i niektoré odvetvia sovietskeho vojenského výskumu. Organizácia vznikla 13. marca 1954 a zanikla 6. novembra 1991.
Vznik a vývoj tajnej služby v Sovietskom zväze
20. decembra 1917 Soviet národných komisárov odsúhlasil vytvorenie organizácie pre boj s kontrarevolúciou a sabotérmi. Nový orgán bol nazvaný Celoruská zvláštna komisia (po rusky: Всероссийская чрезвычайная комиссия) ale známy sa stal skôr pod skratkou VČK, alebo hovorovo čeka. Jej hlavou bol Felix Edmundovič Dzeržinskij (rodným menom Feliks Dzierżyński).
6. februára 1922 bola VČK z rozhodnutia výkonných orgánov rozpustená a nahradená odborom GPU pri NKVD. Zlučovanie právomocí sa skončilo 10. júla 1934, kedy všetky jej právomoci a činnosti prevzalo NKVD Sovietskeho zväzu.
3. februára 1941 bolo NKVD rozdelené na dve samostatné organizácie: NKVD ZSSR a NKGB, to však netrvalo dlho, pretože počas katastrofického leta 1941 boli obe tieto organizácie opäť zjednotené, len pre to aby boli v apríli 1943 znovu rozdelené. 15. marca 1946 bol NKGB premenovaný na MGB – ministerstvo národnej bezpečnosti. 7. marca 1953 toto ministerstvo prestalo existovať, po tom čo bolo zlúčené s Ministerstvom vnútra ZSSR. V priebehu druhej svetovej vojny bola pri Komisariáte národnej obrany, Komisariátoch pozemných síl a Morskej flotily vytvorená špeciálna kontrarozviedka pod názvom Smerš, čo bol akronym pre ruský výraz Smreť špionam – Smrť špiónom.
13. marca 1954 bol vytvorený Výbor pre štátnu bezpečnosť (KGB) pri Soviete ministrov ZSSR. 5. júla 1978 bola organizácia premenovaná na KGB Sovietskeho zväzu. Pod týmto názvom fungovala až do rozpadu ZSSR. Popri KGB existovala ešte vojenská rozviedka GRU, o ktorej existencii sa za Sovietskeho zväzu mlčalo.
Po rozpade Sovietskeho zväzu KGB zanikla iba formálne, keďže hneď po jej rozpade vznikli dve tajné služby navyše – FSB (pre vnútorné záležitosti – Федера́льная слу́жба безопа́сности;) a SVR (služba pre vonkajšie záležitosti – Служба Внешней Разведки), ale služba GRU (Гла́вное Разве́дывательное Управле́ние), ktorú založil Lenin, ostala nedotknutá.
Coulonvillers
Coulonvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boëcé
Boëcé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rozpínanie vesmíru
Rozpínanie vesmíru alebo expanzia vesmíru je vlastnosť vesmíru, ktorá sa prejavuje vzájomným vzďaľovaním galaxií aj bublín medzigalaktického plynu.
Rozpínanie vesmíru je fyzikálna skutočnosť zmeraná hlavne pomocou červeného posunu. Pozorovaním vesmíru sa zistilo, že čím sú objekty vzdialenejšie, tým väčšou rýchlosťou sa od nás vzďaľujú. Podľa súčasných astronomických vedomostí vesmír vznikol z gravitačnej singularity pred cca 13,7 miliardami rokov (Veľký tresk) a odvtedy sa rozpína. Zatiaľ nie je známe, či sa bude rozpínať večne, alebo jedného dňa sa rozpínanie zastaví a nastane kontrakcia vesmíru končiaca opätovne v singularite. Predbežne sa predpokladá, že hustota hmoty vo vesmíre je taká, že rozpínanie sa nikdy nezastaví. Vo vesmíre však existuje veľké množstvo „neviditeľnej hmoty“ alebo tiež temnej hmoty, takže nie je presne známa jeho hustota. Ak je hustota vesmíru väčšia než kritická, začne sa zmršťovať, ak je menšia, bude večne expandovať, a ak je rovná kritickej hustote, bude sa rozširovanie postupne spomaľovať, až sa v limite zastaví, ale nezačne kontrakcia.
V roku 1998 sa z pozorovaní supernov typu Ia zistilo, že rozpínanie vesmíru sa zrýchľuje – toto by mohlo byť spôsobené dominanciou tmavej energie (napríklad Einsteinovej kozmologickej konštanty) nad hmotou. Ak táto teória zodpovedá skutočnosti, vesmír eventuálne skončí „roztrhnutím“ všetkých viazaných sústav až na úroveň elementárnych častíc (Big Rip). Pôvodné pozorovanie ale malo štatistickú významnosť iba 3 sigma a novšie pozorovania s o mnoho väčším počtom supernov typu Ia zrýchlené rozpínanie vesmíru spochybnilo.
Posledná zmeraná hodnota rýchlosti rozpínania je 73,8 kilometra za sekundu na megaparsek. Na každý dodatočný milión parsekov (1 megaparsek = 3,26 milióna svetelných rokov) vzdialenosti od Zeme sa nám vzďaľovanie tej-ktorej galaxie javí o 73,8 kilometra za sekundu rýchlejšie.
Boissei-la-Lande
Boissei-la-Lande je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palikir
náhľad|Poloha mesta na ostrove Pohnpei Palikir je hlavné mesto Mikronézie.
Leží na ostrove Pohnpei. Má asi 9 900 obyvateľov. Súradnice: 6°55′ sever, 158°9′ východ (6.91667, 158.15).
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Európa – Skupina 8
V '''8. kvalifikačnej skupine o postup na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010''' hrali proti sebe 🇮🇹, 🇮🇪, 🇧🇬, 🇨🇾, Čierna Hora a Gruzínsko. Každý hral proti každému dvakrát, t. j. jeden zápas na domácom štadióne a druhý na súperovom. Víťazom skupiny sa stalo Taliansko. Druhé miesto obsadilo Írsko a posunulo sa do baráže o majstrovstvá sveta.
Courcelles-au-Bois
Courcelles-au-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Courcelles-sous-Moyencourt
Courcelles-sous-Moyencourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boissy-Maugis
Boissy-Maugis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erika Jurinová
Ing. Erika Jurinová (* 31. august 1971, Trstená) je slovenská pedagogička a politička. V rokoch 20102018 bola poslankyňou NR SR za strany SaS a OĽaNO. Od roku 2017 pôsobí ako županka Žilinského kraja, stala prvou župankou na Slovensku vôbec.
Životopis
Jurinová absolvovala stredoškolské vzdelanie v rokoch 19851989 na Strednej odevnej škole v Trenčíne. Následne v rokoch 19891994 vyštudovala odbor odevníctvo na Vysokej škole strojnej a textilnej v Liberci. Tu rovnako v rokoch 19931994 absolvovala aj doplňujúce pedagogické vzdelanie.
Po skončení štúdia pracovala v rokoch 19942002 ako učiteľka odborných predmetov na Spojenej škole v Námestove. Následne v rokoch 20032010 pôsobila ako vedúca redakcie v regionálnych novinách Oravsko v rámci spoločnosti regionPRESS s.r.o., patriacej Igorovi Matovičovi, od roku 2007 jeho manželke Pavlíne.
Celoslovenské pôsobenie
V parlamentných voľbách v roku 2010 bola zvolená vďaka preferenčným hlasom na kandidátke strany SaS spolu s ďalšími troma členmi občianskeho združenia (Igor Matovič, Martin Fecko a Jozef Viskupič) za poslankyňu Národnej rady Slovenskej republiky. Prekrúžkovala sa z stoštyridsiatehodeviateho na piate miesto na kandidátke strany. V októbri 2011 spoločne so stranou SaS nepodporila premiérku Ivetu Radičovú pri hlasovaní o eurovale, po ktorom vláda padla. Spolu s Matovičom, Feckom a Viskupičom bola členkou prípravného výboru a zakladajúcou členkou politickej strany OĽANO, ktorá vznikla v novembri 2011.
Po parlamentných voľbách v roku 2012 sa stala podpredsedníčkou parlamentu za hnutie OĽaNO. V roku 2016 bola opäť zvolená do Národnej rady a bola predsedníčkou Výboru NR SR pre ľudské práva a národnostné menšiny.
K 5. januáru 2018 sa vzdala poslaneckého mandátu kvôli zvoleniu za predsedníčku Žilinského kraja.
Pôsobenie v Žilinskom kraji
Za stranu OĽaNO a s podporou SaS a KDH kandidovala na post predsedu Žilinského samosprávneho kraja v krajských voľbách v roku 2017. Vo voľbách porazila dovtedajšieho župana Juraja Blanára (Smer-SD) o takmer 14%. Získala 82 034 hlasov (43,67%) a stala sa vôbec prvou župankou na Slovensku.
Kritika
Erika Jurinová bola podrobená kritike za svoje ultrakonzervatívne postoje a činy ako napríklad pozvanie exorcistu do svojej kancelárie v Žilinskom samosprávnom kraji, alebo za hlasovanie za zákon, ktorý by znamenal odňatie slobody na 5 až 12 rokov pre ženy, ktoré by podstúpili umelé oplodnenie. Jurinová tiež vyjadrila v pléne parlamentu súhlas s poslancom Štefanom Kuffom, ktorý vo svojom vystúpení nazval homosexualitu perverznosťou, vyslovil sa proti ochrane homosexuálov a na ich adresu povedal, že by im bolo lepšie keby im zavesili mlynský kameň na krk a hodili ich do vody. Jurinová na toto vystúpenie reagovala slovami „súhlasím s tým čo hovoril“.
Courtemanche
Courtemanche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bonnefoi (Orne)
Bonnefoi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Courcelles-sous-Thoix
Courcelles-sous-Thoix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Bonnefoi (Orne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Courcelles-sous-Thoix
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bonnefoi (Orne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Courcelles-sous-Thoix
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bonnefoi (Orne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Courcelles-sous-Thoix
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mazda Motor
Mazda Motor Corporation (transkripcia: Macuda kabušiki gaiša) je japonská automobilová spoločnosť, ktorá sídli v meste Fuchū v prefektúre Hirošima v Japonsku.
V roku 2007 vyrobila Mazda okolo 1,3 milióna vozidiel pre globálny trh, pričom hlavnú časť (1 milión) vozidiel vyrobili závody v Japonsku a ostatok ďalšie závody vo svete. V roku 2011 bola Mazda 15. najväčšou automobilkou na svete podľa produkcie.
Modely automobilov
right|thumb|Mazda 3 right|thumb|Mazda 6 thumb|[[Súbor:Mazda MX-5 NA.jpg|náhľad|Mazda MX-5 NAMazda MX-5 ]] right|thumb|Mazda 323F (1989-1994) right|thumb|Mazda 626 Wagon (1997-2002) right|thumb|Mazda RX-7
Mitsubishi 3000GT
Mitsubishi 3000GT alebo Mitsubishi GTO či Dodge Stealth je športový automobil vyrábaný automobilkou Mitsubishi Motors medzi rokmi 1990 až 2001. Názov GTO bol odvodený od dvojdverového kupé Mitsubishi Galant GTO, ktoré spoločnosť predávala začiatkom roku 1970.
Po úspešnej výstave konceptu HSR na Tokio Motor Show v roku 1989, Mitsubishi vyvinula nové GTO, ako technicky vyspelé športové kupé, ktoré by konkurovalo vozidlám Honda NSX, Mazda RX-7, Nissan 300ZX, Nissan Skyline R34 GT-R a Toyota Supra. Aj napriek tomu, že názov GTO bol používaný v Japonsku koncern mal obavy že názov GTO, ktorý nesú vysoko postavené vozidlá ako Ferrari 250 GTO alebo Pontiac GTO bude na japonskom aute. Dodge Stealth bol v roku 1991 požitý ako Pace car na pretekoch Indianapolis 500. Asociácia UAW však nepripustila fakt že Pace car bude japonské auto a tak prototyp nahradil Dodge Viper.
Boitron (Orne)
Boitron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Mitsubishi 3000GT
Prvá generácia (1990-1993)
Prvá generácia zahŕňala toho času veľa nových technológii napríklad permanentný pohon všetkých štyroch kolies, riadenie všetkých štyroch kolies, aktívne aerodynamické prvky ktoré predstavovali nastaviteľný predný a zadný spojler, športový alebo cestovný režim výfukov a elektronicky riadené odpruženie (ECS). Vzhľadovo auto obsahovalo vyklápacie svetlomety a nápadné vypukliny kapoty kvôli elektronicky riadenému odpruženiu.
Boitron (Orne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mitsubishi 3000GT
Špecifikácia
left|thumb|Mitsubishi 3000GT VR-4 zozadu
Boitron (Orne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valentino Fashion Group
Valentino Fashion Group (VFG) S.p.A. do roku 2005 Italfashion S.p.A., je taliansky odevný koncern so sídlom v Miláne. Od roku 2007 je vlastníkom skupiny VFG, britská Private equity spoločnosť Permira.
História
Spoločnosť Valentino Fashion Group sa etablovala ako holdingová spoločnosť v roku 2005, po rozdelení textilného koncernu Marzotto, na textilnú a odevno-konfekčnú sekciu a v tom istom roku bola sa zaknihovala aj na milánskej burze.
Súčasnosť
Do konzernu Valentino Fashion Group patria okrem vlajkovej lode skupiny, dizajnérskej značky Valentino Garavani Valentino, ďalšie módne značky prevažne pánskej módy, ako Principe, Portrait, Oxon a Lebole ako aj licenčné módne značky Marlboro Classics (pánske a dámske móda na voľný čas) a M Missoni (dámska móda). V roku 2007 vstúpila spoločnosť do módnej značky Proenza Schouler (dámska móda), ktorá patriacu pod koncern New Yorker.
Súkromný kapitál
Súkromný kapitál môže byť:
Ignacio Coronel Villarreal
Ignacio Coronel Villarreal (* 1. február 1954, Canelas, Mexiko – † 29. júl 2010, Guadalajara), prezývaný Nacho Coronel bol jedným z najvplyvnejších mexických obchodníkov s drogami. Patril medzi popredných členov kartelu Sinaloa v Mexiku
Vlády Spojených štátov a Mexika mali na Coronela vydané zatykače, pričom vláda Spojených štátov štátu ponúkala odmenu vo výške až 5 miliónov dolárov  za informácie vedúce k jeho dolapeniu.
Bol zabitý 29. júla 2010 v Guadalajare, pri prestrelke s mexickou armádou.
Bréel
Bréel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rozvojový kapitál
Rozvojový kapitál môže byť:
Private equity
Private equity (doslova: súkromné vlastné imanie; iné názvy: súkromný kapitál, rozvojový kapitál, zriedkavo: súkromný vlastný kapitál) sú vklady do základného imania (spravidla už existujúceho) podniku, ktorý nie je verejne obchodovaný.
Pojmy private equity a venture capital (=venture kapitál, rizikový kapitál) sa chápu:
Rizikový kapitál
Rizikový kapitál (angl. risk capital) môže byť:
Bonsmoulins
Bonsmoulins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bresolettes
Bresolettes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
H7
H7 môže byť:
Honda NSX
Honda NSX (predávaný ako Acura NSX v Severnej Amerike) je športový automobil, ktorý v rokoch 1990 až 2005 vyrábala japonská automobilka Honda. Je vybavenú zadným náhonom, celohliníkovým benzínovým vidlicovým šesťvalcovým motorom umiestneným v strede s variabilným časovaním ventilov a systémom VTEC. Druhá generácia NSX debutovala ako koncept v roku 2012, vybavená V6 hybridným pohonom a jej vstup do sériovej výroby je schválený na rok 2015.
Prvá generácia (1990-2005)
V roku 1984 poverila taliansku dizajnérsku firmu Pininfarina aby vytvorila HP-X (Honda Pininfarina Xperimental), ktorý mal mať konfiguráciu s motorom C20A umiestneným v strede. Z konceptu HP-X sa vyvinul prototyp NS-X (New Sportscar eXperimental)
Dizajn karosérie špeciálne vyvinuli Okuyuma a Uehara po naštudovaní 360-stupňovej viditeľnosti z vnútra kokpitu stíhacieho lietadla F-16.
Žltý nadobor
Žltý nadobor je hviezda nadobor spektrálneho typu F alebo G. Tieto hviezdy sú zvyčajne 15 až 20-násobne hmotnejšie ako Slnko. Podobne, ako každý iný nadobor, aj hviezdy tohto typu sú staršie a kolíšu medzi modrou a červenou fázou v závislosti od chemických prvkov, ktoré sa spotrebúvajú v ich jadrách. Až doteraz sa predpokladalo, že iba málo nadobrov strávi dlhý čas v prechodnej žltej fáze. Tieto systémy môžu byť pôvodcami vzácnych supernov prepojených so žltými nadobrami. Boli zistené iba dve takéto supernovy – z väčšiny nadobrov sa stáva supernova v modrej (horúcej) fáze alebo červenej (studenej) fáze.
Venture capital
Venture capital (iné názvy: venture kapitál, rizikový kapitál; vo významoch a) a b) aj rizikový a rozvojový kapitál; zriedkavo: rozvojový kapitál) môže byť:
Dejiny výstavby diaľnic a rýchlostných ciest na Slovensku
Tento článok obsahuje dejinný prehľad výstavby diaľnic a rýchlostných ciest na Slovensku.
Medzivojnové obdobie
Stav cestných komunikácií v medzivojnovom Česko-Slovensku bol nevyhovujúci aj vzhľadom na stále sa rozširujúcu automobilovú dopravu. Nevýhodou bol aj fakt, že za čias Rakúsko-Uhorska boli komunikácie budované prevažne do centier tejto dualistickej monarchie, teda do Viedne a Budapešti. Preto novovzniknutému Česko-Slovensku chýbala akási „chrbtová kosť“, teda hlavná magistrála prepájajúca krajinu v rovnobežkovom smere. Prvé povojnové roky sa vedenie krajiny sústreďovalo na rozvoj už existujúcej cestnej siete. Tá bola kvalitnejšia v českých krajinách, dokonca na Slovensku a Podkarpatskej Rusi bol podiel bezprašných ciest minimálny. Tento stav mal napraviť takzvaný cestný fond založený 14. júla 1927, ktorý bol upravený novelizáciou zo dňa 27. marca 1931.
Prvé návrhy
thumb|right|Mapa návrhu ČSRÚ (1935) thumb|right|Mapa návrhu brnianskych inžinierov (1935) Výstavba vysokokapacitnej cesty naprieč krajinou sa vzhľadom na nárast dopravy stávala čoraz aktuálnejšia. V roku 1935 prichádzajú nezávisle od seba dva návrhy na výstavbu takejto komunikácie. Prvý návrh vypracovala Dopravná komisia Československého regionalistického ústredia (ČSRÚ) pod vedením profesora Stanislava Bechyně. Projekt niesol názov Národní silnice Plzeň – Košice a predpokladal vedenie komunikácie po osi Plzeň – Příbram – Humpolec – Kroměříž – Zlín – Banská Bystrica – Podbrezová – Dobšiná – Košice v celkovej dĺžke približne 700 kilometrov.
Druhý návrh vypracovali brnianski inžinieri. Od Národnej cesty Plzeň – Košice sa už na prvý pohľad odlišoval tým, že odborníci z Brna navrhli dve vetvy komunikácie, ktoré začínali v Chebe. Severná vetva mala pokračovať cez Karlove Vary, Prahu, Hradec Králové, Olomouc, Zlín, Žilinu, Levoču a Košice. Južná vetva mala z Chebu viesť ku Plzni a odtiaľ cez Písek, Brno, Hodonín, Trnavu, Nitru, Banskú Bystricu a Spišskú Novú Ves až ku Košiciam, kde sa mala napojiť na severnú vetvu. S Košicami sa teda počítalo ako s dôležitou križovatkou, respektíve styčným bodom dvoch plánovaných magistrál. Ďalej na východ mala pokračovať už len jedna cesta a to na trase Košice – Michalovce – Užhorod – Mukačevo – Chust. Celková dĺžka oboch vetiev mala byť približne. Tento návrh, aj vzhľadom na to, že išlo vlastne o dve cesty, pokrýval oveľa viac územia, než návrh ČSRÚ, vrátane Podunajskej nížiny a Bratislavy a bol finančne viac náročný.
Česko-slovenská vláda nereagovala ani na jeden z týchto návrhov a považovala ich za zbytočné. Naďalej sú snahy sústrediť sa na zlepšovanie už existujúcej cestnej siete. Jej rozvoj však v menej rozvinutých častiach krajiny zaostával. Kým v roku 1937 pripadalo na plošnej výmery v Čechách  ciest, na Moravsko-sliezsku, ale na Slovensku len  a na Podkarpatskej Rusi dokonca len. Hlavne na Podkarpatskej Rusi bola situácia obzvlášť kritická, pretože všetky tamojšie cesty mali severojužný charakter a obce, ktoré ležali od seba len zopár kilometrov, bolo možné dosiahnuť len obrovskými obchádzkami. V tom čase bola na Podkarpatskej Rusi vo výstavbe Podkarpatoruská magistrála, ktorá mala spájať Užok s Jasinou a bola vedená v západo-východnom smere, teda kolmo na jestvujúce komunikácie.
Cestná magistrála Cheb – Veľký Bočkov
Nová cestná magistrála s dĺžkou 980 kilometrov mala začínať v Chebe a pokračovať na juhovýchod okolo Mariánskych Lázní, ďalej severným obchvatom okolo Plzne, odtiaľ na východ okolo Příbrami, Německého Brodu až ku Brnu. Tu sa mala magistrála stočiť mierne na sever a okolo Zlína prejsť na slovenské územie. Tu mala pokračovať Kysucami, okolo Žiliny, Turčianskeho Svätého Martina, Ružomberka až ku Popradu. Odtiaľ mala cesta pokračovať ďalej na východ okolo Spišskej Novej Vsi a cestu medzi Košicami a Prešovom mala pretínať zhruba v jej strede, teda niekde pri obci Ličartovce. Magistrála mala ďalej smerovať cez Slanské vrchy, okolo Herlian až ku Michalovciam a odtiaľ na podkarpatoruské územie. Na Podkarpatskej Rusi mala spájať hlavné mesto Užhorod s Mukačevom, Chustom a Veľkým Bočkovom, kde mala končiť.
Baťa ďalej uviedol, že pri modernom organizovaní môže byť táto magistrála postavená do troch rokov, teda do roku 1941. Nezabúdal ani na potreby štátu a pripustil zmeny trasovania v prospech obrany štátu. Na stavbe tejto magistrály plánoval zamestnať nezamestnaných, najmä z pohraničných území a navrhol pri staveniskách zriadiť pracovné tábory s ubytovaním. Novú cestu navrhoval v širších európskych súvislostiach a navrhoval ju ako súčasť európskej magistrály z Le Havru až ku Čiernemu moru. Dokonca pripravil projekt pokračovania česko-slovenskej magistrály cez rumunské územie v dĺžke asi. Plány mal rozpracované do takej miery, že dokonca vyčíslil počet mostov, ktoré by bolo potrebné vystavať a dokonca aj cenu takejto čiernomorskej magistrály, ktorá sa mala pohybovať okolo miliardy korún. Na ďalších stranách svojej publikácie dokonca zavádza nový pojem autostráda a upozorňuje, že ak sa v nevybuduje autostráda naprieč Česko-Slovenskom, strhnú na seba dopravný prúd ostatné krajiny.
Jozef Viskupič
Mgr. Jozef Viskupič (* 8. február 1976, Trnava ) je súčasný predseda Trnavského samosprávneho kraja a bývalý poslanec NR SR. Po voľbách v roku 2010 pôsobil ako poslanec za stranu SaS. Vo volebnom období 2012 – 2016 pôsobil ako poslanec Národnej rady Slovenskej republiky za hnutie OĽaNO. Tu pôsobí dodnes. Vo voľbách do VÚC 2017 sa stal županom Trnavského samosprávneho kraja. Pred vstupom do politiky pracoval ako projektový manažér v novinách regionPress.
Politická kariéra
V parlamentných voľbách v roku 2010 bol zvolený vďaka preferenčným hlasom na kandidátke strany SaS spolu s ďalšími troma členmi občianskeho združenia (Igor Matovič, Erika Jurinová a Martin Fecko) za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky. Prekrúžkoval sa z stoštyridsiatehosiedmeho na siedme miesto na kandidátke strany.
Vo voľbách v roku 2012 obhájil svoju popularitu opätovným prekrúžkovaním sa z konca kandidátky OĽaNO, a patrí tak stabilne k najvýraznejším tváram hnutia. Viskupič vstúpil do povedomia verejnosti najmä tvrdými a nekompromisnými postojmi voči korupcii, oligarchii a politickej mafii ako takej. Jeho hlavným odborným zameraním je ekonomika, kultúra a zahraničná politika.
V roku 2016 sa stal poslancom NR SR. Bol zvolený za stranu OĽaNO. Kandidoval na 148. mieste. Dostal 23 621 platných prednostných hlasov. Bol členom osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ, overovateľom výboru NR SR pre európske záležitosti a podpredsedom výboru NR SR pre kultúru a médiá. K 5. januáru 2018 sa vzdal poslaneckého mandátu kvôli zvoleniu za predsedu Trnavského samosprávneho kraja.
Krajské pôsobenie
V krajských voľbách v novembri 2017 kandidoval za OĽaNO a s podporou SaS a KDH za predsedu Trnavského samosprávneho kraja. V jeho volebnom programe bolo okrem iného zavedenie nulového rozpočtu pre divadlo Jána Palárika či zavedenie rezidentského systému pre lekárov. Vo voľbách získal 48 584 hlasov (42,90%) a bol zvolený za predsedu. Úrad prijal od svojho predchodcu, Tibora Mikuša, 4. decembra 2017.
Dejiny výstavby diaľnic a rýchlostných ciest na Slovensku
Cestná magistrála Cheb – Veľký Bočkov
Nová autostráda bola navrhnutá ako smerovo rozdelená komunikácia s jazdnými smermi širokými 6 metrov. Tie mal rozdeľovať dvojmetrový trávnatý pás a po oboch stranách vozovky mali byť metrové krajnice. Najmenší polomer zákrut bol 300 metrov a najvyššie dovolené stúpanie 7 percent. Všetky križovatky boli naplánované ako mimoúrovňové, ale technicky sa nezhodovali s dnešnými. Chýbali na nich pripájacie pruhy a vetvy križovatiek mali menšie polomery zatáčania. Povrch cesty mal byť betónový, na niektorých miestach aj asfaltový, či tvorený drobnými kockami. Pri budovaní sa malo dohliadať na to, aby bol dovážaný materiál z čo najväčšej blízkosti staveniska. Takisto boli navrhnuté prevádzkové objekty ako strediská správy a údržby, či objekty Auto-služby, teda čerpacie stanice a autoopravovne. Baťa vo svojich plánoch počítal s maximálnou povolenou rýchlosťou najmenej 80 kilometrov za hodinu.
Podľa rozpočtov, ktoré si nechal Baťa urobiť, mal kilometer autostrády stáť 2 milióny Kč, teda celá 980 kilometrov dlhá cesta okolo 2 miliárd Kč. Počítalo sa so zamestnaním 108 tisíc robotníkov, ktorých mzdy mali uživiť až pol milióna obyvateľov. Spracované bolo aj financovanie stavby a plány predpokladali so spoplatnením tejto cesty vo výške 20 halierov za prejdený kilometer. Ročne sa takto malo vybrať až 60 miliónov Kč. Cesta tak mala byť splatená za 33 rokov.
Prípravné práce
thumb|right|Po Mníchovskej dohode (1938) thumb|right|Zmena trasy po Viedenskej arbitráži (1938) Nezostáva však len pri kreslení do máp, ale Baťa si necháva na vlastné náklady vypracovať podrobné technické štúdie. Týmto si získal priazeň i z odbornej verejnosti a postupne aj zo strany vlády. Na území dnešného Slovenska od Žiliny na východ sa trasa tejto "diaľkovej cesty" približne zhodovala s trasovaním diaľnice D1. Rozdiely možno badať v okolí Prešova, Košíc a na Zemplíne. Koncom roka 1937 sú už pripravené podklady na výstavbu prvého úseku Zástřizly – Lužná – Makov.
V roku 1938 sa medzitým krajina pripravuje na zavedenie pravostrannej premávky, ku ktorému sa zaviazala podpisom Parížskej dohody v roku 1926. Prichádza všeobecné politické napätie v dôsledku Hitlerovej invázie do Rakúska. V septembri 1938 prišlo v dôsledku Mníchovskej dohody o české a moravské pohraničie. Územné straty sa prejavili aj na trase cestnej magistrály. Česko-Slovensko prišlo okrem iného aj o mesto Cheb, takže začiatok cesty sa posúva k Terezínu. Okolo Prahy vznikol plán obchvatu mesta, takzvaný prstenec a pri Jihlave bola navrhnutá križovatka so spojkou na nemeckú hranicu. Táto spojka sa potom mala napájať na ríšsku diaľnicu smerom na Viedeň. Časť česko-slovenskej diaľnice mala byť využitá ako hlavná trasa z Berlína do Viedne.
Mníchovská dohoda však Česko-Slovensko zaväzovala k vyriešeniu maďarskej otázky v štáte. Po neúspešných rokovaniach s horthyovským Maďarskom v Komárne v októbri 1938 bola na 2. novembra 1938 zvolaná Viedenská arbitráž, ktorá pripravila Slovensko a Podkarpatskú Rus, medzitým premenovanú na Zakarpatskú Ukrajinu, o pohraničné územia. Trasa magistrály naprieč krajinou musela byť opätovne prepracovaná.
Takisto boli zadefinované podrobné technické parametre a navrhnuté nové slovo diaľnica, ktoré malo nahradiť dovtedy používané slová autostráda, autodráha, či slovného spojenia diaľková cesta. Na novej diaľnici mala byť povolená maximálna rýchlosť 120 kilometrov za hodinu, vozovka mala byť samozrejme smerovo rozdelená a všetky križovatky mali byť mimoúrovňové. Takisto bol vymenený smer jazdy, keďže sa zavedenie pravostrannej premávky pripravovalo na rok 1939. Najväčší pozdĺžny sklon vozovky na nížinatom teréne bol stanovený na 6 percent, v horskom teréne na osem. Najmenší polomer oblúkov zákrut bol na nížine 600 metrov, v horách 400 metrov, čím došlo k rapídnemu sprísneniu kritérií, ktoré si dal vypracovať Jan Antonín Baťa. Klopenia zákrut mohli byť v závislosti od terénu rôzne, maximálne však 8 percent. Šírka priečneho rezu cesty v jej korune bola stanovená na 21 metrov. Pre porovnanie, v súčasnosti je to od 24,5 do 26,5 metra (pre 4-pruh). Vozovky mali byť z dvoch tretín betónové a z jednej tretiny vydláždené.
5. novembra 1938 bolo rozhodnuté o vypracovaní generálneho a detailného projektu diaľnice na úseku Praha – Jihlava – Brno – Zlín – slovenská hranica. O dva týždne neskôr podpisujú zástupcovia vlád Nemeckej ríše a Česko-Slovenska dohodu o stavbe nemeckej ríšskej diaľnice A88 z mesta Breslau cez české územie až do Viedne. S hlavnou magistrálou sa mala križovať pri Brne. 1. decembra 1938 začalo Nemecko stavať takzvanú sudetskú diaľnicu A70 na trase Streitau (Bavorsko) – Cheb – Karlovy Vary – Lovosice – Česká Lípa – Liberec – Görlitz (Sasko). 23. decembra bolo Veliteľstvo stavby diaľkových ciest (VSDS) premenované na Generálne riaditeľstvo stavby diaľnic (GŘSD) a súčasne sa do legislatívy oficiálne dostalo slovo diaľnica. Jeho autorom je škpt. Ing. Karel Chmel, ktorý ho odvodil od slova dálka a pripojil k nemu príponu -ice (z českých slov železnice, resp. silnice).
Prvým úsekom, ktorý sa mal dostať do výstavby na území Slovenska, mal byť úsek medzi Stakčínom (dnes okres Snina) a Veľkým Berezným (dnes súčasť Ukrajiny). Podľa niektorých informácii bola jeho výstavba v čase vyhlásenia Slovenského štátu pripravená, ale v dôsledku následneho odtrhnutia Podkarpadskej Rusi a jej anexie Maďarskom následne stratil zmysel.
Obdobie druhej svetovej vojny (1939 – 1945)
thumb|right|Sieť diaľnic v Protektoráte Čechy a Morava, v Sudetoch a na Slovensku (1939) Hlboká politická kríza vyvrcholila v polovici marca 1939. 14. marca 1939 vyhlásilo Slovensko pod tlakom Adolfa Hitlera samostatnosť od českých krajín. Zakarpatská Ukrajina oklieštená Viedenskou arbitrážou ostala od zvyšku rozpadajúceho sa Česko-Slovenska odtrhnutá a nasledujúci deň ju obsadili maďarskí honvédi. V ten istý deň obsadila české krajiny nemecká armáda a 16. marca vyhlásil Hitler Protektorát Čechy a Morava.
České krajiny sa teda stali priamou súčasťou Tretej ríše a v súvislosti s výstavbou diaľnic preberajú aj tamojšie normy a sú zakomponované do nemeckej diaľničnej siete. Nemecké normy boli oveľa prísnejšie, než česko-slovenské. Maximálna rýchlosť bola až za hodinu, šírka koruny komunikácie až 28,5 metra. Jeden jazdný pás mal 7,5 metra, maximálne povolené stúpanie bolo 6 percent (neskôr dokonca len 5 percent) a minimálny polomer zákruty až 600 metrov.
Ešte v tom istom roku sa v Čechách začína výstavba niekoľkých úsekov na trase Praha – Brno a na takzvanej exteritoriálnej diaľnici 88 na Morave, ale tie neboli dokončené z dôvodu vojnových udalostí. Takisto sa do roku 1942 stavalo aj v Sudetoch v okolí Krušných hôr, ale takisto bez jediného otvoreného kilometra diaľnice.
Na Slovensku, ktoré bolo takisto mocensky podriadené Nemecku, sa prevažne budovali betónové bezprašné komunikácie, napríklad na Považí a Pohroní (dnešné cesty I/61, I/51 a I/65). Stavali sa aj preložky niektorých ciest mimo miest a obcí a prestavovali sa vicinálne cesty na štátne, z ktorých sa niektoré neskôr použili ako jeden jazdný pás pre dnešnú R1. Takisto bolo potrebné vybudovať niekoľko ciest do obcí, ktoré v dôsledku arbitráže v roku 1939 síce ostali na území Slovenska, ale boli od neho komunikačne odrezané. Sú známe aj predbežné plány akejsi diaľkovej komunikácie, ale nezachovali sa podrobnejšie štúdie. Podľa sprostredkovaných informácii sa však pripravovali 4 úseky, prevažne na Liptove a Spiši. Jej trasovanie bolo po Prešov približne rovnaké ako trasa súčasnej diaľnice D1. Ďalej už diaľnica pokračovala priamo na Michalovce a štátnu hranicu s Maďarskom pri Sobranciach, keďže Košice v tom čase neboli súčasťou Slovenska. Takisto bola plánovaná aj spojka na protektorátnu diaľnicu z Prahy. Nič z týchto plánov sa však nezrealizovalo.
Obnovenie a následný útlm výstavby (1945 – 1950)
thumb|right|Zamýšľaná sieť diaľnic po druhej svetovej vojne Po prechode frontu cez územie obnoveného Česko-Slovenska je infraštruktúra v katastrofálnom stave. Boje medzi nemeckými a sovietskymi armádami mali za následok množstvo zničených komunikácií či mostov. Mnohé obce boli prakticky odrezané od sveta. V Česku ostáva po Nemcoch rozostavaných 188 kilometrov diaľnic. Na diaľnici Praha – Brno – slovenská hranica je to, na exteritoriálnej diaľnici A88 a takisto bolo rozostavaných  na takzvaných sudetských diaľniciach A48, A69 a A70.