cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chlpatá opica
Scéna
2. scéna sa odohráva na hornej palube, kde sa Mildred Douglasová (bohaté dievča) a jej teta zhovárajú. Takmer neustále sa dohadujú. Mildred pracovala s chudobnými v manhattanskej štvrti Lower East Side a chce svoje projekty rozšíriž aj do Európy. Mildredina teta nechápe, prečo má svoje služby poskytovať v medzinárodnom meradle a hovorí jej, že jej práca dáva pocítiť chudobným, že sú ešte chudobnejší. Mildred čaká na druhého inžiniera, aby ju vzal dole do kotolne. Mildred mu zaklamala, že má súhlas od otca, prezidenta podniku Nazareth ocel. Vstupuje do kotolne oblečená v bielych šatách, ktoré si pred vstupom odmietla prezliecť.
3. scéna sa odohráva v kotolni. Yanke a ostatní kuriči sú pyšní na svoju prácu. Keď Mildred príde na návštevu kotolne, začuje Yankea ako nadáva. Keď sa otočí a ona ho uvidí, tak ho v šoku nazve špinavou beštiou (filthy beast) a zomdlie do náručia inžiniera.
6. scéna sa koná vo väznici na ostrove Blackwell. Yanke sa tam rozpráva s väzňom, ktorý mu dáva článok o priemyselných pracovníkoch sveta. Radí mu, že ak sa chce dostať k Mildred a do podniku jej otca, musí sa pripojiť k skupine priemyselných pracovníkov. Yanke sa snaží uniknúť z väzenia a vypáči mreže na svojej cele, no strážnik mu útek prekazí.
7. scéna sa koná v miestnej pobočke Industrial Workers of World ( I. W. W.), do ktorého prichádza Yanke mesiac po prepustení. Nanešťastie ho z úradu vykážu a vyhodia na ulicu potom, čo si myslia, že je politický špión.
8. scéna sa koná v ZOO, presnejšie v pavilóne s opicami, kam sa Yanke uchýlil po tom, čo ho vyhodili z úradu. Je totálne zdrvený, snaží sa rozprávať s opicou, u ktorej hľadá odpoveď na otázku kam patrí, kde je jeho miesto pod slnkom. Totálne vysilený životom a beznádejným hľadaním svojho miesta v živote umiera v klietke s opicou. Aspoň naposledy niekomu patril.
Zhrnutie
Prostredníctvom Chlpatej opice zobrazuje O´Neill sociálny záujem o utláčaných ľudí priemyselnej robotníckej triedy. Cez hru chcel demonštrovať svoje jasné presvedčenie, že kapitalistický systém prenasleduje pracujúceho človeka. O´Neill je veľmi kritický voči socialistickému hnutiu, ktoré nedokáže naplniť individuálne potreby a riešiť špecifické problémy jedinca. Priemyselné prostredie je prezentované ako toxické a neľudské. Do protikladu stavia svet bohatých, v ktorom dominuje povrchnosť a výdobytky techniky. Yanke je tiež interpretovaný ako zástupca človeka, s ktorým lomcuje neblahý duševný stav a pocit vedomia, že nepatrí do žiadnej sociálnej skupiny. Časté sú pocity izolovanosti, beznádeje a jediným vykúpením z tohto trápenia je smrť.
Svetlá výška
Svetlá výška alebo využiteľná výška je minimálna využiteľná výška definovaného priestoru od základnej roviny.
Napr.:
Bay-sur-Aube
Bay-sur-Aube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
3048 Guangzhou
3048 Guangzhou je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 8. októbra 1964.
Top R&B/Hip-Hop Albums
Top R&B/Hip-Hop Albums (pôvodne Top R&B/Black Albums) je hudobný rebríček Billboardu, ktorý sleduje albumy v R&B a hip-hop štýle. Rebríček bol vytvorený v roku 1965 ako Hot R&B LPs. Názov bol zmenený v roku 1999 z Top R&B Albums na Top R&B/Hip-Hop Albums.
V tomto rebríčku sa objavujú aj hudobníci štýlov quiet storm, urban contemporary, soul, R&B, new jack swing, hip hop, a house.
Údol
Údol je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis
Obec sa nachádza v Ľubovnianskej kotline, v údolí rieky Poprad, ktorá preteká neďaleko obce z južnej časti. Susedí na juhu s obcou Plaveč, na východe s obcou Orlov, na severe s obcou Matysová a na západe s obcou Plavnica. Chotár je vŕškovitý, nerovný, ílovitý. Rovina sa rozprestiera jedine po obidvoch stranách rieky Poprad. Od severovýchodu chráni obec pásmo hôr Senečková a Magura, ktoré sú pokryté ihličnatým lesom.
Vodné toky
Cez dedinu tečie malý potok Údolčanka, ktorý sa vlieva do rieky Poprad
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je v listine z roku 1349 v súvislosti s predajom šoltýstva, keď Michal, syn Fabiána, tamojší šoltýs, predal miestne šoltýstvo dvom spišským mešťanom. K šoltýstvu patrilo len pár pozemkov, pivovar a mlyn. Dedina jestvovala 2-3 desaťročia pred rokom 1349. Založili ju usadlíci so šoltýsom podľa zákupného práva na majetku začiatkom 14. storočia. Dedina bola majetkovou súčasťou hradného panstva Plaveč nepretržite v 14.-16. storočí.
V písomnostiach zo 14. a 16. storočia sa vyskytuje obec pod názvom Ujlak. Bol to slovakizovaný tvar pôvodného maďarského názvu Ujlak zloženého zo slov Uj - nový, Lak - bydlisko, osada. Maďarský názov zaviedli feudálni páni dediny a panstva Plaveč. Rok 1427 je doložený v portálnom súpise šarišskej stolice pod menom Wyak. Vtedy boli ujacké domácnosti zdanené daňou kráľovi od 32 port, takže Ujak už vtedy mohol byt veľkou dedinou.
Neskôr sa sedliaci postupne odsťahovali a sídlisko zaniklo. V písomnostiach o plavečskom panstve z druhej polovice 15. a začiatkom 16. storočia sa dedina v žiadaných písomnostiach nevyskytuje. Nové sídlisko založili rusínski usadlíci so šoltýsom v 20-tých - 30-tých rokoch 16. storočia. Roku 1600 sídlisko pozostávalo zo 17 obývaných poddanských domov a domu šoltýsa. V obnovenej dedine v druhej polovici 16. storočia boli nové sedliacke domácnosti a domy. Koncom 16. storočia bola stredne veľkou dedinou, v ktorej okrem rodiny šoltýsa žilo najmä poddanské obyvateľstvo rusínskeho pôvodu. Roku 1755 obec vyhorela. V roku 1787 mala 61 a v roku 1828 už 88 domov. Roku 1861 obec postihla epidémia cholery.
Po vyhlásení ČSR došlo v obci k revolte proti predstaviteľom starého režimu, pri ktorej bol vyrabovaný obchod a krčma. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, chovom dobytka a sezónnymi prácami v lesoch. Za prvej republiky mnohí obyvatelia emigrovali za prácou do USA a Kanady. Počas druhej svetovej vojny obyvateľstvo podporovalo partizánske skupiny a viacerí občania sa zapojili do SNP.
Kultúra
23. január 1945 - Oslobodenie obce. V tomto čase každoročné občania oslavujú výročie oslobodenia obce Sovietskou armádou. Všetky kultúrne podujatia v priebehu roka sú realizované s miestnym súborom. V roku 1975 bol vytvorený a zorganizovaný spevácko - tanečný súbor, ktorý vystupuje nielen v našej obci na rôznych jubilejných podujatiach a výročiach, ale aj mimo obce. V roku 1993 bol v Bratislave na Dňoch národnostnej kultúry, avšak vyvrcholením jeho činnosti bola účasť súboru na festivale Červená ruža v Ruskom Keresture v Juhoslávii v roku 1990.
Súbor v rámci tohoto festivalu vystúpil 4-krát, spolu navštívili Nový Sad, dedinku Nové Selo, Lemkivský festival v Ždini v Poľsku. V roku 1996 súbor prestal pracovať. Detský folklórny súbor Údolčanka ešte pracuje naďalej a zúčastňuje sa na festivale vo Svidníku a Kamienke a na rôznych slávnostných podujatiach.
Hospodárstvo a infraštruktúra
Obec má stavané domy po oboch stranách cesty. Jej plocha ma podobu písmena U, pričom dĺžka obce je cca dva kilometre. Od roku 1935 je v obci telefón a v roku 1953 bol zavedený elektrický prúd.
V roku 1967 bola spravená cez obec asfaltová cesta. O rok neskôr sa začala výstavba novej školy, verejného osvetlenia a rozhlasu. Vodovod bol postavený v 90-tých rokoch.
Školstvo
V roku 1968 začala výstavba novej školy a v roku 1970 bola ukončená. Počet žiakov školy bol 113, v roku 1982 klesol na 65. Situácia sa zhoršovala stále klesajúcou tendenciou školskej dochádzky. Od školského roku 2001/2002 vyučuje už iba prvý stupeň ZŠ a MŠ, ktorá je taktiež v budove školy.
Zoznam častí seriálu Profesionáli (2. séria)
Nasledujúci článok obsahuje zoznam častí 2. série seriálu Profesionáli.
Bedřichov
Bedřichov môže byť:
Jiřetín pod Bukovou
Jiřetín pod Bukovou je obec v Česku v okrese Jablonec nad Nisou v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 556 obyvateľov, z toho 279 mužov a 277 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 42,5 roka, ženy 46,6 roka).
Lucie
Lucie je česká rocková skupina, ktorá vznikla v roku 1985 v Prahe. Jej najznámejšiu zostavu tvoria David Koller, Robert Kodym, Petr Chovanec a Michal Dvořák. Po odchode Dvořáka v roku 2003 ani po odchode Kollera v roku 2005 sa skupina nerozpadla, medzi rokmi 20042012 však bola tvorivo i koncertne nečinná. Skupina koncom roku 2012 ohlásila návrat na scénu vo svojej najslávnejšej zostave. Názov skupiny vymyslel Robert Kodym podľa Lucie Bártovej, s ktorou sa poznal z pražskej kaviarne Slavia.
Zostava
Súčasní členovia:
Bývalí členovia:
Koncertní členovia:
LP
Štúdiové:
Koncertné:
Výberové: (*) Albumy vyšli v roku 1998 ako jeden titul Live Lucerna
(**) Boxet obsahujúci prvých sedem štúdiových a prvé dva koncertné albumy
SP
(*) Skladba Pár fíglů sa neskôr na debutovom albume objavila pod názvom Šrouby do hlavy
(**) Druhá strana singla patrí inému interpretovi
(***) Jednoskladbový singel
833 Monica
833 Monica je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavil M. F. Wolf 20. septembra 1916.
Zoznam literárnych článkov/N
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 141 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
na
Na brehu priezračnej rieky - Na ceste - Na Hje-sok - Na hrodźišću - Na podpätkoch - Na tom mieste... - Na západe nič nové - Nadine Gordimerová - Nadrealizmus - Nadslovnosť frazémy - Nadžíb Mahfúd - Naevius - Nagroda Fundacji im. Kościelskich - Nachum Sokolov - Najmodrejšie oči - Nakladatelství Paseka - Nakladateľ - Naliehavosť situácie ako zdroj frazém - Napred - Nassim Nicholas Taleb - Naše chrobáky - Naše motýle - Naši brouci - Naši denní motýli - Naši noční motýli - Nata Hosťovecká - Nataša Tanská - Natália Makedonová - Nathaniel Hawthorne - Nathaniel Philbrick - National Geographic - National Geographic Society - Natty Bumppo - Naturalizmus (literatúra) - Nature - Naum Moisejevič Chodakov
ná
Náboženské spory o knihách Harry Potter - Náhodná frazeologická kontaminácia - Námestie svätej Alžbety - Námorná zmluva - Nápisy na bronzoch - Nápisy na vešteckých kostiach - Nárečová frazeológia - Nárečový variant - Národná literatúra
ne
Neal Cassady - Neal Shusterman - Neal Stephenson - Neale Donald Walsch - Nebeské pastviny - Nebojsa (ľudová rozprávka) - Nedeľa (Novomeský) - Nefrazeologické združené pomenovanie - Nefunkčná frazeologická kontaminácia - Negi Haruba - Nehanebné neviniatko - Neidiomatická frazéma - Neil Gaiman - Neil Sedaka - Nekrotizmus - Nellie Bly - Nelly Sachsová - Nemecká literatúra - Nemotivovaný význam frazémy - Nemzeti dal - Neofit Bozveli - Neologizácia frazém - Neosymbolizmus - Neoterici - Nero Wolfe: 3. zväzok - Nespisovná frazeológia - Nestor (kronikár) - Neuromant - Nevedomie - Nevesta hôľ - Nevlastná priama reč - New Scientist - Newt Gingrich - Newyorská škola - Neznesiteľná ľahkosť bytia
né
Négritude
ni
Nibelunská strofa - Nicolas Boileau - Nicolas Hulot - Nicolas Chamfort - Nicolás Gómez Dávila - Nidal Saleh - Nie na ústa - Niels Aagaard - Nigidius Figulus - Nicholas Sparks - Nicholas Udall - Nikéforos Grégoras - Nikétas Chóniates - Nikodém Hagiorita - Nikolaj Alexejevič Ostrovskij - Nikolaj Gavrilovič Černyševskij - Nikolaj Ivanovič Novikov - Nikolaj Jakovlevič Cinger - Nikolaj Michajlovič Karamzin - Nikolaj Nikolajevič Nosov - Nikolaj Onufrijevič Losskij - Nikolaj Platonovič Ogariov - Nikolaj Vasilievič Gogoľ - Nikolaj Viktorovič Starikov - Nikolaj Vladimirovič Nekrasov - Nikolaus Lenau - Nikos Dimu - Nikos Kazantzakis - Nina Perssonová - Nine Princes in Amber
nm
NME
no
Noah Gordon - Noah Hawley - Nocionálny význam frazémy - Nočná hliadka (Martin) - Nočný let - Noemova archa - Nonsens - Nora Baráthová - Nora Ephronová - Norbert Wójtowicz - Norman Finkelstein - Norman Mailer - Nossis - Nota bene (časopis) - Nov (Meyerová) - Novalis - Novela (literatúra) - Nové Horizonty (časopis) - Nové slovo - Nové slovo mladých - Novgorodský kódex - Novindus - Nový román - Nový svet (týždenník) - Nový zákon
nó
Nóra Ružičková
nu
Nulová paradigma frazémy - Numeri
Momotombito
Momotombito je ostrov v jazere Managua (taktiež Xolotlán) na západe Nikaraguy. Ostrov leží v západnej časti jazera. Na ostrove sa nachádza aj rovnomenná sopka Momotombito, stratovulkán dosahujúci výšku Jeho meno je zdrobneninou názvu neďalekej sopky Momotombo.
Na ostrov sa dá dostať iba po vode, buď z Mateare, alebo z Puerto Momotombo.
Ostrov Momotombito je útočiskom viacerých druhov vtákov. Na ostrove boli nájdené sochy z predkolumbovského obdobia.
Champs
Champs (fr. doslova polia) môže byť:
3049 Kuzbass
3049 Kuzbass je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 28. marca 1968.
Fuilla
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefan Lukáč
Štefan Lukáč (* 8. január 1837, Závadka nad Hronom?) bol slovenský krajčír a štrajkový aktivista.
Narodil sa v rodine Andreja Lukáča a Anny, rod. Kršákovej. Vyučil sa za krajčíra. Ako krajčírsky tovariš pôsobil vo Fiľakove (1863) a Pešti (1864). Bol zakladajúcim členom Všeobecného robotníckeho spolku v Pešti, od roku 1869 členom jeho výboru a knihovníkom. Ako predseda štrajkového výboru sa zapojil do štrajku krajčírskych tovarišov v roku 1871, za čo bol uväznený a v roku 1872 odsúdený.
Paraza
Paraza je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Koberovy
Koberovy sú obec v Česku v okrese Jablonec nad Nisou v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 024 obyvateľov, z toho 507 mužov a 517 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,1 roka, ženy 42,9 roka).
Paraza
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 598 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Todd Martin
Todd Martin (* 8. júl 1970, Hinsdale, Illinois, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 8 turnajov ATP v dvojhre.
Vnútrožiabrovce (trieda)
Charakteristika
Vnútrožiabrovce sú morské solitérne červovité živočíchy, dlhé od do. Telo je vždy bez ramien s terminálnym anusom. Epistóm má podobu žaluďa alebo krátkeho chobôtika, slúži na hrabanie v piesku. Dýchajú štrbinami hltanožiabrového vaku, ktorých počet sa pohybuje od 10 do 250 párov. Notochord je doplnený aj chrupavčitým ligamentom. Obehová sústava je uzavretá, krv je bezfarebná. Vylučovacím orgánom je veľmi primitívna oblička – je to vlastne niekoľko glomerulov, napojených na dutinu perikardu. Žaluďovce sú gonogonochoristy (čiže rôznopohlavné organizmy), vývin prebieha cez larvu tornáriu, ktorá prehýbaným obrveným pruhom okolo úst veľmi pripomína dipleurulu. Larválne štádium u niektorých druhov trvá veľmi krátko (iba asi 24 hodín), takže vývin je v podstate priamy. Na pobreží európskych morí je hojný Balanoglossus clavigerus, dlhý asi. Pri brehoch Stredozemného mora žije pomerne veľký Glandiceps talaboti, dlhý asi.
Systematika
vnútrožiabrovce v užšom zmysle/zaluďovce (Enteropneusta v užšom zmysle/Balanoglossa):
Mníchova úboč
Nachádza sa v katastrálnom území obce Hradište pod Vrátnom v okrese Senica v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 na rozlohe 25,2562 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území prírodnej pamiatky platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: Skalné formy georeliéfu a skalná step xerotermného charakteru s výskytom viacerých ohrozených a chránených druhov flóry v geomorfologickom celku Myjavská pahorkatina.
834 Burnhamia
834 Burnhamia je planétka s priemerom 69 km, ktorú objavil M. F. Wolf 20. septembra 1916.
Kano (hudobná skupina)
Kano bola talianska hudobná skupina, ktorá bola založená v roku 1979. Skupinu tvorili Luciano Ninzatti, Stefano Pulga a Matteo Bonsantoza. Kano malo na konte niekoľko hitov, predovšetkým v americkom Billboard rebríčku, ako "I'm Ready" a "Can't Hold Back".
Nová vecnosť
Nová vecnosť (nem. Neue Sachlichkeit) je označenie pre umelecký smer v maliarstve, literatúre, filmovom umení a architektúre, ktorý bol dôležitý najmä v Nemecku v 20. rokoch 20. storočia. Termín vytvoril kritik Gustav Friedrich Hartlaub po retrospektívnej výstave v Mannheime v roku 1925. Nová vecnosť je z hľadiska dejín umenia spojovacím článkom medzi expresionizmom (z ktorého vyrastala a voči ktorému sa zároveň vymedzovala), dadaizmom a surrealizmom. Mala veľký vplyv na socialistický realizmus. Jej vývoj bol prerušený nástupom nacizmu v roku 1933.
Bayard-sur-Marne
Bayard-sur-Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská dvojhra na Heineken Open 2005
Mužská dvojhra na Heineken Open 2005 sa hrala ako súčasť Heineken Open 2005 od 10. do 17. januára 2005. Titul získal Čiľan Fernando González, ktorý vo finále porazil Belgičana Oliviera Rochusa 6-4 6-2. Bol to jeho piaty titul v dvojhre na okruhu ATP.
835 Olivia
835 Olivia je planétka s priemerom 41 km, ktorú objavil M. F. Wolf 23. septembra 1916.
Kořenov
Kořenov je obec v Česku v okrese Jablonec nad Nisou v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 974 obyvateľov, z toho 498 mužov a 476 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 40,9 roka, ženy 44,4 roka).
Majstrovstvá sveta v korfbale do 23 rokov 2001
Majstrovstvá sveta v korfbale do 23 rokov 2001 boli v poradí 3. majstrovstvá sveta v korfbale do 23 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná korfbalová federácia (IKF). Konali sa od 30. júna7. júla 2001 v Pretórii, v Južnej Afrike, za účasti 9 tímov. Titul získalo tretíkrát za sebou Holandsko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Belgickom.
Glorianes
Glorianes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
3051 Nantong
3051 Nantong je planétka s priemerom 16 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 19. decembra 1974.
Pauligne
Pauligne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 337 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rieka Myjava
Rieka Myjava je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Stará Myjava, Prietrž, Brestovec, Jablonica, Osuské, Podbranč a mesta Myjava v okrese Senica a okrese Myjava v Trnavskom kraji a Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1996 na rozlohe 34,9384 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Appeasement
thumb|Európa v rokoch 1935 – 1939 Appeasement (čítaj apízment, epízment z angl. zmierovanie, zmierňovanie) je pojem, ktorým sa v politológii označuje politicko-vojenská stratégia ústupkov, zmierňovania a tolerancie aj za cenu nevýhodnej alebo poníženej situácie, s cieľom nevyprovokovať vojenský alebo politický konflikt.
Politika appeasementu v medzivojnovom období
Od 2. svetovej vojny získal tento pojem negatívnu konotáciu a stal sa synonymom slabošstva, zbabelosti a sebaklamu. V tomto historickom kontexte znamená appeasement politiku ústupkov a uzmierňovania si nacistického Nemecka v rokoch 1933 – 1939 predstaviteľmi Spojeného kráľovstva a Francúzska. Mocnosti vychádzali z toho, že ak si dovolia Hitlerovi uspokojiť si územné nároky na východe Európy, tak sa nebude snažiť prenikať na západ.
Ján Luprich
Ján Luprich (* 10. december 1892, Nitrianske Pravno – † 4. november 1968, Nitrianske Pravno) bol slovenský funkcionár KSČ a stavebný robotník.
Životopis
Vyučil sa za murára v Budapešti. Ako stavebný robotník pracoval od roku 1919 na rôznych miestach Slovenska, okrem iných i v Banskej Bystrici. Zakladajúci člen KSČ a odborov. Člen a spoluzakladateľ ilegálnych komunistických a protifašistických organizácií. Účastník zjednocovacieho zjazdu KSS a sociálnej demokracie roku 1944 v Banskej Bystrici. Pôsobil vo vrcholných straníckych orgánoch, člen KV KSS v Banskej Bystrici (19621968).
Catherine Zeta-Jonesová
Catherine Zeta-Jonesová CBE (* 25. september 1969, Swansea, Spojené kráľovstvo) je waleská herečka.
V divadle hrala už v detstve. Po účinkovaní v mnohých anglických a amerických televíznych filmoch a malých roliach vo filmoch, sa stala známou rolami v hollywoodskych filmoch ako Fantóm, Zorro: Tajomná tvár a Pasca na konci 90. rokov. Vyhrala Oscara za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe za stvárnenie Velmy Kelly vo filme z roku 2002 Chicago ako jediná waleská herečka v tejto kategórii.
Jej manželom je americký herec Michael Douglas s ktorým oslavujú narodeniny v rovnaký deň. Majú spolu dve deti, Dylana a Carysu.
Jozef Ľupták
Jozef Ľupták (* 16. október 1916, Mýto pod Ďumbierom – † 27. október 1944, Banská Bystrica) bol pedagóg, účastník SNP.
Životopis
Učil na ľudových školách a na meštianskej škole v Pukanci. Účastník protifašistického hnutia a SNP. Padol v boji ako vojak povstaleckej armády.
Dalešice
Dalešice môžu byť:
Líšný
Líšný je obec v Česku v okrese Jablonec nad Nisou v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 268 obyvateľov, z toho 134 mužov a 134 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,4 roka (muži 41,4 roka, ženy 45,4 roka).
836 Jole
836 Jole je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil M. F. Wolf 23. septembra 1916.
3052 Herzen
3052 Herzen je planétka s priemerom 13 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 16. decembra 1976.
Morton Feldman
Morton Feldman (* 12. január 1926, Brooklyn, New York, USA – † 3. september 1987, Buffalo, New York) bol americký minimalistický hudobný skladateľ.
Bol blízkym priateľom Johna Cagea, ktorý ho zoznámil s ďalšími dôležitými postavami newyorskej umeleckej scény: Jacksonom Pollockom, Philipom Gustonom, Frankom O'Harom a Samuelom Beckettom. Bol inšpirovaný tvorbou abstraktných expresionistov.
Kuklovská ulica (Bratislava)
Kuklovská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Karlova Ves. Nachádza sa v miestnej časti Dlhé diely.
Neutralita
Trvalá neutralita (neutrálna moc) je stav suverénneho štátu, v ktorom je viazaný medzinárodnou zmluvou byť neutrálny voči znepriateleným stranám vo všetkých budúcich vojnách. Príkladom trvalo neutrálneho štátu je Japonsko. Koncept neutrality počas vojny je úzko definovaný a neutrálnej strane ukladá špecifické obmedzenia výmenou za zachovanie medzinárodne uznávanej neutrality.
Neutralizmus alebo „neutrálna politika“ je zahraničná politika, v rámci ktorej štát zostáva nestranný v budúcich vojnových konfliktoch. Politická neangažovanosť v konflikte je implementácia neutralizmu tak, ako vyhýbanie sa vojenským alianciám. Suverénny štát si ale rezervuje právo na to, aby sa stal vojenskou stranou, ak je napadnutý inou stranou konfliktu, ktorá porušila jeho vojenskú neutralitu.
Právo a zodpovednosti neutrálnej mocnosti
Znepriatelené strany nemȏžu vpadnúť na neutrálne územie a akékoľvek podobné snahy nie sú kompromisom neutrality.
Neutrálna moc musí zabrániť vojskám znepriateleným stranám vstúpiť na svoje územie. Rozdiel je u utekajúcich vojnových väzňov. Armády vojnových strán nemôžu naberať vojakov v neutrálnom štáte, ale obyvatelia mȏžu ísť do zahraničia a tam narukovať. Armádne vybavenie (osoby ani materiál)´znepriatelených strán nemȏžu byť prevážané cez neutrálne územie. Rozdiel je u zranených osȏb. Neutrálna mocnosť môže zásobovať komunikačnými zariadeniami vojnové strany (sprostredkovávať..), ale nemôže zásobovať vojnovým materiálom , hoci nie je potrebné sa vyhýbať exportu takého materiálu.
Vojnová loď (námorníctva) môže použiť neutrálny prístav (prístav neutrálneho štátu) na maximum 24 hodín, hoci domáca strana (prístavu) si môže zaviesť rozdielne obmedzenia. Výnimky sú pri nutných opravách, kde je povolené minimum času potrebného na to, aby sa plavidlo vrátilo na more, alebo pokiaľ je v prístave aj plavidlo opačnej znepriatelenej strany. Vtedy musí mať 1 loď náskok 24hodín.
Vojnová loď jednej strany zajatá druhou stranou vo vodách neutrálnej mocnosti musí byť vydaná touto druhou stranou neutrálnemu štátu, čo sa viaže aj na posádku danej lode.
Benigno Aquino
Benigno Aquino, celým menom Benigno Simeon „Ninoy" Aquino, Jr   (* 27. november 1932, Concepcion, Filipíny – † 21. august 1983, Manila) bol filipínsky politik, vodca opozičného boja proti diktátorovi Ferdinandovi Marcosovi. Pri vystupovaní z lietadla na letisku v Manile ho zastrelil najatý vrah. Jeho smrť viedla k najväčším protivládnym protestom v dejinách krajiny, ktoré nakoniec vyniesli jeho ženu Corazon Aquinovú do pozície nového vodcu filipínskej opozície. Corazon „Cory“ Aquinová sa nakoniec stala v roku 1986 prezidentkou Filipín,, v roku 2010 ju nasledoval ich syn Noynoy Aquino.
Životopis
Narodil sa v meste Concepcion v provincii Tarlac, ktorá sa nachádza severne o Manily. Jeho rodina patrila medzi bohaté filipínske klany, ktorých príjem pochádzal hlavne z vlastníctva pôdy. Ninoyov otec, Benigno S. Aquino, Sr, bol počas druhej svetovej vojny členom vlády, ktorá spolupracovala s okupačnými japonskými silami.
Aquino sa stal v svojich 17-tich rokoch najmladším vojnovým spravodajcom z Kórei. Po návrate z tejto krajiny bol vyznamenaný filipínskym prezidentom (Philippine Legion of Honor).
Mierotvorca na Filipínach
„Hukbalahap“ bolo vojenská odnož komunistickej strany Filipín, ktorá bojovala proti japonskej okupácii a neskôr proti západným lídrom na Filipínach. Aquino bol jedným z vyjednávačov, ktorým sa podarilo dosiahnuť bezpodmienečnú kapituláciu tohto hnutia.
Politická kariéra
Jeho politická kariéra začala zvolením za starostu mesta Concepcion. Mal iba 22 rokov, čo bol najnižší vek starostu, ktorý bol dovtedy na Filipínach zvolený. Vo veku 27 rokov sa stal viceguvernérom provincie Tarlac. O dva roky neskôr bol zvolený za guvernéra tejto provincie a vo veku 34 rokov za senátora.
Filipínsky diktátor Ferdinand Marcos
Vo filipínskom senáte sa začal jeho politický konflikt s Ferdinandom Marcosom. Už počas prvého roka pôsobenia v senáte varoval verejnosť pred vtedy ešte nie diktátorsky vládnucim Marcosom. Upozorňoval na jeho nezvyčajné budovanie armády, snahy o uzurpáciu moci a porušovanie demokratických princípov v krajine. Tieto varovania zazneli iba štyri roky pred vyhlásením stanného práva na Filipínach a premenou demokratického režimu na diktátorský.
Srdcový bypass v USA a následný exil
Počas pobytu vo väzení Aquino utrpel sériu srdcových infarktov. Odmietol však byť operovaný na Filipínach. Nakoniec mu bolo umožnené vycestovať do USA, kde mu voperovali srdcový bypass. Po operácii strávil sedem rokov v USA v dobrovoľnom exile. Prednášal a tvrdo kritizoval Marcosov režim. Stále však sa plánoval vrátiť na Filipíny.
Návrat na Filipíny
V roku 1983 sa rozhodol pre návrat. Marcosov zdravotný stav sa zhoršoval a Aquino v tom videl možnosť pokojnej demokratickej transformácie krajiny. Bol si však vedomý rizika; pred príletom do Manily upozorňoval novinárov, aby mali pripravené kamery, pretože, ak sa ho pokúsia zastreliť, tak to všetko prebehne veľmi rýchlo.
Atentát
21. augusta roku 1983 pristálo jeho lietadlo na letisku v Manile. Aquino stačil spraviť iba niekoľko krokov na filipínskej pôde, keď bol zastrelený. Výstrel smeroval z krátkej vzdialenosti do tyla jeho hlavy. Za jeho smrť bol a je vinený Ferdinand Marcos.
Odkaz Ninoya Aquina
Smrť Ninoya Aquina bola spúšťačom politických zmien, ktoré viedli k znovunastoleniu demokracie na Filipínach.
Beauchemin
Beauchemin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vanišovec
Vanišovec je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.
Nachádza sa v okrese Senica v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2012 na rozlohe 196,8400 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Účelom vyhlásenia prírodnej rezervácie je zabezpečenie ochrany biotopov európskeho významu: Dubovo-hrabové lesy panónske (91G0), Teplomilné ponticko-panónske dubové lesy na spraši a piesku (91I0), Vlhko a kyslomilné brezovo-dubové lesy (9190), Rašeliniskové brezové lesíky (91D0), Prirodzené dystrofné stojaté vody (3160), Prechodné rašeliniská a trasoviská (7140), biotopov národného významu: Kyslomilné borovicové a dubovo-borovicové lesy a Slatinné jelšové lesy, druhov európskeho významu a druhov národného významu.
Nicolas Flamel
Nicolas Flamel (* 1330, Pontoise, Francúzsko – † 1418, Paríž) bol francúzsky kopista, pisár, notár a obchodník s rukopismi. Jeho meno sa spája so stredovekou alchýmiou. Posmrtne si získal svoju reputáciu slávnym dielom Livre des figures hiéroglyphiques o Kameni mudrcov.
Životopis
thumb|Nicolas Flamel a Perenelle Narodil sa v Pontoise. Roku 1355 sa oženil s vdovou, ktorá sa volala Perenelle. Svoj kopistický úrad mal najskôr blízko Cimetière des Innocents, neskôr pri kostole Saint Jacques de la Boucherie v Paríži. Podľa rôznych prameňov Perenella zomrela v roku 1397, 1404 alebo až 1413 v Paríži. Flamel 1413, 1415, 22. marca 1417, 1418 alebo 1419 rovnako v Paríži. Boli zbožnými katolíkmi a viedli vo svojom dome na parížskej ulici Rue de Montmorency od roku 1407 útulok pre chudobných. Ten stojí dodnes a je najstarším domom v meste. V prízemí sa nachádza reštaurácia. Boli známi aj svojou štedrosťou a dobročinnosťou. Flamel údajne založil počas života štrnásť nemocníc, tri kaplnky a dal obnoviť sedem kostolov. Z jeho nadácie boli rozdeľované milodary údajne ešte v roku 1742.
Flamel sa vraj začal zaujímať o alchýmiu potom, ako náhodou kúpil tajomnú 21-stranovú knihu. Úvod k jeho knihe tvrdí, že po dvadsaťjeden rokov neúspešnej alchymistickej práce, okolo roku 1378 odišiel na púť do Španielska. Na spiatočnej ceste stretol mudrca, konvertitu Canchesa, ktorý rozpoznal vo Flamelovej knihe dielo s názvom Eš Maceref – Kniha Abraháma Žida. S jeho pomocou vraj Flamel za niekoľko rokov rozlúštil väčšinu textu a úspešne zopakoval postup výroby Kameňa mudrcov. Najskôr transmutoval striebro v roku 1382 a potom zlato.
Podľa už spomínaného úvodu a ďalších detailov, ktoré sa následne po vydaní knihy objavili, Flamel bol európsky alchymista, ktorý došiel najďalej zo svojich kolegov a je jedným z mála, ktorí vďaka alchýmii zbohatli. Aj keď legenda vraví, že sa toto umenie naučil počas spiatočnej cesty z púte do Santiaga de Compostela, Deborah Harkness sucho dodáva, že „iní si myslia, že Flamel bol výtvorom redaktorov a vydavateľov 17. storočia, zúfalo túžiacich vydať moderné tlačené vydania stredovekých alchymistických traktátov, aby ich potom mohli hodiť nadšenému davu.“ Jestvuje mnoho odkazov na Flamelove tvrdenia v alchymistických spisoch 16. storočia. Bohužiaľ, ani pri jednom nie je uvedený zdroj. Podstata jeho slávy spočíva pravdepodobne v tom, že dosiahol dva ciele, o ktoré sa alchýmia snaží: vyrobil Kameň mudrcov, ktorý mení olovo na zlato, a prostredníctvom neho dosiahol nesmrteľnosť, spolu so svojou ženou Perenelle. Roku 1715 vyšla cestopisná kniha Najnovšie cesty Malou Áziou a Afrikou, v ktorej cestovateľ Paul Luckase tvrdil, že Flamel so svojou ženou údajne žil v Indii ešte v roku 1700. Helmut Gebelein poznamenáva: „Niektorí tvrdia ešte dnes, že Flamel stále žije a nie je to nik iný ako práve Fulcanelli.“
Flamel sa dožil 80 rokov a v roku 1410 si navrhol náhrobok tvorený tajomnými alchymistickými znakmi a symbolmi. Niektorí tvrdia, že zomrel hneď po tom, ako ho dokončil. Neskôr sa do Flamelovho domu niekto vlámal a hľadal zlato. Keď ho nenašiel ani v podzemných priestoroch domu, odobral sa hľadať ho na cintorín do Flamelovej hrobky. Tam zlato tiež nenašiel a s údivom zistil, že rakva v hrobke je prázdna. Uvažovalo sa, že zlodej otvoril nesprávny hrob. Menej pravdepodobný scenár, ktorý ale viac zapadá do legendy, vraví, že Flamel svoju smrť fingoval. Tomu nahrával fakt, že aj po roku 1410 sa objavili knihy, ktoré mal Flamel napísať. Náhrobok je vystavený v Musée de Cluny v Paríži.
O jeho živote sa šírili legendárne zvesti. Okrem tajuplnej 21-stranovej knihy, plnej zašifrovaného textu a alchymistických symbolov, Flamel pravdepodobne študoval hebrejské alchymistické pramene. Opätovný záujem o jeho osobu začal v 19. storočí, spolu s celkovým záujmom o hermetizmus a alchýmiu. Francúzsky skladateľ Eric Satie sa zaujímal o Flamela. Flamel sa objavil aj v dielach z konca 20. storočia.
Rozporuplnosť
thumb|240px|Flamelov dom v Paríži dnes. Veľkosť Flamelovho majetku vždy vzbudzovala pozornosť, pretože ako kopista nemohol toľko peňazí zarobiť. Okrem predpokladu, že bol naozaj úspešným alchymistom, sa na verejnosti objavovali aj iné, nie už tak pozitívne verzie pôvodu jeho majetku. Napríklad sa hovorilo, že Flamel popri svojom zamestnaní dohadoval obchody a bral za ne veľmi vysoké provízie, kvôli čomu mal na sklonku života výčitky svedomia, a tak podporoval charitu. Iná verzia tvrdila, že peniaze údajne získal pri prenasledovaní Židov vo Francúzsku, to sa však nezdá pravdepodobné kvôli časovým nezrovnalostiam udalostí. Podľa ďalšej falšoval peniaze, ktorými Židia splácali svoje dane. A nakoniec sa vravelo, že ho údajne podporovali bohatí a vplyvní mecenáši. Dnes je takmer nemožné dopátrať sa skutočného zdroja jeho bohatstva. Možno aj to robí jeho príbeh atraktívnym.
Ille-sur-Têt
Ille-sur-Têt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Payra-sur-l’Hers
Payra-sur-l’Hers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 159 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Harold II.
'''Harold II. (Godwinson)''' (*cca 1022 – † 14. október 1066) z dynastie Godwinovcov bol od 5. januára 1066 do 14. októbra 1066 kráľ Anglicka. Bol posledným korunovaným anglosaským kráľom Anglicka.
Bol synom grófa Godwina z Wessexu a švagrom svojho predchodcu Eduarda Vyznávača. Svoju korunu, nadobudnutú v januári roku 1066, si neudržal dlho, pretože už toho istého roku 14. októbra 1066 padol v Bitke pri Hastingse po úpornom bránení sa voči po všetkých stránkach lepšie pripravenej armáde Viliama I. Dobyvateľa, keď ho šíp zasiahol priamo do oka. Po jeho boku padli aj obaja jeho bratia. Zaujímavosťou je, že víťazný Viliam, známy okrem iného aj svojou krutosťou, odmietol vydať telo padlého kráľa jeho matke.
Loužnice
Loužnice je obec v Česku v okrese Jablonec nad Nisou v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 217 obyvateľov, z toho 117 mužov a 100 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 38,3 roka, ženy 43,3 roka).
Nicole Kidmanová
Nicole Mary Kidmanová (* 20. jún 1967, Honolulu, Havaj, USA) je austrálsko-americká herečka a producentka. Po niekoľkých úlohách v televízii sa stala slávnou vďaka filmu Úplné bezvetrie z roku 1989. Celosvetovo známou sa stala vďaka filmom Dni hromu (1990), kde si zahrala po boku Toma Cruisa, Navždy a ďaleko (1992) a Batman navždy (1995). Za jej herecký výkon vo filme Moulin Rouge! z roku 2001 získala druhý Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon /komédia/muzikál). Za rolu Virginie Woolfinovej v dramatickom filme Hodiny (2002) získala pozitívne ohlasy od kritikov, Oscara v kategórii najlepšia herečka, BAFTA za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe, Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma) a cenu Strieborného medveďa za najlepšiu herečku na medzinárodnom filmovom festivale v Berlíne.
Od roku 1994 je veľvyslankyňou dobrej vôle organizácie UNIFEM a od roku 2006 aj UNICEF. V roku 2006 jej guvernér Michael Jeffrey udelil čestný rád Companion of the Order of Australia a bola najlepšie platenou herečkou vo filmovom priemysle. V dôsledku toho, že sa narodila austrálskym rodičom na Havaji má dvojité občianstvo v Austrálii aj v Spojených štátoch. Kidmanová založila a vlastní produkčnú spoločnosť Blossom Films.
Život
Kidmanová sa narodila v Honolulu na Havaji, zatiaľ čo jej rodičia študovali v USA. Jej otec Antony Kidman (1938-2014), biochemik, klinický psychológ a spisovateľ, zomrel na infarkt v Singapure vo veku 75 rokov. Jej matka Janelle Ann (rod. Glenny) je poradkyňa dojčenia a oddaná feministka. Kidmanová má aj írske, škótske a anglické korene. vľavo|náhľad|Nicole Kidmanová v Berlíne 2015 Keďže sa narodila na Havaji, dostala havajské meno Hōkūlani podľa mláďaťa slona narodeného v blízkej Honolulu ZOO avšak toto havajské meno je bežne používané pre dievčatá a znamená “Nebeská hviezda”.
Kidmanovej otec sa stal hosťujúcim vedeckým pracovníkom v Národnom ústave pre duševné zdravie v Spojených štátoch. Jej rodičia sa zúčastňovali protivojnových protestov. Rodina sa vrátila do Austrálie, keď mala Kidmanová 4 roky. Má mladšiu sestru Antoniu Kidman, žurnalistku a televíznu moderátorku.
Navštevovala Lane Cove Public School a North Sydney Girl’s High School. Chodila na balet a jej prirodzený herecký talent sa prejavil už počas základnej a strednej školy. Kidmanová povedala, že inšpiráciou stať sa herečkou bol herecký výkon Margaret Hamiltonovej v The Wizard of Oz. Kidmanová o sebe prezradila, že ako dieťa bola plachá:,, Som veľmi hanblivá – naozaj hanblivá – dokonca som ako dieťa koktala z čoho som sa pomaly dostala ale stále som občas hanblivá. Takže nerada chodím do plnej reštaurácie sama; nerada chodím sama na párty.“
Študovala na Victorian College of the Arts v Melbourne a na Phillip Street Theatre v Sydney spolu s herečkou a kamarátkou Naomi Watts s ktorou chodila aj na strednú školu. Študovala na Australian Theatre for Young People.
Osobný život
Je druhýkrát vydatá. Jej prvým manželom bol americký herec Tom Cruise, súčasným manželom je austrálsky country spevák Keith Urban.
S Cruisom sa spoznala v novembri 1989 počas natáčania filmu Dni hromu. Zosobášili sa na Štedrý deň v roku 1990 v Telluride, Colorade. Dvojica si adoptovala dcéru Isabellu Jane (narodenú 1992) a syna Connora Anthonyho (narodeného 1995). V roku 2001 Cruise podal žiadosť o rozvod a ich manželstvo bolo rozvedené v auguste toho istého roku.
Pred manželstvom s Tomom Cruisom chodila s austrálskym hercom Marcusom Grahamom a Tomom Burlisonom. So svojim súčasným manželom sa stretla v roku 2005 a 25. júna 2006 sa zosobášili. V roku 2008 v Nashville sa im narodila prvá dcéra Sunday Rose. V roku 2010 sa im narodila druhá dcéra Faith Margaret, porodila ju náhradná matka.
Náboženstvo a politické názory
Kidmanová je rímsko-katolíčka. Navštevovala kaplnku Mary Mackillop v North Sydney. Počas rozvodu s Tomom Cruisom vyhlásila, že nechcela vychovávať jej deti ako scientológov a od rozvodu nechcela hovoriť o scientológii. V roku 2014 vyhlásila, že od svojich 20-tich rokov praktizovala transcendentálnu meditáciu.
Metamuzikológia
Metamuzikológia je súčasť metavedy, predmetom skúmania ktorej je muzikológia.
Slovenské umenie 20. storočia
náhľad|Dušan Jurkovič, Libušín a Maměnka na Pustevnách '''Slovenské umenie 20. storočia môže byť v širšom zmysle chápané ako slovenské moderné umenie alebo slovenský modernizmus'''. Umenie na Slovensku v tomto období reaguje na spoločenské a umelecké premeny vo svete, ktoré sa objavili koncom 19. storočia a pretrvávali až do konca 90. rokov 20. storočia.
Označenie modernizmus vznikol z latinského slova modernus, čo v preklade znamená nový. Hlavnými princípmi celého modernistického snaženia nielen vo svete, ale aj na Slovensku bolo odmietnutie starých a klasických tradícií, pričom tieto tradície mali nahradiť úplne nové umelecké prejavy odrážajúce život súdobej spoločnosti. Podobne ako vo svete, aj na Slovensku sa v krátkom slede udalostí objavujú stále nové a nové umelecké prúdy a myšlienky, a tak sa prirodzene stáva, že počas tohto obdobia existuje súčasne hneď niekoľko umelecký smerov. Táto pluralita sa v neskoršom období, predovšetkým v druhej polovici storočia, odzrkadľuje aj na samotnom vývoj umenia, ktoré v svojej poslednej fázy smeruje k totálnemu roztriešteniu umeleckých ideálov.
Predvojnové obdobie
V predvojnovom období 20. storočia je Slovensko stále súčasťou Rakúsko-Uhorskú monarchie, v tej dobe nazývané ako Horné Uhorsko (Horné Uhry). Kultúra je prítomná predovšetkým v podobe slovenskej tradície a ľudových zvykov a má regionálny charakter, ktorý je rozdelený podľa jednotlivých uhorských okresov (Stolíc). Najvýznamnejšími centrami aristokratického života sú predovšetkým Bratislava a Košice, no okrem nich naberá významné postavenie Martin, v ktorom sa združuje väčšina slovenskej inteligencie. Práve inteligenčné úsilie na prelome storočí vyvrcholilo k snahám oživiť ducha Slovenského národa a prebudiť Slovákov k väčšej aktivite v boji za vlastnú slobodu. Ideál jednotného Uhorského štátu sa tak začal trieštiť nie len v spoločenskom prostredí, ale taktiež v umení. Mnohý slovenský umelci začali hľadať inšpirácie vo vzdialených západných krajoch, a tak prinášali domov nové čerstvé myšlienky, ktoré sa vzpierali rakúsko-uhorským predstavám.
Výtvarné umenie
náhľad|Ladislav Medňanský V rámci vývoja výtvarného umenia zastávalo vedúce postavenie maliarstvo. Keďže na slovenskom území stále neexistovala, žiadna vysoká škola výtvarného umenia, miesto hlavného umeleckého centra stále zastávala maďarská Budapešť. Mnohí nadanejší maliari, ktorí mali možnosť vycestovať a študovať v zahraničí, však pre svoje štúdium volili skôr umelecké akadémie vo Viedni, Prahe alebo Drážďanoch. Takýmto spôsobom sa do slovenského prostredia prenáša prúd stredoeurópskeho impresionizmu, taktiež nazývaného luminizmus. Kultúrno-spoločenské podmienky prudko zasiahli do formovania tohoto smeru, a tak sa ďalší vývoj umenia predelil na dve rozdielne vetvy. Prvá z nich, zastúpená predovšetkým umelcami maďarského pôvodu si zachovávala pôvodné luministické prejavy (Ladislav Medňanský, Pavol Szinyei Merse, Peter Július Kern), zatiaľ čo druhá zastúpená slovenskými umelcami reagovala na zmeny týkajúce sa obrody Slovenského národa, a tak začala ideologicky znázorňovať námety z ľudového prostredia Slovákov (Gustáv Mallý, Jozef Hanula). Obe vetvy luministického smeru sa začali vyvíjať vlastným smerom (jedna európskym, druhá národným), čo v medzivojnovom období viedlo k vzniku jedinečného fenoménu slovenskej moderny.
Architektúra
náhľad|[[Kostol svätej Alžbety (Modrý kostolík)|Modrý Kostolík, 1908-13, Ödön Lechner]] Na prelome storočia v slovenskom prostredí stále prežíva historizujúca architektúra 19. storočia, ktorá čerpá z slovníka historických slohov (gotika, renesancia, barok...). V pole svetovej architektúry sa v tomto čase už naplno rozvíja nový umelecký štýl Secesia, ktorý je vyvrcholením snahy o novú architektúru. Do slovenského prostredia sa dostáva veľmi pomaly, predovšetkým prostredníctvom zahraničných architektov, a to až na začiatku 20. storočia. Hlavnými centrami, ktoré secesnú architektúru šíria aj na Slovensku sú predovšetkým Viedeň a Budapešť, pričom sa v oboch metropolách rozvíja odlišný lokálny prejav architektúry. Zatiaľ čo má viedenská secesia skôr usporiadaný geometrizujúci charakter architektúry Otta Wagnera, budapeštianska secesia narába s voľnejším prejavom odkazujúcim na maďarský národ. V mestách sa nový typ architektúry objavuje väčšinou v podobe izolovaných stavebných činností, a to predovšetkým v dvoch najväčších centrách, Bratislave a Košiciach. Prúd viedenskej secesie najvýstižnejšie reprezentuje budova bývalého Korpskommanda v Bratislave postavená v rokoch 1910-12. Prúd budapeštianskej zase Modrý kostolík (sv. Alžbety) postavený 1909-13. Jedinečné postavenie v tomto období zohráva architektúra Dušana Jurkoviča, ako jedného z mála architektov z oblasti Slovenska.
Medzivojnové obdobie
V roku 1918 skončila prvá svetová vojna, jedna z najtragickejších udalostí v dejinách ľudstva. Jedným z výsledkov vojnových udalostí bol aj rozpad Rakúsko-Uhorska a vznik nového samostatného slovanského štátu, Československa. Tieto zmeny v štruktúre spoločnosti priniesli nové premeny aj v umeleckom prostredí. V prvom rade sa nová spoločnosť musela vysporiadať so stratami z vojny, čo sa dotklo predovšetkým odvetvia architektúry v podobe obnovy poškodených stavieb. Na sled ďalších udalostí malo veľký vplyv sociálne smerovanie novej československej vlády, ktorá sa snažila zničiť rozdiely medzi obyvateľstvom a jednotlivými spoločenskými vrstvami. Slovenská inteligencia spoločne s umelcami a architektmi sa tak objavila pred množstvom nových otázok, na ktoré sa snažili nájsť odpoveď rôznymi snahami ovplyvneními domácim ale aj európskym prostredím.
Výtvarné umenie
náhľad|Mikuláš GalandaV podmienkach nového štátu sa rozvíjajú významne aj ostatné druhy výtvarného umenia. Na Slovensku sa v prvom rade snažia výtvarní umelci v náväznosti na výsledky avantgardných smerov začiatku storočia vytvoriť výtvarný štýl s určitým národným charakterom. Presadzuje sa tzv. zakladateľská generácia, ktorej predstaviteľmi sú: Gustáv Mallý, Martin Benka, Janko Alexy, Miloš Alexander Bazovský v soche je to najmä v Trnave žijúci Ján Koniarek. Významným centrom nového moderného prúdu boli Košice, kde pôsobil najmä Anton Jasusch, Július Jakoby, Konštantín Bauer. V 30-tych rokoch sa významným spôsobom ako manifestom prvej moderny prejavia svojimi Súkromnými listami Mikuláš Galanda a Ľudovít Fulla. V roku 1928 je v Bratislave podľa vzoru Bauhausu založená Škola umeleckých remesiel, ktorej prvým riaditeľom je Čech Jozef Vydra. V roku 1939 sa v Bratislave koná prvá výstava Spolku slovenských výtvarných umelcov. Významnými autormi sú aj Koloman Sokol, Imro Weiner-Kráľ a Ester Šimerová-Martinčeková. Integrálnou súčasťou moderného vizuállneho umenia bola prirodzene fotografia. Pre Slovenko bola charakteristická najmä sociálna tvorba, kde dominovali mená Ireny Blühovej, absolventky Bauhausu, alebo Sergeja Protopopova a Pavla Socháňa.
Po nástupe fašizmu a rozdelení Československa sa počas druhej svetovej vojny odráža spoločenská situácia v tvorbe viacerých maliarov spoločne nazývaných generácia 1909 napríklad Cyprián Majerník, Ján Želibský, Bedrich Hoffstädter, Eugen Nevan, Štefan Bednár Peter Matejka, Rudolf Pribiš. V Česku je založená skupina 42, na Slovensku je v roku 1945 založená ''skupina 29. augusta''. Jej najvýznamnejší predstavitelia – Vincent Hložník, Ladislav Guderna, Rudolf Uher. Podľa roku narodenia väčšiny jej členov sa tejto po vojne nastupujúcej generácii hovorí generácia 1919.