cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
VSŽ Košice v sezóne 1981/1982
VSŽ Košice v sezóne 1981/1982 hrali svoju 18. sezónu, ktorá bola celkovo aj 39. sezónou I. ligy. Cieľ v tejto sezóne výkon HO pre oslabený káder TJ VSŽ vytýčil umiestniť sa najhoršie na 11. mieste a pripraviť káder pre budúce sezóny. Trénermi boli bývalí hráči VSŽ Ján Selvek, ktorý pôsobil na tejto pozícii predchádzajúce 3 sezóny pod trénerom Miroslavom Nitkom, druhý tréner bola dlhoročná opora útočných radov Bedřich Brunclík, ktorý sa do tejto pozície dostal hneď po ukončení hráčskej kariéri. Výbor odvolal E. Petričko z poźicie vedúceho mužstva a na jeho miesto dosadil Š. Onofreja. Z klubu odišli bratia Vincent Lukáč a Jozef Lukáč na vojenskú službu, ďalej odišli Meluš a Moučka. Opačným smerom(čiže do odielu) putovali hráči Milan Mažgút, Jozef Franc, Róbert Spišák, Miroslav Ihnačák a Anton Tomko. Z dorastu boli do tímu zaradený Glankovič, Jesenský. V jednaní bol brankár Svitana. Letnú prípavu absolvovalo mužstvo z Košic ako obvykle v objektoch TJ VSŽ. Vrcholom prípravy bolo dvadsať dňové (6 jún 1981 - 26. jún 1981) sústredenie v Rovinji v bývalej Juhoslovávii. 20. júla započali "oceliari" prípravu na ľade s celkovým počtom 27 hráčov. Košice štartovali v príprave v Nowom Targu a Nemeckom GA-PA a Tatranskom pohári. Prípravu ukončili turnajom o pohár denníka „Sovietskij sport“ v Rige, ktorý bol kvalitnou previerkou pre TJ VSŽ, ktorá tam obsadila 6. miesto. Kráľom strelcov I. ligy sa stal košický kanonier Igor Liba s 35 gólmi. Liba bol zároveň aj najproduktívnejši hráč Košíc a celkovo v tabuľke produktivity obadil 3. miesto za Jaroslavom Vlkom(54 bodov) z Vítkovíc a vicemajstrom československa z tejto sezóny Milanom Novým(67 bodov) z Kladna. Na záver sezóny ligové mužstvá odohrali súťaž o „Pohár oslobodenia“. TJ VSŽ Košice obsadili v tejto sezóne 8.miesto z 12. Titul získala Dukla Jihlava pred strieborným Poldi SONP Kladno a bronzovým Litvínovom. Iná Dukla z Trenčína z ligy vypadla. V ďalšej sezóne sa späť vrátil bratislavský Slovan.
Káder
Tréneri
Štatistiky hráčov
Zdroj: Eliteprospects
Parašutizmus
náhľad|Parašutista padajúci na modernom riaditeľnom padáku Parašutizmus (iné názvy: parašutistika, výsadkárstvo, ako šport aj: parašutistický šport, výsadkársky šport, športový parašutizmus) je činnosť spočívajúca v opustení lietadla, balónu alebo helikoptérou v dostatočnej výške nad zemou a rýchlom ale bezpečnom návrate na zem s využitím zemskej príťažlivosti a padáku na bezpečné spomalenie pádu počas poslednej fázy zostupu. Táto činnosť môže ale nemusí byť spojená s voľným pádom parašutistu počas časového intervalu, v ktorom ešte nebol padák otvorený.
Dejiny parašutizmu
Snahu o bezpečný zoskok z väčšej výšky dosvedčuje už návrh padáku pevnej konštrukcie od Leonarda da Vinci. Prvý zaznamenaný zoskok bol v roku 1783, keď Francúz Louis-Sebastien Lenormand, zoskočil pomocou padáku pevnej dáždnikovej konštrukcie z budovy observatória Montpellier a pristál bez nehody. Práve on nazval padák „le parachute“, z gréckeho slova „para“ (proti) a francúzskeho slova „chute“ (padať). Skutočná história parašutizmu začína prvým úspešným zoskokom na padáku s voľnou konštrukciou, ktorý absolvoval André-Jacques Garnerin z teplovzdušného balónu v roku 1797. Prakticky sa však parašutizmus rozšíril až počas prvej svetovej vojny, Alessandro Tandura bol prvým parašutistom pri úspešnom zoskoku zo špeciálne upraveného lietadla počas vojenskej špionážnej akcie v noci z 8. na 9. augusta 1918 v severnom Taliansku v okolí rieky Piavy. Požiadavky na prakticky využiteľný padák narástli po rozšírení motorového lietania v dvadsiatych rokoch 20. storočia. V tomto období slovenský vynálezca Štefan Banič nechal patentovať svoj upravený model padáku – U.S. Patent číslo 1,108,484. Na Slovensku sa prvé zoskoky z lietadla uskutočnili počas leteckého dňa na letisku v Nitre 3.októbra 1920. Zoskok predviedol vojenský pilot z výšky 3000 metrov ako ukážku záchrany pilota z horiaceho lietadla. Po druhej svetovej vojne – v ktorej sa parašutizmus stal bežným nástrojom nielen pri záchrane zostrelených letcov, ale tiež prostriedkom dopravy zásob a vojska – sa zásluhou vyradených vojenských parašutistov, ktorí si túto činnosť v armáde obľúbili, stal z parašutizmu civilný šport. Prvé športové súťaže sa datujú do tridsiatych rokov 20. storočia a v roku 1952 sa parašutizmus stal medzinárodným športom.
náhľad|vľavo|Vojenský parašutista počas výsadku na guľových padákoch nad [[Dakarom, Senegal]]
Využitie
Profesionálne využitie parašutizmu je hlavne v armádach (výsadkári), prípadne pri hasení rozsiahlych lesných požiarov. Veľký rozmach však zaznamenal parašutizmus ako šport a ako príležitostná rekreačná adrenalínová aktivita (tandemové zoskoky).
Zoskok
náhľad|Parašutista okamžite po vyskočení s výťažným lanom Výbava parašutistu obsahuje hlavný a záložný padák a postroj. Hlavný padák je najčastejšie typu krídlo (lepšia manévrovateľnosť), záložný padák je tiež krídlo alebo guľatý. Výšku si parašutista sleduje výškomerom. Nutnou výbavou je prilba a pevná obuv.
náhľad|Výškomer pre parašutistu Zoskoky prebiehajú na padákoch s automatickým otvorením pomocou výťažného lana okamžite po opustení lietadla alebo vrtuľníku (v min. výške 700 metrov nad zemou) a bez voľného pádu, alebo metódou voľného pádu z väčšej výšky (min. 1 000 metrov nad zemou, často až okolo 4 000 metrov). Pri zoskoku v nižšej výške si parašutista otvára padák skoro okamžite, z vyšších výšok môže padať voľným pádom až minútu pred otvorením padáku. Vo väčších výškach ako ani nie je možné kvôli nižšiemu odporu redšieho vzduchu padák spoľahlivo otvoriť, parašutista ho potom obvykle otvára vo výške asi 1 500 metrov.
Ostrołęka
Ostrołęka je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat Ostrołęka v rovnomennej gmine.
Parašutizmus
Zoskok
Ak prebieha výsadok z lietadla, toto pred výsadkom spomalí. Po výskoku ešte niekoľko sekúnd pretrváva zotrvačná dopredná rýchlosť, až neskôr prevláda pôsobenie gravitácie. Kvôli tomuto efektu nezažíva parašutista až taký vzrušujúci pocit ako pri zoskoku z helikoptéry visiacej na mieste alebo z balónu. Parašutista kontroluje voľný pád zmenou svojej polohy a v prsnej polohe ležmo dosahuje hraničnú rýchlosť pádu okolo /h, pri polohe v stoji alebo hlavou dole až 240 – /h v závislosti od výšky výsadku. Najčastejšie používaná je stabilizačná prsná poloha, v ktorej aj dochádza k bezpečnému otvoreniu padáku.
Hlavný padák sa najčastejšie otvára pomocou malého výťažného padáčika, ktorým sa ako prvá uvoľní uzatváracia spona postroja. Z postroja je potom vytiahnutý kontajner padáku, z ktorého sa postupne odmotávajú šnúry. Až po rozvinutí celej dĺžky šnúr dôjde k otvoreniu kontajneru a vytiahnutiu vrchlíka padáku. Ten sa potom rozbalí a postupne nafukuje vzduchom. Otváranie padáku je pozvoľné, aby došlo k plynulému zabrzdeniu pádu. Športové padáky sa otvárajú niekoľko sekúnd, so stratou výšky okolo 150 – 300 metrov.
V prípade poruchy na hlavnom padáku musí mať parašutista dostatok času k posúdeniu a riešeniu vzniknutej situácie. V prípade neodstraniteľnosti vzniknutej poruchy sa situácia rieši odhodením hlavného padáku a následným (automatickým alebo ručným) otvorením záložného padáku. Odhodenie hlavného padáku je možné až do výšky cca 300 – 500 metrov nad zemou, potom už sa rozhodne neodporúča.
náhľad|Pristátie na padáku s dobre viditeľným výťažným padáčikom (červenej farby) Na pristátie si parašutista vyberá vhodný voľný a prehľadný terén bez prekážok. Tie sú nebezpečné nielen pre samotné pristátie, ale aj vytváraním vzdušných turbulencií. Zásadne sa pristáva proti vetru, čím sa brzdí dopredná rýchlosť padáku voči zemi. Pre zistenie sily a smeru vetra sú v miestach pristátia umiestnené veterné rukávy. Vo výške asi 5 metrov začína parašutista pomaly a plynule brzdiť padák sťahovaním riadiacich šnúr. Tým mení profil padáku a zvyšuje vztlak. Pristáva na zabrzdenom padáku, keď sa klesajúca a dopredná rýchlosť (pri padáku typu krídlo) zníži na nulu. Skúsený parašutista dokáže pristáť veľmi presne, čo sa využíva aj v športovej disciplíne na presnosť pristátia. Pri guľovom padáku je miesto pristátia dané viac-menej pilotom lietadla, parašutista dokáže len korigovať padák tak, aby sa vyhol prípadným prekážkam. Dopad pri guľovom padáku je veľmi tvrdý a parašutista ho zakončuje prevedením nacvičeného parakotúľu, čím prenesie energiu pádu do bočného pohybu.
Súčasné padákové komplety už spĺňajú náročné medzinárodné normy na bezpečnosť a spoľahlivosť použitých materiálov a konštrukcií. Väčšina úrazov sa stáva chybou pilota, precenením vlastných schopností alebo podcenením okolitých vplyvov. Väčšina dnešných padákových kompletov je navyše vybavená bezpečnostným zariadením AAD (Automatic Activation Device), toto zariadenie sleduje aktuálnu výšku a rýchlosť klesania a v prípade vyhodnotenia kritickej situácie automaticky otvára záložný padák.
náhľad|vľavo|Parašutisti vo formácii disciplíny RW
Ostrołęka
Žije tu 54 156 obyvateľov (30. 6. 2007).
Hliníkovanie (povrchová úprava)
Hliníkovanie (iné názvy pohliníkovanie, aluminizácia) je povrchová úprava pokovovania, pri ktorej sa na predmet nanáša vrstva hliníka.
Luzillat
Luzillat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peugeot
right|thumb|Peugeot 206 right|thumb|Peugeot 306 right|thumb|Peugeot 406 right|thumb|Peugeot 607 Peugeot [vyslov: pöžo, na Slovensku nepresne aj: pežot ] je francúzska značka automobilov. Vyrábajú ju niektoré závody Skupiny Stellantis, resp. do roku 2020 Skupiny PSA.
Iné projekty
.
James Stirling (architekt)
Životopis
James Stirling sa narodil 22. apríla 1926 v Glasgowe, v Škótsku. Od roku 1945 do 1950 študoval na Liverpoolskej univerzite. Po ukončení štúdií pracoval v organizácii Lyons, Israel & Ellis v Londýne, neskôr založil s Jamesom Gowanom vlastnú agentúru Stirling and Gowan.
Vplyvy
V počiatkoch svojej tvorby bol ovplyvnený tvorbou Le Corbusiera a Smithsonovými teóriami. A tak Stirling and Gowan spolu tvoria viacero vplyvných stavieb, ktoré naštartovali trend smerom k tehle a holému betónu. Stirlingove rané kreácie, špeciálne vytvorené pre Cambridge a Oxford, často zvýrazňovali koncept mimo estetična a prospechových potrieb. Jedna z ich najznámejších realizácií je fakulta inžinierstva na univerzite v Leicestri z rokov 1959 - 1963. V roku 1963 sa Stirling a Gowan oddelili. V roku 1969 sa stal čestným členom Academie der Künste v Berlíne.
Stirling a Wilford
V roku 1971 Michael Wilford, ktorý v agentúre pracoval od roku 1960, presvedčil Stirlinga, aby bol jeho partnerom. Takto to zostalo až do jeho smrti.
V sedemdesiatych rokoch Stirlingov štýl začal napredovať aj vďaka Wilfordovmu talentu. Z malých projektov postupne prechádzali na väčšie a architektúra sa čoraz viac stáva neoklasickou aj napriek veľmi silnému vplyvu modernizmu.. Toto všetko vyprovokovalo tvorbu veľkého množstva urbanistických projektov veľkej mierky. Všetky tieto veľké projekty dokázali, že architekti prekročili prah dospelosti. V roku 1976 sa stal čestným členom Amerického Inštitútu architektov a v roku 1977 získal cenu Alvara Aalta v Helsinkách. V roku 1981 dostal renomovanú Pritzkerovu cenu. V roku 1992 Stirling zomiera veľmi nešťastne po malej operácii. Od roku 1996 je na jeho počesť udeľovaná každoročne Stirlingova cena.
Tvorba
James Stirling patrí medzi architektov, ktorí najviac ovplyvnili architektúru druhej polovice dvadsiateho storočia. Od počiatku 50. rokov sa mu podarilo prevrátiť základné princípy modernej architektúry. Celá jeho tvorba bola ovplyvnená jeho priateľom a profesorom Colinom Rowom – dôležitým teoretikom architektúry a urbanizmu.
Úspech jeho tvorby spočíva v schopnosti zakomponovať encyklopedické referencie do silnej architektúry, jeho rozhodnosti a cieli zrekonštruovať urbánnu formu. Vždy bol posudzovaný ako architekt schopný kontinuálne meniť svoje základné architektonické princípy a pri práci používa experimentálny dizajnový prístup. Jedna z jeho najznámejších realizácií je Fakulta inžinierstva na Univerzite v Leicestri z rokov 1959 - 1963, hlavne pre svoj technologický a geometrický charakter, markantný vďaka použitiu trojdimenzionálnych obrazcov založených na izometrickej projekcii, ktorá je veľmi dobre viditeľná tak ako zhora tak aj zdola.
V roku 1976 vyhral konkurz na projekt v Stuttgarte - Neue Staatsgalerie, kde je možné vidieť veľmi silný vplyv postmodernizmu. V Berlíne bol zrealizovaný projekt vedeckého centra ako komplex pozostávajúci zo štyroch budov a reštaurovanej historickej budovy. Na projekte so Stirlingom spolupracoval aj Michael Wilford. Posledná stavba, ktorá bola dokončená kým bol ešte živý, bola knižnica v záhradách Biennale de Venise. Stirling ju nakreslil spolu s Thomasom Muirheadom, ktorý ho tlačil do modernistickejšieho štýlu. Po jeho smrti všetku zodpovednosť prebral Wilford a pokúsil sa dokončiť nedokončené Stirlingove projekty v rôznych štádiách rozpracovanosti. Viaceré budovy boli takto dokončené a boli prisudzované Stirlingovi, ako napríklad štátna Univerzita hudby a umení v Stuttgarte v roku 1993 - 1994, alebo No 1 Poultry v Londýne, boli dokončené práve vďaka Wilfordovi a jeho pomocníkom.
Aouste
Aouste je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 202 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ostrów Mazowiecka
Ostrów Mazowiecka je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat ostrowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 22 589 obyvateľov (30.6.2007).
Štadión na Sihoti
Štadión na Sihoti je futbalový štadión v meste Trenčín. Nachádza sa v mestskej časti Sihoť, blízko železničnej stanice. Je domácim štadiónom klubu FK AS Trenčín. Štadión elipsovitého tvaru s charakteristickými stožiarmi osvetlenia (tzv. „lízatká“) bol postavený v 60. rokoch 20. storočia. Kapacita štadióna pôvodne presahovala 20 000 divákov, nakoniec bola jeho kapacita okolo 4 300 divákov (4000 miest na sedenie).
Rekonštrukcia
20. mája 2014 schválili poslanci mestského zastupiteľstva v Trenčíne vyčlenenie 105 000 eur na zbúranie nekrytých tribún mestského futbalového štadióna. Futbalový klub sa pokúsi získať príspevok 2,4 milióna eur od Vlády SR a SFZ, na modernizáciu štadióna na Sihoti.
V stredu 5. novembra 2014 sa začali búracie práce na nekrytých tribúnach štadióna. Počas domácich zápasov AS Trenčín, zostala divákom k dispozícii už iba hlavná tribúna.
Neuchâtel (mesto)
Neuchâtel je mesto vo Švajčiarsku a hlavné mesto kantónu Neuchâtel. Leží na brehu Neuchâtelského jazera vo frankofónnej časti Švajčiarska. Má približne 32 600 obyvateľov. V minulosti bolo mesto známe aj pod nemeckým názvom Neuenburg, keďže až do roku 1848 patrilo do Pruska.
Alžbeta Bonifácia
Alžbeta Bonifácia (* 22. jún 1399, † 13. júl 1399) bola jediná dcéra poľského kráľa Vladislava II. Jagela a Hedvigy I.
Meno Alžbeta dostala na počesť starej mamy Alžbety Kotromanićovej a Bonifácia na počesť pápeža Bonifáca IX. Zomrela necelý mesiac po narodení. Jej matka Hedviga zomrela o štyri dni neskôr.
Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung
náhľad|Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung, skr. WZB (angl. Social Science Research Center in Berlin) je stredisko sociálneho výskumu v Berlíne, pravdepodobne najväčšie svojho druhu v Európe. Zaujímavé je aj z architektonického hľadiska.
Realizácia
Stirlingov dizajn bol prijatý po súťaži, ktorá bola súčasťou Internationale Bauausstellung (IBA). Prvý zámer architektov bol umiestniť komplex v tesnej blízkosti Novej Štátnej galérie od Mies van der Roha a Scharounovej filharmónie. Navrhnuté plány pre budovu reprezentujú hľadanie vhodných riešení zodpovedajúcich umiestneniu centra v prominentnej časti Berlína a prisudzujú tomuto ohniskovému bodu jeho význam. Ďalším cieľom bolo integrovať čelnú budovu, ktorá bola postavená v štýle Beaux-Arts, populárnom na začiatku dvadsiateho storočia. Postavená bola Augustom Bussom v roku 1894 a táto historická štruktúra bola zreštaurovaná pred zaintegrovaním do komplexu. Na projekte Vedeckého centra so Stirlingom spolupracoval aj Michael Willford. Nové vybavenie centra bolo dokončené v máji 1988, po deviatich rokoch plánovania a konštruovania. V období rokov 1994- 1995 boli k bazilike pridané ešte dve podlažia. Toto rozšírenie bolo zrealizované v zhode s pôvodnými plánmi, ktoré rátali so štvorpodlažným objektom.
Riešenie
Stirlingovo riešenie z veľkej časti spája funkčné a priestorové požiadavky pre vedecké centrum ako aj špecifické požiadavky vnútorného dizajnu diktovaného interdisciplinaritou a internacionalitou výskumov tohto centra. Zahŕňa kancelárie s celkovou plochou 4120 m2 pre približne 280 ľudí, zamestnancov a taktiež konferenčné a rokovacie miestnosti rôznych veľkostí. Dispozícia je založená na potrebách vyplývajúcich z rôznosti smerov, v ktorých centrum podniká výskumy. Buď pre vedcov pracujúcich samostatne, alebo v malých tímoch. Koncept riešenia ráta s obidvomi možnosťami a tiež so spoluprácou vo veľkej mierke, napríklad s externými vedcami. Technická aj administratívna infraštruktúra sú zahrnuté v tomto funkčnom kontexte.
Horst Schumann
Horst Schumann (* 1. máj 1906 – † 5. máj 1983) bol nemecký dôstojník Waffen-SS v hodnosti Sturmbannführer (Major) a doktor medicíny, ktorý počas druhej svetovej vojny vykonával drastické sterilizačné a kastračné experimenty na väzňoch v Koncentračnom tábore Auschwitz I, pri poľskom meste Osvienčim.
Hnilčík
Hnilčík je obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.
Horst Schumann
Biografia
Horst Schumann sa narodil 1. mája 1906 v meste Halle v Prusku. Jeho otec Paul Schumann bol lekár. Roku 1906 Schumann vstúpil do NSDAP a roku 1932 sa pridal aj k SA. Svoju lekársku kariéru začal ako asistent lekára na chirurgickej klinike Univerzity v Halle.
Hnilčík
Susedné obce
Hnilec, Nálepkovo, Spišská Nová Ves, Teplička, Závadka
Horst Schumann
Nacistický doktor
Od roku 1934 bol zamestnaný na Úrade verejného zdravia v Halle. V roku 1939 bol naverbovaný do nemeckých leteckých síl Luftwaffe ako lekár. V októbri 1939 sa pridal k nacistickému programu Aktion T4, ktorý sa zaoberal eutanáziou, a pri ktorom nacistickí lekári v rámci pokusov zabili stovky ľudí, ktorí trpeli nevyliečiteľnými chorobami. Roku 1940 sa Schumann stal riaditeľom Centra eutanázie v Grafenecku, kde boli mentálne postihnutí ľudia zabití jedovatým plynom v prvej plynovej komore. V lete 1940 bol prevelený do Centra eutanázie v Sonnensteine. Schumann patril tiež ku komisii nacistických lekárov, známej ako Action 14f13, ktorá umiestňovala chorľavých väzňoch z koncentračných táborov Auschwitz I, Buchenwald, Dachau, Flossenbürg, Mauthausen-Gusen a ďalších do centra eutanázie, kde na nich boli vykonávané sadistické a brutálne lekárske a iné experimenty.
Hnilčík
Časti obce
Dolný Hnilčík (Jerohuta), Chotár, Roztoky, Gezwäng, Zimná dolina, Furmanec, Cechy, Štolvek, Bindt.
Horst Schumann
Činnosť v Osvienčime
Koncom júla 1941 Schumann prišiel do koncentračného tábora Auschwitz I, pri poľskom meste Osvienčim. Pracoval v Bloku 30, v ženskej nemocnici, kde roku 1942 zostrojil röntgenovú stanicu. Tu boli ženy a muži nedobrovoľne sterilizovaní medzi dvoma röntgenovými prístrojmi, ktorých lúče boli namierené na ich pohlavné orgány. Mnoho väzňov umrelo po veľkom trápení alebo boli hneď zabití v plynovej komore.
Hnilčík
Symboly obce
Heraldická komisia Ministerstva vnútra Slovenskej republiky po prerokovaní odporučila prípisom č.j. HR 154/H – 75/97 dňa 26. mája 1997 schváliť obecnému zastupiteľstvu obce Hnilčík erb. Zároveň bol erb zaevidovaný do Heraldického registra SR v tejto podobe: „V zelenom štíte geometricky štylizovaná Panna Mária, vľavo v náručí s Ježiškom, postavy sú strieborné, zlato korunované, zlato nimbované, odeté v striebornom, zlato lemovanom šate, sprevádzané vpravo čiernymi kladivkami so zlatými skríženými poriskami“.
Horst Schumann
Činnosť v Osvienčime
Niektoré ženy Schumann vyčlenil do Bloku 10, ktorý sa nachádzal v koncentračnom tábore Auschwitz I, a kde svoje experimenty prevádzal aj napr. Carl Clauberg.
Hnilčík
Symboly obce
Okrem toho bola zadefinovaná obecná vlajka takto: „Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej, bielej, žltej a čiernej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.“
Obecná pečať má takúto oficiálnu podobu: „Je kruhová, bez heraldického šrafovania. V strede pečatného poľa je zvolený obecný symbol, ktorý môže byť zobrazený aj bez štítu. Kruhopis pečate znie: OBEC HNILČÍK“.
Uznaniu obecných symbolov predchádza archívny výskum historických reálií a ich spracovanie do návrhu obecného erbu, pečate a vlajky (Žifčák, 1997). Hnilčík mal už na konci 18. storočia takú vyvinutú administratívu, že dokumenty overoval vlastnou pečaťou. Jej otlačok sa našiel na písomnosti z roku 1801. Pečať má priemery a  a má vo svojom poli umiestnenú štylizovanú Madonu s dieťaťom, vpravo so skráteným názvom osady „HNIL“ a vľavo s dvoma skríženými baníckymi kladivkami. Predpokladá sa, že pečatidlo si dali vyrobiť už v osemdesiatych rokoch 18. storočia.
Horst Schumann
Roky po vojne a dolapenie
Roku 1966 bol vydaný z Ghany do Západného Nemecka, kde bol roku 1970 postavený pred súd. Avšak v roku 1972 bol pre zdravotné problémy so srdcom prepustený na slobodu. Zomrel až o 11 rokov, 5. mája 1983.
Hnilčík
Dejiny
V dnešnej podobe vznikol Hnilčík až v roku 1961 (vytvorením katastra spojením Horného Hnilčíka – osady Hnilčík – dovtedy miestnej časti Spišskej Novej Vsi a Dolného Hnilčíka – obce Hnilčík, ako aj Bindtu a Roztok). Táto skutočnosť je odrazom historického vývoja osídlenia dvoch častí, patriacich do sféry mesta Nová Ves (Iglov) a markušovských pánov rodu Mariássy.
Názov
Vývin názvu obce
Nemecký názov: Eisenbach
Maďarský názov: Hnilczek, Kishnyilec
Starostovia obce
V Hnilčíku sú známi nasledujúci predstavitelia samosprávy:
Obecné zastupiteľstvo
19941998 – 11 poslancov (9 HZDS, 1 KDH, 1 SDĽ)
19982002 – 11 poslancov (9 HZDS, 2 KDH)
20022006 – 5 poslancov (3 HZDS, 1 KDH, 1 NEKA)
Obyvateľstvo
Vývoj obyvateľstva od roku 1869:
Zloženie obyvateľstva podľa národnosti (2001):
Pomníky
Pomník obetiam vojenského nešťastia, keď sa tu zrazili dve stíhačky Mig-29 na sedle Grajnár. Jeden z pilotov zahynul.
Školstvo
Materská škola – Hnilčík 39
Šport
V obci Hnilčík je športom číslo 1 futbal.
Otwock
Otwock je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat otwocki v rovnomennej gmine.
Žije tu 43 541 obyvateľov (30.6.2007).
Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2007
Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2007 boli v poradí 2. majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov, ktoré organizuje Medzinárodná lakrosová federácia (FIL), vtedy International Lacrosse Federation (ILF). Konali sa v Halifaxe, v provincii Nové Škótsko, v Kanade, od 14.20. mája 2007, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja boli družstvá Anglicka a Írska. Zápasy sa odohrali v aréne Halifax Metro Centre. Titul obhájila 🇨🇦, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila opäť nad družstvom.
Gauthier de Tessieres
Gauthier de Tessieres (* 9. november 1981, Clermont-Ferrand, Francúzsko) je francúzsky lyžiar. Špecializuje sa najmä na obrovský slalom, kde dosiahol aj svoj najlepší výsledok vo Svetovom pohári, keď vo francúzskom Val-d’Isère skončil tretí.
Býk (znamenie)
left|50px right|thumb|Umelecké znázornenie Býka Býk (Taurus) je astrologické znamenie, ktoré je asociované s rovnomenným súhvezdím. V tropickom zvieratníku sa v ňom Slnko nachádza od 21. apríla do 20. mája, v siderickom zvieratníku v súčasnosti od 13. mája do 19. júna. Znamenie Býk je tradične späté s planétou Venuša. Opačným znamením Býka je Škorpión a tieto dve znamenia sú vo všeobecnosti považované za sexuálne najcitlivejšie zo všetkých znamení.
Niektorí významní ľudia narodení v tomto znamení
Adele
Audrey Hepburnová
Bono Vox
David Beckham
Honoré de Balzac
Jack Nicholson
Jiřina Bohdalová
Laetitia Castová
Natalia Oreirová
Penélope Cruzová
Pierce Brosnan
Renée Zellwegerová
Miré
Miré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Damasippos (mytológia)
Damasippos (Damasippos, ) je v gréckej mytológii syn Ikaria zo Sparty a najády Periboie.
Damasippos syn Ikaria mal štyroch bratov, Thoanta, Imeusima, Aléta, Perilaa a sestru Penelopu, ktorá sa vydala za Laertovho syna Odyssea. Odyseus dostal do vena od rodičov Penelopy Ithaku s priľahlými ostrovmi, kde potom vládol.
Ożarów Mazowiecki
Ożarów Mazowiecki je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat warszawski zachodni v rovnomennej gmine.
Žije tu 8 300 obyvateľov (30.6.2007).
Bratkovčík (potok)
Bratkovčík je potok na hornej Orave, v severnej časti okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Oravice, meria 3,3 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Tečie v Oravskej kotline, kde aj pramení severozápadne od obce Liesek v nadmorskej výške približne 665 m n. m., tečie výhradne na katastrálnom území mesta Trstená.
Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom, zľava priberá prítok z oblasti Uhlísk a preteká močaristým územím v blízkosti chráneného areálu Bratkovčík na pravom brehu. Následne sa stáča viac juhojuhozápadným smerom, zľava priberá Uhliská, sprava Kovalinec a vstupuje do intravilánu mesta Trstená. Tu sa esovito stáča, z pravej strany ešte priberá prítok z oblasti Gnipovho bôrika a v nadmorskej výške cca 612 m n. m. ústi do Oravice.
Ardeuil-et-Montfauxelles
Ardeuil-et-Montfauxelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 86 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Futsal na Ázijských halových hrách 2009
Futsal na Ázijských halových hrách 2009 bol futsalový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských halových hier 2009. Konal sa v Hočiminovom Meste od 28. októbra7. novembra 2009, za účasti 13 mužských a 7 ženských tímov. Dejiskom turnaja mužov bol Phu Tho Gymnasium v meste Phu Tho, ženy hrali svoje zápasy v Tan Binh Gymnasium priamo v Hočiminovom Meste. Nováčikmi turnaja bola štvorica mužských tímov: Bahrajn, Jordánsko, Kórejská republika a Turkménsko. Víťazmi turnaja sa stali tretíkrát za sebou Iránci a druhýkrát Japonky.
Zimník (potok)
Zimník je potok na hornej Orave, v severnej časti okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Jelešne, meria a je tokom V. rádu.
Tečie v Oravskej kotline, kde aj pramení severne od obce Liesek, v lokalite Zhoreliská v nadmorskej výške cca Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na severozápad, vzápätí sa stáča prechodne na západ a napokon znovu na severozápad. Na strednom toku preteká močaristým územím hornooravských rašelinísk, na dolnom toku vstupuje do oblasti borovicových lesov, zľava priberá svoj jediný prítok – Poliansky potok a stáča sa na sever. V nadmorskej výške cca ústi severoseverovýchodne od Trstenej, na slovensko-poľskej štátnej hranici a ďaleko od najbližšieho osídlenia, do Jelešne.
Michal Sersen
Michal Sersen (* 28. december 1985, Gelnica) je slovenský hokejový obranca, momentálne pôsobiaci v slovenskom klube Slovan Bratislava.
Kariéra
Sersen začínal s hokejom v bratislavskom Slovane, kde pôsobil v extralige dorastu i juniorov. V roku 2004 ho draftoval v piatom kole z celkového 130. miesta klub NHL – Pittsburgh Penguins. V zámorí obliekal dresy klubov Rimouski Océanic a Québec Remparts (QMJHL). Počas sezóny 2005/2006 v drese Québec Remparts zaznamenal v 63 zápasoch 79 bodov za 22 gólov a 57 asistencií. Po tom, ako mu vedenie Pittsburgh Penguins neponúklo žiadny kontrakt sa rozhodol pre návrat do Európy. Pred sezónou 2006/2007 podpísal dvojročnú zmluvu so Slovanom Bratislava. Po dvoch rokoch s lídrom extraligy Slovanom Bratislava predĺžil zmluvu o ďalšie dva roky s opciou na ďalšiu sezónu. Sezónou 2010/11 odohral v ruskom klube Avtomobilist Jekaterinburg. V drese Jekaterinburgu nastúpil v 51 zápasoch základnej časti (3 góly, 8 asistencií). Nasledujúcu sezónu 2011/2012 obliekal dres Sparty Praha. V 52 zápasoch zaznamenal 25 bodov za šesť gólov a 19 asistencií. Po MS 2012 podpísal jednoročnú zmluvu s tímom HC Lev Praha. Na konci októbra 2012 bol vymenený do ruského mužstva Avtomobilist Jekaterinburg. Za Sersena získal Lev pozíciu v budúcoročnom drafte KHL. S manažmentom Avtomobilistu Jekaterinburg sa klub Slovan Bratislava dohodol na prestupe Sersena, s ktorým podpísal zmluvu s platnosťou do 30. apríla 2015.
Reprezentácia
V slovenskom drese
Zväzok agenta
Zväzok agenta (Štátnej bezpečnosti) bol vedený k osobe agenta. Zhromažďovali sa v ňom písomnosti o osobe agenta, ako aj správy, ktoré agent podával.
Agent bol tajný spolupracovník, ktorý plnil úlohy pri odhaľovaní, rozpracovávaní a dokumentovaní protištátnej trestnej činnosti a úlohy, ktoré mali zabrániť takejto trestnej činnosti. V registračných protokoloch je táto kategória uvádzaná pod skratkami A, TS alebo Ag.
Svrček poľný
Opis
Je to najväčší svrček žijúci na Slovensku, dorastá do rozmerov 2026 mm. Prevažne býva sfarbený do čierna. Výrazná guľovitá hlava a zavalitejšie valcovité telo sú prispôsobené k životu v podzemných dierach. Sluchové orgány má umiestnené na predných holeniach.Obidve pohlavia žijú v samostatných chodbách. Samčeky počas letných nocí sedia pred chodbami a cvrlikajú pomocou predných blanitých krídel - snažia sa prilákať samice. Samice sa vyznačujú typickým kladielkom. Svrček poľný žije v kolóniách.
Výskyt
Obľúbeným prostredím sú suchšie lúky a trávnaté stráne. Je rozšírený v celej strednej Európe, na niektorých miestach môže byť dosť hojný.
Ekológia
Je veľmi plachý. Svrček poľný si v zemi vyhrabáva diery. Vydáva cvrlikavý zvuk, ktorý vzniká trením krídel. Živí sa článkonožcami  a rastlinnou potravou. Samička znáša do podzemných dier relatívne veľké množstvo vajíčok. Larvy v dierach prezimujú.
Európska plavecká liga
Európska plavecká liga (skr. LEN - Ligue Européenne de Natation) je európska športová konfederácia, ktorá združuje plavecké zväzy európskych štátov. Vznikla v roku 1927 a sídli v Luxemburgu, v Luxembursku. Momentálne (2011) združuje 51 národných plaveckých zväzov a na jej čele stojí Talian Paolo Barelli, ktorý v roku 2012 nahradil Luxemburčana Nory Kruchtena. LEN je členom Medzinárodnej plaveckej federácie (FINA). Združuje tieto plavecké športy:
Vodnopólovú sekciu LEN vedie od roku 2012 Talian Gianni Lonzi. Miesto v technickej komisii pre vodné pólo má Slovák Štefan Bottlik.
Madriat
Madriat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2009
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2009 bola európska kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách sveta žien 2009 v Číne, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou, ktorej sa zúčastnilo rekordných 30 európskych družstiev. Tie súťažili o 8 postupových miest na záverečný turnaj v troch kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Nováčikmi kvalifikácie boli Fínsko a Spojené kráľovstvo.
Montfaucon-Montigné (obec)
Montfaucon-Montigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2009
Prebiehala od 25. novembra 2008 do 14. júna 2009. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off.
Otto Rehhagel
Otto Rehhagel (* 9. august 1938, Essen, Nemecko) je bývalý nemecký futbalový tréner a hráč. Na medzinárodnej úrovni dosiahol výrazný úspech ako tréner 🇬🇷, ktoré doviedol na Eure 2004 k prekvapujúcemu titulu.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2009
Priamy postup
Priamo z Európy postúpili víťaz MS 2007 a 2 najlepšie družstvá z ME 2008:
Montfaucon-Montigné (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2009
Kvalifikácia
🇳🇱 Emmen
🇲🇪 Pljevlja
Montfaucon-Montigné (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2009
Kvalifikácia
🇵🇱 Dąbrowa Górnicza
Play-off
6.14. jún 2009
Andrea Járová
Andrea Járová (* 13. marec 1984, Bratislava) je slovenská modelka a playmate. Meria 171 cm a jej miery sú 89 – 60 – 91.
Vyštudovala hotelovú akadémiu. Momentálne (2012) študuje na právnickej fakulte na Paneurópskej vysokej škole.
S modelingovou kariérou začala v päťnástich rokoch. V roku 2002 získala na Miss Globe v Istanbule ocenenie Miss Photogenic. V roku 2008 sa zúčastnila Miss Universe SR. Získala dve oceneniaMiss Média a Miss Global Profit Technologies. V novembri 2009 sa objavila na titulnej fotke slovenskej verzie mesačníka Playboy. Na základe tejto fotky a následného diváckeho hlasovania získala 29. apríla 2010 titul slovenská playmate roka 2009. Po Eve Cifrovej, ktorá vyhrala za rok 2007 a Alexandre Kotvanovej (2008) sa teda stala treťou slovenskou playmate. Následne v máji 2010 bola uverejnená na titulnej stránke slovenskej edície Playboyu ako slovenská playmate roka 2009. V novembri 2010 bola uverejnená na titulnej stránke americkej a srbskej edície Playboyu. V januári 2011 fotila pre venezuelskú edíciu Playboyu. V septembri 2011 vyhrala reality show Farma.
Vo Voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2012 kandidovala za stranu PRÁVO A SPRAVODLIVOSŤ zo 69. miesta. Skončila na 16. mieste s počtom hlasov 214, čo tvorilo približne 2,02% hlasov politickej strany.
V máji 2012 si zahrala vo filme Tak fajn!.
Prokop Diviš
náhľad|Rodný domček Prokopa Diviša
Za kňaza bol vysvätený v roku 1726. Keď bol farárom v juhomoravskej farnosti Přímětice, zostrojil prvý bleskozvod v Česku, ktorý v roku 1754 postavil na streche farskej budovy. Miestni sedliaci ho zničili v presvedčení, že bleskozvod je príčinou sucha a neúrody. Neskôr, keď si tí istí sedliaci uvedomili význam bleskozvodu, postavil ho Diviš priamo na veži kostola.
Bleskozvod vynašiel v roku 1749 Benjamin Franklin (často sa nesprávne uvádza, že ho ako prvý vynašiel v roku 1754 práve Diviš).
Je zaujímavé, že Diviš sa venoval aj teórii hudby. Dokonca je autorom ešte jedného slávneho vynálezuhudobného nástroja, nazvaného Denis d´or („Zlatý Diviš“). Zostrojil ho v roku 1753. Nástroj bol poháňaný elektrinou. Po Divišovej smrti tento nástroj previezli do Viedne. Tam sa však stratil a nikdy ho už nikto nenašiel.
Zaoberal sa štúdiom elektrických javov, využíval elektrinu na liečenie ľudí, čím sa stal predchodcom súčasnej elektroliečby.
Tvorkov potok
Tvorkov potok je potok na hornej Orave, v severovýchodnej časti okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Jelešne, meria 5,2 km a je tokom V. rádu.
Pramení v severovýchodnom výbežku Skorušinských vrchov, v podcelku Oravická Magura, na severozápadnom svahu Kraviarky (906,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 835 m n. m., neďaleko štátnej hranice s Poľskom. Najprv tečie severozápadným smerom, následne sa stáča na sever, vstupuje do Oravskej kotliny a preteká obcou Suchá Hora. Za obcou sa prechodne stáča na severozápad, potom pokračuje západným smerom a zo severu obteká obec Hladovka. Napokon sa stáča na juhozápad, preteká močaristým územím rašelinísk a západne od Hladovky ústi v nadmorskej výške približne 693 m n. m. do Jelešne.
Piaseczno
Piaseczno je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat piaseczyński v rovnomennej gmine.
PCX
PCX (z angl. PC Paintbrush File Format) je formát grafických súborov, jeden z prvých širšie používaných grafických formátov pre DOS. Neskôr bol nahradený novšími a lepšími formátmi ako GIF, JPEG a PNG. Súborový formát vyvinula dnes už zaniknutá firma ZSoft pre ukladanie rastrovej grafiky.
Pri maximálnom rozlíšení 65000 x 65000 pixelov umožňuje ukladať obrázky s farebnou hĺbkou 1, 4, 8 a 24 bitov. Súbory PCX môžu ukladať palety s 2, 4, 16 a 256 farbami, avšak neskôr boli upravené aby vedeli zachovávať aj skutočné (24-bitové) farby obrázkov. Formát bol pôvodne pre aplikáciu PC Paintbrush, avšak postupne sa aj napriek nedostatku otvorenosti dokumentácie rozšírila jeho podpora aj pre iné programy. Firma Microsoft vlastní OEM licenciu na použitie tohto formátu.
V súčasnosti sa od používania tohto vo svojej dobe veľmi rozšíreného formátu upúšťa, jeden z dôvodov je málo účinná kompresia obrazových dát.
Piaseczno
Externé odkazy
WEB
Červený potok
Červený potok môže byť:
Arnicourt
Arnicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 164 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Núr Bánú
Afife Núr Bánú Sultán (* 1525, Kyklady, Benátska republika – † 7. december 1583, Istanbul, Osmanská ríša) bola benátska šľachtičná a panovníčka Osmanskej ríše (Válide sultán). náhľad|vpravo|250px|Hrobka Núr Bánú v [[Hagia Sofia|mešite Hagia Sofia]]
Mladosť
Núr Bánú sa narodila okolo roku 1525, v meste Paros na Kykladoch, ktorý bol vtedy pod nadvládou Benátskej republiky, ako dieťa dvoch mimomanželských rodín. Jej pôvodné meno bolo Cecilia Venier-Baffo. Bola dcérou Nicola Veniera, ktorý nosil titul lorda z Parosu. Keď mala iba 5 rokov, umrel jej otec.
Zajatie a panovanie
Počas Süleymanových vojen na Stredozemí, v rokoch 1537 až 1540, osmanský admirál Hajrudín Barbarosa, uniesol dvanásťročnú Ceciliu z jednej lode. Potom bola odvedená do háremu v osmanskom paláci, kde vyrástla. Neskoršie si ju obľúbil sultán Selim II, syn sultána Süleymana I a Hürrem Sultán (Roksolany). Selim jej potom dal nové meno Núr Bánú, po čom prijala islam. Spolu mali 5 deti, z ktorých sa syn Murad stál Selimovým nástupcom. Po Selimovej smrti, v roku 1574, začala panovať.
Smrť
Umrela 7. decembra, v roku 1583, v Istanbule, vo veku 57 či 58 rokov. Pochovaná je vedľa svojho manžela, v mešite Hagia Sofia.
Nike Air Max
náhľad|Tenisky Nike Air Max BW Nike Air Max je séria modelov tenisiek od amerického výrobcu obuvi Nike, Inc., ktorej sídlo je v štáte Oregon. Prvýkrát bola séria uvedená na trh v roku 1987 s modelom Air Max 1 (nazývaný tiež ako Air Max 87), ktorý navrhol americký dizajnér Tinker Hatfield. Tento model prispel k odvráteniu bankrotu spoločnosti Nike a priniesol začiatok novej éry vo výrobe bežeckých tenisiek. Vďaka tomuto úspechu sa Tinker Hatfield zaradil medzi svetoznámych dizajnérov a pre spoločnosť Nike, Inc. vytvoril ešte niekoľko úspešných modelov ako napr. Air Jordan III, IV, XI, Air Safari a iné.
Medzi ďalších významných dizajnérov, ktorí prispeli zaujímavými modelmi k popularite Nike patria Peter Moore (model Air Jordan 1), Aaron Cooper (modely Air Pippen, Air Zoom Ultraflight, Trainer 1), Jason Petrie (model LeBron 7 - X), Bruce Kilgore (modely Nike Air Force 1, Air Jordan II, Sock Racer), Tom Luedecke (modely Air Jordan 2011 and 2012, Nike Zoom Kobe IV, V, VI, and VII) a mnohí ďalší.
Technológia
V roku 1979 predstavila spoločnosť Nike novú technológiu výroby známu ako Air Cushioning Technology, teda technológiu tlmenia. Hlavným znakom tejto technológie je odpružená časť nachádzajúca sa v medzipodrážke v oblasti päty bežeckých tenisiek. Odpruženie spočíva vo vzduchovom vaku, ktorý je napustený plynom pod vysokým tlakom, vďaka čomu dokáže odolávať zaťaženiu a nárazom vznikajúcich pri používaní tenisiek. Výhodu tohto odpruženia ocenia najmä atléti, ktorí vďaka tejto technike vynakladajú menšie úsilie pri behu čím šetria svoju energiu a chránia tak svoje kĺby pred nadmernou záťažou. Vývoj Air Cushioning Technology neustále pokračuje, pričom podstata Air Max zostáva nezmenená.
Kultúrny význam
Tenisky Air Max sa stali populárne v rôznych kultúrach či subkultúrach, najmä však v hip-hope, tanci a v skorých desiatych rokoch 21. storočia, kedy začali naberať na popularite aj v štýle obliekania nazývaného streetstyle. Spolu s modelmi Convers Chuck Taylor All Star či Adidas Superstar sa stali jedny z najikonickejších tenisiek súčasnosti. Vďaka svojej popularite sa dodnes po celom svete oslavuje vždy 26.3. tzv. Air Max Day, ktorý je sviatkom najvýznamnejších sneakers na Zemi.
Air Max '87
náhľad|Nike Air Max '87 známe ako Nike Air Max 1 Nike Air Max '87, známe tiež ako Nike Air Max 1, sú prvým modelom spoločnosti Nike, Inc., ktoré navrhol dizajnér Tinker Hatfield. Na trh boli uvedené v roku 1987, podľa ktorého dostali aj svoj názov. Výraznou črtou týchto tenisiek je ich odvážna červeno-biela kombinácia, ktorú podčiarkuje viditeľný Air Max vankúšik - odpružená časť nachádzajúca sa v medzipodrážke päty tenisiek. Vďaka odpruženiu tak dochádza k odhľahčeniu celej nohy, vďaka čomu je chôdza človeka prirodzenejšia a pohodlnejšia.
Tieto sneakers sú považované za najväčí prevrat v histórii tenisiek a dodnes patria medzi najvyhľádavanejšie tenisky z rady Nike Air Max. Sú dostupné v rôznych farebných prevedeniach a drobných limitovaných úpravách a nechýbajú v zbierke žiadneho zberateľa tenisiek.
Air Max '90
náhľad|Nike Air Max '90 alebo Nike Air Max III Nike Air Max '90 predstavujú ďalší pokrok z dielne spoločnosti Nike, Inc.. V poradí tretí model športových tenisiek, označovaný ako Air Max III, je charakteristický kombináciou výrazných farieb a vyvýšením v pätovej oblasti. Vďaka ich pohodlnosti pri chôdzi a odolnosti voči nárazu, ktorú zabezpečuje vankúšik vzduchu v pätovej časti, patria stále medzi populárne a vyhľadavané sneakers po celom svete a to nielen medzi atlétmi, ale najmä zberateľmi.
Air Max '92
náhľad|Nike Air Max '92 známe ako Nike Air Max 180 Ďalší z prevratov v oblasti športovej obuvi spôsobila spoločnosť Nike, Inc. vývojom modelu Nike Air Max '92, známejšie pod názvom Nike Air Max 180. Výraznou črtou tohto modelu je viditeľnosť bubliny v pätovej oblasti zo 180 stupňového uhla, podľa ktorého boli tenisky pomenované. Oproti predošlým modelom má model Nike Air Max 180 o 50% viac Air bubliny, viditeľné označenie modelu na jazyku tenisky a semišové prvky v rámci celého modelu.
Toto nezvyčajné využitie odpruženej bubliny naprieč celou pätovou časťou spôsobilo ďalšiu revolúciu v športových teniskách, vďaka čomu si získali Air Max 180 mnoho fanúšikov po celom svete. Tento model sa stal zároveň predchodcom ďalšej vychytávky z dielne Nike - modelu Nike Air Force 180.
Air Max '93
náhľad|Nike Air Max '93 Po ére funkčných tenisiek sa začala Nike, Inc. orientovať viac na dizajn ich produktov. Prvým štýlovým modelom boli Nike Air Max '93 v príjemnom bielom prevední s doplňujúcimi modrými a čiernými prvkami. Kombinácia týchto farieb podčiarkla jednoduchosť tenisiek a dodala im potrebný výraz.
Okrem zmeny farebnej kombinácie so sebou priniesol model Air Max '93 aj zdokonalenie techniky Air Max bubliny, vďaka ktorej sa stali tenisky pohodlnejšie a prispôsobivejšie pri chôdzi. Výrobcovia pozmenili aj klasický vzhľad bubliny, ktorej dodali nový bodkovaný dizajn.
Air Max '95
náhľad|Nike Air Max '95 Do roku 1995 sa spoločnosť Nike, Inc. zameriavala na umiestnenie vzduchovej bubliny len v oblasti päty ich tenisiek, ktorej účelom bolo odpružiť nohu najmä pri dopade alebo nárazoch spôsobených napr. behom. So zaujímavým nápadom však prišiel Sergio Lozano, ktorý stál za návrhom modelu Nike Air Max '95. Inšpirovaný prirodzenou chôdzou človeka priniesol návrh umiestniť odpruženú bublinu aj po bokoch prednej časti tenisiek. Vďaka tomu tak tenisky pomáhajú odpružiť nohu aj pri došľapovaní na špičku.
Aj napriek inovatívnej zmene vo využití Air Max bubliny a zachovaniu jednoduchého a sviežeho dizajnu tenisky tento model stretol s negatívnou spätnou väzbou. Vďaka tomu sa Nike Air Max '95 stali prvým a zároveň posledným modelom navrhnutým Sergiom Lozanom.
Ostrý vrch (468 m n. m.)
Ostrý vrch je vrch v Strážovských vrchoch.
Poloha
Leží južne od obce Trenčianska Teplá a predstavuje najvyššie položené miesto jej katastra. Vrch traverzuje zelený turistický chodník, vedúci na Petrovanské lúky.
Piastów
Piastów je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat pruszkowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 23 256 obyvateľov (30.6.2007).
Nová štátna galéria v Stuttgarte
Nová štátna galéria v Stuttgarte bola postavená v rokoch 1977 – 1984, navrhnutá Jamesom Stirlingom spolu s Michaelom Wilfordom v nemeckom Stuttgarte. Oficiálne bola otvorená 9. marca 1984. Pod jej strechou sa nachádza kolekcia moderného umenia 20. storočia a obsahuje napríklad diela Pabla Picassa, Oskara Schlemmera alebo Josepha Beuysa. Stavba rozšírila neoklasicistickú galériu dovtedajšej architektúry. Jej autori sa inšpirovali najmä berlínskym Starým múzeom, ako aj formou priľahlých stavieb v okolí. Stirling využíva formu galérie na to, aby sa sústredil na základné problémy urbanistickej architektúry neskorého 20. storočia- na kontextualitu a mestský priestor. Kontroverzný súťažný návrh bol kritizovaný ako príliš monumentálny a nadnesený, so znepokojujúcimi asociáciami na fašistickú neoklasistickú architektúru. No dokončená stavba, i keď je monumentálna a ironická, je umiernená obratným, ba až hravým zaobchádzaním s tvarom a detailom. Sám autor o tejto stavbe povedal: Čo sa týka reprezentatívnosti a abstraktnosti, tento rozľahlý komplex, ako dúfam, kladie dôraz na monumentálnosť a neformálnosť, a takisto na tradíciu a vyspelú techniku.