cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Syfilis
Príznaky
Demyelinizácia miechy v tabes dorsalis v prípravku zafarbenom myelínom Kým ťažké neurologické poruchy, ktoré sa vyskytujú asi u 20 % postihnutých desať až dvadsať rokov po nástupe ochorenia, boli pôvodne zaradené do terciárneho štádia, novšia literatúra hovorí aj o nezávislom kvartérnom štádiu (Lues IV). U štvrtiny neliečených pacientov sa rozvinie chronická encefalitída (syphilis cerebrospinalis), ktorá vedie k demencii. V niektorých prípadoch sa uvádza aj výrazné krátkodobé zvýšenie kognitívnych mentálnych schopností infikovaných. Postupujúca paralýza neurosyfilisu sa prejavuje narastajúcim zhoršovaním intelektových schopností, ataxiou a poruchami reči. Okrem toho sa miecha a jej výstupné nervy poškodia takým spôsobom, že pacienti spočiatku pociťujú bolesť a potom už nevnímajú bolesť a teplotu (dorzálne platničky). Chôdza a kontrola močového mechúra a čriev sú narušené. Na konci sú pacienti paralyzovaní. Postihnutý môže byť aj zrakový nerv s následným poškodením zraku až slepotou. Dochádza aj k poškodeniu obehového systému, kostí a kĺbov (Charcotove kĺby). Tento priebeh je v západných krajinách vďaka dostatočnej terapii antibiotikami pozorovaný len zriedka. Mimoriadne zmyslové alebo psychické zmeny v tejto fáze boli široko opísané, ale nikdy neboli systematizované, ako napríklad nadmerné zvýšenie libida a rôzne typy zmien vnímania.
Čo spôsobuje?
Neliečený syfilis môže po čase vážne poškodiť prakticky všetky orgány, najčastejšie kožu, kosti, srdce, mozog a miechu. Môže viesť v neskorších štádiách k duševným poruchám a smrti.
Diagnostika
Mikroskopické vyšetrenie infekčných ložísk, krvné testy.
Liečba
Antibiotikami pri hospitalizácii.
Ako sa chrániť?
Dodržaním zásad bezpečnejšieho sexu, používaním kondómu. Monogamita a obmedzenie promiskuity poskytuje najlepšie riešenie.
O delení pozri Infekcie s prevažne sexuálnym spôsobom prenášania (MKCH-10) A50-A53.
Mužská dvojhra na French Open 2008
Nasadenie
<li>🇨🇾 Marcos Baghdatis (1. kolo)</li> <li>🇫🇷 Paul-Henri Mathieu (4. kolo)</li> <li>🇪🇸 Nicolás Almagro (Štvrťfinále)</li> <li>🇭🇷 Ivo Karlović ''(1. kolo) <li>🇨🇿 Radek Štěpánek ''(4. kolo) <li>🇪🇸 Fernando Verdasco ''(4. kolo) <li>🇪🇸 Juan Carlos Ferrero ''(1. kolo) <li>🇨🇱 Fernando González ''(Štvrťfinále) <li>🇦🇺 Lleyton Hewitt ''(3. kolo) <li>🇫🇮 Jarkko Nieminen ''(3. kolo) <li>🇷🇺 Igor Andrejev ''(2. kolo) <li>🇭🇷 Ivan Ljubičić ''(4. kolo) <li>🇦🇷 Guillermo Cañas ''(1. kolo) <li>🇷🇺 Dmitrij Tursunov ''(3. kolo) <li>🇮🇹 Andreas Seppi ''(1. kolo) <li>🇷🇸 Janko Tipsarević ''(1. kolo) </ol>
Venera-3
Venera-3 (po rusky: Венера-3) bola sonda sovietskeho programu Venera na výskum Venuše.
Cieľom tejto misie bol vstup do atmosféry Venuše. Sonda obsahovala rádiokomunikačný systém, vedecké zariadenia, zdroje elektrickej energie a medaily so znakom ZSSR. Venera 3 zasiahla planétu 1. marca 1966 s odchýlkou od plánu iba 450 km. Pri záverečnom približovaní k planéte bol zaznamenaný vzostup teploty a následne sa s ňou nepodarilo nadviazať rádiové spojenie. Stala sa prvou sondou, ktorá pristála na povrchu inej planéty, aj keď sa jej o tom nepodarilo priniesť informácie.
Abov
Abov (staršie Abauj) môže byť:
Smrť ministra
Smrť ministra je slovenský životopisný televízny film založený na príbehu slovenského komunistického politika Vladimíra Clementisa, ktorý od apríla 1945 zastával funkciu štátneho tajomníka ministerstva zahraničných vecí Československej republiky (ČSR) a po februárovom prevrate (1948) bol ministrom zahraničných vecí, avšak v januári 1951 bol zbavený funkcie, zatknutý a neskôr začlenený do vykonštruovaného procesu s tzv. protištátnym sprisahaneckým centrom pod vedením Rudolfa Slánskeho, v ktorom bol v novembri 1952 odsúdený na smrť a 3. decembra 1952 popravený. Clementisa stvárnil Ján Kroner. Film vznikol v produkcii Slovenskej televízie (STV).
Príbeh
Vladimír Clementis sa vo väzenskej cele, pred popravou, rozpamätáva na vlastnú minulosť a zhovára sa so svojím advokátom o rozhodujúcich chvíľach svojho politického i osobného života.
Premiéra
Film mal premiéru 10. decembra 2009 o 21:15 na Jednotke. Podľa informácií slovenského časopisu Trend ho videlo 91 000 divákov
Prehľad vlajok Baleárskych ostrovov
Španielske autonómne spoločenstvá Baleáry sa členia na 3 ostrovné oblasti (Eivissa a Formentera, Mallorca, Menorca) z nich každá má v čele „ostrovnú radu“. Každá z týchto ostrovných rád taktiež používa vlastnú vlajku a znak.
KTM-6
KTM-6 (podľa unifikovaného označenia 71-606, iný názov je Ural-6) bol sovietsky prototyp elekričky podniku UKVZ, ktorá mala nahradiť masovo rozšírený typ KTM-5.
Hlavným rozdielom bolo nové predné, viac zaoblené čelo, ktoré malo pôsobiť modernejšie. Vymenený bol aj statický menič a výrazné zmenené osvetlenie vozňa.
Chassey-Beaupré
Chassey-Beaupré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eugen Vadas-Vlkolínsky
Eugen Vadas-Vlkolínsky (známy je aj pod menom Prof. ing. Eugen Vadás–Vlkolinský = Vadas Jenő; * 2. apríl 1857, Hámor, Maďarsko† 21. júl 1922, Budapešť) bol významný slovensko-maďarský vedec, profesor, vysokoškolský pedagóg, lesný inžinier, prírodovedec, vrchný lesný rada a entomológ, ktorý má význam hlavne ako regionálny výskumník okolia Banskej Štiavnice. Známy je predovšetkým svojimi jedinečnými pedagogickými aktivitami v súvislosti so svojim pôsobením na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. V svojom lesníckom odbore patril na Slovensku medzi najvýznamnejších predstaviteľov v celej našej histórii.
Život
Eugen Vadas sa narodil 2. apríla 1857 v Hámore, ktorý je dnes súčasťou Miškolca v Maďarsku. Pochádzal zo slovenskej železničiarskej rodiny. Po skončení základnej a strednej školy študoval v rokoch 1874 – 1878 lesné inžinierstvo na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Po ukončení štúdia v rokoch 1878 až 1891 pracoval na lesných správach vo viacerých oblastiach a prešiel bohatou prevádzkovou praxou na lesných správach v Marmarošskej Sihoti, Starej Vode a Vadászerdő, kde sa počas svojho pôsobenia v roku 1885 stal riaditeľom novozaloženej Odbornej horárskej školy. V roku 1891 pôsobil na Banskej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, kde bol od roku 1894 vo funkcii vysokoškolského profesora. Tu sa stáva vedúcim katedry pestovania, ochrany lesov, botaniky a zoológie. Bol vynikajúci lesník, pedagóg a výskumník. Pôsobil aj ako prvý vedúci Ústrednej lesníckej výskumnej stanice v Banskej Štiavnici, ktorým bol od roku 1898.
Počas svojho života robil prieskum botanický, zoologický a entomologický. Venoval sa tiež otázkam pestovania lesov a dejinám lesníctva. Pre našu – slovenskú entomológiu majú význam jeho údaje o nálezoch niektorých druhov hmyzu v mieste svojho pôsobenia – v okolí Banskej Štiavnice.
Eugen Vadas zomrel 21. júla 1922 v Budapešti.
Rochefort-sur-Nenon (kantón)
Rochefort-sur-Nenon je francúzsky kantón v obvode Dole v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 24 obcí.
Messier 95
Messier 95 alebo M 95 alebo NGC 3351 je špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Lev.
Makarón
náhľad Makarón je cestovina podlhovastého tvaru, hlavný rozdiel medzi makarónmi a špagetami je, že makaróny sú duté a obvykle kratšie.
Železničná stanica Bratislava-Rača
Železničná stanica Bratislava-Rača je železničná stanica v mestskej časti Rača v treťom bratislavskom okrese. Zo stanice odbočuje spojka na zoraďovaciu stanicu ŽST Bratislava-Východ, po ktorej jazdili aj osobné vlaky do roku 1973. Dnes tu jazdia motorové vlaky, ktoré vozia železničiarov do smeny a naspäť. Trať na Hlavnú stanicu bola zdvojkoľajnená v roku 1894, trať do Leopoldova ostala dlho jednokoľajová. Počas druhej svetovej vojny sa začala výstavba druhej koľaje a po oslobodení mesta pokračovala. Trať bola rôzne upravená, z vlaku je dnes možné vidieť zvyšky starého jednokoľajového telesa.
V rokoch 2006 – 2007 prebehla jej rekonštrukcia.
Let Go
Let Go je debutový album kanadskej pop rockovej speváčky Avril Lavigne, ktorý bol vydaný 4. júna 2002. Album bol veľmi úspešný a po celom svete sa predalo cez 16 miliónov kusov. Producenti albumu boli Antonio "L.A." Reid, The Matrix, Clif Magness, Curt Frasca a Peter Zizzo. Ako single vyšli z albumu piesne „Complicated“, „Sk8er Boi“, „I'm with You“, „Losing Grip“ a „Mobile".
The Sweet
The Sweet (alebo aj Sweet je britská glam rocková skupina, ktorá bola na vrchole popularity v 70.rokoch 20. storočia. Kapela, ktorá pôvodne začínala pod názvom Sweetshop, sa najviac preslávila v zložení: Brian Connolly (spev), Steve Priest (basová gitara), Andy Scott (gitara) a hráč na bicie nástroje, Mick Tucker.
Skupina vznikla v roku 1968. Potom, ako sa jej členovia spojili so skladateľskou dvojicou Nicky Chinn a Mike Chapman, im v roku 1971 produkoval Phil Wainman ich prvý singlový hit, ktorý sa nazýval „Funny Funny“. V rokoch 1971 až 1972 boli Sweet predstaviteľmi žánru bubblegum pop, ktorý preberal vplyvy vtedajšej popovej kapely The Archies, pričom sa medzi ich nahrávkami nachádzali skladby, ktoré mali hardrockový charakter kapely Who doplnený o výrazné využitie vysokých harmonických vokálov.
Po prvom hite, singli „Funny Funny“, v 70. rokoch mala táto skupina trinásť hitov, ktoré sa dostali do Top 20 britských hudobných rebríčkov. V roku 1973 sa na vrchol tohto rebríčka dostala skladba „Block Buster!“, po nej nasledovali ich tri po sebe nasledujúce hity číslo dva, „Hell Raiser“ (1973), „The Ballroom Blitz“ (1973) a „Teenage Rampage“ (1974). Viac sa skupina k hardrockovému štýlu priklonila v ďalších svojich známych nahrávkach „Turn It Down“ (1974), či „Fox on the Run“ (1975), ktoré boli tiež na druhej pozícii britských rebríčkov. Na vrcholy sa tieto skladby dostali vo vtedajšom Západnom Nemecku a v ďalších európskych krajinách. Úspešní boli v týchto hitparádach aj s nahrávkami „Little Willy“ a „The Ballroom Blitz“.
Posledným Top 10 hitom kapely bola v roku 1978 skladba „Love Is Like Oxygen“. V nasledujúcom roku od nich odišiel Brian Connolly, zvyšní traja členovia hrali spolu do roku 1981, kedy sa skupina rozpadla. Od polovice 80. rokov Scott, Connolly a Priest, každý v rôznych periódach vystupoval s vlastnou verziou Sweet. V roku 1997 zomrel Connolly, v roku 2002 Tucker. Dvaja zvyšní členovia sú vo svojich verziách kapely stále aktívni: Scottova skupina pochádza zo Spojeného kráľovstva, Priestova má svoj základ v Spojených štátoch.
Začiatky vzniku
Začiatky skupiny Sweet sa datujú ešte v roku 1965, do čias keď spolu v kluboch vystupovali spevák Ian Gillan a bubeník Mick Tucker v soulovej formácii Wainwright's Gentlemen. Neskôr prešli k zmesi R&B a psychedelickej hudby. V máji 1965 Ian Gillan z tejto skupiny odišiel aby sa spojil s kapelou Episode Six, a aby sa neskôr stal jednou z osobností skupiny Deep Purple.
Prvé roky
Gillanovým náhradníkom sa koncom roka 1966 stal Brian Connolly. Tucker a Connolly spolu vystupovali v kapele Wainwright's Gentlemen až do januára roku 1968, kedy spolu založili skupinu, ktorú nazvali „The Sweetshop“. Basgitaristom a spevákom sa stal Steve Priest z miestnej kapely The Army, na gitaru prišiel hrať Tuckerov kamarát Frank Torpey. V tom čase vydala iná britská skupina s názvom „Sweetshop“ svoj singel a tak si kapela skrátila názov na „The Sweet“. V začiatkoch kapely bol ic manažérom Paul Nicholas, ktorý sa neskôr preslávil v muzikáli Hair. S Nicholasom vtedy spolupracoval producent Phil Wainman. Skupina The Sweet podpísala kontrakt s vydavateľstvom Fontana, no ich debutový singel s názvom „Slow Motion“ v rebríčkoch hitparád prepadol. Kapele Sweet vydavateľ kontrakt zrušil a zo skupiny odišiel Frank Torpey.
V rokoch 1969 – 1970, už s novým gitaristom Mickom Stewartom, nahrala skupina pre značku Parlophone tri single: „Lollipop Man“ (september 1969), „All You'll Ever Get From Me“ (január 1970), a coververziu skladby „Get On The Line“ od Archies. Ani jeden z nich však nedosiahol významnejší úspech. Koncom leta 1970 sa ku skupine pripojil pôvodom Walesan, Andy Scott. Zo všetkých jej členov mal najviac profesionálnych skúseností. Hrával predtým s rôznymi hudobníkmi, napríklad aj v kapele The Scaffold, v ktorej účinkoval aj brat Paula McCartneya, Mike. Ako niekdajší člen skupiny Elastic Band nahral dva single pre Decca Records a nahrával aj ich jediný album Expansions On Life.
Saint-Nizier-d’Azergues
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Sweet
Prvé roky
Skupina The Sweet v začiatkoch preberala rôzne hudobné vplyvy, vrátane The Monkees, či bublegumové popové kapely ako boli The Archies, ale ovplyvnila ich aj tvrdšia hudba skupiny The Who. The Sweet sa vyznačovali bohatými vokálnymi harmóniami inšpirovanými The Hollies, sprevádzanými deformovaným zvukom gitár a výraznou rytmickou sekciou. Ich fúzia popu a hardrocku bola ich hudobnou značkou a bola zároveň akýmsi predchodcom hudobného žánru, ktorý sa stal známy pod názvom glam metal.
Hinduizmus
thumb|[[Šiva]]
Hinduizmus (prívrženec sa volá hinduista alebo hind; po hindsky sa hinduizmus povie hindúdharma alebo sanátanadharma) alebo zriedkavo sanátadharma je jedno z najstarších a počtom prívržencov najväčších náboženstiev sveta. Je založené na védach a je pravdepodobne pokračovateľom védskeho náboženstva.
The Sweet
Prvé medzinárodné hity
V decembri 1970 sa skupina Sweet prvýkrát objavila v televízii. Bolo to v britskej show s názvom Lift Off so svojou novou skladbou „Funny Funny“. Po začatí spolupráce s dvojicou Chinn/ Chapman skupina získala manažérsku zmluvu. Ich výkonným producentom sa stal Phil Wainman. Manažérska zmluva im umožnila získať kontrakt s vydavateľstvom RCA Records (v spojených štátoch a v Kanade ich hudobné nosiče vydávali Bell Records, od konca roku 1973 ich zastupovalo hudobné vydavateľstvo Capitol Records).
Hinduizmus
Rozšírenie
Má okolo 900 miliónov vyznávačov. Väčšina z nich žije v Indii, menšie skupiny v Nepále, Pakistane, Bangladéši, Srí Lanke, v juhovýchodnej Ázii, v Kórei, ako aj v Európe (najmä v Spojenom kráľovstve), Afrike a Amerike.
Ankole
náhľad|Vlajka kráľovstva Ankole náhľad|Poloha kráľovstva Ankole na mape [[Uganda|Ugandy]] Ankole alebo tiež Nkore je tradičné kráľovstvo na juhozápade Ugandy, zahrnujúce distrikty Bushenyi, Mbarara a Ntungamo, ktoré sú súčásťou formálnej Západnej oblasti. Na severe hraničí s kráľovstvom Toro, na východe s kráľovstvom Buganda, na západe s územím bývalého distriktu Kigezi, na juhu potom s Rwandou a Tanzániou; ku kráľovstvu však patrí aj časť Edwardovho jazera, kde hraničí tiež s Demokratickou republikou Kongo. Jeho metropolou je mesto Mbarara. Tunajší kráľ má titul omugabe.
The Sweet
Prvé medzinárodné hity
V marci 1971 sa stala skladba „Funny Funny“ prvým medzinárodným hitom skupiny, keď sa vo viacerých svetových hitparádach dostala do Top 20. Nasledujúci singel „All You'll Ever Get From Me“ (máj 1971) v hitparádach neuspel ale ďalšia skladba „Co-Co“ (jún 1971) sa stala znova veľmi úspešnou, v Spojenom kráľovstve sa dostala na druhú pozíciu. Pieseň „Alexander Graham Bell“, ktorá vyšla v októbri 1971 až taký úspech nemala, v britských rebríčkoch bola na 33. mieste. Tieto nahrávky Hudobné nástroje v týchto singloch nahrali štúdioví hudobníci, skupina The Sweet pri ich výrobe naspievala len vokály.
Ankole
Demografia
Ako v celej Ugande je aj tu úradným jazykom angličtina. Inak sa tu hovorí hlavne bantuskými jazykmi. Ankole obýva prevažne kmeň Baňankole hovoriaci jazykom ruňankole. Medzi ďalšie kmene patrí Bakonjo, hovoriaci jazykom lukonja; a Bakiga, hovoriaci jazykom rukiga.
Hinduizmus
Názov
Termín hinduizmus prvýkrát použili anglickí kolonizátori ako názov pre súbor všetkých indických náboženstiev uznávajúcich hlavnú trojicu božstiev Brahmu, Višnu a Šivu, pričom spomínaný termín prebrali z perzštiny. V Indii, kde hinduizmus vznikol, tento názov pôvodne vôbec nepoužívali, ale používali názov "sanátanadharma", čo znamená "večná dharma, večný poriadok".
Ankole
Dejiny
Kráľovstvo Ankole vzniklo roku 1901 v rámci britského protektorátu Uganda, zlúčením 11 malých kráľovstiev, ktorými boli Nkore, Nshenyi, Rujumbura, Igara, Kajara, Obwera, Rukiga, Buzimba, Buhweju, Kitagwenda a Bunyaruguru, pričom tu aj naďalej vládla dynastia vládnuca v doterajšom kráľovstve Nkore. Roku 1962 vznikla nezávislá Uganda, v ktorej rámci malo kráľovstvo Ankole do roku 1967 na základe vtedajšej ugandskej federalistickej ústavy obmedzenú autonómiu a bolo súčasťou formálnej Západnej oblasti. Vo februári 1966 previedol vtedajší ugandský predseda vlády Milton Obote štátny prevrat, zrušil ústavu a prehlásil sa prezidentom. Potom vnútil ugandskému parlamentu schválenie novej centralistickej ústavy, ktorá začala platiť od 8. septembra 1967. Toho dňa bolo kráľovstvo Ankole spolu s ostatnými ugandskými kráľovstvami zrušené, premenené v obyčajný distrikt centralizovanej Ugandy a ankolský kráľ Charles Godfrey Rutahaba Gasyonga II. odišiel do exilu. V rokoch 1972 - 1973 bol distrikt rozdelený na dva distrikty West Ankore a East Ankore, premenované roku 1974 na Bushenyi a Mbarara. Roku 1976 potom bola Západná oblasť zrušená a oba distrikty sa stali súčasťou novo zriadenej Južnej provincie. Roku 1989 potom bola táto provincia zase zrušená a jej území začlenené do obnovenej Západnej oblasti.
Roku 1993 prijala Uganda novú ústavu, ktorá umožnila obnovu tradičných kráľovstiev. Skoro na to sa vrátil z exilu princ Rutashijuka Ntare VI., syn posledného ankolského kráľa, a 20. novembra 1993 bolo kráľovstvo Ankole formálne obnovené. Inštitúcia ankolskej kmeňovej monarchie však má dosť kontroverznú minulosť, a tak nebol ankolský princ dosadený na tunajší trón. Ankolský obyvatelia sú kvôli tejto minulosti rozdelený na dve skupiny, z ktorých si jedna praje dosadenie princa na trón a tým aj plnú obnovu Ankolského kráľovstva, zatiaľ čo je druhá skupina proti. V roku 1993 vznikol vyčlenením časti územia distriktov Bushenyi a Mbarara, nový distrikt Ntungamo.
Hinduizmus
Všeobecná charakteristika
Základné charakteristiky sú viera :
Na hinduizmus nemožno konvertovať, hinduistom sa človek stáva pri narodení, aj keď niektorí moderní predstavitelia konverziu pripúšťajú.
Napokon sa hinduizmus líši aj tým, že nemá zakladateľa a nemôžeme nájsť ani časový začiatok.
Tri základné božstvá Brahma - stvoriteľ, Višnu - uchovávateľ a Šiva - ničiteľ, tvoria Trimúrti - trojicu stvoriteľských bohov, akúsi "svätú trojicu". Bohovia sú často zobrazovaní s viacerými hlavami a rukami, čo reprezentuje ich rozličné moci. Hinduizmus preberá z tradície vieru v odplatu dobrých a zlých činov (karma) a učenie o kolobehu životov (reinkarnácia).
Cieľom hinduizmu je mókša - čo je stav, kedy človek sa vymaní z kolotoča večného prevteľovania sa. Pre dosiahnutie tohto používajú hinduisti rôzne techniky, z ktorých jedna je joga, druhá meditácia, ale spôsobov je veľa a každý si môže vybrať.
Hinduizmus verí v reinkarnáciu, večné prevteľovanie teda veriaci ukončia mókšou. Dôležité je povedať, aký je rozdiel medzi hinduizmom a budhizmom – opäť je to väčšia heterogénnosť hinduizmu, väčšia homogénnosť budhizmu, ale pre hinduistov nie je možné mokšu dosiahnuť bez pristúpenia k božstvám, zatiaľ čo v budhizme nie sú bohovia natoľko dôležití.
Heterogénnosť
Najvýznamnejšie hinduistické náboženstvá sú šivaizmus, višnuizmus, šaktizmus a smartizmus.
Základnou vlastnosťou hinduizmu je heterogénnosť - tým sa významne líši od judaizmu alebo kresťanstva. Ide teda o súbor myšlienok a praktík, ktoré si môžu vzájomne protirečiť, ale až do takej miery, aká by bola v kresťanskom či moslimskom svete úplne nemožná. Pre šivaistov je absolútnym Bohom Šiva, pre višnuistov Višnu, pre šaktistov matka Zeme - Šakti alebo Párvatí.
Zhrnutie panteónu indických božstiev
Popri troch najväčších bohoch (Brahma, Višnu, Šiva) ešte existujú aj vyznavači boha Ganéšu či Skandu (obaja sú deťmi Šivu a Šakti), ktorí zase týchto považujú za najvyšších bohov. Popri nich existujú aj vyznavači boha slnka, ktorým je Súrja – sú to samostatné prúdy.
Brahma ako boh z indickej svätej trojice bol prekliaty a v hinduistickej mytológii sú príbehy, ktoré vysvetľujú, prečo sa toto stalo. Podľa jednej takejto mytológie Brahmu preklial veľký brahman Bhrigus, ktorý kedysi existoval a ktorého prezývali aj ako Bhargavas. Bhrigus usporiadal obrovskú obetnú udalosť na Zemi kedysi veľmi dávno a pozval aj tých najväčších zo svätej Trojice. Ale keď prišiel k Brahmovi, ten bol tak pohrúžený do hudby, ktorú hrala Sarasvatí (jeho družka), že ho ani nepočul. Nazlostený Bhrigus ho preklial s tým, že ho už nikto nebude na tejto Zemi uctievať.
Družkou Brahmu je Sarasvatí, ktorú považujú za bohyňu múdrosti a poznania. Višnu má za družku Lakšmí, družkou Boha Šivu je Šakti.
Delenie času
V hinduizme sa čas delí na kalpy, tie sa delia na manvantary, tie zas na cykly júg a tie na jugy. Jugy sú vždy 4, aktuálne žijeme v štvrtej.
Šruti
Základné posvätné knihy sú tzv. šruti, čo sú vlastne védy (v širšom zmysle, teda vrátane bráhman, áranjak a upanišád).
V Bhágavata Puráne sa uvádza, že do písomnej podoby boli Védy prenesené pred 5000 rokmi, kedy nastával prelom vekov dváparajuga a kalijuga (vek temna).
Smr(i)ti
Medzi odkazy na védske písma sa zaraďujú aj všetky doplnkové texty, známe ako smrti - zapamätané božie slovo, o ktorom referovali (autormi boli) ľudia.
Spoločenský systém
V staroindickej spoločnosti bol zavedený systém varnášrama dharma, čo je rozdelenie spoločnosti na štyri varny (spoločenské triedy) a štyri ášramy (duchovné stavy).
The Sweet
Prvé medzinárodné hity
Prvým oficiálnym kompletným albumom skupiny The Sweet bol Funny How Sweet Coco Can Be z konca roka 1971. Na rozdiel od singlov tento album nezaznamenal tak výrazný úspech. Bol zbierkou sladučkých pesničiek („Chop Chop“, „Tom Tom Turnaround“) z dielni Chinn/Chapman a coververzií hitov od iných skupín („Daydream“ od Lovin' Spoonful, či „Reflections“ od The Supremes). Šlo teda skôr komerčný ťah ako o autorskú a hudobnú prezentáciu členov kapely. Hudobníkom sa nepáčilo, že sú prezentovaní ako módna 'bubblegum' kapelka, ich autorské diela vychádzali ako tzv. "B" strany singlov (napr. singel: „Done Me Wrong All Right“/ B strana bola: „Co-Co“), vznikal kontrast v tom že na jednom singli bola preferovaná popová pesnička, s druhou stranou s niekedy až hardrockovým songom, a tak tačalo narastať napätie medzi hudobníkmi a menežmentom.
Začiatky popularity
Vo februári 1972 vyšiel skupine The Sweet ďalší úspešný hit „Poppa Joe“, ktorý sa v Spojenom kráľovstve dostal v Top 10 na 11. pozíciu, nasledujúce dva single „Little Willy“ a „Wig-Wam Bam“ to dotiahli v Británii na štvrté miesta. Singel „Little Willy“, sa stal najväčším hitom kapely v USA, potom ako bol po svojej reedícii v roku 1973 v rebríčku Billboard Hot 100 Spojených štátov tretí. Napriek určitým vplyvom predošlých nahrávok, spev a gitary v skladbe „Wig-Wam Bam“ mali tvrdší rockovejší štýl. Táto pieseň bola prvou, ktorú na singel nahrali The Sweet sami bez štúdiových hudobníkov. Bola prechodom k zmene hudobného prejavu, ktorý v januári 1973 pokračoval nahrávkou „Block Buster!“, ktorá v britských rebríčkoch vyskočila na prvé miesto, kde sa udržala päť týždňov. Nasledujúci singel „Hell Raiser“, z mája 1973, dosiahol druhé miesto. V júli 1973 vydavateľ Bell v Spojených štátoch vydal debutový hudobný album skupiny, The Sweet.
Skupina podporovala vydávanie svojich singlov vystúpeniami v televíznych programoch Spojeného kráľovstva a v Európe, Top of the Pops a Supersonic. Pri jednom vystúpení so skladbou „Block Buster!“ v programe televízie BBC Top of the Pops vzbudil Steve Priest pohoršenie za to, že bol oblečený v nacistickej uniforme a rukáv mal „vyzdobený svastikou“. O skupine sa hovorilo na všetkých líniach, negatívna aj pozitívna reklama jej pridávala na atraktívnosti, stúpala jej popularita, nablýskaný imidž sa blyšťal ešte viacej a skupina The Sweet sa stala spolu s hudobníkmi ako boli Gary Glitter, T. Rex, Queen, Suzi Quatro, Wizzard a Slade významnými predstaviteľmi britského glam rocku.
Formovanie nového imidžu a Sweet Fanny Adams
Napriek úspechom, medzi skupinou a manažmentom narastalo napätie. Ich fanúšikovská základňa síce rástla, no The Sweet neboli stotožnení s imidžom bubblegumumovej kapelky. Ich vlastné tvrdšie rockové nahrávky vydávali na B-stranách svojich singlov. Boli v kontraste so sladko ladenými hlavnými, A-stranami, singlových nosičov, ktoré skomponovali Chinn a Chapman. V tomto čase koncertné vystúpenia skupiny The Sweet pozostávali z B-strán singlov a rokenrolových klasík. Vyhýbali sa starším „novinkám“, ako „Funny Funny“ a „Poppa Joe“. Na konci vystúpenia v škótskom meste Kilmarnock v roku 1973 sa udial incident, ktorý sa stal nesmrteľný potom ako inšpiroval skupinu k napísaniu „The Ballroom Blitz“ (vyšiel v septembri 1973). Medzitým mala skupina úspech v hudobných rebríčkoch Spojeného kráľovstva, Dánska, Nemecka, Švédska, ale aj Austrálie. Koncom roku 1973 si skrátili názov z „The Sweet“ na „Sweet“.
V roku 1974 v skupine Sweet voči spôsobu ovládania ich hudobnej kariéry dvojicou Chinn a Chapman narastal odpor a preto sa rozhodli pokračovať bez nich spolu s Philom Wainmanom. Wainman a technik Peter Coleman potom vyrobili so skupinou hudobný album Sweet Fanny Adams, ktorý vyšiel v apríli 1974. Úroveň technickej spôsobilosti členov skupiny bola na tomto albume predvedená v hard rockovo ladených skladbách „Sweet FA“ a „Set Me Free“. Kapela sa rozhodla vo svojej tvorbe prikloniť k hardrockovej vlne 70. rokov. Pre nahrávky albumu Sweet Fanny Adams sú charakteristické aj vysoké harmonické vokály, ktoré sa stali trendom pokračujúcim aj na nasledujúcich albumoch skupiny. Vydanie tohto albumu nesprevádzali hudobné single. Len v Japonsku, na Novom Zélande a v Austrálii vyšiel bez vedomia jej členov singel „Peppermint Twist/Rebel Rouser“, ktorý sa vyšplhal na vrcholy rebríčkov. Sweet Fanny Adams bol najúspešnejší z nekompilačných hudobných albumov kapely, keď sa v rebríčku UK Albums Chart v dostal do Top 40.
Začiatkom roku 1974 sa o skupine Sweet pochvalne vyjadril aj gitarista skupiny The Who, Pete Townshend. Skupina Sweet označovala tvorbu kapely The Who za svoj vzor a po viacero rokov hrávala na svojich koncertných vystúpeniach zmes ich tvorby. Na Townshendove pozvanie navštívila skupina Sweet v júni 1974 koncert skupiny The Who na štadióne The Valley v Londýne.
Desolation Boulevard
Druhým albumom, ktorý skupina Sweet v roku 1974 vydala bol nazvaný Desolation Boulevard. Nachádza sa na ňom aj coververzia piesne „My Generation“ od skupiny The Who. Producentom tohto albumu, ktorý bol nahratý iba za šesť dní bol Mike Chapman, ktorý nahradil práve zosnulého Phila Wainmana. Album mal nespracovaný živo znejúci zvuk. Prvý singel tohto albumu „The Six Teens“ z júla 1974 sa stal Top 10 hitom Holandska, Nemecka a Spojeného kráľovstva. Nasledujúci singel „Turn It Down“ z novembra toho istého roku sa vďaka svojmu textu stal neatraktívnym pre hranie v rádiách a v britských rebríčkoch dosiahol iba 41. pozíciu.
Návraty
Skupina Sweet si získala svoje postavenie na hudobnej scéne a tak sa vydavateľstvo RCA Records rozhodlo dať v roku 1975 na trh edíciu jej singlov z rokov 1972 – 1973 na kompilácii s názvom The Sweet Singles Album. Album so skladbami ako „Ballroom Blitz“, „Teenage Rampage“, „Block Buster“ a „Hell Raiser“ sprevádzaný austrálskym koncertným turné mal dobrú predajnosť. Ďalší dvojalbum s názvom Strung Up bol tiež kompiláciou A a B skladieb zo singlových nosičov a druhá platňa bola ich prvým koncertným albumom, ktorý skupina Sweet nahrala ešte v roku 1973. Koncom toho istého roku vydal Andy Scott svoj prvý sólový singel „Lady Starlight“. V tomto istom roku skupina nahrala popovejšiu verziu skladby „Fox on the Run“ (pôvodne vyšla v roku 1974 na albume Desolation Boulevard) a vydala ju v marci 1975 na singli, ktorý sa stal číslom 1 v Nemecku a Austrálii, druhé miesto dosiahol v Spojenom kráľovstve a v Holandsku a v roku 1976 sa dostal na piatu pozíciu rebríčkov v USA. Nasledujúci singel s názvom „Action“, ktorý v Británii dosiahol 15. pozíciu. Vydaním tohto singlu sa na hudobných nosičoch skupiny začal používať jej skrátený názov Sweet (bez „The“).
Give Us a Wink
V druhej polovici roku 1975 skupina Sweet nahrávala v nemeckom Mníchove v štúdiách Musicland Studios svoj ďalší album s názvom Give Us a Wink (vyšiel v marci 1976). Technikom nahrávacieho štúdia bol Reinhold Mack, ktorý neskôr spolupracoval s kapelami ako Electric Light Orchestra a Queen. K albumu bol vydaný singel „The Lies In Your Eyes“, ktorý vo svete, s výnimkou niektorých Európskych krajín a Austrálie, nezaznamenal výraznejší úspech. V Austrálii bol ešte vydaný ďalší singel „4th Of July“, ktorý sa dostal v Nemecku, Holandsku a Austrálii na 10. pozíciu a v Spojenom kráľovstve až na 35. miesto rebríčkov.
Off The Record
Medzi októbrom 1976 až januárom 1977 Sweet nahrávali v štúdiách Kingsway Recorders a Audio International v Londýne nový materiál pre ich posledný album pre vydavateľstvo RCA, ktorý vyšiel v apríli 1977 pod názvom Off The Record. Prvým singlom albumu bol „Lost Angels“, po ňom nasledoval „Fever of Love“, ktorý bol skôr zmesou Europopu s hard rockom. Nasledujúci singel „Stairway To The Stars“ bol posledným, ktorý pre skupinu Sweet vydalo vydavateľstvo RCA. Technikom nahrávania tohto albumu bol Louis Austin, ktorý neskôr spolupracoval na debute skupiny Def Leppard s názvom On Through The Night z roku 1980. Albumy Give Us a Wink a Off the Record boli po hudobnej stránke najtvrdšie, aké skupina Sweet vydala a sú označované aj ako prvé glam metalové albumy hudobnej histórie.
Level Headed
Ďalší album skupiny Sweet bol nahrávaný pre vydavateľstvo Polydor a vyšiel v roku 1978 pod názvom Level Headed. Skladba „Love Is Like Oxygen“ z tohto albumu má zvuk podobný hudbe Electric Light Orchestra, a je niekedy tomuto „orchestru“ aj mylne pripisovaná. Táto skladba bola posledným britským, americkým a nemeckým Top 10 hitom.
Ďalší singel tohto albumu „California Nights“ z mája 1978 dosiahol iba 23. miesto v Nemecku.
Saint-Laurent-de-Condel
Saint-Laurent-de-Condel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
The Sweet
1981 – prvý rozpad skupiny
Po Connolyho odchode Sweet vystupovali v trojici, ako speváci sa striedal Scott s Priestom, na klávesy skupinu sprevádzal Gary Moberley. V rokoch 1979 a 1980 skupina nahrala ešte dva ďalšie albumy Water's Edge a Identity Crisis. Posledné vystúpenie skupiny Sweet bolo 20. marca 1981 na univerzite v Glasgowe. Po tomto koncerte sa skupina rozišla.
Saint-Laurent-de-Condel
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
The Sweet
Sólové projekty Andyho Scotta
V roku 1983 vyšiel Scottovi singel s názvom „Krugerrands“. Táto skladba bola v rebríčkoch prepadákom okrem Južnej Afriky, kde sa dostala do Top 10. V roku 1984 vydal Andy Scott ešte dve sólové skladby „Let Her Dance“ a „Invisible“, ktorými hudobný trh tiež príliš neoslnil. Jedinou skutočne úspešnou sólovou skladbou bola „Lady Starlight“ z roku 1975.
Antifa
Antifa (skratka z nem. Antifaschismus) je ľudové skrátené označenie pre:
Saint-Laurent-de-Condel
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 522 obyvateľov (2009).
The Sweet
Nové zloženie skupiny Sweet
V roku 1985 sa pokúsili Scott s Tuckerom vystupovať ako skupina Sweet s rôznymi novými spevákmi a basgitaristami, z ktorých boli známejší Paul Day (spieval v začiatkoch so skupinou Iron Maiden), alebo aj basgitarista Malcolm McNulty (ktorý je teraz spevákom inej slávnej glam rockovej skupiny Slade). Na plánované austrálske turné pozvali aj Priesta, no ten toto pozvanie na poslednú chvíľu odmietol. V roku 1988 s nimi hral a spieval basgitarista Jeff Brown a v roku 1991 zo zdravotných dôvodov odišiel Tucker a nechal tak ako Scotta jediného z pôvodnej zostavy. Po tomto odchode sa skupina premenovala na 'Andy Scott's Sweet', s ktorou v rozličných obsadeniach vystupuje až dodnes.
Saint-Laurent-de-Condel
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Sweet
Nové zloženie skupiny Sweet
Takisto aj Connoly v čase, keď mu to jeho zdravotný stav dovoľoval vystupoval so svojou reinkarnáciou kapely s názvami 'New Sweet' alebo aj 'Brian Connolly's Sweet', ktorá hrala hity a coververzie skupiny The Sweet.
Posledné spojenie pôvodnej skupiny Sweet
Prvýkrát sa všetci štyria: Connolly, Scott, Priest, a Tucker stretli v nahrávacom štúdiu až po deviatich rokoch v roku 1988. Bolo to v Los Angeles, kde nahrali nové verzie skladieb „Action“ a „Ballroom Blitz“.
V roku 1990 sa títo štyria spolu podieľali na nakrúcaní hudobného dokumentárneho filmu s názvom Sweet's Ballroom Blitz. Tento britský projekt štúdia Tower Records, Londýn, bol kombináciou záberov z televíznych vystúpení v 70. rokoch a súčasných interview s protagonistami, ktorí sa podieľali na histórii skupiny Sweet.
Brian Francis [McManus] Connolly zomrel ako 51 ročný 9. februára 1997. Príčinou jeho smrti bolo zlyhanie pečene a opakované zlyhania srdca, ktoré boli dôsledkom jeho notorického alkoholizmu. Po pohrebnej ceremónii v Most Holy Name Roman Catholic Church at Old Mill Lane, Denham, Buckinghamshire bol spopolnený a jeho popol bol jeho dospelými dcérami Nicola a Michelle rozptýlený nad vodu. Zostala po ňom ešte jeho bývalá manželka Marilyn, a dvojročný syn Brian Junior, ktorú mal so svojou priateľkou Jean.
Michael Thomas (Mick) Tucker zomrel 14. februára 2002 (ako 54 ročný) vo Welwyn Garden City, Hertfordshire na leukémiu. Pohreb mal 25. februára 2002. Je pochovaný v hrobe bez mena na cintoríne v Chorleywood House. Hrob je označený spiacim anjelom. V blízkosti hrobu je drevená lavička s mosadznou pamätnou tabuľou s venovaním Mickovi od jeho fanúšikov.. Zostala po ňom vdova Jan, a dcéra Ayston z jeho prvého manželstva s Pauline (†1979).
Súčasný Sweet
V súčasnosti (r. 2008) existujú dve verzie skupiny Sweet. Skupina Sweet Andyho Scotta, ktorá v roku 2008 absolvuje turné so skupinami The Rubettes & Showaddywaddy a „nová“ skupina Sweet Steveho Priesta, ktorá má plán vystúpiť v USA a v Kanade.
Andy Scott vo februári 2006 produkoval nový album Suzi Quatro Back To The Drive a jeho AS Sweet nahral v roku 2002 album Sweetlife. V októbri 2006 Scott uskutočnil koncertné vystúpenie svojej skupiny. Výťažok z tohto koncertu venoval futbalovému mužstvu z jeho rodného mesta, ktoré malo finančné ťažkosti.
Od 26. apríla do 13. mája 2007 skupina AS Sweet (Sweet Andyho Scotta) hrala v Nemecku, Belgicku, Rakúsku a v Taliansku. Hrala skladby z ich albumu Sweet Fanny Adams a niektoré známe hity skupiny Sweet.
Priest sa so svojou rodinou zdržiava v Los Angeles, v Kalifornii. Vydal autobiografickú knihu spomienok na svoje účinkovanie v skupine Sweet s názvom Are You Ready Steve? a v roku 2006 mu vyšiel kompaktný disk Priest's Precious Poems na ktorom je zhrnuté jeho súčasné dielo.
Coververzie
Niektoré známe coververzie skladieb skupiny Sweet:
Thierry Paterlini
Thierry Paterlini (* 27. apríl 1975, Chur, Švajčiarsko) je bývalý švajčiarsky hokejový útočník.
Hoobastank
Hoobastank je americká rocková skupina, najviac známa svojím hitom „The Reason“ z roku 2004, a ďalšími hitmi ako „Crawling in the Dark“ a „Running Away“. Skupina bola založená v roku 1994 v Agoura Hills v Kalifornii. Založili ju spevák Doug Robb, gitarista Dan Estrin, bubeník Chris Hesse, a pôvodný basgitarista Markku Lappalainen. Dodnes skupina vydala štyri štúdiové albumy a jedno EP. Celosvetovo skupina predala 10 miliónov albumov.
Thierry Paterlini
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu švajčiarskej najvyššej súťaže ZSC Zürich Lions. V rokoch 1997 a 2002 sa stal majstrom švajčiarskej ligy.
Reprezentácia
Tréner Ralph Krueger ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 23.
Kostol svätého Mikuláša (Nemecká)
Kostol svätého Mikuláša je rímskokatolícky kostol v obci Nemecká časť Dubová. Kostol je gotický; bol zbarokizovaný v 18. a upravený v 20. storočí. Vo svätyni sa zachovala gotická klenba, vnútorné zariadenie je z 18. a 19. storočia. Založený bol pravdepodobne templármi, ktorí tu pravdepobobne postavili malý drevený kostolík. Dnešná budova bola postavená v 15. storočí.
Backerbse
Backerbsen sú tradičné cestoviny do polievky nemeckej alebo rakúskej kuchyne.
Pripravujú sa cesta zloženého z múky, vajec, mlieka a s pridaním soli alebo rastlinného oleja. Pomocou malého strúhadla sa z cesta tvoria malé guličky veľkosti hrachu, tie sa nechajú padnúť do vriaceho oleja a ofritujú sa. Backerbsen sa do polievky alebo bujónu pridávajú pred servírovaním.
Rímske cisárstvo
Rímske cisárstvo (lat. Imperium Romanum) bol porepublikásky štát v starovekom Ríme. Zahŕňalo územie okolo Stredozemného mora v Európe, severnú Afriku a západnú Áziu, a vládli v ňom cisári.
Prvým cisárom sa stal Octavianus. Keď porazil Antónia, dal sa voliť každý rok konzulom a stal sa natrvalo jediným vládcom Ríma dňa 16. januára 27 pred Kr.. Titul Augustus v preklade znamená „Vznešený“. Oficiálne zmenil len svoje meno: Imperator Caesar Augustus, Divi Filius. Súhrn prijatých plných mocí, úradov a pôct, ktoré z neho spravili monarchu, si udržal až do smrti. Stal sa zakladateľom prvej dynastie rímskych cisárov.
Premena republiky na cisárstvo či principát, ako sa jeho prvé štádium označuje, bol zložitý proces. Cisárstvo si zachovalo, najmä vo svojej prvej fáze, mnohé prvky republikánskeho zriadenia, aj keď v pozmenenej podobe. Zachoval sa v ňom senát, ktorý sa považoval za najvyšší orgán. Naďalej sa schádzali ľudové zhromaždenia, zachoval sa aj konzulský úrad, úrad tribúnov ľudu, prétorské, edilské a iné úrady. Nič sa nezmenilo ani na inštitúcii rímskeho občianstva ani na postavení jednotlivých spoločenských tried a skupín ani na ekonomických základoch života.
Okrem toho si Augustus vytvoril cisárske úrady, ktoré sa stali základom neskoršej byrokratickej správy ríše. Rovnakú autoritu ako mal v Ríme sa snažil Augustus zabezpečiť aj Rímu vo svete. Za oficiálny program svojej zahraničnej politiky vyhlásil Pax Romana: rímsky mier“ t. j. mier nanútený a zabezpečený presilou rímskych zbraní. Najväčšie zahraničnopolitické úspechy zaznamenal na východe.
Prvé obdobie sa nazýva principát, cisár sa delí o moc so senátom. Jeho vznik bol dôsledkom neschopnosti riešiť krízové javy republikou. Sústredenie moci v rukách jednotlivca sa ukázalo byť prijateľným východiskom. Prvým cisárom sa stal Gaius Iulius Caesar Octavianus, prezývaný Augustusvznešený. Dodržiaval niekoľko republikánskych koreňov ako tribunát, zaručoval mu zákonodarnú moc a osobnú nedotknutosť, cenzúra mu umožnila vylúčiť zo senátu opozíciu, funkcia prekonzula bola spojená s najvyšším vojenským vedením, úrad najvyššieho pontifika mu dodal vážnosť v náboženskej oblasti. O republikánskych koreňoch cisárskej moci svedčí aj titul princeps, podľa neho sa nazýva prvé obdobie cisárstva.
Tiberiovým nástupcom sa stal Germanikov syn Gaius Caesar. Meno Caligula dostal od vojakov, s ktorými býval v dobe, keď jeho otec bol veliteľom rímskej armády. Svoju činnosť zamieril na senát, ktorý sa za jeho moci stal len bezvýznamnou inštitúciou. Upevnil a rozšíril cisársky kult. Caligula žil veľmi hýrivým životom a začali sa u neho prejavovať známky šialenstva, pokladal sa za vtelenie niektorého boha a vyžadoval, aby sa mu vzdávali božské pocty. Veľmi vyprázdnil štátnu pokladnicu a ríšu priviedol až na pokraj hospodárskej katastrofy. Bol zavraždený vlastnými prétoriánmi. Jeho nástupcom sa stal strýko Claudius, dosadený prétoriánmi. Dovolil, aby mestské úrady v Ríme mohli zastávať i rímski občania pochádzajúci z provincií. Tejto cti, ako vieme z Tacitových letopisov, sa ako prvým dostalo Galom. Udeľoval tiež rímske občianstvo, čím napomáhal k likvidácii privilegovaného postavenia Itálie. Upevnil rímske právo.
Do pomerov na cisárskom dvore tiež zasahovali cisárovné. Bol štyrikrát ženatý. Agrippina, posledná Claudiova manželka, sa snažila zaistiť následníctvo Neronovi, svojmu synovi z prvého manželstva. Presvedčila Claudia a on mu dal prednosť pred vlastným synom Brittanikom. Roku 54 Agrippina svojho manžela otrávila a Nero bol uznaný za cisára. Začiatok vlády Nera vzbudzoval nádeje na vytvorenie harmonických vzťahov medzi cisárom a senátom. Prvé roky jeho vlády patrili k šťastnému obdobiu v dejinách ríše, bolo to však zásluhou jeho radcov. Po ich smrti sa Nero začal meniť. Stal sa krutým, nedôveroval svojmu okoliu a mal vlastné nekritické presvedčenie o svojom umeleckom nadaní.
Roku 55 dal odstrániť Brittanika a roku 59 dal podnet k vražde svojej matky. Vo svojom nešťastí, že ľudia málo oceňujú jeho diela, dal roku 64 zapáliť Rím, aby získal námet na báseň o horiacej Tróji. Zásluhou toho sa začalo veľké prenasledovanie kresťanov, pri ktorom tiež zomreli sv. Peter a Pavol. Dal vybudovať „nový Rím“. Zosilňovala sa nespokojnosť s vládou cisára a roku 65 vyvrcholila pokusom o násilné odstránenie cisára. Bolo však prezradené a jeho iniciátori boli popravení alebo prinútení k samovražde. Nero sa pustil do posilňovania svojej vlády. Zabavil pozemky v severnej Afrike a stal sa zakladateľom cisárskych domén v tejto časti ríše. Vyžadoval božské pocty, čím upevňoval cisársky kult. Odpor proti jeho vláde však stále rástol. Senát prehlásil Nera za verejného nepriateľa. Cisár, ktorý nemal inú možnosť, spáchal roku 68 samovraždu. Vymrela ním julsko-klaudijská dynastia.
Keďže Nero nenechal nástupcu, mal ho vyvoliť senát. Nedokázal sa však dohodnúť a tak voľba cisára pripadla na armádu. To viedlo k rýchlemu striedaniu cisárov v krátkej dobe, tzv. „rok štyroch cisárov“ na prelome dvoch rokov. Z boja o moc nakoniec víťazne vyšiel Flavius Vespazianus, zakladateľ novej flaviovskej dynastie. Keďže bol vrchným rímskym veliteľom a bojoval s povstalcami v Judei, vládnuť mu pomáhal jeho syn Titus. Začal prísnu daňovú politiku a kontrolovanie štátnych výdajov, čím sa mu podarilo obnoviť stabilitu ríše. Provinciálom udeľoval rímske občianstvo a stávali sa tiež členmi senátu.
Po odchode svojho otca začal vládnuť jeho syn Titus Vespazianus. Povstanie v Júdsku potlačil a zrovnal Jeruzalem so zemou. Trvalou pamiatkou na toto víťazstvo je Titov víťazný oblúk postavený v Ríme. Roku 70 postavil Koloseum. Odohrávali sa tu boje s gladiátormi a neskôr sem aj hádzali kresťanov. Po výbuchu sopky Vezuv zanikli mestá Pompeje a Herkulónium. Po Titovi nastúpil na trón jeho brat Domitianus Vespazianus. Jeho vláda pripomína dobu vládnutia Caligulu a Nera. Neľútostné prenasledovanie odporcov, tvrdá politika voči senátu a vymáhanie božských pôct. Nového cisára zvolil senát a bol to Marcus Cocceius Nerva, sedemdesiatročný starec. Pretože sám patril k senátorom, obnovil vzťahy medzi cisárskou mocou a senátom. Zaviedol poriadok do politického života.
Zavrhol dynastický princíp obsadzovania cisárskeho trónu. Bez ohľadu na príbuzenský vzťah vybral najschopnejšieho z vojensko-politických činiteľov a za následníka trónu ho predurčil adopciou. Takto, v snahe nakloniť si armádu, prijal za vlastného syna Marka Ulpia Traiana. Markus Ulpius Traianus sa stal prvým adoptívnym cisárom. Za jeho vlády sa začali v cisárskych službách uplatňovať jazdci. K ríši tiež pripojil Dákov a výnosné dácke bane sa stali novým zdrojom cisárovho príjmu. Pripojil tiež nabatejské kráľovstvo a označil ho ako Arábiu, pridal aj Arméniu, Asýriu a Mezopotámiu. Rímske impérium sa stalo najväčším v svojich dejinách, cisár však pri návrate z víťazného ťaženie v Kilikii zomrel. Na trón nastúpil jeho adoptívny syn Hadrianus. Zanechal však expanzívnu politiku a tak sa rímske impérium zmenšilo. Upevnil však vojenské hranice ríše, ako napr. Limes Romanus. Bolo budované ako široké opevnené pásmo medzi rímskym a barbarským svetom. Opieralo sa o Dunaj a okolo neho boli tábory a pozorovacie veže.
Po ňom na trón nastúpil Antoninus Pius. Sústredil sa na upevňovanie vnútorných vzťahov v ríši. Adoptoval si Marca Aurelia. Už zo začiatku vlády Marca Aurelia došlo k ťažkostiam na východe. Napätie medzi rímskou a parthskou ríšou prerástlo v konflikt. Vedením ťaženia bol poverený Lucius Verus, jeho adoptívny brat, ktorý bol až do konca života Marcovým spoluvladárom. Neskôr došlo tiež k nepokojom na strednom Dunaji, ktoré sa označujú ako markomanské boje. Marcus Aurelius volal do zbrane tiež otrokov. Nakoniec sa mu podarilo zvíťaziť a za Dunajom zriadil dve provincieMarkomaniu a Sarmatiu.
Vojenské akcie zasiahli tiež slovenské územie. Na Slovensku sa odohrala i známa epizóda „zázračného dažďa“, ktorý zachránil vyčerpané rímske jednotky pred smrťou smädom. Rimania dosiahli až dnešného Trenčína. Na oslavu víťazstva vytesali vojaci nápis„Logaricio“, ktorý sa zachoval dodnes na skale Trenčianskeho hradu. Marcus Aurelius prehlásil svojho syna Commoda za spoluvládcu a zakrátko nečakane zomrel. Commodus sa snažil, aby na Dunaji bol čo najrýchlejšie uzavretý mier. Bol tiež nadšeným obdivovateľom gladiátorských hier a pokladal sa za vtelenie boha. Bol krutý a o štátne problémy sa nezaujímal. Roku 192 bol zabitý a jeho pamiatka bola prekliata. Po jeho smrti došlo k boju o moc, kde sa vystriedalo niekoľko cisárov.
Nakoniec bol nastolený vojenský veliteľ Lucius Septimius Severus. Patril k energickým panovníkom. V popredí jeho pozornosti bola armáda. Prišlo tiež k rozkvetu mnohých provincií. Senát bol skoro úplne zbavený vplyvu. Na istú dobu bola prekonaná hospodárska a zahraničná politická kríza. Po jeho smrti sa však všetko zrútilo. Jeho syn a nástupca na tróne, Marcus Aurelius Antoninus, volaný Caracalla, vydal výnos, ktorým sa dávalo rímske občianstvo všetkým slobodným obyvateľom ríše. Rímske občianstvo takto prestalo byť privilégiom. Caracalla sa takto snažil zvýšiť daňové príjmy, ktoré prichádzali do štátnej pokladne od plnoprávnych občanov. Začali sa však prehlbovať sociálne rozdiely medzi slobodným obyvateľstvom. Urodzené vrstvy sa tešili z rôznych výhod, nižšie vrstvy boli na tom často ako otroci. Po ňom na trón nastupuje Alexander Severus. Je vykresľovaný ako ideálny cisár. Na východe došlo k upevnenie perzskej ríše. Jej panovníci sa usilovali o boj s rímskou ríšou. Víťazstva boli striedavo na obidvoch stranách.
Alexander bol napokon zavraždený a jeho nástupcom sa stal jeho vrah Maximinus Thrax. Jeho vládou začína hlavné obdobie krízy. Senát si nedokázal udržať svoj vplyv a ku slovu sa stále viac dostávala armáda. V poľnohospodárstve bol nedostatok pracovných síl. Poklesla i remeselná výroba, čo sa prejavilo zásobovacími problémami, stúpajúcimi cenami a infláciou. Zdražovala tiež doprava a bola ohrozená bezpečnosť na cestách.
Od roku 260 bola nastolená vláda Gallienusa. Pokúsil sa posilniť armádu, k ničomu to však neviedlo. Galia sa osamostatnila a neskôr sa pridala i Británia a Hispánia. Na rímske územie tiež začali prenikať Góti. Katastrofou sa tiež stala smrť správcu východných oblastí. Nahradila ho jeho manželka, ktorá svoju moc využila k tomu, aby východná oblasť spolu s Egyptom sa stala nezávislá od rímskej ríše. Prehlásila sa za jej kráľovnú. Tým sa Rímu uzavreli obchodné cesty vedúce na východ. Nastáva nové obdobie cisárstva, tzv. dominát. Jej charakteristickým rysom bola absolutistická vláda cisára, ktorého výlučné postavenie odzrkadľuje aj titul „dominus et deus“„pán a boh“.