cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludvík Kalma
Ludvík Kalma (* 9. október 1941, České Budějovice – † 24. september 1996, Horusice) bol český manažér a riaditeľ niekoľkých podnikov predovšetkým z oblasti automobilového priemyslu. Pôsobil tiež v Združení automobilového priemyslu ako jeho predseda. Bol uznávaným technikom a človekom s veľkou osobnou charizmou.
Úmrtie
Kalma mal k dispozícií auto Škoda Octavia a na ňom štátnu poznávaciu značku s písmenom F. Pre auta s týmto označením neplatí rýchlostný limit na rýchlostnej ceste ani na diaľnici. Počas cesty dňa 24. septembra 1996 o 20:10 mal blízko obce Horusice dopravnú nehodu, kde so svojím autom idúcim rýchlosťou cca 160 km/h narazil do kamiónu Scania prevážajúcim drevo, ktorému sa pokazili brzdy (pravdepodobne praskla hadica brzdového systému návesu). Do Kalmovovho auta potom ešte narazil automobil Peugeot 405. Sám Kalma bol na mieste mŕtvy. Podľa výsledkov pitvy nebol Kalma v čase nehody pod vplyvom alkoholu.
Konšpiračné teórie
Nešťastie vyvolalo veľké emócie a mnoho otázok. Objavili sa špekulácie, že Kalma mohol byť mnohým ľuďom nepohodlný, pretože rázne vystupoval proti podvodom pri dovozoch ojazdených áut zo zahraničia. Vyšetrovanie nehody túto teóriu nepotvrdilo a skončilo sa výsledkom, že skutočne išlo o nehodu.
Saint-Paul-d’Izeaux
Saint-Paul-d’Izeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Paul-de-Varces
Saint-Paul-de-Varces je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tím
náhľad|Tím pri práci. Tím (v 90. rokoch 20. stor. bol kodifikovaný aj tvar: team, v 80. a 70. rokoch slovníky uvádzali obidva tvary team aj tím , ale PSP len tvar team , do 60.rokov existoval len tvar team   ; z angl. team, pôvodný význam „záprah“) je skupina ľudí, ktorá spoločne plní nejakú úlohu alebo chce dosiahnuť určitý cieľ, čo je možné len pri spolupráci všetkých členov. Napríklad:
Na rozdiel od hierarchického modelu spolupráce, kedy je väčšou úlohou poverovaný napríklad predák, majster alebo veliteľ a je na ňom, aby prácu zorganizoval, tímový model kladie väčší dôraz na horizontálne vzťahy, na rokovania, dohody a spoluprácu priamo medzi jednotlivými členmi. To však vyžaduje, aby všetci členovia mali jasno, čo chcú dosiahnuť, a kladie väčšie nároky na ich samostatnosť a zodpovednosť. Aj organizácia takejto spolupráce môže byť náročnejšia a výsledky síce zvyčajne kvalitnejšie, ale často časovo náročnejšie.
Význam spolupráce ľudí rôznych profesií na spoločnej práci sa objavil v polovici 20. storočia a slovo „tím“ sa stalo takmer módou. Z výskumov vyplýva, že správna veľkosť tímu prirodzene závisí od jeho úlohy, ale zo sociálne psychologického hľadiska sa odporúča 5 až 12 členov, väčšie tímy je dobré deliť na podtímy (podskupiny). Tím môže a tiež nemusí mať formálneho vedúceho, oboje riešenie má svoje výhody a nevýhody.
Lekanis
náhľad|Atický červenofigúrový lekanis so scénou prípravy na svadbu, cca 370 – 360 pred Kr., Archeologické múzeum Kerameikos (Atény) Lekanis je typ starogréckej nádoby. Lekanis, plytká misa na nižšom podstavci s dvomi vodorovnými uchami (aj v tvare pásky) a pokrievkou s vyšším okrúhlym držadlom v tvare malej misky, je na vázach zobrazovaný v súvislosti (napr. príprav na svadbu, jedna váza zobrazovala v ňom šperky, ktoré otec dal neveste ) so ženami ako nádoba na predmety používané pri obliekaní (spony, ihlice, doplnky a iné), na kozmetiku, toaletné predmety alebo na iné drobné predmety (niť, ihla atď) Tvarovo sa podobá plytkému kylixu, ale líši sa v tom, že jeho horná časť má pomerne zvislé steny s konkávnym okrajom, tvarovaným tak, aby naň pokrievka dobre priliehala. Lekanis bol ideálny aj na podávanie jedál, jeho pokrievka sa po otočení dala použiť ako podnos na nôžke. Niektoré lekanidy však pokrievky nemajú. Lekanidy bez pokrievky sa v Aténach objavili na konci 7. stor. pred Kr. a boli zdobené najmä čiernofigúrovou technikou (geometrické výplňové doplnky už boli menej bežné ). Lekanis sa zdá byť starovekým názvom tohto tvaru nádoby. Jeho názov sa niekedy zamieňa s názvom lekané, podobnej nádoby, ktorá sa ale väčšinou používala ako umývadlo pri stolovaní (nemala aj pokrievku ).
Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı
thumb|Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı thumb|Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı je astrofyzikálne observatórium v Azerbajdžane na Veľkom Kaukaze, 22 km severozápadne od Şamaxı a 144 km severozápadne od Baku (+40°47,5'; +48°16,4'; ). V činnosti od roku 1960.
Je jedno z najväčších observatórií v bývalom Sovietskom zväze, založené roku 1958 z iniciatívy Jusif Memmedalijeva. Zameriava sa na nebeskú mechaniku, výskum meteorov a komét a na astrofyziku.
Bílá skála
Bílá skála môže byť:
Bílá Skála môže byť:
Výsadkové lode triedy Ivan Gren (Projekt 11711)
Výsadkové lode triedy Ivan Gren (Projekt 11711) je trieda veľkých výsadkových lodí ruského námorníctva, ktoré sú určené na presun vojsk a nákladu po mori, ako aj na zabezpečenie výsadku pri obojživelných operáciách. Sú schopné prepravovať rôzne typy obrnených vozidiel vrátane tankov. Mali by nahradiť zastarané výsadkové lode triedy Ropucha (Projekt 775).
Stavba
thumb|Loď Saratov Koncom 90. rokov 20. storočia Rusko zúfalo potrebovalo moderné výsadkové lode, ktoré by nahradili zastarané plavidlá vyrobené ešte za čias Sovietskeho zväzu. Tieto už nedokázali pojať dostatočný počet príslušníkov námornej pechoty spolu s ich bojovými vozidlami, preto Nevskaja projekčno-konštrukčná kancelária dostala v roku 1998 za úlohu navrhnúť novú triedu výsadkových lodí.
Pôvodne mali byť budúce výsadkové lode menšie a mali byť určené na operácie v Čiernom a Baltskom mori. Následne však boli tieto plány prehodnotené, pretože na menšie výsadkové lode sa v Rusku začalo pozerať ako na nevhodné pre modernú koncepciu vojny. Z toho dôvodu zahŕňal nový plán vytvorenie lode s veľkým výtlakom, ktorá by dokázala riešiť vojenské úlohy kdekoľvek vo svetových oceánoch. Napriek schváleniu tohto plánu boli do projektu vnesené ešte 3 výrazné zmeny, čo spôsobilo, že táto fáza vývoja sa významne predĺžila. Nakoniec však bol návrh lodí "projektu 11711" po šiestich rokoch pripravený a prvá loď tejto triedy bola v roku 2004 založená.
Táto loď bola pomenovaná po sovietskom viceadmirálovi a vedcovi Ivanovi Grenovi. Aj napriek jasne schválenému projektu, urobili projektanti počas výstavby lode viac ako 20 konštrukčných zmien, čo viedlo k tomu, že stavba trvala takmer 14 rokov. Projekt 11711 naplno ovplyvnili aj dôsledky hospodárskej krízy v Rusku. Častokrát hoci boli na ďalšiu etapu prác v plnej výške vyčlenené potrebné financie, vplyvom inflácie sa tieto sumy výrazne znížili. V roku 2012 bola výsadková loď Ivan Gren spustená na vodu a očakávalo sa, že do dvoch rokov bude dokončená. Kvôli nedostupnosti potrebných zbraní a iných komponentov, ktoré ruský vojenský priemysel nedokázal včas dodať, bol Ivan Gren schopný vyplávať na more až v lete 2016.
Paradoxom bolo, že hoci ešte neboli vyriešené všetky problémy spojené so stavbou prvej lode, bola v roku 2015 založená druhá loď tejto triedy - Piotr Morgunov. S najväčšou pravdepodobnosťou to bolo spôsobené potrebou čo najskôr sa dostať k dodatočným prostriedkom, ktoré boli z rozpočtu na tento projekt vyčlenené.
Konštruktéri si už po prvých šiestich rokoch od založenia prvej lode veľmi dobre uvedomovali, že za toto obdobie sa objavili nové technológie a Ivan Gren sa nestane vzorom dokonalosti a stelesnením moderného technického riešenia. Ako neskôr ukázal čas, mali pravdu. Po dokončení výstavby druhej lode tejto triedy bolo rozhodnuté, že projekt 11711 sa ukončí.
V decembri 2018 však bolo prijaté nové rozhodnutie, na základe ktorého sa malo pokračovať s výstavbou ďalších dvoch až troch lodí s upravenou konštrukciou.
Konštrukcia
Výsadková loď projektu 11711 má dĺžku 135 metrov a bojový výtlak 6600 ton. Kapacita plavidla je 13 hlavných tankov, 36 obrnených transportérov a 300 vojakov. V zadnej časti lode je hangár pre vrtuľník a priamo za ním je malá pristávacia plocha. Plavidlo pojme dva viacúčelové vrtuľníky Ka-29 alebo jeden útočný Ka-52K.
Loď je poháňaná dvoma vrtuľami s pevným sklonom, z ktorých každá je pripojená k dieselovému šestnásťvalcovému motoru 10D49 s výkonom 5200 koní. Maximálna rýchlosť lode 18 uzlov a pri cestovnej rýchlosti 16 uzlov prepláva 3500 námorných míľ.
Na rozdiel od svojich predchodcov má loď projektu 11711 iba kanónové protilietadlové zbrane. Medzi nimi sú AK-630M-2 umiestnený v prove nadstavby a dva AK-630M v zadnej časti hangáru vrtuľníka. Ich hlavným účelom je boj proti nepriateľským protilodným raketám. Srdcom oboch komplexov je automatický šesťhlavňový kanón ráže 30 mm AO-18. Umožňuje streľbu na vzdušné ciele na vzdialenosť až 4000 m, pričom rýchlosť streľby je 5000 rán za minútu. Systém riadenia paľby Vympel-AM2 spolupracuje s radarom MR-123AM2.
Kelly Lynchová
Kelly Lynchová (* 31. január 1959, Golden Valley, Minnesota, USA) je americká filmová a televízna herečka a bývalá modelka. V rokoch 1989 a 1994 bola nominovaná na ocenenie Independent Spirit Awards za jej herecké výkony vo filmoch Drugstore Cowboy (1989) a The Beans of Egypt, Maine (1994).
Detstvo a mladosť
Lynchová sa narodila v Golden Valley, v štáte Minnesota. Jej matkou je tanečnica a otec reštaurátor. Navštevovala Divadlo Guthrie. Po skončení vysokej školy istý čas pracovala ako letuška. Tiež pracovala ako modelka v modelingovej agentúre Elite.
Kariéra
Na začiatku svojej kariéry stvárnila niekoľko vedľajších úloh v priemerných filmoch. V roku 1989 účinkovala po boku Patricka Swayzeho vo filme Hrozba smrti. V rovnakom roku stvárnila tiež hlavnú ženskú úlohu, v dramatickom filme Drugstore Cowboy po boku Matta Dillona. Film režíroval Gus Van Sant. Za svoj herecký výkon si zaslúžila nomináciu na ocenenie Independent Spirit Awards.
V roku 1992 odmietla hlavnú ženskú postavu vo filme Základný inštinkt. Po boku Davida Carusa a Stacey Dash si zahrala vo filme Chlad v srdci, z roku 1997. Získala tiež vedľajšiu úlohu vo filme Charlieho anjeli, z roku 2000. V rokoch 2004, 2005 a neskôr aj 2009 hosťovala v televíznom seriály The L Word, kde stvárnila lesbičku. V rokoch 2012 a 2013 stvárnila jednu z hlavných postáv vo filme Magic City. V roku 2017 hosťovala v televíznom seriály Mr. Mercedes, ktorý bol natočený na motív knižnej predlohy od Stephena Kinga.
Osobný život
Lynchová je od roku 1992 vydatá za spisovateľa Mitcha Glazera. Má dcéru Shaneu z predchádzajúceho vzťahu.
Heinrich Friedrich von Diez
Heinrich Friedrich Diez, od roku 1786 von Diez, (* 2. september 1751, Bernburg an der Saale, Kniežatstvo Anhalt-Bernburg, Svätá rímska ríša nemeckého národa† 7. apríl 1817, Berlín, Pruské kráľovstvo) bol pruský diplomat, orientalista a významný intelektuál.
Životopis
Heinrich Friedrich Diez sa narodil 2. septembra 1751 v meste Bernburg an der Saale, ktoré sa nachádzalo na území autonómneho Kniežatstva Anhalt-Bernburg. Bol synom bernburského obchodníka s textilom, Christiana Friedricha Dieza, a jeho manželky, Marie Elisabethy rod. Zollicoffer, ktorá pochádzala z Magdeburgu. Už krátko po jeho narodení sa rodina presťahovala do Magdeburgu.
V roku 1769 začal Diez študovať na univerzite v Halle an der Saale právo. Po skončení štúdia sa zamestnal na magdeburskom súde.
V roku 1784 vstúpil do pruských diplomatických služieb, jeho prvým pôsobiskom sa stal osmanský Istanbul. V roku 1786 bol povýšený do šľachtického stavu a prijal pruský šľachtický predikát „von Diez“.
V roku 1791, ku koncu druhej rusko-tureckej vojny (17871792), bol Diez z politických dôvodov stiahnutý z istanbulského veľvyslanectva. Po návrate do vlasti bol vymenovaný za preláta dómskej kapituly v meste Kolberg (dnešné poľské mesto Kołobrzeg), v ktorom žil až do roku 1807.
Zvyšok života strávil Diez vo svojej vile na brehu rieky Sprévy v obci Stralau (v širšom okolí Berlína), kde sa mohol v pokoji venovať rozmanitým intelektuálnym činnostiam. Najväčšiu pozornosť vzdelancov však vzbudil svojimi orientalistickými štúdiami. K jeho priateľom patril aj Johann Wolfgang von Goethe (17491832).
V roku 1814 sa stal čestným členom Pruskej akadémie vied a v roku 1816 korešpondentom göttingenskej Akadémie vied.
Heinrich Friedrich Diez zomrel 7. apríla 1817. Svoju rozsiahlu súkromnú knižnicu s viac než 17 000 knihami testamentárne odkázal Pruskej štátnej knižnici.
Henry Cavill
Henry Cavill (* 5.máj 1983, Jersey, Normánske ostrovy, Spojené kráľovstvo) je britský herec, známy zo seriálov Zaklínač, Tudorovci: Sex, moc a intrigy a tiež z filmov Gróf Monte Christo (2002), Hviezdny prach (2007), Krvavý masaker (2009), Vojna bohov (2011), Muž z ocele (2013) a Batman vs. Superman: Úsvit spravodlivosti (2016).
Detstvo a mladosť
Vlastným menom Henry William Dalgliesh Cavill sa narodil na Normanských ostrovoch, medzi Anglickom a Francúzskom. Pochádza z piatich detí, kde sa narodil ako štvrtý. Študoval na St. Michael's Preparatory School, neskôr na súkromnej škole Stowe School v Anglicku. Túžil sa stať hercom, ale ak by mu tento sen nevyšiel, mal v pláne vstúpiť do armády alebo študovať Egyptológiu.
Kariéra
Jeho prvá filmová rola prišla v roku 2001 vo filme Laguna, o rok neskôr sa objavil v dráme Gróf Monthe Christo.
V roku 2005 sa zúčastnil konkurzu na postavu Batmana vo filme Batman začína, rolu však nedostal kvôli tomu, že sa zdal príliš mladý a získal ju Christian Bale.
Pridal sa k obsadeniu filmu Vojna bohov, kde jeho hereckými kolegami boli Mickey Rourke, Kellan Lutz či Luke Evans, vo filme Henry získal rolu Thésea. S Bruceom Willison sa objavil vo filme Smrtonosná pomsta a o rok neskôr sa objavil ako Clark Kent, v dobrodružnom filme Muž z ocele, ktorý mal aj pokračovanie s názvom Batman vs. Superman: Úsvit spravodlivosti.
Producenti seriálu The Witcher, Cavilla obsadili do hlavnej role zaklínača Geralta z Rivie v roku 2018, v ktorom zahviezdil a získal ocenenia ako napr. Najlepší herec v sci-fi/fantasy. Seriál sa dočkal obrovskej podpory a Cavill si zahral v 3 sériách. V 4. sérii ho pravdepodobne nahradí Liam Hemsworth.
V roku 2020 si zahral vo filme Enola Holmes po boku Millie Bobby Brown, Sama Claflina a Heleny Bonham Carter. Rolu Sherlocka Holmesa si zopakoval v roku 2022 vo filme Enola Holmes 2.
Súkromný život
V roku 2012 sa rozišiel s jeho priateľkou Ellen Whitaker. Tiež sa venuje aj charitatívnej činnosti, je hovorcom o ochrane prírody, organizácie Durrell Wildlife Conservation Trust a tiež veľvyslancom pre The Royal Marines Charity. V roku 2021 oznámil svoj vzťah s Natalie Viscuso.
Kandidátka HSĽS pre voľby do Národného zhromaždenia v roku 1935
Kandidačné listiny Autonomistického bloku (Hlinkovej slovenskej ľudovej strany, Slovenskej národnej strany, Autonómneho poľnohospodárskeho zväzu a Poľskej strany v Československu) pre voľby do Poslaneckej snemovne a Senátu Národného zhromaždenia republiky Československej v roku 1935. Autonomistický blok podal kandidátku aj na Podkarpatskej Rusi (XXII. volebný kraj Užhorod) a v XIV. volebnom kraji Moravská Ostrava, kde kandidovali iba príslušníci rusínskej a poľskej národnosti.
Kandidáti do poslaneckej snemovne
vľavo|náhľad|179x179bod|[[Štefan Danihel, líder kandidátky v XV. volebnom kraji]]
XV. volebný kraj Trnava
vľavo|náhľad|176x176bod|[[Karol Sidor, líder kandidátky v XV. volebnom kraji]]
XVI. volebný kraj Nové Zámky
vľavo|náhľad|156x156bod|[[Jozef Tiso, líder kandidátky v XVII. volebnom kraji]]
XVII. volebný kraj Turčiansky Svätý Martin
vľavo|náhľad|151x151bod|[[Martin Sokol, líder kandidátky v XVIII. volebnom kraji]]
XVIII. volebný kraj Banská Bystrica
vľavo|náhľad|165x165bod|[[Andrej Hlinka, líder kandidátky v XIX. volebnom kraji]]
XIX. volebný kraj Liptovský Svätý Mikuláš
vľavo|náhľad|189x189bod|[[Koloman Slušný, líder kandidátky v XX. volebnom kraji]]
VIII. volebný kraj Turčiansky Svätý Martin
vľavo|náhľad|162x162bod|[[Jozef Buday, líder kandidátky v IX. volebnom kraji]]
IX. volebný kraj Liptovský Svätý Mikuláš
vľavo|náhľad|140x140bod|[[Gejza Fritz, líder kandidátky v X. volebnom kraji]]
X. volebný kraj Prešov
vľavo|náhľad|150x150bod|[[Ľudovít Labaj, líder kandidátky v XI. volebnom kraji]]
Saint-Paul-lès-Monestier
Saint-Paul-lès-Monestier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rakvica (vrch v Cerovej vrchovine)
Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hajnáčska vrchovina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Lučenec a zasahuje na katastrálne územie obce Radzovce a Čamovce. Najbližším sídlom sú na západnom úpätí ležiace Radzovce, severne je situovaná Belina a Čamovce a východným smerom sa nachádzajú Šurice. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Cerová vrchovina a severozápadne sa nachádza prírodná pamiatka Belinské skaly.
Opis
Rakvica je súčasťou mohutného hrebeňa, ktorý tvorí náhornú plošinu a siaha od Belinskej skaly južným smerom na Dunivú horu. Severným smerom susedí Belinská skala, východným Soví vrch, južným Monica a Dunivá hora  a západným je plytkým sedlom oddelená Belina. Masív patrí do povodia Ipľa, kde vodu odvádzajú prítoky Beliny. Vrcholom vedie značený chodník z Beliny.
Výhľady
Celú plošinu i vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z malých lokalít s nízkou vegetáciou je ojedinele vidieť okolité vrchy Cerovej vrchoviny, výnimočne pri dobrých podmienkach tiež Javorie, Nízke Tatry, Poľanu, Ostrôžky a Veporské a Stolické vrchy.
Praslička roľná
Praslička roľná je rastlina z rodu praslička, z čeľade prasličkovité. Je to trváca bylina.
Praslička roľná sa vyvinula v kriede z predkov dnešných prasličiek, ktoré dorastali v triase a jure do výšky až 10 m a pokrývali obrovské pevninské plochy.
Etymológia
Rodové latinské pomenovanie je odvodené z dvoch latinských slov equus (slovensky kôň) a seta (slovensky chvost). Druhové meno je odvodené zo slova avrum (slovensky oráčina).
Charakteristika
Na rozdiel od prasličky močiarnej má praslička roľná výrazný sezónny dimorfizmus, čo znamená, že vytvára dvojaké stonky. V apríli až máji vyrastá zo zeme jarná nezelená stonka s výtrusným klasom, ktorá po vyprášení odumiera, vo vzácnych prípadoch ostáva a vytvára konáre. Po odumretí jarnej stonky z toho istého podzemku vyrastá od mája do septembra zelená letná stonka.
Jarná byľ
Spóronosná (jarná) byľ je charakteristická jej priemernou výškou 1220 cm a 35 mm dužnatou, hrubou stonkou, ktorá je svetlohnedej až červenkastej farby. Vo vrchnej časti stonky sa nachádza výtrusnicový tupý stopkatý klas, ktorý má hnedastú farbu a dĺžku 15 30 mm. Výtrusný klas je tvorený jednotlivými výtrusnými listami, na ktorých sa nachádzajú výtrusnice, ktoré vytvárajú výtrusy guľovitého tvaru. Byľ má od seba 5 oddialených pošiev, čo sú bočne praslenovite usporiadané spojené listy, ktoré dorastajú do dĺžky 8 20 mm. Pošvy sú tmavohnedej farby a bruchatého až lievikovitého alebo zvonkovitého tvaru.
Letná byľ
Sterilná (letná) byľ je vyššia ako jarná byľ a jej hlavnou úlohou je vyživovanie rastliny, aby z podzemku na budúci rok mohla vyrásť nová jarná byľ. Príznačná je svojou priemernou výškou 2050 cm. Bohato rozvetvené, článkovité podzemky sa môžu nachádzať až meter pod povrchom pôdy. Z nich vyrastá článkovaná, 35 mm hrubá stonka, ktorá je typicky živozelenej alebo sivozelenej farby. Na stonke sa nachádza 69 badateľne viditeľných rebier. Sterilná byľ je zdola alebo od prostriedku rozkonárená, pričom vrcholová časť stonky je nerozkonárená. Bočné duté, ryhované, tvrdé, drsné konáre zelenej farby sú praslenovite usporiadané, z ktorých uzlov spoločne vyrastá 612 šupinatých pošiev sivozelené alebo živozelenej farby. Pošvy dosahujú dĺžku 512 mm a čepeľ je v trojuholníkovom kopijovitom tvare. Môžu byť po 23 spolu zrastené.
Generatívne rozmnožovanie
Generatívne sa rastlina rozmnožuje guľatými výtrusmi, ktoré umožňujú pre lepšie oplodnenie uchytenie spór a hromadné klíčenie jednopohlavných prvokov. Jeden výtrusový klas vytvorí v priemere až 100 tisíc výtrusov, ktoré sa prenášajú vetrom alebo vodou. Výtrusy rýchlo klíčia, pretože majú nízku životnosť, avšak pri suchých podmienkach toto rozmnožovanie nefunguje. Po zaklíčení výtrusu, vyrastá zo zeme zelený, autotrofný prvorast, ktorý je na rozdiel od ostatných papraďorastov dvojdomý. Samčia rastlina je z pravidla väčšia a samičia menšia. Spermatozoid samčieho prvorastu oplodní vajíčko samičieho prvorastu, vynikne zárodok, z ktorého vyrastá rastlina.
Vegetatívne rozmnožovanie
Vegetatívne sa rastlina rozmnožuje podzemkami, ktoré sa bohato rozvetvujú. Na podzemkoch sa nachádzajú hľúzy, ktoré majú zásobnú funkciu. Hromadia zásobné látky, z ktorých na jar čerpá živiny jarná stonka.
Výskyt
Tento druh je rozšírený po celom svete, vyskytuje sa v miernom a subarktickom pásme na severnej pologuli. Rastlina preferuje kyslé pôdy s pH 3,56,8, preto sa radí medzi acidofilné rastliny. Jej metabolizmus nie je stavaný na vyššie koncentrácie dusíka, preto prasličke vyhovujú viac chudobnejšie pôdy. Na Slovensku je rozšírená najmä v nížinách, ale môže sa nachádzať aj v horských polohách. Rastline vyhovujú hlinité a piesočnaté pôdy s vysokou hladinou spodnej vody na povrchu, preto sa v prírode často nachádza na okraji močarísk, násypov, kanálov a potokov a vo vlhkých lesoch, najmä na zatienených humóznych pôdach.
Využitie
V rastline sa nachádzajú účinné látky ako saponín, flavonoidné glykozidy, horčiny, alkaloidy, organické kyseliny, vitamín C a minerálne látky. Avšak najdôležitejšia účinná látka v prasličke je kyselina kremičitá (313 %), ktorá má nadmerné liečivé účinky.
Na výrobu drogy sa dá použiť skoro celá rastlina. Najbohatšie na živiny sú podzemné časti rastliny, ktoré sa odporúčajú vykopávať v jeseni, pretože vtedy sa rastlina pripravuje na vegetačné obdobie. Najkvalitnejšia droga sa vyrába z listu, ale tento spôsob výroby sa považuje za fyzicky namáhavý a pomalý. Tiež sa dajú zbierať korunné lupienky klasu, semenná, stonka a kôra, ktorá sa odporúča zbierať na jar a jeseň pri vlhkom počasí. Pri zbere sa často mýli s takmer identickou jedovatou rastlinou prasličkou močiarnou. Praslička roľná sa veľmi často suší a skladuje pri najvyššej teplote 40°C. Droga by mala ostať zelená, ale pri vyššej vlhkosti veľmi ľahko černie a plesnivie. Pri jej dlhodobom používaní môže praslička vyvolať toxické účinky. Medzi nepriaznivé účinky môže patriť predčasný pôrod, nervové poruchy, bolesti hlavy, strata chuti do jedla a problémy s prehĺtaním.
Rastlina je známa svojou vlastnosťou koncentrovať zlato zo zlatonosných substrátov. I keď toto tvrdenie potvrdzujú viaceré analýzy z rôznych častí sveta, neplatí vždy.
Saint-Pierre-d’Allevard
Saint-Pierre-d’Allevard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2. liga hádzanárov 2005/06
2. liga hádzanárov v sezóne 2005/06 bola 13. ročníkom 2. ligy hádzanárov, tretej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej. Jej víťazom sa stal B tím Nových Zámkov, ktorý spolu s Bojnicami postúpil do 1. ligy 2006/07.
Patroklos (mytológia)
náhľad|350px|Achilles oplakáva Patrokla, autor:[[Nikolaj Nikolajevič Ge, 19.storočie]] Patroklos (starogr. Πάτροκλος – Patroklos, doslova "sláva (κλέος) otec (πατήρ)", latinsky Patroclus) je v gréckej mytológii jeden z najväčších hrdinov trójskej vojny, jeho milencom bol slávny Achilles.
Patroklos patril medzi najstatočnejších a pritom aj najušľachtilejších vojakov z celého stotisícového achájskeho vojska bojujúceho proti Tróji. Správal sa ku každému čestne a prívetivo, v boji bol statočný a záujem achájskeho velenia kládol nad svoj život.
Jeho otec bol Menoitios z Opunta. O totožnosti matky existuje v mýtoch viac verzií, bola ňou buď Sthenela alebo Polyméla či Filoméla.
V mladosti z nerozumnosti spáchal zločin, pri hre s kockami sa pohádal so spoluhráčom s Kleitónymom, synom Amfidamanta a v zlosti ho zabil. Jeho otec ho preto odviedol do výchovy ku kráľovi Péleovi do Fthie, kde sa spriatelil s jeho synom Achilleom. Keď sa Achilles po rokoch vybral do trójskej vojny, jeho priateľ Patroklos ho nasledoval. V trójskej vojne potom bojoval Patroklos po boku Achillea, ale vždy iba v tieni jeho slávy. Achillea vždy poslúchal a nikdy mu neodporoval. Takmer na konci vojny sa však rozhodol samostatne a doplatil na to svojim životom.
V desiatom roku vojny sa Achilles pohádal s hlavným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónom a odmietol bojovať. To okamžite využili Trójania a pod vedením Hektora spustili útok. Achájci oslabení o svojho najlepšieho bojovníka nedokázali ich náporu čeliť a v bitke na trójskej pláni boli porazení. Trójania sa dostali až k lodiam a chceli ich spáliť, aby nepriateľovi znemožnili útek. Tomu ale zabránil Patroklos. Prosil Achillea, nech premôže svoj hnev a zmieri sa s Agamemnónom, keď nepochodil, požiadal ho, aby mu požičal aspoň svoju výzbroj, ktorou mienil oklamať Trójanov, že sa Achilles znovu zapojil do boja. Achilles mu to vyhováral, nakoniec súhlasil, ale kázal mu, aby sa uspokojil len tým, že nepriateľa zaženie od lodí. Patroklos však radu Achillea neposlúchol.thumb|200px|Achilles ošetruje zraneného Patrokla, červenofigúrový [[Kylix (keramika)|kylix, cca.500 pred Kr.]]
Trójania, keď uvideli Patrokla v zbroji Achillea v domnení, že je to Achilles, zmätene cúvli od lodí a dali sa na útek. Patroklos aby Trójanom zabránil vstup cez bránu mesta, zaskočil ich tak, že ich obišiel veľkým oblúkom a prekvapil ich pred mestskou bránou. Strhla sa krvavá bitka v ktorej Patroklos zabil toľko mužov, že ich nestíhal ani spočítať. V zápale boja si to zatúžil rozdať aj so slávnym trójskym hrdinom Hektorom. Keď ho uvidel pred Skajskou bránou, zamieril k nemu svoj bojový voz a pustil sa s ním do boja. V tom ale pristúpil k Hektorovi ochranca Tróje boh Apolón a prezradil mu, že pred ním stojí Patroklos. Hektor preto nabral odvahu a strhol sa zúrivý boj. Trikrát sa Patroklos vytrhol z Hektorových rúk a keď sa rozbehol proti Trójanom štvrtý raz, boh Apollón mu zrazil prilbu a rozopäl mu pancier, a tak bola jeho totožnosť odhalená. Trójania už z neho nemali strach a kopijník Euforbos ho do odkrytého chrbta bodol oštepom. Zraneného Patrokla nakoniec dorazil kopijou Hektor. Umierajúci Patroklos stačil Hektorovi povedať, že ho čaká rovnaký osud, lebo zomrie rukou jeho priateľa Achillea a s menom svojho priateľa na perách vypustil dušu.
Keď sa Achilles dozvedel, že jeho najmilší zomrel, bol zúfalý a jeho druhovia si mysleli, že si do hrdla vrazí meč. Ale Achilles sa pozbieral a rozhodol sa Patrokla pomstiť. Udobril sa s Agamemnónom a hneď v prvom boji pri trójskych hradbách Hektora zabil. Mŕtve telo Hektora priviazal za svoj vojnový voz a vláčil ho po zemi okolo hradieb Tróje a potom ho dotiahol do tábora Achájcov a tam ho nechal napospas psom a supom. Nakoniec sa však nechal obmäkčiť prosbami Hektorovho otca trójskeho kráľa Priama a dovolil ho pochovať. Achilleovi osud tiež nedoprial, aby sa dožil konca trójskej vojny. Onedlho po smrti Hektora ho zabil Priamov syn Paris, keď mu pri tom pomohol boh Apollón radou, aby šíp namieril na jeho zraniteľnú pätu. Achilles si šíp vytiahol, ale ten mu spôsobil takú ranu, že vykrvácal. Achájci popol Patrokla a Achillea zmiešali, dali do zlatej urny a spoločne ich pochovali pri brehoch Hellespontu a na ich hrob navŕšili mohylu, ktorá mala naveky hlásať ich slávu.
Saint-Pierre-d’Entremont (Isère)
Saint-Pierre-d’Entremont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prechádzka v oblakoch
Prechádzka v oblakoch je americká romantická dráma z roku 1995. Režisérom je Alfonso Arau a hlavné úlohy vo filme stvárnili Keanu Reeves, Aitana Sánchez-Gijón, Giancarlo Giannini a Anthony Quinn. Príbeh vychádza z deja talianskeho filmu Štyri kroky v oblakoch z roku 1942.
Dej
Seržant Paul Sutton (Keanu Reeves) sa po skončení druhej svetovej vojny vracia za svojou ženou Betty (Debra Messing) do San Francisca, s ktorou sa vzali po krátkej známosti len deň pred jeho odchodom do armády. Veľmi rýchlo zistí, že manželka jeho listy ani neotvorila a sklamaný sa pokúša nájsť nové uplatnenie ako predajca čokolády. Na služobnej ceste stretne príťažlivú mladú dámu Viktóriu, vracajúcu sa z vysokoškolského internátu na rodinnú farmu. Viktória sa mu zverí, že má strach z prísneho otca, ktorý je tvrdým zástancom tradícií a rodiny. Mladú študentku, budúcu mamičku, po romániku opustil partner, čím prináša tieň hanby na celú rodinu. Paul sa preto ponúkne sprevádzať Viktóriu ako jej nový manžel a otec dieťaťa, čomu však nie všetci v rodine uveria. Despotický otec upodozrieva mladý pár z klamstva, ktoré sa mu potvrdzuje ich odmeraným správaním. Tajné pokusy o útek Paula z farmy s veľkým úspechom narúša starý otec Don Pedro (Anthony Quinn), ktorý veľkou mierou pomôže k vzniku puta medzi mladým párom. Oslava úrody a s ňou spojená veselica ešte viac zblíži Paula a Viktóriu a pod vplyvom rodiny začína v ich lásku veriť aj predtým odmeraný otec.
V najnevhodnejšom čase, krátko po tom, ako otec Alberto súhlasí s ich svadbou v kostole, Paul napokon predsa len odíde, čo veľmi ťažko znáša práve otec Viktórie. Po nečakanom návrate Paul prichytí manželku s cudzím mužom, čo uľahčí jeho rozhodnutie vybaviť rozvod a vrátiť sa za Viktóriou. Pri návrate na farmu Paul nachádza zlomeného otca rodiny, ktorý pri roztržke spôsobí veľký požiar. Napriek veľkému úsiliu sa vinohrad zachrániť nepodarí a je tak ohrozená existencia celej farmy. Paul nachádza nepoškodený koreň, ktorý dáva nádej na záchranu generácie budovanej tradície vinohradníctva. Alberto napokon prijíma Paula do rodiny.
STS-58
STS-58 bola pätnásta misia raketoplánu Columbia. Celkovo išlo o 57. misiu raketoplánu do vesmíru. Cieľom letu bol let laboratória Spacelab SLS-2.
KVP Nováky
KVP Nováky (celý názov: Klub vodného póla Nováky) je slovenský mužský vodnopólový klub z Novák. Vznikol v roku 1953 pod názvom TJ CHZWP Nováky. Družstvo mužov postúpilo v roku 1969 do najvyššej česko-slovenskej súťaže a s výnimkou jedného ročníka sa v nej natrvalo udržalo. Je to 15-násobný majster Slovenska a 13-násobný víťaz Slovenského pohára, čo z neho robí najúspešnejší vodnopólový klub v ére samostatnosti Slovenska. V česko-slovenskej ére bol mnohonásobným medailistom najvyššej česko-slovenskej súťaže, aj keď ani raz v nej nezvíťazil. Hrá najvyššiu domácu súťaž, Pharma Group Extraligu. Okrem seniorského tímu figurujú v klube aj tímy juniorov, kadetov a žiakov.
Svoje zápasy hrá v Národnom centre vodného póla s kapacitou tribún 450 divákov, ktoré bolo postavené v roku 2006.
Úspechy
Slovenská najvyššia súťaž:
Česko-slovenská najvyššia súťaž:
Víťaz zimných majstrovstiev Česko-Slovenska:
Víťaz Slovenského pohára:
Andrej Rudavský
Andrej Rudavský (* 29. november 1933, Posada Górna, Poľsko – † 11. apríl 2016, Bratislava, Slovensko) bol významný slovenský keramikár, sochár a maliar.
V 50. rokoch študoval na umeleckopriemyslových školách v Bratislave a v Prahe, UMPRUM absolvoval v roku 1960. Po vyštudovaní sa usadil v Podunajských Biskupiciach, kde pôsobil až do svojej smrti.
Od roku 1962 bol členom Skupiny Mikuláša Galandu, známej ako „Galandovci“. Inšpiráciou pre jeho tvorbu boli ľudové motívy, národná história, mytológia, kresťanstvo.
Saint-Pierre-de-Bressieux
Saint-Pierre-de-Bressieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kolízne pravidlá
Kolízne pravidlá alebo hierarchické kritériá sú právne princípy, ktoré stanovujú prioritu a hierarchiu právnych noriem. Hoci je žiadúce konštruovať právny poriadok ako vnútorne neodporujúci si, v praxi sa nedá vyhnúť prípadom, kedy na ten istý právny vzťah dopadá niekoľko navzájom protichodných právnych noriem. V takom prípade sa uplatnia kolízne pravidlá. Aj keď sa v nich hovorí o „derogácii“, nejde o zrušenie zákona ako takého, iba sa určitá právna norma na daný prípad neaplikuje.
Ak dôjde ku kolízii medzi samotnými kolíznymi pravidlami, majú prioritu podľa tohto poradia (v zložitejších prípadoch, najmä pokiaľ ide o kolízii medzi viac ako dvoma právnymi normami však môže byť určenie priority sporné):
Belina (vrch v Cerovej vrchovine)
Belina je vrch Cerovej vrchoviny. Leží nad obcou Radzovce, približne juhovýchodne od Fiľakova.
Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hajnáčska vrchovina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Lučenec a zasahuje na katastrálne územie obce Radzovce a Belina. Najbližším sídlom sú na západnom úpätí ležiace Radzovce a severne situovaná obec Belina, východným smerom sa nachádzajú Šurice. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Cerová vrchovina.
Opis
Belina leží na okraji náhornej plošiny, ktorá v podobe horského chrbta vedie od Belinskej skaly južným smerom na Dunivú horu. Severným smerom susedí Belinská skala, východným Rakvica a Soví vrch, južným Monica  a Dunivá hora  a juhozápadným Duhár  a Tri chotáre. Masív patrí do povodia Ipľa, kde vodu odvádzajú prítoky Beliny. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z malých lokalít s nízkou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Cerovej vrchoviny, ojedinele pri dobrých podmienkach tiež Javorie, Nízke Tatry, Poľanu, Ostrôžky a Veporské a Stolické vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značený prístup, no neďalekým hrebeňom prechádza značený chodník z Beliny do sedla Monica.
Saint-Pierre-de-Chartreuse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mních (národná prírodná rezervácia)
Predmetom ochrany je: Chránené územie je zriadené na ochranu komplexu prírodných hodnôt s množstvom ojedinelých a chránených rastlín a živočíchov v esteticky pôsobivom členitom prostredí Západných Tatier na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1992
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1992 boli 10. ročníkom Majstrovstiev Ázie vo futbale medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou Ázijskej futbalovej konfederácie (AFC). Turnaj sa hral v Japonsku od 29. októbra do 8. novembra 1992. Obhajcom titulu bola.
Víťazom turnaja sa stalo 🇯🇵 vo finále zdolali Saudskú Arábiu 1:0. Na treťom mieste skončila 🇨🇳.
Kvalifikované tímy
Na turnaji sa predstavilo osem tímov ani jeden z nich nezažil debut na turnaji.
EMP
EMP resp. Emp môže byť:
Slnečnice
Slnečnice sú:
EMP Merchandising
EMP Merchandising (iné názvy: EMP Merchandising Handelsgesellschaft mbH, Large Popmerchandising a Sweden Rock Shop) je hudobný zásielkový obchod založený v Nemecku. Spoločnosť distribuuje zákazníkom štvrťročný katalóg. V správe Osnabrückej obchodnej komory z roku 2003 bola spoločnosť považovaná za najväčší nemecký zásielkový obchod heavy metalovej a hard rockovej hudby. V septembri 2018 nadobudla spoločnosť Warner Music Group od spoločnosti Sycamore Partners spoločnosť EMP.
V roku 2007 bolo spoločnosťou zamestnaných 240 ľudí. Spoločnosť EMP distribuuje hudobné CD a ďalší tovar, vrátane tričiek a nášiviek rockových a heavy metalových skupín. Spoločnosť EMP distribuuje svoje tovary v Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku, Fínsku, Taliansku, Francúzsku, Španielsku, Poľsku, Spojenom kráľovstve, Holandsku (pod názvom Large Popmerchandising) a Švédsku (pod názvom Sweden Rock Shop).
V roku 2007 bola spoločnosť ocenená cenou Echo za Trade Partner of the Year.
Michal Šimečka
Michal Šimečka, DPhil. (* 10. máj 1984, Bratislava) je slovenský politik, politológ a bývalý novinár, ktorý pôsobí ako poslanec a podpredseda Európskeho parlamentu (EP). Je zakladajúcim členom a od mája 2022 predsedom centristicko-liberálneho hnutia Progresívne Slovensko. V rokoch 20112014 pôsobil ako poradca poslancov EP Borisa Zalu (SMER-SD) a Libora Roučku (ČSSD).
Kariéra
Začínal ako novinár, keď medzi rokmi 2002 až 2004 písal pre slovenský denník SME a neskôr pre britský denník Financial Times medzi rokmi 20042006. Po štúdiu pracoval ako externý prednášajúci na Univerzite Komenského a Karlovej Univerzite.
Medzi rokmi 2011 až 2014 bol poradcom pre zahraničnú politiku poslancov Európskeho parlamentu Borisa Zalu (Smer – SD) a Libora Roučku (ČSSD), po čom sa stal výskumným pracovníkom Ústavu medzinárodných vzťahov v Prahe, kde sa venoval problematike európskej integrácie a európskej bezpečnosti. Zároveň pôsobil aj ako poradca českého ministra zahraničných vecí.
Politická kariéra
V európskych voľbách v máji 2019 bol lídrom kandidátky koalície Progresívne Slovensko a SPOLU – občianska demokracia, ktorá zvíťazila so ziskom 20,11 %. So ziskom 81 735 preferenčných hlasov bol zvolený za europoslanca. V novembri 2019 sa stal hlavným spravodajcom Európskeho parlamentu pre prípravu nového mechanizmu na ochranu demokracie a právneho štátu v členských krajinách Únie.
Vo februári 2020 bol zvolený za podpredsedu liberálnej frakcie Renew Europe.
Na sneme Progresívneho Slovenska sa 6. júna 2020 stal podpredsedom strany. Dňa 7. mája 2022 bol na sneme strany zvolený za predsedu.
V októbri 2020 plénum Európskeho parlamentu schválilo tzv. „Šimečkovu správu“ väčšinou 521 hlasov za, 152 proti a 21 poslancov sa zdržalo. Správa navrhuje komplexný nástroj pre monitoring dodržiavania právneho štátu a demokracie v členských krajinách EÚ.
Šimečka bol 18. januára 2022 zvolený za jedného zo 14 podpredsedov Európskeho parlamentu. Na funkciu ho navrhla jeho frakcia Obnovme Európu. V hlasovaní získal 494 hlasov a stal sa historicky prvým Slovákom v tejto funkcii.
7. mája 2022 bol na sneme Progresívneho Slovenska zvolený za jeho predsedu, čím nahradil Irenu Bihariovú. Ako jediný kandidujúci získal 152 hlasov zo 156.
LGBT
Michal Šimečka aktívne podporuje LGBT komunitu, a garantuje liberálny smer Progresívneho Slovenska pod jeho vedením. Podporil kampaň Dúhová stužka, keďže „Až 77% LGBT+ ľudí sa na verejnosti nedrží za ruky, pretože sa obávajú napadnutia. Aj preto som sa zapojil do kampane Dúhová stužka.“ Zároveň v roku 2021 vystúpil s príhovorom na festivale Dúhový PRIDE Bratislava.
Diskriminácia rómskych komunít v EÚ
V apríli 2022 Šimečka vyzval Radu EÚ, aby po 6 rokoch od začatia infrindžmentov proti Česku, Slovensku a Maďarsku ráznejšie zakročila proti diskriminácii Rómov v členských štátoch, kedy akcentoval zlú sociálnu situáciu a diskrimináciu Rómov vo všetkých oblastiach života a potrebu vzdelávania na prelomenie generačnej chudoby.
Zákaz výroby čajových vrecúšok obsahujúcich plasty
V decembri 2020 Šimečka v rámci skupiny europoslancov podal návrh uznesenia o zákaze výroby čajových vrecúšok obsahujúcich plasty. Návrh uznesenia nie je záväzný, ale vyjadruje názor väčšiny parlamentu a obsahuje nezáväznú výzvu Európskej komisii, aby konala.
Saint-Pierre-de-Chérennes
Saint-Pierre-de-Chérennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krajíček (priezvisko)
Krajíček je (o význame pozri krajíček) je české a slovenské priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v Novom Meste nad Váhom, Žiline a v Bratislave. V Česku je najrozšírenejšie v Prahe a v Brne.
Známi nositelia
Pozri v článku Krajíček.
Nedeľná škola
Nedeľná škola bol druh výchovno-vzdelávacieho zariadenia, ktorý fungoval v Uhorsku v 19. storočí. Jeho cieľom zvyšovať gramotnosť a vzdelanostnú úroveň ľudu, najmä chudobnejších sociálnych vrstiev. Existovali dva typynižší sa zameriaval na odstraňovanie negramotnosti, vyšší poskytoval už základné poznatky z prírodovedy, zdravotníctva, techniky, poľnohospodárstva, dejín a vyšších počtov. Nedeľné školy zakladali a viedli farári, učitelia či študenti a navštevovali ich predovšetkým dospelí, hlavne remeselníci, obchodníci a roľníci.
Prvú nedeľnú školu na území Slovenska založil rímskokatolícky farár Michal Rešetka v Hornej Súči v roku 1834. Veľkú pozornosť nedeľným školám venovali štúrovci (najmä Ľudovít Štúr a Jozef Miloslav Hurban), ktorí ich funkciu spájali so šírením slovenského národného hnutia (pozri formovanie moderného slovenského národa) a abstinentizmu (pozri spolok miernosti). Hlavne ich pričinením už v roku 1842 v slovenskom etnickom prostredí pôsobila široká sieť nedeľných škôl (Hlboké, Veľká Divina, Zemianske Podhradie, Pešť a i.). Počas revolúcie v rokoch 18481849 väčšina z nich zanikla a po revolúcii sa obnovila len malá časť. V tomto období sa vo sfére nedeľných škôl najviac angažovali Ivan Branislav Zoch, Samuel Ormis a Daniel Gabriel Lichard, ktorý sa snažil o rozvoj hospodárskych nedeľných škôl. Postupný zánik nedeľných škôl súvisel s tým, že štát na seba prevzal väčšie právomoci v oblasti vzdelávania.
Slovenské lučobné závody
Slovenské lučobné závody a.s. Hnúšťa (-názov od roku 1992; 1989 - 1992: Slovenské lučobné závody, š. p., Hnúšťa; 1966-1989: Slovenské lučobné závody, n. p. ; skr. SLZ) bol podnik v Hnúšti so zameraním na výrobu dreveného uhlia, chemických produktov, neskôr gumárensky priemysel a vojenskú výrobu.
Spoločnosť bola pred rokom 1989 najväčším závodom v okrese Rimavská Sobota, zamestnávala až 2400 ľudí (1985).
Názov
Slovo lučobný je zastarané slovo, ktoré znamená chemický. Je to prídavné meno od slova lučba, ktoré je starším slovenským ekvivalentom slova chémia; bolo prevzaté z češtiny.
Do druhej svetovej vojny
Podnik bol založený v roku 1876 ako železiarsky podnik.
Areál bývalých železiarní odkúpil Dr. Eugen Blasberg z Düsseldorfu a v roku 1924 v ňom spustil chemickú výrobu. Podnik dostal názov Rimavsko-dolinský lučobný priemysel - Dr. Blasberger a spol.. Nosným programom bola suchá destilácia dreva, teda výroba drevného uhlia. Vedľajšími produktmi, ktoré vznikali pri destilácii, boli acetón, butylacetát, decht a ocot. Vlastníkom podniku bol od roku 1927 nemecký podnik I. G. Farben a od roku 1938 Česká banka Union.
Obdobie 1945 - 1989 (národný podnik)
V roku 1945 bola továreň znárodnená a premenovaná na Lučobné a farmaceutické závody, n. p., Likier. V roku 1958 bola továreň začlenená do národného podniku Chemické závody W. Piecka v Novákoch. Od roku 1966 bola továreň znova samostatným podnikom a dostala názov Slovenské lučobné závody (presnejšie názvy pozri v úvode článku).
Po roku 1945 bola v závode spustená aj výroba lakov a farieb, postupne sa pridávala aj výroba formaldehydu, cementačných práškov a čistých chemikálií. V rokoch 1958-1960 došlo k výraznej modernizácii podniku. V 70. a 80. rokoch 20. storočia pribudli do portfólia SLZ aj výrobky z gumy. Nové haly pre gumárenskú výrobu sa začali stavať v roku 1978 a postupne sa tu vyrábali rôzne tesnenia, dušové a bezdušové ventily, domové rohože a autorohože. Spoločnosť začala produkovať aj zvláštnu vojenskú výrobu – licencované filtre do ochranných masiek s majoritným odbytom do Sovietskeho zväzu.
Po roku 1989 (akciové spoločnosti)
V rámci privatizácie bol v roku 1992 podnik rozdelený na podniky Slovenské lučobné závody a. s. Hnúšťa a Technická guma a.s. Hnúšťa. Prvý podnik mal v roku 1992 1700 zamestnancov a druhý 500 zamestnancov. Výroba oboch podnikov však upadala. Najdlhšie vydržala výroba drevného uhlia.
Základné imanie podniku Slovenské lučobné závody a. s. bolo v roku 2003 458 mil. slovenských korún.
Na spoločnosť Slovenské lučobné závody bol v roku 1999 vyhlásený konkurz a z obchodného registra bola vymazaná k 15. marcu 2019; na spoločnosť Technická guma bol konkurz vyhlásený v roku 2002 a z obchodného registra bola vymazaná k 2. júnu 2010.
Dnes na území závodov mesto vytvorilo priemyselný park pre zahraničných investorov.
Saint-Pierre-de-Méaroz
Saint-Pierre-de-Méaroz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HK Prešov
HK Prešov (predtým TJ ZVL Prešov) bol slovenský hádzanársky klub žien, ktorý sídlil v Prešove. Vznikol pod názvom TJ ZVL Prešov v roku 1973. Je to 4-násobný majster Česko-Slovenska z rokov 1984, 1986, 1987 a 1989. Niekoľkokrát účinkoval v európskych súťažiach, v ktorých sa najvýraznejšie zapísal postupom do semifinále Európskeho pohára majstrov. Klub zanikol v roku 2005.