cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostol svätého Juraja (Stará Halič)
Zariadenie
Mobiliár sa prevažne datuje do prvej polovice 18. storočia. Hlavný oltár bol barokový, nadstavcového typu a pochádzal z roku 1735 a je nahradený neogotickým z roku 2009. Uprostred stĺpovej oltárnej architektúry je obraz sv. Juraja. Po bokoch a v interkolumniách (priestory medzi stĺpmi) sú umiestnené barokové plastiky sv. Šebastiána, Petra, Pavla apoštolov a evanjelistu sv. Jána. Bočný oltár panny Márie Pasovskej je tiež barokový a pochádza z roku 1718. Uprostred oltára s dvoma točenými stĺpikmi s viničom je obraz Madony a v nadstavci je obraz sv. Ignáca z Loyoly. Ďalší bočný oltár Piety je pseudobarokový z 19. storočia s obrazom Sedembolestnej Panny Márie. Po bokoch oltára sú umiestnené plastiky sv. Veroniky a Márie Magdalény. Kazateľnica je tiež pseudobaroková a pochádza zo začiatku 20. storočia. Nachádza sa tu kamenná krstiteľnica zo 17. storočia. Tiež je tu neskoro-baroková svätenica, ktorá pochádza z roku 1793. Ďalej sa v kostole nachádza voľne stojaca rokoková socha Panny Márie s Ježiškom. Je to ľudová polychrómová drevostavba z konca 18. storočia, odetá v súvekom odeve. Monštrancia je baroková z roku 1712.
Zvonica
Pri kostole sa v rámci ohradenia nachádza drevená renesančná zvonica. Je situovaná na sever od kostola. Zvonice boli osobitne výraznou a dôležitou skupinou stavieb v dejinách sakrálneho staviteľstva na Slovensku a táto zvonica patrí k najkrajším dielam domácich tesárskych majstrov Slovenska. Bola postavená mlynárom Jánom Polónim v roku 1673. Skladá sa z drevenej konštrukcie v podobe zrezaného ihlana pokrytého šindľom. V jeho vrchole je arkádová ochodza. Veža je zastrešená šindľovým ihlanom s malou cibuľou. Vo veži sa nachádza gotický zvon pravdepodobne z 15. storočia a ďalšie zvony z roku 1924. Zvonica slúžila okrem cirkevných účelov aj na oznamovacie, napríklad pri požiaroch, vojnových nebezpečenstvách a iných mimoriadnych udalostiach. Na stavbe zvonice nebol pôvodne použitý ani jeden klinec.
Maľby
Odkrylo sa niekoľkých konsekračných krížov, ukrižovanie na severnej strane svätyne a niekoľko ďalších obrazov.
Nie je isté či v kostole maľoval taliansky maliar, alebo regionálny umelec školený v severnom Taliansku. Stretávame sa tu s umeleckým vzťahom k nástenným maľbám vo Furlansku.
Zaujímavosť - charakteristika kostolov tohoto typu
Kostol sv. Juraja v Starej Haliči je ukážkovým príkladom integrácie gotickej a ľudovej architektúry. Napriek svojej jednoduchosti a vďaka unikátnej kombinácii ľudovej architektúry, talianskych maliarskych vplyvov a zručnosti domácich majstrov sa tento kostol spolu so zvonicou radia k najvýznamnejším pamiatkam tohto druhu na Slovensku. Uplatňoval sa v nich lomený oblúk aj polygonálna apsida, ale svojou hmotnosťou foriem sa veľmi neodlišovali od románskych stavieb. Lode mali spočiatku rovnú nezaklenutú povalu. Strecha bola často vysoká šindľová a bez veže. Funkciu veže preberali dominantné drevené zvonice. Okná a vchody s lomenými oblúkmi boli malé. Svätyňu oddeľoval od lode obdĺžnikového pôdorysu, jednoducho z muriva vykrojený polkruhový alebo mierne lomený víťazný oblúk. Svätyňa bola sklopená buď valenou, krížovou alebo rebrovou klenbou nad polygonálnym pôdorysom. Hmotnosť stien čiastočne odľahčovali fresky v interiéri. Nástenné maľby znázorňujú náboženské výjavy a pomer ľudu k vládnucej triede a cirkevnej hierarchii. Ornamentika používaná na dreve sa taktiež uplatnila aj na kamenárskych detailoch. Tieto kostoly bývali jedinými murovanými stavbami na dedine. Vybudované zvyčajne na vyvýšenom mieste s ochrannými múrmi, takže zároveň slúžili obyvateľstvu ako útočisko v nebezpečenstve.
Herny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Haľko (mladší)
Mons. prof. ThDr. Jozef Haľko, PhD. (* 10. máj 1964, Bratislava) je rímskokatolícky pomocný biskup Bratislavskej arcidiecézy, titulárny biskup biskupstva Serra, profesor cirkevných dejín na RKCMBF UK v Bratislave a historik.
Životopis
Narodil sa 10. mája 1964 v Bratislave ako vnuk kňaza Jozefa Haľka, prvého gréckokatolíckeho farára v Bratislave. Po gymnáziu študoval na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. Po viacnásobnom neprijatí na bohosloveckú fakultu v socialistickom režime začal pracovať ako robotník v Bratislavských vodárňach a pracoval aj ako vychovávateľ v Ústave sociálnej starostlivosti.
V roku 1990 začal študovať na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte UK (RKCMBF) v Bratislave, štúdium dokončil na Pápežskej univerzite Svätého Kríža (Santa Croce) v Ríme. Dňa 4. júla 1994 bol vysvätený za kňaza Mons. Jánom Sokolom, trnavským arcibiskupom metropolitom v Katedrále sv. Jána Krstiteľa v Trnave.
Dňa 1. októbra 1997 stal sa kaplánom v Bratislave v Dóme sv. Martina a bol poverený pastoráciou maďarsky hovoriacich veriacich. Tiež začal pôsobiť ako vedúci Katedry cirkevných dejín Rímskokatolíckej Cyrilometodskej bohosloveckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Písal scenáre pre Slovenskú televíziu, komentoval prenosy svätých omší napríklad v Slovenskom rozhlase z Vatikánu alebo v TV Noe, publikoval články v odborných časopisoch a pravidelne prispieval pre slovenské Radio Vaticana.
V roku 2000 obhájil doktorskú dizertačnú prácu z cirkevných dejín na Pápežskej univerzite Svätého Kríža v Ríme, v roku 2006 sa stal docentom Katedry cirkevných dejín na RKCMBF UK. Od roku 2008 viedol mediálny odbor novovzniknutej Bratislavskej arcidiecézy, kde súčasne pôsobil ako jej hovorca. V roku 2009 bol pápežom Benediktom XVI. vymenovaný za Monsignora - kaplána Jeho Svätosti.
V rokoch 2009 a 2010 koordinoval výskum podzemia svätyne Katedrály svätého Martina, ktorý vyústil do identifikácie hrobu kardinála Petra Pázmánya.                         Dňa 21. februára 2013 predniesol inauguračnú prednášku na tému ''Výskum podzemia svätyne Katedrály sv. Martina v Bratislave a identifikácia hrobu kardinála Petra Pázmánya'' a následne vedecká rada Univerzity Komenského svojim rozhodnutím schválila návrh vedeckej rady RKCMBF na vymenovanie za profesora v odbore katolícka teológia. Prezident Slovenskej republiky Ivan Gašparovič ho vymenoval za profesora 26. novembra 2013.
Dňa 31. januára 2012 bol pápežom Benediktom XVI. vymenovaný za prvého pomocného biskupa Bratislavskej arcidiecézy a titulárneho biskupa biskupstva Serra. Biskupskú vysviacku prijal 17. marca 2012 v Katedrále sv. Martina v Bratislave z rúk hlavného svätiteľa bratislavského arcibiskupa metropolitu Mons. Stanislava Zvolenského, hlavných spolusvätiteľov apoštolského nuncia na Slovensku Mons. Maria Giordanu a emeritného prefekta Kongregácie pre evanjelizáciu národov Mons. Jozefa kardinála Tomka. Dňa 21. marca 2012 bol vymenovaný za generálneho vikára Bratislavskej arcidiecézy.
V rámci Konferencie biskupov Slovenska je predsedom Rady pre Slovákov v zahraničí a Rady pre migrantov a utečencov. Od novembra 2012 je delegátom KBS pri COMECE (Rada Európskych biskupských konferencií).
Biskup Jozef Haľko je aktívny na sociálnych sieťach Facebook a Youtube s názvom Biskup Jozef Haľko - oficiálna stránka. Každý týždeň zverejňuje video tzv. Na minútku, krátke zamyslenie nad úryvkom evanjelia nasledujúcej nedele, zdieľa taktiež svoje aktivity z pastorácie doma i v zahraničí, udalostí z Cirkvi, ako aj historické zaujímavosti z dejín Katolíckej cirkvi.
Kritika a petícia na podporu biskupa
V januári 2022 na svojom Facebookovom profile vo videu po pozeraní prvého dielu seriálu Priznanie na RTVS sa vyjadril ohľadne homosexuálnych scén v tomto seriáli. Prirovnal bozkávanie a prejav lásky dvoch žien v seriáli k marxistickej ideologickej propagande a manipulácii. Seriál ďalej nazval “homosexuálnou propagandou” a dodal, že môže byť pre mládež „veľmi škodlivý až devastačný“. Homosexuálnu orientáciu vo svojom vyjadrení viackrát nazval „problémom“. Dodal, že prejavy lásky medzi homosexuálnymi pármi na obrazovku nepatria: „Som presvedčený o tom, že ani jediná z osôb, ktorá ma v minulosti s takýmto problémom vyhľadala, by nesúhlasila s tým, aby sa problematika takýmto spôsobom prezentovala“. Na základe jeho vyjadrení čelil Jozef Haľko kritike niekoľkých politikov (SAS, PS) a niektorých médií. Na základe tejto kritiky sa postavila za biskupa Haľka Aliancia za rodinu. a spustili petíciu na podporu biskupa. Výrokmi v tomto videu si vyslúžil nomináciu v ankete Homofób roka 2021, ktorú organizuje Inštitút ľudských práv a umiestnil sa v nej na 4. mieste.
June Carterová Cashová
Valerie June Carterová Cashová (* 23. jún 1929† 15. máj 2003) bola speváčka, tanečníčka, skladateľka a herečka amerického pôvodu. Svoju kariéru začala vystupovaním spolu s Carter Family. June bola taktiež druhou manželkou speváka Johnnyho Casha. Pred svadbou s Cashom vystupovala pod menom June Carter.
Začiatky
June Carterová Cashová, rodená Valerie June Carterová, pochádzala z mesta Maces Spring v štáte Virgínia. Jej rodičmi boli Maybelle Carterová a Ezra Carter. June s country hudbou vyrastala a spolu so skupinou Carter Family vystupovala od roku 1939, ešte ako desať ročná. V marci 1943, keď Carter family skončila zmluva s WBT rádiom, Maybelle Carter s manželovou podporou vytvorila novú skupinu, Mother Maybelle & the Carter Sisters, v ktorej účinkovali June spolu s jej sestrami Helen a Anitou. Táto novovytvorená skupina mala premiéru 1. júna 1943 v rádiu WRNL v Richmonde, v štáte Virgínia. Koncom roku 1945 sa k nim pridali aj Doc Addington a Carl McConnell (brat a bratanec Maybell), ktorí dovtedy vystupovali pod názvom "The Virginia Boys". June v tom čase mala 16 a moderovala v rádiu spolu s Kenom Allynom. Taktiež nahrala niekoľko reklám pre rôzne spoločnosti a obchodné reťazce. Sestry Carterové spolu s matkou, Docom a Carlom počas nasledujúceho roku (1946) vystupovali vo Virgínii, Marylande, Delaware a Pensylvánii. June sa s odstupom času vyjadrovala v tom zmysle, že síce nemala toľko hudobného nadania ako jej sestry, no jej talent spočíval v komédii. Čerešničkou na torte všetkých vystúpení bola Junina komediálna scénka s názvom Aunt Polly. Carl McConnell vo svojom memoáre napísal "June bola rodený klaun, ak také niečo vôbec existuje." V tomto období June navštevovala strednú školu. (John Marshall High School)
Koncom roku 1946 Doc a Carl opustili hudobný biznis. Maybelle a jej dcéry sa presunuli do rádia WRVA v Richmonde, neskôr do WNOX v Knoxville, kde stretli Cheta Atkinsa. Ten vtedy vystupoval so skupinou Homer & Jethro.
V roku 1949, sa Mother Maybelle & The Carter Sisters so zvyškom rodiny a svojim hlavným gitaristom Chetom Atkinsom presťahovali do Springfieldu, Missouri. Pravidelne vystupovali v rádiu KWTO. Ezra "Eck" Carter, Maybellin manžel a manažér skupiny, medzitým odmietol niekoľko ponúk z Grand Ole Opry (pozn. koncert country hudby organizovaný na týždennej báze v Nashville, Tennessee. Show sa vysiela aj v rádiu a je najdlhšie vysielanou americkou rádiovou reláciou). Organizátori Grand Ole Opry totiž nechceli Atkinsovi povoliť vystupovať spolu so skupinou. Štúdioví hudobníci vystupujúci pre Opry zo strachu pred Atkinsom vytvárali tlak na organizátorov. Atkins mal reputáciu vynikajúceho gitaristu a pre ostatných mal byť príliš veľkou konkurenciou. Nakoniec v roku 1950 manažment Opry povolil Atkinsovi vystupovať so skupinou. Carterovci tu spoznali Hanka Williamsa a Elvisa Presleyho. June tu prvýkrát stretla Johnnyho Casha.
June a jej sestry spolu s Maybelle a ich tetou Sarou v 60. a 70. rokoch vystupovali pod názvom The Carter Family.
Významné momenty v kariére
June Carterová Cashová je známa hlavne ako speváčka a skladateľka. Režisér Elia Kazan ju v roku 1955 videl vystupovať na Grand Ole Opry a navrhol jej štúdium herectva. V New Yorku (v hereckej škole Neighborhood Playhouse) študovala spolu s Lee Strasbergom a Sanfordom Meisnerom. Neskôr hrala napríklad vo filme Roberta Duvalla z roku 1998 - Apoštol, či v seriáli Doktorka Quinnová.
Ako speváčka vystupovala June v začiatkoch so svojou rodinou, potom sólo a neskôr aj so svojim manželom. Ako sólo umelkyňa mala v 50. rokoch úspech s piesňami ako „Jukebox Blues“ a „No Swallerin' Place“, kde je autorom Frank Loesser. June tejto piesni dodala svojimi prehnanými nádychmi komediálny efekt. V 60. rokoch nahrala medzi inými aj úspešnú pieseň „The Heel“.
Jej spolupráca s Johnnym Cashom sa začala niekoľko rokov pred ich svadbou. V roku 1963 sa autorsky podieľala na skladbe „Ring of Fire“, údajne inšpirovanou jej citmi k Johnnymu (pieseň prvýkrát nahrala Anita Carter, až neskôr Johnny Cash). Prvá Cashova manželka Vivian vo svojej knihe I walked the line, vydanej v roku 2007 tvrdí, že jediným autorom piesne je Johnny a June iba uviedol ako spoluautorku, pretože jej chcel finančne pomôcť. Ďalej Vivian v knihe uvádza, že „Ring of Fire“ (Ohnivý kruh) má reprezentovať istú časť ženského tela. Curly Lewis v tejto knihe hovorí zase o tom, že Johnny Cash a Merle Kiglore napísali „Ring of Fire“ spoločne. Navyše uviedli ako autorku aj June, pretože Johnny nechcel, aby práva na pieseň pri rozvode dostala jeho vtedajšia manželka Vivian, keďže sa už vtedy vedelo o jeho afére s June.
Prvou významnou štúdiovou nahrávkou June a Johnnyho bol ich duet „It Ain't Me Babe“ z roku 1964, (zložil Bob Dylan) ktorý sa objavil na Cashovom albume Orange Blossom Special. V roku 1967 mala dvojica úspech s hitom „Jackson“, a ďalej nasledoval spoločný album Carryin' On with Johnny Cash and June Carter. June pokračovala v nahrávaní a koncertovaní s Johnnym po zvyšok života. Nahrali mnoho spoločných duetov a June tiež pravidelne vystupovala v The Johnny Cash Show v rokoch 1969-1971. S manželom nahrali ešte jeden spoločný album Johnny Cash and His Woman, ktorý vyšiel v roku 1973.
Hoci vystupovala v mnohých piesňach a s Cashom si delila aj zisky z niektorých jeho albumov, samotná June nahrala iba tri sólo albumy: Appalachian Pride (1975), Press On (1999) a Wildwood Flower (2003, vydaný po jej smrti). Producentom posledného albumu je syn June a Johnnyho - John Carter Cash. Appalachian Pride je jediným z albumov, kde nevystupuje Johnny Cash. Press On obsahuje pieseň „Ring of Fire“ naspievanú June v originálnom aranžmá.
Súkromie
June bola vydatá trikrát a s každým manželom mala jedno dieťa. Všetky jej deti sa venujú country hudbe.
Jej prvým manželom bol spevák Carl Smith (od roku 19521956). Spolu zložili pieseň „Time's A-Wastin'“. Ich spoločná dcéra Rebecca Carlene Smith, známa aj ako Carlene Carter, je country hudobníčkou.
Druhý manžel (od roku 19571966), Edwin "Rip" Nix, bol futbalistom, policajtom a automobilovým pretekárom. S ním mala June v roku 1958 dcéru Rosannu Lea. Rosie Nix Adams bola country/rocková speváčka. V októbri 2003 Rosie vo veku 45 tragicky zahynula na otravu oxidom uhoľnatým.
June a Carter Family vystupovali nekoľko rokov spolu s Johnnym Cashom. Počas živého vystúpenia v London Ice House v Kanade (r. 1968), požiadal Johnny June o ruku. Vzali sa 1. marca toho roku a zostali manželmi do smrti. Ich spoločný syn John Carter Cash je hudobník, skladateľ a producent.
V roku 1970 sa vtedy budúci americký prezident Jimmy Carter (vzdialený bratanec June) zoznámil s June a Johnnym. Ich priateľstvo trvalo dlhé roky a v jednom zo svojich prejavov v roku 1977 Jimmy Carter spomenul, že June je jeho vzdialená sesternica z otcovej strany.
June venovala za svojho života veľa času charitatívnej činnosti a aj s manželom prispeli napríklad na vybudovanie dediny v Barrett Town na Jamajke.
Smrť
June zomrela 15. mája 2003 v Nashville, Tennessee vo veku 73 rokov, v spoločnosti Johnnyho Casha, za ktorého bola vydatá 35 rokov. Johnny nasledoval June o štyri mesiace. June, Johnny a Rosie Nix Adams (dcéra June z jej druhého manželstva) sú pochovaní spolu v Hendersonville, Tennessee.
Gürbey İleri
Gürbey İleri (* 13. február 1988, Istanbul, Turecko) je turecký televízny herec. Na Slovensku je známy zo seriálov Sultán a Kúsok zo mňa.
Pozemný hokej na Panamerických hrách 2011
Pozemný hokej na Panamerických hrách 2011 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011. Konal sa v Guadalajare, v Mexiku od 19.29. októbra 2011, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1967, a toto bolo jeho 12. vydanie. Zápasy sa odohrali na hokejovom štadióne Estadio panamericano de hockey, ktorý má kapacitu 1 870 divákov a ktorý je súčasťou športového komplexu Unidad Deportiva Revolución en Guadalajara. V mužskej kategórii zvíťazila 🇦🇷 po výhre nad 🇨🇦. Vo finále ženskej kategórie zvíťazilo 🇺🇸 nad doterajším jediným víťazom hokejového turnaja na Panamerických hrách🇦🇷.
Semenárska ulica
Semenárska ulica je ulica:
Zajac (súhvezdie)
Zajac (Lepus) je súhvezdie ležiace južne od súhvezdia Orión, ktoré možno reprezentuje zajaca, na ktorého Orión poľuje. Bolo jedným zo 48 Ptolemaiových súhvezdí a je aj jedným z 88 súhvezdí modernej astronómie.
Mytológia
Toto malé súhvezdie zimnej oblohy mytologicky súvisí s jeho susediacim súhvezdím – Oriónom. Zajace boli totiž podľa povesti Oriónova obľúbená korisť. Preto sa nachádza pri Oriónovych nohách a pred Veľkým psom. Umiestnil ho tam vraj sám Hermes, posol bohov. Podľa iného mýtu je vraj Zajac spomienka na ľuďmi zavinené premnoženie zajacov na ostrove Leros. Zajace ničili úrodu a tým spôsobili hlad obyvateľstva. Napokon ich ostrovania odstránili z ostrova. Egypťania videli v Oriónovi boha Osirisa (Usira) a Zajac bol Osirisovym člnom. Arabi si zase na tomto mieste predstavovali „obrovu stoličku“ čiže Oriónovu. Sťahovavé národy z vyprahnutých púští v nich zase videli štyri smädné ťavy na brehu nebeskej rieky (Mliečnej cesty).
Hviezdy
α Leporis má zriedkavejšie používaný arabský názov Arneb, čo znamená „zajac“. Je to nadobor magnitúdy 2,58 vzdialený od Zeme vyše 900 svetelných rokov. Okrem neho je v súhvezdí už len jedna hviezda jasnejšia ako tretia magnitúda a tou je β Nihal. Nihal je viacnásobná hviezda.
Žiarivá energia
Žiarivá energia alebo energia žiarenia je energia elektromagnetického žiarenia, ktorá sa uvoľňuje zo žiariaceho telesa pri emisii kvánt žiarenia. Charakterizuje ju vlnová dĺžka žiarenia: každé kvantum žiarenia nesie energiu
Zajac (súhvezdie)
Hviezdy
Dvojhviezdu γ Leporis dokáže ľahko rozlíšiť aj poľný ďalekohľad. Jej zložky tvoria fyzickú dvojhviezdu a sú k nám pomerne blízko, len 27 ly. Náročnými dvojhviezdami na rozlíšenie sú iota Leporis a kappa Leporis. Lambda Leporis je členkou asociácie Orion OB1. Mí Lep patrí medzi takzvané ortuťno-horčíkové hviezdy. Zaujímavým objektom je krvavočervená premenná hviezda R Leporis východne od hviezdy mí. Je to dlhoperiodická premenná s periódou zmien jasnosti 430 – 432 dní.
Žiarivá energia
kde h\,\! je Planckova konštanta, c\,\! rýchlosť svetla, \lambda\,\! vlnová dĺžka a \nu\,\! frekvencia žiarenia.
Zajac (súhvezdie)
Objekty
Guľová hviezdokopa M79 leží v južnej časti súhvezdia. Je bohatá na hviezdy a má magnitúdu 8,4. V tom istom zornom poli ako hviezdokopa sa nachádza trojhviezda Herschel 3752. NGC 2017 predstavuje kompaktnú skupinu hviezd, ktorá však nie je skutočnou hviezdokopou. Planetárna hmlovina IC 418 na severe Zajaca je známa ako hmlovina Spirograf.
Jan Svatopluk Presl
Jan Svatopluk Presl (* 4. september 1791, Praha – † 6. apríl 1849, Praha) bol český prírodovedec, profesor zoológie a mineralógie na univerzite v Prahe
Spoluzakladal českú odbornú terminológiu početných vedných oborov, najmä v mineralógii, chémii, zoológii a botanike. Zaviedol dvojslovné pomenovanie anorganických zlúčenín a rozlišovanie oxidačného čísla pomocou prípon (v jeho pôvodnom systéme bolo však prípon len 5). V roku 1821 sa podieľal na založení prvého česky písaného vedeckého časopisu Krok, na ktorom ďalšom vydávaní sa neskôr podieľal.
Boris Tadić
Boris Tadić (v srbskej cyrilike Борис Тадић; * 15. január 1958, Sarajevo) je srbský politik a bývalý prezident Srbska. Bol zvolený vo voľbách 27. júna 2004 a do funkcie nastúpil 11. júla 2004; pričom funkčné obdobie prezidenta sú 4 roky. De facto bol znovuzvolený na päťročné obdobie vo februári 2008. Tadić bol ministrom spojov Federatívnej republiky Juhoslávia a ministrom obrany Srbska a Čiernej Hory.
Pôvodným povolaním je psychológ a profesor na Belehradskej univerzite. Tadić vstúpil do Demokratickej strany v roku 1990, v roku 2004 bol zvolený predsedom strany, vystriedal zavraždeného premiéra Zorana Djindjića.
Tadić je prozápadne orientovaný politik, podporuje členstvo Srbska v Európskej únii ako aj dobré vzťahy s Ruskom a USA.
Krokodíl
Krokodíl môže byť:
Krokodíly môže byť:
Wahpeton (Severná Dakota)
Mesto leží v oblasti Veľkých prérií, na hranici s Minnesotou, na pravom brehu rieky Red River oproti mestu Breckenridge. V meste sa nachádza zoologická záhrada Chahinkapa Zoo.
Životnosť
Životnosť môže byť:
I Love It
„I Love It“ je skladba švédskej synthpopovej dvojice Icona Pop v spolupráci s britskou hudobníčkou Charli XCX. Bola vydaná vo Švédsku v máji 2012 vo forme digital download. Skladba sa objavila na ich debutovom štúdiovom albume Icona Pop, rovnako ako na EP Iconic a medzinárodnom albume This Is... Icona Pop. Skladba vstúpila do rebríčka Sverigetopplistan na 48. mieste a dosiahla až 2. miesto.
V USA sa skladba dostala na 7. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 a následne bol album/singel certifikovaný na dve platinové platne od RIAA za predaj viac ako 2 miliónov kusov.
Skladba bola použitá v soundtracku videohry Need for Speed: Most Wanted (2012) a v reklame na Samsung Galaxy S4.
Hertzing
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Gervais-les-Bains (obec)
Saint-Gervais-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wahpeton (Iowa)
Wahpeton je sídlo v Spojených štátoch amerických, na severe štátu Iowa. Je súčasťou Dickinson County, má rozlohu a žije tu 462 obyvateľov (2000).
Wahpeton leží v rekreačnej oblasti, zvanej Iowa Great Lakes, v meste je situovaný Gull Point State Park.
Coulmier-le-Sec
Coulmier-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Životnosť (kozmonautika)
Životnosť je časový úsek existencie umelej družice za definovaných podmienok. Životnosť umelej družice na obežnej dráhe určenej elementmi dráhy závisí predovšetkým od výšky perigea, potom od rozmerov družice vzhľadom na brzdiaci účinok hmotného prostredia atmosféry.
Priemerná životnosť družice vo výškach je niekoľko hodín, vo výškach  niekoľko dní, okolo  niekoľko mesiacov, pri  niekoľko rokov, pri  tisícročia a vo výškach polomeru Zeme milióny rokov, vyššie môžu družice jestvovať neobmedzene dlho. Čas aktívnej činnosti družice (t. j. práce prístrojov) sa nazýva aktívna životnosť.
NGC 7418
NGC 7418 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. augusta 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Ganymedes
Ganymedes môže byť:
Stará bieloruština
náhľad|Fráza «рꙋскй єзыкь» [Stará bieloruština] z litovského štatútu z roku 1588 Stará bieloruština (iné názvy pozri nižšie) bol historický východoslovanský jazyk, ktorým hovorili (a najmä písali) od 14./15. storočia do 18. stor. (v užšom ponímaní len v 16.-17. stor.) predkovia dnešných Ukrajincov, Rusínov a Bielorusov. Používal sa ako kancelársky jazyk na východných územiach Poľsko-litovskej únie, na území Litovského veľkokniežatstva.
Išlo o zmiešaninu bieloruských, ukrajinských, poľských a cirkevnoslovanských vplyvov. Jazyk sa používal ako alternatíva k cirkevnej slovančine. Vyvinul sa zo starej východnej slovančiny (=starej ruštiny).
Názvy
Súdobý názov bol руски езыкъ - ruski jezyk, čiže "ruský/rusínsky/ruténsky jazyk". V niektorých textoch sa označuje ako prosta(ja) mova, čiže "jednoduchý jazyk".
Jeho dnešné názvy sú: Poznámka: Názov starobieloruský jazyk alternatívne (t.j. u niektorých autorov) označuje vývojovú fázu bieloruštiny do 14. storočia, čiže vývojovú fázu bieloruštiny ako súčasti (či synonyma) starej východnej slovančiny (=starej ruštiny). Podobne názov staroukrajinský jazyk alternatívne označuje vývojovú fázu ukrajinčiny do 14. storočia, čiže vývojovú fázu ukrajinčiny ako súčasti (či synonyma) starej východnej slovančiny (=starej ruštiny).
Odlišnosť medzi starou bieloruštinou a ruštinou
Ako sa postupne východná Európa oslobodila v 14. storočí spod tatárskej okupácie, nárokovali si štyri kniežatá titul veľkovojvodu nad územím. Dvaja z nich si začali pripájať východoslovanské územia, jeden sídlil v Moskve, druhý vo Vilniuse. Tieto aktivity mali za následok vznik dvoch hlavných štátov – Moskovského veľkokniežatstva (z neho sa neskôr vyvinulo Rusko) a Litovského veľkokniežatstva (pokrývalo územie dnešného Bieloruska, Ukrajiny a Litvy, neskôr sa spojilo s Poľskom a vznikla Poľsko-litovská únia). V oboch štátoch sa nadviazalo na používanie literárneho jazyka Kyjevskej Rusi, ale vďaka obrovskému poľskému vplyvu na západe a cirkevnoslovanského vplyvu na východe sa vyvinul na dva odlišné jazyky: (starú) bieloruštinu v Litve a (starú) ruštinu v Moskve.
Pokračovanie poľského vplyvu
Od vzniku Lublinskej únie v roku 1569 sa južné územia Litovského veľkokniežatstva (dnešná Ukrajina) dostali pod priamu správu poľskej koruny, kým sever (dnešné Bielorusko a Litva) si udržal samosprávu. Malo to za následok rozdiely týkajúce sa statusu starej bieloruštiny ako úradného jazyka a veľkosti poľského vplyvu na tento jazyk. Hoci sa v oboch častiach únie obývaných východnými Slovanmi stará bieloruština dostala na úroveň lingua franca, bola čoraz častejšie nahrádzaná poľštinou ako jazykom literatúry, náboženstva a úradných dokumentov.
Nové národné jazyky
So začiatkom romantizmu v 19. storočí vystúpili do popredia bieloruština a ukrajinčina, ktoré sa vyvinuli z nárečí starej bieloruštiny. Medzitým si ruština udržala časť vyššieho cirkevnoslovanského slovníka, takže v súčasnosti sú najvýraznejšie lexikálne rozdiely medzi ruštinou na jednej strane a bieloruštinou a ukrajinčinou na druhej strane vo väčšom počte cirkevnoslovanských prvkov v ruštine a polonizmov v ukrajinčine a bieloruštine.
Prerušenie literárnej tradície bolo obzvlášť drastické pri bieloruštine: v Poľsko-Litovskej únii poľština rozsiahlo nahrádzala starú bieloruštinu v administratíve a literatúre. K tomu počas 13-ročnej vojny s Moskvou (1654-1667) približne 50 % Bielorusov bolo vyvraždených. Mestá a školstvo boli zničené. Odvtedy bieloruština prežívala iba ako vidiecky hovorový jazyk bez písomnej literárnej tradície až do polovice 19. storočia.
Na rozdiel od Bielorusov a východných Ukrajincov, západní Ukrajinci, ktorí žili v Rakúsko-Uhorsku, si udržiavali nielen meno Ruténi (Rusíni), ale mali oveľa viac cirkevnoslovanských prvkov v jazyku.
Zhruba od roku 1800 sa zo starobieloruského jazyka vyvinuli 3 súčasné jazyky: bieloruština, ukrajinčina a rusínčina.
Marvejols (kantón)
Marvejols je francúzsky kantón v departemente Lozère v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho 11 obcí.
Rys (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Rys.
Mende-Nord
Mende-Nord je francúzsky kantón v departemente Lozère v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho päť obcí.
Hnutie za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov GANYMEDES
Hnutie za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov GANYMEDES je občianske združenie reprezentujúce sexuálne menšiny a obhajujúce občianske práva homosexuálov na Slovensku. Cieľom združenia v súčasnosti je zavedenie registrovaných partnerstiev alebo manželstiev pre osoby rovnakého pohlavia do štátnej legistatívy a tým aj do spoločnosti a života občanov Slovenskej republiky.
Jeden zo zakladateľov hnutia bol v roku 2008 odsúdený na dva a pol roka nepodmienečne za trestné činy ohrozovania mravnosti, kupliarstvo a rozširovanie detskej pornografie.
Charakteristika a činnosť
Občianske združenie Ganymedes je pomenované podľa mytologickej postavy Ganymeda, ktorý ako milenec boha Dia, predstavuje jednu z mytologických homosexuálnych postáv. . Hnutie vzniklo informálne na prelome rokov 1989 a 1990 alebo v januári 1990 Registrované je od júna 1990. Združenie organizuje sútaže ako Mr. Gay Slovakia a Miss Travesty alebo filmové festivaly s homosexuálnou tématikou.
Začiatkom mája 2000 sa spolu so združeniami Habio, Altera, Museion, H-plus a Centrom komunikácie, koordinácie a integrácie sexuálnych menšín podieľalo na zoložení zoskupenie nazvaného Iniciatíva Inakosť. V rokoch 2000 až 2003 združenia Habio, Museion a Ganymedes vydávali mesačník Atribút.
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat (IATA: BCN, ICAO: LEBL), zvyčajne známe ako El Prat, sa nachádza juhozápadne od Barcelony, v Katalánsku, Španielsko, medzi mestami El Prat de Llobregat, Viladecans a Sant Boi.
Letisko je druhé najväčšie v Španielsku hneď po Medzinárodnom letisku Barajas v Madride a prvé, čo sa týka Katalánska a pobrežia Stredozemného mora. Je to hlavné letisko pre spoločnosti Vueling Airlines, a letisko, na ktoré sa upriamujú Air Europa a Iberia. Letisko slúži hlavne pre domáce európske a severoafrické destinácie, ale má taktiež menší počet letov aj do juhovýchodnej Ázie, Latinskej Ameriky a Severnej Ameriky.
Letecká služba na trase Barcelona – Madrid, známa ako "Pont Aeri" (v katalánčine) alebo "Puente Aéreo" (v španielčine), doslova "Nebeský most", je najrušnejšia trasa na svete s najväčším počtom letových operácii (971 za týždeň) v roku 2007. Cestovný plán sa zredukoval od februára 2008, kedy bola otvorená Rýchloželeznica Madrid – Barcelona, ktorá prekoná vzdialenosť za 2 hodiny 40 minút rýchlo a sa stala obľúbená.
Rýs (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Rýs.
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat
V roku 2009 prešlo bránami letiska Barcelona 27 311 765 pasažierov, čo je 9,8% pokles oproti 30 208 134 pasažierom v roku 2008.
História
Prvé barcelonské letisko, nachádzajúce sa v el Remolare, začalo fungovať v roku 1916. Nemalo však dobré vyhliadky na rozšírenie v budúcnosti, a tak nové letisko v El Prate otvorili v roku 1918. Prvé lietadlo, ktoré na letisku pristálo, bolo Latécoère Salmson 300, ktoré priletelo z Toulouse s konečnou zastávkou v Casablance. Letisko bolo sídlom Aeroklubu Katalánsko a základňou pre Zeppeliny španielskeho námorníctva. Plánovaná komerčná letecká prevádzka začala v roku 1927 s letom spoločnosti Iberia do Madridu (na letisko Cuatros Vientos). Bola to prvá trasa spoločnosti Iberia.
V roku 1948 bola vybudovaná dráha, dnes 07-25, a v tom istom roku začali prvé zaoceánske lety, a to spoločnosti Pan American World Airways do New Yorku. Medzi rokmi 1948 až 1952 bola postavená druhá dráha (dráha 16-34), kolmá na predošlú, tiež boli zriadené taxislužby a bol postavený terminál na ubytovanie pasažierov. V roku 1963 letisko dosiahlo milión prepravených pasažierov ročne. Nová riadiaca veža bola postavená v roku 1965 a terminál bol prestavaný v roku 1968 (momentálne najstaršie krídlo terminálu B).
3. augusta 1970 spoločnosť Pan American World Airways slávnostne zahájila pravidelné lety medzi Barcelonou, Lisabonom a New Yorkom, zabezpečované lietadlami typu Boeing 747SP. 4. novembra toho istého roku začala Iberia so službou "Air-shuttle" medzi Barcelonou a Madridom. O niekoľko rokov neskôr, v roku 1976 bol postavený terminál špeciálne len pre potreby Iberie a jej air-shuttle a taktiež samostatný terminál pre nákladnú dopravu, ku ktorému bola pripojená tiež poštová služba a letisková dráha pre cargo. V roku 1977 presiahlo letisko 5 miliónov prepravených pasažierov za rok.
Od konca sedemdesiatych až do začiatku deväťdesiatych rokov sa rozvoj letiska, čo sa týka dopravy aj investícií zastavil až do konania Letných olympijských hier v Barcelone v roku 1992. El Prat podstúpilo veľký rozvoj spočívajúci v modernizácii a v expanzii existujúceho terminálu (terminál B) a v konštrukcii ďalších dvoch (terminály A a C), ktorá zahŕňala aj výstavbu revolučných "jetwayov", ktoré umožňovali pasažierom priamy prístup do lietadla. Autorom tejto reformy bol architekt Ricardo Bofill Levi. V roku 1996 bola otvorená nová riadiaca veža, o ktorej podobu sa tiež postaral Ricardo Bofill Levi.
Kvôli silnému poklesu leteckej dopravy po roku 1999 a kríze v leteckom sektore v roku 2001 boli mnohé charterové lety z Girony a Reusu odklonené na El Prat, čím pomohli letisku prekonať krízu.
El Prat dnes
thumb|right|Riadiaca veža thumb|right|Letisko Barcelona pri pohľade z lietadla Väčšina dopravy na barcelonskom letisku je domáca alebo európska. V tomto majú Iberia a Spanair operačnú základňu. Počet medzikontinentálnych letov je však oveľa nižší ako na ostatných európskych letiskách s rovnakým počtom prepravených pasažierov. Nedostatok medzikontinentálnych spojení bol hlavný dôvod sťažností a nátlaku zo strany úradov, a katalánskych skupín v posledných rokoch, ktoré chcú, aby sa letisko stalo centrom svetovej dopravnej distribúcie, a nie len európskej.
V posledných rokoch výrazne vzrástla preprava nízkonákladovými leteckými spoločnosťami, špeciálne potom, ako si aerolinky Vueling zriadili operačné základne na letisku. Medzi iné nízkonákladové aerolínie operujúce na letisku patrí easyJet a Wizz Air.
Letisko má tri dráhy, dve súbežné, menovite 07L-25R a 07R-25L (novšia bola otvorená v roku 2004) a krížom cez ne prechádza tretia dráha 02-20. Sú tu dva terminály, T1 a T2, ktoré sú zložené z bývalých terminálov A, B a C. Tieto dva terminály majú spolu 268 check-in pultov a 64 vybavovacích brán. Operácie na letisku sú obmedzené výlučne na lety riadené prístrojmi (instrumental flights - IFR), okrem letov zdravotných služieb (VFR), havarijných situácií a potrieb vlády.
Plán na rozvoj (Plán Barcelona) zahŕňa tretí terminál (autorom je znovu Ricardo Bofill) a riadiacu vežu. Dráha 07R-25L bola tiež postavená počas tohto rozšírenia. Po otvorení terminálu T1 "Sud" je letisko schopné odbaviť 55 miliónov pasažierov ročne. Rozloha letiska sa tiež v roku 2009 zväčšila z na. Po ďalšej expanzii, ktorá má skončiť do roku 2012 a počas ktorej sa postaví nový satelitný terminál vzrastie kapacita letiska na 70 miliónov cestujúcich ročne.
Mazda MX-6
right|thumb|250px|Mazda MX-6
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat
El Prat dnes
Letisko je predmetom politickej diskusie nad spravovaním a kontrolou medzi katalánskou Generalitat a španielskou vládou, ktorá zahŕňa AENU (letiskového manažéra) a rôzne letecké spoločnosti, hlavne Iberiu a Spanair. Časť sporu tkvie v zisku, ktorý letisko vytvára a je použitý na údržbu a investície na rôznych letiskách v sieti AENA a tiež na vládne investície v iných ekonomických sektoroch.
Mazda MX-6
Mazda MX-6 je športový automobil vyrábaný automobilkou Mazda v rokoch 1988-1997. Pod týmto názvom sa v Severnej Amerike označovala od roku 1988 Mazda 626 Coupé. Nová generácia Mazdy MX-6 je automobil usporiadaním 2+2 (dvaja dospelí vpredu a dve deti vzadu) a mal nahradiť vtedy súčasný model Mazda 626 Coupé. Mazda mala tiež nahradiť Ford Probe a v rekonštruovanej verzii sa dostať na trh v Spojených štátoch. Karoséria MX-6 bola dlhá, predné aj zadné svetlá mala oválne. Na veku batožinového priestoru bol umiestnený spojler (sériovo montovaný vo verzii s motorom V6). Najprv sa predávala jedine v Japonsku s motorom 1,8 L s výkonom 115 koní, ale neskôr bol zväčšený objem na 2,0 L, ale bez zvýšenia výkonu a počas celého výrobného obdobia sa predávala tiež s vidlicovým šesťvalcom s objemom 2,5 L (motor známy z automobilov 626 GE a Xedos 9 TA).
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat
Štatistiky
300px|thumb|Grafické znázornenie počtu pasažierov počas rokov 1963 až 2006
Mazda MX-6
Prvá generácia (1988-1992)
Prvá generácia Mazdy MX-6 sa objavila v roku 1988 a vyrábala sa až do roku 1992 v Spojených štátoch. Na niektorých trhoch boli modelové roky 1987-1991. Mazda MX-6 bola založená na sérii futuristických športových kompaktných koncepčných vozidiel zo začiatku 80-tych rokov. Bolo to veľké kupé založené na platforme Mazda GD a poháňané R4 Mazda F motormi.
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat
Železnice
Letisko je prístupné pomocou prichádzajúcich vlakov RENFE na linke 35px|Rodalies Barcelona Linka 2 Nord, ktorá ide zo stanice Maçanet-Massanes s hlavnými zastávkami na stanici Barcelona Sants a na celkom hlavnej stanici Passeig de Gràcia, čím je prepojená s barcelonským systémom metra. Do plánu expanzie letiska je zahrnutá aj nová železničná stanica blízko letiska, ktorá ho spojí so španielskou sieťou AVE a linkou 9 barcelonského metra.
Mazda MX-6
Prvá generácia (1988-1992)
Na americkom trhu používala motor F2 2,2 L s výkonom 88 kW/120 koní, ale k dispozícii bola aj prepĺňaná verzia s výkonom 108 kW/145 koní. Európske a Japonské verzie boli dodávané s motormi F8 1,8 L, FE 2,0 L alebo FE-DOHC 2,0 L DOHC.
Mazda MX-6 sa vyrábala buď s 5-rýchlostnou manuálnou alebo so 4-rýchlostnou automatickou prevodovkou s funkciou overdrive. Mazda MX-6 je tiež známa svojou mechanickou spoľahlivosťou.
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat
Autobusy
Verejné autobusy spoločnosti Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) na linke 46 chodia každých 25 minút z námestia Plaça d'Espanya. Stála súkromná autobusová linka (Aerobús) z námestia Plaça de Catalunya, stojí na Sants a Plaça d'Espanya. Taxislužba funguje pri každom termináli. Diaľnica C-32 spája letisko s mimoúrovňovou križovatkou medzi vonkajším okruhom barcelonskej autodráhy Ronda de Dalt a hlavnými autodráhami.
Mazda MX-6
Prvá generácia (1988-1992)
Táto generácia bola k dispozícii v niekoľkých stupňoch výbavy, ktoré sa líšili v závislosti na trhu, kde bolo vozidlo predávané. V USA bola MX-6 predávaná vo výbavách DX, LX, LE, a GT.
Poros
Poros (Poros) môže byť:
Bahamský dolár
Bahamský dolár ($B) je jednotka meny na Bahamách. Jeden bahamský dolár má 100 centov, používa sa od mája 1966. Kurz bahamského dolára bol v roku 1972 pevne stanovený v pomere 1:1 k americkému doláru. V obehu sú mince 1, 5, 10, 15, 25 a 50 centov, 1, 2 a 5 dolárov a bankovky v hodnotách 50 cenov a 1, 3, 5, 10, 20, 50 a 100 dolárov.
Letisko Josepa Tarradellasa Barcelona-El Prat
Parkovanie na letisku
Letisko Barcelona malo pred dobudovaním terminálu "Sud" približne 11 900 parkovacích miest, z toho 2 009 v parkovacom dome pred terminálom C, ktorý je s letiskom spojený krytým koridorom. Pred terminálom A je ďalší parkovací dom, ktorý pridáva o približne 2 600 viac miest, táto budova je momentálne rozširovaná konštrukciou dvoch nových podlaží. Zvyšné miesta sú rozmiestnené v iných vonkajších plochách, pred terminálovými a kancelárskymi budovami a pridávajú približne 7 200 miest na parkovanie. S výstavbou terminálu "Sud" sa zvýšil celkový počet miest na 23 900.
Terminál 1 „Sud“
Jeho vybavenie zahŕňa:
Predpoklad je, že letisko bude schopné odbaviť 55 miliónov pasažierov ročne a uskutoční 90 operácií za hodinu.
Rozšírenie letiska spolu s celkovou investíciou 5,1 bilióna € v budúcnosti sa bude skladať z výstavby nového satelitného terminálu a obnovy existujúcich terminálov. Osobná inžinierska fáza južného terminálu bola možná s rozpočtom 900 miliónov €.
Courban
Courban je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mazda MX-6
Prvá generácia (1988-1992)
V roku 1989 ponúkla Mazda špeciálny systém riadenia všetkých štyroch kolies (často skracovaný na 4WS) ako možnosť pre verziu MX-6 GT určenú pre USA. Systém pozostával z elektronicky riadeného zadné hrebeňového riadenia, ktoré vytáčalo zadné kolesá oproti predným pri malých rýchlostiach pre zlepšenie manévrovania. Tento systém bol k dispozícii počas všetkých rokov výroby len pre GT modely aj iných trhov.
2. generácia (1992-1997)
V roku 1993 predstavila automobilka Mazda novú MX-6 bežne označovanú ako druhá generácia. Používala novú platformu GE, ktorú zdieľala s Mazdou 626 a modely automobilky Ford ako Probe a Telsar. Mazda MX-6 bola celosvetovo predávaná v troch verziách známych ako A-spec, E-spec a J-spec, ktorých sa týkajú predajné trhy - americký trh, európsky trh a japonský trh.
A-spec
A-spec variant sa predával len na severoamerickom trhu. Mal tri úrovne výbavy:
E-spec
Vyrábaná od roku 1991 v Japonsku pre Austráliu, Nový Zéland a Európu. V porovnaní s A-spec mal iné reflektory (dvojdielny nastaviteľný projektor dával oveľa lepšie svetlo), zadné svetlá, predný a zadný nárazník, hmlovky, spätné zrkadlá (elektricky vyhrievané), volant, čalúnenie interiéru a kolesá z ľahkej zliatiny ako štandard. Smerovky boli montované za prednými kolesami a nie na rohu nárazníku. Tiež mala v ponuke klimatizáciu a kožený interiér a hlavnú funkciu - 4WS systém (nebol k dispozícii vo Veľkej Británii). Motory boli rovnaké ako pri A-spec variante (aj keď pri nich nebolo obmedzené oktánové číslo) - motor KL-DE 2,5 DOHC V6 tiež poskytoval výkon 122 kW/164 koní, ale s palivom s vyšším oktánovým číslom dosahovala vyšší výkon.
Saint-Gingolph (Haute-Savoie)
Saint-Gingolph je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 7419
NGC 7419 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Cefeus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. novembra 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Boris (Polacké kniežatstvo)
Boris Davidovič (po bielorusky: Барыс Давыдавіч) (* 1130 - † 1186) polacké knieža (1180 - 1186) a príbuzný Eufrozíny Polackej.
Záhadný panovník
Tohto panovníka nespomínajú ani ruské ani livónske historické kroniky. Na základe poznámok Vasilija Nikolajeviča Tatiščeva je známy len z Polackého letopisu, ktorého existencia sa datuje približne do roku 1217.
Letopis a udalosti v ňom popísané viacerí ruskí historici považujú za kontraverzné:
Ryš (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Ryš.
Slovenské robotnícke noviny
Slovenské robotnícke noviny boli slovenské socialnodemokratické noviny, ktoré vychádzali v Pressburgu. Vznikli v októbri 1904. Noviny boli ekonomicky a politicky podporené českými sociálnymi demokratmi vo Viedni. Emanuel Lehocký bol redaktorom novín.
Kritika slovenských sociálnych demokratov proti Sociálno demokratickej strane Uhorska o zlyhaní strany pri podpore slovenských robotníckych novín viedla k rozdeleniu strany. Nasledujúci rok 1905 slovenskí sociálni demokrati založili svoju vlastnú stranu.
Hesse (Moselle)
Hesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Slovenské robotnícke noviny
V roku 1908 bol Lehocký odsúdený na dva mesiace väzenia.
Hesse (Moselle)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slovenské robotnícke noviny
Ich pokračovaním boli Robotnícke noviny : Slovenský orgán Sociálnodemokratickej strany Uhorska, ktoré vychádzali v Bratislave raz týždenne.
Hesse (Moselle)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7420
NGC 7420 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. septembra 1863.
Holý vrch (Západné Tatry)
Holý vrch je vrch pyramídovitého tvaru v juhozápadnej rázsoche Baranca. Je porastený kosodrevinou. Blízko vrcholu sa nachádza menšia skupina skál a na sever od neho kosodrevina prechádza do hôľnatého pásma.
Žľaby
Z Holého vrchu spadajú do oblasti Žiarskej doliny dva významnejšie žľaby. Jeden spadá do lokality Pod Suchou a druhý do oblasti Esíčka. Do východnej Trnovskej doliny spadajú len strmé a nevýrazné žľaby.
Výhľady
Z Holého vrchu sú kvôli kosodrevinovému porastu len obmedzené výhľady, a to na na juhovýchodnú rázsochu Baranca.
Turistické možnosti
Na Holom vrchu sa stretáva modrá značka z Jakubovian a žltá značka z ústia Žiarskej doliny. Obe tieto trasy prechádzajú relatívne strmým terénom. Z vrchu sa dá ďalej pokračovať na Baranec (1:45 hodiny).
Namča Barva (skupina)
Namča Barva(Namcha Barwa) je najvýchodnejšia horská skupina v Himalájach, ležiaca prevažne na území Číny(Tibetu). Ohraničujú ju rieky Brahmaputra a Šapaleng.
Najvyššie vrchy: Oblasť je pre cudzincov dostupná až od konca 80. rokov 20. storočia.
Mende-Sud
Mende-Sud je francúzsky kantón v departemente Lozère v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho päť obcí.
Biela veža
Biela veža je jedna z kruhových veží mestského opevnenia v gréckom Solúne. 30 metrová stavba stojí v západnej časti mesta pred nábrežnou promenádou v blízkosti prístavu. V súčasnosti slúži ako múzeum a atrakcia pre turistov. Veža bola vybudovaná Benátčanmi v priebehu 15. storočia. Nahradila starú byzantskú stavbu z 11. storočia. Plnila obrannú funkciu, chránila najmä prístav, ktorý bol v Solúne na veľmi dobrom mieste z pohľadu stratégie. V minulosti slúžila ako väzenie, ktoré existovalo predovšetkým v časoch existencie Osmanskej ríše. Na vrchole má zapichnutú aj bielo-modrú grécku vlajku.
Administratívne členenie Talianska
Administratívne členenie Talianska predstavuje správne rozdelenie územia Talianskej republiky. Členenie na jednotlivé časti vychádza z historických ale aj geografických a národnostných pomerov na daných územiach.
Biela veža
Dejiny
V roku 1826 došlo vo veži k veľkému masakru väzňov. Bolo to v čase, keď sa osmanský sultán Mahmud II. rozhodol zlikvidovať búriacich sa Janičiarov uväznených vo veži. Pri tejto príležitosti dostala veža prívlastok „červená“ alebo „krvavá“ veža.
Administratívne členenie Talianska
Rozdelenie
Taliansko sa administratívne člení na:
Zvláštnosti
V rámci provincií existuje v Taliansku niekoľko zvláštností. Autonómne provincie Bolzano a Trident (obe v regióne Tridentsko-Horná Adiža) majú špeciálne postavenie (plnia funkcie provincie, regiónu aj štátu). Valle d’Aosta je provinciou len de-facto, je to región, ktorý vykonáva aj správne funkcie na úrovni provincie (nemá žiadnu provinciu).