cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Július Virsik
Virsikov kresťanský svetonázor
Tido J. Gašpar si na ideologickú debatu medzi Gustávom Husákom ako zástupcom mladých vysokoškolákov – komunistov a Júliusom Virsikom ako reprezentantom vysokoškolákov – katolíkov na tému, či je možná spolupráca medzi katolíkmi a komunistami, na ktorú ho pozval Vladimír Clementis, vo svojich "Pamätiach II." spomína takto:
21. júl
Udalosti
thumb|upright|bitka o Guam
Narodenia
thumb|upright|[[Jens Weißflog (* 1964)]] thumb|upright|[[Juno Templová (* 1989)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Claus von Stauffenberg († 1944)]] thumb|upright|[[Jerry Goldsmith († 2004)]]
NGC 133
NGC 133 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 4. februára 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,4.
Tamburello
Tamburello môže byť:
Ľahké metro
thumb|Stanice ľahkého metra v [[Glasgowe (Škótsko)]] Ľahké metro je druh mestskej hromadnej dopravy podobný metru alebo iným mestských dráham, napríklad VAL. Na vybudovanie ľahkého metra stačia menšie náklady ako na klasické metro, má však nižšiu prepravnú kapacitu pri použití rovnakého počtu vlakov.
Ľahké metro, podobne ako rýchlodrážna električka alebo podpovrchová električka je alternatíva mestskej hromadnej dopravy predovšetkým pre mestá s približne pol miliónom obyvateľov, kde by bolo klasické metro príliš veľké, nákladné alebo nevyťažené. V niektorých prípadoch sú tieto systémy aj vo väčších mestách, a to kvôli nedostatku financií alebo v snahe vyhnúť sa prípadnej predimenzovanej dopravnej stavbe.
Nevýhodou ľahkého metra je nízka kapacita vlakov, pretože súpravy sú kratšie, užšie a podobne alebo menšie stanice z úsporných dôvodov. Ľahké metro je často nadzemné, ako napríklad v Istanbule. Ak je vedené v podzemí, je založené plytko a vďaka menším parametrom sa môžu trasy lepšie prispôsobiť geologickým podmienkam miest, napríklad menšie polomery oblúkov a pod.
Daniel Mihálik
Daniel Mihálik (* 10. október 1767, Hybe – † 18. november 1840, Kežmarok) bol slovenský polyhistor a pedagóg.
Životopis
Narodil sa v Hybiach. Na univerzite v Jene študoval teológiu, filozofiu, prírodné vedy a matematiku (1796–1798), medzi iným počúval prednášky filozofa Johanna Gottlieba Fichteho.
Neskôr bol súkromným vychovávateľom u rodiny Szirmayovcov v Prešove a súčasne profesorom diplomacie a teológie na kolégiu v Sárospataku (1800–1801). Po zvyšok života pôsobil ako profesor na kežmarskom lýceu (1801–1840). Daniel Mihálik patril medzi najerudovanejších pedagógov prvej polovice 19. storočia, „nahradzoval celý pedagogický zbor“. Propagoval nové myšlienky v prírodných vedách i v poľnohospodárstve. Ako pedagóg viedol študentov k samostatnému mysleniu, odmietal mechanické memorovanie. Od dvadsiatych rokov 19. storočia viedol cvičenia v rodnom jazyku. Najväčším Mihálikovým dielom je rozsiahly spis Institutio physicorum prolegomena (1826). Má asi 400 strán a predstavuje dobré a zaujímavé kompendium pokrývajúce celú fyziku. Ako vzdelaný filozof sa autor zaujíma tiež o históriu a metodológiu fyziky. Fyzika podľa neho môže byť teoreticko-experimentálna (javy), matematická (sily), chemická a metafyzická (metódou je dedukcia a fenomenológia). V Mihálikovom výklade je teleso niečo určité a podstatné, pričom má náhodné vlastnosti. Na ich zistenie slúži pozorovanie a experiment. Zákony pohybu telies určuje matematika. S tým súvisí aj otázka kauzality vládnucej v prírode.
Zomrel 18. novembra 1840 v Kežmarku.
NHL 1952/1953
Sezóna 1952/1953 bola 36. sezóna NHL. Vítťazom Stanley Cupu sa stal tím Montreal Canadiens.
Pavel Michalko
Pavel Michalko (* okolo 1752, pravdepodobne Važec, Slovensko – † 23. február 1825, Irša, Maďarsko) bol slovenský učiteľ a osvetový spisovateľ.
Pôsobil ako učiteľ vo Važci, Nemeckej Ľupči, neskôr v Maďarsku (Tápiószentmárton 1796 – 1800, Piliš 1800 – 1820), od roku 1821 bol kazateľom v meste Irša. Spolu so Samuelom Tešedíkom, Jurajom Fándlym a Jozefom Ignácom Bajzom patril ku skupine ľudovýchovných osvietencov literárne činných najmä v prvej fáze slovenského národného obrodenia. Písal v slovakizovanej češtine–bibličtine a v tomto jazyku uverejnil aj svoje dielo Fizyka, aneb Učenj o Přirozenj (Nature)... Táto kniha vydaná v Budíne v roku 1819 bola prvou príručkou–učebnicou fyziky napísanou vo vtedajšom kultúrnom jazyku Slovákov. Istý prírodovedný obsah má aj jeho najznámejšie ľudovýchovné dielo Rozmlouvání učitele s několika sedláky o škodlivosti pověry…
The Mamas & the Papas
The Mamas & the Papas (na debutovom albume: The Mama's and the Papa's) bola americká folk-rocková vokálna formácia, ktorá patrila medzi významné skupiny, ktoré prevažne v druhej polovici 60. rokov formovali juhokalifornskú popovú scénu. V tomto období (spolu s krátkym účinkovaním v roku 1971) vydala päť hudobných albumov, pričom do hitparádovej „Top 40“ sa dostalo jej jedenásť singlov. The Mamas & the Papas predali na celom svete skoro 40 miliónov hudobných nosičov.
Skupina vynikala kombináciou harmonických mužských a ženských hlasov, ale tiež prepojením ostrých skladieb a ich aranžmánov. Členovia skupiny sa zároveň podieľali aj na koncepte a organizácii hudobne významného festivalu v Monterey, kde sa po prvýkrát preslávili hviezdy ako Jimi Hendrix, či Janis Joplin. Skladby The Mamas & the Papas, „California Dreamin'“, či „San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)“ od Scotta McKenzieho, sú pokladané za neoficiálne hymny kontrakultúry 60. rokov a Leta lásky Hippies, ktoré sa konalo v roku 1967. Už v tom čase ich časopis Life označil za „najtvorivejšiu hudobnú popovú skupinu s prvým naozaj novým vokálnym zvukom od čias Beatles“.
Biografia
The Mamas & The Papas sa vyformovali z hnutia New Folk (Nový folk) na konci 50. a začiatku 60. rokov. Spevák a gitarista John Phillips, ženatý s Michelle Philips, ktorá v tom čase ašpirovala na modelku, bol v tom čase súčasťou folkového tria Journeymen, kam patrili aj Dick Weissmann a budúci spoluhráč Scott McKenzie. Speváčka Cass Elliot v tom čase patrila k zoskupeniu Big Three, pričom Kanaďan Denny Doherty pôsobil s inou formáciou, Halifax Three. Okolo polovice 60. rokov sa Elliotová s Dohertym stretli v „krátko žijúcej" skupine Mugwumps, ktorá sa stala známou viac kvôli hudobníkom, ktorí z nej vzišli, než kvôli hudbe samotnej. Členmi Mugwumps boli aj John Sebastian a Zal Yanovsky, zakladatelia neskoršej populárnej skupiny The Lovin´ Spoonful.
John, Michelle a Denny zase vystupovali s dočasnou kapelou New Journeymen. Tá vznikla potom, čo sa predošlé trio rozpadlo a jeho členovia boli nútení splniť záväzky vyplývajúce z uzavretého kontraktu. V r. 1965 odišla trojica do St. Thomas vo Virgin Islands skladať a cvičiť nový repertoár, kde sa k nim pridala Cass Elliot. Štvorica sa premiestnila do Los Angeles, kde podpísala zmluvu s nahrávacím labelom Lou Adler´s Dunhill. Z pôvodného rýchleho pomenovania Magic Circle zmenili názov skupiny na The Mamas and the Papas. Už ich prvý album z r. 1966, nazvaný If You Can Believe Your Eyes and Ears, bol vrcholovým momentom vo zvuku vokálnych skupín zo západného pobrežia. Album obsahoval aj „hymnickú" skladbu „California Dreamin´“, ktorá sa postarala o začiatok migrácie blúdiacich mladých ľudí hippie éry smerom do Kalifornie. Michelle Phillips o skladbe neskôr povedala: „Už ani neviem povedať, koľko ľudí mi v priebehu tých rokov povedalo, že do Kalifornie prišli preto, lebo počuli California Dreamin´… (…) …zmenilo im to život.“
Dobrá Voda (okres Žďár nad Sázavou)
Dobrá Voda je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 340 obyvateľov, z toho 165 mužov a 175 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 38,8 roka, ženy 39,1 roka).
Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1252.
Matematická štruktúra
Matematická štruktúra je relačný systém
<M;R,R,...,R>, 1 2 n
1 E-10 m
1 E-10 m alebo 1.10-10 m je diaľková miera odvodená od metra, základnej jednotky SI. Staršie pomenovanie je Angström (Å). V súčasnosti je nahradená odvodenou jednotkou metra nanometer (nm) alebo pikometer (pm).
NGC 5943
NGC 5943 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 18. júna 1884.
Matematická štruktúra
v ktorom je M ľubovoľná množina a R,R,...,R sú ľubovoľné relácie 1 2 n spĺňajúce isté všeobecne formulované podmienky (zákony, axiómy). Každá matematická štruktúra je predmetom štúdia niektorej matematickej teórie, preto názvy matematických štruktúr často vystupujú v názvoch teórií, napr. teória grúp, teória okruhov, teória zväzov atď.
NGC 5943
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 134
NGC 134 je galaxia v súhvezdí Sochár, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 7. júla 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
Cerro el Ciguatepe
Cerro el Ciguatepe je menši, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, ležiaci severne od hlavnej sopečnej reťaze v Nikarague. Sopka sa nachádza asi 20 km severne od jazera Managua a približne rovnaký počet kilometrov južne od rieky Rió Pacora. Vek poslednej erupcie nie je známy, odhaduje sa na holocén.
Traťový bod
Traťový bod (po angl. waypoint) je pojem z oblasti geodézie a GPS. Je to miesto definované súradnicami sledovanými prostredníctvom GPS. Traťové body sa používajú pri navigácii v letectve a námornej doprave.
Ĝangalo
Ĝangalo [džangalo] (v esperante "džungľa", často je používaný tiež alternatívny digrafový pravopis Gxangalo) bol internetový spravodajský portál, písaný v esperante.
Portál obsahoval správy z celého sveta v esperante, rad blogov, diskusné fórum o esperante a ďalšie služby, z ktorých niektoré boli platené. Centrum sa nachádzalo v Brazílii, dopisovatelia Ĝangala ale pochádzali z viac ako dvadsiatich krajín sveta. Portál bol tiež spojený s existenciou internetovej televízie, vysielajúcej v esperante, tzv. Internacia Televido.
Dejiny
6. októbra 2006 Rebelo oznámil, že už Ĝangalo nechce ďalej riadiť. Rebelo plánoval stránku predať alebo zrušiť na konci roka, lenže sa nenašiel záujemca o kúpu. Posledný nový obsah webu, vytvorený Rebelovým teamom, bol na web umiestnený v decembri 2006. Stránka teraz nefunguje.
Vlajka Talianska
náhľad|Vlajka Talianska
Vlajka Talianska - talianska trikolóra má zvislé pruhy vo farbe zelenej, bielej a červenej a bola odvodená z vlajky francúzskej, ktorej modrý pruh však bol nahradený pruhom zeleným (táto farba bola od francúzskej revolúcie považovaná za symbol slobody, rovnosti a nového politického poriadku). Stalo sa tak roku 1796, keď bola vytvorená lombardská národná garda a potom talianska dobrovoľnícka "lombardská" légia a farby vraj navrhol to sám Napoleon, ktorý mal vo zvláštnej obľube práve zelenú (podobná trikolóra sa však objavila pri študentských demonštráciách v Bologni už roku 1795). V roku 1797 sa stala vlajkou republiky Cisalpinskej a roku 1802 Talianskej (premenenej v rokoch 1805 - 1814 na Talianske kráľovstvo), ktoré Napoleon zriadil. Reštaurácie sa dočkala roku 1848, kedy ju učinil sardínsky kráľ Viktor Emanuel II. svojou vlajkou a do jej stredu pridal znak savojského domu - biely kríž na červenom, modro lemovanom štíte. V tejto podobe sa trikolóra stala roku 1861 vlajkou zjednoteného Talianska; až v roku 1946, kedy sa krajina stala republikou, bol kráľovský znak z vlajky odstránený.
NGC 5944
NGC 5944 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 19. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15.
Magny-Jobert
Magny-Jobert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 135
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,1.
Magny-Jobert
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská štvorhra na Open 13 2006
Mužská štvohra na Open 13 2006 sa hrala ako súčasť Open 13 2006 od 13. do 20. februára 2006. Titul získali Česi Martin Damm a Radek Štěpánek, ktorí vo finále porazili bahamsko-kanadský pár Mark Knowles, Daniel Nestor 6-2 6-7(4) 10-3. Pre Damma to bol 32. a pre Štěpánka 12. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Jou-sous-Monjou
Jou-sous-Monjou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cena Dominika Tatarku
Cena Dominika Tatarku je výročná literárna cena udeľovaná za dielo, ktoré vyšlo v predchádzajúcom roku. Ocenenie každoročne udeľuje Konzervatívny inštitút Milana Rastislava Štefánika v spolupráci s porotou Ceny Dominika Tatarku a Nadáciou Milana Šimečku „za výnimočné literárne dielo, ktoré napĺňa humanistické tradície slovenskej kultúry a v tomto zmysle nadväzuje na duchovný odkaz Dominika Tatarku“.
Držitelia ceny
2002 –  Ján Johanides, Nepriestrelná žena 2007 –  Jozef Jablonický, Samizdat o disente 2018 –  Mikuláš Huba, ''Ideál – skutočnosť – mýtus. Príbeh bratislavského ochranárstva.'' 2013 –  Mila Haugová, za knihy Tvrdé drevo detstva a Cetonia aurata 2016 –  Ján Štrasser, za knihu František Mikloško : rozhovory o dobe a ľuďoch 2017 –  Bohdan Hroboň, Miloš Lichner, Misha Kapustin, za knihu Žalmy 51 – 75 (Komentáre k Starému zákonu; zv. 5.) 2019 –  Alta Vášová, za knihu Odlety
Porota Ceny Dominika Tatarku
Ďalším členom poroty je nositeľ ceny za predchádzajúci rok.
Tao
thumb|Poradie ťahov pri písaní znaku 道
Tao (, – cesta, princíp, pravda, metóda, Tao, schopnosť, hovoriť, rozprávať) je podľa čínskej klasickej filozofie cesta, cesta prírody, zákonitosti prírody, životná cesta človeka a etická forma (tao-te).
V myslení je tao logikou, dôvodom, argumentom (tao-li). Chápanie taa sa v rôznych smeroch čínskej filozofie a u ich predstaviteľov líšilo: najznámejšia je taoistická interpretácia.
Podľa taoizmu je Tao všeobecný svetový zákon, ktorý vyvoláva zmeny v skutočnosti a je základom vznikania a zanikania vecí. Tao je nehybné, je nebytie, ktoré určuje konkrétne bytie, je prázdno, od ktorého závisí existencia naplneného, je všadeprítomné, nemá hraníc a je večné. Tao je modelom, predobrazom správania sa dokonalého človeka.
Fiat 850
thumb|Fiat 850 Special (1968–1972) thumb|Fiat 850 Sport Coupé (1968–1971) Fiat 850 je taliansky osobný automobil, typovo odvodený od Fiatu 600. Model 850 bol stále dvojdverový, s motorom vzadu a mal mnohé mechanické prvky modelu 600. Mal však novú priestrannejšiu karosériu a nový 4-valcový vodou chladený motor s objemom 843 cm³. Vyrábali sa dva verzie sedanu: Normale s výkonom 25 kW a Super s výkonom 28 kW.
V roku 1965 boli uvedené vzhľadovo lepšie a ľahšie ovládateľné modely Fiatu 850, za ktorými nasledovali kupé a spider. Kupé bolo označované ako Centro Stile Fiat a vyrábané v závode Fiat. Model spider bol označený ako Bertone a bol vyrábaný v tomto závode (Bertone).
Vyladené motory dosahovali v Cupé výkon 35 kW, v Spideri 97 kW a predné diskové brzdy nahradili pôvodne bubnové brzdy. V roku 1966 bola k dispozícii aj poloautomatická prevodovka bez používania spojkového pedála.
V roku 1968 sa začal predávať inovovaný 850 special. Bol to sedan s motorom Cupé a diskovými brzdami. Elegantný variant Sport Spider mal odteraz dve predné svetla a Sport Cupé sa vyznačoval štyrmi svetlami. Oba modely boli vybavené motormi s objemom 903 cm³ s výkonom 39 kW
Napriek tomu, že motor bol umiestnený vzadu, Fiat 850 sa riadil veľmi ľahko a na dôvažok poskytoval oveľa viac miesta ako priestorovo obmedzený Fiat 600, z ktorého bol odvodený.
Marble Falls (Texas)
Marble Falls je americké mesto v Burnet County v centrálnom Texase. Nachádza sa severovýchodne od Austinu a  severne od San Antonia. Rovnomenné jazero Marble Falls je súčasťou Highland Lakes, najväčšieho jazerného systému v Texase. Vzhľadom k svoje polohe približne v strede Texaskej vrchoviny je mesto populárnou destináciou pre nadšencov vodných športov, rybárstva a poľovníctva. Každoročne v auguste sa tu konajú preteky motorových člnov, jedni z najväčších v Spojených Štátoch. Mesto je súčasťou Marble Falls, TX Micropolitan Statistical Area, ktorá zahŕňa celú Burnet County s počtom obyvateľstva viac ako 40 000. Táto aglomerácia je súčasťou väčšieho aglomeračného celku, Austin-Round Rock-Marble Falls, TX Consolidated Statistical Area.
Hospodárstvo
V sedemdesiatych rokoch sa mesto stalo centrom turistického ruchu pre jazerný región Highland Lakes. Počas posledných tridsiatich rokov mesto vyrástlo na retailové a zábavné centrum. Počet turistov a firiem, investujúcich v regióne sa stále zvyšuje.
Gambit
Gambit je šachové otvorenie, v ktorom hráč obetuje materiál (najčastejšie pešiaka), aby získal nejakú výhodu (náskok vo vývine figúr, útok na súperovho kráľa...). Gambitové otvorenia boli najpopulárnejšie v 19. storočí. Postupne však záujem o ne klesal, lebo technika hry v obrane sa zlepšovala, stále sa však hrávajú. Najznámejšie gambity sú: Kráľovský gambit, Evansov gambit, Budapeštiansky gambit, Volžský gambit, Marshallov útok v Španielskej hre.
Dámsky gambit
Hoci Dámsky gambit má v názve toto slovo, nejedná sa o gambit v pravom zmysle slova. Ak čierny vezme pešiaka (1. d4 d5 2. c4 dxc4), biely môže okamžite nastoliť materiálnu rovnováhu, hrajúc 3. Da4+ a 4. Dxc4.
Ak hráč zvolí gambitové otvorenie, súper má 3 možnosti:
V prípade prijatia obetovaného materiálu má hráč tieto možnosti hry:
Fernando Botero
náhľad náhľad náhľad Fernando Botero (* 19. apríl 1932, Medellín, Kolumbia) je významný kolumbijský maliar a sochár. So spisovateľom Márquezom sú označovaní za dve najvýznamnejšie nacionálne osobnosti Kolumbie.
Detstvo
Vyrastal s dvoma bratmi a mamou, otec mu zomrel, keď mal štyri roky. Chodil do jezuitskej základnej školy, v ktorej bola zavedená prísna jezuitská výchova.
Ešte ako malý chlapec začal maľovať býčie zápasy, ktoré sa mu v tom čase veľmi zapáčili. Jeho nadšenie pre zápasy mu vydržalo dva roky, maľoval toreadorov a býky a akvarely predával pred vstupom do arény za päť pesos. Ako pätnásťročný v roku 1948 si začal zarábať kresbami, ktoré pravidelne uverejňovali miestne noviny El Colombiano. Inšpiroval sa Danteho Božskou komédiou, v ktorej ho zaujali predovšetkým akty žien.
Vedeniu jezuitskej školy sa však jeho myšlienkové smerovanie nepáčilo, preto ako reakcia na uverejnené kresby obnažených žien prišlo vylúčenie zo školy, aby nekazil morálku mladých kresťanov, ktorí navštevovali školu.
Šestnásťročný Botero sa po vyhodení zo školy ocitol v robotníckej štvrti mesta, ktorá mu poskytla množstvo inšpirácií v jeho začínajúcej tvorbe. Miestni obyvatelia si ho obľúbili a dovolili mu zachytiť v obrazoch ich bežný život.
Začiatky
Najviac ho ale zaujal jeden z najvýznamnejších predstaviteľov renesančného maliarstva Piero della Francesca, kvôli ktorému odišiel do Florencie, aby spoznal jeho dielo. V Taliansku žil dva roky, počas ktorých pochopil, že umenie musí vychádzať zo zvládnutých základných techník.
Vo Florencii ho ovplyvnili aj diela starých majstrov akými boli napríklad Giotto alebo Botticelli. Vďaka nim prišiel na to, že maliarske plátno získa väčšiu zmyselnosť, ak budú namaľované postavy veľkorozmerné.
Vo veku tridsaťtri rokov, v roku 1957, vystavoval vo Washingtone, jeho práce však americká kritika neocenila, keďže v tom čase uznávala abstraktný expresionizmus, úspešným sa ale stal v domácej Bogote. Na bogotskom výtvarnom salóne mu udelili prvú cenu a stal sa najuznávanejším kolumbijským umelcom.
Súčasnosť
Boterov autorský rukopis je ľahko čitateľný, jeho diela predstavujú naivistické portréty mužov, žien, zátiší, veľmi často parafrázuje slávne obrazy. Všetky jeho práce spája abnormálne zväčšenie predmetov, alebo postáv. Svoj ojedinelý štýl si vytvoril už ako dvadsaťročný a dodnes ho nezmenil.
Vytvoril množstvo sôch, medzi inými aj sériu monumentálnych ženských aktov, ktoré vystavoval po celej dĺžke Elyzejských polí v Paríži. Všeobecne sa Boterove diela považujú za výtvarný protipól literárneho magického realizmu, ktorý je známy predovšetkým z diel latinskoamerických spisovateľov.
V súčasnosti patrí medzi najbohatších a najslávnejších maliarov na svete.
Botero žije od roku 1971 v Paríži.
Zaujímavosť
Maľuje len tropické plody. Povedal: ''Nikdy nemaľujem jablká. Jablká sú len pre snobov''.
Budujme stát pro 40 000 000 lidí
Kniha opisuje, ako by mohlo celé Česko-Slovensko dosiahnuť ešte vyššiu úroveň, a to v ekonomickej, technickej i dopravnej oblasti. Baťa v nej uviedol, že pomocou lepších metód v ťažbe nerastných surovín a poľnohospodárstve, vybudovaním dopravnej infraštruktúry a nadväzujúcim rozšírením remesiel a obchodu celá krajina uživí 40 miliónov ľudí.
Doprava
Ekonomicky Česko-Slovensko rozdelil na západnú časť (krajina Česká a Moravskoslezská), ktorá by bola priemyselnou základňou, a východnej (Slovensko a Podkarpatská Rus), kde by bola základňa surovinová. Dopravne potom plánoval prepojiť celú krajinu predovšetkým cestnou magistrálou, ktorá by bola základom dopravnej siete, vedenú zhruba v trase Cheb - Plzeň - Havlíčkův Brod - Brno - Žilina - Užhorod - Chust. Mala byť vybudovaná v priebehu troch rokov a skrátila by cestovný čas pre najdôležitejší západo-východný smer.
Podobne mali vzniknúť vodné spoje, predovšetkým veľké prieplavy Dunaj-Odra-Labe a Bratislava-Solotvyno. Mali byť budované ale aj malé vodné kanály, podľa vzoru už vybudovaného Baťovho kanála z Otrokovíc do Rohatca, a stavané veľké priehrady a hydroelektrárne.
Baťa tiež plánoval vybudovať železničnú magistrálu z Chebu do zakarpatskej obce Dilove a zblížiť jednotlivé tarify v železničnej doprave. Ministerstvo železníc chcel však premeniť na ministerstvo dopravy, pretože podporoval všetky druhy dopravy, hoci s preferenciou autodopravy. Okrem toho chcel značne rozšíriť sieť obchodných letísk a telefónnej siete.
Administratíva
Okrem tohto sa dielo zaoberá aj ďalšími makroekonomickými vzťahmi a tiež štátnou správou. Baťa chce znížiť dane, zjednodušiť daňové predpisy a systém podpôr, odstrániť byrokratickú legislatívu a daňové zvýhodnenia a prenechať niektoré služby, kde fungujú stratové štátne podniky súkromnému podnikaniu. Podporuje väčšiu priepustnosť medzi jednotlivými živnosťami, výskum a učňovské a obchodné školstvo.
Baťa v knihe propaguje právnu istotu, chce menej zákonov, zato trvalejších, zrozumiteľných a bez retroaktivity a odmieta mimoriadne vládne opatrenia. Žiada, aby bol vydaný zákon o zodpovednosti štátu, za škodu spôsobenú nezákonným rozhodnutím a chcel by dokončiť zjednotenie zákonov platných v českých krajinách a na Slovensku. Chce dobre fungujúce súdnictvo, rozšíriť Najvyšší správny súd a uviesť do života ústavný súd.
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov 1981
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov 1981 boli v poradí 3. Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov, ktoré organizovala Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v 20-tich francúzskych mestách: Albi, Bayonne, Besançon, Bordeaux, Dijon, Grenoble, La Rochelle, Laval, Lyon, Nantes, Niort, Paríž, Poitiers, Orléans, Reims, Rennes, Rouen, Saint-Étienne, Saint-Ouen a Toulouse, v dňoch od 21. februára1. marca 1981, za účasti 12 tímov. Nováčikmi turnaja B kategórie boli družstvá Dánska a Poľska. Na turnaji zvíťazilo 🇵🇱, ktoré vo finále vyhralo nad. Tretie skončilo 🇸🇪.
Tento turnaj slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 1982, ktoré organizovalo Západné Nemecko. Kvalifikovali sa na ne 5 najlepších družstiev.
Jagelovci
thumb|Erb Jagelovcov Jagelovci alebo staršie Jagellovci (po poľsky Jagiellonowie, po litovsky Jogailaičiai, po česky Jagellonci) bola poľská panovnícka dynastia litovského pôvodu. Jej členovia boli vládnucou dynastiou v Poľsku (v r. 13861572 a 15871668), v Litve (v r. 13771401 a 14401572), v Čechách (v r. 14711526) a v Uhorsku (v r. 14401444, a 14901526).
Pôvod rodu
Za jej zakladateľa je považované litovské veľkoknieža Jogaila, ktorý po prijatí kresťanstva a sobáši s Hedvigou (Jadviga) z Anjou, najmladšou dcérou uhorského a poľského kráľa Ľudovíta I. Veľkého z Anjou. V roku 1386 sa Jogaila stal poľským kráľom a bol korunovaný ako Vladislav II. Jagelo. Zároveň sa vytvorila poľsko-litovská únia, ktorá sa však definitívne upevnila až na začiatku 16. storočia.
Vrchotovy Janovice
Vrchotovy Janovice je mestečko v Česku v okrese Benešov. K 1. marcu 2001 v obci žilo 846 obyvateľov. Má rozlohu.
Obec je rozdelená na tieto miestne časti – Braštice, Hůrka, Libohošť, Manělovice, Mrvice, Rudoltice, Sedlečko, Šebáňovice, Velká Lhota a Vrchotovy Janovice.
Pôvodne kamenná gotická tvrdza pánov z Janovíc, zhruba v polovici 14. storočia je po prvýkrát doložené mestečko v susedstve dediny a vodnej tvrdze, patriacie vtedy pánovi Herbartovi z Janovíc. Dodnes užívaný prívlastok získala obec za vlády Vrchotov z Vrchotíc, ktorí sú tu zmieňovaní v rokoch 1433 až 1528.
Tvrdza chránená vodnou priekopou, neskôr renesančne prestavaná pánmi z Říčan - sa v 18. storočí zmenila na reprezentačné sídlo votickej vetvy grófov z Vrtby. Potom prišli Vratislavovia z Mitrovíc a posledná veľká prestavba celého areálu v polovici 19. storočia; vtedy získal zámok svoju súčasnú novogotickú, romantickú podobu.
V čase posledných súkromných majiteľov, Nádherných z Borutína, najmä v 1. polovici 20. storočia, bol zámok uprostred starého krajinárskeho parku miestom, kde sa so svojimi pozoruhodnými hosťami stretávala barónka Sidonie Nádherná, za ktorou na Janovice prichádzali napríklad básnik Rainer Maria Rilke či rakúsky žurnalista a dramatik Karl Kraus.
Vlajka Angoly
vpravo|náhľad|Vlajka Angoly
Vlajka Angoly má dva vodorovné pruhy, červený a čierny, uprostred vlajkového listu je žltý emblém, pozostávajúci zo segmentu ozubeného kolesa (s deviatimi zubami), mačety a päťramennej hviezdy. Červená farba je pripomienkou krvi angolčanov preliatej v dobe koloniálneho útlaku, v národne oslobodeneckom boji a v revolúcii. Čierny pruh symbolizuje africký kontinent. Ozubené koleso reprezentuje robotnícku triedu a priemyselnú výrobu, mačeta pripomína roľníctvo, poľnohospodársku výrobu i ozbrojený boj za slobodu a hviezda internacionalizmus a pokrok, ktorý je spojený s jednotou pracujúcich v priemysle a poľnohospodárstve. Päť cípov hviezdy reprezentuje jednotu, slobodu, spravodlivosť, demokraciu a pokrok. Žltá farba emblému predstavuje bohatstvo štátu.
Beautiful thing
Beautiful Thing (doslova: Prekrásna vec) je hra napísaná v roku 1993 autorom Jonathanom Harveym a v roku 1995 Channel Four sfilmovaná (Film4 Productions). Spočiatku bol tento film určený len pre televízne vysielanie, bol však prijatý s veľmi pozitívnym ohlasom, a preto zrealizovaný aj ako divadelná hra. Je to prvý film, ktorý zobrazuje realistickú romancu medzi dvomi mladými gaymi, a tým otvára mnoho homosexuálnych tém.
Dej
Príbeh sa odohráva v Thamesmead, robotníckej štvrti v South East London.
Jamie (Glen Berry), mladík zbláznený do svojho spolužiaka Ste-a (Scott Neal), žije so svojom slobodnou matkou Sandrou (Linda Henry), ktorá je zamestnaná ambicióznymi plánmi otvoriť si vlastný pub a večnými zápletkami so stále sa meniacimi milencami. Jej momentálnym je Tony (Ben Daniels), neo-hippie. Sandra miluje hádky s Leah (Tameka Empson), drzým a hrubým dievčaťom zo susedstva. Leah je skutočný expert. Je vylúčená zo školy, občas nepohrdne ani drogami, no predovšetkým neustále počúva a spieva songy Mami Cass Cass Elliot. Jamieho homosexualita je spočiatku utajovaná, je silný introvert, neznáša futbal a to sú dôvody, prečo ho jeho spolužiaci pri každej príležitosti týrajú a zosmiešňujú.
Ste žije som svojím bratom (nezákonne obchoduje s drogami) a od alkoholu závislým otcom v susednom byte vedľa Jamieho a jeho matky. Jeden večer stretne Sandra (Jamieho matka) Ste-a, ktorý je dobitý svojím bratom, prejaví ľútosť a vezme ho prespať k sebe. Keďže v jej byte sú len 2 postele, Ste prespáva na jednej spolu s Jamiem - obaja otočení takže spia hlavou pri nohách. V ďalšiu noc spia opäť obaja spolu, no po masáži Ste-ho dobitého chrbta a menšej konverzácii už tvárou v tvár vedľa seba, kedy Jamie prvýkrát pobozká Ste-a.
Ráno Ste spanikári a odchádza ešte predtým, ako sa Jamie vôbec prebudí a celý deň sa mu vyhýba. Jamie sa vyberá do trafiky, kde sa snaží ukradnúť lokálny gay magazín. Očividne už začína akceptovať svoju homosexualitu, a teda i jeho túžbu po Ste-ovi. Jamie neskôr stretne Ste-a na neďalekej párty a zrazu mu stojí zoči-voči. Medzi obomi chlapcami dochádza k rozhovoru.
I Ste začína postupne akceptovať Jamieho lásku a ich vzťah sa naplno rozvíja, keď spoločne navštevujú gay bar. Sandra neskôr nachádza pod matracom v Jamieho posteli spomínaný gay magazín, podarí sa jej zistiť, že Jamie a Ste išli spolu do gay baru, kam ich aj sleduje. Spočiatku nevie akceptovať synovu sexualitu, no neskôr sa s ňou postupne vyrovnáva.
Film končí scénou, v ktorej dvaja mladí chalani (Jamie a Ste) pomaličky tancujú na dvore pod svojím panelákom na klasiku od Cass Elliot, Dream a Little Dream of Me, neskôr sa k nim pridáva aj Sandra spolu s Leah.
NGC 5945
NGC 5945 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 12. júna 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Herálec (okres Žďár nad Sázavou)
Herálec je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 1 290 obyvateľov, z toho 665 mužov a 625 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 38,7 roka, ženy 42,8 roka).
NGC 136
NGC 136 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. novembra 1788.
Tma
Tma je temno, temnosť, temnota. Tma, ako taká, neexistuje. Existuje len nedostatok, neprítomnosť, chýbanie svetla. Tam, kde nie je svetlo (elektromagnetické vlnenie) hovoríme, že je tma, ale samotná tma neexistuje. Podobne ako neexistuje ani zlo (=chýbanie povinného dobra), alebo vákuum.
Viborg
Viborg je dánske mesto v regióne Stredné Jutsko. Mesto samotné má 38 261 obyvateľov, obec 94 333 obyvateľov (stav k: 1. 1. 2013). V meste sídli druhý najúspešnejší dánsky ženský hádzanársky klub - Viborg HK.
Geografia
Mesto leží vo vnútrozemí Jutského polostrova. Je správnym strediskom obce Viborg i samotného Stredného Jutska.
Andrej Andrejevič Vlasov
Andrej Andrejevič Vlasov (* 14. september 1901, Lomakino, Nižnonovgorodská oblasť – † 2. august 1946, Moskva) bol sovietsky generál ruského pôvodu, ktorý sa v priebehu 2. svetovej vojny počas bojov o Leningrad dostal do nemeckého zajatia a začal spolupracovať s nacistami. Stal sa veliteľom Ruskej oslobodeneckej armády, ktorá bola nasadená do boja na strane nacistov.
Raná kariéra v armáde
Vlasov vstúpil do Červenej armády v roku 1919 a bojoval proti bielogvardejcom. Vyznamenal sa ako dôstojník a aj po skončení občianskej vojny rýchlo postupoval v rebríčku vojenských hodností. V roku 1930 vstúpil do komunistickej strany. Od roku 1935 študoval na Frunzeho vojenskej akadémii. Stalinove čistky v armáde prežil ako člen vojenského súdu. Medzi 1937 - 1938 rokom si následne získal dôveru sovietskeho vodcu. V rokoch 1938 - 1939 bol vojenským poradcom v Číne, za čo obdržal od Čankajška Rad zlatého draka. Čoskoro nato mu boli udelené aj sovietske vyznamenania (Rad červenej zástavy, Rad Lenina). V predvečer druhej svetovej vojny velil ako generálmajor 4. mechanizovanému zboru Kyjevského vojenského okruhu.
Začiatok vojny
Po napadnutí Sovietskeho zväzu nacistickým Nemeckom sa vyznamenal v bojoch pri Ľvove a bol menovaný za veliteľa 37. armády brániacej Kyjev. Pri ústupe z Ľvova sa musel prizerať, ako jednotky NKVD pobili ukrajinských politických väzňov, ktorých už nemali možnosť evakuovať, namiesto toho, aby ich prepustili alebo použili v boji proti Nemcom. Niektorí považujú práve túto skúsenosť so skutočnou tvárou Stalinovho režimu za prvú, ktorá ho viedla na dráhu neskoršieho boja po boku nacistov. 37. armáda bola jedna z najsilnejších sovietskych armád (mala asi 100 000 mužov), ktorej bola zverená veľmi dôležitá úloha - obrana západne od Kyjeva. V dôsledku chybných rozhodnutí sovietskeho najvyššieho velenia však bolo mesto po nemeckých obchvatných manévroch stratené. Rozkaz na ústup prišiel neskoro a sovietske jednotky neboli schopné bez prípravy organizovane ustupovať na čiaru k mestu Romny. Naviac jeho armáda ako najzápadnejšie dislokovaná mala najmenšiu šancu prebiť sa na východ. Po ťažkých bojoch, v ktorých bol ranený, sa napokon s nepatrnými zvyškami svojich jednotiek dokázal prebiť na východ k svojim ako jeden z posledných. Po doliečení ho Stalin v novembri 1941 poveril sformovaním 20. armády určenej na obranu Moskvy. Začiatkom januára 1942 viedol úspešné protiútoky svojej armády pri Volokolamsku asi 100 km na severozápad od metropoly. Vlasov úspešne splnil vytýčené ciele a okrem ďalších vyznamenaní sa dočkal i povýšenia na generálporučíka.
Pokus o prelomenie blokády Leningradu
V marci 1942 sa stal zástupcom veliteľa Volchovského frontu, ktorého cieľom bolo preraziť do obkľúčeného Leningradu. Namiesto vedenia útoku však Vlasovovu 2. údernú armádu čakali ťažké obranné boje a hroziace obkľúčenie. 27. marca prerazil so sibírskymi údernými brigádami od západu závoru pri prieseku Erika. Napriek tomu, že bola široká iba 2 km, predsa len to bola medzera, ktorou bolo možné viesť aspoň nejakým spôsobom zásobovanie. Medzi jednotkami nemeckej 58. pešej, policajnej divízie SS a Vlasovovými vojskami sa rozpútali úporné boje, ako sa ich Nemci snažili vytlačiť z prieseku. Prvý nemecký pokus o útok sa nepodaril, až druhý útok, ktorý po dôkladnej príprave uskutočnila posilnená 58. pešia divízia, viedol začiatkom mája 1942 k úspechu, čo malo za následok pevné spojenie s policajnou divíziou SS, ktorá bojovala severne od lesného prieseku. Vtedy sa Vlasov rozhodol z močaristého pekla na Volchove uniknúť. Ale jeho ťažko skúšané pluky už nemohli postupovať cez rozmrznuté močiare a v tichosti sa pohybovať naprieč lesmi. Podmáčaná lesná pôda a močiare vyháňali sovietskych vojakov na cesty. Z pekla, v ktorom sa ocitli jeho vyčerpaní vojaci existovala iba jedna cesta, bola vyrobená z guľatiny a viedla cez priesek Erika. Koncom mája už ťažké boje na Volchove doznievali. Tie jednotky Vlasovovej 2. údernej armády, ktorým sa nepodarilo prebiť z obkľúčenia sa ocitli v pasci. 9 streleckých divízií, 6 streleckých brigád a časti jednej tankovej brigády boli stratené. Ich koniec bol strašný. 32 000 mužov padlo do nemeckého zajatia. Desiatky tisíc mŕtvych červenoarmejcov ležali v lesoch a močiaroch - utopili sa, zomreli od hladu či na následky zranení. V chaose ktorý vypukol po zničení údernej armády sa vo vnútornej časti volochovského kotla pohybovalo ešte množstvo sovietskych vojakov, ktorí sa nemienili vzdať. Medzi nimi sa nachádzal aj Vlasov so svojím štábom. Nemci zhodili nad dedinami tisíce letákov so zatykačom na Vlasova aj s jeho fotografiou. Za jeho dolapenie bola vypísaná vysoká odmena.
11. júla 1942 bol zajatý nemeckými vojskami. Ako k tomu presne došlo sa pramene rozchádzajú. Podľa prvej verzie sa vzdal dobrovoľne, podľa druhej ho vydali miestni obyvatelia. Akékoľvek už boli okolnosti jeho dolapenia, v zajateckom tábore pre vyšších dôstojníkov prijal nemecké návrhy a začal spolupracovať. Podmienky zajatých sovietskych vojakov a dôstojníkov v nemeckom zajatí boli zložité. Boli vystavení veľkému psychickému nátlaku, jednak pre zlé podmienky, hlad a choroby ako i pre nedôveru po prípadnom úspešnom úteku zo zajatia.
Vytvorenie Ruskej oslobodzovacej armády
náhľad|vpravo|Vlasov na inšpekcii vojsk ROA v roku 1944. Keď Vlasov ponúkal Hitlerovi svoje služby, hovoril o tom, že chce „bojovať po boku Nemecka za socialistické Rusko a zbaviť svoju vlasť Stalinovho systému krutovlády.“ Jeho vyjednávanie však prebiehalo v období bitky o Stalingrad, keď situácia v očiach nacistických pohlavárov vyzerala tak, že je Červená armáda na kolenách. A keďže v obdobiach, kedy nemecké armády víťazili, Hitlera skôr zaujímali rasové čistky, Vlasov pochopil, že Nemci ho využívajú na oslabenie Červenej armády a propagandu. Vytváranie čisto Ruskej oslobodeneckej armády (ROA) pod vedením generála Vlasova však po celý čas narážalo na množstvo prekážok a ROA nikdy nebola plne sformovaná a bojaschopná vojenská sila. V priebehu roku 1943 sa však Vlasovovi bez vedomia Nemcov podarilo zostaviť jadro generálneho štábu, ktorý mal riadiť jeho novú miliónovú armádu. Na Vlasova poľovalo niekoľko sovietskych diverzných skupín s rozkazom zabiť ho ale nakoniec stratil aj Hitlerovu podporu. Bezpečne sa mohol cítiť len na nemeckom území pod ochranou svojich vojakov ROA. Zmena nastala, keď Stalin vyhlásil všetkých vojnových zajatcov za vlastizradcov. Istota vojakov sa nalomila a ani nasadenie do boja proti sovietom neprichádzalo. Do hry vstúpil Himler a Hitlera presvedčil, že vytvorenie oslobodeneckej armády z ruských zajatcov bude prospešné. Tak sa sformovali 2 divízie. Začiatkom augusta 1944 bol generál Sergej Kuzmič Buňačenko, ktorý bojoval za Nemcov na západnom fronte prevelený a od 10. novembra 1944 velil 1. pešej divízii ROA, ktorú sa mu podarilo zostaviť, plne vystrojiť a vyzbrojiť. V marci 1945, už v hodnosti generálmajora, dostal rozkaz presunúť divíziu na východný front, kde bola 13. apríla 1945 nasadená proti sovietskemu predmostiu na Odre 33. armády 1. bieloruského frontu pri Erlenhofe (pri Frankfurte nad Odrou). Druhý deň ale vydal pokyn na ústup z frontu a napriek nemeckým rozkazom rozhodol o presune južným smerom - do Čiech. Aj napriek nátlaku nemeckého poľného maršala Ferdinanda Schörnera odmietol nasadenie svojej divízie na fronte pri Brne.
Pražské povstanie a smrť
Vlasovove jednotky ustupovali cez územie Čiech na západ spoločne s oddielmi Waffen-SS, aby nepadli do rúk Červenej armády. Dve divízie ROA sa nachádzali koncom apríla 1945 pri obci Suchomasty (asi 50 km od Prahy). Vlasovci v tej dobe už odmietali bojovať po boku nemeckých vojsk proti Sovietom, stŕhali si z uniforiem nemecké distinkcie a v armáde zavládla anarchia. Po vyhláseniach, že budú bojovať proti Sovietom i Nemcom, vyrazili jednotky pod velením Buňačenka na pomoc Čechom, ktorí začali povstanie v Prahe, cestou útočiac na Nemcov. Povstanie pritom podporili v najkritickejšej chvíli. 6. mája 1945 už bolo povstanie na lopatkách, ale Buňačenko podnikol útok na Nemcov a už nasledujúci deň povstanie ožilo. S ohľadom na negatívnu reakciu Českej národnej rady, postup Červenej armády aj zastavenie postupu americkej armády v západných Čechách sa však z Prahy čoskoro stiahol. Povstalcom ponechal na pomoc jeden delostrelecký oddiel, ktorý aktívne proti skupinám SS bojoval až do 9. mája 1945. 30. apríla 2020 bol na námestí obce Řeporyje (súčasť Prahy) odhalený trojmetrový pomník ROA a krátky text na jeho tabuli pripomína Pražské povstanie a 300 vlasovcov, ktorí pri ňom padli.
Ostatným Buňačevského jednotkám sa cez Příbram podarilo ustúpiť až k americkým líniám, rokovania s Američanmi o prechode do ich zajatia neviedli k úspechu. Buňačenko na poludnie 12. mája 1945 preto rozpustil divíziu a vyzval svojich vojakov k úteku do západnej zóny. Buňačenka aj Vlasova odovzdali Američania NKVD. (Vlasov bol odovzdaný 12. mája 1945.) Po prvých výsluchoch u kontrarozviedky „SMERŠ“ boli prepravení do Moskvy, kde boli ešte v máji 1945 obvinili z vlastizrady. Ostatných zajatých dôstojníkov Sovieti postrieľali, čiastočne na Olšanských cintorínoch a čiastočne mimo Prahy aj v obci Suchomasty. Radoví vojaci, ktorí prežili vojnu a nachádzali sa v sovietskej zóne boli vrátení do Sovietskeho zväzu, kde boli ako zradcovia buď popravení alebo odsúdení k ťažkému žaláru a núteným prácam v gulagoch. Andrej Andrejevič Vlasov bol výrokom Vojenskej rady Najvyššieho súdu odsúdený za vlastizradu a nakoniec popravený 2. augusta 1946 v Moskve.
NHL 1953/1954
Sezóna 1953/1954 bola 37. sezóna NHL. Víťazom Stanley Cupu sa stal tím Detroit Red Wings.
Joursac
Joursac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam obcí departementu Morbihan
Kompletný zoznam 261 obcí departementu Morbihan.
Teória umenia
Teória umenia je odvetvie umenovedy, ktoré sa zaoberá výskumom zákonitostí umenia, výkladom jeho zmyslu, zvláštností, postavenia v spoločnosti.
Helmut Walcha
Helmut Walcha (celé meno: Helmut Arthur Emil Walcha ; * 27. október 1907 Lipsko - † 11. august 1991 Frankfurt nad Mohanom) bol nemecký organista, čembalista a hudobný skladateľ. Vo svojej dobe patril k „najvýznamnejším interpretom organovej a čembalovej tvorby J. S. Bacha“.
Životopis
Helmut Walcha narodil v Lipsku 11. augusta 1907. Ako pätnásťročný úspešne zložil prijímacie skúšky na konzervatórium v Lipsku a tak sa stal najmladším študentom organu u Günthera Ramina. V rokoch 1926 až 1929 bol zástupcom Ramina v kostole sv. Tomáša v Lipsku. Svoje prvé verejné vystúpenie mal v roku 1924. Neskôr v rokoch 1929 - 1944 viedol ako organista v kostole Friedenskirche vo Frankfurte nad Mohanom pravidelné organové cykly a od roku 1933 vyučoval na Dr. Hoch’s Konservatorium. V roku 1938 sa stal profesorom organovej hry na frankfurtskej hudobnej škole. Pedagogickej činnosti sa venoval do roku 1972, celkový počet jeho študentov za celú dobu pedagogického pôsobenia bolo okolo 200.
Po druhej svetovej vojne založil vo Frankfurte Institut für Kirchenmusik a bol od roku 1944 do 1981 organistom v tamojšom Dreikönigskirche. Helmut Walcha zomrel 11. augusta 1991 vo Frankfurt nad Mohanom na kardiopulmonárne zlyhanie srdca. Bol pochovaný na Sachsenhäuser Südfriedhof.
Zdrakový hendikep
Walcha oslepol ako šestnásťročný alebo sedemnásťročný následkom očkovania proti kiahniam. To absolvoval ako ročný a odvtedy sa mu zrak postupne slabol čomu napomáhala aj chronická keratitída. V šestnástich rokoch sa podrobil operácii, ktorá bola neúspešná a vtedy stratil zrak úplne.
Význam
Okrem koncertovania, pedagogickej činnosti a nahrávania sa venoval aj komponovaniu: zložil 25 chorálových prelúdií a pripravil na vydanie organové koncerty Händela.
Vo frankfurtskej mestskej časti Gallus je po ňom pomenovaná ulica, taktiež mu bola mestom udelená „Goetheplakette“ v roku 1957. V roku 1987 bol ocenený vyznamenaním „Grosse Bundesverdienstkreuz mit Stern.“
Prirodzený systém
Prirodzený systém je systém živej alebo neživej prírody vyvíjajúci sa podľa určitých objektívnych zákonov, ktoré v ňom pôsobia. Existuje objektívne a nezávisle od vôle ľudí. Človek môže na základe poznania a ovládnutia týchto zákonov činnosť systému ovplyvňovať.
Patrik Štiglic
Patrik Štiglic (* 6. jún 1987, Bratislava, Slovensko) je reprezentant Slovenska v klasickej kulturistike. V roku 2013 získal zlatú medailu na ME v kulturistike v Moldavsku v kategórii do 175 cm. V súčasnosti (2013) súťaží za bratislavský klub Sokol Vinohrady a jeho trénerom je Marian Čambal.
Vlasy (film)
Vlasy (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) sú jeden z najznámejších filmových muzikálov Miloša Formana. Natočil ho v roku 1979 podľa rovnomenného broadwayského muzikálu z roku 1968. Texty piesní napísali Gerome Ragni a James Rado. Hudbu zložil Galt MacDarmot. Do kín v Česko-Slovensku bol film uvedený až 1. mája 1989.
NGC 137
NGC 137 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. novembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Dvojťažka
Dvojťažka (resp. trojťažka, štvorťažka, ...) je šachový problém, v ktorom na stanovený počet ťahov (t.j. 2, resp. 3, 4...), aj pri najlepšej obrane druhej strany, príslušná strana dá mat. Ak nie je uvedené inak, na ťahu je biely (ktorý je na spodnej strane šachovnice a jeho pešiaci postupujú smerom nahor) a má dať mat čiernemu.
Príklad dvojťažky z 19. storočia
Riešenie dvojťažky anglického majstra:
1.Sd2! (tempo, čiže biely nič nehrozí, ale čierny musí ťahať a tak bielemu umožní matovať)
Thessalos
Thessalos môže byť:
NGC 5946
NGC 5946 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Pravítko, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 8. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
Atmosférický tlak
thumb|Barometer thumb|right|Barograf Atmosférický tlak (iné názvy: tlak vzduchu, barometrický tlak) je tlak, spôsobený atmosférou planéty Zem. Tento tlak je vyvolaný tiažou vzduchového stĺpca siahajúceho od nadmorskej výšky, v ktorej tlak meriame, až po hornú hranicu atmosféry.
Atmosférický tlak je tlak masy vzduchu v atmosfére podmienený gravitačným pôsobením Zeme. Normálna hodnota atmosférického tlaku (hodnota určená pre fyzikálne výpočty) pri hladine mora je 101 325 Pa. Vrstva atmosféry (hmotnosť molekúl vzduchu v stĺpci) Zeme pôsobí tlakovou silou na zemský povrch. Hodnota tohoto tlaku je najväčšia na zemskom povrchu a s rastúcou výškou klesá. Barometrický tlak nie je stály, neustále kolíše v danom bode zemského povrchu okolo určitej hodnoty. Na tlak vzduchu má okrem nadmorskej výšky vplyv aj teplota vzduchu a prúdenie vzduchu.
Tlak menší ako barometrický tlak sa nazýva podtlak, tlak väčší ako barometrický tlak sa nazýva pretlak.
Atmosférický tlak má veľký význam v meteorológii.
Štruktúra pojmu
Štruktúra pojmu je usporiadanie (vnútorných a vonkajších) vzťahov pojmu.
Atmosférický tlak
Barometrická rovnica
Pretože plyn (vzduch) má vysokú stlačiteľnosť nie je barometrický tlak lineárnou funkciou výšky ako je to pri kvapalinách (pozri hydrostatický tlak). Ak sa mení hustota s tlakom podľa Boyle-Mariottovho zákona, môžeme v atmosfére vymedziť vrstvu vzduchu s hustotou \rho, ktorá sa nachádza vo výške h. Zo vzťahu pre hydrostatický tlak pre tlakový rozdiel vo vrstve platí Podľa Boyle-Mariottov zákona pri stálej teplote platí kde \rho_0 a p_0 označuje nejakú známu (základnú) hustotu a tlak.
Z predchádzajúcich vzťahov dostaneme odkiaľ po integrácii a úprave dostaneme vzťah Tento vzťah je označovaný ako barometrická rovnica.
Pre závislosť hustoty vzduchu od výšky môžeme podobne
Normálny tlak
Tlak vzduchu je závislý od nadmorskej výšky, od veľkosti tiažového zrýchlenia, od hrúbky, teploty a hustoty atmosféry v danom mieste. Z dôvodu ľahšieho porovnávania výsledkov rôznych meraní barometrického tlaku bol zavedený tzv. normálny tlak vzduchu (normálny atmosférický tlak) pn (tiež p0), ktorý je definovaný ako približne priemerná hodnota tlaku vzduchu pri morskej hladine na 45° s.š. pri teplote 15 °C a tiažovom zrýchlení gn = 9,80665 ms−2.
Časové zmeny atmosférického tlaku
Jeho časové zmeny môžu byť:
Meranie
V meteorológii meriame tlak najčastejšie pomocou kvapalinových tlakomerov, barometrov, aneroidov a barografov.
V meteorológii sa atmosférický tlak vyjadruje najčastejšie jednotkou hektopascal (hPa). Pri použití kvapalinových barometrov sa stále používa jednotka torr (milimeter ortuťového stĺpca).
Použitie
Meranie atmosférického tlaku má veľký význam v meteorológii, pretože atmosférický tlak (a predovšetkým jeho zmeny a rýchlosť týchto zmien) sú dôležité pre predpoveď počasia. Napr. zvýšenie atmosférického tlaku obvykle znamená príchod slnečného počasia s malou oblačnosťou, pokles tlaku ohlasuje príchod oblačnosti a daždivého počasia.
4. máj
Narodenia
thumb|upright|[[Husní Mubárak (* 1928)]] thumb|upright|[[Robin Cook (spisovateľ)|Robin Cook (* 1940)]] thumb|upright|[[Francesc Fàbregas (* 1987)]]
Nicholas Hawksmoor
Nicholas Hawksmoor (* asi 1661 – † 25. marec 1736) bol anglický barokový architekt.