cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konšpiračná teória
Historický príklad
Epidémie rozširovali aj pocit neistoty, ktorý živili poplašné správy (hoax y), píše historička a etnologička Zuzana Panczová vo svojej knihe o konšpiračných teóriách z roku 2017. Napríklad Východoslovenské roľnícke povstanie v roku 1831 ovplyvnili revolučné udalosti v Poľsku a inde ale bezprostredným impulzom povstania boli preventívne opatrenia proti cholerovej epidémii, ktoré mali podobu dezinfekcie studní a potokov chlórovým vápnom a tiež vnucovania bizmutového prášku chorým, po ktorom však umrelo niekoľko detí. Štát tiež zaviedol prísne kontroly a obmedzil pohyb ľudí, zrušili sa trhy a jarmoky. Opatrenia vyvolali nevôľu, ľudia si ich začali vysvetľovať ako pokus vlády zamedziť šíreniu revolučných myšlienok. Obzvlášť ťažko ľudia niesli zákaz náboženských obradov. Týkal sa nielen pochovávania obetí cholery (tým nebolo poskytované ani posledné pomazanie), ale aj bohoslužieb a vysluhovania sviatostí. Odpor proti úradným opatreniam využili aj agitátori (povstania). Šírili sa názory, že „nákazlivosť cholery je dezinformácia, šírená ako ďalší spôsob týrania ľudu zo strany panstva“, píše Panczová. Objavujú sa prípady absurdných obvinení, že jed podávajú i kňazi prostredníctvom sviatosti oltárnej a úradníci vraj namiesto dezinfekcie v skutočnosti do studní sypú otravu.
Konšpiračné teórie o pôvode a údajnom motíve vzniku a šírenia vírusu SARS-CoV-2.
Niektorí tvrdili, že vírus bol skonštruovaný umelo, že unikol alebo bol ukradnutý z výskumného laboratória, že to mohla byť čínska alebo americká biologická zbraň, židovský plán na vynútenie masového očkovania alebo sterilizácie, schéma kontroly populácie, alebo súvisí so sieťami mobilných telefónov 5G. V USA Pastor Rodney Howard-Browne opakovane obviňoval Rockefellerovcov a tvrdil, že pandémia bola plánovanou udalosťou. Jeho obvinenia vychádzajú z dokumentu Rockefellerovej nadácie: Scenáre budúcnosti technológie a medzinárodného rozvoja. Pastor tvrdí, že Rockefelerovci a Bill Gates vytvorili pandémiu s konečným cieľom hromadného očkovania s cieľom znížiť ľudskú populáciu.
Marian Kotleba vo svojom videu na Facebooku vykladal tvrdenie zo Zjavenia Jána v Biblii tak, že ten kto neprijme znak (šelmy), na ruku alebo na čelo, nebude môcť vykonávať tieto transakcie (nebude môcť ani obchodovať), nebude môcť žiť. Znak alebo číslo šelmy, ktorý sa v Biblii spomína, je podľa neho čip, ktorým budeme „orazení“ pri očkovaní (tajné čipovanie ľudí), čím nadväzuje aj na sektu Vesmírni ľudia.
Najpopulárnejšie hoaxy o koronavíruse na Slovensku
Zdroj: SITA/Ministerstvo zdravotníctva
Prieskumy o konšpiračných teóriách na Slovensku
V roku 2020 40 percent respondentov zo Slovenska podľa prieskumu GLOBSEC verí tomu, že ochorenie Covid-19 neexistuje a že je iba nástrojom na manipulovanie spoločnosti. Proti novému koronavírusu SARS-CoV-2 by sa dalo zaočkovať len 36 percent Slovákov.
Katarína Klingová, senior analytička GLOBSEC v marci 2021 uviedla, že:
Alternatívne médiá
Alternatívne médiá sú také médiá, ktoré sa líšia od zavedených alebo dominantných typov médií z hľadiska obsahu, produkcie alebo distribúcie. Alternatívne médiá majú viacero foriem, zahŕňajúcich audio, tlač, internet, video a pod. Na rozdiel od masových mainstreamových médií majú alternatívne tendenciu byť nekomerčnými projektmi, ktoré môžu byť štátne / verejné alebo súkromné ​​médiá.
Konšpiračné teórie a internet
Konšpiračné teórie sú široko prítomné na webe vo forme web stránok, blogov a videí na YouTube, ako aj na sociálnych sieťach. Či internet zvýšil prevalenciu konšpiračných teórií alebo nie, je otvorenou výskumnou otázkou. Prítomnosť a reprezentácia konšpiračných teórií vo výsledkoch vyhľadávačov bola monitorovaná a študovaná. Výsledky ukazujú výrazné rozdiely v závislosti na témach ale všeobecnú absenciu serióznych, vysoko kvalitných odkazov vo výsledkoch.
Antikonšpirátori
Na Slovensku vedú medzi sebou aj súdne spory weby Hlavné správy a Konspiratori, ktorý z nich je dezinformačný web.
Ako sa zbaviť závislosti na konšpiráciách
V júni 2020 The Guardian zistil, že stránky QAnon na Facebooku a Instagrame majú spolu 3 milióny členov alebo sledovateľov. U niektorých z nich sa QAnon prejavuje ako psychologická závislosť (návyk) – nekontrolované nutkanie opakovať svoje správanie bez ohľadu na jeho dôsledky prerastajúce až do fanatizmu. The Guardian odporúča nasledovných 6 bodov ako pomôcť svojim známym zasiahnutým konšpiračným kultom. (Príkladom takéhoto kultu u nás bola sekta Vesmírni ľudia, ktorá pôsobila na Slovensku na prelome tisícročia ešte pred vznikom Facebooku a ktorá aj vďaka internetu získavala stovky „veriacich“.)
Slovenská bejzbalová federácia
náhľad|Sídlo na Junáckej 6 v Bratislave
Slovenská bejzbalová federácia (skr. SBF) alebo Slovenská baseballová federácia je riadiacim orgánom bejzbalu na Slovensku. Vznikla v roku 1991. Je riadnym členom Medzinárodnej bejzbalovej federácie (IBAF), Európskej bejzbalovej konfederácie (CEB) a takisto aj Konfederácie športových zväzov SR (KŠZ SR).
Babinský potok
Babinský potok môže byť:
Klinianka
Klinianka môže byť:
Vápnice
Vápnice (Calcarea) sú trieda hubiek. Ich pseudoskelet tvoria vápnité spikuly vo vzájomnom uhle 120°. Sú to výlučne morské hubky, napr. kozmopolitne rozšírená Leucosolenia bothryoides alebo stredomorský Sycon raphanus.
Opis
Vápnice sa vyskytujú len v slanej morskej vode v malých hĺbkach. Žijú samostatne alebo tvoria kolónie. Vyskytujú sa v rôznych formách, v tvaroch ako jediná rúra, niekedy v tvare vázy, množstve malých rúrok, alebo niektoré sú bez žiadnej zjavnej symetrie.
Sú väčšinou bezfarebné, niekedy jasne žlté (Leucetta chagosensis), tmavo zeleno-hnedé (Pericharax heteroraphis), alebo červeno fluoreskujúce/oranžové (Leucetta microraphis, niekedy).
Klinský potok
Klinský potok môže byť:
Vstupný draft NHL
náhľad|NHL Draft (2008) NHL Entry Draft (doslova Vstupný draft NHL) je voľné, systematické vyberanie hráčov klubmi National Hockey League. Tento draft sa koná každý rok po dvoch alebo troch mesiacoch po závere sezóny. Počas draftu si kluby vyberajú hráčov z juniorských alebo európskych hokejových líg.
Premiérový draft sa konal v roku 1963 a od vtedy sa koná každoročne. Prvé drafty boli známe pod názvom „NHL amatérsky draft“ až do roku 1979. Prvý verejný draft bol v roku 1980 a prvý televízne vysielaný v roku 1984. Poradie vyberania hráčov klubmi bolo v draftovej lotérii NHL, momentálne sa vyberá na základe umiestnenia klubu.
Dejiny
V roku 1980 bol draft verejnou udalosťou, keď sa konal v Montreal Forum. Predtým sa drafty konali v montrealských hoteloch alebo v klubových kanceláriách, bez prístupu verejnosti. Mimo Montrealu sa prvýkrát konal draft v Metro Toronto Convention Centre, Toronto, Ontário, Priame televízne prenosy sa začali konať v roku 1984 keď začali vysielať kanadská televízna stanica Canadian Broadcasting Corporation vo francúzštine a angličtine. Od roku 1989 začala prenosy vysielať americká športová stanica SportsChannel America.
Slováci v drafte
Do NHL bolo v rokoch 1978 – 2013 draftovaných celkovo v 156 slovenských hokejistov. Anton Šťastný a Peter Hamerlík boli draftovaní dvakrát dvoma rôznymi klubmi. Slovenských hokejistov si v drafte počas tohto obdobia nevybrali len v rokoch 1980, 2008 a 2012. Najvyššie draftovaným Slovákom je Juraj Slafkovský, ktorého si ako draftovú jednotku v pre Slovensko rekordnom roku 2022 vybral klub Montreal Canadiens. Ako draftová dvojka v roku 2022 skončil Šimon Nemec ktorého si vybral tím New Jersey Devils. Pred nimi bol najvyššie postaveným Slovákom Marián Gáborík ako draftová trojka v roku 2000
TERRIERS
Tomographic Experiment using Radiative Recombinative Ionospheric EUV and Radio Sources, skrátene TERRIERS bola americká študentská družica prevádzkovaná Bostonskou univerzitou. Hlavným cieľom misie bolo demonštrovať možnosti sledovania termosféry a ionosféry pomocou tomografie a emisií fotónov v oblasti extrémneho ultrafialového žiarenia. Družica bola vynesená 18. mája 1999 raketou Pegasus XL. Po dosiahnutí obežnej dráhy však zlyhal systém orientácie a družica nebola schopná nasmerovať svoj jediný slnečný panel na Slnko. Po niekoľkých neúspešných pokusoch o zorientovanie boli palubné batérie vybité a spojenie bolo prerušené.
Opis
thumb|left|Družica TERRIERS s menovkami prístrojov. TERRIERS bola rotáciou stabilizovaná družica určená na štúdium ionosféry. Bola vybavená jedným panelom slnečných batérií dodávajúcim priemerne 31 wattov elektrickej energie a dobíjajúcimi NiCd akumulátorovými batériami s kapacitou 4,8 Ah. Telekomunikačný systém pracoval v pásme S (rýchlosť prenosu na satelit 4 kbit/s, z družice 32 kbit/s). Na palube boli nasledujúce vedecké prístroje:
Stabilizačný systém využíval magnetické cievky k zmene osi rotácie. Ako polohové snímače slúžili detektory Slnka a magnetometre. Pozemná stanica a riadiace stredisko sa nachádzalo v areáli Bostonskej univerzity. Predpokladaná aktívna životnosť bola 1 rok. Družica sa pohybuje po slnečnej synchrónnej dráhe s preletom nad rovníkom o 08:40 miestneho času.
Sankt Martin bei Lofer
Sankt Martin bei Lofer je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Salzbursko v okrese Zell am See.
Žije tu 1 092 obyvateľov (31. 12. 2009).
Priehybský potok
Priehybský potok môže byť:
Damasias z Amfipolidy
Damasias (Damasias) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 320 pred Kr.
Damasias z macedónskej Amfipolidy si na 115. olympijských hrách v roku 320 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda. Záznam o olympijskom víťazstve Damasia je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvo Damasia uvádza aj Oxyrhynský papyrus 12 objavený v roku 1897 britskými archeológmi B. Grenfellom a A. Huntom v egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu.
Choirilos z Élidy
Choirilos (Choirilos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 316 pred Kr.
Choirilos z Élidy bol na 116. olympijských hrách v roku 316 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. Olympijský program hier sa o túto disciplínu rozšíril na 41. hrách v roku 616 pred Kr.
Za olympijské víťazstvo sa Choirilovi dostalo veľkej pocty, keď mu v Olympii postavili sochu. Choirilovu sochu si ešte v druhom storočí mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že bola dielom sochárskeho majstra Sthennida z Olynthosu.
Umberto Giordano
Umberto Giordano (* 28. august 1867, Foggia – † 12. november 1948, Miláno) bol taliansky, prevažne operný skladateľ, predstaviteľ talianskeho verizmu v hudbe.
Život
Umberto Giordano sa narodil vo Foggii v provincii Puglia. Študoval u Paola Serraa na konzervatóriu v Neapole. Prvú operu Marina skomponoval už v roku 1888 a zúčastnil sa s ňou súťaže na najlepšiu jednoaktovkovu operu, ktorú napísal hudobný vydavateľ Sonzoga. V tejto súťaži zvíťazil Pietro Mascagni so svojou operou Sedliacka česť (Cavalleria rusticana), ale Umberto získal pozornosť poroty, pretože ako najmladší účastník sa umiestil na šiestom mieste zo 73 uchádzačov. Získal tak objednávku na operu pre sezónu 1891/92. Na objednávku reagoval operou s typicky veristickou témou nádenníka, ktorý sľúbi, že zachráni prostitútku ak bude vyliečený z tuberkulózy. Premiéra opery v divadle Teatro Argentina v Ríme spôsobila menší škandál, ale opera sa s úspechom hrala vo Viedni, Berlíne aj v Prahe.
V nasledujúcej opere Regina Diaz sa Umberto pokúsil o trocha romantickejší žáner, ale pokus bol natoľko neúspešný, že operu po dvoch predstaveniach stiahli z repertoáru.
V roku 1895 sa presťahoval do Milána a vrátil sa k žánru veristickej opery. Skomponoval dve opery, ktoré založili jeho svetovú slávu. Prvou bola opera André Chénier založená na životných osudoch francúzskeho básnika André Chéniera a druhou Fedora napísaná na text divadelnej hry vtedy módneho dramatika Victoriena Sardou. Fedora je pamätná aj tým, že v nej vystúpil s veľkým úspechom vtedy celkom neznámy tenor Enrico Caruso.
Skomponoval ešte šesť opier (jedna zostala nedokončená), ale žiadna z nich sa už nestala súčasťou svetového repertoáru, aj keď občas sa vyskytnú pokusy oživiť ich. Zomrel v Miláne 12. novembra 1948. Rodné mesto Foggia mu zostalo verné. Miestne divadlo nesie jeho meno a na uliciach a v parkoch sú sochy s postavami z jeho diel.
Kremenice
Kremenice (Demospongia) sú trieda hubiek. Sú to leukónové hubky s dosť zložitou stavbou. Spikuly sú štvorosové, kremičitanové, no niekedy (najmä u druhov so spongínovými vláknami) sú druhotne zjednodušené, jednoosové.
Systematika
Hooper a van Soest v roku 2002 publikovali túto klasifikáciu kremeníc do radov:
Železničná trať Kolín – Ledečko
Železničná trať Kolín – Ledečko (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 014) je regionálna železničná trať v Stredočeskom kraji.
Trať je dlhá 40 km a vedie z Kolína, kde sa stretáva s traťou z Prahy do Českej Třebovej, Kolína do Prahy cez Lysú nad Labem a traťou z Kolína do Havlíčkovho Brodu. V cieľovej stanici Ledečko nadväzuje na trať z Čerčan do Světlé nad Sázavou.
História
Listina o koncesii pre miestnu dráhu z Kolína cez Bečvář, Uhlířské Janovice a Rataje do Čerčan s odbočkou z Rataj do Kácova z 10. mája 1899 bola udelená Leopoldovi grófovi Šternberku. Koncesia udelená k stavbe a k prevádzaniu rušňovej železnice, ktorá bude vystavaná ako miestna dráha o rozchode pravidelnom. Koncesionár bol povinný do dvoch rokov stavbu dovŕšiť, vystavanú dráhu potom verejnej vozbe odovzdať.
Dráhu vlastnila spoločnosť Miestna dráha Kolín – Kácov – Čerčany až do svojho zoštátnenia roku 1925. Prevádzka z Kolína do Rataj bola zahájená v decembri 1900, na zvyšnej časti stavanej trate v auguste 1901.
V roku 1921 boli podľa vtedajšieho cestovného poriadku v prevádzke tieto stanice:
Kolín místní nádraží, Červené Pečky, Ratboř, Chotouchov-Pučery, Pučery, Bečváry, Drahobudice, Hatě, Uhlířské Janovice, Mirošovice, Nový Dvůr, Rataje, Ledečko
Vozne
V roku 2010 boli osobné vlaky vedené motorovými vozňami 810 sólo alebo s jedným prípojným vozidlom radu 010. Niekoľko spojov v týždni boli vedené motorovou jednotkou 814 Regionova. Od roku 2013 sú osobné vlaky vedené výhradne motorovými jednotkami 814, čiže tzv. Regionovami.
Beaumont-de-Lomagne (kantón)
Beaumont-de-Lomagne je francúzsky kantón v departemente Tarn-et-Garonne v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 18 obcí.
Sankt Michael im Lungau
Sankt Michael im Lungau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Salzbursko v okrese Tamsweg.
Žije tu 3 495 obyvateľov (1. 1. 2010).
21 (album)
21 je druhý štúdiový album britskej speváčky a skladateľky Adele. Vydaný bol 24. januára 2011 vo väčšine Európy a 22. februára 2011 v Severnej Amerike.
Album spolu obdržal sedem cien Grammy, vrátane Albumu roka a Najlepšieho vokálneho popového albumu. Pieseň „Rolling in the Deep“ vyhrala v kategóriách Nahrávka roka a Pieseň roka, zatiaľ čo „Someone Like You“ vyhrala Najlepší sólový popový výkon. Adelin producent Paul Epworth vyhral za album v kategórii Producent roka (neklasické nahrávky) a o rok neskôr pieseň „Set Fire to the Rain“ Cenu Grammy za najlepší sólový popový výkon.
Bouleurs
Bouleurs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
322 (film)
322 je prvý film režiséra Dušana Hanáka z roku 1969. Ide o psychologický príbeh nevyliečiteľne chorého muža, ktorý hľadá nádej a istoty. Po tom, ako zistí svoju diagnózu začne prehodnocovať svoj doterajší život. Jeho stretnutia s blízkymi i cudzími ľuďmi vytvárajú zároveň obraz spoločnosti 60. rokov 20. storočia, plný nádejí i dezilúzií. Autor vo filme rieši základné problémy ľudského bytia, nastoľuje otázky slobody, samoty, hľadania vlastnej identity a miesta v spoločnosti.
Dej filmu
Režisér Dušan Hanák dal filmu podtitul vo forme citátu F. M. Dostojevského: „Zo života človeka, ktorý stratil vieru a neodvažuje sa neveriť.“ Charakterizuje ním hlavnú postavu príbehu, Jozefa Lauka; bývalého funkcionára Krajského národného výboru.
Lauko vstupoval do strany s ideálmi, ktoré sa mu nepodarilo realizovať. Cíti vinu za jej zločiny v päťdesiatych rokoch, ktorých bol nielen svedkom, ale ako sa postupne ukazuje, aj vykonávateľom. Paradoxne však nie je negatívnou postavou. Svoju minulosť ľutuje a preto aj všetky rany, ako je bitka od podnapitých mládencov, ale aj ochorenie, ktoré mu diagnostikujú, prijíma ako spravodlivý trest za svoje previnenie. Jeho príbeh formou katarzie. Vo svojom okolí je svedkom klamstiev, podvádzania, ohovárania a pretvárky, neodsudzuje však. Reflektuje svoj život a snaží sa o zmierenie so sebou a so svetom. „Naráža na nepochopenie, pretože druhí žijú v pocite krivdy, ktorej zdroj vidia mimo seba, zatiaľ čo Lauko obracia vinu výhradne na seba.“ (Cieslar, 2005, s.74) V zdanlivo banálnych rozhovoroch im kladie otázky, ktoré trápia jeho samého, ale sú zároveň aj existenciálnymi otázkami človeka každej doby. Kolegu z práce, čašníka Čatloša, podvodníka neverného svojej žene, sa pýta: „Si spokojný sám so sebou?“ Odpoveďou na jeho otázky sú len nechápavé výrazy neporozumenia.
Okrem Lauka sú dôležitými postavami filmu najmä jeho bývalá žena Marta so svojim milencom Petrom, a dlhovlasý kučeravý chlapec Vladko, nezávislý typ, ktorý svojim bezstarostným správaním a zjavom irituje policajných príslušníkov. Vladko je predstaviteľom slobody a individuality, ktorú režim odsudzuje. Stáva sa Laukovým priateľom a sprievodcom. A ako píše Přádná (2005, s. 74), akoby pod jeho vplyvom dosiahne Lauko vytúžené vykúpenie. Vladko po operácii privádza Lauka opäť do života. Učí ho na primitívnych obrázkoch základné pojmy: jablko, lúka, strom. Lauko tak dostáva v závere nádej na nový začiatok. Laukova bývalá žena Marta je nevyrovnaná osoba v stredných rokoch. Všemožne sa snaží udržať si svoju krásu, upína sa na veci a pred svojou vnútornou nespokojnosťou uniká do vzťahov, od ktorých však vopred očakáva sklamanie. Taký je aj jej vzťah k Petrovi. Naplno sa mu odovzdá a rovnakú pozornosť očakáva aj od neho. Keď sa však opäť blíži sklamanie, nezvláda to a spácha samovraždu. Film naznačuje jej vnútornú rozpoltenosť: aj keď je jej postava na prvý pohľad povrchná, je v nej zároveň aj hĺbka a melanchólia. K tomuto pocitu prispievajú aj dve ľudové piesne objavujúce sa v súvislosti s ňou. Ľúbostná pieseň „Povej vetrík, povej“ podfarbujúca Martino a Petrove naháňanie sa po lúke, akoby vyjadrovala jej silnú túžbu po láske a šťastí. Dojímavá rozlúčková svadobná pieseň znie, keď sa Lauko dozvedá o jej smrti a uteká do nemocnice. Znie ako Martina rozlúčka so svetom, v ktorom sa jej nepodarilo nájsť šťastie.
Kompozične je film sériou krátkych obrazov. Striedajú sa výjavy z Laukovho života, scény Marty a Petra, a podobne, so statickými zábermi či skôr fotografiami a takmer dokumentárnymi časťami.
Aulnoy-lez-Valenciennes
Aulnoy-lez-Valenciennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Darkcore
Darkcore je hudobný subžáner junglu, ktorý sa stal populárnym v britskej hardcorovej rave scéne v roku 1992. Je rozpoznateľný ako jeden z hlavným predchodcov žánru dnes známeho ako drum and bass. Názov je odvodený od skladby „Darkcore“ od Two Dark Troopers, ktorá bola vydaná cez Basement Records v roku 1993.
Adam Nelson
Adam Nelson (* 7. júl 1975, Atlanta, Georgia, USA) je bývalý americký atlét, venujúci sa vrhu guľou. 18. mája 2002 hodil osobný rekord 22,51 m na mítngu v Portlande. Tento výkon je 10. najlepší v histórií.
Letné olympijské hry 2004
V prvej sérií hodil 21,16 m, ostatné pokusy neboli platné, kvôli prešľapu. Jurij Bilonoh hodil tiež 21,16 m a jeho druhý najlepší pokus bol 21,07 stal sa olympijských víťazom on.
Osaka 2007
Na MS v atletike 2007 skončil na druhom mieste pokusom z druhej série (21,61 m), čo bol jeho rekord sezóny 2007.
Systém manažérstva obsahu
Systém manažérstva obsahu (iné názvy: content management system, obsahový riadiaci systém, systém manažmentu obsahu, systém riadenia obsahu, systém na riadenie obsahu, systém na správu obsahu, systém správy obsahu, nepresne ale často: redakčný systém, publikačný systém; angl. content management system), skr. CMS je:
Holy Diver
„Holy Diver“ je skladba americkej heavy metalovej skupiny Dio. Bola vydaná v auguste 1983 ako hlavný singel z debutového albumu Holy Diver. Hoci skladba dosiahla iba 40. miesto v rebríčku Mainstream Rock Tracks, je jednou z najpopulárnejších skladieb skupiny. Keď bola hraná v rádiách, množstvo staníc ju skrátilo o inštrumentálny úvod. Po teroristickom útoku z 11. septembra 2001 sa skladba zaradila do memoranda Cleat Channel 2001. V roku 2009 bola skladba zaradená na 43. miesto v zozname Top 100 Hard Rock Songs stanice VH1.
Sankt Veit im Pongau
Sankt Veit im Pongau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Salzbursko v okrese Sankt Johann im Pongau.
Žije tu 3 430 obyvateľov (31. 12. 2009).
Bussière-Nouvelle
Bussière-Nouvelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hubky
Hubky (staršie: huby ; zriedkavo alebo staršie: špongie  ; staršie: morské huby  ; lat. Porifera; staršie: Spongiata, Spongia [v širšom zmysle], Spongiae, Spongiaria) sú  kmeň mnohobunkovcov, často sa presnejšie zaraďujú ako jediný kmeň hubkovcov (Parazoa).
Poznáme okolo 9 000 druhov hubiek, takmer všetky žijú v moriach. V strednej Európe žije len asi 6 druhov. Hubky sa donedávna rozdeľovali podľa chemického zloženia skleroblastov (na kremité, vápnité a rohovinové hubky), novšie systémy si všímajú aj iné faktory, napríklad ich priestorové usporiadanie.
Systematika
Súčasný systém: kmeň hubky (Porifera, synonymá pozri vyššie):
Kremenice D/kremité hubky D (Silicea B/Silicispongia B) je v niektorých starších systémoch taxón zodpovedajúci taxónu kremenice A (spravidla vrátane bezkostroviek, bez Sclerospongiae a bez stromatopórov) okrem Cornacuspongia - porovnaj jeden z dole uvedených starších systémov.
Sphinctozoa je starší taxón, ktorý sa uvádzal buď ako samostatná trieda, alebo ako súčasť či sesterský taxón taxónu Calcarea, alebo ako súčasť taxónu Sclerospongiae. Z dnešného pohľadu je polyfyletický a je preto rozdelený na rôznych miestach v systéme hubiek, konkrétne je rozdelený do taxónov Hexactinellida, Demospongia a Calcarea.
Poznámky:
Staršie systémy (spravidla do prvého desaťročia 21. storočia): Hubky sa v starších systémoch (ako sčasti vidno aj z vyššie uvedených komentárov k triedam) delili často niektorým z týchto spôsobov (tento prehľad nie je vyčerpávajúci): kmeň hubky (Porifera): --- kmeň hubky (Porifera): --- kmeň hubky v širšom zmysle (Porifera): --- kmeň hubky (Porifera): --- kmeň hubky (Porifera): --- hubky (Porifera): --- hubky (Porifera):
Ako už bolo uvedené vyššie, o starších systémoch veľmi zjednodušene možno povedať, že Cribricyatha, archeocyáty, stromatopóry (a prípadne chetetídy) vôbec nepatrili do hubiek, bezkostrovky sa v starších systémoch zaraďovali do kremeníc, taxón Heteractinida (prípadne vrátane Chancelloriida) a obyčajne aj taxón Sphinctozoa sa zaraďovali do vápnic, a taxón Sclerospongia do roku 1970 neexistoval. Toto všetko odzrkadľuje vyššie uvedený prehľad starších systémov.
Okrem toho treba poznamenať, že v niektorých systémoch okolo roku 2000 boli (a ojedinele dodnes sú) hubky parafyletický taxón; dnes sa spravidla považujú za monofyletický taxón.
Zdroje tejto kapitoly:
Anatómia
Hubky boli najprv zaraďované k rastlinám, až Grand roku 1836 dokázal, že sú to veľmi primitívne živočíchy. Ich telo je asymetrické, vakovité až rozliate, niekedy s náznakmi radiálnej symetrie (lúčovitá súmernosť). Je tvorené dvoma zárodočnými vrstvami – ektodermou a endodermou, no ich genéza je odlišná od ostatných živočíchov (Eumetazoa). V procese gastrulácie u hubiek dochádza ku gastrulárnej inverzii. V praxi sa to prejavuje tak, že z tej vrstvy buniek, z ktorej u Eumetazoa vzniká ektoderm, u hubiek vzniká endoderm a naopak. Priestor medzi týmito dvoma vrstvami vypĺňa rôsolovitá mezoglea, ktorá obsahuje pseudoskelet z ihlicovitých skleroblastov (spikúl); tieto sú inkrustované CaCO3 alebo kremičitanmi, alebo sú z organickej látky spongínu. Hubky nemajú žiadne orgány ani tkanivá, pozorujeme u nich len dve súvislejšie vrstvy buniek:
Rozmnožovanie a vývin
Hubky sú hermafrodity. Pohlavné bunky - gaméty vznikajú premenou amébocytov v mezoglei. Ku kopulácii dochádza voľne vo vode, zygota sa brázdi na blastulu s dvoma typmi buniek – je to larva amfiblastula, ktorá zakrátko prisadá na dno. Distálna časť z bičíkatých buniek sa vliačuje a diferencuje na vrstvu choanocytov v závislosti od anatomického typu hubky (askón, sykón alebo leukón).
Okrem toho sa rozmnožujú aj nepohlavne – pučaním. To môže byť vnútorné alebo vonkajšie pučanie. Vo vnútornom pučaním púčik vyrastá zvnútra, tvoria sa gemule, z ktorých sa po uvoľnení von cez oskulum vyvorí nová hubka. Vonkajšie pučanie vedie ku tvorbe kolónií. Deje sa to najmä u morských hubiek a za priaznivých podmienok. Sladkovodné hubky (čeľaď Spongillidae) vždy na jeseň zahynú. Prežívajú len v štádiu hibernačných púčikov – gemúl.
Fylogenéza
Hubky sú veľmi starobylou slepou vývojovou vetvou. Ich izolované postavenie v systéme potvrdzuje viac argumentov:
Tráviaca sústava
Potravu prijímajú cez ostie, zachytávajú potravu choánocytmi (u odvodených typov hubiek sú choanocyty veľmi malé a zabezpečujú len prúdenie vody). Trávenie prebieha v mezoglei pomocou amébovitých buniek pomocou fagocytózy. Trávenie hubiek je výlučne intracelulárne. Voda a zvyšky opúšťajú dutinu hubky hlavným otvorom (osculum), ktorý je obyčajne v hornej časti.
Bourg-de-Visa (kantón)
Bourg-de-Visa je francúzsky kantón v departemente Tarn-et-Garonne v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho sedem obcí.
Senovka grécka
Senovka grécka (Trigonella foenum-graecum) je rastlina z čeľade bôbovité (Fabaceae).
Bourron-Marlotte
Bourron-Marlotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
AMP
AMP môže byť:
Roky olova v Taliansku
Roky olova, resp. olovené roky (tal. anni di piombo, angl. Years of lead) je názov používaný na označenie obdobia politických nepokojov v Taliansku od konca 60. tych do polovice 80. tych rokov 20. st. Toto obdobie bolo charakterizované všeobecným spoločenským konfliktom a mnohými aktami terorizmu uskutočňovanými ľavicovými aj pravicovými extrémistickými hnutiami.
Politická situácia v Taliansku bola napätá už od začiatku 60. tych rokov, pretože pravicovým politickým stranám na čele s Kresťanskými demokratmi (DC) v Taliansku už dlhší čas klesala podpora a boli nútené prijať do koalície aj stredoľavú Taliansku socialistickú stranu (PSI). Druhou najsilnejšou stranou po kresťanských demokratoch v Taliansku však bola dlhodobo Talianska komunistická strana (PCI), ktorej vstup do koalície pravicové strany vehementne odmietali a všemožne mu zabraňovali, pretože v duchu Studenej vojny sa obávali, že by mohla Taliansko priviesť do tábora socialistických krajín. Všeobecné spoločensko-politické napätie viedlo na konci 60. tych rokov k mnohým študentským nepokojom a vyvrcholilo zastrelením policajta Antonia Annarumma a následným bombovým útokom na Piazza Fontana v Miláne v roku 1969 a odštartovalo obdobie známe ako Roky olova (t. j. nábojov). Názov je odvodený z vlny prestreliek a bombových útokov, ktoré sa vznietili po spomínaných udalostiach z r. 1969. Na tomto násilí sa podielalo viacero ľavicových (Červené brigády, či Lotta Continua) aj pravicových (napr. Ordine Nuovo, či NAR) extrémistických organizácii, no aj mafia a tajné služby.
Medzi najdôležitejšie udalosti z tohto obdobia patrí spomínaný "spúšťací" bombový útok na Piazza Fontana z 12. decembra 1969, pri ktorom zahynulo 17 ľudí a z ktorého boli spočiatku obviňované ľavicové organizácie. Hoci o ich vine neboli v podstate žiadne dôkazy, polícia proti nim spustila vlnu silných represálii, čo však len viedlo k väčšej radikalizácii mládeže a napr. ku vzniku Červených brigád. Hoci neskôr bolo obvinených z útoku viacero iných ľudí hlavne z ultrapravicového spektra, dodnes nie je jasné, kto za útokmi naozaj stál. Ďalšími významnými udalosťami bolo odhalenie pokusov o neofašistický prevrat v Taliansku z rokov 1970 a 1974, násilné demonštrácie v Pise z mája 1973 (1 mŕtvy), viacero vrážd a bombových útokov na policajtov a policajné stanice z rokov 1972-1973 (celkovo 8 mŕtvych), bombový útok na anti-fašistickú demonštráciu v Brescii z 28. mája 1974 (8 mŕtvych), bombový útok na vlak Italicus z 4. augusta 1974 (12 mŕtvych), či únos a vražda významného kresťanskodemokratického politika Alda Mora v máji 1978. Násile vyvrcholilo 2. augusta 1980, keď silná bomba na železničnej stanici v Bologni zabila 85 ľudí. Poslednými väčšími aktami teroru z tohto obdobia boli útok Červených brigád na vojenský konvoj v Salerne z augusta 1982 (3 obete) a útok na vlak Florencia-Rím z 23. decembra 1984 (17 obetí), ktorý uskutočnila mafia v spolupráci s neofašistickými teroristami.
Podľa štatistík talianskeho ministerstva vnútra boli v rokoch 1969 až 1980 za 67,5% násilných činov zodpovedné ultrapravicové organizácie, za 26,5% ultraľavicové a za 5,95% ostatné skupiny. Čo sa týka obetí tohto obdobia politických nepokojov, celkovo 150 osôb bolo zavraždených pri teroristických akciách uskutočnených pravicovými extrémistami, za 94 mŕtvych sú zodpovední ľavicový extrémisti.
V súvisloti s pozadím udalostí, ktoré sa odohrávali v Taliansku počas rokov olova, ostáva stále mnoho nezodpovedaných otázok a nejasností. Za mnohé útoky, ktoré sa v tomto období odohrali, boli často politikmi, médiami, ale aj vyšetrovateľmi obviňované ultraľavicové organizácie, pričom sa zdôrazňovalo ich prepojenie na PCI. Neskôr sa však často ukázalo, že ich uskutočnili pravicový extrémisti so zjavným zámerom zdiskreditovania ľavice. Tak to bolo u viacero hore uvedených prípadov. To vzbudilo celospoločenský záujem o to, do akej miery bolo násilie zámerne vyprovokované a usmerňované a komu a prečo v skutočnosi vyhovovalo. Už v r. 1974 bol zatknutý šéf vojenských tajných služieb SIOS a SID, generál Vito Miceli, pretože sa mu dokázalo marenie vyšetrovania vo viacerých prípadoch, prepojenie na neofašistické skupiny, ale i to, že dostával veľké obnosy peňazí priamo od CIA. Podobných prípadov neskôr pribúdalo a po odhalení tajných organizácii Propaganda Due, či Gladio a ich vzájomnom prepojení na viaceré ultrapravicové skupiny, na vplyvných ľudí, ako aj na západné tajné služby sa začalo čoraz viac hovoriť o tom, že v Taliansku bola vo veľkom uskutočňovaná tzv. stratégia napätia. Jej podstatou je rozdelenie, manipulácia a kontrola verejnej mienky pomocou strachu, propagandy, dezinfomácii, agentov provokatérov a tiež uskutočňovaním tzv. false-flag operácii. V r. 2000 talianska parlamentná komisia vo svojej vyšetrovacej správe priamo uviedla, že stratégia napätia bola podporovaná Spojenými štátmi, aby "zabránila PCI, a do určitej miery aj PSI, v dosiahnutí výkonnej moci v krajine ".
Scheffau am Tennengebirge
Scheffau am Tennengebirge je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Salzbursko v okrese Hallein.
Žije tu 1 312 obyvateľov (31. 12. 2009).
Systém manažérstva obsahu (všeobecne)
Systém manažérstva obsahu (iné názvy: content management system, obsahový riadiaci systém, systém manažmentu obsahu, systém riadenia obsahu, systém na riadenie obsahu, systém na správu obsahu, systém správy obsahu, nepresne ale často: redakčný systém, publikačný systém; angl. content management system), skr. CMS, systém (softvér), ktorý manažuje (riadi), t.j. spravuje, archivuje a pod. a často aj pomáha zostavovať obsah a dáva tento obsah k dispozícii na prezentovanie, a to nie nevyhnutne len na web; "obsahom" sa myslí ľubovoľný elektronický obsah, t.j. záznamy, dáta, metadáta, dokumenty, webové stránky, obrázky, zvukové súbory a pod. Ak je zameraný na webové sídla (websites) nazýva sa web content management system.
CMS zahŕňa systémy na:
Diskusné fórum
Diskusné fórum môže byť:
Castelsarrasin-1
Castelsarrasin-1 je francúzsky kantón v departemente Tarn-et-Garonne v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho iba časť Castelsarrasinu.
Bussière-Saint-Georges
Bussière-Saint-Georges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aulnoye-Aymeries
Aulnoye-Aymeries je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juraj Miškov
PhDr. Juraj Miškov (* 15. apríl 1973, Bratislava) je slovenský politik a bývalý poslanec NR SR za stranu SaS. Je zakladateľom politickej strany Slovenská občianska koalícia (SKOK!). Od 8. júla 2010 do 4. apríla 2012 zastával post ministra hospodárstva Slovenskej republiky vo vláde Ivety Radičove j.
Je absolventom Filozofickej fakulty a Fakulty manažmentu Univerzity Komenského v Bratislave. Bol spolumajiteľom reklamnej agentúry MUW Saatchi & Saatchi, ktorá sa v roku 2004 stala súčasťou siete Saatchi & Saatchi a do jeho odchodu z biznisu a vstupu do politiky získala viacnásobné ocenenie Agentúra roka.
Životopis
Narodil sa v Bratislave. Po absolvovaní štúdia na Gymnáziu na ulici Ivana Horvátha v Bratislave študoval v rokoch 1991 – 1994 žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a v rokoch 1996  –  2001 ukončil štúdium štátnou skúškou na Fakulte manažmentu Univerzity Komenského v odbore marketingový manažment. V roku 2002 získal titul PhDr. Počas štúdia na strednej škole bol aktívnym členom študentského štrajkového výboru v novembri 1989.
Podnikateľská kariéra
V roku 1992 spolu s Viktorom Madom založili v Bratislave malé grafické štúdio. V roku 1993 sa zoznámil s rakúskym reklamným nestorom Petrom Burianom, ktorý na Slovensku zakladal pobočku svojej firmy, Burian & Wallner spol. s r.o. so sídlom v Bratislave. Miškov ho zaujal svojimi prácami a v roku 1998 mu Burian ponúkol partnerstvo vo firme. V roku 2010 Burian odišiel na dôchodok a Juraj Miškov, Rastislav Uličný a Robert Weber od neho odkúpili podiely vo firme. Od roku 2004 je spoločnosť MUW / SAATCHI & SAATCHI začlenená do medzinárodnej siete reklamných agentúr Saatchi & Saatchi. Agentúra je niekoľkonásobným držiteľom ocenenia Agentúra roka (2009, 2010, 2014). Okrem tejto spoločnosti bol ešte zakladateľom a majiteľom ďalších firiem, napríklad mediálnej agentúry Zenith Optimedia, eventovej agentúry E-MOTION či súkromnej leteckej spoločnosti Seagle Jet. Po tom, ako sa v roku 2010 stal ministrom hospodárstva, svoje podiely vo firmách, v ktorých pôsobil, predal. Získané finančné prostriedky investoval do nehnuteľností a niekoľkých start-upových biznisov.
Člensto v Slobode a solidarite (2009  –  2013)
V roku 2009 vstúpil do strany Sloboda a solidarita, v ktorej zastával pozíciu podpredsedu strany. V parlamentných voľbách v roku 2010 kandidoval za stranu SaS a so ziskom 20 370 preferenčných hlasov sa dostal do parlamentu na 8. mieste za SaS a stal sa ministrom hospodárstva Slovenskej Republiky. Po tom, ako SaS v októbri 2011 odmietla podporiť vládny návrh slovenskej účasti na tzv. Eurovale, s ktorým bolo spojené hlasovanie o dôvere vlády Ivety Radičovej, vláda nezískala dôveru parlamentu a prezident Slovenskej republiky I. Gašparovič vládu 13. októbra 2011 odvolal. Juraj Miškov bol následne poverený prezidentom SR vedením ministerstva hospodárstva až do vymenovanie novej vlády, ktorá vznikla po predčasných parlamentných voľbách v marci 2012. V roku 2013 sa Miškov za nepodporenie vládneho návrhu ospravedlnil. „''Naozaj by som sa chcel ospravedlniť všetkým voličom, ktorí nám dali dôveru v roku 2010, za to, že SaS bola spoluzodpovedná za pád vlády. Chcel by som sa ospravedlniť hlavne tým, ktorí ma krúžkovali.''“
25. marca 2013 bol Miškov na základe návrhu Richarda Sulíka odvolaný z postu podpredsedu strany SaS. Predchádzala tomu voľba nového predsedu strany, v ktorej skupina členov okolo Jozefa Kollára nedokázala poraziť Sulíka, chýbalo im 13 hlasov. Po nezhodách ohľadom smerovania a riadenia strany a po verejnej výzve Richarda Sulíka, aby členovia okolo neúspešného kandidáta na predsedu Jozefa Kollára opustili SaS, zo strany odišiel. Stranu vtedy celkovo opustilo 5 poslancov a 75 členov (strana mala vtedy 255 členov), s Kollárom a Miškovom SaS opustila polovica autorov programu strany.
Založenie platformy Liberálna dohoda (2013 – 2014)
Juraj Miškov 16. apríla 2013 oznámil spolu s Jozefom Kollárom, Danielom Krajcerom a Martinom Chrenom vznik platformy Liberálna dohoda, ktorú okomentoval ako: „občianske združenie, ktoré bude pre všetkých tých, ktorým sú blízke liberálne hodnoty a zároveň je im blízky spôsob politiky, ktorý [...] je postavený na spolupráci, na dohodách, ktoré sa dodržiavajú a na poctivom a zodpovednom hľadaní tej alternatívy, ktorá prispeje k zlepšeniu života nás všetkých.“ 26. mája 2013 oznámila Liberálna dohoda a politická strana Nová väčšina (NOVA) oficiálne spojenie v jednu politickú stranu, ktorá následkom týchto zmien prijala názov Nová väčšina  –  Dohoda. Po tom, ako 28. júna 2014 Republiková rada zmenila stanovy, došlo k rozkolu, pričom Liberálna dohoda deklarovala ochotu naďalej pôsobiť v rámci hnutia, avšak s tým, že „nie sú dôležité stranícke funkcie, ale priestor na presadzovanie liberálnych hodnôt a programu. “  23. septembra 2014 následne došlo k definitívnemu odchodu členov za Liberálnu dohodu.
Založenie strany Slovenská občianska koalícia SKOK! (2015)
„''Keď som v roku 2009 vstupoval do politiky ako úspešný podnikateľ, chcel som pomôcť vytvoriť zo Slovenska prosperujúcu krajinu. Obetoval som tomu súkromie, veľa času, energie a vlastných peňazí. Pre svoj sen som pripravený urobiť všetko. Verím, že takých nás je na Slovensku dosť,''“ povedal Juraj Miškov na tlačovej konferencii prípravného výboru strany SKOK! v novembri 2014.
V novembri 2014 založil novú politickú stranu Slovenská občianska koalícia (skrátene SKOK!). Strana je definovaná ako stredové, občiansko-liberálne zoskupenie aktívnych občanov. Strana SKOK! bola do registra strán zapísaná k 5. marcu 2015. 28. marca sa v Košiciach uskutočnil ustanovujúci kongres strany, na ktorom bol Juraj Miškov zvolený za predsedu strany. Podľa stanov strany SKOK! môže byť predseda zvolený len na jedno funkčné obdobie, a nemôže viackrát kandidovať.
Iné
Juraj Miškov zaplatil z vlastných súkromných prostriedkov internetovú a bilboardovú kampaň v hodnote 50 000 eur, ktorá vyzývala na neúčasť na tzv. referende za rodinu, ktoré sa konalo 7. februára 2015. Na tlačovej konferencii pri predstavení kampane uviedol: “''Referendum nerešpektuje práva menšín, nerešpektuje práva istej skupiny ľudí. Preto sa my na referende nezúčastníme.''”
19 (album)
19 je debutový štúdiový album britskej speváčky a skladateľky Adele, ktorý bol vydaný 28. januára 2008, prostredníctvom XL Recordings.
Iyang-Argapura
Iné projekty
.
Zbojnícky potok
Zbojnícky potok môže byť:
Boutigny (Seine-et-Marne)
Boutigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Baďan
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Baďan v okrese Banská Štiavnica.
Schleedorf
Žije tu obyvateľov.
Boutigny (Seine-et-Marne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Schleedorf
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Telmatosaurus
Telmatosaurus („bahenný jašter“) bol rod menšieho bylinožravého vtákopanvového dinosaura zo skupiny Hadrosauridae, žijúceho v období vrchnej kriedy (stupeň mástricht, asi pred 70 miliónmi rokov) na území východnej Európy (dnešné Rumunsko). Jediný druh je Telmatosaurus transsylvanicus.
thumb|left|Umelecká rekonštrukcia vzhľadu thumb|left|Stavce druhu T. transsylvanicus Tento len asi 5 metrov dlhý primitívny hadrosaurid bol súčasťou fauny tzv. trpasličích dinosaurov, žijúcich na veľkom ostrove v mori Tethys. V súčasnosti je známych 5 až 10 roztrieštených lebiek a niekoľko postkraniálnych elementov tohto dinosaura. Sú tiež známe fosílne vajcia, ktoré snáď mohli patriť tomuto druhu.
Typový druh T. transylvanicus bol opísaný barónom Franzom Nopcsou v roku 1899 ešte ako Limnosaurus. Čoskoro sa však ukázalo, že toto meno použil už v roku 1872 americký paleontológ O. C. Marsh pre istý druh pravekého krokodíla (neskôr rod Pristichampsus) a názov preto Nopcsa v roku 1903 zmenil.
Ceyroux
Ceyroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Castelsarrasin-2
Castelsarrasin-2 je francúzsky kantón v departemente Tarn-et-Garonne v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho šesť obcí.
Schwarzach im Pongau
Schwarzach im Pongau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Salzbursko v okrese Sankt Johann im Pongau.
Žije tu 3 574 obyvateľov (31. 12. 2009).
Bransles
Bransles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mlynárik repkový
Mlynárik repkový (Pieris napi) je jeden z najbežnejších našich denných motýľov. Patrí do rodu Pieris a čeľade Pieridae. Patrí medzi škodcov, ktorého húsenice môžu robiť príležitostné škody na niektorých plodinách. Popísal ho v roku 1758 Carolus Linné v X. vydaní svojej svetoznámej systematickej práce: Systema naturae.
Arbíl (guvernorát)
Arbíl je iracký guvernorát. Nachádza sa v autonómnej oblasti Iracký Kurdistan. Jeho hlavným mestom je Arbíl, má rozlohu a v roku 2009 v ňom žilo 1 471 100 obyvateľov. Susedí s guvernorátmi Ad-Sulajmáníja, Karkúk, Saláh ad-Dín, Ninive a Dahúk.
Nathalia Lemelová
Nathalia Lemelová (* 24. august 1826, Brest – † 1921, Ivry-sur-Seine) bola francúzska militantná anarchofeministka, účastníčka Parížskej komúny.
Život
Narodená ako Duvalová, v dvanástich začala pracovať v kníhkupectve. V roku 1845 sa vydala za Jérôme Lemela, s ktorým mala tri deti. V Quimpere vlastnili spoločné kníhkupectvo, ktoré zbankrotovalo v roku 1861, následne sa presťahovali do Paríža. Tam sa z nej stala anarchistická aktivistka. Roku 1864 sa tam konal veľký štrajk kníhkupectiev, ktorého sa zúčastnila. V roku 1865 vstúpila do Prvej internacionály. Pri ďalšom štrajku bola členkou štrajkovej komisie, a tiež bola zvolená medzi vedúcich členov miestnych odborov, čo bolo v tých časoch pre ženu veľmi neobvyklé. Bola veľkou odporkyňou Napoleona III. V roku 1868, kvôli manželovmu alkoholizmu, opustila svoju rodinu a domov, vďaka čomu sa mohla plne venovať revolučnému aktivizmu. Zamestnala sa ako kuchárka v reštaurácii.
Od 18. marca 1871, po vzniku Parížskej komúny, bola aktívna v ženských kluboch, kde mala často plamenné prejavy. Spolu s Elizabeth Dmitrieffovou založila Union des femmes (Ženské odbory). Po útoku Versaillských jednotiek na komúnu bojovala na barikádach a zároveň sa starala o ranených. Po porážke komúny bola deportovaná do Novej Kaledónie, kde sa spoznala s ďalšou významnou anarchistkou, Louise Michelovou. Obidve sa po amnestii z roku 1880 vrátili do Paríža, kde pokračovala v boji žien za ich práva.
Zomrela v roku 1921 v nemocnici v Ivry-sur-Seine.
Dio
Dio bola americká heavy metalová skupina, založená v roku 1982 spevákom Ronniem Jamesom Diom potom, ako odišiel zo skupiny Black Sabbath spoločne s bubeníkom Vinnym Appicem. Názov Dio bol vybraný hlavne z komerčného hľadiska. Skupina predala celosvetovo viac ako 10 miliónov albumov. Potom, ako Ronnie James Dio v roku 2010 zomrel na rakovinu žalúdka vo veku 67 rokov, sa skupina rozpadla.
Erfurt
Erfurt je hlavným a najväčším mestom spolkovej republiky Durínsko. Mesto sa nachádza v strednej časti Nemecka, 100 km juhozápadne od Lipska a 180 km juhovýchodne od Hannoveru.
Popri krajinských úradoch tu sídli Spolkový pracovno-právny súd (, skratka BAG), vysoké školy Univerzita Erfurt a Odborná vysoká škola Erfurt ( a katolícke biskupstvo, ktorého katedrálou je Erfurtský dóm. Tento dóm a most Krämerbrücke sú najznámejšími pamätihodnosťami mesta.
Dejiny
Počas druhej svetovej vojny sa mesto vyhlo bombardovaniam, o čom svedčí aj zachovaná hustá pôvodná stredoveká zástavba v centre mesta, v rozlohe asi 3 štvorcových kilometrov.
Extraliga hádzanárov
Rebríček EHF
(pre nasadzovanie tímov do európskych súťaží)
Avelin
Avelin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oštep
right|thumb|Oštep z 18. storočia Oštep je pôvodne vrhacia a bodná zbraň. Dnes je aj športovým nástrojom.
Zbraň
Oštep je vrhacia a bodná zbraň, v pripade použitia ako bodná zbraň zvaný aj kopija, dnes športový nástroj. Dlhá zbraň, s telom určitej dĺžky s hrotom, ktorý môže byť napríklad kovový, u pôvodného oštepu ide len o zaostrený koniec tela. U oštepu je nutnosťou, aby bol rovný kvôli zachovaniu správnej dráhy letu.
Oštep rímskych (pilum) legionárov mal zvlášť urobený 40 cm dlhý kovový hrot, ktorý je vyrobený tak, aby sa v prípade dopadu zlomil. Toto opatrenie zabránilo nepriateľovi hodiť oštep späť.
Športový nástroj
Ako športové náčinie je vyrobený z duralu. Hod oštepom je samostatná disciplína i súčasť desaťboja v atletike.
Chamberaud
Chamberaud je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Bakelit
Bakelit je fenolformaldehydový polykondenzát (živica), ktorý v roku 1907 ako prvý pripravil belgický chemik Leo Hendrik Baekeland. Bol vôbec prvou priemyselne vyrábanou umelou hmotou. Bakelite™ a Bakelit™ sú ochranné značky nemeckej spoločnosti Bakelite AG, ale samotný názov „bakelit” sa veľmi rýchlo udomácnil v hovorovej reči ako označenie viac-menej všetkých umelých hmôt.
Chamberaud
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod