cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gótčina
Jeho delenie (pokiaľ je známe) je:
Lassales
Lassales je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
381 Myrrha
381 Myrrha je planétka v hlavnom páse planétok.
2552 Remek
2552 Remek je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 24. septembra 1978.
Morsains
Morsains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta II. triedy 425 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 425''' je cesta II. triedy na Slovensku v okresoch Skalica a Senica. Jej dĺžka je 3,913 km. Cestná komunikácia II/425 sa začína na hraničnom priechode Brodské-Lanžhot do Česka. Pokračuje križovatkou s III/1129 a končí na križovatke s I/2 v obci Kúty.
História
Až do vybudovania diaľnice D2 bola II/425 v Česku i na Slovensku klasifikovaná ako cesta I. triedy 2 (I/2). Táto cesta viedla pôvodne z Prahy až do Bratislavy, no po dostavaní diaľnice v Česku degradovaná na viaceré cesty II. triedy (úsek Lanžhot-hranica so Slovenskom-Kúty na II/425) a na Slovensku bola jej trasa odklonená na Holíč a ukončená v križovatke s I/51.
Trenčín
Trenčín (Trentsinium/Trincinium alebo Laugaricio,, , ) je jedno z troch najstarších slovenských miest a najväčšie mesto Trenčianskeho kraja, ktorého je sídlom.
Trenčín sa nachádza v severo-západnej časti Slovenska, je prirodzeným geografickým centrom stredného Považia. Hlavným tokom v meste je rieka Váh. Mesto je vzdialené približne severovýchodne od hlavného mesta Slovenska – Bratislavy. Vďaka strategicky výhodnej polohe miesta tu bol vybudovaný Trenčiansky hrad. Aj v súčasnosti je Trenčín významným centrom obchodu, hospodárstva, kultúry a športu. Svoje sídla a pobočky tu majú mnohé inštitúcie a spoločnosti. Dlhoročnú tradíciu v meste majú výstavy a veľtrhy, mesto je známe i ako mesto módy.
Podľa Štatistického úradu SR je Trenčín 8. najväčším slovenským mestom podľa počtu obyvateľov. Z hľadiska administratívneho členenia Slovenska je správnym centrom Trenčianskeho kraja, ktorý tvorí 9 okresov: Bánovce nad Bebravou, Ilava, Myjava, Nové Mesto nad Váhom, Partizánske, Považská Bystrica, Prievidza, Púchov a samotný Trenčín.
Trenčiansky úsek stredného Považia zároveň možno považovať za jednu z najsúvislejšie urbanizovaných aglomerácií na Slovensku. Predstavuje ju predovšetkým územie tiahnúce sa 20 kilometrov na severovýchod od Trenčína, na ktorom leží postupne päť miest – Nemšová, Trenčianske Teplice, Nová Dubnica, Dubnica nad Váhom a Ilava.
Dejiny
Keď Rimania začiatkom nášho letopočtu posunuli hranice impéria k Dunaju a vybudovali systém pevností – Limes Romanus, postupne zakladali opevnené tábory aj na sever od Dunaja. V Trenčíne zanechali originálny doklad o svojej prítomnosti na území Slovenska. Pamätný nápis na zvislej stene hradnej skaly pripomína víťazstvo cisára Marka Aurélia a jeho syna Commoda nad Kvádmi v roku 179 nášho letopočtu v Laugaríciu. Podľa latinského textu nápisu vtedy v Trenčíne bojovalo 855 vojakov II. légie pod vedením legáta Maximiána. Boje boli súčasťou veľkého vojenského konfliktu, odohrávajúceho sa od roku 166 do 180 – markomanských vojen.
Za Veľkomoravskej ríše patril Trenčín k Nitrianskemu kniežatstvu. Prevažná časť stredného Považia sa stala súčasťou Uhorska pravdepodobne okolo roku 1018. Trenčín bol najskôr sídlom pohraničného županstva, neskôr centrom trenčianskej kráľovskej stavovskej župy.
V kronikách z 11. storočia sa spomína provincia Vag, zaberajúca širšie územie okolo Trenčína. Strediskom provincie bol pravdepodobne Trenčiansky hrad. Jeho najstaršia dodnes stojaca časť – kamenná veža, datovaná tiež do 11. storočia – súvisí z typologickej stránky s podunajskou oblasťou, kde sa vyskytujú takéto veže na švábskych, bavorských a rakúskych hradoch. Trenčínu je z nich zemepisne najbližší Hainburg vo východnej časti Rakúska neďaleko hraníc so Slovenskom. Začiatky mesta pod mohutným hradom možno hľadať v trhovej osade spomínanej už v roku 1111 na starej ceste od vážskeho brodu pod kopcom Brezina, nad ktorým sa na plošine v prudkom svahu dodnes vypína farský kostol. Súčasťou väčšieho sídliskového komplexu bol aj biskupský dvorec – Trenčianske Biskupice. Dejiny hradu a osudy mesta boli v nasledujúcich storočiach veľmi úzko späté.
Počas vpádu na územie Slovenska v roku 1241 spustošili mesto Mongoli. Hrad pod velením župana Bohumíra náporu odolal. K novému rozkvetu sídla došlo po roku 1275, keď sa hrad dostal do vlastníctva významného veľmoža Petra Čáka, a najmä koncom storočia, keď sa jeho syn Matúš Čák stal pánom takmer celého územia dnešného Slovenska.
V období stredoveku získal Trenčín rôzne výsady a práva. V roku 1324 boli obyvatelia oslobodení od platenia mýta. Kráľ Žigmund povýšil roku 1412 Trenčín na slobodné kráľovské mesto s rovnakými právami, aké užívali obyvatelia Budína. Mestu sa nevyhli mnohé katastrofy a často trpelo vojnami. V bojoch Ferdinanda Habsburského proti Jánovi Zápoľskému dobyl cisársky generál Katzianer v roku 1528 mesto i hrad. V polovici 17. storočia muselo mesto odolávať nájazdom Turkov. Ich najväčší výpad proti Trenčínu dňa 2. októbra 1663 obyvatelia odrazili. náhľad|vpravo|Pamätník gen. M. R. Štefánika Veľké utrpenie zaznamenali kurucké vojny v čase kuruckej blokády v rokoch 1704 – 1708. 3. augusta 1708 sa neďaleko mesta Trenčín, pri obci Hámry, medzi obcami Soblahov, Trenčianska Turná a Mníchova Lehota odohrala bitka medzi vojskami Siegberta Heistera a Františka II. Rákociho. O dva roky neskôr postihol mesto mor, ktorému podľahlo takmer 1 600 obyvateľov. Po Vešeléniho sprisahaní v roku 1670 bolo dosadené do Trenčína nemecké vojsko, ktoré tu zostalo 112 rokov. V roku 1790 hrad aj s celým mestom vyhorel. Odvtedy ostal horný hrad opustený a pomaly sa rozpadával.
V druhej polovici 19. storočia sa Trenčín stal významným obchodným a priemyselným centrom stredného Považia, vzniklo viacero podnikov, peňažných ústavov, postavili železnicu. Výstavba Považskej železnice sa po mnohých prieťahoch začala až v roku 1875, ale po dosiahnutí Nového Mesta nad Váhom (1. júna 1876) sa zasa pre nedostatok peňazí zastavila. O dva roky (29. apríla 1879) sa železničná trať predĺžila do Istebníka, pričom železničná stanica v Istebníku sa úradne volala Trenčín. Trať z Istebníka do Žiliny mali postaviť podľa zmluvy od januára do októbra 1883. Teda za desať mesiacov. Koncom októbra bola trať hotová, vlaky rozviezli budúcich zamestnancov po trati; 28. októbra 1883 prešli zvláštne vlaky s ministrom a stovkami hostí až do Žiliny, kde v upravenej výhrevni zakončil slávnosť banket pre 300 hostí, ktorý organizoval bratislavský hoteliér Palugyai. Hospodársky význam Považskej železnice, pripojenej v Žiline na Košicko-bohumínsku trať, zvýšilo aj to, že súčasne sa postavila aj železničná trať Sereď – Galanta, a tak mal Trenčín priame spojenie s Viedňou aj s Budapešťou, na severe s celým územím župy. Pre budúcnosť bol dôležitý predovšetkým priamy prístup k sliezskemu uhliu. O päť rokov, 4. októbra 1888, sa začala doprava aj na železničnej trati Trenčianska Teplá – Vlára – Uherský Brod, čím sa sprístupnila aj cesta do Brna. Železničné spojenie Považia s Ponitrím teda železnica z Trenčína do Topoľčian bola vybudovaná v roku 1901. Výstavba železnice bola významným impulzom pre rozvoj priemyslu. Od konca 19. storočia začal vznikať priemysel (továrne na textil, liehovary, spracovanie gumy, dreva, výbušniny, rámy, valcový mlyn). Za prvej Česko-slovenskej republiky sa rozrástol predovšetkým odevný, potravinársky a strojársky priemysel, neskôr (dlhšie po 2. svetovej vojne) sa začína formovať výstavníctvo.
Roku 1940 mal Trenčín 13 647 obyvateľov. Nemecké vojská obsadili po začiatku SNP mesto 30. augusta 1944. Bolo tu zriadené veliteľstvo Sicherheitsdienstu a Gestapa a väznica. Z mesta boli odvezené dva transporty väzňov do Mauthausenu. Počas druhej svetovej vojny boli v meste zničené ustupujúcim Wehrmachtom cestný aj železničný most cez Váh. Rumunské a Sovietske vojská, ktoré ľavobrežnú časť mesta obsadili 10. apríla 1945, hneď vybudovali nový provizórny drevený most, ktorý v r. 1946 nahradil trvalý drevený most, ktorý v r. 1956 nahradil súčasný betónový cestný most cez Váh. Mesto oslobodili vojská 2. ukrajinského frontu v súčinnosti s rumunskými jednotkami. Po oslobodení bolo na Brezine odkrytých 7 masových hrobov s 69 zavraždenými odbojármi. Dnes stoja na ich pamiatku dva pamätníky: menší skromnejší a starší na mieste ich popravy v Dušovej doline, novší a väčší pamätník na mieste ich hrobov na okraji čerešňového sadu na Brezine. Po roku 1948 bol v meste fungujúci textilný priemysel zoštátnený, čím vznikli podniky ako Odevné závody, n.p., Merina, n.p., Kara, n.p. a iné. Mesto Trenčín sa stalo sídlom Východného vojenského okruhu, ktorý zahŕňal velenie nad celým Slovenskom a Severomoravským krajom. V 70.-tych rokoch došlo v centre k necitlivej výstavbe nových budov OV KSS, ONV, Centrumu, Gastrocentra a Okruhového domu armády, pričom bola nutná značná asanácia historického jadra. Do minulosti odišli ulice Hollého, Ľudový hájik, jedna strana Hviezdoslavovej, Sládkovičovej a Jaselskej ulice. V meste došlo k výstavbe veľkých sídlisk ako Juh, Soblahovská, Sihoť III-IV, čím sa rapídne zvýšil počet obyvateľov. V 80.-tych rokoch došlo k výstavbe obchvatu mesta po novovybudovanej Električnej ulici. Takisto sa vybudovala na sídlisku Juh v štvorpruhovom profile Východná ulica, ktorá mala byť pokračovaním plánovaného juhovýchodného obchvatu. Na jej súčasnom konci sa malo vybudovať druhé depo pre MHD, pričom tu mali byť garážované najmä trolejbusy.
Po roku 1989 sa mesto zbavilo niektorých chýb predošlého režimu, ožilo najmä historické jadro. Prevažná časť historických pamiatok bola zrekonštruovaná a prispôsobená potrebám modernej doby. Rekonštrukciou prešlo Štúrovo námestie, parkovisko, ktoré tu existovalo bolo zrušené a bolo nahradené fontánou vodníka, ktorý pľuje vodu na námestie. Trenčín, sídlo okresu a kraja, aj dnes patrí k najvýznamnejším mestám Slovenska s bohatým kultúrnym a spoločenským životom.
Pamiatky
alt=|náhľad|Trenčiansky hrad
Časti mesta
Trenčín má 4 hlavné mestské časti: náhľad|Železničná stanica a budova Generálneho štábu Ozbrojených síl v mestskej časti Sihoť. náhľad|Panelová výstavba na sídlisku Juh.
Ulice a námestia
Námestia
Rozloha a katastrálne územie
Územie mesta sa skladá z 10 katastrálnych území (v zátvorke rok administratívneho pripojenia k Trenčínu):
Rozloha spolu:
Hustota osídlenia: 720,05 osôb na km²
Erb
Prvé známe vyobrazenie erbu pochádza z roku 1324. Základom erbu Trenčína je modrý štít, na ktorom sa nachádza strieborný baránok hľadiaci smerom za seba. Nad hlavou baránka sa nachádza zlatá šesťcípa hviezda na zlatej stuhe, ktorá vychádza z jeho pysku. Baránok jedným kopýtkom pridržiava zlatú žrď zakončenú krížom s červeno-bielou vlajkou mesta. Symbol baránka pravdepodobne súvisel s prítomnosťou rádu johanitov v meste. Za socializmu bol baránok účelovo označovaný za symbol textilného priemyslu v Trenčíne (vlna).
V 70.tych rokoch 20. storočia uvažoval MsNV Trenčín o zmene erbu mesta na ozubené koleso pred hradbami. Táto myšlienka však nebola realizovaná.
Vlajka
Červeno-biela vlajka mesta sa skladá z štyroch šachovnicovo usporiadaných políčok. Pričom v hornom roku vlajky, pri žrdi je umiestnené červené políčko štvorcového tvaru, vedľa neho je biele pole obdĺžnikového tvaru, do ktorého zasahuje trojuholníkový výstrih.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľov mesta Trenčín od r. 1850 do r. 2022
Pravidelné podujatia
V meste sa nachádza Výstavisko Expo center, predtým Výstavisko TMM (Trenčín mesto módy).
Plavárne a kúpaliská
Okrem vyššie uvedených športovísk buduje Mesto v jednotlivých častiach nové viacúčelové športoviská pri školách, ktoré sú prístupné aj verejnosti. Takisto je v meste viacero tenisových kurtov, skatepark, strelnice, vodácke základne, tanečné kluby a ostatné možnosti, ktoré poskytujú v Trenčíne zázemie pre akýkoľvek druh športu.
Železničná doprava
Mestom Trenčín prechádzajú 2 železničné trate- Trať 120 Bratislava- Žilina, ktorej modernizácia je už dokončená a Trať 143 Trenčín- Chynorany. V roku 2017 bol odovzdaný do užívania nový železničný most, postavená je nová letná plaváreň, keďže stará ustúpila novému mostu. Pre obyvateľov asanovaných domov vystavalo mesto náhradné domy na novovzniknutých uliciach Slivková a Šafránová. Pripravený je tiež projekt rekonštrukcie autobusovej stanice, čím vznikne moderný autobusový terminál s priamym napojením na ŽST.
Územie mesta Trenčín obsluhujú tieto štyri železničné stanice:
Cestná doprava
Katastrom mesta prechádza Diaľnica D1 (úsek Chocholná – Nemšová) a prieťahy štátnych ciest I/61 a II/507. Plánuje sa výstavba rýchlostnej cesty R2, ktorá odbremení vyťaženú štátnu cestu I/9, ktorá lemuje mesto Trenčín v juhozápadnom okraji.
V roku 2011 začala výstavba juhovýchodného obchvatu mesta Trenčín, ktorého súčasťou je aj druhý cestný most cez rieku Váh v Trenčíne. Ten bol otvorený v marci 2015. Tento obchvat v prvej etape odbremenil preťažený cestný most v centre a prevádza dopravu v smere na Dubnicu a do centra po štvorprúdovej Električnej ulici. V druhej etape bude obchvat pokračovať v lokalite Východnej ulice, tunelom prejde masívom Breziny a vyvedie dopravu do oblasti Kubrá, čím odbremení Hasičskú ulicu a najmä križovatku na Nám. SNP pred Hotelom Elizabeth (bývalý Hotel Tatra).
Letecká doprava
V mestskej časti Biskupice na juhozápade mesta leží Trenčianske letisko, ktoré slúži na vojenské, prípadne aj civilné účely. Na tomto letisku sa nachádza podnik Letecké opravovne Trenčín, a.s., opravujúci lietadlá a vrtuľníky z celého sveta.
Vodná doprava
Trenčín leží na trase plánovanej Vážskej vodnej cesty. Vybudovaná je plavebná komora, ktorá slúži na prekonanie výškového rozdielu v mieste prehradenia rieky. V meste Trenčín sa plánuje aj výstavba prístavu, v súčasnosti sa v meste nachádza len menšie prístavisko určené primárne pre výletné, športové lode a lode vodných záchranárov a zimný prístav.
Súkromné základné školy
Zaniknuté ZŠ:
Priemysel a Hospodárstvo
Priemysel v meste je orientovaný najmä na strojársku výrobu, v minulosti bolo mesto známe aj textilnou výrobou, ktorá však v priebehu 90. rokov 20. storočia upadla. Medzi veľké strojárske spoločnosti patria TRENS, a.s. (bývalá TOS), Letecké opravovne Trenčín (LOTN), výrobca obrábacích strojov (bývalé vojenské opravovne AOZ - Armádne opravárenské závody) a KONŠTRUKTA - Industrial, a.s. a KONŠTRUKTA - Defence, a. s. – pôvodne štátny podnik a vývojový závod Plzenskej zbrojovky dnes rozdelený na dve akciové spoločnosti, jednu s civilnou výrobou pre gumárenský priemysel a druhý zameraný na výskum a vývoj zbraňových systémov. V roku 2011 začala v Trenčíne činnosť AU Optronics, s. r. o. zaoberajúca sa výrobou LCD monitorov. Svoje vývojové centrum tu má americká firma Johnson Controls.
Deathrock
Deathrock alebo death rock je termín používaný na označenie subžánru punk rocku, ktorý obsahuje hororové prvky a strašidelnú atmosféru, a ktorý vznikol na Západnom pobreží USA v roku 1979.
Charakteristika
Termín "death rock" bol prvýkrát použití v 50. rokoch na popísanie tematicky podobného žánru rock and rollu, ktorý začal skladbou „Endless Sleep“ od Jody Reynolds v roku 1958 a skončil skladbou „Last Kiss“ od J. Franka Wilsona v roku 1964. Názov deathrock vznikol v roku 1979 kvôli popísaniu zvuku rôznych punk rockových skupín západného pobrežia USA.
Deathrockové skladby používajú jednoduché akordy opakujúce sa gitarové zvuky, basovú gitaru v popredí a bicie, ktoré zdôrazňujú opakované, post-punkové beaty v takte 4/4. Na vytvorenie atmosféry sú niekedy použité škrípajúce zvuky gitary. Texty môžu byť rozdielne, ale typické su introspektívne a surrealistické s podielom tmavých tém samoty, rozčarovania, straty, depresie, života, smrti atď.
382 Dodona
382 Dodona je planétka v hlavnom páse planétok.
Bisaltes
Βισάλτης
Šen-čou 8
Šen-čou 8 ( – Šen-čou pa chao; doslova: „Božská loď číslo osem“) bol čínsky nepilotovaný kozmický let, pri ktorom kozmická loď typu Šen-čou prvýkrát uskutočnila experimentálne spojenie s čínskou kozmickou stanicou Tchien-kung 1.
Priebeh letu
Bezpilotná loď Šen-čou 8 štartovala z kozmodrómu Ťiou-čchüan v utorok ráno 1. novembra 2011 o 05:58:10,430 miestneho času (31. októbra o 21:58:10,430 svetového času) pomocou nosnej rakety Čchang-čeng CZ-2F/G, ktorá loď typu Šen-čou vyniesla na počiatočnú obežnú dráhu Zeme vo výške 200,0 – 329,8 km. Neskôr loď začala uskutočňovať orbitálne manévre, ktoré ju začali približovať k stanici Tchien-kung 1. Dňa 2. novembra o 17:36 UTC došlo na nočnej strane planéty v plne automatickom režime k prvému úspešnému spojeniu so stanicou. Loď ostala k stanici pripojená do 14. novembra, keď sa od nej o 11:28 UTC odpojila, vzdialila na 140 metrov a následne o 12:00 UTC sa opätovne k stanici úspešne pripojila, tentokrát nad osvetlenou stranou planéty. K definitívnemu odpojeniu od stanice došlo 16. novembra o 10:30 UTC a k úspešnému návratu na Zem nasledujúci deň, 17. novembra o 11:32:30 UTC (19:32:30 miestneho času), v čínskej provincii Vnútorné Mongolsko.
2553 Viljev
2553 Viljev je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 29. marca 1979.
Passo dello Stelvio
Passo dello Stelvio je najvyššie položený horský priesmyk Východných Álp, a druhý najvyšší v Alpách (najvyšší je priesmyk Col de l'Iseran s výškou ).
Priesmykom často prechádza etapa cyklistických pretekov Giro d’Italia, pričom je najvyššie položeným cieľom pretekov Grand tour.
Poloha
Priesmyk sa nachádza v Ortleských Aplách v Taliansku, medzi Stilfs v provincii Južné Tirolsko a Bormiom v provincii Sondrio. Nachádza sa približne 75 kilometrov od Bolzana a iba 200 metrov od Švajčiarskej hranice.
Jürgen Klinsmann
Jürgen Klinsmann (* 30. júl 1964, Göppingen, Nemecko) je nemecký futbalový tréner a bývalý hráč, ktorý hral za viaceré popredné európske kluby a bol členom Nemeckého národného tímu ktorý vyhral Majstrovstvá sveta v roku 1990. Bol jedným z najvýznamnejších nemeckých útočníkov počas 90. rokov.
Bol trénerom Nemeckého národného mužstva, s ktorým obsadil tretie miesto na Majstrovstvách sveta v roku 2006, čo bol lepší výsledok, než bol predpokladaný.
12. júla 2006, Klinsmann oficiálne oznámil, že rezignuje na post trénera národného tímu, novým trénerom sa stal jeho asistent Joachim Löw. Bayern München ho 27. apríla 2009 prepustil.
Apple
Apple Inc. (výslovnosť [ˈæpl iŋk]; vo význame Incorporated [inˈkoːpəˌreitid] – akciová spoločnosť) je americká nadnárodná technologická spoločnosť založená v roku 1976 v Silicon Valley, v kalifornskom meste Cupertino v USA. Hlavným programom spoločnosti je výroba a vývoj osobných počítačov Macintosh a ich programového vybavenia, výroba a vývoj smartfónov iPhone, tabletov iPad a predaj hudby, televíznych relácií a filmov prostredníctvom internetového obchodu iTunes Store. Prvých tridsať rokov svojej existencie bola spoločnosť známa ako Apple Computer, Inc. Zmena názvu bola ohlásená 9. januára 2007 po predstavení nových produktov iPhone a Apple TV a je symbolom postupného odklonu od tradičného dôrazu spoločnosti na výrobu osobných počítačov smerom k produkcii širšieho okruhu inovatívnej spotrebnej elektroniky.
Apple je spoločnosť, ktorá pomohla spustiť revolúciu osobných počítačov koncom 70-tych rokov 20. storočia. Je známa vysoko inovatívnym hardvérom ako iPod a iMac, rovnako ako i softvérom ako iTunes, iLife a operačným systémom macOS.
Gustáv Kassai
V rokoch 19621866 študoval na gymnáziu v Košiciach. Klasickú filológiu vyštudoval na univerzite vo Viedni. Od roku 1868 bol profesorom na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1881 v Budapešti a neskôr súkromným profesorom latinskej štylistiky a rétoriky na univerzite v Budapešti.
Apple
Vznik
thumb|V roku 1976 [[Steve Jobs spoluzaložil spoločnosť Apple v dome svojich rodičov na Crist Drive v Los Altos v Kalifornii. Hoci sa všeobecne verí, že spoločnosť bola založená v garáži domu, spoluzakladateľ Steve Wozniak to označil za „trochu mýtus“. Jobs a Wozniak však presunuli niektoré práce do garáže, keď už spálňa bola príliš preplnená]]
Gustáv Kassai
Je autorom latinských, gréckych a maďarských štúdií a príspevkov z klasickej filológie. Publikoval práce o Platónovej filozofii, ktoré boli vydané v Banskej Bystrici v roku 1877. Venoval sa aj prekladom maďarských autorov do starej gréčtiny. Pre školy vydal Sofoklovu Antigonu.
Apple
Vznik
Zakladatelia spoločnosti Steve Jobs a Steve Wozniak sa spoznali v roku 1971, keď mal Jobs 16 a Wozniak 21 rokov. Prvý počítač spolu vytvorili v roku 1975, keď Jobs vybavil objednávku na 50 osobných počítačov od miestnej počítačovej predajne a presvedčil Wozniaka, aby počítač zostavil. Spolu s niekoľkými nadšencami zostavili Apple I, ktorý mal niekoľko pozoruhodných vlastností. Používal televízor ako displej (mnohé vtedajšie počítače displej vôbec nemali) a bol tiež schopný používať kazetový magnetofón na spúšťanie a ukladanie programov na tie časy v neuveriteľnej rýchlosti 1 200 bitov za sekundu. Spolu s tretím kamarátom, Ronaldom Waynom sa im podarilo vytvoriť počítače pre objednávku včas a celkovo bolo vyrobených viac ako 200 Apple I.
V roku 1977 Wozniak vytvoril nový počítač, Apple II, ktorý už pracoval s grafickým rozhraním a neskôr dokonca dokázal pracovať s farbami. Jobs medzičasom skúšal presadiť myšlienku lepšej počítačovej skrinky a klávesnice, keďže veril, že počítač by sa mal dodávať ako celok.
Budovanie počítača v tom čase bola drahá záležitosť a Jobsovou úlohou bolo zháňať peniaze. Práve pre nedostatok prostriedkov od spolupráce odstúpil Wayne, ktorý mal skúsenosti s kolapsom inej malej spoločnosti v minulosti. Banky Jobsovi peniaze požičať nechceli, keďže myšlienka počítača pre bežných ľudí sa zdala byť v polovici sedemdesiatych rokov absurdná. Jobs napokon stretol Mika Markkulu, ktorý spolu podpísali bankovú pôžičku na 250 tisíc amerických dolárov a títo traja, spolu s Wozniakom, vytvorili 1. apríla 1976 Apple Computer, Inc.
Apple III a Lisa
thumb|left|[[Apple Lisa z roku 1983]]
Do roku 1980 už Apple muselo čeliť rastúcej konkurencii na poli osobných počítačov. Najmä IBM so svojím PC, na ktorom bežal MS-DOS (diskový operačný systém od Microsoftu) uberal Apple z trhového podielu.
Mnohé malé firmy používali Apple II, ale spoločnosť potrebovala nový a silnejší počítač pre náročnejších firemných zákazníkov. Takýmto počítačom sa mal stať Apple III, ale vzhľadom na niektoré nepraktické Jobsove požiadavky (ktoré sa v histórii Apple vyskytujú opakovane) ako napr. odstránenie ventilátora (kvôli hlučnosti), boli mnohé stroje mŕtve pri prvom zapnutí, resp. podľahli prehriatiu neskôr. Kvôli tomuto a iným nedostatkom, a i napriek vylepšeniam z roku 1983, bol Apple III prepadákom.
Medzičasom ľudia ako Jef Raskin a Bill Atkinson začali v Apple pracovať na novom druhu počítača, ktorý by používal GUI, myš, objektovo orientované programovanie a siete. Presvedčili Jobsa k návšteve laboratórií spoločnosti XEROX v Palo Alto v decembri 1979 a následne sa Jobs rozhodol, že budúcnosť patrí počítačom využívajúcim grafické rozhranie a ikony. V januári 1983 Apple uviedlo na trh počítač Apple Lisa za cenu 10 tisíc dolárov. Lisa predbehla svoju dobu, no bola príliš drahá a Apple nepokorilo korporátny trh.
Macintosh
thumb|[[Apple Macintosh|Macintosh, uvedený na trh v roku 1984, je prvý masovo predávaný osobný počítač s integrovaným grafickým používateľským rozhraním a myšou]]
Ešte počas vývoja Lisy sa Jobs začal sústreďovať na vývoj Macintosha, ktorý mal byť a bol skutočne osobným počítačom, so všetkým čo by bežný užívateľ potreboval, obsiahnutým priamo v krabici. Macintosh bol uvedený v januári 1984 spolu so slávnou reklamou počas prestávky Superbowlu vychádzajúcou z románu Georgea Orwella 1984 a vyhlasujúcou:
„24. januára Apple uvedie Macintosh. A uvidíte, prečo 1984 nebude ako 1984“ – implikujúc, že nové, používateľsky priateľské grafické rozhranie Macintosha oslobodí používanie počítačov a informácií od predstáv veľkých spoločností a technokratov.
Niekoľko prototypov Macintosha spoločnosť Apple darovala Billovi Gatesovi, spoluzakladateľovi Microsoftu, aby jeho spoločnosť pre Macintosh vytvorila programové vybavenie. V roku 1985 však Microsoft uviedol na trh Microsoft Windows, vlastný operačný systém s grafickým rozhraním, ktoré používalo množstvo prvkov vtedajších Macintoshov. To viedlo k dlhému právnemu sporu medzi Apple a Microsoftom, ktorý sa skončil mimosúdnym vyrovnaním, na základe ktorého Microsoft získal prístup k neobmedzenému použitiu grafického rozhrania Macintosha. V tom čase však už boli na základe tzv. spätného inžinierstva vytvorené mnohé lacné PC klony a hoci systém Windows bol technologicky zaostalý oproti Macintoshu, rýchlo sa rozšíril práve vďaka klonom pôvodného IBM PC. Apple pravdepodobne už nikdy nezíska široký trhový podiel z konca sedemdesiatych rokov (takmer 29 %), Macintosh sa stal de facto štandardnou platformou pre záležitosti ako tvorba filmov, hudby, desktop publishing a ďalšie oblasti umenia.
1984 – 1997
thumb|left|[[PowerBook 100 z roku 1991]]
Po roku 1984 podporovalo Apple dve rozdielne platformy: Apple II a Macintosh. To neprispievalo k rozšíreniu Macintosha. Apple predávalo obe nekompatibilné platformy až do začiatku deväťdesiatych rokov 20. storočia. V rovnakom čase pribúdali počítače rodiny Macintosh, v roku 1989 Apple vytvorilo aj prvý, nepríliš úspešný prenosný počítač Macintosh Portable, nasledovaný mimoriadne populárnym Powerbook v roku 1991. Úspešné výrobky ako Powerbook priniesli zvýšenie výnosov až do tej miery, že časopis MacAddict nazval roky 1989 až 1991 prvou zlatou dobou Macintosha. Tá doba však netrvala dlho. Apple muselo bojovať nielen s progresívnymi technologickými rivalmi ako Amiga a Atari, ale po roku 1990 stále viac s počítačmi založenými na IBM PC. Apple nebolo schopné svoje modely správne umiestniť na trhu a vysvetliť zákazníkom dobré technické rozdiely medzi mnohými uvedenými modelmi.
V roku 1994 Apple uviedlo na trh Power Macintosh založený na procesore PowerPC s architektúrou RISC, pričom operačný systém Macitoshov bol upravený tak, aby staršie aplikácie vytvorené pre procesory Motorola mohli byť emulované na PowerPC. Spolu s počítačmi v deväťdesiatych rokoch Apple začalo vyrábať aj osobných digitálnych asistentov (PDA) Apple Newton. Komerčne bol Newton neúspešný, ale technologicky bol predchodcom a inšpiráciou pre dnešné vreckové počítače ako Palm a neskoršie Pocket PC.
V roku 1985 po boji o moc s novým riaditeľom spoločnosti Johnom Scullym opustil Apple Steve Jobs. Následne založil spoločnosť NeXT, ktorá síce nebola komerčne príliš úspešná, ale vytvorila progresívny operačný systém NeXTstep založený na Unixe, ktorý v roku 1997 úspešne predala Apple. Apple týmto systémom nahradilo starnúci MacOS 9 a vznikol tak Mac OS X. Kúpou spoločnosti NexT sa Jobs vrátil do Apple a ešte ten istý rok sa stal dočasným šéfom spoločnosti a začal s kritickou reštrukturalizáciou spoločnosti, ktorá bola v zložitom stave.
1998 – 2003
Medzi Jobsove prvé kroky patril vývoj počítača iMac, ktorý bol obrovským predajným hitom s počtom približne milión predaných kusov ročne. Následnými úspešnými produktami boli iBook a PowerMac G4, ale i rada produktov AirPort, ktorá spopularizovala bezdrôtové siete ešte pred rokom 2000.
V roku 2001 bol vydaný Mac OS X, unixový operačný systém založený na NeXTSTEPe. So stabilitou, spoľahlivosťou a bezpečnosťou Unixu a prepracovaným rozhraním, OS X umožňoval aj spúšťanie starších aplikácií v prostredí Classic. V tom istom roku začalo Apple otvárať aj svoje vlastné obchody, najprv v USA a potom i inde po svete. V rovnakom roku uzrel svetlo sveta aj prvý iPod, digitálny prehrávač hudby. V roku 2002 iMac získal procesor G4 a Apple vytvorilo aj niekoľko úspešných serverových produktov. V roku 2003 bol uvedený na trh procesor G5 so 64-bitovou architektúrou a s ním počítač PowerMac G5. G5 bol neskôr použitý v ďalších počítačoch Apple s výnimkou Mac mini a prenosných počítačov PowerBook a iBook.
Počas deväťdesiatych rokov získali počítače s Microsoft Windows dominantné postavenie na trhu a trhový podiel Apple klesol na približne 5 %. Spoločnosť finančne trpela a Microsoft dokonca kúpil akcie Apple bez možnosti voliť za 150 miliónov dolárov ako výsledok jedného súdneho sporu. Odvtedy však tieto akcie Microsoft opäť predal. Microsoft však stále podporuje programové vybavenie počítačov Apple, ako napr. vývojom Microsoft Office pre Mac. Napriek tomu však podiel Macu na trhu neprestáva klesať a v roku 2004 už bol len 3 %.
2003 – 2008
thumb|[[iPhone (pôvodný)|iPhone 1. generácie z roku 2007]]
V roku 2003 Apple otvorilo svoje prvé obchody mimo územia USA, najprv v Japonsku a potom i v Európe. V roku 2005 Apple vydalo novú verziu Mac OS X 10.4 Tiger. Taktiež predstavil BootCamp, aplikáciu ktorá dovolila nainštalovať Microsoft Windows na počítače Macintosh. Táto aplikácia bola ako súčasť systému Mac OS X 10.5 Leopard.
Steve Jobs v júni 2005 oficiálne ohlásil, že Apple začne od roku 2006 vyrábať počítače založené na procesoroch Intel. Zároveň potvrdil neoverené správy, že spoločnosť od začiatku tajne vyvíjala Mac OS X nielen pre PowerPC, ale i pre Intel. Na jeseň 2007 bola zároveň naplánovaná nová verzia Mac OS X 10.5 Leopard, ktorá bude bežať natívne na oboch typoch procesorov, rovnako 10.4 Tiger. Táto verzia bola vydaná až 26. októbra 2007. Prvé dva počítače s procesorom Intel Jobs predstavil 10. januára 2006 – nový prenosný počítač nazvaný MacBook Pro, ktorý postupne nahradil dovtedajšie Powerbooky a nový iMac. Do augusta 2006 prešli na procesory spoločnosti Intel všetky počítače vyrábané Apple.
V roku 2007 Steve Jobs predstavil a predviedol iPhone – prvý telefón od spoločnosti Apple a nové počítače Mac Pro s dvoj- a štvorjadrovými procesormi Intel. Apple vydalo novú verziu Mac OS X 10.5 Leopard a novú generáciu iPodov, pribudol iPod touch. V roku 2008 Steve Jobs predstavil MacBook Air – najtenší notebook na svete. Apple vydal nový Mac Pro s 8-jadrovými procesormi na 3,2 GHz a Software Development Kit pre iPhone OS (neskorší iOS), ktorý dovolil vyvíjať natívne aplikácie pre zariadenia ktoré bežia na tomto operačnom systéme.
2008 – 2012
thumb|upright|Steve Jobs predstavuje prvý [[iPad, 2010]]
V roku 2008 Apple predstavil a uviedol do predaja mobilný telefón iPhone 3G (2. generácia) a 2. generáciu iPodu touch. V roku 2009 Apple vydalo novú verziu Mac OS X 10.6 Snow Leopard, predstavil a uviedol do predaja mobilný telefón iPhone 3GS (3. generácia) a 3. generáciu iPodu touch. V roku 2010 Apple vydalo iOS 4, 1. generáciu tabletu iPad, predstavil a uviedol do predaja mobilný telefón iPhone 4 (4. generácia) a 4. generáciu iPodu touch.
V roku 2011 Apple vydalo novú verziu Mac OS X 10.7 Lion, iOS 5, uviedol do predaja tablet iPad 2 (2. generácia) a mobilný telefón iPhone 4S (5. generácia). V auguste spoluzakladateľ Steve Jobs († 5. október 2011) opustil post generálneho riaditeľa firmy zo zdravotných dôvodov a nahradil ho Tim Cook, ktorého Steve Jobs navrhol. V roku 2012 Apple uviedol do predaja Nový iPad. Na konferencii WWDC 2012 Apple predstavilo novú verziu OS X 10.8 Mountain Lion, nový MacBook Pro s Retina displejom, nové verzie MacBook Air a MacBook Pro a iOS 6. OS X 10.8 Mountaion Lion bol vydaný 25. júla 2012 a iOS 6 19. septembra 2012. Nové MacBooky sa čoskoro dostali do predaja. 12. septembra 2012 Apple predstavil iPhone 5, iPod touch 5G a iPod nano 7G. iPhone 5 sa v niektorých krajinách dostal do predaja 21. septembra 2012, v ostatných 28. septembra 2012 (vrátane Slovenska).
Tablety iPad
thumb|upright|[[iPad Pro (4. generácie) s klávesnicou Magic Keyboard]]
Mobilné telefóny iPhone
thumb|upright|[[iPhone 14 Pro|iPhone 14 Pro Max]]
Príslušenstvo
thumb|upright|[[AirPods|AirPods Max]]
Logo
Originálne logo Apple bolo vytvorené Robom Janoffom v roku 1976 ako dúhové jablko, z ktorého je odhryznuté. V roku 1998 sa logo zmenilo na jednofarebné, no nemá predpísanú špecifickú farbu. Napríklad, je sivé na PowerMacu G5, modré v macOS, chrómové na paneli O tomto Macu v macOS 10.3 a 10.4, a biele na iBooku a PowerBooku. Tvar loga je jedným z najlepšie spoznateľných symbolov značiek vo svete a je vystavené na dobre viditeľných miestach na všetkých produktoch a vo všetkých obchodoch spoločnosti.
Hlavní výkonní riaditelia spoločnosti
thumb|upright|[[Tim Cook, výkonný riaditeľ (CEO) spoločnosti Apple od roku 2011]]
Významné súdne spory
Od osemdesiatych rokov 20. storočia bolo Apple obvinenou alebo žalujúcou stranou v mnohých súdnych sporoch. Výsledky niektorých týchto súdnych sporov sa stali dôležitým precedensom pre technologický priemysel, kým iné boli iba sústom pre médiá.
Súdne spory so spoločnosťou Apple Corps
V roku 1978 Apple Corps (hudobná spoločnosť založená skupinou The Beatles) napadla Apple Computer pre porušenie obchodnej značky Apple. Súd sa skončil v roku 1981 finančným vyrovnaním za nezverejnenú sumu. Neskôr bolo zverejnené, že to bolo 80 tisíc dolárov, hoci sa odhadovalo, že to bolo 50–200 miliónov. Podmienkou vyrovnania bolo, že Apple Computer sa nebude miešať do hudobného obchodu.
V roku 1986 Apple pridalo podporu MIDI a nahrávania zvuku svojim počítačom a následne Apple Corps napadla Apple Computer na súde v roku 1989 opäť, tvrdiac, že došlo k porušeniu vyrovnania z roku 1981. V roku 1991 došlo k druhému vyrovnaniu za sumu okolo 26,5 milióna dolárov.
Vyrovnanie z roku 1991 načrtáva práva oboch spoločností na značku Apple. Apple Corps dostalo právo na používanie mena v súvislosti s akýmikoľvek kreatívnymi prácami, ktorých základným obsahom je hudba a Apple Computer dostalo právo na použitie mena na výrobkoch a službách, ktoré sa používajú na reprodukovanie, prehrávanie alebo inými spôsobmi distribuovanie takéhoto obsahu, okrem obsahu distribuovanom na fyzických médiách. Inými slovami, Apple Computer súhlasilo, že nebude baliť, predávať alebo rozširovať nahrávky s hudbou.
V septembri 2003 však Apple Corps napadlo Apple Computer po tretí raz, tentoraz za uvedenie iTunes a prehrávača iPod. Apple Corps tvrdí, že tieto produkty a služby porušujú predchádzajúcu dohodu o nešírení hudby spoločnosťou Apple Computer. V tomto prípade zvíťazila spoločnosť Apple Computer, ale v súčasnosti prebieha odvolacie konanie.
Slováci a Apple
Slovenská umelecká fotografka Mária Švarbová nafotila pre spoločnosť Apple exkluzívnu sériu fotografií na iPhone XS.
Dolly Partonová
Dolly Rebecca Parton (*19. januára 1946 Sevierville, Tennessee, USA) je americká country speváčka a skladateľka, herečka a filantropka. Je nositeľkou ceny Grammy. V roku 2006 bola v Kennedyho centre ocenená za jej umelecké dielo a celoživotný prínos pre americkú kultúru.
Pôvod
Rodina Partonovcov bola veľmi chudobná, bývala v spustnutej dedinskej chatrči s jednou izbou pri národnom parku Great Smoky Mountains, ktorý leží v južnej časti Apalačských vrchov na hraniciach štátov Tennessee a Severná Karolína. Jej rodičia boli členmi farnosti Pentekostálneho hnutia, ktoré je charakteristické aj hlasnými spoločnými modlitbami a spievaním spirituálov v sprievode hudby. Dolly tak bývala vo svojej mladosti často ovplyvňovaná atmosférou spoločného hudobného zážitku. V jednom interview Dolly poznamenala, že jej starý otec bol Pentekostálnym kazateľom. Dodnes na svojich koncertoch bežne vystupuje aj so spirituálmi.
Hudobné začiatky
Svoje prvé úspechy v hudbe Dolly Partonová dosiahla ako autorka hitov, ktoré naspievali Hank Williams, Jr. a Skeeter Davis. Koncom roku 1965 podpísala zmluvu s vydavateľom Monument Records ako interpretka hudobného žánru bubblegum pop, nahrala jeden národný hitový singel "Happy, Happy Birthday Baby", ktorý sa ale do rebríčku Billboard Top 100 nedostal a aj jej ďalšie vtedajšie piesne neslávili v Spojených štátoch významnejšie úspechy.
Hudobná kariéra
V roku 1967 po úspechu skladby "Put It Off Until Tomorrow" z roku 1966, ktorú Dolly napísala pre Billa Phillipsa (dosiahol s ňou 6. priečku v country rebríčku), povolilo jej vydavateľstvo nahrať dva country single "Dumb Blonde" (jeden z mála, ktorých nie je autorkou) a "Something Fishy". Prvý sa vyšplhal na 24. miesto a druhý na 17. miesto v rebríčku a tieto skladby sa stali základom pre prvý kompletný hudobný album Dolly Partonovej, ktorý vyšiel pod názvom Hello I'm Dolly. V tomto istom roku požiadal Porter Wagoner Dolly Parton o spoluprácu v jeho televíznom programe venovanom country žánru. Dolly v ňom nahradila odchádzajúcu Normu Jean. Zároveň Dolly podpísala zmluvu s vydavateľstvom RCA Victor, u ktorého Wagoner nahrával. Od tejto chvíle začala úspešná umelecká spolupráca týchto dvoch umelcov, ktorá pretrvala dve desaťročia. Stali sa úspešnými reprezentantmi country žánru ako duet ale aj ako sóloví umelci. Ich prvý spoločný singel, coververzia skladby "The Last Thing on My Mind" od Toma Paxtona, sa hneď dostal do Top Ten Country a bol prvým a jediným duetom, s takýmto úspechom pre nasledujúce roky.
Dolly Parton patrí medzi najtalentovanejšie a najplodnejšie autorky skladieb Country. Z jej doteraz nahraných takmer 600 skladieb 37 získalo ocenenia. S Wagonerom nahrávala duety sedem rokov, keď sa rozhodla v roku 1974 vydať sólový singel "I Will Always Love You". Singel sa dostal na prvú priečku country hitparád, o nahratie coververzie skladby prejavil záujem aj Elvis Presley. Dolly spočiatku súhlasila, kým Presleyov manažér nedodal, že v prípade nahratia verzie bude Presley vlastniť väčšinu práv na ňu, potom svoj súhlas stiahla. Neskôr Dolly získala viac ako 6 miliónov dolárov za coververziu tejto skladby, ktorú naspievala Whitney Houston pre soundtrack k filmu Bodyguard.
Rodina
30. mája 1966 sa ako dvadsaťročná po dvojročnej známosti vydala v Ringgold (Georgia) za Carla Deana. Dean v tom čase rozbehol v Nashville podnikanie s výrobou asfaltu. Nemajú potomkov, Dolly je však vďaka množstvu svojich súrodencov viacnásobnou tetou a krstnou matkou americkej herečky a speváčky Miley Cyrusovej.
Potkanokengura Gaimardova
thumb|right|Potkanokengura Gaimardova Potkanokengura Gaimardova je malý, kengure podobný vačkovec, žijúci v lesnatých oblastiach juhozápadnej Austrálie.
Opis
Potkanokengura Gaimardova je drobná kengura s dlhým chvostom, ktorý je rovnako dlhý ako telo zvieraťa. Má sivohnedú srsť, na ňufáku a na chvoste veľmi krátku. Chvost je zakončený čiernym strapcom.
Rozšírenie
Pred príchodom bielych osadníkov sa potkanokengura Gaimardova vyskytovala v celej juhovýchodnej, južnej i juhozápadnej Austrálii, vo Veľkej Viktoriinej púšti, Veľkej piesočnej aj Gibsonovej púšti a rovnako v púšti Tanami v Severnom teritóriu.
Stanovisko
Potkanokengura Gaimardova žije vo svetlých lesoch, hájoch, krovinách a vo vysokej tráve.
Biológia
Je to samotárske zviera, každý jedinec obýva vlastný domovský okrsok, ktorý má rozlohu 20-40 ha. Sú aktívne v noci, deň trávia v hniezdach postavených z trávy a kôry stromov, samotné hniezda sú skryté pod krami alebo inou vegetáciou. Materiál na stavbu prináša s pomocou chápavého chvosta.
Rozmnožuje sa celoročne, gravidita trvá 21 dní. Jediné mláďa potom ďalších 98 dní trávi vo vaku, potom ich samica vodí tak dlho, kým jej vak neopustí ďalšie mláďa. Potkanokengura Gaimardova sa dožíva 4-6 rokov.
Poddruhy
Všetky dnes žijúce potkanokengury Gaimardovej patria do poddruhu B. penicillata ssp. ogilbyi.
Agénor (syn Pleuróna)
Agénor alebo Agénór alebo Agenor je v gréckej mytológii syn Pleuróna a jeho manželky Xanthippy.
Agénor bol vnukom Aitóla a tak potomkom Endymióna. Jeho manželkou sa stala Epikasté, dcéra strýka Kalydóna, ktorá mu porodila syna Porthaóna a dcéru Démoniku. Podľa antického autora Pausania, synom Agénora bol aj Thestios, otec Lédy, manželky spartského kráľa Tyndarea.
Vanlay
Vanlay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 307 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
383 Janina
383 Janina je planétka v hlavnom páse planétok.
Šen-čou 9
Šen-čou 9 ( – Šen-čou ťiou chao; doslova: „Božská loď číslo deväť“) bol čínsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Šen-čou. Šen-čou 9 vyštartoval 16. júna 2012 a vyniesol do vesmíru trojčlennú posádku, ktorej veliteľom bol Ťing Chaj-pcheng (ako prvý čínsky kozmonaut absolvoval vtedy svoj druhý kozmický let). Ďalšími členmi posádky boli Liou Wang a prvá čínska kozmonautka Liou Jang. Hlavným cieľom letu bolo uskutočniť prvé čínske pilotované spojenie s orbitálnou ministanicou Tchien-kung 1, vypustenou do kozmu v septembri 2011. Kozmonauti na stanici pracovali približne 10 dní.
Priebeh letu
Misii Šen-čou 9 predchádzal bezpilotný let Šen-čou 8, pri ktorom došlo v novembri 2011 k experimentálnemu spojeniu s prvou čínskou kozmickou stanicou Tchien-kung 1. Ďalšia misia už mala uskutočniť pilotované spojenie a následný pobyt posádky na stanici.
Kozmonautku Liou Jang charakterizovali štátne médiá ako patriotku. „Musím toho vo vesmíre veľa stihnúť,“ vyjadrila sa pred štartom Liouová. „Povediem si o svojom pobyte i práci vo vesmíre dôkladné záznamy, ktoré potom budem zdieľať s verejnosťou, vedcami aj budúcimi taikonautmi.“ Ďalej uviedla, že sa na svoju cestu naozaj teší: ''„Predtým som bola pilotka a lietala som na oblohe, teraz ako taikonautka poletím dokonca do vesmíru. Je to vyššie a ďalej. Napriek tomu som pripravená a viem, že musím splniť úlohu, ktorú mám pred sebou. Teším sa ale tiež na to jedinečné prostredie a výhľad, kedy budem môcť obdivovať krásu Zeme a môj krásny domov.“''
thumb|left|125px|Štart Šen-čou 9, 16. jún 2012
thumb|Kresba [[kozmická stanica|stanice Tchien-kung 1 (vľavo) s pripojenou kozmickou loďou Šen-čou (vpravo)]]
K spojeniu so stanicou došlo 18. júna o 06:07:04 UTC. Spojenie prebiehalo podľa plánu v automatickom režime za kontroly kozmonautov a riadiaceho strediska v Pekingu. Kozmická loď sa k modulu približovala rýchlosťou asi 20,5 cm/s. Po spojení museli kozmonauti najskôr otvoriť poklop, ktorý viedol do prístupového tunela s priemerom 79 cm. O 09:22 UTC otvorili prielez a vstúpili na palubu stanice. Z bezpečnostných dôvodov boli v skafandroch. Prvým bol veliteľ lode Ťing Chaj-pcheng. Po ňom na stanicu vliezol druhý mužský člen posádky Liou Wang a o niekoľko minút neskôr aj kozmonautka Liou Jang. Stanica bola aj po takmer deviatich mesiacoch v kozme v dobrom stave a fungovala podľa očakávania. V následné dni sa posádka venovala hlavne vedeckým a lekárskym experimentom. Skúmal sa tiež vplyv stavu beztiaže na biorytmy a pracovný výkon ľudí. Zaujímavosťou je, že kozmická stanica bola prispôsobená aj na pobyt ženy na jej palube. „Hoci modul má vnútornú rozlohu 15 metrov kubických, Liou Jang bude mať vlastnú toaletu a zvukotesnú spálňu, ktorá by mala prispieť k ochrane jej súkromia,“ uviedol Pchang Č’-chao, výskumný pracovník čínskej akadémie vesmírnych technológií. ''„Bude sa môcť tiež umývať špongiou a bude mať k dispozícii väčší prídel vody ako jej mužskí kolegovia. Dokonca si do kozmu mohla vziať nejaké špeciálne kozmetické prípravky,“'' dodal.
384 Burdigala
384 Burdigala je planétka v hlavnom páse planétok.
Šen-čou 9
Priebeh letu
''„Počas výcviku sme vykonali cez 1 500 simulácií, takže sme si potrebné techniky a zručnosti dokonale osvojili. Čína má prvotriedne technológie aj taikonautov, a preto som si istý, že spojenie zvládneme,“'' tvrdil pred manuálnym spojením so stanicou operátor Liou Wang. Dňa 24. júna o 03:11:59 UTC sa loď Šen-čou 9 odpojila od stanice a vzdialila sa od nej asi na 300 metrov. Po následnom opätovnom automatickom priblížení na 140 metrov prevzal riadenie lode Liou Wang a prvýkrát otestoval plne pilotované spojenie so stanicou, ku ktorému došlo o 04:48:25 UTC a posádka sa následne vrátila na palubu stanice. Manéver opäť naživo vysielala aj čínska televízia.
Kozmonauti potom ešte pracovali na stanici do 28. júna, kedy sa o 01:22 UTC od nej už definitívne odpojili, ale ešte zostali na obežnej dráhe. Návratový modul kozmickej lode Šen-čou 9 v poriadku pristál 29. júna o 02:02:49 UTC (10:02:49 miestneho času) v stepi Vnútorného Mongolska. Miesto pristátia sa nachádzalo 162 km severne od mesta Chöch chot. Kabína pri dopade na zem vyniesla do vzduchu mračno prachu a zostala ležať na boku. Zhruba hodinu po pristátí trojicu kozmonautov vyniesli z modulu. Všetci traja sa zdali byť v poriadku, usmievali sa a mávali do televíznych kamier. ''„Tchien-kung 1, náš domov vo vesmíre, bol pohodlný a príjemný. Som hrdá na svoju krajinu,“'' povedala v televíznom rozhovore po pristátí 33-ročná dôstojníčka letectva Liou Jang. Let Šen-čou 9 pochválil aj čínsky premiér Wen Ťia-pao, podľa ktorého sa podarilo dosiahnuť významný pokrok v kozmickom programe. Dňa 30. júna bol návratový modul prepravený do Pekingu. Rovnako ako pri predchádzajúcich letoch zostal orbitálny modul po oddelení od návratového a servisného modulu ešte na obežnej dráhe.
Janka Kassová
Janka Kassová (* 4. október 1953, Banská Bystrica - † 22. február 1999, Banská Bystrica) bola slovenská osvetová pracovníčka, choreografka a tanečnica.
Životopis
Pracovníčka Okresného osvetového strediska v Banskej Bystrici. Tanečníčka a choreografka folklórneho súboru Urpín.
Zámčisko (geomorfologický podcelok)
thumb|right|Zámčisko, les
Vymedzenie
Podcelok leží v centrálnej časti Chvojnickej pahorkatiny a zaberá širšie okolie masívu najvyššieho vrhu. Obklopuje ho len Unínska pahorkatina.
Charakteristika
Centrálna časť územia je porastená dubovými lesmi, ktoré tvoria súvislý porast. Stráne orientované na juh pri obciach Smrdáky, Koválov, Unín, Radimov a Radošovce sú porastené vinicami, ktoré náležia do Skalického vinohradníckeho regiónu Malokarpatskej vinohradníckej oblasti.
Územie je odvodňované riečkou Chvojnica s prítokom Pavlovský jarok, ďalej Unínskym potokom a prítokmi Myjavy. Reliéf Zámčiska je modelovaný najmä fluviálnou činnosťou vodných tokov.
Chránené územia
Severovýchodným okrajom podcelku preteká riečka Chvojnica, v ktorej povodí sa nachádza rovnomenná prírodná pamiatka.
Turizmus
Zo Smrdák vedie zeleno značený turistický chodník, ktorý sa na rázcestí Okruh rozdvojuje. Severná vetva vedie vrcholovou časťou Zámčiska k rozhľadni Lipka, južná vetva vedie lesom južným úpätím vrchu späť k rázcestiu Okruh.
Osídlenie
Na okraji podcelku ležia nasledujúce obce:
Lau-Balagnas
Lau-Balagnas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2554 Skiff
2554 Skiff je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 17. júla 1980.