cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prírodný park Mikulčický luh
Flóra
V bylinnom podraste sa vyskytuje na jar kvitnúci cesnak medvedí (Allium ursinum), snežienka jarná (Galanthus nivalis) alebo blyskáč cibuľkatý (Ficaria verna). V mokraďových oblastiach rastie vodnianka žabia (Hydrocharis morsus-ranae), červenavec plávajúci (Potamogeton natans), leknica žltá (Nuphar lutea), kosatec žltý (Iris pseudacorus) alebo šípovka vodná (Sagittaria sagittifolia). Na mezofilných až vlhkých lúkach rastie oman vŕbolistý (Inula salicina), metlica trsnatá (Deschampsia cespitosa), ostrica sivá pravá (Carex flacca), kraslica prostredná (Briza media), pichliač sivý (Cirsium canum), psiarka lúčna (Alopecurus pratensis), kostihoj lekársky (Symphytum officinale), karbinec európsky (Lycopus europaeus), žltuška lesklá (Thalictrum lucidum), hrachor hľuznatý (Lathyrus tuberosus), túžobník brestový (Filipendula ulmaria) alebo jesienka obyčajná (Colchicum autumnale).
Vtáky
Hniezdia tu kolónie volavky popolavej (Ardea cinerea) a bociana bieleho (Ciconia ciconia). V lužných lesoch hniezdia ďateľ prostredný (Dendrocopos medius), tesár čierny (Dryocopus martius), žlna sivá (Picus canus), vlha obyčajná (Oriolus oriolus), muchárik bielokrký (Ficedula albicollis) alebo slávik obyčajný (Luscinia megarhynchos). V otvorených terénoch potom pŕhľaviar čiernohlavý (Saxicola torquata) alebo strakoš obyčajný (Lanius collurio) či kúdeľníčka lužná (Remiz pendulinus). V kolmých brehoch žije rybárik riečny (Alcedo atthis).
Cicavce
Na ramene rieky žije bobor európsky (Castor fiber), hryzec vodný (Arvicola amphibius), ryšavka žltohrdlá (Apodemus flavicollis), hrdziak lesný (Myodes glareolus) a vzácne sa vyskytuje i vydra riečna (Lutra lutra). Okrem uvedených sa tu vyskytujú jelene či diviaky, alebo rôzne lesné dravce, ako kuny, lasice i líška hrdzavá (Vulpes vulpes).
Obojživelníky
Vyskytujú sa tu aj početné kolónie obojžívelníkov ako je mlok bodkovaný (Lissotriton vulgaris), kunka červenobruchá (Bombina bombina), rosnička zelená (Hyla arborea), ropucha bradavičnatá (Bufo bufo), skokan štíhly (Rana dalmatina), skokan zelený (Pelophylax kl. esculentus) či skokan rapotavý (Rana ridibunda).
Bezstavovce
Z bezstavovcov tu žije motýľ pestroň vlkovcový (Zerynthia polyxena), fuzáč veľký (fuzáč obrovský) (Cerambyx cerdo), húseničiar pižmový (Colosoma sycophanta), plocháč červený (Cucujus cinnaberinus), roháč veľký (Lucanus cervus) alebo vymierajúci mravec Liometopum microcephalum.
Lugo-di-Nazza
Lugo-di-Nazza je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Selenometionín
Selenometionín (SeMet, skratka MSE) je prírodná aminokyselina. Enantiomér L -selenometionín je hlavnou podobou selénu v plodoch juvie štíhlej, obilninách, sóji a niektorých strukovainách, zatiaľ čo Se-metylselenocysteín alebo jeho γ-glutamylový derivát je hlavnou formou selénu v rastlinách rodov Astragalus, Allium a Brassica. In vivo sa selenometionín náhodne zabudováva do bielkovín namiesto metionínu. Selemetionín sa ľahko oxiduje.
Antioxidačná aktivita selenometionínu má pôvod v jeho schopnosti reagovať s reaktívnymi formami kyslíka. Okrem toho majú selén a metionín oddelené úlohy pri tvorbe a recyklácii glutatiónu, kľúčového endogénneho antixodantu v mnohých organizmoch vrátane ľudí.
Problémy pri substitučnej chémii
Síra i selén sú chalkogény, ktoré majú mnoho podobných chemickýchvlastností, takže náhrada metionínu za selenometionín má len malý efekt na štruktúru a funkciu bielkovín. Zabudovávanie selenometionínu do tkanivových bielkovín a keratínu však u dobytku, vtákov a rýb môže mať toxické účinky. Tie sa prejavujú stratov chlpov, vychudnutím, deformáciou kopýt, stratou vitality a eróziou kĺbov a dlhých kostí.
Zabudovanie selenometionínu do bielkovín namiesto metionínu však pomáha pri určovaní štruktúry bielkovín pomocou röntgenovej kryštalografie pri použití metód anomálnej difrakcie (SAD, MAD). Zabudovanie ťažkých atómov, napríklad selénu, uľahčuje riešenie fázového problému, ktorý vzniká pri kryštalografii.
Príjem v potrave
Selenometionín je dostupný ako potravinový doplnok. Podľa výživových špecialistov je selenometionín, teda organický podoba selénu, ľahšie prijateľná ľudským telom než seleničnan, anorganická podoba selénu. V klinických skúškachsa zistilo, že selenometionín sa absorbuje o 19 % lepšie, než seleničnan.
Súkromné gymnázium Galileo School
Súkromné gymnázium Galileo School je gymnázium na Dudvážskej ulici, Bratislava - mestská časť Ružinov, miestna časť Podunajské Biskupice. Nachádza sa v budove po bývalej ZŠ Dudvážska, ktorá zanikla roku 2003.
Škola ponúka 2 druhy štúdia:
Mourvilles-Hautes
Mourvilles-Hautes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Strana maďarského dvojchvostého psa
Každý volebný kandidát strany sa volá István Nagy, pretože Nagy je jedno z najpoužívanejších priezvisk v Maďarsku a István je veľmi časté krstné meno.
Lumio
Lumio je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
51. krídlo Prešov
51. krídlo Prešov je vrtuľníkové krídlo Vzdušných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky sídliace na leteckej základni Prešov. Vo funkcii veliteľa krídla je od 1. januára 2022 plukovník Marek Homola. Jeho predchodcom bol plukovník Peter Kríž, vo funkcii pôsobil od 1. októbra 2020.
História
Na základni Prešov boli z rozhodnutia federálnej vlády k 23. novembru 1992 založené 4. letecká základňa a v rámci nej 4. vrtuľníkový pluk. K 30. novembru 1993 bol pluk pretransformovaný do 4. leteckej základne. Tá bola premenovaná na 34. a 3. základňu, neskôr na krídlo. Dňa 31. októbra 2003 základňa dostala od prezidenta čestný názov „Letecká základňa generálplukovníka Jána Ambruša“. Názov pripomína Jána Ambruša, prvého česko-slovenského veliteľa 312. (česko-slovenskej) perute RAF v období druhej svetovej vojny. Generálplukovník Ambruš budoval česko-slovenské letectvo pred druhou svetovou vojnou a počas nej pripravoval vynikajúcich pilotov.
Predchádzajúce jednotky
Súčasnému 51. krídlu predchádzali nasledujúce jednotky:
Velitelia
Vo funkcii veliteľa krídla je od 1. októbra 2020 plukovník Ing. Peter Kríž. Jeho predchodcom bol plukovník Róbert Tóth, ktorý velil od roku 2013.
Pôsobenie v zahraničných misiách
Dňa 27. augusta 2002 bola do misie SFOR vyslaná prvá skupina z vrtuľníkového krídla pod velením kpt. Ladislava Maláka. Šlo o prvé zahraničné pôsobenie jednotky Vzdušných síl SR v misii pod velením členskej krajiny NATO. Slovenská skupina, začlenená do 1. samostatnej vrtuľníkovej jednotky pod holandským vedením nalietala s dvomi strojmi Mi-17 vyše 403 hodín. V rámci operácie KFOR boli do Kosova vyslané dve rotácie príslušníkov krídla. S vrtuľníkmi Mi-17M od decembra 2007 do júna 2008 „splnili 222 operačných úloh, 1 031 letov, počas ktorých celkovo odlietali 488 hodín a 40 minút“. Úlohy 35 príslušníkov spočívali v „preprave osôb, VIP osôb, materiálu v nákladnej kabíne vrtuľníka a podvese“. Od 19. februára 2009 do 3. júna 2009 pôsobilo 33 príslušníkov krídla tiež v operácii EUFOR – ALTHEA v Bosne a Hercegovine. S dvoma vrtuľníkmi Mi-17M „splnili 59 operačných úloh, 359 letov, počas ktorých bolo celkovo odlietaných 134 hodín a 5 minút“.
Nové vrtuľníky
Dňa 26. júna 2017 pristáli na leteckej základni v Prešove prvé dva z celkových deviatich nových viacúčelových vrtuľníkov Sikorsky UH-60M Black Hawk. Vrtuľníky boli dodané bez zbraňových systémov. Ďalšie dva vrtuľníky boli dodané 12. júla 2018 a ďalšia dvojica až 26. augusta 2019. Posledné tri kusy boli dodané 11. januára 2020.
Poslanie a úlohy krídla
Medzi úlohy krídla patrí obrana slovenského vzdušného priestoru, podpora pozemných jednotiek, humanitárne misie, letecká pátracia a pozemná pátracia záchranárska služba. Podieľa sa tiež na výcviku, „na eliminácii nevojenských a zmiešaných ohrození, vrátane eliminácie a odstraňovania následkov spôsobených živelnými katastrofami, mimoriadnymi udalosťami, záchrana osôb, majetku“ a na výsadkových a dopravných úlohách. Letecká pátracia a záchranárska služba je v prevádzke 24 hodín denne a „je určená pre záchranu či už vojenských, alebo civilných lietadiel, ktoré vykonávajú prelety nad územím Slovenskej republiky a taktiež na vykonávanie zásahu pri mimoriadnych udalostiach.“
Letecká technika
Krídlo disponuje touto leteckou technikou:
Moustajon
Moustajon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dubové nátržníkové lesy
Dubové nátržníkové lesy sú typom dubových a zmiešaných dubových lesov vyskytujúce sa v nížinách a kotlinách od 150. Vytvárajú ho dub letný, dub zimný, borovica lesná i jedľa biela, v krovinnej etáži krušina jelšová, lieska obyčajná a podraste typický nátržník biely.
Výskyt a stav na Slovensku
Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls3.3 Dubové nátržníkové lesy (klasifikačná jednotka Ls3 Dubové a zmiešané dubové lesy), biotop Dubové nátržníkové lesy (2114500), patriace do prioritného európsky významného biotopu 91I0 Eurosibírske dubové lesy na spraši a piesku.
Cena Ivana Kraska
náhľad|Cena Ivana Kraska - laureátska medaila (líc)
Pravidlá
Cena, ktorá sa sa skladá z diplomu a peňažnej odmeny 700,- €, sa udeľuje za prvú vydanú autorovu knižku alebo inak realizované autorovo dielo, ktoré bolo publikované v uplynulom roku. Diela pre udelenie ceny pochádzajú z oblasti prózy, poézie, literárnej vedy, zrealizované divadelné, rozhlasové a televízne hry a literárne scenáre hraných filmov.
Autorom diel môže byť len žijúci občan s trvalým pobytom na Slovensku, dielo musí byť napísané v slovenskom jazyku a jeho prvé vydanie musí byť zrealizované na Slovensku. Vek autora nemá byť vyšší ako 35 rokov. Udelenie ceny „in memoriam“ môže byť len v prípade ak k úmrtiu autora došlo v období medzi prihlásením a vyhodnotením prihláseného diela.
Laureáti
(uvádzaný je rok udelenia ceny; cena je za dielo vydané v uplynulom roku)
Naspäť na stromy
Naspäť na stromy je názov tretieho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 1994 vydalo hudobné vydavateľstvo East West Productions.
V roku 2001 vyšla albumu reedícia s názvom Naspäť na stromy 2, ktorá mala okrem pôvodných skladieb dve bonusové nahrávky.
Vachta trojlistá
Vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata) je druh trvalej rastliny a jediný zástupca rodu vachta (Menyanthes).
Opis
Rozmnožuje sa vegetatívne aj semenami (s pomocou vtákov). Patrí medzi pionierske helofyty. Pestuje sa ako okrasná rastlina v záhradných jazierkach.
Je vysoká 15 až 30 cm. Má sympodiálny plazivý podzemok s adventívnymi koreňmi a trojpočetnými listami 3 až 7 cm dlhých na spoločnej stopke dlhej 5 cm. Kvitne strapcovitým súkvetím s bielymi kvetmi dlhými 7 až 20 cm na bezlistej stonke. Je hladká.
Ľudovo sa nazýva aj ako trojlistník horký, trojan vodný, vodná ďatelina.
Liečivé účinky
Obsahuje triterpény s protizápalovými účinkami. Obsahuje aj iridoidy, flavonoidy, triterpénne saponíny, lignany, fenolické kyseliny, kumaríny a sacharidy. Farmaceutická štúdia preukázala, že vývar z koreňa má u myší ochranný účinok proti akútnemu poškodeniu obličiek.
Má horkú chuť a využíva sa pri liečbe tráviacich problémov. Ako liečivá rastlina sa používa od stredoveku. Používa sa aj v likérnictve.
Luri
Luri je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Accuracy International AWM
Počas vojny v Afganistane sa v novembri 2009 podarilo britskému vojakovi Craigovi Harrisonovi (Household Cavalry) s touto puškou vytvoriť ostreľovačský rekord, keď na vzdialenosť 2 475 metrov postupne zneškodnil dvoch členov Talibanu.
Vlastnosti
AWM je opakovacia ostreľovačská puška. V porovnaní s radom AW má AWM väčšie nábojové komory, ktoré umožňujú použitie nábojov .300 alebo .338 Lapua Magnum.
AWM ostreľovačská puška je zvyčajne vybavená puškohľadom Schmidt & Bender PM II 10x42, ktorý je podľa potreby vymeniteľný za puškohľady Schmidt & Bender PM II 3-12x50, 4-16x50 alebo 5-25x56. Niektoré armády používajú puškohľady značky Carl Zeiss.
Bratislavský samit
Bratislavský samit bolo neformálne stretnutie lídrov 27 štátov Európskej únie bez Spojeného kráľovstva. Konal sa v Bratislave 16. septembra 2016.
Miestom rokovaní bol Bratislavský hrad, tlačovým centrom bol komplex Incheba. Časť stretnutia a rokovaní sa konala na lodi Regina Danubia na Dunaji, kde sa konal neformálny obed. Pôvodný plán počítal s návštevou múzea Danubiana v Čunove na rozhraní Slovenska, Rakúska a Maďarska, nakoniec bola návšteva múzea vypustená z dôvodu nevyhovujúcich plavebných podmienok na Dunaji a loď sa pri Danubiane iba otočila.
Pôvodným cieľom samitu mali byť rokovania o Brexite, nakoniec sa táto téma spomínala len okrajovo. Výsledkom samitu je tzv. Bratislavská deklarácia a začiatok tzv. Bratislavského procesu, ktorá má pokračovať budúci rok na Malte a v Ríme.
Súčasťou samitu boli významné dopravné obmedzenia vo viacerých častiach mesta, predovšetkým počas presunu z letiska a počas plavby na Dunaji. Určitý čas boli uzavreté všetky mosty cez Dunaj pre všetku dopravu, vrátane električkovej dopravy aj pre peších.
SECIS element
náhľad|Sekundárna štruktúra SECIS elementu SECIS element (SECIS: selenocysteine insertion sequence) je cis-regulačný element RNA, ktorý je dlhý asi 60 nukleotidov a má vlásenkovú štruktúru. Tento štruktúrny motív ovplyvňuje transláciu mRNA, a to tak, že namiesto zastavenia translácie na stop kodóne UGA dochádza k vloženiu selenocysteínu do rastúceho polypeptidového reťazca. SECIS elementy sú teda dôležitým aspektom mRNA, ktoré kódujú selenoproteíny, teda bielkoviny obsahujúce jeden alebo viac selenocysteínov.
U baktérií sa SECIS element objavuje hneď za UGA kodónom, ktorý ovplyvňuje. U archeónov a eukaryotov sa nachádza v 3' UTR danej mRNA a môže ovplyvniť viac UGA kodónov zároveň. Jeden SECIS element u archeónov, konkrétne v Methanococcus, sa nachádza v 5' UTR.
Vlastnosti
SECIS element má niekoľko daných sekvenčných charakteristík, teda niektoré jeho nukleotidy sú všeobecne zachovávané, a charakteristickú sekundárnu štruktúru. Táto štruktúra vzniká na základe párovania báz komplementárnych nukleotidov RNA, vďaka čomu má SECIS element vlásenkovú štruktúru. Eukaryotický SECIS element obsahuje i nekanonické A–G páry, ktoré v prírode nie sú bežné, ale sú veľmi dôležité pre správne fungovanie SECIS elementu. Aj keď majú SECIS elementy u eukaryotov, archeónov a baktérií podobnú vlásenkovú štruktúru, ich sekvencie sú rozdielne, takže na základe napr. bakteriálnej sekvencie SECIS elementu nie je možné rozpoznať eukaryotickú sekvenciu SECIS elementu. SECIS element v Lokiarcheota má však štruktúru podobnejšiu eukaryotickým elementom oproti ostatným archeónom.
V bioinformatických štúdiách bolo vytvorených niekoľko programov, ktoré vyhľadávajú SECIS elementy v sekvencii genómu na základe sekvencie a sekundárnej štruktúry charakteristickej pre SECIS elementy. Tieto programy boli použité na vyhľadávanie nových selenoproteínov.
Prítomnosť v rôznych druhoch
SECIS element bol nájdený v mnohých rôznorodých organizmoch vo všetkých troch doménach života (vrátanie ich vírusov).
Muret (mesto)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pravé cicavce
Pravé cicavce môže byť iné označenie pre:
Socialistický zväz mládeže
náhľad|Logo SZM náhľad|Členský preukaz SZM/SSM (česká verzia) Socialistický zväz mládeže (skratka SZM, po česky Socialistický svaz mládeže (SSM)) bola organizácia pôsobiaca v Československej socialistickej republike medzi rokmi 1970 až 1989, združujúca mladých ľudí vo veku 15 – 35 rokov. SZM vznikol v roku 1970, po vpáde vojsk a počas prebiehajúcej normalizácie ako nástupnícka organizácia Československého zväzu mládeže, ktorý sa v marci 1968 rozpadol. Vznik tejto jednotnej organizácie mládeže (súčasťou SZM bola aj pionierska organizáciaPO SZM), ako aj jej činnosť boli riadené Komunistickou stranou. Ostatné organizácie mládeže boli postupne zakázané. Prvým predsedom Ústredného výboru SZM bol Slovák Juraj Varholík, posledný predseda pred zánikom organizácie bol Martin Ulčák. Členovia sa nazývali zväzáci, resp. (v prípade členov pionierskej organizácie) pionieri.
Košický obchvat
Košický obchvat (resp. juhovýchodný diaľničný obchvat Košíc) je diaľnica, ktorá po vybudovaní bude tvoriť časti diaľnic a rýchlostných ciest D1, R2, R4 a zároveň Košický vonkajší obchvat. Obchvat je vo výstavbe od novembra roka 2016. Celý obchvat má byť v prevádzke v roku 2025. Úsek bude dlhý cca 37 km a obsahovať bude 38 mostov.
Socialistický zväz mládeže
História
náhľad|Vo vnútri preukazu sa lepili členské známky Ešte pred vpádom vojsk v marci 1968 zanikol jednotný Československý zväz mládeže (ČZM). Na IV. pléne ÚV ČZM 5. marca 1968 ovládli reformátori pozície vo vedení a v mládežníckej tlači (Mladá fronta, Smena). Vzniklo 18 samostatných detských a mládežníckych organizácií (jednou z nich bola napríklad Juvenazväz dedinskej mládeže), čo prakticky znamenalo faktický rozpad ČZM. V stanovách týchto organizácií bol marxizmus-leninizmus nahradený Všeobecnou deklaráciou ľudských práv OSN, bola zdôraznená samostatnosť a politická nezávislosť, vzťah ku KSČ bol vymedzený ako partnerstvo a namiesto triedneho prístupu bol prijatý prístup všeobecne humanistický.
Košický obchvat
Košický diaľničný obchvat sa skladá z 2 častí:
Socialistický zväz mládeže
Vznik
Avšak po vpáde vojsk Predsedníctvo ÚV KSČ prijalo uznesenie zo 17. novembra 1969, ktoré rozhodlo o obnove jednotnej masovej organizácie mládeže. 27. novembra 1969 bola zriadená Federálna rada detských a mládežníckych organizácií ČSSR, ktorá mala pripraviť vznik tejto organizácie. Začali vznikať nové základné, okresné a krajské organizácie. V dňoch 24.25. apríla 1970 prebehla republiková konferencia na Slovensku, 16.17. októbra v Česku a 9.11. novembra sa v zjazdovom paláci Parku kultúry a oddychu Juliusa Fučíka v Prahe zišla celoštátna ustanovujúca konferencia. Deväťsto prítomných delegátov vytvorilo obnovenú jednotnú organizáciu pod pozmeneným názvom Socialistický zväz mládeže (SZM) a prijalo základné dokumenty – Programové vyhlásenie, Stanovy SZM a Programové a organizačné zásady Pionierskej organizácie SZM (PO SZMdeti od 9 do 15 rokov). Zväz opäť podliehal riadeniu KSČ a bol obdobou bývalého ČZM. Nezávislé organizácie boli zlikvidované. Bol zakázaný skauting a ďalších 17 iných mládežníckych organizácií zriadených alebo obnovených v rokoch 1968 a 1969.
Košický obchvat
Budimír-Bidovce
Zmluva na výstavbu tohto úseku diaľnice NDS podpísala 25. augusta 2016. Prvé práce na obchvate sa začali 11. novembra 2016 a poklepanie základného kameňa sa uskutočnilo 24. novembra 2016. Budovala ho stavebná spoločnosť so sídlom vo Švédsku - Skanska SK za 197,44 miliónov €, ktorá ponúkla cenu o skoro 12 mil. € nižšiu ako bola predpokladaná hodnota zákazky podľa štátnej expertízy. V tejto časti sa postavilo 23 mostov. Najväčším mostom v tejto časti je 560 metrov dlhý most ponad rieku Torysu. Úsek bol slávnostne otvorený 16. decembra 2019.
Socialistický zväz mládeže
Poslanie
Hlavnou úlohou SZM podľa pokynov nového vedenia KSČ vyplývajúcich z Poučenia z krízového vývoja bolo: „normalizovať“ mládež – „v jednotnej organizácii pôsobiť na politicko-ideovú výchovu mládeže v duchu marxizmu-leninizmu“ a „... mládežnícke organizácie vydané napospas pravicovým a kontrarevolučným silám“ nahradiť SZM.
SZM sa mal stať zásobárňou kádrov KSČ. Členovia a funkcionári SZM boli pripravovaní (a uprednostňovaní) na žiadosť o členstvo v KSČ (strane s „vedúcou úlohou v spoločnosti“ podľa článku 4. ústavy). Pred vstupom sa museli počas dvoch rokov osvedčiť ako kandidáti na vstup do KSČ (oficiálne len „Kandidát KSČ“).
Jednou z úloh a výsad členov SZM bolo hodnotiť svojich spolužiakov alebo spoluzamestnancov. Spolupodieľali sa tak na odporúčaniach pre obsadenie pracovných miest (odporúčali, kto je vhodný na akú pozíciu), odporúčaniach na štúdium – robili tzv. kádrové hodnotenie ostatných, aj tých, ktorí neboli členmi SZM. Kto nebol v SZM, mal tak od začiatku sťažené pracovné uplatnenie, keď nedostal odporúčanie SZM na štúdium na vysokej škole, odporúčanie na vycestovanie do (západného) zahraničia a pod.
Ústredie
Najvyšším zväzáckym orgánom bol celoštátny zjazd SZM, zvolávaný raz za päť rokov. Medzi zjazdmi organizáciu riadil Ústredný výbor SZM. Celá organizácia bola rozdelená na územné – republikové – časti organizácie v ČSR a SSR) a zvláštne organizácie SZM v ozbrojených silách. Na Slovensku bol riadiacim orgánom Slovenský ústredný výbor SZM (SÚV SZM) sídliaci na Pražskej ulici v Bratislave. Republikánske organizácie zvolávali republikové zjazdy, mali vlastné sekretariáty a predsedníctva. Riadili krajské výbory SZM a národné rady pionierov.
Štruktúry v krajoch
Krajské organizácie riadili všetky okresné organizácie príslušného regiónu. Mali vlastný výbor (KV SZM alebo OV SZM) a sekretariát. Mestské organizácie v Prahe a v Bratislave boli postavené na úroveň krajských organizácií.
Základné organizácie
So súhlasom OV SZM vznikali základné organizácie (ZO SZM) v závodoch, školách všetkých typov, v obciach a mestách. Vo väčších závodoch a školách potom vznikali aj vyššie postavené celozávodné, celoškolské, celoučilištné výbory SZM, v mestách mestské výbory SZM a tieto potom zvolávali svoje konferencie.
Členstvo
V roku 1983 mal SZM viac ako 1,5 milióna členov. 25 % z nich boli vedení ako robotníci, 3 % ako zamestnanci v poľnohospodárstve a 72 % ako „ostatní“. Časom sa členstvo v SZM a PO stalo viac-menej formálnym a veľa členov ignorovalo organizované podujatia, ak neboli povinné. Viacero ZO existovalo len na papieri.
Zväzarm (Zväz pre spoluprácu s armádou) založený 4. novembra 1951 bola jednotná dobrovoľná branno-spoločenská organizácia v ČSSR. Zväzarm plnil niektoré úlohy obrany štátu. Zastrešoval branné športy a technickú záujmovú činnosť. Zväzarm bol obdobou DOSAAF v ZSSR.
V roku 1946 novozaložená medzinárodná organizácia Association Internationale des Etudiants en Sciences économiques (AIESEC) mala najprv sídlo v Prahe, ale zmenila svoje sídlo po februárovom prevrate 1948. SZM sa stal opäť jej členom v roku 1966.
Činnosť
Základom činnosti boli schôdze. Okrem účasti na nich bola povinná aj účasť na štátom organizovaných oslavách napríklad Dňa práce - 1 mája. Ďalšie "akcie" zahŕňali školenia, brigády (počas víkendu - "subotnik", letná aktivita mládeže, jesenná zemiaková brigáda, stavba mládeže), tvorbu násteniek, zber druhotných (odpadových) surovín a iné, pri ktorých mali spolupracovať zväzáci aj s pioniermi.
Pre staršiu mládež sa organizovala Súťaž tvorivosti mládeže. Od základných kôl až po ústredné kolá sa v nej zúčastňovali recitačné, spevácke, hudobné, tanečné a divadelné súbory, ale aj jednotlivci s literárnymi, výtvarnými a fotografickými prácami.
Zväzáci usporadúvali študentské majálesy, tanečné zábavy spojené s koncertmi. Dostali k dispozícii napr. priestory Vysokoškolského klubu (V - klub) v Bratislave.
Dodnes sa zachovala aj tradícia výstupu na Rysy.
Aj stretnutie českých a slovenských študentov pri oficiálnom pietnom akte pri príležitosti 50. výročia smrti Jana Opletala 17. novembra v Prahe na Albertove oficiálne organizovalo SZM.
Po roku 1989
Masové (skoro povinné) členstvo v socialistických mládežníckych a detských organizáciách (SZM) ukončila v roku 1989 Nežná revolúcia. Od roku 1990 organizácie SZM postupne zanikali.
Majetok
Majetok SZM bol prevedený najmä na Fond detí a mládeže (FDaM), v zmysle zákona, ktorý schválil parlament v roku 1993. Počas celej existencie FDaM podľa ministerstva školstva nedosiahol tento Fond potrebnú efektívnosť správy majetku aby zabezpečil aspoň minimálne zdroje na podporu práce s deťmi a mládežou. Majetok štátu v správe FDaM bol prenajatý za nevýhodných podmienok, vo viacerých prípadoch na 20 až 30 rokov. Konkrétne, napríklad v roku 1993 založil FDaM stopercentnú dcéru Hotely mládeže Slovakia (HMS). O rok neskôr jej štatutári René Bábela a Patrick Lutter podpísali bez verejného výberu zmluvy na prenájom piatich hotelov za nevýhodných podmienok. Podobne sa prenajímali i ďalšie nehnuteľnosti fondu. Silný vplyv na nakladanie s majetkom mal vtedajší predseda Rady FDaM Miroslav Gábriš. Známu bratislavskú budovu Ymca dostala na tri desaťročia firma podnikateľa Miloša Stopku, mimochodom švagra M. Gábriša. Za symbolické nájomné 350-tisíc ročne, v prepočte zhruba 75 korún za štvorcový meter plochy. V Euro-Buildingu, zoskupení firiem M. Stopku, skončila aj chata pri Martinských holiach na Piatrovej za 120-tisíc korún ročne. Ako aj jeden z dvoch ziskových hotelov HMS Juniorhotel v Demänovej spolu s blízkou chatou Björnson. Nájomníkom druhého ziskového Juniorhotela v Bratislave sa stali bratia Diničivci (Róbert a Eduard Dinič). Obaja neskôr zahynuli vo vojne slovenského podsvetia.
V júli 2001 ministerstvo školstva, Rada mládeže Slovenska a Študentská rada vysokých škôl založili Nadáciu mládeže Slovenska. Na túto nadáciu bol podľa predsedu Rady FDaM Rastislava Dikanta prevedený majetok štátu v správe FDaM v účtovnej hodnote takmer 270 miliónov korún, ďalších 500 miliónov korún získala nadácia v akciách. Ani nadácia však doteraz neprispela financiami na činnosť mládežníckych organizácií. V lete 2003 kritizoval návrh zákona na zrušenie FDaM František Tóth, ktorý sa domnieval, že niekto chce očistený majetok previesť bez záväzkov do Nadácie mládeže Slovenska. Do nej už bola prevedená väčšina majetku fondu, ale bez záväzkov. Napriek týmto výhradám bol FDaM zrušený v septembri 2003.
Bývalí aktívni členovia
Viacerí členovia, funkcionári SZM sa po roku 1989 uplatnili aj pri privatizácii nielen majetku SZM ale aj štátnych podnikov ale aj v novovzniknutých politických stranách - napríklad premieri: Vladimír Mečiar (funkcionár ČZM v Žiari nad Hronom), Mikuláš Dzurinda, Robert Fico a politici ako Ján Figeľ (šéf fakultného SZM na Technickej univerzite v Košiciach), kultúrni pracovníci: Pavol Rusko (šéf SZM STV), Maroš Kramár, Jozef Oklamčák (kariéru začínal v roku 1981 ako pracovník tlačového odboru SÚV SZM) a ďalší.
Manso
Manso je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Přední skála
Přední skála je prírodná pamiatka ev. č. 828 neďaleko obce Cejle v okrese Jihlava v nadmorskej výške 658 - 678 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Nailloux (obec)
Nailloux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nénigan
Nénigan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Požeha (vrch v Kysuckej vrchovine)
Požeha je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Lysica, približne východne od Žiliny.
Poloha
Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá. Vrch leží v Žilinskom kraji, na pomedzí okresov Žilina a Kysucké Nové Mesto a zasahuje na katastrálne územie obce Lysica a Horný Vadičov. Najbližšími sídlami sú na severnom úbočí ležiaci Horný Vadičov, východne sa nachádza Lysica a juhozápadným smerom obec Gbeľany. Vrch leží na okraji ochranného pásma Národného parku Malá Fatra.
Opis
Požehu tvorí horský chrbát, ktorý vedie východo-západným smerom. Je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie zo sedla Lutiška nad Kubíkovou západným smerom cez sedlo Žiarce k vrchu Straník. Južným smerom susedí Žiar a Želehosť, západným Straník  a Kučerovka , severne dominuje Ľadonhora  a východne Magura  a Polom. Južné svahy odvodňuje Koňhorský potok do Varínky v povodí Váhu, severné a západné svahy napájajú prítoky Vadičovského potoka, smerujúceho do rieky Kysuca. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Lesný porast pokrýva takmer celý masív, preto rozhľad je len z malých lokalít s redšou vegetáciou. Z vhodných miest je vidieť okolité vrchy Kysuckej vrchoviny, časť Žilinskej kotliny, Malú Fatru, Strážovské a Súľovské vrchy a Kysucké Beskydy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no dve vedú severným a južným úbočím.
Mausoléo
Mausoléo je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mazzola
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nizan-Gesse
Nizan-Gesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nikola Gápová
Nikola Gápová (* 19. jún 1989, Poprad) je slovenská reprezentantka v ľadovom hokeji, hráčka SK Karviná. Slovensko reprezentovala na MS 2007 a 2008 a 2011 a na ZOH 2010.
left|50px|Univerziádna účasť V roku 2011 bola členkou slovenského vysokoškolského výberu, ktorý na hokejovom turnaji hier XXV. Svetovej zimnej univerziády získal bronzové medaily.
V sezóne 2010/11 získala v bojoch o titul majstra Česka strieborné medaily, keď jej tím SK Karviná podľahol vo finále Slavii Praha pomerom 0:2 na zápasy.
Na majstrovstvách sveta 2011 vo Švajčiarsku zaznamenala v prvom stretnutí o záchranu s Kazachstanom svoj jediný bod v kanadskom bodovaní za prihrávku na gól Anny Džurňákovej. Tento gól znamenal víťazstvo Slovenska 1-0, čo bol prvý dôležitý krok k záchrane v Top divízii MS.
Dubovo-cerové lesy
náhľad|dubovo-cerový les, Srbsko Dubovo-cerové lesy alebo Panónsko-balkánske cerové lesy sú typom dubových a zmiešaných dubových lesov vyskytujúceho sa v južnej časti Slovenska, kde dosahuje svoju severnú hranicu rozšírenia. V nížinách ako Podunajská rovina a Podunajská nížina, v kotlinách ako Ipeľská, Lučenská, Rimavská a Košická kotlina. V pahorkatinách ako Chvojnická, Myjavská a Bodvianska pahorkatina. Tiež v Malých Karpatoch, Považskom Inovci, Tribči, Pohronskom Inovci, Štiavnických vrchoch, Krupinskej planine, Cerovej vrchovina a Zemplínskych vrchoch.
Výskyt a stav na Slovensku
Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls3.4 Dubovo-cerové lesy (klasifikačná jednotka Ls3 Dubové a zmiešané dubové lesy), biotop Dubovo-cerové lesy (2114400), je súčasne rovnomenný európsky významný biotop 91M0 Dubovo-cerové lesy
Na Slovensku sa vyskytuje na ploche približne a v 43 územiach európskeho významu.
Meria
Meria je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Seleukovská ríša
Seleukovská ríša bola založená po smrti Alexandra Macedónskeho, keď sa jeden z jeho generálov, Seleukos I. Nikator, ustanovil v roku 312 pred Kr. za vládcu Babylonu. Ríša Seleukovcov vznikla počas vojen medzi diadochmi a v čase svojej najväčšej slávy a rozmachu sa rozkladala od malej Ázie, cez Sýriu, Babyloniu, Perziu až k údoliu rieky Indus. Dočasne do ríše patrili aj Feničania a územie Palestíny.
Luis Antonio Tagle
Mons. Luis Antonio Gokim Tagle (* 21. jún 1957, Manila, Filipíny) je rímskokatolícky arcibiskup, kardinál a pro-prefekt Dikastéria pre evanjelizáciu národov v Ríme.
Život
Kňazské svätenie prijal 27. februára 1982. V roku 1991 získal doktorát na The Catholic University of America vo Washingtone. V rokoch 1997 až 2001 bol členom Medzinárodnej teologickej komisie.
Dňa 22. októbra 2001 bol pápežom sv. Jánom Pavlom II. vo veku 44 rokov vymenovaný za biskupa filipínskej diecézy Imus. Biskupské svätenie mu udelil 12. decembra 2001 vtedajší arcibiskup Manily kardinál Jaime Sin. Rozhodnutím pápeža Benedikta XVI. bol 13. októbra 2011 menovaný za arcibiskupa metropolitu Manilskej arcidiecézy. Do úradu bol slávnostne uvedený 12. decembra 2011.
Dňa 24. novembra 2012 bol pápežom Benediktom XVI. v Bazilike sv. Petra vo Vatikáne kreovaný za kardinála-kňaza.
V januári 2015 privítal pápeža Františka v Manile počas jeho apoštolskej cesty na Filipinách.
Dňa 15. mája 2015 bol zvolený za nového predsedu Caritas Internationalis.
Pápež František ho dňa 8. decembra 2019 menoval za prefekta Kongregácie pre evanjelizáciu národov v Ríme.
Martin Kavický
Martin Kavický (* 1919, Krajné-Žadovica, Česko-Slovensko – † 7. november 2003, Myjava) bol slovenský vojak a partizán. Narukoval ako vojak slovenskej armády do Martina, neskôr sa pridal k oddielu Hurban (neskôr oddiel Miloša Uhra) 2. československej partizánskej brigády J.V. Stalina. Po smrti Miloša Uhra sa stal jej veliteľom.
Životopis
Pochádza zo siedmich deti z kopaničiarskej osady Žadovica (časť obce Krajné). Matka mu zomrela, keď mal 6 rokov a súrodenci postupne poodchádzali za prácou do cudziny. Otec ho dal vyučiť za kováča u majstra v Čechách v šumavskom kraji. Keď však vznikol protektorát, Martin sa vrátil do rodnej Žadovice. Začal pracovať u kováča v Prietrži. Stal sa načas vojakom a narukoval do martinských kasární. V marci 1943 sa vrátil domov z vojenčiny. To už nežil ani jeho otec a doma ho čakal len jeho brat Štefan. Našiel si prácu vo firme, ktorá robila na regulácii Váhu v Novom Meste nad Váhom.
Zuzana Růžičková
Zuzana Růžičková, vydatá Kalabisová ( 14. január 1927 Plzeň - 27. september 2017 Praha), bola česká klaviristka, čembalistka a hudobná pedagogička, manželka hudobného skladateľa Viktora Kalabisa.
Život
Zuzana Růžičková sa narodila v Plzni, kde získala aj svoje prvé hudobné vzdelanie u Marie Provazníkovej-Šaškovej. Hre na klavír sa venovala do roku 1942, kedy bola deportovaná do koncentračného tábora Terezín, následne do Osvienčimu a Bergen-Belsenu. Už za svojho pobytu v Terezíne sa tu zoznámila s väznenými hudobníkmi, okrem iného tiež s operným spevákom Karlom Bermanom či Gideonom Kleinom. V koncentračnom tábore ochorela škvrnitým týfusom, z ktorého sa po oslobodení dlhodobo liečila, preto sa do Plzne vrátila až v auguste 1945. Tvrdou prácou v pracovnom tábore mala zničené ruky, napriek tomu však v septembri 1945 nastúpila do hudobnej školy. Jej učiteľom v Plzni bol Bohdan Gsölhofer, riaditeľ hudobnej školy, kde v rokoch 1945 až 1947 študovala. V roku 1947 tu Zuzana Růžičková vystúpila na akreditačnom koncerte, ktorým sa mestská hudobná škola uchádzala o štatút konzervatória, a preto tu vystupovali jej najlepší žiaci. Na budove súčasného Konzervatória Plzeň, v ktorom čembalistka Zuzana Růžičková začala svoju dlhú umeleckú kariéru, bola v januári 2019 odhalená pamätná doska. Autorom dosky je klatovský sochár Václav Fiala a zdobí ju reliéf klaviatúry.
Zuzana Růžičková cvičila hru na klavír aj 12 hodín denne a každé dva mesiace robila postupové skúšky do ďalšieho ročníka. Čembalo nebolo v tú dobu považované za rovnocenný nástroj s klavírom. Úspešne zložila prijímacie skúšky na AMU a už počas štúdií prešla k štúdiu čembalá. Od roku 1947 až do roku 1951 študovala hru na klavír a čembalo na pražskej AMU. V roku 1956 zvíťazila na medzinárodnej čembalovej súťaži v Mníchove, potom študovala hru na čembalo v Paríži u švajčiarskej profesorky Marguerite Roesgen-Championové.
V rokoch 1979 až 1990 bola Zuzana Růžičková sólistkou Českej filharmónie. Získala mnoho ocenení: napríklad v roku 2003 dostala od prezidenta medailu Za zásluhy II. stupňa či francúzsky titul Rytiera umenia a literatúry.
V decembri 1952 sa Zuzana Růžičková vydala za hudobného skladateľa Viktora Kalabisa, s ktorým žila v Jindřichovom Hradci.
Zuzana Růžičková zomrela 27. septembra 2017. Je pochovaná na vinohradskom cintoríne.
Eutektoid
thumb|Fázový diagram sústavy Fe-Fe3C. Bod S definuje podmienky na vznik eutektoidu. Eutektoid je homogénna zmes pozostávajúca minimálne z dvoch zložiek v tuhej fáze, ktorá vznikne ochladením sústavy pod určitú teplotu bez zmeny skupenstva, čím sa líši od eutektika, kde pri vzniku nastáva prechod z kvapalnej do tuhej fázy. Príkladom eutektoidu je perlit (zmes feritu a cementitu v sústave železo-uhlík), ktorý vzniká z austenitu pri teplote 727 °C pri koncentrácii uhlíka medzi 0,02 % až 6,67 %.
Noé (Haute-Garonne)
Noé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sainte-Chapelle
Sainte-Chapelle môže byť:
Pracovný pohovor
Pracovný pohovor môže byť:
Kveta Horváthová
Kveta Horváthová, rod. Kmotorková (* 18. december 1976, Bánovce nad Bebravou) je slovenská moderátorka, známa najmä z TV Markíza.
V 18. rokoch preukázala svoje moderátorské schopnosti v mládežníckej relácii Crn crn. Profesionálnu kariéru odštartovala ako moderátorka v STV, neskôr sa začala objavovať v TV Markíza. Počas svojho pôsobenia v nej si prešla mnohými reláciami ako Teleráno, Doma s Markízou a po boku Vila Rozborila moderovala aj tanečnú šou Bailando.
Nogaret
Nogaret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ruské vajce
náhľad|Domáce ruské vajce podľa ČSN 50201 z roku 1962 Ruské vajce je druh jedla, ktorý je súčasťou studenej kuchyne. Skladá sa zvyčajne z vajca uvareného natvrdo, kyslej uhorky, zemiakového šalátu, zeleného hráška, červenej papriky a šunky, prípadne ďalších surovín. Niekedy sa tiež pridáva želatína, a potom ide o ruské vajce v aspiku. Názov jedla súvisí s vlašským šalátom, ktorý je častým doplnkom ruského vajca. Taliani, inak nazývaní Vlasi, údajne kedysi pripravili vlašský šalát s vajcom pre hostí z Ruska. Iné zdroje uvádzajú, že autorom jedla a názvu sú prevádzkár automatu Koruna v Prahe Josef Hliňák a šéfkuchár Jiří Tučner, a jedlo vzniklo niekedy v 50. rokoch 20. storočia. Názov ruské bol zvolený kvôli uľahčeniu schvaľovacieho riadenia.
Moïta
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prijímací pohovor
Prijímací pohovor/rozhovor alebo prijímacie interview alebo výberový pohovor/rozhovor alebo výberové interview môže byť:
Pohovor
Pohovor môže byť:
Osobný pohovor
Osobný pohovor/rozhovor alebo osobné interview môže byť:
Lieska (rozlišovacia stránka)
Lieska (v niektorých významoch nárečovo alebo staršie leska) môže byť:
Leska môže byť v slangu aj: lesbička
Interview
Interview (slovenská výslovnosť [intervjú], slovenská výslovnosť genetívu znie [intervjúvu]) môže byť:
Noueilles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moltifao
Moltifao je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Balabanovov dom (Plovdiv)
Balabanovov dom,   Dom chadžiho Panajota Lampšu   je meštiansky dom zo začiatku 19. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Danovov dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv na ulici „D-r Konstantin Stoilov“ (, doslova ulica Doktora Konstantina Stoilova) č. 57.
Dejiny a súčasnosť
V roku 1971 architekt Christo Peev pripravil projekt na obnovenie domu. Dom bol postavený na základoch pôvodného domu z autentických materiálov v autentickom pôvodnom vzhľade. Samotná reštaurácia budovy následne prebehla v rokoch 19791980.
Charakteristika
Dom je pomerne netypickým predstaviteľom plovdivskej obrodeneckej architektúry. Predstavuje prechodný typ medzi nesymetrickým a symetrickým obrodeneckým domom. Celková vnútorná zastavaná plocha dosahuje 546 m².
Interiér
Na prízemí tvorí hlavnú časť priestranná vnútorná veranda do ktorej sa vchádza ako vchodom z dvora, tak aj vchodom z ulice. Okolo verandy sa nachádzali hospodárske miestnosti. Veranda je pomerne nízka miestnosť, miestnosti, ktoré sa nachádzajú po jej stranách sú o meter vyššie. Na druhé poschodie vedie vnútorné schodisko. Centrálnu časť druhého poschodia predstavuje trojdielny salón. Okolo salónu sa rozprestierajú obytné miestnosti, ktoré sú celkovo štyri. Steny salónu smerom k ulici, ako aj smerom do dvora sú presklené. Stropy ako salónu, tak aj obytných miestností sú zdobené bohatou drevorezbou. Každá miestnosť je zdobená iným spôsobom a má tak svoj unikátny osobitý charakter. Všetky miestnosti sú vybavené pôvodným reštaurovaným nábytkom.
Dvor
Dvor je priestranný a rozdelený na dve časti (v dvoch výškových úrovniach). V severozápadnom rohu dvora sa nachádza portikus s odkrytým schodiskom, ktoré vedie na dvor susedného Chindlijanovho domu.
Múzejná expozícia „Staromestský život“
Múzejná expozícia „Staromestský život“ predstavuje životný štýl obyvateľov Plovdivu v minulosti. Expozícia sa nachádza aj vo vedľajšom Chindlijanovom dome s ktorým tak Balabanovov dom tvorí jeden expozičný celok.
Sentier des Merisiers
thumb|Sentier des Merisiers Sentier des Merisiers (doslova cestička vtáčnic) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 12. obvode. Ide o najužšiu ulicu v Paríži, lebo jej šírka nepresahuje jeden meter. V najužšom mieste má iba 87 cm.
Peruštica (okres)
Peruštica je okres v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku v Hornotráckej nížine a v pohorí Rodopy.
Geografia
Okres sa nachádza čiastočne v Hornotráckej nížine a čiastočne v Západných Rodopoch (horský hrebeň Černatica). Rozprestiera sa na rozlohe 48,72 km²  z čoho viac ako 23 km² tvorí poľnohospodársky obhospodarovaná pôda. Väčšina okresu sa nachádza v rovinatom teréne. Klimatické podmienky sú mierne.
Sídla
Jediným sídlom okresu je mesto Peruštica.
Charakteristika
Okres vznikol prezidentským rozkazom č. 111 z roku 1998 oddelením od okresu Rodopi.
Hospodárstvo
Okres je z dôvodu výhodných klimatických a geografických podmienok významným poľnohospodárskym regiónom. Prevláda najmä ovocinárstvo a vinohradníctvo, ale aj pestovanie zeleniny. Medzi najviac pestované produkty sa teda radí predovšetkým vinič a následne jablká, broskyne, rajčiaky a uhorky.
Štefan Čáni
Štefan Čáni (* 12. február 1900, Báčsky Petrovec, Srbsko † 20. máj 1968, Bratislava, Česko-Slovensko) bol vojak, česko-slovenský a slovenský dôstojník, plukovník útočnej vozby (plukovník tankového vojska). Po vypuknutí Slovenského národného povstania mal ako referent útočnej vozby na Veliteľstve 1. Česko-slovenskej armády na Slovensku na starosti formovanie tankových a protitankových jednotiek a stavbu pancierových vlakov.
Mladosť a štúdiá
Štefan Čáni sa narodil do rodiny bankového podúradníka. V rokoch 1906- 1911 navštevoval ľudovú školu s vyučovacím jazykom slovenským v Ružomberku a v rokoch 1912 – 1918 absolvoval štúdiá na Klasickom piaristickom gymnáziách v Ružomberku a posledný ročník na Štátnom gymnáziu v Novom Sade.
1. svetová vojna
Začiatkom marca 1918 nastúpil ako jednoročný dobrovoľník u 16. pešieho pluku v Apatine, neďaleko Somboru, kde od 15. marca do 25. augusta 1918 absolvoval Školu dôstojníkov pechoty v zálohe. Dňa 26. augusta ho vo funkcii veliteľa družstva odvelili do Pécsu. Dňa 12. augusta 1918 bol menovaný na šikovateľa. Od 13. augusta do prvej polovice novembra 1918 vo funkcii veliteľa čaty 16. pešieho pluku na južnom fronte v Albánsku.
V česko-slovenských ozbrojených silách
Po vzniku Československa sa od 1. januára 1919 sa v Ružomberku prihlásil do dobrovoľníckej jednotky česko-slovenského domáceho vojska Pluku Slovenskej slobody. V jednotke zotrval vo funkcii veliteľa čaty až do jej rozpustenia na konci marca 1919. Od apríla do júla 1919 sa zúčastnil bojov o Slovensko proti maďarskej Červenej armáde.
Dňa 1. augusta 1919, ako veliteľ čaty hraničiarskeho práporu 8 v Šahách bol menovaný na ppor.
V armáde Slovenského štátu
Po vzniku Slovenského štátu prevzal, 16. marca 1939 velenie Pluku útočnej vozby 3 v Turčianskom Sv. Martine. Útvar bol po odchode vojakov, dôstojníkov a obslužného personálu českej národnosti redukovaný do podoby práporu. Čáni sa jeho veliteľom stal od 15. mája 1939 a jeho hlavnou úlohou bolo formovanie jednotky po technickej a hlavne po personálnej stránke. To sa mu podarilo a po opätovnom zriadení Pluku útočnej vozby pôsobil ako jeho veliteľ od 1. februára 1940 do 26. júna 1941.
V druhej polovici júna 1943 sa vrátil do zázemia a po absolvovaní zdravotnej dovolenky bol 1. augusta 1943 pridelený k VS v Bratislave a určený za dočasného vel. CPO. 1. 10. 1944 bol ustanovený za šéfa CPO. V marci 1944 odišiel na zdravotnú dovolenku, v ktorej zotrval až do konca augusta 1944.