cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nový Amsterdam (ostrov)
thumb|right|250px|Mapa ostrova. Nový Amsterdam (po francúzsky Île Amsterdam) je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v Indickom oceáne, patriaci do Francúzskych južných a antarktických území. Je to jeden z najizolovanejších ostrovov sveta, najbližšia pevnina je vzdialená približne (leží približne v polovici medzi Afrikou a Austráliou).
Tvar ostrova je oválny – 8 ×, navyšší bod je Mont de la Dives. Na ostrove sa nachádza vedecká výskumná stanica Martin de Viviès s približne 30-člennou posádkou. Hlavný výskum je zameraný na štúdium počasia, geofyzikálne merania a ornitológiu.
Újkenéz
Újkenéz je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Kisvárdai.
Má rozlohu 969 ha a žije tu 1042 obyvateľov (2007).
NGC 6437
NGC 6437 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Škorpión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 7. júna 1837.
Curie (kráter)
Curie je impaktný kráter na Marse, ktorý sa nachádza na súradniciach 29,1° S a 4,8° Z. Má priemer 114,1 km a je pomenovaný po francúzskom fyzikovi-chemikovi (1859 – 1906) Pierrovi Curie.
Anabaptizmus
Anabaptisti alebo novokrstenci (z gr. ανα - znovu + βαπτιζω - krstiť) je jedno z mnohých reformných kresťanských náboženských hnutí, ktoré vznikli v 16. storočí. Je to pôvodne ľudová sekta so sociálnorevolučným zameraním. Teologicky vyšli jednak zo starších ľudových kacírstiev, jednak z U. Zwingliho.
Majstrovstvá sveta v basketbale žien 2010
Majstrovstvá sveta v basketbale žien 2010 boli v poradí 16. Majstrovstvá sveta v basketbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konali sa v troch českých mestách: Brno, Karlove Vary a Ostrava, od 23. septembra3. októbra 2010, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli tri družstvá: Bielorusko, Grécko a Mali. Svoj ôsmy titul získali 🇺🇸, ktoré vo finálovom zápase zvíťazili nad domácim 🇨🇿. Česko i bronzové 🇪🇸 získali prvú medailu na MS.
Anabaptizmus
Pôvod hnutia bol vo Švajčiarsku, Tirolsku, južnom Nemecku a Východnom Frízsku, ale rýchlo sa rozšírilo po celej strednej Európe. Zakladateľmi hnutia boli náboženskí reformátori ako Ulrich Zwingli a jeho radikálni prívrženci Konrad Grebel a Felix Manz.
Majstrovstvá sveta v basketbale žien 2010
Turnaj bol zároveň jedným z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 2012. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Anabaptizmus
Anabaptisti počas reformácie vystupovali ako stúpenci radikálnej obnovy kresťanstva. Odmietali krst novorodencov, ktorý vyhlasovali za neplatný a zdôrazňovali vedomé prijatie krstu dospelými veriacimi. Odmietali tiež cirkevnú a spoločenskú hierarchiu a hlásali spoločné vlastníctvo. V oboch bodoch boli inšpirovaní myslením Tomáša Müntzera.
Majstrovstvá sveta v basketbale žien 2010
Organizátor
Česko sa stalo organizátorom MS 2010 v decembri 2007, keď ho schválila FIBA po tom, čo svoje kandidatúry stiahli Austrália, Francúzsko i Lotyšsko. Pôvodne plánovené dejiská v Brne a Ostrave boli doplnené o Karlove Vary, ktoré FIBA schválila v septembri 2009 po inšpekčnej návšteve českých dejísk. Česko hostilo svetový šampionát žien prvýkrát, ale v roku 1967 hostilo toto podujatie Česko-Slovensko, konkrétne jeho 4 mestá: Bratislava, Brno, Praha a Zlín. Na zápasy základných a nadstavbových skupín prišlo do hľadísk troch arén 104 070 divákov. Rozpočet turnaja dosiahol 153 miliónov CZK a skončil mierne ziskový.
Anabaptizmus
V anabaptistickom hnutí majú svoje korene napríklad menoniti, kvakeri, amišovia a v určitom zmysle aj baptisti.
Majstrovstvá sveta v basketbale žien 2010
Kvalifikácia
náhľad|Kvalifikované tímy MS 2010
Anabaptizmus
V 16. storočí ich vyhnali zo Švajčiarska a juhozápadného Nemecka. Odišli do Holandska, severozápadného Nemecka, na Moravu a na Slovensko. V 17. stor. ich protireformácia z Moravy vytlačila v ďalšej vlne na Slovensko a ďalej na východ (Sedmohradsko). V 18. storočí sa presunuli do Sedmohradska odtiaľ do južného Ruska a severnej Ameriky.
Majstrovstvá sveta v basketbale žien 2010
Nasadenie do výkonnostných košov
FIBA nasadila pred žrebovaním skupín 24. novembra 2009 tímy do nasledujúcich výkonnostných košov:
Anabaptizmus
Na našom území sa objavili už koncom 20-tych rokov na Spiši (v Levoči, Švedlári, v Spišskej Novej Vsi). Na územie západného Slovenska a južnej Moravy sa anabaptisti dostali ako vyhnanci z Nemecka po roku 1545. Uhorský snem ich však v roku 1548 nariadil vyhnať z krajiny. Do konca 16. storočia sa rozšírili do viacerých západoslovenských obcí, ležiacich najmä na území panstva šľachtického rodu Ňáriovcov (hist. Nyáry). Žili napríklad v Sobotišti, Holíči, Kopčanoch, Veľkých Levároch a v ďalších obciach. Keďže boli prenasledovaní štátnymi úradmi a majoritné katolícke obyvateľstvo ich tiež priateľsky neprijímalo, žili značne uzavreto na svojich usadlostiach a navzájom sa podporovali. Na Slovensku dostali ľudové pomenovanie habáni, pravdepodobne odkazujúce na to, že vlastnili murované domy ("haus habend" = dom majúci).
Anaklét
Svätý Anaklét alebo Anakletus alebo Kletus, Klétus (* ? – † ?), bol tretí rímsky pápež (v období rokov 76/78 – 88/91), ktorý sa v najranejších zoznamoch postupnosti rímskych biskupov zaraďuje za sv. Lina, druhý v rade do úradu uvedených apoštolmi Petrom a Pavlom. Neskoršia tradícia ho pokladala za tretieho pápeža od sv. Petra.
Vlajka Grónska
right|thumbnail|230px|Vlajka Grónska
Anaklét
Liberiánsky katalóg mylne rozlišoval dvoch pápežov – Kleta a Anakleta; Kletus však bola iba skrátená forma mena Anakletus.
Vlajka Grónska
Vlajka Grónska má dva vodorovné pruhy, biely a červený, a na ich styku je, posunuté smerom k žrdi, kruhové pole o priemere 2/3 šírky vlajkového listu. Horná polovica tohto poľa je červená, dolná biela.
Anaklét
Údaje o jeho živote a verejnom účinkovaní sa väčšinou zakladajú na dohadoch a legendách. Tak je tomu v prípade jeho pôvodu (usudzuje sa, že bol Grék), pôsobenia (menoval pre Rím dvadsaťpäť duchovných a každému zveril vymedzené územie čím dal vzniknúť predchodkyniam dnešných farností, postavil pomník na mieste skonu sv. Petra) ako aj vlastnej smrti (umrel ako mučeník).
Vlajka Grónska
Grónsku zástavu navrhol miestny umelec a prijali ju v roku 1985. Červená a biela sú farby Dánska a demonštrujú úzke spojenie oboch krajín, pričom biela farba predstavuje ľad a červená symbolizuje slnko na horizonte.
Saint-Agnan (Saône-et-Loire)
Saint-Agnan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zapaľovač (založenie ohňa)
thumb|Typický plynový zapaľovač Zapaľovač je zariadenie slúžiace na založenie ohňa.
V súčasnosti má zapaľovač spravidla podobu zásobníka horľaviny a zariadenia na jej zapálenie mechanickým pohybom, bez potreby ďalšieho príslušenstva.
Zapaľovač je jednoduché zariadenie. Základné delenie dnes bežných zapaľovačov je na benzínové a plynové, podľa typu použitej horľaviny. Iné delenie je na jednorazové – na jedno použitie, po spotrebovaní horľaviny sa likvidujú, alebo viacnásobne použiteľné – zásobník horľaviny je dopĺňateľný. Delia sa tiež podľa zariadenia na zapálenie horľaviny – kresadlové, piezoelektrické a elektrické.
Zapaľovač sa skladá z niekoľkých častí, ktorými sú nádobka s horľavinou, zariadenie na vytvorenie usmerneného plameňa dýza alebo knôt a zariadenia na vytvorenie zapaľujúcej iskry – kresadlo, piezoelektrický menič alebo elektrický menič.
Benzínový zapaľovač
Benzínové zapaľovače bývajú väčšinou kovové (benzín pôsobí na plasty agresívne). V ich spodnej časti sa nachádza nádobka s horľavinou (obvykle benzín). Nádobka je vyplnená poréznym materiálom (vata, papier, tkanina a pod.) v ktorej je horľavina nasiaknutá (slúži na zníženie vyparovania a rovnomernejšiu dodávku horľaviny vzlínaním do knôtu). Do tejto poréznej látky je zavedený knôt. Vzlínaním prechádza horľavina na koniec knôtu vyvedeného do horáku. Zdrojom zapaľujúcej iskry je obvykle kresadlo. Kresadlo je tvorené kresacím kamienkom a kolieskom s ryhami, ktoré trením o kamienok vytvorí iskru presne dopadajúcu na koniec knôtu. Horák je uzatváraný krytom, pre zníženie vyparovania a ochranu mechanizmu.
Plynový zapaľovač
Plynový zapaľovač je založený na spaľovaní plynného butánu. Bután je umiestnený v kvapalnej forme (pod tlakom) v nádobke – plynovom zásobníku. Nádobka je alebo jednorazová (po spotrebovaní plynu sa znehodnocuje), alebo je doplnená plniacim ventilom, umožňujúcim opätovné naplnenie. Do nádržky je zasunutá trubička so separátorom. Jeho úlohou je prepustiť len menšie molekuly plynu a zabrániť prestupu kvapaliny do horáka. Za separátorom je regulovateľný ventil. Ventil je otváraný páčkou pre palec ruky. Prietok plynu je možné v určitom rozsahu regulovať, prietok plynu je priamo úmerný veľkosti plameňa. Horák je tvorený dýzou a krytým spaľovacím priestorom. Keďže plyn je vysoko horľavý na jeho zapálenie postačuje aj energeticky menej výdatná iskra. Na vytvorenie iskry sa používa alebo klasické kresadlo – pozri benzínový zapaľovač, alebo piezoelektrický menič (vyuźíva piezoelektrický jav, mechanický pohyb (tlak) je premenený ne energiu iskry). Iskriskom je priamo horák. Inou metódou je elektronické zapaľovanie, iskra je vytváraná elektronickým vysokonapäťovým meničom z externého zdroja – batérie.
Drahšie plynové zapaľovače sý vybavené zariadením proti zhasnutiu plameňa, ktoré je tvorené drôtikmi (drôtenou sieťkou) umiestnenou v plameni (žeravenou plameňom) pri krátkodobom zhasnutí plameňa sa plyn opätovne zapáli od rozžeraveného drôtika.
Lacné plynové zapaľovače sú nebezpečné tým, že ich obal nie je dostatoćne pevný, a pri prekročení určitej teploty v nich stúpne tlak natoľko, že dôjde k ich roztrhnutiu a samovoľnému zapáleniu. Za bezpečné teploty sú považovné teploty do 50 °C. Známe sú prípady zapálenia zapaľovača ponechaného na priamom slnku za sklom automobilu (teploty presahujú 100 °C), vo výklade obchodu a pod.
Tunel pod Táborom
náhľad|Malešický portál náhľad|Zvyšky východnej koľaje Železničný tunel pod Táborom (v evidencii správcu vedený pod názvom Malešický tunel) sa nachádza v Hrdlořezoch na nákladnej železničnej trati Praha-Malešice – Praha-Libeň (portály tunela sú v Malešiciach a Hloubětíne). Bol vybudovaný v rokoch 1914-1919.
Pôvodne dvojkoľajný tunel má dĺžku 358 m a šírku 8,7 m. Trať prechádzajúca tunelom je jednokoľajová, v tuneli však sú aj zvyšky druhej koľaje.
William Penn
William Penn (* 14. október 1644, Londýn – † 30. júl 1718, Berkshire) bol anglický politik.
Kystiansky potok
Kystiansky potok je potok v Dolnom Zemplíne, v centrálnej časti okresu Trebišov. Je to pravostranný prítok Chlmca, má dĺžku 5,3 km a je tokom VII. rádu.
William Penn
Ako kvaker a pacifista proklamoval mier a snažil sa vyriešiť konflikty okrem iného aj vytvorením Spojených štátov Európskych. V roku 1693 napísal An Essay towards the Present and Future Peace of Europe (Esej o súčasnom a budúcom mieri v Európe) v ktorom rozpísal vznik európskeho snemu, alebo parlamentu.
Socha na jeho pamiatku sa nachádza na vrchole Philadelphskej radnice.
Dostál
Dostál môže byť:
Mafstory
Mafstory je slovenský sitkom, ktorý vysielala TV JOJ od roku 2006 do roku 2011. 11. séria bola v roku 2012 vysielaná internetovou televíziou huste.tv, na jar 2013 boli epizódy 11. série odvysielané na televíznej stanici PLUS. Námetom na vznik seriálu bolo divadelné predstavenie divadla GUnaGU English is Easy, Csaba is Dead.
Osoby a obsadenie
V Mafstory sa objavili aj niektoré slovenské celebrity v epizódnych úlohách a aj ďalší slovenskí herci, napríklad Juraj Bača, Otto Weiter, kapela Desmod, Lucia Vráblicová (Alena Kimličková), Juraj Kemka, Eva Cifrova a veľa ďalších.
Príbeh
V nemenovanom mestečku, v blízkosti Veľkého Medera, žije rodinka Molnárovcov. Rudy, šéf celého klanu, potrebuje nového účtovníka. Zháňaním poverí Banána, ten uverejní inzerát v novinách. Prihlási sa Milanko, bývalý učiteľ na Obchodnej akadémii a profesionálny účtovník. Všetkým, okrem Banána, sa ihneď zapáčil, a vzali ho medzi seba. Banán ho znenávidel preto, lebo sa Milanko až príliš zapáčil Pipine.
Keď už mal Rudynko účtovníka, mohla jeho firma rásť, založili si nadáciu „Oheň ako dar“, ktorá mala kryť ich výpalnícke aktivity. Takto plynie čas a rodinka rieši bežné problémy mafiánskeho života, zrazu však príde správa, že z basy prepustili bývalého bossa Aliho Krasňanského. Ten si samozrejme bude chcieť nárokovať späť svoje teritórium, ktoré mu Rudy po jeho uväznení prebral. Alimu sa nakoniec podarí získať svoje územie a Rudyho vyženie z rodiny. Rudy predá svoje pozemky na Ukrajine a kúpi si dom v Argentíne v susedstve s Elvisom Presleym a Adolfom Hitlerom. Pipina ide na plastiku, ktorá nabúra rodinný rozpočet ale sa nadmieru podarí. Opúšťa Banána a stáva sa Aliho priateľkou.
Pod Aliho vedením rodina ďalej rastie, do svojho portfólia priberá nemocnicu, ktorej primárom je Béla. Vďaka Aliho úplatkom Pipina vyštudovala vysokú školu a stala sa inžinierkou. Ali si naplánoval, že sa stane slovenským prezidentom a aby mal prvú dámu, rozhodne sa, že si Pipinu vezme za ženu. Od prezidentských plánov však neskôr upustí. Vďaka jednému obchodu s paradajkami rodina prišla o všetko, zablokovali účty, zhabali účty. Molnárovci musia začať odznova.
Neskôr Márgit nájde liečivý prameň, ktorý predajú bohatému americkému Slovákovi čo ich dostane z dlhu voči štátu. Neskoršie Pipina dostane list od Rudyho z Argentíny, v ktorom oznámil že sa vráti na Slovensko. Očakáva však že mu jeho najvernejší odstránia z cesty Aliho. Banán, Béla, Márgit, Prco a Pipina ho chcú zabiť, no nakoniec sa zistí že list napísali Kimličkovci, aby sa Aliho vlastní ľudia zbavili. No aspoň vyrovnali dlh Rudynkovi - keď ho pred rokmi zradili Alinovi. Banán sa pri letoch na dovolenky zoznámil s novou „dévčou“ Mariannou. Ukazovala sa ako človek, ktorý nevyrástol z dospelosti. Neskôr teta Márgit skončila v blázinci po tom, čo zabudla, že má syna. Vyliečila sa, Pipina otehotnela a snažila sa jej stále pomáhať. Ich dieťa chce uniesť aj talianska mafia za pomoci kuchára Massima. Napokon sa ukázalo, že aj Milanko sa stane otcom. Porodí Katka, avšak Pipina porodí malého černoška. Zdá sa, že vo vile Molnárovcov nikdy nebude pokoj...
Spin-offy a špeciály Mafstory
Mafstory sa počas svojej existencie dočkalo štyroch špeciálnych epizód, konkrétne to boli „Banánov špeciál“, „Banánov kamarát“, „Márgit sama doma“ a „Silvestrovské Mafstory“. V podstate sa jednalo o zostrihy toho najlepšieho z predošlých epizód vhodne doplnené o komentáre Banána, respektíve tety Márgit. „Silvestrovské Mafstory“ bolo časťou filmu, ktorý tvorilo spolu so Silvestrovskými Profesionálmi. Išlo o zmiešanie postáv z jednotlivých seriálov do jedného príbehu.
Prvým spin-offom Mafstory bola krátka minirelácia (vysielaná pred premiérovou časťou Mafstory) „Banán radí“, v relácii jedna z hlavných postáv Mafstory - Banán, radil ľuďom s problémami bežného života. Či boli maily od skutočných divákov alebo len výsledok práce scenáristu, nie je známe. Ako ďalší spin-off Mafstory môžeme označiť nový seriál TV JOJ, Profesionáli. Na tvorbe seriálu sa podieľa rovnaký tím a aj štýl humoru je veľmi podobný (o poznanie menej vulgarizmov).
Teta Márgit dostala priestor aj na novoročný príhovor. Počas Veľkej noci v roku 2008 Milanko, Béla, Banán a teta Márgit moderovali počasie. Banán, Prco a Milanko sa objavili aj v seriáli Panelák 1. apríla v byte Milana Kordiaka. Ali s Pipinou zavítali aj do seriálu Kutyil s.r.o. a počas Silvestra 2008 sa prepojil dej častí seriálu Mafstory a Profesionáli. Ďalšie prepojenie seriálov nastalo v ôsmej sérii.
Prima banka Slovensko
Prima banka Slovensko, a.s. je banka, ktorá pôsobí na slovenskom finančnom trhu od roku 1993. Od roku 1993 do roku 2003 vystupovala pod názvom Prvá komunálna banka, od roku 2003 si po vstupe nového akcionára zmenila meno na Dexia banka Slovensko. V roku 2011 sa po zmene väčšinového vlastníka, kedy 94% akcií získala stredoeurópska skupina Penta Investments, premenovala na súčasný názov Prima banka Slovensko, a.s.
Banka sa zameriava na poskytovanie služieb fyzickým osobám, podnikateľom a samosprávam.
Planum Australe
Planum Australe (lat: Južná rovina) je južná polárna planina na Marse. Tiahne sa južne približne po 75°J s centrom na súradniciach 83.9°J 160.0°V. Geológia tejto oblasti mala byť preskúmaná neúspešnou NASA misiou Mars Polar Lander, ktorý stratil kontakt pri vstupe do atmosféry Marsu.
Ľad
thumb|left|200px|Mapa južného pólu Marsu. Planum Australe je viditeľne vyvýšená nad okolitou oblasťou. Planum Australe je čiastočne pokrytá permanentnou polárnou čiapkou, zloženou zo zamrznutej vody a suchého ľadu, s hrúbkou približne 3 km. Sezónne polárne čiapky sa vytvárajú na povrchu permanentných počas zimy na Marse od 60°J smerom na juh. Ich hrúbka dosahuje približne 1 m. Je možné, že táto oblasť ľadu sa zmrašťuje kvôli klimatickým zmenám alebo z dôvodu klimatického otepľovania.
V roku 1966, Leighton a Murray vyslovili teóriu, že marťanské polárne čiapky sú väčšou zásobárňou CO2 ako zásoba v atmosfére. Dnes je už ale známe, že aj južný, aj severný pol je tvorený prevažne z vodného ľadu. Oba poly majú sezónne pokrytie tenkou vrstvou CO2. Na južnom póle sa nachádza aj permanentné pokrytie s CO2 s hrúbkou 8 - 10 m na povrchu vodného ľadu. CO2 nie je mechanicky dosť silné, aby vytvorilo permanentnú 3 km hrubú vrstvu na dlhý čas.
Informácie z ESA misie Mars Express ukázali 3 hlavné časti polárnej čiapky. Najviac reflexná časť má zloženie 85 % suchý ľad a 15 % vodný ľad. Druhá časť, kde je polárna čiapka tvorená strmými úbočiami, je tvorená takmer výlučne vodným ľadom. Posledná časť je obklopená permafrostovými poľami, ktoré sa tiahnu do vzdialenosti desiatok kilometrov na sever.
Centrum permanentnej polárnej čiapky sa nenachádza na súradnici 90°J, ale približne 150 km severne od geografického južného pólu. Prítomnosť dvoch masívnych impaktných kráterov na západnej pologuli - Hellas Planitia a Argyre Planitia - vytvára nepohyblivú "oblasť nízkeho tlaku" nad permanentnou polárnou čiapkou. Z toho vyplývajúce počasie je modelom pre vytváranie sypkého bieleho snehu, ktorý má vysoké albedo. Toto je protikladom tmavšieho snehu, ktorý sa vytvára vo východnejších častiach polárnej oblasti.
Marťanské pavúky
thumb|right|300px|Pavúky na Marse tvorené kaňonmi
V Planum Australe sa nachádzajú dva odlišné menšie regióny: Australe Lingula a Promethei Lingula. Tieto oblasti sú zbrázdené kaňonmi Promethei Chasma, Ultimum Chasma, Chasma Australe a Australe Sulci. Podľa teórie tieto kaňony vznikli prúdením katabatického vetra. Najvačší kráter na Planum Australe je McMurdo.
Alois Dostál
Alois Dostál môže byť:
Hiers-Brouage
Hiers-Brouage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ura
Ura je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Csengeri.
Má rozlohu 3234 ha a žije tu 687 obyvateľov (2007).
Vlajka Sovietskeho zväzu
Vlajka Sovietskeho zväzu má červený list, v ktorého hornom rohu je skrížený zlatý kosák a kladivo, nad nimi je zlato lemovaná päťramenná hviezda (rovnaké symboly ako na štátnom znaku). Červená farba symbolizuje proletársku revolúciu, kosák a kladivo zväzok robotníkov a roľníkov v nezávislom štáte pod vedením komunistickej strany, päťramenná hviezda je znamením jednoty a medzinárodnej solidarity pracujúcich všetkých piatich kontinentov. Vlajka bola schválená v roku 1923, definitívne upravená v roku 1924. Kresba kosáku a kladiva bola presne popísaná v roku 1955. Poslednou úpravou z roku 1980 bolo stanovené, že kosák a kladivo sú len na líci vlajky, rub je iba červený.
Zdravotníctvo
náhľad|vpravo|Operácia na oddelení traumatológie v Kolubijskej Bogote. Zdravotníctvo je súbor opatrení, postupov a zariadení, ktoré vytvárajú pre obyvateľstvo systém organizácie dostupnej zdravotnej starostlivosti. Opatrenia majú politický, ekonomický, sociálny, právny, vedecký, medicínsky, sanitárno-hygienický, protiepidemiologický a kultúrny charakter, ich cieľom je zlepšenie fyzického a duševného zdravia človeka, udržiavanie je dlhodobého aktívneho života, poskytovanie zdravotnej starostlivosti v prípadoch zhoršenia jeho zdravotného stavu. Na vykonávanie týchto opatrení sú vytvárané zvláštne sociálne inštitúcie ako sú napríklad nemocnice, poliklinky, ordinácie všeobecných lekárov a špecialistov, zdravotná záchranná služba, hygienická služba, lekárne, špecializované liečebné ústavy, výskumné ústavy, laboratóriá ale aj zabezpečenie dopravy pacientov.
Jozef Teodor Mousson
Jozef Teodor Mousson (* 15. december 1887, Hőgyész, Uhorsko - † 6. november 1946, Trenčín) bol impresionistický maliar pôsobiaci na východnom Slovensku. Pochádzal z pomaďarčenej rodiny francúzskeho pôvodu.
Životopis
Jozef Teodor Mousson sa narodil 15. decembra 1887 v Hőgyész v rodine učiteľa Júliusa Moussona a jeho manželky Jozefíny Pichler. Medzi rokmi 1905 až 1909 študoval Mousson na Vysokej škole výtvarných umení v Budapešti. V roku 1911 sa presťahoval do Michaloviec, kde pôsobil do roku 1919 ako učiteľ. Od roku 1919 sa Mousson profesionálne venoval maliarstvu. V roku 1942 ho postihlo vážne ochorenie, pri ktorom došlo ku krvácaniu do mozgu a Moussonovi celá ľavá časť jeho tela ochrnula. V roku 1946 sa pre jeho zlý fyzický a psychický stav sťahuje do Bratislavy a následne k svojmu synovi do Trenčína, kde aj umrel.
Tvorba
Moussonovou špecifickou črtou bola žánrová maľba, teplé farby, svetlo, leto. Preslávil sa predovšetkým svojimi juho-zemplínskymi motívmi z mestských trhov a dedín z okolia Michaloviec. Preto mu patrí prívlastok „maliar zemplínskeho slnka a ľudu". Neskôr sa v Michalovciach založila aj základná škola ktorá bola pomenovaná po Moussonovi.
Maciej Rataj
Maciej Rataj (* 19. február 1884, Chłopy (blízko Ľvova) – † 21. jún 1940, Palmiry, Poľsko) bol poľský politik, spisovateľ a dočasný prezident.
Mladosť
Maciej Rataj sa narodil blízko Ľvova. Navštevoval tamojšie gymnázium a neskôr študoval na univerzite lingvistiku. Po dokončení štúdií sa stal stredoškolským profesorom najprv vo Ľvove, neskôr v Zamośći.
Politika
V rokoch 19221928 bol Rataj maršálkom Sejmu. Roku 1935 sa stal predsedom ľudovej strany.
V roku 1940 bol Rataj zatknutý gestapom a 21. júna popravený v Palmiry počas nemeckej AB-Akcie.
NGC 6438
NGC 6438 je galaxia v súhvezdí Oktant, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. júna 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Joseph von Sonnenfels
Joseph von Sonnenfels (* 1732 /1733 Mikulov - † 25. apríl 1817 Viedeň) bol rakúsky právnik, spisovateľ, dvorný poradca a teoretik osvieteneckého absolutizmu. Zaslúžil sa o odstránenie mučenia v Rakúsku (spis Ueber die Abschaffung der Tortur). Od roku 1763 bol profesorom Univerzity vo Viedni a od roku 1810 až do svojej smrti bol prezidentom Akadémie umenia vo Viedni. V rokoch 1765 až 1767 a neskôr v rokoch 1769 až 1775 vydával svoj denník "Der Mann ohne Vorurtheil" v ktorom obhajoval liberálne tendencie v literatúre.
Rigaud (Alpes-Maritimes)
Rigaud je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adaptácia
Adaptácia môže byť:
TLD
TLD môže byť:
Josef Dostál
Josef Dostál môže byť:
Most Míru
Dejiny
Dolnoloučský viadukt s dĺžkou 282 m a maximálnou výškou 42 m sa nachádza v km 37,099–37,381 novej trati medzi Brnom a Havlíčkovým Brodom, o ktorej stavbe sa rozhodlo v roku 1938. Úsek medzi stanicami Tišnov a Řikonín mala stavať pražská firma Ing. Zdenko Kruliš. Pretože most na Tišnovskej strane nadväzuje násypom na Loučský tunel, ktorý bol razený od jesene 1939, začala samotná stavba viaduktu v lete 1940 po tom, čo bolo jasné, kam dosiahne násyp tvorený horninou vyrúbanou z tunela.
Vtedajší projekt počítal s oceľovým viaduktom na betónových pilieroch o šiestich alebo siedmich poliach. Budovanie prvého piliera, tišnovskej opory, sa začalo v septembri 1940. V lete 1941 však bola stavba prerušená, pretože kvôli nedostatku ocele, ktorá bola primárne určená pre vojenské účely, musel byť most preprojektovaný na trinásťklenbový betónový viadukt, ktorého líca pilierov sú tvorené žulovými kvádrami. Po obnovení prác bola opora na Tišnovskej strane upravená, postupne boli v rokoch 1942 a 1943 postavené piliere č. 2-6 (č. 2, 3 a 5 až k päte klenieb), bola postavená podzemná časť piliera č. 8 a bolo začaté budovanie základov piliera č. 12. Stavebná aktivita sa ale vzhľadom k postupujúcej vojne spomaľovala, až bola k 31. decembru 1943 úplne zastavená.
Stavba trate bola obnovená v roku 1946, na začatie prác na moste pri Dolných Loučkach malo dôjsť na jar 1947. Kvôli nedostatku pracovných síl, cementu aj žulových kvádrov požiadal v septembri 1946 stavebný dozorca Petr Havránek o zmenu projektu. Miesto nevybudovaných pilierov č. 7-12 mal byť podľa neho postavený dlhý betónový oblúk, čím by sa výrazne ušetrilo. Projektanti na riaditeľstve ČSD navrhli niekoľko variantov s rôznym rozpätím hlavného oblúka, z ktorých bola vyhodnotená ako najlacnejšie verzia s rozpätím 110 m (vtedy najväčší železobetónový oblúk v strednej Európe). Celkový návrh bol schválený na jar 1950, ešte v tom istom roku došlo k obnoveniu prác na viadukte.
Podnik Stavby silnic a železnic, ktorého súčasťou bola aj znárodnená firma Kruliš, najprv realizovala betónové klenby na už postavených pilieroch, ktoré boli dokončené na jar 1951. Následne prebiehali prípravy na stavbu chýbajúcej časti mosta. K schváleniu nového projektu došlo v auguste 1951. V pôvodnej podobe, teda s obkladom žulovými kvádrami, bol vybudovaný pilier č. 8, ktorý však bol zmenšený na šírku dvoch metrov. Na zvyšnej časti jeho zväčšeného základu vznikol betónový pilier č. I a na druhej strane údolia pilier č. II. Časť základov pôvodného piliera č. 12, existujúca od roku 1943, bola zasypaná. Od jari 1951 bolo stavané debnenie pre veľký oblúk, ktorého betonáž prebiehala od 22. októbra do 22. decembra 1951. Výstuž oblúku mala hmotnosť 190 ton (celého mosta 420 ton). Kvôli nedostatku dreva bolo pre podopretie debnenia použité rúrkové lešenie, vtedy najrozsiahlejšie na svete. Celková hmotnosť lešenia bola 790 ton, spotrebovaných bolo viac než 160 km rúrok a vyše 102 tisíc spojok. Po dokončení oblúku boli betónované stojky a mostovka, ako posledná potom doska medzi pilierom č. II a Panáčkovou skalou na žďárskej strane.
Lev Bukovský
Životopis
Jeho otec bol členom Demokratickej strany, po roku 1948 bol politickým väzňom. Žil v malebnej dedinke Podkriváň na strednom Slovensku okres Detva. Napriek tomu sa Lev Bukovský dostal na vysokú školu, keďže vyhral celoslovenské kolo matematickej olympiády. Vyštudoval matematickú analýzu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Vedeckú hodnosť získal na Karlovej univerzite v Prahe vo vednom odbore Algebra a teória čísel. Za profesora bol inaugurovaný v roku 1984. Jeho vedecká činnosť bola zameraná na teóriu množín a matematickú logiku s dôrazom na aplikáciu v iných matematických oblastiach. Jeho výsledky v oblasti teórie množín sú uvádzané vo vysokoškolských učebniciach po celom svete. Napísal viac ako 40 pôvodných vedeckých prác. V rokoch 19911996 bol rektorom UPJŠ Košice. Bol riadnym členom – akademikom Európskej akadémie vied a umení v Salzburgu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jalšové
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jalšové v okrese Hlohovec.
Alfa verzia
Alfa verzia je testovacia verzia softvéru, ktorý je v skorom štádiu testovania. Neodporúča sa na iné činnosti, ako je testovanie vývojármi. Po odhalení základných chýb sa program presunie do beta verzie.
Dostal
Dostal je priezvisko, pozri Dostal (priezvisko), napr.:
Luanchuanraptor
Luanchuanraptor je vyhynutý rod malého dravého dinosaura z čeľade Dromaeosauridae. Vyskytoval sa v období vrchnej kriedy na území dnešnej Číny a ide o prvého ázijského zástupcu svojej čeľade, objaveného mimo Mongolska a severovýchodnej Číny. Pomenovaný bol v roku 2007 a jeho jediným druhom je Luanchuanraptor henanensis.
Holotyp tohto stredne veľkého dromeosaura pozostáva zo štyroch zubov, jedného krčného, dvoch chrbtových a sedemnástich chvostových stavcov, rebier, krokvíc, ramennej kosti, pazúra, čiastočne dochovaných pletencov a iných úlomkov kostry.
NGC 6439
NGC 6439 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Edward Charles Pickering 18. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Uszka
Uszka je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Fehérgyarmati.
Má rozlohu 736 ha a žije tu 378 obyvateľov (2007).
Beta verzia
Beta verzia je testovacia verzia softvéru. Beta testeri odhaľujú chyby a následne ich opravujú, alebo o nich informujú vývojárov. Po odhalení chýb sa program presunie do release candidate.
Vállaj
Vállaj je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Mátészalkai.
Má rozlohu 2227 ha a žije tu 958 obyvateľov (2007).
Nikiov mier
Nikiov mier bol mier uzatvorený r. 421 pred Kr. medzi Aténami a Spartou počas Peloponézskej vojny. Nazýva sa podľa jeho hlavného protagonistu aténskeho umierneného politika a vojvodcu, Níkia syna Nikeratova. Pretože sa k mierovej zmluve odmietli pripojiť najdôležitejší spartský spojenci bol veľmi neistý a vojnové akcie pokračovali v obmedzenejšom rozsahu. V roku 413 pred Kr. bolo aténske vojsko pod velením Nikia a Demosténa porazené pri Syrakúzach a samotný Níkias zavraždený. Koniec jeho mieru nastal skôr, keď Aténčania priamo pomoholi Argejčanom proti Lacedemončanom. Nikiov mier medzi Aténami a Spartou trval 6 rokov a 10 mesiacov, ale medzi inými mestami mal rozličnú dobu trvania. Napríklad Téby podpisovali s Aténami mierovú zmluvu vždy na desať dní. A Korint sa k nej ani nepridal. .
Vrchteplá
Vrchteplá je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2002
Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2002 boli v poradí 5. Majstrovstvá Európy v hádzanej žien, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konali sa v 3 dánskych mestách: Aarhus, Farum a Helsinge, od 6.15. decembra 2002, za účasti 16 tímov. Počet účastníkov sa oproti minulým ME zvýšil o 4. Jediným nováčikom turnaja bolo družstvo Slovinska. Dánsko bolo organizátorom európskeho šampionátu šampionát druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 1996. Domáce Dánsko získalo po finálovom víťazstve nad Nórskom už svoj tretí titul. Finále rozhodovali slovenskí rozhodcovia: Vladimír Rančík a Ján Beňo. Svoju prvú medailu získalo bronzové Francúzsko.
V stretnutí o 5. miesto medzi Maďarskom a Juhosláviou padol historický rekord v počte strelených gólov na ženský zápas. V zápase padlo spolu 82 gólov, čo bolo o 5 gólov viac ako na ME 2000 v Rumunsku v zápase 9. miesto medzi Juhosláviou a Macedónskom (39 : 38).
Rimplas
Rimplas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Transmeta
Transmeta Corporation je výrobca mikroprocesorov, ktorý vznikol v roku 1995. Zaoberá sa vývojom x86 kompatibilných mikroprocesorov. Vývoj je zameraný na nízko-napäťové, lacné, malé, avšak vysokovýkonné mikroprocesory. Firma má sídlo v Kalifornii.
Vyrába procesory na binárny preklad x86 do VLIW.
Gabriel Narutowicz
Gabriel Narutowicz (* 17. marec 1865, Telšiai, Ruské impérium – † 16. december 1922, Varšava, Poľsko) bol poľský politik a prvý prezident druhej poľskej republiky. Jeho brat bol litovský právnik Stanislovas Narutavičius.
Mladosť
Gabriel Narutowicz ukončil roku 1886 dochádzku na gymnáziu v Liepāji. Potom začal študovať matematiku na Petrohradskej univerzite, roku 1887 však ochorel a musel sa vzdať štúdií. Toho istého roku odišiel do Švajčiarska, kde študoval na Spolkovej vysokej technickej škole v Zürichu.
Pobyt vo Švajčiarsku
Roku 1895 bol na Narutowicza vydaný ruskými úradmi zatykač. Stal sa tak švajčiarskym občanom a po dokončení štúdií začal pracovať ako železničiar v St. Gallene.
Narutowicz bol vynikajúci stavebný inžinier. V roku 1895 sa stal vedúcim stavby mostov cez Rýn. Jeho práce boli roku 1896 vystavené na Svetovej výstave v Paríži. Stal sa tiež priekopníkom elektrifikácie vo Švajčiarsku. Nariadil budovanie vodných elektrární napríklad v Monthey, Mühlebergu alebo Andelsbuchu.
Roku 1913 sa Narutowicz stal učiteľom na ETH v Zürichu v odbore staviteľstva vodných elektrární. Na tomto poste vydržal až do roku 1919.
Medzitým sa stal členom spolku pre ekonomiku vodného hospodárstva. V roku 1915 sa stal predsedom odboru pre reguláciu Rýna.
Počas prvej svetovej vojny pomáhal Narutowicz zraneným vojakom. Roku 1919 poslúchol výzvu Józefa Piłsudského a vrátil sa do nezávislého Poľska.
Poľský politik
Po príchode späť do Poľska sa Narutowicz roku 1920 stal ministrom verejných stavieb komunikácií vo vláde Władysława Grabského. Tento post si udržal aj za vlády premiérov Wincenty Witosa a prvej a druhej vlády Antonia Ponikowského.
V roku 1922 sa stal ministrom zahraničia vo vláde Artura Śliwińského a vláde Juliana Nowaka. Stal sa tiež zástupcom Poľska na konferencii v Tallinne
Voľby
Roku 1922 boli vypísané prezidentské voľby. Józef Piłsudski ustanovil ako kandidáta tiež Narutowicza. Ten najprv odmietal kandidovať za Ľudovú stranu, nakoniec ale prijal.
V prvom kole proti socialistovi Ignacy Daszyńskému tesne vyhral. V ďalších kolách bojoval proti kandidátovi zoskupenia národnostných menšín Janovi Baudouin de Courtenay a Stanislawovi Wojciechowskému (ten nakoniec súboj vzdal).
V poslednom kole bojoval Narutowicz proti národnému demokratovi Maurycy Zamoyskému. Voľby nakoniec vyhral Narutowicz s 289 hlasmi, čo bolo o 62 hlasov viac, než získal Zamoyski. Narutowicz sa tak 9. decembra 1922 stal prvým prezidentom druhej poľskej republiky.
Atentát
Narutowicz bol prezidentom iba päť dní. Dňa 16. decembra 1922 bol zavraždený pri návšteve umeleckej výstavy v Národnej galérii umenia. Vrahom bol maliar Eligiusz Niewiadomski, ktorý bol spriaznený s národnými demokratmi. Bol odsúdený na trest smrti a 31. januára 1923 zastrelený. Niektorí členovia národnej demokracie si z Niewiadomského urobili hrdinu. Narutowiczova vražda dokazovala nacionalizmus a neznášanlivosť v Poľskej spoločnosti. Bol pochovaný vo Varšave.
Hečka
Hečka je potok v Dolnom Zemplíne, v juhozápadnej časti okresu Trebišov. Je to ľavostranný prítok Roňavy, meria 6,1 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Zemplínskych vrchoch v oblasti Javora, na juhovýchodnom svahu Halovskej hory (299,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 240 m n. m. Na hornom toku tečie juhozápadným smerom, preteká popri areáli bývalých kúpeľov na ľavom brehu (vznikli v 18. storočí pri výveroch liečivých minerálnych prameňov, liečili sa tu reumatické ochorenia, neskôr zanikli) a vteká do odlesneného priestoru tzv. Roňavskej brány. Tu priberá najprv krátky ľavostranný prítok z východného svahu vrchu Hečka (169,0 m n. m.) a potom pravostranný prítok prameniaci východne od obce Luhyňa. Následne sa stáča a pokračuje severojužným smerom. Na dolnom toku už opäť tečie juhozápadným smerom, tečie v blízkosti obce Čerhov na ľavom brehu, z pravej strany priberá vedľajšie, intenzívne meandrujúce rameno Roňavy, a západne od obce, na slovensko-maďarskej hranici, sa v nadmorskej výške cca 117,5 m n. m. vlieva do Roňavy.
Saint-Albain
Saint-Albain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján III. (Poľsko)
náhľad|Wilanów pri Varšave '''Ján III. Sobieski''' (* 17. august 1629, Olesko – † 17. jún 1696, Wilanów) bol kráľ Poľska od roku 1674.
Pochádzal z poľskej šľachtickej rodiny Sobieski. Vynikol vo vojnách proti Rusom a Švédom, ale najviac sa preslávil v poľsko-tureckých vojnách. Porazil turecko-tatárske vojská na území Ukrajiny a v roku 1683 pomohol Habsburgovcom vyslobodiť Viedeň z tureckého obliehania. Toto víťazstvo zbavilo strednú Európu tureckého nebezpečenstva a začalo postupný pád Osmanskej ríše. Značný podiel mal v tom roku aj na oslobodení Parkanu (Štúrova).
Život pred zvolením za kráľa
Narodil sa v piatok 17. augusta 1629 na zámku v Olesku (dnes na Ukrajine, neďaleko Ľvova), ktorý patril jeho matke. Detstvo strávil na zámku v Żółkwi, ktorý aj v jeho dospelosti patril k jeho obľúbeným sídlam. Jeho otcom bol magnát Jakub Sobieski (1591 – 1646) a matkou Žofia Teofila Danilowiczowna (1607 – 1661). náhľad|vpravo|Zámok v Olesku, rodisko kráľa Jána III. Sobieského Vychovávaný bol spolu s bratom Markom, dostalo sa mu solídneho vzdelania, najmä vo výuke viacerých jazykov (v priebehu života sa naučil nemecký, francúzsky, taliansky, grécky a latinský jazyk, ovládal aj základy tureckého a tatárskeho jazyka). V roku 1640 začal spolu s bratom študovať na kolégiu (typ strednej školy) v Krakove, štúdium ukončil v roku 1643. V rokoch 1643 - 1646 študoval spolu s bratom na filozofickej fakulte krakovskej univerzity. Obaja sa v štúdiu vyznačovali usilovnosťou a dobrými výsledkami, Jan zvlášť vynikal v rétorike, mal rozsiahle vedomosti z dejepisu. Po takmer šesťročnom štúdiu v Krakove podnikol spolu s bratom Markom v tom čase módnu vzdelávaciu cestu, tzv. grand tour. Počas tejto edukačnej cesty navštívil Prusko, Sasko, územie dnešného Holandska a Belgicka, Francúzsko a Anglicko. V navštívených krajinách navštívil nielen hlavné mestá a panovnícke dvory, ale aj menšie mestá. Na kráľovských dvoroch sa zoznámil s niektorými panovníkmi (v Londýne napríklad s princom Karolom, neskorším kráľom Karolom II.) a s viacerými významnými politikmi či vojvodcami (v Paríži napríklad s princom de Condé, zvaným aj Veľký Condé). Veľký záujem prejavoval najmä o vojenské záležitosti a umenie vedenia vojny, študoval napríklad pevnosti v nizozemských provinciách. V Paríži ho v lete roku 1648 zastihla správa o smrti otca, a tak sa spolu s bratom v septembri 1648 vrátil do Poľska. Na kráľov rozkaz prevzal Jan Sobieski po smrti otca úrad jaworowského starostu.
Na jeseň 1648 sa obaja bratia zúčastnili potláčania povstania Bogdana Chmeľnického, prešli napríklad bitkou pod Zborovom. V roku 1649 sa Jan Sobieski zúčastnil oslobodenia pevnosti Zbaraż, v posádke ktorej bol aj jeho brat Marek. V roku 1651 sa zúčastnil, už v hodnosti plukovníka, trojdňovej bitky pod Beresteczkom, kde bol ťažko ranený do hlavy a upadol do bezvedomia. Jeho vojaci ho ale odniesli z bojového poľa, a zachránili ho tak pred zajatím. Zranenie mu znemožnilo na dlhšiu dobu ďalšiu účasť v bojoch, čo ho pravdepodobne zachránilo od osudu jeho brata Mareka, ktorý sa dostal v lete roku 1652 po bitke pri lokalite Batoh do tureckého zajatia, v ktorom bol spolu s niekoľkými ďalšími stovkami poľských zajatcov zabitý. Jan Sobieski už v roku 1653 opäť bojoval s tatárskymi oddielmi neďaleko pevnosti Žvaniec. Tieto jeho bojové akcie boli do veľkej miery motivované jeho nenávisťou k moslimom, ktorá pramenila najmä z tragického osudu jeho brata Mareka. Od konca marca do 21. mája 1654 bol vďaka znalosti tureckého a tatárskeho jazyka členom poľského vyslanectva na dvore sultána Mehmeda IV. v Istanbule.
V roku 1655 bojoval proti rusko-kozáckej armáde cára Alexeja I. a v tom istom roku sa zapojil aj do vojny poľsko-švédskej, ktorá sa v krásnej literatúre zvykne označovať aj termínom „potopa“. Napodiv však nebojoval v radoch poľskej armády kráľa Jána Kazimíra, ale ako jeden z prvých poľských aristokratov 16. októbra 1655 zložil prísahu švédskemu kráľovi Karolovi X. Gustávovi. Jeho akt nebol v radoch poľskej šľachty ojedinelým – pod švédske zástavy vstúpilo mnoho príslušníkov vysokej poľskej šľachty. Vo švédskej armáde sa Jan Sobieski zoznámil s najmodernejšími taktickými postupmi a bojovými technikami, pretože švédska armáda patrila v tom čase k najlepším v Európe. Koncom marca 1656 opustil rady švédskej armády a pri Łańcute sa pripojil k poľským oddielom Stefana Czarnieckého. Švédsky kráľ ho obvinil zo zrady v neprítomnosti odsúdil k trestu smrti. Symbolicky dal jeho portrét, spolu s portrétmi iných poľských šľachticov, ktorí opustili švédske rady, rituálne obesiť na šibenici. Po prechode na poľskú kráľovskú stranu bojoval Jan Sobieski proti Švédom vo Veľkopoľsku a na území Kráľovského Pruska. Zúčastnil sa bitiek pri Warke (7. apríla), pri Varšave, v roku 1657 bojoval proti vojskám sedmohradského vojvodu Juraja II. Rákociho a bojoval vo viacerých kampaniach ako proti Rusom (až do roku 1663), tak aj proti Švédom (až do roku 1660).
Manželstvo
V roku 1655 spoznal vo Varšave dvornú dámu kráľovnej Ľudovíty Márie Gonzaga, manželky kráľa Jána II. Kazimíra, Máriu Kazimíru d'Arquien de La Grange, do ktorej sa zaľúbil. Jeho city boli opätované, ale na nátlak kráľovnej sa Mária Kazimíra v roku 1658 zosobášila s magnátom Janom Zamoyskim. Proti zväzku s Janom Sobieskim hovoril jeho menší majetok, ale asi aj jeho chvíľkové paktovanie so Švédmi na začiatku poľsko-švédskej vojny, na ktoré sa panovník a jeho dvor pozeral veľmi kriticky. Jan Sobieski ale udržiaval s Máriou Kazimírou pomer, ktorý bol verejným tajomstvom a proti ktorému otvorene nevystúpil ani Jan Zamoyski. Navyše sa vďaka tomuto vzťahu stal verným stúpencom panovníka a profrancúzskej strany na dvore, na čele ktorej stála kráľovná Ľudovíta Mária z rodu Gonzaga.
S milovanou Máriou Kazimírou, ním často nazývanou „Marysieńka“, sa zosobášil až po smrti Jana Zamoyského začiatkom mája roku 1665 (iba týždeň po smrti Zamoyského). 5. júla 1655 sa uskutočnil aj oficiálny svadobný obrad, ktorý celebroval pápežský nuncius Antonio Pignatelli (neskorší pápež Inocent XII.). Manželstvo bolo šťastné a Ján Sobieski mal niekoľko detí, z ktorých sa štyri dožili dospelosti (traja synovia a jedna dcéra).
Vojenská a politická kariéra
V roku 1659 sa Jan Sobieski prvýkrát stal poslancom na poľskom šľachtickom sneme (sejme), v ktorom od roku 1661 podporoval kandidatúru francúzskeho princa na poľský trón, za čo dostával od kráľa Ľudovíta XIV. štedré finančné príspevky. Od roku 1662 pripravoval na kráľovskom dvore vojenskú reformu a v roku 1665 získal hodnosť veľkokorunného maršala (marszałek wielki koronny). V roku 1668 získal hodnosť veľkokorunného hajtmana (hetman wielki koronny), čo bola najvyššia vojenská hodnosť v súdobej poľskej kráľovskej armáde. Sobieski hral stále väčšiu úlohu ako vo velení armády, tak aj vo vnútornej politike. Získaval postupne meno neporaziteľného vojvodcu, najmä po tom, keď v roku 1667 porazil v bitke pri Podhajcoch päťnásobne početnejšie vojsko kozákov a Tatárov pod velením hetmana Petra Dorošenka. Jan Sobieski sa stal pre mnohých príslušníkov šľachty prototypom politika a vojvodcu, ktorý by v postavení panovníka dokázal posilniť Poľsko-litovské kráľovstvo. To sa v 60-tych rokoch nachádzalo v hlbokej vnútropolitickej kríze, a bolo tiež ohrozované početnými nepriateľmi (Švédsko, Osmanská ríša, Ruská ríša).
Po abdikácii kráľa Jána II. Kazimíra v septembri 1668 sa Jan Sobieski postavil na čelo skupiny, ktorá podporovala francúzskeho kandidáta na poľský trón. Spočiatku sa uvažovalo o kandidatúre princa de Condé (Veľký Condé), ale v hre bol aj Filip Viliam, palatín neuburský. Keď šľachtický snem vo Varšave zvolil 19. júna 1669 za kráľa Michała Korybuta Wiśniowieckého, prešiel Sobieski na stranu tzv. nespokojencov (tzv. malkontentov) a stal sa nepriateľom dvora. Keď šľachta verná novému kráľovi utvorila proti nemu konfederáciu (teda povstalecký zväz) v mestečku Gołąb, Sobieski zvolal svojich prívržencov do mestečka Szczebrzeszyń a utvoril tam vlastnú konfederáciu.
NGC 6440
NGC 6440 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. mája 1786.
Ján III. (Poľsko)
Vojenská a politická kariéra
Situáciu vo vnútornej politike skomplikovali od začiatku 70-tch rokov nové útoky tatárskych oddielov na územie Poľsko-litovského kráľovstva, najmä na Ukrajine. V roku 1671 ešte Ján Sobieski odrazil mohutný vpád Tatárov, ale nezabránil koncom augusta 1672 v páde dôležitej pevnosti Kamenec Podolský do tureckých rúk. Sobieski bol dokonca svojimi nepriateľmi obvinený z jeho vydania Turkom, čo sa však nepreukázalo. Podolie prešlo na 27 rokov pod nadvládu Turkov. Sobieski v postavení najvyššieho veliteľa vojsk viedol na Podolie na jeseň roku 1672 veľkú výpravu proti tatárskym rabujúcim oddielom. Hoci mal k dispozícii len 3000 mužov jazdy, dokázal s nimi porážať niekoľkonásobne početnejšie oddiely Tatárov. Tieto víťazstvá mu priniesli veľkú popularitu. Najväčším úspechom bolo víťazstvo nad tureckou armádou v bitke pri pevnosti Chotyň (poľsky Chocim) 11. novembra 1673, v ktorej údajne pobil 26000 mužov z tridsaťtisícového tureckého vojska. Tento triumf mu priniesol povesť neohrozeného bojovník a geniálneho stratéga a vojvodcu ako v Poľsku, tak aj v zahraničí. Navyše mu práve toto víťazstvo pomohlo v podpore jeho kandidatúry na poľský trón, pretože deň pred bitkou, 10. novembra 1673, zomrel kráľ Michał Korybut Wiśniowiecki. Na volebnom sneme šľachta zvolila 24. mája 1674 za kráľa s veľkou prevahou hlasov Jana Sobieskeho (získal 3450 hlasov). Korunovať sa dal až v roku 1676.
NGC 6440
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,3.
Ján III. (Poľsko)
Vláda
V roku 1684 panovník potvrdil vstup Poľsko-litovského kráľovstva do Svätej ligy, ktorú tvorila Svätá ríša rímska národa nemeckého, Benátska republika a Pápežský štát, a ktorá bola namierená proti Osmanskej ríši. V druhej polovici 80-tych rokov kráľ uskutočnil niekoľko nájazdov na poľsko-osmanské pohraničie, ale výpravy nepriniesli výraznejšie úspechy ani územné zisky. náhľad|vpravo|Palác vo Wilanówe, ktorý dal postaviť Ján III. Sobieski
Na konci života sa kráľ snažil zabezpečiť úspešné zvolenie svojho syna Jakuba Ľudovíta (1667 – 1737) za poľského kráľa, ale v tomto snažení nebol úspešný. Kráľ zomrel po dlhotrvajúcej chorobe na srdcový záchvat dňa 17. júna 1696 v kráľovskom paláci vo Wilanówe, neďaleko od Varšavy (dnes už súčasť mesta), ktorý dal vybudovať. Jeho manželka Maria Kazimiera zomrela v roku 1716 v Blois vo Francúzsku. Obaja sú pochovaní v katedrále na Waweli v Krakove. Po Jánovi III. Sobieskom na trón nastúpil August II. Silný zo saského rodu Wettinovcov.
Île-d’Aix
Île-d’Aix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.