cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slovenská florbalová extraliga mužov 2011/12
Slovenská florbalová extraliga mužov v sezóne 2011/12 bol 11. ročník extraligy florbalistov, najvyššej florbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom florbalu (SZFB). Titul obhájilo družstvo ŠK 1. FBC Trenčín.
Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej hral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa hrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Zápas o 3. miesto sa nehral a o bronzových medailách rozhodlo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledné 3 celky po základnej časti zostúpili do 2. ligy.
Veterný mlyn (Holíč)
Veterný mlyn v Holíči je historická technická pamiatka pochádzajúca z 80. rokov 19. storočia. Nachádza sa juhovýchodne od mesta na zalesnenom kopci Hrebeň. Je jediným zachovaným veterným mlynom na Slovensku.
História
Pôvodný drevený mlyn je zobrazený na rytine z roku 1801. Patril k najstarším dreveným mlynom nemeckého typu na území Slovenska a Česka. Drevený mlyn bol nahradený kamenným trojpodlažným mlynom holandského typu. O jeho výstavbu sa zaslúžil tesársky majster František Sláma. Pôvodnú drevenú kupolu nahradila po roku 1927 kupola tehlová. Mlyn následne chátral až do roku 1970, keď ho opravilo miestne poľovnícke združenie.
V roku 1972 bol mlyn zapísaný na zoznam Národných kultúrnych pamiatok SR.
Poloha
Mlyn sa nachádza na juhovýchodnom okraji mesta Holíč na kopci Hrebeň obkolesený lesom. K mlynu sa je možné dostať po spevnenej ceste z ulice Pod sýpkou od západu. Ďalšími možnosťami je prístup po poľných cestách z centra mesta zo severu, od obce Trnovec z východu alebo od záhradkárskej osady z juhu. Okolo mlyna vedú žltá turistická trasa a 2 cykloturistické trasy – Skalická vinárska cesta a Strážnické a skalické vinohrady. Od mlyna je výhľad severovýchodným smerom na obec Vrádište a mesto Skalica.
Súčasnosť
V súčasnosti sa v okolí mlyna konajú kultúrne a spoločenské podujatia. Mlyn je verejnosti prístupný po dohode.
V roku 2013 vydala Slovenská pošta poštovú známku s vyobrazením mlyna.
Čapkova ulica
Čapkova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa českého spisovateľa Karla Čapka.
Saint-Valentin (Indre)
Saint-Valentin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Martin-Laguépie
Saint-Martin-Laguépie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Saint-Martin-Laguépie má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Saint-Martin-Laguépie má 443 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Sextus Iulius Africanus
Sextus Iulius Africanus (asi 160/170 – po 240) bol kresťanský cestovateľ a autor najstarších cirkevných dejín.
Život
Iulius Africanus pochádzal zrejme z Líbye, aj keď sám uvádza, že pochádza z Jeruzalema. Je možné, že slúžil vo vojsku Septimia Severa počas jeho výpravy proti Osrhoene roku 195. Nie je o ňom veľa známe, okrem toho, že žil v Emauzoch a že bol vyslaný k cisárovi Heliogabalovi so žiadosťou o rekonštrukciu mesta. Jeho misia bola úspešná a Emauzy sa i naďalej nazývali Nikopolis. Dionýsios bar Salibi ho označuje za biskupa, ale iní o tom pochybujú, podľa nich bol len presbyter.
Dielo
Iulius Africanus je predovšetkým známy ako autor diela Χρονογραφίαι (Chronografiai) – kroniky sveta –, ktoré zahrňuje obdobie od stvorenia sveta po rok 221. Dielo sa zachovalo len fragmentárne v dielach iných autorov, predovšetkým Eusebia z Kaisareie a Georgia Synkella. Autor v diele porovnáva udalosti židovsko-kresťanských dejín s udalosťami dejín gréckych a rímskych. Iulius Africanus je tak právom považovaný za zakladateľa kresťanskej historiografie.
Iulius Africanus je autorom i ďalších menších diel, ktoré sa ale podobne ako jeho najdôležitejšie dielo nezachovali. Sú však známe niektoré ich názvy: Epistula ad Aristidem rieši problém rozdielu medzi rodokmeňmi Ježiša Krista v Matúšovom a Lukášovom evanjeliu. Ďalším z jeho zachovaných dopisov je list adresovaný Órigenovi, ktorý sa zaoberá hodnovernosťou starozákonného príbehu o Zuzane.
Iulius spísal tiež spis nazvaný Výšivky ( - Kestoi), ktorý venoval cisárovi Alexandrovi Severovi. Ide o dvadsaťštyridielnu zbierku tém z oblasti hospodárstva, mágie, vojenského umenia, prírodných vied či medicíny.
Dohnalova ulica
Dohnalova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto.
Ján Pekár
doc. RNDr. Ján Pekár, PhD. (* 29. jún 1952) je slovenský matematik, univerzitný profesor.
Život
V roku 1975 absolvoval štúdium matematiky (špecializácia: numerická matematika) na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Od roku 1978 pôsobí na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky UK. V rokoch 1998 až 2000 absolvoval postgraduálne štúdium ekonómie na americkej University of Pittsburgh. V roku 2004 sa habilitoval na docenta na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky UK, kde v rokoch 2003 až 2008 zastával post prodekana pre pregraduálne štúdium. Pôsobí na Katedre aplikovanej matematiky a štatistiky Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského. Od 1. novembra 2008 súčasne pôsobí pôsobí ako prorektor pre študijné veci Univerzity Komenského.
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2019/20
Slovenská hokejbalová extraliga mužov v sezóne 2019/20 (alebo SHbE 2019/20) bol 30. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská hokejbalová únia (SHbÚ). V súťaži účinkovalo 11 družstiev, čo je o 1 účastníka menej ako v predchádzajúcej sezóne. Titul získalo družstvo HBK PROTEF Považská Bystrica, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad víťazom základnej častiLG Green Staff Bratislava.
Sezóna bola poznamenaná pandemickými opatreniami, keď sa nehrala od konca marca do júna 2022.
Systém súťaže
Systém súťaže ostal rovnaký ako po minulé sezóny. Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a z play-off. Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Kvôli zníženiu počtu účastníkov žiadne družstvo nevypadlo a do budúcosezónnej extraligy postúpil víťaz baráže. Bodovanie: V barážových zápasoch bol hrací čas 3 x 15 min a namiesto predĺženia sa hrali hneď samostatné nájazdy.
Účastníci
Poznámka: ŠKB Martin sa pre nedostatok hráčov neprihlásil do extraligy.
Základná časť
Zdroj: hokejbalplanet.sk
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Baráž o extraligu
Do baráže sa prihlásil iba jediný tímHMHK Vranov nad Topľou, ktorý tak priamo postúpil do extraligy v nasledovnej sezóne.
Mezivrata
Mezivrata je najvyšší vrch Miličínskej vrchoviny, geomorfologického okrsku Vlašimskej pahorkatiny. Leží približne juhovýchodne od mestečka Votice v okrese Benešov a cca  severne od mesta Tábor. Zalesnený vrchol je z diaľky ľahko identifikovateľný podľa 101 m vysokého vysielača.
Polohopis
Najvyšší, hoci výškovo málo výrazný vrch sa nachádza na južnom okraji Stredočeského kraja, juhovýchodne od mesta Votice v okrese Benešov. Najbližšími sídlami sú západne ležiaci Oldřichovec, miestna časť obce Smilkov a východne ležiace Podlesí, patriace k obci Neustupov. Patrí do Miličínskej vrchoviny, ktorá je okrskom podcelku Votická vrchovina, patriacej do geomorfologického celku Vlašimská pahorkatina. Juhozápadne od vrchu je vybudovaný Oldřichovický rybník.
Stavby na vrchole
Vrchol Mezivrat je najvyšším bodom v širokom okolí a napriek neveľkej efektívnej výške umožňuje zaujímavé výhľady. Už v roku 1919 tu bola vybudovaná drevená rozhľadňa, na ktorú 15. augusta 1919 vystúpil pri návšteve blízkeho Hostišova československý prezident Tomáš Garrigue Masaryk. Po zrútení prvej veže bola v roku 1938 vybudovaná nová, tzv. triangulačná veža šesťbokého pôdorysu, slúžiaca geodetom, no i verejnosti ako vyhliadková veža. Betónová stavba vysoká cca 17 metrov stojí dodnes, hoci pre zlý technický stav je (v roku 2019) uzavretá.
Vysielač Mezivrata
Na vrchole masívu stojí 83 metrov vysoká konštrukcia vysielača, vybudovaného v rokoch 1986 až 89. Celková výška vysielača dosahuje po inštalácii nových antén výšku 101 metrov. Šíri signál rozhlasového i televízneho vysielania pre južnú časť Stredočeského kraja a nadväzuje na vysielače Cukrák, Žižkov (Praha), Krásné (Pardubice), Kleť (České Budějovice) a Javořice (Jihlava). V súčasnej dobe (2023) je možné z vysielača prijímať:
Digitálne rozhlasové vysielanie (DAB+)
Multiplex vysiela na frekvencii 12C s výkonom 10 kW, vďaka čomu pokrýva široké okolie.
Najbližšie vysielače
Najbližšie významné okolité vysielače a vzdialenosť k nim:
Prístup
Vrchol je vďaka vysielaču dostupný odbočkou z cesty Oldřichovec (Smilkov) – Podlesí (Neustupov). Západným úpätím vedú značené turistické chodníky:
Brentford Community Stadium
Brentford Community Stadium, v súčasnosti známy kvôli sponzorským dôvodom ako Gtech Community Stadium, je futbalový štadión v Brentforde v západnom Londýne, ktorý je domovom klubu Brentford FC, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. S kapacitou 17 250 miest je to 50. najväčší štadión v Anglicku. Štadión je taktiež vhodný aj na ragby zápasy. Otvorený bol v roku 2020.
História
náhľad|Štadión vo výstavbe v septembri 2018
Pred výstavbou
Plán klubu presťahovať sa na nový štadión vznikol už v roku 2007, ale obrovský krok vpred nastal až keď 28. júna 2012 klub kúpil pozemok o výmere 31 000 m² na Lionel Road v Brentforde od spoločnosti Barratt Homes, ktorá pôvodne získala pozemok v januári 2008. Cieľom klubu bolo postaviť na pozemku štadión s kapacitou 20 000 divákov včas pred začiatkom sezóny 2016/2017 s možnosťou rozšírenia štadióna na 25 000 miest.
V decembri 2013 dostal klub od Hounslow London Borough Council schválenie na výstavbu nového štadióna, pričom ďalšie súhlasy dostal od starostu Londýna a vlády taktiež v decembri 2013. Všetky potrebné povolenia boli získané až 1. septembra 2016.
Výstavba
Práce na novom štadióne sa oficiálne začali 24. marca 2017 kolaudáciou a prípravnými prácami. Hlavné práce sa začali na jar 2018.
30. augusta 2020 Brentford potvrdil, že štadión je dokončený a pripravený na usporiadanie futbalových zápasov.
UEFA ženy EURO 2022
Štadión hostil zápasy UEFA EURO Ženy 2022 skupiny B Nemecko proti Dánsku (8. júla 2022), Nemecko proti Španielsku (12. júla 2022) a Dánsko proti Španielsku (16. júla 2022), ako aj vo štvrťfinále Nemecko proti Rakúsku (21. júla 2022).
Ján Turňa
Ján Turňa (* 1. júl 1955, Podbrezová) je slovenský biológ, univerzitný profesor.
Život
Narodil sa v Podbrezovej v okrese Brezno.
Inovecká ulica (Bratislava)
Inovecká ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa Inovca.
Sainte-Fauste
Sainte-Fauste je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Ján Turňa
Život
Od roku 2007 zastáva post riaditeľa Centra vedecko-technických informácií Slovenskej republiky. Je predsedom výboru Slovenskej spoločnosti pre biochémiu a molekulárnu biológiu, členom Národného komitétu pre biochémiu a molekulárnu biológiu, bol členom Vedeckej rady SAV. V roku 2010 kandidoval na pozíciu dekana Prírodovedeckej fakulty UK. Od roku 2015 je riaditeľom Vedeckého parku Univerzity Komenského.
Sainte-Cécile (Indre)
Sainte-Cécile je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sainte-Fauste
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Art Film Fest
História
Tradícia tohto festivalu vznikla vďaka iniciatíve filmového režiséra a dlhoročného umeleckého riaditeľa festivalu Petra Hledíka. Podľa Hledíka vznik samotného festivalu závisel od doby. Práve na začiatku 90. rokov zanikali filmové štúdiá na Kolibe, rýchlo ubúdali finančné prostriedky na slovenskú kinematografiu a filmy sa takmer prestali nakrúcať.
Prvý ročník sa uskutočnil 14. júna 1993 v Trenčianskych Tepliciach pod záštitou UNESCO. Festival bol akousi komornou prehliadkou dokumentárnych filmov. Premietanie sa konalo len v jednom kine a len pre dve stovky divákov.
Z toho malého stretnutia filmových tvorcov a fanúšikov sa v priebehu rokov stala jedna z najvýznamnejších kultúrnych udalostí na Slovensku. Vďaka neskôršiemu rozšíreniu festivalu aj do Trenčína, Artfilm pritiahol množstvo nových divákov. V roku 1993 Artfilm navštívilo len 300 divákov. No v roku 2009 privítal až 25 tisíc návštevníkov.
Keďže rok 1992 bol medzinárodným rokom baroka a pri tejto príležitosti vzniklo mnoho filmov, prvý ročník festivalu v roku 1993 bol venovaný filmom o baroku. Keďže v tomto čase došlo aj k zániku Česko-Slovenska, organizátori učinili rozhodnutie urobiť aj prehliadku dokumentárnej tvorby z obdobia Československa. Hviezdou prvého ročníka sa stal britský avantgardný filmár Peter Greenaway.
Okolo roku 1995 si organizátori uvedomili, že premietanie len dokumentárnych filmov, je veľmi limitujúce a tak programovú ponuku festivalu rozšírili. Prvým výrazným medzníkom v histórii Artfilmu bol rok 1995. Vtedy festival po prvý krát zmenil svoje zameranie a stal sa prehliadkou filmov o umení a umelcoch. V tomto roku bola po prvý raz udelené aj ocenenie Hercova Misia – Actor’s Mission Award. Jej prvým laureátom sa stal taliansky herec Franco Nero.
Do roku 2015 si Hercovu misiu osobne prevzalo až 56 slovenských, českých i svetových hereckých osobností. Medzi týmito osobnosťami sú aj slávni jedinci ako Ben Kingsley, Gérard Depardieu, Jeremy Irons, Isabelle Huppert, Geraldine Chaplin, Klaus Maria Brandauer, Erland Josephson, Jacqueline Bisset, Omar Sharif, Jean-Paul Belmondo, ale aj Vlastimil Brodský, Iva Janžurová, Zdeněk Svěrák, Josef Abrhám, Jozef Kroner, Juraj Kukura, Marián Labuda a další prominenti svetovej, českej i slovenskej hereckej scény.
V roku 1997 bola do programu po prvý raz zaradená súťaž celovečerných hraných filmov. Tento rok priniesol premietania aj do Trenčína.
V roku 2001 sa začalo, popri hercoch oceňovať aj domácich a zahraničných filmových profesionálov rôznych filmárskych povolaní. Cena Zlatá kamera sa udeľuje za výrazný prínos do oblasti kinematografie. Cenu doposiaľ získalo 36 filmových osobností ako napríklad Roman Polanski, Jean-Claude Carriére, Emir Kusturica, Ettore Scola, Andrej Končalovskij, Ulrich Seidl, Andrzej Wajda, Martin Hollý, Juraj Jakubisko, Dušan Hanák a mnohí ďalší.
Od roku 2002 sa Artfilm začal nazývať ako festival filmového umenia a od tejto doby mu dominujú celovečerné hrané filmy z celého sveta. Tento rok priniesol aj obľúbené kino pod holým nebom – Kočovný kinematograf bratov Čadíkovcov. V roku 2005 festival organizačne prevzal produkčný dom Forza, ktorý Artfilm stabilizoval po personálnej aj finančnej stránke. Prezidentom festivalu sa stal Milan Lasica, viceprezidentom a riaditeľom Hercovej misie a Zlatej kamery Peter Hledík. 15 rokov existencie Artfilmu priniesol rok 2007 a do svojej histórie si tak festival zapísal 105 festivalových dní, počas ktorých sa premietlo viac ako 1500 celovečerných, strednometrážnych aj krátkých hraných filmov, ale aj množstvo animovaných, dokumentárnych a experimentálnych filmových diel.
Novým programovým riaditeľom sa stal v roku 2009 Peter Nágel a Artfilm zmenil svoj názov na dnešný Art Film Fest. Festival navštívilo 24 tisíc priaznivcov, čo značilo výrazné oživenie v oku diváka.
Art Film Fest po 23 rokoch zmenil miesto konania. V roku 2016 sa stali Košice novým mestom v ktorom sa festival koná do dnes. Festival sa už tradične koná od 14. do 22. júna v priestoroch košickej Kunsthalle, Kulturparku, kinosále Starej radnice (bývalé Kino Slovan), Kine Úsmev v Tabačke Kulturfabrik a Amfiteátri. V nasledujúcich rokoch sa podľa plánov mesta majú postupne zrekonštruovať aj iné vhodné priestory, rovnako využiteľné pre festival - Kino Družba, ďalší objekt v Kulturparku ale aj Záhradné kino.
Modrý anjel a súťaže
Art Film Fest má viaceré súťažné kategórie a ocenenia. Súťaž hraných filmov hodnoti 5-členná a súťaž krátkych filmov 3-členná medzinárodná porota. Do oboch porôt sú dopredu nominovaní odborníci z rôznych filmových profesií.
Medzinárodná súťaž hraných filmov nad 60 minút
Prihlásiť sa môžu len hrané filmy vyprodukované za predchádzajúci a aktuálny rok. Súťaž je určená najmä začínajúcim tvorcom – prihlásiť je môžné len debuty alebo druhý a tretí film režiséra.
Medzinárodná súťaž krátkych filmov do 30 minút
Súťaž nie je žánrovo obmedzená – môžu sa prihlasovať hrané, dokumentárne, animované a iné filmy.
Hercova misia
Hercova misia je ocenenie udeľované od roku 1995. So ziskom ocenenia bola spojená tradícia pripevnenia ceduľky s menom oceneného na most Slávy, ktorý sa nachádza v Trenčianskych Tepliciach.
Nositelia:
Jaseňová ulica (Bratislava)
Jaseňová ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa listnatých stromov jaseň.
Korabinského ulica
Korabinského ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa slovenského technického autora a pedagóga Jána Mateja Korabinského.
Eurydiké (nymfa)
náhľad|Eurydiké a Orfeus, autor:[[Christian Gottlieb Kratzenstein, 1806]] Eurydiké alebo Eurydika alebo zriedkavo Eurydike (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, ) je v gréckej mytológii manželka najväčšieho hudobníka a pevca Orfea.
Orfeus sa preslávil nielen svojim umením, ale aj svojou veľkou láskou k svojej manželke Eurydike.
Zamiloval sa do nej, keď ešte ako vodná víla načúvala jeho spevu. Boli spolu potom veľmi šťastní až do dňa, keď Eurydika zatúžila uvidieť svoje družky. Cestou k nim ju pri trhaní kvetov uštipol had a kým k nej Orfeus na jej výkrik pribehol, Eurydika zomrela. Nešťastný Orfeus sa rozhodol vykonať to, čo sa do tých čias nik neodvážil, odísť do podsvetia a poprosiť vládcu Háda, aby mu Eurydiku vydal.
Cestou do podsvetia čarom svojej hudby obmäkčil prievozníka Charóna a ten ho previezol cez posvätnú rieku Stygu. Orfeus potom pokorne predstúpil pred Háda a zaspieval mu o svojej láske k Eurydike. Jeho pieseň dojala celú podsvetnú ríšu a dokonca sa rozplakala aj Hádova manželka Persefona. Keď to videl Hádes sľúbil, že jeho žiadosť splní, ale len pod podmienkou, že sa za Eurydikou cestou z podsvetia neobzrie, kým obidvaja nezazrú svetlo sveta.
Orfeus nadšene súhlasil a počas dlhej cesty sa ovládal, ale keď už boli pred jaskyňou v tainarskej rokline, za ktorou začína už ríša živých, neovládol sa. Obzrel sa, či ho Eurydika naozaj nasleduje. Zazrel ju, ale už ako odchádzajúci tieň. Keďže sľub nedodržal, Eurydiku stratil. Orfeus však o štyri roky opustil tento svet, keď ho pri slávnostiach boha Dionýza v extáze zabili trácke ženy a on sa potom s Eurydikou v podsvetí opäť stretol a zostal s ňou už navždy.
Sainte-Gemme (Indre)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Orol hrubozobý (Clanga clanga)
Orol hrubozobý alebo orol tmavý (Clanga clanga synonymum Aquila clanga) je dravec z čeľade jastrabovitých. Je rozšírený v centrálnej a východnej palearktickej oblasti. Jeho typickým prostredím sú zamokrené oblasti, ako močiare, zaplavované lesy a lúky, jazerá a rybníky.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov orol hrubozobý patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, za odbobie posledných troch generácií populácia pomerne silno poklesla kvôli strate a ničenia biotopov na jeho hniezdiskách i zimoviskách. Odhaduje sa, že Európska populácia poklesla za odbobie 49,8 roka (tri generácie) o 5079%, minimálne však o 20% za odbobie dvoch generácií (33,2 roka).
Výskyt a stav na Slovensku
Zo Slovenska z obbdobia 1980 – 1999 je známych iba 9 pozorovaní, pričom v Poľsku, Rumunsku a na Ukrajine hniezdi. Z novšieho obdobia po roku 2000 v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii sú 4 záznamy a jedno pozorovanie schválené Faunistickou komisiou na lokalite Perínske rybníky z apríla 2017.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Saint-Michel-de-Vax
Saint-Michel-de-Vax je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Saint-Michel-de-Vax má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Saint-Michel-de-Vax má 67 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Sainte-Lizaigne
Sainte-Lizaigne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľudomír Šlahor
Ľudomír Šlahor (* 26. marec 1947, Trenčín) je slovenský ekonóm, podnikateľ, vysokoškolský pedagóg a bývalý politik.
Život
Od roku 2003 pôsobí na Fakulte managementu Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 2007 tu zastáva pozíciu prodekana pre vedu a výskum. Má za sebou dlhoročnú prax v popredných finančných inštitúciách na Slovensku i vo Švajčiarsku. Pôsobil ako guvernér Exportno-importnej banky Slovenskej republiky. Od februára 2011 zastáva pozíciu prorektora Univerzity Komenského pre medzinárodné vzťahy.
Chrám Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu (Panagiurište)
Chrám Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu, známy aj ako Chrám Uvedenia Bohorodičky   je pravoslávny chrám z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky.
Lokalita
Chrám Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu sa nachádza v centrálnej časti mesta Panagiurište. Leží na severozápadnom úpätí pahorku Maňovo Bărdo, na ktorom stojí Národný pamätný komplex Aprilci.
Dejiny
Chrám bol postavený potom, čo sa minuli nepokojné časy kărdžalijských nájazdov, počet veriacich v meste začala narastať a Chrámu svätého Teodora Tirona už prestával postačovať počtu veriacich v Panagiurišti. Výstavba chrámu prebiehala v rokoch 1818  1823. V období bulharského národného obrodenie pri chráme pôsobili metochy Rilského a Zografského monastieru, v ktorých boli umiestnené chrámové školy. V roku 1834 bol chrám čiastočne poškodený, budova však bola hneď nato opravená.
Po oslobodení Bulharska v roku 1878 bola budova zreštaurovaná. Reštauračné práce prebiehali v rokoch 18781880. V roku 1882 bola pri chráme pristavaná oddelene stojaca zvonica, obnovený bol aj ikonostas.
Charakteristika
Budova bola pristavaná k južnej fasáde už existujúceho stredovekého Chrámu svätého Teodora Tirona s ktorým tak zdieľa spoločnú stenu. Chrám postavili staviteľskí majstri z Banska. Rekonštrukcie po vypálení chrámu v priebehu aprílového povstania sa zhostili staviteľskí majstri z Bracigova. Chrám bol celý postavený nad zemou, čo bolo otvorené porušenie osmanských zákonov pre výstavbu kresťanských chrámov. Špeciálny štatút Panagiurišta však umožňoval tieto zákony pri výstavbe nedodržať.
Predstavuje trojloďovú pseudobaziliku a apsidou vo východnej časti a predsieňou v západnej časti. Budova je dlhá 20 metrov a široká 18 metov. Naos chrámu je na jednotlivé lode rozdelený dvomi stĺporadiami. Bočné lode majú rovné stropy pokryté dreveným obkladom, centrálna loď má polvalovú klenbu, v strede ktorej sa týči kupola, ktorá spočíva na osembokom tambure. Vrchná časť kupoly je zvonka pozlátená. V západnej časti naosu sa nachádza drevený balkón. Interiér chrámu je dobre osvetlený denným svetlom, ktoré vstupuje cez veľké okná v južnej, severnej a západnej fasáde.
Zvonica
Pri chráme sa nachádza oddelene stojaca zvonica, ktorá bola postavená pri rekonštrukcii chrámu v roku 1882. Zvonica stojí severozápadne od samotnej budovy chrámu v rohu chrámového dvora. Vo vrchnej časti je zvonica ukončená pozlátenou kupolou. Vo zvonici sa nachádzajú celkovo tri zvony, jeden väčší a dva menšie, ktoré boli odliate v Rusku. Jeden zo zvonov bol darom panagiurského rodáka, profesora Marina Drinova.
Výzdoba pred vypálením v roku 1876
Autormi pôvodných drevených súčastí interiéru boli debărskí drevorezbárski majstri. Prvú freskovú výzdobu chrámu zhotovil Dimităr Zograf, otec maliarov ikon Zachariho, Ivana, Nikolu a Stanislava Zografa, ktorí na chráme tiež pracovali.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Rok vyhlásenia: 1965
Bažant pestrý
Bažant pestrý alebo bažant Edwardsov (lat. Lophura edwardsii, viet. Gà lôi lam mào trắng) je jeden z najviac ohrozených druhov bažantov na svete, ktorý obýva dažďové lesy do nadmorskej výšky 600 metrov v strednej oblasti Vietnamu - je tamojším endemitom. Bol objavený v roku 1896 a pomenovaný po francúzskom mamológovi, ornitológovi a karcinológovi Alphonse Milne-Edwardsovi, ktorý bol riaditeľom prírodovedného múzea v Paríži. Ide o druh blízko príbuzný bažantovi vietnamskému (Lophura hatinhensis).
Divoká populácia sa odhaduje na 50-249 jedincov, v rokoch 2000 až 2010 však nebolo zaznamenané jediné potvrdené pozorovanie, a tak je možno už úplne vyhynutá vo voľnej prírode. V zajatí je chovaných viac ako tisíc jedincov. Je organizovaný záchranný program priamo v oblasti jeho pôvodného výskytu (tzv. in situ program) vo Vietname.
Opis
Zvyčajne žije v pároch. Samec sa v prvom roku života vyfarbuje na modro, hlavu má ako väčšina iných bažantov červenú. Samica je nenápadne zafarbená, znáša 4–7 vajec, inkubácia trvá 22 dní. Výška: 20 - 26 cm, dĺžka tela: 58 – 65 cm, hmotnosť: 1050 - 1115 g.
Vo voľnej prírode
Bažant pestrý bol prvýkrát opísaný v roku 1896 a zostal prakticky neznámy až do dvadsiatych rokov minulého storočia. Hoci bol v minulosti opísaný ako lokálne bežný druh, zaznamenal sa len z niekoľkých lokalít Vietnamu. V rokoch 1930 až 1996 sa predpokladá, že tento druh je vyhynutý, ale prieskumy koncom 90. rokov naznačili, že tento druh prežil na viacerých miestach v provinciách Quang Tri a Quang Binh. Od roku 2000 však neexistujú žiadne potvrdené záznamy o druhu.
Posledný známy jedinec tohto druhu bol v prírode odchytený v roku 1997 a umiestnený do Zoo Hanoj.
Chov v zajatí
Do Európy bol prvýkrát dovezený v roku 1926. V celej Európe ich chovajú vo viacerých verejných chovateľských zariadeniach, najviac v Spojenom kráľovstve. Bažant pestrý je v európskych zoo zaradený do záchranného programu EEP, ktorý koordinuje Zoo Praha.
Bažant pestrý na Slovensku
Zoo Bojnice sa zapojila do chovu tohto bažanta v roku 1997, ale prvý umelý odchov jednej samice sa podaril až v roku 1999, prvý prirodzený odchov troch mláďat v roku 2013, potom v roku 2014 s troma a v roku 2015 s dvoma mláďatami. Prirodzené odchovy tzv. pod matkou prebiehajú obtiažne.
V máji 2015 sa jedna z odchovaných samíc dostala do zásielky štyroch vtákov tohto druhu pre projekt návratu do ich pôvodnej domoviny – Vietnamu.
Záchrana druhu a chov v zoo
V roku 2015 zrealizovala Zoo Praha transport štyroch jedincov bažantov pestrých do Zoo Hanoj, kde žijú potomkovia posledného jedinca známeho z voľnej prírody. Jeden samec a tri samice boli prevezené do Vietnamu, aby utvorili páry práve s týmito cennými potomkami. Tým by mala vzniknúť geneticky čistá línia, vďaka ktorej by sa mohli niektoré jedinci vrátiť do voľnej prírody.
Akcia prebehla v spolupráci s medzinárodnými asociáciami a európskymi zoologickými záhradami, konkrétne v kooperácii s World Pheasant Association (WPA), European Conservation Breeding Group (ECBG), Európskou asociáciou zoologických záhrad a akvárií (EAZA), Zoo Hanoj, Zoo Bojnice, Zoo Londýn, Fasanerie Erfurt, Zoo Plzeň a vtačím parkom vo Walsrode. Na Slovensku ho chovajú zoologické záhrady v Bojniciach a Košiciach.
Krčméryho ulica (Bratislava)
Krčméryho ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa Augusta Horislava Krčméryho (1822 - 1891).
Administratívne členenie Škótska
náhled|Mapa správnych oblastí Škótsko je jednou z krajín Spojeného kráľovstva Veľké Británie a Severného Írska. Rozkladá sa v severnej časti ostrova Veľká Británia a na priľahlých menších ostrovoch (predovšetkým Orkneje, Shetlandy, Vonkajšie a Vnútorné Hebridy). Od roku 1996 pozostáva z 32 správnych oblastí. Najvyššia koncentrácia obyvateľstva je v južnej časti Škótska medzi mestami Glasgow a Edinburgh.
Chren (rod)
Chren (lat. Armoracia) je rod rastlín z čeľade kapustovité.
Vysoký vrch (Spišská Magura)
Vysoký vrch je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Osturňa, približne severozápadne od Spišskej Belej.
Opis
Vysoký vrch leží vo výbežku v severnej časti masívu Magurky, situovanej v hlavnom hrebeni medzi Slodičovským vrchom a Prehrštím. Severne leží Malorovka, Zlomiská a Solisko , východne Plašný vrch , Furmanec  a Bukovina , južne Slodičovský vrch , Magurka  a Ždiarska vidla  a západne Prehrštie , Príslop , Repisko , Okrúhla  a Črchľa. Juhovýchodné svahy odvodňuje Frankovský potok, severné a západné Krulovský potok, oba smerujúce do Osturnianskeho potoka v povodí rieky Dunajec. Na vrchol nevedie značený turistický chodník a masív leží v ochrannom pásme Pieninského národného parku.
Výhľady
Odlesnený vrchol s nízkou vegetáciou umožňuje kruhový rozhľad. Poloha vrchu a vyššie vrcholy Spišskej Magury obmedzujú výhľad len na časť Belianskych Tatier a prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no v blízkom sedle pod Magurkou sa križujú značené chodníky z Osturne, Malej Frankovej (vedie východným úbočím) a Ždiaru s hlavnou hrebeňovkou.
Sainte-Sévère-sur-Indre (obec)
Sainte-Sévère-sur-Indre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sládkovičova ulica (Trenčín)
Sládkovičova ulica v Trenčíne sa nachádza v mestskej časti Stred a nazvaná bola podľa slovenského básnika Andreja Sládkoviča.
Na čísle 1 je Mestská veža, pôvodný názov Dolná brána, postavená v 15. storočí ako súčasť mestského opevnenia. Má výšku 32 metrov a nachádza sa v nej Kultúrno-informačné centrum.
Karolína Muchová
Jej otec je bývalý ligový hráč futbalovej Sigmy Olomouc, Josef Mucha.
Rímskokatolická farnosť Narodenia Panny Márie v Pušovciach
Rímskokatolícka farnosť Narodenia Panny Márie v obci Pušovce patrí do dekanátu Prešov - mesto a Košickej arcidiecézy. Založená bola v roku 1810.
Slovenská florbalová extraliga žien 2011/12
Slovenská florbalová extraliga žien v sezóne 2011/12 (skr. ZEX 2011/12) bol 7. ročník extraligy florbalistiek, najvyššej florbalovej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom florbalu (SZFB). Víťazom sa stal tím ŠK 98 Pruské, ktorý vo finále zdolal obhajcu titulu, CVČ Unihoc Žirafa Žilina.
Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej hral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa hrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Zápas o 3. miesto sa nehral a o bronzových medailách rozhodlo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledný celok po základnej časti zostúpil do 2. ligy.
Rímskokatolická farnosť Narodenia Panny Márie v Pušovciach
Dejiny farnosti
Farnosť Pušovce vznikla v roku 1810 v čase rekatolizácie regiónu. Podľa záznamov najväčšiu zásluhu na tom majú františkáni. V roku 1788 bola v Pušovciach postavená kaplnka. Jej prvým správcom bol Andrej Považan z rehole menších bratov františkánov (OFM) a to v rokoch 1788 až 1801. V tomto období sa začala písať aj kronika, ktorá sa neskôr stala farskou kronikou novej farnosti Pušovce. Tú tvorili obce Pušovce, Chmeľov, ktoré predtým pôsobili ako filiálky vo farnosti Kračúnovce. Z farnosti v Tulčíku sa filiálkami novovzniknutej pušovskej farnosti stali obce Čeľovce, Proč, Šarišská Trstená, Chmeľovec a Podhorany.
K ďalšiemu štiepeniu vo farnosti došlo až o takmer 200 rokov, kedy v roku 1997 vznikla Farnosť sv. Alojza Gonzágu v Podhoranoch, ku ktorej sa pričlenili Šarišská Trstená, Chmeľovec a Podhorany.
Kňazi pôsobiaci vo farnosti
farári a správcovia farnosti:
Cintoríny vo farnosti
Vo farnosti sú štyri cintoríny - Pušovce, Chmeľov, Proč a Čeľovce.
Námestie sv. Anny
'''Námestie sv. Anny''' v Trenčíne sa nachádza v mestskej časti Stred a nazvané bolo podľa Sv. Anny, ktorá tu má kaplnku postavenú v roku 1789.
Na čísle 23 má pobočku Poštová banka.
Na čísle 3148 má pobočku Slovenská sporiteľňa.
Fás
Fás je mesto v severnom Maroku. S populáciou vyše milión obyvateľov je to druhé najväčšie mesto krajiny. Založené bolo v ére Idrísovskej dynastie a je jedným zo štyroch kráľovských miest Maroka. Historické centrum mesta (medina) je zaradené medzi lokality svetového dedičstva UNESCO.
James Michael Tyler
James Michael Tyler (* 28. máj 1962, Greenwood, Mississippi, USA† 24. október 2021, Los Angeles, Kalifornia) bol americký herec známy predovšetkým vďaka úlohe Gunthera v televíznom seriáli Priatelia.
Orol malý
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 0 - 6. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú výrazný pokles viac ako o 50%. Posledný doklad o hniezdení pochádza z roku 1991, odvtedy sa objavuje len zriedkavo, Faunistická komisia uznala pozorovanie svetlého jedinca dňa 3. júna 2017 na lokalite Pleš, zdokumentované fotograficky.
James Michael Tyler
Detstvo a mladosť
Narodil sa ako najmladší z piatich detí. Keď mal desať rokov zomrel mu otec a v dvanástich rokoch mu zomrela matka. Následne žil u svojej sestry v meste Anderson v Južnej Karolíne. Študoval geológiu. Tiež účinkoval v univerzitnom divadelnom súbore, kvôli čomu sa neskôr rozhodol stať hercom.
Kariéra
Jeho najznámejšou úlohou bola postava Gunthera v úspešnom televíznom seriáli Priatelia, ktorí sa natáčal v rokoch 1994 až 2004. Tyler sa objavil v 148 epizódach zo 236. V roku 2014 sa objavil vo videoklipe piesne I'll Be There For You od skupiny The Rembrandts, čo bolo novšie spracovanie tejto titulnej piesne.
Orol malý
Výskyt a stav na Slovensku
Ekosozologický status v roku 1995 E - ohrozený druh. V roku 1998 CR:A1c,B1,D, CR - kriticky ohrozený. V roku 2001 CR - kriticky ohrozený. V roku 2014 CR C2a(i,ii) ; D - kriticky ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia R - vzácny druh.
James Michael Tyler
Kariéra
V roku 2012 účinkoval po boku Matta LeBlanca (ktorý tiež hral v televíznom seriály Pritelia) v jednej epizóde televízneho seriálu Episodes.
Orol malý
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 5990 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
James Michael Tyler
Súkromný život
V rokoch 1995 až 2014 bola jeho manželkou Barbara Chadsey. Ich manželstvo bolo bezdetné. Jeho druhou manželku bola Jennifer Carno. V roku 2021 oznámil, že má rakovinu prostaty a nachádza sa v štvrtom štádiu rakoviny.
Úmrtie
Zomrel 24. októbra 2021 vo veku 59 rokov na rakovinu prostaty vo svojom dome v Los Angeles. Pochovaný je v Hollywood Forever Cemetery.
Sarzay
Sarzay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Xenofilos
Xenofilos môže byť:
Gindura
Gindura je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Pohorelskou Mašou, približne severne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Pohorelá a Vaľkovňa. Najbližším sídlom je na severnom úpätí situovaná Pohorelská Maša, východne sa nachádza Vaľkovňa a Šumiac, severne Pohorelá, západne Heľpa a Závadka nad Hronom, južne Muráň a juhovýchodne Muránska Huta. Vrcholom vedie hranica Národného parku Muránska planina a na severovýchodných svahoch sa nachádza prírodná rezervácia Mašianske skalky.
Opis
Gindura leží na východnom okraji Veporských vrchov. Východne sa nachádza Lopušná, Viecha , Hôrka , Grúň , Kráľova skala a Kráľova hoľa , severne Orlová , Bartková , Andrejcová  a Veľká Vápenica , západne Kolesárová , Kamenný vrch , Černákov vrch  a Vasilov  a južne Rácovo , Kľak , Veľký Cigán  a Šiance. Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu z južných a východných svahov odvádza Strundžanícky potok a zo západnej časti bezmenný potok. Na vrchol vedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít ponúka výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Stolických vrchov a Spišsko-gemerského krasu.
Orol stepný (Aquila nipalensis)
Orol stepný alebo orol bronzový (lat. Aquila nipalensis) je dravec z čeľade jastrabovitých. Rozšírený je v južnej časti palearktickej oblasti a v orientálnej oblasti. Uprednostňuje otvorenú krajinu, najmä step. Zo Slovenska je do roku 1999 známych 6 výskytov. Po roku 2000 pribudli ďalšie: jedno pozorovanie Faunistická komisia neuznala, akceptovaný bol výskyt 19.8.2010 pri Zemplínskom Klečenove a pozorovanie z 15.7.2016 je v riešení.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov orol stepný patrí medzi ohrozené druhy, celková populácia klesá, počet párov sa odhaduje na menej ako 37000, dôvodom je najmä strata biotopov, premene stepí na polia, prenasledovanie a kolízie s elektrickým vedením. Európska populácia poklesla za obdobie troch generácií (49,8 rokov) o 80%, keďže tvorí len malý podiel celkového areálu rozšírenia, predpoklad trendu na celé územie rozšírenia bol odhadnutý pomocou stavov v rokoch 19772011 a 20132015 na pokles o 58,6%.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Zoznam predsedov Senátu Parlamentu Českej republiky
Toto je zoznam predsedov Senátu Parlamentu Českej republiky od roku 1996, kedy prebehli prvé voľby do Senátu, po ktorých bolo zvolené prvé vedenie.
Petržalka-Sever 1
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Petržalka-Sever 1 je lokalita v miestnej časti Petržalka-Sever v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Je to územie severne od miestnej časti Dvory.
Ulice
Nachádzajú sa tu ulice Viedenská cesta a Krasovského ulica. Južnou častou lokality prechádza Einsteinova ulica.
Zoznam členov akadémie vied Francúzska
Zoznam členov akadémie vied:
Petržalka-Sever 2
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Je to územie severne od miestnej časti Háje.
Južné mesto-Zóna A
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Južné mesto-Zóna A je lokalita v miestnej časti Petržalka-Juh v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Nachádza sa južne od lokality Lúky 5.
Sassierges-Saint-Germain
Sassierges-Saint-Germain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Južné mesto-Zóna B
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Južné mesto-Zóna B je lokalita v miestnej časti Petržalka-Juh v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Nachádza sa južne od lokalít Lúky 7 a Lúky 8.
Ulice
Nachádza sa tu Ulica Zuzany Chalupovej a Ulica Jána Lajčiaka.
Jozef Karel
Ing. Jozef Karel (* 13. september 1922, Humenné – † 26. september 2005, Košice) bol česko-slovenský futbalista a futbalový tréner.
Mária Patakyová
Prof. JUDr. Mária Patakyová, PhD. (* 14. máj 1963, Nové Zámky ) je slovenská právnička a univerzitná profesorka. Medzi rokmi 20172022 bola verejná ochrankyňa práv.
Voľba a menovanie
V januári 2017 ju strana MOST – HÍD navrhla do funkcie verejnej ochrankyne práv. Výhodou je, že nebola členkou žiadnej politickej strany a ani sa politicky neangažovala. 8. februára získala v tajnom hlasovaní podporu 75 poslancov (zo 140). Kandidátka SaS a OĽaNO Janka Šípošová získala 41 hlasov, kandidát kotlebovcov Anton Čulen 15 hlasov. Po zvolení Patakyová uviedla, že by v poste chcela byť „priateľom ľudí“ a vykonávať ho nezaujato a nestranne. Jej vzorom je bývalý český ombudsman Otakar Motejl.
Do úradu bola menovaná 29. marca 2017 kedy na Bratislavskom hrade prevzala menovací dekrét od predsedu parlamentu Andreja Danka. Mandát ombudsmanke vypršal 29. marca 2022 bez zvolenia ďalšieho nástupcu.
Aktivita a významné prípady
V roku 2020 rozhodol Ústavný súd v prospech ľudí so zdravotným postihnutím v prípade odstránenia diskriminácie na základe veku pri získavaní kompenzačných príspevkov na základe podnetu ombudsmanky.
V prípade exekúcií voči deťom za komunálny odpad zamietol Ústavný súd podnet ombudsmanky, ale Ministerstvo financií SR nakoniec pristúpilo k zmene právnej úpravy v prospech ochrany detí.
Na rokovanie Národnej rady SR predložila ako ombudsmanka aj dve mimoriadne správy - o nedostatkoch v reštitučných konaniach v roku 2018 a v roku 2020 o nedostatkoch odstraňovania envirozáťaží z minulosti, ktorú predstavila aj prezidentke.
Angažovanosť
Jej riadnu výročnú správu v roku 2020 nevzal parlament na vedomie. Od vymenovania sa Mária Patakyová zúčastňuje Dúhového Pride, kde pre rovnakopohlavné páry presadzuje vytvorenie právneho rámca. S témou rodovej rovnosti vystúpila ombudsmanka aj v diskusii na Festivale Pohoda.
Pedagogická činnosť
Od roku 1985 pôsobí na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde zavŕšila vedeckú ašpirantúru v roku 1992 a habilitovala v roku 2000 v obore obchodné právo. V roku 2010 bola inaugurovaná ako vysokoškolská profesorka v odbore obchodné a finančné právo. Od mája 2013 do februára 2016 pôsobila na Katedre občianskeho práva so zodpovednosťou za rozvoj občianskeho práva na treťom stupni štúdia.
Od 1. februára 2003 do 31. januára 2011 tu bola vo funkcii prodekanky pre zahraničné vzťahy a grantovú politiku.
Pozíciu prorektorky UK pre legislatívu zastáva od 1. februára 2011. Prorektorkou bola, aj keď Zuzana Melicherčíková upozornila na korupciu pri prijímacích skúškach na právnickej fakulte. Poslancom pri voľbe povedala, že o prípade nevedela a s neskoršou Bielou vranou do styku neprichádzala.
Od septembra 2012 je členkou Rady riaditeľov European Public Law Organisation (Atény, Grécko) a členkou European Public Law Group.
Právnická činnosť a členstvá v organizáciách
Súkromnú právnickú prax vykonáva od roku 1992. Je členkou Academy of European Private Lawyers (Pavia, Taliansko) a členkou správnej rady European Company Law, International Association (Krakov, Poľsko).
Bola členkou predsedníctva Agentúry na podporu výskumu a vývoja (2006 – 2009), v súčasnosti je členkou rady APVV pre spoločenské vedy a členkou za Slovensko v European Model Company Act Group a i.
Zúčastňovala sa prác na harmonizácii slovenskej právnej úpravy s komunitárnym právom, na novelizáciach Obchodného zákonníka a na príprave zákona o obchodnom registri.
V roku 2015 bola navrhnutá na post doplnkovej sudkyne Všeobecného súdu EÚ. V konkurze neuspela pre nedostatočnú znalosť francúzštiny.
Saulnay
Saulnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vesna Vulovićová
Vesna Vulovićová (* 3. január 1950, Belehrad, Juhoslávia – † 23. december 2016, Belehrad, Srbsko) bola srbská letuška, ktorá drží Guinnessov svetový rekord v prežití najväčšieho pádu bez padáku a to. Ako jediná prežila 26. januára 1972 výbuch kufríkovej bomby v batožinovom priestore letu JAT 367, ktorý spôsobil jeho haváriu pri Srbskej Kamenici v Československu. Juhoslovanské úrady mali podozrenie, že na vine sú chorvátski nacionalisti, ale nikto nebol zatknutý.
Po havárií strávila viacero dní v kóme a niekoľko mesiacov bola hospitalizovaná. Utrpela zlomeninu lebky, tri stavce, nohy, rebrá a panvu. Tieto zranenia spôsobili jej dočasné ochrnutie od pása nadol. Takmer úplne sa zotavila, no ostala naďalej krívať. Vulovićová si na incident nepamätala a nemala žiadne obavy z lietania po havárii. Napriek jej ochote pokračovať v práci letušky, spoločnosť Jat Airways (JAT) ju zamestnala v administratíve, pretože sa obávala, že jej prítomnosť na letoch by prilákala príliš veľa publicity. Vulovićová sa stal celebritou v Juhoslávii a bola považovaná za národnú hrdinku.