cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alan Bartlett Shepard
Apollo 14
Po štyri dni trvajúcom lete bolo Apollo 14 dňa 4. februára 1971 o 06:50 UTC manévrom LOI (Lunar Orbit Insertion – usadenie na obežnú dráhu Mesiaca) úspešne navedené na obežnú dráhu okolo Mesiaca. Po ďalšej korekcii dráhy nasledovali previerky lunárneho modulu. Po odpočinku prestúpili 5. februára Shepard a Mitchell do lunárneho modulu Antares a začali s prípravami na jeho oddelenie od materskej lode Kitty Hawk, ku ktorému došlo 5. februára o 04:50:43 UTC. „Toto je naozaj divoké miesto,“ povedal Shepard, keď sa pozrel z okna na mesačný povrch. Mitchell ho nazval „najsurovejším a najopustenejším kúskom krajiny, aký kedy videl“. Približne hodinu a pol pred začiatkom zostupového manévru palubný počítač lunárneho modulu oznámil, že dostal príkaz na prerušenie pristátia. Signál sa objavil aj po opakovanom pokuse o nápravu, ale problém sa nakoniec podarilo vyriešiť pri ďalšom komunikačnom okne s Houstonom. „Houston!“ ozval sa Shepard. „Čo je s tou loďou?“ Riešenie prišlo vo forme istej softvérovej záplaty na ignorovanie signálu prerušenia pristátia. Zostupový manéver následne prebiehal bez problémov až do momentu, kedy sa lunárny modul nachádzal vo výške približne 10 km nad mesačným povrchom. Palubný radar mal v tejto výške zamerať mesačný povrch a merať presnú vzdialenosť lunárneho modulu od povrchu, ale nestalo sa tak. „Houston, náš pristávací radar nefunguje,“ hlásil Shepard. „No tak, radar!“ zakričal Mitchell. „No tak.“ Keďže pravidlá misie prikazovali v tejto situácii prerušiť pristátie a vrátiť sa k materskej lodi, komunikátor astronaut Fred Haise ohlásil: „Antares, mali by ste si začať prechádzať procedúry na prerušenie pristátia.“ Shepard mu odpovedal: „Sme si vedomí základných pravidiel, Houston!“ Vzápätí Shepard navrhol Mitchellovi: „Ak sa radar nenahodí, poletíme až dole.“ Haise astronautom navrhol vypnúť a zapnúť istič radaru. Navrhovaný postup fungoval bezchybne a informácie z radaru sa okamžite preniesli do Houstonu, ktorý dal súhlas na pristátie. Chvíľu na to, o 09:18:11 UTC, lunárny modul Antares pristál v bezprostrednej blízkosti plánovaného bodu na pahorkatine Fra Mauro. Jedinou nedokonalosťou pristátia bolo, že modul pristál na malom svahu, čo spôsobilo, že Antares sa naklonil o niekoľko stupňov na jednu stranu. „Presne na mieste,“ povedal Shepard, pričom sa chichotal. „Na starca to nie je zlé,“ hlásil Haise z Houstonu. „Okay, Fredo,“ odpovedal Shepard. ''„Bola to naozaj dobrá práca. Ďakujem, kamarát.“''
Človek neandertálsky
Pyramída (1982, 1980, 1974)
človek a jeho predchodcovia:
Alan Bartlett Shepard
Apollo 14
thumb|[[Lunárny modul Antares na povrchu Mesiaca]]
Po vyše piatich hodinách od pristátia sa 47-ročný Alan Shepard stal piatym a vtedy aj najstarším človekom, ktorý vkročil na povrch Mesiaca. V momente, keď vstúpil na mesačný povrch, povedal: ''„Al je na povrchu. A bola to dlhá cesta, ale sme tu.“'' Išlo o prvú misiu, pri ktorej sa podarilo úspešne vysielať farebný televízny obraz z povrchu Mesiaca. Astronauti na povrchu okrem iného vztýčili vlajku, nastavili solárne experimenty a inštalovali aj súbor vedeckých prístrojov ALSEP, ktorý obsahoval aj laserový odrážač slúžiaci potom ešte dlhé roky. Medzitým im Deke Slayton odovzdal správu od prezidenta Richarda Nixona, ktorý chcel, aby po návrate navštívili Biely dom. Skvelé, povedali, a vrátili sa k práci. Zistili, že ľahšie sa im chodí, keď idú spôsobom, ktorý sa podobá skôr na klus koňa než na chôdzu bežca. Naučili sa tiež nakláňať dopredu, aby udržali rovnováhu. Ukázalo sa, že terén Fra Mauro je oveľa členitejší, než sa zdal na fotografiách. Dve predchádzajúce pristátia na Mesiaci sa uskutočnili na širokých a rovných plochách známych ako „moria“. Apollo 14 ako prvé pristálo v členitom mesačnom teréne, ktorý astronautom komplikoval chôdzu a ostrý slnečný svit im spôsoboval problémy s orientáciou. Bez orientačných bodov sa astronautom zdalo, že sa im pod nohami náhle objavujú krátery. Balvany, ktoré sa zdali vzdialené, boli zrazu blízko. „Je to rovnako náročné ako sa orientovať na Sahare,“ povedal Shepard. Po takmer piatich hodinách sa zaprášení a unavení Shepard s Mitchellom vrátili späť do lunárneho modulu. Prvý výstup na mesačný povrch trval 4 hodiny, 47 minút a 50 sekúnd. Astronauti si vyzuli špinavé topánky, napili sa vody z hadičky, vyprázdnili vrecká s močom a vliezli do prekrížených hojdacích sietí, Shepard na vrchu, Mitchell pod ním. Spánok bol ale takmer nemožný. Shepard mal pocit, že si nemá kde oprieť hlavu, a Mitchell stále zdvíhal okenné žalúzie, aby sa pozrel von. ''„Ed. Si hore?“'' opýtal sa Alan. „Sakra, áno, som hore,“ odpovedal Mitchell. „Máš pocit, že sa prevraciame?“ „Áno,“ povedal Mitchell. Obaja muži mali pocit, že lunárny modul sa príliš nakláňa, či dokonca kĺže po svahu. Obávali sa, že v mesačnej gravitácii jeden chybný pohyb prevráti ich jediný prostriedok na návrat domov. Počas prvej „noci“ na Mesiaci sa Shepard raz vzbudil, keď sa mu zdalo, že modul sa šmýka. Vyškriabal sa z hojdacej siete a pozrel von oknom, pričom spadol na Mitchella, ktorý ležal pod ním. Zakaždým, keď sa astronauti snažili zaspať, prebudili ich zvuky lunárneho modulu. „Ed, počul si to?“ naliehavo zašepkal Shepard. „Sakra, áno, počul som to,“ odpovedal Mitchell. „Čo to, sakra, bolo?“ opýtal sa šepotom Shepard. „Neviem.“ A o chvíľu znova: „Ed?“ „Čo je?“ „Prečo si, sakra, šepkáme?“ Obaja sa zasmiali a pokúšali sa zaspať.
Človek neandertálsky
Pyramída (1982, 1980, 1974)
heslo neandertálec (1980):
Homo sapiens neanderthalensis (Homo neanderthalensis, Homo primigenius) – pračlovek:
Alan Bartlett Shepard
Apollo 14
thumb|left|170px|[[kontradmirál (Spojené štáty)|Kontradmirál Alan B. Shepard, Jr. v roku 1971]]
Lunárny modul Antares odštartoval z povrchu 6. februára o 18:48:42 UTC a o 20:35:42 UTC sa spojil s materskou loďou Kitty Hawk. Potom Shepard zaklopal na poklop medzi oboma kozmickými loďami. „Kto je tam?“ ozval sa Roosa. Následne Shepard s Mitchellom vstúpili do materskej lode, z topánok si povysávali mesačný prach a vyzliekli si prepotené skafandre. V čase 01:37 UTC sa zapálil motor SPS, aby naviedol veliteľský a servisný modul Kitty Hawk na dráhu smerom k Zemi. Let domov mal pokojný priebeh. Apollo 14 šťastne ukončilo svoj let 9. februára 1971 o 21:05:00 UTC pristátím do vĺn južného Tichého oceánu v blízkosti lietadlovej lode USS New Orleans. Miesto pristátia sa nachádzalo približne juhovýchodne od Tongy. Posádka Apolla 14 sa stala poslednou, ktorá po pristátí absolvovala pobyt v karanténe. Lekári im ju dovolili ukončiť 27. februára. Následne astronauti absolvovali sériu rôznych spoločenských udalostí. Dňa 1. marca odcestovali do Washingtonu, D. C., kde ich prezident Nixon slávnostne prijal v Bielom dome a nasledujúci deň mali prejavy pred spoločným zasadnutím kongresu. Nasledovali slávnostné návštevy Chicaga a New Yorku. V Kennedyho vesmírnom stredisku sa 23. marca poďakovali zamestnancom, ktorí zabezpečili ich bezpečný štart. Koncom mája odleteli na parížsky aerosalón, kde sa stretli so sovietskymi kozmonautmi Pavlom Popovičom, Vitalijom Sevastianovom a Andrijanom Nikolajevom. Keď spoločenské udalosti po Apolle 14 ustali, sa 25. júna Shepard vrátil späť do funkcie šéfastronauta. V júli bol prezidentom Nixonom menovaný ako delegát 26. Valného zhromaždenia Organizácie Spojených národov, pričom v tejto funkcii slúžil od septembra do decembra 1971. Dňa 26. augusta 1971 bol Shepard prezidentom Nixonom povýšený na hodnosť kontradmirála, čím sa stal prvým astronautom, ktorý dosiahol túto hodnosť, hoci James McDivitt bol predtým povýšený na brigádneho generála amerického letectva. Otec Bart bol na Alana hrdý. Po večeri u rodičov v East Derry sedel Alan so svojím otcom v obývačke a upíjali si zo štamprlíkov brandy. Rozprávali sa o Alanovom povýšení na kontradmirála, o jeho plánoch do budúcna a o Mesiaci. Bart sa zrazu obrátil k Alanovi a spýtal sa ho: „Pamätáš si, keď si nám v roku 1959 prvýkrát povedal, že sa staneš astronautom?“ „Áno, pane,“ odpovedal Alan. „Pamätáš si, čo som povedal?“ „Áno, pane, samozrejme si to pamätám,“ odpovedal Alan. „Nepodporovali ste ma v tom.“ Shepard nikdy nemohol zabudnúť, ako ho otec napomenul za jeho odklonenie od kariéry v námorníctve a ako mal Bart pocit, že Alan svojím prijatím do NASA rozvrátil rodinu. „No,“ povedal Bart trochu roztraseným hlasom, keď zdvihol pohárik brandy k prípitku: „Mýlil som sa.“ Alana to zaskočilo, pretože podobné slová od otca snáď ešte nepočul. O 15 mesiacov neskôr, 6. februára 1973, Alanov otec zomrel vo veku 81 rokov.
Človek neandertálsky
Pyramída (1982, 1980, 1974)
heslo Homo sapiens (1974):
Paleoanthropus – pračlovek, neandertálsky človek; od 300 000 BP; nálezy: Neandertal, Gibraltár, Bañolas, La-Chapelle-aux-Saints, Krapina, Saccopastore, delí sa na:
Јеlínek (1977)
Homo sapiens neanderthalensis – neandertálec
Alan Bartlett Shepard
Neskorší život
Po odchode z NASA a námorníctva sa Shepard začal viac venovať svojej rodine a pôsobil v predstavenstvách mnohých spoločností. Ešte keď vykonával funkciu šéfastronauta ho potajomky kritizovali za vybavovanie súkromných obchodných záležitostí v pracovnej dobe. Teraz mal vďaka tomu k dispozícii sieť kontaktov, známostí a mnoho rôznych ponúk. Zakúsil niekoľko neúspešných obchodných pokusov predtým, než sa stal spoluvlastníkom Winward Beverage Co., ktorá krátko potom získala ako prvá v juhovýchodnom Texase zmluvu na výrobu piva Coors. Alan dokázal značku presadiť. Okrem toho sa angažoval aj v predaji nehnuteľností a realít, ale podľa jedného zo sklamaných investorov, Chrisa Krafta, okrem iného aj riaditeľa Johnsonovho vesmírneho strediska v Houstone, Shepard mohol byť rád, že neskončil vo väzení. Ďalšie Shepardove podnikateľské aktivity však už boli v medziach zákona. V Texase a ďalších štátoch bol známou osobnosťou. Venoval sa aj svojim záľubám, čiže vodným lyžiam, pretekom motorových člnov a golfu. Časopis Sports Illustrated ho zaradil medzi 100 najhorších športovcov storočia. Shepard bol síce vášnivým, ale prinajlepšom priemerným golfovým hráčom. Nikdy sa mu nepodarilo odstrániť nedostatky vo svojej technike golfových úderov. Napriek tomu ho pozývali na niektoré turnaje, ale skôr ako atrakciu, než kandidáta na víťazstvo. Riadil tiež svoj podnik, Seven Fourteen Enterprises, Inc. (pomenovaný po jeho dvoch kozmických letoch, Freedom 7 a Apollo 14), zastrešujúci ešte niekoľko obchodných spoločností.
thumb|left|Pamätný náhrobok Alana Sheparda a jeho manželky Louise v [[Derry (New Hampshire)|Derry, New Hampshire]]
Človek neandertálsky
Co je Co 2 (1973, to isté 1983)
Homo sapiens neanderthalensis – pračlovek –v širšom zmysle:
Alan Bartlett Shepard
Neskorší život
Ešte v roku 1992 začal Shepard spolu s Dekom Slaytonom a dvoma novinármi, Jayom Barbreeom a Howardom Benedictom, pracovať na spoločnej knihe s názvom Moon Shot: The Inside Story of America’s Race to the Moon. Kniha bola vydaná v roku 1994, ale Deke Slayton sa jej vydania nedožil, zomrel v roku 1993. Shepard vtedy okamžite odletel do Houstonu, aby pomohol Dekovej manželke Bobbie zariadiť pohreb. Vedel, že Slayton nezanechal po sebe pre svoju rodinu milióny, a tak sa Alan intenzívne snažil propagovať knihu Moon Shot, aby pomohol Bobbie a jej rodine. Ešte pred Slaytonovou smrťou mu 19. apríla 1993 zomrela matka v úctyhodnom veku 92 rokov a o vyše roka neskôr, 28. júna 1994, sestra vo veku 69 rokov. Sheparda smrť blízkych veľmi zasiahla a začal si uvedomovať vlastnú smrteľnosť. V roku 1995 oslávili Alan a Louise polstoročie v manželskom zväzku. Alan nestrácal ani svoj zmysel pre humor. Pri jednej príležitosti prišiel s polhodinovým meškaním na autogramiádu knihy Moon Shot a povedal: „Viem, že všetci hovoríte, že dokážem ísť na Mesiac, ale nemôžem nájsť Pasadenu.“ V roku 1996 Shepardovi diagnostikovali leukémiu. Situácia sa pre neho vyvíjala spočiatku priaznivo, ale na jar 1997 sa jeho stav zhoršil. Napriek svojmu zlému zdravotnému stavu sa v súkromí zdôveroval: ''„Prežil som dobrý život, nič neľutujem, nebojím sa. Nie som ani pripravený prestať bojovať.“'' Vďaka krvným transfúziám sa začal jeho stav v lete 1998 čiastočne zlepšovať, ale 20. júla ho manželka Louise priviezla do nemocnice v Monterey s bolesťami žalúdka, pričom sa Alanov stav postupne zhoršoval. Alan Bartlett Shepard, Jr. zomrel v spánku okolo pol desiatej večer 21. júla 1998. Manželka Louise zomrela na palube malého dopravného lietadla vysoko nad polostrovom Monterey a Tichým oceánom o päť týždňov neskôr, 25. augusta 1998 o 17:00, v čase, kedy jej vždy Shepard volával, keď bol na služobných cestách. Rodina sa potom rozhodla oboch spopolniť. Dňa 18. novembra bol popol obidvoch zmiešaný so suchými kvetmi rozptýlený v rovnakom momente z dvoch vrtuľníkov amerického námorníctva nad malou zátokou Stillwater Cove, pred ich domom v Pebble Beach. Dňa 11. decembra 2021, 23 rokov po Alanovej smrti, letela na suborbitálny let do vesmíru aj jeho najstaršia dcéra Laura Shepardová Churchleyová na palube kozmickej lode New Shepard 5 spoločnosti Blue Origin.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Človek neandertálsky
Menghin (1968)
paleantropín:
Fischer Weltgeschichte (1966)
Homo neandertaliensis – neandertálec:
Campbell (1965, 1963, 1962), Robinson (1961)
(všetko citované v Drobyševskij 2003)
Títo autori mali Homo sapiens neanderthalensis (Campbell v roku 1962 okrem toho aj Homo sapiens krapinensis)
Howell (1951)
Spoločná vývojová línia sa rozdelila počas medziľadovej doby eem na juhozápadnoázijských preneandertálcov, z ktorých sa vyvinuli moderní ľudia, a na európskych preneandertálcov, z ktorých sa vyvinuli robustní „klasickí“ neandertálci.
Mayr (1950)
Neandertálci patria pod Homo sapiens.
Debec (1948)
Homo neanderthalensis
McCown a Keith (1939)
Namiesto neandertálca má rod Paleoanthropus (druhy Paleoanthropus neanderthalensis, Paleoanthropus palestinicus a iné)
Slovenský náučný slovník (1932)
(ponechaný archaický pravopis)
Osborn (1918)
Uvádza tzv. neandertálsku rasu (synonymá Homo neanderthalensis/Homo primigenius/Homo mousteriensis), ktorá zahŕňa nálezy Neandertal, La-Chapelle-aux-Saints, Spy, La Ferrassie, La Quina, Krapina, Gibraltár, a ktorá je zaradená mimo Homo sapiens.
G. Sergi (1911 a 1910)
Namiesto neandertálcov má druhy Palaeanthropus europaeus (inde nazývaný Homo neanderthalensis/Homo primigenius) a Palaeanthropus krapiniensis
Brockhaus (1911)
Homo primigenius (Homo neanderthalensis) zahŕňa nálezy Taubach, Neandertal, Spy, La Naulette, Šipka, Krapina.
Haeckel (1908)
Homo primigenius zahŕňa nálezy z dilúvia v Európe (Neandertal, Spy...) a v Austrálii (Palinander)
Schwalbe (1906)
rozlišuje Pithencanthropus → neandertálec → moderný človek
Rothermel (1894)
Rothermel, J.: Fossil man in: Popular Science, marec 1894
Uvádza neandertálcov (Homo neanderthalensis, nálezy Neandertal, Spy) ako zaradených pod tzv. cannstadtskú rasu.
Ottův slovník naučný (1893)
Heslo člověk uvádza „kannstattský typ“, čiže „neanderthalský typ“ ako časť „diluviálneho človeka“.
Ferdinand Gabaj
Ferdinand Gabaj (* 17. december 1908, Liptovská Porúbka – † 12. júl 1974, Bratislava) bol slovenský prozaik, prekladateľ a učiteľ.
Tvorba
Prvé básnické i prozaické pokusy začal uverejňovať v roku 1926 v časopisoch Svojeť, Nový rod a Slovenské hlasy, knižne debutoval v roku 1934 zbierkou poviedok Katka a Kata. Písal najmä romány z dedinského prostredia a rodinné kroniky, ktoré svojím milým humorom pripomínali diela Martina Kukučína. Osobitnú skupinu diel tvoria knihy pre rodičov a vychovávateľov, ktoré spomienkami a zápiskami dlhoročného učiteľa, vďaka ktorým sa snaží pomôcť pochopiť detskú dušu. Okrem tvorby pre dospelých sa venoval i tvorbe pre deti a mládež. Prvé poviedky uverejňoval v časopisoch Mladý život a Prameň. Venoval sa najmä témam zo súčasného života detí, vykresľuje ich optimizmus, ale i protirečivosť a zložitosť detského sveta. Jeho rozprávky sú plné bizarných nápadov, fantázie, vtipu, hravosti a humoru. Okrem vlastnej tvorby tiež prekladal z poľskej, maďarskej a českej literatúry.
Ryjice
Ryjice je obec v Česku v okrese Ústí nad Labem v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 177 obyvateľov, z toho 95 mužov a 82 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,3 roka (muži 39,6 roka, ženy 43,2 roka).
Bridgemate
Bridgemate je zariadenie, pomocou ktorého sa prenášajú výsledky z jednotlivých bridžových stolov priamo do počítača.
Možno ho používať v dvoch módoch:
V móde skórovania sa zadá iba druh záväzku, kto ho zohrával a aký výsledok dosiahol.
V móde zaznamenávania sa okrem toho priebežne zaznamenáva priebeh licitácie a samotnej zohrávky. V tomto prípade musí byť pri stolíku skórer, ktorý zadáva priebeh rozdania.
Využitím zariadenia Bridgemate sa výrazne znižuje možnosť mylného zaznamenania výsledku a urýchľuje sa vyhodnotenie turnaja. Prakticky okamžite po odohraní turnaja sú známe celkové výsledky a pokiaľ sa súčasne na všetkých stoloch hrajú tie isté rozdania, diváci poznajú i priebežný stav po každom rozdaní.
Valmy
Valmy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
2864 Soderblom
2864 Soderblom je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil Brian A. Skiff 12. januára 1983.
Habrovany
Habrovany môžu byť:
Ľubomír Feldek
Ľubomír Feldek (* 9. október 1936, Žilina) je slovenský básnik, prozaik, dramatik a prekladateľ a manžel spisovateľky Oľgy Feldekovej.
Životopis
Pochádza z úradníckej rodiny a vzdelanie získaval v Senici, v Žiline, kde v roku 1954 aj zmaturoval a po skončení strednej školy študoval na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave slovenský jazyk a literatúru. Už počas štúdií začal pracovať ako redaktor vo vydavateľstve Mladé letá, odkiaľ musel v októbri 1958 odísť v súvislosti s politickou perzekúciou otca a zároveň mu na jeden rok zamedzili možnosť uzavrieť vysokoškolské štúdium štátnou skúškou (namiesto r.1958 ju vykonal až r.1959). V rokoch 196061 pracoval ako redaktor závodného časopisu v Nižnej na Orave. V rokoch 19611973 bol spisovateľom v slobodnom povolaní a v rokoch 19731986 vedúcim redaktorom oddelenia pôvodnej a prekladovej poézie a súčasne dramaturgom divadla Nová scéna v Bratislave. V roku 1989 protestoval proti uväzneniu Václava Havla, podpísal politický manifest Několik vět a v novembri sa podieľal na založení hnutia Verejnosť proti násiliu. Od roku 1990 bol vedúcim redaktorom kultúrnej prílohy Ahoj, Európa občasníka Verejnosť. V súčasnosti žije v Prahe a Bratislave…
Marietta Kucháriková
Marietta Kucháriková (* 2. december 1907, Martin – † 9. jún 1970, Martin) bola slovenská pedagogička a kultúrna pracovníčka.
Ľubomír Feldek
Charakteristika tvorby
Prvé básne uverejňoval ešte počas štúdií na strednej škole v školskom časopise Mladý priekopník. Jeho tvorba je inšpirovaná českým poetizmom, najmä poéziou Vítězslava Nezvala. Poéziu píše „pre všetkých päť zmyslov“, stavia ju na neobvyklej citlivosti vnímania sveta, zdôraznenej citovosti, konkrétnosti, obraznosti, fantazijnosti, intímnosti. V jeho poézii dominuje najmä metaforický princíp. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom z modernej svetovej poézie (Alexandr Blok, Vladimir Majakovskij, Guillaume Apollinaire a i.) a klasických dramatických diel (Sofokles, William Shakespeare). Ďalej prekladal diela takých autorov ako sú: Rabíndranáth Thákur, Karel Jaromír Erben, Ján Kollár, Johann Wolfgang Goethe, Heinrich Heine, Alexander Sergejevič Puškin, Arthur Rimbaud, Vítězslav Nezval, Stefanov, Antonyč, Lautréamont, Maršak, Morgenstern, Hrubín či Julian Tuwim a ďalší.
Marietta Kucháriková
Životopis
Jej otec bol Samuel Kuchárik a matka Anna rod. Búľovská. Študovala na vyššej škole pre ženské povolania, na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach. Bola učiteľkou odborných škôl pre ženské povolania v Bratislave a v Banskej Bystrici (19321937). Ako riaditeľka pôsobila v Trenčíne (1937 - 1945, odborná škola pre ženské povolania) a v Martine (1945, združené školy pre ženské povolania v Ústave M. R. Štefánika). Krátko pôsobila aj ako pracovníčka Štátneho archeologického ústavu v obci Bystrička. V rokoch 19531965 zorganizovala, budovala a viedla obrazové oddelenie Literárneho archívu Matice slovenskej v Martine.
Zomrela v roku 1970 v Martine, kde je aj pochovaná v rodinnom hrobe na Národnom cintoríne.
Ľubomír Feldek
Básnická tvorba
Feldekov záujem o literatúru pre deti súvisí s pôsobením v redakcii Mladých liet. Priekopníckym činom v slovenskej detskej poézii bol jeho debut Hra pre tvoje modré oči (1959, prvýkrát publikovaný v Mladej tvorbe 1958, č.4), ktorý autor pokladá za programovú báseň svojej generácie a ktorý bol hneď po knižnom vydaní na zásah politickej moci zošrotovaný. Tento „cirkus zelenín“ je z formálneho hľadiska montážou poézie a lyrickej prózy, z obsahového aspektu originálne stvárnenou tradičnou témou. Bohatá intelektualizovaná metaforika, založená na zmyslovo ozvláštneného videnia a svojráznej detskej logiky v poetike skladby, aktivizovala intelekt potenciálneho detského čitateľa v dovtedy neobvyklej miere.
Poetiku modernej detskej poézie rozvíjajú v 60. a 70.rokoch 20.st. viaceré Feldekove básnické zbierky. Nápaditým spôsobom v nich spája tradičnejšie motivistické, sujetové a kompozičné prvky rozprávky s fragmentmi hravo mystifikovanej autobiografie a s neviazaným výmyslom, využívajúc pritom poetickú imagináciu a vynaliezavú obraznosť. Tak v básnickej knižke Telefón (1963) zakotúľané klbko vlny asociuje telefón, ktorý k sebe privedie dve osamelé ľudské bytosti. V básnickej rozprávke O hluchej babke a vnúčikovi Zlatúšikovi (1967) dosadením hluchej a pomalej babky a maličkého vnúčika Zlatúšika do roly rozprávkových hrdinov v rámci sujetového rámca ľudových rozprávok vznikne veršovaný príbeh, v ktorom sa paroduje fakt hrdinského činu, post osloboditeľa i oslobodzovaného aj samotný zmysel oslobodenia. Organickú súčasť hravo recesnej atmosféry tvorí u Ľ. Feldeka poetická predstava domova jeho detstva a fragmenty autobiografie stvárnené lyrickým mikropríbehom (Hlava, ktorú som mal vtedy, 1967). Básnické knihy Stratený zverinec (1968), Kuchárska kniha pre deti (1979) a Veselý album zvierat (1979) sú komponovanými cyklami metaforických miniatúr, založených na vynaliezavej nonsensovej hre so slovnou synonymiou, polysémiou i homonymiou. Aj v zbierkach Na motýlích krídlach (1973) a Jantárový svet (1977) je základom lyrických básní imaginácia, poetizovanie všednosti so sklonom k bizarnosti, významová viacplánovosť s prvkami nonsensu a humorno-satirickej perifláže individuálnych i spoločenských neduhov. V básnickej knižke Päť detektívov (1982) sa objavujú už aj konvenčnejšie tvorivé postupy.
Prozaická tvorba
Lyrický a hravý princíp je dominantný aj v jeho prozaickej tvorbe pre deti. Už prvá rozprávka Zlatúšik (1965) potvrdzuje, že viac než o epický príbeh mu ide o možnosť hry s obrazotvornosťou. V tejto lyrickej próze s nerozlúšteným tajomstvom je sujet založený na poetickom tajomne, vyžarujúcom zo slova „zlatúšik“, ktoré dvaja hrdinovia – chlapec a dievča – počujú stále znova nevedno odkiaľ a ktoré symbolizuje vznikajúcu vzájomnú náklonnosť a nehu. Vynaliezavou parodicko-nonsensovou hrou s modelom folklórnej rozprávky je rozprávka Zelené jelene (1968). Príbeh básnika a maliara, spojených tvorbou dvojjediných literárno-výtvarných artefaktov „obrazobásní a básňo-obrazov“, systémovo paroduje stavbu a hrdinov ľudových rozprávok, pričom súčasťou tejto paródie sú bohaté jazykové i situačné nonsensy. Dobrodružstvá oboch umelcov a významový plán rozprávky ponúkajú miesto aj satirickej alúzii na status umelca a politické aspekty totalitnej spoločnosti. Ďalšie rozprávkové cykly, publikované od druhej polovice 60.rokov, vyšli súborne pod názvom Modrá kniha rozprávok (1974). Do jej neskoršieho „farebného“ pendantu Zelená kniha rozprávok (1983) zaradil aj Hru pre tvoje modré oči a Zelené jelene. Rovnako ako poézia aj prozaická tvorba Ľ. Feldeka pre deti je založená na intelektualizovanom hravom výmysle, pričom sa rovnocennou súčasťou rozprávkovej stavby stávajú fakty i pseudofakty, autentické postavy či udalosti z jeho občianskeho a rodinného života. Slovná i situačná komika, metaforická a nonsensová hra s motívmi, kompozičnými algoritmami, žánrami i jazykovými prvkami, smerujúca k významovej viacplánovosti textu, sa podriaďujú logike výmyslu, v ktorom sa rozprávač stáva pre detského čitateľa dospelým partnerom s dušou dieťaťa. V tom zmysle sa v ňom spája logika dospelého s naivným detským mudrovaním, intelektuálna analýza s citovou zaangažovanosťou dieťaťa ochotného uveriť akémukoľvek autorskému výmyslu. Veľkou časťou Feldekovej rozprávkovej tvorby začína rozvoj tej línie slovenskej autorskej rozprávky, ktorá vychádza už nie z imitácie alebo aktualizácie folklóru, ale z „nažitého a vymysleného“ (Július Noge).
Dramatická tvorba
Hra s textom i adresátom, stimulovanie jeho tvorivej aktivity a predstavivosti, sú charakteristické i pre autorovu dramatickú tvorbu pre deti. Hry pre dospelých Metafora (1977), Teta na zjedenie (1978), Jánošík podľa Vivaldiho (1979), súborne vydané pod názvom Smutné komédie (1982), ďalej hry Utekajte, slečna Nituš (1986), Dve hry o pravde (1990, súborné vydanie hier Umenie neodísť, Skúška – obe 1988), Smrť v ružovom (1995), Teta z Prahy (1995), Hraj, noha, a ty, druhá, tancuj (1999) a Tri hry (2003, súborné vydanie hier Hraj, noha..., Z dreva vyrezané, Horor v horárni) sa pohybujú v rovine ironicko-satirickej negácie spoločenských mýtov. Časopisecky boli publikované hry Smrť v ružovom a Teta-neteta (pôvodný názov Teta z Prahy). Vydal knihy esejí o literárnej tvorbe a preklade Z reči do reči (1977), Homo scribens (1982), A propos, svědomí (1989, v češtine). Je autorom početných prekladov z literatúry pre deti i pre dospelých. Z pôvodne pripravenej série štyridsiatich deviatich leporel pre najmenších o papagájovi Columbovi mu vyšlo desať.
Feldek vs. Slobodník a Feldek vs. Slovenská republika
V roku 1992 Ľubomír Feldek verejne poukázal na problematickú minulosť vtedajšieho ministra kultúry Dušana Slobodníka v súvislosti s režimom prvej Slovenskej republiky (Slobodník bol ako člen Hlinkovej mládeže krátko účastníkom tábora nemeckej tajnej služby v Sekuliach). Spor vyvrcholil uverejnením Feldekovej básne Dobrú noc, moja milá, ktorej verš „esesák sa objal s eštebákom“ narážal na minulosť Dušana Slobodníka a vtedajšieho premiéra Vladimíra Mečiara.
Slobodník Feldeka zažaloval za hanobenie cti, Mestský súd v Bratislave rozhodol vo Feldekov prospech. Slobodník sa odvolal a senát troch sudcov Najvyššieho súdu SR vo svojom výroku konštatoval, že báseň je „hrubým osočovaním a znevažovaním života, občianskej cti a osudu a neoprávneným zásahom do osobnosti D. Slobodníka“. Feldekovi nariadil zaplatiť odškodné vo výške 250-tisíc korún. Odvolací senát Najvyššieho súdu SR rozhodol rovnako, ale povinnosti zaplatiť odškodné Feldeka zbavil. Feldek a jeho advokát Ernest Valko zažalovali Slovenskú republiku na Európskom súde pre ľudské práva v Štrasburgu, ktorý im dal v roku 2001 za pravdu a Feldekovi pririekol odškodné vo výške 500-tisíc korún.
Externé odkazy
Osobnosti.sk - Ľubomír Feldek
Cordillera Volcánica (Nikaragua)
Cordillera Volcánica (doslova Sopečná Kordillera) je názov významného horstva prechádzajúceho zo severozápadu na juhovýchod Nikaraguy a potom pod názvom Cordillera Volcánica Central (doslova Centrálna Sopečná Kordillera) severnou a strednou časťou Kostariky.
Najvyšší bod dosahuje v strednej Kostarike sopkou Irazú. Nižšie sú sopky Turrialba, Miravalles , Barva a Poás. V Nikarague je pohorie od pohoria Cordillera Centroamericana oddelené širokou tektonickou depresiou, v ktorej sa nachádzajú viaceré jazerá, najmä Nikaragua a Managua.
V Nikarague sú najvyššie sopky tohto pohoria Mogotón a okrem iných aj El Viejo  a Momotombo. Z hlavného pohoria odbočuje niekoľko vedľajších hrebeňov, najmä Cordillera de los Maribios (kam patria sopky San Cristóbal, Telica a Momotombito  a sopečné ostrovy na jazere Nikaragua so sopkami Concepción , Maderas  na ostrove Ometepe alebo Mombacho  na ostrove Zapatera. Členitá vetva je aj na severovýchode Nikaraguy, medzi mestami Esteli a Jinotega.
Celá oblasť sa vyznačuje zvýšenou sopečnou činnosťou. Svahy pohoria sú pokryté rôznymi druhmi rastlinstva v závislosti od nadmorskej výšky. V najvyšších oblastiach sa vyskytujú ihličnany a lesy duba Quercus stellata. Pod nimi sú tropické dažďové a hmlové lesy, dnes však už výrazne poznačené činnosťou človeka a pestovaním plodín ako banány, kukurica, cukrová trstina, bavlna, káva a pod.
Staré Město
Staré Město môže byť v Česku:
Joucou
Joucou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 36 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Penthesileia (Amazonka)
náhľad|Penthesileia, autor:[[Gabriel-Vital Dubray, (1813-1892)]] Penthesileia alebo Penthesilea (starogr. Πενθεσίλεια – Penthesileia, ) je v gréckej mytológii dcéra boha vojny Area a jeho milenky Otréry, kráľovná Amazoniek.
Penthesileia raz pri love nešťastnou náhodou zabila svoju sestru Hippolytu a tým si znepriatelila bohyňu lovu Artemidu. Keď sa potom dopočula, že bohyňa Artemis pomáha Trójanom v trójskej vojne, prišla so svojim ženským vojskom na pomoc Tróji, lebo usúdila, že keď im pomôže, získa si opäť jej priazeň. Pethesileia a jej bojovníčky prišli do Tróje v deň, kedy zomrel Hektor syn trójskeho kráľa Priama. Trójania im pripravili také veľkolepé privítanie, aké sa už dlho nevidelo. Poctená Penthesilileia im následne sľúbila, že Hektora pomstí a spolu so svojimi bojovníčkami sa chopili zbraní.
Achájci jej vojsko podcenili a postavili proti nim len menej schopných bojovníkov, ale na svoju povýšenosť doplatili. Amazonky im pripravili poriadnu lekciu a Achájci boli nútení postaviť proti nim najstatočnejších bojovníkov na čele so slávnym hrdinom Achilleom. Pethesileia si následne na bojisku vyhliadla Achillea, Hektorovho vraha a dala sa s ním do boja. Na konci tohto zúrivého zápasu však padla prebodnutá mečom. Keď pri páde stratila prilbu, Achilles uvidel pred sebou tvár krásnej Penthesileie, udatnej a vznešenej kráľovnej a okamžite sa do nej zamiloval. Bolo už však neskoro, lebo zásahom do srdca, pretrhol niť jej života. Jej mŕtvolu potom vydal Amazonkám, ktoré sa museli zaviazať, že už nikdy nepozdvihnú zbrane proti Grékom (podľa inej verzie ju dal pochovať na brehu rieky Skamandros).
Lewis Boss
Lewis Boss (* 26. október 1846, Providence, Rhode Island, USA - † 5. október 1912, Albany, New York) bol americký astronóm, ktorý sa zaoberal pozičnou astronómiou. Zostavil veľmi presný katalóg hviezd Boss General Catalogue, ktorý po jeho smrti doplnil syn Benjamin Boss. V roku 1908 objavil, že Hyády sú pohybovou hviezdokopou. Bol riaditeľom observatória v Albany.
Počítačom podporovaný preklad
Počítačom podporovaný preklad alebo preklad podporovaný počítačom (, skrátene CAT) je prekladanie textu s podporou počítača, ale bez toho, aby počítač sám text preložil (to by bol tzv. strojový preklad).
Medzi najrozšírenejšie softvéry/nástroje CAT patria komerčný Trados, Transit, Wordfast, SDLX či Déjà Vu (DVX). K dispozicii je aj bezplatný a otvorený OmegaT. Takéto programy pracujú s tzv. prekladovou pamäťou (translation memory) a terminologickou databázou (terminology database).
Porovnanie vybraných nástrojov CAT
(Abecedné radenie, najskôr bezplatný softvér, potom proprietárny softvér)
Andrej Kúdela
Andrej Kúdela (* Poniky) bol slovenský veršovník a kantor.
Životopis
Okolo roku 1642 slovenský evanjelický kantor v Prešove. Autor humanistickej príležitostnej poézie, z ktorej sa zachovala oslavná báseň v elegických distichách na knihu J. Jakobea Viva gentis Slavonicae delineatio.
Benjamin Boss
Benjamin Boss (* 9. január 1880 – † 17. október 1970) bol americký astronóm, ktorý sa zaoberal pozičnou astronómiou. Po svojom otcovi Lewisovi doplnil veľmi presný katalóg hviezd Boss General Catalogue.
Modernizmus
Modernizmus (stúpenec je modernista) môže byť:
Karel Fajfrlík
Karel Fajfrlík (* 28. január 1860, Štěnovice † 8. máj 1940, Moravská Ostrava) bol český a česko-slovenský politik, člen Ľudovej strany pokrokovej na Morave a poslanec Revolučného národného zhromaždenia za Českú štátoprávnu demokraciu, respektíve za z nej vzniknutú Československú národnú demokraciu.
Biografia
Vyštudoval české gymnázium v Plzni, na vysokej škole banskej v Leobene a na Právnickej fakulte Karlovej univerzity. Profesne začínal ako pisár v advokátskej kancelárii. Od roku 1890 bol koncipientom v Moravskom Krumlove, kde sa podieľal na založení sokolskej organizácie a angažoval sa v miestnych spolkoch. Od roku 1895 pracoval v advokátskej kancelárii v Moravskej Ostrave, po roku 1899 ako samostatný advokát. Angažoval sa pri založení divadelného spolku a Sokolskej župy moravskosliezskej v Ostrave. V rokoch 19001919 bol starostom sokolskej jednoty Moravská Ostrava I. a v rokoch 19001909 župným starostom.
Politicky sa začal angažovať v Moravskom klube v Moravskej Ostrave a v politickom pokrokovom spolku. Za Ľudovú stranu pokrokovú na Morave (voľne združená s Národnou stranou slobodomyseľnou, teda mladočechmi, v Čechách) bol v krajinských voľbách roku 1906 zvolený na Moravský zemský snem za kúriu mestskú, obvod Moravská Ostrava, Vítkovice, Přívoz atď. Mandát obhájil v krajinských voľbách roku 1913.
Patril do okruhu okolo brnianskych Lidových novín, kde počas prvej svetovej vojny rástla opozícia proti vedeniu strany, ktorá bola prorakúsky aktivistická. Od roku 1917 sa podieľal na dojednávaní vzniku Českej štátoprávnej demokracie ako novej formácie združujúcej moravské aj české národno-liberálne prúdy. V októbri 1918 patril k významným postavám prevratu v Moravskej Ostrave. Bol podpredsedom tamojšieho Okresného národného výboru.
Od roku 1918 zasadal v Revolučnom národnom zhromaždení. V tomto zákonodarnom zbore zasadal za Českú štátoprávnu demokraciu, neskôr pretvorenú v národnú demokraciu. Na členstvo v parlamente rezignoval na 47. schôdzi v máji 1919. Bol profesiou advokátom.
V roku 1923 inicioval v Moravskej Ostrave vznik spolku Výstava, ktorý tu ešte toho istého roku usporiadal veľkú hospodársku výstavu. Zo zisku potom za predsedníctva Karla Fajfrlíka došlo k výstavbe trvalého výstavného areálu.
Galeras
Galeras je aktívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa v severnej časti andského vulkanického pásma v Kolumbii v departmente Nariño, neďaleko mesta Pasto. Galeras je jedna z najaktívnejších sopiek v krajine. Od čias príchodu španielskych conquistadorov do oblasti bolo zaznamenaných niekoľko desiatok stredne silných, prevažne explozívnych erupcií.
Geologický vývoj
Komplex je tvorený prevažne andezitmi a celkovo je aktívny približne jeden milión rokov. Počas jeho existencie došlo dvakrát ku poškodeniu vulkanickej stavby a vzniku dvoch kaldier, prvej pred pol miliónom rokov, druhej, mladšia pred 40 000 rokmi. Následne vplyvom hydrotermálnej aktivity nastal kolaps oslabených stien kaldery a neskoršie erupcie vytvorili v súčasnosti aktívny kráter.
Erupcie
Galeras je najaktívnejšia sopka v Kolumbii. Prvá doložená aktivita v holocéne bola datovaná uhlíkovou metódou na 7050 pred Kr. (± 1000). rovnakými metódami boli zdokumentované aj aktivity v 3150 pred Kr., 2580 pred Kr., 1160 pred Kr., 490 pred Kr. a 890. Prvá pozorovaná erupcia bola zaznamenaná 7. decembra 1580. Väčšina erupcií je explozívneho charakteru, sprevádzaná únikom pyroklastických prúdov, resp. lahárov. Neďaleko sopky sa nachádza mesto Pasto s približne 400 000 obyvateľmi, preto je aktivita sopky monitorovaná. Počas erupcií v 2002, 2006 a 2010 bolo obyvateľstvo mesta a okolitých dedín evakuované (nie však všetko, iba z najohorozenejčích štvrtí).
Iné projekty
.
Kladka
Pevná kladka
Pevná kladka je kladka, ktorá je upevnená v osi otáčania. Lano prechádza cez kladku, na jednej strane je pripevnené bremeno a na druhej strane pôsobí sila (človek, stroj...).
Pevná kladka nezmenšuje silu potrebnú na zdvih bremena tak ako voľná kladka (rovnováha síl). Mení ale aspoň smer pôsobenia sily, napr. zdvíhanie bremena sa deje ťahaním lana smerom dole a nie hore.
Voľná kladka
thumb|Voľná kladka Voľná kladka je druh kladky, kde je jeden koniec lana pevne upevnený (votknutý) a na lane sa pohybuje koleso, na ktorého osi je zavesené bremeno, na druhý koniec lana pôsobí sila (človek, stroj ...).
Voľná kladka zmenší silu potrebnú na vytiahnutie bremena asi na polovicu. Aby bola voľná kladka pri zdvíhaní bremena v rovnováhe, musí na lano pôsobiť sila polovičnej veľkosti, ako je tiaž bremena a kladky.
Nevýhodou voľnej kladky pri zdvíhaní bremena je, že je nutné zdvíhať aj samotnú kladku a pôsobiť smerom hore rovnako ako bez kladky. Toto sa dá odstrániť spojením voľnej a pevnej kladky do kladkostroja.
Použitie kladiek
náhľad|Jednoduchý kladkostroj - redukuje silu na 1/2 náhľad|Zložitý kladkostroj - redukuje silu na 1/4 Najčastejším použitím kladiek v praxi je v kladkostroj. Vzniká spojením pevnej a voľnej kladky. Slúži na výrazné zmenšenie sily "F" potrebnej na zdvihnutie bremena (ale predĺži dráhu "s" vyťahovania bremena - v zmysle zachovania veľkosti vykonanej práce: W = Fs).
Medaila
thumb|Nobelova medaila
Kladka
Použitie kladiek
Pri ideálnych podmienkach nepočítame s: Vo všeobecnosti platí: kde: kde:
Medaila
Medaila je zvláštny druh plastiky. Táto plastika je používaná často ako vyznamenanie, alebo je vydávaná ako pripomienka nejakej významnej udalosti či výročia.
Zvláštnym, všeobecne zaužívaným druhom medaily je minca. Medaila či minca je vytváraná medailérom. Medaila je tiež jeden z názvov pre vyznamenanie.
Medaily sa pri rôznych športových turnajoch používajú obyčajne na ocenenie prvých troch miest. Za dosiahnutie prvého miesta sa udeľuje zlatá medaila, za druhé miesto strieborná a za tretie miesto bronzová medaila. Obvykle sú vyrobené z plastu, kovu, skla či dreva. Zvyčajne sa vyrába v základnej zlaté, strieborné, bronzové variante, ktorá je doplnená ďalšími farbami.
Uz (Hautes-Pyrénées)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2866 Hardy
2866 Hardy je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Sylvain Julien Victor Arend 7. októbra 1961.
Meretice
thumb|300px Meretice sú zaniknutá obec v Prešovskom okrese, ktorá zanikla zlúčením s obcou Radačov, pričom vznikla spoločná obec Radatice
Multikulturalizmus
Charakteristika
Multikulturalizmus je živý v štátoch, v ktorých obyvatelia pochádzajú z rozdielneho kultúrneho prostredia a v niektorých z nich sa uplatňuje aj ako konkrétna politika štátu. Cieľom je politicky zjednotiť všetkých občanov bez ohľadu na ich pôvod, rasu či presvedčenie, a to tak, že si pokiaľ možno zachovajú svoje kultúrne odlišnosti.
Kritika
Politika multikulturalizmu sa niekedy stáva terčom kritiky a hovorí sa aj o tom, že tento prístup zlyhal. Takéto stanovisko zaujala nemecká kancelárka Angela Merkelová na zjazde mladých členov CDU v Postupime, keď vyhlásila, že sa „neosvedčila ... stratégia, podľa ktorej sa ľuďom z rôzneho kultúrneho prostredia umožnilo žiť vedľa seba bez toho, aby sa integrovali.“ a že „snahy Nemecka vytvoriť multikultúrnu spoločnosť totálne zlyhali“. Zo slovenských politikov sa k myšlienkam multikulturalizmu vyjadril kriticky Daniel Lipšic, Robert Fico a Miroslav Lajčák.
Ismaël Boulliau
Ismaël Boulliau (* 28. september 1605, Loudun, Francúzsko – † 25. november 1694, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik a astronóm, ktorý sa zaoberal výskumom hviezd typu Mira a aplikáciou Keplerových zákonov.
Nekonečné
Nekonečné je stránka sveta vystupujúca v podobe neohraničenosti, neuzavretosti, nestvoriteľnosti, nezničiteľnosti, večnosti, nevyčerpateľnosti, nespočetnosti.
Radačov
Radačov je zaniknutá obec v okrese Prešov, ktorá zanikla zlúčením s obcou Meretice, pri čom vznikla spoločná obec Radatice.
Vanault-le-Châtel
Vanault-le-Châtel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jaroslav Kúdela
Jaroslav Kúdela (* 20. marec 1906, Jiříkovce - † 27. október 1944, Čremošné) pedagóg, účastník Slovenského národného povstania.
Životopis
Účastník protifašistického hnutia a SNP. Padol v boji pri Čremošnom. Je pochovaný v Štefultove. Vyznamenaný in memoriam Čs. vojenským krížom.
Vanault-le-Châtel
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrškámen
Prírodná pamiatka Vrškámen bola vyhlásená v roku 1977 a nachádza sa neďaleko obce Petrovice. Predmetom ochrany je selektívne zvetrávanie žuly.
Popis oblasti
Ide o jedno z najmenších chránených území v Česku s rozlohou iba 863 štvorcových metrov. Kameň vznikol dlhodobou eróziou horninového podložia, má rozmery 350 x a výšku. Je označovaný za najväčší kývavec Sedlčanska či celého Česka, aj keď toto označenie je trošku problematické.
Stebno (okres Ústí nad Labem)
Stebno je obec v Česku v okrese Ústí nad Labem v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 441 obyvateľov, z toho 235 mužov a 206 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,9 roka, ženy 41,7 roka).
Euroobal
náhľad|Dva euroobaly Euroobal je plastový obal na dokumenty, s dierovaním na jednej strane, ktoré slúži na založenie euroobalu do šanónu a s otvorom na inej strane, ktorý slúži na vloženie dokumentu do euroobalu.
Varianty
Najčastejšie sa používa euroobal na dokumenty veľkosti A4 a plastová fólia je čo najtenšia (napríklad 40 mikrometrov), aby samotné euroobaly nezaberali v šanónoch príliš veľa miesta. Existujú však aj euroobaly menších formátov (A5), prípadne väčší euroobal pojme v ploche niekoľko menších dokumentov (napríklad fotky, vizitky, či optické média). Aby sa dokumenty pozostávajúce z niekoľkých spojených listov nemuseli rozdeľovať, euroobal zvyčajne pojme aj niekoľko listov naraz; pre ešte hrubšie dokumenty sa vyrábajú veľkokapacitné euroobaly, ktoré sú z hrubšej plastovej fólie, o pár milimetrov väčšie a často majú aj zložitejšiu stavbu (namiesto jednoduchého otvoru na vkladanie majú chlopňu, ktorá zabraňuje vykĺznutiu dokumentu z euroobalu).
História
Euroobal vznikol ako vhodnejšia alternatíva k priamemu predierovaniu dokumentu, ktorý by sa tým vlastne poškodil a to aj za cenu vyšších nákladov na každý založený dokument. Na druhej strane však v kancelárii nie je potrebná dierovačka a zakladanie je rýchlejšie.
Habsburg (hrad)
náhľad|Hrad Habsburg v súčasnosti Habsburg je hrad, z ktorého údajne pochádza rod Habsburgovcov. Bol postavený začiatkom 11. storočia. Nachádza sa na území obce Habsburg, ktorá patrila do vtedajšieho panstva Habsburgovcov, vo švajčiarskom kantóne Aargau pri sútoku riek Aary a Reussy.
Habsburgovci tu pod týmto menom, ktoré si dali okolo roku 1100, sídlili v 12. a 13. storočí.
Legenda a meno
náhľad|vľavo|Rytina z konca 16. storočia Podľa legendy pomenoval Radbot, jeden zo staviteľov hradu, hrad Habichtsburg (Jastrabí hrad) podľa jastraba, ktorý si sadol na jeho chrbát.
Pravdepodobnejšie ale je, že hrad dostal meno zo staronemeckého hab, haw, ktoré znamená brod, prechod cez rieku, a ktoré označuje funkciu hradu, strážiť altenburský brod pri dnešnom mestečku Brugg (po slovensky „Most“) na rieke Aare.
Dejiny
náhľad|Približný rozsah panstva Habsburgovcov v 11. až 13. storočí na dnešnej mape Archeologické prieskumy z konca 20. storočia odhalili na vrchu, kde dnes stojí hrad, stopy z bronzovej doby a rímskej doby.
Hrad dali postaviť okolo rokov 1020/30 (zrejme) Radbot a jeho brat Werner zo Štrasburgu. Habsburgovci tu sídlili dve storočia, okolo 1220/30 sa presídlili do novozaloženého mesta Bruggu.
Potom ako sa záujem a činnosť Habsburgovcov – ako katolíkov – presunuli na východ, na prelome 13. a 14. storočia, stratil hrad na význame a prešiel na tzv. staré sprisahanectvo (prvý švajčiarsky spolok). Prechádzal z jedného vlastníctva do druhého – páni z Wülpelsbergu, z Wohlenu, 1420 z Grifensee (Greifensee), 1457 bernský stav, 1469 kláštor Königsfelden – a postupne upadal, až v roku 1803/04 prešiel do vlastníctva kantónu Aargau, ktorý začal renovovať zachovanú západnú časť pôvodného hradu.
La Bezole
La Bezole je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 45 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spolok priateľov Spiša
Spolok priateľov Spiša v Bratislave je združenie Spišiakov žijúcich v Bratislave a jej okolí.
Registrovaný je od roku 1990, jeho korene siahajú až do roku 1968.
Ira Sprague Bowen
Ira Sprague Bowen (* 21. december 1898, Seneca Falls, New York, USA – † 6. február 1973) bol americký fyzik a astronóm, ktorý sa venoval štúdiu fyziky plynových hmlovín, kozmických lúčov, konštrukcii optických prístrojov a experimentálnej spektroskopii.
Zdeněk Nejedlý
Zdeněk Nejedlý (* 10. február 1878, Litomyšl – † 9. marec 1962, Praha) bol český historik, muzikológ, literárny historik a politik.
Vyštudoval históriu a estetiku na filozofickej fakulte českej university v Prahe. Od roku 1905 na nej pôsobil ako profesor hudobných vied. Od 20. rokov 20. storočia bol členom KSČ.
V roku 1939 emigroval do ZSSR, kde prednášal na fakulte histórie v Moskve. Od roku 1941 bol miestopredsedom Všeslovanského výboru. V rokoch 1945–1953 pôsobil ako minister kultúry. Roku 1952 sa stal prezidentom novo založenej Československej akadémie vied.
Založil časopis Var, v ktorom bola publikovaná proletárska poézia (Jiřího Wolkra). Roku 1924 založil Spoločnosť pre hospodárske a kultúrne zblíženie s novým Ruskom.
Nejedlý sa vo svojej neskoršej funkcii stal známym svojou propagáciou Bedřicha Smetanu a Aloisa Jiráska. Na presadzovanie Jiráska mal finančný záujem, pretože za vydávanie jeho diel dostával tantiémy.
Jeho megalomanstvo pri tvorbe mnohozväzkových projektov, ktoré nikdy nedokončil, zosmiešňuje dobová anekdota, v ktorej sa tvrdí, že na Nejedlého hrobe bude vytesaný text: „Tu leží Zdeněk Nejedlý prvý diel…“
Dielo
Jeho dielo je ovplyvnené socialistickými teóriami, ale zároveň má po faktografickej stránke značnú hodnotu.
Cyril Kuchta
Cyril Kuchta (* 5. júl 1913, Spišská Stará Ves – † 1995, Banská Bystrica?) bol slovenský dôstojník, účastník SNP.
Život
Narodil sa v rodine Pavla Kuchtu a jeho manželky Oľgy rodenej Manicovej. Cyril Kuchta bol príslušník československej, neskôr slovenskej armády a v Česko-slovenskej ľudovej armáde. Účastník protifašistického odboja. Počas Slovenského národného povstania bol povstaleckým veliteľom v Martine, pomocníkom náčelníka Hlavného štábu partizánskych oddielov a pracovník štábu 4. Ukrajinského frontu Sovietskej armády. Po vojne politicky prenasledovaný, neskôr rahabilitovaný. Pracoval v Múzeu SNP v Banskej Bystrici ako zamestnanec (19621986), neskôr ako zástupca riaditeľa (19711977). Pracovník Krajského výboru KSS v Banskej Bystrici (19681971). Funkcionár Zväzu pre spoluprácu s armádou, člen Ústredného výboru Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov. Nositeľ viacerých vojenských vyznamenaní.