cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
G3 (koncertná skupina)
Účasť členov hudobných skupín
Na koncertných turné G3 sa zúčastnili po dvaja členovia skupín Dream Theater, Mr. Big, Scorpions a Racer X boli to: John Petrucci (gitara) a Mike Portnoy (bicie) (2001, 2002, 2005, 2006 a 2007), Paul Gilbert (gitara) (2001, 2002 a 2007) a Billy Sheehan (basová gitara) (2001, 2002, 2003, 2004, 2005 & 2006), Michael Schenker a Uli Jon Roth (obidvaja gitary - 1998), a Paul Gilbert a Bruce Bouillet (obidvaja gitary - 2007).
Patince
Dejiny
Menili sa i tu žijúce etniká, medzi ktoré patrili Skýti, Kelti a Ilýri. Keltov tu v 1. storočí pred Kr. vystriedali Dákovia, pričom tieto etniká splynuli. Významný brod upútal pozornosť aj Rimanov, ktorí mali na opačnom brehu Dunaja sústavu opevnení. Strážne veže (základy jednej boli objavené v areáli školy) sa práve pri významných brodoch budovali aj na opačnom brehu rieky a objavené pozostatky potvrdzujú aj existenciu vojenskej pevnosti pri susednej obci Iža. Po ústupe Rimanov tu pobývali Gepidi a neskôr Avari. V tomto období poskytol príchod Slovanov základný predpoklad vzniku Samovej a neskôr Veľkomoravskej ríše. Koncom 9. storočia sa toto územie dostalo pod vplyv Starých Maďarov a následne súčasťou Uhorska.
G3 (koncertná skupina)
Viacnásobná účasť gitaristov
S Joe Satrianim je najstabilnejším členom formácie Steve Vai, okrem nich sa vystúpení viackrát zúčastnili:
Patince
Dejiny
Najstaršia písomná zmienka o majeri „terra Poth“ pochádza z roku 1268, kedy tunajšie územie patrilo do majetku komárňanského hradného panstva. Názov obce sa odvodzuje od priezviska „Páth“, ktoré vzniklo skrátením mena rodiny Pathovcov. Zakladateľom rodu bol Konrád z Aldenburgu, ktorý sem prišiel počas panovania kráľa Šalamúna (1063 – 1074). Meno Both dostal preto, že bol poverovaný funkciou vyslanca (nemecky Bothe), z čoho vznikla skomolenina v podobe „Poth“, neskoršie Path. Neskôr boli členovia rodu povýšení do šľachtického stavu. Celá oblasť výrazne utrpela osmanskými nájazdmi, kedy bola po vypálení v roku 1532 dočasne vyľudnená. V roku 1549 tu stálo iba 5 domov, o 7 rokov neskôr ich bolo stále iba 8. Noví zemepáni tu prišli po roku 1559, pričom majitelia sa viackrát menili. Patince boli už v roku 1576 opäť osídlené a koncom 17. storočia tu žilo 20 gazdov a stálo 34 domov. Po vyhnaní Turkov (podľa povesti bola mierová zmluva v roku 1606 podpísaná pod mohutným dubom pri ústí starej Žitavy) do obce prišli kalvíni, ktorí tu pôsobili do roku 1745. Odchodom kalvínov odišla veľká časť obyvateľov a v roku 1714, kedy obec patrila komárňanskému hradnému kapitánovi Jakabovi Heiblovi, v nej žilo iba 30 obyvateľov. Miestny kostol bol opustený v roku 1731 a o dve desaťročia neskôr sa už prepadával strop, čo urýchlilo jeho deštrukciu. Obyvatelia začali rozoberať múry a hrozilo zrútenie celej stavby. V polovici 18. storočia prišlo s Pálffyovcami 21 nových rodín, ktorí vybudovali novú dedinu, asi 1 km východne od tej pôvodnej. V roku 1776 začala prestavba kostola, ktorý bol už o 4 roky neskôr opätovne vysvetený.
V roku 1840 mala obec 237 obyvateľov v 38. domoch, ktorí sa venovali najmä poľnohospodárstvu, predovšetkým pestovaniu tabaku. Známa bola veľká bažantnica kniežaťa Antala Pálffyho a v okolí sa lovili vyzy. Už v tomto období bol známy potok s liečivou vodou, ktorá vyvierala na viacerých miestach a tiekla do jazierka. Boli známe liečivé účinky výparov, čo využil miestny zemepán a dal tu postaviť kúpeľnú budovu. Vodu zohrievali a využívali na blahodárny kúpeľ.
Počas revolučných rokov v polovici 19. storočia viedla obcou hlavná komunikácia, spájajúca Viedeň, Bratislavu a Budapešť (železnica sa v tom čase iba budovala). Oblasť obsadili cárske ruské vojská pod velením generála Grabbeho, pričom štáb sídlil v susednej Marcelovej (vtedy Krátke Kesy). Kozáci pustošili okolité dediny, ktorých obyvatelia veľmi trpeli. Obec ohrozovali aj povodne, keď napríklad v roku 1876 veľká voda zvalila mnohé obydlia a poničila statky. Krátko po tejto katastrofe dal barón Ditfurt vybudovať okolo obce ochrannú hrádzu. Povodne sa však v rovinatom kraji opakovali aj v rokoch 1888, 1897, 1899, 1926 a ľadová povodeň bola aj v roku 1942. Situácia mnohých rodín sa zlepšila v roku 1887, kedy im Antal Pálffy odpredal pozemky, kde si mohli postaviť vlasné obydlia a hospodárstvo. Postavená bola i škola, učiteľský byt, opravený bol kostol.
Ani Patinciam sa nevyhli povojnové deportácie obyvateľov maďarskej národnosti a v škole bola maďarčina nahradená slovenčinou. Neskôr sa vyučovanie maďarčiny obnovilo a pokračovalo až do uzatvorenia školy v roku 1977. Samostatné dejiny Patiniec sa však píšu až od roku 1956, kedy sa obec osamostatnila od Marcelovej. Najväčšou pohromou v novodobej histórii je katastrofálna povodeň, ktorá vznikla 15. júna 1965 po pretrhnutí dunajskej hrádze pod Patincami. Hladina vody presahovala 1 meter a evakuované boli rozsiahle oblasti povodia. Na následky podmočenia sa zrútilo 99 patinských domov a zničené boli aj kúpele.
Občianska vybavenosť
Rekreačný areál v obci má rozlohu 30 ha a vznikol na mieste starého rímskeho kúpeľa. V minulosti boli využívané liečivé účinky minerálnej vody a boli tu vybudované kúpele. Nový vrt z roku 1958 odštartoval novodobý rozvoj lokality a jej premenu na rekreačné stredisko. Nachádzajú sa v ňom tri bazény, umelé jazero, športové ihriská, ubytovacie kapacity poskytuje hotel a chatová osada. Termálne kúpalisko prešlo v roku 2006 rekonštrukciou.
Wellness Hotel Patince**** - Dnes sú Patince cieľom všetkých, ktorí hľadajú útočisko od uponáhľaného sveta. Vo Wellness Hoteli Patince vytvorili miesto, kde si odpočiniete od denných starostí a dokonale zrelaxujete.
NGC 1097
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,5.
Majstrovstvá Karibiku v basketbale 2004
Majstrovstvá Karibiku v basketbale 2004 boli v poradí 17. majstrovstvá Karibiku v basketbale mužov a žien, ktoré organizuje Karibská basketbalová konfederácia (CBC). Konali sa v Santiago de Cuba, na Kube v dňoch od 12.17. júna 2004, za účasti 7 mužských a 8 ženských tímov. Zápasy sa hrali v aréne Sala Polivalente Alejandro Urgelles s kapacitou 5 000 divákov. Tituly získali obe domáce reprezentácie.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Centrobasket mužov 2004 a žien. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá z oboch kategórií.
Samara
Poloha
Mesto leží pri opustenom meandri Samarskaja Luka, na ľavom brehu rieky Volga, medzi ústiami riek Samara a Sok. Z geomorfologického hľadiska leží v oblasti Nízke Zavolžie. Mesto má v poludníkovom smere dĺžku asi 50 km a v rovnobežkovom smere šírku asi 20 km. Rozloha mesta je asi 466 km2.
Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1536 ako pevnosť proti nájazdom Tatárov. V roku 1688 sa stala mestom, v roku 1851 sa stala sídlom gubernie. V druhej polovici 19. storočia bola sprevádzkovaná železnica, čo naštartovalo prudký nárast počtu obyvateľstva medzi rokmi 1866 a 1897 o 30-tisíc ľudí. V ruskej občianskej vojne, ktorá vypukla krátko po boľševickej revolúcii, bola Samara centrom protiboľševických síl. Od roku 1935 niesla názov Kujbyšev po sovietskom politikovi Valeriánovi Kujbyševovi. Počas druhej svetovej vojny sem boli presťahované niektoré úrady z Moskvy z obáv z postupu nemeckých vojsk a dobytia hlavného mesta.
Priemysel
Samara je významných priemyselným mestom. Je tu konštrukčná kancelária a výrobný závod CSKB-Progress, ktorý v 50. a 60. rokoch 20. storočia vyrábal sovietske medzikontinentálne balistické rakety prvej generácie R-7 a R-7A, dnes výrobcom nosných rakiet typov Sojuz a Molnija. Preto bola Samara za čias studenej vojny mestom uzatvoreným pre cudzincov, aby bola chránená pred prípadnými špiónmi. Ďalším významným odvetvím je automobilový priemysel, v neďalekom Togliatti sídli závod AvtoVAZ, inými názvami aj Žiguli alebo Lada, ktorý sa snaží dostať zo zlej hospodárskej situácie, ktorá závod sužuje už od pádu ZSSR. Sú tu aj strojárske závody Alcoa a chemické závody nedávno skrachovaného Jukosu.
Doprava
Je dôležitou železničnou križovatkou na línii Moskva-Ufa a Orenburg. Je tiež dôležitým riečnym prístavom na Volge. Nachádza sa tu i letisko. V meste premáva od roku 1987 podzemná rýchlodráha - samarské metro.
Rakúske národné hokejové mužstvo
Rakúske národné hokejové mužstvo patrí medzi reprezentačné hokejové mužstvá majstrovstiev sveta. K najväčším úspechom mužstva patrí zisk bronzových medailí na MS 1931 a 1947. Striedavo pôsobí v top divízii a nižších kategóriách.
Úpor
Úpor môže byť:
na Slovensku:
v Česku:
Saint-Jean-de-Luz (kantón)
Saint-Jean-de-Luz je francúzsky kantón v obvode Bayonne v departemente Pyrénées-Atlantiques v regióne Akvitánsko. Tvoria ho 4 obce.
Elzéar Abeille de Perrin
Elzéar Abeille de Perrin známy aj ako Elzéar Emmanuel Arène Abeille de Perrin (* 3. január 1843, Marseille, Francúzsko - † 9. október 1910, Marseille) bol francúzsky advokát a entomológ.
Životopis
Po štúdiu práv pracoval ako advokát v Marseille. Ako 20-ročný vstúpil do Francúzskej entomologickej spoločnosti (Société entomologique de France) a všetok voľný čas venoval štúdiu hmyzu. Zvlášť sa zaujímal o druhy hmyzu, žijúce v pyrenejských jaskyniach.
Jeho zbierka palearktických druhov hmyzu z radov chrobákov (Coleoptera), blanokrídlovcov (Hymenoptera), dvojkrídlovcov (Diptera) a rovnokrídlovcov (Orthoptera) je uložená v Muséum national d'histoire naturelle v Paríži.
Galgamácsa
Galgamácsa je obec v Maďarsku v Peštianskej župe v okrese Aszód.
Má rozlohu 4331 ha a žije tu 1985 obyvateľov (2007).
Pribeta
Pribeta (historicky, ) je obec na Slovensku v okrese Komárno.
Polohopis
Stred obce leží v nadmorskej výške v Podunajskej nížine. Severná rovinná časť chotára je na širokých terasách pokrytých piesčitými sprašami a viatymi pieskami. Preteká ňou Pribetský potok. Južná pahorkatinná časť leží na juhozápadnom výbežku Pohronskej pahorkatiny. Chotár je odlesnený, agátové lesíky sú len v pahorkatine. Na terasách má černozemné pôdy, v pahorkatine hnedozemné a mačinové. Klíma je teplá (priemerné teploty v januári nad 2°C, ročné zrážky pod 600 mm).
Občianska vybavenosť
Okrem reformovaného a rímskokatolíckeho kostola v obci stojí aj evanjelický kostol, moderná stavba z roku 1972 vybudovaná komunitou repatriovaných Slovákov.
Školstvo
Prvá škola v obci bola založená v 15. storočí. Podrobné údaje sa nezachovali. Vie sa len toľko, že rímskokatolícka cirkevná škola bola v roku 1775 len jednotriedna, v roku 1848 dvojtriedna a v roku 1878 trojtriedna. Škola v roku 1912 zhorela. Na miesto nej bola v roku 1906 na inom mieste postavená jednoposchodová školská budova. V roku 1927 pozostávala už zo 6 učební.
Reformovaná cirkevná škola sa spomína od roku 1640. Bola umiestnená v súkromnom dome. V roku 1860 postavili samostatnú školu, neskôr slúžila ako kantorský byt.
Zvyšovanie počtu tried si vynútilo postaviť novú školskú budovu v roku 1923. Táto mala 3 učebne. V roku 1914 bola v obci postavená i materská škola a na tej istej stavebnej parcele pri Hlavnej ulici v roku 1960 i dnešná základná škola. Na Kvetnej ulici dokončili stavbu v roku 1979. Dnes sú v obci dve školy. Jedna s vyučovacím jazykom slovenským a druhá s vyučovacím jazykom maďarským. Rovnako pod správu obce spadajú i dve materské škôlky rovnakého členenia.
Bitka pri Wogastisburgu
Poloha Wogastisburgu je v každom ohľade sporná. Mohlo ísť o akékoľvek hradisko od východného Nemecka, cez Rakúsko, Česko až po Slovensko, a mohol to byť dokonca len dočasný tábor. Podľa slovenského historika Matúša Kučeru išlo o Bratislavu, čo pomerne logicky lingvisticky vyvodil z koncovky -burg v názve Pressburg a Wogastisburg, ktorá označuje bývalé rímske pevnosti (vrátane Bratislavy) na Dunaji. Českí archeológovia zas s obľubou označujú niektoré z hradísk v západných Čechách ako Wogastisburg, no takáto lokalizácia vždy vychádza z predpokladu, že franské vojská tiahli do Samovej ríše takpovediac „priamou vzdušnou cestou“, čo však nikde nie je napísané a je dokonca skôr pravdepodobné, že tiahli tradičnou cestou pri Dunaji. Tento názor zdieľa aj Ján Steinhübel, ktorý Wogastisburg lokalizuje v polohe bývalého rímskeho tábora na sútoku Dunaja a Enže pri meste Enns.
Samo je v texte nazývaný „rex“ (kráľ), ale ním vytvorený útvar mal asi skôr charakter nadkmeňového zväzu. Samo „z rodu/národa franského“ (čo sa dá chápať aj len ako označenie štátnej príslušnosti, nie nevyhnutne etnika) si získal obrovskú prestíž počas bojov vzbúrených Slovanov s Avarmi pravdepodobne v oblasti dnešnej západnej Bratislavy (Devínska Nová Ves, Devín a pod.), čo dokazujú avarsko-slovanské nálezy v tejto oblasti. Avari od 6. storočia ovládali slovanské oblasti v dnešnom Maďarsku a okolí.
Zsigó (priezvisko)
Zsigó je maďarské priezvisko odvodené od maďarskej podoby mena Žigmund. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Hurbanove, Váhovciach (okres Galanta) a Zlatých Klasoch (okres Dunajská Streda).
Známi nositelia
Pozri v článku Zsigó.
Frazeologicky viazaný význam slova
Frazeologicky viazaný význam slova je podľa niektorých analogistikých frazeologických koncepcií je to význam slova, ktorý sa realizuje jeho výskytom v určitej konkrétnej frazéme. Napríklad v spojení zlatá mládež sa slovu zlatá pripisuje vlastný frazeologicky viazaný význam, ktorý je iný ako v spojeniach zlatá reťaz, zlatý prsteň a i. Niekedy sa rozlišuje implicitný a explicitný frazeologicky viazaný význam slova (Gvozdariov, l977). Implicitný frazeologicky viazaný význam sa pripisuje aj komponentom frazeologických zrastov a frazeologických celkov (napr. vo frazéme robiť z komára somára slovo komár označuje niečo bezvýznamné, malicherné, a slovo somár niečo podstatné, závažné). Explicitný frazeologicky viazaný význam majú slová ako komponenty frazeologických spojení, v ktorých sa spájajú so slovami v ich základnom význame (napr. v spojení rezať uši slovo rezať má význam „vyvolávať nepríjemný dojem, drážďiť“, porov. aj uvedené spojenie zlatá mládež). Už tieto príklady ukazujú, že ide skôr o sofistické a špekulatívne hľadanie nejakého samostatného sémantického statusu komponentov frazémy, čo možno považovať za neproduktívny prístup, pretože sa tu isté nesystematické implikácie vydávajú za regulárne vlastnosti.
Zsiga
Zsiga je priezvisko, pozri Zsiga (priezvisko), napr.:
Akoos
Akoos je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Thestra.
Podľa antického autora Theofila z Antiochie bol synom a následníkom argejského kráľa Thestra Akoos. O tomto mýtickom kráľovi Argu od iných antických autorov nie je zmienka. V zázname od Diodora Sicílskeho je nástupcom Thestia jeho syn Merops. Obaja antickí autori však v zhode uvádzajú ako nasledujúceho kráľa Argu Aristomida. Menoslov mýtických kráľov Argu, zaznamenaný od ich predka Hérakla, v zoznamoch Theofila z Antiochie a Diodora Sicílskeho (v zoznamoch je prvým kráľom Argu z rodu Heraklovcov Temenos):
NGC 1098
NGC 1098 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Santi Cazorla
Santiago Cazorla González (* 13. december 1984, Lugo de Llanera), známy aj pod menom Santi Cazorla, je španielsky futbalista hrajúci za klub Villarreal CF a za Španielske národné futbalové mužstvo.
Klubová
V prestupovom období 2008/2009 ako hráč Villarealu odmietol ponuku prestúpiť do Realu Madrid za sumu 16 miliónov eur. 4. apríla 2009 sa v zápase španielskej ligy proti Almerii zranil. V roku 2011 prestúpil do tímu Malaga za 14 miliónov eur.
Quai du Louvre
thumb|Quai du Louvre Quai du Louvre (Nábrežie Louvru) je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 1. obvode. Je pomenované podľa neďalekého kráľovského paláca Louvre. Nábrežie je súčasťou rýchlostnej komunikácie Voie Georges-Pompidou.
Poloha
Nábrežie leží na pravom brehu rieky Seiny oproti západnému cípu ostrova Cité. Začína na križovatke s ulicou Rue de la Monnaie pri moste Pont Neuf, kde nadväzuje na Quai de la Mégisserie, a končí na križovatke s ulicou Rue de l’Amiral-de-Coligny, odkiaľ pokračuje po prúde Quai François-Mitterrand.
Dejiny
Väčšia časť nábrežia medzi Rue de l'Amiral-de-Coligny a Quai des Tuileries bola v roku 2003 premenovaná na Quai François-Mitterrand, takže Quai du Louvre je dnes so svojimi 80 metrami najkratším nábrežím v Paríži.
Frazeologický zvrat
Frazeologický zvrat je
Wake Me Up!
„Wake Me Up“ je skladba švédskeho DJa Aviciiho v spolupráci s americkým soulovým spevákom Aloe Blaccom, ktorého vokály nie sú uvádzané. Skladba bola vydaná v júni 2013 ako prvý singel z Aviciiho albumu True, ktorý bol vydaný 17. septembra 2013.
Skladba dosiahla veľký komerčný úspech po celom svete a získala 1. miesto vo väčšine európskych rebríčkov. Časopisom Variance Magazine bol označená ako "hymna leta".
Zoznam skladieb
Remixes - EP
Mesnac
Mesnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Objective-C
Objective-C, niekedy nazývaný aj ObjC, Objective C alebo Obj-C, je objektovo orientovaný programovací jazyk. Základ vychádza z jazyka C, do ktorého bol pridaný systém zasielania správ z jazyka Smalltalk. Používa sa najmä na platformách Mac OS X a GNUstep. Programy písane v Objective-C možno skompilovať aj na systémoch kde beží gcc, ktoré obsahuje kompilátor Objective-C.
Zsigó
Zsigó je priezvisko, pozri Zsigó (priezvisko), napr.:
Gomba
Gomba je obec v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Monor.
Má rozlohu 3976 ha a žije tu 3017 obyvateľov (2007).
Talianske výtvarné umenie
Talianske výtvarné umenie je výtvarné umenie, ktoré sa vyvíjalo v jednotlivych oblastiach Apeninského polostrova v súlade s ich historickým, politickým a kultúrnym vyvojom.
V severnom Taliansku sa uplatňoval vplyv Francúzska a Nemecka. V strednom Taliansku sa uplatňoval vplyv antickej tradície. Na juhu a na Sicílii byzantské, islamské a francúzsko-normanské umelecké vplyvy.
Parsek
Parsek (skrátene pc) je jednotka dĺžky používaná v astronómii. Znamená "paralaxa jednej uhlovej sekundy".
Je založená na metóde trigonometrickej paralaxy, najstaršej a najbežnejšej metóde merania vzdialeností hviezd. Uhol protiľahlý tomu, ktorý zviera hviezda so stredným polomerom zemskej orbity okolo Slnka, sa nazýva paralaxa. Parsek je definovaný ako vzdialenosť od Zeme k hviezde, ktorá má paralaxu 1 sekundu. Inak, parsek je vzdialenosť, z ktorej sa dva objekty, vzdialené od seba 1 astronomickú jednotku, javia byť oddelené uhlom veľkosti 1 sekundy. Z toho dôvodu je hodnota paralaxy:
Astronómovia zvyčajne vyjadrujú vzdialenosti medzi objektmi v jednotkách parsekov namiesto svetelných rokov. Je to jednak z historických dôvodov a tiež preto, lebo sa tým vyhnú použitiu prevodných činiteľov, akým je napríklad astronomická jednotka, ktoré môžu výpočet skomplikovať. Prvé priame merania objektu na medzihviezdne vzdialenosti (išlo o hviezdu 61 Cygni), ktoré uskutočnil Friedrich Wilhelm Bessel v roku 1838, boli uskutočnené pomocou trigonometrie použitím šírky zemskej obežnej dráhy ako základu. Parsek prirodzene vychádza z tejto metódy, keďže vzdialenosť v parsekoch je jednoducho prevrátená hodnota uhlu paralaxy (v sekundách).
Hoci bol pojem parsek pravdepodobne použitý už predtým, prvýkrát sa o ňom zmieňuje astronomická publikácia z roku 1913, v ktorej Frank Watson Dyson vyjadril potrebu nájsť meno pre túto jednotku vzdialenosti. On sám navrhol názov astron, zatiaľ čo Carl Charier navrhol siriometer. Ujal sa až názov parsek, ktorý vymyslel Herbert Hall Turner.
Neexistuje hviezda, ktorej paralaxa je väčšia ako 1 sekunda. Hviezda najbližšie k Zemi s najväčšou odmeranou paralaxou je Proxima Centauri, ktorej paralaxa je 0,772 sekúnd, teda jej vzdialenosť je 1,295 parsekov, resp. 4,225 svetelných rokov od nás.
Meranie vzdialeností nebeských telies od Zeme je hlavným aspektom astrometrie, vedy, ktorá sa zaoberá meraním polôh nebeských telies.
Kvôli extrémne malému rozsahu paralaktických posunov, pozemské metódy merania paralaxy poskytujú spoľahlivé výsledky len pre vzdialenosti menšie ako 325 svetelných rokov, resp. 100 parsekov, čo zodpovedá paralaxe nie menšej ako 1/100 sekundy. Medzi rokmi 1989 a 1993 zmeral satelit Hipparcos, vypustený Európskou vesmírnou agentúrou (ESA) v roku 1989, paralaxy približne 100 000 hviezd s presnosťou 0,97 tisícin sekundy a získal presné merania až do vzdialenosti okolo 1 000 pc.
V roku 2004 mal byť spustený satelit FAME, ktorý vyrobila NASA, aby zmeral paralaxy približne 40 miliónov hviezd s dostatočnou presnosťou až do vzdialenosti 2 000 pc. NASA však tento projekt v januári 2002 prestala financovať.
Satelit GAIA, vyrobený Európskou vesmírnou agentúrou, má byť spustený s polovici roku 2012 a bude mať dostatočnú presnosť, aby zmeral hviezdne vzdialenosti až k stredu galaxie, ležiacemu 8 000 pc v súhvezdí Strelec.
Vzdialenosti v parsekoch
Jeden kiloparsek, skrátene kpc, je tisíc parsekov. Jeden megaparsek, skrátene Mpc, je milión parsekov.
Ako vypočítať hodnotu parseku
Súbor:Parsek.jpg
Na hornom obrázku S znamená Slnko a Z znamená Zem v jednom bode svojej obežnej dráhy. D je objekt vzdialený 1 parsek od Slnka. Podľa definície, veľkosť uhla pri vrchole D je 1 sekunda a vzdialenosť ZS je 1 astronomická jednotka. Z trigonometrie, vzdialenosť SD je
Jedna astronomická jednotka je približne rovná 1.49598×108 km, takže
Megaparsek
Megaparsek (Mpc) je astronomická jednotka vzdialenosti o veľkosti 1 000 000 pc.
Je to najpoužívanejšia jednotka v medzigalaktickej astronómii.
Saint-Jean-Pied-de-Port (kantón)
Saint-Jean-Pied-de-Port je francúzsky kantón v obvode Bayonne v departemente Pyrénées-Atlantiques v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 19 obcí.
Kamenistá dolina
Kamenistá dolina môže byť:
Frazeologický zrast
Frazeologický zrast i frazeologická zrastenina je v rámci sémantickej klasifikácie V. V. Vinogradova taký typ frazém, pri ktorom význam frazémy nijako nevyplýva z významov komponentov, nijako nie je nimi motivovaný. To znamená úplnú stratu motivovanosti komponentového zloženia, ktoré sa stalo bazou tejto frazémy. Príklady: mucha mu sadla na nos = nahneval sa, streliť capa = urobiť alebo povedať nejakú hlúposť, vytrieť niekomu kocúra - prekabátiť niekoho, otráviť červíka = upiť si nalačno (najmä zarána) kalíšok pálenky atď. Keďže sa takéto frazémy vyznačujú najväčšími sémantickými posunmi, bývajú často nepreložiteľné doslova, a preto sa niekedy pomenúvajú aj názvom idióm.
APL (programovací jazyk)
APL (skratka z A Programming Language, niekedy Array Processing Language) je programovací jazyk orientovaný na polia navrhnutý v roku 1962 Kennethom Iversonom počas jeho pôsobenia na Harvardovej univerzite.
NGC 1099
NGC 1099 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Indonézia
Indonézia, dlhý tvar Indonézska republika, je štát v juhovýchodnej Ázii a Oceánii tvorený 17 508 ostrovmi. S viac ako 230 miliónmi obyvateľov ide o štvrtý najľudnatejší štát sveta a takisto o štát s najväčším počtom obyvateľov hlásiacich sa k islamu. Štátnym zriadením krajiny je republika s voleným prezidentom a parlamentom. Hlavným mestom Indonézie je Jakarta. Na pevnine Indonézia hraničí s Papuou-Novou Guineou, Východným Timorom a Malajziou. Na mori susedí so Singapurom, Filipínami, Austráliou, Palau, Thajskom a indickým územím Andamany a Nikobary.
Indonézske súostrovie bolo významným obchodným centrom najmenej od 7. storočia, keď kráľovstvo Šrívidžaja obchodovalo s Čínou a Indiou. Miestni vládcovia postupne začali preberať indickú kultúru, náboženské a politické modely a hinduistické a budhistické kráľovstvá rozkvitali. Indonézska história bola ovplyvnená snahami cudzích mocností ovládnuť jej prírodné bohatstvo. Moslimskí obchodníci priniesli islam a európski kolonialisti spolu v čase zámorských objavov bojovali o ovládnutie obchodu s korením na Molukách. Po troch a pol storočiach holandskej nadvlády získala Indonézia po druhej svetovej vojne nezávislosť. Turbulentná moderná história krajiny bola ovplyvnená prírodnými katastrofami, korupciou, separatizmom, demokratizáciou a obdobiami prudkých ekonomických zmien.
Obyvateľstvo súostrovia patrí k mnohým etnickým, jazykovým a náboženským skupinám. V Indonézii došlo k vývoju zdieľanej identity definovanej spoločným jazykom, etnickou a náboženskou pluralitou vnútri väčšinovo moslimskej spoločnosti, umožnenú historickou skúsenosťou s kolonializmom a bojom proti nemu. Indonézske národné motto, „Bhinneka Tunggal Ika“ („Jednota v rozdielnosti“, doslova „Veľa, ale jeden“) vyjadruje rozdielnosť, ktorá je pre krajinu typická. Napriek veľkému počtu obyvateľov a vysokej hustote osídlenia sa v krajine nachádzajú obrovské oblasti divokej prírody s druhou najväčšou biodiverzitou na svete. Indonézia má veľké prírodné bohatstvo, ale napriek tomu je rozšíreným problémom chudoba. Aj napriek problémom s chudobou je Indonézia 19. najväčšou ekonomikou sveta a je preto jednou z krajín skupiny G-20. Je tiež členom Združenia národov juhovýchodnej Ázie a Ázijsko-pacifického hospodárskeho spoločenstva.
Etymológia
Názov Indonézia je odvodený od latinského slova Indus znamenajúceho „India“ a gréckeho slova nesos znamenajúceho „ostrov“. Meno bolo prvýkrát použité v 18. storočí, dlho pred vznikom nezávislej Indonézie. V roku 1850 navrhol anglický etnológ George Earl označenie Indunesianovia(Indunesians) a Malayunesiánovia(Malayunesians) pre obyvateľstvo „Indického súostrovia alebo Malajského súostrovia“. V tej istej publikácii Earlov študent James Richardson Logan použil termín Indonézia ako synonymum pre Indické súostrovie. Holandskí akademici venujúci sa východnej Ázii však termín neprebrali. Namiesto neho označovali oblasť ako Malajzijské súostrovie (Maleische Archipel), Holandskú Východnú Indiu (Nederlandsche Oost Indie), ľudovo tiež Indië, Východ (de Oost) a Insulinde.
Od roku 1900 sa termín Indonézia stal štandardom v akademickom prostredí mimo Holandska a Indonézske nacionalistické skupiny ho prevzali pre účely svojej politickej prezentácie. Adolf Bastian z Berlínskej univerzity spopularizoval označenie svojou knihou Indonesien oder die Inseln des Malayischen Archipels, 1884-1894. Prvým holandským akademikom, ktorý termín Indonézia použil, bol Suwardi Suryaningrat (Ki Hajar Dewantara) keď v roku 1913 otvoril tlačovú agentúru pomenovanú Indonesisch Pers-bureau.
Dejiny
thumb|Loď vyrezaná v [[Borobudure]] Fosílne pozostatky Homo erectus, niekedy nazývaného človek Jávsky, naznačujú, že Indonézske súostrovie bolo osídlené pred dvoma až pol miliónom rokov.
Austronézania, ktorí v súčasnosti tvoria väčšinu populácie, migrovali do juhovýchodnej Ázie z Taiwanu. Do Indonézie dorazili okolo roku 2000 pred Kr. a s rozširovaním po súostroví začali vytláčať domorodé melanézske obyvateľstvo do oblastí na východe. Vďaka ideálnym podmienkam pre poľnohospodárstvo a zvládnutí pestovanie ryže okolo roku 800 pred Kr. sa mohli rozvíjať dediny a mestá, ktoré nakoniec dali základ prvým kráľovstvám existujúcim asi od roku 100 pred Kr. Vďaka strategickému umiestneniu Indonézie rástol obchod medzi ostrovmi, ale aj medzinárodný obchod. Obchodné spojenie s Indiou a Čínou bolo nadviazané niekoľko storočí pred Kr. Odvtedy hral obchod v indonézskej histórii zásadnú úlohu.
Od 7. storočia po Kr. existovalo a prosperovalo mocné kráľovstvo Šrívidžaja, ktoré bolo ovplyvnené budhizmom a hinduizmom, ktoré do neho boli prinesené vďaka intenzívnym obchodným vzťahom s okolím. Medzi ôsmym a desiatym storočím na Jáve prosperovali a následne upadli dve mocné poľnohospodárske dynastie, budhistická Sailendra a hinduistická Mataram. Obe vybudovali okázalé náboženské pamiatky, Sailendra vybudovala Borobudur a Mataram za sebou zanechala Prambanan. V 13. storočí vzniklo na východe Jávy hinduistické kráľovstvo Majapahit a za vlády panovníka Gajah Mady sa jeho vplyv rozšíril do väčšiny Indonézie. Toto obdobie je niekedy označované za „zlatú éru“ indonézskych dejín. thumb|left|[[Muškátový oriešok, v minulosti jedna z najcennejších indonézskych komodít.]] Hoci moslimskí obchodníci prvýkrát navštívili juhovýchodnú Áziu v období raného islamu, prvé doklady o islamizácii obyvateľstva siahajú až do 13. storočia na sever Sumatry. Ďalšie indonézske oblasti začali postupne preberať islam, ktorý sa do konca 16. storočia stal dominantným náboženstvom na Jáve a Sumatre. Vo väčšine prípadov sa islam zmiešal s existujúcou kultúrou, čím vznikla dominantná forma indonézskeho islamu. Prví Európania pristáli v Indonézii v roku 1512, keď sa portugalskí obchodníci, ktorých viedol Francisco Serrão, pokúsili ovládnuť zdroje muškátového orieška, klinčekov a kubéby na Molukách. Britskí a holandskí obchodníci ich čoskoro nasledovali. V roku 1602 vznikla Nizozemská východoindická spoločnosť a stala sa dominantnou európskou silou. Zanikla po bankrote v roku 1800 a holandská vláda vyhlásila Holandskú Východnú Indiu za svoju kolóniu.
Po väčšinu koloniálneho obdobia bola holandská kontrola súostrovia okrem pobrežných pevností minimálna. Až na začiatku 20. storočia sa holandský vplyv rozšíril po celom území dnešnej Indonézie. Holandskú vládu ukončila Druhá svetová vojna a japonská invázia a následná okupácia Indonézie, ktoré podnietili k aktivite predtým potlačované hnutia za nezávislosť. Dva dni po japonskej kapitulácii v auguste 1945 vyhlásil Sukarno, vplyvný nacionalistický líder, nezávislosť Indonézie a bol menovaný za jej prezidenta. Holandsko sa pokúsilo opätovne získať kontrolu nad Indonéziou a ozbrojený a diplomatický boj skončil v decembri 1949, keď Holandsko pod medzinárodným tlakom uznalo indonézsku nezávislosť. thumb|[[Sukarno, prvý indonézsky prezident]] Sukarno posunul krajinu od demokracie k autoritárskej vláde a udržoval sa pri moci balansovaním medzi opozíciou tvorenou armádnymi zložkami a Komunistickou stranou Indonézie. Pokus o puč 30. septembra 1965 bol potlačený armádou, ktorá rozpútala násilnú protikomunistickú kampaň. Tá si vyžiadala medzi 500 tisícmi až miliónom obetí a viedla k rozprášeniu komunistickej strany. Veliteľ armády, generál Suharto, vytlačil politicky oslabeného Sukarna a v marci 1968 bol vymenovaný za prezidenta. Jeho vláda „Nového poriadku“ bola podporovaná Spojenými štátmi a otvorila Indonéziu zahraničným investíciám, ktoré boli hlavným dôvodom troch desaťročí nepretržitého ekonomického rastu. Autoritárska vláda „Nového poriadku“ bola však obviňovaná z korupcie a potláčania opozície.
V rokoch 1997 a 1998 bola krajina zasiahnutá Ázijskou finančnou krízou, ktorá viedla k prepadu popularity vlády a masívnym protestom. Suharto 21. mája 1998 rezignoval. V roku 1999 sa od Indonézie po 25 rokov trvajúcej okupácii spojenej s represiou miestneho obyvateľstva, ktorá bola medzinárodným spoločenstvom odsudzovaná ako brutálna, odtrhol Východný Timor. Demokratický proces po Suhartovej rezignácii obsahoval napríklad program vedúci k väčšej autonómii regiónov. V roku 2004 sa konali prvé priame prezidentské voľby. Politická a ekonomická nestabilita, sociálne napätie, korupcia a terorizmus však demokratizáciu spomaľujú. Hoci vzťahy medzi rôznymi náboženskými a etnickými skupinami sú väčšinou dobré, v niektorých oblastiach zostáva násilie významným problémom. Politická dohoda o ukončení konfliktu na Acehu bola dosiahnutá v roku 2005.
Politika a vláda
thumb|Zasadnutie indonézskeho parlamentu. Indonézia je republika s prezidentským systémom. Keďže ide o unitárny štát, politickú moc drží centrálna vláda. Po Suhartovej rezignácii v roku 1998 prešli ústavné inštitúcie významnou transformáciou. Štyri dodatky k ústave z roku 1945 transformovali postavenie zákonodarnej, výkonnej i súdnej moci. Prezident je hlavou štátu, stojí na čele ozbrojených zložiek, vedie domácu vládu a formuluje domácu a zahraničnú politiku. Vymenováva radu ministrov, ktorí nemusia byť zvolenými členmi zákonodarných orgánov. Vo voľbách konaných v roku 2004 volili ľudia prezidenta a viceprezidenta prvýkrát priamo. Prezident môže byť zvolený najviac na dve päťročné funkčné obdobia.
Najvyšším zákonodarným orgánom je Ľudové konzultatívne zhromaždenie. Jeho hlavnou úlohou je podpora a dopĺňanie ústavy, inaugurácia prezidenta a formalizácia štátnej politiky. Má tiež právo odvolať prezidenta. Tvoria ho dve komory, Ľudová reprezentatívna rada s 560 členmi a Regionálna reprezentatívna rada s 132 členmi. Ľudová reprezentatívna rada schvaľuje zákony a kontroluje exekutívu. Je volená občanmi na základe systému pomerného zastúpenia. Reformy z roku 1998 výrazne posilnili jej postavenie v politickom systéme Indonézie. Regionálna reprezentatívna rada je novou komorou zriadenou za účelom riešenia regionálnych tém.
Súkromnoprávne spory sú riešené pred štátnymi súdmi a odvolanie pred Vrchným súdom. Najvyššie postaveným indonézskym súdom je Najvyšší súd, ktorý rozhoduje o odvolacích sťažnostiach voči rozsudkom Vrchného súdu. Ďalšími súdnymi orgánmi sú Obchodný súd zaoberajúci sa bankrotami a insolventnosťou, Štátny správny súd riešiaci správne spory namierené voči fungovaniu verejnej moci a Ústavný súd rozhodujúci o ústavnosti a zákonnosti zákonov, volieb, rozpustení politických strán a právomociach štátnych orgánov. Náboženský súd rozhoduje niektoré veci týkajúce sa náboženstva.
Armáda a zahraničná politika
thumb|Československý prezident [[Antonín Novotný pri stretnutí so Sukarnom, prvým prezidentom nezávislej Indonézie]] V porovnaní so Sukarnovým anti-imperialistickým postojom voči západným vládam a roztržkám s Malajziou bola indonézska zahraničná politika za Suhartovej vlády „Nového poriadku“ založená na ekonomickej a politickej spolupráci s vyspelými západnými štátmi. Indonézia udržiava blízke vzťahy so svojimi susedmi v Ázii, je zakladajúcim členom ASEANu, Hnutia nezúčastnených krajín, Organizácie islamskej konferencie a východoázijského summitu. V roku 1990 krajina obnovila diplomatické styky s Čínou, ktoré boli prerušené v dôsledkov anti-komunistických čistiek krátko po Suhartovom nástupe do funkcie. Od roku 1950 je Indonézia členom OSN. Je signatárom dohody o zóne voľného obchodu SEAN, členom Cairnskej skupiny, WTO a do roku 2008 bola členom OPECu, ale jej členstvo zaniklo tým, že prestala byť čistým vývozcom ropy. Od roku 1966 bola Indonézia príjemcom humanitárnej a rozvojovej pomoci, predovšetkým od Spojených štátov, Japonska, Austrálie a západnej Európy.
Indonézska vláda vyhlasuje, že sa snaží odhaliť a potrestať páchateľov teroristických útokov spájaných s al-Káidou a radikálnym islamizmom. Najhorší teroristický útok prežila Indonézia v roku 2002, keď pri explózii na ostrove Bali zahynulo 202 osôb, z ktorých 164 boli zahraniční turisti. Útok a následné varovanie pred cestami do Indonézie vážne poškodili turistický sektor v krajine a odradili množstvo zahraničných investorov.
Indonézske ozbrojené sily (300 tis. mužov) tvorí pozemná armáda, námorníctvo a letectvo. Pozemné sily majú asi 233 tis. mužov v aktívnej službe. Na obranu boli v roku 2006 vydané 4 % HDP, pričom časť zdrojov získavajú ozbrojené sily na základe vlastných podnikateľských aktivít a nadácií. Armáda podniká v ťažbe dreva a tiež vyberá poplatky od spoločností ťažiacich ropu, zemný plyn a minerály. Takto získané financie nie sú súčasťou rozpočtu schváleného parlamentom a legislatíva nemá možnosť ovplyvniť ich využitie. Dôsledkom reforiem z roku 1998 bolo tiež odstránenie formálneho zastúpenia ozbrojených zložiek v parlamente, ktoré si však v krajine naďalej udržiavajú významný neformálny vplyv.
Separatistické hnutie v provinciách Aceh a Papua viedlo k ozbrojeným konfliktom s centrálnou vládou a vzájomnému obviňovaniu sa z brutality a porušovania ľudských práv. S Hnutím za slobodný Aceh bola v roku 2005, po tridsaťročnom guerillovom konflikte, podpísaná dohoda o pokoji zbraní. Na Papue prebieha, hoci nedokonalá, implementácia zákonov vedúcich k regionálnej autonómii a po nástupe prezidenta Susila Bambanga Judhojona došlo k poklesu intenzity konfliktu a porušovania ľudských práv.
Indonézia udržiava diplomatické styky so Slovenskom a má v Bratislave veľvyslanectvo. Slovensko prevádzkuje veľvyslanectvo v Jakarte.
Administratívne členenie
Provincia Aceh, Jakarta, Yogyakarta, Papua a Západná Papua disponujú širšími legislatívnymi právomocami a vyššou mierou autonómie na centrálnej vláde ako ostatné provincie. Vláda na Acehu disponuje napríklad právom vytvoriť vlastný právny poriadok a v roku 2003 zaviedla nový, založený na islamskom práve šaría. Yogyakarta získala špeciálny status ako formu uznania za svoju vodcovskú úlohu v podpore indonézskych republikánov počas Indonézskej revolúcie. Papua, predtým označovaná ako Irian Jaya, dostala špeciálny štatút v roku 2001. Zvláštnym územím je i hlavné mesto Jakarta. Hoci ide o mesto, je spravované veľmi podobne ako ostatné indonézske provincie. Napríklad má guvernéra (namiesto starostu) a jej obvody majú vlastnú administratívu podobne ako kraje.
Východný Timor bol indonézskou provinciou od roku 1975, kedy bol pripojený vojenskou inváziou, až kým Indonézia uznala jeho suverenitu v roku 1999 po rokoch tvrdých bojov proti východotimorským bojovníkom a po terore indonézskych vojakov voči východotimorským civilistom. Nasledovalo obdobie dočasnej správy Spojenými národmi a v roku 2002 sa Východný Timor konečne stal nezávislým štátom.
Indonézske provincie a ich hlavné mestá
Geografický celok † označuje provinciu so špeciálnym statusom
Sumatra Jáva Malé Sundy Kalimantan Celebes (Sulawesi) Moluky Západná Papua
Životné prostredie
Početná populácia a rýchla industrializácia sú v súčasnosti hrozbami pre životné prostredie, ktorého ochrana však nie je vinou chudoby a nedostatku zdrojov hlavnou prioritou vlády. Aktuálnymi environmentálnymi problémami sú napríklad rozsiahle odlesňovanie a s ním súvisiace lesné požiare vytvárajúce smog nad západnou Indonéziou, Malajziou a Singapurom. Ďalej tiež nadužívaniu morských zdrojov a problémy spojené s rýchlou urbanizáciou, ako je znečistenie ovzdušia, dopravné zápchy, prebytok odpadu a nedostatok kvalitnej vody. Indonézia je vinou odlesňovania a ničenia rašelinísk tretím najväčším producentom skleníkových plynov na svete. Vinou ničenia domovského prostredia cicavcov bolo Medzinárodným zväzom pre ochranu prírody 140 druhov označených za ohrozené a 15, medzi nimi aj orangutan sumatriansky, za kriticky ohrozené.
Ekonomika
thumb|Využitie [[Byvol domáci|byvolov domácich v poľnohospodárstve.]] Indonézia je najväčšou ekonomikou juhovýchodnej Ázie a tiež členom skupiny dvadsiatich najväčších svetových ekonomík G-20. Odhadovaný HDP bol v roku 2007 408 mld USD (1038 mld USD podľa parity kúpnej sily), v prepočte na jedného obyvateľa teda 1812 USD (4616 USD podľa parity kúpnej sily). Sektor služieb vytvára 45,3 %, priemysel 40,7 % a poľnohospodárstvo 14 % HDP (2005). V poľnohospodárstve však pracuje 44,3 % obyvateľstva, t. j. asi 95 miliónov osôb. V službách pracuje 36,9 % obyvateľov a v priemysle 18,8 %. Hlavnými priemyselnými sektormi sú ťažba ropy a zemného plynu, výroba látok a odevov a ťažba. Najvýznamnejšími poľnohospodárskymi produktami sú palmový olej, ryža, čaj, káva, korenie a guma.
Hlavnými exportnými trhmi sú Japonsko (22,3 %), Spojené štáty (13,9 %), Čína (9,1 %) a Singapur (8,9 %). Najväčšími importnými partnermi Indonézie sú Japonsko (18 %), Čína (16,1 %) a Singapur (12,8 %). V roku 2005 vytvorila Indonézia obchodný prebytok, pretože hodnota exportu dosiahla 83,64 mld USD a hodnota importu 62,02 mld USD. Krajina je bohatá na prírodné zdroje, napríklad ropu, zemný plyn, cín, meď a zlato. Hlavnými importnými produktami sú strojárske výrobky, chemikálie, palivá a potraviny. thumb|left| Jakarta, hlavné mesto Indonézie. V 60. rokoch 20. storočia sa ekonomika kvôli politickej nestabilite, neefektívnej vláde a ekonomickému nacionalizmu dostala do vážnej krízy, ktorá viedla k rozšíreniu chudoby a hladomorom. Po páde prezidenta Sukarna vykonala Suhartova vláda "Nového poriadku" ekonomické reformy, ktorými znížila mieru inflácie, stabilizovala menu a zahraničný dlh a prilákala zahraničnú pomoc a investície. Indonézia bola jediným členom OPEC v regióne a vďaka rastúcim cenám ropy v 70. rokoch sa zvýšili príjmy štátneho rozpočtu, ktoré prispeli k ekonomickému rastu krajiny. Ekonomické reformy na konci 80. rokoch prilákali ďalších investorov, predovšetkým do rozvíjajúceho sa priemyselného sektora zameraného na export. Medzi rokmi 1989 a 1997 rástla indonézska ekonomika každoročne v priemere o 7 %.
Krajina bola ťažko zasiahnutá ázijskou finančnou krízou v rokoch 1997-8. Cena amerického dolára sa vzhľadom k rupii zvýšila z 2600 Rp na 14000 Rp a ekonomika sa prepadla o 13,7 %. Odvtedy rupia posilnila na hodnotu medzi 8 a 10 tisícmi za USD. Politická nestabilita, pomalé ekonomické reformy a korupcia na všetkých úrovniach však spomalila ekonomickú obnovu. Transparency International umiestnila v roku 2007 Indonéziu na 143. miesto zo 180 krajín podľa indexu vnímania korupcie. Rast HDP napriek tomu v rokoch 2004 a 2005 presiahol 5 %. Napriek rastu nedošlo k zníženiu miery nezamestnanosti a rastúce ceny energií a ryže pri stabilných platoch naopak viedli k rozšíreniu chudoby. V roku 2006 žilo v chudobe definovanej denným príjmom domácnosti 1,55 USD asi 17,8 % obyvateľov krajiny. Viac ako polovica obyvateľov zarábala v roku 2006 menej než 2 USD denne. V roku 2008 predstavovala miera nezamestnanosti 8,46 %.
Demografia
Podľa sčítania ľudu z roku 2000 mala Indonézia 206 miliónov obyvateľov a v roku 2006 odhadoval štatistický úrad počet obyvateľov na 222 miliónov. Populácia Jávy, najľudnatejšieho ostrova sveta, predstavuje približne 130 miliónov ľudí. Napriek plánom na kontrolu rodičovstva zavedených v 60. rokoch sa očakáva nárast populácie na 254 miliónov v roku 2020 a na 288 miliónov v roku 2050.
Predkovia väčšiny Indonézanov boli Austronézania hovoriaci jazykom so základom v proto austronézančine, ktorá pochádza pravdepodobne z Taiwanu. Ďalšiu veľkú skupinu obyvateľov tvoria Melanézania žijúci vo východnej časti krajiny. Indonézia je domovom asi 300 domorodých etník používajúcich 742 jazykov a dialektov. Najväčšou etnickou skupinou sú Jávanci, ktorí tvoria 42 % obyvateľstva a sú dominantnou kultúrnou a politickou silou v krajine. Sundanci, etnickí Malajci a Madurijci sú najväčšími nejávanskými etnickými skupinami. Napriek rozdielom zdieľajú príslušníci etnických skupín indonézsku identitu. Vzájomné vzťahy sú väčšinou umiernené, ale niektoré národnostné a náboženské spory viedli k násilným konfliktom. Veľmi vplyvná čínska menšina tvorí asi 1 % obyvateľov. Veľkú časť ekonomiky kontrolujú práve Číňania, čo viedlo k závisti až protičínskemu násiliu.
Úradný jazyk, indonézština, je vyučovaný na všetkých školách a hovorí ním takmer každý Indonézan. Oficiálny jazyk sa používa v médiách, obchode, politike a v akademickom prostredí. Indonézsky jazyk vychádza z jazyka používaného predtým v oblasti ako lingua franca a je teda príbuzný s malajčinou, ktorá je oficiálnym jazykom v Malajzii, Bruneji a Singapure. Indonézštinu prvýkrát presadzovali nacionalisti v 20. rokoch a po vyhlásení nezávislosti v roku 1945 bola vyhlásená za oficiálny jazyk. Väčšina Indonézanov hovorí jedným zo stoviek miestnych dialektov, často ako svojím materinským jazykom. Najrozšírenejším dialektom je jávčina, ktorou hovorí najpočetnejšia etnická skupina v krajine. Na druhej strane sa v indonézskej časti Novej Guiney s asi 2,7 miliónmi obyvateľov používa viac ako 270 domorodých papuánskych a austronézskych jazykov. Značná časť obyvateľov narodených pred vyhlásením nezávislosti hovorí tiež čiastočne po holandsky.
Kultúra
thumb|Tieňové divadlo [[wayang kulit z pohľadu diváka.]] Indonézska spoločnosť je tvorená asi 300 etnickými skupinami, ktorých kultúra bola po stáročia ovplyvňovaná indickou, arabskou, čínsku, malajskou a európskou kultúrou. Tradičné jávske a balijské tance obsahujú prvky hinduistickej kultúry a mytológie, rovnako ako predstavenie wayang kulit (tieňové bábky). Štýl výroby textílií ako batik, ikat a songket sa medzi regiónmi líši.
Šport je v Indonézii orientovaný predovšetkým na mužov a medzi fanúšikmi je bežné nelegálne stávkovanie. Najpopulárnejšími športmi sú bedminton a futbal. Indonézske tímy vyhrali Thomas Cup trinásťkrát z dvadsiatich piatich majstrovstiev konaných od roku 1949. Indonézski bedmintonisti boli úspešní aj na Olympijských hrách, do ktorých programu bol tento šport zaradený v roku 1992. Ženský tím vyhral Uber Cup, ženský ekvivalent Thomas Cupu, v rokoch 1994 a 1996. Najvyššia indonézska futbalová súťaž sa volá Liga Indonesia. Tradičnými športmi sú sepak takraw a býčie preteky na Madure. V oblastiach s dlhou históriou kmeňových bojov sú populárne simulácie bojov ako caci na Florese a pasola na Sumbe. Pencak Silat je indonézske bojové umenie. thumb|Tradičné indonézske pokrmy Soto Ayami (kuracia polievka), sate kerang (kebab z mäkkýšov), telor pindang (varené vajcia), perkedel (lievanec), a es teh manis (sladký ľadový čaj). Indonézska kuchyňa sa medzi regiónmi líši, ale je všeobecne založená na čínskych, európskych, stredovýchodných a indických postupoch. Hlavnou zložkou potravy je ryža, ktorá je servírovaná spoločne s mäsom a zeleninou. Podstatnými prísadami sú koreniny (hlavne chilli), kokosové mlieko, ryby a hydina.
Tradičnými indonézskymi hudobnými štýlmi sú gamelan a keroncong. Dangdut je v súčasnosti populárny žáner založený na arabskej, indickej a malajzijskej ľudovej hudbe. Filmový priemysel sa dostal na vrchol v priebehu 80. rokov, keď indonézskym kinám dominovali domáce filmy, ale v 90. rokoch ich produkcia klesla. Medzi rokmi 2000 a 2005 počet vyprodukovaných filmov opäť postupne rástol.
Najstaršou zachovanou literárne pamiatkou je niekoľko spisov v sanskrite z približne 5. storočia po Kr. Významnými postavami modernej indonézskej literatúry sú holandský autor Multatuli kritizujúci správanie kolonizátorov voči domorodému obyvateľstvu, Sumatrania Muhammad Yamin a Hamka, významní nacionalistickí spisovatelia a politici predindustriálnej éry a proletársky autor Pramoedya Ananta Toer, najslávnejší indonézsky románopisec. Mnoho etnických skupín má silne zakorenené tradície ústneho odovzdávania príbehov a myšlienok, čo im pomáha definovať aj ochrániť ich kultúru.
Sloboda médií sa zväčšuje od konca Suhartovej éry, kedy ministerstvo informácií monitorovalo a kontrolovalo domáce médiá a cenzurovala zahraničné. Na televíznom trhu pôsobí desať celoštátnych komerčných staníc. Vedľa nich existuje verejná stanica TVRI a lokálne televízne stanice. Prístup k internetu malo v roku 2009 asi 30 miliónov obyvateľov, čo predstavuje približne 12,5 % populácie.
Nikolaj Michajlovič Kropačov
Nikolaj Michajlovič Kropačov (* 8. február 1959, Petrohrad, Ruská SSR, Sovietsky zväz) je ruský právnik, od roku 2008 rektor Petrohradskej štátnej univerzity.
Od roku 1985 odborný asistent katedry trestného práva na Leningradskej štátnej univerzite, v roku 1993 získal akademický titul docenta na katedre trestného práva. Za profesora bol vymenovaný v roku 2001.
Je členom predstavenstva ruského zväzu rektorov, členom predstavenstva Združenia advokátov Ruska a laureát ocenenia "Právnik roka" v roku 2010.
Utilitarizmus
Utilitarizmus- prelom 19.str.- je etická teória, ktorá pokladá za úplné kritérium mravnosti konania jeho užitočnosť. Zakladateľ utilitarizmu Bentham vymedzil jeho základný princíp ako zabezpečenie čo najväčšieho šťastia pre čo najväčší počet ľudí uspokojením ich osobných záujmov. Mravnosť statku možno matematicky vyčísliť ako bilanciu blaha a utrpenia, ktoré sú dôsledkom konania. J. S. Mill zaviedol do utilitarizmu princíp kvalitatívneho hodnotenia blaha, požiadavku uprednostňovať duševný pôžitok pred telesným.
Rôzne druhy utilitarizmu vznikajú v závislosti od toho, či sa pri formulácii kritéria užitočnosti zameriavajú na úžitok pre daný subjekt, pre iných alebo pre spoločnosť ako celok.
Utilitarizmus býva i základom chápania funkcií štátu a práva.