cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Železničná stanica Podhájska
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné a 1 manipulačná koľaj. Obsluhujú ju dva nástupištia. Je nesamostatná stanica, pridelená k železničnej stanici v Úľanoch nad Žitavou. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Kéfisodotos Starší
náhľad|Eiréné s malým Plutom, rímska kópia pôvodného Kéfisodotovho diela z okolo roku [[374 pred Kr., Glyptotéka, Mníchov ]] Kéfisodotos bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Aténsky sochár Kéfisodotos bol žiakom svojho otca Praxitela, ktorý spolu s Feidiom pracoval na Akropole. Antika si ho cenila ako vynikajúceho umelca. Vyzdvihovala najmä jeho sochu Atény v Pireu, súsošie Múz a výzdobu jedného z Diových oltárov. Starovekého cestovateľa Pausania upútalo v Tébach súsošie bohyne Tychy a malého Pluta, ktoré porovnával s podobným Kéfisodotovým dielom: „''Vložiť Pluta do rúk Tychy (Náhody) ako matky alebo opatrovateľky považujem za múdry nápad, rovnako vhodný, ako ho spodobňuje Kéfisodotos. Tento muž vytvoril Aténčanom sochu Eirény, držiacu na rukách Pluta.''“
Súsošie Eirény a Pluta (zosobnenie Mieru, prinášajúceho Hojnosť) je jediné zachovalé dielo (v kópii), ktoré sa mu môže s istotou pripísať. Vytvoril ho na pamiatku mieru medzi Aténami a Spartou roku 374 pred Kr., a bezpochyby vyjadrovalo nádej na šťastnejšie časy. Socha sa zachovala v mnohých kópiách. Originál sa nachádzal na agore v Aténach.
V tomto majstrovskom diele poznať typickú grécku (aténsku) sochársku školu 4. storočia pred Kr., ako je dokonalé stvárňovanie drapérie i grandiózna technika, zachycujúca tie najjemnejšie detaily, ale v porovnaní s inými prácami badať v ňom už nový prvok, a to nežný materinský výraz bohyne, hladkajúci pohľadom malého Pluta, ktorého drží na rukách.
Ozajstnú umeleckú revolúciu do aténskej sochárskej školy po veľkých majstroch druhej generácie (po Feidiovi) však priniesol jeho syn, ktorý sa po starom otcovi volal Praxiteles.
Monpazier (obec)
Monpazier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Épénancourt
Épénancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
André Scala
Život
Študoval filozofiu v Experimentálnom univerzitnom centre vo Vincennes (Centre universitaire experimentálne de Vincennes). Vyučuje filozofiu, má titul agrégé (pedagogický titul oprávňujúci vyučovať na stredných a vysokých školách). Na L’école d’Art intercommunale v Digne-les-Bains (IDBL) prednášal filozofiu umenia.
Uhorské kniežatstvo
Uhorské kniežatstvo      je najstaršie doložený uhorský štát v stredoveku, ktorý bol založený niekedy medzi rokmi 895 a 896 ako kmeňový zväz zjednocujúci pôvodne kočovný ľud Maďarov, ktorí postupne prešli z polokočovného spôsobu života na usadlý život. Na jeho čele nestál samotný knieža, ale vo forme diarchie sa o moc delili dvaja muži, t. j. kende či kündü (t. j. sakrálny kráľ či knieža) a gyula (vojvodca). Kto z nich disponoval väčšou mocou alebo dôležitejším postavením, je predmetom dohadov. Isté je len to, že vládnuci titul (podľa niektorých prameňov knieža alebo dokonca chán) bol zrejme prevzatý od Chazarov, od titulu kagana. V priebehu 10. storočia sú pôvodné pohanské náboženstvá nahradené kresťanstvom a maďarská kmeňová konfederácia sa postupne mení a konsoliduje v kresťanské kráľovstvo. Tým sa de iure stáva v roku 1000 alebo 1001, keď sa knieža Vajk, pokrstený už ako Štefan, dáva korunovať za uhorského kráľa Štefana I.
Dejiny
Vznik Uhorska je spojený s príchodom Maďarov do Panónie a Podunajska. Kočovné kmene prišli do tejto oblasti pod vedením Arpáda, ktorého si sedem maďarských vojvodov v roku 890 zvolilo za svojho panovníka.
Vláda Arpáda
náhled|upright=0.6|vlevo|Arpádova busta v Arpádovom parku v [[Maďarsko|Maďarsku]]
Maďarské kočovné kmene našli v nových sídlach vyspelejšiu kultúru roľníkov pod ochranou Veľkej Moravy a viedli výbojné vojny proti susedom. V roku 896 sa Arpád stal vládcom kmeňov a pod jeho velením bolo azda v roku 902 alebo 903 porazené vojsko Veľkej Moravy. V roku 906 však bol porazený bavorskými vojskami a veľkomoravským kniežaťom Mojmírom II. Posilnenia svojej pozície sa Arpád dočkal vďaka Frankom, ktorí pozvali na rokovania a zabili maďarských veľmožov. Arpád viedol vojnu proti Bavorom, ktorých v roku 907 poráža pri Brezalauspurcu (dnešná Bratislava). Pretože sa nezachovali pramene o zapojení vojsk Veľkej Moravy, s rokom 907 je už spojený rozpad Veľkej Moravy a slovanské kniežatá sa podriaďujú vo výbojných bitkách Maďarom. Nastáva usídľovanie Maďarov v Podunajskej nížine a preberanie kultúry a spôsobov obrábania pôdy od vyspelejších slovanských susedov.
Arpádovi následníci
Arpádovi následníci pokračujú vo výbojoch, ktoré smerom na západ zastavuje až bitka pri Lechu v roku 955. Maďari následne prechádzajú k usadlému spôsobu života a Arpádovci pomaly upevňujú po vzore európskych mocností svoju zvrchovanú moc a pevne sa ujímajú vlády. Prijímajú kresťanstvo za svoje náboženstvo a od čias prvého uhorského kráľa Štefana I. ho tiež horlivo šíria po celej krajine. Pôvodné prevažne slovanské obyvateľstvo bolo nútené asimilovať a prijať nadvládu uhorského kráľa. Ako na juhu v oblasti Blatnohradu a Panónie na západe, tak aj na severe v oblasti Nitrianskeho kniežatstva prevzali od miestnych obyvateľov časť poľnohospodárstva, remeslá a zo začiatku aj spôsob štátnej správy.
Elizabeth Debicki
Elizabeth Debicki (* 24. august 1990, Paríž, Francúzsko) je austrálska herečka poľského pôvodu. Je známa z televízneho seriálu The Crown (2016 - 2022), kde stvárnila Princeznú Dianu.
Detstvo a mladosť
Elizabeth Debicki sa narodila 24. augusta 1990 v Paríži poľskému otcovi a austrálskej matke írskeho pôvodu. Jej rodičia boli obaja baletný tanečníci, ktorí sa stretli, keď spolu vystupovali na prehliadke. Keď mala päť rokov, rodina sa presťahovala do Glen Waverley v Austrálii v Melbourne. Je najstaršia z troch detí, má mladšiu sestru a brata.
Kariéra
Debutovala v austrálskom filme Bláznivá jazda z roku 2011. Režiséra Baza Luhrmanna, zaujal jej herecký výkon natoľko, že ju obsadila do filmu Veľký Gatsby, po boku Leonarda DiCapria, Carey Mulligan a Tobeyho Maguireho. Film mal premiéru roku 2013. Jej herecký výkon vo filme, bol uznaný filmovými kritikmi a získala cenu AACTA za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe.
Od júna do júla 2013 hrala spoločne s Cate Blanchett a Isabelle Huppert v divadelnej inscenácii The Maids, od Jeana Geneta. Za svoj herecký výkon, získala cenu, Najlepší nováčik na scéne Sydney Theatre Awards.
V roku 2016 hrala jednu z vedľajších úloh v televíznom seriály Nočný recepčný a spoločne s Michelle Rodriguez a Violou Davis, si zahrala v dráme Vdovy, z roku 2018. Vo filmoch Strážcovia Galaxie 2 (2017) a Strážcovia Galaxie 3 (2023), stvárnila rolu Ayeshy, ktorá je zlatá najvyššia kňažka a vodkyňa rasy Sovereign.
V roku 2020 hrala v akčnom filme Tenet a v roku 2022 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho filmu The Crown, kde stvárnila Princeznú Dianu. V predchádzajúcich častiach televízneho seriálu, rolu Princeznej Diany, stvránila Emma Corrin a Debicki ju nahradila. Herecký výkon Debicki v televíznom seriály, bol pozitívne prijatý a v roku 2023, získala nomináciu na Zlatý glóbus.
Eppeville
Eppeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Monplaisant
Monplaisant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Eppeville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Monplaisant
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sault Ste. Marie
'''Sault Ste. Marie''' môže byť:
Rumpelmayer
Rumpelmayer môže byť:
Zochova chata
náhľad|Svah lyžiarskeho strediska Zochova chata Zochova chata je lyžiarske stredisko a turistická lokalita Malých Karpát nachádzajúca sa asi 15 km od Modry v mestskej časti Piesok a v nadmorskej výške 425 m n. m.
Nachádzajú sa tu dve zjazdovky určené najmä pre začiatočníkov, obe približne 300 m dlhé s prevýšením skoro 70 m. Kapacita lyžiarskych vlekov vrátane dopravníkoveho pásu je 3010 osôb za hodinu.
Rely Španielska
thumb|250px|WRC automobily na Rely Španielska 2005 thumb|250px|[[Petter Solberg na Rely Španielska 2007]] thumb|250px|[[François Duval na Rely Španielska 2008]] Rely Španielska, oficiálny názov RallyRACC Catalunya-Costa Daurada, (známe tiež ako Rally Catalunya či Rallye de España ) je rely v rozvrhu Majstrovstiev sveta v rely, ktoré každoročne od roku 1988 organizuje RACC. Momentálne sa koná na širokých, hladkých asfaltových cestách v okolí mesta Salou v Katalánsku. Predtým sa rely konalo v oblasti regiónu Costa Brava. V sezóne 2011 sa rely konalo v dňoch 20. až 23. októbra.
Víťazi od roku 1991
(¹) Rely 1994 počítané iba pre 2-litrové vozidlá svetového pohára
Javor (vrch v Ľubovnianskej vrchovine)
Javor je vrch v Ľubovnianskej vrchovine, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Kurov, približne severozápadne od Bardejova. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Železničná stanica Beša
Železničná stanica Beša je železničná stanica v Beši. Leží na trati 150 Nové Zámky – Zvolen. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Javor (vrch v Ľubovnianskej vrchovine)
Poloha
Nachádza sa na juhu východnej časti pohoria, na štátnej hranici s Poľskom. Zasahuje na územie Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva, okresu Bardejov a Nový Sonč a na katastrálne územie obce Kurov a Muszynka (Gmina Krynica-Zdrój). Najbližšími sídlami sú východne situovaná Petrová a Gaboltov, juhovýchodne leží Kurov, južne Gerlachov a Hrabské a severozápadne poľská obec Muszynka.
Železničná stanica Beša
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné, 1 manipulačnú a 1 ostatnú koľaj. Obsluhujú ju dva nástupištia. Je nesamostatná stanica, pridelená k železničnej stanici v Leviciach. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Javor (vrch v Ľubovnianskej vrchovine)
Opis
Javor leží vo východnej časti hlavného hrebeňa, ktorý od Obručného kopíruje štátna hranica a pokračuje severovýchodným smerom ku Kurovskému sedlu. Západne sa nachádza Wysokie Bereście a Kocúrinec, južne Čierna hora  a Vŕšok , východne Stebnícka Magura  a Busov  a severne Sivá skala , Lacková  a Polianka. Hrebeňom vedie európske rozvodie Visly a Dunaja a tak voda zo severnej časti odteká potokom Muszynka do rieky Poprad, z južne sa zvažujúcich svahov vodu do Tople odvádza potok Výška a Lipovec a z východnej časti potok Kurovec. Na vrchol vedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Ľubovnianskej vrchoviny, no tiež Busov, Slanské vrchy, Čergov, Levočské vrchy, vrcholy Vysokých Tatier a okolité prihraničné vrchy južného Poľska.
Železničná stanica Hliník nad Hronom
Železničná stanica Hliník nad Hronom je železničná stanica v Hliníku nad Hronom. Leží na trati 150 Nové Zámky – Zvolen. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 4 dopravné a 2 manipulačné koľaje. Obsluhujú ju tri nástupištia. Je nesamostatná stanica, pridelená k železničnej stanici v Hronskej Dúbrave. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Éplessier
Éplessier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Železničná stanica Úľany nad Žitavou
Železničná stanica Úľany nad Žitavou je železničná stanica v Úľanoch nad Žitavou. Leží na tratiach 150 Nové Zámky – Zvolen a 151 Nové Zámky – Zlaté Moravce. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné, 1 manipulačná a 3 ostatné koľaje. Obsluhujú ju tri nástupištia. Sú k nej pridelené stanice Hul a Podhájska. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Končitá (vrch vo Veľkej Fatre)
Končitá je vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa severne od vrchu Zvolen, nad obcou Liptovské Revúce, približne južne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa na východnom okraji centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Zvolen. Leží na území Žilinského kraja, v okrese Ružomberok a v katastrálnom území obcí Liptovská Osada a Liptovské Revúce. Táto časť pohoria patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Popis
Čiastočne hôľnatý vrch leží severne od atraktívneho masívu Zvolena a Novej hole. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie cez Malý Zvolen k Magure. Na severozápadných svahoch sa nachádzajú lyžiarske zjazdovky, v letnom období využívané na závesné lietanie. Na vrchole stojí drevený dvojkríž. Severným susedom je vrch Magura, juhozápadne leží Čierna hora a južne Malý Zvolen. Západné svahy klesajú do údolia Veľký Hričkov, ktorým odvádza Hričkovský potok vodu do Revúcej, východne časti masívu klesajú do Korytnickej doliny s potokom Korytnica. Najbližšími sídlami sú severozápadne situované Liptovské Revúce, približne  na severovýchod leží Liptovská Osada.
Výhľady
Čiastočne porastený vrchol umožňuje čiastočný výhľad na široké okolie. Veľmi dobre je pozorovateľná centrálna časť Veľkej Fatry a celá liptovská vetva hlavného hrebeňa, západná časť Nízkych Tatier s masívom Veľkej Chochule, Dolný Liptov a Veľký Choč.
Équancourt
Équancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Monsac
Monsac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Užovka štvorpása
Užovka štvorpása (Elaphe quatuorlineata) je najväčší nejedovatý had z čeľade užovkovité.
V roku 2001 bol na základe genetických odchýlok od tohto druhu oddelený samostatný Elaphe sauromates (Lenk et al., 2001).
Rozšírenie
Nachádza sa v Južne Európe, najčastejšie v Taliansku, na Balkáne od Chorvátska po Grécko. Jej populácia klesá.
Opis
Dospelé jedince sú žltohnedé s tmavými pásmi, na ktoré odkazuje aj špecifické meno tohto druhu. Od oka diagonálne k ústam má tmavý pruh. Mladé jedince majú dorzálne tmavohnedé škvrny so striedajúcimi sa tmavohnedými škvrnami na boku a na bledo hnedom podklade. Dospelé jedince dorastajú do 260 cm, niekedy viac. Šupiny na chrbte sú trochu ale charakteristicky člnkovité. Vo väčšine populácií sa objavujú dve predočné šupiny.
Matiašovský
Matiašovský môže byť:
Équennes-Éramecourt
Équennes-Éramecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Ercheu
Ercheu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Équennes-Éramecourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ercheu
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Équennes-Éramecourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erches
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Éliane Escoubasová
náhľad|Éliane Escoubasová Éliane Escoubasová je francúzska filozofka, historička filozofie a prekladateľka. Patrí k fenomenologickej škole a pracuje v oblasti nemeckej filozofie, filozofie umenia a fenomenologickej psychiatrie (čiže Daseinsanalýzy). Učila na Univerzite Paríž XII Val-de-Marne , dnes je emeritnou profesorkou tejto univerzity. Je členkou redakčnej rady časopisu La part de l'Œil (Brusel, Akadémia krásnych umení) a do roku 2006 viedla edíciu Philosophica vo vydavateľstve Presses universitaires du Mirail. Spolu s Françoise Dasturovou organizuje parížske semináre Daseinsanalýzy na Sorbonne.
Montagnac-d’Auberoche
Montagnac-d’Auberoche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Monsec
Monsec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2017
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2017 bol v poradí 30. turnaj majstrovstiev Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konal sa v dňoch od 24. augusta3. septembra 2017 v štyroch mestách Poľska: Gdansk, Katovice, Krakov a Štetín, za účasti 16 tímov. Svoj druhý titul (štrnásty spolu so sovietskymi) získalo 🇷🇺, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇩🇪. Strieborné Nemecko získalo svoju prvú medailu.
Poľsko sa stalo organizátorom po tom, ako sa ostatné krajiny vzdali svojich kandidatúr. Bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov druhýkrát, v roku 2013 spolu s Dánskom toto podujatie spoluhostilo, v mestách Gdansk a Gdyňa. Zápasy sa odohrali v 4 dejiskách, pričom otvárací ceremoniál a následne otvárací zápas turnaja medzi domácim Poľskom a Srbskom sa uskutočnil na futbalovom štadióne Stadion Narodowy w Warszawie.
Monsaguel
Monsaguel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hokejista roka
Od roku 1994 do roku 1997 sa udeľovalo ocenenie len pre Najlepšieho hokejistu sezóny. Od roku 1998 sa udeľujú aj ostatné ocenenia. Anketa sa od roku 1998 do roku 2013 volala Zlatý puk. Od roku 2014 sa volá Hokejista roka.
Najlepší hokejista sezóny
Víťazi v ankete Zlatý puk (do roku 1997 sa vyhlasoval iba Najlepší hokejista sezóny)
Drieňový potok (prítok Bukového potoka)
Drieňový potok  je potok v Zemplíne v severovýchodnej časti územia obce Dlhé nad Cirochou a v západnej časti územia obce Belá nad Cirochou v okrese Snina v Prešovskom kraji. Je to pravostranný prítok Bukového potoka v povodí Cirochy; má dĺžku 1,3 km. Je vodným tokom VIII. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-30-03-1352. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Laborecká vrchovina a geomorfologický celok Beskydské predhorie.
Prameň
Pramení v lese v nadmorskej výške 234 m n. m. na južnom úbočí vrchu Šalková (355 m n. m.) v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina na území extravilánu obce Dlhé nad Cirochou v okrese Snina v regióne Zemplín.
Opis toku
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom po severovýchodnom úbočí vrchu Drieňová (302 m n. m.). V spodnej lesnatej časti toku meandruje, obecnú hranicu pretína vo výške 191 m n. m. a zároveň vstupuje na územie obce Belá nad Cirochou; opúšťa lesný extravilán, ďalej preteká poľnohospodárskym extravilánom lúkou a ornou pôdou oboje s rovnakým názvom Drieňová v priamom regulovanom úseku v dĺžke 240 m smerujúcom na juhovýchod lemovaný 25 m širokým pásom príbrežnej vegetácie a ústi do Bukového potoka v povodí Cirochy. . Drieňový potok nemá prítoky; pramení a preteká v lesnom extraviláne obce Dlhé nad Cirochou a záverečných 240 m vrátane ústia tečie poľnohospodárskym extravilánom obce Belá nad Cirochou. Preteká a ústi na pomedzí dvoch geomorfologických celkov: Laborecká vrchovina a Beskydské predhorie.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Drieňový potok súvisí s charakteristickým výskytom dreviny z čeľade drieňovitých drieňa obyčajného (Cornus mas) v priestore, ktorým tento vodný tok preteká. Vodný tok Drieňový potok tečie úbočím vrchu Drieňová (302 m n. m.), cez trvalý trávny porast Drieňová a cez roľu Drieňová v katastrálnom území obce Dlhé nad Cirochou a obce Belá nad Cirochou v okrese Snina. Je zrejmé, že názov potoka Drieňový potok, názov vrchu Drieňová, názov lúky/ pasienka Drieňová i názov role Drieňová vzájomne súvisia. Z názvu vrchu Drieňová kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) Drieňový potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. . Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1993 v podobe Drieňový potok. Značný počet názvov iných potokov na Slovensku obsahuje slovný základ všeobecného podstatného mena drieň: Drienický potok, Drienok, Drieňov, Drieňová, Drienovec, Drieňovec (prítok Budinského potoka), Drieňovec (prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce), Drienovka, Drienovský potok, Drieňovský potok (prítok Východného Turca), Drieňovský potok (prítok Slatiny), Drieňovský potok (prítok Kútočného potoka), Drieňovský potok (prítok Štiavnice), Drieňovský potok (prítok Mačacieho potoka), Drieňový potok (prítok Žitavy) i kanálov: Drieňový kanál, Drieňovský kanál, Drieňovec. Názvy týchto vodných tokov majú podobnú motiváciu: buď v svojom pomenovacom procese prebrali s prípadnou modifikáciou do svojho názvu časť názvu sídelného objektu (obce, časti obce) respektíve nesídelného objektu (vrchu, lesa) alebo v pomenovacom procese primárne využili slovný základ apelatíva drieň.
Ercourt
Ercourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Harrow School
upright|thumb Harrow School je anglická nezávislá škola, ktorá sídli v londýnskom obvode Harrow. Prvá zmienka o škole v mestečku Harrow pochádza z roku 1243, za oficiálny počiatok je pokladaný rok 1572, keď kráľovná Alžbeta I. udelila Johnovi Lyonovi povolenie na zriadenie školy. Harrow School patrí medzi deviatku najstarších a najprestížnejších súkromných škôl v Anglicku, školné je cez 12 tisíc libier za semester. Je určená iba pre chlapcov vo veku trinásť až osemnásť rokov, chodí na ňu okolo 800 študentov; všetci musia bývať v areáli školy, rozdelenom do dvanástich internátnych budov.
Škola má vlastný znak, latinské heslo Stet Fortuna Domus („Nech šťastie tohto domu trvá“) a hymnu Forty Years On. Študenti nosia povinne tradičnú uniformu vo farbách školy (modrá a biela), k nej patrí sako, viazanka a slamený klobúk so stuhou. V roku 1937 vznikla známa fotografia Jimmyho Simea „Toffs and Toughs“ zachycujúca stretnutie uniformovaných Harroviánov s chudobne oblečenými chlapcami z predmestia. Vychádza tu spravodajský týždenník The Harrovian, ku škole patrí výstavná sieň Old Speech Room Gallery & Museum s cennými umeleckými zbierkami, prístupná verejnosti.
Medzi absolventmi školy patrí Winston Churchill, Džaváharlál Néhrú, kráľ Husajn I., George Gordon Byron, John Galsworthy, Joseph Banks, Spencer Gore, Benedict Cumberbatch, James Blunt a ďalšie známe osobnosti.
V školskej budove Old Schools sa natáčal film Harry Potter a Kameň mudrcov.
Škola expanduje aj do Ázie, kde medzi majetnými vrstvami rastie dopyt po západnom vzdelaní: prevádzkuje pobočky v Pekingu, Hongkongu a Bangkoku.
Montagnac-la-Crempse
Montagnac-la-Crempse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji žien 2002
Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji žien 2002 bol v poradí 11. turnaj majstrovstiev sveta v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH). Konal sa v dňoch od 24. novembra do 8. decembra 2002 v Perthe, v Austrálii, za účasti rekordných 16 tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo Ukrajiny. Austrália organizovala ženský svetový šampionát druhýkrát, predtým hostila toto podujatie v roku 1990, v Sydney. Zápasy sa odohrali na štadióne Perth Hockey Stadium. Titul získala 🇦🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇳🇱. Bronzová 🇨🇳 získala svoju prvú medailu.
Počet účastníkov sa oproti predchádzajúcim turnajom zvýšil z 12 na 16 družstiev.
Kvalifikácia
Poznámka: Po leteckých útokoch v septembri 2001 sa družstvo USA nemohlo kvôli narušeniu letového poriadku dopraviť na kvalifikačný turnaj. FIH mu však dala príležitosť v kvalifikačnom play-off, ktoré sa uskutočnilo v roku 2002.
Thomas Fairfax
Thomas Fairfax (17. január 1612 – 12. november 1671) bol generál a vrchý veliteľ parlamentaristickej armády v dobe anglickej občianskej vojny.
Mladosť
Narodil sa ako najstarší syn Ferdinanda Fairfaxa 17. januára 1612 v Otley v grófstve Yorkshire. V rokoch 1626 – 29 študoval na Cambridgskej univerzite. Po študiu odišiel do Holandska a slúžil ako dobrovoľník v anglickej armáde pod generálom Horacom Verom. V lete 1637 sa oženil s jeho dcérou Annou Vere.
Pred občianskou vojnou
Oba Fairfaxovia, otec aj syn, aj keď boli v službách kráľa Karola I., boli odporcami kráľovskej svojvôle a Thomas sa vyjadril, že parlament je najlepším a najbezpečnejším jednacím miestom pre kráľa a kráľovstvo. Keď sa Karol snažil vytvoriť v Yorku svoju osobnú gardu, ktorá sa mala stať základom jeho vlastnej armády, bol Fairfax poverený, aby mu doručil petíciu parlamentu, naliehavo žiadajúci, aby prestal vytvárať svoje vlastné vojsko. Fairfax mu chcel dať tento dokument na veľkom zhromaždení miestnych roľníkov. Karol túto petíciu nechcel prijať a strhol svojho koňa späť, ale Fairfaxovi sa podarilo vložiť petíciu za hrušku jeho sedla.
Občianska vojna
Keď vypukla občianska vojna, bol jeho otec vymenovaný veliteľom parlamentného vojska na severe krajiny a Thomas veliteľom jazdectva. Kritická situácia na severe krajiny vznikla v roku 1644, keď York obsadený roajalistami pod vedením Viliama Cavendisha vzdoroval spojeným silám parlamentaristov a Škótov a mestu sa na pomoc ponáhľal princ Ruprecht so všetkými silami, ktoré mal k dispozícii. 2. júla došlo k bitke pri Marston Moor, ktorá bola rozhodujúcim zápasom o sever krajiny. Sám Fairfax sa aktívne zapojil do boja, a aj keď bol niekoľkokrát zranený, podarilo sa mu pripojiť k Oliverovi Cromwellovi a jeho víťaznému jazdectvu. Jeho brat Karol v bitke padol. Parlamentaristi obsadili York a ovládli takmer celý sever krajiny.
Kráľ sa vrátil z Walesu do Oxfordu, kde bola silná vojenská posádka, ale pred hrozbou obliehania utiekol a vzdal sa Škótom. Oxford padol v septembri 1646 a Karol I. tak nemal ani armádu ani žiadne vojsko. V januári 1647 bol Škótmi vydaný parlamentaristom a Fairfax ho doprevádzal při ceste do Holdenby. Nasledovali jednania medzi parlamentom a kráľom, medzi kráľom a Škótmi a medzi presbyteriánmi a radikálmi v parlamente. Fairfax bol nútený stať sa prostredníkom v jednaniach medzi dôtojníkmi armády a parlamentom. Nespokojnosť dôstojníkov vyvrcholila zajatím kráľa oddielom jazdectva. Armáda sa stala nátlakovou skupinou, ktorá požadovala rozpustenie parlamentu a potrestanie kráľa.
Fairfax trávil v tej dobe viac času na svojom panstve, a pretože považoval situáciu za príliš radikálnu, uvažoval o rezignácii na vrchné velenie armády. Bol ale presvedčený, aby v tejto pozícii naďalej vytrval. Krátko pred vypuknutím druhej fázy občianskej vojny sa stal následníkom svojho otca ako barón a správca Hullu. V boji proti roajalistom v roku 1648 preukázal svoju skoršiu rozhodnosť a schopnosť a jeho najväčším úspechom bolo úspešné obliehanie Colchesteru. V tej istej dobe Cromwell v bitke pri Prestone porazil Škótov a zavŕšil tak víťazstvo parlamentaristov.
Fairfax bol dohodnutý s Cromwellom a vojenskými veliteľmi na potrestaní Karola I. a stále bol vrchným veliteľom armády. Bol vymenovaný vrchným sudcom v procese s kráľom a zúčastnil sa na jeho počiatočných jednania. Keď ale zistil, že sa má jednať o trest smrti pre Karola, odmietol sa na ďalších zasadaniach súdu zúčastniť. Jeho poslednou akciou, kde pôsobil ako vrchný veliteľ, bolo potlačenie vzbury v Burfrode v máji 1649. V roku 1650, keď Škóti vymenovali Karola II. kráľom a parlament rozhodol o vyslaní vojska do Škótska, aby zabránil prípadnej invázii Škótov do Anglicka, Fairfax rezignoval na svoju funkciu. Jeho nástupcom v tejto pozícii bol vymenovaný Cromwell.
Povojnové obdobie
Fairfaxovi bola priznaná penzia vo výške 5 000 libier ročne a žil na svojom panstve v Nunappletone až do smrti lorda protektora. Problémy neskoršieho obdobia anglickej republiky priviedli Fairfaxa naspäť do politiky. Pomáhal George Monckovi v ťažení proti vojsku Johna Lamberta. V decembri 1659 viedol skupinu Yorkshirských mužov a jeho povesť spôsobila, že sa k nim pripojilo asi 1 200 členov jazdectva Lambertovej armády, čo viedlo ku kolapsu Lambertovho vojska. Fairfax sa stal členom novo zvolaného parlamentu a bol hlavným predstaviteľom skupiny poslancov, ktorá mala uvítať Karola II. Posledných 11 roko svojho života strávil Fairfax na svojom panstve v Yorkshire.
Montagrier (obec)
Montagrier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Celtic punk
Celtic punk je hudobný žáner, ktorý vznikol spojením punk rocku s tradičnou keltskou hudbou. Žáner bol rozšírený v 80. rokoch skupinou The Pogues. Celtic punkové skupiny často hrajú cover verzie tradičných írskych alebo škótskych folkových a politických skladieb. Medzi témy celtic punku patria politika, kultúra, náboženstvo, pitie alkoholu a robotnícka trieda.
Montaut (Dordogne)
Montaut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Cabell Breckinridge
John Cabell Breckinridge (* 16. január 1821, Lexington, Kentucky, Spojené štáty - † 17. máj 1875, Lexington, Kentucky, Spojené štáty) bol americký právnik, politik a vojak. Zastupoval Kentucky v oboch komorách Kongresu a stal sa 14. a najmladším viceprezidentom USA. Slúžil v rokoch 1857 až 1861 a úradu sa ujal ako 36-ročný. Bol členom Demokratickej strany a slúžil v americkom senáte počas vypuknutia americkej občianskej vojny, ale po vstupe do konfederačnej armády bol vylúčený. V roku 1865 bol vymenovaný za vojnového tajomníka Konfederácie.
Ergnies
Ergnies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Esclainvillers
Esclainvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Montazeau
Montazeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Esclainvillers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Montazeau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Esclainvillers
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montazeau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čierna hora (vrch vo Veľkej Fatre)
Čierna hora je vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa severozápadne od vrchu Zvolen, nad obcou Liptovské Revúce, približne južne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa na východe centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Zvolen. Leží na území Žilinského kraja, v okrese Ružomberok a v katastrálnom území obce Liptovské Revúce. Táto časť pohoria patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Popis
Husto zalesnený vrch leží severozápadne od turisticky atraktívneho masívu Zvolena a Novej hole. Nachádza sa v rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom z masívu Zvolena a severne od hrebeňa, vedúceho z Krížnej na Donovaly. Východným smerom leží Končitá, Malý Zvolen a Zvolen  a južným Motyčianska hoľa. Severozápadným smerom svahy klesajú do Suchej doliny, ktorou preteká riečka Revúca, odvodňujúca celý masív Čiernej hory. Východne ležiaca dolina Veľký Hričkov odvodňuje Hričkovským potokom túto časť masívu. Najbližším sídlom je približne severozápadne situovaná obec Liptovské Revúce.
Výhľady
Čierna hora je pokrytá hustým lesom, no malá časť vrcholu s riedkym porastom umožňuje obmedzený výhľad. Pozorovateľná je okolitá, centrálna časť Veľkej Fatry a liptovská vetva hlavného hrebeňa, z vhodných lokalít tiež západná časť Nízkych Tatier, niekoľko vrcholov Tatier a Veľký Choč.
Prístup
Vrch leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry a nevedie naň značkovaná trasa. Prístupný je neznačeným chodníkom hrebeňom z vrchu Zvolen (pripojenie na Cestu hrdinov SNP) alebo lesom z Liptovských Revúc.
Esmery-Hallon
Esmery-Hallon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Françoise Bonardelová
Françoise Bonardelová je francúzska filozofka a esejistka. Univerzitnú dráhu začala na Savojskej univerzite, na ktorej vyučovala v rokoch 19801989. Je profesorkou na Univerzite Paríž I Panthéon-Sorbonne  (dnes emeritnou), kde prednášala filozofiu náboženstva od roku 1990 do roku 2010. Je tiež správkyňou Ústavu pre budhistické skúmania.
Je odborníčkou na doktríny hermetizmu, alchýmie a budhizmu. Bola žiačkou Gilberta Duranda. Dizertačnú prácu po prepracovaní uverejnila v roku 1993 pod názvom Filozofia alchýmie: Veľké dielo a modernita. Záujem jej posledných prác sa presunul k štúdiu cieľov, ktoré sleduje kultúra (ako sú identita, múdrosť a i.). Medzi dvoma úskaliami, ktorými sú vlastenecké zakorenenie a relativizmus globalizovanej konzumnej spoločnosti, ponúka tretiu cestu, ktorá by bola špecificky európska, a to duchovné znovuzrodenie cez "veľkú kultúru" Renesancie a Osvietenstva.
Plants vs. Zombies
Plants vs. Zombies je hra jedného hráča žánru tower defense od spoločnosti PopCap Games. V roku 2009 bola vydaná pôvodne len pre Microsoft Windows a OS X, postupne ale bola portovaná na veľa ďalších platforiem.
Hráč je majitelom domu počas zombie apokalypsy a musí sa proti zombie brániť. Musí na svojej záhrade vysadiť rastliny ktoré strieľajú, vyrábajú slniečka, vybuchujú, spomaľujú zombie, zamrazujú alebo inak škodia zombie. V hre sa nachádza cez 40 typov zombie.
Hra získala pozitívne hodnotenie a bola nominovaná na niekoľko ocenení D.I.C.E. Awards. V roku 2013 vyšlo jej pokračovanie, nazvané Plants vs. Zombies 2: It 'About Time a v roku 2020 vyšlo ďalšie pokračovanie Plants vs. Zombies 3.
Montcaret
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Érondelle
Érondelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montferrand-du-Périgord
Montferrand-du-Périgord je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Růžový vrch
Růžový vrch je prírodná rezervácia ev. č. 1846 neďaleko obce Chvalatice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 350 - 426 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Essertaux
Essertaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Růžový vrch
Ochrana
Predmetom ochrany sú prirodzené rastlinné spoločenstvá na prudkých, skalnatých zrázoch nad riekou Dyje s vysokou biologickou a estetickou hodnotou.
Essertaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zmiešané chladenie
Zmiešané chladenie je spôsob chladenia spaľovacích motorov, pri ktorom sa kombinuje kvapalinové chladenie a vzduchové chladenie. Takýto motor sa nazýva aj motor so zmiešaným chladením.
Príkladom je motor, ktorého valec je chladený vodou, ale hlava valca vzduchom.
Montignac (Dordogne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lúčky (prítok Zohorského kanála)
Lúčky sú melioračný, umelo vybudovaný, stále vodnatý a občasne tečúci vodný kanál na Záhorí, v okrese Malacky, pri obci Jakubov.
Predstavuje tok V. rádu s dĺžkou 1,092 km, plochou povodia 0,328 km² a plochou odtokových oblastí 0,265 km². Vzniká v lokalite Lúčky vo výške, 195 metrov od ústia Lúčneho kanála a 230 metrov od hrádze Maliny. Ústí do Zohorského kanála, v blízkosti cesty II/503 (Malacky – Záhorská Ves), v nadmorskej výške Lokalita ústia sa nazýva „Šmolzský most“, podľa mosta ponad Zohorský kanál v blízkosti prírodnej rezervácie Šmolzie.
Opis toku
Koryto tohto toku počína uprostred veľkej lúky s názvom Lúčky, podľa ktorej kanál pomenovali, v nadmorskej výške Pokračuje 0,65 km južným smerom, preteká pomedzi stromy, tŕstie a vodnú trávu a tečie popri novovysadenom topoľovom lese. Potom pokračuje južným a následne západným smerom. Ústi do Zohorského kanála, v nadmorskej výške, ako jeho ľavostranný prítok. Koryto je po celej dĺžke nedláždené a široké 1,5 metra.
História a výstavba kanála
Vybudovali ho v priebehu melioračných prác pri obci Jakubov, v rokoch 19601962.
Montpeyroux (Dordogne)
Montpeyroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Lúčky (prítok Zohorského kanála)
Poznámka
Priebeh vodného toku v minulosti bol odlišný a tiekol južným smerom až k drevenému mostu. Západným smerom sa stáčal až pri rezervácii Šmolzie a v blízkosti jazera Čierny Feld ústil do Zohorského kanála.
Montpeyroux (Dordogne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mikuláš Gacek
Mikuláš Gacek (pseudonymy Mikuláš Chočov, G. Mikuláš, Pavol Jančík) (* 10. júl 1895, Budapešť, Maďarsko – † 22. január 1971, Dolný Kubín) bol slovenský spisovateľ, prekladateľ a diplomat.
Montpeyroux (Dordogne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikuláš Gacek
Životopis
Po príchode z Ameriky Mikuláš Gacek býval krátko v Jasenovej u svojho krstného otca – mlynára Karola Mešku. V rokoch 190711 navštevoval meštiansku školu v Dolnom Kubíne a v rokoch 19111914 študoval na obchodnej škole v Dolnom Kubíne, kde roku 1914 maturoval. Už počas štúdií sa u neho začína prebúdzať národné cítenie a láska k literatúre. Stretáva sa s inými mladými ľuďmi v tajnom študentskom spolku Mor ho, ktorý mal za cieľ samovzdelávanie mladých ľudí v národnom duchu a získavanie ďalších, aby nepodľahli silnému tlaku maďarizácie. Po ukončení školy nastúpil ako úradník Slovenskej banky v Ružomberku.
Po vypuknutí 1. svetovej vojny ako 19-ročný narukoval do Trenčína, do 15. honvédskeho domobraneckého pluku. Po krátkom výcviku odchádzajú na front, zapĺňať preriedené rady vojakov v Karpatoch. Pri rieke San padol do zajatia. Roky 191516 strávil v zajateckom tábore v Ašchabade, nasledujúce dva roky pracoval na poliach vo Voronežskej gubernii a neskôr v konzervárni v Kurgane na Sibíri. Po revolúcii v roku 1917 vstúpil do československých légií. Zadelili ho do 7. Tatranského pluku na Ukrajine. To, čo videl a zažil pokúsil sa vysloviť vo veršoch. Uverejnili mu ich v Slovenských hlasoch, ktoré v Rusku redigoval Jozef Gregor Tajovský a Janko Jesenský. Písal si denník, ktorý neskôr spracoval do knihy Sibírske zápisky, získal za ne v roku 1937 literárnu cenu M. R Štefánika. V rokoch 192021 navštevoval notársky náukobeh v Martine a stal sa notárom na Orave. Najprv v Lokci (19221926), Párnici (19261930) a nakoniec v Dolnom Kubíne (19301939). Ako notár v Dolnom Kubíne sa zaslúžil o vybudovanie vodovodu, kanalizácie, dlažbu ulíc, asfaltovanie chodníkov, úpravu telovýchovných zariadení, futbalového ihriska s tribúnou a detského ihriska. Podieľal sa na zakladaní Hviezdoslavovej spoločnosti a postavení pomníka P. O. Hviezdoslavovi.
Po návrate domov prekladal diela spisovateľov (Čechov, Krupin, Wells, Jelenev, Aksakov, Afinogenov, Gorlov, Gogoľ, Kobylin, Ostrovský, Turgenev, Simonov a iných). Divadelné hry v jeho prekladoch uvádzali všetky významne súbory na Slovensku. Z ruského originálu preložil Štúrovo dielo „Slavjanstvo i mir buduščago“, ale vojnové udalosti znemožnili jeho vydanie. V snahe zintenzívniť spoluprácu so slovenskou literárnou obcou roku 1939 odišiel do Bratislavy. Stal sa tu členom a funkcionárom Spolku slovenských spisovateľov a pravidelne sa zapájal do organizovania spisovateľských podujatí. V rokoch 19391940 bol úradníkom na kultúrnom oddelení Ministerstva národnej obrany v Bratislave. V roku 1940 ho vyslali ako kultúrneho atašé do Moskvy. Udalosti po napadnutí Sovietskeho zväzu nemeckou armádou v noci z 21. júna na 22. júna 1941 ukončili pôsobenie zahraničných misií v ZSSR a teda aj slovenskej misie. Po strastiplnej ceste územím zasiahnutým vojnou sa Mikuláš Gacek vrátil naspäť na Slovensko. Po návrate pracoval až do konca vojny na tlačovom a kultúrnom oddelení Ministerstva zahraničných vecí v Bratislave.
V roku 1945 pri prechode frontu bol Mikuláš Gacek, pravdepodobne na základe udania, v Dolnom Kubíne zadržaný NKVD. Dňa 8. júna 1945 ho tribunál IV. Ukrajinského frontu v Pardubiciach odsúdil na desať rokov v nápravno-výchovných táboroch. Desať ťažkých rokov prežil v gulagoch v Kazachstane. Do Dolného Kubína sa s podlomeným zdravím vrátil v roku 1955. Po návrate bol spolu so svojou rodinou do konca života na „čiernej listine“ komunistického režimu. Nemohol si nájsť zamestnanie, verejne vystupovať a publikovať.
Komunistický režim sa snažil Mikuláša Gaceka umlčať. V čase, keď bol ešte prekladateľ za ostnatým drôtom v Strednej Ázii a nemohol sa brániť, 11. januára 1955 bol uverejnený v Smene diskreditačný a znevažujúci článok Odstrániť z našich divadiel preklady Mikuláša Gaceka. Až sedem rokov po návrate z gulagu Najvyšší súd ZSSR zrušil rozsudok Vojenského tribunálu Ukrajinského frontu z 8. júna 1945 a dekrétom č. 1603/62 z 27. decembra 1962 ho rehabilitoval. Naozajstnej rehabilitácie sa nedožil, aj keď sa o nápravu krívd snažila aj rehabilitačná komisia pri Zväze spisovateľov. Vrátili mu členstvo v ZSS a na sklonku života sa mohol zúčastniť niekoľkých tvorivých pobytov v Domove slovenských spisovateľov v Budmericiach. Mikuláš Gacek zomrel v Dolnom Kubíne 22. januára 1971.
Pamiatky
Mikuláš Gacek je uvedený na Monumente vďaky v historickom cintoríne v Dolnom Kubíne, kde sa nachádzajú mená významných osobností. Mikuláš Gacek je uvedený na pamätnej tabuli významným legionárom a matičiarom, ktorá je umiestnená na Eximbanke, bývalej Legiobanke na Gröslingovej ulici v Bratislave
Peter Grant
Peter Grant (* 5. apríl 1935† 21. november 1995), bývalý vyhadzovač z baru a príležitostný herec sa preslávil ako manažér hudobných skupín, z ktorých najpopulárnejšie boli the Yardbirds, Led Zeppelin a Bad Company. Bol aj výkonným producentom značky Swan Song Records.
Kariéra
Peter Grant sa narodil na juhu Londýna. Už ako 13-ročný sa pokúšal živiť v oceliarniach, no po pár týždňoch túto prácu opustil. Potom sa živil aj ako poslíček pre agentúru Reuters. Peter Grant potom pracoval aj v zábavnom priemysle. Do roku 1953, kým nenastúpil na vojenskú službu, robil kulisára v Empire Theatre v Croydon. Po ukončení vojenskej služby, kde dosiahol hodnosť desiatnika, chvíľu pracoval ako manažér zábavy v hoteli v Jersey.
Potom sa živil ako vyhadzovač v slávnom londýnskom podniku, The 2i's Coffee Bar. V tomto podniku začínali osobnosti ako napríklad Cliff Richard, Hank Marvin, Tony Meehan, Tony Sheridan, Paul Gadd (dnes ho poznáme pod menom Gary Glitter), Big Jim Sullivan, Ritchie Blackmore, či so skupinou The Most Brothers tam začínal iný neskorší producent, Mickie Most. Spoluvlastník 2i's Baru, austrálsky wrestler Paul Lincoln, pomohol Grantovi dostať sa do niektorých televíznych programov, kde ho uviedli ako zápasníka menom „Count Massimo“, či „Count Bruno Alassio of Milan“. Tieto okolnosti v ňom prebudili záujem o herectvo. Viackrát sa stalo, že bol oslovený štúdiami aby účinkoval ako epizódna postava, kaskadér, či dablér. Medzi rokmi 1958 až 1963 Grant účinkoval vo viacerých filmoch.
Od roku 1963 začal Grant najprv spolu s Johnom Schattom robiť koncertného manažéra. Medzi jeho klientmi boli napríklad aj Bo Diddley, The Everly Brothers, Little Richard, Brian Hyland, Chuck Berry, Gene Vincent a The Animals. Od roku 1964, Grant začal manažovať svojich vlastných umelcov, napríklad the Nashville Teens, She Trinity, The New Vaudeville Band, The Jeff Beck Group, Terry Reid a Stone the Crows. Kanceláriu zdieľal so svojim starým priateľom, ktorým bol vtedy už hudobný producent, Mickie Most. Most a Grant vtedy spolu naštartovali hudobné vydavateľstvo RAK Records. koncom roku 1966 Simon Napier-Bell požiadal Granta aby sa ujal skupiny The Yardbirds. V roku 1968 sa Yardbirds rozišli a Jimmy Page začal zakladať New Yardbirds. Skupina, v ktorej s ním účinkoval Robert Plant, John Bonham a John Paul Jones si zanedlho zmenila meno na Led Zeppelin. Vzťah medzi kapelou Led Zeppelin a Grantom bol známy aj tým, že fungoval na báze džentlmentskej dohody.
Alchýmia
náhľad|[[Pietro Longhi (1702 – 1785) – Alchymisti]]
Peter Grant
Kariéra
Je otázne akým smerom by sa poberala kariéra kapely Led Zeppelin bez Granta. On napríklad vyjednal voľnú zmluvu s Atlantic Records. Grant veril tomu, že skupina dokáže zarobiť viac peňazí, a dosiahnuť vyššiu umeleckú cenu tým, že sa nezameria na vydávanie singlov, ale svoju snahu venuje hudobným albumom. Živé koncertné vystúpenia považoval za dôležitejšie ako prezentácie v televízii, ak niekto chcel vidieť Led Zeppelin musel na nich prísť do sály osobne.