cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Agility
Múr a viadukt
Múr a viadukt sú skokové prekážky, ktoré tvoria dva stĺpy spojené pevnou stenou, pričom pri viadukte je do steny vyrezaný jeden až dva otvory vo forme obráteného U. Na stene sa nachádzajú zhoditeľné elementy a múr aj viadukt sa musia dať prestaviť na všetky veľkostné kategórie psov (stena sa skladá z viacerých do seba zapadajúcich častí, ktoré sa dajú ľubovoľne rozobrať).
Zónové prekážky
náhľad|Šikmá stena Zónové prekážky majú na svojom začiatku a konci inou farbou vyznačenú takzvanú zónu. Táto zóna je miesto, na ktoré pes pri vystupovaní na prekážku a zostupovaní musí položiť aspoň jednu labku, inak dostane na preteky trestné body za jej preskočenie.
Kladina
Kladina sa skladá z troch častí. Stúpajúcej, vodorovnej a klesajúcej. Pes musí kladinu prebehnúť celú a popri tom musí dať pozor na zóny označené na prekážke inou farbou.
Šikmá stena
Táto prekážka je pre svoj tvar familiárne nazývaná aj „áčko“. Tvoria ju dve strmé plochy opreté vrchnou časťou o seba. Pes musí prekonať prekážku tak, že jednou stranou vybehne hore a na druhej strane zbehne dole.
Priebežné prekážky
náhľad|Slalom náhľad|vpravo|Pevný tunel Ako už názov prezrádza, ide o prekážky, ktorými pes prebehne.
Pevný tunel
Tunel predstavuje pre psov veľmi obľúbenú prekážku. Patrí medzi prekážky, s ktorými sa začínajúci štvornohý „agiliťák“ oboznamuje na začiatku svojej agilitnej kariéry. Je to vlastne ohybná rúra s priemerom 60 centimetrov a dĺžkou 3-6 metrov. Úlohou psa je prebehnúť vnútrom tohto tunelu z jednej strany na druhú.
Látkový tunel
Látkový tunel je oproti pevnému tunelu trochu komplikovanejší. Tvorí ho pevná časť vo forme tunela, na ktorého konci sa nachádza látka tvoriaca akýsi druh rukávu. Táto látka vplyvom gravitácie leží na zemi. Pes teda musí prekonávaní látkového tunela túto látku nadvihnúť. Z toho vyplývajú dve špecifiká tejto prekážky. Po prvé: na druhom konci tunela pes nevidí svetlo, čo pre niektorých psích začiatočníkov môže byť predstavovať psychologickú bariéru. A po druhé: samotná látka môže spôsobovať problémy malým plemenám najmä v daždi, kedy je ťažká a malé psy musia vyvinúť väčšiu silu, ako je zvykom pri jej nadvihovaní.
Slalom
Slalom tvorí 8, 10 alebo 12 tyčí umiestnených za sebou a pripevnených na spoločnom podstavci. Úlohou psa je do slalomu vbehnúť tak, že prvá tyčka je po jeho ľavej strane. Ďalšie tyčky striedavo obchádzať raz sprava a raz zľava, čiže kľučkuje medzi tyčkami. Z hľadiska tréningu patrí spolu s hojdačkou medzi najobtiažnejšie prekážky.
Stôl
Prekážka stôl je štvorcový stôl stojaci na štyroch nohách. Jeho výška je nastaviteľná v závislosti od veľkosti psa. Úlohou psa pri tejto prekážke je vyskočiť na ňu zo správnej strany, zostať na nej minimálne 5 sekúnd a potom pokračovať ďalej v behu podľa pokynov psovoda.
Dejiny
Verejnosť mala možnosť po prvýkrát vzhliadnuť agility dňa 10. februára 1978 na prestížnej výstave psov Cruft's v Londýne. V roku 1977 dostal člen výstavného výboru John Varley za úlohu zorganizovať zábavné predstavenie, ktoré malo upútať divákov počas prestávky pred zahájením posudzovania skupín.
Varley sa inšpiroval konským parkúrom a spolu s cvičiteľom psov Petrom Meanwellom vymysleli športovú disciplínu, ktorá zvýrazňuje rýchlosť psa i jeho obratnosť, zároveň je divácky príťažlivá, zábavná a nie je nebezpečná pre psa či psovoda. Hneď prvé predstavenie agility zožalo obrovský úspech a táto nová kynologická disciplína sa začala šíriť zo Spojeného kráľovstva do celého sveta.
Agility na Slovensku
Slovenskí kynológovia mali možnosť prvýkrát vzhliadnuť agility v roku 1991 na medzinárodnej výstave psov v TJ Slávia, kde ho predviedli rakúski psovodi. Hŕstka nadšencov si vybudovala vlastné cvičisko, vyrobila provizórne prekážky a založila historicky prvý slovenský agility klub. Postupne sa cez účasť na pretekoch prepracovali k organizovaniu pretekov na prekážkach zhotovených podľa reglementu FCI.
Časom vzniklo viacero miestnych klubov agility, ktoré si založili strešnú organizáciu – Slovenský klub agility. Agility sa stávalo čoraz populárnejším, organizácia sa rozrastala o ďalšie kluby z rôznych kútov Slovenska, čo si vyžiadalo transformáciu strešnej organizácie zo združenia fyzických osôb na združenie právnických osôb a tak vznikla v roku 2004 nová strešná organizácia - Asociácia slovenských klubov agility (ASKA).
Od roku 1996 sa každoročne koná vrcholné podujatie roka – Majstrovstvá SR v agility. V roku 2000 sa kvalifikovali prvé slovenské pretekárky Daniela Dzedzinová s maďarskou vyžlou Hajou a Jana Baďová s parson russel teriérom Megy na Majstrovstvá sveta v agility, ktoré sa konalo v Helsinkách. Od vtedy nás na majstrovstvách sveta každoročne reprezentujú najlepší pretekári zo Slovenska.
V dnešnej dobe sa agility na Slovensku aktívne venuje vyše 200 pretekárov vo viac ako 30 kluboch. Najlepšie podmienky pre agility sú v Bratislave a Košiciach, kde záujemcovia majú možnosť trénovať vo viacerých kluboch a kde sa koná najviac slovenských pretekov. Medzi najaktívnejšie a najúspešnejšie agility kluby na Slovensku patria Agility AllStars Bratislava, Agility Dobrý pes, Kynologická hala RSDC a AK Skiper Bratislava, ktorých členovia sa najaktívnejšie zúčastňujú reprezentácie Slovenskej republiky na Otvorených Majstrovstvách Európy, Otvorených Majstrovstvách Európy detí a mládeže a Majstrovstiev sveta FCI.
Najúspešnejším slovenským pretekárom agility je Pavol Vakonič (AK Skiper Bratislava), ktorý ako prvý v histórii získal dvojité víťazstvo na majstrovstvách sveta v Taliansku roku 2015. V kategórii large získal titul majstra sveta so sučkou borderkólie menom Fiona a titul vicemajstra so sučkou borderkólie menom Ikea.
Ingo Steuer
Ingo Steuer (čítaj [Štojer]) (* 1. november 1966, Karl-Marx-Stadt (dnes Chemnitz), NDR (dnes Nemecko)) je bývalý nemecký krasokorčuliar vystupujúci v kategórii „športové dvojice“. S vtedajšou partnerkou Mandy Wötzelovou je bronzovým olympijským medailistom z roku 1998, majstrom sveta z roku 1997, majstrom Európy z roku 1995 a štvornásobným majstrom Nemecka. V súčasnosti pôsobí ako krasokorčuliarsky tréner a choreograf.
Kariéra
Steuer začal s korčuľovaním už ako malé dieťa v športovom klube v jeho rodnom Karl-Marx-Stadte. V disciplíne športových dvojíc začal vystupovať začiatkom osemdesiatych rokov dvadsiateho storočia. Jeho prvou partnerkou bola Manuela Landgrafová, s ktorou v roku 1984 v Sappore získali pre NDR na juniorských majstrovstvách sveta zlatú medailu. Sú prvým a dodnes jediným nemeckým párom, ktorý získal titul juniorských majstrov sveta. Trénersky ich viedla Monika Scheibeová.
Zoznam NGC objektov
Toto je kompletný zoznam NGC objektov. Nový všeobecný katalóg obsahuje 7840 objektov, preto je zoznam rozdelený na časti, z ktorých každá obsahuje 250 objektov. Obsahuje všetky objekty, vrátane neexistujúcich, ktoré boli do katalógu zapísané pravdepodobne omylom.
Brančská ulica
Brančská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Lúky. Je pomenovaná podľa obce Branč v okrese Nitra.
Od roku 1978 do 1. apríla 1991 bola spolu so Smolenickou ulicou súčasťou Rokosovského ulice.
Čermany
Čermany sú malá obec na Slovensku pri Topoľčanoch.
Prvýkrát sa spomína roku 1257. V obci je rímskokatolícky klasicistický, pôvodne renesančný, kostol Narodenia Panny Márie z roku 1796.
30. apríla 2005 v obci umiestnili pamätný kríž a pamätnú tabuľu pripomínajúcu bývalých nemeckých obyvateľov obce, ktorí teraz bývajú v Nemecku, Rakúsku, na Slovensku a v zámorí.
NGC 5635
NGC 5635 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. mája 1784.
Nákladový priestor (loď)
thumb|right|130px|Pohľad na nákladový priestor [[Kontajnerová loď|kontajnerovej lode.]] Nákladový priestor je priestor alebo priestory lode, ktoré slúžia na uskladnenie prepravovaného nákladu. Na starších lodiach sa nachádzal pod spodnou palubou (dolná časť vnútra lodného trupu). U neskorších typov obchodných lodí bol rozšírený smerom nahor cez paluby až k spodku otvorenej paluby.
Dolná Strehová
Dolná Strehová je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Osobnosti obce
náhľad|upright|Imre Madách
Bratřice
Bratřice je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 152 obyvateľov, z toho 76 mužov a 76 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,6 roka (muži 43,9 roka, ženy 49,4 roka).
Thizy (Rhône)
Thizy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dieue-sur-Meuse
Dieue-sur-Meuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zverbovaný
Zverbovaný je ponáška na ľudovú pieseň s výraznými baladickými prvkami. Napísal ju Janko Kráľ v koncom roku 1843 a prepracoval na začiatku roku 1844. Prvýkrát vyšla v roku 1844 v almanachu Nitra II. Pôvodne vznikla ako prvotina v českom jazyku (Zverbovaný I), neskôr ju prepracoval do spisovnej slovenčiny (Zverbovaný II). Báseň je považovaná za jeden z najlepších Kráľových výtvorov; druhý ročník ruského Slavianskeho zborníka ju zaradil medzi jedny z najlepších diel slovanskej literatúry.
Zverbovaný I
Báseň je napísaná v češtine, avšak Kráľ ňou prechádza z historickej epiky na tému folklórnu a využíva ľudový sloh a verš. To spôsobilo, že ľudová reč (=slovenčina) prevláda nad češtinou.
Zverbovaný II
Ide o skrátený a prepracovaný český koncept. Kráľ z neho vynechal niektoré scény a celú báseň zakončil inou pointou. Záver tak dostal náladu odboja a odhodlanosti, čo zodpovedá nálade medzi mladými študentmi vzniknutej po odvolaní Ľudovíta Štúra z katedry na Silvestra roku 1843.
Promotion
Promotion môže byť:
Operačný zosilňovač
Operačný zosilňovač (hovorovo aj operák) je jednoduchý analógový integrovaný obvod so skoro nekonečným prúdovým a napäťovým zosilnením. thumb|100px|right|Schematická značka operačného zosilňovača
Použitie
Pri nekonečnom zosilnení je možné pri použití zápornej spätnej väzby prakticky eliminovať nelinearitu každého zosilňovača.
Prvky s operačným zosilňovačom sú také presné, že je s nimi možné vykonávať matematické operácie, odtiaľ aj ich názov.
Matematické operácie:
S operačným zosilňovačom sa dajú robiť aj iné obvody, na ktoré nikdy nebol plánovaný, napr.:
Dá sa s ním aj porovnávať napätie, či je rovnaké, ale na ten účel bol vyvinutý jednoduchší variant operačného zosilňovača, ktorá sa nazýva komparátor.
Konštrukcia
Klasický operačný zosilňovač má dva vstupy, + a -. To sú vlastne vstupy do diferenčného zosilňovača. Po ňom nasleduje dvojitý (alebo aj trojitý) kaskádový zosilňovač a prúd zo vstupu býva ešte zosilnený zosilňovačom v Darlingtonovom zapojení. Vznikne tak obrovské prúdové zosilnenie.
Problém je, že sa zosilňuje aj chyba, preto prvý stupeň býva čo najpresnejší a najprecíznejší.
V modernejších typoch sa už namiesto bipolárnych tranzistorov používajú JFET alebo MOSFET. Tieto tranzistory už eliminovali skoro všetky problémy klasických bipolárnych operačných zosilňovačov.
Saturácia
Nekonečné zosilnenie neznamená, že je na výstupe nekonečno, ale to, že reaguje na (skoro) nekonečne malý vstup a výstup prejde do maximálnej alebo minimálnej hodnoty podľa polarity rozdielového napätia na vstupe.
Viac ako pod minimum alebo nad maximum výstup ísť nemôže. Keď sa dosiahne minimum alebo maximum, hovoríme, že zosilňovač je saturovaný, signál sa orezáva.
Saturácia má ale aj využitie - vďaka nej môžeme OZ zapojiť ako komparátor.
Mŕtve pásmo
Toto maximum/minimum je o niečo menšie/väčšie ako napájanie. Vznikne tak mŕtve pásmo (mŕtvola), ktoré robí problémy hlavne v kombinácii s TTL obvodmi. Dnes však už existujú rail-to-rail operačné zosilňovače, ktoré mŕtvolu nemajú.
Rýchlosť
Klasické operačné zosilňovače boli pomalé. Obyčajne fT ležala pri 100 kHz, to znamená, že pri 100 kHz mali zosilnenie namiesto maxima len 1. Zosilnenie klesá so stúpajúcou frekvenciou signálu.
Moderné operačné zosilňovače sú rýchlejšie, ale plné zosilnenie majú tiež len pri ~10 MHz.
Malý prúdový výstup
Väčšinou cca. 10 mA, dá sa ale zvýšiť emitorovým sledovačom.
Bryan Ferry
Bryan Ferry (* 26. september 1945, Washington, Tyne and Wear, Anglicko, Spojené kráľovstvo ) je anglický spevák, skladateľ, klávesista, harmonikár a gitarista, ktorý svoju hudobnú kariéru začal na začiatku 70. rokov 20. storočia v skupine Roxy Music, s ktorou hrá dodnes. V roku 1973 začal Bryan Ferry svoju sólovú kariéru.
Ferry v iných médiách
V roku 1985 Bryan Ferry spolupracoval na nahrávaní piesne „Is Your Love Strong Enough“ pre film Legenda režiséra Ridleya Scotta v hlavnej úlohe s Tomom Cruisom. Gitarové sólo pre túto skladbu nahral David Gilmour.
Vojtěch Sucharda
Vojtěch Sucharda (* 6. január 1884 Nová Paka – † 31. október 1968 Praha) bol český sochár, reštaurátor, rezbár a bábkar.
Biografia
Pochádzal z umeleckého rodu Suchardov z Novej Paky, v ktorom sa umelecké nadanie dedilo z generácie na generáciu už od jeho pradeda Jana. Bábkarstvu sa vyučil v závode svojho otca a v roku 1899 presídlil do Prahy. V roku 1905 absolvoval pražskú Umelecko priemyslovú školu. Po absolutóriu spolupracoval na sochárskych dielach svojho brata Stanislava, napríklad na pomníku Františka Palackého. Od roku 1907 spolupracoval s architektom Kamilom Hilbertom na dostavbe katedrály sv. Víta na Pražskom hrade. Pre katedrálu vytvoril cez 250 novogotických hlavíc stĺpov, vyrezávanú truhlu, niekoľko kamenných plastík a dva vysoké reliéfy znázorňujúce staviteľov dómu na priečelí stavby. Vojtěch Sucharda pracoval aj na výzdobe niekoľkých kostolov a stavieb po celých Čechách. Od roku 1913 sa podieľal okrem iného aj na sochárskej výzdobe pražského paláca Koruna.
Počas 1. svetovej vojny padol do ruského zajatia.
V roku 1908 sa oženil so svojou spolužiačkou z Umeleckopriemyslovej školy Annou Brichovou, s ktorou v roku 1920 založil divadlo Říše loutek. V tomto divadle potom pôsobil štyridsať rokov.
V rokoch 1912, 1936 a 1948 sa podieľal na rekonštrukciách Staromestského orloja v Prahe, pre ktorý vytvoril dvanásť nových sošiek apoštolov. V povojnovom období bol aj autorom návrhu na celkovú modernizáciu výtvarného riešenia Staromestského orloja, ktorý sa nikdy realizoval.
S manželkou Annou mal dve dcéry - Annu a Olgu. Po smrti svojej ženy v roku 1944, sa roku 1947 po druhý raz oženil s pražskou Nemkou Alžbětou Bálkovou.
Dielo
thumb|Palác Koruna
Vidlové veže
Vidlové veže sú tri objekty na Vidlovom hrebeni, ktorý spája Lomnický štít s Kežmarským.
Topografia
V niektorých horolezeckých sprievodcoch, napríklad od autora Františka Kroutila Vidlové veže vyjadrujú pomenovanie celého hrebeňa. Je to zastaraný názov, ktorý sa neujal. Zaužívané sú názvy Vidlový hrebeň a ďalšie známe tvary Hrebeň Vidlových veží, Hrebeň vidiel, Vidly.
Názov
Na mape Buchholtzovcov sú Vidlové veže pomenované ako Cupri (Kopertuyrme) teda Medené veže. Malo to historický základ, lebo v ich oblasti na severnej strane baníci dolovali medenú rudu a hľadali zlato. Iný, možno neskorší názov, mal zrejme podobu Falkturyme – Veže, na ktorých sa ťaží (základ v slovese fal, falen), ktorý sa postupne dostal do podoby Folk, dokonca až Forkturyme. V stredovekej nemčine slovo fork znamenalo vidličku alebo vidly.
Niekoľko zaujímavých prvovýstupov
Južnými stenami od Cmitera i severnými z Medenej lávky vedie množstvo ciest do obťažnosti V – VI.
Oľga Alexandrovna Ladyženská
Oľga Alexandrovna Ladyženská (* 7. marec 1922, Kologriv, ZSSR, dnes Rusko - † 12. január 2004, Petrohrad) bola ruská matematička.
Je známa predovšetkým vďaka práci v oblastiach parciálnych diferenciálnych rovníc a prúdenia tekutín. Pracovala na Hilbertovom 19. probléme a ako prvá prišla s dôkazom konvergencie diferenčnej metódy pre Navierovu-Stokesovu rovnicu.
Saint-Pierre-Tarentaine
Saint-Pierre-Tarentaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 340 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5636
NGC 5636 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 30. apríla 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Srdečnosť
Srdečnosť môže byť:
Gotthardský cestný tunel
thumb|Južný portál Gotthardský cestný tunel je švajčiarsky cestný tunel, ktorý prechádza alpským Gotthardským masívom. Bol otvorený v roku 1980 a leží na diaľnici A2 spájajúcej mestá Luzern a Lugano. Má vybudovaný len jeden tubus a s dĺžkou 16,918 km je tretí najdlhší cestný tunel na svete.
Marcela Laiferová
Životopis
Narodila sa v Petroviciach v okrese Bytča, ako tretie dieťa; mala bratov Emila a Pavla. Keď mala tri mesiace, rodina sa presťahovala do Pružiny, kde jej otec viedol obchod s obuvou. Po rozvode rodičov sa matka s deťmi presťahovala do Handlovej a potom do Prievidze. Druhýkrát sa vydala, pričom z tohto manželstva sa narodil ďalší brat Ladislav Briestenský, tiež známy hudobník, ktorý jej zložil množstvo skladieb.
Keď navštevovala Strednú všeobecnovzdelávaciu školu (dnes gymnázium) v Prievidzi, pod vedením Michala Toporcera, riaditeľa Hudobnej školy v Nitrianskom Pravne, získala základy v speve a intonácii. Začala spievať na Čajoch o piatej s miestnou kapelou Milana Gallusa. Jej matka bola zásadne proti "komediantskemu" povolaniu.
Po svadbe v roku 1964 odišla už ako Marcela Bujnová do Bratislavy na Lekársku fakultu, kde sa začala jej profesionálna kariéra. Bývala v Horskom parku, kde spieval so svojou kapelou Braňo Hronec, s ktorým prišiel aj jej prvý veľký hit - "Lampy už dávno zhasli". Pieseň spievala spolu s Janou Belákovou (sestra Ľuba Beláka). Išlo o big-beatovú skladbu, ktorá bola veľmi muzikálna; hudbu zložil Braňo Hronec, text napísal Alois Bouda. V tlači vtedy skladbu označili ako nemorálnu a zle pôsobiacu na mládež. Po tomto úspechu si ju všimli viacerí textári a skladatelia, a tak sa začala rozbiehať jej spevácka kariéra.
Spievala v Tatra revue, niekdajšom kabarete v Bratislave. Vystúpila na Bratislavskej lýre v roku 1969 v duete s Karlom Hálom s piesňou „Jednu lásku mám“, avšak slovensko-český text sa obidvom interpretom plietol a pieseň neuspela. Singel s touto pesničkou sa dlho držal v prvej desiatke bratislavského Supraphonu. Neskôr bola pieseň z ideologických dôvodov zakázaná.
V roku 1970 zomrel jej manžel MUDr. Jaroslav Laifer. Pred Laiferovou stála otázka, či sa zúčastniť na Bratislavskej lýre. Po rozhovore s Karlom Vlachom (ktorý nahral jej prvú platňu s názvom Marcela, kde boli hity ako "Prázdny stôl", "Vôňa medu", "Šumná víla") nakoniec vystúpila s piesňou „Slová“ a získala tak v roku 1970 Zlatú bratislavskú lýru. Skladbu „Slová“ naspievala aj v nemčine; vyšla v roku 1971 na singli firmy Amiga, pod názvom „Worte“. Nahral ju aj známy americký hudobník Herb Alpert.
Po tomto úspechu sa jej účinkovanie nielen na domácich, ale aj na zahraničných pódiách rozbehlo. Medzi inými to bol napr. festival Sopoty 1970 či festival v Rio de Janeiro 1970.
Okrem absolvovania medicíny, keď v roku 1970 získala titul MUDr., vyštudovala aj hudobnú vedu na filozofickej fakulte.
Thurins
Thurins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Marcela Laiferová
Životopis
V roku 1981 spievala opäť na Bratislavskej lýre - pieseň „Na cestu“ a získala s ňou bronz v medzinárodnej súťaži. V tom období pracovala aj v Slovkoncerte. Pomohla tu napr. Bercovi Balogovi, Ottovi Weiterovi, Oľge Záblackej. Pokračovala v spievaní aj v 80. rokoch, ale skôr v zahraničí.
Thurins
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Marcela Laiferová
Životopis
Nasledoval album Včera a dnes, ktorý je ladený v modernom rytme. Laiferová tu v spolupráci s Jimi Cimbalom, Mariánom Kachútom, Zoltánom Tóthom a Slavom Solovicom predviedla, že jej nie sú cudzie ani súčasné hudobné trendy.
Thurins
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marcela Laiferová
Životopis
V roku 2009 Laiferovej vyšiel dvojalbum z edície OPUS 100, kde boli remastrované jej LP Marcela Laiferová 69 a LP Marcela Laiferová 74.
Budíkov
Budíkov je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 318 obyvateľov, z toho 171 mužov a 147 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 38,4 roka, ženy 39,5 roka).
Horná Strehová
Horná Strehová je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
NGC 5637
NGC 5637 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Turecké národné vodnopólové družstvo mužov
Turecké národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Turecko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Türkiye Sutopu Federasyonu (TSF) a prvýkrát bolo sformované v 30-tych rokoch. Za jeho najväčší úspech možno považovať úspešnú kvalifikáciu na Majstrovstvá Európy či bronz na Stredozemných hrách.
Vrcholné podujatia
Na Olympijské hry sa turecké družstvo nepredstavilo ani raz. Ani raz sa nekvalifikovalo ani na Majstrovstvá sveta.
Na majstrovstvách Európy sa prvýkrát predstavilo v roku 1966. Okrem tohoto turnaja sa zúčastnilo ešte na ďalších piatich. Najlepšie umiestnenie dosiahlo v roku 2010 v Chorvátsku, keď skončilo desiate. Samotnú účasť si vybojovalo v kvalifikácii v domácom bazéne, keď v rozhodujúcom zápase porazilo favorizované 🇸🇰. O dva roky neskôr sa kvalifikovalo na európsky šampionát znova. Tentoraz po výhre v základnej skupine prešlo v baráži cez 🇸🇮. Na samotných ME 2012 prehralo všetky zápasy a skončilo celkovo posledné. Niekoľkokrát sa zúčastnilo aj B turnajov majstrovstiev Európy, v ktorých najlepšie skončilo v roku 2009, keď turnaj vyhralo.
Družstvo sa 6-krát zúčastnilo Svetovej ligy, v ktorej zakaždým skončilo už v kvalifikačnom kole. 8-krát sa zúčastnilo vodnopólového turnaja na Stredozemných hrách, na ktorých si v roku 1987 v Sýrii vybojovalo bronzovú medailu.
Grafický tablet
thumb|right|Grafický tablet Grafický tablet (iné názvy: tablet, digitalizačný tablet, tabletový digitalizátor/digitizér, digitalizátor, digitizér, snímacia tabuľka) je vstupné zariadenie počítača, ovládač kurzora; skladá sa z pevnej podložky s aktívnou, spravidla obdĺžnikovou alebo štvorcovou plochou a z pohyblivého snímacieho zariadenia v podobe pera (pen) alebo takzvaného puku (puck) tvarom pripomínajúcim myš, niekedy je puk vybavený nitkovým zameriavacim krížom.
Opis
Toto počítačové vstupné zariadenie umožňuje ovládať počítačový kurzor podobným spôsobom ako počítačová myš. Zariadeníe sníma polohu a pohyb pera alebo puku po podložke, a tento pohyb je prenesený do pohybu grafického kurzora. Základný rozdiel oproti myši je, že tablet pracuje v absolútnom súradnicovom systéme a myš v relatívnom. Poloha pera (puku) na podložke presne zodpovedá polohe kurzora na obrazovke (čiže pravý horný roh tabletu je pravý horný roh obrazovky). Poloha pera (puku) je snímaná obvykle indukčne. Podložka tabletu je priehľadná a umožňuje vloženie grafickej predlohy (ktorá sa dá prekresliť (obtiahnuť), alebo umožňuje vložiť papier s fiktívnymi tlačidlami, pričom tlačidlá reprezentujú príkazy ovládacie softvéru. To optimalizuje prácu hlavne v grafických programoch, pretože nie je nutné používať klávesnicu. Pero tabletu je aktívne a reaguje na tlak na podložku. Táto vlastnosť sa dá využiť napr. na kreslenie, kedy vyšší tlak pera na podložku softvér prekonvertuje na zmenu hrúbky (sýtosti, farby, druhu) čiary - čo je analógia kreslenia ceruzkou alebo uhľom.
Delenie
Tablety sa líšia vyhotovením, veľkosťou podložky (existujú aj tablety formátu A3), počtom snímaných bodov (dpi), výbavou (tlačidlá na podložke, pere a puku) a pod. Obvykle sa tablet pripája pomocou USB portu. Existujú aj LCD tablety, kde je ako podložka pre pero použitý LCD displej. Pri ovládaní počítača sa tak obsluha pozerá priamo na tablet a čiary sa vykresľujú pod perom.
Použitie
Tablety môžeme členiť na profesionálne, spravidla s rozmerom aktívnej plochy formátu A4 a väčším, na tablety pre domáce alebo hobby použitie (napr. na kreslenie ako náhrada papiera) s aktívnou plochou formátu A6. Existuje aj rad tabletov určených pre deti. Hlavným využitím je CAD a CAM, čiže kreslenie výkresov a grafických predlôh. Všetky (aspoň poloprofesionálne) grafické a CAD programy podporujú použitie tabletov, existujú aj špeciálne kresliace programy priamo na využitie všetkých funkcií tabletu.
The Soundhouse Tapes
The Soundhouse Tapes je prvá demo nahrávka britskej heavy metalovej skupiny Iron Maiden. Album vyšiel v náklade len 5000 kusov.
Venusaur
Venusaur (jap.: フシギバナ, Fušigibana) je Pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim s názvom Poketto Monsutta alebo skrátene Pokémon.
Charakteristika
Oproti Ivysaurovi je oveľa väčší a ťažší. Fľaky mu z tela zmizli už skoro úplne a okrasné kvety sa zväčšili. Namiesto zatvorej cibuľky nosí Venusaur už veľkú rozkvitnutú kvetinu, vďaka ktorej sa môže naučiť používať najsilnejší raslinný útok. Je možné získať ho iba v regióne Kanto, ale prenosom sa môže dostať do akejkoľvek dosiaľ vydanej Pokémon hry. Voľne žijúci neexistujú, získať sa dá len vývojom od 32. úrovne z Ivysaura v hrách Pokémon Red, Blue a Yellow.
Venusaur sa učí najsilnejší rastlinný útok – Slnečný lúč. Dvojnásobné zranenie Venusaurovi spôsobujú útoky ohnivého, ľadového, lietajúceho, psychického a chrobačieho typu. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow mu chrobačie útoky spôsobujú až štvornásobné zranenie.
Dombasle-en-Argonne
Dombasle-en-Argonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Toussieu
Toussieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jiráskova ulica (Bratislava)
Jiráskova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Dvory.
Pôvod mena
Do 1. apríla 1991 mala názov Mičurinova ulica podľa sovietskeho botanika Ivana Vladimiroviča Mičurina (1855 – 1935). Paradoxne do prvej polovice 80. rokov sa Mičurinova ulica nachádzala v Petržalke na inom mieste, ako odbočka od niekdajšej Starohájskej cesty, približne v miestach križovatky Bosákovej a Jantárovej cesty, zástavky električiek Bosákova a budovy Fuxova. V súčasnosti je pomenovaná podľa českého spisovateľa Aloisa Jiráska (1851 – 1930).
Základné informácie
Jiráskovu ulicu rozdeľuje cestná komunikácia na dve časti – prvú tvoria panelové obytné domy neďaleko Tupolevovej a Iľjušinovej ulice, druhú reštaurácia Alfa, Obradná sieň (Cik-Cak centrum), potraviny Rema a pošta, tieto objekty sú pri Fedinovej ulici, na rovnakej strane cesty smerom na Smolenickú ulicu sa nachádza predajňa Lidl.
Peter Simons
Peter Simons (* 23. marec 1950) je anglický filozof, zástanca metaontológie.
Buržoázna spoločnosť
Buržoázna spoločnosť  je bežný slovenský preklad nemeckého výrazu "bürgerliche Gesellschaft" v tom zmysle, v akom ho používali Marx, Engels, marxisti, komunisti, sociálni demokrati a podobne v 19. a 20. storočí, ale prípadne aj ďalší filozofi (Hegel a pod.). Alternatívny preklad je občianska/civilná spoločnosť (angl. civil society, v dnešnej nemčine Bürgergesellschaft/Zivilgesellschaft, v staršej nemčine bürgerliche Gesellschaft), tento výraz má však pred Marxom a od konca 20. storočia do značnej miery iný význam - pozri občianska spoločnosť. Sám Marx narábal pri diskusiách iných diel s pojmom "bürgerliche Gesellschaft" ako s ekvivalentom staršieho pojmu "societas civilis" (angl. "civil society"), napriek tomu, že mu dal svojskú, marxistickú definíciu.
Nemecký výraz „bürgerliche Gesellschaft“ doslova znamená mešťanská (meštianska)/občianska spoločnosť a je nemožné ho takto dvojznačne preložiť do iných jazykov. Engels tento výraz do angličtiny prekladal najprv ako občianska spoločnosť (civil society), neskôr ako buržoázna spoločnosť (bourgeois society), čo sa potom rýchly vžilo aj v iných jazykoch. Podľa Marxovho názoru je "bürgerliche Gesellschaft" vždy vedená buržoáziou (Bourgeioisie); v tomto zmysle je teda preklad „buržoázna spoločnosť“ pre Marxove texty vždy "správny". Napríklad v slovenskom preklade diela ''Manifest komunistickej strany zo 40. rokov 20. storočia'' je "bürgerliche Gesellschaft" preložené ako buržoázna spoločnosť, napriek tomu, že ako buržoázia je preložené aj slovo Bourgeoisie (a nie slovo Bürger).
Hegel "bürgerliche Gesellschaft" chápal ako to, čo je mimo rodiny a štátu, ako to, čo spočíva vo vojne všetkých proti všetkým. Zjednodušene povedané teda je jeho definícia akýsi prechod medzi tradičným pojmom sociatas civilis a Marxovou buržoáznou spoločnosťou. U Hegela je ale vhodnejšie výraz prekladať ako občianska spoločnosť.
Marx a jeho priaznivci „bürgerliche Gesellschaft“ chápal ako fázu spoločenského vývoja nasledujúcu po feudálnej spoločnosti, ako spoločnosť obchodu a priemyslu (spoločnosť vlády peňazí), ako spoločnosť v ktorej vládne buržoázia (v marxistickom zmysle). V 20. storočí sa aj medzi marxistami a komunistami namiesto „buržoázna spoločnosť“ začal uprednostňovať presnejšie definovaný, v podstate takmer identický, pojem kapitalistická spoločnosť.
NGC 5638
NGC 5638 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 30. apríla 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
Syd Barrett (album)
Syd Barrett je prvý výberový album britského speváka a gitaristu Syda Barretta, ktorý bol jedným zo zakládajúcich členov skupiny Pink Floyd. Album vyšiel na jeseň roku 1974.
Saint-Rémy (Calvados)
Saint-Rémy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Syd Barrett (album)
Kompilácia Syd Barrett je zložená z obidvoch Barrettových sólových albumov The Madcap Laughs a Barrett z roku 1970. Hlavným dôvodom tejto reedície vo forme dvojalbumu, bol úspech albumu The Dark Side of the Moon, ktorý skupina Pink Floyd vydala v roku 1973. Hudobné vydavateľstvo EMI súčasne s dvojalbumom Syd Barrett vydalo aj druhý boxset s názvom A Nice Pair, ktorý tvorili prvé dva albumy kapely Pink Floyd, na ktorých sa Barrett autorsky podieľal.
Malajské súostrovie
Jeho rozloha je a tvorí ho cca 25 tisíc koralových a sopečných ostrovov a menších súostroví. Žije tu 350 miliónov obyvateľov.
Syd Barrett (album)
V USA bol album Syd Barrett prodávaný pod názvom The Madcap Laughs/Barrett.
Saint-Rémy (Calvados)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Syd Barrett (album)
Hudobné rebríčky
Album - Billboard
Buřenice
Buřenice je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2014 tu žilo 197 obyvateľov, z toho 104 mužov a 93 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 43,1 roka, ženy 46,0 roka).
Saint-Rémy (Calvados)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1096 obyvateľov (2009).
Malajské súostrovie
Geografia
Súostrovie patrí medzi vulkanicky najaktívnejšie oblasti na Zemi. Tektonické procesy vytvorili vysoké vrchy ako napr. Mount Kinabalu alebo Puncak Jaya. Hlavné skupiny sú:
Saint-Rémy (Calvados)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malajské súostrovie
Geografia
Šesť najväčších ostrovov je: Nová Guinea, Borneo, Sumatra, Sulawesi, Jáva a Luzon.
Santiago Ramón y Cajal
Santiago Ramón y Cajal (* 1. máj 1852, Petilla de Aragón, Španielsko - † 17. október 1934, Madrid) bol španielsky histológ, lekár a nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu a medicínu (1906) za štúdium štruktúry nervovej sústavy. Je považovaný za jedného zo zakladateľov modernej vedy o nervovom systéme.
Životopis
Vyučil sa za obuvníka. Študoval na výtvarnej škole odkiaľ ho vyhodili pre karikovanie profesorov. Otec anatóm ho priviedol k medicíne. V roku 1873 promoval na univerzite v Zaragoze, kde jeho otec prednášal anatómiu.
V roku 1877 spravil doktorát z medicíny v Madride. V roku 1879 sa oženil so Silveriou Fañanás García, narodili sa im štyri dcéry a traja synovia. V roku 1883 dostal miesto profesora anatómie na univerzite vo Valencii, v roku 1887 sa stal profesorom v Barcelone a v roku 1892 sa stal profesorom histológie v Madride , kde bol v roku 1899 menovaný za riadieľa ústavu pre biologický výskum Instituto Nacional de Higiene. V roku 1922 založil Laboratorio de Investigaciones Biológicas, neskôr premenované na Instituto Cajal.
Jeho najdôležitejšie práce sa týkajú štruktúry centrálnej nervovej sústavy. Jeho ilustrácie mozgových buniek sa stále používajú na účely vzdelávania a odbornej prípravy.
V mikroskopickej anatómii bol po ňom pomenovaný typ neurónov mozgovej kôry – horizontálne nervové bunky Ramóna y Cajal. V stene čreva opísal Ramón y Cajal zvláštnu populáciu buniek, o ktorých predpokladal, že majú charakter nervových buniek, keďže ich bolo možné zobraziť metódami bežne používanými v neurohistológii. Až neskôr sa ukázalo, že aj keď tieto bunky nemajú charakter nervových buniek, zohrávajú veľmi dôležitú úlohu v peristaltike ako tzv. udávače kroku (z angl. pacemaker cells). Na počesť Ramóna y Cajala boli eponymicky pomenované ako intersticiálne Cajalove bunky
Jozef Gabčík
Genmjr. in memoriam Jozef Gabčík (* 8. apríl 1912, Poluvsie (Rajecké Teplice) – † 18. jún 1942, Praha) bol slovenský vojak pôsobiaci v exilovej česko-slovenskej armáde, ktorý bol účastníkom operácie Antropoid – atentátu na zastupujúceho ríšskeho protektora Reinharda Heydricha.
Vo filme Atentát (1964) ho stvárnil Ladislav Mrkvička a vo filme Anthropoid (2016) Cillian Murphy.
Mladosť
Narodil sa 8. apríla 1912 v Poluvsí (dnes mestská časť Rajeckých Teplíc). Otec Ferdinand bol robotník, ktorý cestoval za prácou do USA a Argentíny, matka Mária, rodená Baránková bola ženou v domácnosti. Mal dvoch bratov a sestru.
Po absolvovaní obecnej a meštianskej školy v Rajeckých Tepliciach odišiel asi ako 15 ročný do Čiech. Žil v Kostelci Nad Vltavou v rodine miestneho kováča J. Kunikeho, kde sa pred rokom 1932 vyučil za kováča a zámočníka. Podľa školských záznamov z roku 1927 absolvoval v neďalekej obci Kovářov dva roky pokračovacej obchodnej školy.
Vojenská služba
Na základnú vojenskú službu nastúpil 1. októbra 1932 do pechotného pluku 14 v Košiciach. Absolvoval poddôstojnícku školu v Prešove s veľmi dobrým prospechom. Dosiahol hodnosť desiatnika a po skončení prezenčnej služby v roku 1934 pokračoval na vlastnú žiadosť ako ďalejslúžiaci poddôstojník a bol povýšený na čatára. V roku 1937 dokončil svoj vojenský záväzok a nastúpil ako civilný zamestnanec do vojenskej továrne na výrobu bojových plynov v Žiline. Po nehode, keď sa nadýchal bojových plynov, bol preložený do skladu bojových látok v Skalke nad Váhom.
Vojak v exile
Pred prevzatím skladu bojových látok nemeckou armádou poškodil prepravné zásobníky. Pred hroziacim zatknutím za sabotáž 4. až 6. júna 1939 ušiel ilegálne do Poľska. V Krakove vstúpil do česko-slovenského vojska. Tu sa zoznámil s Janom Kubišom. Spoločne s ním odplával v júli 1939 do Francúzska, kde sa zaviazali slúžiť v Cudzineckej légii. Nastúpili k 1. pluku v Sidi bel Abbès a 26. septembra 1939 v Agde sa zaradili do vznikajúcej československej zahraničnej armády vo Francúzsku. Gabčík bol zaradený ako zástupca veliteľa guľometnej čaty 1. pešieho pluku. 29. decembra 1939 bol povýšený na čatára a zúčastnil sa bojov o Francúzsko. Po porážke Francúzska bol 12. júla 1940 evakuovaný do Spojeného kráľovstva, kde požiadal o preradenie k letectvu. Od 2. do 22. februára 1941 absolvoval kurz pre rotmajstrov a bol povýšený na rotmajstra. Na základe odporúčania pplk. Barovského bol zaradený do výcviku pre plnenie úloh zvláštneho určenia a stal sa jedným z prvých ôsmich absolventov kurzu útočného boja v Škótsku a to už pravdepodobne ako člen jednotky špeciálnych operácií, ktorá mala predovšetkým vykonávať špionáž a sabotáže na nepriateľskom území.
Operácia Anthropoid
Po špeciálnom výsadkárskom a spravodajskom výcviku bol v noci z 28. na 29. decembra 1941 s členmi skupiny Silver A a Silver B (ktoré mali rôzne úlohy) lietadlom Royal Air Force Handley Page Halifax 138. perute o 22:00 vysadený 10 km od Prahy na území protektorátu Čechy a Morava. Jeho úlohou bolo vykonať operáciu Anthropoid – atentát na zastupujúceho ríšskeho protektora Reinharda Heydricha.
27. mája 1942 o 10:30 sa Heydrich viezol zo svojho sídla na zámku v Panenských Břežanoch na Hradčany. Gabčík a Kubiš čakali na Kirchmayerovej ulici (dnešná Zenklova) pri zastávke električiek asi 250 metrov od nemocnice Bulovka (Praha 8-Libeň) smerom na Thomayerove sady. Valčík stál asi 100 metrov severne a mal ich upozorniť, keď sa auto priblíži.
Aby nedošlo k poškodeniu aktovky, ktorú Heydrich viezol a ktorá pravdepodobne obsahovala dôležité dokumenty, mal atentát uskutočniť Gabčík streľbou zo samopalu Sten. Heydrichov Mercedes-Benz 320 v zákrute spomalil a Gabčík sa mu postavil do cesty, avšak jeho samopal sa zasekol, čo potvrdzuje koncept policajnej správy z vyšetrovania, objavený až v roku 2015, ktorý uvádza, že nájdený samopal mal vzpriečený prvý náboj. Najprv sa špekulovalo, že Gabčík, ktorý ho skladal pod plášťom priamo na ulici pred atentátom, mohol pri jeho kompletizácii urobiť chybu, napriek tomu, že ho predtým starostlivo skontroloval. Podľa súčasného nemeckého zbrojného experta Ulricha Wegenera bola táto zbraň nevhodná na nasadenie špeciálnych jednotiek pre takýto účel. "Ak nebola presne nabitá, často sa zasekávala". K zaseknutiu dochádzalo, keď sa naplnil zásobník plným počtom nábojov, čo vtedy Gabčík ani nemohol vedieť a teraz sa potvrdilo, že išlo o technickú chybu. Heydrich prikázal svojmu šoférovi (Oberscharführer Johannes Klein), aby automobil zastavil. Mercedes s Heydrichom pritom zastavil priamo pred neďaleko stojacim Kubišom. Keď sa Heydrich postavil a chcel zblízka začať strieľať na Gabčíka z osobnej zbrane, hodil Jan Kubiš vlastnoručne upravený protitankový granát vz. 73 MK1, ktorý explodoval pri pravom zadnom kolese auta. Napriek tomu, že granát neexplodoval v aute, jeho črepiny a časti čalúnenia auta Heydricha zranili. Črepinami však bol zasiahnutý na tvári aj Kubiš. Heydrich vystúpil z auta a začal prenasledovať Gabčíka. Avšak po niekoľkých krokoch v dôsledku vnútorných zranení skolaboval a spadol na zem. . Šoférovi, ktorý sa snažil prenasledovať Kubiša, prikázal, aby išiel za Gabčíkom. Gabčík avšak Kleina pri prestrelke trafil dvakrát z revolveru. Výsadkárom sa podarilo ujsť (Kubiš na bicykli) avšak v presvedčení, že atentát bol neúspešný.
Po atentáte
Heydrich bol operovaný v nemocnici na Bulovke nemeckými doktormi. Operácia trvala hodinu a prebehla bez komplikácií. Pacient o sedem dní neskôr zomrel v nemocnici na infekciu. Ako odplatu za atentát Hitler považoval zabitie 10 000 Čechov a na parašutistov vypísali odmenu milión ríšskych mariek. Parašutistom sa podarilo ukryť sa vďaka dvom spriazneným rodinám. Celkovo bolo v súvislosti s atentátom uväznených 13 000 ľudí. Pri vyšetrovaní boli obvinení a neskôr vyvraždení ľudia z obcí Lidice a Ležáky.
náhľad|Okno do krypty v chráme sv. Cyrila a Metoda Gabčík s ďalšími šiestimi parašutistami sa ukrýval v krypte chrámu sv. Cyrila a Metoda (Resslova 9a, Praha 2). Ich úkryt vypátralo Gestapo, po tom čo Karel Čurda – jeden z parašutistov, prezradil mená tých, ktorí parašutistom poskytovali pomoc (Čurda dostal odmenu 500 000 ríšskych mariek a v roku 1947 bol popravený za velezradu). 18. júna 1942 o 4:15 obkľúčilo Gestapo kostol. Dovedna siedmi výsadkári sa bránili presile 800 mužov, ak rátame aj úradníkov gestapa. Vydržali sedem hodín. Po priamom boji, v ktorom padli Adolf Opálka aj Josef Bublík, zostal Jan Kubiš ranený v bezvedomí na chóre chrámu (zomrel v sanitke pri prevoze). Nemeckí vojaci prenikli dovnútra a zatlačili ostatných parašutistov do krypty. Po niekoľkých neúspešných pokusoch obsadiť ju, s pomocou pražských hasičov začali do krypty vháňať vodu a dusivé plyny. Po tom čo parašutistom došla munícia, Jozef Gabčík spolu s Jaroslavom Švarcom, Janom Hrubým a Josefom Valčíkom spáchali v krypte chrámu samovraždu, aby sa vyhli zajatiu.
Tento čin znamenal veľký posun vo vnímaní udalostí svetovej vojny. Anglicko aj Francúzsko na základe preukázateľného odboja proti fašistom v protektoráte odvolalo podpisy pod predvojnovou Mníchovskou zmluvou, čo po vojne umožnilo vzniknúť Československej republike v pôvodných hraniciach. Zároveň tento hrdinský čin ukázal cestu odboja aj iným krajinám okupovanej Európy.
Pamiatka na Gabčíka
Je po ňom pomenovaná ulica v Prahe neďaleko miesta atentátu, na ktoré upozorňuje "Památník Operace Anthropoid" (Praha 8, 50.117908N, 14.465184E) a "Národní památník hrdinů Heydrichiády, Resslova 9" pri chráme sv. Cyrila a Metoda.
Mesto Gabčíkovo bolo v roku 1948 premenované na jeho počesť. Jeho meno nesie aj vodné dielo Gabčíkovo budované od roku 1977 v katastri mesta.
Vo svojom čestnom názve ho má aj slovenský 5. pluk špeciálneho určenia v Žiline. Pred jeho kasárňami stojí aj pamätník so sochou, ktorej autor je Štefan Pelikán. Na rodnom dome v Poluvsí je umiestená pamätná tabuľa a oproti rodnému domu je postavený pamätník s bustou Jozefa Gabčíka od sochára Petra Repku.
Bořetice
Bořetice môžu byť:
Jozef Gabčík
Pamiatka na Gabčíka
V Bratislave, Žiline a Rajeckých Tepliciach sú po ňom pomenované ulice.
Na jeho počesť nesú meno Memoriál Jozefa Gabčíka bežecké preteky na 11 až 13 km po trase Žilina - Poluvsie organizované od roku 1995.
V máji 2015, pri príležitosti 70. výročia ukončenia 2. sv. vojny, povýšil prezident republiky Andrej Kiska Gabčíka do hodnosti brigádny generál (in memoriam) a 26. mája 2017 ho ďalej povýšil do hodnosti generálmajor (in memoriam).
Abdikačná kríza
náhľad|Vyhlásenie abdikácie podpísané Eduardom VIII. a jeho tromi bratmi, Albertom, Henrym a Georgeom, z 10. decembra 1936 Abdikačná kríza nastala v Spojenom kráľovstve v roku 1936 po tom, čo sa britský kráľ Eduard VIII. zasnúbil s Wallis Simpsonovou, americkou prominentkou, ktorá sa rozviedla so svojím prvým manželom a plánovala rozvod so svojím druhým mužom.
Nesúhlas so sobášom vyjadrila vláda Spojeného kráľovstva, ako aj vlády domínií v Commonwealthe (Austrálie, Írskeho slobodného štátu, Juhoafrickej únie, Kanady, Nového Zélandu). Vznesené argumenty poukazovali na náboženské, právne, politické aj morálne dôvody. Ako britský kráľ bol Eduard formálnou hlavou anglikánskej cirkvi, ktorá v tom čase neumožňovala rozvedeným veriacim znovu sa zosobášiť, pokiaľ bol ich bývalý partner stále nažive – a teda sa podľa rozšíreného názoru kráľ nemohol zosobášiť so Simpsonovou a zároveň si udržať kráľovský trón. Navyše, Simpsonová bola vnímaná ako osoba politicky a sociálne nehodná majestátu kráľovnej či postavenia kráľovej manželky. Nielen že zlyhali jej obe manželstvá, no britský establishment sa tiež domnieval, že ju viac priťahuje majetok a sociálny status ako úprimná láska voči kráľovi. Napriek tejto opozícii, Eduard vyhlásil, že Simpsonovú miluje a hodlá si ju vziať bez ohľadu na postoj vlády.
Neochota vlády a Eduarda ustúpiť zo svojich postojov viedla k jeho abdikácií v decembri 1936. Eduard sa tak stal jediným britským monarchom od 11. storočia, ktorý sa dobrovoľne vzdal svojho nároku na trón. Kráľovského majestátu sa ujal jeho brat Albert, ktorý prijal panovnícke meno Juraj VI. Eduard po abdikácii získal titul Jeho kráľovská výsosť vojvoda z Windsoru (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) a nasledujúci rok sa zosobášil so Simpsonovou. Ich manželstvo trvalo do jeho smrti, t. j. 35 rokov.
Indigo a štyridsať zbojníkov
Indigo a štyridsať zbojníkov (nem. Indigo und die vierzig Räuber, v neskoršej verzii Königin Indigo a Tausend und eine Nacht) je prvá opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml. Premiéru mala 10. februára 1871 v Theater an der Wien vo Viedni. Libreto napísal riaditeľ divadla, Maximilián Steiner, ktorý na písanie prizval mnohých pomocníkov. Výsledok bol veľmi slabý a chaotický. Napriek tomu opereta mala úspech vďaka typicky Straussovským melódiám. Po úspechu vo Viedni sa opereta dostala aj do zahraničných divadiel. Libretto sa pokúsili poopraviť už pri premiére v Paríži v roku 1875, a neskôr vo Viedni v roku 1877, keď uviedli operetu pod novým menom Kráľovná Indigo (nem. Königin Indigo, libreto prepracoval Josef Braun). Konečnej podoby a kvalitnejšieho libreta sa však opereta dočkala až v roku 1906, keď na návrh Gábora Steina (syna pôvodného libretistu), ho prepracovali Leo Stein a Karl Lindau. Staronová opereta bola uvedená pod menom Tisíc a jedna Noc (Tausend und eine Nacht).
Opereta má pôsobivú a dynamickú predohru. Dodnes sa najviac hrá intermezo prvého dejstva jej poslednej verzie (Tausend und eine Nacht – intermezzo), ako orchestrálna skladba. Je príjemné, jemné, pre Straussa možno trochu netypické, s mierne exoticko-rozprávkovým nádychom.
Obsah (Indigo a štyridsať zbojníkov - pôvodná verzia z roku 1871)
Fantaska, mladá viedenská dievčina stroskotá. Na brehu ju chytia a predajú sultánovi Indigovi. Ten sa do nej zaľúbi, ale ona jeho lásku odmieta, mimo iného aj preto, že má vo Viedni snúbenca. Jej snúbenec za ňou príde na sultánov dvor, votrie sa do priazne jeho žien v háreme a potom Fantasku vyslobodí s pomocou 40 zbojníkov.
Obsah (Tisíc a jedna Noc - verzia z roku 1906)
Sultán Suleiman sa zaľúbi do Európanky Leily a chce ju odviesť do svojej krajiny. Leila mu povie, že pôjde s ním iba ak sa vzdá svojho háremu a nebude mať iné ženy. Suleiman sa vracia s dôverníkom Eddinom, ktorý má previesť potrebné reformy. Leile po čase odcestuje za Suleimanom so svojím strýkom Ormutzom. Stretáva kalifa, ktorému rozpráva rozprávku. Kalifove ženy sa spiknú proti nemu. Prichádza Suleiman a stretáva Leilu. Nemôžu však ostať spolu, lebo sa medzitým vydala za rybára Mossu, pretože ten sa na Suleimana veľmi podobá. Eddin sa rozhodne Suleimana a Mossu vymeniť, aby reformy prebiehali ľahšie. Mossuovi sa nová rola zapáči, rovnako aj mnohoženstvo. Dlho sa však neteší, lebo vypuknú nepokoje s kalifmi a musí z dvora utiecť späť do svojho domu. Tam ho prenasledujú kalifovia a nájdu tam aj Leilu so Suleimanom. Leila musí identifikovať pravého sultána. Rozhodne sa za lásku obetovať nehodného manžela a za sultána označí Mossu. Suleiman a Leila si padnú do náručia.