cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sečovce
Dejiny
Archeologické nálezy dokazujú osídlenie priestoru Sečoviec už v paleolite. V dobe rímskej malo tunajšie obyvateľstvo obchodné styky s Rímskou ríšou, čomu nasvedčujú nálezy rímskych mincí z okolia. Vo veľkomoravskom období sa severozápadne a severovýchodne od súčasného intravilánu mesta nachádzali slovanské sídliská. Predpokladá sa, že Sečovce ako sídlisko existujú nepretržite od 9. storočia, pričom prvá písomná zmienka pochádza z roku 1245, kedy sa spomínajú ako dedina resp. zárodočné mestečko. Významnejšie postavenie Sečoviec v okolí dokazuje zmienka o pravidelnom miestnom trhu z roku 1336, hoci ako mestečko sa dokázateľne spomínajú v roku 1414. V 17. storočí sa vďaka rozvoju remeselníctva a obchodu vyprofilovali na dôležité administratívne a obchodné centrum v Zemplínskej župe. V rokoch 17771788 boli sídlom jedného z piatich obvodov župy, následne sídlom jedného z dvoch dištriktov Újhelyského okresu a v druhej polovici 19. storočia centrom slúžnovského okresu. V prvej ČSR boli do roku 1928 sídlom okresu v rokoch. Počas obdobia vojnovej Slovenskej republiky mesto postihli perzekúcie a odsun Židov, ktorí dovtedy tvorili početnú (roku 1930 takmer 30 %) a hospodársky i kultúrne silnú časť obyvateľstva a z ktorých väčšina zomrela v koncentračných táboroch. Sečovce boli oslobodené Červenou armádou 2. decembra 1944, avšak ešte do januára 1945 sa pre priebeh bitky o Dargovský priesmyk nachádzali blízko frontového pásma. V roku 1948 sa mestskou časťou Sečoviec stali Kochanovce v roku 1951 Albínov. V rokoch 19491960 bolo mesto opäť sídlom okresu.
Pravek a včasná dejinná doba
K najstaršiemu osídleniu územia dnešných Sečoviec sa viažu nálezy paleolitickej štiepanej kamennej industrie, ktoré objavili Ladislav Bánesz a Stanislav Šiška v roku 1958, pri prieskume asi 300 m západne od intravilánu mesta pri ľavej strane hlavnej cesty. V nepočetnom súbore artefaktov ako najvýznamnejšie vyčnievajú škrabadlo z hnedého rádiolaritu, 12 rohovcových odštepov i úštepov a jeden menší obsidiánový úštep.
Počas zberu v roku 1967 archeológovia našli medzi Sečovcami a obcov Dargov časť jaspisovézho dvojitého driapadla a obsidiánový odštep, ktoré tiež zadatovali do obdobia paleolitu. Nálezový inventár mladopaleolitickej stanice pri Sečovciach bol v roku 1980 doplnený dvoma štiepanými nástrojmi – dvojstranne obitým hrotom s priretušovaným vrcholcom a jadrovitým kremencovým nástrojom. Tie boli objavené pri povrchovom zbere na oráčine pri kríži nachádzajúcom sa západne od intravilánu Sečoviec, v bezprostrednej blízkosti autobusovej zastávky.
Rozsiahlejší archeologický výskum zameraný na paleolit doposiaľ v meste ani v jeho najbližšom okolí ale nebol realizovaný.
K staršiemu neolitu sa viažu nálezy, ktoré boli uskutočnené v blízkom okolí Sečoviec. V Sečovskej Polianke (poloha Široká alebo Pod Krivou dolinou severne od intravilánu po oboch stranách hlavnej cesty) bolo záchranným archeologickým výskumom uskutočneným pri melioračných prácach v roku 1986 objavené sídlisko kultúry s východnou lineárnou keramikou, ktoré ležalo na hranici mladoneolitických skupín Raškovce a Tiszadob a bolo zaradené do druhej fázy (Kapušany) skupiny Tiszadob.
V posledných storočiach 5. tisícročia pred Kr. sa v západopotiskom okruhu sformovala z podložia skupiny Tiszadob bukovohorská kultúra, ktorá je oproti nej charakteristická oveľa väčšou hustotou osídlenia. Početné stopy bukovohorskej kultúry boli zachytené už na prelome 60. a 70. rokov na viacerých miestach v intraviláne Sečoviec. Pri stavbe Obchodného domu Dargov bola odkrytá súvislá kultúrna vrstva hrubá 2030 cm, ktorá obsahovala jeden výrazný zlomok bukovohorskej keramiky a obsidiánovú čepeľ. Pri výstavbe bytových domoch na Švermovej ulici (dnes Obchodná ulica) a prospekcii severnejšie situovaných lokalít boli objavené narušené sídliskové objekty obsahujúce zlomky tenkostenných nádob s rytou výzdobou, množstvo črepov z úžitkových nádob, obsidiánové odštepy a zvieracie kosti. Pri hĺbení kanalizačnej jamy pred Obchodným domom Dargov v roku 1983 bol v hĺbke 180 cm objavený sídliskový objekt s kultúrnou vrstvou hrubou 70 cm a širokou 420 cm, pričom na jej dne sa nachádzali črepy bukovohorskej keramiky a obsidiánovú industriu. Tieto nálezy poukazujú na významné sídlisko bukovohorskej kultúry, ktorého pozostatky sa nachádzajú pod zástavbou v centre mesta.
V roku 1978 Pavol Mačala a Juraj Macák pri prieskume terénu medzi Sečovcami a Trnávkou narazili na dovtedy neznáme rozsiahle praveké sídlisko, ktorého presnejšie zadatovanie a zaradenie materiálu ku kultúrnemu okruhu je problematické pre absenciu keramických artefaktov. Povrchovým zberom získali množstvo obsidiánovej industrie (čepele, čepeľovité a jadrovité odštepy, jadrá a hrudky obsidiánovej suroviny). Nálezisko sa rozprestiera na miernom južnom svahu vyvýšeniny skláňajúcej sa k ľavému brehu potoka Trnávka, západne od intravilánu Sečoviec, juhovýchodne od intravilánu Trnávky a južne od hlavnej cesty. Na sídlisku pravdepodobne vyvíjali činnosť neolitické dielne, špecializované na výrobu obsidiánových nástrojov. Ďalšie artefakty štiepanej kamennej, najmä obsidiánovej industrie z neolitu boli objavené v roku 1983 povrchovým zberom južne a západne od intravilánu obce Trnávka.
K eneolitu sa nevzťahujú žiadne nálezy pochádzajúce priamo zo Sečoviec, avšak k priľahlej obci Hriadky bolo pri melioračných prácach v roku 1969 odkryté osídlenie, ktorého jadro spadá do neskorého eneolitu a začiatku staršej bronzovej doby. V roku 1969 objavil S. Šiška črepy z nádob skupiny Nyírség-Zatín v polohe Vyšné. V roku 1970 boli podobné nálezy získané pri záchrannom výskume v polohách Povrazy a Konopianky. Hriadčianské keramické nálezy datoval Jozef Bátora na začiatok 18. storočia pred Kr.
K staršej bronzovej dobe sa z okolia Sečoviec viažu nálezy sídliskovej keramiky z Hriadok a Veľkých Ozoroviec, do záveru strednej bronzovej doby zase spadá nález črepu misy kultúry Suciu de Sus z polohy Kinčošské lúky v Dvoriankach.
Priamo v Sečovciach bol keramický materiál kultúry Suciu de Sus získaný z porušeného objektu objaveného v polohe Vinice. Osídlenie z mladšej bronzovej doby bolo nájdené v polohe Dobrošňa severovýchodne od intravilánu Sečoviec. Keramické zlomky a fragment hlineného závažia z polohy Turny v neďalekej obci Parchovany dokladajú sporadické osídlenie v strednej bronzovej dobe a intenzívne v jej mladšom úseku (gávska kultúra), do ktorého spadá aj črepový materiál z Malého Ruskova, časti obce Nový Ruskov ležiacej južne od Sečoviec.
Najbližšie nálezy viažuce sa k halštatskej dobe pochádzajú z vyššie spomínanej polohy Kinčošské lúky v Dvoriankach (zlomky misových a súdkovitých nádob) a z plohy Veľký köveš (tri sídliskové objekty) nachádzajúcej sa taktiež v Dvoriankach. Črepy halštatskej keramiky sa našli aj v obciach Hriadky, Bačkov, Parchovany a Malé Ozorovce.
Črepový materiál z neskorej laténskej doby bol získaný pri povrchovom zbere v polohe Hradišče v Dvoriankach a v Hriadkach, kde sa našiel fragment grafitovej nádoby s okružím. Priamo zo Sečoviec nepochádzajú žiadne nálezy datované do laténskej doby.
V 2. a 3. storočí sa na tomto území usadili germánske kmene, ktoré mali obchodné styky s Rímskou ríšou, o čom svedčia nálezy rímskych mincí v blízkosti mesta (Hriadky, Sečovská Polianka). Zo 7. až 9. storočia pochádzajú slovanské sídliská. V oblasti Vinice boli objavené veľkomoravské objekty, v ktorých sa nachádzali pozostatky keramiky, 3 hlinené prasleny, železný pílkovitý nástroj a uhlíky.
Stredovek
Prvou písomnou zmienkou mesta je listina uhorského kráľa Bela IV. Ňou panovník potvrdzuje, že šľachtic Ján z Trebišova, predal šľachticovi Petrovi zvanému Folthus pozemky dedín Albun (Albínov) a Techna (Dvorianky). Podľa uhorského historika Anton Sirmaj bol šľachtic Ján grófom z rodu Parisovcov. Pri opise hraníc predaných majetkov sa spomína susedstvo s chotárom sídliska Zeech (Sečovce) na západe. Predpokladá sa, že mesto existovalo nepretržite už od 9. storočia. Centrom vtedajších Sečoviec bola terajšia poloha Vinice. O tomto obchode je stručná zmienka aj v listine Varadínskej kapituly z roku 1300.
Na prelome 13. a 14. storočia bol šľachtic Peter, syn Petuna alebo Petena, vlastníkom hradného panstva pozostávajúceho z mestečka Sečovce a okolitých dedín Albínov, Kinčeš, Dvorianky, Hriadky, Višňov, Filovo, Kravany, Stankovce, Parchovany, Sečovská Polianka, Cabov, Bačkov, Dargov, Trnávka a Zbehňov. Šľachtic Peter sa nepridal k Abovcom v konflikte s kráľom Karolom I., čoho následkom bol ich pomstivý útok na Sečovce spojený s rabovaním, vypaľovaním (zhorela aj kúria šľachtica Petra, bol vykradnutý a vypálený aj kostol) a vraždením krátko pred rokom 1312. Peter odolal útoku, no v rokoch 1315 – 1316 sa pokúsil kráľa osobne zabiť, avšak neúspešne. Ušiel do Ruska a kráľ skonfiškoval jeho majetky. V roku 1324 daroval Karol I. panstvo Sečovce verným šľachticom z rodu Bokša.
V roku 1402 sa Sečovce už spomínajú ako mesto. Roku 1437 dostalo mestečko od rímskeho cisára Žigmunda jarmočné a mýtne právo. Konali sa 2 jarmoky ročne – na sviatok Martina a Žofie. Rozvoju však bránia časté boje. V rokoch 1439 – 1459 mesto okupovali bratríci, ktorí tu vybudovali vojenský tábor s hradom. Porazení boli až vojskami kráľa Mateja Korvína v roku 1466. V období 1466 až 1487 si Sečovce prisvojil trebišovský hradný pán a hlavný župan Štefan Perényi. V roku 1494 bol v meste vystavaný rímskokatolícky kostol v gotickom slohu, neskôr viackrát prestavaný a opravovaný.
Názov
Vývin názvu mesta
1245Zech/Zeech (Seč) 12.13. storočieSečovci 1528Galäcä 1495, 1515Galszeecz 1512Galszech 1540Galzecz 1601Gaal Zecz, Gaalzeöch 1773Gálszécs, Szecžowcze 1786Gálszécsch, Szečowcze, 1785Gal-Szets, Szetsovtze 1808Gál-Szécs, Sečowce 1863Gálszécs 1869Gaál-Szecs, Secsovcze 1887Gálszécs 1920Sečovce
Symboly mesta
Erb mesta tvorí štít s vyobrazením striebornej orlice so strieborným polmesiacom v ľavom spodnom rohu a hviezdou v pravom hornom rohu štítu. Erb pochádza z pečatidla zo 16. storočia (zachoval sa na písomnostiach z rokov 1684 a 1696) s kruhopisom ''SIGILLVM. OPPIDI. * . GALSZECS – tb. XXII''. Erb znázorňuje znamenie rodu Gálszéciovcov, ktorý vlastnili mesto.
Mestská vlajka pozostáva z troch horizontálnych pruhov. Farba pruhov je zhodná s vlajkou Slovenskej republiky - biela (horný pruh), modrá (stredný pruh) a červená (dolný pruh). Vlajka je zakončená dvoma cípmi.
Pečať mesta Sečovce tvorí erb mesta Sečovce s kruhopisom: „MESTO SEČOVCE“. Pečať mesta sa používa na dôležitých úradných dokumentoch a listinách oznamov mestského úradu.
Mestské insígnie predstavujú kovovú primátorskú reťaz na ktorej je upevnená kruhová medaila s vyobrazením erbu mesta s nápisom Mesto Sečovce. Insígnie používa primátor mesta, zástupca primátora mesta, alebo poverený poslanec pri slávnostných zasadaniach mestského zastupiteľstva, oficiálnych prijatiach predstaviteľov politického a verejného života Slovenskej republiky, oficiálnych prijatiach predstaviteľov iných štátov a miest, iných významných slávnostných príležitostiach alebo občianskych obradoch organizovaných Mestským úradom. Insígnie mesta uchováva primátor mesta.
Samospráva
Na čele mesta stojí primátor, ktorý je jeho najvyšším výkonným orgánom, štatutárnym orgánom v majetkovoprávnych a pracovnoprávnych vzťahoch a správnym orgánom v administratívnoprávnych vzťahoch. Primátor je volený občanmi mesta vo voľbách do orgánov samospráv obcí (komunálne voľby). Od roku 2010 je primátorom mesta Jozef Gamrát (nezávislý kandidát).
Mestské zastupiteľstvo (MsZ) je 12-členný zastupiteľský zbor zložený z poslancov zvolených občanmi mesta v komunálnych voľbách. V komunálnych voľbách 2014 bolo zvolených a ujalo sa poslaneckého mandátu desať nezávislých kandidátov (z toho osem utvorilo Klub nezávislých poslancov), jeden kandidát za KDH a jeden kandidát za Smer-SD a SDKÚ-DS. Riadne zasadnutia MsZ sa konajú aspoň raz za dva mesiace, mimoriadne zasadnutia sa vyhlasujú podľa potreby. Funkčné obdobie poslancov MsZ sa končí zložením sľubu poslancov novozvoleného zastupiteľstva.
Komisie pri Mestskom zastupiteľstve sú poradnými, iniciatívnymi a kontrolnými orgánmi MsZ. Ich členmi sú poslanci MsZ a odborníci z radov obyvateľov mesta. S výnimkou komisie na ochranu verejného záujmu, ktorá je zriaďovaná zo zákona a ktorá je zložená z jedného zástupcu každej politickej strany a jedného zástupcu nezávislých poslancov, komisie zriaďuje a ich členov volí MsZ, spravidla na ustanovujúcom zasadnutí. Tieto komisie nemajú rozhodovaciu právomoc, nie sú výkonnými orgánmi. V rámci svojich kompetencií vypracovávajú stanoviská k návrhom materiálov ako podklad pre rozhodovanie primátora mesta a MsZ, spolupracujú pri tvorbe koncepcie rozvoja danej oblasti, vypracovávajú návrhy a podnety na riešenie záležitosti patriacich do oblasti ich pôsobenia, spracovávajú návrhy všeobecne záväzných nariadení (VZN), kontrolujú dodržiavanie VZN, upozorňujú na nedostatky na svojom úseku atď.
MsZ tiež deleguje zástupcov mesta do rád škol a školských výchovno-vzdelávacích inštitúcií, ktorých zriaďovateľom je mesto (dve základné školy, dve materské školy, základná umelecká škola, centrum voľného času) a do orgánov spoločností zriadených, resp. založených mestom.
Štátna správa
V budove Mestského úradu v Sečovciach v rámci preneseného výkonu štátnej správy pôsobí Matričný úrad v Sečovciach, Spoločný školský úrad v Sečovciach a Spoločný stavebný úrad v Sečovciach. Do územného obvodu Matričného úradu v Sečovciach (od 1. januára 2002) spadajú okrem samotného mesta Sečovce obce Bačkov, Dargov, Egreš, Hriadky, Kravany, Malé Ozorovce, Stankovce, Trnávka, Veľké Ozorovce, Višňov, Zbehňov a Zemplínska Teplica.
Spoločný stavebný úrad vykonáva prenesený výkon štátnej správy na úseku stavebného poriadku v obvode, ktorý zahŕňa mesto Sečovce a 19 okolitých obcí. Pôsobnosť Spoločného školského úradu zahŕňa sedem škôl a školských zariadení v meste Sečovce a v obciach Michaľany, Parchovany, Vojčice a Zemplínska Teplica.
Na rohu Námestia sv. Cyrila a Metoda a Pribinovej ulice sa nachádza Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny Trebišov, pracovisko Sečovce (Námestie sv. Cyrila a Metoda 142/48 – na prvom poschodí).
Počet obyvateľov
Ku 31. decembru 2009 malo mesto 8 271 obyvateľov, z toho 48,98 % mužov a 51,02 % žien.
Národnostné zloženie
Na základe údajov o národnostnom zložení obyvateľov mesta Sečovce od Štatistického úradu Slovenskej republiky z prvých dvoch dekád 21. storočia (pozri tabuľku nižšie) možno konštatovať, že medzi najzastúpenejšie národnosti resp. etniká žijúce v meste patria Slováci (6273, údaj k roku 2017), Rómovia (1551), Maďari (23) a Česi (47). Menej zastúpení sú Ukrajinci (15), Rusíni (11) a Vietnamci (4), Židia (1) a Nemci (1), pričom 515 ďalších obyvateľov má inú alebo nezistenú národnosť.
Ekonomicky a kultúrne významnou národnosťou v meste boli Židia. Zmienky o prvých židovských obyvateľoch mesta pochádzajú zo súpisu z roku 1746, ktorý eviduje jednu rodinu. V roku 1940 žilo v meste už vyše 1300 Židov, z ktorých väčšina sa venovala remeslám a obchodu. Počas Slovenského štátu bolo násilne transportovaných 90 % sečovských Židov, z ktorých vyše 1200 zahynulo v koncentračných táboroch. Po druhej svetovej vojne sa do mesta vrátilo len niekoľko rodín.
Na západnom okraji mesta sa nachádza osada Habeš, obývaná občanmi rómskeho pôvodu (oficiálne sa hlásia k slovenskej alebo rómskej národnosti). Vznikla v roku 1883, kedy radnica rozhodla o vysťahovaní Rómov priamo z mesta na tento pozemok, ktorý im bol darovaný. Priamo v intraviláne bolo umožnené ostať rodinám rómskych hudobníkov, kováčskych remeselníkov a nádenníkov na veľkostatkoch. Komunistická politika narušila pôvodnú rodovú štruktúru a etiku Rómov, čím spolu so súčasným sociálnym štátom zapríčinili dodnes pretrvávajúce problémy s kriminalitou, nehygienickým a nezodpovedným spôsobom života majority tunajšieho rómskeho obyvateľstva. Materiálnu a duchovnú podporu Rómov zabezpečuje nemecká nezisková katolícka organizácia Kellerladen. Priamo v osade Habeš sa nachádza kaplnka, v ktorej vykonáva pastoračnú činnosť gréckokatolícky kňaz Michal Fedorčák. Na zníženie kriminality rómskych občanov a dohľad nad školskou dochádzkou rómskej mládeže bola v spolupráci s Úradom práce, sociálnych vecí a rodiny SR zriadená Rómska poriadková hliadka Sečovce.
Náboženské zloženie
Príslušnosť k vierovyznaniu podľa údajov z roku 2001:
Pamiatky
náhľad|vpravo|Rímskokatolícky kostol Nanebovzatia Panny Márie náhľad|vpravo|Prícestná socha Piety náhľad|vpravo|Pomník Červenej armády náhľad|vpravo|Súsošie sv. Cyrila a Metoda
Moderné stavby
náhľad|Pohľad na OD Dargov z východu
Pomníky
Na pamiatku oslobodenia mesta počas druhej svetovej vojny sovietskou armádou bol na mieste zničeného evanjelického kostola postavený podľa návrhu kpt. S. F. Gurjanova Pomník Červenej armády, slávnostne odhalený 24. júna 1945. Na priečelí kultúrneho domu sa nachádza Pamätná tabuľa padlých spoluobčanov v druhej svetovej vojne a na priečelí Klubu dôchodcov je osadená pamätná tabuľa Jána Murína. Na miestnom cintoríne sa nachádza aj Pomník na pamiatku Východoslovenského roľníckeho povstania a výskytu cholery. V roku 2002 bolo osadené bronzové súsošie sv. Cyrila a Metoda.
Parky
Najvýznamnejším parkom je Lesopark pri bývalom Molnárovom kaštieli, ktorý obsahuje viacero rôznych exotických drevín.
Masmédiá
Sečovský obzor sú noviny oficiálne vydávané mestským úradom v perióde raz mesačne. Noviny fungujú už od roku 1994 a obsahujú články z diania v meste, oznamy mestského úradu, kultúrny a športový servis, policajný zápisník a spoločenskú kroniku. Sečovčan je mesačník vydávaný miestnym občianskym združením Sečovčan. Noviny začali svoju činnosť roku 2006. Náplňou novín sú články a informácie o udalostiach v meste a blízkom okolí, spoločenská rubrika, zaujímavosti z histórie mesta, poradňu a športový servis. Redakcie oboch novín sa zlúčili v roku 2010 a fungujú pod názvom Sečovčan. Okrem týchto médií funguje od roku 2008 Mestská káblová televízia a vysiela informačné relácie mestského úradu. V roku 2013 bolo vydané prvé číslo novín Sečovce Inak, ktoré sú distribuované zdarma do domácností v meste. Noviny sú protestom rovnomenného občianskeho združenia voči politike vedenia mesta.
Ekonomika
V súčasnosti je z priemyslu v ekonomike Sečoviec najviac zastúpený strojársky, gumárenský, textilný a potravinársky priemysel. Poľnohospodárstvo v okolí sa sústreďuje na rastlinnú výrobu, najmä pestovanie obilnín, olejnín a krmovín. Mestom prechádza európska cesta 50 a železničná trať 192 využívaná na nákladnú železničnú dopravu. Väčšina historickým pamiatok mesta bola zničená počas prechodu frontu alebo v povojnovom období. K významnejším zachovaným pamiatkám patrí neogotický rímskokatolícky Kostol Nanebovzatia Panny Márie postavený v roku 1494 a postupne viackrát renovovaný, kaplnka a staršie náhrobky na miestnom cintoríne, židovský cintorín a lesopark pri niekdajšom Molnárovom kaštieli, ktorí obsahuje viaceré exotické dreviny. Zo športov má dlhodobú tradíciu hádzaná, v ktorej mesto v súčasnosti reprezentuje ŠK Noxwel.
Poľnohospodárstvo, lesné a vodné hospodárstvo
Na poliach v katastrálnom území mesta sa pestujú hlavne obilniny (pšenica, jačmeň, ovos, kukurica siata), olejniny (repka olejná, slnečnica ročná), repa obyčajná, sója fazuľová. Živočíšna výroba sa zameriava na hovädzí dobytok a ošípané.
Lesníctvo a ťažba dreva
Štátne lesy v okolí Sečoviec spadajú pod LESY Slovenskej republiky, štátny podnik, Odštepný závod Sobrance. V meste sídlia dve prevádzky tohto závodu. Na Ulici Dargovských hrdinov 124/36 sa nachádza Lesná správa Sečovce, ktorá manažuje hospodárenie v lesoch spravovaných podnikom a na Kollárovej ulici 454/4 sídli Stredisko expedičného skladu Sečovce, v ktorom sa zhromažďuje, uskladňuje a následne odtiaľ distribuuje guľatina a surové drevo.
Montignac-de-Lauzun
Montignac-de-Lauzun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Sečovce
Priemysel
Ekonomicky najvýznamnejším potravinárskym podnikom v meste sú silá na Kollárovej ulici 1657/16. V rokoch 19942008 ich prevádzkovala PALMA - AGRO akciová spoločnosť Sečovce, ktorá sa v roku 2009 zlúčila s bratislavskou spoločnosťou PALMA - TUMYS a. s. do PALMA Group, a.s. Spoločnosť v sečovskom podniku vykupovala a uskladňovala semená olejnatých poľnohospodárskych plodín (repka olejná, slnečnica ročná), ktoré následne slúžili ako surovina na výrobu jedlých olejov a rastlinných tukov. V roku 2012 PALMA Group predala silá v Sečovciach spoločnosti ADM Slovakia, s. r. o., slovenskej dcérskej spoločnosti významnej americkej korporácie Archer Daniels Midland Company, ktorá akvizíciou obilných síl v Leviciach, Hontianskych Nemciach a Sečovciach vstúpila na slovenský trh. Napokon 21. júna 2017 ADM Slovakia predala svoj sečovský podnik spoločnosti BOWTEN s.r.o., ktorá sem následne presunula svoje sídlo z Dargova.
Montignac-de-Lauzun
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sečovce
Priemysel
Významnou firmou pôsobiacou v meste od roku 1992 je spoločnosť Silometal, ktorá transofmáciou a privatizáciou prevzala strojársky závod Strojstav Sečovce zriadený v roku 1966. Silometal sa špecializuje na výrobu a montáž oceľových síl, zásobníkov a oceľových konštrukcií.
Montignac-de-Lauzun
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sečovce
Priemysel
V Sečovciach sídlia nižšie organizačné zložky troch energetických spoločností pôsobiacich na východoslovenskom trhu. Na Štúrovej ulici má svoju pobočku Východoslovenská vodárenská spoločnosť, a.s., na Kochanovskej ulici 323 sídli prevádzka eustream, a.s. a na Kollárovej ulici 19 sa nachádza Hlavný sklad Sečovce patriaci Východoslovenskej energetike a.s. Tieto energetické spoločnosti prostredníctvom svojich prevádzok v Sečovciach zabezpečujú operatívnosť tunajších úsekov svojich distribučných sietí.
Montignac-de-Lauzun
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sečovce
Doprava
Mestom prechádza medzinárodná cesta E50 a E58. Nachádza sa tu čerpacia stanica Slovnaft, niekoľko autoservisov, pneuservis a odťahová služba NAMK. Autobusové spojenie zabezpečuje stanica SAD v centre a niekoľko autobusových zastávok (Albínov, Kochanovce a i.).
Severojužným smerom prechádza Sečovcami železničná trať železničná trať číslo 192, na ktorej od roku 2003 funguje len nákladná doprava. V Albínove sa na trať napája koľaj colného skladu Malex 3.
Zdravotníctvo
náhľad|vpravo|Poliklinika so stanovišťom záchrannej zdravotnej služby RESUSTIC – ZEMPLÍN s.r.o. (2009). V Sečovciach sa nachádza poliklinika, štyri lekárne a šesť ambulancií mimo priestorov polikliniky.
V priestoroch polikliniky sa (k 10. januáru 2018) nachádzajú tri ambulancie medicíny pre deti a dorast (MUDr. Marta Sotáková, MUDr. Eva Rohaľová, MUDr. Jana Kožuchová ), tri ambulancie praktickej medicíny pre dospelých (MUDr. Viktória Ohrisková,, MUDr. Viera Gasperová, MUDr. Dana Sabová ), gyneokologicko-pôrodnícka ambulancia (MUDr. Miroslav Halapin ), tri stomatologické ambulancie (MDDr. Štefan Šosták, MDDr. Milan Čermák, MUDr. Ladislav Jakubčiak ), pracovisko zubnej techniky (Mgr. Marta Hricová ), chirurgická ambulancia (MUDr. Miroslav Ščerbej ), oftalmologická ambulancia (MUDr. Mária Plavnická ), očná optika (LUNA Optik, s. r. o. ), otorinolaryngologická ambulancia (MUDr. Marek Kožuch ), dermatovenerologická ambulancia (MUDr. Iveta Danišová ), ambulancia internej medicíny (MUDr. Dana Pajtášová ), neurologická ambulancia (MUDr. Beáta Papinčáková ), psychiatrická ambulancia (MUDr. Adriena Smiešková ), rehabilitačné a röntgenové pracovisko (Taupal, spol. s r.o. ).
Mimo polikliniky sa (k 10. januáru 2018) v Sečovciach nachádza ambulancia praktickej medicíny pre dospelých (MUDr. Peter Barilla ), urologická ambulancia (MUDr. Milan Kičinko ), oftamologická ambulancia (MUDr. Silvia Dučová ), ambulancia internej medicíny (MUDr. Mária Jacková ) a dve stomatologické ambulancie (MUDr. Mária Dzurová, MUDr. Milina Ondušová ).
V bezprostrednej blízkosti polikliniky sa nachádza Lekáreň Alteana (Dargovských hrdinov 137/8) a Lekáreň Dr.Max (Dargovských hrdinov 139/6). Pri parkovisku pri Mestskom trhovisku, v blízkosti autobusovej stanice, sa nachádza Lekáreň Medic (Obchodná 20/75) a v centre mesta, pri ceste I. triedy 19 leží Lekáreň U Galena (Obchodná 167/50).
Najbližšia stanica rýchlej zdravotníckej pomoci sa nachádza v obci Hriadky a stanica rýchlej lekárskej pomoci v meste Trebišov. Obe náležia Záchrannej službe Košice, neoficiálne nazývanej Košická záchranka.
Súčasné školy
Najstaršou materskou školou v prevádzke je Materská škola, Obchodná 26/63, Sečovce, ktorá funguje od 1. septembra 1982. Okrem nej funguje Materská škola, Jarná 20, Sečovce so sídlom na Jarnej ulici 1601/20 a s oficiálnym dátumom vzniku 1. apríla 2002, ktorá má elokované pracovisko na Kochanovskej ulici 194/9. Pre potreby výchovy a vzdelávania rómskych detí v osade zvanej Habeš (resp. na Novej ulici) bola 2. septembra 2003 spustená materská škola na Novej ulici 1690/11.
Sústavu základných škôl tvoria dve štátne základné školy v zriaďovateľskej pôsobnosti mesta – Základná škola, Komenského 707/4, Sečovce a Základná škola, Obchodná 5, Sečovce so sídlom na Obchodnej ulici 3/5 – a jedna gréckokatolícka cirkevná Základná škola Svätej Rodiny, ktorá funguje ako organizačná zložka Cirkevnej spojenej školy, Kollárova 17, Sečovce so sídlom na Kollárovej ulici 448/17. Túto cirkevnú školu zriadila Viceprovincia svätých Cyrila a Metoda sestier Rádu svätého Bazila Veľkého na Slovensku so sídlom na Albínovskej ulici 1010/13 v Sečovciach 1. septembra 2004, no 1. septembra 2009 prešla zriaďovateľská právomoc školy na Gréckokatolícku eparchiu Košice. Zároveň na Ulici Slovenského národného povstania 827/53 od 1. septembra 1980 pôsobí Špeciálna základná škola, SNP 827/53, Sečovce.
Základné umelecké vzdelanie poskytuje základná umelecká škola ako organizačná zložka Cirkevnej spojenej školy Kollárova 17, Sečovce a štátna Základná umelecká škola, Dargovských hrdinov 26, Sečovce so sídlom na Ulici dargovských hrdinov 129/26, ktorá pôsobí v rámci svojich elokovaných pracovísk na vyššie zmienených materských školách na Obchodnej a Jarnej ulici, pri základnej škole na Obchodnej ulici a na Štúrovej ulici 490/3.
Na tradíciu stredného školstva v Sečovciach 1. septembra 2005 nadviazala Spojená škola Kollárova 17, Sečovce, ktorá v sebe zlúčila obnovené gymnázium a bývalé Stredné odborné učilište strojárske vzniklé v 80. rokoch pri národnom podniku Strojstav v Sečovciach, neskôr pretransformované na strednú odbornú školu so šírším než len strojárskym zameraním. Stredná odborná škola neskôr zriadila elokované pracoviská na Ulici dargovských hrdinov 71 a 118, Obchodná 164 a na Novej ulici 1690/11 od prevádzkuje internátne odborné učilište.
Futbal
Najstarším a v súčasnosti (2011) aj hlavným športovým klubom v Sečovciach je mestský futbalový klub FK Slavoj Sečovce, ktorý v sezóne 2010/2011 pôsobí v 3. lige. B-tím klubu, FK Sečovce "B" Dargov, sídli v obci Dargov a rovnako ako futbalový klub FK Roma Sečovce, ktorý združuje hráčov rómskej národnosti, súťaží v A skupine II. triedy.
Hádzaná
Dlhodobú tradíciu mal v meste hádzanársky klub ŠKP Sečovce, ktorý dosiahol niekoľko úspechov slovenskej extralige a európskej Lige majstrov. Avšak klub bol rozpustený roku 2007, kvôli existenčným problémom. Jeho skromným nástupcom je HK Veterán Sečovce, ktorý organizuje starších hráčov, najmä z bývalého ŠKP Sečovce. Väčšinu podujatí tvoria exhibičné turnaje.
Volejbal
Jedným z klubov loptových športov je aj volejbalový klub VK Sečovce, hrajúci v trebišovskej Mestskej volejbalovej lige.
Tenis a bedminton
V meste funguje tenisový klub TK "Senior" Sečovce, ktorý organizuje vlastné turnaje, a taktiež bedmintonový klub BK ZŠ Sečovce.
Atletika
Sečovský atletický klub pravidelne organizuje súťaž vo vytrvalostnom behu Sečovská desiatka.
Jazdectvo
Neolympijské športy majú zastúpenie aj v jazdeckom klube JK Noxwel, ktorý 4. až 5. septembra 2010 organizoval nultý ročník jazdeckých pretekov.
Poľovníctvo a rybolov
Poľovníci sa organizujú v poľovníckom združení PZ Ternava. V meste sídli aj miestna organizácia Slovenského rybárskeho zväzu, Mo SRZ Sečovce.
Rodáci
''Zoznam významných osobností, ktoré sa narodili v Sečovciach alebo v Kochanovciach. Usporiadaný podľa dátumu narodenia.''
Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2012
Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2012 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta juniorov do 20 rokov a 3. majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov do 18 a 16 rokov v hokejbale, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konali sa v Písku a Strakoniciach, v Česku od 18.23. júna 2012, za účasti 7 tímov do 20 rokov, 4 tímov do 18 rokov a 5 tímov do 16 rokov. Nováčikmi turnaja boli Izrael a Spojené kráľovstvo. Pôvodne sa mal turnaj hrať vo švajčiarskom Thune.
Šampionát bol prvýkrát spoločným podujatím všetkých juniorských vekových kategórií. Minulé juniorské MS v kategórii do 18 a 16 rokov hostil český Most. V kategórii do 20 rokov hostili české Kralupy nad Vltavou prvé MS juniorov v roku 2000.
Účastníci
U18
U16
Konečné poradie
U20
U18
U16
Polště
Polště je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 113 obyvateľov, z toho 53 mužov a 60 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 38,5 roka, ženy 37,5 roka).
Neulette
Neulette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tréner roka 2009 (Slovensko)
Tréner roka 2009 v SR, bol 1. ročník ocenenia pre najlepšieho slovenského futbalového trénera. Vyhlásenie sa uskutočnilo 1. marca 2010 v žilinskom hoteli Holiday Inn. Cena sa odovzdáva za uplynutý rok súbežne s Futbalista roka 2010 (Slovensko), Cenou Petra Dubovského, Futbalistka roka a Najlepší rozhodca. S počtom 41 bodov vyhral 44-ročný Vladimír Weiss st., pôsobiaci ako tréner Národného futbalového mužstva.
Rineloricaria
Pôvod
Pochádza z Južnej Ameriky (oblasti tokov Amazonky, Paraguaja a La Platy).
Muráň
Muráň môže byť:
TV toranj na Iriškom vencu
TV toranj na Iriškom vencu (Televízna veža na vrchu Iriški Venac) je televízna veža na vrchu Iriški Venac nad mestom Nový Sad. 170 metrov vysoká konštrukcia pozostáva z betónovej podpery (120 m), rozhlasovej antény (30 m) a televíznej antény (20 m). Bola postavená v roku 1975 a výrazne poškodená pri Operácii Allied Force (bombardovanie Juhoslávie NATO-m) v roku 1999. Oprava by stála 11,5 milióna dolárov.
Spitzkoppe
Spitzkoppe (Spitzkop, Groot Spitzkop, "Matterhorn of Namibia"), je skupina granitových vrchov medzi Usakos a Swakopmund v Namíbii. Vek hornín, z ktorých je masív Spitzkoppe tvorený má viac ako 700 miliónov rokov a najvyšší bod dosahuje (najnižší z troch vrcholov je vysoký ). Masív nápadne vyčnieva nad okolitou rovinatou krajinou (prevýšenie je asi ).
Iné projekty
.
Simone de Beauvoirová
Simone de Beauvoirová alebo Simone de Beauvoir (* 9. január 1908, Paríž, Francúzsko – † 14. apríl 1986, tamtiež) bola francúzska filozofka, spisovateľka a predstaviteľka existencializmu.
Bola družkou J.-P. Sartra, preslávila sa svojimi negatívnymi názormi na manželstvo, popieraním tradičných hodnôt. Mala veľký vplyv na rozšírenie emancipačného hnutia žien.
Zomrela vo veku 78 rokov na zápal pľúc. Pochovaná je na cintoríne Cimetière du Montparnasse v Paríži.
Dielo
Simone de Beauvoir sa vo svojich dielach špecializovala na morálne problémy. Ďalšou témou, ktorá sa v jej dielach objavuje, je postavenie žien v spoločnosti. Hoci bola známa ako spisovateľka románov a intelektuálka, jej sláva sa zakladá najmä na knihe Druhé pohlavie (1949), čo bola významná feministická práca. Tvrdila v nej, že manželstvo a materstvo ženu uväzňujú.
Vodniakovité
Vodniakovité (Lymnaeidae) sú čeľaď vodniakov, radu pľucnatých ulitníkov. Sú to menšie až stredne veľké druhy so špicatou, mierne až výrazne vysokou pravotočivou ulitou. Mnohé sú medzihostiteľmi rôznych druhov motolíc. Medzi zástupcov patria napr. vodniak malý (Lymnaea (= Galba) truncatula), vodniak vysoký (Lymnaea stagnalis), vodniak premenlivý (Lymnaea peregra).
Neuve-Chapelle
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zadoček (článkonožce)
Zadoček (iné názvy: bruško, abdómen, abdomen; lat. abdomen) je zadná časť tela niektorých článkonožcov, ktorá je zložená zo segmentov (tzv. abdominálne segmenty) a je zreteľne oddelená od prednej časti tela. U kôrovcov sa zadoček nazýva pleon, u pavúkovcov opistóma. Zadoček nasleduje za hruďou. V zadočku je uložené hlavné pohlavné ústrojenstvo a koncová časť tráviacej rúry.
Honoré de Balzac
Honoré de Balzac [vyslov: onorédbalzak], vlastným menom Honoré Balssa (* 20. máj 1799, Tours – † 18. august 1850, Paríž), bol francúzsky spisovateľ, písal z prostredia francúzskej spoločnosti, je zakladateľom realistického románu. Predstaviteľ realizmu a romantizmu.
Mal sedliacky pôvod, ale vždy túžil dostať sa do vyššej spoločnosti, to je jeden zo základov jeho tvorby. Podarilo sa mu vyštudovať právo. Celý život sa snažil dostať do aristokratickej spoločnosti, z tejto snahy vyplývajú aj jeho neustále finančné ťažkosti. Keď na tom bol finančne dobre, nakúpil akcie, ale skrachoval. Potom bol nútený písať veľmi intenzívne, aby zaplatil svoje dlhy.
Písal iba pre zárobok (to vtedy nebolo obvyklé) a výhradne v noci.
Roku 1833 sa zoznámil s pani Hanskou, dcérou ruskopoľského šľachtica, s ktorou sa pár mesiacov pred svojou smrťou oženil (po smrti jej manžela). Žili v paláci Hanských na majetku vo Verchivni (dnešná Ukrajina). Ich svadba sa konala v meste Berdyčiv (dnešná Ukrajina) Niekoľkokrát sa pokúsil o samovraždu.
Dielo
Napísal vyše 90 románov (plánoval napísať 137 kníh), ktoré rozčlenil do troch cyklov:
Základ jeho literárnej metódy je dôkladná charakteristika ľudských a spoločenských typov. Jednotlivé postavy prestupujú z diela do diela, spoznávame ich tak v rôznych životných obdobiach ich „života“. Tak vytvára jeho dielo jeden celok označovaný ako Ľudská komédia s odkazom na Danteho Božskú komédiu.
Svojím dielom podal realistický obraz francúzskej spoločnosti 19. storočia. Ukazuje zmenu v hodnotovom systéme ľudí, kedy sa na prvé miesto dostáva majetok a spoločenské postavenie a medziľudské vzťahy a city sa potláčajú. V svojich dielach prejavil zmysel pre detail, mal znalosť prostredia aj postáv, ktoré opisuje. Snažil sa opísať všetky typy šľachticov a ich životné situácie. Vždy stál na ich strane. Vo všetkých jeho románoch ide o vystihnutie prevládajúcich morálnych vlastností. Väčšina jeho románov sa pokladala za nemravné čítanie.
Z jeho diela sa zachovalo veľmi málo. Najprv písal tzv. čierne romány, ktoré neskôr zavrhol.
Externé odkazy
biografia a bibliografia
August Bebel
August Ferdinand Bebel (* 22. február 1840, Deutz, Nemecko – † 18. marec 1913, Passugg, Švajčiarsko) bol nemecký filozof, predstaviteľ marxizmu, jeden zo zakladateľov nemeckej sociálnodemokratickej strany.
Predmetom jeho teoretického záujmu bola ženská otázka: ukázal, že postavenie ženy závisí od spoločenských vzťahov. Počiatok utláčania ženy a opovrhovania ňou vidí vo vzniku súkromného vlastníctva.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2012 – Skupina I
Článok Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2012 - Skupina I zahrňuje zoznam zápasov a ich výsledkov odohraných v skupine I v rámci kvalifikačných zápasov na ME 2012.
Najlepší strelci
4 góly
3 góly
2 góly
1 vlastný gól
Vydrická brána
Dejiny
Bránu postavili v 14. storočí. Najstaršia písomná zmienka o Vydrickej bráne je z roku 1434. Zo severnej strany ju chránila Mäsiarska bašta a z južnej strany Obuvnícka bašta na juhozápadnom rohu hradieb. V roku 1455 opevnenie brány posilnili dvomi baštami Himmelreich a Leonfelder, pomenovanymi po po významných meštianskych rodinách.
Pomenovanie
Názov brány je odvodený od pomenovania dnes zaniknutej osady Vydrica, ktorá sa nachádzala v južnom podhradí za bránou.
Veľký bradáč
Veľký bradáč je jedným z troch plemien bradáčov. Je uznaný v FCI v sekcii 2. pod číslom 181.
História
Veľký bradáč bol vyšľachtený v stredoveku v Nemecku. K jeho predkom patrí pravdepodobne drsnosrtý pinč, ktorý bol svojho času rozšírený v okolí Mníchova. Toto plemeno nazývali aj ruský alebo medvedí bradáč, čo by naznačovalo ruský pôvod plemena. Táto domnienka však doteraz nebola preukázaná. Po prvýkrát bol veľký bradáč vystavovaný na mníchovskej výstave v roku 1909.
Vzhľad
náhľad|vľavo|Veľký a stredný bradáč Veľký bradáč je pes štvorcového formátu. Má hranatú hlavu, ktorú opticky zväčšujú fúzy. Uši má vysoko nasadené, klopené dopredu v tvare písmena V. V minulosti boli kupírované. Má drsnú, hustú srsť s výraznou bradou a obočím. Farba srsti môže byť čierna, korenie a soľ, čierno-strieborná a biela. V minulosti sa srsť bradáčov upravovala výlučne trimovaním, dnes sa strihá niekoľkokrát do roka (zvyčajne dva až trikrát). Chvost je nasadený vysoko, v minulosti bol kupírovaný.
Iné projekty
Schnauzer
Pitva (House)
Pitva (anglicky: Autopsy) je druhá epizóda z druhej série seriálu Dr. House. Prvýkrát ju odvysielala FOX Broadcasting Company 20. septembra 2005.
Jilem
Jilem môže byť:
Návrat (občianske združenie)
Návrat je občianske združenie, špecializovaná mimovládna inštitúcia na Slovensku zaoberajúca sa vyhľadávaním a prípravou náhradných rodín pre opustené deti, sociálnou prácou s rodinami v krízovej situácii, vzdelávaním, odborným poradenstvom a medializáciou problematiky náhradnej starostlivosti. Organizácia sa snaží - v rámci spoločenských a politických možností - prispievať aj k legislatívnej zmene systému starostlivosti o opustené deti.
Práca združenia je postavená na myšlienke, že iba rodina (vlastná, či náhradná) môže zmeniť život, ponúknuť porozumenie, lásku, bezpečie a prijatie deťom žijúcim v detských domovoch. Rodina je optimálnym prostredím, ktoré umožní dieťaťu rozvinúť jeho potenciál, a v ktorom môže dieťa dozrieť v plnohodnotnú bytosť. Víziou združenia Návrat je vytvorenie tolerantnej občianskej spoločnosti, v ktorej je systém starostlivosti o opustené deti postavený na rodinných modeloch.
Externé odkazy
Iné odkazy venované problému opustených detí:
Ortorula
Ortorula alebo leukokrátna rula je premenená hornina, ktorá vznikla premenou kyslých až intermediárnych vyvretých hornín ako sú granitoidy, granodiority, kremité diority a ďalšie, v amfibolitovej fácii.
Termín ortorula (orthogneiss) zaviedol roku 1891 K. H. Rosenbusch.
Vznik
Orotruly vznikajú viacerými spôsobmi:
Samostatnou genetickou kategóriou sú alkalické ortoruly s vyšším obsahom modrých alkalických amfibolov (riebeckit, arfvedsonit) a pyroxénov (egirín). Vo vyššej časti amfibolitovej fácie tiež vznikajú tzv. vysokostupňové ortoruly bez muskovitu, prevládajúcim ortoklasom a aluminosilikátmi (kyanit, sillimanit) a granátmi.
Vlastnosti a minerálne zloženie
náhľad|vpravo|Vzorka stebelnatej ortoruly s typickým rozpadom. Vznikla silnou regionálnou metamorfózou kyslých vyvretých hornín za spolupôsobenia jednosmerného tlaku. Doubravčanská stebelnatá ortorula z lokality Doubravčany, obec Zásmuky, okres Kolín, Česko. Sú to hrubo až strednozrnné, výrazne bridličnaté horniny, v ktorých prevláda kremeň, biotit, muskovit, K-živec, menej plagioklas. Vedľajšie minerály tvorí granát, kyanit prípadne hornblend.
Výskyt
Ortoruly sú v oblasti jadrových pohorí a veporskom pásme na Slovensku skôr zriedkavé. Ich systematickému výskumu sa v Západných Karpatoch dosiaľ nikto nevenoval. Známe sú výskyty v Sľubici a Čiernej hore, Vysokých Tatrách a v Nízkych Tatrách na viacerých miestach napr. v okolí Čierneho Balogu v kohútskom kryštaliniku, kde sú označované ako muráňske ortoruly.
V Českom masíve sú bežné v Krušných horách. Viaceré ruly z Česka majú aj svoje lokálne názvy ako bítešská rula, mirotické a starosedelské, bechyňská ruly, rovnako ako časť kouřimských rúl.
Porter Robinson
Porter Robinson (* 15. júl 1992, Chapel Hill, Severná Karolína, USA) je americký hudobný producent a DJ elektronickej tanečnej hudby. Tvorí v rôznych žánroch elektronickej hudby.
Biografia
Robinson začal tvoriť hudbu vo veku 13 rokov s použitím programu Sony ACID Pro, emulovaním zvukov, ktoré počul vo videohre Dance Dance Revolution. Neskôr začal produkovať eurodance pod pseudonymom Ekowraith s použitím FL Studio.
Hudobná kariéra
Jeho prvý singel „Say My Name“ dosiahol 1. miesto v rebríčku Beatport Electro House.
V lete 2011 podpísal zmluvu na jedno EP so Skrillexovým vydavateľstvom OWSLA. Cez toto vydavateľstvo vydal EP Spitfire.
Robinson vydal dňa 10. apríl 2012 singel „Language“ cez vydavateľstvo Big Beat Records v Severnej Amerike a cez Ministry of Sound vo zvyšku sveta. Skladba sa rýchlo dostala na 1. miesta rebríčkov Beatport a iTunes Dance.
Dňa 17. decembra 2012 vydal singel „Easy“, na ktorom spolupracoval s Matom Zo.
Porter Robinson sa umiestnil na 40. mieste v zozname DJ Mag's Top 100 DJs List za rok 2012.
12. augusta 2014 vydal svoj debutový album Worlds.
Bojnice
Bojnice sú kúpeľné mesto v Trenčianskom kraji pri meste Prievidza.
Polohopis
Mesto sa nachádza na juhovýchodnom úpätí Malej Magury, na okraji Hornonitrianskej kotliny. Od susednej Prievidze ho oddeľuje rieka Nitra, južným smerom je zástavbou spojené s obcou Opatovce nad Nitrou.
Dejiny mesta
náhľad|Pohľad na mesto a [[Bojnický zámok z vtáčej perspektívy]] náhľad|Bojnický zámok náhľad|Námestie Najstaršie stopy osídlenia v okolí sa viažu k tunajším termálnym prameňom, ktoré priťahovali ľudí zo širokého okolia už v období riss-würmu, teda zhruba pred 100 000 rokmi. Nálezy skamenených kostrových častí zvierat v travertínových kopách priamo na území mesta svedčia o pobyte človeka v okolí. Dôkazy osídlenia neandertálcom v podobe kamenných nástrojov (driapadiel, škrabadiel, hrotov a vrtákov) sa našli aj v okolí Prepoštskej jaskyne svedčia o pobyte ľudí už v čase levallois moustérienu (70 000/65 000 – 40 000 pred Kr.), teda v čase stredopaleolitického würmu.
Útržkovité sú stopy osídlenia v mladšom paleolite a neolite a jasné dôkazy sa objavujú na území centra mesta až z obdobia halštatu (850 pred Kr. – 400 pred Kr.). Predpokladá sa, že prvé hradisko vzniklo na hradnom travertínovom vŕšku už v období púchovskej kultúry na prelome letopočtu. Výhodnú polohu využili aj Slovania, ktorí zanechali v okolí stopy v podobe železných predmetov a špecifickej keramiky a ktorí tu postupne vybudovali dôležitú osadu - obchodné, remeselné i vojenské centrum. Od 9. storočia, keď sa postupne začalo budovať opevnené hradisko, tak existuje nepretržité osídlenie dnešných Bojníc.
Montignac-Toupinerie
Montignac-Toupinerie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Bojnice
Dejiny mesta
Prvá písomná zmienka o Bojniciach pochádza z roku 1113, keď sa v zoborských listinách spomína Bojnický zámok a jeho podhradie „de suburbanis Baimoz...“. V listinách sa spomína i budova fary, kostol je doložený v roku 1244, čo potvrdzuje pozíciu mesta ako strediska náboženského života na Hornej Nitre. Mestské výsady potvrdil Bojniciam kráľ Ľudovít I. v roku 1366, ktoré potvrdzovali právo na jatky, mlyn, kúpele a jarmočné právo, čím sa podporoval rozvoj obchodu a remesiel.
Montignac-Toupinerie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bojnice
Dejiny mesta
Obdobie neskorého stredoveku prinieslo nepokojné obdobie plné vojenských konfliktov a z nich plynúceho ohrozenia, ktoré viedli k vybudovaniu mestských hradieb. Turzovci a neskôr Pálffyovci dali postaviť ochranný systém, ktorý bol dokončený v roku 1663, čím sa posilnila ochrana hradu i mesta. Význam Bojníc posilnilo aj vybudovanie kráľovskej cesty Magna via z Viedne cez Bojnice až do Sedmohradska. Mesto bolo od roku 1613 až do roku 1823 jednou z poštových staníc, kde sa zároveň obchodovalo so soľou, železom a drahými kovmi. K obnoveniu mestských výsad došlo v roku 1647 cisárom Ferdinandom III.
Rozvoj remesiel a obchodu podnietil vznik cechov, z ktorých sa v meste od roku 1653 spomína cech ševcov, murárov, čižmárov, krajčírov, tkáčov, farbiarov, kožušníkov a debnárov. Na čele mesta stál richtár s 12 senátormi, pôsobil tu notár, ale aj hajdúch, ktorý mal k dispozícii pranier, dereš a mestskú väznicu na námestí. Bojnice zostali až do roku 1872 hospodárskym, administratívnym a vojenským centrom regiónu; túto úlohu od začiatku 20. storočia postupne prebrala susedná Prievidza.
Bojnice sa v novodobých dejinách stali kúpeľným mestom a významným turistickým centrom. Okrem množstva kultúrno-historických pamiatok a známej ZOO sa v meste často konajú kultúrne, športové a turistické podujatia, lákajúce návštevníkov zo Slovenska i zahraničia.
História
Teplé pramene sa spomínajú v dokumentoch z 13. storočia. História kúpeľov je nerozlučne spojená s Bojnickým zámkom, do ktorého panstva patrili.
Bojnické panstvo, hrad a kúpele pripadli roku 1526 známemu hrdinovi z protitureckých vojen, grófovi Alexovi Thurzovi, kráľovskému taverníkovi. Nový majiteľ sa zaujímal o stav a využívanie termálnych prameňov. Nad jedným z nich dal vybudovať bazén z otesaných kameňov, kamenné schodište a po celom obvode lavičky. Tento, v tom čase výstavný bazén s teplou až horúcou vodou bol vyhradený majiteľovi, jeho osobným hosťom a šľachte. Dal vybudovať i druhý, menej honosný, ktorý slúžil poddaným.
Majiteľ Bojnického zámku gróf Ján Pálffy dal v roku 1895 po ukončení jeho modernizácie a prestavby zrenovovať a čiastočne prestavať kúpeľný dom. Zriadil nové vaňové kúpele a z dvoch bazénov dal vytvoriť bazén určený pre obyvateľstvo. V kúpeľnej budove bolo v tom čase iba 36 hosťovských izieb; stálych kúpeľných hostí nebolo veľa, v roku 1905 iba 125 osôb. Počet ambulantne liečených bol však veľký, ročne sa pripravilo takmer 10 tisíc kúpeľov. V roku 1906, po rekonštrukcii prírodného bazénu na Bažantici, ostal slúžiť už iba vznešeným a bohatým návštevníkom. Správa majetkov po smrti Jána Pálffyho zvýšila poplatky za kúpeľnú starostlivosť a ubytovanie, čo malo za následok rapídny pokles počtu kúpajúcich. Na jar roku 1915 zabralo priestory kúpeľov vojsko za účelom vybudovania nemocnice.