cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volte Pravý Blok www.cibulka.net
Názov strany
Posledná zmena prebehla v roku 2016 a aktuálny celý názov strany znie ''„Volte Pravý Blok - stranu za snadnou a rychlou ODVOLATELNOST politiků a státních úředníků PŘÍMO OBČANY, za NÍZKÉ daně, VYROVNANÝ rozpočet, MINIMALIZACI byrokracie, SPRAVEDLIVOU a NEZKORUMPOVANOU policii a justici, REFERENDA a PŘÍMOU demokracii WWW.CIBULKA.NET, kandidující s nejlepším protikriminálním programem PŘÍMÉ demokracie a hlubokého národního, duchovního a mravního obrození VY NEVĚŘÍTE POLITIKŮM A JEJICH NOVINÁŘŮM? NO KONEČNĚ! VĚŘME SAMI SOBĚ!!! - ale i s mnoha dalšími DŮVODY, proč bychom měli jít tentokrát VŠICHNI K VOLBÁM, ale - pokud nechceme být ZNOVU obelháni, podvedeni a okradeni - NEVOLIT ŽÁDNOU PARLAMENTNÍ TUNEL - STRANU vládnoucí (post) komunistické RUSKO - ČESKÉ totalitní FÍZLOKRACIE a jejich likvidační protinárodní politiku ČÍM HŮŘE, TÍM LÉPE!!! - jenž žádá o volební podporu VŠECHNY ČESKÉ OBČANY a daňové poplatníky, kteří chtějí změnit dnešní kriminální poměry, jejichž jsme všichni obětí, v jejich pravý opak! V BOJI MEZI DOBREM A ZLEM, PRAVDOU A LŽÍ, NELZE BÝT NEUTRÁLNÍ A PŘESTO ZŮSTAT SLUŠNÝ!!! Proto děkujeme za Vaši podporu!!! Nevěříte-li na pokoru u popravčí káry, zdá-li se vám naše kandidátka málo dokonalá nebo postrádáte-li na ní zástupce své obce nebo města a přitom MÁTE ODVAHU v této válce Lidí Dobra s vládnoucími Lidmi Zla povstat z jimi naordinovaného občanského bezvědomí, kterým nás ničí a dnešní DEMOKRATURU, SKRYTOU TOTALITU a OTROKÁŘSTVÍ VYŠŠÍHO ŘÁDU zásadním způsobem změnit, KANDIDUJTE ZA NÁS!!! Kontakt: Volte Pravý Blok www.cibulka.net, PO BOX 595, 170 00 Praha 7“ a zkratkou „Volte Pravý Blok www.cibulka.net“''.
Tento názov sa tak stal najdlhším názvom aktívnej politickej strany na svete.
Programové ciele
Strana presadzuje radikálnu decentralizáciu politickej moci, referendá, priamu voľbu najdôležitejších predstaviteľov štátu a ústavných činiteľov priamo občanmi. Podľa vzoru Švajčiarskej konfederácie chce strana presadiť decentralizáciu daňového systému.
Program takisto sľubuje zníženie byrokracie a podporu malých a stredných podnikov, nízke dane, vyrovnaný štátny rozpočet a boj proti korupcii.
Jaroslav Ušiak
Prof. Mgr. Jaroslav Ušiak, PhD. (* 10. október 1983, Myjava) je slovenský politológ, autor viacerých publikácií a vysokoškolský učiteľ. Pôsobí ako prodekan pre medzinárodné vzťahy a vzťahy s verejnosťou na Fakulte politických vied a medzinárodných vzťahov Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici a tiež ako šéfredaktor časopisu Politické vedy.
Biografia
Vyštudoval Gymnázium na Myjave a vysokoškolské vzdelávanie v odbore politológie na Fakulte politických vied a medzinárodných vzťahov Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici, na ktorej po skončení doktorandského štúdia v roku 2010 pôsobí aj do dnes. V roku 2015 získal titul docenta v odbore medzinárodné vzťahy. na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici Od roku 2016 pôsobí ako prodekan pre medzinárodné vzťahy a vzťahy s verejnosťou. V roku 2023 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za profesora v odbore medzinárodné vzťahy.
Vedecká a profesná činnosť
Vo svojej vedeckej činnosti sa zameriava na problematiku medzinárodných vzťahov, bezpečnostných štúdií, bezpečnostných teórií, novoobjavujúcich sa bezpečnostných hrozieb a tiež na regionálnu a societálnu bezpečnosť, hlavne v strednej Európe, so zameraním na problémy identít v spoločnosti, nacionalizmus a extrémizmus. Taktiež je členom vedecko-výskumného projektu „Centra exceletnosti so zameraním na výskum otázok národnej a medzinárodnej bezpečnosti“. Je tiež členom pracovnej skupiny Medzirezortnej terminologickej komisie Bezpečnostnej rady Slovenskej republiky. Pôsobí ako Associate Reserach Fellow v Data&Society Lab so zameraním na výskum a vzdelávanie v oblasti digitálnych technológií v interakcii so spoločnosťou. Publikuje v odborných časopisoch a zborníkoch, zúčastňuje sa na vedeckých konferenciách doma a v zahraničí. Realizoval tiež viacero zahraničných prednáškových a výskumných pobytov a bol hosťujúcim profesorom na univerzitách v Poľsku a v Česku.
Členstvo v odborných organizáciách a redakčných radách
Počas štúdia aktívne pôsobil v spolku CPSSU – Česko-Slovenská únia študentov politických vied. V súčasnosti je členom Slovenského združenia pre politické vedy a členom výkonného výboru Central European Political Science Association (CEPSA). Je tiež členom vedeckej rady Fakulty politických vied a medzinárodných vzťahov Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. Aktívne pôsobí aj vo vedení časopisov. Kedy je:
Iná činnosť
V rokoch 2007 až 2009 bol koordinátorom a členom organizačného tímu Národného konventu o budúcnosti Európskej únii, ktorý organizoval Úrad vlády SR a Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí SR. V súčasnosti je členom organizačného tímu projektu Bezpečnostné fórum, ktorý funguje pod záštitou Katedry bezpečnostných štúdií na Fakulte politických vied a medzinárodných vzťahov.
Publikácie
Publikoval ako autor alebo spoluautor viac ako 100 monografií, kapitol v monografiách a vedeckých štúdií v slovenčine, češtine a angličtine.
Zoznam prototypových hier pre Atari 2600
Toto je zoznam prototypových hier pre hernú konzolu Atari 2600.
Okrúhla (vrch v Spišskej Magure)
Okrúhla je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Osturňa, približne severozápadne od Spišskej Belej.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Repisko. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Kežmarok a na katastrálnom území obce Osturňa. Najbližšími sídlami sú severne ležiaca Osturňa a južne situovaný Ždiar, severovýchodne sa nachádza Veľká Franková a východne Malá Franková.
Opis
Okrúhla leží v rázsoche, vybiehajúcej severovýchodným smerom z Príslopu v hlavnom hrebeni medzi Repiskom  a Prehrštím. Severne sa nachádza Bystrý vrch, Holowiec a Petrolovka , východne ležia Zlomiská , Solisko , Vysoký vrch , Magurka  a Prehrštie, južným smerom dominujú Belianske Tatry s vrcholmi Hlúpy , Ždiarska vidla  a Havran , no tiež Strednica , Príslop  a Repisko  a západne Suchý vrch , Črchľa  a Brijov vrch. Masív sa nachádza v povodí Dunajca; východné svahy odvodňuje potok Bystrá a západné jej prítok Kobylianka, smerujúce do Osturnianskeho potoka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Okrúhla leží v ochrannom pásme Pieninského národného parku.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, susedné Belianske Tatry a prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, no východným úpätím vedie údolím potoka Bystrá zelená turistická značka z obce Osturňa na rázcestie Pri Tablici v hlavnom hrebeni.
Gizeux
Gizeux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pamiatky
V obci sa nachádza Zámok Gizeux, patriaci medzi zámky na Loire.
Besné (Loire-Atlantique)
Besné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tioaldehyd
Tioaldehyd je funkčná skupina v organickej chémii, ktorá sa podobá na aldehydovú skupinu, RC(O)H, ale namiesto kyslíkového atómu (O) má atóm síry (S). R značí uhľovodíkový zvyšok (alkylovú alebo arylovú skupinu). Tioaldehydy sú ešte reaktívnejšie, než tioketóny. Nechránené tioaldehydy sú zvyčajne príliš reaktívne na to, aby bolo možné ich izolovať - napríklad tioformaldehyd, H2C=S, kondenzuje za tvorby cyklického triméru, 1,3,5-tritiánu. Tioakroleín, H2C=CHCH=S, ktorý vzniká rozkladom alicínu z cesnaku, podstupuje Diels-Alderovu reakciu sám so sebou a tvorí izomérne vinylditiíny. Aj keď tioformaldehyd je veľmi reaktívny, je možné ho nájsť v medzihviezdnom priestore spolu s jeho mono- a dideuterovanými izotopológmi. S dostatočným stérickým bránením niektorých skupín je možné stabilné tioaldehydy izolovať.
V prvých prácach na tému tioaldehydov bola ich existencia predpokladaná na základe niektorých druhov reakcií. Napríklad sa prepokladalo, že reakciou Fc2P2S4 s benzaldehydom vzniká tiobenzaldehyd, ktorý spolu s ditiofosfínovými ylidmi tvorí cykloadukt v podobe C2PS3 kruhu.
Tomáš Holub (biskup)
plk. v. z. Mons. ThLic. Tomáš Holub, Th.D. (* 16. august 1967, Jaroměř) je český rímskokatolícky duchovný, súčasný biskup plzenský.
Kňazskú vysviacku prijal v roku 1993. V roku 1998 sa stal hlavným českým vojenským kaplánom. Medzi rokmi 2011 až 2016 pôsobil ako generálny sekretár Českej biskupskej konferencie a tiež pôsobil ako kapitulný dekan Kráľovskej kolegitálnej kapituly sv. Petra a Pavla na Vyšehrade, čím mu prináležal titul prelát.
Štúdiá
Tomáš Holub sa narodil roku 1967 v Jaroměři a vyrastal v prostredí farnosti v Červenom Kostelci. V rokoch 1985 až 1989 absolvoval základný kurz teológie na CMBF Litoměřice, ktorý si doplnil ročným štúdiom na Katolíckej teologickej fakulte v Salzburgu (1990 až 1991). Následne absolvoval magisterské štúdium teológie na Katolíckej teologickej fakulte Karlovej univerzity v roku 1993.
Kňaz
Kňazskú vysviacku prijal z rúk Mons. Karla Otčenáška, biskupa královohradeckého, v roku 1993 v Hradci Králové a do královohradeckej diecézy patril až do svojho menovania za plzenského biskupa. Počas svojej kaplánskej služby vo farnosti Kutná Hora pôsobil aj ako spirituál na kutnohorskom Cirkevnom gymnáziu sv. Voršily (do 1996).
Ako vojenský kaplán pôsobil v jednotkách, ktoré sa podieľali na medzinárodných mierových misiách IFOR/SFOR v bývalej Juhoslávii v rokoch 1996 až 1997. Bol prvým vikárom Vojenského vikariátu Českej republiky (1998 až 2007) a prvým hlavným vojenským kaplánom Armády Českej republiky (1998 až 2006). V armáde mu bola prepožičaná hodnosť plukovníka.
Po ukončení duchovnej služby v armáde bol najprv vymenovaný za moderátora kúrie (2008) a následne zastával po boku Mons. Josefa Sochu v rokoch 2008 až 2010 úrad druhého paralelného generálneho vikára královohradeckej diecézy. Po menovaní královohradeckého biskupa Mons. Dominika Duku za pražského arcibiskupa sa otec Holub stal najprv jeho osobným poradcom a neskôr, od 1. júla 2011, generálnym sekretárom Českej biskupskej konferencie.
Dňa 14. augusta 2003 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za kaplána Jeho svätosti, a teda mu bol priznaný titul Monsignore 1. stupňa.
Roku 2006 sa Tomáš Holub stal poradcom ministra obrany pre duchovnú službu.
Počnúc rokom 2011 bol zvoleným dekanom Kráľovskej kolegitálnej kapituly sv. Petra a Pavla na Vyšehrade, kde bol medzi rokmi 2015 a 2016 tiež farárom pri Bazilike sv. Petra a Pavla.
Biskup
Dňa 30. apríla 2016 bol pražským arcibiskupom Dominikom Dukom vysvätený za biskupa plzenskej diecézy. Spolusvätiteľmi boli emeritný biskup plzenský František Radkovský a biskup regensburský Rudolf Voderholzer. Úradu sa ujal ako druhý plzenský biskup.
Za biskupské heslo si zvolil slová z Nového zákona: "Kto miluje, pozná Boha" (porov. 1 Jan 4, 7)
Bol ako vôbec prvý biskup vysvätený priamo na území plzenskej diecézy.
Indre (Loire-Atlantique)
Indre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Baule-Escoublac
La Baule-Escoublac môže byť:
Steve Carell
Steve Carell (* 16. august 1962, Concord, Massachusetts, USA) je americký herec, komik, producent a scenárista.
Detstvo a mladosť
Carell sa narodil v meste Concord, v štáte Massachusetts ako najmladší zo štyroch bratov a vyrastal v neďalekom meste Acton v štáte Massachusetts. Jeho otec Edwin A. Carell (1925 – 2021), bol elektroinžinier a matka Harriet Theresa (1925 – 2016) bola psychiatrická sestra. Jeho otec bol talianskeho a nemeckého pôvodu a jeho matka bola poľského pôvodu. Priezvisko jeho otca bolo pôvodne Caroselli, ale v 50. rokoch sa zmenilo na Carell.
Kariéra
Na začiatku svojej kariéry účinkoval Carell na javisku v cestovnej detskej divadelnej spoločnosti, neskôr v komediálnom muzikáli Knat Scatt Private Eye a v televíznej reklame pre sieť reštaurácií Brown's Chicken v roku 1989.
Carell debutoval vo filme menšou úlohou vo filme Kučeravá Sue. Na jar 1996 bol členom obsadenia The Dana Carvey Show, krátko trvajúceho skečového komediálneho programu na televíznej stanici, ABC.
V roku 2004 stvárnil rolu meteorológa vo filme Hlásateľ: Príbeh Rona Burgundyho. V rokoch 2005 až 2013 stvárnil hlavnú postavu v televíznom seriály The Office, kde za svoj herecký výkon získal šesť nominácii Zlatý glóbus, z čoho jeden obdržal. V roku 2005 si tiež zahral po boku Paula Rudda, Catherine Keener, Setha Rogena Leslie Mann a Jane Lynch v úspešnej komédii 40 rokov panic. V roku 2006 hral vo filme Malá Miss Sunshine.
Súkromný život
5. augusta 1995 sa oženil s Nancy Walls, s ktorou má dve deti.
Big in Japan
„Big in Japan“ je debutový singel nemeckej synthpopovej skupiny Alphaville z ich albumu Forever Young z roku 1984. Názov pochádza z frázy Big in Japan, ktorá označuje západné hudobné skupiny, ktoré mali popularitu v Japonsku, kým vo svojej domovskej krajine mali malé zaujatie medzi poslucháčmi.
Singel mal veľký úspech v mnohých krajinách, vrátane Švajčiarska, Nemecka a Švédska. Skladba tiež dosiahla 1. miesto v rebríčku Hot Dance Club Play v decembri 1984.
Videoklip režíroval Dieter Meier zo skupiny Yello.
Vydanie 1992
Skupina Alphaville znovu vydala v roku 1992 skladbu s novými remixami súčasne s vydaním ich kompilačného albumu First Harvest 1984–92.
Herbignac
Herbignac môže byť:
Hommes
Hommes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-lès-Guise
Villers-lès-Guise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Villers-lès-Guise má 170 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Externé odkazy
Insee - departement Aisne - zoznam
Edmond James de Rothschild
Edmond James de Rothschild (* 19. august 1845, Paríž† 2. november 1934, tamže) bol francúzsky a židovský podnikateľ a šľachtic.
Osobný život a rodina
Narodil sa v roku 1845 v Paríži ako člen francúzskej vetvy rodu Rothschildovcov. V roku 1877 sa oženil s Adelaïde, ktorá pochádzala z neapolskej vetvy rodu Rothschildovcov a bola dcérou Wilhelma Karla Rothschilda. Mal s ňou tri deti: Jamesa Armanda de Rothschilda, Maurica Edmonda Karla de Rothschilda a Miriam Caroline Alexandrine de Rothschild. Väčšinu života strávil vo Francúzsku, kde zomrel v roku 1934. O rok neskôr zomrela jeho žena. Obaja boli pochovaní na parížskom cintoríne Pére Lachaise. V roku 1954 boli jeho pozostatky prevezené do Izraela a uložené do hrobky v lokalite Ramat ha-Nadiv blízko mesta Zichron Ja'akov.
Osídľovanie Palestíny
Napriek tomu že sa narodil do rodiny bankárov, venoval sa vlastnému finančnému podnikaniu len okrajovo. Jeho hlavnými záujmami bola podpora umenia a vedy. Koncom 19. storočia sa k tomu pridala i podpora židovskej kolonizácie vtedajšej osmanskej Palestíny, kde barón Rothschild vykupoval pozemky a zakladal poľnohospodárske osady.
Keď sa židovské osady ako Rišon le-Cijon a Zichron Ja'akov zriadené v Palestíne v 80. rokoch 19. storočia dostali do ekonomických problémov, prevzal ich pod svoju správu. Neskôr pomáhal v roku 1883 založiť novú osadu Ekron, dnes Mazkeret Batja. Sieť jeho dedín v Palestíne sa postupne rozrastala. Na prelome storočí ich bolo 12.
Napriek tomu nebol spočiatku sionistom a nepresadzoval vznik Židovského štátu v tejto zemi. 19. júla 1896 prijal k audiencii Theodora Herzla, ktorý v tej dobe začínal svoju agitáciu za zriadenie Židovského štátu. Odmietol Herzlove plány ako nerealistické, "Človek nemôže mať veľké oči, keď má malý žalúdok". Zároveň naznačil, že Herzlove plány sú nielen nerealistické, ale mohli by ohroziť i skromný pokrok, ktorý Barón v oblasti kolonizácie dosiahol, v tej dobe tam mal 9 židovských dedín. Podobný odstup si udržoval spočiatku i od predstaviteľov sionistickej organizácie ako bol Chajim Weizmann alebo Max Nordau. Tomu povedal ohľadne svojich poľnohospodárskych osád v Palestíne: "Toto sú moje kolónie a podniknem s nimi, čo uznám za vhodné."
Napriek tomu bol jeho príspevok k prvej fáze novovekého osídľovania Palestíny kľúčový. Koncom 19. storočia išlo do jeho židovských dedín 1 700 000 libier, z čoho iba 100 000 libier nepochádzalo od Baróna Rothschilda. Edmond James de Rothschild zároveň bol spolupodielníkom a doživotným prezidentom Židovského kolonizačného združenia, ICA, ktoré založil Barón Maurice de Hirsch a ktoré od roku 1891 asistovalo pri zakladaní poľnohospodárskych osád pre európskych Židov v krajinách ako Argentína, Kanada alebo USA.
K zásadnej zmene prišlo v roku 1899, kedy presunul všetkých 12 poľnohospodárskych osád, ktoré v Palestíne dovtedy rýdzo súkromne vlastnil a prevádzkoval pod správou Židovského kolonizačného združenia.
I potom si ale udržal záujem o rozvoj tamojších židovských dedín, ďalej ich sponzoroval, napriek tomu že administratívny dohľad už vykonávalo ICA. Postupne sa menil i jeho názor na sionizmus. Keď sa v roku 1903 konal v Zichron Ja'akov prvý zjazd židovských osadníkov z celej Palestíny ha-Knesija ha-erecjisra'elit הכנסייה הארצישראלית, za predsedníctva Menachema Usiškina, bola ako miesto konania zjazdu použitá správna budova ICA v tejto dedine. Po prvej svetovej vojne sa už priamo zapojil do aktivít sionistov v novo utvorenej mandátnej Palestíne.
Špecifický vývoj židovskej komunity v Palestíne po vydaní Balfourovej deklarácie viedol k nutnosti organizačnej premeny aktivít ICA v tejto zemi, kde Židia nemali už len byť usídlovaní ale mali i ambíciu tu postupne vytvoriť väčšinovú zložku populácie. Preto v roku 1923 inicioval vytvorenie Palestínskeho židovského kolonizačného združenia, ktoré sa oddelilo do samostatnej organizácie, ktorá rozvíjala osídlovacie aktivity výlučne vo vtedajšej Britskej mandátnej Palestíne. K založeniu Palestínskeho židovského kolonizačného združenia prišlo v marci 1924 a jeho predsedom sa stal James Armand de Rothschild, syn Baróna Edmonda Jamesa de Rothschilda. Prvou osadou, ktorú Palestínské židovské kolonizačné združenie založilo, bola Binjamina, dnes súčasť Binjamina-Giv'at Ada nazvaná podľa mena Binjamin, ktoré Barón používal ako hebrejskú variantu.
Umelecké a filantropické záujmy
náhľad|[[Pečať Edmonda Jamesa De Rothschilda s jeho monogramom a heraldická Hodnostná koruna symbolizujúca jeho titul barón]] Edmond James de Rothschild zdedil Château Rothschild, Boulogne-Billancourt a vlastnil Château Rothschild d'Armainvilliers v Gretz-Armainvilliers v Seine-et-Marne départment.
Barón pred bankovníctvom uprednostňoval umelecké a filantropické záujmy, pomáhal pri zakladaní vedeckovýskumných inštitúcií, napríklad Inštitút Henri Poincaré, Institut de Biologie fyzico-chimique, Pre-Centre National de la Recherche Scientifique, Casa Velázquez v Madride a francúzsky inštitút v Londýne. Pôsobil ako člen francúzskej Académie des Beaux-Arts a prostredníctvom neho sponzoroval archeologické nálezy Charlesa Simona Clermont-Ganneaua v Egyte, Eustache de Lorey v Sýrii a Raymonda Weilla v Palestíne.
Barón nadobudol dôležitú zbierku kresieb a rytín, ktoré odkázal Louvru, pozostávajúcu z viac ako 40 000 rytín, takmer 3000 kresieb a 500 ilustrovaných kníh.
Súčasťou tohto daru bolo viac než sto rytín a kresieb Rembrandta. Časť jeho umeleckej zbierky bola odkázaná jeho synovi Jamesovi Armandovi de Rothschildovi a teraz je súčasťou zbierky National Trust na Waddesdon Manor.
Vinárstvo
V roku 1882 založil Barón Edmond James de Rothschild vinohrad a vinárstvo Carmel Winery. Produkty tohto vinárstva sa exportujú do viac než 40 štátov.
Začiatky
V roku 1895 vinárstvo Carmel vyvážalo vína z Rishon LeZion a Zikhron Ya'akov najskôr do Poľska, potom do Rakúska, Veľkej Británie a do USA.
V roku 1896, boli prvé vína z vinárstva Carmel prezentované na Medzinárodnej výstave v Berlíne v špeciálnom pavilóne venovanom priemyslu Židovskej kolónie v Palestíne. Viac než stotisíc ľudí navštívilo výstavu a vypilo pohár vína z Rishon LeZion. O rok neskôr sa konala svetová výstava záhradníctva v Hamburgu kde boli vína osadníkov veľmi dobre prijaté. náhľad|Baron de Rothschild bol znázornený na prednej strane izraelskej bankovky v hodnote 500 šekelov, ktorá bola v obehu v rokoch 1980 až 1985 Obe vinárstva a ich zamestnanci sa stali v roku 1906 vinármi, vinárstva sa spojili a založili Societé Cooperative Vigneronne des Grandes Caves, Richon le Ziona Zikhron Jacob Ltd.
Mnohé známe osobnosti Izraela pracovali v týchto vinohradoch a vinárstvach, snáď dvomi najznámejšími sú bývalí premiér Izraela, David Ben-Gurion a jeho nástupca Levi Eshkol.
Navždy slávny
Pre jeho zásluhy v oblasti židovskej filantropie sa preslávil označením "HaNadiv HaYadu'a", hebrejský názov pre "Známy Dobrodinec" alebo "Slávny Dobrodinec" a v jeho pamiatke odkázal jeho syn James Armand de Rothschild fond na výstavbu budovy pre Kneset.
Izraelská minca Dňa nezávislosti z roku 1982, hebrejský kalendár 5742, je venovaná pamiatke Edmonda Jamesa de Rothschilda a predstavuje sté výročie jeho prvých projektov v Izraeli. V rokoch 1982 až 1985 boli v obehu bankovky v nominálnej hodnote 500 šekelov, na ktorej prednej strane je vyobrazený portrét Edmonda Jamesa de Rothschilda a skupina poľnohospodárov. Na opačnej strane bankovky je vyobrazené hrozno vína a názov 44 Izraelských osád.
Rothschild Boulevard v Tel Avive je pomenovaný po Barónovi a tiež rôzne lokality v celom Izraeli, s ktorými pomáhal pri zakladaní. Rishon LeZion, mesto ktoré pomáhal založiť pomenovalo jednu z hlavných ulíc Rothschild street a v roku 1996 bol postavený Rothschild Mall. Jeho meno tiež nesie Parc Edmond de Rothschild, Edmond de Rothschild Park v Boulogne-Billancourt.
Runy (germánske písmo)
Runy alebo runové písmo je starogermánske hranaté písmo. Predpokladá sa, že vzniklo v 1. storočí odvodením od rímskeho písma (alebo gréckeho, etruského). Často sa vytesávali do kameňa (runové kamene) alebo ryli do dreva, zbraní a ozdôb. Písmo bolo vokalizované, jedna runa bola samohláska alebo spoluhláska. Rozlišujú sa dva runové rady, runové abecedy: 1. starší futhark alebo celogermánsky futhar (roky 200 až 800) mal 24 písmen a 2. mladší futhark, severský futhark (roky 800 až 1050) so 16 písmenami. Anglosaská runová abeceda z 9. storočia mala 33 znakov. Vo Švédsku vznikli aj runy s bodkami (stungnar rúnir). Od 10. storočia sa runové písmo používalo iba v Škandinávii.
Najviac runových nápisov sa našlo vo Švédsku, viac ako tritisíc. Najstaršie runy vo Švédsku pochádzajú z 3. storočia a našli sa v hrobe blízko obce Stenkyrka na ostrove Gotland.
V minulosti aj v súčasnosti sa runám pripisuje magický význam. Runy sa našli aj na území osídlenom slovanskými kmeňmi.
Garabogazköl
Garabogazköl (po rusky Kara-Bogaz-Gol) môže byť:
Pontchâteau
Pontchâteau môže byť:
Pornic
Pornic môže byť:
RadioLAN
náhľad|Pobočka spoločnosti RadioLAN na Dúbravčickej ulici v Bratislave
RadioLAN bol alternatívnym poskytovateľom telekomunikačných služieb pre domácnosti, ako aj pre firmy na západnom Slovensku, zameriavajúci sa na komplexné telekomunikačné služby na doma (internet, televízia, telefonovanie), dátové a hlasové služby, správu sietí, návrhy a realizácie štrukturovanej kabeláže s možnosťou prenájmu a systémovej integrácie. S účinnosťou od 1.4.2023 sa RadioLAN zlúčil so spoločnosťou Slovanet, a.s., pričom pôvodný názov ostáva zanechaný ako ponuka služieb bezdrôtového internetu. Spoločnosť sa do roku 2023 sústreďovala aj na pokrytie obcí s horšou dostupnosťou siete, čo z neho robilo najsilnejšieho západoslovenského regionálneho hráča na telekomunikačnom trhu.
História spoločnosti
RadioLAN patrí medzi spoločnosti s dlhoročnou tradíciou a ako jedna z mála sa stala úspešnou. Firma bola založená v roku 2004 ako malý poskytovateľ internetových služieb. Neskôr firma zaradila do ponuky aj televízne služby, či volania. RadioLAN postupne rozširoval sieť z Bratislavy na väčšinu územia západného Slovenska. Spoločnosť RadioLAN akvizovala aj rôzne menšie telekomunikačné firmy, prostredníctvom ktorých rovnako rozšírila svoje pôsobenie. Od roku 2022 sa stal RadioLAN členom skupiny Slovanet – jedného z najväčších poskytovateľov vysokorýchlostného internetu na Slovensku. Dňa 1.4.2023 spoločnosť RadioLAN zanikla a zlúčila sa so spoločnosťou Slovanet, a.s..
Huismes
Huismes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Władysław Gomułka
Životopis
Władysław Gomułka  sa narodil 6. februára 1905 v dedinke Białobrzegi Franciszkańskie, neďaleko Krosna, do robotníckej rodiny v rakúskej časti monarchie (Galícii). Jeho rodičia sa zoznámili a vzali v USA, kam šli hľadať lepší život na konci 19. storočia, ale vrátili sa do okupovaného Poľska na začiatku 20. storočia, pretože Władysławov otec, Jan si nemohol nájisť v Amerike lepšie platenú prácu. Jan Gomułka pracoval ako robotník v podkarpatskom ropnom priemysle. Władysławova staršia sestra Józefa, ktorá sa narodila v USA, sa tam potom vrátila, po dosiahnutí osemnástich rokov, aby sa pripojila k širšej rodine, z ktorej väčšina emigrovala a zachovala si svoje americké občianstvo. Władysław a jeho dvaja ďalší súrodenci prežili detstvo hlbokej galícijskej chudobe: žili v chátrajúcej chatrči a jedli hlavne zemiaky. Władysław dostal iba základné vzdelanie predtým, ako sa zamestnanal v regionálnom ropnom priemysle. Gomułka navštevovala školy v meste Krosno šesť až sedem rokov, až do veku trinástich rokov, keď sa musel začať učiť v kovoobrábacom obchode. Počas svojho života Gomułka bol vášnivým čitateľom a veľmi sa realizoval, ale zostal predmetom vtipov kvôli nedostatku formálneho vzdelania a správania. V roku 1922 absolvoval Gomułka svoje učňovské skúšky a začal pracovať v miestnych rafinériách. Obnovený poľský štát počas Gomułkovej mladosti, pol poznačený rastúcou politickou polarizáciou a radikalizáciou. Gomułka bol známy svojim aktivizmom v kovopriemyse a od roku 1922 v odboroch chemického priemyslu. Zúčastnil sa štrajku organizovaného odborovými zväzmi a v roku 1924 sa počas protestného stretnutia v Krosne zúčastnil polemickej diskusie s Hermanom Liebermanom. Publikoval radikálne texty v ľavicových novinách. V máji 1926 bol mladý Gomułka po prvýkrát zatknutý, ale čoskoro bol prepustený z dôvodu požiadaviek pracovníkov. Incident bol predmetom parlamentných interpelácií roľníckej strany. V októbri 1926 sa Gomułka stal tajomníkom rady Zväzu pracovníkov chemického priemyslu v okrese Drohobych a až do roku 1930 zostal zapojený v komunistami ovládaných odboroch. Učil sa ako samouk ukrajinský jazyk.
Do Komunistickej strany Poľska (Komunistyczna Partia Polski) vstúpil v roku 1926. V roku 1934 odišiel do Moskvy, kde prebýval rok. Po svojom návrate do Poľska bol zatknutý a až do začiatku druhej svetovej vojny strávil väčšinu času vo väzení. V priebehu vojny sa stal významným komunistom a v roku 1943 presvedčil Stalina, aby obnovil činnosť Poľskej robotníckej stany (Polska Partia Robotnicza). V Dočasnej vláde Poľskej republiky premiéra Edwarda Osóbky-Morawského bol od januára do júna 1945 podpredsedom a rovnakú funkciu vykonával v Dočasnej vláde národnej jednoty v rokoch 19451947 taktiež pod vedením socialistu Osóbky-Morawského. Zo svojej funkcie pomohol komunistom zvíťaziť v roku 1946 v ľudovom referende 3 x Tak (3 x áno) a vo voľbách v roku 1947. Vďaka tomu sa stal, ako sám povedal, hegemónom Poľska. Napriek tomu v rokoch 19511954 došlo v jeho strane k mocenským bojom medzi jednotlivými frakciami, Gomułka bol označený za reakcionára a bol zo strany vylúčený.
Návrat k moci (1956)
Po smrti stalinistického premiéra Bolesława Bieruta v roku 1956 nastalo krátke obdobie, kedy poľská spoločnosť dúfala v uskutočnenie reforiem. V Poznani došlo v júni k protestom robotníkov, vyvolaných nedostatkom potravín a spotrebného tovaru, zlou úrovňou bývania, poklesom reálneho príjmu obyvateľov, vývozom tovaru do Sovietskeho zväzu a obecne zlou ekonomickou politikou. Poľská vláda najprv odpovedala onálepkovaním protestujúcich ako provokatérov, kontrarevolucionárov a imperialistických agentov. Bezpečnostné zložky zabili a zranili väčšie množstvo protestujúcich. Skoro ale stranícke vedenie pochopilo, že protesty robotníkov získavajú podporu v celom Poľsku, a zmenilo svoj postoj. Teraz protestujúcich označovali za poctivých robotníkov s legitímnymi požiadavky. Platy boli zvýšené o 50% a vláda sľúbila ekonomické i politické zmeny.
Nový poľský premiér Edward Ochab pozval teraz rehabilitovaného Gomułku do funkcie prvého tajomníka PSDS. Gomułka si vyhradil skutočnú moc k prevedeniu reforiem. Jednou z jeho podmienok bol odchod sovietskeho maršala Konštantína Rokossovského, ktorý nariadil ozbrojený zásah proti poznanským robotníkom, z poľského politbyra a ministerstva vnútra, s čím Ochab súhlasil. 19. októbra 1956 bol Gomułka s niekoľkými spolupracovníkmi ustanovený prvým tajomníkom strany s podporou väčšiny vedenia Poľska, armády i tajnej bezpečnosti.
Gomułkov odmäk
Spočiatku bol Gomułka veľmi populárny vďaka svojim reformám a hľadaniu poľskej cesty k socializmu. Éru jeho vlády, prezývanú "Gomułkov odmäk" (poľsky odwilż gomułkowska), ale poznamenalo postupné oslabovanie jeho odporu voči tlaku Moskvy. V šesťdesiatych rokoch podporil represie voči rímskokatolíckej cirkvi a niektorým intelektuálom vo vedení strany (napr. Leszka Kołakowského). Aktívne podporoval poľskú účasť v intervencii vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska v roku 1968. Potrebu potlačenia Pražskej jari zdôvodňoval nebezpečím pripojenia Česko-Slovenska k NATO v dobe, kedy Poľsko nemalo vyriešenú otázku svojich hraníc s Nemeckom.
Bol tiež zodpovedný za prenasledovanie študentov a inteligencie a utužovanie cenzúry tlače. V marci 1968 inicioval prejavom na zjazde odborov antisionistickú propagandistickú kampaň, ktorá súvisela s nesúhlasom Sovietskeho bloku k Šesťdňovej vojne. Gomułka neskôr tvrdil, že to bolo neúmyselné.
V decembri 1970 došlo ku krvavým stretom armády s robotníkmi v Gdansku a ďalších pobaltských mestách, pri ktorých bolo zabitých niekoľko desiatok robotníkov. Nasledujúce nepokoje viedli ku Gomułkovej rezignácii. Jej oficiálnym dôvodom boli zdravotné problémy, v skutočnosti bol postihnutý infarktom. Do čela strany sa postavil Edward Gierek a napätie okolo Gomułky sa stupňovalo. Bol donútený odísť do dôchodku.
Po jeho smrti v roku 1982 (zomrel na rakovinu) bol jeho negatívny obraz vytváraný komunistickou propagandou revidovaný a v niektorých oblastiach bol uznaný jeho prínos. V roku 1994 vyšli prvýkrát jeho pamäti. Je pochovaný, rovnako ako jeho manželka Zofia (Liwa), na cintoríne Cmentarz Wojskowy na Powązkach vo Varšave.
Dôchodok a smrť
V roku 1974 a 1979, bol postupne zvolený do najvyššej rady organizácie Zväzu bojovníkov za slobodu a demokraciu (Związek Bojowników o Wolność i Demokrację, ZBoWiD). Zomrel na rakovinu pľúc v meste Konstancin-Jeziorna. Rakva s pozostatkami bola vystavená v Sejme. Bol pochovaný v Aleji cti na vojenskom cintoríne Powazky pri Varšave. Na pohrebe sa zúčastil I. tajomník strany Ústredného výboru, predseda rady ministrov armádny generál Wojciech Jaruzelski. Smútočnú reč predniesol za stranu člen politbyra Kazimierz Barcikowski a za priateľov Ignacy loga-Sowińska.
Bourgneuf-en-Retz
Bourgneuf-en-Retz môže byť:
Premier League 2012/2013
Premier League 2012/2013 bola 21. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bol Manchester City. Nováčikmi súťaže boli Reading, Southampton a West Ham United. Sezóna začala 18. augusta 2012 a skončila 19. mája 2013.
Savenay
Savenay môže byť:
Premier League 2012/2013
Manchester United získal 20. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2013/2014 sa spolu s ním kvalifikovali aj Manchester City, Chelsea a Arsenal. Do Európskej ligy UEFA 2013/2014 sa kvalifikovali Wigan Athletic, Tottenham Hotspur a Swansea City. Do 2. ligy zostúpili Wigan Athletic Reading Queens Park Rangers.
Pyramída Senusreta III.
Pyramída Senusreta III. alebo Lepsius XLVII je egyptská pyramída, ktorej pozostatky sa nachádzajú na pyramídovom poli pri dnešnej dedine Dahšúr v Egypte, v strede spojnice medzi Pyramídou v južnej Sakkáre a Bielou pyramídy. Postavil ju piaty faraón 12. dynastie Senusret III. (približne 1872 – 1852 pred Kr.). Jej areál patrí medzi najrozľahlejšie pyramídové komplexy zo Strednej ríše.
Pyramída
Nadzemná časť pyramídy je postavení podobne ako ďalšie z rovnakého obdobia – jadro bolo z nepálených tehál rôznej veľkosti,, nasledovala vrstva kameňov, na ktoré bol položený obklad z bieleho turského vápenca. Líši sa absenciou kamennej výstuže v hlinenom jadre. V súčasnosti je vo veľmi zlom stave.
Skutočný vstup do podzemnej časti pyramídy sa nachádza v dlažbe dvora pri jej severozápadnom nároží. Ním sa vchádza do šachty, ktorá na dne prechádza smerom na východ do zostupnej chodby, a na jej konci je zásobná komora. V nej chodba zahýba na juh a hneď ústi do predsiene. Tam sa rozvetvuje, na západ pokračuje do pohrebnej komory a na východ do serdabu. Pohrebná komora sa nachádza mimo ôs pyramídy, v severozápadnom kvadrante základne. Jej steny a klenba boli obložené žulovými blokmi a natrené bielou sadrovou omietkou. Klenba je v skutočnosti sedlový strop z dvoch blokov, ktoré sú vzájomne opreté o seba, a zvnútra otesané do tvaru valenej klenby. Nad žulovým stropom je položený sedlový strop z vápencových blokov a nad ním bola ešte klenba z nepálených tehál.
V komore sa nenašli stopy pohrebu, čo môže podľa Dietera Arnolda znamenať, že Senusret tu nakoniec nebol pochovaný. Koncom 19. storočia francúzsky archeológ Jacques de Morgan našiel pri západnej stene žulový sarkofág, ktorý tam stojí dodnes. Jeho tvar, členenie, napr. 15 symbolických ník na podstavci, sledovali určité tradičné motívy z obdobia 3. dynastie – z komplexu Necerichetovej (Džoserovej) Stupňovitej pyramídy. Dnes poznáme ešte ďalšie štyri podobné sarkofágy vládcov a ich rodinných príslušníkov. Pri južnej stene bol v podlahe vyhĺbený priestor pre kanopy. Sarkofág a aj nika v podlahe boli prázdne, našli sa však stopy po zlodejoch z Druhého prechodného obdobia, ktorí si dokonca dovolili zanechať svoje portréty na jednej zo stien predsiene.
Pyramídový komplex
Pyramídový komplex Senusreta III. zaberá plochu 192 × 299 metrov. V ohradenom areáli severne od pyramídy sa nachádzajú pozostatky štyroch menších štruktúr, ktoré boli pôvodne pokladané za mastaby. Arnoldov nový výskum zistil, že ide o pyramídy kráľovien a princezien. Každá z nich mala pri východnej stene svoj zádušný chrám s reliéfnou výzdobou. Pod ich superštruktúrami sa našla pomerne rozsiahla spleť chodieb vzájomne prepojených dvanástich hrobiek. Sem sa dostal aj de Morgan. Chodby nadväzujú na dve paralelné galérie, prebiehajúce v rôznych úrovniach. Štruktúra hrobiek opakuje rovnakú schému: horná komora je vytesaná v skale, pod ňou prebieha chodba ústiaca do pohrebnej komory s vápencovým obkladom. V bočnej stene chodby je nika pre kanopy. Sarkofágy boli z kremenca, vápenca a červenej žuly.
Južne od Senusretovej pyramídy stoja ruiny troch ďalší pyramíd, pôvodne strednej veľkosti. Východná z nich mala funkciu satelitnej kultovej pyramídy kráľa. Stredná patrila kráľovnej Veret I., matky Sentusreta II., a západná kráľovnej Veret II. Stredná pyramída má pohrebnú komoru pod základňou v priesečníku osí. Vchádza sa do nej cez šachtu a chodbu. V pyramíde sa nenašli stopy po pohrebe a predpokladá sa, že kráľovnú nakoniec pochovali v areáli pyramídy svojho syna v Láhúne. Západná pyramída Veret II. má pri severnej stene pozostatky vstupnej a pri východnej zádušnej kaplnky. Vstup do pohrebnej komory leží pri pyramíde kráľovnej, z ktorého však chodba smeruje na sever pod kráľovu pyramídu, kde končí pohrebnou komorou obloženou vápencom, s podobne zdobeným sarkofágom aký má kráľ z červenej žuly.
Pri severnej stene hlavnej pyramídy bola tradične umiestnená kaplnka. Predstierala vstup do podzemia pyramídy a mala zmiasť prípadných zlodejov. Pri východnej stene ležia pozostatky menšieho zádušného chrámu. V jeho areáli sa našli fragmenty výzdoby, ktoré vypovedajú o jej vynikajúcej kvalite, inšpirovanej neďalekým zádušným chrámom faraóna 6. dynastie Pepiho II. Len z veľkými ťažkosťami sa však hľadajú stopy po jeho dispozícii a tak už len jeho hypotetická rekonštrukcia je veľmi problematická. Pyramídu so zádušným chrámom obiehal múr s nikami. Takto ohradený vnútorný komplex bol uzatvorený spolu so siedmimi malými pyramídami ďalším, rovnako dekorovaným múrom so vstupom z východu v juhovýchodnom nároží. Niektoré prvky výzdoby pyramídového komplexu jasne odkazujú na Nicerichetov pyramídový komplex a jeho výzdobu. Dispozícia ohradeného priestoru má skoro štvorcový tvar.
Na konci vlády Senusreta III. sa uskutočnilo rozšírenie areálu, ktoré malo podľa Arnolda len estetický dôvod. Na severe sa hranica posunula o málo viac na sever. Na tejto novo ohradenej ploche sa nenašli pozostatky stavieb, okrem niekoľkých hrobových šácht zo Starej ríše. Na juhu pribudol uzatvorený priestor s „južným chrámom“, s vchodom priamo zo vzostupnej cesty. Na jeho juhovýchodnom nároží sa nachádzal malý objekt, ktorý asi patril kultu sôch kráľa. Pravdepodobne ide o stavbu, z ktorej sa neskôr vyvinul tzv. chrámový palác zádušného chrámu Novej ríše. Na mieste „južného chrámu“ sa našli fragmenty polychrómovaných stĺpov. Arnold predpokladá, že tento objekt bol vzorom Herodotovho slávneho Labyrintu – podobnej ale väčšej stavby pri pyramíde Amenemheta III. v Hawáre. Touto prestavbou areál dostal obdĺžnikový tvar orientovaný severojužným smerom, podobne ako areál Stupňovitej pyramídy pri Sakkáre. Počas Novej ríše Ramesse II. používal chrám ako zdroj stavebného materiálu pri stavbe svojho chrámu sviatku Sed v Mennofere.
Vzostupná cesta, ktorá smeruje na juhovýchod, ešte nebola preskúmaná a údolný chrám sa zatiaľ nenašiel. Neďaleko juhozápadného nárožia komplexu sa našlo pochovaných šesť pohrebných lodí. Severne od komplexu de Morgan objavil pohrebisko s mastabami z obdobia vlády Senusreta III. a Amenemheta III.
Výskum
V rokoch 1894/5 pyramídu a jej areál skúmal Jacques de Morgan, ktorý po problémoch zapríčinených špecifickou podzemnou dispozíciou, nakoniec v novembri 1895 našiel vstup do chodieb komplexu.
Vďaka nájdeným pozostatkom pohrebnej výbavy sú známe mená niektorých princezien, ktoré mali hrobky v areáli Senusretovej pyramídy: Itakajet, Nefrethenut, Senet Senebetes, Menet a pravdepodobne Sihathor a kráľovnej Meret. Práve časť pohrebných výbav posledných dvoch našiel de Morgan v podzemných chodbách hrobiek – 37 predmetov princeznej a 70 predmetov kráľovnej, medzi ktorými sú šperky, napr. zlaté pektorály Senusreta III. a Amenemheta III. vykladané drahokamami, prstene alebo zlatý diadém. Niektoré z nich sú dnes vystavené v Egyptskom múzeu v Káhire.
Okolo roku 1997 prebiehali v areáli pyramídy vykopávky americkej výpravy pod vedením Dietera Arnolda, ktorá okrem iného skúmala nadzemné a podzemné štruktúry objektov okolo hlavnej pyramídy.
Saint-Père-en-Retz
Saint-Père-en-Retz môže byť:
Best of Made 2 Mate: 1994 – 1998
Best of Made 2 Mate: 1994 – 1998 je druhý výberový album slovenskej funkovej skupiny Made 2 Mate z roku 2008. Vyšiel až po jej rozpade.
Autorstvo
Hudba: Texty:
Zostava
Pozri jednotlivé relevantné albumy.
Skupina Funkiez:
Saint-Gildas-des-Bois
Saint-Gildas-des-Bois môže byť:
Mliečnan draselný
Mliečnan draselný alebo laktát draselný je draselná soľ kyseliny mliečnej. Vzniká neutralizáciou kyseliny mliečnej, ktorá je produkovaná kvasením cukrov. Ako prídavná látka v potravinách má označenie E326. Mliečnan draselný je kvapalina, ktorá sa však zvyčajne predáva s 60% pevným podielom, niekedy až 78% pevným podielom.
Potravinárstvo
Laktát draselný sa bežne používa vo výrobkoch z mäsa a hydiny, kde predlžuje trvanlivosť a zlepšuje bezpečnosť, pretože je to širokospektrálne antimikrobiotikum a je účinný v zastavovaní kazenia potravín a patogénnych baktérií.
Požiarnictvo
Mliečnan draselný sa používa v hasiacich prístrojoch Tundra od spoločnosti First Alert.
Referencie
<references group="" responsive="1">
Veľký Žiar (vrch v Štiavnických vrchoch)
Veľký Žiar je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad obcou Uhliská, približne južne od Žarnovice.
Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Žarnovica a zasahuje na katastrálne územie obcí Rudno nad Hronom a Voznica. Najbližším sídlom je južne ležiaca obec Uhliská a východe ležiaca Vysoká, severne sa nachádza Hodruša-Hámre a západne Rudno nad Hronom. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis
Veľký Žiar leží v bočnom hrebeni, ktorý vedie od Bukovej hory západným smerom cez Šariansky vrch  na Vavrišovú. Severným smerom susedí vrch Sedlo a Kojatín, východným Muráň  a Solisko , južným Drienov vrch  a Veľký Veterník  a západným Drastavica. Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu z východných a severných svahov odvádzajú prítoky Richnavy, z južných prítoky Rudnianskeho potoka. Na vrchol nevedie značený chodník.
Dom Chadžiho Stojana Bagrianova
Dom Chadžiho Stojana Bagrianova, známy aj ako Bagrianovov dom , prípadne aj Čočevov dom je dom z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny
Dom si nechal postaviť v roku 1830 chadži Stojan Jankov Bagrianov. V roku 1872 bol v dome ubytovaný Vasil Levski počas svojho pobytu v Panagiurišti, pričom v dome sa viedli rozhovory o nových myšlienkach v boji za oslobodenie Bulharska. Dom čiastočne vyhorel počas potláčania aprílového povstania v roku 1876, opravený bol dva roky po oslobodení Bulharska v roku 1880.
V rok 1930 dom odkúpil panagiurský obchodník a továrnik Christosko Čočev. Jeho syn Rajko, významný panagiurský občan, neskôr dom reštauroval a udržiaval.
V súčasnosti je budova využívaná ako súkromný obytný dom.
Ingrandes-de-Touraine
Ingrandes-de-Touraine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jaulnay
Jaulnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karma (rozlišovacia stránka)
Karma môže byť:
Eurovea Tower
náhľad|Pohľad z [[Most Apollo|Mosta Apollo na rozostavanú Euroveu 2.]] náhľad|Nočný pohľad na stavenisko z [[Most Apollo|Mosta Apollo.]] Eurovea Tower je takmer dokončená stavba v Bratislave. Má ísť o prvý mrakodrap v tomto meste a zároveň na Slovensku.
Mrakodrap má mať reštauráciu a bar vo výške 158 metrov, ale tento námet ešte nebol potvrdený developerom budovy J&T Real Estate. Bude sa jednať o najvyššie postavené apartmány na Slovensku a to na 45. poschodí.
Eurovea Tower je súčasťou projektu Eurovea 2 a nachádza sa na Pribinovej ulici v Bratislave, kde je vo výstavbe alebo v pláne viacero výškových budov (napr. East Tower & Congress). V budúcnosti by pred ňou mala viesť aj električková trať, ktorá bude spájať Ružinov a Petržalku.
Villers-le-Sec (Aisne)
Villers-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Villers-le-Sec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Historické pamiatky
Zámok Villers le Sec bol postavený v 18. storočí, zničený v roku 1916 na 95% a rekonštruovaný po roku 1920 v štýle „Manoir Ľudovít XIII.“
Obyvateľstvo
Villers-le-Sec má 270 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Titania
Titania alebo Titánia môže byť:
Bélos (syn Poseidóna)
Bélos bol synom boha morí Poseidóna a oceanidy Anchinoy. Jeho bratom bol Agénor, kráľ v Tyre a zakladateľ Sidonu.
Bol otcom dvojičiek, neskorších kráľov Aigypta a Danaa. Danaos – mal päťdesiat dcér, Aigyptos – mal päťdesiat synov, ktorých chcel oženiť s Danaovými dcérami. Ďalšími synmi kráľa Béla boli Kéfeus – etiópsky kráľ, otec Andromedy, a Fineus – snúbenec Andromedy. Matkou všetkých jeho detí bola manželka Anchinoé, dcéra riečneho boha Neila (boha rieky Nílu).
Podturňanskovci
Podturňanskovci alebo Podturňanskí (iné formy v základnom tvare: de Pothornya, de Thornallya, Poturnyansky, Potturnyanszky, Pottornyay) boli uhorský šľachtický rod pôvodom z Podturne. Členovia rodu žijúci v severných stoliciach Uhorska boli prevažne slovenskej národnosti.
História rodu
Za predkov rodu sa tradične považujú českí rytieri Hauk, Beuch a Polko, ktorí v roku 1230 získali kráľovské donácie na Liptove. Rod Podturňanských má spoločný pôvod s rodmi Smrečiansky, Svätojánsky, Trstiansky a Pongrác, keďže všetky založili potomkovia českého šľachtica Vavrinca, ktorý sa vyznamenal v bojoch s Tatármi.
Zakladateľom rodu Podturňanských sa stal Vavrincov vnuk Mikuláš, ktorý sa spomína v rokoch 1286 – 1323. Mikulášovým synom Pavlovi a Alexandrovi neskôr pripadli obce Liptovský Peter, Jamník, Čutkovo, Danišovo, Svätý Duch, Vavrišovo, Jakubovany a Podtureň. Rod sa rýchlo rozrastal, pretože už v druhej polovici 14. storočia sa jeho príslušníci usadili aj v Temešskej, Boršodskej, Komárňanskej, Trenčianskej, Spišskej a Šarišskej stolici. Donáciou zo 14. septembra 1474 kráľ Matej Korvín potvrdil staršie donácie rodu a pridal k nim aj ďalšie obce v Boršodskej župe.