cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luis Barragán
Životopis
Narodil s v Guadalachare. Vyrastal v obrovskom kaštieli na statku Jalisco. Študoval na Escuela Libre de Ingenieros a v roku 1923 získal titul inžinier. Dosiahnuté vzdelanie pre neho však nič neznamenalo, pretože jeho vášňou bola architektúra. Architektúru študoval ako samouk. Po škole veľa cestoval, opakovane navštívil Španielsko, Francúzsko a Maroko. V Paríži navštívil výstavu Exposition des Arts, kde bol predstavený nový stavebný sloh Art Deco. Čo je dôležitejšie, výstava oboznámila verejnosť s tvorbou Le Corbusiera a Karla Perrianda. Barragán bol nimi ohúrený, no nepokúšal sa ich napodobňovať. Vo Francúzsku ho zaujali spisy Ferdinanda Baca, nemecko-francúzskeho spisovateľa, dizajnéra a výtvarníka, ktorý mal obrovský vplyv na Barragánovu budúcu kariéru. V roku 1931 žil určitý čas v Paríži, kde navštevoval prednášky Le Corbusiera. Čas strávený v Európe a v Maroku vzbudil u neho záujem o architektúru severnej Afriky a Stredomoria. Inšpiroval sa ňou pri tvorbe vo svojej vlasti. Luis Barragán sa stal svetovo presláveným architektom, čoho dôkazom je jeho známa výstava v New Yorku. Táto expozícia predstavila jeho jedinečný stavebný sloh. Táto výstava priviedla odbornú porotu k udeleniu renomovanej Pritzkerovej ceny za architektúru v roku 1980 práve jemu. Zaslúženú slávu si však užíval už len pár rokov, pretože zomrel v novembri 1988. Bol pochovaný v jeho rodnom meste.
Jeho dom a ateliér, Casa Luis Barragán, postavený v roku 1948 v Mexiku, bol v roku 2004 zapísaný do zoznamu svetového dedičstva UNESCO. Bol nábožensky založený a jeho práca bola popísaná ako "mystická" a tiež pokojná. Jeho kaplnka pre kapucínov je dôkazom oboch týchto kvalít. Kvôli svojmu záujmu o kone navrhoval mnoho stajní, žriedel a vodných korýt, ktoré rovnako vykazujú mnoho jeho architektonických kvalít.
Tvorba
Jeho architektonická prax začala v Guadalajare roku 1927 a trvala až do roku 1936 keď sa presunul do Mexika, kde zostal až do svojej smrti. Napriek početným cestám po Európe mala jeho tvorba stále tradičný výraz. Po návrate z jednej z jeho ciest do Paríža v roku 1930 začal vo svojom rodnom meste tvoriť svoj vlastný štýl. Bolo to zrodenie nového slohu – mexickej moderny. Ešte v Paríži sa spriatelil s mexickým maliarom v exile Josem Clementem Orozcom a modernistickým spisovateľom Fedinandom Bacom. Neskôr stretol Le Corbusiera, ktorý ho taktiež veľmi inšpiroval. Zaujímal sa o skice a návrhy každého z týchto mužov a neskôr sformoval svoj vlastný architektonický štýl.
Koncom dvadsiatych rokov dvadsiateho storočia bol spojený s hnutím známym ako Escuela Tapatía alebo Guadalajarská škola, ktoré sa prihlásilo k teórii architektúry silne nadviazanej na regionálne tradície.
Stavebný štýl
Jeho architektonický štýl pretváral medzinárodný štýl umenia do novej formy miešaním pulzujúcich farieb a rozdielnych kontrastov textúr. Väčšinu Barraganových prác v Mexiku v štyridsiatych rokoch dvadsiateho storočia tvoria diela záhradnej architektúry rôzneho rozsahu. Barragán vyvíjal svoje vlastné jednoznačné a svojrázne poňatie práce so zeleňou, terénom a okolitým priestorom. Jeho štýl bol schopný zužitkovať prostotu zelene a pritom zlepšiť jej vzhľad.
Typické črty jeho tvorby, ako je možné vidieť v mnohých jeho obytných interiéroch, sú jeho vysoké fontány ( a viac), farebné steny, ktoré už poznal z tradičných Mexických stavieb. Čisté plochy, omietnuté sadrovou maltou, nepálená hlina, rezivo, alebo dokonca voda, to sú jeho základné kompozičné prvky, všetko v interakcii s prírodou. Barragán umiestňuje mnohé zo svojich diel do prírodných kulís, ako sú odkryvy lávových kameňov a háje stromov. Jeho chápanie estetiky mu dovoľuje navrhovať mestské pamätihodnosti, rovnako dobre ako nábytok a záhrady. Hoci počet jeho diel, ktoré boli realizované, nie je veľký, stal sa vplyvnou osobnosťou vo svete architektúry, dizajnu a krajinnej architektúry.
Barragán nazýval sám seba krajinným architektom, ako sa píše v knihe, Contemporary Architects, (Muriel Emanuel (ed.) vydaná v St. Martins Press, 1980), Ja verím, že architekti by sa mali venovať navrhovaniu záhrad tak, ako sa venujú navrhovaniu budov, rozvíjať svoj zmysel pre krásu a vkus, náklonnosť ku hudbe a krásnemu umeniu i iné duchovné hodnoty." A ďalej, "Hocaké architektonické dielo, ktorá nie je jasne čitateľné, je omylom.
Najznámejšie diela
náhľad|Veže v Ciudad Satellite V roku 1945 bol už Luis Barragán ako architekt budov i krajiny dostatočne sebaistý na to, aby si kúpil rozľahlý kus zeme pri Mexiku a experimentoval s ňou. Pozemok bol pomenovaný EI Pedegral de San Angel. Bola to postvulkanická oblasť na predmestí Mexika. Na tomto novom pozemku navrhoval a plánoval výstavbu rodinných domov a sadov. Navrhované sídlisko bolo považované za komerčnú chybu, pretože ho sužovali finančné boje, aj keď by to mohlo byť majstrovské architektonické dielo.
V roku 1945 vytvoril plán výstavby a urbanizácie v Jardines del Pedregal, v roku 1947 postavil svoj vlastný dom a ateliér v Tacubaya – ktorý je teraz na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO
V roku 1952 nakreslil plán domu pre priateľa, ktorý sa stal jeho posledným nezávislým architektonickým dielom. Dva roky po návrhu domu, bol poverený prestavbou historickej kaplnky Convento de las Capuchinas Sacramentarias v Tlalpane, ktorou chcel ukončiť svoju rozbehnutú profesionálnu kariéru. Táto stavba mala vyzdvihnúť mierny a pokojný život vo vidieckom prostredí, ktoré ju obklopovalo. Toto dielo je uznávané mnohými architektami ako výnimočná historická pamiatka vďaka unikátnemu využitiu svetla a farieb. Všetky stavby sa nachádzajú v južnej časti Mexika. V tom istom roku (1955) nakreslil plán na Colonia Jardines del Bosque v Guadalajare.
V roku 1957 začal s navrhovaním jeho najslávnejšieho a svetovo presláveného architektonického diela Torri Satellites. Tieto „Satellites“ sú skupinou veží v rušnej dopravnej križovatke umiestnené v centre mesta Mexiko. Veže sú jedným z prvých mexických skulptúr takých veľkých rozmerov. Luis pracoval na projekte veží s maliarom Jesusom Reyesom Ferreirom, a sochárom Mathiasom Goeritzom. Projekt bol pôvodne plánovaný ako kompozícia siedmich veží. Najvyššia mala byť vysoká až 198 metrov, ale kvôli rozpočtovej redukcii boli donútení navrhnúť len päť veží, kde najvyššia dosahuje 51 metrov. V marci 1958, boli veže inaugurované mexickou vládou. Tým boli veže považované za určitý odkaz tohto miesta svetu.
V roku 1957 navrhol rezidenčnú štvrť Las Arboledas, pár kilometrov od Ciudad Satellite. V roku 1964 navrhol v spolupráci s architektom Sordo Madalena rezidenčnú oblasť Lomas Verdes. Nachádza sa v blízkosti Satellite area, vnútri Naucalpan, Estado de México. V roku 1967 začal pracovať na jazdeckom klube San Cristóbal Estates v Mexiku ktorý je jeho najznámejším dielom.
Vplyv moderny na Barragána
Barragán sa zúčastnil prednášok Le Corbusiera na jeho cestách po Európe, kde ho ovplyvnilo hnutie vtedajšej európskej moderny. Puristicky čisté línie tak jasne čitateľné v jeho dielach, vytvorených v rokoch po jeho návrate do Mexika, sú dôkazom o vplyve moderny. Ale, podľa Andresa Casillasa (ktorý pracoval s Barragánom), sa nakoniec úplne presvedčil o tom, že „dom by nemal byť len "stroj na bývanie."“ Vskutku, jeho domy sú integrované do záhrady – so stromami, rastlinami a fontánami, viac, než ktorékoľvek práce Le Corbusiera, Miesa van der Roheho, alebo akéhokoľvek iného významného európskeho architekta. Okrem toho, nikdy sa vo svojej práci neodvrátil od používania prírodných materiálov ako je kameň alebo drevo. Tieto prírodné materiály kombinoval s veľmi nápaditým využitím svetla, čím osviežil svoje čarovné kreácie.
Odkaz a dedičstvo
Po jeho smrti v roku 1988, boli vytvorené dve neziskové organizácie s úlohou pomôcť spravovať Barragánovo dedičstvo. Casa Luis Barragán bola Barragánova bývalá súkromná rezidencia. Teraz je to múzeum, ktoré oslavuje Barragána, a tiež slúži ako prechodná stanica medzi teoretikmi a architektmi zaujímajúcimi sa o návštevu ďalších Barragánových budov v Mexiku, vrátane Capilla de las Capuchinas a Casa Prieto López. UNESCO pridalo Casa Luis Barragán na svoj zoznam svetového kultúrneho a prírodného dedičstva v roku 2004.
The Barragán Foundation je nezisková organizácia založená vo Švajčiarsku, ktorá slúži tak ako Barragánov archív, tak aj ako jeho oficiálny Estate. Organizácia vlastní kompletné práva na "meno a dielo" Luisa Barragána, rovnako ako na fotografie Armanda Salasa Portugala zachytávajúce Barragána a jeho práce. Autorské práva Barragánovej nadácie spravuje Artists Rights Society.
Ancerville (Meuse)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Luis Barragán
Vplyv Barragána na architektúru
Barragán mal hlboký vplyv nielen na tri generácie mexických architektov, ale aj na mnohých autorov po celom svete. Pri jeho prevzatí Pritzkerovej ceny za architektúru povedal, "Je nemožné porozumieť umeniu a nádhere jeho histórie bez doznávajúcej náboženskej spirituality a mytologických koreňov, ktoré nás vedú k absolútnej príčine bytia umeleckého fenoménu. Náboženstvo a mýty. Bez jedného alebo druhého by nevznikli egyptské pyramídy, ani tie zo starodávneho Mexika. Existovali by grécke svätyne a gotické katedrály?"
Ancerville (Meuse)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5589
NGC 5589 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. mája 1785.
Smiech
Smiech je reakcia na vtip, na komickú situáciu, na šteklenie, prejavujúca sa motorickými (mimika, gestá), fyziologickými a zmyslovými zložkami; rýchly, bezprostredný prejav emocionality; spúšťací mechanizmus úzko súvisí s hodnotami jedinca, prípadne s patologickými javmi.
Luis Barragán
Vplyv Barragána na architektúru
Ďalej nazval stav, keď z publikácií venovaným architektúre zmizli slová ako „Krása, Inšpirácia, Mágia, Očarený, Okúzlenie, a tiež Idey z jasnosti, Ticho, Intimita a Úžas“, ako stav "znepokojujúci". Ospravedlňoval sa za to, že možno tieto jeho idey nemajú vytvorené striktné pravidlá, ale tiež povedal ''"nikdy neprestali byť mojimi vodiacimi svetlami." Pri preberaní ceny ďalej povedal: "Pre architekta je podstatné vedieť ako treba vidieť – čiže vidieť takým spôsobom, že zrak nie je premožený racionálnymi analýzami."
Práca Luisa Barragána je často uvádzaná v dielach o minimalistickej architektúre. John Pawson, vo svojej knihe Minimum, zahŕňa obrazy niektorých Barragánových projektov. Väčšina architektov, ktorí vytvárajú minimalistickú architektúru, nepoužíva farbu. Ale myšlienky foriem a priestorov, ktorých priekopníkom bol Barragán, sú u nich stále čitateľné. Držiteľ Pritzkerovej ceny, Álvaro Siza Vieira, napísal taktiež niekoľko pojednaní, ktoré rovnako odkazujú na myšlienky Barragána.
Barragán tiež neformálne poradil Louisovi Kahnovi pri navrhovaní priestoru medzi budovami Salk Institute v La Jolla, Kalifornia. Podľa tohto tvrdenia, Kahnovou pôvodnou myšlienkou bolo vytvorenie záhrady medzi budovami, ale Barragán naznačil, že otvorené námestie, iba s vodou uprostred bude lepšie reflektovať ducha miesta. Tento priestor, navrhnutý Kahnom, ktorý mal Barragánovu radu stále na zreteli, je zrejme najviac pôsobivým aspektom v komplexe budov. Barragánov vplyv je možné vidieť aj na práci mnohých Mexických súdobých architektov, ako sú Ricardo Legorreta.
Barragán je dnes považovaný za jedného z najdôležitejších architektov dvadsiateho storočia. Luis Barragán bol nielen výrazný architekt, ale on sám bol obrovskou inšpiráciou ďalším dobre známym architektom ako Tadao Ando a Frank Gehry. Jeho prínos do spoločnosti a inšpirácia, ktorú toľkým poskytol z neho urobili legendárneho architekta. Luis Barragán je génius architektúry, na ktorého prácu sa nezabudne.
Ouville-la-Bien-Tournée
Ouville-la-Bien-Tournée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 215 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zubačka
Zubačka môže byť:
Oingt
Oingt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Program Sputnik
right|thumb|Replika družice Sputnik 1
Jišuv
Jišuv (hebrejsky: ישוב, doslova „obyvateľstvo, osídlenie“ alebo „miesto kultúry a civilizovaných spôsobov“, celým názvom הישוב היהודי בארץ ישראל; ha-Jišuv ha-Jehudi be-Erec Jisra'el „Židovské osídlenie v zemi Izraelskej“) je termín sionistického hnutia, ktorý pred vytvorením štátu Izrael v roku 1948 označoval obyvateľstvo na území Palestíny. Obyvatelia a noví osadníci boli kolektívne označovaní ako „jišuv“. Tento termín začal byť používaný v 80. rokoch 19.storočia, kedy na území Palestíny žilo zhruba 25 000 Židov. Bol používaný až do roku 1948, kedy sa na území Palestíny nachádzalo pred založením štátu Izrael približne 700 000 Židov.
Program Sputnik
Sputnik bol sovietsky kozmický program bez posádky, ktorý sa začal koncom 50. rokov 20. storočia na demonštráciu použitia umelých družíc Zeme. Do programu patrila aj družica Sputnik 1, čo bola prvá vec vyrobená človekom, ktorá obiehala okolo Zeme od 4. októbra 1957.
Jišuv
Jišuv možno rozdeliť na „starý jišuv“ a „nový jišuv“.
Program Sputnik
Význam
Vypustenie Sputnik 1 ako prvej umelej družice znamenalo víťazstvo Sovietskeho zväzu nad Spojenými štátmi vo vesmírnych pretekov. Sputnik 1 obsahoval vysielač, ktorý vysielal pípavý signál, ktorý sa dal jednoducho zachytiť po celom svete. Tento signál sa vo svojej dobe stal symbolom začiatku kozmickej éry ale aj významnou udalosťou studenej vojny a vesmírnych pretekov medzi dvoma superveľmocami.
Oslavy v ZSSR
Družica Sputnik 1 krúžila okolo Zeme do 4. januára 1958, kedy po 1 440 obletoch vstúpila do zemskej atmosféry a zhorela. Nasledovali po ňom ešte dve družice s rovnakým menom. Sputnik 3 bol vypustený 15. mája 1958. Američania nazývali aj ďalšie rakety (až po 99) názvom Sputnik (napríklad Sputnik 25 bola Luna E-6 No.2) alebo Sputnik_41 bol nemecký projekt inšpirovaný priamo Sputnik 1.
Dôsledky
Vypustenie Sputniku slávnostne odštartovalo vesmírne preteky, čo viedlo aj k pristátiu amerického Apollo na Mesiaci v roku 1969, ktoré bývalý astronaut Frank Borman neskôr opísal ako „len bitku v studenej vojne“.
Vo februári 1958 bola v USA vytvorená Agentúra pre pokročilé obranné projekty - DARPA., ktorá vyvolala vznik NASA.
Golfský prúd
thumb|Golfský prúd je zviditeľnený oranžovou a žltou farbou, ktoré naznačujú vyššiu teplotu ako je teplota okolitej vodnej masy oceánu, ktorý je znázornený zeleno a modro. Zdroj: [[National Aeronautics and Space Administration|NASA.]] thumb|Golfský prúd pri pobreží Severnej Ameriky.
Golfský prúd, spolu s jeho severnými vetvami – Irmingerov, Nórsky a Severoatlantický prúd, je silný, teplý a pomerne rýchly morský prúd Atlantického oceánu, vznikajúci v Mexickom zálive, ktorý opúšťa cez Floridský prieliv a sleduje pobrežie Severnej Ameriky k ostrovu Newfoundland, kde sa odchyľuje od pevniny a prechádza cez Atlantický oceán. Približne na 40° s. š. a 30° z. d. sa rozdeľuje na dve vetvy, severný prúd mieri k severnej Európe a južný sa obracia k západnému pobrežiu Afriky.
Golfský prúd ovplyvňuje podnebie východného pobrežia Severnej Ameriky od Floridy po Newfoundland, a západné pobrežie Európy. Na Golfský prúd má vplyv stav a prúdenie v atmosfére, ktoré mení rýchlosť prúdu a je v priamej aj nepriamej interakcii s prúdom – Severoatlantická oscilácia. Golfský prúd je tiež súčasťou termohalinnej cirkulácie prebiehajúcej v oceánskom bazéne.
Európska vetva Golfského prúdu, nazývaná Severoatlantický prúd, zmierňuje v západnej Európe (najmä na severe) zimy, ktoré sú tak teplejšie ako na iných miestach Zeme, aj keď majú rovnakú zemepisnú šírku. Napríklad v januári je rozdiel priemerných teplôt medzi pobrežím Nórska a severnými časťami Kanady približne 30 °C.
Madona v skalách
Staršia verzia
Ranejšia a prekvapivejšia z oboch verzií bola objednaná 25. apríla 1483 pre Kostol San Francesco Grande v Miláne. Je namaľovaná olejom na klenutom paneli veľkom 199 x, ktorý bol zamýšľaný ako prostredná časť dreveného oltára do kaplnky Nepoškvrneného počatia. Táto stredová časť triptychu mala zobrazovať kresťanskú legendu, podľa ktorej sa Svätá rodina na úteku pred Herodom Veľkým ukrýva v opustenej jaskyni v Egypte a stretáva sa s dieťaťom Jánom Krstiteľom a archanjelom Urielom, ktorý bol poverený ich ochranou.
Maľba ukazuje kamennú grottu, v strmých, vekom zvetralých bralách, cez ktorú preteká ponorná rieka, s Pannou Máriou sediacou v strede. Vedľa nej sú dve deti – Ježiš a Ján Krstiteľ – zatiaľ čo Uriel kľačí po jej ľavici, mierne za jedným z chlapcov. Dieťa po pravici Panny Márie je považované za Jána Krstiteľa – kľačí vedľa nej, ruky zopnuté ako v modlitbe, zatiaľ čo Panna Mária ho objíma okolo ramien. Po jej druhej strane sedí dieťa, ktoré je považované za Ježiša. To má skrížené nohy a ľahko sa od nej odkláňa, žehnajúc oproti sediace dieťa. Panna Mária drží dlaň nad Ježiškovou hlavou a nad vztýčeným prstom archanjela Uriela, ktorý sedí za ním a ukazuje na druhé dieťa po pravici Panny. Ikonografia skupiny pôsobí v magickom prítmí jedinečnej scenérie skál, vôd a rastlín tajomne.
Pretože ani jedno z oboch svätých detí Leonardo nijako neoznačil, je obťažné skutočne rozhodnúť, ktoré dieťa je Ježiš a ktoré Ján Krstiteľ. Všeobecne sa usudzuje, že žehnajúce dieťa je Ježiš, pričom Ján má podriadenú úlohu. Tento názor podporuje druhá verzia obrazu, kde dieťa po Máriinej pravej ruke drží dlhý červený kríž – čo bol atribút spojovaný s Jánom Krstiteľom. Ak sa pozrieme na obraz objektívne, je omnoho pravdepodobnejšie, že Ježiš je naopak modliace sa dieťa, pretože to sedí bližšie k Panne Márii, ktorá ho ako matka tiež hýčka a ochraňuje. Pre to, aby Jánom Krstiteľom bolo druhé dieťa, pretože sedí ďalej od Panny, hovorí okrem iného to, že Ján prišiel pod ochranou archanjela, s ktorým je tiež spájaný.
Niet sa čo čudovať, že mnohí túto hypotézu odmietajú, pretože predstavuje Jána Krstiteľa v dôležitejšej úlohe. Táto verzia však obsahuje omnoho hlbšiu symboliku hlbšiu ako by sa na prvý pohľad zdalo. Napríklad postavenie medzi oboma deťmi môže odrážať templársku tradíciu, podľa ktorej bol Ján Krstiteľ uctievaný viac ako Ježiš. Urielovo ukazovacie gesto, vyobrazené po ľavej ruke Panny Márie, je rovnako zvláštne. Predpokladá sa, že Mária drží ruku tak, ako by objímala neviditeľnú hlavu, zatiaľ čo Urielov prst prechádza miestom, kde by mohol byť neviditeľný krk. Robí to dojem, ako by Leonardo chcel dieťa po Máriinej ľavej ruke označiť za Jána Krstiteľa, ktorý, podľa biblie, neskoršie prišiel o hlavu.
Zdá sa, že Bratstvo Nepoškvrneného počatia, ktoré obraz objednalo, malo námietky proti nedostatku kresťanských významových prvkov – napríklad tu úplne chýba sv. Jozef. Preto obraz darovali francúzskemu kráľovi Ľudovítovi XII. a v súčasnosti sa nachádza v parížskom Louvri.
Mladšia verzia
Druhá verzia, olej na dreve s rozmermi 189,5 x, vytvorená v rokoch 1495 – 1508 aby nahradila prvú verziu, sa teraz nachádza v Národnej galérii v Londýne. Na tejto verzii sú postavy o niečo väčšie a dostali svätožiaru. Archanjel Uriel už neukazuje na dieťa po pravici Panny, ktoré teraz drží kríž Jána Krstiteľa. Mohlo by sa preto zdať, že všetky stopy symboliky boli odstránené, aby sa vyhovelo požiadavkám cirkevných hodnostárov.
Hermopolis
Hermopolis alebo Hermopolis Magna alebo Hermou polis megalé (iný prepis: Hermú polis megalé) môže byť:
Hermopolis alebo Hermopolis Parva alebo Hermou polis mikra (iný prepis: Hermú polis mikra) môže byť:
Emfáza
Emfáza (prídavné meno je emfatický) je citový dôraz (v reči), pohnutie, citové vzrušenie. Príklad: To je krááááása!
NGC 5590
NGC 5590 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. mája 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Hylonomus
Hylonomus bol primitívny plaz dlhý 20 cm, vonkajším vzhľadom pripomínajúci jaštericu. V minulosti sa považoval za vôbec najstaršieho známeho plaza, dnes stále patrí medzi najstaršie plazy (porovnaj systém v článku plazy). Žil pred približne 315 miliónmi rokov, počas karbónu.
Zvyšky rodu Hylonomus boli nájdené v skamenených kmeňoch stromovitých plavúňov. Povodne zanášali spodné časti kmeňov bahnom, v dôsledku čoho stromy odumreli a ich vnútorné časti postupne vyhnili. Hmyz žijúci v kmeňoch lákal príslušníkov tohto rodu, z ktorých niektoré jedince sa nedokázali dostať z kmeňov von, zahynuli, a napokon v nich skameneli.
Messier 66 (galaxia)
Messier 66 (M 66, tiež NGC 3627 alebo Arp 16) je prechodná špirálová galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Charles Messier v roku 1780. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s oddelenými časťmi špirálových ramien. Má nápadné pruhy prachu a jasné hviezdokopy podĺž špirálových ramien. Je súčasťou Levova tripletu, ďalší členovia sú M 65 a NGC 3628. K roku 2015 v nej boli pozorované štyri supernovy: 1973R, 1989B (Ia), 1997bs, 2009hd.
Klytos
Klytos (starogr. Κλύτος – Klytos, ) môže byť v gréckej mytológii:
Messier 66 (galaxia)
náhľad|vľavo|Levov triplet, M 66 je vpravo dole. Má extrémne veľkú centrálnu koncentráciu hmoty, veľký pomer molekulárnej hmoty k atomárnej a nerotujúci shluk neutrálneho vodíka zjavne vytiahnutý z jedného špirálového ramena. To je vysvetlované gravitačnou interakciou s NGC 3628 pri minulom priblížení. Posledná zmienená štruktúra je viditeľná aj vizuálne ako extrémne nápadné a neobvyklé špirálové rameno a pruhy prachu.
Orávka
Orávka (maď. Kacagópuszta) je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Dejiny
Vývoj názvu obce: 1926-1938 Slávikovo, 1951 Orávka.
Obec bola založená v roku 1922 slovenskými obyvateľmi z oblasti južného Poľska a Oravy, ktorí sem prišli hospodáriť na bývalé statky Coburgovcov. Po Mníchovskej dohode v roku 1938 bola pričlenená k Maďarsku. Dominantou obce je rímskokatolícky Kostol Sedebolestnej Panny Márie z roku 1995. Zaujímavé sú aj tzv. „legionárske domy“, prebudované z hospodárskych budov počas osídľovania obce.
Výstavy mačiek
Na výstavách mačiek sa vystavujú tie najlepšie mačky, a teda na veľkej výstave pravdepodobne budú všetky plemená mačiek a dokonca i vzácne druhy. Posudzuje sa tu farba očí, tvar hlavy a pod. Výstavy mávajú triedy v jednotlivých kategóriách, a tam by sa mal začiatočník zúčastniť.
História výstav mačiek
Prvou chovateľkou čistokrvných, výstavných mačiek v USA bola pani Clinton Lockeová. Prvá veľká výstava mačiek sa konala v Crystal Palace v Londýne roku 1871. Medzi vystavovanými zvieratami boli dlhosrsté a britské krátkosrsté mačky. Prvá výstava mačiek v Severnej Amerike sa konala v New England a vystavovalo sa plemeno Maine Coon.
Trieda mačiat
Mačatá mladšie ako deväť mesiacov majú osobitné triedy pre všetky plemená. Súťažia so svojimi vrstovníkmi rovnakého plemena, pohlavia a farby srsti.
Trieda kastrátov
Čistokrvné kastrované mačky alebo kocúry majú svoje osobitné otvorené triedy. Súťažia s ostatnými kastrátmi rovnakého plemena a posudzujú sa podľa rovnakých plemenných štandardov ako nekastrované zvieratá.
Trieda krížených domácich mačiek
V tejto triede sa na výstave môžu zúčastniť vykastrované mačky neznámeho pôvodu a s neregistrovaným rodokmeňom. Pre tieto mačky nejestvujú žiadne oficiálne štandardy. Posudzujú sa na základe unikátnosti, neobvyklých kresieb a temperamentu.
Otvorená trieda
Je najdôležitejšia zo všetkých tried. Na veľkých výstavách mačiek sú otvorené triedy pre všetky vystavované plemená. Aby sa mačka stala šampiónom, musí vyhrať v troch otvorených triedach na troch rôznych výstavách.
Posudzovanie mačiek na výstavách
Vďaka záujmu o čistokrvné mačky v minulom storočí mohlo vzniknúť veľa plemien. Našťastie, v porovnaní s plemenitbou psov, mala málokedy táto plemenitba mačiek škodlivý efekt. Plemenné mačky sa posudzujú podľa plemenných štandardov, ktoré špecifikujú, ako by mal vyzerať ideálny exemplár príslušného plemena. Body sa prideľujú za vzhľad hlavy, očí, tela a srsti. Čistokrvné mača však treba zaregistrovať v príslušnej chovateľskej organizácii aby mohlo ísť na výstavy.
Referencie
Ja-Mačka, Andrew Edney, rok slovenského vydania 1994, nakladateľstvo CESTY Praha
Marek Topoli
Marek Topoli (* 29. január 1978) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej
S hokejom začínal v Spišskej Novej Vsi, neskôr odohral sedem rokov v HC Košice (sezónu 2002/03 v Karlových Varoch), v priebehu ročníka 2006/07 prestúpil do Nitry. V 27. kole v zápase proti Skalici inzultoval čiarového rozhodcu Müllnera (keď odplácal jeho neúmyselné sotenie, po ktorom spadol na ľad) a obdržal trest na 6 zápasov nepodmienečne. Zaujímavosťou je, že samotný rozhodca inzultáciu poprel a všetku vinu vzal na seba.
Reprezentácia
Marek Topoli reprezentoval Slovensko ako junior na Majstrovstvách sveta do 20 rokov v roku 1998 vo Fínsku. Zaujímavosťou je, že hoci Slovensko skončilo na predposlednom mieste, Topoli bol celkovo druhý najlšpší v hodnotení plus-mínus bodov. V seniorskej reprezentácii odohral 14 zápasov, v ktorých neskóroval.
(štatistické údaje v článku sú z 30. novembra 2006)
Andernay
Andernay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Žilka
Žilka môže byť:
Andernay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Žilka
priezvisko osôb:
Andernay
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Madona Benois
Madonna Benois (Madona s kvietkom) je názov obrazu, patriaceho k raným prácam talianskeho renesančného umelca Leonarda da Vinci.
Andernay
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Madona Benois
Obraz vznikol v roku 1478, ako o tom svedčí umelcova vlastnoručná poznámka na súpise jeho kresieb a záznamov, uschovávanom vo florentskej Gallerii degli Uffizi.
Dielo predstavuje Máriu a jej syna Ježiša Krista. Mária ako mladá žena je namaľovaná v jednoduchom odeve a s účesom, aký nosili ženy Leonardovej doby. Zabáva svoje dieťa sediace v jej lone kvietkom a s láskavosťou v tvári sleduje zaujatosť Ježiša hrou.
Celé dielo je predchnuté nesmiernou veľkosťou materinskej lásky. V diele je súčasne zreteľný záujem Leonarda o fyziognómiu a o zachytenie dokonalých proporcií ľudského tela, ktoré vychádzalo z jeho humanistických predstáv o človeku ako o najdokonalejšom výtvore prírody.
Leonardovo autorstvo maľby bolo dlho spochybňované. Obraz sa začiatkom 19. storočia dostal do Ruska ako dielo neznámeho umelca. To, že je obraz dielom autora svetového mena, sa potvrdilo až v roku 1908, kedy sa Madona s kvietkom objavila na umeleckej výstave. Kurátor výstavy a petrohradskej Ermitáže a znalec obrazov E. Lipgart potvrdil, že malý, nenápadný obraz je Leonardovým dielom.
Názov diela je spojený s menom predošlého majiteľa obrazu, architekta Leontija Benoia, z ktorého pozostalosti ho v roku 1914 kúpil pre Ermitáž cár Mikuláš II.
Vincent Sedlák
Prof. PhDr. Vincent Sedlák, CSc. (* 2. december 1930, Krakovany – † 20. január 2009, Bratislava) bol slovenský historik, medievalista a vysokoškolský profesor.
Ošarpance
Ošarpance sú populárna skupina troch veží v závere juhovýchodného hrebeňa, vybiehajúceho z Dračieho štítu. Ich obľúbenosť medzi horolezcami je daná pevnou skalou a opačne vrstvenými platňami, ktoré ponúkajú veľa ciest vysokej obťažnosti.
Vincent Sedlák
Zaoberal sa predovšetkým prípravou a vydávaním stredovekých prameňov k dejinám Slovenska. V rokoch 1969 – 1978 a po roku 1986 bol vedúcim Výskumného pracoviska ČSAV v Budapešti, vedúcim dokumentačného oddelenia Historického ústavu Slovenskej akadémie vied. Prednášal na Filozofickej fakulte Trnavskej univerzity.
Ošarpance
Topografia
Za Dračou štrbinou nasleduje Veľký ošarpanec (2348 m), Vyšná ošarpaná štrbina, Prostredný ošarpanec, Nižná ošarpaná štrbina a Malý ošarpanec (2327 m). Východná stena spadá do Rumanovej dolinky, západná do Kotlinky pod Dračím sedlom.
Niekoľko zaujímavých výstupov
K najťažším cestám patrí "Cesta invalidov" 8- v západnej stene a "R.U.R.F." vo východnej stene, 9-.
Connor McDavid
Connor McDavid (* 13. január 1997, Richmond Hill, Ontario) je kanadský hokejový útočník v súčasnosti hrajúci v tíme Edmonton Oilers v kanadsko-americkej NHL. Často je označovaný ako nový Sidney Crosby a niektorí ho dokonca porovnávajú s Waynom Gretzkym. Väčšina médií a skautov ho považovala za jednotku vstupného draftu 2015, čo sa aj potvrdilo, keď bol 26. júna 2015 draftovaný v prvom kole ako 1. celkovo tímom Edmonton Oilers.
Amatérsky hokej
Connor McDavid začal svoju hokejovú kariéru v tíme York-Simcoe Express v kanadskej súťaži z Ontario Minor Hockey Association (OMHA), ktorá je zaradená do vekovej kategórie Minor, čo je vlastne amatérska hokejová liga, ktorá sa hrá pod juniorskou vekovou hranicou (t. j. do 18 rokov). Následne sa pre sezónu 2011/12 presunul do klubu Toronto Marlboros, kde pôsobil vo dvoch súťažiach zároveň. V Minor súťaži Midget nazbieral v 88 zápasoch 502 bodov za 372 gólov a 130 asistencií, v Greater Toronto Hockey League  (GTHL) získal 430 bodov v 33 zápasoch za 110 gólov a 220 asistencií. Spolu so spoluhráčom Rolandom McKeownom zdieľal cenu Buck Houle Award, ktorú po konci sezóny udeľuje Toronto Marlboros hráčom, ktorí podávajú na ľade vynikajúce výkony, za vedenie tímu a vernosť hokejovému klubu. Vzhľadom na výsledky bol po konci sezóny tiež menovaný hráčom roka GTHL.
Parfouru-sur-Odon
Parfouru-sur-Odon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Connor McDavid
Ontario Hockey League
Vďaka svojej vysokej úrovni hry, mu bol hokejovou federáciou Kanady (Hockey Canada) a kanadskou juniorskou súťažou Ontario Hockey League (OHL) udelený štatút "výnimočného hráča", ktorý bude draftovaný v OHL v roku 2012 vo veku 15 rokov, teda o rok skôr, než všetci ostatní hráči. Len trom ďalším hráčom od roku 2005 sa podarilo, aby boli draftovaný už vo veku 15 rokov, John Tavares to dokázal v roku 2005 (1. celkovo), nasledoval Aaron Ekblad v roku 2011 (1. celkovo) a Sean Day v roku 2013 (4. celkovo). McDavid bol podľa predpokladov draftovaný ako 1. celkovo tímom Erie Otters. Ako prvý celkovo vybraný, vyhral McDavid cenu Jacka Fergusona, ktorý je udelený hráčovi, ktorý je draftovaný ako jednotka draftu v OHL. Od jeho druhého zápasu v sezóne 2012/13 zaznamenal aspoň bod v pätnástich po sebe idúcich zápasoch, vďaka čomu bol menovaný na nováčika mesiaca OHL v októbri a novembri. 9. marca 2013, počas zápasu proti Owen Sound Attack zaznamenal dve asistencie, teda celkovo 37 v prebiehajúcej sezóne a stanovil nový tímový rekord asistencií od nováčika v súťaži. Následne útočil na prekonanie klubového nováčikovského rekordu Tima Connollyho v počte kanadských bodov (ako nováčik OHL nazbieral v sezóne 1997/98 celkom 62 bodov). Tento rekord prekonal 16. marca v poslednom zápase sezóny proti Guelph Storm, keď v zápase zaznamenal 4 asistencie a s celkovým počtov 66 bodov stanovil nový klubový rekord. McDavid dokončil sezónu s najviac asistenciami ako nováčik OHL (celkom 41) a skončil druhý v bodovaní nováčikov za Rusom Nikolajom Goldobinom. Za jeho predvedené výkony získal Emms Family Award, cenu udeľovanú za najlepšieho nováčika ligy a bol menovaný do prvého nováčikovského tímu súťaže.
Parfouru-sur-Odon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Connor McDavid
Ontario Hockey League
Nasledovala sezóna 2013/14, v ktorej McDavid získal William Hanley Trophy (trofej pre hráča s najväčšou vášňou pre šport a najväčším športovým duchom v OHL), Bobby Smith Trophy (cena pre hráča, ktorý najlepšie skombinoval, ako športové tak i študentské úspechy v OHL).
Parfouru-sur-Odon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 160 obyvateľov (2009).
Connor McDavid
Sezóna 2014/15
Počas tréningového kempu pred sezónou 2014/15 bol McDavid menovaný kapitánom Erie Otters. McDavid mal skvelý štart do sezóny, ale 11. novembra 2014 si zlomil pri bitke s kapitánom tímu Mississauga Steelheads krajanom Brysonom Cianfronom pravú ruku. Bola to len jeho druhá bitka na ľade v jeho kariére. Dovtedy viedol McDavid kanadské bodovanie OHL, keď v 18 zápasoch si pripísal 16 gólov a 35 asistencií. McDavid bol kvôli zraneniu z hry na šesť týždňov a na ľad sa vrátil až na majstrovstvách sveta juniorov 2015. Prvý zápas za Otters po zranení odohral 8. januára 2015 proti Sarnii Sting. V zápase strelil gól na 2:0, no jeho tím nakoniec prehral 3:4. V 47 zápasoch, ktoré nakoniec odohral počas základnej časti nastrieľal 44 gólov a zaznamenal 76 asistencií, vďaka čomu skončil tretí v kanadskom bodovaní OHL po základnej časti. V priebehu play-off predvádzal dominantný výkon, keď v 20 zápasoch nastrieľal 21 gólov a získal 28 asistencií. So ziskom 49 bodov suverénne vyhral produktivitu play-off a napríklad druhý v poradí Nick Ritchie z tímu Sault Ste. Marie Chrtov získal v porovnaní s McDavidom "len" 26 bodov. S tímom Erie Otters sa prebojoval až do finále OHL, kde však nestačil po 5 zápasoch finálovej série na mužstvo Oshawa Generals.
Draft NHL
Už pred draftom ho väčšina médií a skautov považovali za jednoznačnú jednotku draftu 2015, keď sa vo všetkých rebríčkoch umiestňoval na 1. pozícií. Navyše, podľa nich pôjde o najväčší talent vstupujúci do NHL od čias Sidneyho Crosbyho. Ako sa očakávalo, 26. júna 2015 pri vstupnom drafte, ktorý sa konal v aréne BB&T Center v Sunrise, na Floride bol dratovaný na 1. mieste tímom Edmonton Oilers. Po drafte potom McDavid povedal: "Je to veľká česť, že môžem byť jednotkou tohtoročného draftu. Ďakujem Edmontonu za dôveru. Dúfam, že nesklamem." Potom ešte dodal: "Myslím, že to bolo dokonca lepšie, ako som čakal. Nevedel som, ako sa budem cítiť. Nebol som príliš nervózny, skôr nedočkavý. Je to naozaj vzrušujúci pocit, keď počujete vaše meno a potom prejdete tým všetkým.
Edmonton Oilers
Necelý týždeň po drafte, 3. júla 2015, podpísal trojročnú nováčikovskú zmluvu s Edmontonom. Na základe zmluvy, môže vrátane bonusov zarobiť celkom 3,775 miliónov amerických dolárov, čo je maximum pre nováčikovskú zmluvu. V súťaži prvýkrát debutoval 9. októbra 2015 v zápase proti St. Louis Blues, jeho tím prehral 1ː3. McDavid v zápase zaznamenal 2 strely na bránu, bol u 1 inkasovaného gólu svojho tímu a vyhral len 3 z 13 vhadzovaní, na ktoré išiel. Jeho 1. gól a zároveň prvý bod v NHL si pripísal o štyri dni neskôr v zápase proti Dallasu Stars, keď vyrovnával na 2:2, avšak s tímom nakoniec prehral 2ː4. Po zápase bol rád, že konečne bodoval: Bol som veľmi nadšený a veľmi sa mi uľavilo, keďže bol na mňa vyvíjaný obrovský tlak". 2. novembra 2015 nedohral zápas proti Philadelphii (výhra 4:2 Edmontonu), keď po druhej tretine musel pre zranenie odstúpiť. Po zápase sa zistilo, že má zlomeninu kľúčnej kosti, kvôli čomu tímu chýbal niekoľko mesiacov. Späť do hry naskočil 2. februára 2016  proti Columbusu Blue Jackets, v ktorom sa gólom a dvomi asistenciami podieľal na výhre 5:1. Vo svojom prvom zápase proti Torontu Maple Leafs (tím, ktorému fandil v detstve) zaznamenal 11. februára 2016 päť bodov, keď zariadil tri góly pre Jordana Eberleho a zároveň dva góly sám strelil. Nováčikovskú sezónu v NHL skončil s bilanciou 16 gólov a 32 asistencií v 45 zápasoch.
Reprezentačná kariéra
Na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov vo švédskom Malmö v roku 2014, skončil s kanadským výberom štvrtý, keď v boji o bronz podľahli Rusku výsledkom 1:2. Kanadu reprezentoval aj budúci rok na domácom juniorskom šampionáte v Toronte a Montreale, kde plnil úlohu jedného z dvoch asistentov kapitána a kde s tímom získal zlaté medaily. Vo finálovom stretnutí kanadskí hokejisti oplatili Rusku prehru o bronzové medaily z predchádzajúceho šampionátu a vyhrali tesne 5:4. Na šampionátu strelil v 7 zápasoch 3 góly a pripísal si 8 asistencií, vďaka čomu bol menovaný do All star tímu turnaja.
NGC 5591
NGC 5591 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 4. júna 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Evald Schorm
Evald Schorm (* 15. december 1931, Praha† 14. december 1988, Praha) bol český filmový a divadelný režisér.
Pochádzal z roľníckej rodiny, potom, čo jeho rodine komunisti zabavili majetok, pracoval v robotníckych profesiách. Počas svojej základnej vojenskej služby spieval v Armádnom umeleckom súbore Víta Nejedlého, v roku 1957 sa vďaka istému politickému uvoľneniu dostal ku Karlovi Kachyňovi k štúdiu réžie na FAMU.
Patrí do tzv. Novej vlny českého filmu z počiatku 60. rokov 20. storočia a je všeobecne považovaný za veľmi výraznú a mimoriadnu tvorivú osobnosť českého filmu i divadla. Prevažná časť z jeho piatich hraných snímok zo 60. rokov skončila na mnoho desiatok rokov v trezore a nesmela sa vôbec premietať. Po roku 1968 mu v dôsledku normalizácie bolo zakázané točiť (bolo mu vtedy dovolené iba dotočiť snímku režiséra Vojtěcha Jasného Psi a lidé), venoval sa iba divadelnej réžii. Pôsobil v celej rade popredných českých divadiel, režíroval aj v zahraničí. Významná bola aj jeho práca pre pražskú Laternu magiku. Po dvadsaťročnom zákaze natáčania filmov mu bol povolený film Vlastně se nic nestalo, ktorého premiéry sa už on sám nedožil.
Po Evaldovi Schormovi je pomenované pražské kino Evald.
Pareiasaurus
Pareiasaurus bol veľký archaický plaz zo skupiny Anapsida, žijúci v strednom perme. Svojho času patril medzi najväčšie suchozemské živočíchy.
Dorastal do dĺžky 3 metrov, ťažké telo mal chránené kostenými platňami uloženými v koži. Živil sa rastlinami, načo mu slúžili malé zuby s pílkovitými okrajmi. Okolo hlavy mal drobný kostený golier, podobne ako vrchnokriedové rohaté dinosaury (Ceratopsia). Patril do radu Pareiasauria a jeho pozostatky sa našli vo východnej Európe a Afrike.
Haščák
Haščák je priezvisko, pozri Haščák (priezvisko), napr.:
Orliénas
Orliénas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cleveland Lloyd Dinosaur Quarry
Cleveland Lloyd Dinosaur Quarry je chránené územie v štáte Utah v USA. Má rozlohu 721 akrov a za národnú prírodnú pamiatku bolo vyhlásené v roku 1965.
Pred približne 145 miliónmi rokov tu existovalo bahenné jazero, ktoré sa stávalo „pascou“ pre živočíchov (najmä dinosaurov). Podľa vedcov je za jeho vytvorením zodpovedná sopka z formujúcich sa Skalnatých vrchov, ktorá svojim výbuchom vychrlila množstvá jemného popolčeka, ktorý sa zhromaždil v miestnom jazere a dal tak vzniknúť mase lepkavého bahna.
Od roku 1927, keď vedci začali v tejto lokalite robiť vykopávky, sa tu našlo viac ako 12 000 kostí. Dodnes vydala táto lokalita pozostatky najmenej 44 jedincov rodu Allosaurus. Medzi ďalšie dinosaury, ktoré tu našli svoj koniec, patria napríklad rody Barosaurus, Camarasaurus, Camptosaurus, Ceratosaurus, Torvosaurus a Stegosaurus.
Verbum (časopis)
Verbum je reprezentatívny slovenský katolícky časopis orientovaný predovšetkým na katolícku inteligenciu.
Založený bol v máji 1946 na fare v Liptovskom Hrádku, kde bol vtedy kaplánom básnik katolíckej moderny Janko Silan. Do časopisu prispievalo celé spektrum katolíckych intelektuálov, z ktorých mnohí boli predtým redaktori zaniknutej Obrody. Z najvýznamnejších treba spomenúť týchto: Ladislav Hanus, Jozef Kútnik, Cyril Dudáš, Vendelín Jankovič, Anton Harčar a mnohí ďalší. Okrem časopisu sa vytvorilo aj nakladateľstvo Verbum. Sídlo časopisu a vydavateľstva bolo v Košiciach.
Počas svojej existencie sa Verbum stal veľmi vyhľadávaným časopisom, ktorý nestíhal vyhovieť všetkým objednávkam. Mal špecializované čísla, ktoré sa venovali filozofii, umeniu... Jedno dvojčíslo sa venovalo protestantizmu. Vyvolalo výrazné ohlasy. Jeden z najdôležitejších príspevkov v ňom mal Ladislav Hanus pod názvom Protestantizmus ako náboženský typ.
Obnova Verbumu po r. 1989
Ako hovorí jeden z ponovembrových vedúcich redaktorov Michal Potemra: „Myšlienka Verbumu mala to šťastie, že jej nositelia z rokov 1948 ešte žili ako viac-menej schopní osemdesiatnici a považovali za svoju povinnosť obnoviť vydavateľstvo i časopis Verbum.“
Okrem spišského kňaza Janka Magu bol v pozadí obnovy Verbumu pracovník Matice slovenskej a bývalý šéfredaktor Katolíckych novín Juraj Chovan. Požiadal o pomoc Spolok sv. Vojtecha a keď sa k nemu pridalo aj jezuitské vydavateľstvo Dobrá kniha, Verbum mohlo vydať svoje prvé číslo v apríli 1992.
Šéfredaktormi postupne boli Juraj Chovan, Michal Potemra, Blažej Krasnovský, Jozef Leščinský a súčasným šéfredaktorom je košický kňaz Pavol Hrabovecký. Ten sa vyjadruje o svojich plánoch s Verbumom: „Verbum chce spájať ľudí, ktorí túžia rozvíjať sa, aby tak mohli odpovedať na svoje otázky, ale aj na otázky druhých, ktorí sa nemajú koho opýtať.“
Atum
thumb|Atum Atum alebo Tem alebo Temu alebo Tum alebo Atem je jedným z najstarších uctievaných bohov starovekého Egypta. Jeho kult mal stredisko v meste On (Heliopolis). Atum bol pôvodne spájaný so zemou, ale neskôr sa jeho uctievanie sústredilo na slnko pohybujúce sa po oblohe. Ešte neskôr bol vnímaný v dvoch rôznych podobách – ako samostatné božstvo Nefertum (doslova Mladý Atum), ktoré predstavovalo vychádzajúce slnko, a ako samotný Atum, predstavujúci zapadajúce slnko.
Podoba
Atum bol zobrazovaný ako muž usadený na tróne, zriedkavejšie stojaci, ktorý má na hlave spojenú korunu Horného a Dolného Egypta. Po rozlíšení Atuma a Nefertuma býval Atum spodobňovaný ako starý muž v protiklade k Nefertumovi zobrazovanému ako dieťa. Jedno z menej častých podaní považovalo Atuma v skutočnosti za hada, ktorý mal podobu človeka iba počas existencie stvoreného sveta. V tejto podobe sa vráti pri jeho zániku. Atumovým symbolom bol chrobák skarabeus.
Stvoriteľ
Podľa neskoršieho mýtu boli Šov a Tefnut splodení v spojení Atuma s vlastným tieňom, ktorý je nazvaný Iusaaset (tiež Juesaes, Ausaas, Iusas a Jusas, po grécky Soasis), čiže Veľký, ktorý prichádza. Iusaaset bol spájaný s akáciou, ktorá bola pre svoju pevnosť, medicínske využitie i jedlosť plodov označovaná ako strom života. Veľmi stará akácia, ktorá rástla na sever od Heliopolu, vraj označovala miesto zrodenia bohov a mala byť vlastníctvom Iusaaset.
Druhý dych
Druhý dych bol slovenský romantický seriál, vysielaný od 2. januára 2012 do 18. januára 2013 na TV Doma. Ide o prvý vlastný seriál tejto televízie. Je príbehom o neúplných rodinách, ktoré prežili veľkú stratu a musia hľadať spôsob, ako toto chýbajúce miesto vo svojom živote zaplniť.
Druhý dych vznikol podľa rumunského formátu Only Love. V krajine pôvodu bol vysielaný na ženskom kanáli Acasa. Slovenská verzia seriálu bola kúpená aj českou TV Nova. Druhý dych sa v Česku vysielal pod názvom Druhý život s českým dabingom od 28. mája 2012. Od 9. júna 2014 sa vysielali reprízy o 18:00 hod na Markíze, kedy dočasne nahradil seriál Chlapi neplačú. Od začiatku júla sa reprízy Druhého dychu presunuli a začali vysielať na TV Doma každý pracovný deň o 16:00. Od 9. októbra 2017 vysielala TV Doma v pracovné dni opäť reprízu 1. série cca o 05:35 hod.
Dej
Úspešný architekt Daniel sa stará o rodinu, firmu a malú dcérku. Dva roky po smrti manželky musí svoj život znovu stavať od základov. Ako každý človek má právo milovať a byť milovaný a vyplniť miesto milovanej manželky inou ženou. Malá Barborka vie, ktorá je pre ňu a pre ocka tá pravá. Ako dieťa inštinktívne cíti to, čo dospelý Daniel rozumom popiera. A tak Daniel a Barborkina učiteľka Anna bojujú s vnútornými prekážkami, ktoré im bránia priznať si, čo k sebe cítia.
Július Handžárik
Július Handžárik (*1930) je slovenský publicista, bol spolupracovník denníka Slovenská Republika.
Radnica v Rambervillers
thumb|Radnica v Rambervillers
Radnica v Rambervillers je renesančná stavba vo francúzskom meste Rambervillers. Stojí na Place du 30-Septembre-1944.
Dejiny
Radnica bola postavená v roku 1581 na mieste bývalej radnice poškodenej v roku 1557 vojakmi baróna de Polwiller. Medzi monument historique bol zaradená v roku 1900.
Bazálna membrána
Bazálna membrána je veľmi tenká blana, ktorá tvorí hranicu medzi epitelom a pod ním uloženým väzivom.
Stavba
Bazálna membrána je zložená z dvoch vrstiev:
Inna Kalita
PhDr. Inna Kalita Ph.D., rodená Dzerunec (* 8. máj, Brest, ZSSR (dnes Bielorusko)) je česká jazykovedkyňa bieloruského pôvodu, slavistka, vysokoškolská pedagogička. Od roku 2001 pôsobí na akademickej pôde Univerzity Jána Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem.
Odborné zameranie
Slavistka, jazyková a literárna komparatistika, sociolingvistika (subštandardy: trasjanka, suržyk, ruský a český slang), lingvokulturológia, sovietska literatúra, literatúra krajín SNŠ. Špecializácia v rámci slavistiky: bielorusistika a rusistika, výučba ruštiny ako cudzieho jazyka, ruský magický realizmus na príklade tvorby D. Lipskerova.
Prax
Od roku 2001 pôsobí na Katedre bohemistiky Pedagogickej fakulty Univerzity Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem, zabezpečuje výučbu v odbore Obchodná ruština.
1991 - 1994 Stredná škola č 29 Brest, Bielorusko - učiteľka bieloruského jazyka a literatúry.
Členstvo v medzinárodných organizáciách
Členka medzinárodnej asociácie bielorusistov.
NGC 5592
NGC 5592 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. mája 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Gymnázium Jána Hollého
Gymnázium Jána Hollého je gymnázium, ktoré sídlilo od roku 1916 na ulici Jána Hollého v Trnave. Na ulici sa nachádzajú univerzitné budovy, konvikty a semináre, ktoré slúžili na ubytovanie študentov. Od roku 2000 si cirkev uplatňovala reštitučný nárok na objekt gymnázia. Zriaďovateľ Gymnázia Jána Hollého našiel v Trnave nové priestory pre gymnázium Na hlinách. V školskom roku 2005/06 sa do novej budovy Na hlinách presťahovalo 20 tried a 12 tried ešte zostalo v starej budove. Po prístavbe k novej budove Na hlinách sa do nej presťahovali aj zvyšné triedy a od školského roku 2009/10 sa tam už nachádzajú všetky triedy Gymnázia Jána Hollého.
Súčasnou riaditeľkou Gymnázia Jána Hollého je Ing. Marianna Katreniaková. Najznámejšia absolventka jeho veličenstvo Karolína Sabová.
1554 – 1918
Prvá písomná zmienka o škole pochádza zo 16. storočia. V roku 1554 vznikla Kapitulská škola a na nej vyučovali jezuiti. Neskôr na tejto škole - gymnáziu vyučovali benediktíni. Benediktíni na tejto škole vyučovali až do roku 1851. V roku 1852 gymnázium zmenilo svoj názov na Trnavské arcibiskupské gymnázium. Súčasne nastala aj zmena v učebných osnovách. Jeho nové učebné osnovy zodpovedali už vyššiemu gymnáziu. Úlohou vyššieho gymnázia bola príprava na štúdium teológie. V tomto období ešte prevládali maďarizačné ciele na gymnáziu, pretože profesori, ktorí sem prichádzali učiť, neovládali vôbec slovenčinu a neboli ochotní sa ju ani naučiť.