Postbyzantské_umenie
Architektúra Kyjevskej Rusi
Súčasťou ruského (kyjevského) umenia sa byzantské umenie stalo po krste kniežacieho dvora v roku 988. Hlavným centrom bol Kyjev. Prvé kyjevské chrámy boli zväčša drevené, ale za vlády Jaroslava I. sa začalo rozvíjať aj kamenárstvo. Už rok po konverzii Kyjevskej Rusi boli v Kyjeve Grékmi vystavané viaceré chrámy, najvýznamnejšie boli zrejme Desiatkový chrám a Kostol Nanebovzatia Panny Márie, ktoré však neskôr v roku 1240 zničili Mongoli. Chrám zasvätený Panne Márii bol postavený z kameňa a tehál, jeho základy však boli podľa ruskej tradície z dubu. V roku 1017 bol v Kyjeve postavený Chrám svätej Sofie, ktorý verne nasledoval vplyv konštatinopolskej architektúry, štruktúrne bol vystavaný podľa architektúry centrálneho kríža, mal päť lodí s apsidami a 13 kupol. Na rozdiel od Byzancie ruská architektúra neprijala stĺpy, ale používala piliere. Chrám dodnes stojí, prešiel ale mnohými rekonštrukciami, z nich najvýznamnejšie pochádzajú z obdobia ukrajinského baroka. Rovnomenné chrámy boli vystavané aj v Novgorode a Polocku. Okrem Chrámu svätej Sofie, či Kostola Zosnutia Kyjevsko-pečerskej lavry sa byzantská architektúra odzrkadlila aj na kyjevskej Zlatej bráne. Grécki majstri boli často pozývaní dohliadať na výstavbu alebo výzdobu kyjevských chrámov, v samotnom Kyjeve sídlila početná skupina gréckych mníchov a Gréci zväčša stáli aj na čele ruskej cirkvi. Podobne ako iné národy aj kyjevskí Rusi v 11. storočí založili kláštor na hore Athos. Kláštor je zasvätený svätému Panteleimonovi, známejší je však pod menom Rosikon. Počet chrámov v Kyjevskej Rusi prudko rástol, západný vyslanec Thietmar z Merseburgu už v roku 1018 hlási, že v Kyjeve sa nachádzalo takmer 400 chrámov. Kým južné chrámy v Kyjeve a Černigove výrazne pripomínali byzantský štýl, severské chrámy v Novgorode, Suzdale, či Vladimíri niesli vlastnú osobitnú rusizujúcu pečať. To sa odzrkadlilo i na tom, že severnejšie suzdaľsko-vladimírske chrámy boli častejšie drevené, alebo, najmä neskôr sa využil lokálny biely pieskovec z Kamy. Chrámy vladimírsko-suzdaľskej školy sú ľahko rozpoznateľné, biele kamenné stavby kubického tvaru majú jednu kupolu vystavanú na valcovitom tambure, priečelie niektorých je rozdelené do troch oblúkov. Nezvyčajné je využitie sochárskeho umenia. Reliéfy obsahujú ako figurálne, tak aj zoomorfné prvky. Tie zavše nesú prvky skýtskej, či orientálnej mytológie. Budovy využívajú pre byzantské umenie netypicky strohé, malé a stenčené okná. Po dezintegrácii Kyjevskej Rusi, po ktorej nasledovala invázia Mongolov v prvej polovici 13. storočia, pokračovala architektonická tradícia v Novgorodskom kniežatstve, Vladimírsko-suzdaľskom kniežatstve a Haličsko-volynskom kniežatstve a nakoniec mala priamy vplyv na ruskú, ukrajinskú a bieloruskú. architektúru. Na území Bieloruska sa v 12. storočí vyvíjali dve osobitné školy – Polocká architektonická škola a Grodnianska architektonická škola, neskôr boli nahradené bieloruskou gotikou. Osobitný štýl mali aj chrámy v Smolensku (Smolenská architektonická škola). Príchod Mongolov síce rozvoj architektúry čiastočne pozastavil, ale po páde mongolskej moci a rozvoji ruského štátu sa stavba chrámov rozvinula v nevídanom počte.