cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giovanni Schiaparelli
Giovanni Virginio Schiaparelli (* 14. marec 1835, Savigliano, Taliansko – † 4. júl 1910, Miláno) bol taliansky astronóm. Študoval na Univerzite v Turíne a na berlínskom observatóriu. Viac ako štyridsať rokov pracoval na observóriu Brera v talianskom Miláne.
Zaoberal sa pozorovaním objektov v slnečnej sústave. Pri pozorovaní planéty Mars vytváral názvoslovie pre útvary na povrchu (pomenúval tzv. more a kontinenty). V roku 1877 sa domnieval, že spozoroval dlhé priame objekty, ktoré nazýval canali, čím mienil prírodné koryta či zálivy, ale nesprávnym prekladom sa šírila informácia, že objavil na Marse umelé kanály. Až o mnoho rokov neskôr sa ukázalo, že jeho kanály na Marse boli optickým klamom, ktorý spôsobila nekvalitná optik a ďalekohľadov. Bol tiež prvým kto preukázal, že meteorické roje Perzeidy a Leonidy súvisia s kométami.
Jeho praneter Elsa Schiaparelliová sa stala známou módnou návrhárkou.
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 1993
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 1993 boli v poradí 2. Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien, ktoré organizuje Európsky výbor hokeja na kolieskových korčuliach (CERH). Konali sa v dňoch od 16.18. decembra 1993 v meste Molfetta, v regióne Apúlia, v Taliansku, za účasti iba 5 tímov. Víťazkami sa stali hokejistky domáceho Talianska, ktoré bodovali vo všetkých zápasoch a obhájili tak titul spred 2 rokov.
Jan Roubal
Prof. Ján Roubal (* 16. august 1880, Chudenice, Česko - † 23. október 1971, Praha, Česko) - pedagóg, profesor a významný entomológ svetového formátu.
Biografia
Narodil sa v roku 1880, ako syn Jakuba Roubala a matky Marie, rod. Kašparovej. Študoval prírodné vedy, matematiku a fyziku na Filozofickej fakulte a súčasne aj anatómiu a embryológiu na Lekárskej fakulte KU v Prahe. Stredoškolský profesor v Prahe a v Příbrami, riaditeľ dievčenského gymnázia v Banskej Bystrici v rokoch 1919 - 1938. Počas svojho života budoval fondy prírodovedeckých zbierok na gymnáziu. Pôsobil aj ako významný predstaviteľ a aktívny účastník ochranárskych aktivít a vzniku Spolku ochrany prírody a proti týraniu zvierat v Banskej Bystrici, kde v rokoch 1927 - 1938 pracoval ako jeho predseda. Spolupracovník ČSAV. Ján Roubal zomrel 29. októbra roku 1971 v Prahe.
Entomologické aktivity
Jeden z najvýznamnejších českých entomológov svetového mena. Meno Jana Roubala sa stalo medzi česko-slovenskými entomológmi termínom a symbolom lásky k prírode. Málo entomológov na svete sa môže pochváliť takou obrovskou kapacitou svojej práce, ako práve Jan Roubal. Jeho obrovská zbierka hmyzu a bibliografia, ktorá obsahuje viac ako 500 prác, odborných vedeckých publikácií, kníh, článkov a pod. je toho dôkazom. Bol spoluzakladateľom Českej spoločnosti entomologickej, členom slovenských i medzinárodných vedeckých spoločností. Autor katalógu chrobákov Slovenska a Podkarpatskej Rusi, vedeckých a odborných článkov. Publikoval v odborných časopisoch a zborníkoch. Jeho zbierka chrobákov a bzdôch je uložená v SNM v Bratislave. Menšia časť zbierky je na viacerých miestach na Slovensku aj v Česku.
Ville-Houdlémont
Ville-Houdlémont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šalgovík
Šalgovík je mestská časť Prešova, bývalá samostatná obec. Od roku 1970, kedy bola obec pričlenená k mestu, patrí medzi 4 katastrálne územia mesta. Pomenovanie tohto územia sa niekoľkokrát menilo. Nachádza sa tu kostol zasvätený sv. Františkovi Xaverskému. Počet obyvateľov je približne 870. Do mestskej časti premáva linka MHD číslo 22.
Priemyselný areál Šalgovík
Nachádza sa na východ od mestskej časti na konci Sekčovskej ulice v areáli bývalých hydinárskych závodov, ktoré boli jednými z najvýznamnejších v strednej Európe. Hydinárne sa pretransformovali v roku 2004 na priemyselný areál, kde v 50 halách o celkovej ploche 50 000 m2 našli priestory desiatky firiem s výrobným či obchodným zameraním.
Autodromo Enzo e Dino Ferrari
thumb|Boxová ulička v Imole Autodromo Enzo e Dino Ferrari je automobilový okruh situovaný v meste Imola, ktoré sa nachádza v provincii Bologna. Okruh nesie meno Enza Ferrariho, zakladateľa rovnomennej automobilky a jeho syna Dina. Pred smrťou Enza Ferrariho v roku 1988 dostal názov Autodromo Dino Ferrari.
Všeobecné známym sa okruh stal pod názvom Autodromo di Imola. Každú jar hostí Grand Prix San Marina automobilov formuly 1 a mnoho ďalších automobilových a motocyklových pretekov. V roku 1980 hostil aj Grand Prix Talianska. Je jedným z mála okruhov na ktorom sa jazdí proti chodu hodinových ručičiek.
História okruhu
Okruh navrhla koncom 40. rokov 20. storočia spoločnosť ESTI (Ente Sport e Turismo Imolese) ako akciu revitalizácie povojnovej situácie v regióne.
Na projekte sa zúčastnila skupina priateľov - Alfredo Campagnoli, Graziano Golinelli, Ugo Montevecchi a Gualtieri Vighi, neskôr sa pripojil Checco Costa.
Základný kameň položili 22. marca 1950; prvá kolaudácia sa uskutočnila 19. októbra, keď Enzo Ferrari testoval Ferrari 340 Sport za prítomnosti špičkových pilotov Alberta Ascariho, Giannina Marzotta a Luigiho Villorese. Pri tejto príležitosti na okruhu prebiehal test motocykla Gilera so šampiónom Umbertom Masettim.
Skutočné slávnostné zahájenie bolo až 25. apríla 1953, keď sa na okruhu uskutočnilo motocyklové majstrovstvo Talianska v triedach 125 a 500 cc.
Automobily mali svoj debut v Imole 20. júna 1954. O Zlatú mušľu Shell bojovali športové automobily Ferrari a Maserati: Umberto Maglioli (Ferrari) zvíťazil pred Musitellim a Luigim Mussom ktorí pilotovali Maserati.
21. apríla 1963 sa na okruhu po prvý raz predstavila formula 1, aj keď šlo len o preteky, ktoré sa nezapočítavali do majstrovstiev sveta. Vtedy zvíťazil Jim Clark na automobile Lotus.
Od roku 1970 nesie autodróm meno Dina Ferrariho, syna Enza Ferrariho, ktorý predčasne zomrel ako päťdesiatročný. Stalo sa tak dva roky po zásadných zmenách na trati, pri ktorých vznikli Variante Bassa a Variante Alta.
Konečne v roku 1979, presne 16. septembra, v pretekoch s názvom Grand Prix Dino Ferrari, začala nová éra formuly 1 na okruhu v Imole. V nasledujúcom roku, 14. septembra 1980, Imola hosťovala svoje prvé plnohodnotné preteky formuly 1: Grand Prix Taliansko. Ďalší rok sa Veľká cena vrátila na okruh v Monze a Imola sa stala sídlom Grand Prix San Marino.
ISO 3166-2:JP
Kódy ISO 3166-2 pre Japonsko identifikujú 47 prefektúr. Prvá časť (JP) je medzinárodný kód pre Japonsko, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich prefektúru.
Zoznam kódov
thumb|420px|Počet po JP
Trnava (rozlišovacia stránka)
Trnava môže byť:
Monfréville
Monfréville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Citroën Ami
náhľad|Citroën Ami, karoséria nového typu Notchback
Monfréville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Citroën Ami
Citroën Ami bol malý automobil vyrábaný francúzskou automobilkou Citroën v rokoch 1961 až 1978. Počas 17 rokov produkcie bolo vyrobených celkom 1 840 396 kusov. Ami bol ľudovo prezývaný 3CV, trois chevaux = tri kone.
Monfréville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 109 obyvateľov (2009).
Citroën Ami
Vznik
Ami vznikol ako model medzi exkluzívnym DS a ekonomickým 2CV. Automobil sa stal vo Francúzsku najpredávanejším automobilom v roku 1966. Porazil tak nakrátko konkurenta Renault 4. Automobil vznikol ako koncept AM. Vozidlo nemalo presahovať 4 metre a malo pohodlne odviezť 4 ľudí. Za koncepciu sa zvolil model 2CV, ktorý však nevyhovoval kvôli zadnej prehnutej časti, ľudia museli mať priklonenú hlavu dopredu.
Monfréville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Citroën Ami
Ami 6 (1961 - 1969)
V apríli 1961 prišiel na trh prvý model s názvom Ami. Model si napriek detským chybám v prvých rokoch našiel svoju klientelu. Prebral mäkký podvozok modelu 2CV ale prvky interiéru z exkluzívneho modelu DS ako napríklad volant, kľučky dverí, komfortné sedadlá a ovládacie prvky. Predné okná sú sťahovateľné do polovice, zadné boli pevné. Maximálna rýchlosť bola podľa motorizácie od 105 do 123 km/h. Prevodovka bola synchronizovaná 4. stupňová prepojená s brzdami pre lepšiu účinnosť brzdenia motorom. Strecha bola z laminátu podobne ako pri modeli DS, zvyšovalo to odolnosť voči korózií v okolí rámu. Nové svetlomety boli obdĺžnikového tvaru od firmy CIBIM, úpravou paraboly sa dosiahla 2x lepšia svetelnosť ako pri konvenčných okrúhlych svetlometoch. Prvým modelom nepostačovala ručná brzda z modelu 2CV. K vozidlu sa preto dodával drevený kolík určený pre výmenu kolesa alebo trvalom odstavení. náhľad|Ami 6 Break V roku 1964 prišiel model Ami Break (kombi). Jeho hlavnou výhodou bola lepšia vírová aerodynamika ako pri notchbacku Ami. Model Ami bol preto nahradený modelom Ami 6 so splývajúcou zadnou časťou. Od júna 1966 dostal model 12 voltovú elektroinštaláciu. Pri tej príležitosti prešiel interiér malým faceliftom. V roku 1968 dostal model nové zadné svetlá lichobežníkového tvaru, ktoré boli použité aj pre model 2CV.
Ami 8 (1969 - 1978)
náhľad|Ami 8 V marci 1969 bol predstavený na autosalóne v Ženeve. Ami 8 je vlastne facelift Ami 6, exteriér bol pozmenený druhým továrnym dizajnérom Robertom Opronom. Model sa predával vo verzií Club a Confort, svojím prevedením konkuroval nižšej strednej triede. Vedeniu automobilky však bolo jasné, že Ami 8 bude posledný Ami vo výrobe. Predaje boli necelých 100 000 kusov ročne s klesajúcou tendenciou, na rozdiel od predchádzajúceho Ami 6, ktorý dosahoval 170 000 ročne. V roku 1974 automobilku zachránil Peugeot a v roku 1976 prebehlo zlúčenie do skupiny PSA. V roku 1978 je ročný predaj necelých 54 000 kusov. Peugeot ukončil výrobu a ponúkol svoju platformu 104 pre nový model Citroënu. Ami 8 saloon tak mal priameho nástupcu až Citroën ZX.
Ami Super (1973-1976)
Na konci roku 1970 pribudol model GS s 4 valcovým vzduchom chladeným motorom o objeme 1015 ccm a výkone 55 koní. Tento motor však pre GS nebol dostatočný a v roku 1972 bol nahradený novším a väčším motorom o objeme 1222 ccm. Automobilke tak vznikol prebytok stále vyrábaných motorov 1015. Automobilka rozhodla o montáži do modelu Ami 8 s premenovaním na Ami Super. Od januára 1973 tak prišiel na trh model Super, ktorý dosahoval rýchlosť 140 km/h. Ami super sa odlišoval viacerými znakmi, karoséria bola rovnaká ale hrúbka plechu bola zväčšená pre vysoké rýchlosti. Ďalšími odlišnosťami oproti Ami 8 boli 4 otvory vpredu pre lepšie prúdenie vzduchu do chladiča. Posledným znakom bol malý monogram s označením motora 1015 a širšie pneumatiky. Do výbavy pribudli príplatkové jódové svetlá. Páka radenia a ručnej brzdy sa presunula na podlahu a interiér dostal plyšové čalúnenie. Do roku 1976 bolo vyrobených 76 000 kusov Ami Super a Ami Super Break.
M35 (1969-1971)
náhľad|Citroën M35 s rotačným motorom Wankel. M35 bol výsledkom dohody s automobilkou NSU. Model M35 bol malosériový prototyp s rotačným motorom Wankel. Motor Wankel dosahoval takmer dvojnásobný výkon oproti klasickým piestovým a zvládal otáčky až 7000 za minútu. Uvažovalo sa o montáži 1 rotora pre Ami, Bi rotora pre GS a tri rotora pre CX. Citroën vkladal priveľké nádeje a financie do motora budúcnosti, bol jedným z dôvodov jeho neskoršieho krachu. Nákladný vývoj a výroba bola zmarená palivovou krízou a ekonomickou recesiou v 70. rokoch.
Pri vývoji vznikla aj menej známa helikoptéra Citroën, ktorá demonštrovala spoľahlivosť a silu motorov Wankel. Model M35 dosahoval cenou na model Dspecial. Ponúknutý bol iba vybraným zákazníkom, ktorý museli sľúbiť, že najazdia viac ako 14 000 míľ ročne. Bolo vyrobených 267 kusov z plánovaných 500. Citroën ich potom získal spať a zošrotoval. V modeli Citroën GZ boli všetky poznatky zužitkované a vzniklo 847 sériových kusov s motorom Wankel bi-rotor.
Motorizácie
Zážihové (Benzin)
Produkcia v číslach
Celková výroba okrem modelu M35 dosiahla 1 840 121 kusov.
Vývoj v detailoch
Prehľad vývoja modelu v rokoch.
Červený Újezd
Červený Újezd môže byť:
Dlouhá Loučka
Dlouhá Loučka môže byť:
NGC 5512
NGC 5512 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 3. mája 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Hviezda typu A hlavnej postupnosti
Hviezda typu A hlavnej postupnosti (A V) je hviezda (spaľujúca vodík) hlavnej postupnosti spektrálnej klasifikácie A a svietivosti triedy V. Tieto hviezdy majú spektrum so silnou vodíkovou spektrálnou čiarou. Ich hmotnosť sa pohybuje od 1,4 do 2,1 násobku hmotnosti Slnka a povrchová teplota medzi 7600 a 10000 K. Medzi takéto hviezdy patria napríklad Sírius a Vega.
Slnečnica (rod rastlín)
Slnečnica (lat. Helianthus Linné) je rod rastlín z čeľade astrovité. Zahŕňa približne 70 druhov a viacero poddruhov pochádzajúcich zo Severnej Ameriky.
Z nich najmä slnečnica ročná (H. annuus) a slnečnica hľuznatá (H. tuberosus) sa pestujú na celom svete ako kultúrne plodiny.
Opis
Je citlivá na svetlo a teplo. Sfarbenie okvetných lístkov je svetlo žlté. Listy sú svetlo až tmavo zelenej farby, má prenikavú vôňu. Stavbu tela tvorí koreň, stonka, listy a tou najpozoruhodnejšou a najkrajšou časťou je žiarivý žltý kvet, ktorý po dozretí prináša plody.
Tis (okres Havlíčkův Brod)
Tis je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 360 obyvateľov, z toho 176 mužov a 184 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 39,8 roka, ženy 43,8 roka).
Židia na Novom Zélande
Židovská komunita na Novom Zélande má približne 10 tisíc členov, čo je z celkovej populácie Nového Zélandu (4,2 miliónov) približne 0,23 %.
Dejiny
Začiatky židovského osídlenia Nového Zélandu siahajú do 30. rokov 19. storočia, kedy do tohto štátu prišli prví židovskí obchodníci. Než sa stal Nový Zéland britskou kolóniou, tak mala miestna komunita menej ako 30 ľudí. Následní imigranti tvorili štyri skupiny: staršie rodiny zo Spojeného kráľovstva, európski utečenci z 30. a 40. rokov 20. storočia, rodiny emigrujúce z Británie v 50. rokoch a súčasní emigranti z Juhoafrickej republiky, Izraela a bývalého ZSSR.
Medzi prominentných novozélandských Židov patria ministerský predseda Julius Vogel a najmenej päť Aucklandských starostov.
Burzovo
náhľad|Most cez vyschnuté koryto potôčka Burzovo pri obci Michalková Burzovo je potok na Strednom Pohroní, v centrálnej časti okresu Zvolen. Je to pravostranný a zároveň v smere toku posledný prítok Neresnice, meria 4,4 km a je tokom V. rádu.
Tečie v Javorí, kde pramení západne od kóty 736 m v nadmorskej výške cca 590 m n. m. pri obci Michalková. V pramennej oblasti tečie na krátkom úseku na západ, SSZ od obce sa stáča a pokračuje smerom na severoseverozápad, pričom jej tok sleduje cesta III. triedy spájajúca Michalkovú s cestou I/66. Na dolnom toku vytvára výrazný oblúk prehnutý na severovýchod a ďalej už tečie západným smerom. Napokon podteká železničnú trať Zvolen – Krupina a v blízkosti osady Šúplatka južne od Zvolena sa v nadmorskej výške približne 319 m n. m. vlieva do Neresnice.
Paraná (rieka)
Paraná je druhá najväčšia rieka Južnej Ameriky. Rieka preteká Brazíliou (štáty São Paulo, Mato Grosso do Sul, Paraná) a Argentinou (provincie Misiones, Corrientes, Entre Ríos, Santa Fe, Buenos Aires) a čiastočne tiež tvorí štátnu hranicu oboch zemí s Paraguajom. Je približne dlhá.
Povodie má rozlohu približne.
Vodný režim
Zdroj vody je dažďový a režim povodňový. Priemerný ročný prietok vody na dolnom toku činí približne /s, maximálny /s a minimálny 7 000 až /s. Najvyšší je od januára do mája, kedy nastávajú letné dažde v hornej časti povodia. Druhé najvyššie obdobie prichádza od júna do augusta, kedy pre zmenu zimné dažde prinášajú zrážky v dolnej časti povodia. Celkový ročný odtok do oceánu činí približne a spolu s riekou Uruguaj dosahuje. Rieka tiež unáša veľa pevných častíc (až 150 mil. ton za rok). Jej kalná voda je badateľná na otvorenom mori do vzdialenosti 100 až od brehu.
V niektorých rokoch prietok a výška hladiny presiahli obvyklé hodnoty:
Rukopis
Rukopis alebo knižne manuskript (najmä pre 4. význam) môže byť:
Barre-des-Cévennes (kantón)
Barre-des-Cévennes je francúzsky kantón v obvode Florac v departemente Lozère v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho 8 obcí.
ISO 3166-2:KR
Kódy ISO 3166-2 pre Kórejskú republiku identifikujú 9 provincií, 6 miest a hlavné mesto. Prvá časť (KR) je medzinárodný kód pre Kórejskú republiku, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich provinciu alebo mesto.
Zoznam kódov
KR-11 hlavné mesto Soul KR-26 mesto Pusan KR-27 mesto Tegu KR-28 mesto Inčchon KR-29 mesto Kwangdžu KR-30 mesto Tedžon KR-31 mesto Ulsan KR-41 Kyonggi-Do (Suwon) KR-42 Kangwon-Do (Čchunčchon) KR-43 Čchungčchong-Pukto (Čchongdžu) KR-44 Čchungčchong-Namdo (Tedžon) KR-45 Čolla-Pukto (Čondžu) KR-46 Čolla-Namdo (Kwangdžu) KR-47 Kjongsang-Pukto (Tegu) KR-48 Kjongsang-Namdo (Čanngwon) KR-49 Čedžudo (Čedžu)
Dolní Újezd
Dolní Újezd môže byť:
Barre-des-Cévennes
Barre-des-Cévennes môže byť:
Drslavice
Drslavice môžu byť:
Horní Újezd
Horní Újezd môže byť:
Sebavedomie (vedomie seba samého)
Sebavedomie alebo sebauvedomenie (z nem. Selbstbewusstsein = seba+vedomie) je vedomie seba samého, uvedomenie si svojho myslenia a konania ako niečoho odlišného od okolitého sveta.
Limas
Limas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5513
NGC 5513 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. apríla 1792.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Hrušky
Hrušky môže byť:
Mountmellick
thumb|right|300px|Vstup do mesta z juhu Mountmellick (ír. Móinteach Mílic) je mesto v centrálnej časti Írska, v grófstve Laois. Žije tu 4 137 obyvateľov (2006).
Mesto leží v severnej časti grófstva, na rieke Owenass, ktorá sa severne od mesta vlieva do Barrow, na severovýchod prechádza hranica grófstva Offaly. Nachádza sa na križovatke cesty II. triedy N80 s regionálnymi cestami R422 a R423. Portlaoise leží na juh, Portarlington  na severovýchod, Mountrath  na juhozápad a Tullamore  na severozápad.
Pred tzv. Veľkým írskym hladomorov v polovici 19. storočia bolo mesto významným priemyselným centrom, známym ako Malý Manchester. Miestna výšivkáreň (známa ako Mountmellick Lace) bola veľmi populárna v 19. storočí a produkovala mnohé vzorky, ktoré sa dodnes zachovali v miestnom múzeu. V meste žilo pred obdobím veľkého hladomoru až približne 8 000 obyvateľov a malo početnú kvakerskú populáciu, ktorá tu stále žije. Mountmellick je tiež známy svojim vianočným stromčekom, ktorý je najväčším celoročne stojacim vianočným stromčekom v Európe a druhým najväčším na svete. Ide o kovovú štruktúru, nie reálny strom.
Citroën 45
Citroën 45 je univerzálny nákladný a osobný automobil, ktorý vyrábala francúzska automobilka Citroën v rokoch 1933 až 1953. Za 20 rokov produkcie bolo vyrobených 72 423 kusov.
Typ 45 používal motor vyvinutý priamo pre nákladný automobil. Vyrábal sa vo verziách autobus, nákladný automobil a šasi pre nadstavby s vnútornou dĺžkou od. Maximálna celková hmotnosť bola 4 tony.
Motorizácie
Vznetové
Zdroj
Citroenet Typ 45 (Anglicky)
ISO 3166-2:ER
Kódy ISO 3166-2 pre Eritreu identifikujú 6 regiónov. Prvá časť (ER) je medzinárodný kód pre Eritreu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.
Zoznam kódov
ER-AN Anseba (Keren) ER-DK Debubawi-Keih-Bahri (Assab) ER-DU Debub (Adi Ugri) ER-GB Gash-Barka (Agordat) ER-MA Maekel (Asmara) ER-SK Semienawi-Keih-Bahri (Massawa)
Semasiológia
Semasiológia je lingvistická disciplína, ktorá sa zaoberá otázkou významu znakov.
Aumont-Aubrac
Aumont-Aubrac môže byť:
Ville-sur-Yron
Ville-sur-Yron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chrášťany
Chrášťany môžu byť:
Trpišovice
Trpišovice je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 162 obyvateľov, z toho 82 mužov a 80 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,4 roka (muži 39,7 roka, ženy 47,2 roka).
Aumont-Aubrac (kantón)
Aumont-Aubrac je francúzsky kantón v obvode Mende v departemente Lozère v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho 6 obcí.
Mont-Bertrand
Mont-Bertrand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 238 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Strieborný potok (prítok Neresnice)
Pramení na styku Štiavnických vrchov a Pliešovskej kotliny na východo-severovýchodnom svahu Rakytového kruhu (664 m n. m.) v nadmorskej výške približne 465 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na severovýchod. Potom sa stáča na východ a preteká lokalitou Strieborná. Na strednom toku vytvára oblúk ohnutý na sever a pokračuje juhovýchodným smerom. Na dolnom toku znovu mení smer toku, na krátkom úseku smeruje k severovýchodu, podteká cestu I. triedy č. 66 a južne od obce Dobrá Niva sa v nadmorskej výške cca 356 m n. m. vlieva do Neresnice. Nepriberá žiadne prítoky.
Jankov
Jankov môže byť:
Štátny geologický ústav Dionýza Štúra
Štátny geologický ústav Dionýza Štúra (skrátene ŠGÚDŠ) je ústav pre základný geologický výskum Slovenska, ktorého hlavnou úlohou je výkon geologickej služby. Sídlom ústavu je budova na Patrónke v Bratislave. Regionálne centrá sa nachádzajú v Banskej Bystrici, Spišskej Novej Vsi a Košiciach. Ústav je príspevkovou organizáciou v kompetencii Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky. ŠGÚDŠ je členom medzinárodnej organizácie geologických služieb EuroGeoSurveys.
Vedecké zameranie
Od svojho vzniku až dodnes je ústav organizáciou, poslaním ktorej je základný systematický regionálny geologický výskum územia Slovenska, predovšetkým geologické mapovanie. Úlohou ústavu je zabezpečovať výkon štátnej geologickej služby, čo zahŕňa riešenie úloh geologického výskumu a prieskumu, tvorbu, využívanie a ochranu informačného systému v geológií, registráciu, zhromažďovanie, evidenciu a sprístupňovanie výsledkov geologických prác vykonávaných na území Slovenska.
Riaditelia
Od založenia v roku 1940 riadili, alebo boli poverení riadením ústavu :
Dejiny
Do roku 1849, kedy bol založený Ríšsky geologický ústav vo Viedni bol geologický výskum na Slovensku vykonávaný iba sporadicky. Po vzniku prvej Československej republiky túto činnosť vykonával Štátny geologický ústav v Prahe.
Na Slovensku bol prvý geologický ústav založený až na podnet profesorov Andrusova a Karvaša v lete roku 1940. Stalo sa tak až po rozdelení Českolsovenska počas druhej svetovej vojny. Ústav bol založený pri Ministerstve školstva a národnej osvety vojnovej Slovenskej republiky ako Štátny geologický ústav 22. júna 1940. Sídlil na Vazovovej ulici v Bratislave. Prvým riaditeľom bol prof. Andrusov. Ústav začal pracovať s 5 zamestnancami v spolupráci s ďalšími 9 geológmi, najmä vysokoškolskými pedagógmi. Na sklonku druhej svetovej vojny však bola práca ústavu značne komplikovaná.
V roku 1945 bol Štátny geologický ústav poverený vedením dokumentácie a prieskumu pre zoštátnené rudné bane. V tomto období boli zostavené prvé výpočty zásob týchto surovín. Riaditeľom ústavu v rokoch 1945 - 1951 bol M. Kuthan. Začlenenie a štatút ústavu sa často menil. Do roku 1947 podliehal povereníctvu školstva školstva a osvety, v rokoch 1947 až 1949 podliehal Povereníctvu priemyslu a obchodu, roku 1949 prešiel pod kompetencie Slovenského plánovacieho úradu a bol premenovaný na Slovenský ústredný ústav geologický. Začalo sa so systematickým geologickým mapovaním v oblasti Spišsko-gemerského rudohoria a v Štiavnických vrchoch. Ústav sa tiež podieľal na inžiniersko-geologickom prieskume pri výstavbe priehrad a vodných nádrží. V roku 1950, keď sa stal pobočkou Ústředního ústavu geologického v Prahe a bol podriadený Ústrediu výskumu a technického rozvoja, mal 90 zamestnancov. V tomto období bol zriadený Geofond, najprv v Prahe a neskôr v roku 1954 aj jeho pobočka v Bratislave. Riaditeľom v rokoch 1952 - 1958 bol Ľ. Ivan. V roku 1953 bol ústav premenovaný na počesť významného slovenského geológa na Geologický ústav Dionýza Štúra (skrátene GÚDŠ) a bol presunutý do nových priestorov v Mlynskej doline. V rokoch 1958 až 1963 viedol ústav M. Maheľ. Za úspešné plnenie dôležitých štátom zadaných úloh bol v roku 1961 ústav vyznamenaný Radom republiky. Medzi rokmi 1963 a 1968 ústav opäť viedol M. Kuthan. V roku 1965 sa stal samostatným ústavom pre základný geologický výskum Slovenska, pričom stále podliehal Ústrednému geologickému úradu v Prahe.
Od 1. septembra 2008 bol riaditeľom ŠGÚDŠ Ľ. Hraško. V tomto roku bol rozpočet organizácie 193 606 000 Sk (6 426 541 eur). V rokoch 2010 - 2020 bol riaditeľom ústavu B. Žec. Niektoré časti budovy ústavu v Bratislave koncom roku 2012 prešli modernizáciou vnútorného zariadenia. Ďalšia rekonštrukcia vnútorných priestorov prebehla v roku 2018. V júni 2020 bol vedením ústavu poverený Igor Slaninka.
Vydavateľská činnosť
Od svojho vzniku v zložitom období druhej svetovej vojny bol publikovaniu výsledkov výskumu venovaný veľký význam. Prvé slovenské vedecké geologické periodikum bolo vydávané na ústave v edícií Práce štátneho geologické ústavu - Zošit od roku 1941. Názov edície bol neskôr v roku 1951 (Zošit 28) skrátený na Geologické práce - Zošit. Od roku 1963 (posledný Zošit 64) bola edícia pretransformovaná, po vzore celoštátnej (vtedy Českolsovenskej) edície Zborník geologických vied, séria Západné Karpaty. V roku 1974 bol v dôsledku veľkého nárastu publikácií zborník rozdelený na 4 samostatné série :
Ako samostatné dodnes vydávané geologické periodikum, ktoré sa odčlenilo od pôvodnej edície Práce štátneho geologického ústavu v roku 1954 sú Geologické práce - Správy. V roku 1973 bola založená aj špeciálna edícia Regionálna geológia Západných Karpát, v ktorej boli uverejňované špecifické výsledky výskumu z niektorých regiónov a predovšetkým výsledky hlbokých geologických vrtov. Samostatné edície tvoril Zborník Konferencie, sympóziá, semináre a vysvetlivky ku geologickým mapám. V roku 1995 začal ústav vydávať časopis Slovak Geological Magazine, ktorého články boli v anglickom jazyku. Od roku 2003 ústav prevzal geologický časopis Mineralia Slovaca, ktorý dovtedy vydával Slovenský geologický úrad a niektoré ďalšie geologické organizácie v združení Geocomplex.
V súčasnosti ŠGÚDŠ z periodík vydáva Geologické práce - Správy, Mineralia Slovaca, Slovak Geological Magazine a ročenku Nerastné suroviny Slovenska.
Prvé geologické mapy vydal ústav ešte vo vojnovom období. Bola to geologická mapa 1:25 000, list Žilina, ktorej redaktormi boli D. Andrusov a M. Kuthan. Prvá ucelená edícia geologických máp 1:200 000 bola ukončená v prvej polovici 60. rokov 20. storočia. Veľký spoločenský a vedecký význam týchto máp, ktoré boli realizované spoločne s mapami celého územia ČSSR, potvrdzuje, že boli kladne hodnotené aj v zahraničí. V súčasnosti (2016) prebieha mapovanie posledných regiónov nepokrytých mapami mierky 1:50 000. Prakticky celé územie je pokryté nepublikovanými mapami v mierke 1:25 000, ktoré sú k dispozícii v archíve Geofondu.
Od roku 1990 je súčasťou ústavu aj vydavateľstvo. Dovtedy vydané mapy a knižné tituly boli vydávané vo Vede, vydavateľstve SAV.
Sebavýchova
Sebavýchova je sústavná činnosť jedinca zameraná na cieľavedomé sformovanie vlastnej osobnosti.
Lomnica (prítok Tople)
Lomnica je potok na Zemplíne, na území okresu Vranov nad Topľou. Je to pravostranný prítok Tople, meria 16 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Pramení v Slanských vrchoch, pod hlavným hrebeňom pohoria, na severovýchodnom svahu Lipovej (835,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 650 m n. m.
Smer toku
Od prameňa tečie najprv na severoseverovýchod, potom prevažne na východ, na úseku medzi sútokom s prítokom zo severozápadného svahu Oblej a sútokom s Medvedím potokom tečie na juhovýchod, okrem toho pred obcou Vechec tečie na krátkom úseku tiež na juhovýchod a cez Čemerné tečie k ústiu severovýchodným smerom.
Ústie
Do Tople ústi na území mesta Vranov nad Topľou v nadmorskej výške cca 127,5 m n. m.
NGC 5514
NGC 5514 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 26. apríla 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Foreigners
Foreigners je názov debutového albumu skupiny The Bridgeheads, ktorý vyšiel 22. mája 2010. Je voľne k dispozícií na stiahnutie z oficiálnej stránky kapely. Jeho fyzické vydanie v podobe CD a vinyl edície je plánované v najbližších mesiacoch; album taktiež pôjde na dražbu 11. novembra 2010 s vyvolávacou cenou 10 000 libier. Album je venovaný dAsKovmu kamarátovi z detstva, ktorý zomrel počas jeho nahrávania.
Nahrávanie
The Bridgeheads nahrávali svoj LP debut Foreigners skoro 3 roky a to na viacerých miestach, vrátane The Hours Studios, Gravity Shack Studios a štúdia Middlesex University v Londýne.
V jednom z rozhovorov začiatkom roku 2008 sa dAsK vyjadril: "Chcem spraviť album, ktorý by som sám chcel počuť. Bude v ňom smútok, radosť, vzdor, všetky emócie, ktoré máme v sebe... Ale aj rešpekt k hudbe. Určite to bude najsilnejšia nahrávka, akú sme spravili. Máme silné melódie, plnú hlavu nápadov a nechceme podceňovať inteligenciu poslucháča."
Niekoľko týždňov pred vydaním LP napísal dAsK na oficiálny scrapbook kapely: '...bolo veľmi vyčerpávajúce dostať veci na správne miesto. Po zvukovej stránke to bolo ako maľovať obraz, kde každý ťah štetca má svoje miesto a keď ho dáš inde, všetko stratí svoj význam. Celá doska pre mňa znamená to, čo Guernica pre Picassa alebo Slnečnice pre Van Gogha. Má hĺbku a hodnotu, ktorej som si plne vedomý.'
Vydanie
Album bol vydaný vo forme digitálnoho downloadu zadarmo priamo zo stránky skupiny 22. mája 2010. Skupina požiadala fanúšikov o jeho recenzie a ďalšie šírenie. Download bol sprevádzaný správou od dAsKa: '...album, na ktorom sme robili posledné 3 roky je hotový a jeho názov je Foreigners. Môže vyžadovať niekoľko vypočutí, aby sa odkryli všetky detaily a hodnota, a tiež aby ste sa dostali do jeho netradičného zvuku bez basgitary. Želali by sme si, aby bol počúvaný ako jeden celok...'
Skupina, taktiež verná svojim výtvarným koreňom, dala 11. novembra 2010 na aukciu jediný, ručne vyrobený originál albumu. Ten obsahuje unikátnu dvanástu skladbu dostupnú len na tomto origináli, dAsKovu olejomaľbu, kresby a ručne napísané texty, ktoré boli použité na booklet a podpisy členov kapely. Vyvolávacia cena 'originálu' albumu je 10 000 libier. dAsK sa taktiež rozhodol vytvoriť úplne sám jedenásť videí, aby zdôraznil rovnakú hodnotu každej skladby na albume. Všetky videá majú byť postupne zverejňované na oficiálnej stránke kapely.
Dolné Zahorany
Dolné Zahorany sú obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Dejiny
O obci máme pomerne málo konkrétnych údajov. Podstatne ich rozširuje nedávno vydaná práca L. Sokolovského o dejinách Malohontu. Podľa jeho zistení chotár obce bol osídlený už v eneolite. Prehistorické osídlenie tu však nepokračovalo. Ďalšie pramene sú až zo stredoveku. Najstaršia písomná správa o obci je z roku 1341.
Pôvodný názov obce bol Heďmeg (Hegymeg), neskôr Maďarský Heďmeg. Od roku 1927 sa nazývala Uhorské Zahorany. Dnešný názov používa od roku 1948. Dolné Zahorany roku 1341 patrili hradnému panstvu Hajnáčka, konkrétne Sečéniovcom. Do konca 16. storočia sa vo vlastníctve obce vystriedalo deväť šľachtických rodov. Konkrétne ich uvádza spomínaná monografia L. Sokolovského. Z nich si pozornosť zasluhujú Parlagiovci, ktorí si v Dolných Zahoranoch uplatňovali zemepanské práva plných 40 rokov – v rokoch 1552-1592. Neskorší majitelia obce sa už konkrétne neuvádzajú. V rokoch 1938-1944 bola obec súčasťou Maďarska.
Miestni obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. Je zaujímavé, že historickým symbolom obce od roku 1774 je cirkevný motív, a to aj napriek tomu, že farský kostol zasvätený sv. Michalovi postavili až roku 1885. Na pečatidle Dolných Zahorian z roku 1774 je vyrytý na pažiti kľačiaci svätec, pred ním leží lev. Rok vzniku pečatidla je rozložený po stranách svätca, nad číslicami sú po dve ružičky. Kruhopis pečatidla znie: SIGILLUM MAGYAR HEGYMEG 1774. Odtlačok pečatidla našiel a uverejnil Š. Otruba na dokumente z roku 1786.
Okrídlený lev je atribútom sv. Marka, a tak predpokladáme, že aj na pečatidle Dolných Zahorian je sv. Marek, aj keď nemá gloriolu okolo hlavy. Jeho vzťah k Dolným Zahoranom zatiaľ síce nepoznáme, nie je však pre obec cudzí. Sv. Marek evanjelista sa totiž nachádza na stropnej maľbe kostola. V budúcich výskumoch je potrebné osvetliť, čo bolo podnetom k jeho voľbe za obsah obecného znaku.
Spolu s týmto pečatidlom v druhej polovici 19. storočia obec používala aj nápisovú pečiatku s nemeckým textom: GEMEINDE MAGYAR HEGYMEG. Našli sme ju na písomnostiach z roku 1865 a 1866.
Záverom poznamenávame, že v chotári obce v posledných dvoch desaťročiach 18. storočia vznikla osada Malé Zahorany, o ktorých je konkrétna písomná správa z roku 1802. Táto osada, pochopiteľne, nemala ani vlastnú správu a nevyvíjala ani žiadnu kancelársku činnosť. Nepoužívala teda žiaden znak.
Napriek neznalosti, kde korení historický symbol Dolných Zahorian, máme plné právo ho heraldicky upraviť a navrhnúť obci erb. Odporúčame presne podľa predlohy zobraziť v modrom štíte strieborno (bielo) odetého kľačiaceho sv. Marka. Pred ním vľavo (vľavo z heraldického hľadiska) leží zlatý (žltý) okrídlený lev. Po stranách svätca sú 2 – 2 zlaté (žlté) ružičky. V tejto podobe je erb Dolných Zahorian historicky verný a heraldicky správny.
MC Erik & Barbara
MC Erik & Barbara je názov dvojčlennej hudobnej skupiny, ktorá pôsobila v druhej polovici deväťdesiatych rokov a produkovala skladby v štýle eurodance a pop.
História
Skupina bola založená v marci roku 1995, keď už nevystupovali so skupinou Maduar. Skupinu tvorili skladateľ a spevák Erik Aresta a speváčka Barbara Haščáková. V tom istom roku Erik a Barbara podpísali s firmou PolyGram zmluvu na vydanie troch albumov do roku 1997 a vydali prvý spoločný singel „I'm Free“, za ktorým nasledoval singel „U Can't Stop“ a album s rovnakým názvom, ktoré sa stalo bestsellerom v celej Európe.
V marci roku 1996 MC Erik & Barbara vydávajú singel „Save the Jungle“, sprevádzaný videoklipom, situovaným do sci-fi prostredia, v auguste zaznamenávajú veľký úspech s reedíciou albumu U Can't Stop v Nemecku, Belgicku, Fínsku a Švajčiarsku. V tom istom roku usporiadajú rozsiahle turné po Európe.
V roku 1997 Erik s Barbarou zaznamenávajú ohromný úspech v Japonsku a nahrávajú videoklipy pre singly „U Can't Stop“, „Summer Nights '95“, „Keď príde láska“, „Save the Jungle“, „Anjel II“, „It's Your Day“, „Dancing Queen“, „Never Gonna“ a „Sen“.
Kvôli nezhodám sa hudobné duo v decembri 1998 rozpadlo. Spolupráca Erika a Barbary upadla a každý sa začal venovať svojim sólovým projektom.
V roku 2010 vydali Erik a Barbara nové CD s názvom 2010, v spoločnosti TRUSTIA, obsahujúce štrnásť songov – sedem novo nahraných najväčších hitov, päť nových skladieb a dva remixy.
U Can't Stop 96' version (1996)
Bonus tracks
Eklogit
Názov horniny v roku 1822 navrhol René Just Haüy. , rovnaké horniny však niekoľko desaťročí pred ním poznal z Álp už de de Saussure. Termín eklogit má základ v gréckom slove eklogḗ, čo znamená vybraný, zvláštny, či odlišný.
Pôvod
Eklogity sú charakteristickou horninou, reprezentujúcou eklogitovú fáciu. Vznikajú pri vysokoteplotnej (400 – 900 °C) a vysokotlakej (viac než 10 – 12 kbar) metamorfóze mafických výlevných hornín (najčastejšie bazalt alebo gabro), pravdepodobne v subdučnej zóne, v hĺbkach okolo 35 – 150 km. Podstatná časť subdukovanej platne pri tom zaniká vo vrchnom plášti, ale jej časť môže byť exhumovaná subdukčným kanálom späť do kôry. Pri prechode eklogitov do menších hĺbok tzv. exhumácii, dochádza k rozpadu vysokotlakových fáz. Tento typ eklogitov vzniká pokračovaním metamorfózy hornín fácie modrých bridlíc. Pri retrográdnej metamorfóze dochádza k ich premene na amfibolity. Predpokladá sa však, že eklogity môžu vznikať aj z protolitu, ktorý kryštalizuje a chladne v oblasti spodnej kôry alebo vrchného plášťa v oblasti kontinentov.
Podľa niektorých autorov je možné, že vznikali priamou kryštalizáciou magmy pri vysokom všesmernom tlaku, prípadne že vznikli metasomatózou vyvretých a usadených hornín, alebo aj ako dôsledok migmatitizácie.
Diagnostické vlastnosti
Na čerstvom lome majú eklogity pomerne nápadný vzhľad s výraznými, aj niekoľko centimetrov veľkými, červenými kryštálmi granátu (almandín-pyrop) v zelenej základnej hmote tvorenej na sodík bohatou odrodou pyroxénu (omfacit). Vedľajšími minerálmi môžu byť kyanit, rutil, kremeň, lawsonit, amfibol, fengit, paragonit, zoisit, dolomit, korund a v prípade veľkých tlakov a teplôt aj coesit a diamant. Plagioklas sa v eklogitovej fácii zväčša nevyskytuje, pretože za daných teplotno-tlakových podmienok nie je stabilný. Glaukofán a titanit vznikajú v eklogitoch počas poklesu tlakov pri exhumácii, alebo sa nachádzali v protolite počas nižších štádií metamorfózy a neboli celkom zničené.
Výskyt
Eklogity sú veľmi zriedkavé horniny. V malom množstve ich možno nájsť ako xenolity v serpentinite alebo kimberlite. Väčšie telesa týchto hornín sa mohli stať súčasťami horských pásiem počas orogenézy.
Eklogity sú známe z peridotitov z Grónska a ďalších ofiolitových komplexov. Nachádzajú sa aj v Sasku, Bavorsku, Korutánsku, Nórsku a Newfoundlande. Menšie výskyty eklogitov sú známe aj zo severozápadu Škótskej vysočiny a Francúzskeho stredohoria.
Príklady eklogitov s lawsonitom sú známe z U.S.A. (San Franciský komplex v Kalifornii, alebo ako xenolity v niektorých horninách z Arizony), ďalej tiež z Guatemaly (Motaguaská zlomová zóna), Korziky, Austrálie, Dominikánskej republiky, kanadskej provincie Britská Kolumbia a Turecka.
Glaukofanické eklogity sa vyskytujú v Taliansku a Penninických Alpách v oblastiach Ötztal, Kreutzek, Gleinalm, Koralm, Saualm a Sieggraben. Prechodné granulitovo-eklogitové horniny granitoidného až kyslého vulkanického pôvodu, sa spolu s ďalšími mafickými horninami a granulitmi sa nachádzajú v Musgraveskom bloku, ktorý bol exhumovaný počas Petermannskej orogenézy v strednej Austrálii.
Najbližšie výskyty eklogitov sa nachádzajú v Českom masíve, kde sú známe z Krušných hôr, Smrčín a takzvaného mariánsko-lázeňského metabazitového komplexu a gföhlskej jednotky.
Iné projekty
.
Nürburgring
Nürburgring je názov slávneho pretekárskeho okruhu pri meste Nürburg, Nemecko, postaveného v tridsiatych rokoch 20. storočia okolo dediny a stredovekého hradu Nürburg v pohorí Eifel, ktorý sa nachádza približne 70 kilometrov južne od mesta Kolín a 100 kilometrov severozápadne od mesta Mainz.
V rokoch 1982 a 1983 bol priestor štartu a cieľa zdemolovaný a vytvorený bol nový okruh, GP-Strecke, ktorý sa odvtedy používa na všetky významné a medzinárodné pretekárske podujatia.
Křepice
Křepice môžu byť:
Mária Vyvíjalová
Mária Vyvíjalová (* 22. máj 1921, Mojzesovo – † 27. február 2003) bola slovenská historička.
Od roku 1953 pracovala v HÚ SAV. Venovala sa prekladu latinských prameňov a slovenskému národnému obrodeniu od konca 18. storočia.
Eduard Mörike
Eduard Friedrich Mörike (* 8. september 1804, Ludwigsburg, Nemecko – † 4. jún 1875, Stuttgart) bol nemecký spisovateľ a básnik, hlavný predstaviteľ švábského biedermeieru. Je autorom novely Mozartova cesta do Prahy a mnohých rozprávok.
UTC-07:00
náhľad|UTC-07:00 thumb|Časové pásma na americkom kontinente UTC-7 je skupina časových pásiem, ktoré od Coordinated Universal Time oddeľuje 7 hodín. UTC je kompromisné skrátené označenie anglického výrazu Coordinated Universal Time, koordinovaný svetový čas. Niekedy je nazývaný aj ako Zulu time.
UTC−7 platí v:
ISO 3166-2:TJ
Kódy ISO 3166-2 pre Tadžikistan identifikujú 3 regióny a 1 autonomnu oblasť. Prvá časť (TJ) je medzinárodný kód pre Tadžikistan, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.
Zoznam kódOv
TJ-GB Horno-Badachšánska autonómna oblasť (Chorog) TJ-KR Karategin (Kofarnihon) TJ-KT Chatlon (Kurgan-Tjube) TJ-SU Sughd (Chodžent)
ISO 3166-2:ET
Kódy ISO 3166-2 pre Etiópiu identifikujú 9 regiónov a 2 mestá. Prvá časť (ET) je medzinárodný kód pre Etiópiu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región alebo mesto.
Zoznam kódov
ET-AA Addis Abeba (Addis Abeba) ET-AF Afar (Asayita) ET-AM Amara (Bahir Dar) ET-BE Benishangul-Gumaz (Asosa) ET-DD Dire Dawa (Dire Dawa) ET-GA Gambela (Gambela) ET-HA Harar (Harar) ET-OR Oromia (Adama) ET-SO Somali (Jijiga) ET-SN Southern Nations, Nationalities, and Peoples Region (Awasa) ET-TI Tigray (Mak'ele)
Inteligentná plastelína
Inteligentná plastelína alebo Silly Putty alebo Nutty Putty je obchodný názov pre skupinu výrobkov z tzv. silikónových polymérov. Vlastníkom obchodných známok je americká firma Crayola. Využitie má hlavne ako hračka, aj keď sa využíva aj v medicíne pri rehabilitačných cvičeniach. Niekedy sa pre adhézne vlastnosti používa aj ako dočasné lepidlo. Hlavnou vlastnosťou je vysoká viskozita a elasticita meniaca sa v závislosti od rýchlosti mechanického zaťaženia.
Charakteristika
Inteligentná plastelína sa povrchovo podobá na normálnu plastelínu, má však iné fyzikálne vlastnosti v závislosti od druhu. Môže sa trhať, lámať, trieštiť, lepiť, naťahovať, tiecť, pružiť, meniť farby, priťahovať magnetom alebo aj luminiscenčne svietiť.
Umožňuje tiež pohltiť a vrátiť pohybovú energiu - prejavom je pružnosť, spevňovanie a krehnutie, naťahovanie ako guma, trhanie s efektom trhania papiera alebo s efektom prerezania. Existujú aj varianty ktoré môžu meniť farbu v závislosti od teploty alebo majú magnetické vlastnosti. Niektoré varianty majú vzhľad roztaveného kovu, tento efekt je vytvorený vďaka pridaniu malých kúskov kovu do plastelíny.
Olšava (prítok Tople)
Olšava je potok na Zemplíne, v južnej časti okresu Vranov nad Topľou. Je to pravostranný prítok Tople, meria 16,8 km a je tokom VI. rádu. Za obcou Banské vytvára hlboko zarezané údolie s úzkym dnom a pomerne strmými brehmi.
Prameň
Pramení v Slanských vrchoch, v lokalite Ráztoky, na východnom svahu Mošníka (911,1 m n. m.) v nadmorskej výške cca 658 m n. m.
Smer toku
Od prameňa tečie najprv na sever, pri obci Banské na krátkom úseku na severovýchod, za obcou vytvára veľký oblúk prehnutým na sever, ktorým obteká masív Muru (502,2 m n. m.) a pokračuje na juhovýchod, následne na krátkom úseku tečie na juh, na dolnom toku tečie už len východným smerom.
Ústie
Do Tople sa vlieva východne od obce Sačurov v nadmorskej výške 114,1 m n. m.
NGC 5515
NGC 5515 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Židia na Islande
Židovská komunita na Islande v súčasnosti takmer neexistuje. Náboženské predpisy sú veľmi liberálne a komunita používa tlačené zvitky Tóry. V uplynulých rokoch sa v Reykjavíku uskutočnili štyri obrady bar alebo bat micva. Miestna komunita diskutovala o založení náboženskej organizácie, ale nikdy k tomu nedošlo.
Napriek tomu, že je na Islande malá židovská populácia, je Prvou dámou Islandu bucharská izraelská Židovka Dorrit Moussaieff. Pripisuje sa jej aj pozitívna úloha v rozširovaní povedomia o judaizme v krajine.
Mnichovice
Mnichovice môžu byť:
Vežový dom (architektúra)
Kategória
Architektonicky je vežový dom podkategóriou bytového domu
Delenie
Podľa pôdorysnej formy rozdeľujeme jednosekciové bytové domy na:
Le Bleymard
Le Bleymard môže byť:
Limonest
Limonest je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Olbramovice
Olbramovice môžu byť:
Úhořilka
Úhořilka je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 47 obyvateľov, z toho 23 mužov a 24 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,4 roka (muži 40,5 roka, ženy 46,1 roka).
Slúžnovský okres
Slúžnovský okres alebo slúžnovský obvod (lat. processus/ reambulatio,, ) je názov administratívnej jednotky v Uhorsku (potom krátko aj v Česko-Slovensku), z ktorej pozostávali župy/stolice.
Boli vytvorené začiatkom 13. storočí s cieľom zjednodušiť administratívu. Spočiatku bola každá stolica/župa rozdelená na štyri slúžnovské okresy, neskôr sa ich počet menil, niektoré stolice mali len dva okresy iné aj päť. Počet slúžnovských okresov od 18. storočia stúpal.
Každý okres sa ďalej delil na obvody - circuli, ktorých zvyčajne bolo 2-6.
Jozefínska reforma (1785 - 1790)
Prvá (dočasná) reforma v rozdelení a počte týchto okresov nastala až počas reforiem Jozefa II., kedy sa ich hranice upravili tak, aby boli čo najdostupnejšie obyvateľom okresu. Kráľovskí komisári, ktorí mali župy rozdeliť na nové slúžnovské okresy mali dbať na to, aby tieto boli približne rovnako veľké s podobným počtom obyvateľov. Pri formovaní okresov sa malo dbať na zemepisnú polohu sídiel, reliéf a vodné toky, aby boli dostupné z centra v každom ročnom období.
V roku 1790 bola jozefínska reforma zrušená.
Predstavitelia okresu
Predstaviteľom slúžnovského okresu bol tzv. slúžny (po latinsky iudices nobilium, čiže šľachtický sudca) (pôvodne boli sudcami kráľovských servientov), ktorý vykonával správu svojho okresu. Bol volený šľachtou (zemanmi) príslušného okresu. Slúžni pôsobili hlavne v súdnictve, neskôr sa zúčastňovali na politickej správe, výrube a vyberaní daní a cirkevného desiatku. Od 15. storočia mali aj svojich zástupcov - podslúžnych. Podslúžni stále na čele obvodov (circuli).
Hoci predstaviteľom župy bol župan, skutočnú moc mali v rukách podžupani a slúžni.
Čerenčany
Čerenčany sú obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Le Bleymard (kantón)
Le Bleymard je francúzsky kantón v obvode Mende v departemente Lozère v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho 12 obcí.
Hygieia (bohyňa)
Je dcérou Asklepia. Považuje sa za patrónku lekárnikov. Z jej mena pochádza moderné slovo hygiena. Jej sestra Panakeia je bohyňa lekárstva a čarodejníctva.
Zobrazuje sa s miskou a hadom, alebo s rohom plným ovocia. Hippokratova prísaha sa začína prísahou (aj) na Hygieiu.