cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Pezinok)
2. pol. 14. storočia
Po zániku vyššie uvedenej sakrálnej stavby bol postavený nový kostol, ktorého vznik je spájaný s rozvojom mestečka v 2. polovici 14. storočia. Už sa jednalo o trojloďovú stavbu s polygonálne ukončeným presbytériom. Pri výstavbe presbytéria boli využité základy staršej stavby, pričom severný a južný múr boli predĺžené. Súbežne s presbytériom vybudovali stavitelia múry trojlodia nového kostola. Fasády presbytéria primárne členili oporné piliere. Spolu s fragmentmi kamenných rebier dokladajú primárne zaklenutie presbytéria kamennou rebrovou klenbou. Hlavná i bočné lode mali vysoký rovný strop. Z pôvodných okenných otvorov bolo odkryté okno v južnom múre lode, okno s kamennou obrubou v severnom múre presbytéria, rozmerné lomené okno v štítovom múre hlavnej lode a okno v západnom múre severnej bočnej lode v podkroví. Do kostola sa vchádzalo južným vchodom širokým cca 220 cm. Pri východnej hrane stála kamenná svätenička, z ktorej sa zachovala len spodná časť.
15. storočie
V listinách bratislavskej kapituly z tohto obdobia sa spomína farský kostol Panny Márie, postavený z kameňa bez veže s cintorínom a špitál s kaplnkou sv. Ducha, pri ktorej sa tiež pochovávalo.
Kaplnka bola zaklenutá rebrovou krížovou klenbou. V danej etape ešte existoval južný vstup do kostola.
Do 1. polovice 15. storočia môžeme datovať úpravy okien, kedy pôvodné okná nahradili okná s lomenými oblúkmi a kamennými obrubami so stredovými stĺpikmi. Taktiež je možné predpokladať vznik pendantu južnej kaplnky. Jeho východná stena bola riešená výtvarne pravdepodobne na motív Golgoty. Zreteľná je žena s mierne zdvihnutou hlavou, pravdepodobne kľačiaca pod krížom, z ktorého bolo identifikované dolné rameno s kolenom ukrižovaného Ježiša. Približne v strede kaplnky bola odkrytá krypta vymurovaná a zaklenutá tehlovým murivom, datovaná pred polovicu 15. storočia.
Zásadnú prestavbu kostola dokladá údaj z roku 1474, kedy na jeho prestavbu darovala polovicu vena vdova Katarína po Adamovi Maršalkovi z Rohova. Zavŕšenie prestavby datuje fragment výmaľby s rokom 1501. Prestavbu zahŕňali najmä zmeny trojlodia a nové klenby. Medzilodné múry s piliermi boli zbúrané a nahradené oktogonálnymi piliermi s lomenými oblúkmi. V nových, vymurovaných medzilodných múroch neboli v hornej časti zistené žiadne okná, kostol bol teda už v tom čase pseudobazilikou. Polohy okien v bočných múroch boli zamurované. Boli vytvorené nové okenné otvory.
Klenbu presbytéria nahradila hviezdicová klenba a hlavná loď bola zaklenutá sieťovou klenbou s tehlovými rebrami. Je možné usudzovať, že najprv sa zaklenula hlavná loď a bočné mali dočasne rovný strop a až následne došlo k ich zaklenutiu sieťovými, hviezdicovými a krížovými klenbami.
Existovala aj empora so schodiskom v severozápadnom kúte, presvetleným malým neskorogotickým oknom. Do západného priečelia kostola bol osadený lomený kamenný portál, v podobnom štýle bol umiestnený portál do južného obvodového múru, ktorý nahradil pôvodný južný vstup, ktorý zamurovali.
Do tejto stavebnej etapy zaraďujeme i severný vstup do kostola v mieste otvoru dnešnej kaplnky Smrti sv. Jozefa, ktorého súčasťou bola predstavaná predsieň. Kostol ešte stále nemal vežu. Vzhľadom k zníženiu výšky klenby v hlavnej lodi bolo rozmerné západné štítové okno nahradené menším.
16. storočie
V prvej štvrtine 16. storočia bol interiér kostola zmodernizovaný v renesančnom slohu. Bola postavená empora, podopretá toskánskymi kamennými stĺpmi. Ohraničovalo ju murované zábradlie s kamenným parapetom. Prístup zabezpečovalo dnes už zaniknuté vretenové schodisko v juhozápadnom kúte lode.
Osobitým umeleckým dielom prislúchajúcim k danej stavebnej etape je kamenná, renesančná kazateľnica s kamenným schodiskom, datovaná do roku 1523, umiestnená v hlavnej lodi, na južnej strane prvého severného piliera v smere od východu.
Bola pristavaná sakristia, ktorej západný múr využil základové murivo z obdobia medzi rokom 1280 a 1.štvrtinou 14. stor. Pôvodne mala maltovú podlahu.
Z renesančného obdobia sa v kostole zachovala obdĺžniková náhrobná doska z roku 1522, s nemeckým nápisom a erbom s kozorožcom.
Bola pristavaná kaplnka sv. Anny, ktorej súčasťou je krypta plošne zasahujúca temer celú jej plochu. Vstup do krypty bol pôvodne jeden – na južnej strane, so schodiskom vyúsťujúcim do exteriéru. Podzemný priestor kaplnky zaklenuli tehlovou, nepravidelne valenou klenbou. Na východnej strane sú vstavané kolumbáriá.
Na južnú stenu bol do kaplnky primárne umiestnený architektonický epitaf Štefana Illésházyho v rytierskom brnení, ktorý zomrel v roku 1609. Kaplnka musela byť postavená už pred smrťou palatína, pravdepodobne v 3. tretine 16. storočia, kedy v sakrálnych stavbách ešte čiastočne pretrvávalo gotické tvaroslovie. Na kamennej obrube lomeného oblúka, sa prejavil renesančný prvok – obvodová páska, dokladajúca vzájomnú symbiózu oboch slohových prvkov. Do obdobia konca 16. storočia je možné datovať tiež vytvorenie priezoru v severozápadnom nároží, do ktorého vložili malý renesančný stĺpik.
17. storočie
K tejto stavebnej etape je možné zaradiť predstavanú hranolovú vežu. Kostol dočasne, do roku 1628, patril evanjelikom. Potom sa vracia opäť katolíkom. Dochádza k barokizácii kostola, no jeho slohový prejav zanikol neskoršími úpravami. Lomené gotické okná nahradili okná ukončené polkruhom.
Zanikla kaplnka vo východnom poli južnej lode. Odstránené boli priečky ohraničujúce jej priestor, čím sa otvorila južná loď v celej svojej dĺžke. Vo východnom múre južnej lode bol prebúraný otvor ukončený polkruhovým oblúkom, ktorým sa otvoril pohľad do kaplnky sv. Anny a bol zamurovaný priezor v múre víťazného oblúka.
Zo začiatku 17. storočia sa v kostole zachoval reliéf Obetovanie Izáka. V pozadí sa objavuje kozorožec, rodový znak donátora. Ďalším artefaktom je náhrobná doska Štefana Illésházyho, náhrobná doska s nečitateľným erbom a nápisom, šedá kamenná svätenička umiestnená v podveží a kamenná krstiteľnica z červeného mramoru.
Do roku 1645 bola archeologicky datovaná tehlová podlaha v presbytériu aj v lodi, ktorá siahala aj do prebúraných otvorov južnej kaplnky. Renesančná kazateľnica bola premiestnená z lode na severnú stranu triumfálneho oblúka, ku ktorej vybudovali nové schodisko. Orientačne je možné zaradiť do tejto etapy vznik pohrebnej kaplnky v predsieni severného vstupu, ktorej vstup bol už zamurovaný.
Po príchode kapucínov v roku 1674 dostali do správy kostol Panny Márie. Vlastnili ho až do roka 1726. Keď kapucíni dostavali k svojmu kláštoru vlastný kostol, zostal kostol Panny Márie opustený. Až keď v roku 1735 prešlo pezinské a jurské panstvo do vlastníctva Pálffyovcov, opäť sa dostal do centra záujmu.
18. storočie
V období do prvej polovice 18. storočia na severnej strane lode, v mieste niekdajšieho bočného vstupu s predsieňou, vznikla kaplnka na oválnom pôdoryse, dnes s oltárom zasväteným Smrti sv. Jozefa. Kaplnka bola zaklenutá kupolou. Súbežne s výstavbou kaplnky k sakristii bola pristavená miestnosť siahajúca až po východný múr severnej lode kostola. Prístavba mohla slúžiť ako archív. Miestnosť presvetľovalo len jedno obdĺžnikové okno zo severu. V polovici 18. storočia pod presbytériom vybudovali kryptu a spojovaciu chodbu s kryptou pod kaplnkou sv. Anny.
Úpravy v 2. polovici 18. storočia sa týkali najmä nového zariadenia kostola. Do presbytéria bol inštalovaný nový hlavný oltár, ktorý zhotovil v roku 1754 Štefan Steinmassler, Tabernákulum a obraz Nanebovzatia Panny Márie bol na oltár umiestnený dodatočne. Dal ho namaľovať Gašpar Helmuth v roku 1789 a pripisuje sa Andrejovi Zallingerovi. K hlavnému oltáru v 60. rokoch 18. storočia pribudli bočné oltáre, na ktorých sú umiestnené erby donátorov. Inštalovaním oltára Piety sa zničilo gotické klenbové pole. Klenba bola nahradená barokovou. V tom čase sa umiestnila nad kazateľnicu rokoková ozvučná strieška.
Ďalšie dva oltáre boli umiestnené pred triumfálny oblúk - bočný oltár sv. Jána Nepomuckého a oltár Smrti sv. Jozefa.
Do kaplnky sv. Anny na východnú stranu sa inštaloval oltár sv. Anny, ktorý si vyžiadal zamurovanie dvoch okien. Pravdepodobne už v tomto období bol zmenený pôvodný epitaf Štefana llésházyho na bočný oltár s ústrednou sochou Panny Márie. Jeho reliéf bol premiestnený vedľa oltára.
Na emporu bol v roku 1767 umiestnený organ. Podlaha lode bola pravdepodobne tehlová. Veža získala novú cibuľovú helmicu.
19. storočie
V 19. storočí sa renesančná empora predĺžila, kvôli organu Martina Šašku ml., vyhotoveného v roku 1863.
V tejto etape bolo pristavané schodisko k južnej fasáde veže kostola. Do interiéru bola položená opuková kamenná dlažba, zachovaná v podveží.
20. storočie - súčasnosť
Na začiatku 20. storočia prebehli rozsiahle novogotické úpravy kostola so snahou prinavrátiť kostolu gotický výraz, pričom novogotické prvky boli v duchu romantizmu aplikované aj tam, kde sa gotike vôbec nevyskytovali. Prejavom sú pristavané oporné piliere na fasádach lode kostola, v lodi nové okná s jednoduchými vitrážami a novogotické kamenné obruby, vsadené do starších okenných otvorov. Lomenú podobu nadobudli i pôvodné barokové okná severnej bočnej kaplnky a do západného múru veže bol vsadený novogotický lomený kamenný portál s latinským krížikom vo vrchole. Kamennú dlažbu okrem dlažby v podveží nahradili keramické dlaždice. Pri výmene dlažby bol zasypaný vstup do krypty pod presbytériom a na stenu južnej bočnej kaplnky sa inštaloval kamenný epitaf. Vo východnom poli severnej bočnej lode bola vytvorená krížová klenba a obnovené omietky v interiéri kostola.
Súčasťou obnovy bola výmaľba interiéru, ktorú realizoval Július Ádám z Rožňavy. Neskôr pravdepodobne kostol premaľoval Augustín Bárta.
V 70. rokoch bola výmaľba interiéru zhodnotená ako prehnaná, potláčajúca vlastnú architektúru kostola. Pre vertikálne steny bol určený svetlý pieskový odtieň a na klenby a rebrá náter biely vápenný.
V roku 2000 bola obnovená strecha kostola a následne bola realizovaná obnova omietok a vitráží.
Exteriér
náhľad|Kaplnka na severozápadnej strane Kostol je situovaný na mierne zvýšenom teréne, zvažujúcim sa severným smerom. Areál je tvaru nerovnomerného lichobežníka z južnej strany - z Farskej ulice a z východnej strany - z ulice M. R. Štefánika. Zo západnej strany areál uzatvára budova Farského úradu a zo severnej plný ohradný múr. náhľad|Interiér kostola Hlavný vstupný novogotický kamenný portál sa nachádza v priečelí veže hranolového tvaru s medenou, cibuľovou helmicou s lucernou a je orientovaný na juhozápad. Je dozdobený krížikom na vrchole portálu. Veža je členená do štyroch podlaží oddelených farebnou rímsou. V druhom a treťom podlaží sú obdĺžnikové okná, v štvrtom okná ukončené polkruhom, nad ktorými sú na všetky svetové strany orientované štyri hodiny. Zo severozápadnej fasády vystupuje bočná oválna kaplnka Prechodu sv. Jozefa do večnosti s tromi oknami ukončenými lomenými oblúkmi. Trojlodie je z tejto strany presvetlené štyrmi oknami s lomenými oblúkmi. Fasáda je členená prostredníctvom odstupňovaných oporných pilierov so strieškami. Nachádza sa tu aj vstup do sakristie. V severovýchodnej časti, z ulice M. R. Štefánika, sa premieta presbytérium s polygonálnym záverom s piatimi lomenými oknami a podopierané odstupňovanými opornými piliermi so strieškami, v juhovýchodnej kaplnka sv. Anny, na východnej strane s polygonálnym ukončením so štyrmi oknami s lomenými oblúkmi. Naľavo od nej je situovaný bočný vchod do hlavnej lode dozdobený nepravým štítom vyplneným slepými oknami v tvare lomených oblúkov, ktorý doplňujú dve slepé rozety s vloženým štvorlistom, každá z jednej strany štítu. Medzi kaplnkou sv. Anny a vedľajším portálom sú dve okná ukončené lomeným oblúkom a jedno naľavo od bočného portálu, ktoré presvetľujú priečelie trojlode z juhovýchodu. Rovnako ako okolo presbytéria a pozdĺž severozápadnej fasády je aj juhovýchodné priečelie členené opornými piliermi. V hlavnom priečelí napravo od veže je umiestnené jedno okno s lomeným oblúkom.
Vstup
Do kostola sa vchádza novogotickým kamenným portálom, umiestneným v západnom priečelí veže. Medzi portálom a dverami je malá otvorená predsieň. Cez podvežie sa prechádza ku kamennému, lomenému neskorogotickému portálu. Je datovaný do 2. polovice 15. storočia. Má prútovú profiláciu - profilované časti stojok vychádzajú z polygonálnych postamentov so zošikmenou hornou hranou. Dva oblé prúty dosadajú na podstavce, stredný oblý prút dosadá na podstavec s plastickým, strieškovým rastrovaním. Prúty sa v lomenom závere oblúka navzájom pretínajú. Podlahu v podveží tvoria kamenné, štvorcové opukové dlaždice. Pred portálom do lode kostola sú po stranách kamenné sväteničky.
Empora
Nachádza sa v troch poliach západnej časti trojlodia. V podhľade je plochá, nesená dvomi kamennými stĺpmi. Podlaha na je drevená. Na empore je umiestnený organ, dielo majstra Martina Šašku ml. z roku 1863. V strope sa nachádza obdĺžnikový otvor, s plechovými vyklápacími dverami, cez ktorý sa vstupovalo do podkrovia.
Trojlodie
Najvyššia hlavná loď má sieťovú klenbu. Klenby bočných lodí sú rôznorodé - sieťové, krížové a hviezdicové. Klenbové rebrá z tehlových tvaroviek, z kameňa (vo východnom poli južnej lode) a z omietky (vo východnom poli severnej lode) dosadajú na kamenné, polygonálne, ihlanové konzoly. Priestor hlavnej lode je osvetlený nepriamo - prostredníctvom okien v bočných lodiach. Tie majú kamenné ostenie predelené stredovým stĺpikom, ukončené lomeným oblúkom. Presklené sú vitrážami s geometrickými vzormi. Bočné a hlavnú loď vymedzujú lomené oblúky na oktogonálnych pilieroch. Štvrtý východný pilier má hranolový tvar s priezorom so stĺpikom pre zabudovaný oltár. Podlaha v trojlodí je keramická zo štvorcových dlaždíc.
Presbytérium
Hlavná loď je s presbytériom spojená triumfálnym lomeným oblúkom. Na severnej strane sa nachádza kazateľnica. Podlaha presbytéria je oproti lodi vyvýšená dvomi kamennými schodmi. Podlahu má z keramických štvorcových dlaždíc ako podlaha lode kostola. Zaklenutie je tvorené hviezdicovitou klenbou. Rebrá dosadajú na polygonálne, dolu zahrotené konzoly. Na svorníkoch, v priesečníkov rebier, sú štíty s erbmi. Presvetľuje ho päť lomených okien.
V závere svätyne je umiestnený hlavný oltár zasvätený Nanebovzatiu Panny Márie. Východne od schodiska na kazateľnicu sa nachádza barokový oltár sv. Jána Nepomuckého. Po pravej strane sú dvojkrídlové dvere do sakristie. Vstupný otvor oproti oltáru sv. Jána Nepomuckého, spája presbytérium s bočnou kaplnkou sv. Anny.
Kaplnka sv. Anny
Kaplnka sv. Anny, pôvodne pohrebná kaplnka Štefana Illésházyho, je prepojená s presbytériom, ale aj s južnou loďou. Podlaha je opäť tvorená keramickou dlažbou. Oproti podlahe v presbytériu je vyvýšená o jeden schod, oproti podlahe v južnej bočnej lodi tromi. Priestor je zaklenutý sieťovou klenbou, v priesečníkoch sú svorníky – kruhový a v tvare erbového štítku. Profil rebier, ktoré zachádzajú za prímurovku dodatočne pristavaného oltára, je klinový s vyžľabenými hranami.
Priestor presvetľujú dve lomené okná s vitrážami a kamenným ostenim. Na severnej stene je gotická náhrobná doska grófa Juraja, na južnej epitaf Štefana Illésházyho. Západne od neho stojí oltár s obrazom Panny Márie a sv. Anny. V juhozápadnom kúte kaplnky je umiestnená baroková kamenná krstiteľnica a náhrobná doska s erbom Štefana Illésházyho a jeho manželky Kataríny Pálffyovej. Nachádza sa tu ešte jedna náhrobná doska viažúca sa k osobe Tomáša Pálffyho.
Sakristia
Dvojpriestorová sakristia sa nachádza na severnej strane presbytéria. Je sprístupnená dvojkrídlovými kazetovými dverami. Východná miestnosť má drevenú podlahu, palubovú a je zaklenutá rebrovou hviezdovou klenbou. Presvetlená je dvomi obdĺžnikovými oknami s novodobou výplňou. Obdĺžnikovým kamenným portálom sa vchádza do západnej často sakristie, zastropenej vysokým stropom, ohraničeným podstropnou rímsou. Podlaha je taktiež drevená – z dosák. Priestor presvetľuje hranolové okno s jednoduchou kamennou obrubou s novodobou presklenou výplňou.
Krypta
Pod presbytériom a kaplnkou sv. Anny sa nachádzajú krypty. Pod presbytériom končí tesne pred oltárom. Vchádza sa do nej tehlovým schodiskom umiestneným v stredovej osi hlavnej lode, hneď pred triumfálnym oblúkom. Zaklenutá je neomietanou tehlovou valenou klenbou, s malými vetracími otvormi na južnej strane. V severnej polovici sa nachádzajú kolumbáriá. Chodbou zaklenutou tehlovou klenbou, je krypta pod presbytériom spojená s kryptou pod kaplnkou sv. Anny. Táto má tehlové kolumbáriá na východnej strane. Niektoré sú zamurované. Na nich sú nadpisy z mladších období. Do krypty sa dá vojsť aj schodiskom ústiacim do exteriéru na južnej strane kostola. Ďalšie, menšie murované krypty, boli odkryté aj v lodiach kostola.
Kaplnka Prechodu sv. Jozefa do večnosti
V severnom múre severnej bočnej lode sa otvorom s oválnym nadpražím vchádza do oválnej kaplnky Prechodu sv. Jozefa do večnosti. Nachádza sa tu oltár s obrazom Smrti sv. Jozefa a sochami sv. Františka a sv. Antona Paduánskeho. Kaplnka je zaklenutá kupolou, ktorá je od stien oddelená rímsou. Presvetľujú ju tri lomené okná.
Oproti kaplnke je situovaný portál.
Veža
Súčasťou kostola je predstavaná veža. Do vyšších podlaží sa vchádza schodiskom, pristavaným k južnej fasáde a z empory za organom. Vnútorná konštrukcia je drevená, steny omietnuté. Z veže je prístupné podkrovie. Krov je drevený, z opracovaných hranolov spájaných drevenými kolíkmi. Väzné trámy sú uložené na vysokých múroch medzi bočnými a hlavnou loďou. Krokvy bočných lodí sa opierajú o deliace múry medzi loďami, spevnené sú krížovou konštrukciou. náhľad|393x393bod|Pôdorys kostola
Hlavný oltár
Hlavný oltár stĺpového typu, zasvätený Nanebovzatiu Panny Márie, vytvoril bratislavský sochár Štefan Adam Steinmassler v roku 1754. Baldachýn v nadstavci završuje reliéf so sediacou postavou Boha Otca na oblakoch. Hlavný oltárny obraz s Nanebovzatou Pannou Máriou je pripisovaný Andrejovi Zallingerovi.
Kazateľnica
Na severnej strane presbytéria sa nachádza kamenná kazateľnica. Drevená strieška je ukončená sochou Dobrého pastiera.
Svätenička polygonálna
Je polozapustená v podveží do severnej steny, po severnej strane portálu do lode kostola. Nad ňou sa nachádza plytká nika. Je z červeného kameňa, jednoduchého tvaru s polygonálne zalamovanou nádobou, zospodu so záverom tvaru obráteného zrezaného ihlana, dolu so zaoblenou manžetou. Do priestoru barokovej veže bola umiestnená sekundárne, chýba noha pravdepodobne tvaru polopiliera. Datovaná je do neskorej gotiky - 2. polovice 15. storočia.
Svätenička
V južnej bočnej lodi kostola, po ľavej strane bočného portálu je polozapustená svätenička z rovnakého obdobia ako polygonálna svätenička. Je vyhotovená z červeného kameňa. Pozostáva z nohy tvaru štíhleho, polygonálneho piliera a nádoby. Hlavica má tvar obráteného ihlana, s mierne preliačenými stenami. Dolu je ohraničená pravouhlým plastickým prstencom, hore hladkým pásom. Na hlavicu dosadá nádoba s polygonálnym vonkajším obrysom, s mierne preliačenými stenami. Vnútorné vyžľabenie nádoby má kruhový obrys.
Doska náhrobná Juraja II., grófa z Jura a Pezinka
Umiestnená doska z roku 1426 sa nachádza v kaplnke sv. Anny na severnej stene. Je to obdĺžniková náhrobná doska z červeného kameňa, s nápisom v páse po obvode, písaným gotickým písmom:
„Georgius comes in posingferia quarta ante Dorothea Virginis Anno 1426 obiit“. Na vnútornej, mierne vpadnutej ploche, je uplatnený doľava nahnutý štít, v ktorom sa nachádza šesťcípa hviezda. Na horný roh štítu je nasadená helmica s listovými prikrývadlami. Vo vrchole erbovej kompozície je šesťcípa hviezda, s horným cípom ukončeným pravdepodobne kužeľovitým útvarom. Náhrobná doska pôvodne ležala na otvore do krypty.
Doska náhrobná - fragment
V presbytériu na východnej stene polygonálneho záveru je ďalšia náhrobná doska z červeného kameňa zachovaná v dvoch fragmentoch, ktoré sú prezentované ako navzájom spojené tabule. V tejto forme majú tvar úzkeho obdĺžnika s ľavým horným rohom zaobleným a pravým skoseným. Na oboch fragmentoch po dolnom okraji horizontálne prechádza rytý nápis, tvorený gotickým písmom. Pozdĺž vertikálnej pretmelenej špáry, medzi spojenými doskami, prechádza nápis kolmo, hore. Umiestnenie a orientácia nápisu naznačuje, že pôvodne prechádzal po celom obvode dosky, tak ako na náhrobnej doske grófa Juraja II. z Jura a Pezinka. Je radená do neskorej gotiky – pravdepodobne vznikla po roku 1500.
Doska náhrobná
Z roku 1522 pochádza ďalšia neskorogotická náhrobná doska v presbytériu na severovýchodnej stene.
Obdĺžniková doska z červeného kameňa je delená na dve polovice. V hornej sa v piatich riadkoch nachádza rytý nemecký text „Anno Dni 1522 am Mitwoch vor Helene ist gestorb der Edeb und fest Peter Storkwi von Sedorf und leut hir begraben dem Got gndig sein wol“. V dolnej polovici dosky je reliéfny erb, dolu so štítom, mierne nakloneným doľava, s polfigúrou kozorožca. Nad štítom je prilba s listovými, stáčanými prikrývadlami. V klenote sa opakuje polfigúra štítu - kozorožec.
Zaujímavosti
Rekonštrukcia interiéru kostola si v novembri 2004 až júni 2005 vyžiadala rozsiahly pamiatkový archeologický výskum a v lete 2006 dodatočný prieskum. Cieľom výskumov bolo preveriť niektoré stavebno-historické otázky, okrem iného aj hrobky grófov, ktorých epitafné dosky sa nachádzajú v chráme.
Najdôležitejším objavom dodatočného výskumu bol nález kostrového hrobu, súčasťou ktorého boli 4 dukáty Žigmunda Luxemburského. Hrob sa nachádzal v osi orientovanej hlavný vchod - vstup do krýpt - oltár, orientácia mŕtveho sa držala zaužívaného kresťanského pohrebného rítu. V hrobe sa nachádzal jedinec bližšie neurčeného pohlavia a veku. Výbavu hrobu tvorili zlaté mince umiestnené na ramenách nebohého. Je pravdepodobné, že mince boli pôvodne umiestnené v mieste očí. Našli sa fragmenty strieborných a zlatých, prípadne pozlátených nití, pochádzajúcich z výšivky odevu. Vzhľadom na milodary a umiestnenie hrobu na najčestnejšom mieste kostola môžeme predpokladať, že sa jedná o príslušníka rodiny donátorov kostola – pravdepodobne niekoho z rodiny grófov zo Sv. Jura a Pezinka, pochovaného v prvej polovici 15. storočia.
Ostatky boli podrobené výskumu, podľa ktorého ide o zvyšky kostry dospelého jedinca. Z úlomkov lebky sa dajú vyčítať niektoré znaky mužského ako aj ženského charakteru, nie je teda možné určiť pohlavie pochovaného jedinca. Ak išlo o muža, mal výšku cca 165 cm, ak o ženu, tak cca 162 cm. Zomrel/a vo veku 30-40 rokov.
Datovanie hrobu je do prvej štvrtiny 15. storočia, podľa dukátov vyrazených pred rokom 1427. Ak vychádzame z predpokladu, že sa jedná o príslušníka rodu grófov zo Svätého Jura a Pezinka, do úvahy pripadajú dve osoby, známe z dobových písomných prameňov a to aj napriek tomu, že sa obe dožili pravdepodobne vyššieho veku, ako je predpokladaný vek jedinca pochovaného v skúmanom hrobe - Jurajovi I., pochovanom v pezinskom farskom kostole, zosnulom v roku 1426 a Kláre z Héderváru, manželke Mikuláša II. z Pezinka, ktorej dátum narodenia a úmrtia nie sú známe. Na základe súčasného stavu poznatkov archeologického, historického a antropologického výskumu sa prikláňame k záveru, že telo pochovaného jedinca patrilo žene a tak patrilo pravdepodobne Kláre z Héderváru.
Liberland
Slobodná republika Liberland je mikronárod formálne vyhlásený v apríli 2015 Vítom Jedličkom, členom Strany Slobodných občanov a šéfredaktorom webu Reformy.cz, na ploche cca. 7 kilometrov štvorcových medzi Chorvátskom a Srbskom na západnom brehu Dunaja, blízko obcí Zmajevac (Chorvátsko) a Bački Monoštor (Autonómna oblasť Vojvodina, Srbsko).
Geografia a právny status
Na niektorých mapách je toto územie označené ako Gornja Siga. Oblasť Siga leží v priestore, kde sa vplyvom pohybu riečneho koryta premenila faktická hranica medzi chorvátskym a srbským brehom Dunaja. V dokumentoch z prelomu 20. a 21. storočia je označovaná ako srbské územné vrecko o rozlohe cca 650 hektárov. Kým Srbsko považuje za medzinárodnú hranicu súčasné koryto Dunaja, Chorvátsko trvá na vymedzení podľa historických hraníc katastrov tunajších obcí, pričom tieto hranice fixujú pôvodnú trasu toku Dunaja a vo väčšine prípadov zasahujú aj na východný breh Dunaja. Oblasť Siga je opačným príkladom, pretože leží na západnom brehu a podľa chorvátskeho výkladu (historické katastrálne hranice) patrí Srbsku, zatiaľ čo podľa srbského poňatia (existujúce koryto rieky) Chorvátsku.
Podľa Jedličku si vďaka hraničnému sporu medzi Chorvátskom a Srbskom túto oblasť pozdĺž západného brehu rieky Dunaja nenárokuje Chorvátsko, Srbsko, ani žiadny iný štát a jedná sa tak podľa neho o terra nullius, čiže krajinu nikoho. Jedlička 13. apríla 2015 v tejto oblasti vyhlásil štát Liberland. Hranicu definoval tak, aby nezasahovala do územia Chorvátska ani Srbska. To isté územie si ale od 1. apríla 2015 nárokuje fiktívny štát Pannonia. Chorvátske ministerstvo zahraničných vecí komentovalo aktivity okolo Liberlandu s tým, že "virtuálne žarty, akokoľvek sú občas zaujímavé, zostávajú tým, čím sú, teda virtuálnymi žartami a k nim nemáme žiadny oficiálny komentár."
Ciele a názory
Mottom Liberlandu je Žiť a nechať žiť. Jedlička uviedol, že "Cieľom zakladateľov nového štátu je vytvoriť spoločnosť, kde poctiví ľudia môžu prosperovať bez toho, aby im štát znepríjemňoval život zbytočnými zákazmi a daňami."
Liberland hneď v prvých dňoch prenikol aj do zahraničných médií.
NGC 4279
NGC 4279 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 6. mája 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
CHK Etăr-64 Veliko Tărnovo
CHK Etăr-64 Veliko Tărnovo je bulharský ženský hádzanársky klub z mesta Veliko Tărnovo. Vznikol v roku 1964. V najvyššej bulharskej súťaži debutoval v roku 1967. Je 8-násobný majster Bulharska a 11-násobný víťaz bulharského pohára. Z medzinárodných úspechov je najhodnotnejšia štvrťfinálová účasť vo Vyzývacom pohári EHF 2002. Hrá najvyššiu domácu súťaž, "A" RHG.
Úspechy
Bulharská najvyššia súťaž:
Víťaz Bulharského pohára:
Európske súťaže
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Kakejcov
Kakejcov je obec v Česku v okrese Rokycany v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 93 obyvateľov, z toho 47 mužov a 46 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,5 roka (muži 44,8 roka, ženy 40,2 roka).
CHK Etăr-64 Veliko Tărnovo
Európske súťaže
Vyzývací pohár:
Baslieux-lès-Fismes
Baslieux-lès-Fismes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľudovít Fuchs
Ľudovít Fuchs (* 4. júl 1926, Zvolen† 4. jún 2015, Bratislava) bol slovenský básnik. Pseudonymy: Ľudovít Slatinský, Ľ. F. Kvetoslav.
Životopis
Študoval na gymnáziu vo Zvolene a na učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici. Pôsobil ako stredoškolský učiteľ, redaktor Stredoslovenského vydavateľstva, týždenníka Stredoslovenský stavbár a kultúrnej revue Rozkvet v Banskej Bystrici, redaktor časopisu Bojovník, predseda Vydavateľského družstva Pramene v Bratislave (od 1988), od 1989 riaditeľ vydavateľstva Odkaz. Prvé básnické zbierky ovplyvnené Hviezdoslavovou a Kraskovou poéziou mal pripravené na vydanie počas stredoškolských štúdií, svoju intímnu lyriku rozvíjal aj v ďalších zbierkach, okrem toho vydal knižky veršov pre deti a mládež, napísal aj divadelnú hru, veršovanú komédiu a psychologickú štúdiu.
Zomrel 4. júna 2015 v Bratislave vo veku nedožitých 89 rokov.
MINIX
MINIX je UNIX-like operačný systém založený na mikrojadrovej architektúre. Andrew S. Tanenbaum naprogramoval tento systém na vzdelávacie účely. MINIX inšpiroval aj vývoj Linuxového jadra. Meno je zložené zo slov minimal a UNIX.
Logika a veda
Logika a veda je každá veda predpokladá logiku. Vedecký systém musí byť logicky vybudovaný a bádanie sa musí realizovať v zmysle logiky, a to dvojakým spôsobom:
Open de Moselle
Open de Moselle je mužský profesionálny tenisový turnaj, ktorý sa hrá od roku 1980. Zápasy sa hrajú v hale na dvorcoch s tvrdým povrchom vo francúzskom meste Metz a v súčasnosti je zaradený do ATP World Tour 250 series.
Brooklyn Community Board 5
Brooklyn Community Board 5 je komunitná rada v Brooklyne v New Yorku.
Zahŕňa časti East New York, Cypress Hills, Highland Park, New Lots, City Line a Starrett City.
Ohraničuje ju na východe Van Sinderen Avenue, na severe a na východe Queens a na juhu Gateway National Recreation Area, Louisiana a Stanley Avenue.
Predsedom je Earl Williams a správcom Walter Campbell.
Komplex menejcennosti
Komplex menejcennosti (z = zhrňujúci, zahrnuvší, súbor) je podľa Alfreda Adlera komplex prameniaci z vedomia závislosti od druhých ľudí v modernej spoločnosti a spojený so snahou túto závislosť, menejcennosť, prekonať získaním určitej sociálnej pozície, moci a pod.; pri zlyhaní únik do neurózy.
Brooklyn Community Board 5
Má rozlohu 14,62 km² a v roku 2000 tu žilo 173 198 obyvateľov.
Komplex menejcennosti
Tento cit osobnej a osobitne orgánovej nedostatočnosti je človeku trápny, jasne si ho uvedomuje a domýšľa pravdepodobné alebo i nepravdepodobné dôsledky. Spravidla sa ho snaží kompenzovať (túžba po moci, šikanovanie podriadených, snaha svoj komplex nahradiť v inej oblasti). Ak je kompenzácia nedostatočná alebo nadmerná, vznikajú poruchy správania a prežívania (únik do neurózy). Komplex menejcennosti sa spája s necitlivosťou na kritiku, ale aj s hyperkritickosťou voči iným.
Ján Fukas
Ján Fukas (* 3. marec 1851, Liptovská Osada-Korytnica – † 5. máj 1923, Prešov-Solivar) bol slovenský pedagóg.
Životopis
Gymnázium absolvoval v Banskej Bystrici a Egri. Autor štúdie Maďarizácia v zápiskoch Jána Fukasa, ktorá sa stala významným prameňom slovenskej pedagogiky na poznanie školských pomerov pred roku 1918.
Melchior Inchofer
Melchior Inchofer (* 1585, Viedeň (podľa iných zdrojov v Maďarsku) – † 28. september 1648, Miláno) bol taliansky teológ, historik, jezuita. V Messine učil filozofiu, matematiku a teológiu.
Franz Xaver Paul Rigler
Franz Xaver Paul Rigler (iné mená: Franz Paul Rigler, František Pavol Rigler; * 23. marec 1736, Viedeň – † 17. október 1796, Viedeň) bol hudobný skladateľ, hudobný pedagóg a klavirista a hudobný teoretik.
Asi od roku 1775 žil v Bratislave, kde založil v roku 1779 hudobnú školu. Medzi jej žiakov patril aj otec Franza Liszta, Adam Liszt. V školskej reforme Ratio educationis (1777) zodpovedal za oblasť hudby. Je autorom učebnice Anleitung zum Klavier (1779), ktorá vyšla v prepracovanej podobe pod názvom Anleitung zum Gesange (1798). Bol teda autorom učebnice hudby a aj učebného plánu pre hudobné triedy, ktéoré mali v rámci školskej reformy fungovať pri akadémiách a pri univerzitách. Pri výuke hudby mal pomocníkov. Jedným z nich bol aj Henrich Klein, ktorý patril medzi priateľov komponistu Ludvika van Beethovena, druhým pomocníkom bol Ján Svoboda. Riglerovým žiakom bol aj Ján Nepomuk Hummel. V hudobnej škole sa vyučoval spev, aj zborový, a hra na klavír. Zo školského fondu boli zakúpené hudobné nástroje pre 25 žiakov, a každý rok sa z neho financovala aj ich oprava a údržba.
Beatrix
Beatrix môže byť:
Saint-Just-Ibarre
Saint-Just-Ibarre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brooklyn Community Board 6
Zahŕňa časti Red Hook, Carroll Gardens, Park Slope, Gowanus a Cobble Hill.
Ohraničuje ju na západe Upper New York Bay a East River, na severe Atlantic Avenue, Court Street, Štvrtá Avenue, Warren Street a Pacific Street, na východe Prospect Park a na juhu 15. ulica a Gowanus Canal.
Predsedom je Richard S. Bashner a správcom Craig Hammerman.
Má rozlohu 3,5 mi² a v roku 2000 tu žilo 104 054 obyvateľov.
Elvas (mesto)
Elvas je mesto (cidade) v Portugalsku v údolí rieky Guadiana. Je vzdialené vzdušnou čiarou od Lisabonu a len  od španielskeho mesta Badajoz. Je najdôležitejším mestom dištriktu Portoalegre. Mesto dostalo mestské práva v roku 1513. Je to prosperujúce a živé mesto s rozvinutou zdravotníckou, školskou a športovou infraštruktúrou.
Pamätihodnosti
Mesto bolo v roku 2012 zapísané na zoznam svetových pamiatok UNESCO pre svoj najsúvislejší systém hviezdicovitého opevnenia na svete. Bolo postavené medzi rokmi 1498 a 1622 až do výšky.
Hospodárstvo
Úrodná pôda je dobrým základom pre pestovanie olív a sušených sliviek, ktorými je mesto známe. Destiluje sa tu brandy a vyrába keramika, typická pre toto mesto.
Nástup (filmový týždenník)
Nástup bol slovenský zvukový týždenník. V celom období jeho existencie (6. november 1938 - 9. marec 1945, kedy vyšlo posledné, 340. číslo) mu výrobu zabezpečovali najmä Ivan Július Kovačevič a Bohumil Havránek.
História
Kovačevič mal za sebou rozsiahlu filmovú publicistiku, spoluprácu na filmoch Jánošík, Hordubalové a vlastný film o Martinovi Rázusovi. Havránek nakrúcal koncom 30. rokov šoty zo Slovenska pre Aktualitu, čiže je celkom prirodzené, že zástupcovia Ústrednej správy spojených kín si ho zvolili za prvého kameramana Nástupu. Kovačeviča zasa predurčila za prvého redaktora, strihača a režiséra jeho predchádzajúca rozsiahla publicistická a čiastočne aj filmárska skúsenosť.
V prvých dvoch-troch rokoch tvorby týždenníka Nástup sídlila redakcia v budove televízie a kina Pohraničník na dnešnom námestí SNP v Bratislave. V tomto období je čitateľný začiatočnícky charakter práce. V každom vydaní boli okrem domácich šotov aj príspevky zo zahraničia, na pozadí ktorých ešte výraznejšie vystúpili nedostatky Kovačevičovej spolupráce s Havránkom.
Tematický záber Nástupu bol pomerne rozsiahly. Správy informovali o diplomatických návštevách, politických udalostiach, o rozmanitých spoločenských, kultúrnych, hospodárskych, športových aktualitách a obsahovali aj národopisné témy. Nakrútilo sa 330 čísel, od 17. februára 1944 vychádzal Nástup v dvoch verziách. Okrem slovenských šotov prinášalo takzvané A. vydanie žurnálu snímky z Deutsche Wochenschau, B. vydanie aktuality z Europa Wochenschau. Úrad propagandy rozhodoval o tom, ktoré politické témy sa majú nakrúcať. Týždenník sa laboratórne spracovával, strihal a ozvučoval najskôr v Prahe, po marci 1940 vo Viedni. Odtiaľ prichádzalo 10-15 hotových kópií. V Nástupe ich už nekontrolovali, priamo sa dostávali na cenzúrne schvaľovanie. Svedčí o tom napríklad aj skutočnosť, že za šot s nakrútenou sovietskou vlajkou sa Kovačevič s Havránkom dostali až na prokuratúru. Týždenník si neprezerali pri servisnej kópii, ale len následne po vyhotovení všetkých distribučných kópií. Kontrola bola do istej miery nedokonalá, nedosahovala ustavičnú cenzúru výroby žurnálov v iných totalitných režimoch, napríklad v Nemecku. Až do konca druhej svetovej vojny v roku 1945 sa žurnál na Slovensku iba nakrúcal, technicky sa spracovával vo Viedni.
Po zániku týždenníka Nástup v marci 1945 novovzniknutá Československá filmová kronika vydala po prvý raz 15. júna 1945 žurnál Týždeň vo filme, ktorý vychádzal až do roku 1983, keď sa jeho názov zmenil na Kinožurnál. Vedúcim zvukového filmového týždenníka sa stal Eugen Mateička. V rokoch 1946 - 1948 v troch letných mesiacoch vychádzali celoštátne Československé filmové noviny, v ktorých znel český aj slovenský komentár k rovnakému obrazovému materiálu. Šoty nakrútené na Slovensku sa spracovávali, ako aj celý týždenník, v Prahe. Táto situácia trvala až do roku 1948, keď v Bratislave začali pracovať filmové laboratóriá.
V rokoch 1938 - 1948 sa rozrástlo aj technické zázemie spravodajstva. Po kamerách sa podarilo získať aj zvukový voz - najskôr požičaný z Aktuality, potom vlastný - a nakoniec v roku 1948 sa vybudovali laboratóriá, aby vyvolávanie negatívov a výroba pozitívov už nezáviseli od Viedne alebo Prahy. Postupne rástol aj počet distribuovaných kópií. V tomto období sa zaviedlo aj povinné premietanie týždenníka v kinách.
NGC 4281
NGC 4281 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Kařez
Kařez je obec v Česku v okrese Rokycany v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 611 obyvateľov, z toho 310 mužov a 301 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 39,1 roka, ženy 43,4 roka).
Baslieux-sous-Châtillon
Baslieux-sous-Châtillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam článkov slnečnej sústavy/B
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 33 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ba
Bacolor (kráter) - Baltisk (kráter) - Barnard (kráter) - Barycentrum
be
Be-rešit (kozmická sonda) - Beacon (družica) - Beagle (kráter) - Beagle 2 - Bebhionn (mesiac) - Becquerel (kráter) - Beer (kráter) - Belinda (mesiac) - BepiColombo - Bergelmir (mesiac) - Bernard (kráter) - Bessel (kráter) - Bestla (mesiac) - Beta Corona Austrinidy
bh
Bháskará (družica)
bi
Bianka (mesiac) - Big Bear Solar Observatory - Big Bird - Bishopov prstenec
bl
Bleskové spektrum - Blízkozemská planétka
bo
Boeddicker (kráter) - Bolid - Bond (kráter) - Bonestell (kráter) - Bonneville (kráter)
bu
Burroughs (kráter) - Buzz Aldrin
by
Byrgius (kráter)
Asonancia
Asonancia (z a ) je nedokonalý druh rýmu, ktorý sa využíva v umeleckej viazanej reči. V asonancii sa namiesto celých slabík na konci veršov zhodujú iba samohlásky. V profesionálnej tvorbe je často využívaná, aby sa mohla zachovať myšlienka diela a pritom sa vyhlo gramatickým rýmom. Vyskytuje sa aj v kombinácii s aliteráciou, alebo v hudbe. Mnoho príkladov sa dá nájsť aj v slovenských moderných popových skladbách.
Karlovarský program
Karlovarský program bol program (požiadavky na česko-slovenskú vládu), ktorý vyhlásil Konrad Henlein na zjazde Sudetonemeckej strany v Karlových Varoch 24. apríla 1938. Tomuto dátumu predchádzal anšlus Rakúska k Ríši (13. marca), ktorý vyvolal opojné nadšenie úplnej väčšiny sudetských Nemcov. 28. marca sa potom Hitler stretol s Henleinom a dohodli sa na ďalšom postupe voči Česko-Slovensku. Bezprostrednou udalosťou, ktorá karlovarskému zjazdu predchádzala, boli Hitlerove narodeniny (20. apríla) a 22. apríla začala nemecká armáda pripravovať plán „Grün“, vojenské zničenie Česko-Slovenska.
Kralovarský program obsahoval 8 bodov a vychádzal z rokovaní Henleina s Adolfom Hitlerom 28. marca v Berlíne.
Znel takto:
Tieto požiadavky československá vláda pod tlakom udalostí 5. septembra 1938 v podstate prijala, predložiac „Návrh o postupe jednania ohľadne úpravy národnostných otázok.“ S týmto súhlasil britský vyjednávač lord Runciman o vyjednávači SdP. Cieľom Hitlera ani Henleina však nebolo riešenie sudetonemeckej národnostnej otázky, ale rozbitie Česko-Slovenska a jeho úplné ovládnutie. Preto už za púhe dva dni prišla ostravská provokácia, následne prerušenie rokovania zo strany Henleina a rozhlasový prejav Hitlera, ktorý vyprovokoval ozbrojený puč sudetských Nemcov v Česko-Slovensku.
Oidipov komplex
Oidipov komplex alebo oidipovský komplex je významový útvar tvorený súhrnom zážitkov a citov vzťahujúcich sa na milostné postoje voči rodičom. Ide o túžbu chlapca po telesnej matkinej láske a nenávisť voči konkurentovi otcovi s úmyslom sa ho zbaviť resp. túžbu dievčaťa po telesnej láske otcovej a nenávisť voči matke s prianím ju odstrániť (to druhé sa nazýva aj Elektrin komplex).
Názov pochádza z báje o kráľovi Oidipovi, ktorý sa skutočne oženil so svojou matkou a zavraždil otca (bez toho, že by vedel, že to sú jeho rodičia). Oidipov komplex končí u chlapca v dôsledku strachu z kastrácie vzdaním sa nebezpečných túžob a stotožnením sa s mocným konkurentom – otcom. U dievčaťa vyúsťuje Oidipov komplex do presvedčenia, že bolo z trestu kastrované, závidením penisu a identifikáciou s mocnou matkou. Podľa Freuda, ktorý učenie o Oidipovom komplexe vypracoval, prežíva tento komplex každý človek, a to vo veku medzi 3 a 5 rokmi.
Komponent
Komponent môže byť:
Fyleus
Fyleus alebo Fýleus (starogr. Φυλεύς – Fyleus, ) je v gréckej mytológii syn elidského kráľa Augeia.
Fyleov otec Augeias vlastnil veľké stáda dobytka, keď do jeho osudu vstúpil veľký grécky hrdina Herakles. Bol v službe u mykénskeho kráľa Eurysthea a plnil pre neho dvanásť ťažkých úloh.
Piatou úlohou Herakla malo byť vyčistenie Augeiových chlievov. Chlievy sa dlhé roky nečistili, boli preto veľmi zanesené hnojom ako aj ohrady a priľahlé polia. Herakles si veril a dopredu sa s Augeiasom dohodol, že keď mu dá desatinu svojho stáda, prácu dokončí už do večera. Kráľ s tým samozrejme súhlasil, lebo veril, že to nie je možné. Herakles však pohol rozumom, stádo vyhnal na lúku, prekopal priekopy k blízkym riekam Alfeios a Péneios a vodný prúd riek potom prehnal chlievmi a do večera bolo všetko čisté.
Lenže Augeias aký bol bohatý, taký bol aj lakomý a dohodnutú odmenu odďaľoval. Keď sa navyše dozvedel, že vyčistenie chlievov bolo Heraklovou povinnosťou, odmenu odmietol vyplatiť a Herakla potupne vyhnal. Fyleus s otcovým rozhodnutím nesúhlasil a kráľ ho preto vyhnal tiež.
Iná verzia mýtu ale tvrdí, že sa Fyleus vysťahoval z Elidy a usadil sa na ostrove Dulichion a tam potom šťastne vládol až do smrti. Jeho syn Meges vynikol ako statočný bojovník v trójskej vojne, ktorej sa zúčastnil so štyridsiatimi loďami.
NGC 4282
NGC 4282 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 26. mája 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Vila Pouca de Aguiar
Vila Pouca de Aguiar  je obec (freguesia) a mestečko (vila) v rovnomennom okrese (ktorému je aj sídlom) v regióne Norte.
Obec získala na význame dobudovaním diaľnic A7 a A24. V blízkosti sa nachádza priehrada, v hospodárstve obce dominujú tradičné odvetvia ako pestovanie obilia, zemiakov, zeleniny, vína a živočíšna výroba. Nachádza sa tu archeologický park, stredoveké mosty, slnečné hodiny.
Maxwellovo-Boltzmanovo rozdelenie
Maxwellovo-Boltzmanovo rozdelenie alebo Maxwellova-Boltzmanova štatistika popisuje vlastnosti sústavy s podobnými vlastnosťami, ako má ideálny plyn.
Z makroskopického hľadiska je stav plynu charakterizovaný stavovými veličinami tlak, objem a teplota, ktoré navzájom súvisia podľa stavovej rovnice.
Z mikroskopického hľadiska je stav sústavy popísaný troma súradnicami polohy a troma súradnicami rýchlosti každej molekuly. Sústava s N molekulami je potom popísaná 3N súradnicami polohy a 3N súradnicami rýchlosti. Takto určený stav sa nazýva mikrostav. Mikrostav však nemôžeme bezprostredne pozorovať. Termodynamický stav sústavy určený veličinami tlak, objem a teplota nazývame makrostav. Každý makrostav možno realizovať rôznymi mikrostavmi. Počet mikrostavov, ktorými môže byť realizovaný makrostav je termodynamická pravdepodobnosť takéhoto stavu. Napríklad stav s rovnomerným rozdelením molekúl v celom objeme nádoby je najpravdepodobnejším rozdelením a zodpovedá mu najväčší počet mikrostavov.
Klasickú štatistickú fyziku molekulového plynu vypracovali Maxwell, Boltzman, ale aj iní. Vychádza z nasledujúcich predpokladov:
Na základe týchto predpokladov s použitím počtu pravdepodobnosti možno určiť najpravdepodobnejšie rozdelenie molekúl podľa energií, rýchlostí, hybností,...
Daj mi 5
Daj mi 5 je EP rapera Delika, vydaný 29. novembra 2010, ktorý vznikol na oslavu jeho 28. narodenín. .
Na tomto EP sa nachádza len 5 skladieb, jediný hosť na ňom je Supa.
Černá hora (prírodná rezervácia)
Černá hora je prírodná rezervácia ev. č. 2446 v centrálnej časti Jizerských hôr, na pomedzí okresov Jablonec nad Nisou (obec Bedřichov) a Liberec (mesto Hejnice). Chránené územie zaberá severovýchodné svahy Černej hory, rašeliniska Vánoční louka a severnú časť susedného vrcholu Sněžné věžičky. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Jizerské hory.
Ochrana
Premetom ochrany je horská smrečina a rašelinisko, tokanisko tetrovov.
ProSieben
ProSieben (pôvodný názov Pro 7) je nemecká súkromná televízna stanica. Je členom skupiny ProSiebenSat.1 Media. Stanica je v skupine divákov vo veku 14-49 rokov druhá najsledovanejšia.
13. októbra 1988 bola založená spoločnosť ProSieben Television GmbH ako nástupca televíznej stanice Eureka TV. Vysielanie novej stanice začalo 1. januára 1989 z Mníchova a bolo dostupné iba z družice Astra 1a. V júli 1989 došlo k prideleniu prvej frekvencie pre terestriálne vysielanie (bola to vôbec prvá frekvencia pre súkromnú televíziu). V roku 1990 sa stanica presťahovala do Unterföhringu pri Mníchove. V roku 1999 bola založená spravodajská stanica N24, ktorá začala vysielať v roku 2000. Od januára 2010 vysiela stanica aj programy vo vysokom rozlíšení (HDTV).