cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amused to Death
Inšpirácia
Z väčšej časti je album Amused to Death inšpirovaný dianím okolo prvej vojny v Perzskom zálive, okrem jednej skladby, ktorá bola napísaná dlhšiu dobu pred operáciou Púštna Búrka.
Všeobecne
Waters hovorí o koncepcii albumu: „''Vizuálne je dejiskom albumu gorila, ktorá pozerá televízor. Neustále prepína diaľkovým ovládačom jeho kanály a skúma udalosti, ktoré sa udiali v okolitom svete za posledných pár rokov. Mám pocit, že veľa ľudských a politických tragédií sa obnovuje vďaka potrebe krajín západnej civilizácie zabaviť svoju populáciu lekciami o tragédii cudzej politiky. Jednou z najzábavnejších vecí je vojna v (dúfajme) vzdialených krajinách. Znepokojuje ma to. Znepokojuje ma pohľad na vojnu ako zábavu v televízii''.“
Waters patrí k obdivovateľom rozhlasových hier. Páči sa mu na nich, že počas počúvania je otvorená cesta pre poslucháčovu predstavivosť. Koncepcia a spracovanie albumu Amused to Death je príkladom využitia tohto fenoménu. Album Amused to Death patrí medzi diela, ktoré nie sú na jedno vypočutie. Opakovaným prehrávaním poslucháč začína vnímať nové dialógy, zvuky, vrstvenie témy, ktoré provokuje jeho fantáziu.
Jimm Ladd o tomto albume hovorí: „''Nepúšťajte si tieto skladby na večierku. Zoberte si tento album domov, počúvajte starostlivo slovo za slovom. Je zázračný - núti vás premýšľať''.“
„The Ballad of Bill Hubbard“
Celý album je ohraničený bolestivým svedectvom Alfa Razzella, veterána bojov prvej a druhej svetovej vojny. Roger o tom hovorí: „''Bolo to v anglickom dokumentárnom filme o tých čo prežili túto vojnu. Považoval som za zvláštne, že žijú so spomienkami z tých čias, bez toho aby sa s tým po rokoch vyrovnali. Je 73 rokov po tom a oni sa stále nedokážu vyrovnať s pocitom previnenia, že prežili keď bolo tak veľa ich priateľov zabitých.“''
Je to autentická nahrávka televízneho monológu. V tejto časti Razzell hovorí o tom ako našiel v neutrálnom pásme raneného Billa Hubbarda a ako ho tam musel nechať. Príbeh otvára scénu pre zvyšok albumu. Je kombináciou ľahkej melódie, zvukov a Alfovho stareckého hlasu v kontraste s drsnosťou až hororového príbehu. Hudba sa pomaly približuje do atmosféry, v pozadí počuť prepínanie kanálov televízora, ktoré sa zastaví pri tomto monológu, jemné improvizácie podfarbujú rozprávaný dej.
„What God wants Part I“
Roger o tejto téme hovorí:
„''Cirkevné dogmy ma veľmi znervózňujú. Rozzúrilo ma a dopadlo to na mňa ako facka, keď som počul ako George Bush hovorí, že Boh bol na ich strane počas vojny v zálive. Je úžasné, že v roku 1992 jeden z najsilnejších mužov sveta dokáže redukovať politickú rétoriku na túto úroveň. Bolo to preto, aby dostal na svoju stranu voličov, udržal si moc, ktorú využil pre pomoc americkému automobilovému priemyslu''.“
V rozhovore pri uvádzaní albumu v USA s Jimmom Laddom k tejto skladbe Roger ešte dodáva:
„''Boh môže byť iba na strane jedného, nemôže byť zároveň aj na strane toho druhého. Nie som nábožensky špecificky orientovaný. Viem, že veľa ľudí má svoju konkrétnu vieru. Ak boh existuje, som presvedčený, že ho nezaujíma kedy demokrati alebo republikáni vyhrajú nasledujúce voľby, alebo kedy je to dobre, alebo zle pre spojencov, ktorí sa chystajú práve teraz zhodiť bomby na Bagdad. Božia vôľa je o iných veciach. A preto je táto pieseň o smiešnom názore ľudí, že boh je spojencom ich strany.“''
„Perfect Sense Part I“
Tretia skladba albumu hovorí o tom, čo dostal praotec, ktorý začal túto cestu. Opica si sadla na hŕbu skál, držiac si dolámanú ruku. Odmieta sa učiť zo svojich predošlých chýb (Memory is a stranger, History is for fools), používa vieru na obhajobu svojich činov. Dôležité sú verše o tom, že viera oslobodzuje muža od zodpovednosti za jeho činy. Pieseň tiež poukazuje na zbytočnosť ostatných činov, pretože opustil rajské záhrady, ktoré chce zbytočne znova nájsť.
„Perfect Sense Part II.“
Po hudobnej stránke veľmi mäkká melódia predošlého singlu plynule prechádza do svojej druhej časti, ktorá je štvrtou skladbou albumu. Autor v skladbe Perfect Sense Part II poukazuje na to ako médiá presviedčajú ľudí aby robili to, čo ide proti ich radosti a logike.
Karel Plíhal
Karel Plíhal (* 23. august 1958, Přerov) je česky gitarista, spevák, skladateľ, textár, hudobný režisér a aranžér.
Amused to Death
„Perfect Sense Part II.“
Ak sú vaše hodnoty nasmerované na peniaze, všetko má význam, ale aj opak je pravdou: ak sú vaše myšlienky o láske, spolupatričnosti a ľudskom cítení nemá význam vlastne nič iné. V piesni je poukázané na to, že v Prime Time televíznych správ sú vysielané čierne kroniky, v športe nie sú akcentované výkony, ale zárobky, agresivita a škandály.
Karel Plíhal
Vyštudoval Strednú priemyselnú školu strojnícku v Olomouci, potom pracoval ako konštruktér, kurič v olomouckom divadle a nakoniec sa stal pesničkárom (hoci nemá žiadne hudobné vzdelanie). Na gitaru hrá od 15 rokov. Najprv hral v olomouckých undergroundových country-swingových kapelách Hučka, Falešní hráči a Plíharmonyje. Prvé sólové vystúpenie mal v roku 1983. Medzi rokmi 1985 až 1993 spolupracoval s Emilom Pospíšilom a v rokoch 1995 – 1999 ho sprevádzal Petr Freund. Karel Plíhal je štvornásobný držiteľ ceny súťažného hudobného festivalu Porta.
Amused to Death
„Perfect Sense Part II.“
Dôvod využitia atmosféry zábavy publika na zápase NBA, podfarbený rozhovorom Marva Alberta o platoch športovcov, opisuje v rozhovore s Jimmom Laddom Roger takto: ''„V piesni „Perfect Sense Part II“ som bol inšpirovaný padlou rímskou ríšou. Rimania naplnili Koloseum morskou vodou a vpustili doň galeóny, ktoré potom bojovali proti sebe. Vyzerá to tak, ako keby letecký útok na Tripolis, ktorý je inšpiráciou skladby Late Home Tonight a tiež aj operácia Púštna Búrka mali s týmto niečo spoločné. Je neľahké mať pocit, že to má dočinenia s vojenským priemyslom a s vytvorením zahraničnej polície, ktorá je spojená s lídrom domácej politiky. A nič s tým nerobíme. Prečo nikto nebráni Tibet? Tibet nemá ropu.“''
Karel Plíhal
Zložil hudbu k rade inscenácií Moravského divadla Olomouc, okrem iného Zlatovláska, Sluha dvou pánů, Láska dona Perlimplína,  Manon Lescaut, Cyrano de Bergerac, Zimní pohádka, O umučení a slavném vzkříšení Pána a Spasitele našeho Ježíše Krista, Giroflé-Giroflá atď. Zhudobnil niektoré Kainarove básne, režíroval nahrávanie albumov napr. Jarka Nohavicu, Petra Fialu, bratov Ebenových alebo Bokomary.
V roku 2006 vydal výber svojich básničiek Jako cool v plotě doprevádzaný ilustráciami Miroslava Bartáka. Za svoj zatiaľ posledný album Vzduchoprázdniny, ktorý vyšiel v roku 2012, získal Cenu Anděl v kategórii Folk & Country.
Amused to Death
„Late Home Tonight, Part I“
Pieseň je o pohľade vojaka ako osoby, ktorá vlastne ani nevidí, akú katastrofu spôsobila. Vojak v lietadle je mimo ľudí, ktorých vraždí. Má pocit nevinnosti, on iba urobil, čo mu kázali. Manželka v Oxofordshire stojí pri okne a čaká na manžela, ktorý vlastne nerobí nič hrozné, je vojak a chodí lietať. Na nič sa nepýta iba plní rozkazy, lieta a lieta, lieta...
Karel Plíhal
Diskografia
Piesňou Vosa je tiež zastúpený na sampleri 50 miniatur (2007).
Amused to Death
„Late Home Tonight, Part I“
Roger o tejto téme hovorí: „''Ak ste bojový letec, alebo pilot bombardéra, musí byť náročné nebyť unesený svojou sexuálnou energiou a tým že ovládate ten ohnivý arzenál, ktorý dokáže rozsievať okolo vás smrť. V tomto pocite je niečo strašne príťažlivé. Toto je to, čo ma veľmi znepokojuje a o tomto hovorí táto pieseň.“''
„Late Home Tonight, Part II“
Druhá časť skladby sa zaoberá stavom, v akom sa vojak vráti. Cíti sa byť hrdinom. Ľudia uznávajú iba estetickú, alebo zábavnú hodnotu jeho práce, nie bolesť detí alebo ich nespravodlivú smrť. Akoby šlo o iba virtuálnu počítačovú hru...
„Too Much Rope“
Skladba ukazuje na význam tolerancie nenásytnosti, kriminality a ochoty byť spokojný so životom pokiaľ máme „chlieb a hry“. Médiá nás obhajobou chamtivosti a kriminality držia v pasivite. V prvých šiestich veršoch skladby sú obrazy o naháňaní sa za zlatom, falošného priateľstva založeného na peniazoch. Verš:
"Každý človek má svoju cenu, Bob/A tvoja je pekne nízka"
...sú slová, ktoré poukazujú na to, že pevnosť priateľstva môžu prekonať peniaze, a že jednotlivé vzťahy a zásady si nevyžadujú až také veľké množstvo peňazí na prekonanie. Niekde sa uvádza sa aj to, že týmto veršom Roger Waters cynicky naráža na svoju niekdajšiu skúsenosť s producentom Bobom Ezrinom, keď sa Ezrin podujal v čase „vojny floydov“ produkovať súčasne album „A Momentary Lapse of Reason“ (bez vedomia Watersa) a Watersov album „Radio K. A. O. S.“. Waters sa vyjadruje o tejto pasáži v tom zmysle, že pôvodný text bol Každý človek má svoju cenu, priatelia moji... len pri nahrávaní vraj iba zo žartu nahradil slovo “priatelia” menom “Bob”, mysliac pritom na Boba Dylana. Patovi Leonardovi sa táto verzia tak zapáčila, že trval na tom aby to takto zostalo.
V texte možno nájsť aj narážku na to, že život bežného jednotlivca je pre verejné médiá nezaujímavý. Ironicky a podobne ako v skladbe Perfect Sense slovami "História je pre hlupákov" naráža na paradox toho, že Židia ako obete holocaustu v súčasnosti systematicky utláčajú Palestínčanov. V texte sú narážky na nekončiace sklony ľudstva bažiť po väčšom a väčšom luxuse a moci, o vražedných následkoch vojen na ďalšie generácie.
„What God Wants, Part II“
Skladba začína hlasom sfanatizovaného televízneho kazateľa, ktorý postupne prechádza do témy prvej časti tejto piesne zo začiatku albumu: To, čo masmediálny boh chce je skôr zlo ako dobro.
„What God Wants, Part III“
V tejto hudobne odlišnej časti skladby vyjadruje autor svoju nádej, že ľudský druh raz unikne z pod vplyvu médií, chorobnej nenásytnosti, chamtivosti, západnej civilizácie, uvedomí si dôsledky ich negatívneho pôsobenia.
„Watching TV“
Opica prepína, ozývajú sa hlasy, dialógy v pozadí, hrá španielska gitara, Waters párkrát zdôrazní, že pozeráme televízor, zarapká samopal a v štýle country nám zaspieva o čínskom dievčati.
Opisuje fiktívnu postavu čínskeho dievčaťa, študentky filozofie, z bežnej čínskej rodiny, ktorej členovia prešli počas novodobej čínskej histórie všetkými revolučnými premenami krajiny. Videli sme ju v televízore. Mala žiarivé vlasy, perfektné prsia, veľké nádeje, mandľové oči, žlté stehná... je rozdielna ako ostatní, správa sa ako keby bola každého sestra, je jedna z 50 miliónov, ktorí nám dokážu pomôcť nájsť cestu k slobode, lebo sme ich videli v televízii ako zomreli počas demonštrácie na námestí Tiananmen...
K tejto téme sa Waters v rozhovore s Jimmom Laddom vyjadruje takto: „''Watching TV je o čínskom dievčati na námestí Tianamen. Všetko čo dokáže urobiť, je že stojí tam na mítingu, nárokuje si aby žila v demokracii a nakoniec ju prevalcuje tank. Po udalosti na Námestí nebeského pokoja jazdia tanky aj po telách mužov v Bosne, robia to tanky v Perskom zálive. Stalo sa to neraz. Neviem. Neviem, či mám na toto odpoveď. Môžeme sa na to sami seba pýtať. Čo dokážeme? Máme skúšať podporiť učiteľov v našich školách, ktorí sú otvorení pre budúce generácie? Kto sa pokúša pozrieť do budúcna a povie, čo je dôležité? Neviem. Čo je dôležité? Dôležité je aby sme nerešpektovali dogmy, ktoré vytvorili predchádzajúce generácie.. Je veľmi dôležité, aby sme nepovedali, že sme šli zabíjať Arabov v Iraku preto, že to chcel boh. Je veľmi dôležité neprikláňať sa k tým, kto obhajuje tento názor. Je dôležité pozrieť sa pravde do očí. Je dôležité vidieť jasne našu situáciu. Myslím, že musíme vedieť, ktorý smerom nesmieme ísť.''“
„Three Wishes“
Mysticky znejúci ženský monológ v úvode...
Potom nasledujú tri želania, ktoré vyslovuje muž príliš neskoro oproti času kedy by ich potreboval splniť.
„It's a Miracle“
Klavírne dielo s chorálmi a ukľudňujúcim spevom. O tom, čo všetko by mohlo byť zázrakom. Od toho, že by v ''jednej chvíli ožilo mŕtve more, že medzi Tigrisom a Eufratom by bolo rekreačné stredisko, kde by v bermudách oblečení rekreanti hrali rôzne druhy športu... Brazílčania by sa začali venovať sadeniu stromov..., doktor na Manhattane by zadarmo zachránil pacientov život, zázrak by bol, keby sme mali všetko a keby sme mali na výber...''
„Amused To Death“
Roger aj v poslednej skladbe albumu poukazuje na to, že priveľa pasívnej zábavy zabíja ľudskú dušu. Takýto život je podľa autora prázdny, neexistuje vlastný názor - iba zábava. Kultúra sa mení na iný druh spotreby. Ľudstvo sa mení na iný druh:
Pieseň končí časťou monológu Alfa Razzella:
''(Alf:) „Mnoho rokov potom som videl meno Billa Hubbarda na pomníku padlých v Aras. A keď som zazrel jeho meno, zostal som úplne ochromený, bola to myšlienka on... on mohol byť teraz živý človek, namiesto akejsi desivej spomienky, ktorá mi po toľkých rokoch na neho zostala. A cítil som úľavu vtedy som bol šťastnejší, vždy predtým, kedykoľvek som si na neho pomyslel. Dalo sa urobiť niečo iné? (v pozadí: „Chcem radšej umrieť, chcem radšej umrieť...“) Bolo to pre mňa akési trápenie.. A keď som ho uvidel a jeho meno v zozname – poznáte to, na pomníkoch je tam tak trochu v bezpečí, tam je vymenovaný spolu so všetkými ostatnými menami – a vidiac jeho meno a jeho meno na pomníku, to sa mi akosi uľahčilo na mojom... srdci, ak ma pochopíte.“'' ''(žena:) Kedy ste uvideli jeho meno na pomníku? Kedy sa to stalo?“'' ''(Alf:) „Ach, keď som mal osemdesiatsedem rokov, mohlo to byť rok tisícdeväťsto... osemdesiatštyri, tisícdeväťstoosemdesiatštyri.“''
Umiestnenie v rebríčkoch
Album – UK
Album – Billboard (Severná Amerika)
Zoznam matematických článkov/I
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 55 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Amused to Death
Umiestnenie v rebríčkoch
Singly – Billboard (Severná Amerika)
Zoznam matematických článkov/I
ib
Ibn Tufajl
id
Ideál (okruhu)
ig
Ignác Hertl · Ignoratio elenchi · Igor Ansoff · Igor Jevgenievič Tamm · Igor Kluvánek
il
Ilia Iosifovič Piateckij-Šapiro · Ilkovičova rovnica
im
Imaginárne číslo · Implicitná definícia · Implikácia
in
Incidencia (medicína) · Index spotrebiteľských cien · Individuová premenná · Indivíduová konštanta · Indukcia (logika) · Induktívna definícia · Induktívna logika · Induktívne myslenie · Inerciálna sústava súradníc · Infimum · Inflexný bod · Informačný paradox čiernych dier · Integrál · Integrálna rovnica · Integrálny počet · Intenzionálny · Interpretácia (logická sémantika) · Interrogatívna logika · Interval (matematika) · Intuicionizmus · Invariant (matematika) · Inverzné zobrazenie (funkcia) · Inverzný prvok · Involúcia (matematika)
ir
Iracionálne číslo · Irving Kaplansky
is
Isaac Newton · Isaak Paul Bernays · Isadore Singer · Ishikawov diagram · Isidor z Milétu · Ismaël Boulliau · Issai Schur
iv
Ivan Dobrakov · Ivan Korec · Ivan Matvejevič Vinogradov · Ivar Otto Bendixson
iz
Izočiara · Izolovaný ordinál · Izomorfizmus grafov · Izotropnosť priestoru · Izraiľ Moisejevič Geľfand
Amused to Death
Externé odkazy
Oficiálna stránka fanklubu Rogera Watersa
Brennerský priesmyk
Brennerský priesmyk je horský priesmyk v Zillertalských Alpách pozdĺž hraníc Rakúska a Talianska. Je jedným z hlavných priesmykov v Alpách, nie je vo vysokej nadmorskej výške a je jedným z mála v tejto oblasti. Z týchto dôvodov bolo obsadenie a udržanie územia priesmyku vždy strategicky dôležité.
Pod priesmykom sú alpské pastviny, kde sa v lete pasie dobytok a kosí seno pre zimné krmivo. Viaceré z týchto pastvín sú vo výške viac ako 1 000 m n. m.
V strede priesmyku je železničná trať medzi talianskym Sterzingom a rakúskou obcou Matrei am Brenner.
Etymológia
Prenner bolo pôvodne meno blízkej farmy, ktorá sa nazývala podľa vlastníka. Istý Prennerius je spomenutý v dokumente z roku 1288 a istý Chunradus Prenner de Mittenwalde v 1299. Meno Prenner pochádza z nemeckého slova pre niekoho kto čistí lesy. Meno priesmyku sa prvýkrát spomína v 1328 ako ob dem Prenner (nemecky pre „nad Prennerom“)
Dejiny
Alamani prešli priesmykom do južného Talianska v roku 268 a boli zastavení v novembri v bitke pri jazere Benacus.
Priesmyk bol trasou pre muly až kým sa v roku 1777 neotvorila cesta pre vozy. Brennerská železnica bola dokončená v roku 1867 a je jedinou transalpskou železnicou bez hlavných tunelov. Od konca 1. svetovej vojny, keď boli vytvorené medzinárodné hranice, bola vláda nad priesmykom rozdelená medzi Taliansko a Rakúsko. Dovtedy boli obidve strany priesmyku na území Rakúsko-Uhorska. Počas druhej svetovej vojny sa tu 18. marca 1940 zišli Adolf Hitler a Benito Mussolini aby oslávili spoločný oceľový pakt. Po skončení vojny v 1945 bol priesmyk pre niektorých nacistov únikovou cestou. V 70. rokoch 20. storočia bola v tomto úseku dokončená diaľnica.
Doprava
Cez priesmyk vedie Európska cesta 45 (v taliansku A 22 a v rakúsku A 13) smeruje z Innsbrucku, cez Bolzano k mestám Verona a Modena. Je to jedna z najdôležitejších severno južných spojení v Európe. Aj po odstránení colníc sa neprestali vytvárať dlhé a časté dopravné zápchy.
Most Europabrücke, ktorý sa nachádza neďaleko Innsbrucku niekoľko kilometrov severne od priesmyku nad údolím rieky Sill, sa skladá zo šesť prúdovej diaľnice. So svojou výškou 180 metrov a dĺžkou 820 metrov bol po dokončení v roku 1963 oslavovaný ako stavebné veľdielo. Cez priesmyk prechádza hustá automobilová doprava, ktorá toto územie značne znečisťuje. Ročne prejde cez priesmyk približne 2 milióny nákladných a 12 miliónov osobných automobilov, pričom sa prepraví približne 50 miliónov ton materiálu.
Z dôvodu odľahčenia dopravy je plánovaná rekonštrukcia a dostavba železnice z Verony do Innsbrucku, s viacerými tunelmi, vrátane 56 km dlhého tunelu Brennerbasistunnel.
Prejazd pre dopravu je spoplatnený na vjazde a výjazde do Talianska v sume 9,50€.
Stavkirke
náhľad|Drevený kostol (stavkirke) v Borgunde, [[11801250, Nórsko]] Stavkirke je drevený stĺpový kostol typický pre Škandináviu medzi 11.15. storočím. Tvar kostola vychádza zo základov nordickej kráľovskej haly. Neskoršie kostoly majú komplikované stupňovité strechy. Podľa spôsobu stavby stien zo zvislých stĺpov a fošní sa niekedy označuje aj ako stĺpový kostol. Najstaršie zachované drevené kostoly, pochádzajú z 12. storočia. Identifikovaných je asi 1 300 stredovekých kostolov, z ktorých 28 sa zachovalo v Nórsku a niekoľko ďalších v severozápadnej Európe. Archeologické vykopávky naznačujú, že sa mohli nachádzať po celej severnej Európe. V polovici 14. storočia mohlo existovať viac ako 8001 200 drevených kostolov.
Etymológia
Termín stavkirke je odvodený od spojenia slova označujúce štruktúru stavby, stĺpov, prekladov a slova kostola/chrámu. Nosné drevené stĺpy sa v starej nórčine označujú slovom stafr a v modernej nórčine slovom stav. Staro nórske slovo kirkja pochádza z anglosaského slova cirice a západogermánskeho slova kirikā, ktoré má svoj pôvod v starogréckom slove κυριακόν (kuriakon) či stredovekého gréckeho slova κυριακόν (δόμα) (kuriakon [doma]), čo znamená patriaci Pánovi alebo doslovne miesto Pána či Pánov dom.
Opis
vľavo|náhľad|Prierez stavkrike z Gol, [[12. storočie|12./13. storočie, Buskerud, Nórsko]] Stavkirke sa prvýkrát objavuje v priebehu 11. a 12. storočia v škandinávskych regiónoch napríklad na Islande, v Grónsku a v regiónoch, v ktorých vládli Vikingovia. Staršie kostoly sú známe iba z písomných prameňov alebo z archeologických vykopávok. Počas tohto obdobia bolo v Nórsku postavených iba 271 kostolov, z toho 160 stále existuje, zatiaľ čo vo Švédsku a Dánsku bolo 900 kostolov. Od 12. do 14. storočia sa v Škandinávii naďalej stavali drevené kostoly. K zmene výstavby sakrálnych stavieb došlo až na konci stredoveku. Začalo sa s výstavbou románskych alebo gotických katedrál z kameňa alebo tehál podľa nemeckých, francúzskych či anglických vzorov ako napríklad v Lunde, Uppsale, Stavangeri a Trondheime.
Prvé misionárske impulzy prišli z Anglicka a Nemecka. Šírenie kresťanskej viery podporovali nórski králi Hakon I., Olaf I. Tryggvason a Olaf II., ktorí boli pokrstení a vychovaný na dvore v Anglicku. Misionári spočiatku v chrámoch netolerovali synkretizmus. Medzi týmito dvoma vierovyznaniami v Nórsku však nikdy neexistovala zmes obsahu. Stará severské viera a kresťanská viera existovali paralelne dvesto rokov. Cirkev prijala pôvodné pohanské prvky pravdepodobne preto, že veľká časť symboliky a naratívov sa preformátovala na kresťanský obsah.
Najjednoduchšie drevené kostoly pozostávali iba z lode a presbytéria. Zvyčajne šlo bazilikálny pôdorys stavby. Plány väčších kostolov sú niekedy krížové a môžu obsahovať ochodz a apsidu. Dômyselná rámová stavba stavkirke stojaceho na kamennom základe má podopretý vodorovný drevený rám, na ktorom spočívajú štyroch rohových stĺpoch alebo koloch. Stĺpy sú hore spojené obdĺžnikom z trámov, ktoré dotvárajú rám. Všetky prvky sú spojené drevenými spojmi ako je čap a dláb alebo rybinový spoj. Vonkajšie trámy stavkirke sú umiestnené vertikálne, na rozdiel od bežnejšieho zrubového horizontálneho umiestnenia používaného v drevených konštrukciách. Konštrukčnou podstatou dreveného kostola je stĺpová konštrukcia, v ktorej sa pero a drážka vyskytujú vo výplniach stenových panelov. Medzi rohové nosné stĺpy bol v podlahe vložený nosný prah, na ktorom stojí celá stena. Najvyznanejšie stavkirke sa vyznačujú strechou s viacerými poschodiami trojuholníkových rámov, ktoré sa postupne zmenšujú. Rovnako ako drevené kostoly ruskej architektúry aj stavkirke sú veľmi bohato zdobené dekoratívnymi rezbami ako sú akant, palmety, rozviliny alebo zoomorfné motívy, pretože ornamentika pohanských Vikingov bola dodatočne christianizovaná a zároveň vybavená novým výkladom dobových cirkevných autorít. Mnohé z nich majú portály zdobené jemnou drevorezbou a nástennými maľbami, ktoré obsahujú pohanské a kresťanské motívy. Niektoré kostoly mali dokonca aj figurálne drevené tympanóny alebo dračie hlavy pripomínajúce zvieracie hlavy na čeleni drakaru. náhľad|Prierez stavkrike z Gol, 12./13. storočie, Buskerud, Nórsko Najstarší zachovaný stavkirke je Kostol svätého Ondreja v Greenstede pravdepodobne z 10. alebo 11. storočia. Chrám spadá do prvého stavebného obdobia. Najväčší dochovaný stavkirke je Heddale pôvodne z 13. storočia a katedrála v Skálholte z 11. storočia, ktorá sa však nezachovala a na jej mieste bola postavený nový chrám. Ďalším príkladom dreveného kostola je stavkirke v Borgund z roku 1150 v Sogn og Fjordane. Komplikovaný pôdorys kostola využíva voľne stojace stĺpy v lodi na odporu vysokej centrálnej časti konštrukcie. Niektoré zachované drevené chrámy sa naďalej používajú ako aktívne bohoslužby. V rokoch 16251627 bol vo veľkej miere prestavaný kostol vo Vågå a v rokoch 16301631 bol vo veľkej miere prestavaný kostol vo Fåvang. Vo Švédsku zhorela väčšina stavkirke počas morových epidémií v 17. storočí. V Dánsku sa nezachoval žiaden drevený kostol okrem archeologického nálezu zvyšku základov, podlahy a steny stavkirke pod kostolom v Høring neďaleko Randers.
IPv6
IPv6 je verzia 6 Internet protokolu (IP); pôvodne sa volal IP Next Generation (IPng), keď vyhral výberové konanie IETF pre IPng. IPv6 má nahradiť predchádzajúci štandard IPv4, ktorý so svojimi 32-bitovými adresami podporuje "iba" niečo viac ako 4 miliardy (232) adries. IPv6 používa pre svoje adresy širší rozsah 128 bitov a podporuje teda 2128, alebo približne 3.4×1038, teda 340 sextiliónov adries. To je približne (430 triliónov) adries na štvorcový palec (6.7×1017 (670 biliárd) adries/mm²) Zemského povrchu. Očakáva sa, že IPv4 bude podporované aspoň do roku 2025, aby bol ponechaný čas na opravu „múch“ a systémových nedostatkov.
Hlavným dôvodom vytvorenia IPv6 bol nedostatok adresného priestoru, obzvlášť v husto obývaných krajinách Ázie ako sú India a Čína. Podrobnejšie v článku Vyčerpanie adresného priestoru IPv4. Predstavenie Network Address Translation (NAT) do určitej miery zmiernilo tento problém. NAT však znemožňuje alebo technicky komplikuje isté peer-to-peer aplikácie ako VoIP a isté mnohopoužívateľské hry. Súčasným prínosom IPv6 sú nové aplikácie ako mobilita, QoS, povinné zabezpečenie atď.
IPv6 je druhou verziou IP protokolu formálne prijatou pre široké použitie. (Existovalo tiež IPv5, ktoré nebolo nasledovníkom IPv4, ale experimentálnym tokovo orientovaným streamingovým protokolom na podporu hlasu, videa a audia.)
Plánom je, aby sa IPv6 stal základom pre budúce rozširovanie internetu. Hoci bol IPv6 prijatý IETF ako nasledovník IPv4 už pred viac ako dvadsiatimi rokmi (1994), celosvetové nasadenie IPv6 ako verejne prístupného internetu je stále iba niekoľko percent veľkosti celosvetovej IPv4 siete.
IPv6 adresácia
Najdramatickejšou zmenou IPv6 oproti IPv4 je dĺžka sieťovej adresy. IPv6 adresy ako boli definované v RFC 2373 a RFC 2374 sú 128 bitov dlhé; toto zodpovedá 32 hexadecimálnym čísliciam, ktoré sa bežne používajú pri zápise IPv6 adries, ako popíšeme v nasledujúcom odstavci.
IPv6 môže adresovať 2128 ≈ 3.4 x 1038. Na číslo IPv6 adresy je tiež možné sa pozerať ako na 1632, keďže každé z 32 hexadecimálnych číslic môže nadobúdať 16 hodnôt (pozri kombinatorika).
IPv6 adresa sa skladá z dvoch logických častí: 64-bitového prefixu siete a 64-bitovej adresy stroja v sieti, ktorá sa často generuje automaticky z adresy rozhrania (MAC adresa).
Zápis IPv6 adries
128-bitová IPv6 adresa sa zvyčajne zapisuje ako osem skupín po štyroch hexadecimálnych čísliciach. Napríklad
2001:0db8:85a3:08d3:1319:8a2e:0370:7334 je platnou IPv6 adresou.
Ak skupina štyroch číslic obsahuje 0000, je možné ju vynechať. Napríklad 2001:0db8:85a3:0000:1319:8a2e:0370:7344 je rovnaká IPv6 adresa ako 2001:0db8:85a3::1319:8a2e:0370:7344 Ďalej podľa tohto pravidla, ak sú výsledkom tohto vynechania viac ako dve po sebe nasledujúce dvojbodky, je možné ich zredukovať na dve dvojbodky, pod podmienkou, že existuje len jedna skupina dvoch alebo viacerých po sebe nasledujúcich dvojbodiek. Preto 2001:0DB8:0000:0000:0000:0000:1428:57ab 2001:0DB8:0000:0000:0000::1428:57ab 2001:0DB8:0:0:0:0:1428:57ab 2001:0DB8:0::0:1428:57ab 2001:0DB8::1428:57ab sú všetko platné adresy a znamenajú to isté, ale 2001::25de::cade nie je platná, pretože nie je jednoznačné, koľko 0000 skupín je na každej strane.
Ak je adresa maskovaná IPv4 adresa, posledných 32 bitov je možné zapísať desiatkovo; takže
Formát ::ffff:1.2.3.4 sa nazýva IPv4-mapovaná adresa (IPv4-mapped address). Formát ::1.2.3.4 je IPv4-kompatibilná adresa (IPv4-compatible address).
IPv4 adresu je jednoducho možné previesť na IPv6 adresu. Napríklad desiatkovo zapísaná IPv4 adresa bola 135.75.43.52 (hexadecimálne 0x874B2B34), je možné ju konvertovať do 0000:0000:0000:0000:0000:0000:874B:2B34 alebo ::874B:2B34. Potom je zasa možné použiť hybridný zápis (IPv4-kompatibilnú adresu), kedy by adresa bola ::135.75.43.52. Použitie týchto IPv4-kompatibilných adries sa neodporúča, pretože ich IPv6 prechodové mechanizmy už nepoužívajú. Na zodpovedajúcich RFC sa to v krátkej dobe odzrkadlí.
IPv6 paket
Existovali dve mierne odlišné verzie IPv6. Teraz už zastaraná úvodná verzia opísaná v RFC 1883 sa líši od súčasného návrhu, štandardnej verzie opísanej v 2460 v dvoch poliach: 4 bity boli preradené z flow label do traffic class. Všetky ostatné rozdiely sú minoritné.
Fragmentácia v IPv6 sa uskutočňuje iba v stroji. V IPv6 sa tiež options presunuli zo štandardnej hlavičky do ďalšej hlavičky špecifikovanej poľom ďalšia hlavička, ktorá má podobnú ako pole Protocol field v IPv4. Príklad handwaving: v IPv4 by sa pridal do poľa options flag Strict Source and Record Routing (SSRR), aby sa vynútila istá cesta (route) pre paket, zatiaľ, čo v IPv6 by ďalšia hlavička špecifikovala, že nasleduje smerovacia hlavička. Smerovacia hlavička by potom špecifikovala dodatočné smerovacie informácie a indikovala, že nasleduje napr. TCP hlavička. Toto je analogické s obsluhou AH a ESP v IPsec pre IPv4 (ktorý sa samozrejme týka aj IPv6).
IPv6 a Domain Name System
V DNS sú IPv6 adresy reprezentované AAAA záznamom -- (tzv. quad-A záznam) pre priame vyhľadávanie (analogicky ako A záznam pri IPv4); spätné vyhľadávanie sa deje pod ip6.arpa <tt>ip6.arpa</tt> (predtým <tt>ip6.int</tt>),kde je adresný priestor rozdelený podľa hraníc nibble. Táto schéma je definovaná v RFC 3596.
Schéma AAAA bola jedným z dvoch návrhov v čase vývoja architektúry IPv6. Druhý navrhoval A6 záznamy pre priame vyhľadávanie a niekoľko ďalších inovácií ako bit-string labels a DNAME záznamy. Je definovaný v experimentálnom RFC 2874 a jeho referenciách.
Zatiaľ, čo AAAA záznam je jednoduchým zovšeobecnením IPv4 DNS, schéma A6 bola generálna oprava DNS tak, aby bolo všeobecnejšie a tým aj komplexnejšie:
Schéma AAAA bola štandarizovaná v Auguste 2002 v RFC 3363 (s ďalšou diskusiou výhod a nevýhod oboch schém v RFC 3364)
Nasadenie IPv6
20. júla 2004 ICANN oznámila, že koreňové DNS servery internetu boli modifikované, aby podporovali IPv6 aj IPv4.
Nevýhody:
Prechodové mechanizmy
Kým sa natívna konektivita cez IPv6 stane široko dostupnou a podporovanou zo strany smerovacej infraštruktúry je potrebné používať prechodové mechanizmy umožňujúce tunelovanie IPv6 cez siete IPv4, To je možné dosiahnuť:
Tieto tunely fungujú na základe zapuzderenia IPv6 paketov v rámci IPv4 paketov s IP číslom protokolu IP next-layer 41, preto pomenovanie proto-41. Podobne, ISATAP umožňuje prenos IPv6 paketov internou čisto IPv4 infraštruktúrou. Rovnako používa číslo protokolu 41.
Ak je požadovaná IPv6 konektivita spoza NAT zariadenia, z ktorých mnohé nemajú správnu podporu preposielania proto-41 paketov, je možné použiť protokol Teredo, ktorý zapuzdruje IPv6 cez UDP cez IPv4. Je tiež možné použiť IPv6-to-IPv4 a IPv6-to-IPv6 proxy, hoci to je zvyčajne závislé na protokole aplikačnej vrstvy (napr. HTTP).
IPv6 haters
Nízka úroveň znalostí a pohodlnosť mnohých správcov počítačových sietí výrazne spomaľuje nasadzovanie protokolu IPv6. Mnohí vedome zakladajú svoje argumenty na nesprávnych informáciách aby oddialili zavádzanie nového protokolu v svojej sieti. Iní zas vôbec nerozumejú ani základným princípom počítačových sietí a nevedomo označujú protokol IPv6 ako úplne zbytočný a nepotrebný.
Na prehodnotenie názoru dokonca nevplýva ani vysoká cena, nízky počet zostávajúcich voľných IPv4 adries a fakt, že v dnešnej dobe má IPv6 medzi zariadeniami širokú podporu.
Kalixt I.
Svätý Kalixt I. († 222), Kalikst, Calixotus, Callistus, bol 16. pápež v období pontifikátu (217 - 222).
V mladosti bol otrokom bývalého otroka, kresťana Karpofora, ktorý mu dal prácu v banke. Keď mu nevyšiel obchod, zmocnila sa ho panika a utiekol s vážnymi stratami ku kresťanským vkladateľom, jeho pán ho však priviedol naspäť a poslal ho pracovať na šliapací mlyn. Veritelia, ktorí dúfali, že získajú peniaze nazad, zariadili jeho oslobodenie, bol však obvinený, že bol hlučný v synagóge v sobotu a mestský prefekt ho odsúdil na ťažkú prácu do sardínskych baní. Keď Marcia, pani cisára Commoda (180-192), požiadala Viktora I. o mená kresťanských odsúdencov v baniach a dosiahla ich vyslobodenie, Kalixt presvedčil miestodržiteľa, aby oslobodil aj jeho, hoci Viktor ho zámerne zatajil. Keď sa vrátil do Ríma, pápež ho poslal do Anzia, aby tam žil s mesačnou penziou.
Viktorov nástupca Zeferinus ho však povolal nazad, urobil ho svojím diakonom a poradcom, poveril ho kontrolou nad nižším duchovenstvom a vymenoval za správcu cirkevného cintorína na Via Appia (dnes katakomby sv. Kalixta). Vplyvom, ktorý mal na pápeža, ako aj jeho administratívnou obratnosťou získal v rímskej cirkvi skutočnú moc a po Zeferínovej smrti bol zvolený za pápeža. Presbyter Hippolytos Rímsky odmietol prijať toto rozhodnutie a (podľa prijatej správy) sám sa dal zvoliť za biskupa rozkolníckej skupiny.
Kalixtova vláda bola narušená hašterením s bojovným protipápežom, ktorý ho obvinil z modalizmu a nedostatku disciplíny, no ktorého nikdy oficiálne nepokarhal. Hoci Kalixt exkomunikoval Sabelia, čelného intelektuálneho predstaviteľa modalizmu, Hippolyta to neuspokojilo a posmieval sa, že Kalixt ho odsúdil len zo strachu o seba a ostal modalistom. V skutočnosti sa Kalixt usiloval viesť stredný kurz medzi modalizmom, ktorý odmietal, a Hippolytovým učením, že Slovo je odlišná hypostáza alebo osoba, ktorú chápe ako diteistickú. Hippolytus sa tiež sťažoval, že Kalixt dovolil, aby istý biskup, ktorý sa dopustil vážneho poklesku, ostal v úrade, chystal sa vysvätiť mužov, ktorí boli dva alebo aj trikrát ženatí, odmietol odsúdit duchovného, ktorý sa oženil, uznával manželské zväzky (odsúdené rímskym právom) medzi ženami vyššej spoločnosti a mužmi nižšieho postavenia a znovu prijal do obce bez predbežného pokánia konvertitov z kacírskych alebo rozkolníckych siekt.
Jeho hrob bol objavený v roku 1960 na Kalepodiovom cintoríne na Via Aurelia; krypta je vyzdobená neskoršími freskami, ktoré zobrazujú jeho údajné mučeníctvo. Sviatok má 14. októbra.
Powiat kolneński
Powiat kolneński je powiat v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Žije tu 39570 obyvateľov (30.6.2007).
Miloslav Stingl
Miloslav Stingl (* 19. december 1930, Bílina – † 11. máj 2020, Praha) bol český cestovateľ, etnograf a spisovateľ.
Životopis
Vykonal rozsiahle cesty a expedície, počas ktorých navštívil 151 krajín všetkých kontinentov. Jeho hlavný záujem patrí obyvateľom navštívených krajín, hlavne Indiánom napr. Mayom, Polynézanom, austrálskym Aborigenom, Inuitom (Eskymákom) atď. Dokaže komunikovať, alebo sa čiastočne dohovorí v 17 jazykoch. Asi najexotickejším z nich je jazyk papuánskeho kmeňa Kumov.
Počas svojich ciest strávil v zahraničí 19 rokov. Pri svojich pobytoch pôsobil aj na zahraničných univerzitách a vedeckých ústavoch, napr. v RISM v New Yorku. Zároveň vďaka tejto činnosti bol prijatý aj do Société des Américanistes pri UNESCO v Paríži a tiež do Société des Océanistes pri UNESCO.
Pri svojich cestách vyhotovuje rozsiahle filmové záznamy. Celkovo vytvoril 510 hodín obrazového materiálu. Z jeho časti pripravila nemecká verejnoprávna televízia 33-dielny televízny seriál nazvaný "Okolo sveta s Miloslavom Stinglom" (v Česku ho prevzala a vysielala ČT 1 a ČT 2). Pre Slovenskú televíziu pripravil seriál o Indiánoch nazvaný "Predkovia a potomkovia Vinetua". Väčšia časť Stinglových obrazových materiálov však nebola doposiaľ použitá a je uložená v trezoroch. Pred 30 rokmi moderoval cestopisný cyklus Československej televízie nazvaný Klub cestovateľov, taktiež pripravoval početné programy pre rozhlas a mnoho článkov pre rôzne noviny a časopisy.
Bol predsedom redakčnej rady mesačníka "Latinská Amerika", ktorý spolu s niekoľkými priateľmi v roku 1965 založil. Bol vtedy aj podpredsedom Československej spoločnosti priateľov Latinskej Ameriky.
NGC 3962
NGC 3962 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
Friedrich Schleiermacher
Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher (* 21. november 1768, Vroclav – † 12. február 1834, Berlín) bol nemecký filozof a protestantský teológ. Schleiermacher bol v úzkom styku s romantikmi, najmä s Friedrichom Schlegelom.
Jeho najslávnejším spisom je O náboženstve – Reči k vzdelancom medzi tými, čo ním opovrhujú, ktoré vznikli medzi rokmi 1798 a 1800 v Berlíne, kde bol Schleiermacher kazateľom a neskôr profesorom teológie na novozaloženej univerzite.
Náboženstvo Schleiermacher nepovažuje za myslenie alebo konanie, ale nazeranie a cit. Náboženstvo je zmysel pre nekonečno. Zbožnosť je pocit úplnej závislosti od niečoho vyššieho. V tomto pocite závislosti je nám bezprostredne daná istota božej existencie. Jediné, na čom záleží, je tento bezprostredný citový dotyk s nekonečnom; v porovnaní s ním sú dogmy, Písmo i viera v osobnú nesmrteľnosť bez významu. Aj v konaní všetko spočíva na náboženskom cítení, ktoré by malo sprevádzať všetko ľudské konanie. Človek, ktorý koná z tohto bezprostredného citu - keď sa mýli - je Schleiermacherovi milší než ten, kto sa podľa Kantovej etiky podrobuje tuhej sebadisciplíne.
V inom ohľade však Schleiermachera s jeho vymedzením náboženstva možno považovať za Kantovho pokračovateľa. Schleiermacher obhajoval starostlivé oddeľovanie vedenia a viery - hoci sám vo svojej osobe a vo svojom diele oboje spájal. Chcel dostáť svojím povinnostiam voči kresťanskej viere i voči slobodnému vedeckému bádaniu, chcel, aby viera nebola prekážkou bádaniu a bádanie aby neprekážalo viere. Tým určil ďalší smer vývoja nemeckého protestantizmu v 19. storočí.
V idei boha je - podľa Schleiermachera - myslená absolútna jednota ideálneho a reálneho s vylúčením akýchkoľvek protikladov; v pojme sveta sa však myslí relatívna jednota ideálneho a reálneho vo forme protikladu. Boha preto nemožno myslieť ani ako identického so svetom, ani ako odtrhnutého od sveta (panenteizmus).
Dielo
Preklad:
Sudd
náhľad|Poloha močiaru Sudd v Južnom Sudáne Sudd je rozľahlý močiar v Južnom Sudáne na rieke Biely Níl. Pomenovanie je odvodené od arabského slova sadd, ktorým sa označuje aj rozľahlý pevný plávajúci ostrov vegetácie na vodnej ceste.
Moritz Schlick
Schlick, Moritz (* 14. apríl 1882, Berlín, Nemecko – † 22. jún 1936, Viedeň, Rakúsko) bol rakúsky filozof a fyzik, vedúci predstaviteľ ranej etapy logického pozitivizmu, zakladateľ Viedenského krúžku.
M. Schlick si získal meno tým, že hľadal nové cesty skúmania základov vedy a usiloval sa nanovo a čisto vedecko-logickým spôsobom sformulovať kánon celého vedenia a poznania vo filozofii. Za hlavnú úlohu filozofie pokladal filozoficky exaktne pochopiť tie problémy, ktoré sa vyskytujú v špeciálnych vedách, a to pomocou prísne formalizovaného jazyka.
Rethel (obec)
Rethel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 7676 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Flottemanville-Hague
Flottemanville-Hague je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Togliatti (mesto)
thumb|Togliatti
Togliatti (po rusky: Толья́тти- transkripcia podľa súčasných PSP: Toliatti, transkripcia podľa starších PSP a transliterácia: Toľjatti) je mesto v Rusku. Má asi 715 500 obyvateľov (údaj z roku 2006). Je známe predovšetkým výrobou automobilov, ktoré vyrába podnik AvtoVAZ (predovšetkým automobily Lada).
Mesto bolo založené v roku 1737 ako pevnosť Stavropoľ na Volge (Ста́врополь-на-Во́лге) ruským politikom Vasilijom Tatiševom. Počas konštrukcie hydroelektrárne v 50. rokoch sa mesto ocitlo v zóne záplav Samarskej priehrady.
Filozofická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave
Filozofická fakulta Trnavskej univerzity (skr. FF TU) je jedna z fakúlt Trnavskej univerzity v Trnave, ktorá vznikla v roku 1992 pod pôvodným názvom Fakulta humanistiky. Spolu s Pedagogickou fakultou Trnavskej univerzity je zakladajúcou fakultou súčasnej Trnavskej univerzity.
Konštitucionalizmus
Konštitucionalizmus je úprava moci a jej výkonu právnym aktom. Základnou ideou konštitucionalizmu je vytvorenie ústavy ako zákona stojaceho nad právnym poriadkom, nad štátom a štátnymi orgánmi, a teda nad verejnou mocou. Pojem konštitucionalizmu je jedným zo základných pojmov štátoprávnej teórie.
Stingl
Stingl môže byť:
NGC 3963
NGC 3963 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 18. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Powiat łomżyński
Powiat łomżyński je powiat v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Žije tu 50884 obyvateľov (30.6.2007).
Sinsimija
Sinsimija je tradičný arabský strunový nástroj. Používa sa zvyčajne v Egyptskej hudbe.
Andy Bell (hudobník)
Andrew Piran "Andy" Bell(* 11. august 1970, Cardiff, Spojené kráľovstvo) je anglický hudobník, skladateľ, producent a basgitarista. Je známy predovšetkým účinkovaním v britskej rockovej skupine Oasis, kde od roku 2000 až po rozpad skupiny v roku 2009 hral na basgitaru. V súčasnosti hrá s bývalými členmi Oasis Gemom Archerom a Liamom Gallagherom v skupine Beady Eye.
Majstrovstvá Európy v lakrose 2008
upright=1.0|náhľad| Účastníci ME 2008: {{legend|#0000FF|mužské aj ženské družstvo}} {{legend|#1E90FF|iba mužské družstvo}}
Majstrovstvá Európy v lakrose 2008 boli v poradí 9. majstrovstvá Európy v lakrose, ktoré organizuje Európska lakrosová federácia (ELF). Konali sa v Lahti, vo Fínsku od 6.16. augusta 2008, za účasti 18 mužských a 10 ženských tímov. Nováčikmi turnaja bolo až 10 tímov: Španielsko, Nórsko, Rakúsko, Švajčiarsko, Francúzsko a Slovensko u mužov a Írsko, Rakúsko, Fínsko a Holandsko u žien.
V mužskej kategórii zvíťazil siedmykrát vo svojej histórii tím Anglicka, Walesanky získali titul tretíkrát.
Konečné poradie
Ženy
Out the Blue (Sub Focus)
„Out the Blue“ je druhý singel anglického drum and bassového interpreta Sub Focusa, ktorý bude vydaný z jeho nadchádzajúceho albumu. Skladba obsahuje vokály anglickej speváčky-skladateľky Alice Gold. Videoklip k skladbe bol vydaný na YouTube dňa 2. apríla 2012 s celkovou dĺžkou 3 minút a 28 sekúnd.
Margaréta Terézia Habsburská
Margaréta Terézia Habsburská (* 12. júl 1651, Madrid, Kastílska koruna – † 12. marec 1673, Viedeň, habsburská monarchia) bola španielska infantka, česká a uhorská kráľovná, rakúska arcivojvodkyňa, dcéra španielskeho kráľa Filipa IV. a jeho druhej manželky Márie Anny Habsburskej, prvá manželka rímskonemeckého cisára, českého a uhorského kráľa Leopolda I. Habsburského.
Mladosť
Od útleho detstva bola Margaréte Terézii vštepovaná výchova v prísne religióznom duchu následkom čoho z nej vyrástla bigotná katolíčka prísne dodržiavajúca regule španielskej dvornej etikety.
Už v mladom veku bola zasnúbená so svojim strýkom Leopoldom. Týmto zväzkom si obe vetvy Habsburgovcov sľubovali obmedzenie čoraz viac silnejúceho vplyvu Francúzska na Pyrenejskom polostrove. Mocensky upadajúce Španielsko sa pokúšalo od polovice 17. storočia posilňovať vlastné postavenie sobášmi španielskych Habsburgovcov s Bourbonovcami. Ich výsledkom boli čoraz zložitejšie rodinné zväzky vážne ohrozujúce pozíciu Habsburgovcov v prípade vymretia španielskej vetvy.
Prvým zamýšľaným krokom k odvráteniu takejto situácie bol pôvodne plánovaný zväzok Leopolda I. s infantkou Máriou Teréziou, dcérou kráľa Filipa IV. a jeho prvej manželky Izabely Bourbonskej. Tá sa však v roku 1660 vydala za mladého francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV.
S myšlienkou oženiť Leopolda s princeznou Margarétou Teréziou prišla Leopoldova staršia sestra a súčasne druhá manželka Filipa IV. a Margarétina matka Mária Anna Habsburská. V roku 1659 ju Leopold ako osemročnú roztomilú blondínku prvý raz uvidel. So sobášom súhlasil a v roku 1663 bolo verejne oznámené zasnúbenie. V roku 1666 sa v Španielsku konal na diaľku sobáš.
Na viedenskom dvore
V lete toho istého roku pätnásťročná princezná odišla do Rakúska, kde bola slávnostne uvítaná svojím budúcim manželom. Svadba sa konala 5. decembra 1666 vo Viedni. Veľkým problémom jej pobytu na viedenskom dvore bolo z jej strany veľmi dôsledné uplatňovanie dvorského ceremoniálu. Viedenský dvor s uvoľnenejšou morálkou Margarétino dodržiavanie prísnych katolíckych zásad, až s náboženským fanatizmom, neprijímal s nadšením. I jej manželovi, napriek jeho katolíckej výchove, prekážala manželkina bigotnosť. Napriek tomu sa jej snažil v mnohom vyhovieť. Na jej popud dal napr. v rokoch 16691670 vyhnať z Viedne Židov, ktorých prítomnosť bola pre Margarétu a jej španielsky sprievod neprijateľná.
Obaja manželia našli spoločnú záľubu v divadle a hudbe. Leopold bol vášnivý milovník opery a sám dokonca skladal hudobné diela. Obaja si obľúbili najmä taliansku operu, ktorá si od 17. storočia vydobyla na viedenskom dvore pevné miesto. Na jej žiadosť taliansky skladateľ Antonio Cesti napísal k Margitiným sedemnástym narodeninám v júli 1668 operu Zlaté jablko (Il pomo d´oro). Veľkolepé uvedenie diela je často považované za vyvrcholenie barokovej opery 17. storočia vo Viedni.
Potomkovia
Hlavným cieľom ich manželstva však malo byť zaistenie následníka trónu. Mladučká Margaréta veľmi chcela dať manželovi vytúženého dediča. Jej slabý, takmer ešte detský organizmus však vyčerpanie spojené s tehotenstvami nevydržal. Počas šiestich rokov manželstva, v ktorom obaja napriek značnému vekovému rozdielu a Leopoldovmu nie príliš atraktívnemu vzhľadu prežili šťastný a harmonický vzťah, porodila štyri deti (dvoch synov a dve dcéry), prekonala dva potraty, no dospelosti sa dožila iba jediná dcéra.
Margaréta Terézia Habsburská zomrela vo veku nedožitých dvadsaťdva rokov. Po smrti bola pochovaná v kapucínskej krypte vo Viedni.
Margaréta Terézia v umení
Margaréta je ako krásna blond princezná stvárnená španielskym maliarom Diegom Velásquezom na viacerých obrazoch. Zachytená je na nich v rôznych obdobiach svojho detstva vo veľkolepých barokových šatách, typických pre madridský dvor počas tzv. Zlatého španielskeho veku.
Je pravdepodobné, že keď francúzsky spisovateľ Maurice Ravel písal svoje dielo Pavána pre mŕtvu princeznú (Pavana pour une infante défunte) princeznou myslel Margarétu Habsburskú. Írsky spisovateľ Oscar Wilde sa nechal inšpirovať obrazom Las Meninas pri písaní svojho diela Princeznine narodeniny.
Alan Lloyd Hodgkin
Sir Alan Lloyd Hodgkin (* 5. február 1914, Banbury, Spojené kráľovstvo – † 20. december 1998, Cambridge) bol britský fyziológ a biofyzik.
V roku 1963 spolu s J. C. Ecclesom a A. F. Huxleyom) získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objav iónového mechanizmu membrány nervových buniek.
Get Me Bodied
Get Me Bodied je singel americkej R&B speváčky Beyoncé.
Konštituent
Konštituent je zložka väčšieho útvaru alebo konštrukcie.
Asylum Records
Asylum Records je americké hudobné vydavateľstvo, ktoré v roku 1971 založili David Geffen a Elliot Roberts. Ich prvým umelcom bol Jackson Browne, neskôr pod touto značkou vydávali svoje albumy napríklad Tom Waits, Linda Ronstadtová, Joni Mitchell alebo Eagles.
Stein
Stein môže byť:
Heinrich Schmidt
Heinrich Schmidt (* 18. december 1874, Masserberg, Nemecko – † 2. máj 1935, Jena) bol nemecký filozof, teoretický biológ a archivár, vedúci Archívu Ernsta Haeckela jenskej univerzity.
Amorots-Succos
Amorots-Succos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.