cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varennes-sur-Fouzon
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hlaholka severská
Hlaholka severská (iné názvy: hohoľ obyčajný, hlaholka obyčajná lat. Bucephala clangula) je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v oblasti ihličnatých lesov holarktickej oblasti. Cez Slovensko migruje v menšom rozsahu i zimuje. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hlaholka severská patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková a európska populácia sú stabilné, v severnej Amerike bol za posledných 40 rokov zaznamenaný mierny nárast.
Výskyt a stav na Slovensku
Hlaholka severská migruje cez Slovensko najmä v marci a v apríli. Bola zistená takmer na celom území. V zime bola potvrdená na 26,10 % mapovacích kvadrátov.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 3 000 – 7 000. Ekosozologický status v roku 1995 Im – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Petr Vybíral
Petr Vybíral (* 12. jún 1972) je bývalý český futbalista, ktorý hrával na pozícii záložníka.
Klubová kariéra
Hral za Baník Ratíškovice, na vojne za VTJ Tábor, v lige za FK Dukla Praha, Slovácku Slaviu Uherské Hradiště a SK Sigma Olomouc. Ďalej hral druhú ligu za Tatran Poštorná a FC Vítkovice, v lige pokračoval za SK Dynamo České Budějovice. V druhej lige hral za Fotbal Třinec a na Slovensku hral prvú a druhu ligu za Tatran Prešov. V českej a slovenskej lige nastúpil v 70 zápasoch. Mal predpoklady stať sa tvorcom hry, ale brzdili ho časté zranenia. Počas sezóny 2014/15 sa objavoval ešte aj ako aktívny hráč v klube FK Baník Ratíškovice, kde definitívne ukončil aktívnu hráčsku činnosť.
Boeing E-3 Sentry
Boeing E-3 Sentry je lietadlo včasnej výstrahy (AWACS) vyvinuté spoločnosťou Boeing, ktorá je hlavným dodávateľom. Je derivátom Boeingu 707, pričom poskytuje stály dohľad za každého počasia, velenie, kontrolu a komunikácie a je používaný v United States Air Force (USAF), NATO, Royal Air Force (RAF), Armée de l'Air (ARA) a Al-Quwwat al-Jawwiyya al-Sa’udiyya. E-3 je významný charakteristickým rotujúcim radarom nad trupom lietadla. Jeho výroba bola ukončená v roku 1992 po 68 vyrobených kusoch.
Varianty
left|thumb|Pohľad na radar, ktorý sa otáča rýchlosťou 15 [[otáčok za minútu ]]
Špecifikácie (USAF/NATO)
Technické údaje pochádzajú z Globalsecurity.org.
Jozef Beňo
Jozef Beňo (* 4. jún 1930, Muráň – † 23. december 2019, Bratislava) bol slovenský akademický maliar.
Život
V päťdesiatych rokoch svojou maliarskou tvorbou patril do Skupiny Mikuláša Galandu. V roku 1962 mal v Bratislave na Malej scéne svoju prvú, veľmi úspešnú samostatnú výstavu. V roku 1967 vstúpil do jednej z najvýznamnejších slovenských výtvarných skupín – Kontinuity. Zúčastnil sa všetkých jej výstav. V architektúre medzi jeho najznámejšie práce patria nástenné maľby v sále kultúrneho domu v Muráni, mozaika v učilišti spojov v Bratislave – Krasňanoch a výtvarné riešenie internátu v Dome rekreácie v Bratislave. Zúčastnil sa mnohých kolektívnych výstav a pripravil viaceré samostatné výstavy. Jeho diela sú zastúpené v reprezentatívnych galerijných fondoch a u súkromných zberateľov. Zomrel v Bratislave vo veku 89 rokov.
Derkylos
Derkylos môže byť:
Jozef Beňo
Tvorba
Muránske pastorále, poézia a balada v symbióze so symbolikou prírody...
Jozef Beňo je jednou z osobností slovenskej maľby druhej polovice 20. storočia. Je vynikajúcim kresliarom prírody a slovenského kraja, hlavne z okolia rodného Muráňa. V šesťdesiatych rokoch ho nazývali novoromantickým či muránskym mágom. Je jedným z najtalentovanejších slovenských umelcov. Z jeho diela dýcha silné cítenie vlastnej identity k rodnému kraju, ku kráse prírody, k jej nádhernej architektúre a životu.
“''Jeho obrazy sú plné poézie. Tá nesporne patrí krajine i ľuďom. Prestupuje nimi symbolizmus a úprimná, čistá alegória. Práve na týchto základoch buduje neskôr svoj charakteristický výtvarný prejav, zodpovedajúci moderne. Linearita, kultivovaná farebnosť, istá linka. A nekonečné bohatstvo námetov. Vo voľnej i monumentálnej maľbe''”, napísal v katalógu výstavy Identifikačný kód Slovenska IV. Ľuboslav Moza.
Zbierky
Zastúpenie v zbierkach
Realizácie (výber)
Medzi najznámejšie autorove práce v architektúre patria:
Chochlačka sivá
Chochlačka sivá alebo chochlačka červenohlavá (lat. Aythya ferina) je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v palearktíde od Írska po Bajkalské jazero. V Európe hniezdi 35% a zimuje 40% celkovej populácie. Na Slovensku preukázane hniezdi v 12,80 % mapovacích kvadrátov, počas migrácie sa vyskytuje na celom území, zimovanie bolo zistené na 24 % mapovacích kvadrátov. Je chránená. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chochlačka sivá patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia poklesla za obdobie troch generácií (22.8 roka) o 3049%, rovnako aj počty na zimoviská.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 300500 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20002012) bol klesajúci, z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802012) bol stúpajúci. Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov bola stabilná, z pohľadu dlhodobého trendu bola klesajúca. V roku 2014 LC - menej dotknutý.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 300500 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20072018) i dlhodobý trendu od roku 1980 (19802018) boli klesajúce. Veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola stabilná.
Biotop
V minulosti obývala slatinné až slané jazerá v stepiach. Rozšírila sa na západ. Na Slovensku hniezdi na nížinách od 100 - v rybníkoch a močiaroch s porastom trstiny a pálky. V období migrácie sa objavuje na celom území a zimuje vo veľkých kŕdľoch na Dunaji a iných riekach.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Ernest Bielik
Ernest Bielik (* 18. jún 1917, Topoľčianky – † 15. jún 1995, Bratislava ) bol slovenský partizánsky veliteľ počas Slovenského národného povstania, československý politik Komunistickej strany Slovenska, poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia na začiatku normalizácie.
Život
Pochádzal z Topoľčianok. Vyučil sa za pekára a neskôr pracoval ako príležitostný robotník u pekára a murársky pomocník. V roku 1938 narukoval do armády a absolvoval poddôstojnícky kurz.
V roku 1941 bol odvelený ako vojak armády Slovenského štátu na východný front. Vo februári 1943 pri Krasnodare dezertoval. Skrýval sa do príchodu Červenej armády. Bol zajatý. V zajatí vstúpil do československej jednotky na východnom fronte. Absolvoval výcvik a zúčastnil sa bojov o Kyjev. Následne pôsobil ako inštruktor počas prípravy príslušníkov 2. čs. paradesantnej brigády.
V lete 1944 absolvoval kurz radistov a minérov a bol pridelený k Ústrednému štábu partizánskeho hnutia v Kyjeve. Velil výsadku 8 člennej organizátorskej skupiny do priestoru Nízkych Tatier. Skupina organizovala partizánsku brigádu Jánošík s viac ako 1 300 členmi, ktorá sa podieľala v regióne Nízke Tatry na bojoch počas Slovenského národného povstania.
Po vojne pracoval v hospodárskych funkciách. Bol nositeľom viacerých vyznamenaní (Československý vojnový kríž 1939, Rád Slovenského národného povstania, sovietskych a francúzskych vyznamenaní, atď.). K 50. výročiu konca vojny ho prezident SR Michal Kováč v roku 1995 povýšil do hodnosti generálmajora. Získal tiež Rad Ľudovíta Štúra II. triedy za aktívnu účasť na protifašistickom odboji.
Ľadovka dlhochvostá
Ľadovka dlhochvostá alebo kačica ľadová (lat. Clangula hyemalis) je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v celej holarktickej oblasti, hniezdi mimo tundry, v Európe zimuje hlavne v Baltickom mori. Na Slovensku je zaraďovaný medzi vzácne migranty a zimuje v 6,30 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov ľadovka dlhochvostá patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci. Porovnanie výsledkov zimného sčítania zimujúcich ľadoviek v Baltickom mori v zime 19921993 s výsledkami v sčítaní v zime 20072009 ukázalo prudký pokles zo 4 720 000 na 1 486 000 jedincov. Vo statných územiach rozšírenia druhu nie sú jasné trendy populácie. Pre to je ťažko určiť globálny trend, pre zimujúce populácie je na základe týchto zistení odhadovaný pokles pre obdobie 27 rokov (tri generácie, 19932020) o 3049%.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 – 20. Ekosozologický status v roku 1995 Im – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
La Sauzière-Saint-Jean
La Sauzière-Saint-Jean je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
La Sauzière-Saint-Jean má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Bard (Loire)
Bard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Ségur
Le Ségur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Le Ségur má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Le Ségur má 241 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Vatan (obec)
Vatan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rewind, Replay, Rebound
Album začala skupina nahrávať ešte v novembri 2018 v Hansen Studios v Ribe, ale oficiálne ho ohlásili až 15. mája 2019 cez oficiálnu webovú stránku skupiny.
Jednou z prvých dokončených skladieb albumu, ktorú zatiaľ hrávali len na koncertoch a je zároveň aj súčasťou ich DVD/koncertného albumu s názvom Let's Boogie! Live from Telia Parken, je skladba „The Everlasting“.
Single
Dňa 10. mája 2019 vydala skupina prvý singel albumu s názvom „Parasite“, ktorý bol kritizovaný kvôli dĺžke 39 sekúnd, ale neskôr dňa 15. mája k nemu pribudol dlhší singel s názvom „Leviathan“.
Dňa 10. júna skupina zverejnila na svojej oficiálnej stránke na sociálnej sieti Facebook krátke video bez zvuku, čím fanúšikom prvý krát naznačila, že sa chystá nový, už tretí, singel albumu s názvom „Last Day Under the Sun“, ktorého 21-sekundovú ukážku zverejnili 12. júna, a ktorý vyšiel 13. júna 2019 spolu s hudobným videom, ktoré bolo odpremiérované o 14:00 hodín stredoeurópskeho času a o 8:00 hodín času východného pobrežia USA.
Dňa 18. júla vyšiel štvrtý singel albumu s názvom „Cheapside Sloggers“ a 26. júla nasledoval piaty singel „Pelvis on Fire“.
Dňa 1. novembra 2019 vyšiel šiesty singel „Die to Live“.
Hodnotenie
Album Rewind, Replay, Rebound získal všeobecne pozitívnu kritiku. Na stránke Metacritic, ktorá mu udelila normalizované hodnotenie zo 100 bodov založených na recenziách z mainstreamových publikácií, album získal priemerné hodnotenie 67 bodov na základe štyroch zdrojov.
Predajnosť
V prvom týždni debutoval album Rewind, Replay, Rebound na 7. mieste v rebríčku UK Albums Chart s predajom 4 840 kópií.
Bramall Lane
Kriket
náhľad|Kriket na Bramall Lane v roku 1965 Bramall Lane otvorili ako kriketový štadión v roku 1855, pričom si ho prenajal Michael Ellison od vojvodu z Norfolku za ročné nájomné 70 libier. Miesto bolo vtedy ďaleko od priemyselnej oblasti mesta a relatívne bez dymu. Bol postavený na usporiadanie zápasov miestnych kriketových klubov a pôvodne tam hralo šesť klubov, z ktorých jeden bol Wednesday Cricket Club, predchodca Sheffield Wednesday.
Futbal
22. marca 1889, šesť dní po tom, čo 22 688 ľudí zaplatilo za sledovanie semifinále FA Cupu medzi Preston North End a West Bromwich Albion, bolo rozhodnuté vytvoriť domáci futbalový tím, ktorý bude hrať na Bramall Lane. Dostal názov Sheffield United podľa kriketového tímu.
Medzinárodné zápasy
Bramall Lane bol pravidelne využívaný na medzinárodné zápasy pred výstavbou národného štadióna v Londýne. 14. októbra 1878 sa na Bramall Lane odohral vôbec prvý futbalový zápas na svete s umelým osvetlením za účasti viac ako 20 000 divákov. Zápas Anglicka so Škótskom 10. marca 1883 bol prvým zápasom medzi týmito dvoma krajinami mimo Londýna a Glasgowa. Bramall Lane je po Racecourse Ground vo Wrexhame druhým najstarším futbalovým štadiónom na svete, ktorý je stále schopný organizovať medzinárodné zápasy.
Míľniky
náhľad|Pôdorys štadióna a okolitých ciest
Tribúny
Štadión je od roku 1994 podľa Taylorovej správy zrekonštruovaný tak, že všetky miesta sú na sedenie. Pozostáva zo štyroch tribún a dvoch rohových výplňových sekcií v severovýchodnom a juhozápadnom rohu.
Tribúny na tomto štadióne sú:
Rino Romano
Rino Romano (* 1. júl 1969, Toronto, Ontário) je kanadský hlasový herec. V súčasnosti žije v Los Angeles.
Prepožičal svoj hlas Batmanovi v animovanom seriáli „The Batman“, Spider-manovi v „Spider-man Unlimited“, vo video hre „Arcanum: Of Steamworks and Magick Obscura“ nadaboval postavu Virgila, v animovanom seriáli „Mortal Kombat“ nadaboval Raina, či vo video hre „Star Wars Jedi Knight II: Jedi Outcast“ prenechal svoj hlas postave Kyla, atď.
Velles (Indre)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Filmový štáb
náhľad|Filmový štáb a vybavenie na natáčaní. náhľad|Filmový štáb a vybavenie na natáčaní. Filmový štáb (tiež výrobný štáb alebo organizačný útvar) je skupina ľudí najatá produkčnou spoločnosťou za účelom výroby filmu alebo iného diela. Delí sa na hlavný (organizačný) štáb, ktorý tvoria zástupcovia hlavných zložiek filmu, a tí ďalej majú svoje vlastné podštáby, v ktorom sú ich asistenti a pomocní pracovníci. Herci sa do štábu spravidla nepočítajú. Filmový štáb je rozdelený do rôznych oddelení, z ktorých každé sa špecializuje na špecifický aspekt produkcie. Pozície filmového štábu sa v priebehu rokov vyvíjali, podnietené technologickými zmenami, ale mnohé tradičné zamestnania pochádzajú zo začiatku 20. storočia.
Filmové projekty majú tri samostatné fázy: vývoj, produkciu a distribúciu. V rámci produkčnej fázy sú tiež tri jasne definované sekvenčné fázy (predprodukcia, hlavné natáčanie a postprodukcia) a mnohé pozície filmového štábu sú spojené len s jednou alebo dvoma fázami. Tiež sa rozlišuje medzi nadriadeným personálom (ako je režisér, scenárista a producent), ktorý sa začína zapájať do fázy vývoja projektu, a podriadeným technickým štábom, ktorý sa podieľa iba na produkčnej fáze.
Hierarchia filmového štábu
Najvyššie situovanou funkciou v hierarchii filmového štábu je producent, ktorý ale nie je jeho súčasťou a skôr stojí nad nímúlohou producenta je dodať na výrobu filmu finančné prostriedky, ale sám sa obvykle tvorby priamo nezúčastňuje. Jeho výkonným zástupcom je produkčný (vedúci výroby).
Z umeleckého pohľadu je najvyššou autoritou režisér, ktorý rozhoduje o vlastnom procese výroby, použitých postupoch, obsadení a pod., a riadi prácu ďalších tvorivých zložiek štábu. Jeho zámery však podliehajú schváleniu z produkcie, ktorá poskytuje prostriedky na ich realizáciu. Z právneho hľadiska je „vlastníkom“ filmu jeho producent, nie režisér.
V rámci publika je najdôležitejším aspektom (hlavné) herecké obsadenie čiže inak povedané herci.
Vojenský objekt
Vojenský objekt je objekt, ktorý slúži na ubytovanie, výcvik a zabezpečenie úloh ozbrojených síl. V právnom poriadku Slovenskej republiky je definovaný napr. v § 2 ods. 6 písm. j) zákona č. 314/2001 Z. z. o ochrane pred požiarmi v znení neskorších predpisov ako „objekt vo vojenskom obvode, v priestoroch a zariadeniach ozbrojených síl Slovenskej republiky [...], v priestoroch a zariadeniach Ministerstva obrany Slovenskej republiky a v priestoroch právnických osôb patriacich do pôsobnosti Ministerstva obrany Slovenskej republiky“.
Kačica strakatá
Kačica strakatá môže byť:
Krátka mluvnica slovenská
náhľad|Martin Hattala Krátka mluvnica slovenská je kodifikačná príručka z roku 1852. Predstavuje základ jazykového zjednotenia Slovákov. Ide o prvú kolektívne schválenú príručku spisovného slovenského jazyka, prostredníctvom ktorej sa uskutočnila hodžovsko-hattalovská reforma. Cieľom tejto reformy bolo nahradiť Štúrov fonetický pravopis historickým a etymologickým, aký mala zo slovanských jazykov čeština, poľština i ruština a tým zmierniť prevrat v spisovnom jazyku. Martin Hattala v nej opísal novú kodifikáciu spisovnej slovenčiny. Pozornosť sa venuje hláskosloviu či morfológii jazyka.
The Pros and Cons of Hitch Hiking Tour
The Prons and Cons of Hitch Hiking Tour bolo prvé sólové koncertné turné bývalého člena skupiny Pink Floyd, Rogera Watersa, ktoré sa konalo v rokoch 1984 - 1985. Napriek tomu, že v úlohe gitaristu vystupoval Eric Clapton, bol slabý predaj vstupeniek, následkom čoho bolo niekoľko koncertov v Európe zrušených.
Jas (Loire)
Jas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grzegorz Michalski
Grzegorz Marek Michalski je poľský ekonóm a vysokoškolský pedagóg na Vysokej škole ekonomickej vo Vroclave (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿), kde získal aj doktorát (PhD.). Vo svojej výskumnej práci sa zameriava na podnikové financie a na riadenie likvidity.
Kariéra
Jeho vedecko-výskumná kariéra sa začala v roku 1998, po ukončení vysokoškolského štúdia 2. stupňa na Vysokej škole ekonomickej vo Vroclave. Potom pokračoval vo vedecko-výskumnej činnosti na tejto univerzite a v roku 2002 tu získal aj doktorát.
Grzegorz Michalski je autorom mnohých publikácií. Okrem iného napísal viac ako 80 článkov, ktoré publikoval vo viacerých časopisoch (vrátane indexovaných v Journal Citation Reports) a 10 kníh. Je ko-editorom a členom vedeckých rád medzinárodných časopisov:
Grzegorz Michalski je špecialistom v oblasti podnikových financií a pracuje v Inštitúte pre finančný manažment na Vysokej škole ekonomickej v poľskom Vroclave, kde vyučuje podnikové financie a menové operácie.
Traf to!
Traf to! je slovenská zábavná vedomostná súťaž s Juraj „Šoko“ Tabačkom. Relácia sa začala vysielať od roku 2023 na Jednotke. Šou je akou si náhradou súťaže 5 proti 5, ktorú moderoval Andrej Bičan.
V šou proti sebe súťažia dva trojčlenné tímy, ktorých úlohou je spomedzi odpovedí na našu otázku postupne odstraňovať tie nesprávne. Nejde o to, či poznáte správnu odpoveď. Dôležité je, či dokážete uvažovať nad tým, čo ňou byť nemôže. Ak odhalíte, čo v našej tabuľke nie je správne, získate body. Tím, ktorý v šiestich kolách nazbiera viac bodov, postupuje do finále.
Sémalens
Sémalens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Sémalens má 1 976 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Vendœuvres
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hrad Kamen
Hrad Kamen (🇸🇻, 🇩🇪) je zrúcanina stredovekého hradu z 12. storočia nachádzajúca sa v dedine Begunje na Gorenjskem v občine Radovljica v historickom tradičnom regióne Gorenjska v Slovinsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika
Hrad bol postavený v 12. storočí grófmi z Ortenburgu, ktorí však hrad nikdy priamo neobývali a o budovu sa starali správcovia. Už v roku 1145 sú zmienky o hrade, ako o jednej z najdôležitejších pevností v okolí. V roku 1418 po smrti posledného grófa z Ortenburgu sa hrad stal majetkom grófov z Celje,  ktorí ho vlastnili až do smrti grófa Hermana III. a napokon v roku 1436 hrad začal využívať šľachtický grófsky rod Lambergových. Jurij Lamberg hrad v roku 1469 odkúpil. Počas správy Lambergových sa hrad dočkal mnohých reštaurácií a renovácií. Rod Lambergových opustil hrad v 18. storočí, kedy hrad stratil svoj obranný význam a rod sa premiestnil do nového sídla, hradu Katzenstein. Hrad bol ponechaný svojmu osudu a jeho časť bola rozobraná miestnymi obyvateľmi, ktorí použili materiál pri výstavbe kostola.
V roku 1959 prebehla čiatočná reštaurácia a zakonzervovanie hradnej zrúcaniny za účelom jej zachovania.
Zrúcanina hradu sa nachádza na konci dediny Begunje na Gorenjskem na skalnom výbežku pri začiatku doliny Draga.
Zrúcanina hradu Kamen je voľne prístupná.
Lišiak (časopis)
Lišiak je slovenský krížovkársky časopis s mesačnou periodicitou, vydávaný od roku 1967. Jeho predchodcami bol dvojtýždenník Slovenská krížovka a hádanka (19461948) a mesačník Krížovkár a hádankár (19551966). Od roku 1967 Lišiaka vydával Obzor, vydavateľstvo kníh a časopisov v náklade do 100 000 výtlačkov, po nežnej revolúcii časopis vystriedal viacerých vydavateľov kým sa v roku 2011 stal jedným z titulov vydávaných mediálnym domom Petit Press. V súčasnej podobe (2019) je vydávaný na 44 stranách a obsahuje švédske krížovky, sudoku, doplňovačky, písmenové a maľované krížovky, osemsmerovky, roháčiky a logické rébusy.
Hemimetabolný hmyz
Hemimetabolný hmyz (iné názvy: hemimetabola, hmyz s neúplnou premenou , hmyz s nedokonalou premenou ; lat. Hemimetabola) môže byť:
Trochu inak s Adelou
Trochu inak s Adelou je slovenská zábavná talkshow s Adelou Vinczeovou. Relácia sa začala vysielať od roku 2017 na Jednotke. Do šou sú vždy pozvaný traja iný hostia s ktorými Adela diskutuje.
Peter Mišík (umelec)
Peter Mišík (16. apríla 1946 Bratislava) je slovenský zlatník, strieborník, šperkár a reštaurátor.
Životopis
Študoval obor zlatníctvo a šperkárstvo na Strednej umeleckopriemyselnej škole v Turnove. Pôsobil dve desaťročia ako zlatník a strieborník v národnom podniku Zlatokov v Bratislave. Slovenská historička zlatníctva Dr. Eva Toranová jej oslovila ku spoluprácii pri restaurovaní zlatnických pamiatok, ktoré pripravovala pre svoju monográfiu Zlatníctvo na Slovensku(Tatran Bratislava 1983). Z toho sa vyvinula Mišíkova hlavná profesná činnost. Vypracoval se na najlepšieho súčasného slovenského reštaurátora zlatnických diel. Žije v Kremnici, kde má aj svoju zlatnícku dielňu.
Dielo
Reštauroval desiatky oltárnych krížov, monštrancií, pamiatok (pre dóm v Bratislave, pre kostola sv. Kataríny v Kremnici, zo Starej Lubovni, z Velkej pri Poprade, zo Slovenského národného múzea v Bratislave a d.), Ďalej restauroval nekolko kalichov, zo Spišskej kapituly, cibória aj relikviáre.
Senaux
Senaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Senaux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Senaux má 40 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Veuil
Veuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Wissignicourt
Polohopis
Wissignicourt má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Wissignicourt má 150 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Veuil
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Icaronycteris
Icaronycteris je vyhynutý rod jedného z najranejších typov netopiera. Žil v období raného eocénu, pred približne 52,2 miliónmi rokov. Poznáme ho na základe niekoľkých jedincov nájdených v bridliciach súvrstvia Green River v štáte Wyoming v USA.
Opis
Icaronycteris bol dlhý okolo 14 cm a mal rozpätie krídel až 37 cm. Podobne ako iné hmyzožravé netopiere, aj Icaronycteris pravdepodobne lovil v noci. Na lov za tmy sa orientoval pomocou vysokofrekvenčných zvukov (Icaronycteris pravdepodobne používal echolokačný systém rovnako ako súčasné netopiere). Na rozdiel od súčasných netopierov mal Icaronycteris oveľa dlhší chvost a na jeho prvom prste sa nachádzal pazúr, ktorý nevybiehal do krídlovej blany. Podobne ako súčasné netopiere, aj Icaronycteris mohol svoje chodidlá otočiť dozadu, aby sa mohol zavesiť dole hlavou.
Bitka o Dien Bien Phu
Bitka o Dien Bien Phu bola ozbrojeným stretom medzi francúzskymi koloniálnymi vojskami v Indočíne a silami vietnamských partizánov Viet Minhu, podporovanými Sovietskym zväzom a komunistickou Čínou. Bitka sa skončila veľkým vietnamským víťazstvom a znamenala postupný odchod francúzskych síl z krajiny. Pád francúzskej pevnosti Dien Bien Phu súčasne ukončil indočínsku vojnu. Bola to jedna z prvých a veľkých porážok Francúzska v procese dekolonizácie a významný signál pre podrobené národy. Dien Bien Phu kapitulovalo 7. mája 1954.
Predohra ku konfliktu
Francúzska republika sa po druhej svetovej vojne snažila obnoviť a posilniť svoje koloniálne panstvo (Francúzsku úniu) nielen v Afrike ale aj v Juhovýchodnej Ázii. Vo Vietname sa však už dlho pred vojnou, v 19. storočí postavil proti Francúzom povstalec Phan Đình Phùng a zasadil prvé zrnká vietnamského nacionalizmu. Proti pokusom o obnovenie koloniálneho panstva Francúzska v Indočíne sa postavilo hnutie odporu podporované komunistami (Viet Minh) na čele s Ho Či Minom. Vo veľkom bol Viet Minh podporovaný Čínou a Sovietskym zväzom, nakoľko cítili možnosť šírenia komunistickej hegemónie.
Zásah Francúzov vyústil do zdĺhavej vojny, v ktorej sa nedokázali prispôsobiť partizánskemu boju Viet Minhu. Napriek výrazným víťazstvám na začiatku ťaženia si Francúzi dokázali podmaniť len mestá. Francúzske velenie od začiatku vojny dúfalo, že Viet Minh zatiahne do klasických bojov, v ktorých by si naplno mohlo uplatniť svoju materiálnu prevahu. V neprospech Francúzskeho postupu proti Viet Minhu hral i fakt, že Francúzi nedokázali získať priazeň domáceho obyvateľstva.
Obsadenie oblasti
Ako vyústenie zúfalej snahy francúzskeho velenia dosiahnuť víťazstvo vo veľkej bitke bolo vysadenie elitných jednotiek v oblasti Dien Bien Phu, ktoré bolo malou dedinou ležiacou v Hornom Tonkine, blízko hraníc s Laosom, asi od Hanoja. Oblasť tvorila rozľahlá planina ohraničená po stranách vyvýšenými bodmi, ktoré neskôr Francúzi obsadili a dali im ženské mená Anne-Marie, Beatrice, Claudie, Dominique, Eliane, Gabriele, Huguette a Isabelle. Potrebu ovládnutia tejto oblasti francúzske velenie zdôvodnilo ochranou Laosu a zabráneniu presunu vojsk Viet Minhu do Laosu, odkiaľ by dokázali útočiť na územia južného Vietnamu. Operácia sa začala 20. novembra 1953, keď v oblasti boli vysadené prvé oddiely. Už počas výsadku sa francúzske oddiely dostali pod slabú nepriateľskú paľbu. Po potlačení tohto odporu nastal v oblasti relatívny pokoj. Pre problematické zásobovanie pevnosti bol zriadený letecký most z Hanoja. Situácia však začala byť vážnejšia od druhej polovice januára 1954. Bolo takmer na dennom poriadku, že sa hliadkujúce oddiely dostávali pod paľbu. Pod vplyvom podcenenia nepriateľa vrchné velenie v Paríži odmietlo poskytnúť leteckú podporu.
Bitka
Francúzi na začiatku roku 1954 prišli o časť leteckej podpory vo forme perute bombardérov a ani posily, ktoré žiadal gen. Navarre neprišli, pretože vrchné velenie v Paríži partizánov podceňovalo. Podceňovanie spočívalo hlavne v tom, že Francúzi absolútne vylúčili, že by mohli partizáni disponovať silným delostrelectvom.
13. marca 1954 začal Viet Minh intenzívne útočiť na jednotlivé opevnené pahorky s pomocou ťažkého delostrelectva. Kvôli zlému počasiu neprichádzalo do úvahy vyslať do oblasti bombardéry, ktoré by dokázali účinne zasiahnuť a preto ešte v ten deň Viet Minh dokázal dobyť jedno zo stanovíšť francúzskej obrany. Vietnamské delostrelectvo bolo veľmi dobre maskované, čo Francúzom sťažovalo jeho lokalizáciu.
14. marca sa partizánom podarilo obsadiť ďalší z pahorkov. 28. marca sa pevnosti dostalo plnej leteckej podpory, ktorá však nebola v nepriestupnej džungli účinná. Francúzske letectvo bombardovalo džungľu napalmom bez presnej navigácie na ciele a nespôsobilo preto Viet Minhu žiadne väčšie škody.
30. marca až 5. apríla 1954 sa odohrala tzv. bitka piatich pahorkov. Vietnamci v nej zaútočili na oporné body okolo planiny s pevnosťou a po následnom ovládnutí pahorkov Viet Minhom bolo ostreľovanie pevnosti na dennom poriadku. Vzhľadom k zlému počasiu nefungoval letecký most a zásoby určené pre francúzsku pevnosť zhadzované na padákoch často padali do oblasti kontrolovanej Viet Minhom.
Posledná fáza útoku na pevnosť sa začala 1. mája. 6. mája 1954 predposledný deň bitky o Dien Bien Phu, nasadil Viet Minh do boja ruské raketomety BM-13 (kaťuša). Napriek plánom Francúzskeho velenia udržať pevnosť do ukončenia mierových rozhovorov, bola posádka pevnosti nútená 7. mája 1954 kapitulovať. Väčšina vojakov, ktorá nezahynula v bojoch bola Vietnamcami zajatá. Iba 70 francúzskym vojakom sa podarilo utiecť do Laosu.
Záver
Počas bojov sa rozmohlo vo Francúzsku hnutie žiadajúce ukončenie bojov v Indočíne. Francúzska vláda začala v Ženeve vyjednávať so zástupcami komunistického Vietnamu. Ženevská konferencia trvala od apríla do 21. júla 1954. Za Francúzsko viedol rozhovory Pierre Mendès France. Po porážke pevnosti Francúzi súhlasili s odchodom z krajiny. Vietnam sa mal na základe dohody rozdeliť na dve časti (komunistický sever a protikomunistický juh), v ktorých mali prebehnúť demokratické voľby.
Demokratické voľby sa však nakoniec na juhu nikdy nekonali a medzi severným a južným Vietnamom prepukol postupne konflikt známy ako Vietnamská vojna.
Jozef Zvara
Doc. Ing. Jozef Zvara, CSc.(* 17. júl 1925 – † 29. február 2004 ) bol slovenský architekt a vysokoškolský pedagóg. Bol odborníkom v oblasti betónových konštrukcií a mostov.
Život
V rokoch 1944 až 1947 pôsobil ako technik a stavbyvedúci pri rekonštrukciách inžinierskych sietí. Následne do roku 1952 študoval na Stavebnej fakulte Slovenskej technické univerzity v Bratislave, kedy školu ukončil ziskom vysokoškolského diplomu stavebného inžiniera. Následne sa stal odborným asistentom na svojej fakulte na katedre Betónových konštrukcií a mostov. V roku 1962 sa habilitoval a získal titul docenta. Aj v nasledujúcich rokoch pôsobil na tej istej katedre a to až do roku 1994, kedy sa na osem rokov (do roku 2002) stal zástupcom šéfredaktora a výkonným redaktorom odborného periodika nazvaného Inžinierske stavby.
Dielo
Bol autorom či spoluautorom celého radu vysokoškolských učebníc a skrípt, celkovo publikoval vyše 100 publikácií, prednášal aj v zahraniční a bol autorom viacerých posudkov.
Verneuil-sur-Igneraie
Verneuil-sur-Igneraie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
DPS
DPS môže byť:
Igumen
Igumen alebo (zriedkavo) ihumen (gr. ἡγούμενος) je predstavený monastiera v gréckokatolíckej alebo pravoslávnej cirkvi. V súčasnosti sa igumeni mužských monastierov volia spravidla len spomedzi mníchov, ktorí sú zároveň kňazmi, hoci v staroveku to nebolo pravidlom.
V ženských monastieroch je predstavenou igumena (alebo ihumena).
Paralelou v rímskokatolíckej cirkvi je opát.
Virilista
Virilista je nevolený člen zboru s virilným (osobným) hlasom. Napr. v Uhorsku išlo o osobu, ktorá získala členstvo v zastupiteľskom orgáne na základe toho, že platila vysoké dane.
Prvá indočínska vojna
Prvá indočínska vojna (iné názvy: indočínska vojna, vietnamsko-francúzska vojna, francúzsko-vietnamská vojna ) bol ozbrojený konflikt medzi francúzskou koloniálnou správou a komunistickou Ligou za nezávislosť Vietnamu trvajúci od 19. decembra 1946 do 1. augusta 1954, ktorý skončil odchodom Francúzov z Indočíny.
Priebeh
left|thumb|[[Võ Nguyên Giáp & Ho Či Min]] left|thumb|Generál [[Trinh Minh Thé]] Po skončení japonskej okupácie Indočíny na konci 2. svetovej vojny sa k moci dostali komunisti pod vedením Ho Či Mina, ktorí ale neboli schopní zabrániť pokusom Francúzska o obnovu predvojnového koloniálneho usporiadania, statusu quo ante bellum. Francúzi prepustili japonských vojnových väzňov a znovu ich vyzbrojili, aby v prvých týždňoch konfliktu bojovali na ich strane. V októbri 1945 obsadili francúzske oddiely Saigon, ďalej pokračovali smerom do delty Mekongu a v novembri 1945 sa im podarilo získať Haiphong. K otvorenému konfliktu Francúzov s komunistami došlo 19. decembra 1945. Komunistická Vietnamská ľudová armáda (Viet Minh) pod velením generála Võ Nguyên Giápa bola veľmi zle vyzbrojená a nemala dostatok síl, aby sa v priamom strete postavila francúzskym oddielom. To bol dôvod zvolenej stratégie partizánskeho boja, keď sa snažili využiť členitý a nedostupný terén.
Spojené štáty súhlasili s tým, aby Francúzsko vytvorilo Francúzsky vietnamský štát, ako integrálnu súčasť Francúzskej únie na čele s cisárom Bao Daiom, na základe ktorého sformovala svoju Vietnamskú národnú armádu. Vojna v Indočíne prebiehala istú dobu paralelne s kórejskou vojnou.Obidva konflikty mali ideologické zafarbenie. V tom čase sa plne rozvinul globálny konflikt Východ-Západ (ktorého súčasťou bola studená vojna v rokoch 1947/48-1953), ktorý postavil proti sebe dve superveľmoci: USA a ZSSR. Kým na centrálnej úrovni k otvoreným stretom nedochádzalo (medzi veľmocami samými), tak na periférii v jednotlivých častiach sveta, obidve krajiny podporovali svojich priateľov s cieľom oslabiť rivala. Preto boli Spojené štáty ochotné pomôcť Francúzsku v tejto vojne, aj keď odmietali kolonializmus. Najväčšiu pomoc Francúzi dostali zo strany Spojeného kráľovstva a do roku 1949 aj od Čankajšekových Číňanov. Vietnamskí komunisti získali podporu najmä po roku 1949 od Mao Ce-tungovej Číny a ZSSR. Číňania nedodávali len vojenskú techniku, ale tiež školili dôstojnícky zbor Viet Minhu. Ten dosiahol prvý väčší úspech v roku 1950, keď dobyl oporné francúzske body na čínskych hraniciach, čím zabezpečil otvorenú cestu pre čínske zásobovanie. Ďalším krokom bola snaha komunistov ovládnuť deltu Červenej rieky, ale opevnenia francúzskych pozícií neprelomili. V tejto operácii utŕžil Viet Minh masívne straty.
Francúzske velenie si uvedomovalo problémy s mobilnými partizánskymi oddielmi, a preto sa na konci roka 1952 rozhodlo k rozsiahlemu útoku pod velením generála Salana pozdĺž toku Červenej rieky, ktorý však nepriniesol požadované výsledky. Naopak, tentoraz došlo k značným stratám na strane Francúzov. Viet Minh na situáciu pružne zareagoval prenesením ťažiska bojov do susedného Laosu a posilnil komunistických bojovníkov v Kambodži, čo pre Francúzsko znamenalo zmenšenie počtu záložných jednotiek. Francúzske oddiely odrazili nápor Viet Minhu v delte Červenej rieky, ale v samotnom Francúzsku rástol čoraz väčší nesúhlas s týmto vojnovým dobrodružstvom, najmä pre finančné náklady a rastúci počet mŕtvych vojakov.
Tak došlo k definitívnemu rozhodnutiu francúzskeho velenia na čele s generálom Navarrom, že prinúti nepriateľské oddiely Viet Minhu k jedinej rozhodujúcej bitke s cieľom bleskového ukončenia vojny. Koncom roka 1953 tak došlo k realizácii operácie Castor, ktorá zahŕňala výsadok francúzskych oddielov v laoskom pohraničí. V marci 1954 potom sa začala rozhodujúca bitka pri Dien Bien Phu s nečakaným výsledkom. Francúzi boli porazení jednotkami Viet Minhu, ktoré boli pred týmto stretom posilnené. K francúzskej porážke došlo v čase pre Francúzsko nevýhodnom, totiž v predvečer Ženevských mierových rokovaní.
Vo Francúzskej cudzineckej légii do roku 1954 slúžilo 35 000 Nemcov. Mnohí z nich boli vojaci nemeckých Waffen SS alebo nemeckého Wehrmachtu. Tí buď stratili svoje rodiny, vyhýbali sa povojnovým súdom za vojnové zločiny v Európe alebo internácii. Počas Indočínskej vojny sa preslávili mimoriadnou krutosťou. Tento fakt propagandisticky využívali komunisti pri rokovaniach francúzskeho parlamentu o opustení Indočíny. V tomto období tiež vzniklo niekoľko pochodových piesní Francúzskej cudzineckej légie, ktoré miesto pôvodných nemeckých textov dostali text francúzsky. .
Ženevské dohody
thumb|left|Francúzske pozície v bitke pri Dien Bien Phu. Mierové rokovania v Ženeve prebiehali v dvoch etapách. Prvá etapa od 26. apríla do 17. júna a ďalšia od 10. do 20. júla 1954. Schôdzky sa zúčastnili ZSSR, USA, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, VDR (severný Vietnam) a Vietnamská republika (južný Vietnam), Kambodža a Laos. Z ázijského kontinentu boli ešte prizvané Čína a India. Ich premiéri (čínsky Čou En-laj a indický Džaváharlál Néhrú) 28. júna 1954 sformulovali všeobecné zásady mierového spolunažívania medzi štátmi - Panča šíla. right|thumb|Ženevské rokovania V otázke Kambodže a Laosu došlo ku zhode, obom štátom bola garantovaná formálna nezávislosť a postavenie neutrálnych krajín. Do konca roka 1954 malo dôjsť k stiahnutiu všetkých cudzích vojsk z ich územia, čo sa aj stalo. V oboch štátoch boli naplánované voľby do koniec roka 1955. Vietnamský problém nebolo tak jednoduché vyriešiť, napriek tomu sa nakoniec podarilo dosiahnuť zhodu, najmä po tlaku Číny na Sovietsky zväz. Severný Vietnam mal byť zatiaľ pod komunistickou nadvládou Ho Či Mina s hlavným mestom Hanoj. Naopak južný Vietnam mal zatiaľ zostať nekomunistický so staronovým vládcom Bao Daiom a hlavným mestom Saigon. Za deliacu hranicu bola určená 17. rovnobežka s priľahlým demilitarizovaným pásmom. Žiadny štát v Indočíne nesmel byť súčasťou akéhokoľvek vojenského paktu. Na leto 1956 boli naplánované slobodné vietnamskej voľby, ktoré mali odpovedať na otázku, aká bude ďalšia budúcnosť Vietnamu a zmluva hovorila o zjednotení tejto krajiny práve v roku 1956. Na plnenie dohôd dohliadala medzinárodná komisia zo zástupcov Indie, Poľska a Kanady. K laoským a kambodžským voľbám došlo podľa zmluvných dojednaní, k voľbám vo Vietname však nikdy nedošlo, takže krajina ostala fakticky rozdelená aj po roku 1956. Komplikovaná bola situácia Francúzska, ktoré v Ženeve vystupovalo z pozície agresora a navyše bolo zmietané vnútropolitickými spormi. Po neúspechu pri Dien Bien Phu podala vláda Josepha Laniela demisiu a nový kabinet Mendèsa France získal dôveru až po sľube, že ukončí vojnové dobrodružstvo v Indočíne. Tak sa aj stalo podpisom ženevských dohôd v júli 1954. Avšak tieto dohody, ako sa neskôr ukázalo, nedodržala žiadna zo zmluvných strán.
Ďalší vývoj
Komunistické nebezpečenstvo v juhovýchodnej Ázii významne urýchlilo vznik zoskupenia ASEAN. Už 8. septembra 1954 bola podpísaná zakladacia zmluva v Manile. Reálna situácia v Indočíne bola naďalej nestabilná, aj keď v Kambodži panoval relatívny pokoj, v Laose nedodržanie dohôd vyústilo koncom 50. rokov k občianskej vojne, ktorú dočasne ukončili Ženevské dohody o Laose z roku 1962. Tie boli podpísané 23. júna 1962. Potvrdzovali neutralitu Laosu a vznik koaličnej vlády. V roku 1964 však došlo k opätovnému obnoveniu bojov. V južnom Vietname bol Bao Dia donútený k abdikácii a k moci sa dostal diktátor Ngo Dinh Diem, spočiatku podporovaný Spojenými štátmi, ktoré sa však po nastolení jeho diktatúry, podieľali prostredníctvom CIA na Diemovom zavraždení v novembri 1963. V severnom Vietname získal absolútnu vládu Ho Či Min, ktorého cieľom bolo zjednotenie Vietnamu pod komunistickou ideológiou. Neskôr jeho režim podporoval v južnom Vietname vzniknutý Front národného oslobodenia a najmä jeho ozbrojenú zložku - národnú oslobodzovaciu armádu (Vietcong), ktoré mali za cieľ zvrhnutie juhovietnamského režimu.
Vicq-Exemplet
Vicq-Exemplet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kamenárka strakatá
Kamenárka strakatá alebo kačica strakatá (lat. Histrionicus histrionicus) je druh z čeľade kačicovité. Obýva Holarktídu, hniezdi pri polárnom kruhu. Zo Slovenska sú známe tri pozorovania pri rieke Morave a na Dunaji. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kamenárka strakatá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, európska populácia má neznámy trend, v severnej Amerike bol zaznamenaný v období 40 rokov štatisticky málo významný nárast.
Výskyt a stav na Slovensku
Len výnimočne zalieta do strednej Európy, na Slovensku je to veľmi zriedkavý hosť. Z troch známych záletov bol prvý 28. februára 1867, keď bol jeden samec chytený pri Holíči a uložený v Prírodovednom múzeu vo Viedni. Druhé pozorovanie je tiež blízko rieky Moravy zo štrkoviska Adamov (Gbely), kde dňa 28. novembra 1991 boli pozorované tri jedince a tretí prípad je pozorovanie páru na Dunaji pri obci Sap. Pár sa zdržoval na lokalite od 24. novembra 1991 do 10. januára 1992. Samica bola zastrelená a samec už potom viac nebol videný.
Nie je žiaden novší záznam v online zozname vzácnych ornitologických pozorovaní ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny.
Európsky ochranársky status SPEC3 – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia V – zraniteľný druh.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
NKG2D
NKG2D je aktivačný receptor (transmembránový proteín) patriaci do rodiny NKG2 receptorov podobných lektínu typu C. NKG2D je kódovaný génom KLRK1 (lektín podobný receptoru zabíjačskej bunky K1), ktorý je lokalizovaný v NK-génovom komplexe(NKC) na chromozóme 6 u myší a chromozóme 12 u ľudí. U myší je exprimovaný NK bunkami, NK1.1 T bunkami, yδ T bunkami, aktivovanými CD8 αβ T bunkami a aktivovanými makrofágmi. U ľudí je exprimovaný NK bunkami, γδ T bunkami a CD8 αβ T bunkami. NKG2D rozpoznáva indukované vlastné proteíny z rodiny MIC a RAET1 / ULBP, ktoré sa objavujú na povrchu stresovaných, malígne transformovaných a infikovaných buniek.
Štruktúra
Komplex ľudského receptora NKG2D sa skladá do hexamérnej štruktúry. Samotný NKG2D tvorí homodimér, ktorého ektodomény slúžia na väzbu ligandu. Každý monomér NKG2D je spojený s dimérom DAP10. Táto asociácia sa udržuje iónovou interakciou pozitívne nabitého arginínu prítomného v transmembránovom segmente NKG2D a negatívne nabitých asparágových kyselín v obidvoch transmembránových oblastiach diméru DAP10. DAP10 funguje ako adaptorový proteín a prenáša signál po väzbe ligandu náborom podjednotky p85 PI3K a komplexu Grb2 - Vav1, ktoré sú zodpovedné za následné downstream efekty.
Alternatívny zostrih vytvára u myší dve odlišné izoformy NKG2D: dlhú (NKG2D-L) a krátku (NKG2D-S). NKG2D-L sa viaže na DAP10 podobne ako ľudský NKG2D. Naopak NKG2D-S sa asociuje s dvoma adaptorovými proteínmi: DAP10 a DAP12. DAP10 regrutuje podjednotku p85 PI3K a komplex Grb2 a Vav1. DAP12 nesie motív ITAM a aktivuje signalizáciu proteínových tyrozínkináz Syk a Zap70.
Ligandy NKG2D
NKG2D ligandy sú indukované vlastné proteíny, ktoré na povrchu normálnych buniek úplne chýbajú alebo sú prítomné iba v nízkom množstve, ale sú nadexprimované infikovanými, transformovanými, starnúcimi a stresovanými bunkami. Ich expresia je regulovaná v rôznych štádiách (transkripcia, stabilizácia mRNA a proteínov, štiepenie z povrchu bunky) rôznymi stresovými dráhami. Medzi nimi je jednou z najvýznamnejších stresových dráh reakcia na poškodenie DNA. Genotoxický stres, zastavená replikácia DNA, slabo regulovaná proliferácia buniek v tumorigenéze, vírusová replikácia alebo niektoré vírusové produkty aktivujú ATM a ATR kinázy. Tieto kinázy iniciujú dráhu odpovede na poškodenie DNA, ktorá sa podieľa na zvýšenej regulácii ligandu NKG2D. Reakcia poškodenia DNA sa tak podieľa na varovaní imunitného systému pred prítomnosťou potenciálne nebezpečných buniek.
Všetky ligandy NKG2D sú homológne s molekulami MHC triedy I a sú rozdelené do dvoch skupín: MIC a RAET1 / ULBP.
Rodina RAET1 / ULBP
Spomedzi desiatich známych ľudských génov RAET1 / ULBP, šesť kóduje funkčné proteíny: RAET1E / ULBP4, RAET1G / ULBP5, RAET1H / ULBP2, RAET1 / ULBP1, RAET1L / ULBP6, RAET1N / ULBP3. U myší proteíny z ortologickej rodiny RAET1 / ULBP spadajú do troch podrodín: Rae-1, H60 a MULT-1. ULBP2 je stresom indukovaný ligand, ktorý sa často nachádza v starnúcich bunkách.
Regulácia ligandu NKG2D
Expresia NKG2D ligandu je regulovaná na viacerých úrovniach, ako je transkripcia, zostrih RNA, posttranskripcia a posttranslácia. Na transkripčnej úrovni môžu byť NKG2D ligandy regulované transkripčnými faktormi alebo regulačnými sekvenciami v rôznych molekulárnych dráhach. Regulácia ligandov NKG2D po bunkovom strese, proliferačných signáloch, infekcii alebo oxidačnom strese je tiež schopná aktivovať odpoveď na poškodenie DNA. Ligácia senzorových kináz ATM a ATR vedie k aktivácii rôznych kináz kontrolného bodu, ako sú Chk1 a Chk2, ktoré sú dôležité pre indukciu génov MIC, ULBP s alebo Reat1 ) a p53 reguluje ULBP-1 a 2. Jedným z hlavných signálov pre bunkovú expresiu NKG2D je spustenie DDR spolu s indukciou programu starnutia. RNA zostrih je ďalším mechanizmom ovplyvňujúcim expresiu NKG2D ligandu. Pre MICA ULBP4 a ULBP5 boli dokázané alternatívne izoformy zostrihu, a však molekulárne mechanizmy tohto typu regulácie nie sú známe. Pri posttranskripčnej regulácii zohráva kľúčovú úlohu stabilizácia mRNA ligandu NKG2D, napríklad proteín AUF1, ktorý sprostredkováva degradáciu RNA. Ďalej môžu byť hladiny povrchovej expresie NKG2D riadené rozpustnými formami rôznych produktov proteázových štiepení a expresiou exozómu.
Úloha v kontrole nádoru
Keď sú rakovinové bunky „stresované“, dochádza k zvýšenej regulácii NKG2D ligandov, čo spôsobuje, že bunka je citlivá na lýzu sprostredkovanú NK bunkami. Nádorové bunky, ktoré sa vyhnú reakciám NKG2D, majú vyššiu mieru propagácie.
Úloha pri odstraňovaní senescentných buniek
Ako súčasť reakcie na poškodenie DNA počas indukcie bunkového starnutia, bunky zvyšujú expresiu NKG2D ligandov, ktoré umožňujú zabíjanie senescentných buniek pomocou NK granulárnej exocytózy. Konkrétne sú proteíny MICA a ULBP2 na senescentných bunkách rozpoznávané receptorom NKG2D na NK bunkách, čo je nevyhnutné pre efektívne rozpoznávanie a elimináciu senescentných buniek.