cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sekulárny humanizmus
Sekularizmus
V roku 1851 George Holyoake vytvoril termín "sekularizmus", ktorým popisoval "formu názoru, ktorý sa zaujíma iba o otázky, predmety ktorých môžu byť testované skúsenosťou tohto života".
Moderné sekulárne hnutie sa koncentrovalo okolo Holyoakeho, Charlesa Bradlaugha a ich intelektuálneho okruhu. Prvá sekulárna spoločnosť, Leicester Secular Society (Leicesterská sekulárna spoločnosť), vznikla v roku 1851. Podobné regionálne spoločnosti sa v roku 1866 spojili a vytvorili National Secular Society (Národnú sekulárnu spoločnosť).
Pozitivizmus a cirkev humanity
Holyoakeho sekularizmus bol silno ovplyvnený francúzskym filozofom Augustom Comtem, zakladateľom pozitivizmu a modernej sociológie. Comte veril, že ľudské dejiny sa vyvíjajú podľa "zákona troch štádií" od teologickej fázy, cez metafyzickú až k plne racionálnej "pozitivistickej" spoločnosti. Neskôr, v čase rastúcich protináboženských nálad a sociálnej nespokojnosti v revolučnom Francúzsku, sa Comte pokúsil predstaviť "náboženstvo humanity". Toto náboženstvo by plnilo funkčnú, stmeľovaciu úlohu, ktorú kedysi plnilo to nadprirodzené.
V rokou 1878 pod Congreveho vedením spoločnosť založila Cirkev humanity. Tu predstavili sviatosti Náboženstva humanity a publikovali spoločný preklad Comteho Pozitívnej politácie. Keď Congreve v roku 1878 zapudil svojich Parížskych spoluveriacich, Beesly, Harrison, Bridges a ďalší vytvorili svoju vlastnú pozitivistickú spoločnosť. S Beeslym ako prezidentom otvorili konkurenčné centrum, Newtonov Dom, na nádvorí Fleet Street.
Verzia cirkvi v New York City bola založená anglickým imigrantom Henrym Edger om. Americká verzia "Náboženstva humanity" bola z väčšej časti vytvorená podľa anglického vzoru. Podobne ako jej anglická verzia nebola ateistická a mala kázne a obrady. Občas bohoslužby zahŕňali čítania z náboženských kníh, ako napríklad Kniha proroka Izaiáša. Nebola tak významná ako cirkev v Anglicku, ale členmi boli mnohí vzdelaní ľudia.
Etické hnutie
Ďalším dôležitým predchodcom bolo etické hnutie 19. storočia. V roku 1793 bola založená kaplnka/modlitebňa South Place Chapel na Finsbury Square, na okraji City of London, ktorá bola na začiatku 19. storočia známa ako "miesto zhromažďovania radikálov". V tom čase to bola kaplnka unitariánov, pričom toto hnutie, podobne ako kvakeri, podporovalo rovnoprávnosť žien. Pod vedením reverenda Williama Johnsona Foxa prepožičiavala svoju kazateľnicu aktivistom ako bola Anna Wheelerová, jedna z prvých žien propagujúcich feminizmus na verejných stretnutiach v Anglicku, ktorá v roku 1829 hovorila o "právach žien". Neskôr kaplnka zmenila názov na South Place Ethical Society, dnes Conway Hall Ethical Society. V súčasnosti sa explicitne identifikuje ako humanistická organizácia, hoci sa primárne zameriava na koncerty, akcie a udržiavanie svojej humanistickej knižnice a archívov. Označuje sa ako "Orientačný bod Londýnskeho nezávislého intelektuálneho, politického a kultúrneho života."
V Amerike bolo etické hnutie prezentované Felixom Adlerom, ktorý založil v roku 1877 New Yorkskú spoločnosť pre etickú kultúru (New York Society for Ethical Culture). V roku 1886 podobné spoločnosti vyrástli vo Philadelphii, Chicagu a St. Louis.
Všetky tieto spoločnosti prijali za svoje rovnaké princípy:
Hnutie odpovedalo na súdobú náboženskú krízu nahradením teológie skutočnou morálkou. Snažilo sa "oddeliť idey morálky od náboženských doktrín, metafyzických systémov a etických teórií, a urobiť z nich nezávislú silu v osobnom živote a sociálnych vzťahoch." Adler bol tiež mimoriadne kritický voči náboženskému dôrazu na vieru a veril že je zdrojom sektárskej bigotnosti. Preto sa pokúsil vytvoriť univerzálne spoločenstvo bez rituálov a ceremónií pre tých, ktorí by inak boli rozdelení vierou. Z rovnakého dôvodu hnutie v tom čase prijalo za svoj neutrálny postoj voči náboženským vieram, nevyzdvihujúc ateizmus ani teizmus, agnosticizmus či deizmus.
Prvá etická spoločnosť v tomto duchu v Británii vznikla roku 1886. V roku 1896 štyri londýnske spoločnosti sformovali Úniu etických spoločností a medzi rokmi 1905 a 1910 už vo Veľkej Británii existovalo viac ako 50 spoločností, 17 z nich združených v Únii. Únia etických spoločností, neskôr ako registrovaná charita Etická únia, sa pod vedením Harold Blackham v roku 1967 premenovala na Britskú humanistickú asociáciu (British Humanist Association). V roku 2017 sa zmenila na Humanists UK.
Sekulárny humanizmus
V 30-tich rokoch 20. storočia bol "humanizmus" v Spojených štátoch Etickým hnutím všeobecne používaný v náboženskom duchu, a nebol veľmi obľúbený medzi neveriacimi v Británii. Avšak "bolo to práve Etické hnutie, z ktorého postupne vzišlo nenáboženské filozofické vnímanie humanizmu v Británii, a bola to konvergencia etických a racionalistických hnutí, vďaka ktorej toto vnímanie humanizmu nakoniec prevládlo vo voľnomyšlienkárskom hnutí".
Ako organizované hnutie je humanizmus samotný pomerne mladý – "narodil sa" na University of Chicago v 20-tich rokoch 20. storočia a stal sa známym v roku 1933 publikovaním svojho prvého Humanistického manifestu. Americká humanistická asociácia (The American Humanist Association) bola v roku 1943 zaradená ako nezisková organizácia v Illinois. Medzinárodná humanistická a etická únia (International Humanist and Ethical Union; IHEU) bola založená v roku 1952, keď sa spájanie svetových humanistov dostalo pod patronát Sira Juliana Huxleyho. Britská humanistická asociácia (British Humanist Association) nesie svoje meno od roku 1967, no vyvinula sa z Únie etických spoločností (Union of Ethical Societies), ktorá bola založená Stantonom Coitom v roku 1896.
Manifesty a deklarácie
Humanisti sa spojili viacerými Humanistickými manifestami, pričom cieľom bolo zjednotiť vlastnú identitu.
Pôvodní signatári 1. humanistického manifestu z roku 1933 sa vyhlásili za náboženských humanistov. Pretože z ich pohľadu tradičné náboženstvá zlyhali v uspokojovaní potrieb ľudí súčasnosti, deklarovali potrebu založiť náboženstvo, ktoré by bolo dynamickou silou schopnou tieto potreby uspokojiť. Avšak toto "náboženstvo" nevyznávalo vieru v žiadneho boha. Odvtedy boli napísané dva dodatočné manifesty, s cieľom nahradiť ten prvý. V Úvode Humanistického manifestu II v roku 1973 jeho autori Paul Kurtz a Edwin H. Wilson presadzovali, že pre nádejnú víziu budúcnosti j potrebná viera a vedomosti. 2.manifest obsahoval časť o náboženstve a uvádzal, že tradičné náboženstvá ľudstvo oslabujú. Rozoznával nasledovné skupiny ako časti svojej prírodnej filozofie: "vedecký", "etický", "demokratický", "náboženský" a "marxistický" humanizmus.
Medzinárodná humanistická a etická únia (IHEU)
V roku 2002 Valné zhromaždenie IHEU jednohlasne prijalo Amsterdamskú deklaráciu, ktorá reprezentuje oficiálne vyhlásenie Svetového humanizmu. Členom IHEU je aj slovenská organizácia Spoločnosť Prometheus.
Všetky členské organizácie IHEU musia podľa stanov (článok 5.1) akceptovať Minimálne vyhlásenie o Humanizme:"Humanizmus je demokratický a etický životný postoj, ktorý vyhlasuje, že ľudské bytosti majú právo a zodpovednosť dávať cieľ a tvar svojim životom. Stojí za budovaním humánnejšej spoločnosti prostredníctvom etiky založenej na ľudských a iných prírodných hodnotách v duchu rozumu a slobodného skúmania prostredníctvom ľudských schopností. Nie je teistický a neakceptuje nadprirodzené pohľady na realitu."S cieľom propagovať a zjednotiť "humanistickú" identitu, prominentní členovia IHEU schválili nasledovné vyhlásenia o identite Humanistu:
Rada pre sekulárny humanizmus
Podľa Rady pre sekulárny humanizmus (Council for Secular Humanism), v Spojených štátoch termín "sekulárny humanizmus" popisuje pohľad na svet s nasledovnými základmi a princípmi:
Deklarácia sekulárneho humanistu bola vydaná v roku 1980 predchodcom Rady pre sekulárny humanizmus, CODESH. Stanovuje 10 ideálov: Slobodné skúmanie ako protiklad k cenzúre a zneužívaniu viery; oddelenie cirkvi od štátu; ideál oslobodenia sa od náboženskej a vládnej kontroly; etika založená na sociálnej inteligencii a nie odvodená z náboženských predstáv; morálne vzdelanie; náboženský skepticizmus; rozum; presvedčenie, že veda a technológia je najlepšia cesta k pochopeniu sveta; evolúcia; vzdelanie ako nevyhnutná metóda budovania humánnych, slobodných a demokratických spoločností.
Fascikel
Fascikel môže byť:
Sekulárny humanizmus
Americká spoločnosť Humanistov (American Humanist Association; AHA)
Všeobecný náčrt Humanizmu uvádza aj Humanistický manifest pripravený American Humanist Association.
Etika a vzťah k náboženskej viere
V 20. a 21. storočí sa členovia humanistických organizácií sporili o to, či Humanizmus je náboženstvo. Rozdelili samých seba na tri prúdy. Náboženský humanizmus, podľa tradície najstarších humanistických organizácií v Spojenom kráľovstve a Spojených štátoch, sa pokúša naplniť tradičnú sociálnu úlohu náboženstva. Sekulárny humanizmus považuje všetky formy náboženstva, vrátane náboženského humanizmu, za prekonané. S cieľom vyhnúť sa sporom medzi týmito dvomi frakciami,súčasne proklamácie Humanizmu ho definujú ako "životný postoj"; tí, ktorí preferujú takýto názor tvoria tretiu frakciu. Všetky tri typy humanizmu (a všetky tri manifesty American Humanist Association) odmietajú úctu k nadprirodzeným vieram; preferujú praktický, metodologický naturalizmus vedy, ale okrem toho podporujú filozofický postoj metafyzického naturalizmu. Výsledkom je prístup k sporom sekulárnym spôsobom. Humanizmus sa venuje aj etike bez odkazov na nadprirodzeno, potvrdzujúc, že etika je ľudský konštrukt (pozri naturalistická etika).
Sekulárny humanizmus nepredpisuje konkrétnu teóriu morálky alebo etického kódu. Ako vyhlásila Rada pre sekulárny humanizmus:
Sekulárny humanizmus vyhlasuje, že pri súčasnej úrovni vedeckých znalostí je dogmatická viera v absolutistický morálny/etický systém (napr. kantovský, islamský, kresťanský) nezmyselná. Zároveň prehlasuje, že jedinci, ktorí sa zapájajú do racionálnych morálnych/etických úvah, môžu objaviť niektoré univerzálne platné "normy".
Mnoho Humanistov prijalo princípy Zlatého pravidla. Časť verí, že pre správne fungovanie spoločnosti sú potrebné univerzálne morálne pravidlá. Avšak sú presvedčení, že takáto nevyhnutná univerzalita môže a má byť dosiahnutá rozvojom silnejšieho vnímania povahy morálky prostredníctvom rozumu, skúseností a vedeckého skúmania, než cez vieru v jej nadprirodzený zdroj.
Humanizmus je kompatibilný s ateizmom a agnosticizmom, ale byť ateistom alebo agnostikom automaticky nerobí z daného človeka humanistu. Humanizmus je v diametrálnej opozícii voči štátnemu ateizmu. Podľa Paula Kurtza, považovaného niektorými za zakladateľa amerického hnutia sekulárneho humanizmu, jeden z rozdielov medzi marxisticko-leninskými ateistami a humanistami je záväzok tých druhých k "ľudskej slobode a demokracii", pričom militantný ateizmus Sovietskeho zväzu konzistentne porušoval základné ľudské práva. Kurtz tiež vyhlásil, že "obrana náboženskej slobody je pre humanistu rovnako cenná, ako sú práva veriacich". Greg M. Epstein poznamenal, že "moderný, organizovaný Humanizmus začal v mysliach jeho zakladateľov viac-menej ako náboženstvo bez Boha".
Mnoho humanistov hľadí na etiku pohľadom prírodného naturalizmu a niektorí podporujú súčasnú vedu o morálke.
Moderný kontext
Spoločnosti sekulárnych humanistov sú celosvetovo rozšírené. Počet tých, ktorí sa nazývajú humanisti sa v sledovaných 31 krajinách odhaduje na 4 až 5 miliónov, ale čísla sú nepresné, pretože chýba ich univerzálna definícia v rámci jednotlivých sčítaní. Humanizmus je neteistická viera a ako taká by mala byť podkategóriou kolónky "Náboženstvo" iba v prípade, ak je taký termín definovaný ako "Náboženstvo a (akýkoľvek) systém viery". Tak je to uvedené v prípade Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach, ako "sloboda náboženstva a vier". Mnoho národných sčítaní a prieskumov kontroverzne definuje Humanizmus ako subkategóriu subkategórie "bez náboženstva", ktorá typicky zahŕňa ateistov, racionalistov a agnostikov. V Anglicku a Walese 25% sa ľudí označuje 'Bez náboženstva', v Austrálii to je okolo 30%. V USA sa desaťročné sčítania ľudu nepýtajú na náboženstvo či jeho chýbanie; prieskumy ukazujú okolo 13%. V roku 2001 sčítanie v Kanade ukázalo 16.5% populácie bez náboženskej príslušnosti. V škótskom sčítaní z roku 2011 37% označilo, že je bez náboženstva, oproti 28% v roku 2001. Jedna z najväčších humanistických organizácií sveta (relatívne k populácii) je nórska Human-Etisk Forbund; má viac ako 86 000 členov zo 4,6 milióna obyvateľov (2013) – približne 2% populácie. Medzinárodná humanistická a etická únia (IHEU) je celosvetová organizácia, ktorá zaštiťuje tých, ktorí inklinujú k humanistickému životnému postoju. Reprezentuje viac ako 3 milióny Humanistov vo viac ako stovke národných organizácii v 30 krajinách. Pôvodne sídlila v Holandsku, dnes operuje z Londýna. Niektoré regionálne skupiny, ktoré uplatňujú varianty humanistického svetonázoru, ako napr. humanistická podskupina v rámci Unitarian Universalist Association, nie sú členmi IHEU. Hoci Európska federácia Humanistov rovnako stojí mimo IHEU, tieto dve organizácie pracujú spoločne a zdieľajú dohodnutý protokol.
Od polovice 20. storočia začali náboženskí fundamentalisti a kresťanská pravica používať termín "sekulárny humanizmus" nepriateľským spôsobom. Francis A. Schaeffer, americký teológ žijúci vo Švajčiarsku, tvrdí vo svojej knihe How Should We Then Live: The Rise and Decline of Western Thought and Culture (1976), že agresívny sekulárny humanizmus vedie k morálnemu relativizmu a etickému bankrotu. Vykresľuje sekulárny humanizmus ako zhubný a diabolský, a varuje, že môže podryť morálne a spirituálne základy Ameriky. Jeho názory boli veľmi široko opakované v kázňach fundamentalistov v Severnej Amerike. Toumey (1993) zistil, že sekulárny humanizmus je typicky vykresľovaný ako široká diabolská konšpirácia, podvodnícky a nemorálny, zodpovedný za feminizmus, pornografiu, potraty, homosexualitu a spiritualitu New Age. V určitých oblastiach sveta sa Humanizmus ocitol v konflikte s náboženským fundamentalizmom, najmä čo sa týka sporu o oddelenie cirkvi od štátu. Mnoho Humanistov vidí náboženstvá ako poverčivé, represívne a obmedzujúce slobodné myslenie, kým náboženskí fundamentalisti môžu vidieť Humanistov ako hrozbu hodnotám vychádzajúcim z ich svätých textov.
V posledných rokoch humanisti ako Dwight Gilbert Jones a R. Joseph Hoffmann ostro odsúdili nadmerné spájanie Humanizmu s vyhláseniami o neviere a ateizme. Hoffmann prehlásil: "Považujem použitie termínu 'humanizmus' v totožnom význame ako sekulárny humanizmus alebo ateizmus za jednu z najväčších tragédií hnutí 20. storočia, ktorú spáchali druhotriedne mysle a ktoré bolo opakované treťotriednymi diskutérmi a dedinskými ateistami. Pokus odštiepiť humanizmus od náboženstva a spirituality bol neohrabanou, predovšetkým americkou cestou ako zaútočiť na náboženské práva. Chýbala mu jemnosť, elegancia a európsky zmysel pre históriu."
Sviatky Humanistov
Niektorí Humanisti oslavujú oficiálne verejné sviatky s náboženským podtextom, ako sú Vianoce alebo Veľká noc, ale skôr sekulárne ako nábožensky. Mnoho Humanistov tiež oslavuje zimný a letný slnovrat, pričom prvý (na severnej pologuli) úzko koliduje s nábožensky zameranými oslavami Vianoc, a rovnodennosti, z ktorých jarná je spojená s kresťanskou Veľkou nocou a ďalšími jarnými oslavami znovuzrodenia, a jesenná koliduje so sviatkami ako je Halloween a Dušičky. Spoločnosť humanistického judaizmu (Society for Humanistic Judaism) oslavuje väčšinu židovských sviatkov sekulárnym spôsobom..
IHEU schvaľuje Svetový deň humanistov (21. jún), Darwinov deň (12. február), Deň ľudských práv (10. december) a HumanLight (23. december) ako oficiálne sviatočné dni Humanistov, hoci žiaden z nich nie je oficiálnym verejným sviatkom (dňom pracovného voľna).
V mnohých krajinách vykonávajú Humanistickí celebranti slávnostné obrady pri svadbách, pohreboch, slávnostiach pomenovania či dospelosti a ďalších.
Sekulárni humanisti na Slovensku
Na Slovensku pôsobia tri občianske združenia, ktoré sa hlásia k myšlienkam sekulárneho humanizmu: Spoločnosť Prometheus – združenie svetských humanistov, Humanisti Slovenska – spolok racionalistov, skeptikov a svetských humanistov a Ethos.
Le Tronquay (Eure)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zaraďovač
Zaraďovač (iné názvy: šanón, fascikel, [pákový] zakladač, usporadovač, obal na spisy; nespisovne: poradač/poriadač ) je kancelárska potreba na prehľadné ukladanie písomností, vo forme spravidla kartónového alebo plastového obalu, do ktorého sa písomnosti zaraďujú zvyčajne pomocou euroobalov.
Le Tronquay (Eure)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obal na spisy
Obal na spisy môže byť:
Esley
Esley je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Martinské predhorie
Martinské predhorie je geomorfologická časť Lúčanskej Fatry.
Vymedzenie
Nachádza sa vo východnej časti podcelku a zaberá pás územia na prechode Malej Fatry a Turčianskej kotliny. Predstavuje územie výbežkov Lúčanskej Fatry, priečne narúšané údoliami a na severe siaha po martinskú časť Stráne, južnú hranicu vymedzuje Valčianska dolina. Západne strmo vystupujú Lúčanské Veterné hole a východným smerom nadväzuje Valčianska pahorkatina.
Thurzova ulica (Bratislava)
Thurzova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto.
Tiahne sa od Legerského po Pioniersku, križuje Ovručskú, Kyjevská a Blatnická sú na ňu kolmé, je rovnobežná so Sibírskou a Račianskou.
Le Val-David
Le Val-David je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Essegney
Essegney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vŕba oštepovitolistá
thumb|Listy vŕby oštepovitolistej. Vŕba oštepovitolistá (Salix hastata) je kerovitý druh z rodu vŕba, kde je zaradený do podrodu Vetrix.
Výskyt
Je to vŕba, ktorá má miesto svojho výskytu v severnej Eurázii a na severe amerického kontinentu. V boreálnom páse sa vyskytuje takmer súvisle, v miernom pásme len v horských oblastiach kde jednotlivé populácie rastú izolovane.
V Ázii rastie od severných oblastí Sibíri po Severné Kaukazsko, zasahuje do Kazachstanu, Mongolska, severnej Číny vrátane Ďalekého východu. V Severnej Amerike rastie na Aljaške, na západe a hlavne na severozápade Kanady a v hornatých oblastiach severozápadu USA. V Európe má takmer súvislý areál výskytu v Škandinávii a na severozápade Ruska. Ostrovčekovitovo rastie takmer v celom zvyšku Európy, kde už má iba reliktný charakter. Rastie väčšinou v tundrách a v zatápaných oblastiach blízko vodných tokov a nádrží.
Najčastejšie rastie na svetlých miestach pozdĺž potokov, okolo pramenísk a na horských až subalpínskych vlhkých lúkach, vlhkých sutiach, väčšinou na zásaditých podkladoch.
Opis
Táto dvojdomá drevina vytvára vzhľadné kry vysoké 0,5 až, ktoré majú kmene do priemeru so stúpajúcimi vetvami. Holé letokruhy sú niekedy lesklé, žltej farby, listové puky na nich vyrastajúce sú 4 až dlhé. listy so stopkami dlhými do majú dobre vyvinuté pravidelné zubaté prílistky. Eliptická listová čepeľ, na báze zaokrúhlené až srdcovitá, býva dlhá od 3,5 do a široká 1,5 až, po okrajoch je jemne pílovitá. Na líci má zelenú farbu, na rube je o niečo svetlejšia, úplne holá a má výraznú jemnú sieťovitú žilnatinu. Listy začínajú žltnúť už koncom augusta. Kôra obsahuje až 11 % tanínu, listy slúžia v severských oblastiach ako potrava sobom.
Súkvetie jednopohlavných kvetov, jahňád, je valcovité a má krátku stopku na ktorej vyrastá niekoľko malých listov. Samčie kvety v jahňadách dlhých až obsahujú dve voľné tyčinky, dlhé až, ktoré majú holé nitky so zlatožltými, neskôr hnedými peľnicami. Samičie kvety v jahňadách, s dĺžkou až, majú holý stopkatý semenník s 12 až 22 vajíčkami, zreteľnú čnelku a von zakrivenú dvojlaločnú bliznu. V kvetoch je po jednej zhrubnutej nektárovej žliazke. Kvetné listene s dlhými, kučeravými chlpmi sú ružovkastej farby až svetlo hnedé. Kvitne tesne pred rašením listov v júni až júli. Opeľované sú lietajúcim hmyzom. Plody sú zelené alebo hnedé holé toboľky, dlhé takmer, s mnohými semenami s krátkou dobou klíčivosti. Chromozómové číslo: 2n = 38.
Taxonómia
Na rozdelenie druhu na poddruhy sú rozdielne názory. Napríklad podľa sa druh delí na tri poddruhy: Podľa tohto rozčlenenia sa normálny poddruh hastata vyskytuje takmer v celom areáli výskytu tohto druhu, najbližšie vo Vnútorných Západných Karpatoch. Poddruh vegeta rastie len v južnej Škandinávii a v izolovaných populáciách v horách Strednej Európy, t. j. aj v Česko-Slovensku. Tretí poddruh subintegrifolia má domov v Škandinávii.
Hybridizácia
Vŕba oštepovitolistá, podobne ako mnoho ďalších druhov vŕb, je náchylná ku kríženiu s inými druhmi. V podmienkach v akých rastie na Slovensku sa kríži s vŕbou sliezskou, s ktorou vytvára hybrid Salix × chlorophana schopný sa ďalej rozmnožovať.
Čierna hviezda
Čierna hviezda je gravitačný objekt zložený z hmoty. Je to alternatívna teoretická koncepcia čiernej diery podľa všeobecnej relativity.
Peugeot 108
náhľad|Peugeot 108 náhľad|Peugeot 108 Peugeot 108 je automobil značky Peugeot.
Ali paša z Janiny
Ali paša z Janiny (iné mená: Ali paša Tepelenský, Ali paša Tepedelenli , Ali paša Janinský , prezývaný aj janinský lev , , ; * 1741 alebo 1744, Tepelenë† 5. február 1822, Janina) bol albánsky šľachtic, vojenský veliteľ a dobrodruh, spočiatku polo-autonómny správca, neskôr relatívne samostatný vládca Janinského pašalíku, ktorý odtrhol od Osmanskej ríše. Udržiaval čulé vzťahy s európskymi krajinami, najmä s Francúzskom. V roku 1822 bol popravený po dobytí Janiny Osmanmi. Postava Ali pašu sa spomína vo viacerých dielach, mimo iné napr. v knihe Gróf Monte Cristo od Alexandra Dumasa, či Posledné dni janičiarov od Móra Jókaia.
Peugeot 108
Bol predstavený v roku 2014 na autosalóne v Ženeve a patrí do kategórie miniautomobilov. Je postavený na rovnakej platforme ako Toyota Aygo a Citroën C1.
Ali paša z Janiny
Životopis
náhľad|Pamätník Ali pašu v meste [[Tepelenë (mesto)|Tepelenë|vľavo]] náhľad|Hrobka Ali pašu|vľavo Ali sa narodil do rodiny schudobnelého tepelenského beja Veliho, jeho matkou bola Chamko. Jeho rodina mala pôvod v rode mawlawíjských dervišov z Kütahyje. Keď mal Ali 14 rokov, jeho otec zomrel a jeho matka zoskupila zbojnícku skupinu na ktorej čelo sa postavil Ali. V ranom období svojho života slúžil pod negropontským pašom a následne u delvinského pašu, ktorého dcéru si v roku 1768 vzal sa ženu. V roku 1774 sa stal delvinským mutasarrıfom. Do vysokej politiky ho vyniesla služba poručíka u rumélijského pašu. Ali zbohatol a jeho meno sa stalo známym v samotnom hlavnom meste ríše. Prvým významným úradom ktorý dosiahol bol úrad pašu v Trikale, ktorý získal za službu v rakúsko-tureckej vojne. Jeho moc pustupne silnela, úspešne využil slabosť osmanskej centrálnej moci a rivalitu miestnych vládcov a v roku 1788 intrigami a vraždami dosiahol aj postavenie janinského pašu.
Mocenskou podporou mu bola aktivita jeho detí. Syn Veli sa ujal vlády v Trikale a neskôr aj v Morei a jeho syn Muchtar sa stal pašom v Lepante. Postupne svoju moc rozšíril na územie väčšiny Albánska, Macedónska a Peloponézu. V roku 1802 mu bola do správy zverená Rumélia. Opozíciu mu robili iba grécki kresťanskí Sulioti, ktorých si podriadil až v roku 1803. Spočiatku Ali vystupoval ako verný spojenec Osmanov a Vysokej porte pomohol poraziť niekoľkých vzbúrených vazalov, ako i francúzske vojská. Nakoniec však sám začal vládnuť ako nezávislý panovník. Aliho moc bola natoľko veľká, že ho ako nezávislého vládcu uznalo Francúzsko, Veľká Británia, rokovania viedol aj s Ruskou ríšou.
Zastavil krvavé konflikty medzi Albáncami a zaviedol poriadok. Z Janiny vytvoril centrum gréckej kultúry, na svojom dvore sám v listinách používal gréčtinu a zakladal grécke školy. Na jeho dvore sídlilo veľké množstvo umelcov a na svojej ceste ho navštívil aj lord Byron, ktorý pašu vykreslil ako veľkého tyrana. Na svojom panstve Ali paša zhromaždil veľké množstvo bohatstva a patrilo mu značné množstvo statkov. Kým na počiatku svojej kariéry sám vystupoval ako bandita, v neskoršom období prísne trestal akékoľvek podobné vystúpenia proti nemu. V krajine zavládol po dlhom čase poriadok a zvýšila sa autorita miestnych úradov. Nastala tiež nová ekonomická prosperita, nechal stavať mosty a vysúšať bažiny. Za pomoci bohatstva si vydržiaval obrovskú armádu.
náhľad|Ali paša na Janinskom jazere, maľba od [[Louis Dupré|Louisa Dupré]] Osmanský sultán Mahmud II. nespokojný s decentralizáciou krajiny sa rozhodol situáciu riešiť a proti Alimu zakročiť. V roku 1819 vydal príkaz na pašovu likvidáciu. Ali sa pokúsil zachrániť svojimi overenými praktikami, no tentokrát ho nezachránili ani vraždy a vydieranie. Nakoniec ho opustili aj vlastné deti a na stranu sultána sa postavil aj albánsky paša Mustafa Bušatli. Ali paša postupne prišiel o väčšinu svojich území, a hoci v roku 1821 proti Osmanom povstalo Grécko, ani táto skutočnosť nezabránila osmanským vojskám na čele s Churšid pašom obľahnúť Janinu. V roku 1822 Churšíd paša Ali pašovi sľúbil milosť doloženú falošným sultánskym fermanom a po tom, čo sa paša vzdal a odišiel do Kláštora svätého Panteleimona bol popravený. Aliho hlava bola poslaná do Konštantínopola, kde bola verejne vystavená.
Estrennes
Estrennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Vaudreuil
Le Vaudreuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenský pohár vo futbale 1993/1994
Slovenský pohár vo futbale 1993/1994 bol 25. ročník Slovenského pohára vo futbale mužov a zároveň prvá sezóna po vzniku samostatného Slovenska. Finále sa odohralo 7. júna 1994 v Brezne. Hráči Slovana Bratislava v ňom zdolali Tatran Prešov.
V tomto ročníku sa súťaže zúčastnilo 40 tímov, pričom 8 klubov z 1. ligy bolo nasadených priamo do 3. kola a ostatných 32 klubov súťažilo v prvých dvoch vyraďovacích kolách o ďalších 8 miesteniek v najlepšej šestnástke.
8 tímov nasadených do 3. kola:
Semifinále
Žreb semifinále sa uskutočnil 23. septembra 1993.
Kachle na pelety
Pelety
Hoci sa v minulosti experimentovalo s rôznymi alternatívami ohľadom materiálu na výrobu peliet (pelety vyrobené zo slamy či kukurice) ako najvhodnejší materiál sa osvedčilo drevo z ihličnanov (pre nízky objem nečistôt, pojivosť materiálu a pod.) Preto väčšina výrobcov vyžaduje ako palivo pre ich zariadenia výhradne drevné pelety z ihličnatého dreva.
Počiatočná idea bola aby tieto pelety boli vyrábané ako vedľajší produkt pri spracovaní dreva a boli vyrobené z pilín a hoblín. Takto vyrobené pelety sú považované za šetrné k životnému prostrediu, pretože sú lacné a ľahko vyrobiteľné. Navyše produkujú veľmi nízku mieru sadzí a minimalizujú mieru znečistenia prostredia.
Technické riešenie fungovania kachlí na pelety
Kachle na pelety potrebujú k svojej činnosti elektrickú energiu (pre potreby termostatu, odporovej zápalky pre zakúrenie a ventilátor k distribúcii ohriateho vzduchu, podávača peliet). Pelety sú nasypané do zásobníka, ktorý je umiestnený väčšinou na vrchu zariadenia alebo jeho stranách. Väčšina výrobcov využíva vo svojich zariadeniach skrutkový podávač, alebo tzv. gilotínový podávač. Zariadenie dávkuje pelety do spaľovacej komory automaticky a intenzita dávkovania v konečnom dôsledku určuje aj výkon kachlí.
V spaľovacej komore je umiestnený spaľovací kôš, do ktorého zasahuje odporová zápalka. Tá sa pri štarte nažhaví, do koša napadajú z dávkovača pelety a tie sa po kontakte s horúcou zápalkou zapália. Výkon kachlí záleží nielen od množstva peliet ale aj od množstva vzduchu, ktorý dodáva ťahový ventilátor, ten sa stará aj o čistenie spaľovacej komory a ťahá spaliny smerom do dymovodu. Popol zo spálených peliet prepadáva spaľovacím košom a je zhromaždený v popolníku, ktorý treba pravidelne čistiť.
Ventilátor sa stará aj o distribúciu teplého vzduchu do prostredia a tým aj ochladzuje skelet kachlí. Výsledkom je rovnomernejšie rozložená teplota vo vykurovanom priestore. Moderné peletové kachle dokážu vykurovať viac miestností a to buď distribúciou teplého vzduchu alebo teplovodným výmenníkom.
Materiál použitý pri výrobe komponentov
Vnútro spaľovacej komory, zásobník na pelety a dávkovač sú zvyčajne vyrobené z ušľachtilej nehrdzavejúcej ocele (nerezu). Kde sa prístup výrobcov líši je materiál použitý pri výrobe spaľovacieho koša. Tradičný spôsob bol použiť na jeho výrobu liatinu, no niektorý výrobcovia začínajú používať nerez aj na výrobu spaľovacích košov. náhľad|Kachle na stavbe v oblasti La Castellamonte Čo sa skeletu týka, vďaka svojmu technickému riešeniu peletové kachle nedosahujú na svojom povrchu zďaleka takých vysokých teplôt ako tomu býva u sálavých kachliach na drevo. Preto si výrobcovia môžu dovoliť experimentovať s farbami vonkajším dizajnom kachlí.
Nové normy platné v Európskej únii
Nariadenia prijaté 24. apríla 2015 definujú požiadavky na ekodizajn lokálnych ohrievačov priestoru na tuhé palivo (drevo, pelety) bude platiť od 1. januára 2022 (nariadenie EÚ 2015/1185). Nariadenie definuje označovanie všetkých spotrebičov určených na spaľovanie tuhých palív a maximálne hodnoty emisií. Cieľom je znížiť objem oxidu uhoľnatého (CO), emisie plynných organických zlúčenín, oxidu dusíka a zvýšiť účinnosť týchto zariadení. Rýchlu orientáciu zabezpečí označovanie spotrebičov energetickými štítkami.
Legerského ulica
Legerskeho ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto.
Tiahne sa kolmo od Račianskej po Pioniersku, križuje Sibírsku, je rovnobežná so Šuňavcovou a Ovručskou, Thurzova je na ňu kolmá.
Na Legerského 18 sa nachádza materská škola, ktorá administratívne patrí pod Základnú školu s materskou školou Sibírska 39.
Zep Tepi
Zep Tepi je sólový štúdiový dvojalbum slovenského multiinštrumentalistu Andreja Šebana vydaný v roku 2021 vydavateľstvom Slnko Records. Zep Tepi je staroegyptský výraz pre novú dobu, nový čas, nové obdobie.
Le Vieil-Évreux
Le Vieil-Évreux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ovručská ulica (Bratislava)
Ovručská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Je pomenovaná podľa ukrajinského mesta Ovruč.
Tiahne sa kolmo od Thurzovej, križuje Sibírsku, je rovnobežná s Legerského a Kyjevskou.
Muhammad Abduh
Muhammad Abduh (* 1849, Dolný Egypt – † 11. júl 1905, Káhira) bol egyptský islamský teológ, reformátor a publicista. Zakladateľ egyptského islamského modernizmu. Po neúspešnom pokuse Urábího pašu zbaviť sa britskej nadvlády v roku 1882 odišiel do exilu v Paríži, kde vydával časopis Al-Urwa al-wuská, ktorý podporoval snahy o samostatnosť arabských národov.
Étival-Clairefontaine
Étival-Clairefontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Évaux-et-Ménil
Évaux-et-Ménil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Stereogénne centrum
náhľad|Dva enantioméry všeobecnej aminokyseliny. Uhlíkový atóm má štyri rôzne substituenty, takže je centrom chirality. Stereogénne centrum alebo stereocentrum je konkrétny stereogénny prvok v molekule. Môže to byť akékoľvek miesto v molekule, ktoré má rôzne substituenty, ktorých zámenou vzniká nový stereoizomér. Zvyčajne sa jedná o atóm, ale môže sa jednať i o väzbu alebo výnimočne celý substituent. Pojem stereocentrum poprvýkrát použili Kurt Mislow a Jay Siegel v roku 1984.
Évaux-et-Ménil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Stereogénne centrum
Chirálne centrum je druh stereocentra na atóme, ktorý má sadu ligandov (atómov alebo skupín atómov) v takom priestorovom usporiadaní, ktoré nie je zjednotiteľné s jeho zrkadlovým obrazom. Zlúčeniny, ktoré obsahujú jedno alebo viac takýchto centier, sa označujú ako chirálne. Koncept chirálneho centra zovšeobecňuje koncept asymetrického uhlíkového atómu (ktorý má všetky štyri ligandy rôzne) na akýkoľvek iný atóm. V organickej chémii poukazuje termín chirálne centrum zvyčajne na uhlíkový, fosforový alebo sírový atóm, ale je možné použiť ho i na iné atómy, ktoré tvoria chirálne centrá, a to hlavne v oblastiach organokovovej a anorganickej chémie.
Évaux-et-Ménil
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Stereogénne centrum
Označenie vo vzorcoch a význam
Vo vzorcoch sa centrá chirality na atómoch označujú hviezdičkou. Podľa toho je zvýraznené, že zmenou priestorového usporiadania substituentov na danom atóme vzniká iný stereoizomér. Alternatívne je v prípade nutnosti vyznačené priestorové usporiadanie atómov pomocou klinov (ale nie vždy), ktoré ukazujú usporiadanie atómov pred alebo za rovinou, v ktorej molekula leží. Táto reprezentácia sa však používa i u štruktúr, ktoré nemajú centrum chirality, takže podľa nej nie je možné určovať centrá chirality v molekule. náhľad|Zmenou polohy substituentov na dvojitej väzbe dichlóreténu vznikajú dva rôzne stereoizoméry (vľavo E, vpravo Z). Zmenou usporiadania substituentov na stereogénnom centre vznikajú často rôzne zlúčeniny, ktoré môžu mať úplne iné fyzikálne vlastnosti a takisto úplne inú chemickú reaktivitu. Preto je dôležité, aby pri chemickej syntéze bolo priestorové usporiadanie atómov dodržané. Ak má molekula len jedno centrum chirality, zmenou usporiadania vzniká adekvátny enantiomér, ktorý má síce rovnaké fyzikálne vlastnosti (až na otáčavosť roviny polarizovaného svetla), ale opačnú chemickú reaktivitu. To môže zmeniť reaktivitu zlúčeniny s inými chirálnymi zlúčeninami. Ak majú molekuly viac stereogénnych centier, existuje viac možných stereoizomérov a teda zlúčenín s rôznymi vlastnosťami. V prípade, že je stereogénnym centrom dvojitá väzba, môžu takisto vznikať úplne rôzne zlúčeniny. Napríklad (Z)-1,2-dichlóretén má dipólový moment a je teda polárny, ale (E)-1,2-dichlóretén dipólový moment nemá a je nepolárny.
Možný počet stereoizomérov
Molekula môže mať viac ako jedno stereocentrum, čím vzniká mnoho stereoizomérov. V zlúčeninách, ktoré majú tetraedrické stereogénne centrá, je celkový počet možných stereoizomérov maximálne 2n, kde n je počet tetraedrických stereocentier. Je to maximálny počet, pretože molekuly so symetriou majú často menej stereoizomérov než 2n, a to z rôznych dôvodov. Pri dvoch chirálnych centrách môžu vznikať napríklad mezo zlúčeniny, ktoré sú achirálne. Niektoré konfigurácie naopak nemôžu existovať zo stérických dôvodov. Cyklická zlúčenina s chirálnymi centrami nemusí vykazovať chiralitu, ak je prítomná dvojnásobná rotačná os. Planárna chiralita môže takisto vytvoriť chiralitu bez prítomnosti chirálnych centier.
Étival-Clairefontaine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Stereogénne centrum
Stereocentrum na uhlíku
náhľad|[[Alanín má na uhlíku štyri rôzne substituenty.]] Uhlíkový atóm, ktorý má štyri rôzne substituenty, sa nazýva asymetrický uhlíkový atóm alebo chirálny uhlík. Je to najtypickejší príklad stereocentra v organickej chémii. Pri zvažovaní substituentov je nutné zvážiť celú skupinu naviazanú na uhlík, nielen atómy, ktoré s uhlíkom priamo susedia. Zámenou dvoch substituentov vznikajú rôzne stereoizoméry. Jednoduchým príkladom sú aminokyseliny. Molekula alanínu má na chirálnom uhlíku aminoskupinu, karboxylovú skupinu, metylovú skupinu a vodík. Podľa priestorového usporiadania týchto skupín vznikajú dve nezjednotiteľné zlúčeniny: L-alanín a D-alanín. V tomto prípade sa zároveň jedná o enantioméry. Ak má zlúčenina viac, než jedno stereogénne centrum, záleží potom na ich vzájomnej pozícii a konfigurácii. To platí napríklad pri sacharidoch, kde zmenou priestorového usporiadania na jednom atóme uhlíka vznikajú rôzne molekuly sacharidov.
Étival-Clairefontaine
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Stereogénne centrum
Stereocentrum na uhlíku
Stereocentrom však môžu byť i násobné väzby, pretože niekedy záleží na priestorovom usporiadaní substituentov, ktoré sú na uhlíky naviazané. Pri ich zámene takisto vznikajú rôzne zlúčeniny, ktoré sa líšia svojimi vlastnosťami.
Stereocentrum na iných atómoch
Chiralita nie je obmedzená na uhlík a môže sa vyskytovať i kvôli iným atómom. Dusík a fosfor môžu takisto tvoriť zlúčeniny, ktoré majú tetraedrickú konfiguráciu. Dusíkový atóm v amínoch môže byť stereocentrom, ak má naviazané tri rôzne skupiny, pretože má voľný elektrónový pár ako štvrtú skupinu. Dusíková inverzia, druh pyramidálnej inverzie, však spôsobuje racemizáciu, čo znamená, že sa na danom dusíku za bežných podmienok nachádzajú oba epiméry. Racemizácia spôsobená dusíkovou inverzou môže byť obmedzená (napríklad u kvartérnych amónnych alebo fosfóniových zlúčenín) alebo pomalá, čo umožňuje existenciu chirality.
Atómy kovov s tetraedrickou alebo oktaedrickou geometriou môžu takisto byť chirálne, ak majú rôzne ligandy. U oktaedrickej geometrie je možných niekoľko chiralít. Tri ligandy dvoch druhov dávajú fac a mer izoméry. Pri naviazaní troch bidentátnych ligandov (ligand s dvomi väzbami na kovový atóm) vznikajú štruktúry v tvare vrtule a ich enantioméry sa označujú Λ a Δ.
Étival-Clairefontaine
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aristonous
Aristonous môže byť:
Strana nezávislosti (1874)
Strana nezávislosti (🇭🇺, slovensky aj Nezávislá strana ) bola uhorská politická strana v období po rakúsko-uhorskom vyrovnaní.
História
Vznikla ako reakcia na zbližovanie sa Deákovej strany a Strany ľavého stredu zo stredo-ľavých politikov združených okolo Ľudovíta Močáriho a Ľudovíta Čávolského. Tí v roku 1873 vystúpili z poslaneckého klubu Strany ľavého stredu a vytvorili tzv. Principiálny ľavý stred (Elvhű Balközép), ktorý sa ďalej rozštiepil na dve časti. Jedna vytvorila tzv. Zjednotenú štátoprávnu opozíciu (maď. Egyesült Közjogi Ellenzék) a spoločne s Krajinskou Osemaštyridsiatnickou stranou vytvorili Osemaštyridsiatnickú stranu nezávislosti (maď. Negyvennyolcas Függetlenségi Párt) pod vedením Daniela Irányiho.
Druhá časť okolo Močáriho vytvorila Stranu nezávislosti, ktorej bol Močári predsedom až do roku 1884. Názory Močáriho sa postupne vzďaľovali väčšine strany a tá ho nakoniec v roku 1884 zo strany vylúčila, spojila sa s Irányiho Osemaštyridsiatnickou stranu nezávislosti a spolu vytvorili Nezávislú a osemaštyridsiatnickú stranu (maď. Függetlenségi és Negyvennyolcas Párt).
2-Oxoglutarát
2-Oxoglutarát alebo α-ketoglutarát je jedna z ústredných látok biochemických cyklov. Je intermediátom Krebsovho cyklu. Zúčastňuje sa na Coriho cykle, alanínovom cykle, degradácii aminokyselín (deaminácii) a nepriamo (cez vzniknutý L-glutamát) aj na močovinovom cykle. Je výsledným produktom degradácie niektorých aminokyselín.
Léry (Eure)
Léry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
2-Oxoglutarát
Deaminácia aminokyselín
Prvým krokom odbúravania aminokyselín je ich deaminácia – zbavenie sa aminoskupiny. Aminoskupina väčšiny aminokyselín sa prenáša na 2-oxoglutarát za vzniku L-glutamátu a 2-oxokyselín. Tento dej sa nazýva transaminácia. L-glutamát potom podstupuje oxidačnú deamináciu, pri ktorej vzniká amoniak a späť 2-oxoglutarát. Amoniak je potom fixovaný do močoviny v močovinovom cykle.
400px|transaminácia 400px|oxidačná deaminácia
Léry (Eure)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2-Oxoglutarát
Degradácia aminokyselín
Po deaminácii sú vzniknuté 2-oxokyseliny ďalej degradované na niektoré základné metabolity, ktoré môžu byť využité k zisku energie. Arginín, prolín, glutamín, glutamát a histidín dávajú vzniknúť 2-oxoglutarátu, ktorý môže byť ďalej využitý k zisku energie v Krebsovom cykle, popr. po premene na oxalacetát môže slúžiť ako prekurzor pre syntézu glukózy v procese glukoneogenézy.
Sópatros z Argosu
Sópatros z Argosu si na 188. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Sópatros dal 188. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali. Olympijské víťazstvo Sópatra uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
2-Oxoglutarát
Krebsov cyklus
Mimo to funguje všeobecne v metabolizme ako všeobecný akceptor aminoskupín z rôznych aminokyselín, pričom sa mení na glutamát, ktorý je zase východiskovým bodom pre syntézu iných aminokyselín.
Piešťanská ulica (Bratislava)
Tiahne sa od Pionierskej po Kyjevskú, je rovnobežná so Sibírskou.
Vrícka kotlina
Vymedzenie
Nachádza sa v juhovýchodnej časti Lúčanskej Fatry a zaberá územie v okolí obce Vrícko. Obklopuje ju veniec hôr, patriacich Malej Fatre, len na juhu susedí pohorie Žiar. Na západe a severe nadväzuje geomorfologická časť Kľak, východným smerom vystupujú Kýčery a južný horizont vytvára podcelok Sokol.
Kotlinou preteká riečka Vríca, ktorá tu priberá viacero prítokov a smeruje severovýchodným smerom do rieky Turiec.
Pavlitiho dom
Pavlitiho dom  je meštiansky dom z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy
Budova je známa aj ako Dom Georgiho Pavlitiho,  Dom Pavlitiho  alebo aj ako Modrý dom
Lokalita
Pavlitiho dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v rámci architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv na ulici „Christo Peev“  č. 8 v susedstve Dančovovho domu a neďaleko historickej brány Chisar kapija.
Dejiny a súčasnosť
Výstavba budovy sa začala v roku 1849 a ukončená bola v roku 1850. Dom bol už začiatkom 20. storočia v havarijnom stave, čo dokazujú snímky dochované v archíve. Tak ostal až do konca 70. rokov 20. storočia, kedy prebehla reštaurácia budovy. Krátko po nej bola budova poškodená v dôsledku požiaru, ktorý poznamenal predovšetkým druhé poschodie domu, ktorý musel byť následne opätovne reštaurovaný. V budove sídlili napríklad tzv. ''Národný fond „13. storočí Bulharska“, alebo Študentský tvorivý dom''. a naposledy v rokoch 20112017 aj tzv. Obecný fond „Plovdiv 2019“, ktorá pripravovala program s ktorým sa mesto úspešne uchádzalo o pridelenie titulu Európskeho hlavného mesta kultúry pre rok 2019Plovdiv – Evropejska stolica na kulturata 2019.
Charakteristika
Dom je dvojposchodový, symetrického typu. Budova má vysoký suterén a z tohto dôvodu sa javí pri pohľade z ulice ako trojposchodová. Arkierové časti budovy sú zvonku podopreté drevenými podperami. Jedným z najzaujímavejších prvkov stavby sú fasády s oknami zakončenými polkruhovými arkádovými oblúkmi. Obidve poschodia sú interiérovo rozložené tak, že okolo centrálne umiestneného salónu sú rozmiestnené štyri izby. Pri vstupe z dvora sa za portikom na prvom poschodí nachádza salón (vestibul), pričom po stranách sú oproti sebe vchody do prvých dvoch izieb a na druhej strane oproti vstupu do budovy vchody do ostávajúcich dvoch izieb. Na ľavej strane sa za prvou izbou nachádza schodisko, ktoré vedia na druhé poschodie do salónu, ktorý je v časti obrátenej do dvora zakončený arkierom, ktorý sa nachádza priamo nad vstupným portikom. V dvoch izbách (vo východnej časti domu) na druhom poschodí sa zachovali originálne zdobené stropy, kde sú na podklade z tkaniny aplikované rôzne drevené elementy. Izby v dome sú vyzdobené aj freskami. Z tohto hľadiska patrí medzi najzaujímavejšie vyzdobené miesta severozápadne položená izba na prvom poschodí, kde sa na hnedom podklade dochovala maľba mladého sediaceho muža držiaceho v ruke cigaretu. Jedná sa o vzácny typ stenomaľby z obdobia bulharského národného obrodenia, keďže zobrazuje scénu z bežného života, ktoré sa nezobrazovali často.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.25 z roku 1998, pričom ako dôvod ochrany boli uvedené umelecká a historická hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Pavlitova kăšta (, doslova Pavlitiho dom).
Kyjevská ulica (Bratislava)
Kyjevská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Je pomenovaná podľa mesta hlavného mesta Ukrajiny – Kyjeva.
Tiahne sa od Sibírskej, je na ňu kolmá Piešťanská, križuje Pioniersku, následne sa lomí a ústí do Tupého ulice.
Na Kyjevskej 9 má sídlo Bratislavské buddhistické centrum.
Faucompierre
Faucompierre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2-Oxoglutarátdehydrogenáza
2-Oxoglutarátdehydrogenáza  je enzýmový komplex, ktorý katalyzuje jeden krok Krebsovho cyklu. V dôsledku jeho činnosti sa 2-oxoglutarát (α-ketoglutarát) mení na sukcinyl-CoA a oxid uhličitý.
Činnosť
Celý komplex má niekoľko častí a jeho práca sa dá pripodobniť komplexu pyruvátdehydrogenázy. Navyše vyžaduje rovnaké kofaktory: tiamíndifosfát, lipoát, NAD+ a FAD. Sumárna reakcia, pri ktorej sa mimo dekarboxylácie organickej látky odohráva ešte redukcia NAD+ na NADH + H+, sa dá rozdeliť na tri kroky, ktorými reakcia prebieha: