cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stredná priemyselná škola elektrotechnická (Bratislava, Karola Adlera 5)
História
Je to príprava pre budúce povolanie, pre trh práce, aby absolvent bol pripravený na výkon pozície konštrukčnej, prevádzkovej a po získaní praxe aj riadiacej v širokej škále firiem. Pripravujeme ho aj na vysokoškolské štúdium a na celoživotné vzdelávanie.Študent môže získať certifikát CISCO akadémie, a osvedčenie: §26 – elektrotechnická spôsobilosť, ktoré majú veľký význam pri uplatnení sa na trhu práce.
Na streche je ako piata škola na Slovensku vybudovaná solárna elektráreň s výkonom 19,8 kW, energia vyrobená a dodávaná do siete od apríla 2009 je vyše 13,7 MWh.
Veduta
Veduta je vecný, topograficky presný maliarsky alebo grafický záznam napr. výseku krajiny, pohľadu na mesto. Rozšírený od 17. storočia do polovice 19. storočia, keď bol postupne vytlačený fotografiou.
Ulica Jána Hollého
Ulica Jána Hollého je ulica:
Slnko v sieti za Najlepší hraný film
Slnko v sieti za Najlepší hraný film je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za celovečerné hrané filmy.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Step (krajina)
náhľad|Step v [[Mongolsko|Mongolsku]] Step je trávnatý bióm mierneho podnebného pásma s výrazne kontinentálnou klímou, kde je vegetačná doba kratšia ako 120 dní. V týchto oblastiach sa rozkladá na celkovej rozlohe viac ako 9 mil. km². Tunajšie podnebie sa vyznačuje horúcimi letami a chladnými zimami. V priebehu roka je tu nedostatok zrážok na rast stromov. Stepné pôdy bývajú veľmi úrodné a v súčasnosti sú stepi skultivované na poľnohospodársku pôdu.
Názov step vznikol v ruštine pre trávnaté formácie mierneho pásma.
Rozšírenie stepí
Stepi pokrývajú rozsiahle územia vo vnútrozemí Eurázie, Severnej Ameriky. Na južnej pologuli sa vyskytujú v Argentíne.
Čenkovská step je jediná step vyskytujúca sa na Slovensku.
Východoeurópske stepi
Obdobie vegetačného pokoja je tu v zime a v lete. Obdobie vegetačného rozkvetu na jar a na jeseň. Leto býva veľmi suché a mnoho organizmov ho prečkáva v dormantných štádiách (anabióza, estivácia). Ročný úhrn zrážok sa pohybuje v rozmedzí 300 – 500 mm. Na severnej hranici s geobiómom opadavého listnatého lesa sa vytvorila prechodná lesostep. V dnešnej dobe sú tieto lesostepi premenené na ornú pôdu. Maďarská step, nazývaná pusta, je antropogénne podmienená step, pričom tu boli ľudskou činnosťou v priebehu dejín vyklčované stromy.
Stredoázijské stepi (celiny)
Zaberajú značné plochy v Kazachstane a siahajú až do Mongolska. Podnebie je tu extrémne kontinentálne a obdobie vegetačného pokoja tu trvá od septembra až do mája. V zime snehová pokrývka môže chýbať a tak je pôda na jar suchá a k vegetačnému rozvoju dochádza až v neskorom lete. Na horských chrbtoch zaberajú pozície horské lúčne stepi, ktoré s rastúcou nadmorskou výškou prechádzajú do brezových lesov a nakoniec sa menia na tajgu.
Severoamerické stepi (prérie)
V dlhosteblových prériách predstavuje ročný úhrn zrážok približne 600 – 1 000 mm. Časté požiare a kedysi veľké stáda bizónov znemožňovali rozmnoženie drevín. Dominujúcim druhom v dlhosteblovej prérii je 2 metre vysoká tráva fúzatka.
V prechodných zmiešaných prériách začínajú vysoké trávnaté porasty ustupovať nízkym trávnatým porastom. Tieto prérie sú využívané ako poľnohospodárska pôda.
Krátkosteblové prérie zaberajú územie na východnom okraji Rocky Mountains. Tunajšie podnebie je už arídne s úhrnom zrážok 300 – 450 mm. Pôdy sú gaštanové a prevláda tu nízka tráva.
Juhoamerické stepi (pampy)
Pampa sa rozkladá vo východnej Argentíne. V porovnaní so stepmi severnej pologule sú tu priaznivejšie klimatické podmienky. V zime sa tu prakticky nevyskytuje mráz. Zrážky sú taktiež relatívne vysoké 800 – 1 000 mm. V minulosti sa tu vyskytovali aj lesy, ale činnosťou človeka boli odstránené. V dnešnej dobe je pampa veľmi husto osídlená a využívaná na poľnohospodárstvo.
Zdroj
Traví Biomy, Vilém Pavlů
Terasy Ještědu
Terasy Ještědu je prírodná pamiatka ev. č. 1775, ktorá sa nachádza v okrese Liberec.
Ochrana
Predmetom ochrany lokality je unikátne nahromadenie produktov mrazového zvetrávania na svahoch Ještědu.
Jednotlivé časti pamiatky (napr. Kamenná brána, Červený kameň, vrcholové sutiny) návštevníkom približuje vybudovaný Náučný chodník Terasy Ještědu.
Lipany
Lipany sú mesto ležiace v Prešovskom kraji v okrese Sabinov. V súčasnosti v Lipanoch žije 6 454 obyvateľov a v spádovej oblasti 25 000 ľudí. Predstavuje kultúrno-administratívne centrum severnej časti Hornotoryského regiónu.
Geografia
Leží v Šarišskom podolí v strednej časti Spišsko-šarišského medzihoria, medzi pohoriami Bachureň a Čergov, na hornom toku Torysy.
Nachádza sa v severnej časti okresu Sabinov, 32 km severozápadne od krajského mesta Prešov a 15 km južne od hraníc s Poľskom.
Ulice
Dubovická roveň, Sládkovičova ulica, Hviezdoslavova ulica, ulica Janka Kráľa, Jarková ulica, ulica Jána Bottu, Jánošíkova ulica, Kollárova ulica, Komenského ulica, ulica Kpt. Nálepku, Krivianska ulica, Kukučínova ulica, Kuzmányho ulica, Mlynská ulica, Moyzesova ulica, Námestie sv. Martina, Odbojárska ulica, Ovocinárska ulica, ulica Pod kopaninou, Poľna ulica, Sabinovska ulica, ulica Sama Chalupku, Štúrova ulica, Tajovského ulica, Tehelná ulica, ulica Rovinky, ulica Za kúpaliskom, ulica Za traťou, Záhradná ulica, Železničná ulica.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1312. V tomto období osada nazývaná Septemthillis, Sybunlendum alebo Hethas, či Sedmilip. Podľa zdrojov ide o latinské, maďarské a české preklady pôvodného názvu Sedem líp. V neskoršom období, približne v polovici šestnásteho storočia sa objavil prvý raz zápis Lipjani.
Mesto Lipany patrila k panstvu Kamenica. Výhodná poloha osady na starej obchodnej ceste z Potisia do Poľska, ktorá sa tu rozvetvovala smerom na Plaveč a na Brezovicu a umožňovala tak udomácnenie sa pravidelných týždenných trhov a hlavne jej rozvoj.
Začiatkom 16. storočia sa vďaka šľachticom Tarcayovcom a Berzevicyovcom vykúpili z poddanskej roboty a neskôr aj zo strážnej služby na Kamenickom hrade. Výhodná obchodná poloha začlenila Lipany medzi najvýznamnejšie šarišské mestá. V druhej polovici 16. storočia zvýraznili privilégia Ferdinanda I. mestský charakter Lipian a získali kráľovské privilégiá na organizovanie jarmokov.
17. storočie a v prvá polovica 18. storočia súviseli s priebehom protihabsburských povstaní a následným úpadkom mesta.
V roku 1873 vznikla v Lipanoch židovská obec, jej prvým rabínom bol Moses Margareten.
Rok 1880 je poznačený veľkým požiarom a vysťahovaleckou vlnou, čo spôsobilo pokles obyvateľstva.
V rokoch 1909 až 1924 boli Lipany okresným mestom.
Najväčší hospodársky rozmach zaznamenalo mesto po 2.svetovej vojne. Postupne sa rozvinula textilná, strojárska a poľnohospodárska výroba. S hospodárskym rastom sa rozvíjalo aj zdravotníctvo a školstvo.
Symboly mesta
Erb – v striebornom štíte zobrazuje sedem zelených líp, v hornej časti štyri, v dolnej časti tri.
Vlajku mesta tvoria štyri vodorovné pruhy rovnakej veľkosti – zelený, biely, zelený, biely, v ľavej polovici vlajky je vo výške prostredných pruhov umiestnený erb.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov : 6 427
Kultúra a zaujímavosti
V Lipanoch pôsobí mnoho tanečných klubov (Folklórny súbor Šarišská Lipa, Tanečný klub Tília Odeva Lipany, TK Tília Lipany), úspešných hudobných kapiel (Zachovajte paniku, Krypton, PP Band, Ružový panter), spevácky zbor Septemthillis a množstvo talentov. Pri gréckokatolíckom chráme sv. apoštolom rovných Cyrila a Metoda pôsobí od roku 2015 chrámový zbor Byzantion, pod vedením Mgr.Art. Jany Višňovskej.
Svoje služby poskytuje obyvateľom Lipian a spádovej oblasti mestská knižnica, ktorá je súčasťou oddelenia kultúry Mestského úradu.
Na mestskom pódiu sa uskutočňujú ľudovo-folklórne vystúpenia.
Pomníky
Pomník padlých hrdinov v prvej a druhej svetovej vojne – Dolný park.
Šport
V meste pôsobí futbalový klub ŠK Odeva Lipany, ktorý v sezóne 2005/2006 hral v druhej najvyššej futbalovej súťaži; v súčasnosti pôsobí v tretej najvyššej súťaži - TIPOS III. Liga Východ.
Okrem neho tu pôsobia aj volejbalový klub TJ Mladosť Lipany, turistický klub KST Mladosť ODEVA Lipany, florbalový klub Fbo Lipany 09 a klub priateľov bojových umení ninja jutsu.
Hospodárstvo a infraštruktúra
náhľad|Železničná trať Prešov - Plaveč K najvýznamnejším podnikom v meste patrí firma na výrobu odevov Odeva Lipany, firma zaoberajúca sa výrobou plastov Orac Slovakia, strojárenstvom sa zaoberá Team Industries a firma zaoberajúca sa výrobu injekcií a infúzii Medicproduct. Od roku 2008 majú Lipany vybudovaný priemyselný park Za traťou.
Mestom prechádza medzinárodná železničná trať Košice – Plaveč – Muszyna a cesta I. triedy vedúca od hraničného priechodu Mníšek nad Popradom do Poľska k hraničnému priechodu Milhosť do Maďarska.
V meste sa nachádza Železničná stanica Lipany, prvý vlak z nej vyšiel 2. mája 1873. Preložka cesty I/68 bola otvorená 29. mája 2006.
Školstvo
Najstaršia písomná zmienka o škole pochádza z roku 1590. Po prijatí reformácie v Lipanoch vznikla mestská škola, ktorej v roku 1615 zemepáni Dessewffyovci udelili privilégium, že časť príjmov mohla čerpať z predaja vína a piva. Podľa zápisu z kanonickej vizitácie lipianskej farnosti z roku 1691 bola budova školy opravená. Podľa zápisu z pastoračnej návštevy košického biskupa Andreja Szaba z roku 1813 bola sčasti kamenná a sčasti drevená budova školy pozostávajúca z dvoch miestností mešťanmi opravená a pokrytá novou strechou. V období rokov 18531866 sa počet žiakov pohyboval od 85 do 109 detí, ktoré pochádzali ako z Lipian tak aj z okolia mesta. Časť školopovinných detí v meste školu nenavštevovalo pre nedostatok financií na príspevky na plat učiteľa (napr. v roku 1856 zo 117 školopovinných detí do školy chodilo 109).
Mestská rada na svojom zasadnutí 25. novembra 1874 rozhodla o postavení novej školy, nakoľko budova existujúcej školy bola vo veľmi zlom stave, o čom svedčí aj zápis z inšpekcie vykonanej Tiborom Berzeviczom v roku 1872. V máji 1875 bol položený základný kameň a do jesene bola budova novej cirkevnej školy postavená (otvorená bola v decembri 1875). Kvôli veľkému počtu školopovinných detí bolo v roku 1889 zriadené miesto tretieho učiteľa, avšak so zhoršujúcou sa finančnou situáciou mesta a neschopnosťou farnosti pokryť náklady na školu z cirkevných fondov bola škola po dohode biskupstva s ministerstvom školstva v roku 1894 poštátnená. Biskupstvo požadovalo, aby všetci učitelia na poštátnenej škole boli vierovyznaním katolíci, čo ministerstvo odmietlo prijať a napokon akceptovalo požiadavku jedného katolíka v učiteľskom zbore, ktorý mal zároveň zastávať funkciu kantora. Z tretiny cirkevného peňažného fondu, ktorý slúžil na potreby školy a učiteľa boli zakúpené knihy a pomôcky pre chudobných žiakov a dve tretiny boli postúpené na financovanie katechétu a kníh na výučbu náboženstva.
V súčasnosti v Lipanoch pôsobia tieto školy a školské zariadenia:
Libín
Libín je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
1864 Daedalus
1864 Daedalus je planétka s priemerom 14 km, ktorú objavil Tom Gehrels 24. marca 1971.
Zoznam planétok 111501 – 111750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Mike Knox
Michael Shawn Hettinga (* 17. júl 1978, San Bernardino, Kalifornia; známy pod prezývkou Mike Knox) je americký profesionálny wrestler. V minulosti pôsobil v spoločnosti World Wrestling Entertainment.
Mila Kunisová
Mila Kunisová, celým menom Milena Kunisová (, , ; * 14. august 1983, Černovice, ZSSR, dnes Ukrajina) je americká herečka.
Jaroslav Doroš
Jaroslav Doroš (* 11. apríl 1894, Borynci – † 6. marec 1971, Bratislava) bol vodohospodár.
Mila Kunisová
Detstvo a vzdelanie
Narodila sa v Černoviciach v bývalom ZSSR (teraz Ukrajina). Jej matka Elvira je učiteľka fyziky a prevádzkuje lekáreň a jej otec Mark je strojný inžinier a taxikár. Má staršieho brata Michaela. V roku 2011 vyhlásila, že jej rodičia mali skvelú prácu a rodina bola veľmi šťastná a nie chudobná, ale rozhodli sa opustiť ZSSR, pretože tam nevideli žiadnu budúcnosť pre Milu a jej brata. Jej rodina sa v roku 1991, keď mala sedem rokov, presťahovala do Los Angeles v Kalifornii s 205 $. „''To bolo všetko, čo sme mohli vziať so sebou. Rodičia sa vzdali kvalitných pracovných miest a titulov, ktoré boli neprenosné. Prišli sme do New Yorku v stredu a v piatok ráno sme môj brat a ja boli v škole v Los Angeles.“''
Mila pochádza zo židovskej rodiny a vyhlásila, že antisemitizmus v Sovietskom zväze bol jeden z dôvodov, prečo sa s rodinou presťahovali do USA a tiež, že ju jej rodičia vychovávali v židovskej viere, ako len mohli, napriek tomu, že toto náboženstvo bolo v Sovietskom zväze potlačované.
Jaroslav Doroš
Životopis
Študoval na Vysokej škole technickej v Ľvove a na ČVUT v Prahe, roku 1926 Ing. Pôsobil v Prahe, v Žiline,v Trenčíne, v Bratislave. V roku 19261932 pracovník v Štátnej vodohospodárskej správe v Banskej Bystrici. Správca vodného toku Hron a jeho prítokov, neskôr Váhu, Kysuce a Belej. Od roku 1948 spolupracoval pri projektovej realizácii úpravy rokov Hornádu a Nitry.
Sébeville
Sébeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Mila Kunisová
1994 – 2000: Začiatky kariéry a práca v televízii
V deviatich rokoch bola prijatá na herectvo v Beverly Hills Studios, kde sa stretla so Susan Curtisovou, ktorá sa stala jej manažérkou. Na svojom prvom konkurze dostala úlohu v reklame na hračky značky Barbie. Krátko potom robila reklamu pre rady produktov značky Lisa Frank. Jej prvá televízna rola prišla v roku 1994, najprv sa objavila v Tak plynie čas (Days of Our Lives) a o niekoľko mesiacov neskôr mala prvé zo svojich dvoch vystúpení v Pobrežnej hliadke (Baywatch). Takisto si zahrala úlohu aj V siedmom nebi (7th Heaven).
Sébeville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mila Kunisová
1994 – 2000: Začiatky kariéry a práca v televízii
Keď mala 10 rokov neúspešne sa uchádzala o rolu ruskej židovky, ktorá sa presťahuje do Ameriky vo filme Make a Wish. Namiesto toho obsadila rolu mexického dievčaťa.
Sébeville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mila Kunisová
1994 – 2000: Začiatky kariéry a práca v televízii
V roku 1998 bola obsadená ako Jackie Burkhartová v situačnej komédii Tie roky sedemdesiate (That '70s Show). Dva roky po sebe vyhrala Young Star Awards ako najlepšia mladá herečka v komediálnom televíznom seriáli v roku 1999 a 2000.
Lesnícke vedy
Lesnícke vedy sú súhrn teoretických poznatkov týkajúcich sa lesa a lesného hospodárstva.
Mila Kunisová
1994 – 2000: Začiatky kariéry a práca v televízii
V roku 1999 nahradila Lacey Chabertovú v úlohe Meg Griffinovej na oživenie situačnej komédie Griffinovci (Family Guy). Kunisová získala rolu po konkurzoch a z časti vďaka jej výkonu v Tie roky sedemdesiate.
Sébeville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mila Kunisová
2001 – 2008: Prechod k filmu
náhľad|214x214bod|Kunisová na premiére filmu Max Payne v roku 2008. V roku 2001 sa objavila vo filme Dievča ako lusk (Get Over It) a v roku 2002 v DVD horore American Psycho 2 spolu s Williamom Shatnerom (pokračovanie filmu American Psycho z roku 2000). V roku 2004 hrala vo filmovej adaptácii Tony n’ Tina’s Wedding. Hoci film bol natočený v roku 2004, v kinách sa neobjavil až do roku 2007.
V roku 2005 si zahrala spolu s Jonom Helderom vo filme Sťahovanie pána McAllistera (Moving McAllister), ktorý šiel do kín až v roku 2007. Film získal negatívne recenzie a v kinách išiel iba dva týždne. Potom si zahrala vo filme Po sexe (After Sex), kde hrala so svojou kolegyňou z filmu Dievča ako lusk, Zoe Saldanovou. V októbri 2006 začala natáčať film Výchovný tábor (Boot Camp), ktorý sa do kín v USA nedostal, ale aj napriek tomu bol v roku 2009 vydaný na DVD.
V roku 2008 si zahrala Rachel Jansenovú v komédii Kopačky (Forgetting Sarah Marshall). Film mal pozitívne recenzie a získal komerčný úspech. Celosvetovo zarobil 150 miliónov dolárov. Jej rola bola pozitívne ohodnotená a nominovaná na Teen Choice Award.
V tom istom roku si zahrala Monu Saxovú, ruskú úkladnú vrahyňu spolu s Markom Wahlbergom v akčnom filme Max Payne, založenom na rovnomennej videohre. Mila kvôli svojej role prešla výcvikom so zbraňami, v boxe a bojových umeniach. Za svoju rolu bola opäť nominovaná na Teen Choice Award. Film bol pomerne finančne úspešný, zarobil 85 miliónov dolárov na celom svete, ale obdržal aj kritiku zo strany filmových kritikov.
2009 – 2012: Uznanie filmovým priemyslom
vľavo|náhľad|Kunisová za seriál [[Griffinovci na San Diego Comic-Con v roku 2009.]] V roku 2009 sa objavila v komediálnom filme Extract s Benom Affleckom a Jasonom Batemanom. Film získal prevažne kladné recenzie a zarobil 10 miliónov dolárov. Roger Ebert kriticky o filme napísal, že Kunisová „zosobňuje svoju úlohu tak, že vyznieva veľmi dôveryhodne“.
V roku 2010 hrala po boku Denzla Washingtna v akčnom filme Kniha prežitia (Book of Eli). Hoci film nemal kladné recenzie, zarobil viac ako 157 miliónov dolárov po celom svete. Filmový kritik Richard Roeper chválil výkon Kunisovej a neskôr dostala ďalšiu Teen Choice Award nomináciu za svoj ​​výkon. Bola taktiež obsadená do vedľajšej úlohy v komédii Nočné rande (Date Night).
Kunisová bola nominovaná na niekoľko cien, vrátane Zlatého glóbusu za film Čierna labuť (2010). Absolvovala tréning, ktorý zahŕňal kardio-cvičenie, prijímala 1200 kalórií denne a baletné hodiny mala štyri hodiny denne, sedem dní v týždni. Počas náročného natáčania utrpela rôzne zranenia, vrátane roztrhaných väzov a vykĺbeného ramena. Film Čierna labuť získal uznanie od kritikov a bol nominovaný na päť Oscarov vrátane nominácie za najlepší film. Tento film zarobil viac ako 106 miliónov dolárov v Spojených štátoch a Kanade a celosvetovo zarobil viac ako 329 miliónov. Hodnotenia výkonu Kunisovej boli pozitívne.
V roku 2012 hrala s Markom Wahlbergom vo filme Macík (Ted), ktorý bol dovtedy jej komerčne najúspešnejším filmom. Režisérom a spolu-autorom scenáru je tvorca Griffinovcov, Seth MacFarlane. Keď režisér prvýkrát koncipoval projekt, o Kunisovej si najskôr myslel, že je príliš mladá pre túto rolu. Film však zostal vo výrobe niekoľko rokov a napokon, keď bol konečne pripravený na výrobu, obsadil do roly Kunisovú. Macík získal vo všeobecnosti pozitívne recenzie od kritikov, bol komerčne úspešný a celosvetovo zrobil viac ako 549 miliónov dolárov.
2013 – súčasnosť; budúce projekty
V roku 2013 si zahrala Theodoru, najmladšiu z troch čarodejníc, po boku Jamesa Franca vo filme Cesta do krajiny Oz (Oz the Great and Powerful). Film bol komerčne úspešný a celosvetovo zarobil viac ako 493 miliónov dolárov. V tom istom roku sa objavila po boku Cliva Owena, Billyho Crudupa a Marion Cotillardovej v trileri Blood Ties. Film mal premiéru na filmovom festivale v Cannes v roku 2013 a získal zmiešané recenzie od kritikov. Taktiež sa objavila v komédii The Angriest Man in Brooklyn spolu s Robinom Williamsom a Petrom Dinklageom.
V roku 2015 sa spolu s Channingom Tatumom objavila v sci-fi filme Jupiter na vzostupe (Jupiter Ascending). Film získal prevažne negatívne recenzie od kritikov. Spolu s Kristen Bellovou a Christinou Applegatovou sa objavila v komédii Matky rebelky (Bad Moms), ktorá mala premiéru 29. júla 2016.
Osobný život
Dňa 14. septembra 2011 FBI oznámila, že vyšetruje údajné neoprávnené vniknutie do mobilu a e-mailových účtov Kunisovej a ďalších celebrít. Christopher Chaney z Jacksonvillu z Floridy sa neskôr priznal na federálnom súde k deviatim počítačovým útokom. náhľad|230x230bod|Kunisová na [[Marine Corps Ball, 2011.]] Kunisová podporuje Demokratickú stranu a Baracka Obamu. V rozhovore v roku 2012 kritizovala Republikánsku stranu a povedala: ''„Spôsob, akým republikáni napádajú ženy, je tak protivný. A spôsob, akým hovoria o náboženstve, je urážlivý. Možno nepraktizujem židovstvo, ale prečo musíme stále hovoriť o Ježišovi?“''
Zdravie
V januári 2011 odkryla, že bojuje s očnou vadou zvanou chronický zápal dúhovky, ktorý jej spôsobil slepotu na jedno oko. Kunisová má taktiež špecifikum, že jej dúhovky majú rôzne farby. Jedno oko (ľavé) je hnedé a druhé (pravé) je zelené.
Vzťahy
V apríli 2012 začala chodiť so svojím bývalým kolegom zo seriálu Tie roky sedemdesiate, Ashtonom Kutcherom a vo februári 2014 sa zasnúbili. V októbri 2014 sa jej narodila dcéra Wyatt Isabelle. Kunisová a Kutcher sa vzali prvý júlový víkend v roku 2015 v Oak Glen v Kalifornii. V júni 2016 potvrdili, že čakajú druhé dieťa.
1867 Deiphobus
1867 Deiphobus je planétka s priemerom 131 km, ktorú objavil C. U. Cesco 3. marca 1971.
Serres-sur-Arget
Serres-sur-Arget je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 790 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brno-Kohoutovice
Brno-Kohoutovice je od 24. novembra 1990 mestská časť štatutárneho mesta Brna, nachádzajúca sa na západ od mestskej časti Brno-střed.
Mouhous
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Libníč
Libníč je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 399 obyvateľov, z toho 218 mužov a 191 žien, pričom priemerný vek v obci je ??,? rokov (muži ??,? rokov, ženy ??,? rokov).
Platničková atelektáza
Platničková atelektáza (zriedkavejšie diskoidná atelektáza alebo lineárna atelektáza, v minulosti Fleischnerove línie) je osobitnou formou atelektázy. Prvýkrát ju popísal Fleischner v roku 1938. Názov je odvodený poľa jej tvaru plochého disku až platne. Môže byť izolovaná i mnohopočetná. Obyčajne smeruje kolmo na popľúcnicu, s ktorou je v priamom kontakte. Môže byť horizontálna i vertikálna a na rtg snímke hrudníka má vzhľad čiarového až pruhovitého zatienenia, pričom skutočný rozsah býva spravidla väčší ako sa zo snímky zdá.
Jej vznik je podmienený kolapsom pľúcnych mechúrikov pri ich zníženej ventilácii. Najväčšiu tendenciu k takémuto kolapsu má pľúcny parenchým v bazálnych (dolných) častiach pľúc, čo je podmienené kombináciou ich anatomického usporiadania a pôsobením gravitácie.
Platničková atelektáza sa vyskytuje často, najmä u pacientov v nemocnici. Spojitosť má najmä so zhoršeným dýchaním - po operácii, u dlhodobo upútaných na lôžko, pri poruchách pohyblivosti bránice a podobne.
Donč (krajinský hodnostár)
náhľad|Erb rodu Donč Donč (hist. Donch, maďarsky Dancs-mester alebo Domokos) (* okolo roku 1278, pravdepodobne Liptov – † 1345, Komárno) bol uhorský šľachtic, diplomat v službách kráľa Karola I. Róberta, zvolenský veľžupan, neskôr komárňanský župan.
Životopis
Od roku 1317 župan Zvolenskej stolice, do ktorej vtedy patril aj Liptov, Turiec a Orava, od roku 1337 aj Komárňanskej stolice. Podporoval rozvoj baníctva a rozširovanie mestských výsad a udeľovanie nových.
V roku 1318 pomohol Ružomberku získať mestské výsady. K tým, v roku 1340 kráľ Karol Róbert z Anjou doplnil mestu Ružomberok výsadu slobodného královského mesta.
V roku 1312 bol účastníkom bitky pri Rozhanovciach na strane kráľa Karola Róberta proti Omodejovcom a Matúšovi Čákovi. Vyviazol s ťažkými zraneniami a za zásluhy dostal od kráľa úrad zvolenského veľžupana (Zvolen predtým ovládal M. Čák.). Na strane kráľa stál aj v bojoch o Vyšehrad (1316) a v roku 1317 v bojoch o hrad Adrián (maď. Adorján v blízkosti mestečka Livada, v Rumunsku v blízkosti súčasných maďarských a ukrajinských hraníc) a v bojoch o Komárno.
Po smrti M. Čáka (1321) do roku 1327 nadobudol obrovský majetok a tituly a stal sa dôverným poradca kráľa. V roku 1323 v sprievode kráľa Karola Róberta navštívil pápežský dvor pápeža Jána XXII. v Avignone, kde sa zoznámil s gotickou architektúrou stal sa jej podporovateľom a šíriteľom. Zaslúžil sa aj o prestavbu kostola v Banskej Bystrici v gotickom slohu.
Zastával aj úrad liptovského, zemplínskeho a komárňanského župana. Majiteľ hradov a panstiev vo Zvolene, Likave, Slovenskej Ľupči, Dobrej Nive a v Orave. Výmenou jeho dedičného majetku v Orave dostal od kráľa Karola Róberta hrady Čakovec a Štrigova v Chorvátsku, ktoré následne v roku 1334 vymenil za hrad a panstvo Komárno. V roku 1330 bol členom súdneho tribunálu, ktorý nariadil potrestať rod Feliciána Zacha až do tretieho pokolenia za účasť na nevydarenom atentáte na kráľa.
Donč v kultúre
Jeho život inšpiroval Ladislava Nádaši-Jégého k napísaniu poviedky Magister rytier Donč (r. 1926) a Jozefa Cígera-Hronského k napísaniu románu Sokoliar Tomáš (r. 1932).
Donč, staviteľ hradov
Magister Donč bol veľkým staviteľom hradov na Strednom Slovensku. Mnoho hradov postavil ale aj prestaval a opravil, medzi nimi aj Sklabinský hrad, Hrad Liptovský Hrádok, Hrad Dobrá Niva, a mnohé ďalšie. Zvolenský Pustý Hrad, na ktorom sa narodil, dal prestavať a viac opevniť.
Tomáš Doršic
Životopis
Pred roku 1584 študoval v Banskej Bystrici. Roku 1584-1589 učiteľ v Ružomberku, neskôr správca školy v Mošovciach a v Ružomberku, 1585-1598 diakon a 15988-1612 evanjelický farár tamže, 1612-1621 farár v Žaškove. Autor rkp. denníka, dôležitého prameňa k regionálnym dejinám stredného a sev. Slov. v 16.-17. stor.
Derbyjský porcelán
Výroba derbyjského porcelánu siaha do prvej polovice 18. storočia, ale autorstvo a presný začiatok zostávajú stále predmetom dohadov. Najstaršie zachované kusy na konci 19. storočia niesli len slová Darby a Darbishire a roky 1751 až 1753 ako dôkaz času a miesta výroby. Dôležitejším faktom je to, že produkcia porcelánu v Derby sa datuje ešte pred začiatok práce Williama Duesburyho, ktorý spolu s Andrewom Planchom a Johnom Heathom roku 1756 založil porcelánku Nottingham Road factory, neskoršie Royal Crown Derby. Mnoho cenných porcelánových kusov, vyrobených v Derby, sa teraz nachádza v Derbyjskom mestskom múzeu.
História
thumb|Figurína vyrobená v Derby v 50. rokoch 18. storočia Z poznámok Williama Duesburyho vieme, že Derby malo solídnu výrobu mimoriadne kvalitného porcelánu na začiatku 50. rokov 18. storočia. Dôkazom kvality miestnych výrobkov je fakt, že Duesbury zaplatil oveľa viac za kusy z derbyjské manufaktúry ako za figuríny vytvorené v konkurenčných porcelánkách Bow a Chelsea. V tej dobe bolo bežné, že obchodníci nakúpili biele glazovaný porcelán od rôznych firiem a potom ho poslali smaltérom ako bol Duesbury, aby prácu dokončili (smaltovanie a farbenie).
Hrnčiar Andrew Planche je často označovaný za predchodcu derbyjskej porcelánky. Povesti o „cudzinci z veľmi chudobných kruhov“, ktorý žil v Lodge Lane a okolo roku 1745 vytváral malé porcelánové figuríny, môžu odkazovať práve na Planche. Avšak, ako poznamenal jeden z bádateľov, Planchovi bolo v roku 1745 len 17 rokov. Význam Planche pre budúcnosť Royal Crown Derby bol znížený niektorými ľuďmi (napríklad Duesburyho vnučkou Sarah), niektorí dokonca spochybnili, že by niekedy taký človek existoval. Planchovu existenciu však potvrdzuje nejeden dôkaz.
Serióznym uchádzačom o titul výrobcu porcelánu „druhých Drážďan“ sú Cockpit Hill Potworks. Táto derbyjská firma bola v plnej prevádzke pravdepodobne už okolo roku 1708. Napovedá tomu hrnček s popisom John Meir made this cup 1708 (John Meir vyrobil tento hrnček roku 1708). Že firma produkovala porcelán je známe vďaka oznámenia z aukcie z roku 1780, kedy spoločnosť skrachovala. Neexistuje žiadna zmienka o výrobe smaltovaných figúr, ale je veľmi pravdepodobné, že v tejto dobe, kedy boli populárne, sa vyrábali tiež. Alebo toto odvetvie prevzala Duesburyho továreň fungujúca od druhej polovice 50. rokov 18. storočia.
Vďaka zatykaču, vydanému roku 1758 proti istému Johnovi Lovegroveovi, vieme, že majiteľmi Cockpit Hill Potworks boli William Butts, Thomas Rivett a John Heath. Títo obchodní partneri boli zámožní a vplyvní ľudia. Thomas Rivett bol poslancom a tiež starostom mesta Derby. Avšak hospodárska súťaž s Nottingham Road factory bola neúspešná, kvalita porcelánu vyrábaného ich továrňou postupne klesala a v roku 1785 firma definitívne skončila.
Značenie
thumb|left|190px|Značky derbyjského porcelánu Z knihy Williama Bemrosea Bow, Chelsea, and Derby Porcelain (1898):
How Could Hell Be Any Worse?
How Could Hell Be Any Worse je debutový album americkej punkovej skupiny Bad Religion. Počas jeho nahrávania prišlo k zmene na poste bubeníka, keď pôvodného člena Jaya Ziskrouta nahradil Pete Finestone. Neskorší gitarista Greg Hetson hosťoval na tomto albume v piesni Part III.
V roku 1991 vyšiel album ako súčasť kompilácie 80-85 spolu s piesňami z EP Bad Religion a Back to the Known a skladbami nahratými pre výberové album Public Service. V roku 2004 bola táto kompilácia vydaná pod názvom How Could Hell Be Any Worse? ako rozšírená verzia albumu.
Vedy o telesnej kultúre
Vedy o športe
Vedy o športe sú strešnou skupinou vied o športe. Predmetom skúmania systému vied "Vedy o športe" (Vedy o telesnej kultúre)je cieľavedomý pohyb zameraný na zdokonaľovanie človeka, formovanie sociálnych väzieb, zvyšovanie telesnej zdatnosti, na športové výsledky, ale i dosiahnutie psychickej pohody a pohody v pohybovej činnosti. Vedy o športe majú významné miesto v systéme vied o športe, ale sú aj vedami hraničnými a to najmä s vedami prírodnými, spoločenskými a technickými.
Pohyb má svoj:
Špeciálne oblasti:
Aplikované prírodovedné oblasti:
Aplikované spoločensko-vedné oblasti:
Aplikované technické oblasti:
Justin Credible
Peter Joseph Polaco (* 16. október 1973, Ozone Park, New York ; známy pod prezývkou Justin Credible) je americký profesionálny wrestler. V minulosti pôsobil v organizáciách World Wrestling Entertainment a Extreme Chapmpionship Wrestling. Pôvodne zápasil pod menom Aldo Montoya.
Ellen van Dijková
Ellen van Dijková celým menom Eleonora van Dijková (* 11. február 1987, Harmelen, Holandsko) je všestranná holandská cyklistka. Dosiahla vynikajúce výsledky na dráhe, ceste aj v terén.
Sénoville
Sénoville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
U posedu
U posedu je prírodná pamiatka ev. č. 468 neďaleko obce Hejnice v okrese Liberec. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Jizerské hory.
Kyborg
Kyborg môže byť:
Cyborg môže byť:
Ulica J. Hollého
Ulica J. Hollého je ulica:
Sieuras
Sieuras je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 75 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Toporec
Toporec je obec na Slovensku v okrese Kežmarok. V Toporci sa narodil maďarský generál Artúr Görgei (1818-1916).
Obyvateľstvo
{	"version": 2, "width": 400, "height": 200, "data": [ {			"name": "table", "values": [ {					"x": 1880, "y": 1071 },				{					"x": 1910, "y": 818 },				{					"x": 1921, "y": 767 },				{					"x": 1991, "y": 1420 },				{					"x": 2001, "y": 1622 },				{					"x": 2011, "y": 1836 },				{					"x": 2017, "y": 1957 }			]		}	],	"scales": [ {			"name": "x", "type": "ordinal", "range": "width", "zero": false, "domain": { "data": "table", "field": "x" }		},		{			"name": "y", "type": "linear", "range": "height", "nice": true, "domain": { "data": "table", "field": "y" }		}	],	"axes": [ {			"type": "x", "scale": "x" },		{			"type": "y", "scale": "y" }	],	"marks": [ {			"type": "rect", "from": { "data": "table" },			"properties": { "enter": { "x": { "scale": "x", "field": "x" },					"y": { "scale": "y", "field": "y" },					"y2": { "scale": "y", "value": 0 },					"fill": { "value": "steelblue" },					"width": { "scale": "x", "band": "true", "offset": -1 }				}			}		}	] }
Mazelov
Mazelov je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Ján Došek (básnik)
Ján Došek (* 5. august 1908, Smolinské – † 27. marec 1978, Nitra) bol slovenský úradník a básnik.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Skalici a v Trnave. Učiteľ v Smolinskom, úradník nakladateľstva Academia v Bratislave, nakladateľstva Slovenskej ligy a i. podnikov, pracovník Slovenskej knihy v Nitre. V roku19541955 riaditeľ Banskobystrických pekární. Prvé sociálne motivované básne publikoval v Slovenských smeroch, Eláne, Kultúrnom živote a i.
Poľnohospodárske vedy
Ich úlohou je napomáhať rozvoj všetkých odvetví poľnohospodárstva s cieľom zvýšiť výrobu vysokokvalitných poľnohospodárskych produktov s čo najnižšími pracovnými a materiálnymi nákladmi. Podstatou poľnohospodárskych vied je skúmanie zákonitostí najúčinnejššieho prevodu slnečnej energie na energiu chemickú, podstatne sa podieľajúcu na tvorbe biomasy rastlinných a živočíšnych výrobkov potrebných pre výživu ľudí a zvierat, a zabezpečenie priemyselných surovín. Usilujú sa zároveň o hľadanie vhodných biologických, chemických, fyzikálnych, technických a organických podmienok pre zvyšovanie úrodnosti pôd, pre zistenie vysokých a stálych úrod v rastlinnej výrobe a rast vysokej úžitkovosti v živočíšnej výrobe, skúmajú podmienky pre rast akosti rastlinných a živočíšnych výrobkov.
Patria sem najmä tieto disciplíny:
Windows Me
Windows Me (Millenium Edition) je operačný systém spoločnosti Microsoft. Bol vydaný 14. septembra 2000. Je viac-menej vylepšením predošlého Windows 98 a je posledným systémom bežiacim ako nadstavba nad MS-DOS (ďalšie produkty používajú už výhradne jadro založené na Windows NT). Windows Me sa zameriava na domácich používateľov.
Windows Me si zachoval vzhľad Windows 2000. Má vylepšenú stabilitu, ale bezpečnosťou jadra zaostáva za Windows NT. Vylepšené bolo spúšťanie systému – informácie a funkcie, ktoré sa vo Windows 95/98 načítavali zo súborov AUTOEXEC.BAT a CONFIG.SYS, boli presunuté do jadra systému a bol zakázaný reálny režim MS-DOSu, vďaka čomu by sa Windows ME mal spúšťať rýchlejšie.
Okrem vzhľadu prebral Windows Me z Windows 2000 i niektoré nové funkcie ako Universal Plug-and-play, ochranu systémových súborov a automatickú aktualizáciu (okrem iného taktiež štandardne obsahujú ovládače pre USB Mass storage zariadenia). Pre spríjemnenie užívateľského rozhrania obsahujú navyše (oproti Windows 2000) niektoré ďalšie aplikácie a funkcie (Internet Explorer 5.5, Windows Media Player 7, Windows Movie Maker, Komprimované priečinky, atď.). Vytvorené bolo taktiež grafické rozhranie pre ScanDisk (oproti textovému rozhraniu ScanDisku vo Windows 95/98), a taktiež obsahuje novú funkciu System Restore – obnovenie predošlého nastavenia v prípade zrútenia sa systému. Podpora skončila v roku 2006.
Obnovenie systému
Vo Windows Me bola prvýkrát predstavená funkcia „obnovenie systému“ (anglicky System restore), ktorá umožňuje obnoviť predošlý stav systému, čo môže byť užitočné napríklad v prípade, kedy bol nainštalovaný problémový ovládač alebo aplikácia a systém práve preto nepracuje správne. Tato funkcia funguje tak, že sleduje zmeny systémových súborov a registrov, a ak dôjde k ich zmene (k tej dochádza práve pri inštalácii ovládačov či aplikácií), je vytvorený tzv. bod obnovenia. Bod obnovenia je možné vytvoriť i manuálne. Táto funkcia však má aj svoje nevýhody – môže spomaľovať počítač (v prípade, že sa systém rozhodne vytvoriť bod obnovenia, keď užívateľ práve s počítačom pracuje), body obnovenia sú roztrúsené po všetkých jednotkách (v koreňovom adresári každej jednotky je uložený adresár _RESTORE), a navyše sa niekedy môže stať, že pomocou tejto funkcie sa obnoví vírus, ktorý bol predtým odstránený. Vylepšená verzia tejto funkcie je zahrnutá tiež vo Windows XP.
Ochrana systémových súborov
Ochrana systémových súborov (anglicky Windows File Protection) bola predstavená už vo Windows 2000. Má za úlohu chrániť dôležité systémové súbory pred zmenou. V prípade, že sa nejaká aplikácia či užívateľ pokúsia odstrániť alebo prepísať staršiu verziu dôležitého systémového súboru, Windows vytvorí kópiu týchto dôležitých súborov a potom ich obnoví do ich pôvodného stavu. Táto funkcia je tiež vo Windows 2000 a Windows XP.
Automatické aktualizácie
Automatické aktualizácie (anglicky Automatic Updates) kontrolujú, automaticky sťahujú a inštalujú kritické záplaty, ktoré sú dostupné na Windows Update. Užívateľovi stačí len inštaláciu potvrdiť. Tento komponent sa nachádza tiež vo Windows XP, Windows 2000 SP3 a vyšších verziách.
Komprimované zložky
Funkcia „komprimované zložky“ umožňuje užívateľom pracovať so ZIP súbormi priamo cez prieskumník, teda bez toho, aby k tomu bol potrebný ďalší program. Túto funkciu tvorí knižnica zipfldr.dll (rozšírenie prieskumníka, ktoré umožňuje prechádzať ZIP súborom, ako keby to bola zložka), dzip32.dll (kompresia súborov) a dunzip32.dll (dekompresia súborov).
Túto funkciu je možné nastaviť pri inštalácii systému, ale aj dodatočne. Je tiež obsiahnutá v balíku Plus! pre Windows 98 a vylepšená verzia tejto funkcie sa nachádza štandardne vo Windows XP.
Systémove požiadavky
Minimálne:
Odporúčané:
Pozn.: Pokiaľ sa inštalačný program spustí s parametrom <tt>/nm</tt>, nebude sa testovať, či má počítač dostatočný výkon.
Gabo Zelenay
Gabo Zelenay (* 26. november 1922, Bánovce nad Bebravou – † 3. august 2003, Bratislava) bol slovenský rozhlasový športový komentátor, moderátor a redaktor. Od septembra 1946, keď sa ako 24-ročný úspešne zúčastnil konkurzu na športového reportéra, pôsobil v Československom rozhlase. Do histórie sa zapísal najmä vďaka nezvyčajnému, originálnemu spôsobu moderovania, začo neskôr získal i štátne vyznamenanie Pribinov kríž II. triedy za významné zásluhy v oblasti športovej žurnalistiky od prezidenta Slovenskej republiky. Počas svojej bohatej kariéry reportoval najmä futbalové a hokejové zápasy. Navyše dokázal komentovať aj stretnutia v šachu, či šerme, čo iní reportéri považovali za nekomentovateľné.
Kariéru ukončil ako 63-ročný po takmer štyridsiatich rokoch komentovania a moderovania, avšak aj naďalej zostal činný ako redaktor. Politicky sa angažoval pri zakladaní HZDS, prispieval do časopisu Nový deň blízkeho HZDS a predsedal Únii slovenských novinárov, ktorá podporovala mediálnu líniu HZDS. Zomrel vo veku 80 rokov po ťažkej chorobe.
Alexandr Michajlovič Vasilevskij
Alexandr Michajlovič Vasilevskij (* 30. september 1895 – † 5. december 1977), sovietsky vojvodca ruského pôvodu, maršal Sovietskeho zväzu (1943).
Prvá svetová a občianska vojna
Alexandr Vasilevskij sa chcel stať agronómom alebo zememeračom, ale jeho plány zmenila prvá svetová vojna. V predposlednom ročníku seminára spolu s niekoľkými spolužiakmi zložil diaľkovo skúšky a začal štúdium na Alexandrovskom vojenskom učilišti. V máji 1915 ukončil zrýchlený (4 mesačný) kurz a v hodnosti práporčíka bol odoslaný na front. Od júna do septembra sa nachádzal v rôznych záložných jednotkách, až sa nakoniec dostal na Juhozápadný front, do 409. novochopiorského pluku 103. pešej divízie v rámci 9. armády. Na jar 1916 bol poverený velením roty, ktorá sa čoskoro stala jednou z najúspešnejších v pluku. V máji 1916 sa účastnil Brusilovovej ofenzívy. V dôsledku vysokých strát dôstojníckeho zboru už čoskoro velil práporu stále v 409. pluku. Neskôr bol povýšený na štábneho kapitána. Začiatok občianskej vojny zastihol Vasilevského v Rumunsku, kde sa rozhodol odísť na dovolenku. Medzitým sa 409. pluk pripojil k vojskám, ktoré vyhlásili nezávislosť Ukrajiny a tak sa do jeho radov už nevrátil. Od septembra 1918 do apríla 1919 pracoval ako učiteľ vo viacerých základných školách, až kým nebol povolaný do Červenej armády ako inštruktor v 4. záložnom prápore. Už o mesiac bol vyslaný ako jeden z dôstojníkov 100 členného oddielu, ktorého úlohou bola pomoc pri potlačení vzbury v Tulskej gubernii.
V lete 1919 bol prevelený do Tuly, kde sa účastnil na formovaní Tulskej streleckej divízie, kvôli priblíženiu sa Južného frontu a vojsk generála Denikina. Vasilevskij bol najprv veliteľ roty, potom odznovu budovaného práporu. V októbri bol prevelený do štábu veliteľstva 5. streleckého pluku Tulskej streleckej divízie, ktorá hájila opevnenú oblasť na juhozápad od Tuly. Do boja sa však nedostala, pretože Denikinove vojská boli zastavené južnejšie, pri Oriole a mestečku Kromy.
Cromwell
Cromwell môže byť:
Alexandr Michajlovič Vasilevskij
Prvá svetová a občianska vojna
V decembri 1919 bola Tulská strelecká divízia vyslaná na Západný front, aby bojovala proti interventom. Vasilevskij bol na vlastnú žiadosť prevelený na miesto pomocníka veliteľa pluku. Na fronte sa nakoniec v dôsledku reorganizačných zmien stal pobočníkom veliteľa 96. pluku 32. brigády 11. divízie. V rámci 15. armády sa zúčastnil vojny s Poľskom.
Koncom júla 1919 Vasilevského opäť prevelili, teraz do 427. pluku 48. (bývalej Tulske) divízie, kde už predtým pôsobil. V polovici augusta sa jednotka nachádzala vo Vilniuse, pričom viedla boj v Belovežskom pralese proti poľským jednotkám. Tu vznikol konflikt medzi ním a O. I. Kalninom. Kalnin vtedy vydal príkaz na okamžité prebratie velenia ustupujúceho 427. pluku. Presné miesto, kde sa jednotka nachádzala sa však nedalo zistiť, a tak sa termín na vykonanie zadaný Kalninom nedal splniť. Na to Vasilevskij podal veliteľovi správu o tom, že daný rozkaz nie je možné vykonať. Čoskoro na to bol degradovaný na veliteľa čaty. Tento rozkaz onedlho veliteľ 48. divízie zrušil a Vasilievskij bol poverený viesť jeden zo samostatných práporov spadajúcich pod divíziu.
Medzivojnové obdobie
Po vojne sa ešte zúčastnil bojov proti oddielom Bulak-Balchiča v Bielorusku a do augusta 1921 bojoval s banditami v Smolenskej gubernii. Nasledujúcich 10 rokov velil plukom 48. Tverskej streleckej divízie, velil divíznej škole pre nižších dôstojníkov. V 1927 dokončil strelecko-taktické kurzy Výstrel. V júli 1928 bol jeho 143. pluk obzvlášť ocenený inšpektormi na vojenských manévroch. Na jeseň 1930 bol ďalší jeho 144. pluk, predtým patriaci medzi najslabšie jednotky v divízii, ocenený najlepšou známkou na okruhových cvičeniach.
Tieto úspechy zaistili Vasilievskému prevelenie na štáb. Čoskoro si podal žiadosť o prijatie do komunistickej strany, kam ho však v dôsledku čistiek prijali až v 1938 roku, keď slúžil v Generálnom štábe. Od jari 1931 pracoval v Riadení bojovej prípravy Červenej armády. Podieľal sa pri tom na vydaní viacerých bojových manuálov a prác zoberajúcich sa vojenskou prípravou a koordináciou viacerých druhov vojsk v modernom boji. V tejto funkcii sa stretol s mnohými významnými dôstojníkmi ako bol Michail Tuchačevskij, či Georgij Žukov.
V 1934 až 1936 pracoval ako náčelník úseku bojovej prípravy Povolžského vojenského okruhu. V 1936, po zavedení nových hodnostných označení v Červenej armáde mu bola udelená hodnosť plukovník. V 1937 ukončil štúdium na vojenskej Akadémii generálného štábu a nečakane bol poverený vedením jej katedry vedenia tyla. Už v októbri 1937 nasledovala nová funkcia, kde pôsobil ako náčelník operatívnej prípravy veliteľského zboru v Generálnom štábe. Tam od roku 1939 zaujal pozíciu zástupcu náčelníka Odboru operatívneho riadenia Generálneho štábu. Tam sa zúčastnil na rozpracovaní prvého variantu plánu vojny s Fínskom, ktorý bol neskôr Stalinom zamietnutý. Po začiatku Zimnej vojny bol pridelený na front ako zástupca náčelníka generálneho štábu I. V. Smorodinova. Účastnil sa tiež ako jeden z predstaviteľov ZSSR na rozhovoroch a podpísaní mierovej dohody s Fínskom a taktiež pri demarkácii novej sovietsko-fínskej hranice.
Na jar 1940 v dôsledku zmien na generálnom štábe sa stal prvým zástupcom náčelníka Operatívneho riadenia Generálneho štábu v hodnosti divízneho generála. Od apríla 1940 sa zúčastňoval na rozpracovaní plánu vojny s Nemeckom. 9. novembra 1940 sa zúčastnil ako člen sovietskej delegácie pod vedením Viačeslava Molotova cesty do Berlína na rozhovory s Nemeckom.
Ako vysoký dôstojník, začal mať Vasilevskij časté stretnutia so Stalinom. Na jednom z nich sa ho Stalin spýtal na jeho rodinu. Keďže bol Vasilevského otec pravoslávny kňaz a tým potenciálny „nepriateľ ľudu“, Vasilievskij povedal pravdu, a teda, že sa s ním už od roku 1926 nestýka. Stalin mu na to prekvapivo povedal, nech čo najskôr obnoví vzťahy s rodičmi a pokúsi sa im pomôcť.
Druhá svetová vojna
Vasilievskij sa zúčastnil na riadení bojových operácií od prvého dňa bojov na východnom fronte. 1. augusta 1941, bol teraz už v hodnosti genrálmajora vymenovaný za náčelníka Operačného oddelenia Generálneho štábu. Od 5. do 10. októbra počas bitky o Moskvu bol ako jeden z poverených Štátnym výborom obrany zabezpečoval čo najskoršie nasadenie ustupujúcich alebo z obkľúčenia sa prebojuvších vojsk na Možajskú obrannú líniu. V polovici októbra zabezpečoval styk Stavky hlavného veliteľstva s evakuovaným Generálnym štábom. 28. októbra 1941 bol Vasilevskij povýšený na generálporučíka. Už v tejto kritickej dobe bol považovaný za výborného vojenského experta. Od polovice apríla do 8. mája 1942 sa ako člen Stavky nachádzal na Severozápadnom fronte, kde sa podieľal na neúspešnej Demianskej operácii. Od 24. apríla 1942 z dôvodu ťažkej choroby B. M. Šapošnikova vykonával taktiež funkciu náčelníka Generálneho štábu. 26. apríla bol povýšený do hodnosti generálplukovníka. V nasledujúcich dňoch boli jednotky Červenej armády obkľúčené pri Charkove. Nasledoval úspešný nemecký postup na Stalingrad. 9. mája 1942 bol v dôsledku nemeckého prielomu krymského frontu odvolaný do Moskvy. V júli 1942 bol prevelený na volchovský front, kde mal riadiť spolu s Mercekovom v Maloj Višere 2. údernú armádu generála Andreja Vlasova pri prieniku z obkľúčenia.
V lete 1942 sa podstatnou mierou podieľal ako predstaviteľ STAVKY na riadení Stalingradského frontu a obranných bojoch pri Stalingrade. Spolu s Žukovom sa najväčšou mierou podieľal na sústredení vojsk a príprave pre nadchádzajúci protiútok, ako aj samotnej jeho realizácii. Žukov bol prevelený na Západný front, kde mal riadiť operáciu Mars pri Rževe. Vasilevskij sa taktiež zúčastnil na likvidácii Paulusovej 6. armády, čo mu však neumožnil dokonať útok Mansteinovej skupiny z juhozápadu od Koteľnikova. Po odrazení tohto útoku velil začiatkom roku 1943 Voronežskému a Brjanskému frontu, ako aj útočným operáciám na hornom toku Donu.