cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
BPM 37093
Obsahuje kryštalický uhlík vo veľkosti nášho Mesiaca. Vedci sa domnievajú, že je to obrovský diamant. V roku 185 zasiahlo planétu Zem svetlo zo vzdialenej supernovy, ktoré bolo spozorované v Číne. Supernova bola viditeľná až 20 mesiacov a jej najväčšia jasnosť dosiahla –8. magnitúdu.
Goderville (obec)
Goderville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Serémange-Erzange
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Goderville (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Serémange-Erzange
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Weitersfeld
Weitersfeld je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Horn.
Žije tu obyvateľov.
William Lipscomb
William Nunn Lipscomb, Jr. (* 9. december 1919, Cleveland – † 14. apríl 2011, Cambridge) bol americký chemik, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu za rok 1976. Študoval chémiu a dočasne aj fyziku na Univerzite v Kentucky a na Kalifornskom technologickom inštitúte. V rokoch 1946 až 1959 učil na Univerzite v Minnesote, roku 1959 získal profesúru na Harvardovej univerzite. Významné sú najmä jeho práce o teórii zlúčenín bóru, za ktoré dostal Nobelovu cenu.
Saint-Anthot
Saint-Anthot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žltobiely trpaslík
Žltobiele trpaslíky sú hviezdy hlavnej postupnosti spektrálneho typu F.
Diadém (dvojhviezda)
Diadém (iné názvy: α Com, α Comae Berenices, Alfa Comae Berenices) je hviezda v súhvezdí Vlasy Bereniky. Aj keď je označená ako α, nie je najjasnejšou hviezdou. Má jasnosť len 4,32 mag. Je to dvojhviezda pozostávajúca zo zložiek, ktoré sa navzájom obehnú približne za 25,85 rokov. Pre ich malú vzájomnú vzdialenosť ich nemožno malým ďalekohľadom rozlíšiť. V jej zdanlivej blízkosti sa nachádza guľová hviezdokopa M53.
U Zámecké Moravy
U Zámecké Moravy bola prírodná pamiatka ev. č. 1591 v katastri obce Mladeč v okrese Olomouc. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Litovelské Pomoraví.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sedliacka Dubová
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sedliacka Dubová v okrese Dolný Kubín.
Gommerville (Seine-Maritime)
Gommerville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Weitra
Weitra je mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Gmünd.
Žije tu obyvateľov.
Saint-Apollinaire (Côte-d’Or)
Saint-Apollinaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Servigny-lès-Raville
Servigny-lès-Raville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sukcesia
Sukcesia môže byť:
Sukcesia alebo sukcesívnosť je v práve nástup do práv predchodcu, následnosť do práva predchodcu, pozri sukcesia (právo)
Sukcesívnosť je vlastnosť byť postupný, vlastnosť nasledovať po sebe.
Bohuslav Brauner
Bohuslav Brauner (* 8. máj 1855, Praha – † 15. február 1935, Praha) bol český chemik, syn politika Františka Augusta Braunera a brat maliarky Zdenky Braunerovej.
Socha
Socha môže byť:
Raketa
thumb|Raketa [[Saturn V pri štarte]]
Raketa je dopravné zariadenie, ktoré využíva na pohon reaktívny motor, ktoré si so sebou nesie zásoby raketových pohonných látok (paliva a okysličovadla). Motor, ktorý používa raketa k pohonu sa nazýva raketový motor. Vďaka zásobe okysličovadla nie je raketa závislá od dodávky atmosférického kyslíka a preto môže pracovať aj vo vákuu.
História
Ako prví vynašli raketu starovekí Číňania, ktorí používali na jej pohon raketové motory na tuhé palivo. Vtedy sa po prvýkrát použila raketa na vojenské ciele. Počas storočí sa na tento vynález takmer zabudlo a pušný prach používaný na ich pohon sa začal používať ako pohonná látka do strelných zbraní. Rakety sa stali iba atrakciou pre pobavenie publika na slávnostiach. Znovuoživenie rakiet prišlo až na začiatku 20. storočia. Na ich vývoji a zdokonaľovaní pracovalo veľa významných fyzikov a raketových konštruktérov. Za zmienku stoja hlavne Konstantin Eduardovič Ciolkovskij (dal základy teórie rakiet), Robert Goddard, Wernher von Braun (konštruktér prvej balistickej rakety na kvapalné pohonné látky – V2) a Sergej Pavlovič Koroľov (konštruktér prvej rakety, ktorá dopravila náklad do vesmíru).
Využitie
Rakety sa používajú predovšetkým pre dopravu nákladov na veľké vzdialenosti alebo do vesmíru. Vo vojsku majú rakety veľký význam, používajú sa ako dopravné prostriedky pre veľké množstvo typov zbraní. Najrozšírenejšie sú hlavne v letectve. Okrem priameho použitia vo vojsku našli rakety uplatnenie aj v kozmickej technike, kde sú jej neoddeliteľnou súčasťou. Rakety sú zatiaľ jediný dopravný prostriedok, ktorý dokáže dopraviť náklad do vesmíru. Vo svete existuje veľké množstvo typov rakiet, ktoré sa používajú na rôzne účely. Na výskumné účely sa využívajú v meteorológii, geofyzike a astronómii.
Rozdelenie rakiet
Všeobecne sa pojem raketa používa pre všetko, z čoho šľahajú plamene a dokáže to letieť vysokou rýchlosťou. No nie je tomu tak. Ako príklad sa dá uviesť raketa s plochou dráhou letu. V tomto prípade ale nejde vôbec o raketu, ale bezpilotné lietadlo používajúce prúdový a nie raketový motor. Z tohoto ohľadu sa teda hovorí o strelách s plochou dráhou letu. Podobne je to aj pri torpédach. Rakety sa delia na niekoľko kategórií:
Czibulka (priezvisko)
Czibulka je priezvisko, ktoré vzniklo maďarským (podľa staršieho pravopisu) alebo nemeckým zápisom priezviska Cibulka alebo Cibuľka. Na Slovensku je najčastejšie v Komárne a Tvdošovciach (okres Nové Zámky), v Česku sa najviac vyskytuje v Trutnove.
Známi nositelia
Pozri v článku Czibulka.
Ján Franek
Ján Franek (* 14. apríl 1960, Gbeľany), je bývalý reprezentant ČSSR v boxe, člen TJ ZŤS Martin, držiteľ bronzovej olympijskej medaily v kategórii do 71 kg na OH 1980 v Moskve, deväťnásobný majster SR. Jeho dcéra Barbora Franeková sa stala víťazkou súťaže ženskej krásy Miss Slovensko 2009.
Helmut Kohl
Helmut Josef Michael Kohl (* 3. apríl 1930, Ludwigshafen am Rhein, Nemecko – † 16. jún 2017, tamtiež ) bol nemecký konzervatívny politik a štátnik. Od roku 1982 do 1998 bol kancelárom Nemeckej spolkovej republiky.
Po štúdiách vo Frankfurte a Heidelbergu sa stal Kohl právnikom. V roku 1973 ho zvolili za predsedu CDU (Kresťanskodemokratickej únie). Po páde Schmidtovej vlády v roku 1982 sa stal novým nemeckým kancelárom. Nemecko trpelo pretrvávajúcimi hospodárskymi ťažkosťami a Kohl zorganizoval v západonemeckom parlamente úspešné hlasovanie o vyslovení nedôvery Schmidtovi. Následne bol vymenovaný za dočasného kancelára.
Na jeseň roku 1989 sa zrútila komunistická vláda východného Nemecka a Kohl viedol úsilie o zjednotenie Nemecka. V marci 1990 bol Kohl v prvých celonemeckých voľbách po šiestich desaťročiach zvolený za prvého kancelára zjednoteného Nemecka. Počas svojho tretieho funkčného obdobia vo funkcii kancelára Kohl dohliadal na neľahkú úlohu začleniť ochromené východonemecké hospodárstvo do západnej Európy a bol zástancom hnutia za zjednotenú Európu. V roku 1994 bol Kohl zvolený na štvrté funkčné obdobie, ale rastúca nezamestnanosť v Nemecku a jeho škrty v systéme sociálneho zabezpečenia viedli v roku 1998 k jeho porážke Gerhardom Schroderom a sociálnymi demokratmi.
Jeho 16-ročné obdobie vlády bolo najdlhšie od vlády Otta von Bismarcka.
Plané loučky
Plané loučky je prírodná rezervácia ev. č. 315 neďaleko obce Horka nad Moravou v okrese Olomouc. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Litovelské Pomoraví.
Ochrana
Predmetom ochrany sú spoločenstvá slatinných lúk, fragmentov mäkkého luhu, meandrujúceho toku s pobrežnými porastami a tôňami s výskytom mnohých ohrozených taxónov rastlín i živočíchov.
Územie rezervácie sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Litovelské Pomoraví a s vtáčím územím s rovnakým názvom.
Czibula (priezvisko)
Czibula je priezvisko, ktoré vzniklo maďarským zápisom (podľa staršieho pravopisu) slovenského priezviska Cibula alebo Cibuľa. Na Slovensku je najčastejšie (s výrazným odstupom) vo Vlčanoch (okres Šaľa), potom v Šali a Dunajskej Strede. V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Czibula.
Inertial Upper Stage
Inertial Upper Stage (skratka IUS) je raketový ťahač, ktorý sa používal ako doplnkový raketový stupeň pre štart ťažkých geostacionárnych a medziplanetárnych sond pomocou nosných rakiet Titan 3 a Titan IV z paluby raketoplánu. UIS je dvojstupňový a v oboch stupňoch používa tuhé raketové palivo. Pomocou tohto stupňa boli dopravené na medziplanetárne dráhy sondy Magellan, Galileo a Ulysses.
Wiener Neudorf
Žije tu 8 813 obyvateľov (1. 1. 2010).
World of Warcraft: Wrath of the Lich King
World of Warcraft: Wrath of the Lich King (skracované ako WotLK) je druhým datadiskom k počítačovej hre World of Warcraft. Bol vydaný po viac než roku a pol 13. novembra 2008 od predošlého datadisku World of Warcraft: The Burning Crusade.
Datadisk zvyšuje maximálnu úroveň na 80, prináša nový kontinent Northrend, nové hrdinské povolanie Death Knight a jeho kôň známy ako Deathcharger. World of Warcraft sa stala 2. najpopulárnejšiou hrou na svete.
Príbeh
Príbeh sa odohráva až v leveloch od 68 po 72. Je to honba za Arthasom (známy z predošlých hier od Blizzard Entertainment ako ľudský Paladin a neskôr Rytier smrti) a jeho armádou zvanou Scourge. Na výber sú dve štartovacie oblasti: Na východe Howling Fjord a na západe Borean Tundra.
Dungeony
S týmto datadiskom pribudlo aj nových 12 dungeonov:
Raidy
S datadiskom pribudlo aj plno nových raidov. Novinkou je, že 25 raidy sa dajú splniť aj v 10 playeroch.
Arachnid Quarter - Anub'Rekhan, Grand Widow Faerlina, Maexxna Plague Quarter - Noth the Plaguebringer, Heigan the Unclean, Loatheb Military Quarter - Instructor Razuvious, Gothik the Harvester, The Four Horsemen Construct Quarter - Patchwerk, Grobbulus, Gluth, Thaddius Frostwyrm Lair - Sapphiron Kel'Thuzad's Chamber - Kel'Thuzad
- The Beasts of Northrend - Gormok the Impaler, Acidmaw & Dreadscale, Icehowl - Lord Jaraxxus - Faction Champions (pre Ali Horda, pre Hordu Ali) - The Twin Val'kyr - Fjola Lightbane & Eydis Darkbane - Anub'Arak
- Lower Spire - Lord Marrowgar, Lady Deathwhisper - Upper Reaches - Gunship Battle - Deathbringer's Rise - Deathbringer Saurfang - The Plagueworks - Festergut, Rotface, Professor Putricide - The Crimson Hall - Blood Prince Council, Blood-Queen Lana'thel - Frost Queen's Lair - Sindragosa - The Frozen Throne - The Lich King
Ruby Sanctum - boss Halion
Externé odkazy
World of Warcraft World of Warcraft
Tlustice
Tlustice sú obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 957 obyvateľov, z toho 488 mužov a 469 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,4 roka, ženy 42,1 roka).
Tetín (okres Beroun)
Tetín je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 838 obyvateľov, z toho 419 mužov a 419 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,0 roka, ženy 41,8 roka).
Dejiny
V 11. a 12. storočí tu bolo sídlo Tetínskej župy a Tetín je spomenutý i v zakladacej listine vyšehradskej kapituly. Koncom 13. storočia bol hrad prestavaný na sídlo přemyslovských ľavobočkov a v roku 1321 hrad kúpil cisár Karol IV., ktorý panstvo pripojil ku Karlštejnu. Roku 1422 bol hrad počas husitských vojen zničený a lokalita bola výrazným spôsobom poznačená ťažbou vápenca.
Obec Tetín je dnes známa ako pútnické miesto.
Sognefjorden
thumb|upright=1.5|Mapa Sognefjordu a okolia. Sognefjorden je druhý najväčší fjord na svete a najväčší v Nórsku. šírka jeho ústia je približne a celková dĺžka. Maximálna hĺbka je pod hladinou mora.
Bernoulliho diferenciálna rovnica
Bernoulliho diferenciálna rovnica patrí medzi nelineárne obyčajné diferenciálne rovnice, významné tým, že napriek ich nelinearite má známe explicitné riešenia. Ide o rovnicu pre neznámu funkciu
Bernoulliho rovnica sa substitúciou
transformuje na lineárnu diferenciálnu rovnicu prvého rádu
ktorej riešenie vieme zapísať pomocou integrácie.
Gonfreville-Caillot
Gonfreville-Caillot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Korçë (mesto)
Korçë alebo Korça (, ℓ, arum. Corceao), je mesto, ktoré leží na juhovýchode Albánska blízko hraníc s Gréckom, je to hlavné mesto kraja Korçë. V roku 2011 malo približne 75 000 obyvateľov, hlavne Arumunov, bolo tak piatym najväčším mestom krajiny. Leží na náhornej plošine vo výške
História jeho osídlenia je dlhá takmer 6 000 rokov. Mesto Korçë bolo po stáročia dôležité náboženské stredisko pre ortodoxných kresťanov a moslimov. Počas tureckej doby tu žili hlavne kresťania, Arumuni, menšinu tvorili aj Gréci, ktorí sa tu usadili ako podnikatelia. Koritsa bola dôležitým obchodným centrom, vznikli tu významné grécke školy. Sídli tu aj arcibiskup a tiež sa tu nachádza veľká mešita z 15. storočia.
Sídli tu aj miestny futbalový klub KS Skënderbeu Korçë.
18 Scorpii
18 Scorpii je hviezda v súhvezdí Škorpión. Je považovaná za najbližšie dvojča Slnka, kvôli mnohým spoločným vlastnostiam. Je od Slnka vzdialená 45,7 svetelného roka.
Kiži
Na Kiži sa nachádza múzeum ruskej drevenej architektúry, ktorého súčasťou sú drevené chrámy, domy a množstvo iných stavieb. Niektoré z nich boli na ostrov prevezené z iných miest. Traduje sa, že všetky stavby boli postavené pomocou jednej sekery (bez použitia iných nástrojov), ktorú potom majster hodil do jazera. V roku 1990 sa Kiži stal súčasťou Svetového dedičstva a dostal sa pod ochranu UNESCO.
Pamiatky
Preobraženský chrám (Chrám Premenenia Pána) je hlavným objektom múzea. Bol postavený v roku 1714. Mená jeho autorov sú však neznáme. Je to veľmi hodnotný objekt, nakoľko patrí medzi Pamiatky kultúrneho dedičstva Ruskej federácie. Jeho predlohou bol údajne Chrám Panny Márie Ochrankyne (1708), ktorý sa nachádza vo Vologdskej oblasti.
Chrám bol postavený na mieste pôvodného chrámu, ktorý zhorel po údere blesku. Je to „letný chrám“, v zime sa nevykuruje a bohoslužby sa v ňom nekonajú.
Je vysoký 37 metrov a zhotovený z borovicového dreva podľa tradícií ruského tesárskeho remesla – bez použitia klincov (okrem drevených šindľov, ktoré boli pripevnené drobnými klincami). Základom Preobraženského chrámu je osemhranná zrubová konštrukcia, na ktorej sú umiestnené ďalšie dva o niečo menšie osemuholníkové zruby. Má 22 okrúhlych vežičiek, ktorých veľkosť sa mení v závislosti od podlažia, vďaka čomu má chrám osobitný dynamický vzhľad. Sú zakončené „hlavami“ – kupolovými strieškami cibuľovitého tvaru.
Chrám nemá základy a je postavený na kamennom podklade. Iba pod západnou kaplnkou môžeme nájsť základy z lomového kameňa spájaného vápennou maltou.
Pri výstavbe veľkej časti chrámu bolo použité borovicové drevo. Strechy sakristie a bočných krídiel boli postavená z borovicového a jedľového dreva v kombinácii s brestom. Zakrivené šindle striešok a kupoliek sú vyrobené z osiky. Ikonostas pozostáva zo štyroch radov a tvorí ho 102 ikon. Rám ikonostasu pochádza približne z druhej polovice 18. – začiatku 19. storočia. Ikony sa delia na tri skupiny podľa obdobia ich vzniku a štylistických príznakov. Dve najstaršie ikony (Premenenie Pána a Panna Mária Ochrankyňa) pochádzajú z konca 17. storočia a sú typické pre ikonopisectvo severných oblastí. Veľkú časť spodného radu ikonostasu tvorí druhá skupina ikon, ktoré vznikli v druhej polovici 18. storočia. Ikony umiestnené v troch vrchných radoch predstavujú tretiu skupinu. Datujú sa do prvej tretiny 18. storočia.
Pokrovský chrám (Chrám presvätej Bohorodičky Ochrankyne) pochádza z roku 1764. Je to „zimný chrám“ (v zime sa vykuruje) a bohoslužby sa v ňom vykonávajú od 1. októbra do Veľkej noci. Má 9 okrúhlych vežičiek s cibuľovitými strieškami. Pôvodný ikonostas sa stratil a súčasný bol zhotovený počas rekonštrukcie v 50. rokoch 20. storočia.
Zvonica je krytá stanovou strechou. Vznikla v roku 1862 na mieste pôvodnej zvonice.
Pôvodná drevená ohrada sa nezachovala. Bola znovu postavená v roku 1959 podľa vzoru severských drevených opevnení.
Chrám vzkriesenia Lazara je najstarší ruský drevený chrám (14. storočie), ktorý bol prevezený z Muromského monastiera. Je to jednoduchý chrám s cintorínom. Vo vnútri sa nachádza dvojradový ikonostas približne zo 16. storočia. Kaplnka archanjela Michala bola prevezená z dediny Lelikozero. Zachoval sa v nej ikonostas a strop s maľbami zo 17. storočia.
Veterný mlyn postavili v roku 1928.
História ostrova
Osídľovanie Karélie začalo už v 2. tisícročí pred Kr. Svedčia o tom archeologické vykopávky a maľby na skalách. Názov ostrova sa spája s karelským slovom "kižat", čo v preklade znamená slávnostné stretnutie. Nie je vylúčené, že práve na tomto ostrove sa stretávali Karelci počas pohanských sviatkov.
V 12. storočí začali ostrov osídľovať obyvatelia Novgorodu. Kronikári sa však o tom prvýkrát zmieňujú až v roku 1496, keď bolo toto územie súčasťou Moskovského štátu. Vtedy bol ostrov Kiži centrom veľkého okruhu spájajúceho dediny susedných ostrovov a Onežského polostrova. Začiatkom 17. storočia tu bolo takýchto dedín viac ako 130. Na Kiži sa konali trhy, kde sa stretávali ľudia z okolitých dedín. V rokoch 16941695 bol Kiži dejiskom povstaní, počas ktorých roľníci protestovali proti núteným prácam na novootvorených metalurgických závodoch. Najväčšie povstanie sa odohralo v rokoch 17691771. Vtedy sa tu stretlo dve tisíc roľníkov nespokojných s ťažkými pracovnými podmienkami v Oloneckých banských závodoch.
V Onežskej oblasti žilo veľa talentovaných tesárov, ktorí zanechali veľa pamiatok.
Saint-Aubin (Côte-d’Or)
Saint-Aubin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hovädzie mäso
thumb|Priečny rez hovädzím mäsom Hovädzie mäso alebo hovädzina je mäso tura domáceho. Hovädzie mäso sa dostáva na stôl v mnohých rôznych úpravách. Surové (ako napr. carpaccio alebo tatársky biftek), v celku (ako napr. hovädzia pečeň), nakrájané na plátky (napr. steak), na drobné kúsky (napr. guláš) alebo mleté (fašírka).
Charakteristika
Hovädzie mäso je charakteristicky tehlovo červené, obsah svalového farbiva a výsledná farba mäsa však ďalej závisí na veku zabitého zvieraťa – u mladých kusov je bledo červená, u starších kusov a najmä býkov tmavo červená - ďalej na jeho pohlaví, živej hmotnosti, plemennej príslušnosti, fyzickom zaťažení konkrétneho svalu a samozrejme tiež na intenzite a kvalite výživy jatočného zvieraťa. Odtieň farby sa líši tiež podľa toho, z akej časti tela mäso pochádza. Výraznejšie sfarbenie mäsa podporuje pohyb zvieraťa, kŕmenie zeleným krmivom a vysoký obsah železa v kŕmnej dávke. Kastrácia býkov a intenzívny výkrm naopak vedie k svetlejším odtieňom mäsa V priebehu technologického spracovania a skladovania jatočného trupu je farba mäsa ovplyvnená predovšetkým pH - pri pH nižšom než 5,6 je mäso svetlejšie, pri pH vyššom než 5,8 naopak tmavne. Uvarením mäso nadobúda šedohnedú farbu. Pri bežnom chladiarenskom skladovaní hovädzie mäso v štvťkách optimálne vyzreje za 10 až 14 dní.
Typická chuť a pach mäsa je ovplyvnená prítomnosťou prchavých mastných kyselín. . Je výrazná najmä u starších zvierat. S chuťovými vlastnosťami mäsa úzko súvisí šťavnatosť a krehkosť mäsa. Najväčší vplyv na šťavnatosť má potom schopnosť mäsa udržať vodu (údržnosť), väznosť a stupeň mramorovania mäsa, krehkosť je spôsobená vysokým obsahom svalových bielkovín (hlavne aktínu a myozínu) a mramorovaním mäsa, čo nie je nič iné, než vyšší obsah intramuskulárneho tuku na úkor kolagénu a elastínu vo väzivovom tkanive medzi svalovými vláknami. Mäso od dobre vykŕmených zvierat je krehkejšie než mäso od zvierat chudších.
Zloženie hovädzieho mäsa
thumb|right|Hovädzie mäso Hovädzím mäsom v užšom slova zmysle slova sa myslí priečne pruhovaná svalovina, k nej priliehajúce tkanivo (kosti, tukové tkanivo, spojivo, a to vrátane nervového tkaniva a krvných miazgových ciev). Najdôležitejšou a najhodnotnejšou časťou mäsa je svalové tkanivo. Jeho akosť je daná jemnosťou svalových vláken, obsahom tuku a jeho typom, podielom svalového tkaniva a ďalšími faktormi.
Mladé kusy majú jemne vláknité mäso, svalovina starších jedincov je hrubo vláknitá. Starší býci a dojnice majú nízky obsah intramuskulárneho tuku, takéto mäso býva tvrdšie a menej chutné. U jalovíc a volov oproti tomu dochádza k skorému ukladaniu všetkých typov tukov, ktorými mäso výrazne podrastá, takže pri reze je vidieť mramorovanie. Vnútrosvalový tuk zreteľne zlepšuje chuťové vlastnosti mäsa, ale ak sa nazhromaždí väčšie množstvo medzisvalového tuku, je to vnímané ako nežiaduce. Priemerný obsah tukov v jatočne opracovaných polkách by preto nemal presahovať 5,7-6,2%, chudé hovädzie mäso obsahuje do 3% tuku.
Hovädzie mäso je biologicky veľmi hodnotné, má vysoký obsah esenciálnych aminokyselín, železa a vitamínu B2.
Delenie hovädzieho mäsa
náhľad|300px|Schematické znázornenie delenia hovädzieho mäsa: 1. [[Špička krku a krk
2. Rebierko
3. Hruď
4. Podplecie
5. Vysoká roštenka
6. Nízka roštenka
7. Sviečkovica
8. Bôčik bez kostí
9. Bôčik s kosťou
10. Pliecko
13. Špička stehna
14. Glejovka]]
thumb|Hovädzie polky
Po rozporciovaní hovädzej polky sa rozlišujú rôzne diely hovädzieho mäsa:
Výroba
Najväčšími producentmi hovädzieho mäsa vo svete sú USA, Brazília a Čína. V Európe sú najdôležitejšími producentmi Francúzsko, Nemecko a Taliansko. Pre produkciu hovädzieho mäsa sa využívajú špecializované mäsové plemená alebo býci a jalovičky mliečnych a kombinovaných plemien, ktoré však majú nižšiu kvalitu mäsa, nižšie prírastky a vyššiu spotrebu krmiva.
Kozie chrbty
Kozie chrbty sú pohorie v Západných Karpatoch na Slovensku. Pohorie sa člení na dva podcelky - Važecký chrbát a Dúbrava.
Poloha a prírodné podmienky
Pohorie sa tiahne východozápadným smerom, od Jánoviec pri Poprade až po Kráľovu Lehotu pri sútoku Bieleho a Čierneho Váhu. Jeho severné svahy spadajú do Podtatranskej kotliny, južnú hranicu s Nízkymi Tatrami tvorí údolie Čierneho Váhu. Východnejšie je situovaná hlboká a výrazná Vikartovská priekopa, ktorou preteká horný tok rieky Hornád, patriaca Hornádskej kotline.
Hlavný hrebeň pohoria len málokde klesá pod hranicu 1 000 metrov nad morom. Svoj vrchol dosahuje na Kozom kameni, ktorý má dva vrcholy spojené úzkym skalnatým hrebeňom. Potom mierne klesá cez Krížový vrch a Krížovú  do hlbokého zárezu pri Kvetnici. Reliéf pohoria má prevažne charakter vrchoviny. Pohorie je sčasti tvorené Važeckým krasom, rozprestierajúcim sa južne od Važca na ploche približne 30 kilometrov štvorcových. Vyskytujú sa tu najmä podzemné krasové javy, najznámejším z nich je sprístupnená Važecká jaskyňa.
Podnebie a flóra
Pohorie zaraďujeme do mierne teplej až chladnej klimatickej oblasti. Južné svahy pohoria sú pokryté prevažne reliktnými teplomilnými dubinami. Ďalšími drevinami, ktoré sa hojne vyskytujú na území Kozích chrbtov sú smrek, jedľa, borovica a smrekovec opadavý.
Garnetová hviezda
Patrí medzi najjasnejšie polopravidelné premenné hviezdy. Mení svoju jasnosť medzi 3,6 a 5,1 mag v prekladajúcich sa periódach 730 dní, 900 dní a 13,5 rokov. Jej červená farba sťažuje porovnávanie jasnosti tohto červeného nadobra s jasnosťou iných hviezd. Jej svietivosť sa dá porovnať so svietivosťou 50 000 sĺnk a je dokonca žiarivejšia ako Betelgeuze z Orióna, je ale v porovnaní s Betelgeuze je od omnoho ďalej. Povrchová teplota Garnetovej hviezdy dosahuje iba 3500 K a jej priemer je 70-krát väčší ako priemer Slnka. Je vzdialená od Slnka 5 260 svetelných rokov a približuje sa k nám rýchlosťou 19 km/s.
Erakis dala meno zvláštnej skupine nepravidelných premenných hviezd, tzv. premenných hviezd typu mí Cephei. Sú to červené obry a nadobry, ktoré menia svoju jasnosť v dôsledku pulzovania. Toto pulzovanie je však na rozdiel od delta-cefeíd nepravidelné, alebo polopravidelné. Kolísanie jasnosti týchto hviezd nebýva príliš výrazné a dosahuje spravidla iba pol magnitúdy. V tomto je Erakis výnimkou.
Hviezdu obklopuje emisná hmlovina IC 1396, ktorej zdanlivý priemer je desaťkrát väčší ako priemer Mesiaca v splne. Hmlovina má celkovú magnitúdu 3,0 ale je roztiahnutá na takej veľkej ploche, že voľným okom nemáme šancu ju vidieť.
Tina Čorná
Tina Čorná (vlastným menom Valentína Sikorová Čorná; * 22. máj 1965, Humenné) je slovenská publicistka.
Životopis
Pracovala v Novinárskom študijnom ústave, pôsobila v Ústave kultúry a na katedre sociológie FiF UK v Bratislave, v denníku Meridian, od roku 2001 postupne v denníku SME, týždenníku Žurnál a v publicistickej prílohe Víkend denníka Pravda.
Je trojnásobnou víťazkou Novinárskej ceny Nadácie otvorenej spoločnosti (2005, 2006, 2007). Je nositeľkou ocenenia Krištáľové krídlo za rok 2006 v kategórii publicistika a lietartúra, ceny SAV za popularizáciu vedy v roku 2015. Je autorkou troch kníh rozhovorov. Bola členkou poroty ceny Anasoft litera v roku 2013.
Eugene Andrew Cernan
Eugene Andrew „Gene“ Cernan (* 14. marec 1934, Chicago – † 16. január 2017, Houston ) bol americký astronaut, námorný pilot, elektrotechnik, letecký inžinier a stíhací pilot. Po otcovi bol slovenského a po matke českého pôvodu. Absolvoval tri lety do vesmíru, a bol známy ako posledný človek, ktorý v rámci programu Apollo stál na povrchu Mesiaca.
Pôvod
V roku 1903 sa jeho starý otec Štefan Čerňan so svojou manželkou Annou odsťahovali z Vysokej nad Kysucou spolu s tisíckami iných vysťahovalcov do USA. Usadili sa v Chicagu a o rok neskôr sa im narodil syn Andrew. Keď vyrástol, vzal si za manželku dievča českého pôvodu Rozáliu Cihlářovú a spolu s ňou mal syna Eugena.
Lety do vesmíru
Prvý let z Mysu Canaveral absolvoval v júni 1966 v kozmickej lodi Gemini 9. Spolu s ním letel veliaci pilot Thomas P. Stafford. Pre poruchu na pasívnom cieľovom telese Agena (nedostala sa na obežnú dráhu) boli na náhradnom cieľovom objekte ATDA (preto je let označovaný ako 9A) uskutočnené celkom tri rôzne približovacie manévre, ale bez konečného spojenia. Kozmická loď pristála po troch dňoch letu na hladine Atlantického oceánu.
thumb|left|Eugene Cernan (vľavo) ako člen posádky [[Apollo 10|Apolla 10]]
Po druhýkrát letel Cernan do vesmíru v kozmickej lodi Apollo 10 v máji 1969. V lodi s ním letel opäť Thomas P. Stafford, ktorý bol vo funkcii veliteľa a ako tretí člen posádky letel John W. Young vo funkcii pilota veliteľského modulu. Apollo 10 bolo poslednou previerkou pred pristátím ľudí na Mesiaci. Hlavným cieľom misie bolo testovanie lunárneho modulu na obežnej dráhe Mesiaca. Kozmická loď Apollo 10 uskutočnila 31 obletov okolo Mesiaca, potom návrat na Zem. Veliteľský modul s trojicou astronautov pristál na hladine Tichého oceánu po 8 dňoch letu.
thumb|right|Cernan počas prvej skúšobnej jazdy s mesačným vozidlom [[Lunar Roving Vehicle|LRV (Lunar Roving Vehicle) na Mesiaci, misia Apollo 17, 12. december 1972]]
V roku 2000 bol zapísaný v Ohiu do National Aviation Hall of Fame (Národná letecká sieň slávy). O jeho živote bol v roku 2014 natočený aj dokumentárny film Posledný človek na Mesiaci (The Last Man on the Moon). Eugene Cernan zomrel v kruhu svojej rodiny dňa 16. januára 2017 vo veku 82 v Houstone v Texase.
Návštevy Česka a Slovenska
Dňa 26. októbra 2001 navštívil Česko na pozvanie náčelníka generálneho štábu Armády Českej republiky Jiřího Šedivého. Dňa 29. októbra 2001 uskutočnil Cernan spolu s prvým česko-slovenským kozmonautom Vladimírom Remekom let vrtuľníkom Armády ČR typu Mi-8S, ktorý chceli ukončiť v Bernarticiach pri Milevsku v okrese Písek, pretože z neďalekej obce Borovany pochádzal jeho starý otec. Asi minútu a pol od plánovaného miesta pristátia sa vrtuľník pri obci Okrouhlá zrútil po tom, čo mu došlo palivo. Cernan našťastie nehodu prežil bez zranenia. Nebola to prvá nehoda vrtuľníka, ktorú zažil. Dňa 23. januára 1971 sa zrútil vrtuľník Bell 47 patriaci NASA so Cernanom na palube do Banana River neďaleko Kennedyho vesmírneho strediska na Myse Canaveral.
Dňa 29. septembra 2004 Cernan navštívil Bratislavu. Okrem iného otvoril výstavu Človek na Mesiaci na Bratislavskom hrade.
V júni 2008 navštívil Prahu aj so svojou vnučkou, aj výstavu v Národnom múzeu a poskytol novinárom zaujímavé úvahy k ďalším letom na Mesiac. Potom odišiel aj s vnučkou opäť do Borovian, kde ho deti obdarovali vodou a chlebom.
Wienerwald
Wienerwald je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Mödling.
Žije tu 2 450 obyvateľov (31. 3. 2009).
Kenneth Bowersox
Kenneth Duane Bowersox (* 14. november 1956, Portsmouth, Virgínia, USA) pôvodne letec vojenského námorníctva USA, bol od augusta 1987 do januára 2007 astronautom NASA. Má za sebou päť kozmických letov, vrátane šesťmesačného pobytu na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Celkom strávil vo vesmíre 211 dní, 14 hodín a 16 minút.
Mladosť
Ken Bowersox sa narodil sa v Portsmouthe v štáte Virgínia, detstvo a mladosť prežil v Bedforde v Indiane. Po ukončení bedfordskej strednej školy v roku 1974 študoval na Námornej akadémii, v roku 1978 tu získal titul bakalára. Už o rok neskôr sa stal magistrom v odbore strojné inžinierstvo na Columbijskej univerzite. Od roku 1978 slúžil v námorníctve, od roku 1981 ako pilot na lietadlovej lodi Enterprise. Po absolvovaní Školy testovacích letcov USAF v roku 1985 bol preložený do Námorného zbraňového strediska  v China Lake v Kalifornii.
Astronaut
Zúčastnil sa 12. náboru astronautov NASA, uspel a 17. augusta 1987 bol začlenený do oddielu astronautov NASA. V ročnom kurze všeobecnej vesmírnej prípravy získal kvalifikáciu pilota raketoplánu Space Shuttle.
Po dokončení prípravy zastával rôzne funkcie v NASA. Až po takmer piatich rokoch bol zaradený do posádky letu STS-50. Do vesmíru odštartoval na palube raketoplánu Columbia 25. júna 1992. Po splnení programu letu astronauti pristáli 8. júla 1992 na Floride, let trval 11 dní, 20 hodín a 28 minút.
V dňoch 2.-13. decembra 1993 sa zdržiaval vo vesmíre druhýkrát. Let STS-61 raketoplánu Endeavour trval 10 dní, 19 hodín a 59 minút. Hlavnou úlohou prvej údržbárskej misie k Hubblovmu teleskopu bola korekcia optickej chyby zrkadla.
Tretíkrát sa do vesmíru dostal v dňoch 20. októbra až 5. novembra 1995 tentoraz už ako veliteľ raketoplánu Columbia pri lete STS-73. Misia, ktorej program bol naplnený experimentami v laboratóriu Spacelab, trvala 15 dní, 21 hodín a 21 minút.
Štvrtýkrát vzlietol do kozmu 11. februára 1997 opäť vo funkcii veliteľa raketoplánu. Let Discovery mal označenie STS-82. Úlohou astronautov bola údržba Hubleovho teleskopu, misia trvala 9 dní, 23 hodín a 38 minút.
V októbri 1997 bol vymenovaný za veliteľa záložnej posádky Expedície 1 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) a hlavnej posádky Expedícia 3 (z nej bol neskôr vyradený). Expedícia 1 odštartovala k ISS v októbri 2000. V tom istom mesiaci bol vybraný za veliteľa Expedície 6, kolegami v posádke sa stali Nikolaj Budarin a Donald Thomas, neskôr nahradený Donaldom Pettitom.
Do vesmíru nová posádka ISS vzlietla 24. novembra 2002 v raketopláne Endeavour (let STS-113). V dôsledku prerušenia letov raketoplánov po havárii Columbie sa trojica Bowersox, Budarin, Pettit vrátila na Zem v ruskom Sojuze TMA-1. Pristátie v Kazachstane prebehlo 4. mája 2003 po 161 dňoch, 1 hodine a 15 minútach letu.
V januári 2007 odišiel z NASA, od júna 2009 je viceprezidentom oddelenia bezpečnosti letov v spoločnosti SpaceX. Ken Bowersox je ženatý, má troch synov.
Agostino Casaroli
Agostino Casaroli (* 24. november 1914, Castel San Giovanni, Taliansko – † 9. jún 1998, Rím) bol taliansky rímskokatolícky arcibiskup a kardinál, diplomat a štátny sekretár (19791990) Vatikánu.
Životopis
Narodil sa v chudobnej rodine v Castel San Giovanni (Piacenza). 27. mája 1937 bol vysvätený na kňaza. Pokračoval ďalej v štúdiu na Pápežskej diplomatickej akadémii. V roku 1939 získal doktorát kánonického práva. V rokoch 19401961 pôsobil ako úradník na Štátnom sekretariáte. Ján XXIII. ho v roku 1961 menoval za námestníka tajomníka Kongregácie pre mimoriadne cirkevné záležitosti. Postupne sa stal vedúcou osobnosťou vatikánskej diplomacie, viedol rokovania Vatikánu s mnohými štátmi a bol hlavným spoluarchitektom politiky pápežov Jána XXIII., Pavla VI. a Jána Pavla II. voči štátom východného bloku. 4. júla 1967 bol vymenovaný za sekretára Kongregácie pre mimoriadne cirkevné záležitosti. 16. júla ho Pavol VI. vysvätil na biskupa a v roku 1979 ho Ján Pavol II. vymenoval za kardinála a štátneho sekretára.
Kardinál Casaroli bol hlavným svätiteľom troch slovenských biskupov (Július Gábriš, Jozef Feranec a Ján Pásztor) v roku 1972 v Nitre. Bola to prvá úradne povolená biskupská vysviacka od roku 1949, pričom v tom čase nebol na Slovensku ani jeden verejne pôsobiaci biskup. Pamätná bola jeho návšteva ČSSR v roku 1985 a jeho účasť na národnej púti na Velehrade, z ktorej sa stala veľká manifestácia proti cirkevnej politike vtedajšieho Česko-Slovenska a za pápeža a jednotu cirkvi.
1. decembra 1990 rezignoval z dôvodu veku na všetky úrady. Zomrel 9. júna 1998 v Ríme.
Lineárna diferenciálna rovnica prvého rádu (ODR)
Lineárna diferenciálna rovnica prvého rádu je obyčajná diferenciálna rovnica prvého rádu tvaru
kde p,q sú zadané funkcie. Takáto rovnica sa zvykne volať nehomogénna alebo aj rovnica s pravou stranou. V tomto prípade totiž nejde o ozajstnú lineárnu rovnicu v zmysle, že by lineárna kombinácia jej riešení bola znova riešením. Takú vlastnosť máme jedine ak pravá strana (zdrojový člen) je identicky rovná nule. V tom prípade hovoríme o homogénnej lineárnej diferenciálnej rovnici prvého rádu.
Riešenie nehomogénnej rovnice
Pôvodnú nehomogénnu rovnicu vyriešime tzv. metódou variácie konštanty, riešenie predpokladáme v tvare
čo po dosadení vedia na podmienku pre funkciu z (variovanú konštantu) v tvare
a teda pre riešenie pôvodnej rovnice máme
Gonfreville-l’Orcher (obec)
Gonfreville-l’Orcher je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rudolf Brdička
Rudolf Brdička (* 25. február 1906, Praha – † 25. jún 1970, Mariánské Lázně) bol český fyzikálny chemik, Profesor Karlovej univerzity.
Vyštudoval Prírodovedeckú fakultu UK. Obhájil dizertačnú prácu o polarografickom a spektrometrickom správaní modrých a ružových roztokov chloridu kobaltnatého a stal sa doktorom prírodných vied.
Venoval sa najmä aplikácii polarografie v lekárskej biochémii a kinetike rýchlych reakcií v roztokoch. Založil českú fyzikálnochemickú školu.
BMW Sauber
BMW Sauber bol nemecký automobilový tím Formuly 1, vlastnený rovnomennou automobilkou. Vznikol odkúpením tímu Sauber automobilkou BMW na konci roku 2005. V šampionáte Majstrovstiev sveta F 1 pôsobil v sezónach 2006–2009. Následne predala stajňu späť Petrovi Sauberovi.
Kompletné výsledky vo Formule 1
(Tučne vyznačené preteky znamenajú zisk pole position) ‡ Polovičný počet bodov, pretože bolo odjazdených menej ako 75% dĺžky preteku.
Dioklecián
Dioklecián alebo Diocletianus, celým menom Gaius Aurelius Valerius Diocletianus, pôvodným menom Diokles (* asi 22. decembra 243 – †  asi 3. decembra 313) bol rímsky cisár od 20. novembra 284 do 1. mája 305. Jeho vládou sa začína nové obdobie rímskych dejín – obdobie neskorého cisárstva (dominátu).
Pôvod
Pochádzal z chudobnej ilýrskej rodiny z Dalmácie a pôvodom bol celkom neslávny. Väčšinou sa myslí, že bol synom pisára. Stal sa vojakom a vo svojej vojenskej kariére úspešne postupoval až sa stal veliteľom stráže cisára Numeriana. Keď bol v roku 284 Numerianus zavraždený, vojaci zvolili Diokleciána za cisára.
Reformy
Dioklecián bol po sto rokoch prvým cisárom, ktorý sa udržal pri moci dlhšie ako dvadsať rokov vďaka svojim vojenským schopnostiam a organizačnému talentu. Ríša bola v zlom stave. Hospodárstvo sa dostalo do úpadku, štátna pokladnica bola prázdna, vojsko bolo demoralizované.
Ešte skôr ako zaviedol rad nových reforiem, ktoré mali ríšu zachrániť, musel ríšu zjednotiť, lebo na západe vládol od roku 283 starší brat mŕtveho cisára Carinus. K ich ozbrojenému meraniu síl došlo onedlho, skončilo prehrou Carina pri rieke Morave v dnešnom Srbsku. Dioklecián si potom v prvom rade upevnil moc a zabezpečil sa oddanou telesnou strážou a tajnou službou. Pre posilnenie svojej autority sa nechával titulovať "pán a boh" (Dominus et Deus), podobne ako už cisár Domicián. S tým sa ale kresťania nevedeli z pochopiteľných náboženských dôvodov zmieriť. Dioklecián to však nerobil zo samoľúbosti, ale čisto z praktických potrieb. Len silný a ctený vladár totiž mohol Rím vyviesť zo zúfalej situácie, v akej sa momentálne nachádzal.
Dioklecián uskutočnil celý rad reforiem, z ktorých niektoré dokončil až cisár Konštantín Veľký.
Tetrarchia
Dioklecián zreformoval aj základný systém štátnej správy. Zaviedol tzv. tetrarchiu – vládu štyroch mužov. Podľa jeho plánu stáli v čele dvaja cisári (augusti) – jeden na západe, jeden na východe, z ktorých každý mal jedného nižšieho spoluvládcu (caesar). Všetci štyria tvorili vládnuce kolégium, pričom aj zákony sa vydávali v mene všetkých štyroch vládcov (tzv. pluralis maiestatis, čo prešlo aj do stredoveku v podobe titulatúry "My, z Božej milosti…). Ak zomrel alebo odstúpil vládnuci augustus, na jeho miesto nastúpil jeho caesar.
Dioklecián vymenoval v roku 285 za svojho spoluvládcu krajana Maximiána. Dioklecián prijal prímeno Jovius (podľa najvyššieho rímskeho boha Juppitera), Maximianus prijal prímeno Herculius podľa Herkula. V roku 293 si potom Dioklecián i Maximián pribrali ďalších spoluvládcov, ktorým udelili titul Caesar, a sami si vybrali titul Augustus. Títo caesari (Gaius Galerius a Konštancius Chlorus) mali formálne nižšie postavenia ako augustovia, de facto však disponovali plnou cisárskou mocou na svojom pridelenom území. Vládny systém tetrarchie nebol výsledkom akejsi teórie o novom delení moci v ríši. Vznikol čisto z praktických dôvodov – Rímska ríša bola obrovský štát a ako taká sa teda nedala efektívne viesť len z jedného miesta a jedným mužom. Medzi 4 panovníkmi vypukli nepokoje, v ktorých zvíťazil Konštantín Veľký, ktorý sa stal neobmedzeným vládcom.
Vojenská reforma
Pôvodné veľké légie (mali teoreticky až 6000 mužov), rozdelil na menšie jednotky, ktoré mali asi 1000 mužov. Vojsko rozdelil na dve časti: limitanei boli vojenské jednotky, ktoré mali svoje stále sídla v pohraničných pevnostiach a strážili im zverený úsek. Comitatenses boli vojenské jednotky, ktoré sprevádzali cisára a podľa potreby boli posielané na ohrozené úseky rímskej hranice. V bezpečnostnom systéme rímskej ríše hrali významnú úlohu aj mestá na hraniciach alebo vo vnútrozemí provincií, pretože obyčajne boli opevnené a sídlili v nich aj veteráni. Zaviedol prísne odvody vojakov, majitelia veľkých pozemkov i mestá museli odvádzať príslušný počet odvedencov podľa veľkosti majetku. Ak neodviedli stanovený počet odvedencov, museli platiť priame dane, ktoré slúžili na najímanie dobrovoľníkov.
Hospodárska reforma
Pre stabilizovanie hospodárskej situácie zaviedol opäť zlaté strieborné mince, ktorých obsah drahých kovov sa prísne kontroloval. Okrem toho zaviedol cenník maximálnych cien (edikt o maximálnych cenách), v ktorom stanovil maximálne ceny jednotlivých druhov tovarov i služieb na území celej Rímskej ríše. Neprihliadal však na regionálne podmienky a špecifiká, takže zavedenie ediktu postupne stratilo svoj význam, ceny tovarov sa riadili miestnou ponukou a potrebou.
Celý čas jeho vlády však vyplnili vojny. Bojoval s Alamanmi, Frankami a Burgundmi. V Galii vypuklo povstanie, v Británii sa vojvodca Carausius vzbúril a vyhlásil sa za cisára. Všetky problémy týkajúce sa vojenskej oblasti Dioklecián vcelku vyriešil nadmieru úspešne.
Prenasledovania kresťanov
Na sklonku Diokleciánovej vlády (303), došlo k prenasledovaniu kresťanov. Cisár vydal postupne štyri edikty, ktorými zbavoval kresťanov osobnej slobody, nariadil zničiť kresťanské kostoly, mučením ich nútili vzdať sa svojej viery. Štvrtý edikt, ktorý historici nazývajú krvavý, nariaďoval uctievanie štátnych bohov a obetovať im alebo zomrieť. V niektorých provinciách ríše sa popravy kresťanov vykonávali hromadne, boli miesta, kde bolo popravovaných 10 až 100 kresťanov denne. Všetka tá snaha neviedla k trvalému úspechu. Kresťanstvo sa o desať rokov stalo štátom uznávaným náboženstvom. Konštantín Veľký (syn Konštancia Chlora) to v roku 313 zabezpečil dokumentom nazývaným Milánsky edikt. Cisár Dioklecián si vyslúžil od kresťanských spisovateľov negatívne hodnotenie. V celku však môžeme Diokleciánovu vládu z hľadiska upevnenia vojenskej sily a hospodárstva hodnotiť za veľmi prospešnú pre Rímsku ríšu. Ani samotné prenasledovanie kresťanov nebolo zavedené z akejsi Diokleciánovej nenávisti voči nim a ich Bohu. Prenasledovanie malo čisto politický rozmer – kresťania totiž nerešpektovali mnohé cisárske nariadenia a všeobecne boli považovaní za buričov a protištátne živly, ktorých sa musel Dioklecián zbaviť ak chcel, aby sa jeho reformy ujali.
Servigny-lès-Sainte-Barbe
Servigny-lès-Sainte-Barbe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Dioklecián
Abdikácia
V roku 305 sa 59 ročný Dioklecián vzdal vlády a donútil k abdikácii aj svojho spoluvládcu Maximiana. Na ich miesta augustov nastúpili Galerius a Konštantius Chlorus, z ktorých každý si vybral dvoch nových caesarov. V roku 306 však neočakávane zomrel Konštantius Chlorus a vojsko v Británii, ktorému velil, nečakalo na rozhodnutie kolektívu vládnucich cisárov a bez ich vedomia zvolilo za cisára Constantina (Konštantín Veľký), syna Konštantia Chlora. Následne aj v ďalších častiach ríše sa dali prevolať za cisárov ďalší velitelia vojska, takže v jednom období mala Rímska ríša až osem vládnucich cisárov. Postupne sa jednotliví cisári eliminovali alebo ich porazil Konštantín Veľký, takže nakoniec sa stal jediným vládcom Rímskej ríše. Systém tetrarchie zanikol.
Servigny-lès-Sainte-Barbe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dioklecián
Abdikácia
Dioklecián sa odsťahoval do prímorského paláca v dalmatínskom meste Salonae. V roku 308 (alebo 309) ho súperiaci cisári pozvali na schôdzku v panónskom Carnunte, aby pomohol vyriešiť problémy v ríši, ale to sa starému cisárovi nepodarilo. Vrátil sa späť do Splitu a v pokoji zomrel v roku 313.
Servigny-lès-Sainte-Barbe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wieselburg
Wieselburg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Scheibbs.
Žije tu 3744 obyvateľov (1. 1. 2010).
Tmaň
Tmaň je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 080 obyvateľov, z toho 523 mužov a 557 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 38,6 roka, ženy 40,8 roka).
Alexandr Jurievič Kaleri
Alexandr Jurievič Kaleri (* 13. máj 1956, Jūrmala) je od apríla 1984 sovietsky, resp. ruský kozmonaut, člen oddielu kozmonautov RKK Energija. Trikrát vzlietol do vesmíru k dlhodobému pobytu na vesmírnej stanici Mir. V októbri 2003 vyletel do kozmu k štvrtému dlhodobému letu, tentokrát na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Celkom strávil vo vesmíre 769 dní, 6 hodín a 37 minút.
Mladosť
Alexander Kaleri pochádza z Jurmaly v Lotyšsku, je ruskej národnosti. V roku 1979 absolvoval Moskovský fyzikálno-technický inštitút, odbor dynamika letu a riadenie lietadiel. Potom nastúpil do NPO Energija, tu sa zaoberal spracovaním technickej dokumentácie k stanici Mir.
Kozmonaut
Od roku 1982 prechádzal výberovým procesom v NPO Energija, prešiel lekárskymi prehliadkami a 15. februára 1984 bol Štátnou medzirezortnou komisiou odporučený do oddielu kozmonautov NPO Energija, formálne zaradený na pozíciu kandidáta na kozmonauta bol 13. apríla 1984. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina a 28. novembra 1986 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
Od roku 1987 bol zaradený medzi kozmonautov pripravujúcich sa na lety na Mir. V apríli 1987 bol zaradený do rezervnej (t. j. tretej) posádky 3. základnej expedície na Mir, už v nasledujúcom mesiaci nahradil Sergeja Jemeľanova v záložnej (t. j. druhej) posádke tejto expedície. 3. expedícia odštartovala k Miru v decembri 1987, doterajšia záložná posádka sa následne stala hlavnou pre nasledujúci let. V marci 1988 bol Kaleri vyradený z prípravy zo zdravotných dôvodov a nahradený Sergejom Krikaľovom. Znova zaradený do posádky (rezervná posádka 8. základnej expedície) bol v máji 1990, v decembri 1990 sa posádka stala záložnou pre 9. základnú expedíciu a v máji 1991 hlavnou pre 10. základnú expedíciu. V júli 1991 sa zlúčili lety rakúskeho a kazašského kozmonauta a tak na Kaleriho nezostalo miesto v lodi. Od októbra 1991 sa pripravoval v hlavnej posádke 11. základné expedície.