cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rachel Carsonová
Kariéra a publikovanie
Pracovala na všetkom, od kuchárskych kníh až po vedecké časopisy, a stala sa známou pre svoje nemilosrdné naliehanie na vysoké štandardy písania. Čoskoro sa jej článok dostáva do Atlantského mesačníka, kde bol na jej prekvapenie s potešením prijatý a publikovaný v roku 1937. V tom čase sa tiež zväčšila jej zodpovednosť a starostlivosť o rodinu, keď jej vo veku 40 rokov zomrela staršia sestra a ona musela prijať zodpovednosť za svoje dve netere, ktoré jej po sestre ostali.
V roku 1941 vydáva svoju prvú knihu „Under the Sea Wind“ (Pod morským vánkom), ktorá získala vynikajúce recenzie, no nemala žiaden komerčný úspech – kniha mala tú smolu, že bola vydaná len mesiac pre útokom na Pearl Harbor, ktorý vtiahol USA do 2. svetovej vojny.
Začala pracovať na druhej knihe, pre ktorú však nemohla nájsť vydavateľa, tak vyšla najprv ako seriál v New Yorker, než ju vydala Oxfordská univerzitná tlačiareň pod názvom „More okolo nás“. Stala sa bestsellerom a v rebríčku noviniek časopisu New Yorker sa udržala 86 týždňov, vyhrala národnú knižnú cenu a pomohla získať Carsonovej dva čestné doktoráty.
S úspechom sa dostavilo i finančné zabezpečenie a Carsonová mohla v roku 1952 zanechať svoju prácu a sústrediť sa len na písanie: dokončenie posledného dielu trilógie o mori, knihy s názvom „Okraj mora“, ktorá vyšla v roku 1955. Stala sa ďalším bestsellerom, získala nové ocenenia, bola sfilmovaná a dostala dokonca Oskara v kategórii dokumentárnych filmov. Carsonová však bola zdesená strhujúcim štýlom, v akom bol film natočený, a pokrivením faktov, a od filmu sa dištancovala. Počas rokov 1956 a 1957 pracovala na množstve projektov, zahŕňajúcich články pre populárno-náučné časopisy a televízne scenáre.
Rodinná tragédia však udrela i po tretí raz, keď jedna z neterí, o ktoré sa mala starať, vo veku 36 rokov zomiera a zanecháva po sebe 5-ročnú sirotu. Carsonová prijala zodpovednosť za dieťa, hoci sa musela starať popri tom i o takmer 90-ročnú matku. Prijala chlapca a kúpila majetok na vidieku, aby uspokojila narastajúce požiadavky na bývanie. Toto miesto sa malo stať hlavným faktorom pri výbere jej budúcich tém.
Tichá jar a DDT
thumb|left|Postrek insekticídom [[DDT v prírode - 1958]] V 40. rokoch sa stávala čoraz viac znepokojená zneužívaním novovynájdených pesticídov, obzvlášť DDT. Ako sama uvádza, čím viac sa o pesticídoch dozvedá, tým je zdesenejšia. To vysvetľuje jej rozhodnutie začať hľadať niečo, čo sa napokon stalo jej najslávnejšou prácou, ktorou je kniha „Tichá jar“. Písanie tejto knihy odštartoval list od správcu Massachusettskej vtáčej rezervácie, ktorá bola zničená postrekmi DDT. V liste žiadal Carsonovú o využitie svojho vplyvu na vládne inštitúcie, aby začali vyšetrovanie použitia pesticídov. Tá sa nakoniec rozhodla, že by bolo účinnejšie vyzdvihnúť túto vec v obľúbenom časopise, no vydavatelia ostali ľahostajní a nakoniec sa preto projekt pre časopis stal vlastne knihou.
V postavení medzinárodného vedca bola teraz schopná pýtať pomoc aj ju prijímať od prominentných biológov, lekárov, patológov a entomológov. „Tichá jar“ sa stala detailnou kronikou vzťahu medzi prílišným používaním pesticídov ako dieldrin, toxafén, heptachlór a DDT a masovými úmrtiami divokých zvierat, ale nebolo to len suché vymenovávanie čísiel a faktov: jej písanie bolo tak lyrické a evokujúce, ako bolo presné. Čiastočne sa o to zaslúžilo aj to, že počas písania knihy jej diagnostikovali rakovinu prsníka: „Tichá jar“ bola jej posledným veľkým dielom.
Pokroky v legislatíve
Použitie pesticídov sa stalo hlavnou verejnou záležitosťou, čo pomohlo v apríli 1963 vystúpiť Carsonovej v špeciálnom programe televízie CBS, kde sa zúčastnila diskusie s hovorcom chemickej spoločnosti. Hoci bola do tej doby vážne chorá, jej prístup zdravého rozumu bol presvedčivý. Neskôr v tom roku bola zvolená do Americkej akadémie umení a vied a prijala mnoho cien, vrátane Audobonovej medaily a medaily Cullena americkej geografickej spoločnosti. Ďaleko väčší význam pre ňu ale mala odozva americkej vlády, ktorá si objednala úplný prehľad politiky pesticídov. V jednom z jej posledných verejných vystúpení Carsonová svedčila pred senátnym vyšetrovacím výborom. Zákaz DDT v roku 1972 bol priamym výsledkom Carsonovej práce a „Tichá jar“ zostala nielen jedným z textov nadácie pre súčasné environmentálne hnutie, ale aj dôležitou živou klasikou až do týchto dní, hoci Rachel Carsonová napokon 14. apríla 1964 vo veku 56 rokov podľahla rakovine. V roku 1980 jej bola posmrtne udelená Prezidentská medaila slobody, najvyššie civilné ocenenie v USA.
Manhattan Community Board 3
Manhattan Community Board 3 je komunitná rada na Manhattane v meste New York v Spojených štátoch.
Louvigny (Pyrénées-Atlantiques)
Louvigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Kvadratická rovnica
thumb|Graf kvadratickej funkcie y = x2 − x − 2 = (x + 1)(x − 2) x-ové hodnoty bodov, kde graf pretína os x, x = −1 a x = 2, sú koreňmi (výsledkami) kvadratickej rovnice x2 − x − 2 = 0.
Louvigny (Pyrénées-Atlantiques)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kvadratická rovnica
Kvadratická rovnica alebo algebrická rovnica druhého stupňa je matematická rovnica, ktorá má nasledujúci všeobecný tvar:
Kvadratická rovnica v užšom zmysle je kvadratická rovnica len s jednou neznámou.
Louvigny (Pyrénées-Atlantiques)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvadratická rovnica
Kvadratická rovnica s jednou neznámou
Kvadratická rovnica s jednou neznámou je najbežnejší prípad kvadratickej rovnice. Má všeobecný vzorec:
Člen a nazývame kvadratický člen, b lineárny člen a c absolútny člen, pričom a ≠ 0. Ak a = 0, výsledok je lineárna rovnica.
Balašicha-Arena
Balašicha-Arena je zimný štadión v meste Balašicha (Moskovská oblasť) v štvrti obytných budov na mieste starého zimného štadióna "Rubin".
Hala má kapacitu 6 000 miest. Bola otvorená 9. septembra 2007. Celková plocha trojpodlažnej budovy je 30 687 m². Je určená na športové podujatia v ľadovom hokeji a krasokorčuľovanie. Balašicha-Arena je domovským štadiónom miestneho hokejového klubu HC MVD, jedného z účastníkov ruskej KHL.
Ján Dubravius
Ján Dubravius alebo Jan z Doubravky alebo Jan Skála z Doubravky (* asi 1486 – † 9. september 1553) bol český humanista, historik, básnik a politik, od roku 1541 olomoucký biskup.
Pochádzal z dobre situovanej rodiny, študoval právo a teológiu vo Viedni a Talinsku. Doktorom cirkevného práva sa stal v Padove.
Kvadratická rovnica
Riešenie kvadratickej rovnice
Riešenie kvadratickej rovnice pomocou diskriminantu udáva vzorec
Humenské kolégium
Založenie
Roku 1609 sa stal Juraj III. Drugeth zemplínskym županom. Začal uvažovať o možnostiach založenia jezuitského kolégia v Humennom. Roku 1612 napísal list generálnému predstavenému P. Claudiovi Aquavivovi do Ríma, v ktorom navrhol založiť v Humennom kolégium. Začali zdĺhavé rokovania. Dňa 9. júla 1613 napísal Juraj Drugeth list P. Dobokaimu Ďalší Jezuiti prišli do Humenného 23. novembra 1613.
Kvadratická rovnica
Riešenie kvadratickej rovnice
V prípade, že diskriminant sa rovná 0, kvadratická rovnica má jedno riešenie a z oboru reálnych čísel.
Humenské kolégium
Založenie
V roku 1614 bolo v Humennom početné jezuitské spoločenstvo. Neuvádza sa však ani pod titulom rezidencie ani pod titulom kolégia, pretože sa ešte vždy čakalo schválenie z Ríma. Vyššiu triedu gramatiky viedol Juraj Mojzes, pôvodom slovák z Turca. Je zrejmé, že v Humennom začala činnosť jezuitská škola. Roku 1615 došiel do Humenného súhlas z Ríma a Juraj III. Drugeth pristúpil k založeniu úplného jezuitského gymnázia.
Kvadratická rovnica
Riešenie kvadratickej rovnice
Ak je diskriminant väčší ako nula, riešením sú dve reálne čísla.
Humenské kolégium
Založenie
Zakladajúca listina Humenského kolégia. Jej časť v slovenskom preklade:
Kvadratická rovnica
Riešenie kvadratickej rovnice
Ak je diskriminant menší ako nula, riešením rovnice sú dve združené komplexné čísla.
Humenské kolégium
Založenie
''Pretože sme od predstaveného rehole dostali súhlas, zo slobodnej vôle a po zrelom uvážení berieme na seba ťarchu a zaväzujeme aj naše žijúce deti Jána a Alžbetu, aj tie, ktoré sa ešte prípadne narodia a všetkých našich príbuzných, ktorých sa toto rozhodnutie nejako dotýka, alebo sa bude dotýkať, aby znášali bremená, ktoré nasledujú: ''Dané v našom meste Užhorode dňa 2. júla 1615, na sviatok Navštívenia Panny Márie.''
Manhattan Community Board 3
Zahŕňa časti Alphabet City, East Village, Lower East Side, Chinatown a Two Bridges.
Na východe je ohraničená prielivom East River, na juhu Brooklynským mostom, na západe ulicami Pearl Street, Baxter Street, Canal Street, Bowery a Štvrtou Avenue a na severe 14. ulicou.
Predsedom je David McWater a správkyňou je Susan Stetzer.
Humenské kolégium
Založenie
Zakladajúcu listinu potvrdil aj panovník Matej II.
Rozvoj
Humenské gymnázium sa začalo sľubne rozvíjať. Do Humenného prichádzali mladíci i zo sedmohradska, z Dalmácie, Chorvátska a zo Sikulska. Humenské gymnázium dosiahlo vysokú úroveň, nielen katolíci, ale i protestanti posielali sem na štúdia svojich synov. Domáci kronikár už koncom roku 1616 zaznačil zaujímavú správu
Už v prvých troch rokoch ich pôsobenia 1609-1612 sa spomínajú početné konverzie, na okolí Humenného zanechalo protestantizmus 700 ľudí, v samotnom mestečku sa ku katolíckej cirkvi prihlásili všetci mešťania.
Je otázne, pre akú mládež bolo založené humenské gymnázium. Keď vezmeme do úvahy vtedajšie sociálne pomery, tak usudzujeme, že do kolégia neprichádzali deti poddaných, ale synovia šľachty, prípadne synovia slobodných mešťanov. Na východnom Slovensku bola vyššia šľachta maďarská alebo pomaďarčená, hoci u niektorých šľachticov sa stretávame so slovenským priezviskom. Rodina Drugetovcov bola maďarská a na dvore „najurodzenejšieho zakladateľa“ sa zdržiavali maďarskí kazatelia. Zo zachovalých záznamov je zrejmé, že aj v kostole kolégia sa kázalo po maďarsky. Naproti tomu vo farskom kostole a namokolí Humenného sa kázalo po slovensky. Vyučovacím i konverzačným jazykom na gymnáziu bola latinčina.
Druget citlivo reagoval i na objavujúce sa počiatočné problémy. 15. januára 1616 nariaďuje v liste svojmu direktorovi Schaffasithovi a pokladníkovi Štefanovi Borhymu, aby predávali v pondelok mäso po dva denáre /za polovičnú cenu/ a aby chudobným cezpoľným študentom zaobstarali bezplatné ubytovanie. Tiež im uložil, aby práce okolo kláštora a kostola boli ukončené do jari. Ďalej prikázal hlavnému hospodárovi, aby každoročne poslal drevo na vykurovanie školy.
Ku Drugetovej fundácii pre kolégium sa pridávali aj ďalší dobrovoľníci. Roku 1616 vytvorila fundáciu Barbora Telegdyová, ktorá nariadila v testamente vydať ročne pre kolégium štyri sudy vína a 25 meríc obilia. Po jej smrti venoval Šandor Kendy pre kolégium vinohrad v Tally a 1200 zlatých. Ďalší dobrovoľníci: Bekényi, Mikuláš Esterházy, baróni Lautor a Lakompach, tiež Uršula Dersffyová darovali po päť sudov vína, päť bokov slaniny alebo sa zaviazali dávať pre kolégium vykrmené ošípané.
Prerušenie činnosti
Povstanie Gabriela Betléna prerušilo roku 1619 činnosť kolégia. Betlén napadol Drugeta, ktorý bol nútený odísť do Poľska. S ním odišli aj jezuiti. Betlén uviedol do Humenného kalvínského kazateľa Jána Kečkemetyho. Po povstaní nevedno z akých príčin sa jezuiti do Humenného nevrátili, aj keď v Humennom nebolo katolíckeho kňaza a kalvínsky kazateľ Kečkemety bol z mesta vypovedaný.
Do Humenného sa vrátili jezuiti späť roku 1629 alebo 1630, za Jána X. Drugetha - syna Juraja III. Drugetha. Museli najprv opraviť a zariadiť budovy, až tak mohli roku 1630 otvoriť kolégium. Jezuita Kazy píše, že jezuiti mali na starosti tri fary, desať obcí, museli spovedať, dávať do poriadku manželstvá uzavreté medzi pokrvnými bez dišpenzu. Takže riadne vyučovanie sa mohlo začať roku 1632.
Kvadratická rovnica
Riešenie kvadratickej rovnice
Ak je riešením kvadratickej rovnice reálne číslo, geometrickou interpretáciu je priesečník paraboly s osou x.
Humenské kolégium
Prerušenie činnosti
V roku 1634 ustanovil Ján X. Drugeth, aby sa jezuitom vyplácalo ročne o niečo viac ako úradných 1700 zlatých. Dal im do zálohy dediny Ptičie a Modru a zaviazal sa, že v nastávajúcom roku pridá jezuitom ešte 500 zlatých.
Preloženie
Preloženie kolégia do Užhorodu navrhuje Jágerský arcibiskup Imrich Lossy, sídliaci v tom čase v Jasove, už v roku 1634. Vhodnejšie podmienky v Užhorode, vhodné budovy a hradby, ktoré boli v tom čase zárukou ochrany pred nájazdmi boli dobrým dôvodom. Súhlasil s tým tiež generál jezuitov P.Vitelsci Mitius. Žiadal však, aby jezuiti mohli ostať v Satmare. Podľa „Acta lesuitarum ungvarien“ sa Drugeth ešte v tomto roku rozhodol pre Užhorod. S veľkými nákladmi začal sťahovať jezuitov z Humenného do Užhorodu. Medzitým hroziace nebezpečenstvo vojakov Juraja Rákociho prišlo skôr, ako rátali a presťahovanie sa muselo prerušiť. I „vhodné budovy“, ktoré spomínal arcibiskup Lossy, boli zničené a bolo treba stavať nové. Katalóg Rakúskej provincie z roku 1636 už užhorodské kolégium uvádza. Zakladajúca listina bola vystavená 31. júla 1640.
Kvadratická rovnica
Praktické uplatnenie
Napriek tomu, že niekedy je riešením kvadratickej rovnice imaginárne číslo, toto riešenie vyjadruje fyzikálnu realitu, napríklad striedavý prúd, kde reálna zložka je činný výkon a imaginárna zložka je jalový výkon.
Humenské kolégium
Ukončenie činnosti
Na gymnáziu sa vyučovalo až do roku 1643. V tom čase vypuklo nové povstanie, ktoré viedol Juraj Rákoci. Ján X. Drugeth sa utiahol na svoje panstvo do Užhorodu, ktoré poskytovalo lepšie podmienky pre obranu, malo hradby. Prial si aby sa do Užhorodu prenieslo aj kolégium z Humenného. Vojnovými udalosťami bolo totiž kolégium vydrancované a spálené. Rákoci úplne vypálil i Humenné. Jezuiti znova utiekli do Poľska. Po uzavretí mieru v Linzi 1. decembra 1645 sa síce vrátili, ale obnovu kolégia po tretí raz nezačínali. Tí, ktorí ostali v Humennom, venovali sa duchovnej činnosti a misiám na okolí.
Kvadratická rovnica
Praktické uplatnenie
Kvadratickú rovnicu je možné vyriešiť pomocou rozkladu:
Príklad 1: Dosadzujeme hodnoty, ktoré vyhovujú: Skúška: Kvadratická rovnica má v tomto prípade korene x_1 = -3 a x_2 = 1.
Čierna Lehota (okres Rožňava)
Čierna Lehota je obec na Slovensku v okrese Rožňava.
Polohopis
Obec Čierna Lehota leží na konci Štítnickej doliny pod vrchom Stolica.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z polovice 16. storočia, obec ale vznikla už v 15. storočí na valašskom práve. Názov Lehota označoval určitú dobu, počas ktorej osídlenci nemuseli platiť dane a iné poplatky. „Čierna“ je pravdepodobne vďaka tmavej siluete hôr v pozadí. Obyvatelia sa zaoberali najmä pastierstvom. Svedčí o tom postava sv. Vendelína, patróna pastierov v obecnom erbe. Obec zohrala dôležitú úlohu počas SNP, keď bola v tunajších horách zriadená poľná nemocnica. Tieto ťažké časy pripomínajú tri pamätníky a pamätná izba SNP.
Turistika
Z Čiernej Lehoty sa po modrej značke môžete dostať na dva najvyššie vrchy Slovenského Rudohoria - Stolicu a Kohút
Vince McMahon, Sr.
Vincent James "Vince" McMahon, známy ako Vince McMahon, Sr. (* 6. júl 1914 – † 24. máj 1984 bol americký wrestlingový promotér. Bol zakladateľom spoločnosti World Wide Wrestling Entertainment, dnes známej ako WWE. Bol synom Rodericka McMahona a otcom Vinca K. McMahona
Saint-Jean-du-Corail-des-Bois
Saint-Jean-du-Corail-des-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karim Guédé
Karim Guédé (* 7. január 1985, Hamburg, Nemecko) je slovenský futbalový obranca a defenzívny záložník v súčasnosti hrajúci za SC Freiburg.
Životopis
Narodil sa v nemeckom meste Hamburg togskej matke a francúzskemu otcovi. Tu vyrastal a vyštudoval sociálnu pedagogiku. Po tom, čo prešiel mládežníckymi výbermi SC Hamm 02 a FC St. Pauli začal svoju seniorskú kariéru v treťoligovej Concordii Hamburg. V roku 2004 prestúpil do slávnejšieho Hamburgeru SV, kde však nastupoval len za rezervný tím. V roku 2006 prestúpil do petržalskej Artmedie, v drese ktorej hrával do zimnej prestávky sezóne 2009-10.
Kariéra
Hráva na pozícií defenzívneho štítu zálohy. V drese Artmedie získal v sezóne 2007/08 Slovenský pohár a víťazstvo v Corgoň lige. V lete 2009 sa skončil Guédému kontrakt s MFK Petržalka. Pôvodne mal odísť do gréckej Škody Xanthi (v minulosti tu hral Juraj Buček), ale nakoniec z toho nič nebolo a nemecký rodák ostal v Petržalke. Po postupnom odchode hráčov z Petržalky sa Guédé stal jedným z viacerých hráčov, ktorý prestúpili do Slovanu Bratislava. V drese Slovanu vyhral v roku 2010 Slovenský pohár, v nasledujúcej sezóne pomohol k postupu v Pohári UEFA cez Crvenu zvezdu Belehrad.
Reprezentácia
Guédé bol v roku 2006 v širšej nominácii na majstrovstvá sveta, ale kvôli zraneniu nakoniec nebol nominovaný. Niektoré zdroje uvádzajú, že má na svojom konte má jediný reprezentačný štart, v prípravnom zápase s 🇱🇺, ktorý sa skončil 0-0. Mohol by čoskoro získať slovenské občianstvo a tak reprezentovať Slovensko. V lete roku 2011 uplynie päťročná lehota po ktorej podľa FIFA pravidiel môže reprezentovať krajinu nového občianstva. Reprezentačný tréner Vladimír Weiss sa pre Denník SME vyjadril, že Guédé by mohol reprezentovať Slovensko v kvalifikácii na ME 2012. 21. júla 2011 sa Karim Guédé stal právoplatným občanom Slovenska.
Po návrate z prvého kvalifikačného zápasu o postup na Majstrovstvá sveta 2014 v Litve porušil po príchode na Slovensko spolu s ďalšími troma spoluhráčmi večierku.
Kurtizána
Pôvodne termín kurtizána pochádzal z francúzskeho courtisan / courtisane = dvoran / dvoranka resp. a talianskeho cortigiano / cortigiana, a označoval príslušníka alebo príslušníčku kráľovského dvora. Už od 16 storočia však označoval milenku, konkubínu alebo profesionálnu spoločníčku vysokopostavených mužov.
Upír (bytosť)
thumb|right|Upír Upír alebo vampír je tvor vyskytujúci sa v mýtoch, legendách, hororoch a fantasy, živiaci sa krvou, ktorú pije svojim – spravidla ľudským – obetiam.
Etymológia
Slovo upír je s najväčšou pravdepodobnosťou slovanského pôvodu. Vyskytuje sa vo všetkých slovanských jazykoch – po bulharsky je вампир, po slovensky a po česky upír (niekedy sa používa aj obmena vampír, prevzatá pravdepodobne z angličtiny), po poľsky wąpierz a upiór, po rusky упырь, po bielorusky упыр, po ukrajinsky упирь. Predpokladá sa, že v praslovančine bolo * ǫpirь, čo má ďalej nejasnú etymológiu. Niektorí vedci slovo ďalej spájajú s turkickým označením čarodejnice, ktoré napríklad po tatársky znie ubyr. Etymológ Machek spája slovo trochu kostrbato s dialekticky slovenským slovesom vrepiť, resp. hypotetickou prešmyčkovou podobou * vъ-pěrъ, čo sa prekladá ako zahryznúť sa, prisať sa, vraziť sa.
Prvé zdokumentované použitie je vo staroruskom kolofóne – knihe žalmov, ktorý je podpísaný žartovnou prezývkou Упирь Лихый (Zlý upír) a ktorý je datovaný rokom 1047. Niekedy sa ako prvé použitie uvádza ruský protipohanský traktát Slovo svätého Grigorija (Слово Святого Григория), ktorý sa zmieňuje o tom, že pohania uctievajú upírov. Tento spis pochádza pravdepodobne z 11. – 12. storočia.
Obmena vampír, používaná často v neslovanských jazykoch po (anglicky vampire, po francúzsky vampire, po nemecky Vampir) je odvodené z nazalizovaného srbského variantu вампир/Vampir. Z neho bolo pravdepodobne v 17. storočí odvodené nemecké Vampir a z nemčiny sa slovo rozšírilo ďalej.
Upír v jazykoch
Postava upíra sa vyskytuje v mytológii ako východných aj západných a južných Slovanov. V písomných prameňoch sa vyskytuje pod rôznymi názvami: upír, vampír, sotana, nezdrevenetý, nelapsi, nečistoj vapir, vipir, vъpir, vrapir, vrapirin, voper, drakus, žin, ustrel, lepir, vlepir, liter, lemptir, tenec, grobnik, brodnik, plъtnik, upir, samodiv
vampir, vukodlak, vaper, lampir, lapir, lempijer, vuk, vjegodonja, jegodonja, tenac
Vznik upíra
V pôvodnej mytológii Slovanov, ale tiež Germánov sa upírom stával človek zosnulý nečistým spôsobom, (samovrah, popravený zločinec), alebo vôbec osoba nejako sa vylučujúca zo spoločnosti ľudí, alebo skonavší nevhodnou smrťou (čarodejník používajúci čiernu mágiu, alebo obeť čarodejníka). V časoch po prijatí kresťanstva (keď sa navyše telá mŕtvych prestali spaľovať, alebo pochovávať stáročiami overenými spôsobmi) sa tiež začalo veriť, že sa upírom môže stať osoba pochovaná bez obradov (napr. nepokrstené dieťa), ak boli obrady vykonané zle, alebo osoba narodená v určitú dobu (napr. na Vianoce). Podľa srbských tradícií sa upírom mohol stať aj živý človek s vrodenými predpokladmi.
Vzhľad upíra
Upír mal podobu človeka bez kostí alebo aj bez nosa, mohol mať červené oči alebo kovové zuby. Prípadne bolo jeho telo pokryté srsťou (ako u vlkolaka). U východných Slovanov mohol mať zmijí jazyk, mohol byť slepý alebo hluchý. U Bulharov naberal niekedy aj zvieraciu podobu: rysa, vlka, myši, zmije, kozy alebo bieleho koňa. Ak sa stala upírom žena, vynikala nad iné svojou neobyčajnou krásou a výnimočnosťou. Jej tvár bola mŕtvolne bledá, vlasy čierne ako havranie krídla, pery červené ako krv a pri pohľade do jej tmavých (alebo červených) očí sme mohli vidieť bábiku. Pre okolitý ľud bol neodhalený upír postavou záhadnou, ale vďaka svojej charizme a atraktivite veľmi vyhľadávanou osobou. Povestné sú upírove silné sexuálne očakávania, ktoré napĺňali so smrteľnými ľuďmi. (pozri Inkubus a Sukuba)
Vlastnosti upíra
Upíri sa vo svojich možnostiach značne líšili. Ich pôsobnosť sa mohla obmedzovať na nočnú hodinu, keď strašili svojich blízkych, škodili domácim zvieratám (pili krv). Ráno sa vracali do hrobov, pretože keby ich zasiahol slnečný lúč, rozprskli by sa a zostala by po nich len krvavá škvrna. Ako prví príchod upíra do dediny cítili psy (začali štekať) a dobytok, ktorý sa začal plašiť. Na druhej strane v slovanskej mytológii mohol upír uzatvoriť manželstvo s človekom a dokonca mať aj deti.
Životnosť upíra je – nesmrteľnosť. Mohol zhorieť, ale hneď ako sa napil krvi tak mu bolo lepšie. Potrebuje ľudskú krv, nie zvieraciu. Hoci sa ňou mohol kŕmiť, oslabovalo ho to. V niektorých oblastiach sa upíri neobmedzovali vo svojej pôsobnosti len na nočnú hodinu. Verilo sa, že žijú medzi normálnymi ľuďmi (najčastejšie ako obchodníci alebo mäsiari) a do hrobu sa musia uložiť len v určitý deň v roku.
Niekde sa zas verilo, že vplyvom upírov prichádza hlad, zlé počasie, mor.
Archeologické doklady viery v upírov
Viera v upírov, tak ako je doložená z písomných prameňov a etnografických pozorovaní, sa osobitným spôsobom prejavuje aj v archeologických nálezoch. Ako obrana proti upírom existovalo veľké množstvo metód, niektoré z nich sú archeologicky doložené. Väčšina z nich mala mŕtvemu fyzicky zabrániť, aby opustil hrob:
Niektoré z týchto protiupírskych opatrení boli dokázané napr. na slovanskom pohrebisku v Lahoviciach pri Prahe, skúmanom v rokoch 1955 – 1960 archeologičkou Krumphanzlovou. Niekedy je však ťažké od seba odlíšiť protiupírske opatrenia a napr. obzvlášť krutý spôsob popravy alebo posmrtného trestu (o dôsledkoch činnosti vykrádačov hrobov nehovoriac). Každý takýto nález je preto potrebné správe posúdiť so zreteľom na dobové a miestne zvyky (či už pohrebné alebo hrdelno-právne).
Upíri v histórii
Jeden z najstarších písomných opisov činnosti upíra podáva islandská sága o Erikovi Červenom z 13. storočia, zachycujúcu históriu osídľovania grónska Vikingami (okolo roku 1000). Príbeh epizódy, ktorá sa odohráva počas severskej zimy, rozpráva, ako po náhlej smrti jedného neobľúbeného muža začnú podivne umierať aj ďalší členovia jeho komunity (vrátane Erikoveho syna Thorsteina, ktorý osadenstvo odľahlej usadlosti viedol). Niektorí z mŕtvych (aj už pochovaných) sa potom znovu objavujú a snažia sa stretnúť so svojimi blízkymi, čím im spôsobujú smrť. Problémy s (ne) mŕtvymi sa vyrieši až exhumáciou tiel zomrelých a ich opätovným uložením v blízkosti kostola, za sprievodu kresťanských rituálov – s výnimkou tela prvého zosnulého, ktorý je ako upír spálený.
Ďalšie zmienky o upíroch (respektíve o pohanských zvykoch) prinášajú staroruské kresťanské spisy z 11. až 13. storočia.
Najznámejší upír Drakula súvisí so skutočnou historickou osobnosťou krutého kniežaťa Vlada len voľne. Zo skutočných legiend majú k vampírizmu bližšie tie o nemenej známej slovenskej grófke Alžbete Báthoryovej (1560 – 1614) alias Čachtická pani, dokonca je možné, že práve ona inšpirovala Stokerovho Draculu.
Filonoé (dcéra Iobata)
Filonoé alebo Filonoa (starogr. Φιλονόη – Filonoé, ) je v gréckej mytológii dcéra lýkijskeho kráľa Iobata, manželka hrdinu Bellerofonta.
Upír (bytosť)
Upír v súčasnej kultúre
Medzi upírmi v rôznych dielach existujú značné rozdiely.
Filonoé (dcéra Iobata)
Filonoé sa z vôle svojho otca Iobata, stala manželkou hrdinu Bellerofonta, syna korintského kráľa Glauka.
Upír (bytosť)
Upír v súčasnej kultúre
Najčastejšie ide o nemŕtvych, teda nejakým spôsobom oživené ľudské telá. Premena potom trvá rôzne dlho. Iba málo premien sa podarí, pretože mnohí upíri nedokáže prestať cicať a obeť proste zabijú. Mnoho upírov nechce premieňať ľudí, ak to nie je nevyhnutné, nechcú im brať ich dušu. V novších dielach však môže ísť aj o druh démonov (napríklad u Sapkowského), prípadne polodémonov. V niektorých novších dielach sú upíri vlastne len iným živočíšnym druhom, prípadne je ich upírstvo vírusového pôvodu.
Typickým znakom upírov je pitie alebo cicanie krvi pomocou predĺžených očných zubov, ktoré môžu byť duté, potom nimi priamo cicajú krv, alebo len prehryznú tepny a krv olizujú. Najčastejšie sa tým živia, a to buď vo fyzickom zmysle (teda využívajú chemické látky v krvi, takí upíri sa môžu živiť aj krvnými konzervami), alebo v zmysle metafyzickom (ide vlastne o vysávanie životnej sily). Niekedy musí ísť o krv ľudskú alebo je ľudská krv z nejakého dôvodu lepšia, inokedy je to jedno. Niektorí upíri prijímajú aj ľudskú potravu, alebo ju dokonca prijímať musia.
Filonoé (dcéra Iobata)
Bellerofontes bol krásny ako boh a taktiež aj odvážny. Osud sa s ním však v minulosti nepekne zahral. V rodnom Korinte nešťastnou náhodou zabil človeka a preto musel rodné mesto opustiť. Útočište potom našiel u tiryntského kráľa Proita, manžela Anteie, sestry Filonoy. Anteia sa do Bellerofonta hneď zamilovala, ale keď odmietal jej milostné návrhy, nahnevala sa a obvinila ho, že ju chcel znásilniť. Proitos jej uveril, ale keďže bol Bellerofontes jeho hosťom, nechcel vztiahnuť na neho ruku, preto ho poslal k svojmu tesťovi Iobatovi so zapečateným listom (hlinenou zloženou tabuľkou) v ktorom ho žiadal, aby ho potrestal.
Upír (bytosť)
Upír v súčasnej kultúre
Prevažná väčšina upírov je nesmrteľná alebo dlhoveká. Keď nestarnú vôbec, tak ich fyzická podoba ustrnula vo veku, v ktorom boli iniciovaní, alebo na prahu dospelosti. Ak starnú, tak niekoľkokrát pomalšie ako človek (Napríklad v knihách od Darren Shan starnú upíri desaťkrát a poloupíri päťkrát pomalšie ako ľudia.)
Filonoé (dcéra Iobata)
Kráľ Iobates to však neurobil, lebo Bellerofonta prijal taktiež ako hosťa a doručený list si prečítal až neskôr. Po dlhom premýšľaní prišiel na riešenie a rozhodol sa, že mu uloží takú úlohu, pri ktorej mu bude hroziť istá smrť. Nešlo tu o nič menšie, ako zabiť Chiméru, príšernú obludu s levou hlavou, kozím telom a hadím chvostom. Bellerofontes však s pomocou olympských bohov a okrídleného kôňa Pegasa Chiméru zabil a priniesol ju kráľovi Iobatovi. Iobates mu potom dal ďalšie úlohy, ktoré boli podľa všeobecného presvedčenia nesplniteľné: zvíťaziť nad Solymami a tiež nad Amazonkami, ale Bellerofontes sa znova vrátil víťazne. Iobates, ktorý už z neho dostal strach, poslal nakoniec proti nemu oddiel najsilnejších lýkijskych vojakov, ale ani jeden z nich sa nevrátil živý.
S mužom, ktorý to všetko dokáže, je dobre byť zadobre a Iobates to dobre vedel, preto Bellerofonta privítal so všetkými poctami, dal mu svoju dcéru Filonou za manželku a menoval ho dedičom lýkijskeho trónu. Filonoé a Bellerofontes sa potom stali rodičmi troch detí, synov Isandra a Hippollocha a dcéry Laodameie, do ktorej sa zamiloval najvyšší boh Zeus.
Upír (bytosť)
Upír v súčasnej kultúre
Ak sa pohybujú v normálnej ľudskej spoločnosti, skrývajú sa a raz za čas sa sťahujú, aby svojou nemennou podobou a zvykmi (spanie vo dne) nevzbudili pozornosť. Ak pri kŕmení sa zabíjajú, nemávajú pevný domov. Často sú takmer všetci upíri kočovní samotári, ale existuje jedno alebo viac miest, kde žijú pohromade, prípadne sa raz za niekoľko rokov stretávajú.
Diaľnica A9 (Francúzsko)
Diaľnica A9 má dve mená. Medzi Orange a Narbonnesa nazýva La langudocienne a medzi Narbonne a španielskymi hranicami má názov La catalane. V Španielsku ďalej pokračuje ako španielska diaľnica AP-7. A7 začína pri Orange a prechádza popri Nîmes, Montpelier, Béziers, Narbonne a Perpignan kde prichádza na španielske hranice pri Le Perthus. Trasa diaľnice má 282 km.
Upír (bytosť)
Upír v súčasnej kultúre
Ďalšia častá vlastnosť upírov je, že sa neodráža v zrkadle. To môže mať súvislosť s tým, že predtým mala väčšina zrkadiel reflexné vrstvy na báze striebra (tzv. Benátske zrkadlá). Moderné zrkadlá majú vrstvu z hliníka alebo niklu. To, že vidíme upíra, je potom spôsobené nie tým, že by sme ho skutočne videli, pretože upíri nemajú fyzické telo, ale tým, že upír nám vstúpil do mysle a spôsobil, že my sami si jeho obraz premietame. Skutočné veci (svetlo, steny) ním potom prechádzajú, alebo on nimi.
Medzi ich ďalšie vlastnosti patrí zvýšená sila a zlepšené zmysly, predovšetkým schopnosť vidieť v noci. Niekedy upíri lietajú, a to buď levitáciou, alebo v podobe netopiera. Drakula chodil alebo liezol po stenách hlavou nadol alebo priamo po strope. Okrem spomínaného netopiera sa podľa niektorých autorov môžu meniť na hmlu, vlka, hŕbu potkanov alebo červov. Upíri majú často hypnotické, telepatické, telekinetické či jednoducho magické schopnosti. Môžu ľuďom vstúpiť do snov. Tiež dokážu prechádzať stenami, cestovať priestorom i časom.
Klasický upír spí cez deň v rakve (niektorí dávajú prednosť výrazu sarkofág). Stokerov Drakula mal v prepravkách (neboli to rakvy) hlinu zo svojej krajiny, a ak by v nich nespal, zomrel by. Výraz "spánok" však väčšinou nie je úplne na mieste, pretože upírom sa nesníva, a keď spia, tak sú úplne mŕtvi. Prebudenie potom býva pomalé, ťažké, a niekedy aj bolestivé. Niektorí upíri však nespia nikdy.
Pitím krvi sa upíri (predovšetkým tí nemŕtvi) rozmnožujú. Podľa rôznych prameňov sa človek zmení na upíra, keď je upír úplne vycicaný, keď naopak nie je, alebo keď sám pije krv upíra. V niektorých dielach sa však upíri rozmnožujú aj bežným pohlavným kopírovaním, a to medzi sebou alebo s ľuďmi – oba varianty sa nevylučujú.
Nový upír je učeník, a ten, kto ho zasvätil krvou, je jeho majster. Ich vzťah je veľmi obľúbená téma, najmä ak bol upír zasvätený nedobrovoľne. Veľa takýchto upírov spočiatku odmieta piť ľudskú krv a radšej chcú zomrieť.
Potomok človeka a upíra, nazývaný dhampír, môže mať rôzne kombinácie upírskych schopností a slabostí. Často je napríklad odolný voči slnečnému svetlu (vo svetoch, kde čistých upírov svetlo zabíja) – pre túto vlastnosť sú upíri nazývaní "Denný tvor" (po anglicky Daywalker). Dhampíri sa často stávajú ideálnym typom zabijakov upírov. Medzi bytosti napoly ľudské a napoly upírske patrí tiež Blade, ktorý svoje schopnosti získal, keď jeho matku uhryzol upír krátko pred pôrodom, čím u neho došlo k čiastočnej premene.
Najstarším upírom býva v niektorých dieloch Dracula, inokedy existujú upíri oveľa dlhšie – za najstaršieho potom býva označená Adamova prvá žena Lilit (áno, pred Evou) alebo Kain. Samozrejme, nie vždy je vôbec najstarší upír známy alebo vymenovaný.
Diaľnica A9 (Francúzsko)
Zaujímavosť
Mýtnice medzi Francúzskom a Španielskom ležia približne jeden kilometer na francúzskom území. Rovnako dopravné značenie sa mení príliš skoro.
Tatranskí Vlci
Tatranskí Vlci bol slovenský hokejový klub, ktorý vznikol v roku 2011 ako mládežnícky klub účastníka KHL HC LEV Poprad. V sezóne 2011/12 bol účastníkom ruskej Mládežníckej hokejovej ligy (MHL) a svoje domáce zápasy hral na Zimnom štadióne v Spišskej Novej Vsi.
Pred štartom MHL
Pred svojim úvodným vystúpením v Mládežníckej hokejovej lige odohral klub v rámci prípravy sedem turnajových stretnutí, z toho štyri na Pohári Eurázie v Orenburgu a tri na Svetovom pohári juniorských tímov v Omsku.
Premiéra na turnaji v Orenburgu
Svoje historicky prvé stretnutie odohrali Tatranskí Vlci 23. augusta 2011 na turnaji Pohár Eurázie v ruskom Orenburgu a podľahli v ňom ďalšiemu účastníkovi MHL, kazašskému klubu Snežní Leopardi Astana. V ďalšom stretnutí turnaja podľahli celku SKA 1946 Petrohrad.
Prvé víťazstvo vo svojej histórii dosiahli Tatranskí Vlci 25. augusta 2011 v treťom stretnutí Pohára Eurázie. Nad celkom Mamuti Jugry Chanty-Mansijsk zvíťazili. Svoju účasť na turnaji zakončili tesnou prehrou s celkovým víťazom turnaja, domácim celkom Bieli Tygri Orenburg  a v konečnom poradí obsadili spomedzi piatich účastníkov štvrté miesto.
Svetový pohár v Omsku
V dňoch 30. augusta až 3. septembra 2011 sa v ruskom Omsku konal 1. ročník Svetového pohára juniorských tímov. Turnaja sa zúčastnili i Tatranskí Vlci, ktorí sa v skupine A postupne stretli s mužstvami:
Všetky tri zápasy prehrali a bez bodu skončili na poslednom mieste v skupine. V turnaji zvíťazil hokejový klub Krasnaja Armija Moskva.
Ďalšie informácie o Svetovom pohári juniorských tímov v článku: Svetový pohár juniorských klubových tímov (ľadový hokej)
MHL 2011/12
V sezóne 2011/12 bude hrať v MHL 32 mužstiev, rozdelených do dvoch konferencií po 16 účastníkov. Jednotlivé konferencie sú rozdelené na dve osemčlenné divízie:
Východná konferencia:
Západná konferencia:
Každý účastník súťaže odohrá počas sezóny 60 stretnutí. Tatranskí Vlci sú zaradení do Severozápadnej divízie a odohrajú svoje stretnutia nasledovne:
November 2011
* ''Za stavu 1:0 v prvej tretine bolo stretnutie kvôli nerovnostiam na ľade prerušené. Bolo nariadené odohrať opakovaný zápas 14. januára 2012 v Petrohrade.''
Január 2012
* ''Hralo sa v Petrohrade. Stretnutie sa pôvodne malo odohrať 2. novembra 2011 v Spišskej Novej Vsi, kvôli nerovnostiam na ľade bolo v prvej tretine prerušené. Príslušné orgány MHL rozhodli o náhradnom termíne 14. januári 2012, ale na ľade Strieborných Levov.''
** Pôvodný termín zápasu bol 9. september 2011, v dôsledku havárie lietadla s hokejistami Jaroslavle bolo stretnutie odložené na 16. január 2012.
Konečná tabuľka Severo-západnej divízie
(tabuľky jednotlivých divízii na oficiálnom webe MHL)
Baráž o záchranu
Po skončení základnej časti odohrajú Tatranskí Vlci v dňoch 17. marca – 22. apríla 2012 dvanásť barážových stretnutí o záchranu s mužstvami, ktoré sa v Severo-západnej divízii umiestnili na 5. až 7. mieste.
Viktor IV.
Viktor IV. môže byť:
Kánon na počesť svätého Demetera Solúnskeho
Kánon na počesť svätého Demetera Solúnskeho (iné názvy: Kánon na počesť svätého Dimitra Solúnskeho, Kánon utierne svätého Demetera, kánon/ofícium na počesť Dimitra Solúnskeho, kánon svätého Demetra Solúnskeho, kánon na počesť svätého Dimitra)  je staroslovienska básnická skladba veľkomoravského pôvodu, ktorá oslavuje svätého Demetera Solúnskeho, patróna mesta Solún.
Autor a doba vzniku
Autorom je buď Konštantín Filozof alebo Metod. Je pravdepodobné, že ho nepísali spolu. Kánon pochádza pravdepodobne z rokov 864867 (prípadne vznikol hneď po príchode na Veľkú Moravu). Na vznik počas prvej časti pôsobenia solúnskych bratov poukazuje zmienka o boji s trojjazyčníkmi na Veľkej Morave, teda medzi prívržencami slovanskej a latinskej liturgie.
Text kánonu sa zachoval v opisoch v cirkevnej slovančine ruskej redakcie z 11. - 14. storočia a bulharských z 13. storočia. Kánon má deväť spevov.
Obsah
Autor spomína na svoju vlasť a mesto Solún (ktorého patrón bol práve svätý Demeter) a žiali nad svojím neľahkým osudom v neprajnej cudzej krajine. Historicky najcennejší je deviaty spev.
Diaľnica A22 (Francúzsko)
Diaľnica A22 je francúzskou časťou diaľničného prepojenia Lille-Gent-Antverpy. Na belgickej strane prechádza do diaľnice A14; celý úsek je súčasťou koridoru E17. Úsek nie je spoplatnený. Celková dĺžka je 18 km.
Prayols
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 363 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viktor IV. (1138)
Viktor IV. (lat. Victor Quartus) vl. menom Gregorio Conti (* ?, Ceccano – † okolo apríl 1139) bol talianskym duchovným a protipápežom v roku 1138.
Za pápeža Paschala II. sa stal kardinálom-kňazom. Súčasne však patril k pápežovým najväčším odporcom. Pri voľbe nového pápeža po smrti Honoria II. v roku 1130 sa postavil proti voľbe Inocenta II. a hlasoval za kardinála Pietra Pierleoniho (protipápež Anaklét II.).
Po Anaklétovej smrti 25. januára 1138 ho jeho prívrženci zvolili nástupcom. Jeho bezvýznamný pontifikát, trvajúci necelé tri mesiace, bol iba nezmyselnou medzihrou. Nezachovali sa z neho žiadne dokumenty a už čoskoro jeho stúpenci, sčasti podplatení Inocentom II., odpadávali. 29. mája 1138 na zásah cisterciánskeho opáta Bernarda z Clairvaux odstúpil a podriadil sa Inocentovi.
Diaľnica A26 (Francúzsko)
Diaľnica A26 tiež nazývaná Autoroute des Anglais je diaľnicou medzi mestamiCalais a Troyes. Celková dĺžka je 394 km. Názov diaľnice Autoroute des Anglais znamená anglická diaľnica a je z dôvodu najkratšieho prepojenia medzi Francúzskom a Britániou. A26 je súčasťou koridorov E15 a E17.
Klinovka hadia
Klinovka hadia je druh vážky z podradu šidlá.
Opis
thumb|Pohľad na krídla samčeka. Jej telo s dĺžkou 55 –  je žlto-zeleno sfarbené s čiernymi úzkymi pruhmi na hrudi. Samček je dlhší ako samička. V prednej časti tela prevláda nápadná zelená farba, ostatné klinovky sú väčšinou žlté. Oči sa na temene nestýkajú (poznávací znak klinoviek). Samička má na záhlaví útvary pripomínajúce rohy, ktoré iba málo prevyšujú oči. Krídla sú číre s rozpätím 65 – . Nohy má žlté s pozdĺžnymi čiernymi pruhmi. Na vrchu zadočku má žlté škvrny. Zadoček je pri samčekoch na posledných článkoch rozšírený.
Výskyt a ohrozenie
Rozšírená je v Strednej Ázii, v Rusku, vo Východnej, Strednej a Severnej Európe. . Vo Fínsku je rozšírenie dosahuje až k polárnemu kruhu. Na území Česka sa vyskytuje väčšinou vzácne, vo východných, južných a severných Čechách býva je výskyt hojnejší. Na území Slovenska je jej výskyt súvislý na celom území. Na území Slovenska je chránená. V Česku je chránená zákonom ako silno ohrozený druh. Jej ohrozenie spočíva najmä v zániku biotopov, v ktorých sa môžu vyvíjať jej nymfy. Všeobecne tento druh ohrozuje znečistenie vody.
Spôsob života
Nymfy (larvy) sa liahnu z vajíčka po niekoľkých týždňoch. Vajíčko niekedy môže aj prezimovať, väčšinou ale prezimuje nymfa. Nymfy žijú na pieskových dnách čistých tečúcich vôd, vyhýbajú sa bahnitým dnám. Tu sa živia malým vodným hmyzom. Nymfa sa vyvíja 2 – 4 roky. Dospelé jedince sa liahnu od mája do júla. Lietajú až do konca septembra.
Dospelé klinovky zalietajú niekedy aj ďaleko od vody, nie však ďalej ako niekoľko sto metrov. Pri brehovej vegetácii lovia dospelé jedince svoju potravu, slnia sa a odpočívajú. Potom sa dajú pozorovať aj na lesných cestách, rúbaniskách a pod. často odpočívajú na zemi, kameňoch alebo na vegetácii. Samičky nemajú kladielka, preto znášajú vajíčka počas letu nad vodnou hladinou, na ktorej sú potom nesené prúdom ďalej, než sa uchytia na dne.
Mrtník (okres Plzeň-sever)
Mrtník je obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 341 obyvateľov, z toho 154 mužov a 187 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 41,3 roka, ženy 39,8 roka).
Kozolupy
Kozolupy môžu byť: Česká Wikipédia nemá k tomuto názvu rozlišovaciu stránku, preto dva odkazy na samostatné články na cs wiki
Štátne hranice Slovenska
thumb|Alžbetin most v Komárne, ktorý slúži na spojenie slovenského [[Komárno|Komárna s maďarským mestom Komárom]]
Štátne hranice Slovenska sa v minulosti rôzne menili. Až do konca prvej svetovej vojny súčasná južná a východná hranica Slovenska neexistovala vôbec. Až Trianonskou zmluvou zo 4. júna 1920 bol pevne stanovený moderný priebeh takmer celej južnej hranice s Maďarskom. Väčšina hranice s dnešným Českom a Poľskom existovala už v stredoveku, ale v roku 1920 boli vykonané úpravy hranice s Poľskom a roku 1997 bola upravená hranica s Českom. Naopak hranica s Ukrajinou bola definitívne stanovená až po druhej svetovej vojne. V súvislosti s touto vojnou došlo v roku 1938 k rozsiahlym zmenám v dôsledku prvej viedenskej arbitráže, ktorá prisúdila rozsiahle územia južného a východného Slovenska Maďarsku. Roku 1947 potom došlo k malej úprave hranice s Maďarskom.
Slovensko hraničí s:
Zoznam historických článkov/G
g?
Għar Dalam
ga
Gabriel Baroš · Gabriel Betlen · Gabriel Bošáni · Gabriel Corsan-Avendano · Gabriel Čepčáni · Gabriel I. Druget · Gabriel Narutowicz · Gabriel Paulíny · Gabriel Pronai · Gabriel Serdaheli (1660) · Gabriel Steiner · Gabriel Volko · Gabriela Dudeková · Gaeltacht · Gaius (právnik) · Gaius Asinius Pollio · Gaius Cassius Longinus · Gaius Cornelius Gallus · Gaius Fannius · Gaius Helvius Cinna · Gaius Iulius Caesar · Gaius Iulius Hyginus · Gaius Iulius Solinus · Gaius Iulius Victor · Gaius Licinius Calvus · Gaius Licinius Macer · Gaius Licinius Mucianus · Gaius Lucilius · Gaius Mucius Scaevola · Gaius Musonius Rufus · Gaius Rabirius (básnik) · Gaius Sallustius Crispus · Gaius Sulpicius Apollinaris · Gaius Valerius Catullus · Gaius Vettius Aquilinus Iuvencus · Galba · Galea · Galícia · Gallienus · Gallova kronika · Gamajun · Gamzigrad · Ganéša · Gangnihesu · Gaskonsko · Gaston Doumergue · Gašpar Benický · Gašpar Fejérpataky-Belopotocký · Gašpar III. Suňog · Gašpar Pika · Gaumáta
gh
Ghazníjsky sultanát · Ghaznovci · Ghibellin
gö
Göbekli Tepe
gu
Guadalperalský dolmen · Gubernia · Guelf · Guerrillero Heroico · Gulag (1930 – 1960) · Gunderich · Gunthamund · Guntram Bohatý · Gurnia · Gustav Klemm · Gustav Stresemann · Gustave Ador · Gustave Schlumberger · Gustáv Adolf Bežo · Gustáv Husák · Gustáv Reuss · Gustáv Tarnóci · Guvernérstvo Río de la Plata · Guy Fawkes
gü
Günz
gy
Gyges · Gymnasion · Gynaikeion · György Klapka · Gyula Gömbös · Gyula Popély · Gyula Szekfű · Gyula Tost
gý
Gýmeš
East River
náhľad|East River na mape New Yorku náhľad|Pohľad na [[Brooklyn, Manhattan z East River (v pozadí Williamsburg Bridge)]]
East River je prílivový prieliv v New Yorku v Spojených štátoch. Spája Upper New York Bay na juhu s Long Island Sound na severe. Oddeľuje Long Island vrátane častí Queens a Brooklyn od ostrova Manhattan a od Bronxu na severoamerickej pevnine. Rieku preklenuje 8 mostov a pod hladinou je 13 tunelov. Prieliv je dlhý 26 km a vznikol pred 11 000 rokmi pri ústupe ľadovca.
Na East River sa nachádza niekoľko ostrovov:
Mužská dvojhra na Gold Flake Open 1998
Mužská dvojhra na Gold Flake Open 1998 sa hrala ako súčasť Gold Flake Open 1998 od 6. do 13. apríla 1998. Titul získal Austrálčan Patrick Rafter, ktorý vo finále porazil Švéda Mikaela Tillströma 6-3, 6-4. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP.
Luc-Armau
Luc-Armau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ágrá ká kilá
Ágrá ká kilá (-po hindsky) alebo (Červená) pevnosť v Ágre je indická pevnosť v meste Ágra ležiacom asi 200 km juhovýchodne od Dillí. Len 2,5 kilometra juhovýchodne od pevnosti sa nachádza jedna z najznámejších indických pamiatok, Tádž Mahal.
Ágrská pevnosť patrí k najdôležitejším pevnostiam v Indii. V čase Mughalskej ríše tu sídlili vtedajší panovníci a riadili odtiaľ celú zem. V súčasnosti je často navštevovaným turistickým miestom.
Od roku 1983 je súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Viktor IV. (1159 – 1164)
Viktor IV. (lat. Victor Quartus), vl. menom Octaviano de’ Crescenzi Ottaviani de Monticelli (* 1095, Tivoli – † 20. apríl 1164, Lucca) bol protipápežom od 7. septembra 1159 do svojej smrti.
Životopis
Pochádzal zo šľachtickej rodiny. Dostal kňazské vzdelanie a rysovala sa mu skvelá cirkevná kariéra. V roku 1138 sa stal kardinálom (jeho titulárnym kostolom sa stala bazilika Santa Cecilia in Trastevere) a vyslancom pápežov Celestína II. a Lucia II.
Na čelo rímskej cirkvi ho vyniesli sporné voľbyi v septembri 1159 po smrti pápeža Hadriána IV. Konkláve väčšinou hlasov zvolilo pápežom kardinála Orlanda Bandinelliho (ako Alexandra III.), no malá skupina opozičných kardinálov ovplyvnených cisárom Fridrichom I. Barbarossom hlasovala za kardinála Ottaviana Monticelliho. Vzápätí po voľbe sa rozpútali násilnosti a prišlo ku kurióznej situácii, kedy stúpenci kardinála Monticelliho vtrhli do zhromaždenia, samotný Monticelli strhol z novozvoleného Alexandra III. plášť, prinútil ho odísť a sám sa nechal intronizovať. Výsledkom bola osemnásťmesačná schizma kedy mala cirkev na čele dvoch pápežov (pritom pri vyhlásení Viktora IV. sa vôbec neprihliadalo na to, že v roku 1138 bol (proti)pápežom iný Viktor IV.). V cisárskom opátstve Farfa sa 4. októbra 1159 konala pápežská vysviacka.
S cieľom rozhodnúť, ktorý z pápežov je legitímnym, zišla sa vo februári 1160 synoda v Pavii, na ktorej asi päťdesiati biskupi z Nemecka a Talianska dali (pod vplyvom Fridricha I.) prednosť Viktorovi. V októbri toho istého roku sa však v Toulouse zišli episkopáty a kláštorné rády západoeurópskych krajín za účasti anglického (Henricha II.) a francúzskeho kráľa (Ľudovíta VII.), rozhodli v prospech Alexandra III. a Viktora IV. dali do kliatby. Ani toto rozhodnutie však spor nevyriešilo.
Pozícia Viktora IV. bola priamo závislá na podpore cisára Fridricha I. V roku 1162 si cisár upevnil svoj vplyv v severnom Taliansku a Pápežskom štáte a Viktorove vyhliadky sa posilňovali. No o krátky čas sa však situácia začala komplikovať a pre protesty celej Európy Fridrich I. musel uznať, že zlyhalo jeho úsilie pre získanie všeobecnej podpory pre jeho chránenca.
Právoplatnosť voľby Alexandra III. sa potvrdila a Viktor IV. po tom, ako začali odpadávať i jeho najvernejší prívrženci, bol nútený ustúpiť. Stiahol sa do ústrania no svoj titul si ponechal až do smrti. Zomrel po krátkej chorobe 20. apríla 1164 v toskánskom meste Lucca.