cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saturn
Mytológia
Saturnus, po ktorom je planéta pomenovaná, bol starý rímsky boh roľníctva. Neskôr ho začali stotožňovať s gréckym Kronom, bohom času. Na rozdiel od Krona, ktorý kvôli požieraniu vlastných detí nemal veľkú obľubu medzi starými Grékmi, Saturnos mal u Rimanov veľkú vážnosť a úctu. Podľa mýtov naučil ľudí obrábať pôdu, pestovať rastliny a stavať obydlia. O dobe jeho údajného panovania sa hovorilo ako o „Zlatom veku ľudstva“ a na pamiatku jeho vlády sa konali slávnosti zvané saturnálie. V čase týchto slávností dostávali otroci na krátky čas slobodu, pretože v zlatom veku neboli páni ani otroci. Saturnovi sa po stotožnení s Kronom začali pripisovať Kronove deti, medzi nimi aj Zeus, Rimanmi nazývaný Jupiter, ktorý ho nakoniec zvrhol z trónu.
Sci-fi
Okrem literárneho spracovania sa Saturn stáva aj námetom filmu Saturn 3, ktorý rozpráva príbeh o malej vedeckej stanici na povrchu mesiaca Titan, kde sa dvojica vedcov dostáva do kontaktu s ďalšou osobou a jej robotom.
Leibnitz
Leibnitz je mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Leibnitz.
Žije tu 7 796 obyvateľov (31. 12. 2010).
Pavel Váně
Pavel Váně (* 23. február 1949, Šumperk) je spevák, gitarista, skladateľ, aranžér a producent.
Pavel Váně začínal v roku 1963 so skupinou Beatmongers a v roku 1965 so skupinou Fellows. V roku 1966 sa stal členom brnianskej skupiny Synkopy '61. V roku 1968 sa stal, spolu so Zdeňkom Klukom, spoluzakladateľom formácie Progress Organization. V rokoch 1970 až 1971 hrá so skupinou Collegium Musicum (nahral so skupinou EP Hommage à J.S.Bach/Ulica plná plášťov do dažďa). Debut Progress Organization s názvom Barnodaj sa stal nielen najlepším albumom roku 1971 u nás, ale aj jedným zo zásadných albumov československého bigbítu. V roku 1976 nahráva Pavel Váně sólový album Mauglí s niektorými spoluhráčmi z Progress Organization. Neskôr pôsobil v rôznych sprievodných zoskupeniach, medzi nimi v kapele súrodencov Ulrychovcov, Marthy a Teny Elefteriadu či Boba Frídla. V roku 1978 hral so skupinou Progres 2, vydali rockovú operu Dialog s vesmírem (1980). V roku 1981 založil vlastnú formáciu Bronz. V roku 1978 vzniká rocková opera Dialog s vesmírem – audiovizuálny program. Na tomto projekte spolupracovali významní výtvarníci a umelci svojej generácie. Po odchode z Progresu založil skupinu Bronz (Pavel Váně, Karel Horký, Richard Lašek). Po rôznych zákazoch, ktoré viedli k ukončeniu jej činnosti, vystupuje sólovo, neskôr v rôznych formáciách, najdlhšie s „heavy-folkovou“ skupinou Bowle (Pavel Váně, Jiří Vondrák, Richard Lašek). Po roku 1989 sa venoval podnikateľskej činnosti, postavil vlastné nahrávacie štúdio a založil vydavateľstvo Bronz Records. V roku 1992 stál pri obnovení činnosti skupiny Progres, od tej doby je tiež jej kapelníkom. Skladá, nahráva scénickou hudbu a venuje sa producentskej činnosti. Vystupuje tiež občas s obnovenou skupinou Bronz, častejšie s akustickou zostavou VKV (Váně, Kopřiva, Vondrák).
V roku 2008 oslávil 40 rokov umeleckej činnosti so svojou skupinou Progres / Progres 2, dvoma koncertami v brnianskom Semilasse. Z týchto koncertov vznikol televízny záznam, ktorý bol vydaný tiež na DVD.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale žien 2015
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale žien 2015 bola európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien na Majstrovstvá Európy 2015, ktoré sa uskutočnili v Belgicku a Holandsku. Organizuje ju Európska volejbalová konfederácia (CEV) a konala sa od 9. mája 2014 do 30. mája 2015. Zúčastnilo sa jej 28 národných tímov a skladala sa z troch kôl, v ktorých družstvá súťažili o 9 miest na záverečný turnaj. Na majstrovstvá Európy postúpili víťazi skupín 2. kola a víťazi play-off.
Priamy postup
Priamo na ME postupili družstvá hostiteľských krajín a 6 najlepších družstiev z Majstrovstviev Európy 2013:
Nasadenie družstiev
V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie v rebríčku FIVB k januáru 2014.
Skupina 1
🇸🇪 Halmstad
Skupina 2
🇲🇪 Bar
Skupina A
1. turnaj, 🇧🇾 Mahiľov
2. turnaj, 🇹🇷 Izmir
Skupina B
1. turnaj, 🇨🇭 Lugano
2. turnaj, 🇵🇱 Bydgoszcz
Turnaj C
1. turnaj, 🇪🇸 Coslada
2. turnaj, 🇨🇿 Plzeň
Skupina D
1. turnaj, 🇧🇬 Sofia
2. turnaj, 🇦🇿 Baku
Skupina E
1. turnaj, 🇫🇷 Moulins
2. turnaj, 🇮🇱 Netanja
Skupina F
1. turnaj, 🇦🇹 Viedeň
2. turnaj, 🇷🇴 Piatra Neamț
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Vidiná
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Vidiná v okrese Lučenec.
Asociatívna pamäť
Asociatívna pamäť môže byť:
Mokřady horní Liběchovky
Mokřady horní Liběchovky je názov prírodnej rezervácie v CHKO Kokořínsko na území okresov Česká Lípa a Mělník, južne 2 km od mestečka Dubá, v hornej časti potoka Liběchovka vrátane jeho prítokov. Vyhlásená bola roku 1996.
Popis lokality
Chránené územie sa nachádza v nadmorskej výške 240 až 282m. Rozloha rezervácie činí 75,11ha. Vyskytuje sa tu rad pramenísk, slatín, mokradí, potokov. Mokrade sú porastené tŕstím, ostricou, trávou. Oblasť je sčasti ohraničená cestičkami z križovatky v osade Rozprechtice južne od Dubej.
Chránená flóra a fauna
Zo vzácnejších druhov sú tu napr. vstavačovec májový, ostrica Davallova, lykovec jedovatý, kruštík močiarny, žltohlav najvyšší, potočnica Nasturtium sterile.
Žije tu niekoľko druhov chránených živočíchov, napr. vrkoč bahenný, vrkoč útly, červené riasy Batrachospemum moniliforme, oblovka veľká, salamandra škvrnitá, dulovnica menšia, z pavúkov oi. snovačka Enoplognatha caricis.
Ochrana pamiatky
Územie prírodných rezervácií mokradí hornej i dolnej Liběchovky bolo spoločne zapísané na zoznam svetovo dôležitých mokradí Rámsarského dohovoru pod názvom Mokřady Liběchovky a Pšovky. Do súpisu prírodných rezervácií pod CHKO Kokořínsko boli mokrade zapísané Správou CHKO 31. marca 1996 s účinnosťou od 15. apríla 1996. Odborným pracoviskom je AOPK ČR, lokalite je pridelené číslo 1803.
Blízko tejto rezervácie je celý rad ďalších chránených území, napospol pod správou CHKO Kokořínsko. Na niektorých lúkach v území sa vykonáva kosenie a likvidácia náletových drevín.
Prístup
K mokradiam sa dá dobre dostať po trase Náučný chodník Dubsko - Kokořínsko z Dubej, ktorá je na niekoľkých značených turistických cestách (zelená, žltá, červená). Po okraji mokradí vedú miestne cesty, je možné prísť od Dubej či od Mělníka. Najbližšia cyklotrasa č.211 vedie do Dubej.
Dedičné krajiny
Dedičné krajiny boli :
Jordán
Jordán je rieka pretekajúca Východoafrickou priekopovou prepadlinou, ktorá tvorí hranicu medzi Izraelom, Jordánskom a Západným brehom Jordánu.
Je to najväčšia izraelská rieka, ktorá meria 251 kilometrov a plocha jej povodia je. Vzniká sútokom troch riečok v údolí Chula, počas svojho toku preteká Tiberiadskym jazerom a nakoniec sa vlieva do Mŕtveho mora. Veľkú časť vôd rieky ľudia využívajú ako pitnú vodu alebo na potreby zavlažovania či priemyslu. Historicky a nábožensky sa považuje za jednu z najposvätnejších riek sveta.
Etymológia
Vzhľadom na indo-árijský pôvod je názov zloženinou slov رود اردن (jor-don), kde „jor“ znamená v perzštine rok a „don“ znamená rieka, čo odkazuje na stály charakter prietoku rieky, ktorá počas roka nevysychá. Semitský výklad názvu sa odvíja od koreňa slova „klesať“ a celý názov doslova znamená „prúd, ktorý rýchlo klesá““. Tento výklad vhodne opisuje rieku Jordán, najmä jej horný tok, pred Tiberiadskym jazerom. V arabčine existujú pre Jordán aj názvy الشريعة (Eš-Šería, doslova „vodné miesto“) alebo الشريعة الكبيرة (Eš-Šería el-Kebire, doslova „veľká voda“). Najstaršie zmienka názvu rieky sa zachovala v egyptských záznamoch z 19. dynastie, kde je zaznamenaná ako يعرضنا (ja-ar-du-na, doslova „priniesol nám“), čo je názov podobný kanaánskemu jardún.
Priebeh toku
Pramennou oblasťou Jordánu sú juhozápadné svahy hory Hermon na pomedzí Libanonu, Izraela a Sýrie. Vlastná rieka vzniká sútokom troch zdrojníc, riečok Dan, Hasbani a Banias v močaristej oblasti Chulského údolia, ktoré je pozostatkom niekdajšieho veľkého jazera. Od tohto údolia mieri rieka po celý zvyšok svojho toku priamo na juh a jej tok sleduje Východoafrickú priekopovú prepadlinu. Okrem prietoku Chulským údolím má Jordán na svojom hornom toku pomerne prudký spád s početnými kaskádami, a to až po rozľahlé Tiberiadske jazero, ktoré leží 210 metrov pod úrovňou svetového oceánu. V tejto časti svojho toku tvoril do roku 1967 medzinárodne uznanú štátnu hranicu medzi Izraelom a Sýriou, kedy oddeľoval Golanské výšiny, ale po Šesťdennej vojne je územie na oboch stranách rieky izraelské. Po opustení Tiberiadskeho jazera sa do Jordánu vlieva zľava rieka Jarmuk, ktorá oddeľuje Golanské výšiny od Jordánska. V nasledujúcej časti toku pribúdajú meandre a ďalej na juh tvorí hranicu medzi Izraelom a Jordánskom a následne medzi Palestínskou autonómiou (Západným brehom Jordánu) a Jordánskom. V posledne spomínanej časti sa do Jordánu z jordánskej strany vlieva rieka Jabuk. Tok rieky končí pri bezodtokovom Mŕtvom mori, ktoré je 420 metrov pod úrovňou svetového oceánu.
Geologická charakteristika
Priebeh toku rieky a jej formovanie úzko súvisí s geologickým charakterom oblasti. Jordán po celej svojej dĺžke preteká Východoafrickou priekopovou prepadlinou, ktorá prechádza Libanonom a ťahá sa až po Mozambik. Prepadlina vznikla približne pred zhruba 35 miliónmi rokov rozpadom Africkej platne a odďaľovaním Arabskej tektonickej platne. left|thumb|Letecká snímka ústia Jordánu do Galilejského jazera (1931)
Významné hydrogeografické miesta
Tiberiadske jazero – najväčšie sladkovodné jazero a zásobáreň pitnej vody v Izraeli. Zároveň je to najnižšie položené sladkovodné jazero na svete (−212 metrov). Viac ako dve tisíc rokov využívané na rybárstvo, údajné miesto Ježišových zázrakov. Časť vôd sa odvádza Národným vodným privádzačom do južnej časti krajiny pre potreby zavlažovania
Mŕtve more – jedno z najviac hypersaliných jazier na svete, najnižšie položené odkryté miesto na zemskom povrchu a najnižšie položené slané jazero na svete (−420 metrov). Využívané na liečebné účely (soľ, bahno). V jeho blízkosti sa nachádzajú významné historické miesta Kumrán a Masada. Vďaka nízkemu prietoku a vysokému výparu dochádza k zmenšovaniu jazera. Existuje plán na výstavbu kanála medzi Červeným a Mŕtvym morom.
Vodný režim
Priemerný prietok je v mieste opustenia Tiberiadskeho jazera 16 m³/s a v mieste pred Mŕtvym morom /s. V dôsledku ľudskej činnosti priemerný prietok v posledných desaťročiach klesá. Na začiatku 70. rokov 20. storočia bol v letnom období /s. Prietok sa odvíja od ročného obdobia a úhrnu zrážok. V období zimných dažďov dochádza k vzostupu vodnej hladiny, no po zvyšok roka je rieka úzka a plytká.
Vplyv ľudskej činnosti
thumb|Jordán v zime V rokoch 1930 až 1948 existovala pri sútoku Jordánu a Jarmúku vodná elektráreň Naharajim, ktorá bola zničená počas izraelskej vojny za nezávislosť. V roku 1964 spustil Izrael prevádzku na hrádzi, ktorá odvádza časť vôd z jeho najväčšej zásobárne pitnej vody – Tiberiadskeho jazera – do Národného vodného privádzača. V tom istom roku začalo Jordánsko s výstavbou kanála na prítoku Jordánu, rieke Jarmuk. Neskôr na tejto rieke vystavala nádrže na vodu aj Sýria. Za tieto kroky sú všetky tri štáty obviňované ochrancami životného prostredia z drancovania ekosystému rieky.
V súčasnosti je 70 až 90 % vody využívaných pre ľudské účely (pitná voda, poľnohospodárske zavlažovanie, priemysel) a tok je tak značne redukovaný. . V dôsledku toho dochádza k poklesu hladiny Mŕtveho mora lebo vyparovanie prevláda nad prítokom. . Vďaka poklesu hladiny sa na juhu Mŕtveho mora vytvorili soľné roviny. Jedným z hlavných bodov Izraelsko-jordánskej mierovej zmluvy z roku 1994 bolo právo Jordánska na vyšší podiel pri odbere vody z Jordánu.
V septembri 2006 vznikol problém kvôli kontaminácii toku rieky splaškovými vodami. . Najviac znečistený, zhruba 90 kilometrov dlhý úsek rieky, sa nachádza v meandroch medzi Tiberiadskym jazerom a Mŕtvym morom. Ekológovia tvrdia, že odber vody z rieky takmer zničil celý riečny ekosystém. Záchrana rieky by podľa nich trvala celé desaťročie. V roku 2007 označila blízkovýchodná sekcia Priateľov Zeme rieku Jordán za jedno zo 100 najviac ekologicky ohrozených miest na svete. thumb|left|Jardenit – miesto krstov Ako pripomienka novozákonného príbehu o Jánovi Krstiteľovi a Ježišovi Nazaretskom bola na mieste, kde Jordán opúšťa Tiberiadske jazero, zachovaná kvôli krsteniu táto časť toku rieky nazývaná Jardenit. Kvôli krstu jazdia do Svätej zeme pútnici z celého sveta. Ježišov krst sa mal údajne uskutočniť v lokalite známej ako Kasr al-Jehud.
S cieľom zastaviť vysychanie Mŕtveho mora bol navrhnutý projekt, v rámci ktorého by bol vytvorený asi 200 kilometrov dlhý kanál, ktorý by samospádom privádzal morskú vodu z Červeného mora do Mŕtveho mora. Vďaka tomu, že je Mŕtve more najnižšie položené miesto na zemskom povrchu by voda nemusela byť čerpaná generátormi a vďaka spádu by sama elektrický prúd vytvárala. Tento projekt má však odporcov v radách ekológov tvrdiacich, že výstavba kanálu by zničila ekosystémy v Aravskom údolí a Červenom mori a poškodila by i samotné Mŕtve more.
S riekou Jordán je rovnobežná diaľnica 90, ktorá spája sever a juh Izraela.
Život v okolí rieky
thumb|Pár pelikánov bielych Severná časť údolia je významne úrodná, kým južná časť má charakter polopúšte. Vďaka stálemu prietoku rieky je tu celoročná vegetácia. . Jordán, ako jeden z hlavných vodných zdrojov v oblasti, poskytuje ekonomické i poľnohospodárske výhody. Vďaka zavlažovaniu došlo na jordánskej strane k rozvoju nových miest a dedín, čo spôsobilo nárast poľnohospodárskej produkcie. Od roku 1967 sa na jordánskej strane jordánskeho údolia pestujú pomaranče, banány, skorá zelenina a cukrová trstina. Medzi hlavné zdroje príjmov obyvateľov na izraelskej strane rieky patrí rybolov, ľahký priemysel a cestovný ruch. Celý tok rieky nie je prístupný a niektoré jeho časti sú uzavreté vojenské zóny, čo paradoxne pôsobí ako ich ochrana.
Tanach
thumb|Jákob zápasiaci s anjelom. [[Gustave Doré (1855)]] Zmienky o rieke Jordán sa objavujú na rade miest Tanachu. Úrodnosť údolia Jordánu je zmieňovaná už v knihe Genezis, kde je prirovnávané k „záhrade Hospodinovej“. Pripomienkou početných brodov cez Jordán je udalosť, kedy patriarcha Jákob so svojou družinou prekročil Jordán a pri brode cez Jabok zápasil s Hospodinom. Jeden z najznámejších brodov je miesto, kde Jifta porazil Efrajimcov. Jordán sa spomína aj ako deliaca čiara medzi „dvoma a pol kmeňmi“, ktoré sa usadili na východe a medzi „deviatimi kmeňmi a polovicou kmeňa Menasesovho,“ ktoré sa pod Jozuovým vedením usadili na západe. Vzhľadom na polohu voči mestu Jericho bola rieka tiež označovaná ako „Jordán oproti Jerichu.“
V biblických dejinách bol Jordán miestom niekoľkých zázrakov. Prvý z nich sa stal keď Izraeliti pod Jozuovým vedením prešli Jordán neďaleko Jericha. Neskôr sa dva a pol kmeňa usadilo východne od Jordánu, kde na jeho brehu postavili veľký oltár, ktorý mal byť svedectvom medzi nimi a ostatnými kmeňmi. Jordán suchou nohou prekročil Eliáš a Elizeus. Elizeus vykonal pri Jordáne dva ďalšie zázraky: vyliečil Naamána tým, že mu povedal, aby sa sedemkrát ponoril do vôd rieky, a nechal vynoriť železnú sekeru jedného z prorockých žiakov, ktorá spadla do rieky, tým, že do vody hodil vetvu a sekera vyplávala.
Jordán prekročil aj Juda Makabejský s bratom Jonatanom počas ich vojny proti Nabatejským. thumb|left|Krst v rieke Jordán, [[Jan van Eyck (1425)]]
Nový zákon
V Novom zákone stojí, že Ján Krstiteľ v Jordáne „krstil tých, čo sa odvrátili od svojich hriechov.“ Malo sa tak diať v Betánii na druhom brehu Jordánu. Tam za ním prišiel Ježiš Kristus, aby sa nechal pokrstiť. Tu ho Ján Krstiteľ označil ako baránka Božieho a syna Božieho. Nový zákon niekoľkokrát hovorí o tom, ako Ježiš prešiel Jordán počas svojich ciest, kam za ním šli veľké zástupy, aby si vypočuli jeho kázanie, a aby ich uzdravil z choroby. Keď ho chceli jeho nepriatelia zajať, ukryl sa pri Jordáne na mieste, kde ho Ján pokrstil.
Národy a civilizácie pri Jordáne
Rieka Jordán nebola vždy hraničnou riekou. Prakticky všetky štátne útvary pred britským mandátom Palestína sa tu rozprestierali na oboch brehoch rieky. Na oboch stranách rieky bolo v staroveku i židovské osídlenie, čo je dôvod, prečo revizionistickí sionisti žiadali v 20. storočí pre územie židovského štátu obidva brehy Jordánu. K využitiu Jordánu ako hraničnej línie prišlo v roku 1922, kedy bol britský mandát na základe Churchillovej Bielej knihy rozdelený na Zajordánsko a vlastný britský mandát a územie pre židovský štát bolo tak obmedzené len západne od Jordánu. V roku 1179 sa na Jordáne odohrala medzi Jeruzalemským kráľovstvom a Saladinom bitka pri Jákobovom brode, po ktorej o deväť rokov neskôr Saladin znovu dobyl križiakmi ovládaný Jeruzalem.
Symbolický význam
Jordán sa často vyskytuje vo folkovej hudbe, gospeloch a spirituáloch, ale i v poézii alebo literárnych dielach.
Z historického hľadiska keď Izraeliti vykonali namáhavú a nebezpečnú cestu z otroctva v Egypte na slobodu v Zasľúbenej zemi, môže Jordán tiež predstavovať slobodu.
Jeho prekročenie bolo poslednou časťou cesty a zároveň jej zakončením. Jordán však tiež môže znamenať samotnú smrť, kedy jeho prekročenie znamená vstup do raja alebo neba.
Leitersdorf im Raabtal
Leitersdorf im Raabtal je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Žije tu 641 obyvateľov (31. 12. 2010).
Gracias Por La Música
Gracias Por La Música je kompilačný album švédskej hudobnej skupiny ABBA, ktorý vyšiel v roku 1980. Podnetom k nahratiu albumu španielsky naspievaných piesní bol nečakaný úspech potom ako skupine vyšli v latinskoamerických krajinách (napríklad v Mexiku a Argentíne) španielske verzie piesní „Chiquitita“ a „I Have a Dream“. Následne bolo rozhodnuté nahrať pre tento trh ďalších osem skladieb vo španielčine a vydať ich na albume.
Prekladu textov do španielčiny psracovali Buddy a Mary McCluskeyovi, pracujúci v argentínskej pobočke vydavateľstva RCA Records v Argentíne. Konečné nahrávanie piesní sa konalo v januári 1980 v štúdiách Polar Music. Vokalistkám Agnetha Fältskogové a Anni-Frid Lyngstadové pomáhala s výslovnosťou a jazykovou korekciou novinárka Ana Martinezová. Benny Andersson a Björn Ulvaeus poverili dohľadom nad nahrávaním vokálov k ôsmim španielskym verziám zvukárovi skupiny ABBA, Michaelovi B. Tretowovi. Hlasové linky s Agnethy a Fridy boli v Polar štúdiu nahratés použitím pôvodného inštrumentálneho podkladu. V čase nahrávania španielskych vokálov boli Benny a Björn na Barbadose, kde písali piesne pre budúci radový album, ktorý neskôr dostal názov Super Trouper. Po návrate do Štokholmu Benny a Björn dokončili produkciu albumu Gracias Por La Música.
Album bol v 80. rokoch niekoľkokrát vydaný aj na kompaktnom disku. Vydal ho napríklad v Japonsku v roku 1986, Polydor, v Španielsku v roku 1989 RCA a vyšiel aj vo vydavateľstve CBS. Ďalšia kompilácia ABBA Oro: Grandes Exitos vydaná roku 1993, obsahuje desať skladieb z albumu Gracias Por La Música.
Zoznam skladieb
Všetky piesne napísali a zložili Benny Andersson & Björn Ulvaeus.
Monthyon
Monthyon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlajka Lichtenštajnska
thumb|Vlajka Lichtenštajnska
Vlajka Lichtenštajnska má dva vodorovné pruhy, modrý a červený. V hornom rohu je umiestnená žltá kniežacia koruna; v tejto úprave sa používa od roku 1937, k malej úprave koruny došlo roku 1982. Koruna bola pridaná preto, že dochádzalo k zámene s vtedajšou vlajkou haitskou (na berlínskych olympijských hrách v roku 1936).
Modrá a červená sú od 19. storočia národne lichtenštajnské farby a boli roku 1921 potvrdené ústavou. Modrá symbolizuje oblohu, červená žiar večerných ohňov, kniežacia koruna jednotu ľudu, štátu a panovníckeho domu. Pretože namiesto vlajky bola často vešaná zástava upevnená k žrdi na spôsob cirkevnej zástavy, vtedy zvisle, objavuje sa niekedy aj na vlajkách kniežacia koruna otočená o deväťdesiat stupňov k žrdi, ku ktorej potom smeruje svojou hornou časťou.
Diaľnica A659 (Nemecko)
Diaľnica A659 je nemecká diaľnica, ktorá tvorí spojku medzi diaľnicami A5 a A6, pričom prechádza cez mesto Vierheim.
Bassillac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Diaľnica A659 (Nemecko)
Diaľnica bola vybudovaná v 60. rokoch ako privádzač na diaľnicu A5, ktorá v tomto úseku bola otvorená v roku 1968. Pôvodne bolo plánované predĺženie diaľnice do Mannheimu, no nakoniec sa uprednostnilo vybudovanie rýchlostnej cesty, ktorá je v súčasnosti označená ako B38n.
Bassillac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žabotvaré
Známych je asi vyše 5 000 druhov, u nás žije napríklad kunka obyčajná, ropucha obyčajná, skokan hnedý, rosnička zelená.
V starom Egypte bola žaba pre svoju rozmnožovaciu schopnosť a pravdepodobne aj viditeľnú premenu z vajíčka na žubrienku a z nej na štvornohého dospelého jedinca symbolom vznikajúceho a vždy znovu sa obnovujúceho života. Prabohov zrodených z bahna v starom Egypte neraz znázorňovali so žabou hlavou. Bohyňu zrodu Heket, v ľudovej viere dobrotivú pomocníčku, zobrazovali ako žabu.
Taxonómia
Zatiaľ bolo popísaných 6 021 druhov žiab (k 31. máju 2011), ktoré sú rozdelené do 38 čeľadí. Z nich sú najpočetnejšie na druhy čeľade rosničkovité (Hylidae) s 901 druhmi a skokanovité (Ranidae) s 1 400 druhmi. Asi 88% obojživelníkov sú žaby (ďalej mloky 9% a červone 3%). Druhy žiab ale stále pribúdajú, pretože vedci stále objavujú nové druhy a to hlavne v trópoch. Napríklad v roku 2010 bolo objavených 205 nových druhov.
Potrava a jej prijímanie
Žaby sa živia živou potravou, a to prevážne hmyzom a inými bezstavovcami, niektoré väčšie druhy ale i malými stavovcami. Väčšina žiab potravu loví dlhým lepkavým jazykom, ktorý vymrští po obeti. Výnimkou je čeľaď vodných žiab pipovitých, ktoré potravu prijímajú normálne ústami. Počas prijímania potravy žaby žmurkajú, pretože dochádza počas prehĺtania k zaťahovaniu očných buliev, čo napomáha posúvaniu potravy do žalúdka. . Žaby tiež nemajú žiadne zuby na spodnej čeľusti, a tak prijímajú potravu celú.
Grande-Synthe
Grande-Synthe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Žabotvaré
Pohyb
náhľad|štýl plávania [[ropucha bradavičnatá|ropuchy bradavičnatej]] Žaba sa pohybuje po súši pomocou prískokov a skokov (výnimkou sú napríklad ropuchy, ktoré častejšie chodia a skáču len pri úteku pred predátorom), ktoré vykonávajú pomocou silných zadných nôh. Najdlhší zaznamenaný skok žaby na súši bol 5 metrov. Vo vodnom prostredí žaba využíva plávaciu techniku zadných končatín, kedy ich postupne dáva k sebe a odťahuje podobne ako plavci typu prsia. Žaby pri skákaní vždy zatvárajú oči.
Grande-Synthe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Žabotvaré
Anatómia
Pre žaby je typické zavalité telo bez chvosta (od toho názov bezchvosté obojživelníky) so štyrmi končatinami. Medzi druhmi žiab je veľký veľkostný rozdiel. Najmenšou žabou je dlhá Brachycephalus didactylus z Brazílie a naopak najväčším druhom je  dlhý Conraua goliath z Kamerunu. Ešte väčšia bola praveká žaba rodu Beelzebufo, žijúca v dobe pred 70 miliónmi rokov na Madagaskare.
Grande-Synthe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Žabotvaré
Kostra
náhľad|[[Oporná sústava|Kostra žaby]] Kostra žiab je prevažne skostnatená. Strop ústnej dutiny tvorí spodina mozgovne (primárne podnebie). K jedinému krčnému stavcu je lebka pripojená dvoma kĺbovými hrboľmi. Počet stavcov je u žiab veľmi redukovaný (v bedrovej oblasti zrastajú v tzv. urostyl). Rebrá nie sú u žiab plne vyvinuté. U žiab sa po prvýkrát stretávame s dobre vyvinutou hrudnou kosťou. Stavba kostry končatín už odpovedá základnej schéme stavby u ostatných suchozemských stavovcov. Lopatka je u žiab spojená s hrudnou kosťou, panva sa napája na chrbticu.
Grande-Synthe
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žabotvaré
Obrana
Iné žaby sa pri napadnutí nafukujú, aby pôsobili ako väčšie a predátora tak zastrašili alebo aby sa mu nevošli do papule. To je typické najmä pre ropuchy.
Posledný spôsob obrany je maskovanie. Žaby sú väčšinou sfarbené tak, aby čo najlepšie splývali s prostredím, v ktorom žijú. Maskovanie ale spočíva aj v tvare tela – výrastkoch na hlave, ktoré môžu pripomínať list.
Dorozumievanie
Žaby sa dorozumievajú pomocou rezonančných mechúrikov, ktoré majú len samce. Sú umiestnené po dvoch po stranách hlavy, alebo majú len jeden veľký na hrdle (rosničky a ropuchy). Samce sťahovaním a rozťahovaním mechúrikov vydávajú zvuky, ktorými lákajú samičky k páreniu. Samičky ani žubrienky tieto mechúriky nemajú.
Rozšírenie
Žaby sú rozšírené po celom svete okrem Antarktídy, Arktídy a niektorých izolovaných ostrovov. Ďalej nežijú v niektorých príliš suchých či studených oblastiach, najväčšej diverzity dosahujú v trópoch.
Biotopy
Žaby sa najčastejšie vyskytujú vo vlhkých oblastiach blízko vody. Niektoré žaby ale dokážu prežívať aj v suchých či chladných podmienkach.
Každá žaba žijúca v miernych oblastiach sa v priebehu života vyskytuje na dvoch odlišných lokalitách, prvá je zimovisko a druhá rozmnožovacie centrum. Zimovisko je pre každý druh žaby typické. Napr. skokan hnedý sa vyskytuje v poliach, rosnička zelená v lesoch.
Rozmnožovacím centrom rozumieme tôň alebo podobné vodné stanovisko, ktoré je zaplnené stojatou vodou. Najčastejší spôsob dopravy vody do tône je: zrážkami, podzemnými vodami, záplavami. Žaby sa vyskytujú aj v iných vodných centrách (rybníky, jazerá, potoky, rieky a riečky, kaluže, atď.)
Ekológia žiab
Žaby sú dôležitou zložkou ekosystému. Nielen, že likvidujú hmyz, ale žaby samotné sú zložkou potravy pre vodné vtáctvo, ako je napr. bocian biely (Ciconia ciconia), volavka popolavá (Ardea cinerea) a podobne. Priama úmera pre vodné vtáctvo na rozšírenie zastupuje samozrejme aj hniezdne podmienky, ale tiež hojnosť potravy, a to predovšetkým žiab a rýb.
Zástupcovia
Poznáme skoro 5 000 druhov, z toho na území Slovenska žije 12 druhov, z ktorých jeden (skokan zelený) nie je pravým druhom ale medzidruhovým krížencom.
Druhy vyskytujúce sa na Slovensku
náhľad|[[kunka žltobruchá – porovnanie veľkosti]]
Leoben
Žije tu 24 600 obyvateľov (31. 12. 2010).
Bayac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montigny-le-Guesdier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beowulf
thumb|Prvá strana rukopisu
Norbert Gombos
Davis Cup
V Davis Cupe debutoval 4. apríla 2014, keď v 1. kole euroafrickej zóny proti Rakúsku prekvapujúco porazil Dominica Thiema 6 : 4, 3 : 6, 6 : 3, 6 : 4. Vo svojom druhom zápase prehral s Andreasom Haiderom-Mauerom 6 : 7, 5 : 7. Slovensko vyhralo 4 : 1 a postúpilo do baráže o svetovú skupinu.
Beowulf
Beowulf je staroanglický hrdinský epos písaný aliteračným veršom. So svojimi 3182 veršami predstavuje najvýznamnejšie dielo staroanglickej literatúry; zároveň tvorí 10% všetkého textu zachovaného v tomto jazyku. Ako je u stredovekých diel obvyklé, epos nemá žiadny pôvodný dobový názov. Od 19. storočia sa celá báseň označuje menom jej hrdinu Beowulfa.
Dochovaný rukopis
Zápis Beowulf je súčasťou zbierky zvanej Nowell Codex, ktorá spoločne s kódexom Southwick tvorí zväzok Cotton Vitellius. Nowell Codex obsahuje ďalšie staroanglické prozaické i básnické texty, medzi inými dochovaný zlomok básne Judith. Bol zapísaný dvoma rôznymi pisármi; prvý zaznamenal prozaické texty Beowulfa po 1939. verš. Za dobu vzniku rukopisu sa na základe paleografických indícií považuje približne rok 1000, báseň sama je však zrejme staršia, presná doba vzniku nie je známa. Starodávne slová v texte naznačujú prvú polovicu ôsmeho storočia, ale diskutuje sa aj o neskorších obdobiach.
Jazykom básne je neskorá západná saština (West Saxon), ale objavujú sa aj stopy iných anglosaských dialektov. Podľa niektorých náznakov mohla byť báseň pôvodne zložená v niektorom dialekte Anglosasov, pravdepodobne v mercijštine.
Dej
Dej básne sa neodohráva v samotnom Anglicku, ale v oblasti Dánska a Švédska piateho a šiesteho storočia. Rozpráva o skutočných historických osobnostiach (géatský kráľ Hygelák, mercijský kráľ Offa). Látka sa dostala do Anglicka zrejme spoločne s Anglosasmi, ktorí sem od piateho storočia presídľovali z európskeho kontinentu.
Rozprávanie sleduje osud mladého hrdinu Beowulfa z géatského národa. Identita Géatov nie je spoľahlivo vysvetlená; mohlo ísť o Gautov, Gótov alebo aj o Jutov (najpravdepodobnejšie sa javí možnosť, že išlo o Gautov). Hrdina odchádza so štrnástimi druhmi do Dánska, aby pomohli kráľovi Hrothgarovi, ktorého sužuje ľudožravý netvor Grendel (v severskej tradícii trol). V dvoch bitkách premôže Beowulf najprv Grendela a potom aj jeho matku túžiacu po pomste. Hrothgar odmení Beowulfa bohatými darmi. Druhá časť básne sa odohráva po mnohých rokoch. Beowulf, ktorý sa stal géatským kráľom, sa stretáva s ohnivým drakom, ktorý pustoší jeho krajinu. Tak ako v prvej časti tiahne s početným sprievodom proti nebezpečenstvu. Tentoraz však musí zaplatiť životom, v rozhodujúcej chvíli pri ňom stojí len jeho synovec Wígláf.
Život jedinca je v rukách osudu, Beowulf ide do bitiek s tým, že nie on sám, ale osud rozhodne o výsledku – filozofia hlboko zakorenená v severskej tradícii.
V básni sa miešajú prvky severskej a kresťanskej tradície. Postavy preukazujú všetky charakterové vlastnosti cenené v germánskej a severskej tradícii. Morálne súdy sa však často vynášali z kresťanského hľadiska. I Grendel je ako potomok bratrovraha Kaina zaradený do kresťanského rebríčku hodnôt. Špekuluje sa, že Beowulf predstavuje pokresťančené spracovanie pôvodnej severskej látky.
Spracovanie v literatúre a filme
Írsky nositeľ Nobelovej ceny za literatúru Seamus Heaney vydal v roku 1999 preklad Beowulfa do modernej angličtiny s dodržaním aliterácie, ktorý vzbudil veľkú pozornosť.
John Gardner rozpráva v románe Grendel príbeh z pohľadu netvora. Táto kniha je podkladom libreta JD McClatchyho a Julie Taymorovej k opere Grendel Elliota Goldenthala, ktorá bola v máji 2006 uvedená v Los Angeles.
Román Michaela Crichtona Eaters of the Dead (v českom preklade Pojídači mrtvých) prepojil Beowulfa s cestopismi Ahmeda Ibn Fadlana a bol sfilmovaný pod názvom Vikingovia (The 13. Warrior) s Antoniom Banderasom v hlavnej úlohe.
J. R. R. Tolkien prevzal mená a motívy z Beowulfa do svojich románov zo Stredozeme, najmä do prostredia a kultúry Rohan, a napísal tiež odbornú štúdiu o Beowulfovi: Netvory a kritici (The Monsters and the Critics).
George Lucas využil prvky z Beowulfa v Hviezdnych vojnách.
Epizóda Star Treku "Hrdinovia a démoni": loď Voyager je založená na prvej časti Beowulfa.
V roku 1999 vznikol film Beowulf s Christopherom Lambertom v hlavnej úlohe, pôvodného textu sa však drží len vzdialene: dej je presunutý do apokalyptickej budúcnosti.
V roku 2001 anglista a prekladateľ Jan Čermák zostavil podrobný komentovaný český preklad Béowulfa, vydaný nakladateľstvom Torst. ISBN 80-7215-199-1
Neil Gaiman napísal futuristickú interpretáciu vo forme epickej básne pod názvom Bay Wolf (česky pod názvom Neowulf v zbierke drobných próz a básní N. Gaimana Dym a zrkadlá v preklade Richarda Podaného, vydalo nakladateľstvo Polaris v roku 2003).
Larry Niven, Jerry Pournelle a Steven Barnes napísali knihu Odkaz Heorotu, v ktorej skupina kolonistov osídľuje cudziu planétu. Tá im najprv pripadá ako raj, až kým sa nestretnú s Grendelem. Len jeden z kolonistov má taký výcvik, aby príšeru premohol. Pokračovanie vyšlo pod názvom Draci Heorotu.
Roku 2005 prepracoval islandský režisér Sturla Gunnarsson látku prvej časti Beowulfa s Gerardom Butlerom v hlavnej úlohe a Sarah Polleyovou v úlohe Selmy v naturalistickom filme Beowulf & Grendel.
V novembri 2007 bol uvedený do kín počítačovo animovaný film Beowulf, na ktorom sa pracovalo 2 roky, a ktorý sa eposu pomerne verne drží. Režisér Robert Zemeckis do neho obsadil okrem iného Angelinu Jolie, Johna Malkovicha alebo Anthonyho Hopkinsa. Títo a ďalší herci nahrali pre svoje počítačové zovňajšky pohyby, hlas i mimiku.
Cristopher Paolini použil meno kráľa Hrothgara pre postavu kráľa trpaslíkov vo svojich knihách cyklu Odkaz dračích jazdcov
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij N.V. (skrátený názov: KLM; ) je holandský národný letecký dopravca so sídlom v Amstelveene. Hlavnú základňu má na amsterdamskom letisku Schiphol. KLM je sesterskou spoločnosťou Air France-KLM. Spoločnosť KLM bola založená v roku 1919 a v súčasnosti je najstaršou dodnes fungujúcou leteckou spoločnosťou na svete. Regionálne linky po Európe zabezpečuje pre KLM dcérska spoločnosť KLM Cityhopper. V roku 2017 KLM prepravili 32,7 milióna cestujúcich, čo predstavuje doterajší rekord spoločnosti.
Založenie
thumb|left|[[Fokker F.XVIII spoločnosti KLM pred odletom z Holandskej východnej Indie, 1932]] thumb|[[Douglas DC-2 KLM na letisku Fornebu v Osle, 1. jún 1939]]
KLM boli založené 7. októbra 1919 pod kráľovským patronátom, lebo v decembri toho istého roku nad nimi prevzala záštitu holandská kráľovná Wilhelmína, čím získali právo nosiť vo svojom názve titul „Kráľovské“, holandsky „Koninklijke“. Ide o najstaršiu dodnes existujúcu leteckú spoločnosť a tiež o najstaršiu spoločnosť, ktorá nesie stále rovnaký názov. Prvý let uskutočnili 17. mája 1920 a otvorili linku medzi Londýnom a Amsterdamom. Na palube lietadla Airco DH.16 boli dvaja britskí novinári a náklad novín. Táto linka je prevádzkovaná dodnes a ide o najstaršiu prevádzkovanú pravidelnú leteckú linku na svete.
V roku 1924 KLM zaviedli do prevádzky holandské dopravné lietadlo Fokker F.VII a v roku 1929 s ním bola otvorená pravidelná linka do Indonézie. KLM sa stali prvou európskou spoločnosťou, ktorá zaviedla do prevádzky americké dvojmotorové dopravné lietadlo Douglas DC-2. Neskôr boli dodané tiež Fokkery F.XVIII a Douglasy DC-3.
Druhá svetová vojna
Počas druhej svetovej vojny boli lietadlá KLM označené na trupe nápisom „Holland“, čo ich malo identifikovať ako lietadlá neutrálnej krajiny. To umožnilo aj počas vojny zabezpečovať množstvo trás a zriadiť pravidelnú linku do Spojených štátov, aj keď časť liniek spoločnosť rovnako musela obmedziť či zastaviť.
Povojnová expanzia
thumb|[[Douglas DC-7|Douglas DC-7C
KLM na medzinárodnom letisku
v New Yorku, jún 1961]]
Ihneď po skončení vojny spoločnosť rýchlo obnovila všetky linky. Do flotily zaviedla tiež lietadlá Douglas C-54 Skymaster, s ktorými lietala do Indonézie. Ďalším z nových typov vo flotile bol Douglas DC-4, s ktorým lietala na linke do New Yorku. KLM otvorili aj nové linky do Južnej Ameriky a Mexika. V roku 1955 uviedli do prevádzky typ Lockheed L-1049 Super Constellation, v roku 1957 Vickers Viscount a DC-7 a v roku 1959 Lockheed Model 10 Electra.
Prúdová éra
thumb|left|[[McDonnell Douglas DC-9|McDonnell Douglas DC-9-33 KLM na letisku v Liverpoole, 26. jún 1968]] thumb|[[Boeing 747|Boeing 747-200B(SUD) spoločnosti KLM na medzinárodnom letisku Mirabel v Montreale, 31. máj 1986]]
KLM vstúpili do prúdovej éry zavedením lietadiel Douglas DC-8 v marci 1960. V roku 1965 založili spoločnosť KLM Helicopters, ktorá obstarávala vrtuľníky na ropné plošiny v Severnom mori. V roku 1966 zaviedli do flotily typ DC-9 na linky po Európe a na Blízky východ. KLM boli prvou leteckou spoločnosťou, ktorá vo februári 1971 uviedla do prevádzky širokotrupé štvormotorové prúdové dopravné lietadlá Boeing 747-200B. V roku 1972 bol tiež dodaný prvý trojmotorový McDonnell Douglas DC-10. V týchto lietadlách zaviedla KLM v roku 1974 službu „KLM FFF“ (KLM Full Fare Facilities), v rámci ktorej mali cestujúci za príplatok k letenke doplnkové exkluzívne služby na palube. Išlo tak o predchodcu súčasnej obchodnej triedy. V roku 1977 sa stala najväčšia letecká katastrofa v dejinách, keď sa 27. marca zrazil Boeing 747-200B spoločnosti KLM uprostred vzletovej a pristávacej dráhy s Boeingom 747-100 spoločnosti Pan Am. Pri leteckom nešťastí na Tenerife zahynulo 583 ľudí.
80. a 90. roky
Počas osemdesiatych rokov KLM uviedli do flotily lietadlá európskej výroby typu Airbus A310 a americké Boeingy 737, ktoré postupne nahradili DC-9. V roku 1985 KLM získali od Air Transport World ocenenie „Letecká spoločnosť roka“. V roku 1989 bol KLM dodaný prvý Boeing 747-400, v roku 1994 prvý MD-11 a o rok neskôr získala spoločnosť tiež prvý Boeing 767. V deväťdesiatych rokoch tiež uzavreli KLM alianciu s dnes už zaniknutými Northwest Airlines a získali v nich 20% podiel.
Dňa 1. apríla 1991 vznikla zlúčením spoločností NLM CityHopper a Netherlines regionálna dcérska spoločnosť KLM Cityhopper. V roku 1998 vznikla spoločnosť KLM uk. Stalo sa tak pri zakúpení podielu KLM v Air UK. Táto spoločnosť prevádzkovala vnútroštátne lety v Spojenom kráľovstve a lety zo Spojeného kráľovstva do Holandska, pričom mala základňu na letisku Londýn-Stansted. V roku 1998 KLM tiež predali podiel v Northwest Airlines a začali sa zaujímať o iné letecké spoločnosti. Naviazali tak spoluprácu s talianskou spoločnosťou Alitalia, ktorú však v roku 2000 zrušili.
21. storočie
V roku 2000 prebiehali diskusie o spojení KLM s British Airways v novú silnú leteckú spoločnosť, ale táto myšlienka nakoniec nebola realizovaná. Teroristické útoky 11. septembra 2001 zapríčinili menší záujem o lietanie a následne museli KLM kvôli stratám znížiť kapacity o 15% a prepustili približne 1 500 zamestnancov. Vedenie spoločnosti rozhodlo o redukcii prevádzkovaných typov na diaľkových linkách na Airbus A330, Boeing 747 a 777, predovšetkým kvôli zníženiu celkových nákladov. V roku 2003 bola spoločnosť KLM uk zlúčená s KLM Cityhopper. Dňa 30. septembra 2003 oznámili Air France s KLM vytvorenie spoločnej leteckej spoločnosti s názvom Air France-KLM. V roku 2004 sa KLM stali členom aliancie leteckých spoločností SkyTeam.
Posledný let holandského lietadla značky Fokker spoločnosti KLM sa uskutočnil 27. októbra 2017, išlo o typ Fokker 70. Lietadlá Fokker 100 spoločnosť vyradila z flotily už predtým. Tieto boli nahradené ekonomickejšími a novšími lietadlami Embraer E-Jet.
Organizácia
thumb|Sídlo KLM v [[Amstelveene]] thumb|Vývoj loga KLM
Podriadené spoločnosti:
Destinácie
KLM v súčasnosti lietajú do 145 pravidelných a sezónnych destinácií v Európe, Ázii, Afrike, Severnej a Južnej Amerike.
Codeshare
KLM majú tzv. codeshare dohodu a v súčasnosti prevádzkujú spoločné lety so spoločnosťami:
Flotila
thumb|Turistická trieda na palube [[Boeing 787 Dreamliner|Boeingu 787-9 spoločnosti KLM]] thumb|World Business trieda v [[Boeing 747|Boeingu 747-400]] thumb|Večera podávaná v turistickej triede
Leutschach an der Weinstraße
Leutschach an der Weinstraße (🇸🇻) je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Leibnitz.
Žije tu 569 obyvateľov (31. 12. 2010).
Pevnosť Igmánd
thumb|Pevnosť Igmánd Pevnosť Igmánd je pevnosť v maďarskom meste Komárom, je súčasťou fortifikačného systému mesta Komárno.
John Charles Polanyi
John Charles Polanyi (* 23. január 1929, Berlín, Nemecko) je kanadský chemik narodený v Nemecku. V roku 1986 získal spolu s Dudley Herschbachom a Yuan Leeom Nobelovu cenu za príspevky v oblasti dynamiky elementárnych chemických procesov.
Život
Polanyi sa narodil v Berlíne ako syn maďarského chemika Michaela Polanyiho. Rodina sa v roku 1933 odsťahovala do Anglicka kde Polanyi študoval na univerzite v Manchestri a v roku 1952 získal aj doktorát. V roku 1952 emigroval do Kanady kde pracoval v Národnom výskumnom úrade. V roku 1956 odišiel študovať na Univerzitu v Toronte kde pôsobil do roku 1974 ako profesor.
Troyská libra
Troyská libra (iné názvy: trojská/trójska libra, troyský/trojský/trójsky funt, anglická lekárnická libra; ), skratka lb. tr., je tradičná (anglická) jednotka hmotnosti ušľachtilých kovov, zlata, striebra, platiny, mincí, drahokamov a perál, ako aj jednotka hmotnosti v lekárnictve a vo vede. Pochádza z troyského merného systému, ktorý siaha do čias Viliama I. Dobyvateľa (okolo roku 1000). Jej názov je odvodený od malého francúzskeho mesta Troyes v Aube, ktoré bolo v stredoveku dôležitým obchodným centrom.
Tretí stav
Tretí stav môže byť:
Korónis
Korónis (Korónis) alebo (lat.) Coronis môže byť v gréckej mytológii:
Ivan Lietava
Ivan Lietava (* 20. júl 1983) je slovenský futbalista, ktorý hráva na poste útočníka. Momentálne je hráčom klubu MFK Skalica.
V októbri 2006 mal autonehodu, ale nebol mu zistený alkohol v krvi. Pri nehode utrpel zlomenie rebra. V apríli 2007 strelil prvý hetrik v kariére, za 11 minút a 10 sekúnd, a vtedy Banská Bystrica vyhrala nad Artmediou Bratislava 3-1, čím si výrazne oddiala šance na prvé mieste v Corgoň lige.
V júli 2007 prestúpil do MŠK Žilina. V septembri 2008 odišiel na pročné hosťovanie Denizlisporu, avšak vo februári 2009 ho MŠK Žilina z hosťovania stiahla, nakoľko nemala v kádri k dispozícii dosť útočníkov. V Corgoň lige hrával už s číslom 39, tak ako Nicolas Anelka v FC Chelsea. V auguste roku 2010 sa opäť vrátil do Turecka, kde posilnil tím Konyaspor. Na konci roku 2010 sa v Konyaspore dohodol na ukončení zmluvy, kde nedostával veľa príležitostí a vrátil sa späť do MŠK Žilina, kde podpísal dvojročnú zmluvu.
Lieboch
Lieboch je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Graz-okolie.
Žije tu 4 613 obyvateľov (31. 12. 2010).
Beaumont-du-Périgord (obec)
Beaumont-du-Périgord je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 2014
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 2014 bol hokejový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier 2014. Konal sa v meste Veracruz, v rovnomennom štáte v Mexiku od 15.24. novembra 2014, za účasti 7 mužských a 8 ženských tímov. Turnaj v pozemnom hokeji sa na hrách organizuje od roku 1982 a toto bolo jeho 9. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne Centro de Alto Rendimiento a kapacitou 2 240 divákov. Mužský turnaj vyhrala šiestykrát v histórii 🇨🇺, ktorá vo finále zdolala 🇹🇹. V kategórii žien zvíťazila rovnako 🇨🇺, keď vo finálovom zápase vyhrala nad 🇩🇴.
Beaumont-du-Périgord (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 2014
Turnaj bol zároveň jedným z kvalifikačných podujatí na hokejový turnaj Panamerických hier 2015, ktoré bude hostiť Toronto. Z oboch kategórií sa kvalifikovali 2 najlepšie družstvá.
Beaumont-du-Périgord (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 2014
Kvalifikácia
Číslo udáva umiestnenie v svetovom rebríčku FIH k júnu 2014.
Montigny-Lencoup
Montigny-Lencoup je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gravelines
Gravelines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vicente Aleixandre
Vicente Aleixandre vlastným menom Vicente Pío Marcelino Cirilo Aleixandre y Merlo (* 26. apríl 1898, Sevilla – † 14. december 1984, Madrid) bol španielsky básnik, príslušník slávnej Generácie 1927.
Je nositeľom Nobelovej ceny za literatúru za rok 1977.
Dielo
V slovenčine vyšlo:
Danny McFarlane
Danny McFarlane (* 14. február 1972, Saint Mary, Jamajka je jamajský atlét, venujúci sa behu na 400 metrov cez prekážky.
Osaka 2007
Na MS v atletike 2007 skončil vo finále na piatom mieste časom 48,59 s. Za tretím Marekom Plawgom zaostal o 45 stotín sekundy.
Slieve Gullion
Slieve Gullion ( – doslova vrch strmých svahov) je vrch sopečného pôvodu na juhu grófstva Armagh, v Severnom Írsku (Spojené kráľovstvo). S nadmorskou výškou je najvyšší vrch celého grófstva. Celkovo je 322. najvyšší vrch írskeho ostrova. Vrch je centrom pohoria Ring of Gullion, neďaleko vrcholu leží malé jazero. Slieve Gullion hrá významnú rolu v histórii a mytológii regiónu. Zároveň je centrom prírodnej chránenej oblasti Slieve Gullion Forest Park (Area of Outstanding Natural Beauty – AONB).
Studničná
Studničná je miestna časť obce Komjatná v okrese Ružomberok. Samostatne stojaca, oddelená od obce Komjatná lesnou dolinkou o dĺžke asi tri kilometre.
Leží na severnom okraji Veľkej Fatry (podcelok Šípska Fatra) medzi masívmi Hlavačky, Tlstej hory a Kečiek  v nadmorskej výške , 1,5 km juhovýchodne od centra obce, pri ceste do Ružomberka. Cez Studničnú preteká potok Komjatná.
Zastavujú tu všetky autobusy pravidelnej linky Ružomberok – Komjatná. Stojí tu kaplnka. Na svahu Sivej skaly je lyžiarsky vlek, juhovýchodne od osady v lokalite Očenáška televízny vysielač.
Studničnou prechádza červeno-značkovaná turistická trasa zo Švošova a Komjatnej do Sedla pod Radičinou a ďalej do ružomberskej mestskej časti Rybárpole. Zo sedla vedie žlto-značkovaná odbočka na vrchol Kečiek. Osadou tiež prechádza cykloturistický okruh Ružomberok – Likavka – Valaská Dubová – Studničná – Radičiná – Rybárpole – Ružomberok.
Gruson
Gruson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.