cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verlhac-Tescou
Verlhac-Tescou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Črchľový potok (prítok Kysuce)
Črchľový potok je potok v centrálnej časti regiónu Kysuce pretekajúci obcou Raková a v malom rozsahu pri ústí i po hranici s mestom Čadca v okrese Čadca. Je to pravostranný prítok Kysuce, ktorá ústi do Váhu; má dĺžku 4,6 km. Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-21-06-5757. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Turzovská vrchovina, geomorfologický podcelok Hornokysucké podolie.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne v južnej časti územia obce Raková 30 m severovýchodoseverne od trojchotárnika, v ktorom sa stretávajú hranice obcí Raková, Zákopčie a Čadca, v lesnom komplexe Osobité, v geomorfologickom celku Turzovská vrchovina, v geomorfologickom podcelku Hornokysucké podolie.
Opis toku
Tečie severným smerom lesným extravilánom, v nadmorskej výške pretína lesnú spevnenú cestu, obteká pole Pod Hájnicou, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok, svojim ľavým brehom obteká východné a severovýchodné úpätie z južnej strany zalesneného a zo severnej strany odlesneného, zatrávneného vrchu Črchľa s nadmorskou výškou, vo výške  priberá bezmenný pravostranný prítok, vystupuje z lesa a po ľavej strane obmýva pasienky, lúky a riedky lesný porast, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok, stáča sa do východného smeru, ľavým brehom obmýva obecný areál hospodárskeho strediska s vodárňou a vteká do intravilánu Rakovej, po zmene smeru na sever tečie po obecnej hranici medzi Rakovou a mestom Čadca, podteká železničnú trať Čadca – Makov a po krátkom úseku v nadmorskej výške  ústi do Kysuce ako jej pravostranný prítok. Má tri bezmenné prítoky.
Pramení, preteká a ústi v geomorfologickom celku Turzovská vrchovina, v geomorfologickom podcelku Hornokysucké podolie.
Pôvod názvu
Vodný tok má pôvod v názve vrchu Črchľa (Turzovská vrchovina) s nadmorskou výškou, na východnom úpätí ktorého potok tečie. Z toponyma Črchľa rozšírením o formant -ový a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložené z prídavného mena a z podstatného mena) Črchľový potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vrchu Črchľa, ktorého severná časť je ešte aj v súčasnosti odlesnená, má pôvod vo všeobecnom podstatnom mene črchľa vo význame časť lesa, v ktorom sa lúpala kôra zo stromov, aby vyschli, vyčrchlené miesto. Motivantom pomenovacieho procesu bol charakteristický výskyt vyčrchleného miesta v priestore vrchu v čase pomenovania. Črchlenie bol jeden zo stredovekých spôsobov odlesňovania, transformácie lesných pozemkov na kultúrnu pôdu - poľnohospodárske pozemky. Najskôr sa obsekala, olúpala kôra dookola kmeňa stromu, aby vyschol, neskôr sa očrchlené vyschnuté stromy vytínali a potom sa klčovaním získavala užitočná, kultúrna pôda. Podstatné meno črchľa je v súčasnej slovenčine vysunuté na okraj jej slovnej zásoby. V roku 2007 bola štandardizovaná podoba hydronyma Črchľový potok. Porovnaj aj hydronymá napr. Črchľový potok (prítok Varínky), Črchľový potok (prítok Osturnianskeho potoka), Črchľový potok (prítok Polhoranky), Črchlinský potok, Črchľa (prítok Jelenieho potoka), Črchľa (prítok Kučmanovského potoka).
Étalans
Étalans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Luján de Cuyo
Luján de Cuyo môže byť:
Kamakura (album)
Kamakura je štúdiový album, ktorý v roku 2000 vydalo slovenské hudobné zoskupenie Šeban - Rózsa - Buntaj.
Éternoz
Éternoz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vaš
Vaš môže byť:
Super Karaoke
Super Karaoke je hudobno-zábavná talk show na základe amerického formátu Carpool Karaoke, ktorú od 13. septembra 2017 do 30. decembra 2019 vysielala TV JOJ. Moderátorom relácie je Svätopluk „Sväťo“ Malachovský. Moderátor v aute spovedá známeho interpreta a spoločne spievajú jeho vlastné skladby za sprievodu nahrávky v autorádiu.
Námet
Kto by nepoznal očarujúceho a vtipom sršiaceho zabávača Jamesa Cordena a jeho spievajúce celebrity, ktorí sa s ním vezú v aute v uliciach Los Angeles a zabávajú seba aj milióny divákov po celom svete? Mimoriadne populárny koncept virálnych online videí prinesie televízia JOJ medzi prvými na svete aj na televízne obrazovky! Moderátor Sveťo Malachovský sa stretne so slovenskými i českými hviezdami a zaspieva si napríklad s Tublatankou, Richardom Müllerom, Celeste Buckingham, Helenou Vondráčkovou a mnohými ďalšími. Cesta v aute je plná vtipných momentov, rozhovorov a hlavne známych hitov. V polovici 2. série sa z hudobno-zábavnej talk show stal program pre deti.
Békeš
Békeš alebo Békéš môže byť:
Kristián Ernest Krieger
Dr. Kristián Ernest Krieger alebo pôvodným zápisom Christian Ernest Krieger (🇭🇺 ; * 13. december 1745, Prešov† ?) bol nemecký lekár, príslušník významnej prešovskej lekársko-lekárnickej rodiny Kriegerovcov.
Čanád
Čanád alebo Čanad (maď. Csanád) môže byť:
Čanád (maď. Csanád) môže byť aj:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – II. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – II. divízia boli dva hokejové turnaje tretej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V II. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.
Strieborný kríž Žilinskej diecézy
Špecifikácia
Vyznamenanie pozostáva z medaily priemeru 70 mm a nositeľnej miniatúry priemeru 13 mm. Každé vyznamenanie nesie na reverze okrem názvu tiež meno laureáta, dátum udelenia a matričné číslo, ktoré sa zhoduje s číslom príslušného dekrétu.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – II. divízia
II. A divízia
Turnaj II. A divízie sa hral v Madride v Španielsku od 16. do 22. apríla 2023.
Strieborný kríž Žilinskej diecézy
Ocenenia 9. februára 2018
náhľad|Kompletné vyznamenanie s bianco dekrétom
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – II. divízia
II. B divízia
Turnaj II. B divízie sa hral v Istanbule v Turecku od 17. do 23. apríla 2023.
Survival, Evasion, Resistance and Escape
náhľad|Znak SERE pre West a East Coast [[United States Navy|U.S. Navy a U.S. Marine Corps]] Survival, Evasion, Resistance and Escape alebo Survive, Evade, Resist, Extract skrátene SERE je anglo-americký vojenský tréningový program, ktorý zahŕňa všetky praktické a teoretické opatrenia potrebné na prípravu príslušníkov ozbrojených síl na izoláciu, zajatie a záchranu zo zajatia či úkrytu na nepriateľskom alebo neobývanom území.
Dejiny
Program Survival, Evasion, Resistance and Escape vznikol v United States Air Force koncom druhej svetovej vojny ako program pre výcvik pilotov, ktorí sa po zostrelení ocitli na nepriateľskom území. Počas vojny vo Vietname sa uplatnil aj medzi United States Marine Corps a United States Navy a koncom 80. rokov aj v United States Army. Tento výcvik podstupujú najmä piloti, členovia posádok lietadiel, odstreľovači, prieskumníci a príslušníci síl špeciálnych operácií – teda vojaci, ktorým hrozí vysoké riziko zajatia.
Program Survive, Evade, Resist, Extract známy pod rovnakou skratkou bol obdobne založený na skúsenostiach posádok britských lietadiel a lodí počas druhej svetovej vojny, ktoré sa ocitli na nepriateľskom alebo opustenom území. Príslušníci ozbrojených síl Spojeného kráľovstva, ktorí trénujú na škole SERE, sú pripravovaní na použitie vyšetrovacích metód, ktoré sú podľa medzinárodného práva zakázané. Táto odborná príprava sa vykonáva za prísne kontrolovaných podmienok a je poskytovaná vo forme, ktorá účastníkom umožňuje pochopiť metódy aké na nich môžu byť aplikované ak padnú do zajatia nepriateľa, ktorý nedodržiava Ženevský dohovor o zachádzaní so zajatcami alebo medzinárodné zákony.
Štruktúra výcviku
náhľad|Americký vojak [[U.S. Air Force počas výcviku Survival, Evasion, Resistance and Escape]] SERE pozostáva z dvoch základných častí.
Bezvetrie (album)
Bezvetrie je štúdiový sólový album, ktorý v roku 2000 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal slovenskému gitaristovi Andrejovi Šebanovi.
Étouvans
Étouvans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Étrabonne
Étrabonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoran
Zoran je mužské krstné meno slovanského pôvodu a znamená svitanie. Meniny na Slovensku má 22. januára. Vyskytuje sa hojne v Srbsku, Chorvátsku, Bosne a Hercegovine a v ďalších okolitých krajinách bývalej Juhoslávie.
Étrabonne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Raúl Alberto Lastiri
Životopis
Narodil sa v meste Buenos Aires do rodiny talianskych prisťahovalcov. Pracoval v štátnej ropnej spoločnosti YPF, neskôr počas vlády generála Edelmira Juliána Farrella pôsobil v rozhlase. Vďaka práci v rozhlase sa dostal do kontaktu s viacerými významnými osobnosťami Argentíny, presadil tiež živé vysielanie z tzv. Dňa vernosti, kedy státisíce demonštrantov požadovali prepustenie Juana Peróna, ktorého uväznila vládnúca vojenská chunta. Potom, čo sa v roku 1946 dostal k moci Juan Perón, začal Lastiri pracovať v Národnom poštovom a telegrafickom úrade. O tri roky neskôr začal pôsobiť na ministerstve komunikácii, od roku 1952 pracoval v diplomatických službách a postupne vystriedal diplomatické misie v Spojených štátoch, Paraguaji a Čile, kde sa v roku 1955 stal generálnym konzulom. Po vojenskom prevrate, ktorý v septembri 1955 zvrhol Juana Peróna sa vrátil do Argentíny, kde bol na jeden mesiac uväznený. Po prepustení začal pracovať v právnom časopise Zákon a následne v rôznych stavebných firmách. Zostal však v kontakte s Perónistami, ktorí pokračovali v ilegálnej politickej činnosti, vtedy spoznal Josého Lópeza Regu a jeho dcéru Normu, mladšiu o 30 rokov, ktorá sa o niekoľko rokov neskôr stala jeho druhou manželkou. Potom začal pôsobiť vo vedení časopisu Las Bases. Práve sobáš s Normou ho dostal do najužšieho okruhu Juana Peróna. V tomto odbobí sa stal súkromným tajomníkom tretej manželky Juana Peróna Maríe Estely Martínezovej Perónovej, neskôr vykonával rovnakú funkciu aj pre samotného Peróna v jeho exile.
V marci 1973 sa konali po dlhej dobe slobodné voľby, v ktorých mohol kandidovať aj kandidát Perónistov. Nemohol to však byť Juan Perón, ktorému to vojenská chunta nedovolila, ale jeho blízky spolupracovník Héctor José Cámpora, ktorý nakoniec voľby vyhral a stal sa o dva mesiace neskôr prezidentom. Vplyvný Perónista José López Rega, ktorý bol svokrom Lastiriho, presadil jeho umiestnenie na kandidátku do poslaneckej snemovne, kam bol Lastiri aj zvolený. Po zasadnutí snemovne bol v máji 1973 zvolený za jej predsedu. José López Rega patril k najvýznamnejším predstaviteľom pravicového Perónizmu, vďaka tomu sa stal Lastiri taktiež členom lóže Propaganda Due, kde sa združovali najvýznamnejší pravicoví Perónisti. V júni sa do krajiny vrátil Juan Perón, nasledovala rezignácia prezidenta Cámporu a viceprezidenta Vicenteho Solana Limu o niekoľko týždňov neskôr po dohode s Perónom. Na funkciu prezidenta sa pravicovým Perónistom podarilo presadiť 13. júla 1973 predsedu poslaneckej snemovne Lastiriho, ktorý mal vládnuť do vymenovania prezidenta, ktorý vzíde z nasledujúcich volieb. Prezident Lastiri bol tak iba potvrdením posilňovania pravicového krídla Perónistov. Nasledovali výmeny ľavicových Perónistov na pozíciách ministrov za pravicových. Napriek tomu pokračovala vláda aj pod vedením Lastiriho v rámci zahraničnej politiky v presadzovaní tretej cesty, dokonca uzatvorila niekoľko obchodov s Kubou. Lastiri následne pozastavil aj opatrenia týkajúce sa prepúšťania väzňov, ktoré presadzoval jeho predchodca v snahe prepustiť politických väzňov posledného vojenského režimu. V septembri ľavicoví teroristi z hnutia Montoneros zavraždili vodcu odborového zväzu CGT Josého Ignacia Rucciho, ktorý bol blízkym priateľom Juana Peróna, ďalšia ľavicová organizácia Ľudová revolučná armáda (Ejército Revolucionario del Pueblo, v skratke ERP) zas napadla vládne zariadenie v Buenos Aires. Prezident následne vyhlásil ERP za nezákonnú organizáciu a nechal zatvoriť ľavicový denník El Mundo. V septembri 1973 sa uskutočnili ďalšie prezidentské voľby, v ktorých už mohol kandidovať aj Juan Perón, ten tieto voľby jednoznačne vyhral a stal sa tak o mesiac neskôr prezidentom. Po vojenskom prevrate v roku 1976 bol Lastiri armádou zatknutý a o dva roky neskôr zomrel vo väzení na zdravotné komplikácie spojené s lymfómom.
Vigueron
Vigueron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol svätého Antona Paduánskeho (Košice)
Kostol svätého Antona Paduánskeho (alebo aj Františkánsky či Seminárny kostol) je zbarokizovaný, pôvodne gotický chrám zo 14. storočia. Nachádza sa spolu s Františkánskym kláštorom na Hlavnej ulici v Košiciach. V súčasnosti je zasvätený sv. Antonovi Paduánskemu. Je to najdlhší chrám na Slovensku.
Pomenovanie
Chrám je známy taktiež ako Františkánsky kostol, ale aj ako Seminárny kostol, keďže vedľa neho bol zriadený kňazský seminár. Od zasvätenia kostola svojmu súčasnému patrónovi sa zaužíval oficiálny názov Seminárny kostol svätého Antona Paduánskeho.
História
Kostol dal postaviť rod Perényiovcov po požiari v roku 1333 a pôvodne bol zasvätený sv. Mikulášovi. Dostavaný bol v roku 1405.
Pri požiari mesta v roku 1556 kostol vyhorel. Rád františkánov tak v roku 1600 opustil Košice a poškodený kostol slúžil až do roku 1668 ako sklad zbraní. Na bohoslužby bola využívaná len uzavretá svätyňa chrámu a sakristia. V rokoch 15971671, v období tureckého obsadenia Jágru bola svätyňa využívaná ako biskupská katedrála jágerskej diecézy. Počas stavovských povstaní slúžil ako jediný kostol v meste katolíkom.
Okolo roku 1634 gróf Štefan Nyári, najvyšší vojenský tribún mesta, vyvinul snahy o návrat rehole františkánov do Košíc. Františkáni sa tak vrátili v roku 1651. V kostole užívali len kaplnku, ktorú zasvätili sv. Antonovi Paduánskemu. Celý kostol využívali až od roku 1668, kedy bol sklad zbraní zrušený na príkaz cisára Leopolda I. Obnova schátraného kostola začala až po skončení stavovských povstaní v roku 1718.
V rokoch 17181724 prebiehala rekonštrukcia, na ktorej sa podieľali staviteľ Tomáš Tornyossy a sochár Šimon Griming. Loď a fasáda kostola je odvtedy zbarokizovaná, upravená bola aj uličná fasáda kostola. Gotický sloh bol ponechaný len v pôvodnom presbytériu. Zachovali sa aj reliéfy pôvodnej gotickej brány. V roku 1760 pribudol nový hlavný oltár. Kostol v roku 1779 znovu vyhorel a ďalšia rekonštrukcia trvala štyri roky. Počas nej, v dôsledku rozpustenia žobravých reholí cisárom Jozefom II., bol kostol františkánom skonfiškovaný. Po zriadení košického biskupstva v roku 1804, sa vedľa kostola zriadil kňazský seminár a kostol sa tak stal seminárnym.
V období napoleonských vojen kostol slúžil ako sklad potravín. V 19. storočí, počas rekonštrukcie Dómu sv. Alžbety, bol znovu využívaný ako katedrála.
Zariadenie kostola
Hlavná loď je zdobená maľbami od viedenského maliara Wretlunda, na ktorých je vyobrazené Korunovanie Panny Márie, Krst Krista a štyria cirkevní otcovia. Dielo dotvárajú iluzívne maľby architektúry stropu.
Hlavný rokokový oltár z roku 1760 je zdobený obrazom od rakúskeho maliara Michaela Angela Unterbergera, na ktorom je vyobrazená Panna Mária s Ježiškom a so sv. Antonom Paduánskym. Po stranách sa nachádzajú sochy sv. Petra a Pavla.
Na klenbe svätyne nad oltárom je zobrazený sv. Tomáš Akvinský so Sviatosťou oltárnou.
V bočných kaplnkách na južnej a severnej strane sa nachádza sedem vedľajších oltárov z 18. storočia. Oltár sv. Petra z Alcantary je doplnený sochami sv. Štefana a Ladislava s anjelmi a obrazom sv. Petra. Barokový oltár Svätej rodiny je doplnený sochami sv. Štefana, Ladislava, Rozálie a neznámej svätice. Nachádza sa tu aj oltár Sedembolestnej Panny Márie a neskorobarokový oltár sv. Kríža. Oltár Panny Márie baldachýnového typu so sochou Boha Otca a oválnym obrazom uprostred bol vytvorený v období rokoka. Rovnako aj oltár sv. Františka z Assisi, v ktorého strede je obraz od Deéda z roku 1941 a vo vrchole oltára je umiestnený barokový obraz sv. Margity. Oltár sv. Jána Nepomuckého obsahuje reliéfnu scénu a súsošie najsvätejšej Trojice.
Výzdoba kostola je doplnená o ďalšie barokové a neskorobarokové obrazy a sochy.
Náhrobky
V kostole je niekoľko náhrobkov. V krypte pod podlahou svätyne je pochovaný jágerský biskup Benedikt Kisdy (1660). Krypta s mramorovou rakvou J. Renaud a jeho syna, vyzdobená sochami štyroch anjelov s vojenskými trofejami a krypta generála J. G. Sterdhala (1740). Krypty C. G. Engelharta (1767), Ch. J. Schweyera (1767), G. Megyeriho (1662), F. Flachenfelda (1758). V kostole sa nachádzajú aj krypty, kde boli pochovávaní členovia rádu.
Architektúra
náhľad|Pôdorys kostola Kostol stojí na južnej strane kláštora. Orientácia kostola je tradičná. Hlavný oltár je orientovaný na východ. Kostol má jednoloďový pôdorys a je zakončený presbytériom s pretiahnutým polygonálnym gotickým uzáverom.
Časti kostola
Jedna loď chrámu je doplnená o sedem postranných kaplniek (štyri na južnej a tri na severnej strane) a gotický uzáver presbytéria. K severnému múru svätyne je pristavaná šesťpodlažná veža so štvorcovým pôdorysom.
Okná
Gotické okná sú lomené a majú jednoduché členenie. V presbytériu sú doplnené o jednoduché vitráže. Okná boli rozmerovo redukované a okno nad oltárom má len polovičnú výšku. Šikmé podokenné parapety prechádzajú do podokennej rímsy.
Interiér
Barokové postranné kaplnky sú otvorené do hlavného priestoru. Chór chrámu je vstavaný s rovným parapetom a je podklenutý krížovou hrebienkovou klenbou.
Hlavná loď
Pôvodná loď bola vyššia približne o 3 až 4 metre. V 18. storočí bola rekonštruovaná a zbarokizovaná. Boli pristavané postranné kaplnky, ktoré sa na loď napájajú arkádami. Loď je pomerne úzka a je zaklenutá valenou klenbou s lunetami dosadajúcou do priebežnej rímsy. Iluzívne maľby však pripomínajú rebrá krížovej klenby. Arkády sú zdôraznené pilastrami s korintskými hlavicami. Rímsa je nad pilastrami zalomená.
Presbytérium
Presbytérium, ako jediná časť chrámu, je ponechané gotické. Je pretiahnuté a ukončené je troma stenami osemstena. Zaklenuté je gotickou hviezdicovou rebrovou klenbou. Klenba sa zbieha do profilovaných prípon a pri triumfálnom oblúku sa zbieha do polygonálnej konzoly. Rebrá sú dvojito vyžľabené, prípony sú válcové. Stredový svorník má tvar ruže. V stene uzáveru presbytéria je neskorogotické pastofórium v podobe polkruhovej niky, ktorá je vložená do obdĺžnikového obrazca. Na južnej strane, napravo od oltára, sa nachádzajú trojité kamenné sedílie s bohatou kružbou v záklenku a vegetatívnym dekorom.
Exteriér
Rozmerovo je tento chrám druhý najdlhší na Slovensku (61,5 m) po Katedrále sv. Martina (70 m) v Bratislave.
Trojosové priečelie je ukončené trojuholníkovým tympanónom, ktorý je zdobený neskôr zhotovenými volútami. Strednú časť priečelia zdôrazňuje stĺpový portál a okrúhle chórové okná.
Nad hlavným portálom je gotický reliéf s námetom Veľkej Kalvárie zo 14. storočia vkomponovaný do barokového baldachýnu. Reliéf pôvodnej gotickej brány svojou kvalitou spracovania predstihuje aj reliéfy Dómu sv. Alžbety. Zobrazuje Spasiteľa, dvoch lotrov a mučiace nástroje v tvare písmena T. Pri podnoží kríža sa vľavo nachádzajú postavy troch Márií. Na pravej strane je vyobrazený sv. Ján a stotník Longinus.
Po stranách sa nachádzajú pilastre, ktoré členia priečelie až do výšky tympanónu a podopierajú krepové kladie. Kompozitné hlavice pilastrov sú zdobené rastlinnými motívmi volútami.
Sochárske práce na priečelí kostola sú dielom Šimona Grimminga.
Vo výklenku nad vstupom vpravo sa nachádza socha sv. Antona Paduánskeho, vľavo je socha sv. Františka z Assisi.
Na bočných volútových ukončeniach štítu sa nachádzajú sochy sv. Kláry (na južnej strane) a sv. Margity Uhorskej (na severnej strane).
Vonkajšie oporné piliere gotického presbytéria sú štyrikrát odstupňované.
Veža
Veža má štvorcový pôdorys. Je pristavaná k severnému múru svätyne podľa zvyklostí kostolov žobravých rádov. Má šesť podlaží. Bola budovaná v dvoch etapách a po štvrté podlažie bola vystavaná už v 14. storočí.
Zaujímavosti
Počas výskumu, ktorý organizoval Slovenský pamiatkový ústav v rokoch 19801981 boli odkryté dva bočné reliéfy s námetom Bičovania a Korunovania Krista a bočný vstupný portál na južnej strane lode, ktorý bol zamurovaný už v 17. storočí.
Palencia
Leží v rozľahlej rovine Tierra de Campos na brehu riečky Carrión, v nadmorskej výške 749 m, asi 235 km severne od Madridu. V roku 2008 mala 82 626 obyvateľov na rozlohe 94,71 km².
Je jedným z hlavných priemyselných centier starej Kastília a železničným uzlom tratí Madrid - Baskicko, Palencia - Santander a Palencia - León.
Étrappe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villebrumier
Villebrumier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Étray
Étray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trolejbusová doprava v Ozurgeti
V Ozurgeti, malom gruzínskom meste, bola do roku 2006 prevádzkovaná trolejbusová doprava.
Vozový park v Ozurgeti bol tvorený najmä trolejbusmi ruskej výroby typu ZiU-9. Okrem nich ale boli v prvej polovici 80. rokov dodané dva vozy Škoda 14Tr. V roku 2003 bol tiež zakúpený jeden ojazdený trolejbus Škoda 9Tr z Poti.
Villemade
Villemade je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hej, sokoly!
Hej, sokoly! (, správny názov: Na zielonej Ukrainie, Żal za Ukrainą, ) je tradičná poľsko-ukrajinská pieseň.
Autorom melódie je Maciej Kamieński (Matej Kamenický), poľský skladateľ slovenského pôvodu (1734-1821), vznikla na konci 18. storočia alebo v prvej polovici 19. storočia. Autor textu je neznámy, bol pravdepodobne jedným z poľských básnikov z konca 18. storočia (nebol to Tomasz-Tymko Padura, ako sa kedysi nesprávne verilo ).
Pieseň naspievali v slovenskej verzii „Hej, sokoly!“ skupina IMT Smile v spolupráci s Ondrejom Kandráčom k filmu Čiara, ale pôvodnú pieseň do slovenčiny prespievali Kandráčovci. Autorom slovenského textu je básnik a riaditeľ TASR Vladimír Puchala.
Nemenej uspešná je aj goralská verzia od Kollárovcov, spievaná po poľsky.
Úspech
„Hej, sokoly!“ je označovaná za hit leta 2017, na YouTube kanále Rádia Expres má momentálne (k 12.7.2018) okolo 7 000 000 zhliadnutí, na YouTube kanáli IMTSmile Vevo takmer 13 000 000 zhliadnutí. V rebríčku Najhranejších hitov na webe Rádia Expres je „Hej, sokoly!“ na prvom mieste.
Paródia
Na pesničku „Hej, sokoly!“ bola urobená paródia hereckou dvojicou vystupujúcou pod umeleckým meno TOM a ELO. Paródia bola vydaná ku koncu letných prázdnin 2017 a aj preto sa jej názov volá „Hej, do školy“.
Andrea Riseboroughová
Andrea Riseboroughová (* 20. november, 1981, Newcastle upon Tyne, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická divadelná, filmová a televízna herečka, ktorá získala v roku 2023 nomináciu na filmové ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme To Leslie (2022).
Kariéra
Riseboroughová sa venovala od roku 2001 prevažne divadlu. Jej prvý film natočila v roku 2005 a prvú väčšiu úlohu získala v roku 2008, vo filme Margaret Thatcherová - Dlhá cesta do Finchley, kde stvárnila Margaret Thatcherovú. Po boku Sally Hawkins sa objavila vo filme Vyrobené v Dagenhame, z roku 2010. V rovnakom roku sa objavila aj vo filme Brighton Rock, kde za svoj herecký výkon získala dve nominácie na ocenenie British Independent Film Awards.
V roku 2012, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jason Bateman, Alexander Skarsgård, Max Thieriot a Hope Davis vo filme Odpojiť. O rok neskôr hrala po boku Toma Cruisea a Olgy Kurylenko vo filme Oblivion: Nevedomí. V rovnakom roku bola nominovaná na ocenenie BAFTA, k kategórii Vychádzajúca hviezda. V roku 2014 sa objavila v Oscarovom filme Birdman. Tiež získala herecké ocenenie SAG, za najlepšie obsadenie filmu.
V roku 2015 sa objavila v televíznom seriály National Treasure, kde hrala po boku Julie Walters a Robbieho Coltranea. V roku 2017 sa objavila v jednej epizóde televízneho seriálu Black Mirror a v rovnakom roku tiež hrala aj vo filmoch ako Súboj pohlaví a Stratili sme Stalina. O rok neskôr sa objavila v psychologickej dráme Nancy, kde za svoj herecký výkon, si odniesla cenu pre najlepšiu herečku na Filmovom festivale v Sitges.
V roku 2020 sa objavila vo filmoch Possessor, Nenávisť a Luxor a v televíznom seriály Nula, Nula, Nula. V roku 2021 mali premiéru filmy ako Here Before, The Electrical Life of Louis Wain a To Leslie, v ktorých Riseboroughová hrá. Za svoj herecký výkon vo filme To Leslie, získala nomináciu na Academy Awards.
Trolejbusová doprava v Poti
V Poti, menším gruzínskom meste, bola do roku 2004 v prevádzke trolejbusová doprava.
Prvé trolejbusy sa v Poti rozbehli 9. mája 1981, išlo o jednou z najmladších trolejbusových prevádzok v krajine. Najväčšej dĺžky dosiahla sieť v roku o desať rokov neskôr (1991), kedy boli v prevádzke dve linky v celkovej dĺžke 18 km; prevádzku na nich zabezpečovalo 12 trolejbusových vozov. Na konci 20. storočia, v roku 1999, obsluhovali tieto dve linky už iba dva vozy. V roku 2002 už bola prevádzková iba jediná linka medzi centrálnym parkom, vozovňou a osadou pri Čiernom mori, ktorej prevádzka bola zastavená v decembri 2004.
Okrem vozov ruskej výroby ZiU-9 boli do Poti dodané aj trolejbusy z česko-slovenského podniku Škoda Ostrov. Išlo o dva vozy Škoda 14Tr, ktoré boli dodané v druhej polovici 80. rokov 20. storočia. Počas 90. rokov ale bol zakúpený aj minimálne jeden trolejbus Škoda 9Tr, pôvodne prevádzkovaný snáď v inom gruzínskom meste. Na začiatku 21. storočia bol vozový park kompletne vymenený: prevádzkové česko-slovenské vozy 14Tr a 9Tr (po jednom kuse) boli nahradené troma, pôvodom aténskymi trolejbusmi ZiU-682 ruskej výroby.
Rotunda svätej Kataríny
náhľad|Rotunda svätej Kataríny Rotunda svaté Kateřiny je rotunda v areáli přemyslovského hradu v Znojme. Je jednou z mnohých rotúnd postavených v ranom stredoveku na území Moravy a Čiech, od ostatných sa líši zachovanými nástennými maľbami z roku 1134. Tieto maľby sú výnimočné v celom románskom umení Európy svojim zameraním na ideológiu štátu.
Dejiny
Archeologický výskum doložil, že už v dobe bronzovej bola lokalita osídlená. Priamo na mieste dnešnej rotundy boli objavené stopy ľahšieho, do skaly zasekaného objektu. Je možné, že skalnatá vyvýšenina mala už v tejto dobe kultovú funkciu.
Románska rotunda Nanebovzatia Panny Márie v Znojme bola založená veľmi pravdepodobne ako súčasť znojemského hradu, a to uprostred rozsiahleho predhradia. Predpokladalo sa, že bola ako súčasť zmieneného hradu vybudovaná Břetislavom I., buď počas jeho moravskej alebo neskoršej českej vlády, najskôr však v roku 1019, kedy Přemyslovci dobyli Moravu. Zatiaľ nebola povrdená možnosť, že rotunda i celý hrad boli vybudovaní až v druhej polovici 11. storočia, ale až v dobe, kedy bola Morava rozdelená na tri údelné přemyslovské kniežatstvá (Brněnské, Znojemské a Olomoucké). Väčšina novších vedeckých výskumov prichádza k záveru, že rotunda i maľby vznikli v 1. polovici 12. storočia za vlády kniežaťa Konráda Znojemského, vrátane zasvätenia svätej Kataríne Alexandrijskej.
Ani funkcia rotundy nie je úplne jasná, ale predpokladá sa, že slúžila ako hradná kaplnka. Existenciu tribúny typickej pre vlastnícky kostol mala podľa predpokladu, ktorý sa nepotvrdil, nahrádzať vyvýšená podkovovitá „lavica“, ktorej zvyšky neboli nájdené pri archeologickom výskume stavby, ktorý sa však riadil len vtedy publikovanou literatúrou. náhľad|vľavo|Nápis v omietke Pri reštaurátorských prácach v roku 1947 bol objavený v omietke vyrytý latinský nápis. Vzhľadom na jeho čiastočné poškodenie a bežnú prax vynechávania hlások nie je interpretácia nápisu jednoznačná. Podľa prevládajúceho výkladu sa však uvádza, že v roku 1134 knieža Konrád II. Znojemský, druhý zakladateľ, upravil štatút svätyne Panny Márie a zasvätil ju svätej Kataríne. Nápis je jediným písomným dokladom o pôvodnom zasvätení rotundy Panne Márii, jeho zmysel a datácia e dosť nejasná, v každom prípade vznikol asi v druhej polovici 13. storočia, pravdepodobne ako opis staršieho originálneho textu.
Po povýšení Znojma na mesto bola stavba v roku 1226 ako filiálny kostol podriadená farskému kostolu svätého Mikuláša. Od roku 1287 bola filiálnym kostolom farskému kostolu svätého Michala, ktorý (vrátane rotundy) v roku 1320 Jindřich z Lipé odstúpil kláštoru mníšok svätej Kláry. V roku 1551 získalo faru u svätého Michala mesto, ktorému následne klarisky v roku 1555 predali i rotundu. Nie je úplne jasné, aké bolo jej využitie v nasledujúcom období.
V roku 1710 bol v predhradí zriadený meštiansky pivovar pri ktorého budovaní boli zbúrané všetky budovy okrem rotundy (označenej ako Heidentempl = pohanský chrám) a veľmi starej osembokej Lúpežnickej veže (Räuberturm). Na konci 18. storočia bol v rotunde chliev a v roku 1830 boli vykonané stavebné úpravy po ktorých rotunda slúžila ako tančiareň a výčap piva. K roku 1879 tu je doložená košikárska dielňa. V roku 1888 bola rotunda rekonštruovaná a následne, v rokoch 1891 – 1893 boli prvý raz reštaurované maľby. Ďalšie reštaurovaní malieb bolo v rokoch 1938, 1947 – 1949,1969 a 1971. Mladšie stavebné úpravy rotundy boli vykonané v rokoch 1966, 1991 a 2006.
Vznik malieb
náhľad|Oráčska scéna v 3. páse Príčiny vzniku výnimočných malieb obsahujúcich panovnícky cyklus v rotunde, nachádzajúcej sa na samom okraji štátneho územia, neboli nikdy jednoznačne zistené. Často uvádzaná teória je, že český vojvoda Soběslav I. nezískal trón v roku 1125 právom (podľa starešinského zákona Břetislava I.), preto sa snažil si vládu poistiť a počas prvých rokov vlády dal zatknúť a uväzniť všetkých ostatných Přemyslovcov, aby sa žiadny z nich nemohol hlásiť o trón. Pražský trón sa tiež snažil zaistiť svojim synom navzdory starešinskému rádu. Soběslav tiež vládol bez ohľadu na mienku veľmožov, ktorí proti nemu v roku 1130 pripravili sprisahanie s úmyslom ho zabiť. Povstanie síce bolo odhalené a jeho strojcovia potrestaní, ale Soběslav bol nútený zmeniť spôsob vládnutia. Zmieril sa s ostatnými Přemyslovcami, moravským vrátil ich údely. Zblížil sa viac s Konrádom Znojemským, lebo ten mal podľa starešinského zákona po Soběslavovi nastúpiť na trón, a uzavrel s ním dohodu, podľa ktorej dostal Konrád prísľub nástupníctva po Soběslavovi výmenou za opatrovníctvo Soběslavových synov, ktorým mal po sebe zaistiť trón. Táto dohoda bola uzavretá pravdepodobne pri príležitosti svadby Konráda a Márie Srbskej (dcéry srbského vládcu Uroša I.) na znojemskom hrade v roku 1134. Následná výmaľba rotundy postavami přemyslovských panovníkov a povestí o vzniku dynastie (a štátu) mala symbolizovať Konrádov nárok na pražský trón.
Opis rotundy
Rotundu tvorí valcová loď ku ktorej je na východe pripojená apsida. Je postavená na vyvýšenom skalnom výbežku a je neobvyklá i tým, že sa do nej vstupuje po schodišti. Interiér osvetľujú drobné románske okienka. Murivo netvorí klasické románske kvádriky, ale nepravidelné tmavé lomové kamene, ktoré sú však veľmi starostlivo riadkované. V murive sa dochovali zamurované kapsy, podľa niektorých historikov slúžiac na ukotvenie trámov lešenia.
Až do 18. storočia bola na streche lucerna (t. j. samostatne zastrešený a oknami opatrený architektonický prvok), ktorá pritom preukázateľne neslúžila na osvetlenie interiéru rotundy, pretože v klenbe rotundy bolo len sedem malých otvorov symbolizujúcich spolu s holubicou Zoslanie ducha svätého.
Interiér rotundy je celoplošne pokrytý mimoriadne cennou románskou maliarskou výzdobou (1134).
Opis malieb
Maľby maľované technikou secco, teda do suchej omietky, zapĺňajú celú plochu vnútorných stien rotundy v apside i hlavnej lodi od podlahy až do kupole a sú usporiadané v niekoľkých súbežných pásoch. Práve maliarska výzdoba je to, čo robí z rotundy tak jedinečnú pamiatku. Identifikácia jednotlivých svetských postáv je je však dosť nejasná, i medzi historikmi existuje rada odlišných teórii. Snahou je podľa atribútov postáv (plášte, kopije, práporce, štíty, pokrývky hlavy /helmice, čelenka, myrta/ a pod.), ich vzájomných postojov a umiestnení na čestných, či menej čestných miestach, identifikovať jednotlivých panovníkov, prípadne mýtické kniežatá, alebo moravských údelníkov. Relatívna zhoda názorov na identitu vyobrazených panuje iba u donátorského páru (Konrád a Mária), Přemysla Oráča a prvého českého kráľa Vratislava. Väčšinu ostatných mien vzťahujúcich sa k maľbám je nutné brať s istou obozretnosťou.
Aiguines
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
RMS Aquitania
RMS Aquitania (RMS je skratka pre Royal Mail Steamer – Kráľovský poštový parník) bol luxusný britský zaoceánsky parník spoločnosti Cunard Line. Loď bola spustená na vodu 21. apríla 1913 a bola vyradená zo služby a zošrotovaná v roku 1950.
Po postavení dvoch lodí RMS Lusitania a RMS Mauretania sa společnost Cunard Line rozhodla poistiť svoju dominantnú pozíciu v atlantickej preprave treťou loďou. Poslednou z celkového počtu dvanásť štvorkomínových lodí, ktoré brázdily Atlantik, bola RMS Aquitania, ktorú postavili v lodenici John Brown and Company v Clydebanku pod dohľadom admirality Kráľovského námorníctva. Tá ju totiž chcela v prípade vojny použiť ako pomocný krížnik. Navrhol ju konštruktér Leonard Peskett.
Stavba sa začala v decembri 1910. Loď bola spustená na vodu 21. apríla 1913 a v ten deň bola pokrstená grófkou Derby Alicou Stanleyovou. Na panenskú plavbu sa vydala po počiatočných skúškach 30. mája 1914. Patrila k najobľúbenejším lodiam svojej doby a niesla prezývku „Ship Beatiful“ (krásna loď).
Ampus
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Formálny náboj
Formálny náboj je náboj na atóme v molekule za predpokladu, že všetky elektróny v chemických väzbách sú zdieľané atómami v rovnakej miere bez ohľadu na relatívnu elektronegativitu. Pri určovaní najlepšej Lewisovej štruktúry (alebo hlavnej rezonančnej štruktúry) danej molekuly sa vyberie tá štruktúra, u ktorej je formálny náboj každého atómu tak blízko nule, ako je možné. vpravo|náhľad|350x350bod|Formálny náboj v ozóne a dusičnanovom anióne Formálny náboj akéhokoľvek atómu v molekule sa dá vypočítať nasledovne:
Dohody v používaní
Podľa dohody je v organickej chémii formálny náboj nedeliteľnou súčasťou správne nakreslenej Lewisovej-Kekulého štruktúry. Štruktúry, ktoré nenaznačujú nenulový formálny náboj sú považované za nesprávne alebo nekompletné. Anorganická chémia túto dohodu nedodržiava a formálny náboj sa zakresľuje blízko atómu, na ktorom sa tento náboj nachádza. Niekedy sa tento náboj zakresľuje do kruhu pre jeho znázornenie.
V chémii organokovových zlúčenín a koordinačnej chémii sa formálny náboj vynecháva, ak nie je vyžadovaný pre dôraz alebo nejaký iný dôvod. Namiesto toho sa používa znak ⌝ v pravom hornom rohu vedľa kovalentne viazanej molekuly a za ním sa zapisuje celkový náboj.
Rozdiel v týchto zápisoch vychádza z relatívne jasného určenia rádu väzby, počtu valenčných elektrónov a teda formálneho náboja len pre zlúčeniny obsahujúce prvky hlavných skupín (aj keď oligomérne zlúčeniny, ako sú organolítne reagenty alebo enoláty, sa typicky ukazujú v zjednodušenej idealizovanej podobe), zatiaľ čo pri molekulách a komplexoch s prechodnými kovmi existujú skutočné nejasnosti a nezhody s týmto určením náboja. náhľad|Tri rôzne zobrazenia náboja na trichloro(trifenylfosfín)paládiu(1-). Prvé dva vychádzajú z dohody zápisu v organickej chémii - explicitne ukazujú náboj a jeho polohu v štruktúre. V druhom zápise je väzba trifenylfosfínu na paládium naznačená koordinačnou väzbou, čím sa predchádza zápisu ďalšieho náboja. Tretí zápis štruktúry potom ukazuje dohodu využívanú v anorganickej chémii, kde je uvedený len celkový náboj štruktúry.
Príklady
Aj keď všetky tri štruktúry dávajú celkový formálny náboj rovný nule, posledná štruktúra je najvhodnejšia, pretože na žiadnom atóme nie je náboj.
Obrázková metóda
Je dôležité mať na pamäti, že formálny náboj je skutočne len formálny - jedná sa totiž o isté zjednodušenie. Formálny náboj je vhodný na sledovanie valenčných elektrónov, ktoré sa nachádzajú v atómoch a podieľajú sa na tvorbe molekúl.
Formálny náboj v porovnaní s oxidačnými stavmi
Formálny náboj je nástroj na určenie rozloženia elektrického náboja v molekule. Koncept oxidačných stavov je konkurujúcou metódou na určenie rozloženia elektrónov v molekule. Pri porovnaní formálneho náboja a oxidačných stavov atómov v oxide uhličitom dostaneme tieto hodnoty:
Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition
Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition je remaster videohier Grand Theft Auto III (2001), Grand Theft Auto: Vice City (2002) a Grand Theft Auto: San Andreas (2004), vydaný 11. novembra 2021, ktorý bol vyvinutý spoločnosťou Grove Street Games a publikovaný spoločnosťou Rockstar Games.
Oznámenie a vydanie
K oficiálnemu oznámeniu a vydaniu prvého teaseru došlo 8. októbra 2021. Hra vyšla na platformy Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One, Xbox Series X a Nintendo Switch 11. novembra 2021. Na mobilných platformách Android a iOS je vydanie plánované na rok 2022.
Hneď po vydaní sa hra stala terčom silnej kritiky od verejnosti i médií. Napríklad na databáze recenzií Metacritic sa jej hodnotenie pohybovalo medzi 0,4-0,9 bodmi z 10, čo ju činí jednou z najhoršie hodnotených produktov na tomto serveri. Hra bola kritizovaná za malý počet vylepšení, ohavné modely postáv a hlavne obrovské množstvo chýb a bugov všetkého druhu. Hra musela byť dokonca pár dní po vydaní stiahnutá z predaja, vďaka čomu bolo jej vydanie často prirovnávané k minulo ročnému vydaniu poľskej videohry Cyberpunk 2077. Spoločnosť Rockstar Games sa verejne ospravedlnila za stav videohier pri vydaní a prisľúbila ich postupné zlepšenie a opravu. Zároveň sľúbila, že všetci majitelia Definitívnej Edície na PC dostanú zdarma pôvodnú verziu tejto trilógie.
Tour Triangle
Tour Triangle, tiež známy ako Projet Triangle alebo jednoducho Triangle, je mrakodrap, ktorý má byť postavený na parížskom výstavisku v Paríži vo Francúzsku. Navrhnutá švajčiarskou agentúrou Herzog & de Meuron bude mať tvar 180 metrov vysokej sklenenej pyramídy s lichobežníkovým telom, ktoré je na jednej strane široké a na druhej úzke. Bude to prvý mrakodrap v centre Paríža od Tour Montparnasse v roku 1973.
Formálny náboj
Formálny náboj v porovnaní s oxidačnými stavmi
Dochádza tu však k nadhodnoteniu zdieľania elektrónov medzi atómami, pretože v skutočnosti je elektrónová hustota na kyslíku vyššie kvôli jeho vyššej elektronegativite oproti uhlíkovému atómu. Toto je možné vizualizovať pomocou mapy elektrostatického potenciálu.
Naproti tomu pri určovaní oxidačného stavu sú elektróny "priradené" atómu s vyššou elektronegativitou. Detail tohto pohľadu pre CO2 je znázornený nižšie:
Oxidačné stavy nadhodnocujú iónovú povahu väzby: rozdiel v elektronegativite medzi kyslíkom a uhlíkom je nedostatočný na to, aby sa dala väzba považovať za iónovú.
V skutočnosti je rozloženie elektrónov v molekule niekde medzi týmito dvoma extrémami. Nedostatočnosť jednoduchého pohľadu, ktorý poskytuje Lewistova štruktúra, viedol k rozvoju viac všeobecnej a presnejšej teórie valenčných väzieb, ktorú rozvinuli Slater, Pauling a ďalší, čo následne viedlo k teórii molekulových orbitálov, ktorú rozvinuli Mulliken a Hund.
Liv Ullmannová
Liv Johanne Ullmann (* 16. december 1938, Tokio, Japonsko) je nórska herečka a režisérka ocenená za svoj herecký výkon viacerými filmovým oceneniami.
Detstvo a mladosť
Narodila sa v Tokiu, kde jej otec Erik Viggo Ullmann (1907 - 1945), letecký inžinier, v tom čase pracoval, a Janny Erbe. Jej starý otec bol počas druhej svetovej vojny poslaný do koncentračného tábora Dachau, aby pomohol Židom utiecť, v tábore zomrel. Keď mala dva roky, rodina sa presťahovala do Toronta v štáte Ontário, kde jej otec pracoval počas druhej svetovej vojny na nórskej základni leteckých síl. Rodina sa presťahovala do New Yorku, kde o štyri roky neskôr zomrel jej otec na nádor na mozgu. Jej matka pracovala v kníhkupectve a vychovávala dve dcéry. Nakoniec sa vrátili do Nórska a usadili sa v Trondheime.
Herectvo
Svoju hereckú kariéru začala ako divadelná herečka v Nórsku v polovici 50. rokov. Po väčšinu svojej kariéry pokračovala v divadle a bola známa pre stvárnením Nory v hre Henrika Ibsena Dom bábik, ale stala sa známejšou keď začala pracovať so švédskym filmovým režisérom Ingmarom Bergmanom. vľavo|náhľad|230x230bod|Ullmannová v roku 2014. Bola viac ako 40-krát nominovaná na rôzne filmové ocenenia, vrátane rôznych ocenení za celoživotné prínosy, trikrát získala ocenenie pre najlepšiu herečku od Národnej spoločnosti filmových kritikov, trikrát od Národnej recenznej rady, trikrát získala ocenenie od New York Film Critics Circle, a jeden Zlatý glóbus.
V roku 1980 jej režisér Brian De Palma ponúkol úlohu Kate Millerovej v thrilleri o erotických zločinoch Dressed to Kill ktorú kvôli násiliu odmietla.
Bola predsedníčkou poroty na 34. medzinárodnom filmovom festivale v Berlíne v roku 1984. V roku 2002 bola v porote filmového festivalu v Cannes.
Mala možnosť menšej roly v seriáli Sex and the City, ktorú odmietla aj napriek tomu, že je fanúšikom seriálu.
V roku 2008 bola hlavnou porotkyňou na 30. Medzinárodnom filmovom festivale v Moskve.
Publikovala dve autobiografie, Changing (1977) a Choices (1984).
V roku 2012 sa zúčastnila Medzinárodných cien indickej filmovej akadémie v Singapure, kde bola ocenená za vynikajúci prínos v medzinárodnom filme a tiež predstavila svoj film o svojom vzťahu s Ingmarom Bergmanom.
Réžia
Jej prvým filmom bol Sofie z roku 1992.
V priebehu roku 2006 Ullmannová oznámila, že bola nútená ukončiť svoje dlhoročný sen natočiť film podľa knižnej predlohy Dom bábik. Podľa jej vyjadrenia Nórsky filmový fond jej a spisovateľke Kjetil Bjørnstad bránil v realizácii projektu. Hlavné postavy filmu mali stvárniť austrálska herečka Cate Blanchett a britská herečka Kate Winslet.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1948
Olympijský titul získalo 🇮🇹, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred predchádzajicim dvojnásobným víťazom z 🇭🇺 a 🇳🇱.
Fikusová ulica (Bratislava)
Fikusová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Jarovce. Je pomenovaná podľa rastliny fikus.
Liv Ullmannová
Réžia
V roku 2013 Ullmannová režírovala filmovú adaptáciu Miss Julie. Film mal premiéru v septembri 2014, a hrali v ňom Jessica Chastain, Colin Farrell a Samantha Morton. náhľad|Ullmannová pri prevzatí Čestného doktorátu v roku 2006.
Súkromný život
Okrem nórčiny hovorí švédsky, anglicky a ďalšími európskymi jazykmi. V rokoch 1965 – 1970 bol jej partnerom s Ingmar Bergman a majú spolu dcéru  Linn (* 1966), spisovateľku.
1985 - 1995 bol jej manželom realitný maklér Donald Saunders.
Je veľvyslankyňou dobrej vôle UNICEF. Je tiež spoluzakladateľkou a čestnou predsedníčkou ženského výboru pre utečencov Medzinárodného záchranného výboru.
V roku 2006 získala doktorát filozofie na Nórskej univerzite vedy a techniky.
Pollis (sochár)
Pollis alebo Pollias bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr. Grécky sochár Pollis je v Plíniovej prírodopisnej encyklopédii Naturalis historia uvedený medzi umelcami (bronziarmi), ktorí boli autori sôch športovcov, ozbrojených mužov, poľovníkov a obetovníkov.