cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karol VI. (Svätá rímska ríša)
Hlava habsburskej monarchie
Karol sa ako jeho nástupca stal hlavou habsburskej monarchie. Za uhorského kráľa bol korunovaný 22. mája 1712 v Bratislave, česká korunovácia prebehla 5. septembra 1723 a za cisára rímskonemeckej ríše (zvolený vo Frankfurte nad Mohanom 12. októbra 1711), bol korunovaný vo Frankfurte nad Mohanom 22. decembra 1711. Týmto aktom sa stal pre členov protifrancúzskej koalície neprijateľný ako španielsky panovník, pretože by to bol práve on, kto by do svojich rúk sústredil príliš veľkú moc.
V roku 1713 uzavrelo Anglicko a ďalší doterajší spojenci Habsburgovcov s vojnou vyčerpaným Francúzskom mier v Utrechte, ktorým bolo potvrdené nástupníctvo Filipa V. na španielskom tróne (pod podmienkou, že španielske dŕžavy nespojí s Francúzskom). Ďalšou mierovou zmluvou uzavretou v Rastatte r. 1714 ukončil svoj boj i Karol VI., ktorý ako kompenzáciu za rezignáciu na španielsky trón dostal časť dôležitého panstva Španielska – Španielske Nizozemsko (dnešné Belgicko) a bývalé španielske dŕžavy na Apeninskom polostrove (Neapolsko, Milánsko a Sardínia).
Počas Karolovej 26-ročnej vlády sa začala prejavovať vnútorná slabosť habsburskej monarchie. Územné zisky z úspešnej vojny s Tureckom v rokoch 17161718 stratila v neskoršom strete na Balkáne o dvadsať rokov neskôr (17371738), v polovici 30-tych rokov prišla vinou neúspešného stretu s Francúzskom o niektoré územia v Taliansku.
Karol a situácia v Uhorsku
Po svojom nástupe na cisársky trón a uzavretím Satmárskeho mieru zriadil schválením uhorského snemu stálu armádu, čo mu umožnilo zlikvidovať posledné zvyšky osmanského panstva v Uhorsku. Po definitívnom vytlačení Turkov z Uhorska nastúpil kurz hospodárskej a politickej konsolidácie monarchie.
Vo vnútornej politike sa neúspešne pokúšal obmedziť privilégiá uhorskej šľachty a zaviesť do praxe starší plán centralizácie monarchie. Viacerými reformami schválenými uhorským snemom v r. 1723 upravil hospodárske, súdne i správne záležitosti krajiny. V r. 17281729 nastolil snemu otázku platenia štátnej dane šľachtou, po jeho zamietavom stanovisku snem do konca života nezvolal.
Viaceré územné, politické a náboženské otázky upravil v nariadení Resolutio Carolina.
Pragmatická sankcia
vpravo|thumb|Sarkofág Karola VI. v [[Kapucínska krypta|Kapucínskej krypte vo Viedni]]
Veľké politické, územné i finančné obete Karola VI. stálo tiež medzinárodné uznanie pragmatickej sankcie. Tento zákon, deklarujúci nedeliteľnosť habsburskej monarchie a nástupníctvo na tróne v ženskej línii v prípade vymretia Habsburgovcov po meči, vydal Karol VI. v roku 1713, kedy ešte počítal s mužským potomkom. Snahe zabezpečiť na medzinárodnej scéne nástupníctvo najstaršej dcéry Márie Terézie padol za obeť i jeden z Karolových významných pokusov o začlenenie habsburskej monarchie medzi európske koloniálne mocnosti.
Hodnotenie Karolovej vlády
Osobnosť a povahu Karola VI. značne poznamenal jeho pobyt v Španielsku. Zvykol si na španielsky dvorský rituál, ktorý mu veľmi vyhovoval. Zdôrazňovaním panovníkovho majestátu zväzoval viedenský dvor do úplne neprirodzenej strnulosti.
Po svojej smrti bol pochovaný v blízkosti svojich rodičov a brata Jozefa I. v krypte u viedenských kapucínov.
Tituly Karola VI.
Karol, z Božej milosti kráľ, rímsky cisár, nemecký kráľ, kráľ španielsky, uhorský, český, obojej Sicílie, jeruzalemský, arcivojvoda rakúsky, vojvoda burgundský, brabantský, milánsky, knieža švábske, katalánske, markgróf Svätej rímskej ríše, gróf habsburský, flámsky, tirolský.
Rodinné pomery
S Alžbetou Kristínou, s ktorou sa oženil 1. augusta 1708 v Barcelone, mali štyri deti:
Park One
Park One je názov polyfunkčného domu v hornej časti Kollárovho námestia v Bratislave, ktorého výstavba prebiehala od roku 2006 do roku 2007. Nachádza sa vo vzdialenosti 300 metrov od Grasalkovičovho paláca a 100 metrov od hlavnej obchodnej časti v Starom Meste.
Anáhitá
thumb|Anáhitá
Anáhitá (iné mená: Anáhít, Ardvísúra) bola perzská bohyňa. Pre starých Peržanov bola personifikáciou životnej sily a plodnosti. Uctievali ju už achajmenovskí králi, napr. Artaxerxes II., nového rozmachu však jej kult dosiahol za Sasánovcov, ktorí boli pôvodne kňazmi jej chrámu v Stachru. V Arménsku a rímskej ríši Anáhitu niekedy stotožňovali s Dianou.
Eden Project
náhľad|The Eden Project náhľad|The Eden Project (vo vnútri tropického ekosystému náhľad|Panoramatický pohľad na The Eden Project Eden Project je veľký environmentálny komplex v Cornwalli v Spojenom kráľovstve. Projekt sa nachádza 2 km od mesta St Blazey a 5 km od väčšieho mesta St Austell.
Charakteristika komplexu
The Eden Project, vitrína pre globálnu biologickú rozmanitosť, je jeden z najinovatívnejších a vysoko profilových Miléniových projektov. Je to najväčší rastlinný kryt na svete postavený najľahším a najekonomickejším možným spôsobom. Jeho rozvoj reprezentuje znateľné zlepšenie životného prostredia miesta kde je postavené, jamy kde sa ťažila hlina na porcelán a ostatného okolia.
Projekt bol postavený v dvoch fázach:
Nicholas Grimshaw & Partners Ltd boli prizvaní aby navrhli schému v roku 1996 na základe výhry za medzinárodný terminál na stanici Waterloo. Prototyp pre biomasu bol inšpirovaný kľukatým a asymetrickým tvarom budovy Waterloo station. Nakoniec bol zmenený počas detailného plánovania kvôli nerovnému povrchu jamy pretože sa tam nedal vhodne umiestniť plánovaný tvar oblúku a širokej konštrukcie. Upravený tvar sa rozvinul ako spolupráca sérií úprav v pracovnom trojdimenzionálnom počítačovom modeli medzi architektmi, inžiniermi a dodávateľmi. Teraz hotový, reprezentuje perfektné naplnenie podľa vízie Buckminster Fuller maximálneho uzavretého priestoru na minimálnej ploche. Biomasa, ako je postavená, je tvorená sekvenciou 8 spojených geodézických dómov zberajúcich asi 2,2 hektárov plochy. Tieto Bucky balls (pomenované podľa Fullera) majú veľkosť od 18 m do 65 m v polomere podľa rastlinstva aké je v nich. Forma sa prispôsobuje funkcii, podľa vyjadrenia klienta, na pritiahnutie celosvetovej pozornosti ľudstva na závislosť na rastlinstve.
Zoznam vazoprotektív a venofarmák
C05A Antihemoroidália na vonkajšie použitie C05B Antivarikózna terapia C05C Látky stabilizujúce kapiláry
Diósjenő
Diósjenő je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Rétság.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Balaton
Balaton môže byť:
David Beatty
David Beatty (* 17. január 1871 Nantwich, Spojené kráľovstvo – † 11. marec 1936 Londýn) bol admirál britského námorníctva.
Život
Do kráľovského námorníctva vstúpil v roku 1884. Bojoval v bojoch proti Máhdiho povstaniu a Boxerskému povstaniu. V roku 1910 bol povýšený na kontraadmirála. Zúčastnil sa prvej svetovej vojny. V bitke pri Jutsku, ktorá nemala jasného víťaza, velil 1. eskadre bojových krížnikov. Jeho agresívne vedenie bol v kontraste s opatrným jednaním jeho nadriadeného admirála Sira Johna Jellicoea. Po bitke sa stal známy jeho výrok: „Zdá sa, že s našimi prekliatymi loďami dnes nie je niečo v poriadku.“, keď dva z jeho bojových krížnikov explodovali po priamom zásahu do muničných skladov. V priebehu vojny nahradil vo funkcii Najvyššieho veliteľa britskej flotily svojho bývalého nadriadeného Jellicoea. Do jeho rúk sa na konci vojny vzdali sily nemeckého námorníctva. Po vojne sa stal v roku 1919 prvým námorným lordom. V tejto funkcii rokoval o Washingtonskej námornej dohode v roku 1922, kde sa USA, Spojené kráľovstvo a Japonsko dohodli, že svoje námorné sily budú dosahovať sily v pomere 5:5:3, pričom Francúzsko a Taliansko môžu vytvoriť iba menšie flotily. Zomrel dňa 11. marca 1936 v Londýne.
NGC 956
NGC 956 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. decembra 1831.
Fudžiwara
náhľad|Emblém rodu Fudžiwara bol významný rod japonskej šľachty, ktorý sa k moci dostal v období Heian a postupne sa prepracoval až k dominantnému postaveniu. Pôvod odvodzovali od Kamatariho Nakatomiho (614 – 669), ktorý slúžil cisárovi Tenčimu. Ten mu krátko pred smrťou udelil meno Fudžiwara. Povinnosťou rodu Fudžiwara bolo vykonávanie kultových funkcií na cisárskom dvore. Postavenie tejto rodiny upevnil Fuhito Fudžiwara (659 – 720).
Okrem rituálnych povinností religiózneho charakteru sa členovia rodu Fudžiwara uplatňovali aj v zákonodarstve. Svoju moc budovali rozširovaním majetkov a pôdy po celom vtedajšom Japonsku a manželskými zväzkami s cisárskym rodom. Zložité príbuzenské vzťahy s cisárskou rodinou im umožňovali prístup k najvýznamnejším funkciám pri dvore. Rod v neskoršom období Fudžiwara získal takmer neobmedzenú moc a kontroloval dvorné a štátne záležitosti z pozície regentov cisára. Tento post obsadzovali dedične. Napriek obrovskej moci sa o získanie cisárskeho trónu nikdy nepokúsili. Vrchol ich moci bolo obdobie 10. a 1. pol. 11. stor., kedy vládli Mičinaga Fudžiwara (966 – 1028) a jeho syn Jorimiči Fudžiwara (990 – 1074).
Stavebný výkres
Stavebný výkres je špecializovaný technický výkres v odbore stavebníctva. Zobrazuje stavebné objekty zvyčajne pravouhlým premietaním na pôdorysňu a nárysňu. Keďže stavebný objekt je priestorová konštrukcia s členitým usporiadaním vnútorných priestorov, na vyjadrenie jeho konštrukčného a funkčného riešenia musí byť jeho zobrazenie na výkresoch súčasne v pôdorysoch, rezoch a v pohľadoch.
Villers-Bouton
Villers-Bouton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Simon Gruer
Simon Gruer (* 1974, Sydney, Austrália) je austrálsky hudobník, ktorý momentálne účinkuje v dark ambientovej skupine Avrigus. Simon takisto hral v skupine Cruciform, ktorá sa však rozpadla okolo roku 1995.
Hajany (okres Brno-venkov)
Hajany sú obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 362 obyvateľov, z toho 185 mužov a 177 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 41,1 roka, ženy 43,3 roka).
Spoločnosť s ručením obmedzeným
Spoločnosť s ručením obmedzeným (skratka s. r. o. alebo spol. s r. o. ) je právna forma obchodnej spoločnosti na Slovensku, ktorej základné imanie tvoria vopred určené vklady spoločníkov. Právnu úpravu spoločnosti s ručením obmedzeným obsahujú §§ 105153 Obchodného zákonníka. V ostatných štátoch existujú podobné právne formy (pozri Podobné právne formy v zahraničí).
Dejiny
Na území Slovenska bola spoločnosť s ručením obmedzeným zavedená roku 1920 rozšírením pôsobnosti rakúskeho (českého) zákona o spoločnostiach s ručením obmedzeným z roku 1906. V rokoch 19501990 (teda zhruba zhodne s obdobím komunistického režimu) spoločnosť s ručením obmedzeným v československom práve neexistovala. Opätovne bola zavedená až po Nežnej revolúcii, 1. januára 1992, kedy účinnosť nadobudol Obchodný zákonník (zákon č. 513/1991 Zb.).
V roku 2012 bolo Finančnou správou Slovenskej republiky evidovaných 201 085 spoločností s ručením obmedzeným.
Právna úprava
Spoločnosť s ručením obmedzeným môže založiť jeden alebo viacero (najviac 50) spoločníkov. Všetci spoločníci ručia za záväzky spoločnosti obmedzene, t. j. iba do výšky svojho nesplateného kapitálového vkladu. Tento vklad musia zložiť vopred (pred podaním návrhu na zápis najmenej vo výške 30 %, v plnej výške pri jednoosobovej spoločnosti) a musí byť spolu minimálne 5 000 eur (pred zavedením eura 200 000 Sk, pôvodne 100 000 Kčs), pričom vklad každého zo spoločníkov musí byť aspoň 750 eur.
Najvyšším orgánom je valné zhromaždenie, ktoré tvoria spoločníci. Môže sa tiež ustanoviť dozorná rada, ktorá vykonáva kontrolnú činnosť. Štatutárnym zástupcom (osobou oprávnenou konať v mene spoločnosti) je konateľ, ktorý môže byť buď jeden alebo viacerí. Ak je konateľov viac, spoločenská zmluva ustanovuje spôsob konania (samostatne alebo spoločne) v mene spoločnosti. Konateľ môže, ale nemusí byť spoločník spoločnosti.
Zoznam Betablokátorov
C07A Betablokátory C07B Betablokátory a tiazidy C07C Betablokátory a iné diuretiká C07D Betablokátory, tiazidy a iné diuretiká C07E Betablokátory a vazodilatanciá C07F Betablokátory a iné antihypertenzíva
Dorogháza
Dorogháza je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Bátonyterenye. Má rozlohu 1 768 ha a žije tu 1 098 obyvateľov (2010).
Titanosauria
Titanosauria boli skupinou vývojovo pokročilých sauropódnych dinosaurov. Do tejto skupiny patria najväčšie dnes známe suchozemské živočíchy, ako bol Argentinosaurus, Paralititan alebo Futalognkosaurus.
Opis
thumb|left|Kostra jedinca z rodu [[Argentinosaurus]] Rovnako ako ostatné sauropódy, aj titanosaury boli zavalité bylinožravce s dlhým krkom, štíhlym chvostom a štyrmi stĺpovitými končatinami. Titanosaury boli veľmi podobné diplodokom, medzi sauropódmi však boli výnimočné tým, že mali kostené brnenie z tvrdých platničiek. Takéto platničky boli objavené oveľa skôr ako fosílie titanosaurov a niektorí vedci sa domnievali, že patrili ankylosaurom či nodosaurom, teda skupine dinosaurov, ktoré mali ochranné brnenie.
Rozšírenie
Prví zástupcovia sa objavili už v období vrchnej jury, asi pred 156 miliónmi rokov, posledné (napr. Alamosaurus) sa dožili až úplného konca druhohôr pred 65 miliónmi rokov a patrili teda k posledným žijúcim nelietavým dinosaurom.
Družstvo (ekonómia)
Družstvo je jedna z právnych foriem definovaných v obchodnom zákonníku. Vzniká tým spôsobom, že súkromní vlastníci dobrovoľne združia svoj majetok, aby ho mohli spoločne užívať. Takto sa majetok stáva spoločným – družstevným vlastníctvom družstevníkov.
Titanosauria
Hniezdenie
thumb|right|Schéma hniezdenia titanosaura V juhoamerickej Patagónii sa v roku 1997 podarilo vedcom objaviť viac ako 1000 dobre zachovaných vajec. Mnohé z týchto vajec, 11 až 12 cm veľkých, obsahovali kostry malých dinosaurov pripravených na vyliahnutie. Na niektorých sa dokonca vyskytovali odtlačky povrchu kože. Vzhľadom na to, že titanosaury pre svoju veľkosť a hmotnosť nemohli vajcia vysedieť, prikrývali ich čerstvou vegetáciou alebo zakopávali do sypkého piesku, aby sa pri liahnutí zachovala stála teplota.
NGC 760
NGC 760 je dvojhviezda v súhvezdí Trojuholník, ktorú objavil anglický astronóm Ralph Copeland 19. decembra 1873.
Titanosauria
Taxonómia
Podľa Thomasa Holtza, 2011
NGC 591
NGC 591 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 30. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Ashton Kutcher
Christopher Ashton Kutcher (* 7. február 1978, Cedar Rapids, Iowa, Spojené štáty) je americký herec, producent, investor a bývalý model.
Detstvo
Kutcher sa narodil v Cedar Rapids v Iowe, matke Diane (rod. Finnegan), zamestnankyni Procter & Gamble a otcovi Larrymu M. Kutcherovi, pracovníkovi továrne. Jeho otec má český pôvod, zatiaľ čo matka má české, nemecké a írske korene. Vyrastal v relatívne konzervatívnej katolíckej rodine. Má staršiu sestru menom Tausha a brata, dvojča, Michaela, ktorý v detstve podstúpil transplantáciu srdca. Michael má detskú mozgovú obrnu a je hovorcom advokátskej organizácie s názvom Reaching for the Stars. Michaelova kardiomyopatia zapríčinila Kutcherovi veľmi stresujúci rodinný život. Povedal, že sa nechcel vracať domov a zisťovať nové zlé správy o bratovi: „Snažil som sa byť taký zaneprázdnený, aby som si nepripúšťal tieto pocity." Kutcher uviedol, že keď mal 13 rokov, zamýšľal spáchať samovraždu, aby zachránil život svojho brata transplantáciou srdca.
Počas strednej školy objavil záujem o herectvo a účinkoval v školských hrách. Ale nastali rodinné problémy a jeho rodičia sa rozviedli, keď mal 16 rokov.
Kutcher sa v auguste 1996 zapísal na University of Iowa na odbor biochemické inžinierstvo, motivovaný túžbou nájsť liek pre svojho brata. Pracoval ako letný brigádnik v oddelení obilnín v podniku Cedar Rapids. Niekedy predal aj svoju krv.
Modeling
Po účasti v súťaži IMTA v roku 1998 podpísal zmluvu s ďalšou modelingovou agentúrou v New Yorku. Objavil sa v reklamách pre Calvina Kleina a iných módnych návrhárov.
Herectvo
Po svojom úspechu v modelingu sa presťahoval do Los Angeles. Po prvom konkurze bol obsadený ako Michael Kelso v televíznom seriáli Tie roky sedemdesiate (That '70s Show), kde hral od roku 1998 do 2006. Neúspešne sa zúčastnil konkurzu na obsadenie role Dannyho Walkera vo filme Pearl Harbor (2001). Objavil sa v niekoľkých komediálnych filmoch, ako Medové týždne (2003), Dvanásť do tucta (2003) a drámy Osudový dotyk (2004), kde hral konfliktného mladého muža, ktorý cestuje v čase. Film získal zmiešané až negatívne recenzie, ale bol finančne úspešný.
V roku 2003 produkoval a hral vo vlastnej šou na MTV s názvom Punk'd. Tiež je výkonný producent televíznych reality šou.
Pre konflikty na natáčaní filmu Záchranári (2006) mu nebola predĺžená zmluva na ôsmu a poslednú sériu sitcomu Tie roky sedemdesiate, aj keď sa objavil v prvých štyroch epizódach (pripočítaný ako hosťujúca hviezda) a vrátil sa vo finálnej časti. Kutcher produkoval a hral v roku 2010 v akčnej komédií Vrahúni, v ktorej stvárnil nájomného vraha.
Investície
Okrem zábavného priemyslu Kutcher úspešne investoval do niekoľkých high-tech start-upov. Je spoluzakladateľom rizikového kapitálu firmy Instruments. 29. októbra 2013 spoločnosť Lenovo oznámila, že najala Kutchera ako produkčného inžiniera.
Kutcher bol súčasťou manažérskeho tímu pre Ooma. Stojí na čele marketingovej kampane a produkoval virálne videá na propagáciu tejto služby. So svojím partnerom z Katalyst Films, Jasonom Goldbergom vytvoril interaktívnu zložku pre spoločnosť Katalyst s názvom Katalyst Media. Ich prvý projekt bol animovaný film Blah Girls.
Kutcher investoval so sietí talianskych reštaurácii Dolce a japonských tematických reštaurácii s názvom Geisha House, nachádzajúcimi sa v NYC a Atlante.
Ostatné projekty
V roku 2009 založil spolu so svojou vtedajšou manželkou Demi Moorovou medzinárodnú organizáciu na ochranu ľudských práv, DNA Foundation, neskôr známu ako Thorn, ktorá bojuje proti sexuálnemu vykorisťovaniu detí a šíreniu detskej pornografie po celom svete.
Vzťahy
Od roku 2002 chodil s herečkou Brittany Murphy, s ktorou sa rozišiel kvôli herečke Demi Moorovej. S ňou sa 24. septembra 2005 zosobášil na súkromnej ceremónii, vedenej rabínom v Kabbalah Center, ktorej sa zúčastnilo asi 150 blízkych priateľov a rodina, vrátane Brucea Willisa, Mooreovej ex-manžela. 17. novembra 2011 Mooreová vydala vyhlásenie, oznamujúce svoj úmysel ukončiť svoje manželstvo s Kutcherom. Po viac ako roku odlúčenia podal Kutcher žiadosť o rozvod, ktorý bol 27. novembra 2013 realizovaný.
Kutcher v apríli 2012 začal chodiť s bývalou kolegyňou Milou Kunisovou zo seriálu Tie roky sedemdesiate. Vo februári 2014 sa pár zasnúbil a v tom istom roku sa im narodila dcéra Wyatt Isabelle. V júli 2015 sa vzali a v novembri 2016 Mila porodila syna Dimitriho Portwooda. náhľad|Kutcher s kolegom zo seriálu [[Dva a pol chlapa, Jonom Cryerom, september 2011]]
Heroltice
Heroltice je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 190 obyvateľov, z toho 99 mužov a 91 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,9 roka).
Majstrovstvá Európy B kategórie v americkom futbale 2004
Majstrovstvá Európy B kategórie v americkom futbale 2004 boli v 1. Majstrovstvá Európy B kategórie v americkom futbale mužov, druhé najvyššie podujatie Majstrovstiev Európy, ktoré organizuje Európska federácia amerického futbalu (EFAF). Konali sa od 23.28. augusta 2004 v Amiens, vo Francúzsku, za účasti 4 tímov. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Stade Moulonguet. Zvíťazilo družstvo Spojeného kráľovstva, ktoré vyhralo vo všetkých stretnutiach a ako jediné postúpilo na Majstrovstvá Európy 2005 vo Švédsku.
Zoznam blokátorov vápnikových kanálov
C08C Selektívne blokátory vápnikových kanálov s prevažujúcim vaskulárnym účinkom C08D Selektívne blokátory vápnikových kanálov s priamym účinkom na srdce C08E Neselektívne blokátory vápnikových kanálov C08G Blokátory vápnikových kanálov a diuretiká
Krefeld
Krefeld (do roku 1929 Crefeld) je nemecké veľkomesto v spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko, vo vládnom obvode Düsseldorf.
Leží na západnom brehu Rýna, dĺžka brehov rieky na území mesta Krefeld činí 6,2 kilometrov. Centrum mesta je položené zhruba sedem kilometrov od brehov Rýna. Najvyššia prirodzená vyvýšenina je Hülser Berg s, ale ako najvyšší bod mesta sa udáva Inrather Berg (hovorovo Monte Klamotte), teleso skládky stavebného odpadu s
Chillac
Chillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Voliansky potok
Voliansky potok môže byť:
NGC 847
NGC 847 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 30. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Judy Chiara
Judy Chiara je austrálska hudobníčka a bývalá členka skupiny Avrigus, ktorú opustila v roku 2007.
Messerschmitt Bf 109
Messerschmitt Bf 109 bolo nemecké stíhacie lietadlo používané počas druhej svetovej vojny. Od konca 30. rokov bolo hlavným typom Luftwaffe. Na tomto stroji lietali najúspešnejší nemeckí letci.
Od prototypu po verziu E („Emil“)
thumb|left|Messerschmitt Bf 109V-1 thumb|right|Messerschmitt Bf 109B-2 počas letu, cca 1938
Vývoj preslávenej stodeviatky začal v roku 1934, kedy Luftwaffe zadala konkurz na vývoj moderného stíhacieho lietadla. Do konkurzu sa prihlásilo niekoľko firiem, ale do záverečných skúšok sa dostali iba dva prototypy. Jedným bol He 112 firmy Heinkel a Bf 109 firmy Messerschmitt. Obidva stroje boli moderné celokovové dolnoplošníky so zaťahovateľným podvozkom. Bf 109 vyšiel nakoniec zo skúšok ako víťaz. Prvý prototyp Bf 109V-1 zatiaľ lietal s britským motorom Rolls Royce Kestrel a bolo zrejmé, že využíva prvky viacmiestného stroja Bf 108 Taifun, ktorý bol len nedávnym úspechom konštruktéra Willyho Messerschmitta.
Prvé tri prototypy absolvovali skúšky a v roku 1936 bola objednaná sériová výroba nového radu Bf 109B s motorom Jumo 210A s výkonom 610 k. Motor vtedy poháňal dvojlistovú nastaviteľnú vrtuľu. Výzbroj bola zatiaľ tvorená tromi guľometmi kalibru.
Prvé z týchto strojov absolvovali krst ohňom v Španielskej občianskej vojne, kde sa po prvýkrát stretli s novými sovietskymi strojmi I-16. Nové Messerschmitty sa proti nim osvedčili, a tak padlo rozhodnutie zvýšiť výrobu verzie B. Tá sa po inštalácii novej trojlistovej vrtule a dodatočnej inštalácii guľometov do krídel zmenila postupne na verziu C a po inštalácii silnejšieho motoru v roku 1938 na verziu D.
thumb|left|Messerschmitt Bf 109E-4/Trop jednotky JG 27 nad severoafrickým pobrežím, leto 1941
Kvôli posilňovaniu výzbroje a novým motorom sa začalo pracovať na novej verzii, ktorá mala byť označená E. „Emil“ získal novú pohonnú jednotku – motor Daimler Benz DB 601. Zmien sa dočkal aj drak, prebehli zmeny umiestnenia chladiča spod motora pod krídla, bola inštalovaná trojlistová vrtuľa. Prvé sériové stroje boli označené Bf 109E-1 a začali sa vyrábať v roku 1939. Jeho nasledovník bola verzia E-3, ktorá mala v dutom hriadeli motora inštalovaný kanón Oerlikon. Táto konfigurácia však bola v dôsledku prehrievania zbrane, jej zníženej životnosti a vibrácií, ktoré vplývali na životnosť motora, dočasne zavrhnutá. Väčšina Bf 109E-3 bola vyzbrojená dvomi guľometmi MG 17 kalibru nad motorom a dvomi kanónmi MG FF kalibru  v krídlach. Prvá jednotka vyzbrojená týmto typom bola JG 88.
V priebehu bitky o Britániu sa objavila ďalšia verzia Bf 109E-4, tá sa líšila novým „hranatejším“ prekrytom kabíny s čelným pancierovým sklom ako aj rôznymi inými drobnými zmenami. Nasledujúca úprava E-4/B bol už stíhací bombardér, ktorý na závesníku ETC 500 pod trupom mohol niesť bombu. Stroje s novým motorom označovali E-4/N. Boli taktiež vyrobené aj fotoprieskumné stroje verzie E-4, E-6 a E-7 označené /U, ktoré niesli kamery Rb 50/30. Pre severoafrické bojisko boli upravené verzie E-4/Trop a E-7/Trop. Najväčšou zmenou bol podstatné zväčšený protiprachový filter na ľavej strane motora. V trupovej schránke bolo uložené jedlo, voda, lieky a puška Mauser K.98k, ktorá mala zväčšiť pravdepodobnosť prežitia letca v púštnych podmienkach.
Verzia F („Fridrich“)
náhľad|vpravo|Messerschmitt Bf 109F-2 jednotky JG 51, na ktorom lietal [[Werner Mölders]] náhľad|vpravo|Messerschmitt Bf 109F-4/Trop jednotky JG 27, na ktorom v septembri 1942 lietal Hans-Joachim Marseille
Už pri posledných verziach Bf 109E bolo zrejmé, že tento typ dosiahol svoj zenit. Vylepšenia jeho draku už neprinášali potrebné podstatné zvýšenie výkonov. Konštrukčná kancelária začala pracovať na zabudovaní nového motoru DB 601E s výkonom 1350 k do prepracovaného draku. Zmeny boli badateľné najmä na inak riešenej kapotáži motora, boli zmenšené chladiče na krídlach, krídla dostali nové oblé zakončenie, čím sa zvýšila nosná plocha a odstránené boli vzpery vodorovných chvostových plôch. Spevnená bola zadná časť trupu, prebehli aj mnohé iné vnútorné úpravy. Nový stroj sa tak dosť líšil od svojho predchodcu. Luftwaffe si od nového Messerschmita Bf 109F sľubovala nadobudnutie prevahy nad britskými Spitfirmi Mk.II. „Fridrich“ na jar 1941 skutočne znamenal pre RAF nepríjemné prekvapenie. Jedinou chybičkou nového stroja bola relatívne slabá výzbroj pozostávajúca z dvoch guľometov MG 17 a kanóna MG 151/20 v dutej osi vrtule. S výzbrojou sa ako to býva zvykom laborovalo, a tak verzie F-1 mali kanón MG FF/M, F-2 15 mm MG 151 a F-4 20 mm MG 151/20. Po počiatočných problémoch sa verzia F stala medzi nemeckými letcami najobľúbenejšia, kvôli svojej vyváženosti manévrovacích schopností a výkonu motora. Počas napadnutia ZSSR bola polovica stíhacích jednotiek Luftwaffe na východe vyzbrojená Messerschmittmi Bf 109F.
Ďalšie verzie F-2 a F-4 sa okrem rozdielov vo výzbroji líšili použitím zariadenia GM-1 Anlage na priame vstrekovanie oxidu dusného do motora, pre krátkodobé zvýšenie výkonu. Celkovo bolo vyrobených 2 000 kusov verzie F.
Verzia G („Gustav“)
náhľad|vpravo|Messerschmitt Bf 109G-2 patriaci III./JG 54, ZSSR, august 1942 náhľad|vpravo|275px|Varianty Bf 109F až K náhľad|vpravo|Letová ukážka Messerschmittu Bf 109 náhľad|vpravo|Messerschmitt Bf 109G-6 jednotky JG 27 počas letu, 1943 náhľad|vpravo|Messerschmitt Bf 109G-10 jednotky JG 3 „Udet“, jar 1945 thumb|Letová ukážka Messerschmittu Bf 109G-10 thumb|Messerschmitt Bf 109G-14AS v [[Múzeum letectva Košice|Múzeu letectva v Košiciach]]
Po nasadení Bf 109F sa predpokladalo, že bude vývoj Bf 109 ukončený. Na fronte ho mali postupne nahradiť Focke-Wulfy Fw 190 a stroje Me 209. Vývoj nových Me 209 však viazol a ani Focke-Wulfy Fw 190 neboli dodávané v dostatočnom objeme, aby pokryli požiadavky nemeckého letectva. Padlo teda rozhodnutie pokračovať vo vývoji Bf 109.
Webová hra
Webová hra, alebo Browser hra je on-line hra, hrateľná pomocou internetového prehliadača. Nie je potrebná inštalácia hry. Niektoré hry umožňujú doinštalovať softvér ktorý zvyšuje rýchlosť prehliadania. Takmer každá takáto hra je zadarmo, no vo väčšine hier je niečo ako prémiový účet, čo zlepší hrateľnosť a takto sa dá ľahšie postúpiť v rebríčku.
Messerschmitt Bf 109
Verzia G („Gustav“)
Verzia Bf 109F sa mala ďalej zlepšovať. Nedostatkom bola najmá slabá výzbroj, jej vylepšeniu však musel zodpovedať aj zvýšený výkon motora. Preto bol do draku Bf 109F zabudovaný nový motor DB 605A s výkonom 1470 k. Nová verzia BF 109G sa veľmi podobala na Bf 109F-4. Prvé verzie niesli dokonca rovnakú vyzbroj. Ale už verzia G-1/Trop mala na motore charakteristické vyduté výstupky, pod nimi sa ukrývali zväčšené závery guľometov MG 131. G-4 mal väčšie kolesá podvozku. G-5 zasa zväčšenú smerovku.
Webová hra
Hry sú obvykle založené na PHP či java skriptoch, alebo na flashových aplikáciách Patria sem napríklad hry ako
Hru hráči ovládajú iba prostredníctvom štandardného webového prehliadača. Výhodou takejto hry je jednoduchá dosiahnuteľnosť (možno hrať na praktický ľubovoľnom počítači pripojenom do siete, napr. internetu, bez potreby inštalácie dodatočného softvéru), nevýhodou býva horšie grafické spracovanie a obmedzenejšia funkcionalita.
Na strane klienta
Všetky doteraz uvedené technológie sú podporované už v základnej inštalácii všetkých moderných bežne používaných prehliadačov, takže je možné hrať takmer na každom počítači. Ako webové hry však možno označiť aj o niečo vyspelejšie hry, ktoré sa síce ovládajú prostredníctvom prehliadača, ale vyžadujú inštaláciu nejakého rozširujúceho programu. K týmto rozširujúcim technológiám patrí najmä Java alebo Flash.
Flashové hry
Flashové hry sú do stránky vložené ako interaktívny objekt, ktorý sa automaticky načíta a spustí pri otvorení stránky v prehliadači (za predpokladu, že je do prehliadača podpora pre Flash nainštalovaná). Flash hry sú spravidla pomerne jednoduché, časové nenáročné, ktorých veľká časť ani nepodporuje hru viacerých hráčov, nevyužíva možnosti komunikácie cez internet (alebo len veľmi obmedzene, napr. len ku udržiavaniu zoznamu najvyšších dosiahnutých skóre).
Tieto hry sa stali obľúbenými predovšetkým po roku 2003, kedy začalo ich masové šírenie. Najskôr šlo len o niekoľko zahraničných stránok, ktorých hry sa veľmi nelíšili od vtedy najväčšieho konkurenta – Javy. Neskôr však vznikajú ďalšie verzie Flashu a to umožnilo stále dokonalejšiu zábavu. Pôvodné "piškvorky" a "lode" tak vystriedali multimediálne strieľačky a stratégie.
Veľké množstvo flashových hier je k dispozícii zadarmo, existujú však aj servery, ktoré sa špecializujú na tieto hry (a zarábajú prostredníctvom internetovej reklamy). Technológia Flash v súčasnej dobe patrí k najobľúbenejším, v budúcnosti zrejme nájde širšie uplatnenie technológia Microsoft Silverlight.
Tvorba aplikácií vo Flashi sa vykonáva pomocou programu Macromedia Flash Professional. V tom sa vytvára ako grafická časť hry, tak samotný program. Pomocou časovej osi sa dajú optimálne naprogramovať animácie, akcie a pod.
V dnešnej dobe sa stáva z tvorby flash veľký biznis. Medzi najznámejších výrobcov hier patria Panel Monkey Games, Armor Games, 3games. Hry vo Flashi hrá stále viac a viac ľudí. Podľa štúdie Frankfurtského inštitútu prevalcovali denní hráči flashových hier hráčov klasických pc hier.
Na strane servera
Z hľadiska servera tvoria online hry normálne webové stránky s dynamickým obsahom. Používajú sa preto zvyčajne webové servery ako napr. Apache alebo IIS a technológie pre dynamické webové stránky ako PHP, ASP/ASP.NET a pod.
Messerschmitt Bf 109
Verzia G („Gustav“)
Najrozšírenejšia zostala verzia G-6 vyrábaná od jesene 1942. Tá sa vyznačovala svojou silnejšou výzbrojou a možnosťou meniť konfiguráciu zbraní priamo v poľných podmienkach. Typický bol variant G-6/U4 s dvomi kanónmi MG 151/20 pod krídlami,  kanónom MK 108 strieľajúcim dutým hriadeľom vrtule a dvoma  guľometmi MG 131 nad motorom. Stroje mali možnosť niesť prídavnú nádrž, bomby, či neriadené rakety proti bombardovacím zväzom. Neskôr sa jednotlivé typy upravovali na verziu G-10. Tá sa odlišovala novým prekrytom kabíny (takzvaný Gallandov kryt). Prebehli drobné úpravy prekrytu kabíny a iné.
Celkovo bolo vytvorených mnoho variantov verzie G, tu je ich zjednodušený prehľad:
Bežné úpravy boli označené Umrüst-Bausatz:
Rôzne zbraňové úpravy (Rüstsatz):
Známe varianty:
Verzia K („Kurfürst“)
náhľad|vpravo|Messerschmitt Bf 109K-4 patriaci XI./JG 3, apríl 1945
Logickou realizáciou zmien na verzii G bolo vytvorenie novej kompaktnej verzie, ktorá by zahrňovala všetky dôležité zmeny z predošlého modelu. Vznikol nový Bf 109K. Výzbroj sa ustálila na kanóne MK 108 v dutom hriadeli motora a dvoch  guľometoch nad motorom. Prvé stroje verzie K-4 prišli k bojovým jednotkám na jeseň 1944. Táto posledná verzia Messerschmitov Bf 109 vyrábaných cez druhú svetovú vojnu bola plnohodnotným stíhacím strojom, ktorý sa mohol postaviť aj tým najlepším stíhačom protivníka. Celkovo bolo vyrobených asi 1 700 kusov tejto verzie.
Nasadenie
Verzie B a E-1 boli po prvýkrát nasadené v Španielskej občianskej vojne, tam sa stretli so slabšimi súpermi, z ktorých mohli vynikať nanajvýš sovietske I-16, ani tie však neboli Messerschmitom rovnocennými súpermi. V období Mníchovskej krízy, kedy sa Nemecko pripravovalo na boj s Česko-Slovenskom nebola konštrukcia Bf 109 ešte nijak dokonalá, chýbalo pancierovanie, stroje mali slabú výzbroj. Česko-Slovensko by proti nim však nemohlo nasadiť lepšie stroje. Dvojplošníky Avia B-534 by boli strojmi Bf 109 s najväčšou pravdepodobnosťou takisto deklasované. Vývoj strojov Avia B-135 ešte nebol ukončený.
thumb|left|Messerschmitt Bf 109E sprevádza [[strmhlavý bombardér Junkers Ju 87B „Stuka“, január 1941]] thumb|right|Dopĺňanie paliva do lietadla Bf 109F-4, ZSSR, 1941
V septembri 1939, keď sa Luftwaffe účastnila útoku na Poľsko bola polovica všetkých nasadených Bf 109 verzie E, pričom najnovšie stroje typu E-3 sa už tiež dostali do boja. Poľské zastarané stroje PZL P.11 neboli pre nemeckých letcov rovnocenným súperom. Väčšina z nich bola vo vzdušných bojoch čoskoro zničená. Tie ktoré sa zachránili, štartujúc zo zamaskovaných vzletových dráh spôsobovali Nemcom isté problémy, ale odvaha poľských letcov celkovo nepriaznivú situáciu nemohla zmeniť.
Zastúpenie Bf 109E sa v stíhacích jednotkách ďalej zvyšovalo až do roku 1941. Messerschmity Bf 109 v spolupráci s bombardovacími lietadlami čoskoro opanovali oblohu krajín Beneluxu. Podarilo sa im poraziť i početne silnejšie Francúzske letectvo a v západnej Európe im ostal jediný súper – Veľká Británia. Hneď od začiatku bitky o Britániu boli Bf 109 na čele útoku. Luftwaffe mala zničiť britskú RAF, a tak zbaviť obávané britské loďstvo ochrany zo vzduchu a tým umožniť inváziu na Britské ostrovy. Nemeckí letci síce na Messerschmittoch Bf 109 dokázali vcelku úspešne s britským letectvom bojovať, no poraziť im sa ho nepodarilo. Jednou zo slabín, ktorá sa predtým veľmi neprejavovala bol malý dolet. Ten neumožňoval nemeckým stíhačom sprevádzať svoje bombardéry nad vzdialené ciele. Ťažké stíhacie stroje Bf 110 na to nestačili a sami utrpeli ťažké straty takisto ako bombardovacie zväzy. Dobre organizovaný britský zdržiavací boj sa RAF oplatil. Nebo nad Anglickom, sa Nemcom nepodarilo ovládnuť.
náhľad|vpravo|Messerschmitty Bf 109E/Trop v severnej Afrike. V popredí je Bf 109E-4/Trop patriaci I./JG 27, ktorého pilotuje [[Hans-Joachim Marseille a za ním je Bf 109E-7/Trop patriaci II./JG 27]]
Nasadenie strojov Bf 109 na juhu Európy, v severnej Afrike a Sovietskom zväze bolo pomerne úspešné. V Grécku a Juhoslávii im ich slabí a menej početní protivníci nedokázali vzdorovať. V prvej fáze bojov v Afrike nemeckí letci ako, napríklad Hans-Joachim Marseille dosiahli veľké úspechy. V bojoch proti sovietskemu letectvu sprvu Nemci nenarazili na žiadny markantný odpor. Skúsení piloti Bf 109 bez problémov likvidovali zastarané sovietske lietadlá po desiatkach. Erich Hartmann dosiahol na strojoch Bf 109 do roku 1945 neuveriteľných 352 zostrelov. O kvalitách týchto lietadiel hovorí aj fakt, že na nich skončila vojnu väčšina z najlepších nemeckých stíhacích letcov.
Je iróniou, že posledný zostrel Bf 109, ktoré boli hlavnou oporou nacistickej Luftwaffe, dosiahol Žid, počas bojov o nezávislosť židovského štátu Izrael, strojom vyrobeným v Česko-Slovensku.
Bf 109 u Slovenských vzdušných zbraní
V období od júla 1942 do marca 1943 zakúpila Slovenská republika od Nemecka pravdepodobne celkovo 29 lietadiel Bf 109E rôznych verzií (E-1/B, E-2, E-3, E-4, E-4/N Trop, E-7, E-7/Trop) a jeden Bf 109D-2. Lietadlá šli prednostne k letke 13, ktorá bola dislokovaná na letisku Piešťany. Jednotlivé pramene sa o presnom počte dodaných kusov rozchádzajú. Na základe výrobných čísel (W.Nr.), ktoré sa podarilo určiť podľa oficiálnych dobových dokumentov, je možné doložiť 20 lietadiel Bf 109E rôznych verzií a jeden Bf 109D-2. Sedem Bf 109E bolo v období od októbra 1942 do apríla 1943 nasadených na východnom fronte. Tri lietadlá boli odpísané na konto frontových strát. Od konca augusta 1943 lietadlá Bf 109E postupne prechádzali do stavu Hotovostného roja na letisku Vajnory. Časť strojov zostala pridelená Cvičnej letke na letisku Piešťany. Lietadlá sa v službe medzi oboma jednotkami striedali. Piloti ich používali na štarty pri poplachu proti amerických bombardovacím zväzom, pri hliadkových letoch a pri zdokonaľovaní pilotáže. Počet letuschopných strojov sa v dôsledku havárií postupne znižoval. Išlo väčšinou o núdzové pristátia na brucho, ktorých hlavným dôvodom boli poruchy motorov. Na jar 1944 boli dva Bf 109E (jeden verzie E-3 a jeden E-4) pridelené k Leteckej škole na letisku Tri Duby, kde slúžili inštruktorom na udržiavacie lety, akrobaciu a pre výcvik mechanikov. Pred vypuknutím Slovenského národného povstania mohlo byť v službách Slovenských vzdušných zbraní letuschopných minimálne osem kusov Bf 109E. Stroje boli zanechané na letisku v Piešťanoch, kde sa 1. septembra 1944 stali korisťou nemeckej armády. K povstalcom nemohli odletieť z dôvodu chýbajúceho benzínu a nejakých súčiastok.
Moderná letecká technika v podobe Messerschmittov Bf 109F a G bola Slovákom počas pôsobenia v rámci 13. (slovenskej) letky Stíhacej eskadry 52 na východnom fronte v rokoch 1942 a 1943 iba požičaná. V januári a februári 1944 bolo zakúpených 15 novovyrobených Messerschmittov Bf 109G-6. Pätnásty stroj však pri prelete na Slovensko musel núdzovo pristáť v Rakúsku kvôli technickej poruche a bol dodaný neskôr. Nemecká strana ho ale ešte predtým pravdepodobne nahradila ďalším lietadlom, čo znamená, že na Slovensko bolo dodaných celkovo 16 kusov Bf 109G-6. Väčšina z nich sa dostala do výzbroje Pohotovostnej letky dislokovanej najprv na letisku vo Vajnoroch a potom v Piešťanoch. Tri stroje Pohotovostnej letky boli zostrelené americkými stíhačmi 26. júna 1944, kedy zasahovali proti mohutnému bombardovaciemu zväzu, ktorý letel ponad Slovensko. V leteckej bitke proti Američanom boli v ten deň značne poškodené aj ďalšie tri lietadlá, s ktorými museli piloti núdzovo pristáť na brucho. Opravené už neboli. Jedno lietadlo pristálo v Piešťanoch ľahšie poškodené, ale potom bolo opravené. V nepoškodenom stave sa na piešťanské letisko vrátil v ten deň len jeden Bf 109G-6. Štyri Bf 109G-6 z Piešťan boli 1. augusta 1944 pridelené k letke 12, ktorá sa v tom čase premiestňovala z letiska Spišská Nová Ves na letisko Išľa neďaleko Prešova, aby sa stala súčasťou novovytvorenej Skupiny vzdušných zbraní na podporu Východoslovenskej armády. Počas pristávania štvorčlenného roja Bf 109G-6 na letisku Išľa dňa 3. augusta 1944 bol jeden stroj ťažko poškodený. Oprava tohto lietadla už nebola možná. Ďalší Bf 109G-6 bol poškodený pri pristátí 17. augusta. Opravený už nebol. Zvyšné dva letuschopné Bf 109G-6 preleteli 31. augusta na sovietsku stranu spolu s ďalšími strojmi, ktoré pôsobili u jednotiek podriadených Skupine vzdušných zbraní. Pri obsadení piešťanského letiska nemeckou armádou 1. septembra 1944 boli ukoristené aj zvyšné štyri slovenské Bf 109G-6, ktoré nemohli odletieť k povstalcom z rovnakého dôvodu ako Bf 109E.
Používatelia
thumb|right|Fínsky Messerschmitt Bf 109G-2 na letisku Malmi v Helsinkách, jún 1943 thumb|right|Rumunský Bf 109E na letisku neďaleko Stalingradu thumb|right|Švajčiarsky Bf 109E-3 thumb|right|[[Avia S-199 izraelských vzdušných síl]] thumb|right|Juhoslovanský Bf 109G-2 thumb|right|[[Hispano Aviación HA-1112 španielskych vzdušných síl]]
Počas druhej svetovej vojny
Bulharsko
Česko-Slovensko
Fínsko
22px|border Juhoslávia
22px|border Maďarsko
22px|border Nemecko
22px|border Nezávislý štát Chorvátsko
Rumunsko
22px|border Slovensko
22px|border Španielsko
Švajčiarsko
22px|border Taliansko
Talianska sociálna republika
Po druhej svetovej vojne
Česko-Slovensko
Fínsko
22px|border Španielsko
Švajčiarsko
Konštrukcia
Messerschmitt Bf 109G-6 bol jednomiestny jednomotorový samonosný dolnoplošník. Kovová kostra krídla, pevných chvostových plôch a trupu bola potiahnutá duralom. Kovová kostra pohyblivých chvostových plôch plátnom. Krycie plechy boli duralové. Radový motor poháňal kovovú trojlistovú vrtuľu s nastaviteľným uhlom nábehu listov. Podvozok bol zaťahovací, tak, že hlavné podvozkové nohy sa sklápali smerom ku koncom krídla, zadná chvostová ostroha bola pevná. Základnú výzbroj tvorili dva synchronizované veľkokalibrové guľomety strieľajúce okruhom vrtule a kanón strieľajúci hriadeľom motora.
Porovnanie hlavných verzií G
thumb|Kokpit lietadla Bf 109G-6/R3
Villers-Chemin-et-Mont-lès-Étrelles
Villers-Chemin-et-Mont-lès-Étrelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paul Auster
Životopis
Narodil sa do poľskej židovskej rodiny Samuela a Queenie Austerových, ktorá patrila do strednej spoločenskej vrstvy. Jeho otec vlastnil budovy v Jersey City, ktoré prenajímal. Auster vyrastal na predmestí Newarku a jeho vášňou bolo čítanie kníh, čo neskôr prerástlo v lásku k písaniu. Navštevoval strednú školu v Maplewoode, v štáte New Jersey. Manželstvo jeho rodičov nebolo šťastné a po ich rozvode sa s matkou a sestrou presťahovali.
Po skončení strednej školy zamieril na cestu po Európe. Navštívil Taliansko, Španielsko, Francúzsko a Írsko. Počas svojich ciest pracoval na románe. Po návrate do Spojených Štátov začal študovať anglický jazyk na Columbijskej Univerzite. Popri štúdiu príležitostne pracoval a prispieval článkami do univerzitných časopisov. V tej dobe sa zoznámil so svojou prvou manželkou, neskôr známou spisovateľkou Lýdiou Davisovou, s ktorou si rozumeli na intelektuálnej úrovni a mali spolu jedného syna Daniela.
Po ukončení štúdia na Columbijskej Univerzite v roku 1971, sa s Lýdiou presťahovali do Francúzska, kde sa živil prekladaním francúzskej literatúry. O dva roky neskôr sa presťahovali na farmu do Provensálska. Po návrate do Spojených štátov v roku 1974 začal vydávať vlastné básne, eseje, romány a preklady francúzskych spisovateľov (napr. Stéphane Mallarmé, Joseph Joubert a iní). V roku 1981 sa oženil so svojou druhou manželkou, spisovateľkou Siri Hustvedtovou, s ktorou má dcéru Sophiu. V súčasnosti žijú s oboma deťmi v Brooklyne.
V posledných rokoch Austerovi začali podľa vlastných slov dochádzať námety, čo však nepovažuje za žiadnu tragédiu. Ako hovorí: "Záleží na tom, či publikujem 16, alebo 17 románov? Ak to nie je nevyhnutné, písať vôbec netreba."
Tvorba
Auster má za to, že jeho tvorba bola ovplyvnená každým spisovateľom, ktorého diela čítal; medzi nich patria napríklad: James Joyce, Ernest Hemingway, David Salinger, Lev Tolstoj, Fiodor Michajlovič Dostojevskij a ďalší. Tvrdí, že má vlastný štýl písania a nikoho nenapodobňuje, pretože každý autor je jedinečný. "Všetci sú mojou súčasťou. Mám v sebe desiatky autorov, ale nemám pocit, že moje diela vyznievajú, alebo pripomínajú štýl niektorého z nich. Nepíšem ich knihy. Píšem svoje vlastné."
Zo všetkých spisovateľov, ku ktorým mal niekedy vo svojom živote vzťah, ho stále najviac ovplyvňuje Nathaniel Hawthorne, ktorého považuje za majstra psychológie a zanieteného čitateľa ľudskej duše. Neustále sa k nemu vracia, učí sa od neho a obdivuje jeho bohatú škálu nápadov a myšlienok.
The Invention of Solitude
Je prvá kniha, ktorú napísal; možno ju zaradiť medzi literatúru faktu. Kniha nie je členená na kapitoly, ale na dve samostatné časti:
Je súborom autorových zistení o identite otca po jeho smrti. Kniha začína telefonátom, v ktorom je Auster informovaný o smrti svojho otca. Spolu so svojou rodinou sa vyberie do jeho domu. Táto skúsenosť je pre neho veľmi emotívna, pretože vždy túžil po blízkom vzťahu s otcom, ale nikdy jeden druhého nespoznali: "Zisťujem, že je nemožné vstúpiť do samoty niekoho iného. Ak je pravda, že môžeme niekedy spoznať iného človeka, čo i len trochu, tak je to iba do tej miery, ako nám to sám dovolí." Pociťuje veľkú túžbu písať o tom, kto bol jeho otec. Aby zachytil esenciu otcovej existencie, jeden po druhom skúma otcove osobné predmety. Táto časť je bohatá na zaujímavé myšlienky a citáty.
Táto časť je osobným memoárom, v ktorom sa snaží opísať svoj život v prenajatej, ošarpanej izbe, jeho pokusy písať a občasné prechádzky. Zhmotňuje v nej svoj vnútorný svet.
The New York Trilogy
Tieto knihy nie sú klasickými detektívnymi príbehmi, založenými na záhade a sérii indícií. Miesto toho využíva detektívny príbeh na to, aby do nich vložil otázky existenčnej istoty a hľadania identity. Práve hľadanie identity a osobného názoru sa prejavuje i v neskorších Austerových dielach. Séria pozostáva z troch častí: The City of Glass, Ghosts a The Locked Room. Poviedky boli najskôr vydané samostatne a až neskôr spolu, ako The New York Trilogy.
William Wilson je autor jeho detektívnych románov, jeho vlastný vynález, ktorý žije svoj vlastný život, aj napriek tomu, že je jeho súčasťou. Pre Quinna je abstraktnou existenciou a mostom, ktorý ho spája s jeho ďalšou fiktívnou identitou. Tou je Max Work, ktorý je na rozdiel od Wilsona veľmi skutočný, aj keď je to iba hlavná postava detektívnej knihy. Je jeho spoločníkom v samote, vnútorným bratom. Work bol zosobnením toho, čím by Quinn mohol byť, keby chcel. Veci, ktoré Quinnovi spôsobovali problémy, Work bral za samozrejmosť a kráčal životom, akoby to bolo dobrodružstvo, s ľahkosťou a ignoranciou, ktorá jeho stvoriteľa neprestávala prekvapovať.