cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ŠK Slovan Bratislava
Slovan mal výrazný podiel na úspechoch česko-slovenskej reprezentácie na Majstrovstvách sveta a Majstrovstvách Európy. V kádri víťazného mužstva z Majstrovstiev Európy 1976 bolo sedem slovanistov, z toho šiesti nastúpili vo finálovom zápase proti Nemecku. Dres Slovana obliekali najväčšie osobnosti slovenského futbalu, ktoré boli pozvané do Výberov sveta a Európy pod hlavičkou FIFA a UEFA.
Hoci bol I. ČSŠK Bratislava založený ako futbalový klub, od začiatku zastrešoval aj iné športy – atletiku, plávanie, hádzanú, zápasenie, turistiku, šerm, o dva roky sa pridali cyklistika a hokej, a neskôr aj tenis, stolný tenis, volejbal, basketbal, box, krasokorčuľovanie, ragby, hokejbal, bejzbal, šach a futsal.
Prvé roky (1919–1939)
thumb|right|Historicky prvé mužstvo 1. ČsŠK Bratislava z roku 1919. Mená hráčov sa nezachovali Na prelome 19. a 20. storočia, v časoch Rakúsko-uhorskej monarchie, bolo na území dnešného Slovenska vytvorených viacero nemeckých a maďarských futbalových oddielov. S myšlienkou založiť prvý slovenský futbalový klub prišli českí úradníci, ktorí pomáhali budovať novú administratívu na území Slovenska. Prvá pracovná schôdzka sa uskutočnila 29. marca 1919 v Grajciarovom hostinci na Mariánskej ulici v Bratislave. Všetci prítomní súhlasili s vytvorením samostatného česko-slovenského klubu. O tri dni neskôr v kaviarni Panónia zvolili prípravný výbor a na jeho čelo futbalového rozhodcu Ing. Vávru. Na ďalších schôdzkach prerokovali stanovy a rozhodli o tom, že ustanovujúce valné zhromaždenie sa bude konať v menze Ministerstva pre správu Slovenska, neskoršej vládnej budove pri Starom moste3. mája 1919 bol založený Prvý Česko-slovenský športový klub Bratislava. Prvým predsedom sa stal policajný kapitán Richard Brunner, podpredsedami Ing. Vávra a Antonín Humhal.
Prvé domáce ihrisko I. ČSŠK Bratislava sa nachádzalo pri Kuchajde. Po odchode maďarských vojsk z Petržalky sa klub presťahoval na pravý breh Dunaja. 14. septembra absolvoval víťaznú domácu premiéru proti mužstvu PULE Bratislava. Zápas sa skončil výsledkom 6:0. Hráči I. ČSŠK postupne zlepšovali svoju výkonnosť a spoločne s PTE, najstarším klubom v meste, predstavovali najvyššiu futbalovú kvalitu v povojnovej Bratislave.
V roku 1922 prišiel prvý výraznejší úspech, keď sa hráči I. ČSŠK Bratislava stali premiérovými majstrami Slovenska v konkurencii majstrov jednotlivých žúp. Od roku 1925 sa v Česko-Slovensku pravidelne konali amatérske majstrovstvá. 20. novembra 1927 sa I. ČSŠK prebojoval až do finále, v ktorom porazil tím Budweiss z Českých Budějovíc. Oporami víťazného mužstva boli Štefan Priboj, Pavol Šoral, Štefan Čambal, Martin Uher a brankár Jozef Hollý. V roku 1930 zaznamenali hráči       I. ČSŠK Bratislava druhý triumf v tejto súťaži. Rok predtým, v máji 1929 dosiahol bratislavský klub jedno zo svojich najväčších dovtedajších víťazstiev. Anglický profesionálny tím Newcastle United porazil vysoko 8:1. Celoštátna liga vznikla v roku 1934, ale I. ČSŠK Bratislava bol dlho jediným slovenským klubom, ktorý v nej pôsobil.
Slovenská liga a povojnové obdobie (1939–1948)
Slovenské futbalové kluby museli vystúpiť z Československého svazu fotbalového a prihlásiť sa do novovzniknutého Slovenského futbalového zväzu. Ten rozhodol, že v doterajších ligových súťažiach sa na Slovensku už nebude ďalej pokračovať, ale I. ČSŠK Bratislava ešte dokončil štátnu ligu.
Po anexii Petržalky hitlerovským Nemeckom prišiel ŠK Bratislava aj o ihrisko na pravom brehu Dunaja. Pomocnú ruku podala mestská rada poskytnutím ihriska nachádzajúceho sa v priestoroch dnešného Národného tenisového centra. V tomto období sa zároveň začalo s výstavbou nového futbalového ihriska s atletickou dráhou na Tehelnom poli. 27. augusta 1939 odohrala svoj prvý zápas reprezentácia Slovenska. Nad Nemeckom zvíťazila 2:0 gólmi Jána Arpáša a Jozefa Luknára, hráčov ŠK Bratislava.
Prvé stretnutie na novom štadióne na Tehelnom poli sa uskutočnilo 27. apríla 1940 a ŠK Bratislava v ňom remizoval s Herthou Berlín 2:2. V období Slovenského štátu sa hrala samostatná slovenská ligová súťaž. Bratislavčanom tak konkurovali tímy z Považskej Bystrice, Trnavy, Prešova, Žiliny či Trenčína a najmä armádny celok OAP Bratislava. V rokoch 1939 – 1945 získali belasí štyri ligové tituly. Mužstvo vedené trénerom Ferdinandom Daučíkom začalo praktizovať moderný WM-systém, vďaka ktorému dosahovalo vysoké, často dvojciferné víťazstvá. Ján Arpáš, neskôr hráč Juventusu Turín, sa stal tri razy najlepším strelcom súťaže. K pilierom tímu patrili aj Teodor Reimann, Tomáš Porubský, Ivan Chodák, Jozef Luknár a Leopold Šťastný. Po vypuknutí Slovenského národného povstania 29. augusta 1944 rozhodla Slovenská národná rada o zániku všetkých ligových súťaží. Posledný ročník samostatnej súťaže ostal nedohraný.
Po skončení Druhej svetovej vojny čakala na belasých znovu pravidelná konfrontácia s najlepšími českými mužstvami, pričom vrcholom boli najmä zápasy s pražskou Spartou a Slaviou. Do celoštátnej ligy sa klub kvalifikoval automaticky. Prvý povojnový zápas proti zahraničnému celku odohral ŠK Bratislava v Budapešti proti Ferencvárosu. V Maďarsku prehral 0:1, na Tehelnom poli zvíťazil pred 20-tisíc divákmi 2:1. Pred rovnakou návštevou porazil výsledkom 3:1 aj anglický profesionálny klub Derby County.
V novembri 1947 privítal ŠK Bratislava na svojom ihrisku CDKA Moskva a drese domácich zažiaril maďarský repatriant Ladislav Kubala, neskoršia veľká hviezda FC Barcelona. V tomto období absolvoval ŠK Bratislava po prvýkrát zámorské turné. V Spojených štátoch a Mexiku odohral osem zápasov s bilanciou päť výhier, dve remízy a jedna prehra. V domácej súťaži sa mu ale nedarilo a v sezóne 1947/48 obsadil predposledné miesto.
Narušenie pražskej hegemónie a majstrovský hetrik (1948–1953)
thumb|right|Majstrovské mužstvo z roku 1951 Po odchode trénera Daučíka prevzal mužstvo Leopold Šťastný, ktorý doňho zaviedol prvky moderného futbalu. V roku 1949 s ním získal po prvý raz titul majstra Česko-Slovenska, ale už pod novým názvom Sokol NV Bratislava. Bolo to po prvý raz, čo súťaž vyhral iný ako pražský klub. Šťastný presadzoval útočný futbal a jeho tím nastrieľal v majstrovskej sezóne 93 gólov. Z hráčov na ňom mali najväčšiu zásluhu Gejza Šimanský, Vlastimil Preis, Arnošt Hložek, Emil Pažický, Viktor Tegelhoff, Jozef Baláži a Vladimír Venglár.
Sokol získal titul aj v dvoch nasledujúcich sezónach 1949/50 a 1950/51. Potvrdil tak svoje dominantné postavenie v česko-slovenskom futbale v tom období.
V predvojnovom období sa slovenskí hráči objavovali v reprezentačnom mužstve Česko-Slovenska iba sporadicky. Vďaka úspechom Sokola NV Bratislava ich počet narastal a z viacerých sa stali opory národného tímu.
Pod názvom Slovan (1953–1961)
V roku 1953 zastupovali Bratislavu v najvyššej celoštátnej súťaži po prvýkrát tri kluby: Červená hviezda, Slávia a ÚNV Slovan. Predchádzalo tomu rozbitie Sokola NV Bratislava. Aj pod novým názvom ostalo mužstvo v hre o najvyššie priečky. Trénerom bol v tom čase Anton Bulla. Po rokoch mala Bratislava svoje veľké derby. Súboje medzi Slovanom a Červenou hviezdou sa svojou atmosférou a kvalitou dali porovnávať so zápasmi pražských „S“.
V roku 1954 sa na trénerskú lavičku vrátil Leopold „Jim“ Šťastný. Do slovenského futbalu postupne aplikoval nové poznatky zo zahraničných zdrojov, tvorivo obohacoval zastaraný WM-systém. Výsledky jeho práce sa naplno prejavili v roku 1955, keď Slovan získal štvrtý ligový titul. V rovnakej sezóne hralo v najvyššej súťaži až šesť slovenských klubov. Okrem toho vyhrali belasí prestížny Spartakiádny pohár, prebojovali sa do semifinále Stredoeurópskeho pohára a obhájili prvenstvo v pohári SNP. V júli toho istého roku odohrali na Tehelnom poli zápas proti brazílskemu Botafogu v zostave s Garrinchom, Niltonom Santosom a Gersonom. V hľadisku ho sledovalo viac než 50-tisíc divákov.
V rokoch 1956 a 1960 mal Slovan blízko k ďalším ligovým titulom, no v oboch prípadoch obsadil druhé miesto.
Zlúčenie s Dimitrovom a najväčší úspech (1961–1969)
Politický a ekonomický vývoj v krajine mal vplyv aj na športové dianie. 5. augusta 1961 došlo k zlúčeniu TJ ÚNV Slovan a TJ Dimitrov. Do názvu najslávnejšieho slovenského klubu sa dostalo meno veľkého chemického podniku (Chemické závody Juraja Dimitrova) a vznikol Slovan CHZJD Bratislava. Prišlo aj k celkovej zmene v členských a funkcionárskych štruktúrach klubu. Pribudli nové športoviská, roku 1961 bol zrekonštruovaný zastaraný štadión na Tehelnom poli, pričom jeho kapacita sa zvýšila na 45-tisíc miest. Vybudované bolo aj umelé osvetlenie, svetelná tabuľa či ozvučenie celého areálu. thumb|left|Mužstvo Slovana zo sezóny 1963/64, v ktorom hrali reprezentanti [[Viliam Schrojf|Schrojf, Popluhár, Jokl či Cvetler]] V roku 1962 získal Slovan premiérové víťazstvo v Česko-slovenskom pohári, ktoré dokázal zopakovať aj v nasledujúcom ročníku. Na Majstrovstvách sveta v Čile sa prebojovalo Česko-Slovensko až do finále, kde prehralo s Brazíliou. Boli pri tom aj brankár Slovana Viliam Schrojf a obranca Ján Popluhár.
Sezóna 1965/66 znamenala pre belasých ťažký boj o záchranu. Už o rok neskôr ale mužstvo pod vedením trénera Jána Hucka skončilo v lige na 2. mieste. Postupne sa tvorila partia výnimočných hráčov, ktorú prevzal v roku 1968 Michal Vičan. Priniesol so sebou progresívnu a zároveň rýchlu koncepciu hry. Po víťazstve v Česko-slovenskom pohári mal Slovan právo hrať v Pohári víťazov pohárov. V prvom kole si poradil s juhoslovanským NK Bor a v druhom vyradil FC Porto. Zimnú prípravu absolvovalo Vičanovo mužstvo v Argentíne, kde malo k dispozícii kvalitné hracie plochy. Táto výhoda sa prejavila vo štvrťfinále proti AC Turín, ktorý Slovan vyradil po výsledkoch 1:0 a 2:1. V semifinále čakal na bratislavský celok škótsky Dunfermline AFC. Zrodili sa výsledky 1:1 a 1:0, ktoré Slovanu stačili na postup. Vo finále 21. mája 1969 v Bazileji o 19. hodine na Štadióne sv. Jakuba nastúpil Slovan proti FC Barcelona. Po dramatickom priebehu zvíťazil 3:2 a stal sa prvým a dodnes jediným mužstvom z bývalého Česko-Slovenska, ktoré dokázalo vyhrať jednu z európskych pohárových súťaží. Stalo sa tak pri oslavách 50. výročia založenia klubu. Po návrate sprevádzal víťazov z letiska v Ivanke pri Dunaji do bratislavských ulíc stotisícový dav. K oporám mužstva patrili Alexander Vencel, Ján Zlocha, Ľudovít Zlocha, Ján Čapkovič, Jozef Čapkovič, Ivan Hrdlička, Vladimír Hrivnák, Karol Jokl, Ľudovít Cvetler, Ladislav Móder a kapitán Alexander Horváth.
Venglošova éra a pád do druhej ligy (1969–1990)
Na prelome 60. a 70. rokov kulminovala rivalita medzi Slovanom a Spartakom Trnava. Anton Malatinský vybudoval v Trnave tím, ktorý získal v rokoch 1968 – 1973 päť ligových titulov. Jeho hegemóniu dokázal narušiť jedine Slovan a to v roku 1970. V tých rokoch prežíval slovenský futbal svoje zlaté obdobie. Svedčí o tom aj fakt, že na Majstrovstvá sveta do Mexika cestovalo až 17 slovenských futbalistov. thumb|right|Futbalisti Slovana sa v sezóne 1974/75 tešili zo zisku majstrovského titulu pod vedením slovenského trénera 20. storočia [[Jozef Vengloš|Jozefa Vengloša]] Novým trénerom Slovana sa stal na jeseň 1973 jeho bývalý hráč a uznávaný odborník Jozef Vengloš. Začal zavádzať profesionalizmus a sofistikované poznatky do praxe. Zmenila sa starostlivosť o hráčov, ich denný režim ako aj systém hry. V sezónach 1973/74 a 1974/75 získal Slovan svoj šiesty a siedmy česko-slovenský titul. Definitívne tak zosadil z trónu „Veľkú“ Trnavu. Navyše, celý kalendárny rok 1975 mužstvo neprehralo jediný zápas. O tretí titul v rade za sebou prišli belasí aj kvôli povinnostiam viacerých hráčov v reprezentačnom mužstve. Tréner Václav Ježek, ktorému Vengloš robil asistenta, pripravoval mužstvo na Majstrovstvá Európy 1976. Na nich dosiahol česko-slovenský futbal svoj najvýraznejší úspech. Vo finálovom zápase v Belehrade porazil mužstvo Nemeckej spolkovej republiky a získal titul majstra Európy. Nastúpili v ňom šiesti hráči Slovana: Koloman Gögh, Ján Pivarník, Jozef Čapkovič, Ján Švehlík, Marián Masný a kapitán Anton Ondruš. V kádri bol aj brankár Alexander Vencel.
V nasledujúcich sezónach zaznamenal Slovan ústup z pozícií. V ročníku 1976/77 obsadil až 8. miesto, skončil pred ním aj mestský rival Inter. Na poste trénera skončil Vengloš a na jeho miesto sa vrátil Michal Vičan. Pri zisku bronzových medailí na Majstrovstvách Európy 1980 boli v kádri už len traja hráči bratislavského klubu: Gögh, Masný a Ondruš. O dva roky neskôr triumfoval Slovan v Československom pohári. Na niekoľko rokov to bol jeho posledný úspech.
Úspechy pod Galisovým vedením (1990–1996)
Od roku 1990 nesie klub názov ŠK Slovan Bratislava. Novým trénerom sa stal pred sezónou 1990/91 Dušan Galis, ktorý predtým viedol B-mužstvo. Na nátlak hráčov aj trénera odstúpilo v decembri toho istého roku vedenie klubu. Pod vplyvom politicko-ekonomických zmien, ktoré ešte výraznejšie nútili vedenie klubu k profesionalizmu aj mimo ihriska, dostali dôveru viesť Slovan Jaroslav Čaniga, Juraj Münczner a renomovaný kardiochirurg Viliam Fischer. Hneď v prvej sezóne pod taktovkou Dušana Galisa skončil Slovan v ligovej tabuľke na druhom mieste, o jediný bod za majstrovskou Spartou. Na Tehelné pole sa opäť začali vracať diváci. Alexander Vencel ml., Dušan Tittel, Ondrej Krištofík, Ladislav Pecko a Jaroslav Timko si vybojovali miesto v reprezentačnom tíme.
V septembri 1991 odohral Slovan v Pohári UEFA dvojzápas proti Realu Madrid. Po výsledkoch 1:2 a 1:1 síce vypadol, ale zanechal výborný dojem. V ligovom ročníku neprehrali belasí 28 zápasov a na konci sezóny sa radovali z ôsmeho a posledného federálneho titulu. Slovan naňho čakal sedemnásť rokov. Najväčšiu zásluhu na ňom mali Alexander Vencel ml., Dušan Tittel, Ondrej Krištofík, Vladimír Kinder, Miloš Glonek, Ladislav Pecko, Tomáš Stúpala, Jaroslav Timko a najlepší strelec súťaže Peter Dubovský. V tomto období prechádzal česko-slovenský futbal profesionalizáciou. Profesionálne zmluvy podpísalo 21 hráčov z kádra Slovana.
V poslednom ročníku spoločnej ligy získala titul Sparta pred Sláviou, Slovan skončil tretí. Belasým nepomohlo ani Dubovského 24 gólov, vďaka ktorým získal znovu korunu kráľa strelcov. Mladý útočník následne prestúpil do slávneho Realu Madrid. Prvý ročník samostatnej slovenskej súťaže odohralo 12 mužstiev. Slovan posilnil pred sezónou Argentínčan Fabio Nigro, považovaný za najlepšieho legionára v histórii slovenskej ligy. Belasí dominovali na všetkých frontoch. Okrem titulu v najvyššej získali aj Slovenský a Matičný pohár. Do popredia sa dostali hráči ako Róbert Tomaschek, Marián Zeman, Štefan Maixner či Pavel Gostič.
Ani v ďalšom období Slovan nenašiel zdatného konkurenta. Ligový titul získal aj v sezónach 1994/95 a 1995/96. Na jeseň 1995 nahradil Dušana Galisa na poste trénera Anton Dragúň, ktorého neskôr vymenil Karol Jokl. Od októbra ale znovu sedel na lavičke Galis. V prvých dvoch ročníkoch prehral Slovan po dva zápasy, v treťom iba jeden. Hoci mal tréner Galis k dispozícii kvalitné mužstvo, v Európe sa mu nepodarilo presadiť. Doplatil na náročné žreby, ktoré mu prisúdili AC Miláno, 1. FC Kaiserslautern či Borussiu Dortmund.
V lete roku 1996 sa dostal klub do finančných problémov a hráčom neboli vyplatené mzdy. Výsledkom bol odchod viacerých hráčov do konkurenčných klubov a odvolanie predsedu klubu Jaroslava Čanigu. Novým dočasným šéfom sa stal Anton Ondruš. Začalo sa obdobie trénerských rošád, pri tíme definitívne skončil Dušan Galis.
Návrat na trón a ďalšie vypadnutie (1996–2004)
Ekonomická situácia sa vylepšila až po príchode nového vedenia na čele s Jánom Duckým a hlavného sponzora SPP a.s.. Po dvoch sezónach, v ktorých získal titul 1. FC Košice, sa Slovan vrátil na ligový trón v ročníku 1998/99. Mužstvo vedené trénerom Stanislavom Grigom malo v kádri reprezentantov Miroslava Königa, Stanislava Vargu, Milana Timka, Róberta Tomascheka, Jozefa Majoroša, Tibora Jančulu či Zsolta Hornyáka.
Oslavy majstrovského titulu a 80. výročia založenia klubu prekazili nečakané udalosti. Predseda klubu, člen politickej strany HZDS Ján Ducký bol mafiánskym spôsobom zastrelený pred vlastným domom, čím klub prišiel o podporu Slovenského plynárenského priemyslu. Na päť rokov sa Slovan ocitol bez hlavného mecenáša. Klubu sa nedarilo ani na športovom poli. V predkole Ligy majstrov nečakane vypadol s cyperským Anorthosis Famagusta FC. Tréner Griga bol odvolaný, odišlo viacero opôr a finančná kríza sa čoraz viac prehlbovala. Predseda správnej rady Ľudovít Zlocha abdikoval na svoj post a nahradil ho Roman Dubeň.
Sezónu 2000/01 začal Slovan výborne, pod trénerom Stanislavom Jarábkom, neprehral prvých pätnásť zápasov v lige a keďže predchádzajúci ročník ukončili so 17 neprehratými zápasmi vytvorili nový slovenský rekord - 32 neprehraných zápasov v rade za sebou. Ani to však na titul nestačilo, titul získal Inter. V ďalších sezónach sa Slovan boril s existenčnými problémami. Na lavičke sa menili tréneri každú chvíľu. Pozitívnu zmenu priniesol Dušan Radolský, ale titul nezískal ani vďaka 19 presným zásahom Róberta Vitteka a jedenásť bodovému náskoku po jesennej časti. Neúnosná situácia vyvrcholila v sezóne 2003/04, v ktorej skončili belasí na poslednom 10. mieste a zo súťaže vypadli. Narastajúce dlhy nevyriešil ani Vittekov predaj do 1. FC Norimberg.
Rekordný titul a postup do Európskej ligy (2004–2018)
V sezóne 2005/06 sa Slovan po dvoch rokoch vrátil do najvyššej súťaže. V úvodnej sezóne pod vedením skúseného trénera Jozefa Jankecha skončil na 3. mieste. thumb|[[Marko Milinković]] V ročníku 2008/09 oslavoval klub 90. výročie svojho založenia. V tejto sezóne sa po desiatich rokoch vrátil na slovenský futbalový trón. Pod vedením trénera Ladislava Pecka získal piaty titul v samostatnej slovenskej súťaži. Divácke návštevy začali narastať. Nový majiteľom klubu sa stal podnikateľ Ivan Kmotrík, bývalý vlastník Artmedie Petržalka. Do Slovana priviedol Juraja Halenára a Branislava Obžeru, hráčov jeho bývalého klubu. Kráľom strelcov sa stal Pavol Masaryk. Mužstvo okolo kapitána Samuela Slováka triumfovalo aj v zápase o Superpohár. Pri oslavách výročia prišiel na Tehelné pole SSC Neapol. V úlohe kapitána talianskeho tímu sa predstavil bývalý hráč Slovana Marek Hamšík. V 2. predkole Ligy majstrov postúpili belasí cez HŠK Zrinjski Mostar, ale následne vypadli v dvojzápase s Olympiakosom Pireus. Po jesennej časti sezóny 2009/10 Slovan po 69 rokoch opustil štadión na Tehelnom poli, na ktorom sa začali búracie práce a výstavba nového štadióna. Jeho dočasným domovom sa stali Pasienky, dlhoročné sídlo mestského rivala, Interu.
Veľmi úspešná bola sezóna 2010/11. Zverenci českého trénera Karla Jarolíma predvádzali vyrovnané výkony a po tretí raz v klubovej histórii získali double - ligu aj Slovenský pohár. V historickej tabuľke slovenskej najvyššej súťaži sa vďaka šiestemu titulu dostali pred MŠK Žilina. S 20 gólmi sa najlepším strelcom sezóny stal Filip Šebo. V 3. predkole Ligy majstrov Slovan nestačil na APOEL Nikózia. Následne sa predstavil v baráži o Európsku lige, kde nečakane vyradil AS Rím. Vďaka tomu sa premiérovo prebojoval do skupinovej fázy tejto súťaže, kde ho čakali atraktívni súperi Athletic Bilbao a Paríž Saint-Germain. Podobný úspech sa Slovanu podaril v sezóne 2012/13, keď získal ďalšie double. Už po treťom kole odišiel z postu trénera bývalý kormidelník slovenskej reprezentácie Vladimír Weiss. Na jeho miesto prišiel ešte donedávna aktívny hráč, Samuel Slovák. Účinkovanie v pohárovej Európe sa pre Slovan skončilo už pri prvej prekážke v podobe bulharského Ludogorec Razgrad.
Ôsmy titul získal Slovan v sezóne 2013/14. Po nevydarenom rozbehu sa k mužstvu po sedemnástich rokoch vrátila trénerská dvojica Dušan Galis - Jozef Valovič. Ďalším navrátilcom bol kanonier a odchovanec klubu Róbert Vittek, historicky najlepší strelec slovenskej reprezentácie. Jediným sklamaním sezóny bola prehra vo finále Slovenského pohára proti Košiciam. V Lige majstrov najprv Slovan vyradil The New Saints FC a FC Sheriff Tiraspoľ. Jeho účinkovanie v najprestížnejšej klubovej súťaži ukončil bieloruský BATE Borisov. Napriek tomu sa predstavil v skupinovej fáze Európskej ligy. V zápasoch s Neapolom, Spartou Praha a Young Boys Bern neuhral ani bod a bol najslabším účastníkom súťaže.
Medzi sezónami 2015/16, 2016/17, 2017/18 sa Slovan v lige trikrát po sebe umiestnil na 2. mieste. V sezónach 2016/17 a 2017/18 vyhral Slovenský pohár. V priebehu sezón sa v Slovane prestriedali traja tréneri. Cyperčanovi Nikodimovi Papavasiliovi sa stalo osudným vypadnutie Slovana v 2. predkole Európskej ligy s lotyšskou Jelgavou (0:0, 0:3) podčiarknuté ligovou prehrou proti Podbrezovej. Srb Ivan Vukomanović tiež skončil po neuspokojivých výsledkoch v sezóne 2017/18 a osudnou mu bola remíza na domácom štadióne Pasienky s poslednou Senicou 2:2. So Slovanom sa mu podarilo vyhrať Slovenský pohár v sezóne 2016/17. Mužstvo následne prebral Martin Ševela.
Sezóna 2018/2019
Jesenná časť sezóny bola poslednou, ktorú Slovan strávil na Pasienkoch. V Európskej lige Slovan vyradil moldavský Milsami Orhei a maltský Balzan, no nad jeho sily bol v 3. predkole rakúsky Rapid Viedeň (2:1, 0:4). Obhajoba Slovenského pohára stroskotala už v 2. kole. Slovan síce zvíťazil v Horných Orešanoch 2:0, avšak z administratívnych dôvodov bol zápas skontumovaný v prospech súpera. Dôvodom bol neoprávnený štart Marina Ljubičiča, ktorý iba pár dní pred zápasom prišiel do Slovana z konkurenčnej Dunajskej Stredy, pričom za svojho bývalého zamestnávateľa nastúpil predtým v rovnakej fáze súťaže. S nepopulárnymi Pasienkami sa Slovan rozlúčil 8. decembra 2018 presvedčivým víťazstvom nad Žilinou 5:2. Prvý neoficiálny zápas na Tehelnom poli, na ktorý mali prístup iba držitelia permanentiek, odohrali belasí 16. januára 2019. V prípravnom zápase podľahli Sigme Olomouc 2:3. Oficiálny otvárací zápas sa konal 3. marca 2019 a Slovan v ňom pred vypredaným hľadiskom 22 500 divákov (čím zároveň vytvoril nový divácky rekord súťaže) zdolal najväčšieho rivala z Trnavy 2:0 po dvoch zásahoch Andraža Šporara. Celá ligová sezóna bola zo strany Slovana mimoriadne presvedčivá. Titul si belasí zabezpečili už šesť kôl pred koncom, keď 14. apríla 2019 vyhrali v Žiline 3:0. 3. mája 2019 Slovan oslávil 100 rokov od založenia klubu a v zápase dedikovanom tomuto jubileu zdolal 11. mája doma Žilinu 6:2. Oficiálne majstrovské oslavy vypukli po záverečnom kole, v ktorom belasí 24. mája zdolali nováčika zo Serede 3:1. Slovan tak získal ligový titul po štyroch sezónach bez tejto trofeje. Ligu vyhral Slovan s náskokom 17 bodov a premožiteľa našiel len dvakrát (DAC, Ružomberok) aj to keď už bolo o majstrovskom triumfe rozhodnuté. Najlepším strelcom súťaže sa stal Andraž Šporar, keď s 29 gólmi vyrovnal historický rekord Róberta Semeníka.
Sezóna 2019/2020
V nasledujúcej sezóne sa Slovan stal opäť šampiónom Fortuna ligy, zvíťazil aj v Slovenskom pohári a zahral si aj skupinovú fázu Európskej ligy. Mužstvo prebral na začiatku sezóny po odvolaní Martina Ševelu (vypadnutie v 1.predkole LM) vtedajší tréner juniorky Ján Kozák ml.
Sezóna 2020/2021
Ten bol na začiatku sezóny 2020/21 odvolaný pre neuspokojivý herný prejav mužstva po pohárovom zápase v Beluši. Mužstvo prebral slovinský tréner Darko Milanič, ktorý bol odvolaný po 8.kole nadstavby pre neuspokojivý herný prejav mužstva a zlé výsledky. Milaničovi sa stala osudnou prehra na domácom štadióne Tehelné pole, kde Slovan prehral s Dunajskou Stredou 0:1. Týždeň predtým Slovan prehral aj najväčšie slovenské derby proti Trnave. Novým hlavným trénerom Slovana sa stal opäť Vladimír Weiss st., pod ktorého vedením belasí doposiaľ získali dve majstrovské trofeje vo Fortuna lige, jedno víťazstvo v Slovenskom pohári a taktiež sa sa stali tri sezóny po sebe účastníkmi Európskej konferenčnej ligy. V sezóne 2022/23 dokonca postúpili do osemfinále tejto európskej pohárovej súťaže.
Vedenie a majitelia klubu
Do roku 1989 fungoval Športový klub Slovan v organizácii športových zväzov. Jeho financovanie podporoval určitou mierou štát. Po zmene režimu bol 1. októbra 1990 zaregistrovný Športový klub Slovan Bratislava - futbal ako združenie.
24. januára 2005 predseda predstavenstva vtedajšej akciovej spoločnosti Slovana Eugen Cirák oznámil predaj klubu do súkromného vlastníctva. Bratislavský mestský poslanec Jozef Augustín, ktorý sa výrazne aktivizoval vo veci predaja Slovana (v opozícii proti vtedajšiemu vedeniu). K podpisu zmluvy malo prísť už vo februári 2004, avšak nádejný nemecký kupec Daniel Jammer nakoniec "odskočil". Slovan nakoniec získala Slavia Capital, ktorej najvýznamnejším predstaviteľom je bývalý dvojnásobný minister hospodárstva Ľudovít Černák. Černák už v deň kúpy 24. januára 2005 začal riešiť aj dlhy občianskeho združenia Slovana, ktoré boli vyššie ako v akciovke, avšak prejavil najmä prioritný záujem o budúcnosti štadióna na Tehelnom poli. Povedal: „Myslím si, že by sa ňom malo podieľať 4–5 spoločností. Aj v zahraničí je bežnou praxou, že štadión vlastní developerská spoločnosť spolu s mestom.“ Nevylučuje, že jedným z vlastníkov by mohol byť aj futbalový zväz, ktorý včera navštívil. „Pre mňa je dôležité, aby bolo zmluvne podchytené, že Slovan bude mať svoj domov. A nevidím problém v tom, prečo by nemohol štadión slúžiť aj ako národný.“ Ako sa ukázalo neskôr, dlhy Slovana boli v roku 2005 štvrť miliardy korún.
V lete 2008 Ľ. Černák predal deväťdesiat percent akcii futbalového Slovana Skupine J&T. J&T neskôr prepustili 51% akcií spoločnosti Grafobal, ktorú vlastní Ivan Kmotrík, bývalý vlastník Artmedie Petržalka.
Pozemok aj štadión v štvrti Tehelné pole predal najskôr Černák spoločnosti Tesako za jednu korunu. Zdôvodňoval to tým, že Tesako pomôže s výstavbou nového štadióna. Firma, ktorej vlastníkom bola cyperská spoločnosť, však pozemok vymenila s mestom, vďaka čomu sa dostala k pôde na vedľajších Pasienkoch, kde trénoval klub Interu. Nakoniec teda Kmotrík ovládol väčšinu majetku troch bratislavských klubov a zrealizoval v súčinnosti s J&T na Tehelnom poli výstavbu národného futbalového štadióna, o ktorej sníval už Černák. Médiá v čase, keď k zámenám došlo, špekulovali, kto stojí za akciovkou Tesako a zistili, že sídlila na rovnakej adrese ako finančná skupina J&T a v predstavenstve Tesaka je aj Pavel Komorník z Grafobalu.
Po slabých výkonoch v septembri 2022 ale najmä po prehre 0:2 na pôde arménskeho Pjunika Jerevan skončil v pozícii viceprezidenta a generálneho riaditeľa belasých Ivan Kmotrík mladší. "'Rozhodol som sa zrušiť všetky doterajšie funkcie vo vedení klubu. Aby v klube nenastalo bezvládie a zachoval sa chod klubu, vymenovali sme nateraz za športového riaditeľa Róberta Tomascheka a riaditeľa pre medzinárodné vzťahy Roba Vitteka. V nasledujúcich dňoch oznámime mená ďalších ľudí, ktorí pribudnú do vedenia klubu,' citoval portál majiteľa klubu, Ivana Kmotríka staršieho."Už od minulého roka sa špekuluje o tom, že Kmotrík st. chce futbalový Slovan predať. Za rok 2021 mal Slovan tržby viac ako pätnásť miliónov eur, ale tiež vykázal stratu 1,2 milióna eur. Rok predtým bola strata klubu až 3,2 milióna eur. Slovan vykazuje záporné čísla trvale od roku 2017.
„Na predaj je vždy a všetko, závisí iba od podmienok, ktoré dá potencionálny záujemca na stôl,“ povedal Kmotrík starší ešte v júni 2022. K Slovanu patrí aj štadión, ktorý tvorí najväčšiu klubovú hodnotu. Kmotríka vyšla stavba na viac ako sto miliónov eur, vláda prispela 27 miliónmi.
V marci 2023 sa opätovne vrátil Ivan Kmotrík mladší na pozíciu generálneho riaditeľa klubu s cieľom dať tímu nový impulz a od leta začať s prestavbou kádra. Róbert Tomaschek sa presunul na pozíciu vedúceho mužstva, Róbert Vittek bude v klube pracovať na skautingovom oddelení.
Rivalita
Najväčším rivalom Slovana domácej futbalovej scéne je Spartak Trnava. Tradičné derby je najzásadnejším a zároveň najsledovanejším zápasom v slovenskom futbale. Predstavuje nielen rivalitu dvoch futbalových klubov, ale aj susedných miest zo západného Slovenska – Bratislavy a Trnavy. Jeho história siaha až do roku 1926, kedy sa v Trnave konal prvý vzájomný zápas s víťazstvom domácich v pomere 3–1. Prvý veľký spor sa odohral v roku 1932, keď najlepší trnavský útočník František Masarovič napriek nesúhlasu klubu prestúpil do 1. ČSŠK Bratislava. Zakročiť napokon musel až riadiaci orgán Západoslovenskej futbalovej župy. Od tohto momentu platilo, že každý prestup hráča Trnavy do Slovana (v ďalších rokoch Anton Malatinský, Michal Benedikovič či Jozef Adamec), alebo opačným smerom, znamenal nespokojnosť a vzdor fanúšikov. To sa porušilo koncom 80-tych rokov a odvtedy presuny hráčov medzi oboma klubmi nie sú až také emotívne (napr. Vladimír Eckhardt, Marek Ujlaky, Dušan Tittel, Myenty Abena atď.). Ďalším zásadným momentom v rivalite týchto dvoch mužstiev bolo prelomenie bariéry na tribúne v roku 1968, kedy rivalita kulminovala. Niekoľko fanúšikov bolo zranených a zápas mal dohru za zeleným stolom. Vzájomné zápasy sú často označované ako rizikové a sprevádzané početným policajným dozorom.
Počas svojho pôsobenia v najvyššej súťaži mal Slovan postupne štyroch mestských rivalov. Prvým bol armádny klub OAP Bratislava, s ktorým sa Slovan stretával v ligových zápasoch počas existencie Slovenského štátu. Súperenie ale nemalo dlhé trvanie. OAP bol v roku 1944 z politických dôvodov zrušený. Len o málo dlhšie trvala rivalita s ČH Bratislava. Tá sa v roku 1962 zlúčila so Slovnaftom a vznikol Inter Bratislava. Hoci klub nemal širokú základňu fanúšikov, bratislavské derby vždy lákalo. V sezóne 1974/75 sa o titule rozhodovalo vo vzájomnom zápase medzi Interom a Slovanom na vypredaných Pasienkoch. Rivalita pokračovala aj v samostatnej slovenskej lige. Ďalší priamy súboj o titul medzi týmito klubmi sa odohral v sezónach 1998/99 a 1999/00. Vzájomné zápasy dostali pomenovanie „derby susedov z Bajkalskej ulice“. Aktuálne sa nestretávajú, nakoľko Inter pôsobí v 3. lige. Posledným mestským rivalom Slovana bola Artmedia Petržalka. Klub z pravého brehu Dunaja sa stal stabilným účastníkom najvyššej súťaže po rozdelení Československa. Zápasy so Slovanom často prilákali na štadión za Starým mostom návštevu blížiacu sa 10-tisícom divákom. Klub momentálne pôsobí pod názvom FC Petržalka v 2. lige.
Za ďalšieho významného rivala Slovana možno považovať VSS Košice (dnes už FC Košice). Zápasy s tímom z metropoly opačného konca Slovenska sú vnímané ako súboj „východu proti západu“.
Umiestnenie v domácich ligových súťažiach
Vysvetlivky: Z – počet zápasov, V – výhry, R – remízy, P – prehry Zdroje: fortunaliga.sk; cs.wikipedia.org/wiki/1._slovenská_fotbalová_liga
Najlepší ligoví strelci
Poznámka: * sezóna 2019/2020 bola skrátená z dôvodu pandémie COVID-19
Hráči Slovana v klube ligových kanonierov (KLK)
Klub ligových kanonierov (KLK) združuje slovenských futbalistov, ktorí počas svojej kariéry strelili 100 a viac gólov v najvyšších ligových súťažiach. Tento zoznam ku koncu roku 2021 obsahoval 35 futbalistov, z toho v Slovane pôsobilo 21.
Slovan v európskych pohároch
*  zápas v prospech mužstva KÍ Klaksvík z Faerských ostrovov bol skontumovaný kvôli opakovanému výskytu ochorenia covid-19 v realizačnom tíme ŠK Slovan
zdroj: Slovan (Československo) na kassiesa.net zdroj: Slovan (Slovensko) na kassiesa.net
Rezervný tím
ŠK Slovan Bratislava U21 pôsobí v sezóne 2022/2023 v 2. najvyššej slovenskej futbalovej lige.
Halštatská kultúra
Halštatská kultúra je hlavná archeologická kultúra halštatskej doby. Bola rozšírená ca v rokoch 700 až 400 pred Kr. od východného Francúzska na západe po Panónsku panvu na východe (na juhozápadnom Slovensku ako tzv. kalenderberská kultúra) a vyskytovala sa aj na severozápadnom Balkáne. Nazvaná je podľa nálezu rozsiahleho pohrebiska v rakúskom Hallstatte.
Rozdelenie
Rozlišuje sa:
Tieto sa delia na početné lokálne skupiny a kultúry.
Etnicita
Pre toto obdobie už existujú pokusy priradiť kultúru známym etnikám. Západohalštatský okruh je zrejme spätý s vystúpením historickych Keltov. Halštatská oblasť východných Álp patrila zrejme Ilýrom a Venetom, jadranská oblasť takisto Ilýrom.
Bernská dohoda o ochrane literárnych a umeleckých diel
Bernský dohovor o ochrane literárnych a umeleckých diel je medzinárodná zmluva uzavretá roku 1886 vo švajčiarskom Berne, ktorá zaistila medzinárodný význam autorských práv. Pred uzavretím tejto dohody bežne štáty neuznávali autorské práva cudzích štátnych príslušníkov. Dohoda zaistila jednotný minimálny základ pre ochranu týchto práv vo všetkých štátoch, ktoré dohodu podpísali.
Bernská dohoda bola mnohokrát doplnená a upravená: 1908 (Berlín), 1928 (Rím), 1948 (Brusel), 1967 (Štokholm) a 1971 (Paríž). Slovenská republika sa zúčastňuje Dohovoru od roku 1921 a parížskym znením je viazaná od 11. apríla 1980.
Od roku 1967 sa jej správou zaoberá Svetová organizácia duševného vlastníctva (WIPO).
Obsah
Ide o tradičný autorskoprávny dohovor, ktorý určuje členským štátom povinnosť ochrany autorského práva aspoň na minimálnej úrovni zakotvenej v dohovore. Zároveň obsahuje výhrady v prospech národných úprav pre oblasti výslovne uvedené v dohovore, napr. výnimky z výlučného práva autora, rozsah pôsobnosti autorského zákona na diela úžitkového umenia, zásadu teritoriality, podľa ktorej sa ochrana práv duševného vlastníctva riadi právnou úpravou štátu, kde sa ochrana uplatňuje. Dohovor obsahuje aj pravidlo porovnávania trvania ochrany, podľa ktorého ochrana nepresiahne trvanie ustanovené v štáte pôvodu diela. Táto zásada však bola prelomená prijatím smernice Rady a Európskeho parlamentu č. 93/98/EHS.
Zdroj
Dôvodová správa k autorskému zákonu č. 618/2003 Z.z.
Alica Frühwaldová
Alica Frühwaldová (rod. Belanová) (* 11. december 1947, Banská Bystrica) je slovenská manažérka a pedagogička.
Životopis
V roku 1954-1963 navštevovala ZDŠ a v roku 1963-1966 študovala na SVŠ v Banskej Bystrici. V roku 1966-1970 absolvovala štúdium na Pedagogickej fak. UK v Trnave, v roku 1976-1978 postgraduálne štúdium na Pedagogickej fak. v Banskej Bystrici a v roku 1979-1983 diaľkové štúdium na Filozofickej fak. UK v Bratislave. V roku 1976-1996 absolvovala študijné pobyty v Anglicku. Pôsobila ako učiteľka na základných školách (1970-1978) a prof. anglického jazyka na gymnáziu v Banskej Bystrici (1979- 1991). Od roku 1992 pôsobí ako manažérka Englisch Teaching Resource Centre The British Council v Banskej Bystrici. Od roku 1994 je členkou Správnej rady Nadácie Zdravé mesto Banská Bystrica a od roku 2000 je členkou Európskeho klubu v Banskej Bystrici.
Logický
Logický je primeraný myšlienkovým zákonom, myšlienkovo správny. Logický je tiež týkajúci sa logiky.
Komplex (psychológia)
Komplex je v psychológii v niektorých teóriách nevedomá relatívne osamostatnená štruktúra predstáv a tendencií citovo podložených. Napríklad komplex menejcennosti či oidipovský komplex.
Barbonne-Fayel
Barbonne-Fayel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Referendum o nezávislosti Škótska
Zásadnými otázkami, ktoré s referendom súvisia, je ekonomická životaschopnosť Škótska (a s ňou súvisiaca otázka meny nezávislého Škótska), obrana, vzťahy so zvyškom Spojeného kráľovstva či členstvo v medzinárodných organizáciách, predovšetkým v EÚ a NATO.
História
Referendu predchádzali rokovania medzi vládou Škótska a vládou Spojeného kráľovstva, ktoré vyústili do tzv. Edinburskej dohody podpísanej v roku 2012 v Edinburghu, garantujúcej zákonnosť a uznanie výsledku referenda a zároveň stanovujúcej niektoré jeho základné parametre.
Zákon o referende bol 21. marca 2013 predložený Škótskemu parlamentu, ktorý ho schválil 14. novembra 2013 a kráľovná Alžbeta II. ho podpísala 17. decembra 2013.
Negatívne ohlasy
Proti odtrhnutiu Škótska sa ozvalo viacero kritických hlasov. Už v januári 2014 britská vláda upozornila, že Škótsko v prípade osamostatnenia nebude súčasťou EÚ. Škótsko by tak čakali zložité a dlhé rokovania ohľadne opätovného vstupu. Minister zahraničných vecí William Hague tvrdí, že by po pozitívnom výsledku referenda nastal "stav neistoty". Zároveň odštartoval sériu analýz, ktorými chce presvedčiť obyvateľov Škótska, aby nehlasovali za nezávislosť. Hlasovanie za nezávislosť môže mať ešte ďalšie negatívne dopady, ktoré sú zatiaľ predmetom dohadov. Opozícia nedávno vyhlásila, že v prípade ich vlády existuje možnosť zavedenia pasových kontrol na hraniciach medzi Britániou a Škótskom. Vyjadril sa tak vodca britskej Labouristickej strany Ed Miliband a jeho vyjadrenia podporila aj ministerka vnútra za Konzervatívnu stranu Theresa Mayová. Naopak, presadzovatelia nezávislosti tvrdia, že aj po osamostatnení chcú ostať súčasťou NATO a Európskej únie. Premiér Alex Salmond sa vyjadril, že samostatné Škótsko bude jednou z najbohatších krajín sveta. Výsledky referenda budú podľa prognóz veľmi tesné a očakáva sa rekordná účasť, do volieb sa prihlásilo až 97% populácie Škótska. Po prvýkrát po 307 rokoch by sa krajiny rozdelili.
Výsledky
Po sčítaní 31 z 32 volebných obvodov hlasovalo za nezávislosť Škótska 1 539 920 ľudí (44,58 %), kým proti nezávislosti 1 914 187 voličov (55,42 %); predbežná volebná účasť dosiahla 84,48 %.
NGC 4278
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,1.
Sabinovčan (folklórny súbor)
Folklórny súbor Sabinovčan vznikol v roku 1982 pri MsKs v Sabinove. Jeho spoluzakladateľom a prvým umeleckým vedúcim, bol Štefan Kucko, ktorý založil aj Folklórny súbor Šarišan.
Folklórny súbor Sabinovčan vznikol v roku 1982 pri MsKs v Sabinove.Jeho spoluzakladateľom a prvým umeleckým vedúcim, bol Štefan Kucko, ktorý založil aj Folklórny súbor Šarišan.
V súčasnosti folklórny súbor i naďalej funguje pod záštitou MsKS v Sabinove.
Folklórny súbor Sabinovčan sa venuje umeleckej tanečnej tvorbe, vychádzajúcej z autentického folklóru najmä z regiónov východného Slovenska.
Tanečnú zložku Sabinovčan- Vytrvalci tvoria bývalí členovia FS Sabinovčan vo vekovom rozmedzí nad 35 rokov.
Súbor má aj svoju vlastnú prípravku (Sabinik) pre deti od 10 do 15 rokov, kde sa pod odborným vedením Mgr. Natálii Salanciovej pripravujú na vstup do súboru.
Vedúcou speváckej zložky je Tamara Tomášková a vedúcim hudobnej zložky je Mgr. Ján Bak.
V súbore pôsobili mnohí tanečníci, speváci a muzikanti ktorí neskôr pôsobili alebo ešte pôsobia v známych profesionálnych, poloprofesionálnych a amatérskych súboroch, ako sú: SĽUK, Lúčnica,PUĽS, Šarišan, Dúbrava, Borievka, Jánošík, Zobor, Torysa.
Umeleckým vedúcim súboru je Štefan Foriš.
Premiérové programy FS Sabinovčan
1987 - 5. výročie
Adobe Flash Player
Adobe Flash Player je softvér pre prehliadanie animácií a filmov pomocou počítačových programov, ako je webový prehliadač. Flash Player je široko distribuovaný proprietárny multimediálny a aplikačný prehrávač vytvorený spoločnosťou Macromedia, po jeho získaní v súčasnosti vyvíjaný a distribuovaný spoločnosťou Adobe. Používa súbory typu SWF, ktoré môžu byť vytvorené nástrojom Adobe Flash authoring tool, Adobe Flex, ďalšími nástrojmi od spoločnosti Macromedia, ale aj nástrojmi tretích strán. Flash Player podporuje skriptovací jazyk nazývaný ActionScript (AS), ktorý je založený na ECMAScript.
Sabinovčan (folklórny súbor)
Premiérové programy FS Sabinovčan
1992 - 10. výročie 23.10. Parobčene mojo
Adobe Flash Player
Flash Player je dostupný ako plugin pre viaceré verzie webových prehliadačov (ako Mozilla Firefox, Opera, Safari alebo Internet Explorer) na rôznych platformách. Adobe uvádza, že každá verzia pluginu je spätne kompatibilná, iba s výnimkou bezpečnostných zmien zavedených v rámci verzie 10.
Sabinovčan (folklórny súbor)
Premiérové programy FS Sabinovčan
1997 - 15. výročie 22.11.
Adobe Flash Player
Podporované Platformy
Podpora softvéru Adobe Flash Player sa skončila 31. decembra 2020. Posledná verzia Flash player pre Windows a Mac OS X je 11.8.800.94 a pre Linux 11.2.202.297. Flash player podporuje množstvo platform ako aj Android, Firefox OS, IOS a i. Verzia 10 môže fungovať aj na Win9x za pomoci KernelEx.
Sabinovčan (folklórny súbor)
Premiérové programy FS Sabinovčan
2000 - Ked mi prišla kartka narukovac 22.12.
2002 - Šarišani jak še mace 9.11.
Adobe Flash Player
Podporované Platformy
Adobe uvoľnil alfa verziu Flash Player 10 pre x86-64 Linux operačný systém 17. novembra 2008. Firma uviedla, že 64-bit verzie pre všetky podporované platformy sú vo vývoji, alfa verzie pre MAC a Windows prídu neskôr. Firma bude optimalizovať Flash pre použitie na architektúre ARM (ARMv6 a ARMv7 architektúry používané v ARM11 skupine a Cortex-A rady procesorov) a uvedie ju v druhej polovici roka 2009. Spoločnosť taktiež uviedla, že chce umožniť Flash na Nvidia Tegra, Texas Instruments OMAP 3 a Samsung ARM.
Referencie
__INDEXOVAT__ __LINKPŘIDATKOMENTÁŘ__
Karel Jaromír Erben
Životopis
thumb|230px|Rodný dom K. J. Erbena v Miletíne
Sabinovčan (folklórny súbor)
Premiérové programy FS Sabinovčan
2009 - Znam ja dobre znam
Karel Jaromír Erben
Životopis
V Hradci Králové študoval na gymnáziu, v roku 1831 začal študovať filozofiu a neskôr právo v Prahe. V roku 1837 sa stal praktikantom na súde pri pražskom magistráte a o rok neskôr (1838) nastúpil k pražskému fiškálnemu úradu. Od roku 1843 bol spolupracovníkom Františka Palackého v Národnom múzeu. Erben mal za úlohu preskúmať a triediť mimopražské archívy (Tábor, Domažlice a iné). Pri tejto činnosti sa mu podarilo presvedčiť viaceré mestá, aby niektoré písomnosti darovali Národnému múzeu. V roku 1848 sa stal redaktorom Pražských novin, a tejto funkcie sa vzdal po vydaní ústavy v marci 1849.
Sabinovčan (folklórny súbor)
Premiérové programy FS Sabinovčan
2012 - Spomienky - slávnostný program k 30. výročiu založenia FS
Karel Jaromír Erben
Životopis
V roku 1850 sa stal sekretárom a archivárom národného múzea, no už v nasledujúcom roku na túto funkciu rezignoval a stal sa archivárom mesta Prahy. Dá sa povedať, že to bol práve Erben, kto pražský archív systematizoval. V roku 1867 sa zúčastnil Moskovskej výstavy. Ochorel na pľúcnu chorobu, neskôr aj tuberkulózu.
Sabinovčan (folklórny súbor)
Premiérové programy FS Sabinovčan
2018 - 35. výročie ´´ A bez ženoch še mi domu nevracajce! ´´
Karel Jaromír Erben
Tvorba
230px|thumb|Báje a povesti slovanské. Obálka s kresbou [[Věnceslav Černý|Věnceslava Černého]]
Sabinovčan (folklórny súbor)
FS Sabinovčan-Vytrvalci
Umelecké teleso, ktoré pracuje pri Mestskom kultúrnom stredisku v Sabinove. Vzniklo pred piatimi rokmi pri príležitosti 30. výročia FS Sabinovčan.
Karel Jaromír Erben
Tvorba
Venoval sa najmä poézii a zbieraniu ľudovej slovesnosti. Zbieral však ľudové piesne, porekadla, rozprávky a pod. iba z územia Čiech, ale nie Moravy (tam pôsobil hlavne František Sušil). Ťažisko svojho odborného záujmu Erben nachádzal v edíciách folklórnych materiálov, predovšetkým českých ľudových piesní. Porovnával ich varianty a vyhľadával medzi nimi text, ktorý najlepšie zodpovedá predpokladanému pôvodnému tvaru. Na piesne sa pozeral ako na spievané texty, preto sa zaujímal aj o nápevy, ktoré tiež vydával. Erben sa však neuspokojil iba s tým, že by ľudovú tvorbu zbieral; snažil sa ju kriticky skúmať, a tým ju aj ovplyvňovať. Napísal tiež vedecké pojednanie k legende o svätej Kataríne, Tomášovi Štítnom, J. A. Komenskom. Taktiež vydal niekoľko starších českých diel, podieľal sa na prekladoch Soudního a konkursního řádu a Občanského zákoníku.
Sabinovčan (folklórny súbor)
FS Sabinovčan-Vytrvalci
Jeho základňu tvoria bývalí tanečníci FS Sabinovčan. V súčasnosti má 16 členov. Umeleckým vedúcim je Ladislav Trojanovič.
Majú pestrý hudobný program. Čerpajú námety z regiónov Šariša, Zemplína a Spiša.
Saint-Jean-Poudge
Saint-Jean-Poudge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jonathan Stroud
Jonathan Anthony Stroud (* 27. október 1970, Bedford, Anglicko) je anglický spisovateľ, autor fantasy kníh, hlavne pre deti a mládež.
Biografia
V máji 1999, Stroud publikoval svoj prvý detský román, Planúci oheň, ktorý bol zároveň jeho prvou fantasy knihou.
Teraz žije v St. Albans, v Hertfordshire, so svojou dcérou Isabelle a ženou Ginou, ktorá je ilustrátorkou detských kníh.
Bibliografia
Jeho najznámejšími knihami sú príbehy džina Bartimaea a taktiež séria Lockwood a spol.. Trilógia Bartemius sa skladá z kníh: Amulet zo Samarkandu, Golemovo oko a Ptolemaiova brána. Film Amulet zo Samarkandu by sa mal začať natáčať v roku 2009. Lockwood a spol. sa skladá z piatich častí: Škriekajúce schodisko, Šepkajúca lebka, The Hollow Boy (Bezduchý chlapec), The Creeping Shadow (Plížiaci sa Tieň) a The Empty Grave (Prázdny hrob).
Zaujímavosťou je, že ako jeden z mála spisovateľov chodí často na svoje osobné fórum, kde si píše s čitateľmi.
Brooklyn Community Board 4
Brooklyn Community Board 4 je komunitná rada v Brooklyne v New Yorku.
Predsedníčkou je Anna Gonzales a správcom Nadine Whitted-LeBron.
V roku 2000 tu žilo 104 358 obyvateľov a rozloha je 5,3 km².
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Pezinok)
Kostol Nanebovzatia Panny Márie v Pezinku bol postavený okolo roku 1280 ako trojloďový kostol Preblahoslavenej Panny Márie. Prevládajúci je neskorogotický ráz z 2. polovice 15. storočia, kombinovaný s novogotickými prvkami, prítomné sú aj prvky renesancie a baroka. V okolí sa rozprestieral cintorín. Z tohto obdobia sa zachovala polygonálna kupa krstiteľnice a epitaf grófa Juraja.
Zaniknutá stavba
Objekt bol postavený na obdĺžnikovom pôdoryse s polygonálnym záverom. Podoba nadzemnej časti pôvodného kostola nie je známa.