cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eritrea
Hospodárstvo
Elektrická energia sa vyrába prevažne vo vodných a veterných elektrárňach, elektrina sa nevyváža ani nedováža. V domácnostiach sa ako palivo používa prevažne drevo a petrolej; k elektrine má prístup iba 20% obyvateľov, iba vo väčších mestách.
Doprava a spoje
thumb|Parná lokomotíva na Eritrejskej železnici thumb|Ľahký motorový vozeň pre lokálnu dopravu thumb|Doprava na vidieckej ceste pri Asmare
V Eritrei je jediná železničná trať o dĺžke – je úzkorozchodná s rozchodom koľají. Vedie z prístavu Massawa cez hlavné mesto Asmaru a mesto Agordat do mestečka Bisha v západnej Eritrei a postavili ju talianske koloniálne úrady. Úsek medzi Massawou a Asmarou bol vybudovaný v období 18871911. Do dnešnej dĺžky bola trať dobudovaná v roku 1932. Trať prekonáva veľké stúpanie a je na nej 65 mostov a 30 tunelov, takže jazda je i turistickým zážitkom (v súčasnosti trať slúži i tomuto účelu). V roku 1978 bola prevádzka na trati zastavená, po dosiahnutí nezávislosti došlo k jej čiastočnej rekonštrukcii a v roku 2002 bola obnovená prevádzka v úseku Massawa - Asmara; od roku 2003 však nie je pravidelná prevádzka na celom úseku, ale len na jej častiach, podľa aktuálnej potreby. V prevádzke sa používajú zastarané dieselové a dokonca i parné lokomotívy.
Cesty sú vybudované v dĺžke, z toho iba (21,8%) má spevnený povrch (odhad pre rok 1999); vyasfaltované sú väčšinou cesty okolo hlavného mesta. V krajine existuje verejná autobusová doprava, autobusy jazdia podľa približných cestovných poriadkov. Jazdí sa po pravej strane cesty.
Vodná doprava je obmedzená na námornú dopravu. V krajine sú dva veľké prístavy, Massawa a Asseb. Eritrea vlastní šesť nákladných lodí (z toho tri kontajnerové s vnútorným úložným priestorom, jeden tanker na kvapalný plyn, jeden ropný tanker a jednu loď na prepravu nákladných vozidiel) o celkovom výtlaku 16 069 BRT, jedna loď je registrovaná v zahraničí (stav 2005). Medzi Massawou a Džidou v Saudskej Arábii je v premávke trajektová linka (v súčasnosti jedenkrát týždenne). Vnútrozemská vodná doprava neexistuje (kvôli nesplavnosti eritrejských riek).
Leteckej doprave slúži 17 letísk, z ktorých štyri majú spevnenú rozjazdovú dráhu. Medzinárodným letom slúži letisko v Asmare, najnovšie bolo vybudované medzinárodné letisko v Massawe. Spojenie so zahraničím zaisťuje národná letecká spoločnosť Eritrean Airlines (do Európy spoje do Amsterdamu, Frankfurtu nad Mohanom a Ríma), do krajiny lietajú tiež spoločnosti Lufthansa, Saudi Arabian Airlines, Egypt Air, Yemenia a British Airways. Vnútroštátne lety uskutočňuje spoločnosť Red Sea Air, ktorej menšinovým vlastníkom sú i Eritrean Airlines.
Pevná telefónna sieť je vybudovaná (v používaní je okolo 38 100 liniek (údaj z 2003)), ale jej rozmiestnenie je veľmi nepravidelné, väčšina telefónov je prihlásených v Asmare. Domácnosti sú telefónmi vybavené málo. Medzinárodné spojenie je možné iba z hlavného mesta. Od apríla 2004 je k dispozícii mobilná telefónna sieť, počet jej užívateľov sa rýchlo zvyšuje. V krajine vysiela jedna (štátna) televízna stanica (Eri TV) a dva (taktiež štátom kontrolované) rozhlasové stanice (Dimtsi Hafash s dvoma programami a Radio Zara). Eritrea je jediný africký štát, kde neexistujú súkromné médiá. Internet sa šíri veľmi pomaly (od marca 2000 ako v poslednej krajine Afriky), v roku 2003 bolo v krajine pripojených 9500 užívateľov. Pripojenie poskytujú štyri spoločnosti, rýchlosť spojenia je nízka (okolo 128 Kbps). Vo veľkých mestách sú internetové kaviarne, od roku 2004 však pod štátnym dohľadom (v rámci vládnej snahy obmedziť prístup k nezávislým informáciám).
Vojsko
Počas vojny za nezávislosť bolo v armáde takmer 110 000 vojakov (3 % Eritrejcov). Po dosiahnutí nezávislosti bolo z hospodárskych dôvodov začaté s obmedzovaním veľkosti armády a v roku 1998 mala 47 000 mužov v armáde. Eritrejská armáda má pozemné, námorné i vzdušné jednotky vyzbrojené však prevažne zastaranou technikou sovietskeho pôvodu, ukoristenou v bojoch s etiópskou armádou. Vojenské výdaje v roku 2004 dosiahli 151 miliónov USD, teda 13,4% HDP. Vojenská služba v dĺžke 16 mesiacov je povinná pre všetkých mužov vo veku 18 – 49 rokov.
Počas občianskej vojny v Somálsku medzi dočasnou somálskou vládou a Zväzom islamských súdov stála Eritrea vojensky na strane Zväzu islamských súdov, zatiaľ čo Etiópia podporovala dočasnú somálsku vládu.
Saint-Jean-de-Luz
Saint-Jean-de-Luz môže byť:
NGC 688
NGC 688 je galaxia v súhvezdí Trojuholník, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 16. septembra 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Brandon (Saône-et-Loire)
Brandon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Melanézia
náhľad|Mapa Melanézie náhľad|Mapa
Melanézia (z gr.: μέλας čierny, νῆσος ostrov, teda „Čiernoostrovie“) je časť Oceánie na juhozápade Tichého oceána medzi rovníkom a 20 stupňami južnej šírky a 130170 stupňov východnej dĺžky. Rozloha spolu je asi.
Hlavní obyvatelia sú tzv. Melanézania a na Novej Guinei Papuánci. Pojem Melanézania sa zdá byť z moderného pohľadu prekonaný a lepšie je ho nahradiť pojmami Austronézania a Papuánci (podľa jazykových rodín austronézske jazyky a papuánske jazyky).
Pojem prvý raz použil Jules Dumont d’Urville v roku 1832 (pozri pod Polynézia).
Nachádza sa severne a severovýchodne od Austrálie. Patria sem nasledujúce ostrovy:
Saint-Jean-Pied-de-Port
Saint-Jean-Pied-de-Port môže byť:
Artileria
Artileria s.r.o. je nezávislá producentská spoločnosť, vznikla v roku 2006 v Bratislave. Bola založená režisérom Markom Škopom a kameramanom Jánom Melišom. Spoločnosť vyrába ich autorské filmy, aj filmy ich priateľov. V období rokov 2003 až 2006 spoločnosť existovala ako občianske združenie.
Špecializácia
Spoločnosť sa zameriava na:
Zrealizované filmy
Slávnosť osamelej panny (2005)
Dokumentárne inscenovaný portrét dvojice Marka Škopa a Juraja Johanidesa o talentovanom slovenskom režisérovi Elovi Havettovi, ktorý kvôli svojej predčasnej smrti natočil iba dva celovečerné filmy. Slávnosť v botanickej záhrade (1969) a Ľalie poľné (1972). Vo svojej dobre priniesli hravosť a spontánnosť, na ktoré autori nadväzujú happeningom. Rámec tohto filmu tvorí prvý z filmov, pričom v roli sprievodcu vystupuje palma ako sprievodca dedinou Babindol, kde sa Slávnosť v Botanickej záhrade natáčala, Vozokanmi, Havettovým rodným mestom, obchodným domom, skleníkom alebo aj filmovým ateliérom. O Havettovi sa dozvedáme prostredníctvom spomienok, situácií aj giest spolupracovníkov.
Iné svety (2006)
Kyselina askorbová
Kyselina askorbová je karboxylová kyselina, ktorá existuje v dvoch izoméroch: ako kyselina D -askorbová a kyselina L -askorbová. Enantiomér kyselina L -askorbová, často označovaná len ako kyselina askorbová, je významná látka - je to totiž vitamín (konkrétne vitamín C ) a antioxidant. Takisto sa používa ako prídavná látka v potravinárstve, kde má označenie E300. Konjugovanou zásadou kyseliny askorbovej je askorbát.
Artileria
Zrealizované filmy
Dokument na konci sveta o konci sveta. Ďalší dokumentárny film režiséra Marka Škopa o regióne, v ktorom sa narodil. Zachytáva globalizačné procesy rôznorodej národnostnej a náboženskej syntézy (mladí ľudia s rôznymi identitami, Šarišania, Rusíni, Rómovia, Židia) a ich efekt na idividuálne príbehy a osudy obyvateľov Šariša. Film zobrazuje šesť odlišných postáv reprezentujúcich vlastnú komunitu. Okrem špecifického regióna na východnom Slovensku režisér zachytáva aj kritiku konzumného spôsobu života, jedinečnosť a rozmanitosť každého jedného spoločenstva a autentickú originálnosť jednotlivcov.
Kyselina askorbová
Názvom vitamín C sa v širšom zmysle označuje nielen samotná kyselina L -askorbová, ale aj celý reverzibilný redoxný systém, t.j. popri kyseline L -askorbovej aj produkt jej jednoelektrónovej oxidácie ( L -askorbylradikál, tiež nazývaný L -monodehydroaskorbová kyselina, L -semidehydroaskorbová kyselina) a produkt dvojelektrónovej oxidácie (kyselina L -dehydroaskorbová).
Artileria
Zrealizované filmy
Malá domov (2008)
Kyselina askorbová
Charakteristika
Kyselina askorbová patrí do skupiny vitamínov rozpustných vo vode. Je citlivá na teplo a vysoko citlivá na oxidáciu.
Artileria
Zrealizované filmy
Tento krátkometrážny dokumentárny film Jaroslava Vojteka rozpráva príbeh rómskeho chlapca, Dávida, ktorého snom je zúčastniť sa futbalového zápasu v srbskom meste. Prosí otca o pomoc, no ten má radšej než jeho svoju gutaru a fľašu alkoholu. Futbalový tréner Vlado Sendrei vytvorí futbalové mužstvo zmiešaných etnických skupín, rómov a slovákov, ktorých berie z polešovne. Príjemný dokument s nevtieravým humorom o tom, či sa Dávidovi podarí dostať do výberu, aj o tom, čo všetko mužstvo vo svete zažije.
Kyselina askorbová
Stereoizoméry
Štruktúra kyseliny askorbovej obsahuje dve stereogénne centrá, takže má celkovo 4 rôzne izoméry. Dva z nich sú kyselina L -askorbová a D -askorbová, ktoré sú si navzájom enantiomérmi (nezjednotiteľnými zrkadlovými obrazmi). Kyselina D -askorbová má mnoho biologických funkcií, oproti tomu enantiomér kyselina D -askorbová nemá žiadny biologický význam a v prírode sa nevyskytuje, je však možné pripraviť ju synteticky. Zvyšnými dvoma izomérmi sú kyseliny L - a D -erytorbové (izoaskorbové), ktoré takisto tvoria pár enantiomérov.
Telnice (okres Brno-venkov)
Telnice je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 458 obyvateľov, z toho 711 mužov a 747 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 37,6 roka, ženy 41,1 roka).
Artileria
Zrealizované filmy
Sklenené obrazy (2008)
Krátkometrážna dokumentárna filmová esej režiséra Lubora Dohnala o sklárovi Pavlovi Machovi. Jeho doménou sú okrem sklených obrazov s tematickými motívmi prírody aj veľkoplošné monumentálne diptychy a triptychy s abstraktným vyjadrením, geometriou, figuratívnym znakom, alebo výpovedným odkazom nadčasových tém vesmíru a existencie človeka ako jedinca v ňom. Macho osobitým spôsobom vníma, pozoruje i reflektuje duševné i hmotné prostredie, v ktorom sa nachádzame. Podnetom k vytvoreniu tejto snímky bolo osobné stretnutie režiséra a umelca na jeho vernisáži.
Slepé lásky (2008)
Juraj Lehotský síce nakrútil tento film ako dokumentárny, no sčasti rekonštruovaný. Rozpráva príbehy lásky medzi nevidomými ľuďmi. Snímka je akousi mozaikou štyroch príbehov nevidomých ľudí. Opisuje vzťah a lásku Petra, učiteľa hudby s plnou hlavou jeho fantázie a manželky obklopených stenami ich malého bytu. V ďalšom príbehu zobrazuje stret dvoch odlišných etník a lásku mladého nevidomého Róma Mira k bielemu takmer nevidomému dievčaťu. Treťou postavou Slepých lások je neidomá budúca matka Elena, ktorá si pomaly zvyká na fakt, že bude neobyčajnou matkou. Posledný príbeh zobrazuje nevidomú tínedžerku Zuzku pokúšajúcu nájsť si lásku, v dnešnej dobe už nie veľmi netradičným spôsosom. Prostredníctvom internetu. často veľmi vtipný. Ich pohľady odkrývajú „nevidené dimenzie“ toho, čo šťastie skutočne znamená.
Osadné (2009)
Ďalším úspešným projektom Marka Škopa je dokumentárny film Osadné o malej dedinke na severovýchodnom Slovensku, ktorá pomaly vymiera. Pán starosta obce je rekordmanom. Vo svojej funkcii zotrváva úctyhodných 36 rokov. Film o lokálnych lídroch z poslednej dediny na hranici Európskej únie. Starosta a pravoslávny kňaz z malej dedinky Osadné navštívia na pozvanie z Európskeho parlamentu bruselské inštitúcie.
Nový život (2012)
Adam Oľha, režisér tejto dokumentárnej snímky je pri svojich piatich sestrách a mame, ako o sebe tvrdí, posledným mužom v rodine. Dôvodom je fakt, že jeho otec sa po rokoch spoločného života rozhodol opustiť svoju rodinu, založiť si novú a začať úplne odznova. Adam tak chtiac-nechctiac prijíma jeho úlohu a zaznamenáva všetky peripetie v rodine. Zároveň mapuje vzťah rodičov od jeho zárodkum prehľadáva otcove stré záznamy a fotografie a pokúša sa odhaliť počiatok problémov v manželstve jeho rodičov, nájsť dôvod, čo otca k takémuto radikálnemu riešeniu priviedlo a pozoruje, ako sa problémy rodičov odrazili aj na živote jeho sestier.
Zázrak (2013)
Táto snímka Juraja Lehotksého sa zameriava na problematiku dospievajúcej mládeže z najnižších sociálnych vrstiev. Záškoláctvo, úteky z domu, drogy, prostitúcia, život na ulici i nežiaduce tehotenstvo je na dennom poriadku. Príbeh z dysfunkčnej rodiny prináša obraz pätnásťročnej dievčiny, ktorá si prešla väčším peklom, než ktorýkoľvek dospelý. Túži milovať, ale nie je jej to dovolené. Napriek všetkým zákazom sa rozhodne žiť svoj život naplno. Matka sa nedokáže postarať ani sama o seba, nieto ešte o svoju dcéru. Nie sú schopné spolu nadviazať akúkoľvek konverzáciu, ktorá by neskončila hádkou či nadávkami. Napokon je Ela ostáva zatvorená za múrmi reedukačných centier, z ktorých neustále uteká.
Pripravované filmy
Križiačik (2014)
Táto historická roadmovie Václava Kadrnku sa odohráva v stredoveku. Režisér sa inšpiroval romantickou básňou Jaroslava Vrchlického. Na príbehu malého chlapca ovplyvneného legendami o detských križiackych výpravách, ktorého sa jeho otec, skutočný rytier, pokúsi nájsť sa režisér nelineárnym spôsobom snaží pomenovať a tlmočiť divákovi univerzálne a nadčasové problémy dospievania, vzťahu k autoritám, úbytok životných síl a schopnosť priznať si vlastné zlyhanie. Film by mal byť zaujímavý aj jeho vizuálnou stránkou inšpirovanou romantickými maľbami 19.storočia.
Kyselina askorbová
Vplyv na zdravie
Kyselina askorbová je potrebná na reguláciu metabolizmu, aminokyselín, udržiavanie pevnosti cievnych stien (najmä kapilár) a tkanivové dýchanie. Podporuje vstrebávanie železa, stimuluje tvorbu bielych krviniek, vývoj kostí, zubov a chrupaviek, podporuje rast a odstraňuje voľné radikály.
Artileria
Pripravované filmy
Eva Nová (2015)
Kyselina askorbová
Vplyv na zdravie
Odporúčaná denná dávka je 75 mg. Zvýšené dávky vitamínu C by mali užívať predčasne narodení novorodenci, tehotné a dojčiace ženy, osoby pracujúce v infekčnom alebo stresovom prostredí. Fajčiarom sa odporúča dvojnásobná odporučená denná dávka.
Artileria
Pripravované filmy
Marko Škop reflektuje príbeh známej herečky a vyliečenej alkoholičky v jednej osobe, ktorá v živote urobila chybu. Eva urputne bojuje o priazeň človeka, ktorého v živote ranila najviac – o svojho syna. Verí, že si od neho i od života zaslúži ešte jednu šancu. Je príbehom človeka, ktorý sa ocitne úplne na dnem je si vedomý toho, čo všetko v živote pokazil, no napriek tomu je ochotný ešte raz zabojovať a rozhodne sa pokúsiť znova žiť.
Kyselina askorbová
Prejavy nedostatku kyseliny askorbovej
Mierna hypovitaminóza sa prejavuje spomaleným rastom, kazením zubov, narušením stavby kostí, deformitami kĺbov, nedostatočnou odolnosťou proti infekciám, únavou, žalúdočnými problémami, lámavými kapilárami a zníženou tvorbou mlieka.
Extrémna hypovitaminóza spôsobuje chorobu skorbut, ktorá sa prejavuje anémiou, krvácavosťou, opuchom kĺbov a ďasien, stratou zubov, krehkosťou kostí, sterilitou, častými infekciami, atrofiou svalov a žalúdočnými vredmi.
Prejavy nadbytku kyseliny L-askorbovej
S klasickou hypervitaminózou sa u tohoto vitamínu nestretávame. Podanie vysokej dávky vedie nanajvýš k podráždeniu žalúdka a tráviaceho traktu. Telo si nevytvára zásoby vitamínu C a jeho prebytok sa vylúči obličkami. Po vysadení dlhotrvajúceho zvýšeného príjmu vitamínu C však môže dôjsť k paradoxnej hypovitaminóze. Podávanie vysokých dávok vitamínu C môže interferovať s podávaním niektorých liekov; nebezpečná môže byť kombinácia s niektorými stopovými prvkami (najmä s prechodnými kovmi), ktorá môže viesť k vytváraniu reaktívnych foriem kyslíka, v minulosti boli opísané klinicky významné otravy. Vysoké dávky askorbátu interferujú aj s mnohými bežnými klinickobiochemickými vyšetreniami.
Upchatie ciev (trombóza)
Niektorí ľudia majú výrazne zvýšenú náchylnosť na upchatia ciev (trombózu) z jednej alebo viacerých možných príčin. Užitie vitamínu C podporuje upchatie ciev (trombózy). Nebezpečenstvo samozrejme závisí od výšky užitej dennej dávky. Odporúčaná denná dávka 75 mg môže byť pre niektorých ľudí z tejto skupiny ľudí už nebezpečná. Omnoho bezpečnejšia je denná dávka neprevyšujúca 40 mg. Najlepšie je, ak si každý z tejto skupiny ľudí zistí pre seba bezpečnú dávku u svojho hematológa. Ak osoba nenavštevuje hematológa, môže na vlastné riziko aj sám vnímať svoje cievne problémy a rozpoznať výšku dávky, po ktorej sa známe problémy dostavia (pri život ohrozujúcom stave, akým upchávanie ciev je, by sa ale nemalo experimentovať). Pravdepodobne sa cievne problémy môžu zhoršiť už po prekročení dávky 40 mg denne (čím viac sa táto dávka prekročí, tým budú cievne problémy intenzívnejšie).
Zoznam Faerských ostrovov
Faerské ostrovy tvorí 18 ostrovov, 11 ostrovčekov a okolo 750 malých skalnatých ostrovčekov. Tu je zoznam ostrovov a ostrovčekov.
Zupaysaurus
Zupaysaurus je vyhynutý rod stredne veľkého dravého dinosaura, žijúceho v období vrchného triasu a spodnej jury na území dnešnej Argentíny. Jeho jediným druhom je Zupaysaurus rougieri.
Dorastal do štvormetrovej dĺžky a je možné, že na pretiahnutej hlave disponoval dvoma rovnobežnými hrebeňmi, ako jeho blízky príbuzný, severoamerický rod Dilophosaurus. Nikto nevie, k čomu tieto hrebene slúžili, najrozšírenejší názor je, že boli sekundárnym pohlavným znakom. Tak ako rod Dilophosaurus, aj rod Zupaysaurus mal zvláštne stavanú hornú čeľusť s výraznou medzerou medzi prednými a zadnými zubami, čo mu pravdepodobne pomáhalo chytať malú korisť.
Opísaný je podľa neúplnej kostry, vrátane dvadsiatich stavcov, panvy, zadných končatín a takmer úplnej lebky.
Zabar
Zabar je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Salgótarján.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
NGC 893
NGC 893 je galaxia v súhvezdí Fénix, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. októbra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Gruzínsko
Gruzínsko (v slovenčine do roku 2000 dlhý tvar Gruzínska republika; po gruzínsky: საქართველო – transliterácia: Sakartvelo) je štát na rozhraní juhovýchodnej Európy a juhozápadnej Ázie. Je to bývalá republika ZSSR a hraničí s Ruskom, Tureckom, Arménskom, a Azerbajdžanom. Gruzínsko je členom Rady Európy, Organizácia pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE), a Eurocontrol.
Prírodné podmienky
náhľad|left|Príroda v Gruzínsku Krajina je charakteristická veľmi členitým povrchom. Pohoria a vrchoviny zaberajú 80 % rozlohy štátu. Severnú časť vypĺňa pohorie Veľký Kaukaz, z ktorého smerom na juh vybiehajú horské chrbty. Najvyššie vrchy dosahujú výšku nad 5 000 metrov nad morom. Cez vysokohorské priesmyky Kaukazu v tejto oblasti vedú cesty spájajúce Predkaukazsko so Zakaukazskom. Južnú časť Gruzínska vypĺňa vulkanická Juhogruzínska náhorná plošina, ktorej okrajové časti tvorí Malý Kaukaz.
Západná časť zníženiny medzi Malým a Veľkým Kaukazom klesá k Čiernemu moru. Gruzínsko má menšie náleziská čierneho a hnedého uhlia, ropy, barytu a iných nerastov. Významné sú tiež minerálne pramene. Podnebie je teplé, Veľký Kaukaz totiž zabraňuje prieniku chladných vzduchových hmôt zo severu. Najvýznamnejšie rieky sú Kura, Rioni, Inguri. Pôdny kryt, fauna a flóra sú kvôli svojej veľkej vertikálnej členitosti nesmierne pestré.
Dejiny
V krajine sa nachádzajú známky toho, že bola osídlená od najstarších čias. Prvé známe štátne útvary sa na jeho území sformovali v 6. a 3. storočí pred Kr. Kolchidské kráľovstvo na západe a Iberské kráľovstvo na východe poznali už starovekí Gréci. Kráľovstvá sa stali súčasťou Rímskej ríše v 1. storočí nášho letopočtu. Gruzínsky národ napriek početným nájazdom, ničeniu a decimovaniu obyvateľstva a dočasnému podrobeniu Peržanmi (6. stor), Arabmi (7 až 9. stor.), Seldžuckými Turkami (11. stor.), Mongolmi (13.-14. stor.), Osmanskými Turkami (15.-16. stor.) a Iráncami (17. stor.) tvrdo bojoval proti podmaniteľom, získaval slobodu a obnovoval svoj štát. Pod vplyvom Byzancie Gruzínci na prelome 3. a 4. storočia kráľ Mirian, panovník Iberského kráľovstva vtedajšieho Kartli v roku 337 nášho letopočtu prijal kresťanstvo a Gruzínci si utvorili vlastné písmo a kultúru. Tomu predchádzalo pôsobenie Sv. Niny, mníšky ktorá sa narodila vo vtedajšej Rímskej Kapadócii v rodine bohatého Rímskeho generála Zabbulona. Po návšteve Jeruzalema sa Nina stala mníškou a pôsobila v Arménsku a Gruzínsku, kde sa jej v r. 337 podarilo po sérii zázrakov presvedčiť kráľa Miriana a kráľovnú Nanu, aby sa nechali pokrstiť a povolali kňazov z Byzancie. Krátko na to kráľ Mirian začal stavať pri vtedajšom hlavnom meste Mtskhete (asi od Tbilisi) kláštor Džvari, ktorý stojí dodnes. Kresťanstvo následne pomáhalo Gruzínskemu národu a jeho príbuzným etnikám prežívať ťažké obdobia nájazdov. Gruzínsky odboj proti Peržanom viedol kráľ Vakhtang Gorgasali (Gorgasar – Vlčia hlava – podľa tvaru helmy, ktorú nosil). Vládol približne od roku 448 do roku 502. Počas svojho vládnutia bojoval proti Peržanom a v spojenectve s Arménskym kráľom Wahanom Mamikonianom sa mu podarilo dosiahnuť dôležité víťazstvá v bojoch proti Perzskému šachovi Pharozesovi. Vakhtang Gorgasali postavil dôležité opevnenia na hraniciach Gruzínska a v kaukazskom priesmyku Daryali nechal postaviť obranné opevnenia proti nájazdom bojovných národov zo severnej strany Kaukazu.
Koncom 7. a najmä v 8. storočí krajinu zasiahli plienivé nájazdy Arabov pod vedením Murwana Hluchého (pomenovanie Hluchý si vyslúžil vďaka svojej mimoriadnej krutosti). Murwan Hluchý s armádou 120 000 mužov napadol Arménsko, Kartli, Kacheti Egrisi a vypálil väčšinu miest a opevnení. Po sérii malých protiarabských povstaní na začiatku 9. storočia na území terajšieho Azerbajdžanu, Arménska a východného Gruzínska v krutostiach pokračoval Bugha Turk, ktorý v roku 853 prepadol Gruzínsko s 200 000 vojakmi. Tieto vojská prepadli a vyplienili v Tbilisi, v ktorom podla kroník zabili 50 000 obyvateľov mesta.
Bonnie Dunbarová
Bonnie Jeanne Dunbarová (* 3. marec 1949, Sunnyside, Washington, USA) je bývalá americká astronautka, 9. žena – 187. človek, ktorý sa vypravil do vesmíru. Počas svojich piatich letov v raketoplánoch strávila na obežnej dráhe 50 dní. Jej manželom je ďalší z astronautov USA Ronald Sega.
Mladosť a výcvik
V rodnom Sunnyside absolvovala roku 1967 stredoškolské štúdium na High School, Sunnyside a o štyri roky neskôr štúdium na University of Washington. Pracovala v rôznych laboratóriách, o. i. v Anglicku na Oxfordskej univerzite, doktorát získala na univerzite v Houstone (štát Texas), kde potom zostala pracovať ako asistentka. Prešla aj výcvikom na ľahkých lietadlách, mala nalietaných 700 hodín. V roku 1980 vstúpila do výcvikového strediska NASA v Houstone, keď už dva roky predtým pracovala pre NASA v Johnsonovom vedeckom stredisku ako letecký operátor.
Lety do vesmíru
Svoj prvý let absolvovala na palube raketoplánu Challenger na jeseň roku 1985. Mala vtedy 36 rokov. Misia STS-61-A trvala 7 dní, bola katalogizovaná v COSPAR pod označením 1985-104A a celá posádka mala 8 členov. Štart bol z kozmodrómu mysu Canaveral na Floride, pristátie na kalifornskej základni Edwards. Počas misie vypustili satelit GLOMR a venovali sa experimentom v laboratóriu Spacelab.
Gruzínsko
Hospodárstvo
Ekonomika je ako u väčšiny postsovietskych republík značne poznačená stratou odbytísk a prerušením dlhodobých ekonomických väzieb. Hospodárstvo sa momentálne zakladá na kvalitnom poľnohospodárstve pestujúcom subtropické plodiny, sčasti taktiež na ťažobnom, ľahkom a chemickom priemysle. Je závislé od dodávok energií zo zahraničia. Po rozpade ZSSR krajina čelila veľkým problémom so zločinnosťou a neplatením daní. Od roku 1995 sa krajina snaží riešiť ekonomické problémy reformami, ktoré by ju priblížili západoeurópskym krajinám. Vzpruhou ekonomiky by sa mali stať tiež plánované ropovody a plynovody, ktoré by mali viesť naprieč krajinou. V krajine je ešte stále vysoká nezamestnanosť (okolo 17 %) tak ako aj chudoba, ktorá je pravdepodobne najväčším problémom celej krajiny.
Adžarsko, Abcházsko a Južné Osetsko
Abcházsko je separatistická republika v severnej časti krajiny s hlavným mestom Suchumi podporovaná Ruskou federáciou. Podobné boje za oddelenie prebehli aj v Južnom Osetsku s takmer rovnakým výsledkom. Oblasti kontrolované čiastočne Ruskou armádou čiastočne miestnymi polovojenskými jednotkami sa stali rajom pre organizovaný zločin. Neskôr sa konfrontácie Gruzínskej vlády s menšinami prejavili v Adžarsku, táto časť krajiny tiež vyzerala ako samostatná republika tolerovaná Ruskom. Všetko sa však zmenilo po nástupe Michaila Saakašviliho na prezidentský post. V republike silneli hlasy proti tamojšiemu vodcovi Aslanovi Abašidzemu, ktoré mali za následok jeho vypudenie z krajiny a následné opätovné pripojenie ku Gruzínsku. V auguste roku 2008 pohraničné šarvátky na rusko-gruzínskych hraniciach prerástli do ozbrojeného konfliktu, ktorý skončil vytlačením gruzínskych jednotiek z Južného Osetska a znamenal odtrhnutie separatistických regiónov od krajiny. Z územia utiekli desiatky tisíc Gruzíncov.
Bonnie Dunbarová
Lety do vesmíru
V roku 1992 letela do vesmíru v Columbii znova. Misia STS-50, podľa COSPAR 1992-034A, trvala 13 dní, spolu s Dr. Dunbarovou bolo na palube 7 osôb a tiež laboratórium Spacelab, ktoré mala na starosti. Tentokrát pristáli tam, kde štartovali, na Floride.
Gruzínsko
Demografia
thumb|Hustota zaľudnenia, 2014 Gruzínsky národ vznikol spojením národov Iberov a Kolchov, ktorí tu sídlili už od staroveku. V staroveku však oblasť pri Čiernom mori kolonizovali i Gréci, ktorí tu žijú dodnes. Počas Rímskej a Byzantskej doby sa Gruzínsko a Arménsko stávali predmetmi konfliktov medzi dvoma svetovými impériami, Rímskou (neskôr Východorímskou, Byzantskou) a Partskou (neskôr Perzskou) ríšou. Keď v r. 330 krajina prijala kresťanstvo, začal sa zároveň formovať gruzínsky národ. Názov Gruzínsko pochádza od sv. Juraja (Georgios). V stredoveku sa gruzínsky národ sformoval do národnej identity, mal priateľské styky s Grékmi. Dnes tvorí demografiu krajiny prevažne gruzínsky národ, je tu silná ruská a turecká menšina, ďalej sú tu menšiny Pontských Grékov (väčšina z nich sa po páde socializmu vysťahovala do Grécka) a Arménov. Náboženstvo tvorí z 81% gruzínske pravoslávne náboženstvo, ďalej tu pôsobí arménska cirkev, islam a ruská pravoslávna cirkev. Veľká časť Gruzíncov emigrovala a žije v zahraničí.
Bonnie Dunbarová
Lety do vesmíru
Štvrtý svoj let na obežnú dráhu Zeme absolvovala na palube raketoplánu Atlantis začiatkom leta 1995. Išlo o misiu STS-71, ktorá trvala 9 dní a bola očíslovaná 1995-030A. Sedemčlenná medzinárodná posádka so sebou viezla laboratórium Spacelab a ako prvý americký raketoplán sa spojila s ruskou orbitálnou stanicou Mir, kde slúžila iná, trojčlenná medzinárodná posádka a kde bola pripojená loď Sojuz TM-21. Aj tentoraz raketoplán štartoval aj pristál na Floride.
Po piatykrát letela vo svojich 48 rokoch, v januári 1998. Bolo to na palube raketoplánu Endeavour, misia označená ako STS-89 bola v COSPAR katalogizovaná pod číslom 1998-003A. Na palube bolo opäť laboratórium Spacelab a opäť leteli na Mir. Tam po týždni spoločnej práce na obsluhe Miru Američana D. Wolfa, ktorý slúžil v kozme 128 dní, nahradil iný Američan A. Thomas. Raketoplán sa vrátil tam, odkiaľ štartoval, na Mys Canaveral.
Katalpa bignóniovitá
Katalpa bignóniovitá je majestátny opadavý strom z  rodu katalpa (Catalpa) z  čeľade bignóniovité (Bignoniaceae). Prirodzene sa vyskytuje v Spojených štátoch, kde sa jej areál rozprestiera od východného Texasu po južnú Georgiu. Rastie predovšetkým v miernych biómoch. Katalpy sú preslávené alejové stromy, k čomu ich predurčujú nápadne veľké dekoratívne listy a najmä ich okrasný účinok v čase kvitnutia a dozrievania plodov.
Opis
Púčiky má zoskupené v trojpočetných praslenoch, často v rôznej výške, sú malé 2 až 3 mm, polguľovité, sediace. Púčikové šupiny sú viaceré, široko vajcovité, hrdzavo hnedé, riedko chlpaté. Jednoročné výhonky sú zelené, miestami červenkasté, slabo chĺpkaté, sivasto osrienené, neskôr oranžovo hnedé až sivasto hnedé. Lenticely sú pomerne malé, mierne vystupujúce, hnedasté. Listové stopky sú veľké, elipsovité aj okrúhlasté, s výraznými stopami cievnych zväzkov.
Protistojné stopkaté listy sú dlhé 10 až 20 cm a široké 9 až 15 cm. V obryse sú vajcovité až široko vajcovité, na báze srdcovité alebo široko zaokrúhlené, na vrchole dlho hrotité. Listy sú celistvookrajové alebo s dvoma neveľkými lalokmi. Vrchná strana je tmavšie zelená, matná, spodná svetlejšia, pri rozvíjaní sú chlpaté neskôr výrazne chlpaté len na žilách. Po rozotrení nepríjemne páchnu. Listová stopka je dlhá 8 až 16 cm.
Kvety sú obojpohlavné, súmerné. Kališné lístky sú 10 až 12 x 6 až 8 mm, široko vajcovité, zelené až červenkasté, lysé. Koruna je 40 až 50 x 25 až 30mm, lievikovito zvončekovitá, s nerovnakým korunným lemom, ktorý má v hornej časti tri väčšie a v dolnej časti dva menšie laloky, tie sú na okraji nepravidelne vykrajované. Koruna je biela, vnútri s dvoma žltými pásikmi a viacerými červenkasto hnedými bodkami. Má dve tyčinky, ktoré sú kratšie ako čnelka, blizna je dvojlaločná. Kvety sú zoskupené do priameho kužeľovitého súkvetia, dlhého 15 až 20 cm.
Plodom je 20 až 30 cm dlhá a 6 až 8 mm široká valcovitá tobolka svetlohnedej farby, ktorá puká dvoma chlopňami. Plody vyrastajú v metlinách na 20 až 40 mm dlhých stopkách. Semeno je dvojstranne blanito lemované, striebristo sivé, s lemom 25 až 30 x 6 mm, ktorý má na koncoch jemné dlhé vlásky. Semená sú zoskupené vo väčšom počte okolo stredného stĺpika.
Rozšírenie
Katalpa bignóniovitá je pôvodne rozšírená v juhovýchodnej časti severoamerického kontinentu, od Georgie cez Floridu a Mississippi do Louisiany. Mimo oblasti pôvodného výskytu bola introdukovaná v Španielsku, strednej Európe, južných oblastiach európskeho Ruska, Číne, západných Himalájach a v Kórei.
Ekológia
Katalpa bignóniovitá rastie v nížinách až pahorkatinách, v zmiešaných listnatých lesoch na úrodných pôdach. Je to polotôňomilná drevina, náročná na obsah živín v pôde, poškodzujú ju silné mrazy. Kvitne od júna do augusta a jej plody dozrievajú v októbri.
Využitie
Katalpy sú preslávené alejové stromy, k čomu ich predurčuje majestátny vzrast, nápadne veľké dekoratívne listy, esteticky pôsobivá textúra listnatých korún, a najmä veľmi okrasný účinok kvitnúcich stromov i zaujímavý vzhľad v čase dozrievania plodov, ktoré zostávajú v korunách aj po opadnutí listov. Pletivá katalpy obsahujú iridoidy (katalpol), ktoré majú liečivé vlastnosti a sú účinné ako diuretikum, antiseptikum, kardiakum, laxatívum a sedatívum. Korene, ako aj tobolky s plodmi sú však jedovaté.
Mohamed Hamaki
Mohamed Hamaki (* 4. november 1975, Káhira) je egyptský spevák.
Matka pochádza z Aswanua otec z Alexandrie. Vydal 3 albumy:
vydal 2 sp: Yana Yanta a Bahebak kul youm aktar
Niekoľkokrát koncertoval v Amsterdame v Holandsku, kde naspieval duet s holandským spevákom Perry Mystique. Je držiteľom mnohých ocenení okrem iných platinovej platne za najpredávanejší album roku 2006.
Helena Mezenská
Mgr. Helena Mezenská (* 3. október 1973, Poprad) je predsedníčkou Združenia na ochranu práv spotrebiteľov v Poprade - Ombudspot, a slovenská politička. Vo volebnom období 20122016 poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky za stranu OĽaNO. Kandidovala v prezidentských voľbách v roku 2014.
Profesionálna činnosť
Má ukončené vysokoškolské pedagogické vzdelanie v odbore spoločenské vedy a náuka o spoločnosti, ruský jazyk. Pracovala ako mediátorka, manažérka mimosúdneho spotrebiteľského centra, v oblasti mediácie a mimosúdneho riešenia, publicistike a spravodajstve ako aj občianskom aktivizme a komunálnej sfére.
Spoločenská aktivita
Je predsedníčkou občianskeho združenia OMBUDSPOT, Združenie na ochranu práv spotrebiteľov v Poprade. Figurovala tiež v občianskom združení Združenie Brána.
Komunálna politika
V roku 2004 bola nezávislá mestská poslankyňa v Poprade. Mandát dostala aj v nasledujúcom volebnom období (2006 - 2010).
Volebné obdobie 2012 - 2016
Vo voľbách do NR SR v marci 2012 kandidovala na 7. mieste kandidátky OĽaNO, ziskom 5 692 preferenčných hlasov sa dostala na 13. miesto a získala poslanecký mandát v NR SR. V parlamente pôsobila ako členka poslaneckého klubu OĽaNO, členka Výboru NR SR pre európske záležitosti a Výboru NR SR pre hospodárske záležitosti. Od 25. júna 2012 bola tiež náhradníčkou Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení Rady Európy.
Ako poslankyňa predložila návrh novely zákona o mediácii. K jej legislatívnej činnosti v oblasti ochrany spotrebiteľa patril aj návrh na vydanie zákona o čiastočnom odškodnení klientov nebankových subjektov či novela Zákona o ochrane spotrebiteľa pri podomovom predaji a zásielkovom predaji.
V septembri 2013 iniciovala zbieranie podpisov poslancov za odvolanie premiéra Roberta Fica a jeho kabinetu po podozreniach, že vládny investičný plán privatizácie SPP pripravila finančná skupina J&T.
7. marca 2014 spolu s petičným výborom spustila Petíciu za záchranu slovenskej pôdy, ktorá žiada Národnú radu (NR) SR a vládu SR prijať zákony zabraňujúce odpredaj slovenskej pôdy zahraničným osobám.
Prezidentské voľby
V decembri 2013 na základe požiadaviek občanov zvážila kandidatúru do marcových prezidentských volieb. Podpisy na petíciu zbierali jednotlivci a rôzne občianske iniciatívy po celom Slovensku. Kandidovať chcela v prípade, že vyzbiera viac ako potrebných 15 tisíc podpisov. Vyzbierať podpisy sa Mezenskej podarilo, hodinu pred termínom do kancelárie predsedu Národnej rady doručila 22 057 podpisov. V prvom kole získala 45 180 hlasov, čo predstavuje 2,37% z počtu platných hlasov odovzdaných pre všetkých kandidátov. Do druhého kola sa nedostala a celkovo skončila siedma.
Volebné obdobie 2016 - 2020
Vo voľbách do NR SR v marci 2016 kandidovala na 143. mieste kandidátky OĽaNO. Vo voľbách získala 6 764 hlasov, ale do parlamentu zvolená nebola.
Spojené krajské a komunálne voľby 2022
V roku 2022 kandidovala Helena Mezenská do zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja a do zastupiteľstva mesta Poprad, ako kandidátka strany Slovenský patriot. V meste Poprad bola zvolená opäť úspešne.
Volebné obdobie 2023 - 2027
V predčasných voľbách do NR SR v septembri 2023 kandiduje ako nezávislá na 107. mieste kandidátky SNS.
Kaptol (Záhreb)
thumb|Ulica Kaptol thumb|Námestie na Kaptole a [[záhrebská katedrála]] Kaptol je časť Horného mesta v Záhrebe a sídlo Záhrebskej arcidiecézy. Spolu s Gričom (Gradecom) tvorí záhrebské Horné mesto (Gornji grad).
Dejiny
Existencia Kaptolu, osady na východnom svahu, je doložená od roku 1094, kedy uhorský kráľ Ladislav I. založil Záhrebskú diecézu. Biskupstvo, biskupova rezidencia a katedrála sa nachádzali v juhovýchodnej časti kaptolského kopca. V blízkosti katedrály sa nachádzala Vlaška ves. Tá bola pod správou biskupa a prvá zmienka o nej pochádza z roku 1198. Ulica Kaptol sa tiahla z juhu na sever cez kaptolský kopec a pozdĺž nej stáli v radoch domy kanonikov. Názov Kaptol pochádza z latinského capitulum, čo znamená "zbor kanonikov pri biskupskom chráme".
Katedrála bola vysvätená v roku 1217, ale v roku 1242 bola silne poškodená po mongolskom vpáde. Po roku 1263 bola zreštaurovaná a zrekonštruovaná. Osada Kaptol mala tvar nepravidelného štvoruholníka s južným vstupom na ulici Bakačeva a s koncom na severe pri dnešnej základnej škole Miroslava Krležu.
V stredoveku nemal Kaptol vlastné hradby. Bol len obkolesený drevenými plotmi a palisádami, ktoré boli opakovane ničené a opravované. Hradby a obranné veže okolo Kaptola boli postavené v rokoch 1469-1473. Veža Prislin blízko dnešnej základnej školy je jedna z najlepšie zachovaných z toho obdobia. V roku 1493 Turci dorazili k Sisku a začali ho obliehať, ale boli porazení. Zo strachu pred tureckou inváziou dal záhrebský biskup postaviť hradby okolo katedrály a svojej rezidencie. Obranné hradby a veže postavené v rokoch 1512-1520 sa zachovali dodnes, s výnimkou opevnenia z prednej strany katedrály, na Kaptolskom námestí. Táto časť hradieb bola zbúraná v roku 1907.
V 13. storočí boli postavené dva gotické kostoly - kostol sv. Františka s františkánskym kláštorom a kostol sv. Márie, rekonštruovaný v 17. a 18. storočí. Na Opatovine dodnes možno vidieť malé domy bývalých obyvateľov Kaptolu, ale niektoré uličky v dolnej časti Kaptola boli v roku 1926 zničené pri výstavbe súčasnej tržnice Dolac. V roku 1334 kaptolskí kanonici založili osadu pre služobníctvo blízko svojich rezidencií, na sever od Kaptola. Tak vznikla nová osada - Nova ves, dnešná ulica Nova ves.
Administratíva
Kaptol dnes patrí do štvrti Gornji grad - Medveščak spolu s Gričom (Gradecom). Kaptol zahŕňa predovšetkým ulicu Kaptol, ktorá sa tiahne ponad parkom Ribnjak na východe. Nákupné centrum Kaptol Centar sa nachádza na Novej vsi.
Väčšina Kaptola patrí do záhrebského 1. volebného okrsku August Cesarec s počtom obyvateľov 1 523 (2011).
Sad Andreja Kmeťa
Sad Andreja Kmeťa je mestský park v Piešťanoch. V roku 2011 boly vyhlásený za národnu kultúrnu pamiatku Slovenskej republiky. Park je pomenovaný na počesť biológa Andreja Kmeťa. V období komunizmu mal názov Gottwaldove sady.
Pôvodne bol kúpeľným parkom, ktorý založil v roku 1865 vlastník majetkov v Piešťanoch a v Hlohovci František Erdődy. Súčasne dal postaviť dnes už nejestvujúce letné divadlo Aréna v miestach, kde teraz stojí Kúpeľná dvorana v ktorej sa nachádza Balneologické múzeum. V tom istom roku postavili zaniknuté stavby hudobného pavilónu Estráda a oddychového altánku Rondeau.
V rokoch 19741979 bol na východnom okraji parku postavený Dom umenia podľa plánov architekta Ferdinanda Milučkého.
Ustaritz
Ustaritz môže byť:
Guatemala (štát)
Guatemala, dlhý tvar Guatemalská republika, je štát v Strednej Amerike. Na severe a západe hraničí s Mexikom, na východe s Belize a Karibským morom, na juhu s Tichým oceánom a na juhovýchode s Hondurasom a Salvádorom.
Geografia
Väčšina krajiny je hornatá, sever je však rovinatý. Strednú časť krajiny pretínajú pohoria Cordillera de los Cuchumatanes a časť Sierra Madre del Sur. Podnebie sa mení od horúceho tropického na pobreží po miernejšie na vysočinách. Väčšina veľkých miest sa nachádza v južnej časti krajiny. Najdôležitejšie mestá sú Guatemala, Quetzaltenango a Escuintla. Neďaleko karibského pobrežia sa nachádza najväčšie jazero, Izabal.
V Guatemale je veľa sopiek; napríklad Tajumulco je najvyšším vrchom v Strednej Amerike. Okrem sopečnej aktivity je krajina vystavená aj častým zemetraseniam. Nachádzajú sa v nej aj viaceré jazerá sopečného pôvodu: napríklad svetoznámy Atitlán alebo Amatitlán so sírnatými termálnymi prameňmi.
Administratívne členenie
Administratívne sa Guatemala člení na 8 regiónov, 22 departamentov a 331 okrskov.
Sviatky
Najvýznamnejšie sviatky v krajine sú: 1. január - Nový rok; Veľkonočný týždeň; 1. máj - Deň práce; 30. jún - Deň liberálnej revolúcie (1871); 15. september - Deň nezávislosti; 20. október - Deň revolúcie (1944); 1. november - Deň zosnulých; 24. december - Štedrý deň; 25. december - Vianoce; 31. december - Starý rok.
Obyvateľstvo
Aj keď úradný jazyk je španielčina, neovládajú ju všetci obyvatelia. Pre mnohých je iba druhým jazykom, lebo ich materčinou je niektorý z 21 mayských jazykov alebo z niekoľkých ďalších indiánskych jazykov nemayského pôvodu, ako napríklad xinca alebo garifuna, ktorými sa hovorí na karibskom pobreží. V roku 2003 bolo ako štátny jazyk uznaných 23 z nich. Vyžaduje sa preklad úradných dokumentov do týchto jazykov. Kto neovláda španielčinu, má nárok na tlmočníka v prípade súdneho procesu a na dvojjazyčné vzdelávanie na školách.
Približne 60% obyvateľstva je rímskokatolíckeho vierovyznania, 35% sa hlási k rôznym protestantským denomináciám. Najmä katolícke obrady sú poznačené náboženským synkretizmom, keďže v nich dodnes pretrvali mnohé prvky tradičných mayských náboženských rituálov. V niektorých oblastiach však existujú aj komunity praktizujúce náboženstvo Mayov, najmä na západe krajiny, kde majú aj vlastných kňazov. V krajine žije aj niečo viac ako 1000 židov a približne rovnako veľa moslimov.
Karl Menger
Karl Menger (* 13. január 1902, Viedeň, Rakúsko – † 5. október 1985, Highland Park, Illinois, USA) bol rakúsky matematik, jeden z najvýznamnejších matematikov 20. storočia. Popri matematike sa vážnejšie venoval filozofii, ekonómii a etike. Bol člen známeho Viedenského krúžku a zakladateľ Viedenského matematického kolokvia.
1866
Úmrtia
thumb|upright|[[Karol Kuzmány († 14. august)]]
Karl Menger
Život
Karl Menger sa narodil do váženej viedenskej rodiny. Jeho otec, slávny rakúsky ekonóm Carl Menger, známy ako jeden zo zakladateľov rakúskej ekonomickej školy, dával hodiny ekonómie samotnému korunnému princovi Rudolfovi. Mengerova matka, Hermione Andermann, bola o tridsať rokov mladšia od svojho manžela a vo vtedajšej Viedni bola známa ako spisovateľka a hudobníčka. V rokoch 1913 až 1920 Menger študoval na Döblingskom Gymnáziu vo Viedni. Tamojší pedagógovia sa zhodli na tom, že Menger je zázračné dieťa, a preto ho zaradili do triedy nadaných študentov spolu s budúcim laureátom Nobelovej ceny za chémiu Richardom Kuhnom. Treba poznamenať, že gymnázium v Döblingu vychovalo začiatkom 20. storočia mnoho iných významných osobností -- ďalší Mengerov spolužiak z gymnázia bol napríklad o dva roky starší Wolfgang Pauli, neskôr laureát Nobelovej ceny za fyziku.
Na jeseň roku 1920 začal študovať fyziku na Viedenskej univerzite u Hansa Thirringa. To sa však malo rýchlo zmeniť. V marci 1921 nastúpil na tamojšiu katedru matematiky Hans Hahn a Menger sa rozhodol zo zvedavosti navštevovať jeho seminár pomenovaný Novinky o koncepte krivky. Hahn na seminári prezentoval dlhé roky odolávajúci problém rýdzo topologickej definície pojmu krivky. Mengera problém zaujal a v priebehu týždňa usilovnej práce poskytol Hahnovi riešenie. Keď prekvapený Hahn potvrdil správnosť jeho úvah, Menger, povzbudený úspechom presunul oblasť svojho záujmu z fyziky na matematiku.
Mengerova povesť sa rýchlo rozšírila po celej matematickej komunite a odozva na seba nedala dlho čakať. Luitzen Egbertus Jan Brouwer, zakladateľ modernej topológie, významný logik, teoretik základov matematiky a zakladateľ intuicionizmu, ponúkol Mengerovi docentské miesto na Amsterdamskej univerzite. Menger, sám topológ, sa nesmierne zaujímal o Brouverovu prácu v topológii. Popri tom ho ale zaujímal aj intuicionizmus a Brouwerove názory na základy matematiky, a preto pozvanie prijal. V Amsterdame sa však Menger postavil do opozície voči Brouwerovmu intuicionizmu a celý zvyšok jeho pobytu charakterizovala hašterivá atmosféra. Napriek tomu však s Brouwerom spolupracoval na topologických problémoch. V roku 1926 prišiel za Mengerom do Amsterdamu aj Witold Hurewicz. Na jeseň 1926 získal Menger habilitáciu. Aj keď na Brouwera neskôr spomínal ako na nevrlého človeka, na obdobie v Amsterdame nedal dopustiť a vždy pripomínal ústretovosť Brouwera k začínajúcim matematikom.
Roky 1930 a 1931 strávil Karl Menger v USA na Harvarde a na Riceho inštitúte v Houstone v Texase. Počas tohto hosťovania bol Menger v kontakte s Viedenským kolokviom vďaka Georgovi Nöbelingovi, ktorý mu začiatkom roku 1931 poslal prelomovú prácu Kurta Gödela. Menger okamžite prerušil prednášky, ktoré viedol na Riceho Inštitúte, aby referoval o tomto prevratnom objave. Tak sa stalo, že tamojší matematici boli prvou skupinou v Amerike, ktorá mala možnosť vypočuť si dôkaz Gödelovej vety o neúplnosti.
Medzitým sa intelektuálne ovzdušie vo Viedni zhoršovalo. Progresívny Hans Hahn zomrel v roku 1934. Navyše po tom, čo prišiel v Nemecku k moci Hitler, začali sa v Rakúsku ozývať hlasy za pripojenie k Nemecku. Pronemeckí nacionalisti ovládli fakulty viedenských univerzít a proti členom Viedenského krúžku vystupovali so znevažujúcou nenávistnou rétorikou. V júni 1936 bol Moritz Schlick, zakladateľ krúžku, zastrelený pomäteným študentom. Celková atmosféra tých čias nepriala hĺbavému intelektuálnemu životu. Menger sám spomínal, že mal v tomto období ťažkosti sústrediť sa na matematiku.
V roku 1936 sa Menger zúčastnil Medzinárodného kongresu matematikov v Osle a bol zvolený za jedného z viceprezidentov. Keď opísal zhoršujúcu sa politickú situáciu vo Viedni a jej dopad na jeho priateľov a kolegov, bola mu okamžite ponúknutá pozícia hosťujúceho profesora na univerzite Notre Dame v Indiane. Túto pozíciu Menger prijal a na Notre Dame nastúpil v roku 1937. Menger si pôvodne na svojej domovskej univerzite vyžiadal iba povolenie na dlhodobé vycestovanie, no po druhej svetovej vojne mu post na Viedenskej univerzite nebol obnovený.
Na Notre Dame Menger spolu s Arthurom Milgramom, Paulom Pepperom, Johnom Kellym a Emilom Artinom založil doktorandské štúdium matematiky. Pre doktorandov zorganizovali sériu matematických prednášok, ktoré spísali a publikovali knižne. Druhý diel týchto prednášok -- Galoisova teória od Artina sa stala obzvlášť známou a obľúbenou učebnicou. Keď Hitler v marci 1938 obsadil Rakúsko, Menger okamžite rezignoval na svoje docentské miesto vo Viedni a na Notre Dame prijal definitívu. Menger tiež opätovne založil Matematické kolokvium. Žiaľ, druhá svetová vojna ovplyvnila aj akademický život v USA a Matematické kolokvium sa nedočkalo takej tvorivej sily, akou sa vyznačoval jeho Viedenský predchodca.
Lester Randolph Ford ponúkol Mengerovi v roku 1942 pozíciu na novozaloženom Illinoiskom technologickom inštitúte v Chicagu. Ford tam v tom období šéfoval katedre matematiky. Mengera si pamätal z obdobia, keď Menger hosťoval na Riceho inštitúte. Keďže sa najstaršie Mengerove deti blížili školskému veku a Chicago im ponúkalo lepšie vzdelanie a kozmopolitné prostredie, Menger pozíciu prijal. Na Chicagskej univerzite Rudolf Carnap navyše organizoval Chicagsky krúžok, akúsi obdobu Viedenského krúžku, a Menger sa snažil na tomto podujatí participovať už v období, keď pracoval na Notre Dame. Na Illinoiskom inštitúte sa Menger počas druhej svetovej vojny zapojil do vyučovania základnej matematiky pre námorných kadetov v rámci programu V-12. Práve táto skúsenosť Mengera v 50. a 60. rokoch priviedla k jeho záujmu o teóriu vyučovania matematiky. Okrem iného ho to motivovalo k napísaniu knihy Algebra analýzy (Algebra of analysis). Až na niekoľko drobných prestávok strávil zvyšok života v Chicagu.
Počas sabatikálu 1951/52 Menger hosťoval na Sorboni v Paríži. V roku 1963 sa po prvýkrát po dlhej dobe vrátil do Rakúska. V roku 1968 hosťoval na Univerzite stredného východu v Ankare v Turecku. V roku 1971 bol zvolený za dopisujúceho člena Rakúskej akadémie vied. V roku 1971 sa stal emeritným profesorom na Illinoiskom technologickom inštitúte.
Karl Menger miloval hudbu a modernú architektúru. Zbieral ozdobné obkladačky a kachličky z celého sveta, ktorými si obložil obývačku svojho domu v Chicagu. Nemal rád víno, zato obľuboval sladké likéry. Hoci nebol vegetariánom, mäso jedol zriedkavo, obzvlášť v posledných rokoch života. Zakaždým však s radosťou skúšal jedlá exotických kuchýň. Miloval pečené jablká. Menger mal rád dlhé výlety a vychádzky. S obľubou poskytoval svojim študentom konzultácie počas ranných vychádzok okolo Michiganského jazera. Veľmi si obľúbil Ameriku a bratov Marxovcov.