cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rovníkové vydutie
Rovnováha ako rovnováha energií
Pokiaľ neexistuje rovnováha, môže dôjsť k násilnej konvekcií a pokiaľ dôjde k násilnej konvekcií, môže trenie konvertovať kinetickú energiu na teplo, čím sa zo systému vypustí rotačná kinetická energia. Po dosiahnutí rovnovážneho stavu prestane konverzia kinetickej energie na teplo. V tomto zmysle je rovnovážny stav najnižší stav energie, ktorý sa dá dosiahnuť.
Miera rotácie Zeme sa stále spomaľuje, aj keď postupne, asi o dve tisíciny sekundy na rotáciu každých 100 rokov. Odhady rýchlosti rotácie Zeme sa v minulosti líšili, pretože nie je presne známe, ako sa vytvoril Mesiac. Odhady zemskej rýchlosti rotácie pred 500 miliónmi rokov sa pohybujú okolo 20 hodín za „deň“.
Rýchlosť rotácie Zeme sa spomaľuje hlavne kvôli slapovým interakciám s Mesiacom a Slnkom. Pretože tuhé časti Zeme sú rozťažné, so znižovaním rýchlosti rotácie rovníkové vydutie Zeme postupne klesalo.
Rozdiely v gravitačnom zrýchlení
náhľad|Sily v prípade planéty s rovníkovým vydutím v dôsledku rotácie. Červená šípka: gravitácia Zelená šípka, [[normálova sila Modrá šípka: výsledná sila Výsledná sila poskytuje požadovanú strednú silu. Bez tejto dostredivej sily by sa objekty bez trenia posúvali smerom k rovníku. Pri výpočtoch, keď sa použije súradnicový systém, ktorý sa otáča spolu so Zemou, ukazuje vektor pomyselnej odstredivej sily smerom von a je rovnako veľký ako vektor predstavujúci stredovú silu]] Vďaka rotácii planéty okolo svojej vlastnej osi je gravitačné zrýchlenie na rovníku menšie ako na póloch. V 17. storočí francúzski vedci po vynáleze kyvadlových hodín zistili, že hodiny poslané do Francúzskej Guyany na severnom pobreží Južnej Ameriky bežali pomalšie ako ich presné náprotivky v Paríži. Pri meraní zrýchlenia v dôsledku gravitácie na rovníku sa musí zohľadniť aj rotácia planéty. Akýkoľvek objekt, ktorý je vzhľadom na povrch Zeme stacionárny, v skutočnosti sleduje kruhovú trajektóriu obiehajúcu okolo zemskej osi. Vytiahnutie objektu do takejto kruhovej dráhy vyžaduje silu. Odstredivé zrýchlenie pozdĺž rovníka pri jednej otáčke za hviezdny deň, je 0,0339 m/s2. Toto zrýchlenia znižuje efektívne gravitačné zrýchlenie. Na rovníku je zrýchlenie 9,7805 m/s2. To znamená, že skutočné gravitačné zrýchlenie na rovníku musí byť 9,8144 m/s2 (9,7805+0,0339 =9,8144).
Na póloch je gravitačné zrýchlenie 9,8322 m/s2. Rozdiel 0,0187 m/s2 medzi gravitačným zrýchlením na póloch a skutočným gravitačným zrýchlením na rovníku je to, že objekty umiestnené na rovníku sú asi 21 kilometrov ďalej od ťažiska zeme ako na póloch, čo zodpovedá menšiemu počtu gravitačné zrýchlenie.
Stručne povedané, existujú dva príspevky k tomu, že efektívne gravitačné zrýchlenie je na rovníku menej silné ako na póloch. Okolo 70 percent rozdielu je spôsobené skutočnosťou, že objekty obiehajú okolo zemskej osi a asi 30 percent je spôsobené sférickým tvarom Zeme.
Diagram ukazuje, že vo všetkých zemepisných šírkach je efektívne gravitačné zrýchlenie znížené požiadavkou na poskytnutie centripetálnej sily; znižujúci účinok je najsilnejší na rovníku.
Vplyv na satelitné dráhy
Skutočnosť, že gravitačné pole Zeme sa mierne odchyľuje od sféricky symetrického, ovplyvňuje aj obežné dráhy satelitov prostredníctvom sekulárnych orbitálnych precesií. Závisia od orientácie zemskej symetrickej osi v inerciálnom priestore a vo všeobecnosti ovplyvňujú všetky keplerovské orbitálne prvky s výnimkou veľkej osi. V prípade, že referenčná z os súradnicového systému je zarovnaná pozdĺž zemskej osi symetrie, potom iba dĺžka výstupného uzla Ω, argument šírky pericentera ω a stredná anomália M podrobujú sa sekulárnej precessii.
Takéto poruchy, ktoré sa predtým používali na mapovanie zemského gravitačného poľa z vesmíru môžu hrať významnú rušivú úlohu, keď sa satelity používajú na testovanie všeobecnej relativity pretože oveľa menšie relativistické účinky sú kvalitatívne nerozoznateľné od oblatity - poruchy spôsobené rotáciou.
Ostatné nebeské telesá
Všeobecne akékoľvek nebeské teleso, ktoré sa otáča (a ktoré je dostatočne masívne na to, aby sa vtiahlo do sférického alebo takmer sférického tvaru), bude mať rovníkové vydutie zodpovedajúcu jeho rýchlosti rotácie. Saturn je planéta s najväčším rovníkovým vydutím v Slnečnej sústave (11 808 km).
Formulácia
Koeficient sploštenia f pre rovnovážnu konfiguráciu gravitačného sféroidu, zloženého z nestlačiteľnej tekutiny s rovnomernou hustotou, rotujúcej stabilne okolo pevnej osi, pre malú mieru sploštenia, sa aproximuje:
kde:
Chlorid zlatitý
náhľad|Roztok chloridu zlatitého Chlorid zlatitý (AuCl3) je najbežnejšou zlúčeninou zlata. Z chemického názvoslovia vyplýva, že je zlato v tejto zlúčenine obsiahnuté na oxidačným čísle III+. Existujú ešte dve zlúčeniny zlata s chlórom: chlorid zlatný a kyselina chlorozlatitá.
Príprava
Chlorid zlatitý sa najčastejšie pripravuje priamou chloráciou čistého zlata pri vysokých teplotách:
Vlastnosti
Bezvodý chlorid zlatitý sa už pri teplote okolo 160 °C rozkladá na chlorid zlatný. Touto reakciou sa dá pripravovať čisté zlato, pretože chlorid zlatný sa následne pri teplote okolo 420 °C rozkladá na zlato a späť na chlorid zlatitý: Reakciou s vodným roztokom kyseliny chlorovodíkovej vzniká komplexná zlúčenina nazývaná kyselina chlorozlatitá: Podobne prebieha reakcia chloridu zlatitého s chloridmi, produktom sú potom príslušné chlorozlatitany.
Štruktúra molekuly
Chlorid zlatitý existuje, podobne ako bromid zlatitý, ako tzv. dimér. To znamená, že jeho molekula vyzerá takto:
vľavo
Použitie
Chlorid zlatitý je najbežnejšou chemickou zlúčeninou zlata, na prípravu ostatných zlúčenín zlata býva základnou látkou. Pripravuje sa z neho napr. komplexná zlúčenina tetrakyanozlatitan draselný: Chlorozlatité soli, hlavne tetrachlórozlatitan sodný, vznikajúci reakciou chloridu zlatitého a chloridu sodného, sa používajú ako katalyzátor pri reakciách.
Vo fotografii sa používa ako tónovací kúpeľ.
Old Shatterhand
Old Shatterhand môže byť:
Basketbalová extraliga mužov 1993/94
Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1993/94 bol 2. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov I. liga. V lige súťažilo 16 účastníkov, čo je o 4 družstvá viac ako v premiérovej sezóne. Titul získal klub BK Baník Cígeľ Prievidza po finálovej výhre nad obhajcom tituluBK Slovakofarma Pezinok.
Systém súťaže
Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 8 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). Lepšie 4 družstvá spolu so 4 družstvami, ktoré hrali nadnárodnú Superligu, vytvorili nadstavbovú skupinu o 1.8. miesto. Spodné 4 družstvá zo základnej skupiny spolu s 4 najlepšími celkami z nižšej ligy z aktuálnej sezóny (vtedy nazývanej 2. liga) vytvorili nadstavbovú skupinu o 9.16. miesto. Nadstavbové skupiny sa hrali rovnako dvojkolovým systémom. Po odohraní nadstavbovej časti 8 najlepších tímov postúpilo do play-off. 4 najhoršie družstvá (pozície 13. až 16.) zostúpili v nasledujúcej sezóne do nižšej súťaže. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Všetky zápasy play-off sa hrali na 2 víťazné zápasy.
Základná časť
V prípade rovnakého počtu bodov rozhodujú o konečnom poradí výsledky zo vzájomných zápasov.
Nadstavbová časť
V prípade rovnakého počtu bodov rozhodujú o konečnom poradí výsledky zo vzájomných zápasov.
Kluby z 1. ligy:
Play-off
Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Taksim tepe
Taksim tepe je jeden zo šiestich súčasných pahorkov v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Spolu s pahorkami Džambaz tepe a Nebet tepe  tvoria tzv. Trojpahorčie na ktorom sa nachádza najstaršia časť mesta, na území ktorej bola vyhlásená architektonická rezervácia Starý Plovdiv.
Názvy
Výraz taksim je arabského pôvodu a v turečtine znamená „rozdelovateľ“. Pahorok by sme teda mohli v doslovnom preklade pomenovať výrazom Pahorok rozdelenia, či Rozdeľovací pahorok. Meno pochádza od toho, že v antických časoch privádzal na vrcholok pahorku vodu rímsky akvadukt z blízkej dediny Markovo a na vrchole bol vybudovaný rozdeľovací mechanizmus, ktorý potom odvádzal vodu do jednotlivých častí mesta.
V historických prameňoch sa objavujú aj názvy Saraj tepe, odvodený od veľkého množstva hodnotných stavieb na území pahorku, alebo Evmolpiev , ktorý pochádza od najstaršieho názvu Plovdivu, ktorý bol Evmolpija. Mesto sa tak volalo podľa tráckeho vládcu Evmolpa, ktorého sídlo sa na pahorku nachádzalo.
V období bulharského národného obrodenia sa pahorku hovorilo aj Kesjakovo tepe po národnom buditeľovi, ktorého meno bolo Todor Kesjakov a jeho dom stál na vrchole pahorku.
Charakteristika
Pahorok je ohraničený na východe metropolitným chrámom svätej Maríny, ulicou Cára Ivajla a ulicou Todora Samodumova, pri Žltej škole a katedrále Zosnutia Bohorodičky. Zo západu je pahorok ohraničený ulicou Otec Pajsij, potom západný okraj vedie ulicou Konstantin Ireček a ulicou Săborna.
== Pamiatky == Na území pahorku sa nachádza veľké množstvo významných plovdivských pamiatok. Patria medzi ne napríklad:
Na úpätí pahorku sa ďalej nachádzajú napríklad:
Projekt 885 Jaseň
Projekt 885 Jaseň je trieda ruských ponoriek s jadrovým pohonom používaná ruským námorníctvom. Ide o triedu ponoriek štvrtej generácie, ktorú vyvinuli v SPMBM Malachit.
Jaseň predstavuje najpokročilejší projekt v oblasti výstavby ruských vojenských plavidiel. Ani jeden zo systémov, komponentov a mechanizmov v ponorkách triedy Jaseň nebol nikdy použitý v inej ruskej ponorke. Zároveň však ide aj o najdrahšie plavidlá ruského námorníctva. Náklady na prvú ponorku Severodvinsk boli 47 miliárd rubľov, čo v roku 2015 predstavovalo asi 1,6 miliardy amerických dolárov. Kazaň už stála 110 miliárd rubľov, čo bolo v prepočte 3,6 miliardy amerických dolárov.
Vznik a vývoj
Vývojové práce na ponorkách štvrtej generácie sa v Sovietskom zväze rozbehli v roku 1977. Do vytvorenia návrhu novej ponorky sa zapojili všetky tri sovietske konštrukčné kancelárie. Konštrukčná kancelária Rubin pracovala na ponorke s protilodnými krídlatými raketami, Lazurit rozpracoval návrh špecializovanej protilodnej ponorky s jadrovým pohonom a konštruktéri z kancelárie Malachit začali vyvíjať viacúčelovú ponorku, ktorá nakoniec dostala názov Jaseň.
Neustále zvyšovanie nákladov na ponorky novej generácie však nakoniec viedlo k tomu, že sovietska armáda sa rozhodla spojiť všetky tri projekty do jedného a vytvoriť prvú viacúčelovú ponorku. Za základ pre novú triedu ponoriek bol vybraný projekt Jaseň z konštrukčnej kancelárie Malachit. V roku 1985 bola výstavba ponoriek projektu 855 zahrnutá do programu výstavby flotily na nasledujúcich 10 rokov, pričom sa plánovalo postaviť celkovo až 30 ponoriek tejto triedy.
Technický návrh ponorky bol pripravený na konci osemdesiatych rokov, ale kvôli novým požiadavkám velenia sovietskeho námorníctva musel byť prepracovaný. V roku 1989 bolo totiž rozhodnuté, že ponorky projektu 885 budú vyzbrojené krídlatými raketami Onix a Granat. Konečný návrh nového plavidla tak bol pripravený až začiatkom 90. rokov, avšak v tom čase došlo k rozpadu ZSSR a nad výstavbou novej revolučnej ponorky visel veľký otáznik. Napriek všetkým politickým a ekonomickým ťažkostiam bola 21. decembra 1993 v lodeniciach Sevmaš slávnostne spustená stavba prvej ponorky triedy Jaseň - Severodvinsk.
Spustenie tejto ponorky na vodu bolo naplánované na rok 1996, ale v skutočnosť bola nakoniec celkom iná. Práce na výstavbe ponorky boli v roku 1996 úplne zastavené v dôsledku nedostatku finančných prostriedkov. Keď sa začiatkom nového storočia projekt opäť rozbehol, ukázalo sa, že mnoho prvkov vybavenia ponorky už bolo zastaraných. Okrem toho vznikli ťažkosti s dodávateľskými podnikmi, ktoré sa po rozpade ZSSR buď ocitli v zahraničí alebo jednoducho prestali existovať.
Do projektu bolo vnesených viacero úprav a výstavba ponorky sa opäť rozbehla v roku 2004. Dňa 24. júna 2010 bola ponorka konečne spustená na vodu. Nasledujúci rok sa začali jej skúšky, ktoré spolu s úpravami trvali tri roky. Popri tom prebiehal vývoj a testovanie riadených rakiet Oniks a Kaliber, ktoré sa mali stať hlavnou výzbrojou ponoriek triedy Jaseň. K zaradeniu ponorky Severodvinsk do služby (konkrétne v Severomorskej flotile) došlo 17. júla 2014.
V roku 2009 sa začala výstavba ponorky K-561 Kazaň, ktorá bola spustená na vodu o osem rokov neskôr. Táto ponorka mala byť dodaná ruskému námorníctvu v roku 2019, ale počas zimnej fázy skúšok bolo zistené, že množstvo pomocných jednotiek a zostáv lode nespĺňa požiadavky ruského ministerstva obrany. Podľa zdroja vojensko-priemyselného komplexu budú úpravy a testovanie trvať celý rok 2020 a k zaradeniu do flotily dôjde až v roku 2021.
Konštrukcia
Trup ponorky K-560 Severodvinsk má dĺžku a jeho šírku. Väčšina dovtedajších sovietskych jadrových ponoriek mala dvojtrupovú konštrukciu. Pri ponorkách triedy Jaseň však konštruktéri uplatnili nový prístup, ktorý kombinuje jednotrupové prevedenie (typické pre západnú konštrukčnú školu) a dvojtrupovú konštrukciu. V praxi to znamená, že ľahký trup sa nachádza iba v prednej časti plavidla a nad nadstavbou v oblasti raketových síl. Robustný trup ponorky je rozdelený na deväť vodotesných sekcií.
Ďalším neobvyklým riešením pre sovietsku školu bolo umiestnenie veľkej sférickej antény hydroakustickej stanice Amfora v prednej časti ponorky. Je najdôležitejšou súčasťou hydroakustického komplexu Irtyš novej generácie. Sférická anténa má veľké množstvo citlivých detektorov a jej umiestnenie poskytuje najlepšie podmienky na jej fungovanie. Z toho dôvodu však museli byť torpédomety, ktoré sa tradične nachádzali v prednej časti sovietskych jadrových ponoriek, presunuté do stredu plavidla.
Aby sa znížila viditeľnosť ponorky, sú všetky jej komponenty vybavené aktívnym systémom potlačenia hluku. Pri konštrukcii ponoriek triedy Jaseň sa aktívne používajú rôzne materiály absorbujúce vibrácie, všetko vybavenie je namontované na špeciálnych rámoch, ktoré znižujú hluk z ich prevádzky. Každé plavidlo je navyše vybavené vlastnými zvukovo izolačnými panelmi. Trup ponorky má tiež špeciálny gumový poťah na zníženie sonarového podpisu.
Posádka ponorky sa skladá z 90 členov, z toho 32 je dôstojníkov.
Ponorky triedy Jaseň sú schopné operovať v hĺbke až. Severodvinsk dosahuje pod vodou maximálnu rýchlosť 25 uzlov.
Tresses
Tresses je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kyselina β-hydroxybutyrová
Kyselina β-hydroxybutyrová je β-hydroxykyselina, ktorá patrá medzi ketolátky. Bežne sa používa názov jej konjugovanej bázy, β-hydroxybutyrát, ktorý sa niekedy skracuje ako BHB (ďalšie názvy pozri v infoboxe). Je to chirálna zlúčenina, ktorá má dva enantioméry, u ľudí však vzniká iba jeden z nich ( D -β-hydroxybutyrát). Jej oxidované a polymérne deriváty sa bežne vyskytujú v prírode. U ľudí je BHB jedným z dvoch primárnych endogénnych agonistov receptoru hydroxykarboxylových kyselín 2 (HCA2), čo je receptor spriahnutý s G-proteínmi (GPCR).
BHB je významnou ketolátkou, ktorá predstavuje alternatívny zdroj energie pre mozog a svaly pri nedostatku glukózy (napríklad pri hladovaní alebo cukrovke).
Biosyntéza
U ľudí sa D -β-hydroxybutyrát syntetizuje v pečeni v metabolizme mastných kyselín, β-hydroxy-β-metylbutyrátu a ketogénnych aminokyselín v slede niekoľkých reakcií, ktoré premieňajú tieto látky na acetoacetát, čo je ketolátka, ktorá pri hladovaní vzniká ako prvá. Proces syntézy ketolátok sa nazýva ketogenéza.
Biosyntéza β-hydroxybutyrátu z acetoacetátu je katalyzovaná enzýmom β-hydroxybutyrátdehydrogenázou:
Na využitie β-hydroxybutyrátu dochádza k jeho spätnej oxidácii na acetoacetát a rozkladu na acetyl-CoA.
Butyrát sa môže metabolizovať na BHB i druhou metabolickou dráhou, ktorá neprebieha cez acetoacetát. Táto dráha je nasledovná:
Koncentrácia v krvi
Koncentrácia BHB v krvnej plazme sa u ľudí zvyšuje počas ketózy a podobne je to i s ostatnými ketolátkami. Táto zvýšená hladina je očakávateľná, keďže BHB vzniká z acetoacetátu. BHB sa môže využiť ako zdroj energie v mozgu, keď je hladina glukózy v krvi nízka. U pacientov s diabetom je možné zistiť hladinu ketolátok pomocou testov krvi alebo moču, čím je možné odhaliť diabetickú ketoacidózu. U alkoholickej ketoacidózy vzniká BHB v najvyššej koncentrácii. Ak sa v bunkách pečene vyčerpá zásoba oxalacetátu, dochádza ku ketogenéze, ktorá je spôsobená zníženým príjmom sacharidov (počas diéty alebo hladovania), dlhého nadmerného požívania alkoholu alebo pri nedostatku inzulínu. Keďže oxalacetát je nutný pre vstup acetyl-CoA do citrátového cyklu, nadbytok acetyl-CoA, ktorý vzniká pri rozklade mastných kyselín a nedostatku oxalacetátu, sa namiesto toho využíva na syntézu ketolátok.
Biologická aktivita
BHB a kyselina butyrová sú dva hlavné endogénne agonisty receptoru hydroxykarboxylových kyselín 2 (HCA2), ktorý je spriahnutý s G-proteínmi (patrí medzi GPCR). BHB je takisto schopný prestúpiť hematoencefalickú bariéru do centrálneho nervového systému. Hladina BHB sa zvyšuje v pečeni, srdci, svaloch, mozgu a iných tkanivách počas cvičenia, kalorických obmedzení, hladovania a ketogénnej diéty. Bolo zistené, že BHB funguje ako inhibítor histónových deacetyláz (HDAC). Keďže BHB inhibuje dva izozýmy HDAC, HDAC2 a HDAC3, zvyšuje hladinu BDNF a TrkB signalizáciu v hipokampe. Okrem toho bolo v štúdii na hlodavcoch zistené, že dlhé cvičenie zvyšuje hladinu BHB v krvi, čo indukuje promótory génu BDNF v hipokampe. Tieto závery by mohli byť klinicky významné pri liečbe depresie, úzkosti a kognitívnych porúch.
Laboratórna a priemyselná chémia
náhľad|Polyhydroxybutyrát BHB je prekurzorom pre polyestery, ktoré sú použiteľné ako biodegradovateľné plasty. Polymér poly(3-hydroxybutyrát) je takisto prirodzene produkovaný baktériou Alcaligenes eutrophus. BHB je možné z tohto polyméru extrahovať kyslou hydrolýzou.
Koncentrácia BHB v krvnej plazme sa meria pomocou testu, ktorý využíva β-hydroxybutyrátdehydrogenázu s NAD+ ako kofaktorom, ktorý prijíma elektróny. Tento enzým katalyzuje premenu BHB na acetoacetát a súčasnú premenu NAD+ na NADH, ktorú je možné merať.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2007
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2007 boli v poradí 9. MS tejto vekovej kategórie. Konali sa od 11. do 22. apríla 2007 vo fínskych mestách Rauma a Tampere.
Skupina A
Turnaj skupiny A v rámci I. divízie MS 2007 sa hral v Maribore v Slovinsku od 6. do 12. apríla 2007.
Skupina B
Turnaj skupiny B v rámci I. divízie MS 2007 sa hral v Sanoku v Poľsku od 4. do 10. apríla 2007.
Turnaj skupiny B v rámci II. divízie MS 2007 sa hral v Miercurea Ciucu v Rumunsku od 12. do 18. marca 2007.
Kvalifikačný zápas
Kvalifikačný zápas III. divízie MS 2007 sa hral v İzmite v Turecku dňa 28. januára 2007. Turecko postúpilo na hlavný turnaj III. divízie MS 2007.
Hlavný turnaj
Hlavný turnaj III. divízie MS 2007 sa hral v Pekingu v Číne od 5. do 11. marca 2007.
Córdoba (Veracruz)
Córdoba je mesto a administratívne centrum mexického štátu Veracruz.
Leží na pobreží Mexického zálivu. Mesto bolo založené Španielmi v roku 1618. V roku 1973 bolo mesto niekoľkokrát poškodené zemetrasením.
Najzaujímavejšími stavbami v meste Córdoba sú Alameda Murillo Vidal, Parque Ecologici Paso Coyol alebo Estadio Beisborama.
Dončovi karauli
Dončovi karauli sú vrch v pohorí Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Turizmus
Najlahší výstup na vrchol vedie trasou od horskej chaty Vichren  cez ľadovcový kotol Bănderiški cirkus, sedlo Bănderiška porta  a následne po hlavnom hrebeni pohoria cez nepomenovanú kótu v nadmorskej výške  a ďalej na vrch Dončovi karauli.
Pepsín
Pepsín je enzým, ktorého zymogén (pepsinogén) je produkovaný bunkami žalúdočnej sliznice. Patrí do skupiny proteáz. Jeho úlohou je rozkladať proteíny v potrave na peptidy.
Pepsín je proteolytický enzým produkovaný bunkami žalúdočnej sliznice, ktorý štiepi bielkoviny vo vnútri peptidového reťazca na jednoduchšie, vo vode rozpustné peptidy. Katalyzuje hydrolýzu väzby medzi aminoskupinou tyrozínu alebo fenylalanínu a kyselinou asparágovou alebo glutamovou. Zráža mlieko, ktoré sa ako zrazenina v žalúdku dlhšie udrží a čiastočne sa trávi. Najvýkonnejší je pri pH okolo 2.
Enzým objavil v roku 1836 Theodor Schwann, ktorý na jeho pomenovanie použil základ z gréckeho slova pepsis – tráviť. Pepsín bol prvý známy živočíšny enzým a od roku 1929 aj jeden z prvých ktoré sa J. H. Northropovi podarilo vyrobiť kryštalizáciou.
Príkrov Bôrky
Príkrov Bôrky je vysokotlakovo-nízkoteplotne premenená časť komplexu paleozoických až mezozoických hornín meliatika, tvoriaca časť akrečnej prizmy po Meliatskom oceáne, zachovaná v nadloží gemerika na Slovenskom území severne od rožňavskej línie.
Názov zaviedli B. Leško a I. Varga v roku 1980 podľa obce Bôrka v okrese Rožňava. Súčasné chápanie stavby príkrovu bolo zavedené v práci J. Mella, P. Reichwaldera a A. Vozárovej v roku 1998.
Lebes gamikos
náhľad|Červenofigúrový lebes gamikos, cca 340 pred Kr., Národné archeologické múzeum, Madrid Lebes gamikos ( – „manželská misa“) je typ starogréckej keramickej nádoby. Lebes gamikos (mn. č. lebétes gamikoi), zväčša hlboká misa s oblým dnom na vyššom podstavci alebo nízkej nôžke, s vekom a dvomi horizontálnymi uchami vystupujúcimi z hornej časti nádoby, sa primárne používal pri svadobných obradoch. Nevesta ho potom mohla dostať darom. Prvýkrát sa objavil v polovici 6. stor. pred Kr., ale rozšírenejší bol hlavne od druhej štvrtiny 5. do konca 4. stor. pred Kr. Britský archeológ John Beazley rozlišuje dva typy lebétes gamikoi. Nádoba typu 1 (starší typ) má krk a je spojená s vysokým kužeľovitým podstavcom takmer rovnako vysokým ako samotné telo nádoby (priemerná výška tohto typu sa pohybuje v rozsahu od asi 38 cm do 64 cm). Nádoba typu 2 má namiesto podstavca nízku nôžku a nemá krk (jej priemerná výška je od asi 23 cm do 46 cm). Ich výzdoba je rozdielna. Napr. zatiaľčo aténske lebétes gamikoi z konca 6. stor. pred Kr. zobrazujú väčšinou svadobné scény, apúlske z konca 4. stor. pred Kr. majú často i nešpecifickú a triviálnu ikonografiu. Podľa Beazleyho najstarší známy lebes gamikos je tzv. Sofilova váza zo Smyrny (580 – 570 pred Kr.) zobrazujúca svadobný sprievod Heleny a Menelaa. Lebes gamikos sa mohol používať na viaceré účely napr. ako nádoba na miešanie vína, nádoba pre jedlá na svadobnej hostine, nádoba na vodu (vodu ohriali v inej nádobe) pre svadobný kúpeľ, váza na kvety, nádoba na parfumovanú vodu (napr. aromatizovanú myrhou) alebo jednoducho ako „symbolický svadobný dar“. Bez ohľadu na to, ako sa táto nádoba použila, súdiac podľa maľovanej ikonografie sa zdá, že bola takmer výlučne svadobná (čiernofigúrové a neskôr červenofigúrové maľby na lebetes gamikos zobrazujú prevažne svadobné procesie a scény darcovstva).
Príkrov Bôrky
Stavba
Príkrov Bôrky možno z litostratigrafického hľadiska členiť na 3 súvrstvia :
Pokračovaním výskumu tejto oblasti boli zavedené aj ďalšie nové názvy súvrství. Sú to hlavne nižnoslanské, kobeliarovské, steinbergské a rudnícke súvrstvie resp. formácia. Najvýznamnejšia z nich je nižnoslanská formácia, ktorá obsahuje aj staršie paleozoické amfibolity, ktorých paleogeografická pozícia zatiaľ nebola uspokojivo vyriešená.
Lebes gamikos
Vedci kedysi verili, že lebétes gamikoi nemali nič spoločné s kultom mŕtvych, ale objavili sa i také, ktoré zobrazujú pohrebné scény. V atických hroboch dievčat sa našli lebétes gamikoi, ktoré tam umiestnili (podobne ako lutroforoi) zrejme ich príbuzní či priatelia. Viedla ich k tomu zrejme viera, že zosnulé dievča tak mohlo „uzavrieť manželstvo s bohom smrti“ a vyhnúť sa tak útrapám podsvetia. Manželstvo s Hádom vyvoláva totiž paradigmu v osude Persefony v hymne na Demetru (tento hymnos sa pripisuje Homérovi). Niektoré z týchto váz sa mohli vyrábať dokonca len pre tento účel, pretože predčasných úmrtí dievčat nebolo málo.
Príkrov Bôrky
Vznik a vývoj
Horniny príkrovu Bôrky sa zrejme pôvodne nachádzali medzi oblasťou meliatika na juhu a gemerikom na severe.
Horniny príkrovu Bôrky sa dostali do dnešnej pozície v dôsledku subduckcie triasovo-jurského Meliatského oceánu s oceánskou a stenčenou kontinentálnou kôrou. Počas akrečných procesov boli horniny vysokotlakovo metamorfované a neskôr v spodnej a strednej kriede aj obdukované k povrchu. Pri tomto procese boli čiastočne spätne premenené. Najvyššia metamorfóza zaznamenaná v glaukofanitoch (modrých bridliciach) dosahovala tlak 11,512 kbar a teploty 420460° C resp. až teplotu 500° C a tlak 1,3 kbar. Subdukčné procesy boli datované rádiometrickou metódou 40Ar/39Ar na svetlých sľudách ako 150160 miliónov rokov, čo zodpovedá približne oxfordu až kimeridžu (vrchnej jure).
Príkrov Bôrky takmer vo všetkých lokalitách leží na horninách gočaltovskej skupiny gemerika a v jeho nadloží sa nachádzajú príkrovy silicika a turnaika. Samotné telesá príkrovu predstavujú iba fragmenty, ktoré boli oddelené eróziou aj tektonicky. Príkrov leží buď horizontálne (v nižnoslanskej depresii), alebo je strmo uklonený na juh a tvorí viacero šupín (pri Hačave, Šugove, Bôrke, Honcoch, Štítniku a Jelšave). Horniny príkrovu Bôrky sú známe iba severne od rožňavskej línie, najzápadnejšie výskyty sú známe z oblasti Ochtinej.
Malăk Rezen
Malăk Rezen je vrch v pohorí Vitoša v Oblasti Sofia v západnom Bulharsku.
Turizmus
Do vrcholových častí Vitoše v blízkosti vrchu Malăk Rezen vedú dve sedačkové lanovky: Romanski a Akademika 2, od horskej chaty Aleko. V zníženine medzi vrchmi Goľam Rezen a Malăk Rezen sa nachádza vrchná časť lyžiarskej lokality Stenata, ktorá sa rozprestiera na ploche približne 600 hektárov a zaberá severnú časť severovýchodnej steny. V lokalite je k dispozícii sedačková lanovka Romanski a štyri vleky.
Šancová ulica (Pezinok)
Šancová ulica je ulica pri centre mesta Pezinok. Názov bol odvodený od slova šance, ktoré pomenúva mestské opevnenie tiahnuce sa vedľa ulice severozápadným smerom.
Na čísle 2 sa do rokov 1957 – 1958 nachádzala židovská synagóga postavená v roku 1872. V súčasnosti tu stojí budova, kde sídli Slovenská sporiteľňa.
Do roku 2012 stál na súčasných číslach 6 a 8 areál Ústrednej pálenice.
Uzeste
Uzeste je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Džambaz tepe
Názvy
Názov pahorku Džambaz tepe v preklade z turečtiny znamená Pahorok povrazolezcov a to z dôvodu, že na jeho strmých juhovýchodných stenách predvádzalo svoje umenie množstvo povrazolezcov a iných akrobatov.
Charakteristika
Džambaz tepe sa nachádza v centrálnej najstaršej časti mesta Plovdiv v tesnej blízkosti pahorkov Taksim tepe a Nebet tepe s ktorými tvorí tzv. „Trojpahorčie“ v jeho juhovýchodnej časti.
== Pamiatky   == Na území pahorku sa nachádza veľké množstvo významných plovdivských pamiatok. Patria medzi ne napríklad:
Na úpätí pahorku sa nachádza Katedrála svätého Ľudovíta.
Valeyrac
Valeyrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kara Kojunlu
Kara Kojunlu (iné názvy: Karakojunlu, Qara Qoyunlu , Karakojunluská ríša , Čierna ovca , Čierny baran ) bol stredoveký moslimský štátny útvar, turkický kmeňový zväz, na území dnešnej západnej Perzie (Iránu), severného Iraku a východného Turecka. Za potomkov Kara Kojunlu sa považujú viaceré turkické národnosti na Blízkom východe.
Dejiny ríše
Kmeňový zväz založili príslušníci turkického oghuzských kmeňov, podľa niektorých teórií príslušníci kmeňa Jiwa, ktorí sa v 11. storočí počas oghuzskej migrácie zo svojich sídiel odobrali na západ do Seldžuckej ríše, kde sa usadili na území tiahnúcom sa od jazera Van až po Mosul, a kde prijali šíitský islam. Ďalšia migrácia Oghuzov sa spustila pod tlakom Mongolov v 13. storočí, keď sa kmeň dostal pod ich nadvládu. V 30. rokoch 14. storočia sa kmeň vymanil spod nadvlády Mongolov a kmeňový vodca emír Bajrám Chvádža na istý čas získal Mosul a pokúsil sa ovládnuť aj okolité turecké krajiny. Tureckí Artukovci sa však odmietli Kara Kojunlu vzdať a požiadali o pomoc bagdadských Džalájírovcov, ktorí si kmeňový zväz podrobili a zaviazali ho platiť tribút. Po smrti džalájírovského sultána Uvajsa II. v roku 1372 kmene získali väčšiu samostatnosť a ich moc postupne na úkor nadradeného sultanátu rástla. Za zakladateľa nezávislej ríše Kara Kojunlu býva považovaný Bajrámov synovec Kara Muhammad Turmuš, ktorý v roku 1382 Džalájírovcov porazil pri Nachčivane a naplno sa od nich osamostatnil. Bojoval taktiež proti Tímúrovcvom a niekedy okolo roku 1389 po odchode Tímúrovych vojsk na východ obsadil Tabríz. Po tom, čo Turmuš zaistil svoje panstvo na východe, odišiel na západ, kde sa mu zrodila opozícia v emírovi Pir Hasanovi. Pir Hasan, podľa niektorých mamlúckych zdrojov Turmušov bratranec, však Turmuša v boji porazil a ujal sa moci. Nevládol však dlho, pretože proti nemu v kmeni vyvstala opozícia na čele s Turmušovým synmi Misrom Chodžom a Kara Júsufom.
náhľad|Karakojuluská [[Modrá mešita (Tabríz)|Modrá mešita v Tabríze]] náhľad|Zbroj používaná v Kara Kojunlu a Ak Kojunlu Timúrovci sa nevedeli zmieriť so stretou území na západe a chystali sa na novú veľkú vojnu. Tá však už Karakojunluskú ríšu zastihla až za vlády Júsufovho syna Iskandara. I napriek statočnej obrane bol Iskandar v roku 1421 veľkou presilou porazený a Tímúrovci sa priamo alebo nepriamo prostredníctvom nových vazalov, zmocnili značnej časti jeho ríše. Nasledujúce roky Iskandar strávil trestaním vazalov, ktorí prešli na tímúrovskú stranu a dobývaním stratených území. Timúrovský vládca Šáchruch si uvedomoval, že nedokáže karakojunluské územia pričleniť k svojmu panstvu a do Azerbajdžanu preto dosadil Iskandarovho mladšieho brata Abú Sajda, ktorý však svojmu bratovi nedokázal dlho čeliť a skončil na popravisku. Problematické vzťahy mal Iskandar aj so svojim druhým bratom Mehmedom, ktorý vládol v Bagdade, a ktorý sa osamostatnil. Iskandar síce v roku 1433 bagdadské panstvo dobyl, ale už krátko na to získal opozíciu vo svojom ďalšom bratovi Džahánšáhovi, ktorý vládol v okolí jazera Van. Džahánšáha podporovaného Tímúrovcami už Iskandar nedokázal poraziť a nakoniec bol v roku 1438 zavraždený vlastným synom.
Džahánšáh, ktorý sa ujal moci v krajine, vládol spočiatku ako tímúrovský vazal. Po smrti Tímúrovca Šáchrucha v roku 1447 však svoju politiku zmenil a na istý čas rozšíril panstvo Kara Kojunlu až do Chorasánu, a ovládol aj zvyšnú časť Perzie a časti Malej Ázie a Mezopotámie. Ríša za jeho vlády dosiahla najväčší rozmach a darilo sa kultúre a umeniu. V neskoršom období však musel Džahánšáh viaceré územia opätovne odstúpiť. V 60. rokoch 15. storočia vypukli vnútri vládnuceho klanu dynastické spory a niektoré konkurenčné kmene povstali proti ich vláde. Zdrvujúco skončila Džahánšáhova posledná výprava proti Ak Kojunlu v roku 1467, keď pri pokuse dobyť ich hlavné mesto Diyarbakır Džahánšáh padol. Džahánšáhovi synovia následne nedokázali odvrátiť katastrofu a útoky zväzu Ak Kojunlu, ktorý postupne obsadil väčšinu karakojunluského územia. V 16. storočí vošli do služieb perzských vládcov Safíjovcov.
Zoznam panovníkov
Nasleduje zoznam vládcov Kara Kojunlu:
Severný Pirin
Severný Pirin je podcelok pohoria Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Lokalizácia
Severný Pirin sa rozprestiera medzi sedlami Predel na severe,   ktoré oddeľuje pohorie Pirin od pohoria Rila  a Todorova poľana  na juhu,    ktoré sa nachádza v nadmorskej výške   a tvorí hranicu medzi Severným a Stredným Pirinom. Hranica je vyznačená riekami Bela reka a Pirinska Bistrica smerok k rieke Struma a riekou Marevska reka smerom k rieke Mesta.
Opis
Severný Pirin je najvyšším, najdlhším (celková dĺžka hlavného hrebeňa dosahuje 40 km) a najväčším (predstavuje 74% z celkovej rozlohy Pirinu) z troch podcelkov pohoria Pirin. Má alpínsky charakter s typickými javmi, ako sú napríklad: vysoké vrchy, horské hrebene, hlboké kary, ľadovcové jazerá (všetky horské jazerá pohoria Pirin sa nachádzajú práve v karoch Severného Pirinu), doliny vytvorené vysokohorskými riekami, slané prahy a morény. V Severnom Pirine sa nachádza najvyšší vrch Pirinu Vichren     ako aj zvyšné najvyššie vrchy tohto pohoria ktorými sú Kutelo I , Kutelo II  , Banski Suhodol  , Poležan  , Malăk Poležan  , Kamenica   a Goľama Straža. Od hlavného hrebeňa sa oddeľujú desiatky vedlajších hrebeňov v rôznych fyzikálno–geografických formách. Z týchto všetkých sa štyri výrazne odlišujú od ostatných svojou výškou, monoliticitou a osobitým vzhľadom. Jedná sa o hrebene Sinivrăškoto bilo (známy aj ako Sinaniškoto bilo ) medzi dolinami riek Vlahina a Sandanska Bistrica, Todorinoto bilo  medzi dolinami riek Demjanica a Bănderica a Poležanskoto bilo  medzi dolinami riek Demjanica a Dobriniška reka, od ktorého sa oddeľujú krátke Bezbožko bilo, ale najmä Kameniškoto bilo , ktoré sa stáča juhozápadným smerom medzi dolinami riek Sandanska Bistrica a Pirinska Bistrica.
Rozdelenie
Severný Pirin je rozdeľený na dve časti – severnú mramorovú časť a južnú časť, ktorá je tvorená prevážne granitom a z menšej časti tiež mramorom.
Gama rozdelenie
Gama rozdelenie je v teórii pravdepodobnosti a matematickej štatistike spojité rozdelenie pravdepodobnosti s dvoma parametrami. Jeho špeciálnymi prípadmi sú exponenciálne rozdelenie a \chi^2-rozdelenie. Patrí k pravostranne (pozitívne) zošikmeným rozdeleniam.
Gama rozdelenie sa používa na modelovanie pravdepodobnosti doby čakania, tiež sa používa v poistnej matematike pri modelovaní výšky poistných plnení. Na tento účel sa používa aj exponenciálne rozdelenie, no pretože gama rozdelenie je na rozdiel od neho závislé od dvoch parametrov, je vhodnejšie a pri tomto modelovaní aj viac flexibilnejšie. Napriek tomu neodhaduje dobre pravdepodobnosť extrémne vysokých poistných plnení.
Definícia
Nech X je náhodná veličina a nech a. Hovoríme, že táto náhodná veličina X má gama rozdelenie s parametrami \alpha a \beta, ak jej hustota pravdepodobnosti má nasledovný tvar:
kde označenie označuje gama funkciu (ktorá sa tiež nazýva aj Eulerov integrál druhého druhu) a je definovaná nasledovne:
Parameter \alpha nazývame parameter tvaru a \beta zase paramater škály.
Označenie:
Ďalšie vyjadrenia
Jedna z dôležitých vlastností gama rozdelenia je tá, že pokiaľ máme dve, prípadne viac, náhodných premenných, ktoré majú gama rozdelenie, tak ich súčet má tiež gama rozdelenie, menia sa iba parametre.
Nech X a Y sú dve náhodné veličiny, ktoré sú nezávislé, pričom každá z nich má gama rozdelenie s parametrami a, ďalej nech pre parametre platí nasledovné: ,  a. Potom náhodná veličina, má tiež gama rozdelenie s parametrami
Majme n nezávislých náhodných premenných, pričom každá z nich má gama rozdelenie a parametrami. Pre parametre platí: a  pre. Potom náhodná veličina nasledovného tvaru:
má tiež gama rozdelenie s parametrami.
Vzťah k iným rozdeleniam
Z definície vyplýva, že pokiaľ vo vyjadrení hustoty pravdepodobnosti položíme parameter \alpha = 1, tak dostaneme hustotu pravdepodobnosti exponenciálneho rozdelenia s parametrom \beta, teda:
Sacharopín
Sacharopín je intermediát v metabolizme aminokyseliny lyzínu. Je to prekurzor biosyntézy lyzínu v dráhe α-aminoadipátu, ktorou ho syntetizujú huby a červenoočká. U cicavcov a vyšších rastlín je sacharopín intermediátom pri rozklade lyzínu.
Gama rozdelenie
Vzťah k iným rozdeleniam
Pokiaľ vo vyjadrení hustoty pravdepodobnosti gama rozdelenia položíme parameter, pričom n je celé kladné číslo a druhý parameter \beta = 2, tak dostaneme \chi^2-rozdelenie s n stupňami voľnosti, teda \chi^2(n)
Sacharopín
Metabolizmus
Existuje niekoľko dráh rozkladu lyzínu, ale v cicavčej pečeni je dominantná dráha, ktorej prvým produktom je práve sacharopín. Reakcia je katalyzovaná sacharopíndehydrogenázou (tvoriacou lyzín):
Gama rozdelenie
Vlastnosti
Začiatočné momenty tohto rozdelenia môžeme vyjadriť pomocou všeobecného vzťahu nasledovne:
Teda z tohto vzťahu dostaneme nasledovné vyjadrenia pre strednú hodnotu a disperziu premennej X:
Pre koeficient šikmosti platí nasledovný vzťah:
Momentová vytvárajúca funkcia má nasledovný tvar:
Sacharopín
Metabolizmus
Syntéza lyzínu u vyšších húb prebieha presne opačným procesom, ako prebieha rozklad lyzínu u cicavcov: najprv vzniká α-aminoadipát-6-semialdehyd, z ktorého vzniká sacharopín a ten sa mení na lyzín. Túto dráhu okrem húb využívajú i niektoré termofilné baktérie a archeóny, napríklad Thermus thermophilus,  a riasy.  Baktérie, nižšie huby a zelené rastliny využívajú syntézu cez diaminopimelát,  takže sacharopín nesyntetizujú. Pre živočíchy je lyzín esenciálnou aminokyselinou, takže ho nesyntetizujú.
Patológia
Sacharopínúria (nadbytok sacharopínu v moči) a sacharopínémia (nadbytok sacharopínu v krvi) vznikajú ako následok dedičných porúch rozkladu lyzínu.
Gama rozdelenie
Vlastnosti
pre t < \beta.
Sacharopín
História
Sacharopín bol prvýkrát izolovaný v roku 1961 z kvasiniek (Saccharomyces, z čoho pochádza názov tejto zlúčeniny).
Referencie
<references group="" responsive="1">
Nuda (rozlišovacia stránka)
Nuda môže byť:
Roj
Roj môže byť:
Hadd
Hadd je arabský výraz pre hranicu, zákaz. Trest za zločiny stanovené Koránom a tradíciami (hadís), ktoré sa považujú za zločiny proti Božiemu právu. Sú to: Vzhľadom na veľmi prísne nároky na dôkazy a svedkov sa tieto tresty vykonávajú len zriedka, v súčasnosti sa vyskytli najmä v Saudskej Arábii.
Vayres (Gironde)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stredoeurópska obranná spolupráca
Stredoeurópska obranná spolupráca (, skrátene CEDC) je skupina, ktorej členmi sú stredoeurópske štáty: Česko, Slovensko, Maďarsko, Rakúsko, Slovinsko a Chorvátsko. Poľsko má štatút pozorovateľa.
Jej cieľom je rozšírenie spolupráce v oblasti obrany, vrátane zdieľania obranných prostriedkov medzi členskými štátmi, spoločného výcviku a uskutočňovaní spoločných cvičení. Všetky štáty sú členmi Európskej únie a všetky okrem Rakúska aj členmi NATO.
Dejiny
Tvorba skupiny sa začala koncom roku 2010, prvé zasadanie ministrov obrany sa konalo v júni 2012 v rakúskom meste Frauenkirchen.
Na jar 2016 (31. 3. – 1. 4.) sa uskutočnila vo Viedni konferencia ministrov obrany Poľska, Srbska, Severného Macedónska a Čiernej Hory, kde hlavnou témou bola európska migračná kríza. Zástupcovia Nemecka a Grécka boli tiež pozvaní, ale nezúčastnili sa. Krajiny spoločne prevzali iniciatívu v pokračovaní uzatvárania Balkánskej trasy a zabezpečení vonkajších hraníc. 19. júna 2017 sa členské štáty v Prahe zaviazali k užšej spolupráci pri vysporiadavaní sa s nelegálnou migráciou, vrátanie použitia armády. Jedným z cieľov skupiny je, aby migranti, ktorí chcú získať azyl v niektorom štáte EÚ, museli oň požiadať mimo EÚ. Štáty sa tiež dohodli na vytvorení akčného plánu, ktorý bude rozdeľovať úlohy jednotlivých armád, polícií a ďalších organizácií členských štátov v prípade potreby spoločného zásahu.
V septembri 2017 skupina usporiadala spoločné cvičenie Cooperative Security 2017 (COOPSEC17) v rakúskom Allentsteigu, zamerané na ochranu hraníc proti ilegálnej migrácii.
Naparovanie
Fyzikálne princípy
Naparovanie v sebe zahŕňa dva základné procesy:
Podobá sa to známemu procesu, pri ktorom sa voda v kvapalnom stave objaví na pokrývke hrnca pri varení. Ale plynné prostredie a zdroj tepla sa líšia. Naparovanie prebieha vo vákuu, to znamená, že pary nepochádzajúce zo zdrojového materiálu sú odstránené ešte pred začiatkom procesu.
Odparené častice sa presúvajú priamo k cieľovému substrátu bez stretu s ostatnými plynmi – toto je zabezpečené vákuom (high vacuum). Pri tlaku 10−4 Pa je pre časticu veľkosti 0,4 nm stredná voľná cesta asi. Žeraviace objekty v naparovacej komore (žeraviace vlákna) produkujú neželané pary, ktoré obmedzujú kvalitu vákua.
Vybavenie
Každý naparovací systém obsahuje vákuovú pumpu. Taktiež obsahuje zdroj energie, ktorý zabezpečí odparenie materiálu určeného na nanesenie. Existuje viacero rôznych energetických zdrojov:
Niektoré systémy využívajú uchopenie substrátu, pri ktorom je substrát neustále otáčaný okolo dvoch osí, čím sa zabráni tieneniu.
Kráľovské hrobky dynastie Čoson
Kráľovské hrobky dynastie Čoson sú hrobky príslušníkov tohto panovníckeho kórejskeho rodu. Z dynastie Čoson pochádza 27 kórejských panovníkov, ktorí sa na tróne vystriedali medzi rokmi 1392 a 1910.
Počas vlády čosonskej dynastie bol štátnym náboženstvom konfucianizmus v ktorom je hlboko zakorenená tradícia uctievania predkov. Aj preto boli hrobky starostlivo opatrované a do súčasnosti sa zachovali vo výbornom technickom stave. Pohrebiská bola budované v starostlivo vyberaných lokalitách, ktoré boli považované za božské miesto. Zároveň sa prihliadalo k princípom Geomantia. Kamenné stavby a predmety obklopujúce jednotlivé mohyly rovnako ako ich dekoratívne a štylistické stvárnenie ponúkajú informácie o umeleckých trendoch obdobia v ktorom vznikali (rozmedzie viac ako 500 rokov).
Letka
Letka môže byť:
Prímas
Prímas môže byť:
Hanbalovská právna škola
thumb|Rozšírenie Hanbalovskej právnej školy
Hanbalovská právna škola je tradičná právna škola sunnitského islamu.
Založil ju v 9. storočí Ahmad ibn Hanbal v Bagdade. Zdôrazňuje doslovný výklad Koránu a sunny. Presadzuje právne názory druhov Proroka. Hanbalovci odmietali cudzie vplyvy, súfizmus a askézu. Zdôrazňovali právnu čistotu islamu. Medzi predstaviteľmi školy vyniká Ibn Tanijá († 1328), ktorého vplyv siaha až k wahhábovskemu hnutiu a k novším formám fundamentalizmu. Hanbalovský smer je úradnou právnou školou v Saudskej Arábii a Katare, ale má prívržencov aj v Iraku, Sýrii a Palestíne.
Ludvík Krejčí
Ludvík Krejčí (* 17. august 1890, Brno-Tuřany, Rakúsko-Uhorsko † 9. február 1972, Ústí nad Orlicí, Česko-Slovensko) bol česko-slovenský armádny dôstojník, armádny generál. Počas prvej svetovej vojny príslušník česko-slovenských légií. V roku 1933 sa stal náčelníkom Hlavného veliteľstva Československej brannej moci. Zaslúžil sa o reformu a modernizáciu armády a v čase mníchovskej krízy zastával pozíciu rozhodného odporu voči nacistickému Nemecku. Po okupácii ho zatkli a väznili Nemci. Komunistický režim ho po vojne degradoval na vojaka. Hodnosť mu bola vrátená in memoriam až v roku 1990.
Mladosť a 1. svetová vojna
Ludvík Krejčí študoval najskôr na gymnáziu vo Vyškově a od roku 1908 na Vyššej lesníckej škole v Písku. Po ukončení štúdií nastúpil v októbri 1910 ako jednoročný dobrovoľník do rakúsko-uhorskej armády. V rokoch 1911 až 1914 pracoval na lesnom úrade v Slavónii. Po vypuknutí 1. svetovej vojny bojoval v Srbsku, Čiernej Hore a Albánsku, neskôr aj na talianskom a rumunskom fronte. V máji 1917 padol do zajatia a v júli 1917 vstúpil do česko-slovenských legií v Rusku.
Česko-slovenský legionár
Krejčí bol zaradený k 6. streleckému pluku „Hanáckemu“ v hodnosti štábneho kapitána. V októbri 1917 prevzal velenie nad rotou a v marci 1918 sa už ako veliteľ práporu zúčastnil bitky u Bachmača, kde jeho 6. strelecký pluk spoločne so 7. streleckým plukom „Tatranským“ odrážali nemecké útoky a podarilo sa im udržať dôležitý železničný uzol, čím umožnili ústup 1. streleckej divízie česko-slovenských légií. Krejčí sa vyznamenal aj v následujúcej bitke o Marjanovku. So svojim 6. plukom sa zúčastnil celej anabázy na sibírskej magistrále. V októbri 1918 sa stal veliteľom pluku a v decembri prevzal velenie 2. streleckej divízie. Nasledujúci rok so svojou divíziou držal pod kontrolou rozsiahle úseky celej sibírskej magistrály.
V česko-slovenskej armáde
Od januára 1920 zabezpečoval stiahnutie česko-slovenských légií do Vladivostoku a ich návrat do Česko-Slovenska. Rusko opustil v apríli 1920 a v júni sa vrátil domov. Počas služby v legiách obdržal celý rad česko-slovenských a spojeneckých vyznamenaní.
Náčelník Hlavného štábu československej brannej moci
V priebehu roka 1933 arm. gen. Syrový odstúpil z postup náčelníka Hlavného štábu československej brannej moci. Hlavného kandidáta na uvoľnený post gen. Leva Prchalu vyradilo podozrenie z klientelizmu a tak prezident Tomáš Garrigue Masaryk menoval do tejto najvyššej vojenskej funkcie arm. gen. Ludvíka Krejčího. Ku 30. novembru 1933 bol Krejčí do tejto funkcie menovaný dočasne od 31. decembra 1933 ju vykonával riadne.
Reforma armády
V súvislosti s nástupom nacistov k moci v Nemecku v januári 1933 sa v Česko-Slovensku chystala reorganizácia a modernizácia československej armády. Prezident Tomáš Garrique Masaryk si od Ludvíka Krejčího a ďalších dôstojníkov sľuboval veľa a Ludvík Krejčí nesklamal. V novej funkcii preukázal pracovitosť a organizačný talent. V Česko-slovensku bola predĺžená dĺžka vojenskej služby, vznikli tankové jednotky s dobovým názvom Útočná vozba. Pluky útočnej vozby boli podriadené pod tzv. Rýchle divízie, Tanky však boli prideľované aj k tzv. Hraničiarskym plukom. Začalo sa s výstavbou sústavy opevnení,
Z titulu najvyššej vojenskej funkcie sa Krejčí stretával s kolegami zo spojeneckých armád. Česko-Slovensko malo podpísanú spojeneckú zmluvu s Francúzskom a v roku 1935 podpísalo spojeneckú zmluvu so Sovietskym zväzom. Pri návšteve Sovietskeho zväzu v septembri 1935 sa stretol aj s Borisom Šapošnikovom.
Sestričky (rozlišovacia stránka)
Sestričky môže byť: