cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Furlansko
Dejiny
Kraj pôvodne obývali hlavne Kelti, ale aj Ilýri a Veneti, no v 3 stor. pred Kr. ho kolonizovali a úplne romanizovali Rimania. Hovorilo sa tu teda po latinsky. V spomínanom storočí tu bolo postavené mesto Aquileia. V 1 stor. pred Kr. tu prechádzal Caesar so svojimi legionármi počas občianskej vojny s Pompeiom. Caesar tu založil mesto Civitate Forum Iulii. Iná latinská kolónia bolo aj mesto Iulium Carnicum (dnes Zuglio). V tom čase už mali miestni obyvatelia plnoprávne rímske občianstvo. V 1. stor. po Kr. sa toto územie nazývalo Venetia et Histria a jeho hlavným mestom bola Aquileia, ktorá sa stala jedným z najväčších miest v ríši. Furlansko po Nerovej smrti obsadil Vespasianus, ktorý sa na východe stal cisárom a bojoval o moc s Vitteliom. Počas principátu sa tu pestovalo hrozno a obilie a Furlansko bol kraj, v ktorom sa pestovalo poľnohospodárstvo najviac v Itálií. Vychýrené bolo aj aquileiské víno. Prechádzala tadiaľto cesta Via Iulia Augusta. Popri Aquilei sa tu však rozvíjali aj iné, menšie mestá, ako Concordia, Altinum či Utinum (Udine). V 3. stor. tadeto prešiel vzdorocisár Maximinus Thrax, ktorý vypálil veľkú časť úrodného kraja. Maximinus tu však bol zavraždený pri neúspešnom dobýjaní Aquileie. Na začiatku 5. stor. sa tadiaľto prehnali kmene Vizigótov so svojim kráľom Alarichom II., ktorý obsadil aj Aquileiu. Furlansko to však nezasiahlo a bol rovnako bohatý. V Aquileii sídlil biskup. Bola tu aj postavená jedna z najväčších bazilík v ríši, jej mozaiky môžeme obdivovať aj dnes. Koniec prišiel až v roku 452, keď sem prišli Huni s kráľom Atilom, ktorý kraj spustošil a úplne zničil perlu kraja, Aquileiu. Obyvatelia Furlanska potom na ostrovoch založili mesto Benátky.
Po páde Rímskeho impéria na západe (476) Itáliu ovládol germánsky kráľ Odoaker. Jeho však porazil a zabil ostrogótsky kráľ Teodorich Veľký. Počas nasledujúcej byzantsko-ostrogótskej vojny bolo Furlansko vyplienené oboma armádami. Významná tu vtedy bola pevnosť Tarvisium (Tarvisio), kde Ostrogóti porazili východorímsku armádu a odkiaľ pochádzal aj predposledný gótsky kráľ, Totila. V Aquilei sa vtedy začal stavať nový kostol. Na ostrove Gradus (Grádo) bola od Rímskych čias vojenská pevnosť a mesto malo až tri baziliky. Dve stoja dodnes. Východorímska ríša ovládla Itáliu, no už o pár rokov neskôr ju začali dobýjať kmene Longobardov. Obyvatelia Furlanska sa znovu usádzali v Benátkach. Uchránilo sa iba dobre opevnené Grádo. Furlansko už dávno stratilo svoju slávu. No Longobardi sa usadili práve tu a svoje hlavné mesto mali v meste Civitate Forum Iulii. Tu postavili mnoho domov a slávny kostol s reliéfmi. Longobardov sem priviedol kráľ Alduin, známy svojou krutosťou. Cividale teda zastalo vodcovskú úlohu po Aquilei. Blízko Gráda vznikol aj ostrovný kláštor Barbana. Biskupi teraz sídlili v Gráde. Ríšu Longobardov zničili až Frankovia Karola Veľkého. Karol potom územie ovládol. Časť kraja a Benátky však stále patrila Byzantskej ríši. V tom čase sa prvýkrát objavuje pojem Furlanská marka. Z ľudovej latinčiny tu totiž vznikala furlančina. Po rozpade Karolovej ríše sa územie Furlanska rozdelilo medzi Východofrankskú ríšu (Nemecko) a Byzantskú ríšu, ktorá teraz ovládala aj Aquileiu. Aquileia sa však opäť dostala pod vplyv Nemecka. V 11. stor. tu vznikol Aquileiský patriarchát, ktorý teraz ovládal aj Grádo. V nasledujúcom období Furlansko, zjednotené v patriarcháte, ovládol mocný mestský štát, Benátky (Venezia). Končí sa tak nemecká vláda. Biskupi boli presídlení do Benátok. Furlansko patrilo pod benátsku správu ako Terra ferma. V tomto období má najvýznamnejšie postavenie mesto Udine. Moc Benátok upadla a Furlansko v r. 1509 obsadila rakúska Habsburská monarchia. V roku 1751 bol patriarchát zrušený a cirkevná moc sa rozdelila medzi najvplyvnejšie mestá, Udine a Goriziu. Furlančania boli proti Rakúskej monarchii. Po páde Rakúsko-Uhorska sa Furlansko včlenilo do talianskeho štátu. Začína sa tak novodobé obdobie tohto kraja. V 2. sv. vojne oblasť okupovali Nemci a niektoré mestá boli bombardované. Miestnych mužov odvádzali do talianskej fašistickej armády.
Súčasnosť a kultúra
V súčasnosti patrí Furlansko medzi vyspelé časti talianskeho severu. Hlavné mesto je Udine. Významné mestá sú aj Tarvisio, Gorizia, Gemona, Pontebba a Palmanova. Medzi turistické oblasti patrí predovšetkým Aquileia, Grado a Cividale del Friuli. V Grade je vychýrená pláž Pinetta, kam sa chodia rekreovať aj mnohí známi talianski športovci pre vysoký obsah jódu v mori. V Grade je v súčasnosti vybudovaných veľa hotelov. Známa furlanská pláž je aj Lignano Sabbiadoro. V lete sa tu konajú slávne Festy (ľudové zábavy). Známa je zábava v Cividale na oslavu sv. Donáta (Palio di san Donato). Slávnosti sa konajú aj v meste Cormons. Furlančania sú známi výrobou slávneho talianskeho vínneho alkoholu Grappa a výrobou svetoznámej talianskej šunky Prosciutto crudo, ktorá sa vyrába blízko Cividale, v meste San Daniele a odtiaľto sa vyváža do celého sveta. Friuli je vychýrené aj svojimi vínami (Pozri: Friulánske víno), ktoré patria medzi najkvalitnejšie talianske a svetové vína. Známe je tu víno Cabernet, Refosco a biele víno Furlan. Región je aj známy svojou v rámci Talianska špecifickou kuchyňou.
Intel 8041
Intel 8041 je osembitový jednočipový mikropočítač harvardskej architektúry vyvinutý firmou Intel. Je plne kompatibilný s rodinami MCS-48, MCS-80, MCS-85 a MCS-86. Napája sa 5V, podporuje standby režim, pracuje na frekvencii 6 MHz. Obsahuje vnútornú OTP ROM o veľkosti 1 kB, dátovú pamäť RAM s veľkosťou 128 bajtov a stavový register. Často sa používal na starých 80386 a 80486 základných doskách. Výrobou tohto jednočipu sa zaoberali aj iné firmy, napr. AMD, NEC alebo Mitsubishi.
Žert (kniha)
Žert je prvý román Milana Kunderu napísaný roku 1965 a prvýkrát vydaný roku 1967 nakladateľstvom Československý spisovatel.
Hlavnou postavou je Ludvík Jahn, v raných päťdesiatych rokoch ako študent horlivý komunista, ktorého kvôli žartovnej pohľadnici, poslanej spolužiačke Markéte na socialistické školenie, vyhodili z vysokej školy aj zo strany. Ludvík sa chce po desiatich rokoch pomstiť bývalému spolužiakovi Zemánkovi, ktorý ho v rozhodujúcej chvíli podrazil, tým, že zvedie Zemánkovu ženu Helenu. Zistí ale, že manželia spolu už aj tak nežijú.
Väčšina textu knihy je retrospektívne rozprávanie. Príbeh začína tým, že sa Ludvík vracia do rodného moravského mesta vykonať svoju pomstu, ktorej dôvod a Ludvíkov predchádzajúci život sa čitateľovi osvetľuje v následujúcich kapitolách. Román síce komentuje politickú atmosféru doby päťdesiatych a šesťdesiatych rokov, ale autorova pozornosť sa obracia skôr na Ludvíkove vzťahy a lásky. Obsahuje tiež časti venované moravskej ľudovej piesni.
V roku 1968 natočil režisér Jaromil Jireš rovnomenný film, ktorý dodnes oceňujú filmoví kritici aj diváci, a ktorý sa (na rozdiel od západnej filmovej adaptácie jeho Neznesiteľnej ľahkosti bytia) páčil aj Kunderovi.
Anaxibié
Anaxibié je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Anaxibié bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Anaxibié potom dostala za manžela Archelaa, syna Aigypta a jeho fenickej manželky. Keď sa skončila hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.
Člnkovitá jama
Člnkovitá jama (fossa scaphoidea; z lat. scapha, gr. skafe - čln, vyhĺbenina) je horné, menšie pokračovanie krídlovej jamy.
Kočovníctvo
thumb|Ruskí [[Nenci sú príkladom moderných nomádov]] Kočovníctvo alebo nomádstvo je spôsob života, ktorý preferuje neustále kočovanie z jedného miesta niekam inam pred usadlým životom na jednom mieste meste, štáte atď.). Odhaduje sa, že na Zemi žije okolo 30 – 40 miliónov nomádov. Mnoho ľudských kultúr má svoju nomádsku tradíciu, ale tie sú v mnohých priemyselných sveta stále vzácnejšie. Existujú tri typy nomádov:loveckými revírmi.
Úsvit (rozlišovacia stránka)
Úsvit môže byť:
ÚSVIT môže byť:
2438 Oleshko
2438 Oleshko je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 2. novembra 1975.
Junkers Ju 88
Junkers Ju 88 bolo dvojmotorové viacúčelové lietadlo nemeckej výroby používané najmä počas 2. svetovej vojny. Bolo používané ako bombardér, lietadlo pre priamu podporu pozemných vojsk, nočný stíhač, prieskumný a ťažký stíhací stroj, niektoré stroje boli upravené do podoby obrovskej lietajúcej bomby projektu Mistel. Napriek zdĺhavému vývoju sa stalo jedným z najlepších strojov aké Luftwaffe mala počas vojny. Do konca druhej svetovej vojny bolo vyrobených okolo 15 000 Ju-88.
Vznik a vývoj
Vznikol na základe požiadavky nemeckého ministerstva letectva z roku 1935 na tzv. schnellbomber (rýchly bombardér), ktorý by mal nosnosť 500 - 800 kg bômb a maximálnu rýchlosť okolo 500 km/h. Prvý prototyp Ju-88 V-1 s dvanásťvalcovými 746 kW motormi DB 600A vzlietol nad mestom Dessau v decembri 1936. Dosahoval rýchlosť okolo 580 km/h, ale pri plnom zaťažení (munícia atď.) klesla jeho rýchlosť na 450 km/h. Ďalší prototyp Ju-88 V-6 s motormi Jumo 211B-1 v marci 1939 dosiahol rýchlostný rekord, keď na 1000 km dlhej trati odviezol 2000 kg nákladu pri rýchlosti 517 km/h.
thumb|left|Zadná časť kabíny s charakteristickými okrúhlymi guľometnými streliskami
Na prelome rokov 1939 a 1940 sa začala vyrábať sériová verzia Ju-88 A-1, ktorá bola síce pomalšia ako prototyp, no mala väčšiu nosnosť. Stroj mal originálne riešenú pretlakovú kabínu - tzv. vollschitkanzel, v ktorej bola sústredená celá posádka. Predpokladalo sa, že takáto konfigurácia posíli morálku posádky. Nevýhodou však bola stiesnenosť kabíny, v ktorej sa tlačili 4 členovia posádky. Výzbroj tvorili 3 guľomety MG 15: jeden pred druhým pilotom pre streľbu dopredu, jeden na ochranu vrchnej časti zadnej polosféry a tretí bol umiestnený v nesymetricky uloženej pancierovej vani pod kabínou a chránil spodnú časť zadnej polosféry. 1800 - 2400 kg bômb stroj niesol jednak na závesníkoch pod krídlami, ale aj vo vnútornej bombovnici. Bombardovacie Junkersy 88 boli vybavené aj aerodynamickými brzdami pre strmhlavé bombardovanie. Ďalšia verzia Ju-88A-2 mohla niesť malé raketové motory pre skrátenie štartu.
thumb|Nemeckí letci z I. skupiny eskadry [[Kampfgeschwader 51|KG 51 (I./KG 51) sa pripravujú na bojový let s bombardérom Ju 88A-1 počas bitky o Britániu, 1940]]
Neskrošia verzia A-4, mala okrem dlhších krídel aj väčšiu nosnosť bômb. Pod krídlami stroje tejto verzie odniesli po jednej 1000 kg bombe. Počas bitky o Britániu sa ukázala obranná výzbroj ako nedostatočná a verzia A-4 preto dostala silnejšie guľomety MG 81 (jeden vpredu, dva vzadu hore a jeden alebo dva MG 81Z vzadu dole niekedy aj dva na bokoch) a ešte jeden MG 131 pre streľbu dopredu. . Z tejto verzie vychádzalo aj mnoho ďalších variant, ako bol stroj určený na odrezávanie prehradových balónov, torpédový bombardér alebo ťažký stíhač.
Na začiatku roku prelome rokov 1943 a 1944 sa objavila verzia Ju-88 S, ktorá dostala výkonné motory BMW 801 mala len trojčlennú posádku a len jeden obranný guľomet. Jej hlavnou obranou bola vysoká rýchlosť, ktorá strojom umožňovala operovať aj cez deň. Neskoršie verzie S dosahovali rýchlosť až 615 km/h. Verzia Ju-88 S-2 mala nosnosť až 3000 kg bômb.
Prieskumná verzia D (D-0 až D-5) z roku 1940, bola vybavená troma kamerami a prídavnými nádržami. V roku 1944 ju nahradila verzia T s hviezdicovými motormi. Verzia C (C-1 až C-4), odvodená od základnej bombardovacej verzie A-1, bola ťažký stíhač. Verzia C-4, ktorej bolo vyrobených asi 100 ks, bola už odvodená od bombardovacej verzie A-4, mali preto dlhšie krídla a silnejšiu výzbroj. Na strojoch verzie C-6 sa po prvýkrát objavila zbraňová konfigurácia označovaná Schräge Musik, čo boli šikmo dopredu strieľajúce kanóny, pomerne účinné proti Spojeneckým bombardérom. Niektoré stroje boli vybavené rádiolokátormi FuG 202. Verzia R bola tiež stíhacia, bola však poháňaná hviezdicovými motormi. Obe tieto stíhacie verzie v noci často operovali nad britskými letiskami.
thumb|Junkers Ju 88 I./[[Kampfgeschwader 77|KG 77 nad Talianskom, 1942]]
Posledná verzia bola označená P a mala slúžiť v boji proti tankom, na čo bola vybavená protitankovým kanónom PaK 40 kalibru až 75 mm (verzia P-1) alebo ľahším 37 mm BK 3,7 (verzia P-2), či BK 5 kalibru 50 mm (verzia P-4). Nemci laborovali aj s výzbrojou ako boli plameňomety (napr. NSGr 2) a raketomety (napr. RZ 65), tieto komplikované experimenty však prerušil koniec vojny.
Pred koncom vojny Nemci vyrobili aj niekoľko špeciálnych Junkersov 88 prestavaných na bezpilotné lietajúce bomby tzv. Mistel. Stroje boli naložené výbušninami a riadené boli z menšieho stíhacieho stroja (Bf 109 alebo Fw 190) pripevneného zvrchu zvláštnou konštrukciou na ich trupe. Pilot stíhačky najprv doletel s celým Mistelom k cieľu nasmeroval naň stroj a oddelil sa od Junkersu a unikol. Mistel letel nasmerovaný na cieľ udržujúc smer pomocou gyroskopov.
Celkovo bolo vyrobených asi 15 000 ks Ju-88 všetkých verzii. Ako ďalšie vývojové typy vznikli stroje Ju 188 a Ju 388.
Nasadenie
Prvou frontovou jednotkou vybavenou Junkersmi 88 bola I/KG 30, ktorá s nimi 26. septembra 1939 zaútočila na britské vojnové lode. 16. októbra boli zostrelené prvé dva Ju-88 britskými Spitfirmi. Čoskoro po nasadení sa ukázalo, že Ju-88 sú spomedzi nemeckých bombardérov najťažšou korisťou pre Spojeneckých stíhačov. Stroje boli úspešné najmä v Stredomorí, na Balkáne, východnom fronte a v Nórsku, odkiaľ útočili na Spojenecké konvoje smerujúce do ZSSR. Napríklad počas bojov v Grécku, pri útoku strojov 7/KG 30 na nákladnú loď Clan Frazer naloženú výbušninami blízko prístavu Pireus, zničila explózia lode ďalších 10 okolitých plavidiel. V rokoch 1941 a 1942, 120 strojov Ju-88 HI/KG 26 a KG 30 potopilo 27 spojeneckých obchodných lodí a viacero ich sprievodných plavidiel. Podobne účinné sa ukázali Ju-88 LG 1 počas bojov v okolí Malty. Junkersy 88 boli veľmi efektívne najmä na začiatku bojov v ZSSR, keď boli aj s plným nákladom bômb schopné uniknúť väčšine rozšírených sovietskych stíhacích I-16 a I-153.
Ferrère
Ferrère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Le Fresne (Marne)
Le Fresne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pouan-les-Vallées
Pouan-les-Vallées je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zoologická záhrada hlavného mesta Prahy
thumb|Hlavný vchod do pražskej ZOO s "chodníkom slávy", predstavujúcim otlačky nôh niektorých populárnych chovancov
Pouan-les-Vallées
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 502 obyvateľov (2009).
Zoologická záhrada hlavného mesta Prahy
Zoologická záhrada hlavného mesta Prahy (oficiálne: Zoologická zahrada hl. m. Prahy) je zoologická záhrada v dolnej časti pražskej Troje, ktorú prvý raz otvorili 28. septembra 1931. Ako prvá bola postavená administratívna budova pri hlavnom vchode a voliéry dravcov. Prvým zvieraťom v pražskej ZOO bola vlčica Lotta. Ďalšími zvieratami boli kone Przewalského (Minka a Ali). Herec Vlasta Burian daroval v roku 1934 do ZOO uškatcov Hýtu a Batulu. ZOO veľmi poznamenali ničivé povodne v roku 2002, kedy bola zatopená takmer polovica areálu. Povodne znamenali úhyn mnohých zvierat a nutnosť demolácie zničených objektov. Namiesto nich však v Troji vyrástlo niekoľko unikátnych stavieb, ktoré sa svojim poňatím blížia novému pohľadu na funkčnosť a zmysel zoologických záhrad. Od znovuotvorenia reštaurovanej ZOO sa počet návštevníkov pohybuje nad hranicou 1 000 000 ročne. V roku 2005 tu bolo možné vidieť 4 562 zvierat (630 druhov).
Pouan-les-Vallées
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoologická záhrada hlavného mesta Prahy
Činnosť
ZOO je členom Európskej asociácie zoologických záhrad a akvárií (EAZA) a iných organizácií, a zúčastňuje sa mnohých programov na záchranu zvierat a reintrodukčných programov. Medzi české patrí záchrana bocianov bielych i čiernych, sovy pálenej, kuvikov, sov a sysľov. Medzi medzinárodné projekty patrí návrat do prírody koňa Przewalského, orlosupov a zubrov. V rámci Európskeho programu pre zachovanie (EEP) chová pražská ZOO mnoho druhov zvierat napr. slony indické, gorily nížinné, leopardov, levíčkov zlatohlavých, orangutanov, pandy červenej, žirafy Rothschildove, tučniaky Humboltove a mnoho ďalších. ZOO vedie medzinárodné plemenné knihy koňa Przewalského, leguána kubánskeho, korytnačky černavej a orlície bornejskej a európsku plemennú knihu ocelota stromového. Od roku 2004 je ZOO Praha i oficiálnym záchranným centrom CITES pre zabavené zvieratá.
ZOO ponúka mnoho vzdelávacích programov ako pre školy, tak i pre širokú verejnosť. Medzi ne patria i prednášky v budove vzdelávacieho centra sprievodcami po ZOO, komentované kŕmenie zvierat a mnoho ďalších. ZOO Praha tiež spolupracuje s Prírodovedeckou fakultou Karlovej univerzity, Českou poľnohospodárskou univerzitou a inými vysokými školami.
Stavby v ZOO Praha
Indonézska džungľa je najväčší a najnákladnejší pavilón pre zvieratá v dejinách českých zoologických záhrad. Bol postavený v rokoch 2002 - 2004 na mieste 50 rokov starého Pavilónu opíc a jeho cena presiahla 185 milionov českých korún. Pavilón bol slávnostne otvorený 29. novembra 2004. Expozíciu tvorí eliptický skleník a stavba budí dojem džungle s úzkymi cestičkami pre návštevníkov. Dvojposchodová expozícia zahŕňa vyhliadkové terasy na orangutanov a makakov na ostrovoch, varanov komodských, rozsiahle vodné plochy, vodopád a jaskynné chodby, kde ľudia môžu nahliadnuť do života nočných tvorov.
Okrem indonézskej džungle' patrí medzi významné stavby tiež komplex opičích ostrovov v dolnej časti ZOO, priechodné voliéry vtákov, detská ZOO, kde môžu deti vstúpiť medzi zvieratá a kŕmiť ich, pavilón Afrika zblízka a tiež nové výbehy pre soby, losy, leopardov a tigre v hornej časti ZOO.
V roku 2009 boli vybudovaná a sprístupnená rozhľadňa Obora. V roku 2013 boli otovrené nové pavilóny slonov a hrochov postavené v hornej časti zoo na miestach bývalých výbehov žiriaf a antilôp.
Doprava
thumb|Električková doprava v ZOO Praha K zoologickej záhrade už desiatky rokov jazdí autobusová linka 112 z Holešovíc. V minulosti sem zriaďovali v sezóne ako posilu i špeciálne (tzv. účelové) zrýchlené autobusové linky. Turisticky atraktívna je doprava na lodiach, ktoré majú neďaleko ZOO prístavisko pravidelných plavieb. Pozdĺž Vltavy sú parkovištia pre zájazdové autobusy a osobné automobily. Oblasť je i cyklisticky atraktívna, ale ZOO nie je vybavená úschovňou bicyklov. Cesta od sídliska Bohnice z dôvodu nedostatočných parametrov nie je pre linkovú dopravu využívaná, hoci to býva často navrhované.
Hornú a dolnú časť zoologickej záhrady spája od roku 1977 sedačková lanová dráha, ktorú prevádzkuje Dopravný podnik hlavného mesta Prahy. Po záhrade jazdí tiež cestný vláčik.
Archelaos (syn Aigypta)
Archelaos (Archelaos) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky. Archelaos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Archelaovi potom za manželku vybrali Anaxibié, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Životné minimum
Životné minimum môže byť:
Mnohomužstvo
Mnohomužstvo alebo polyandria je jednou z dvoch foriem polygamie. Ide o stav, kedy má žena viacero manželov súčasne. Opakom polyandrie je druhá forma polygamie – polygýnia (muž má viacero manželiek).
Mnohomužstvo je známe z Tibetu, Indie a Oceánie. Často sa manželstvá uzavierajú medzi jednou ženou a niekoľkými bratmi.
Mnohomužstvo je, vo väčšine prípadov, lokálne riešenie osobitnej spoločenskej situácie a nie všeobecné pravidlo. Vždy šlo o marginalizované spoločenské skupiny, napr. lovci lebiek z Ásamu, izolované skupiny v Tibete.
Edgar Krahn
Edgar Krahn (* 1. október 1894, Sootage, Estónsko – † 6. marec 1961, Rockville, Maryland, USA) bol estónsky matematik.
Narodil sa v Sootage v okrese Laiuse v Estónsku ako príslušník menšiny baltských Nemcov. Študoval na univerzite v Tartu a Göttingene. Jeho akademickým poradcom bol Richard Courant. Je spoluautorom tzv. Rayleigh-Faber-Krahnovej nerovnosti.
V matematike Krahn pracoval predovšetkým v oblastiach diferenciálnych rovníc, diferenciálnej geometrie, teórie pravdepodobnosti, dynamike plynov a mechanike tuhých látok.
Škola (anime)
Škola je v oblasti mangy a anime druh alebo žáner. V anime zo školského prostredia sa prevažne vyskytujú deti, alebo mladí ľudia. Takéto anime často bývajú aj romantické alebo komediálne, ale môžu sa vyskytovať aj bojové anime zo školského prostredia.
Čagatajský chanát
Historický priebeh
Alguovi následníci – Mubarak a Borak – vyhľadávali užšie vzťahy s obyvateľmi oblastí prijatím islamu. Navzdory tomu, že od začiatku Čagatajovej vlády bol islam takmer sto rokov zakazovaný, v roku 1326 sa stal oficiálnym náboženstvom Čagatajovho ulusu. Mongolské obyvateľstvo sa postupne turkizovalo.
Čagatajský chanát pretrval do roku 1514. V dôsledku odtrhnutia sa od bývalého Mogulistanu vznikol Jarkandský Chanát. Zakladateľom štátu bol Sultán Said-chán (Tughluk Timur-chánov vnuk). V roku 1678 sa stal vazalom Džungarského chanátu pri zachovaní väčšej nezávislosti. V tej dobe bol Čagatajský chanát zmietaný vnútornými nepokojmi. Jednak sa rozpadal na drobnejšie podchanáty, jednak v ňom vládol spor medzi dvoma krídlami hodžov, (Aktaglik a Karataglik), čo boli náboženskí učitelia. Galdan tieto rozbroje využil a najskôr v roku 1677 obsadil východnú časť Čagatajského chanátu v Tarimskej panve a potom v 1680 jeho západnú časť – Mogulistan. Pritom dobyl Taškent, podrobil si Čiernych Kirgizov a vyplienil Ferganské údolie. Ale jeho ďalšie výboje boli úspešné až v roku 1685, keď pod velením generála Cewen Rabtana vytlačil Kazachov ešte ďalej na západ. . V roku 1687 neúspešne obliehal Hazrat-e Turkestan, dôležité náboženské pútnické mesta moslimských Kazachov.
Poznámky
<references group="pozn."/>
2439 Ulugbek
2439 Ulugbek je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 21. augusta 1977.
(385185) 1993 RO
(385185) 1993 RO je transneptúnsky objekt patriaci medzi plutína. O tomto objekte je zatiaľ známych len veľmi málo informácií. Jeho priemer je približne 90 km.
264 Libussa
264 Libussa je planétka v hlavnom páse planétok. Objavil ju Christian Heinrich Friedrich Peters 22. decembra 1886 v osade Clinton v štáte New York. Pomenovaná je podľa mýtickej zakladateľky Prahy, kňažnej Libuši.
Mezolit
Mezolit alebo stredná kamenná doba (alebo lingvisticky nesprávne stredná doba kamenná) alebo konečný paleolit je v dejinách praveku a archeológii obdobie medzi paleolitom a neolitom.
Konečný paleolit
Podľa niektorých názorov je mezolit hospodársky a kultúrne záverečná fáza paleolitu (neprávom sa periodizačne kládol na úroveň paleolitu a neolitu, lebo neznamená taký obrat v ekonomike ani v spoločnosti) za zmenených podmienok v prírodnom prostredí geologickej súčasnosti (holocénu).
Časové a miestne zaradenie
Trval približne od 8000/7500 pred Kr. až do úplného prevládnutia neolitického výrobného spôsobu. Preto je trvanie mezolitu v rôznych oblastiach podstatne odlišné: napr. v Holandsku sa podľa 14C datuje od 7400 do 4200 pred Kr., v Dánsku od 7450 do 3250 pred Kr., v strednej Európe sa často predpokladá jeho dlhšia paralelná existencia s neolitom až eneolitom.
Geológia/podnebie
Geologicky v tomto období pokračujú štvrtohory a poľadová doba (holocén). Z holocénu sem konkrétne spadá časť boreálu (8800 – 7300 pred Kr.) a časť atlantiku (7300 pred Kr. – 3700 pred Kr.). Ak sa hranica začiatku stanoví na 9000 pred Kr. alebo 9600 pred Kr. (koniec pleistocénu), tak sem spadá aj časť preboreálu (9600 pred Kr. – 8800 pred Kr.) a boreál celý.
Charakteristika
Ustáva lovecký spôsob života a nahradzuje ho usadlejší spôsob zberačov a rybárov, spojený snáď s počiatkami matriarchátu. Pazúrikové nástroje sú drobnejšie (mikrolity) a opatrené násadami, na stupni azilien už zdobené neraz symbolickými prvkami.
Ide o záverečné obdobie prisvojovacieho hospodárstva. Ľudia postupujú do ďalších oblastí, v lesoch lovia menšiu zver. Významný sa stal rybolov, zber rastlinných produktov a mušlí. Táboriská zakladajú v riečnych údoliach, na brehoch jazier a morí bohatých na ryby. Typický nástroj luk, šíp, potom harpúna, oštep, udica. Stavali drevené lode, vyrábali veslá, na severe to boli lyže a sane. Prevládali drobnotvaré kamenné nástroje, hroty šípov, čepieľky vytvárajú ostrie na rúčkach z dreva alebo parohov. Na konci mezolitu už človeka sprevádza pes. Iba časť mezolitikov sa podieľala na vzniku poľnohospodárstva a len tam, kde to dovoľovali priaznivé podmienky (prírodné, klimatické).
Slovensko
Na Slovensku sa v mezolite vyskytovali tieto kultúry:
Hložany
vpravo|thumb|Hložany na mape obce Báčsky Petrovec vpravo|thumb|[[Evanjelická cirkev augsburského vyznania|Evanjelický kostol]] Hložany je dedina v srbskej Vojvodine, administratívne patriaca do obce Petrovec. Sú známe významnou prítomnosťou slovenského obyvateľstva. V roku 2002 mali 2 283 obyvateľov, z ktorých bolo 1985 slovenskej národnosti. Hložany sa nachádzaju na pobreží Dunaja a trase Eurovelo 6, preto sú stále viac zaujímave aj pre cyklistov, ktorý majú svoju púť naplánovanú práve v tomto ťahu.
Hložany, dedinka malá a človek si tu nájde všetko čo potrebuje. Ako dedina, Hložany majú dobrú polohu, nachádzajú sa medzi Novým Sadom a Báčskou Palankou, čo pre tunajších obyvateľov predstavuje veľmi dobrú výhodu.
Rímske osídlenie
Hložany prvýkrát vstúpili do dejín už v období rímskeho cisára Diokleciána, ktorý v roku 284 v blízkosti dnešnej osady na pobreží Dunaja vybudoval pevnosť Onagrinum.
Osada
Presný údaj o vzniku samotných Hložian nie je známy, v roku 1553 sa uvádzajú v tureckých daňových údajoch ako Galožan. V tom čase tu bolo 16 domov, z ktorých presná polovica platila daň. Z ďalšieho daňového súpisu v roku 1690 sa spomínajú ako dedina, resp. obývaná pustatina. Od roku 1703 patrili futockému panstvu. V roku 1733 sa do osady prisťahovali prvé srbské rodiny. V roku 1745 boli stále pustatinou, nakoľko nešlo o kompaktné osídlenie, ale rozhádzané obydlia.
Príchod evanjelických Slovákov do Hložian bol ovplyvnený usadením ich krajanov v susednom Báčskom Petrovci v roku 1745.
3. mája 1759 spolumajitelia futockého panstva Pavle a Simon Čarnojevićovci uzavreli zmluvu so svojou novoosídlenou dedinou Hložany. Tie v ďalšom období nadobúdali charakter slovenskej dediny, nakoľko časť Srbov odišla a Slovákov pribúdalo príchodom nových osadníkov a neskôr najmä prirodzeným prírastkom.
V lete 1803 osadu postihla prudká víchrica, v roku 1805 tuhé mrazy, v roku 1808 ľadovec, 1809 zemetrasenie. Zároveň nastávali povodne, sucho, požiare a výskyt cholery, ktorá sa objavila v rokoch 1831, 1849 a 1873. Pre tieto nehostinné podmienky mnohí odchádzali do iných osád za lepším životom.
Prvým učiteľom v osade bol Jozef Svoboda (vyučoval v rokoch 1770-1786). Prvý evanjelický kňaz Juraj Rohoni do Hložian prišiel v roku 1803, pôsobil tu až do roku 1831.
Národné hnutie Hložančanov sa naplno prejavilo v druhej polovici 19. a začiatkom 20. storočia počas volieb v rokoch 1869 a 1905.
Po rozpadnutí Rakúsko Uhorska sa Hložany ocitli v novovytvorenom Kráľovstve Srbov, Chorvátov a Slovincov, ktoré sa neskôr premenovalo na Juhosláviu. Časť obyvateľov sa po vzniku Česko-Slovenska repatriovala na Slovensko.
V druhej svetovej vojne mnohí zahynuli. Aj posledný vojnový konflikt, zapríčinený rozpadom Juhoslávie zanechal pochopiteľné stopy aj na živote Hložančanov.
Mikuláš Petrašovský a Natália Petrašovská
right|thumb|250px|Mikuláš Petrašovský a Natália Petrašovská spievajú počas koncertu. Mikuláš Petrašovský (* 14. jún 1952, Medzilaborce) a '''Natália Padová rod. Petrašovská''' (* 18. júl 1981, Humenné) (otec a dcéra) je rusínske spevácke duo, ktoré sa venuje interpretácii rusínskych ľudových piesní, ako aj vlastných piesní stredného prúdu v rôznych jazykoch.
Ich repertoár obsahuje aj piesne v slovenčine, estrádne piesne a piesne s tématikou rodného kraja. Ich tvorba je úzko spätá s mestom Humenné, ako i s celým hornozemplínskym regiónom, predovšetkým s mestom Medzilaborce, odkiaľ Mikuláš Petrašovský pochádza. Do repertoáru dua patrí aj nepísaná hymna mesta Humenné - pieseň "Humenné moje".
Mikuláš Petrašovský spieva so svojou dcérou Natáliou už od jej skorého detstva. Obaja účinkovali aj ako sólisti a takisto v rôznych zoskupeniach s mnohými interpretmi z regiónu severovýchodného Slovenska. Napr. Mikuláš Petrašovský bol dlhoročným členom Humenského speváckeho tria v zložení Mikuláš Horňák-Ivan Mihalič-Mikuláš Petrašovský (neskôr aj Michal Sijka, ktorý v triu nahradil Mikuláša Horňáka); vystupoval v projekte vedúcich rusínskych spevákov Slovenska A čija to chyža s Ankou Servickou, Monikou Kandráčovou, Ankou Poráčovou, Máriou Mačoškovou, Máriou Čokynovou a cimbalovou hudbou Ondreja Kandráča.
Najvýznamnejšie úspechy
V roku 1996 sa Mikuláš a Natália Petrašovskí stali laureátmi Festivalu ukrajinskej piesne, ktorý sa uskutočnil v Humennom. V roku 2001 absolvovali spolu s ďalšími interpretmi ľudových piesní zo Zemplína turné po Spojených štátoch. V roku 2005 sa stali laureátmi súťažnej prehliadky "Spevy môjho rodu".
Ako sólový spevák sa v roku 1993 Mikuláš Petrašovský stal laureátom súťažnej prehliadky ľudových spevákov pod názvom "Zemplin špiva i hutori" v Humennom.
Diskografia
Spoločné projekty :
Referencie
Ref:
Nora Bayes
Nora Bayes (8. október 1880, Joliet, Illinois, USA† 19. jún 1928, Brooklyn, New York, New York) bola obľúbená americká umelkyňa začiatku 20. storočia.
Život a dielo
Narodila sa ako Leonora Goldbergová do židovskej rodiny v Joliete v Illinois. Už v 18 rokoch vystupovala profesionálne vo varieté v Chicagu. Cestovala zo San Francisca v Kalifornii do New Yorku a stala sa hviezdou ako vo varieté, tak na Broadway. Bola speváčkou, komičkou a herečkou.
V roku 1908 sa vydala za speváka/autora piesní Jacka Norwortha. Obidvaja cestovali spoločne a boli cenený za spoluprácu na celej rade čísiel, vrátane ich veľkého hitu Shine On, Harvest Moon, s ktorým pár debutoval v show Florenza Ziegfelda – Ziegfeld Follies.
Natočila mnoho fonografických nahrávok, niektoré s Norworthom, pre spoločnosť Victor Talking Machine Company a Columbia Records. V rokoch 1924 – 1928 sprevádzala pianistu Louisa Altera, ktorý neskôr napísal také piesne, akými boli Manhattan Serenade, Nina Never Knew a Do You Know What It Means to Miss New Orleans?
V roku 1928 ochorela na rakovinu a zomrela počas operácie. Bola pochovaná na cintoríne Woodlawn Cemetery v Bronxe v New Yorku. 11. apríla 2006, podľa podmienok Národného ochranného zákona nahrávok z roku 2000, bola Nora Bayes pridaná do registra Národných nahrávok.
Stratégia (žáner počítačových hier)
Strategická hra alebo stratégia je žáner počítačových hier. Základ úspechu je logické myslenie a zmysel predvídavosti.
Hlavné typy stratégií sú:
Tato
Tato môže byť:
Brač
thumb|Poloha ostrova na mape Chorvátska vpravo|thumb|Prístav v Supetare vpravo|thumb|Bračské pláže sú vyhľadávaným cieľom turistov
Základné informácie
Žije tu približne 13 000 obyvateľov, v početných osadách. Najväčšie sídlo Supetar má okolo 3 500 obyvateľov.
Ďalšími mestečkami a osadami sú Bol, Selca, Škrip (najstaršia obec z prerománskych čias), Pučišća, Splitska, Postira, Nerežišća, Donji Humac, Mirca, Gornji Humac, Dol, Sutivan, Sumartin, Pražnica, Murvica, Povlja, Dračevica, Ložišća, a mnoho ďalších.
Martin Kukučín
Známy slovenský spisovateľ Martin Kukučín pôsobil od roku 1893 v obci Selca ako obecný lekár.
Matej Institoris
Matej Institoris (Inštitoris-Mošovský) - (Institorisz de Mosócz) (* 1708, Banská Bystrica – † 17. marec 1763, Levoča) bol  lekár zemianskeho pôvodu.
Životopis
Študoval na gymnáziu a na súkromnej lekárskej škole → K.O. Mollera v Banskej Bystrici, od 1727 na univerzitách v Lipsku a v Halle, 1730 MUDr. Vojenský, mestský a stoličný lekár v Levoči. Autor dizertačnej práce o všelieku.
265 Anna
265 Anna je planétka v hlavnom páse planétok.
Pop galerie
Pop galerie je výberový album Karla Štědrého. Album vydal v roku 2007 Supraphon EAN 099925578022 na CD, v edícii Pop Galerie.
2440 Educatio
2440 Educatio je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil E. F. Helin, S. J. Bus 7. novembra 1978.
Johann Institoris
Johann Institoris (*  Nemecko?) bol zlatník.
Životopis
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1681-1691).
Heineken Open 1971
Heineken Open 1971 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 7. do 13. marca 1971 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Austrálčan Bob Carmichael, ktorý vo finále porazil krajana Allana Stonea. Titul vo štvorhre získali Austrálčania Bob Carmichael, Ray Ruffels, ktorí vo finále porazili novozélansko-juhoafrický pár Brian Fairlie, Raymond Moore.
Dvojhra mužov
🇦🇺 Bob Carmichael vs. 🇦🇺 Allan Stone 7-6 7-6 6-3
Štvorhra mužov
🇦🇺 Bob Carmichael / 🇦🇺 Ray Ruffels vs. 🇳🇿 Brian Fairlie / 🇿🇦 Raymond Moore 6-3 6-7 6-4 4-6 6-3
Ferrières (Hautes-Pyrénées)
Ferrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Auckland Grammar School
300px|thumb|right|Budova školy v španielskom koloniálnom štýle.
História
Grammar Boys je názov 60-minútového dokumentárneho film o škole, ktorý bol odvysielaný v novozélandskej televízii.
Auckland Grammar School je zároveň lokalita, na ktorej stoja dve historické pamiatky I. kategórie. Sú chránené na základe dohody The Historic Places Act z roku 1993, jej súčasťou je hlavná budova školy a vojnový pamätník. Obelisk stojaci pred budovou školy je spomienkou na bývalých absolventov školy, ktorí sa neskôr zúčastnili bojov vo vojnách na rôznych miestach. Hlavná budova školy, postavená v roku 1916 v španielskom koloniálnom štýle, zahŕňa miestnosť pre zasadnutia školy, učebne a kabinety, v centrálnej časti budovy sa nachádza oblúkovitý strop.
Škola zároveň vlastní aj zariadenie, nazývané VentureLodge, ležiace na okraji mestskej komunity Ohakune v centrálnej časti Severného ostrova. Slúži na rôzne školské akcie, najmä tábory.
Motto školy znie: "Per Angusta ad Augusta" (Cez strmé rokliny do úctivých výšin) a bolo osvojené aj inými jazykovými školami v Aucklande. V súčasnosti používa Auckland Grammar School prispôsobenú verziu Through difficulties to greatness.
Zápis študentov
Požiadavky na štúdium v minulosti prekračovali kapacitu školy, preto boli prijímaní len vybraní študenti. Zápis na školu v súčasnosti sa odvíja od všeobecných pravidiel uplatňovaných vo vzdelávacom systéme Nového Zélandu. Škola argumentuje tým, že zonácia zvyšuje cenu pozemkov v oblasti, čo znemožňuje štúdium aj pre študentov z nižších sociálnych skupín.
Škola prijíma aj študentov zo zámoria za predpokladu, že vlastnia legálne študentské víza a uhradia ročné zápisné v hodnote približne 20 000 NZD. V roku 2007 študovalo na škole cca 60 zahraničných študentov, medzi nimi Kórejci, Japonci, Taiwanci a študenti z Nemecka.
Aféra NCEA
Súčasný riaditeľ školy, John Morris, je odporcom štátom podporovaného hodnotenia študentov na základe tzv. NCEA. Odpoveďou na nedostatočne flexibilný systém hodnotenia vytvoreného NCEA bol fakt, že škola zaviedla v roku 2002 systém tzv. Cambridge International Examinations, pričom talentovaným študentom ponúkla certifikáty v úrovniach IGCSE, AS a A2. Pre ostatných študentov ponechala hodnotiaci systém NCEA. Študenti, ktorí sú zahrnutí do hodnotiaceho systému IGCSE/AS/A2, si môžu zvoliť aj systém NCEA, čo im však škola neodporúča.
Ozbrojený učiteľ
V roku 2006 bol prepustený jeden z učiteľov po tom, ako sa viacerým členom rugbyového klubu vyhrážal so zbraňou v ruke. Incident sa odohral v noci, keď sa hráči vracali z tréningu, a učiteľ, bývajúci v areáli ich pokladal za vandalov.
Útok na zamestnanca
3. októbra 2006 bol v areáli školy viacnásobne dobodaný zamestnanec školy, ktorého okamžite hospitalizovali. Útočníci sa snažili ukradnúť jeho peňaženku.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2015 – I. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2015 – I. divízia boli dva hokejové turnaje druhej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V I. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.
I. A divízia
Turnaj I. A divízie sa hral v Krakove v Poľsku od 19. do 25. apríla 2015.
I. B divízia
Turnaj I. B divízie sa hral v Eindhovene v Holandsku od 13. do 19. apríla 2015.
Žela Inovecká
náhľad|Hrob Žely Inoveckej a jej manžela v banskobystrickom evanjelickom cintoríne Žela Inovecká (vl.m. Angela Ivanovová, rodená Fogarassiová) (* 1. marec 1910, Trenčín, Slovensko – † 25. máj 1980, Banská Bystrica, Slovensko) bola slovenská spisovateľka.
Životopis
Študovala na dievčenskom lýceu v Maďarsku. Okolo roku 1930 pracovala ako úradníčka Krajinského úradu v Bratislave, neskôr žila na rozličných miestach Slovenska (Bratislava, Levice, Prešov, Važec, Trenčín, Brezno, Banská Bystrica).
Dielo
1941 -1947 - Slovenská ľudová kuchárka, 7. vydaní 1948 - Dobrá rada nad zlato 1963 - Veselá škola varenia pre deti, ktorá vyšla aj v Maďarsku sedemdesiate roky - televízne inscenácie - Čln cez jazero, Kdo sa raz dotkne hviezd..., a ďalšie
Pougy
Pougy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rosemary má dieťatko
Rosemary má dieťatko je film režiséra Romana Polańského z roku 1968 o diabolskom sprisahaní proti mladým manželom v novom byte a čakajúcim prvé dieťa.
Pougy
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trichlórmetán
Trichlórmetán alebo chloroform (CHCl3) je bezfarebná tekutina sladkastej chuti a vône. Používa sa ako nepolárne rozpúšťadlo. Je výborným rozpúšťadlom nepolárnych organických zlúčenín a tukov. Ešte pred niekoľkými rokmi prakticky všetky čistiarne odevov prali tovar svojich zákazníkov v zmesi chloroformu a tetrachlórmetánu. Organické znečistenie bolo veľmi efektívne odstránené a vďaka nízkemu bodu varu čistiacej zmesi boli ich zostatky z odevov zahriatím ľahko odstrániteľné. Mnoho farieb na kovy aj drevo používalo ako rozpúšťadlo pigmentov a ochranných látok práve chloroform.
Vlastnosti
Je nehorľavý. Pri vdychovaní je toxický. Má silné narkotické účinky a bol v obmedzenom množstve používaný ako celkové anestetikum v medicíne na uspávanie pacientov pri operáciách. Podrobné dlhodobé klinické štúdie však ukázali, že trvalý dlhodobý styk organizmu s týmto rozpúšťadlom značne zvyšuje riziko vzniku rakoviny a zlúčenina sa tak dostala do zoznamu karcinogénnych látok. Na základe týchto skutočností je v súčasnosti veľmi obmedzená tak produkcia, ako aj praktické využitie chloroformu.
Výroba
Priemyselne sa trichlórmetán vyrába zahriatim zmesi chlóru a buď chlórmetánu alebo metánu na 400 až 500 °C. Pri tejto teplote nastáva séria chemických reakcií:
Produktom tohto procesu je zmes štyroch chlórmetánov, monochlórmetán, dichlórmetán, trichlórmetán (chloroform) a tetrachlórmetán, ktoré sa oddelia destiláciou.
266 Aline
266 Aline je planétka v hlavnom páse planétok.
Arnoltice
Arnoltice je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 4. septembra 2009 tu žilo 334 obyvateľov, z toho 170 mužov a 164 žien.
Le Gault-Soigny
Le Gault-Soigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Robo Papp
Robo Papp (* 12. január 1982, Šaľa) je slovenský spevák. V roku 2003 naspieval v zoskupení G8 coververziu piesne skupiny Money Factor (pieseň pôvodne naspieval Dodo Dubán) Vráť trochu lásky medzi nás. G8 tvorili: Igor Timko, Vratko Rohoň, Peter "Kuko" Hrivňák, Miko Hladký, Robo Papp, Rasťo Kopina, Mário „Kuly“ Kollár, Martin Máček.
2441 Hibbs
2441 Hibbs je planétka s priemerom 11 km, ktorú objavil E. F. Helin, S. J. Bus 25. júna 1979.
Astylos z Krotónu
Astylos alebo Astyalos (Astylos, Astyalos o Krotóniatés) bol trojnásobný olympijský víťaz v jednoduchom a dvojitom behu v 5. stor. pred Kr.
Astylos z Krotónu bol v starovekom Grécku olympijským víťazom na troch hrách po sebe, a to v behu na jedno stadion a behu na dve stadiá (diaulos). Olivový veniec v behu dobyl teda v Olympii až šesťkrát. Stalo sa to na 73. až 75. hrách v rokoch 488, 484 a 480 pred Kr.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že Astylos súťažil na posledných dvoch olympijských hrách za Syrakúzy. Keďže Astylos prejavoval sympatie k syrakúzskemu tyranovi Hierónovi I., sa aj napriek nevôli svojich rodákov vyhlásil za občana Syrakúz. V Krotóne sa mu za tento prestup pomstili premenením jeho domu na väzenie a odstránením jeho sochy z chrámu bohyne Héry Lakinskej.
Mýtna ulica (Bratislava)
Mýtna ulica je ulica v bratislavskej časti Staré Mesto, spája Námestie slobody s Račianskym mýtom.
Nachádzajú sa na nej budovy Slovenského rozhlasu (známa pyramída) a centrály Národnej banky Slovenska. Môžeme tu nájsť aj polikliniku a lekáreň. Je pomenovaná podľa mýta, ktoré kedysi vyberali Račania na neďalekom Račianskom mýte.
Białołęka
right|thumb|Poloha
Białołęka je mestský obvod vo Varšave v severnej časti mesta. Má rozlohu 74 km² a žije tu 64-tisíc obyvateľov.
Prírodný materiál
Prírodný materiál je materiál získaný z prírody bez úprav, ktoré by zásadne menili jeho vlastnosti.
Príklady:
Pouy-sur-Vannes
Pouy-sur-Vannes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 145 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Láska (kniha)
Láska (ang. Love) je román Toni Morrisonovej, ktorý bol prvýkrát publikovaný v roku 2003. Cez zobrazenie života jednej rodiny píše autorka o čiernej Amerike.
Román Láska nie je o farbe pleti, ale o spoločenskom postavení, priateľstve a posadnutosti. V románe je zobrazený manželský zväzok 52-ročného Billa Coseyho a jeho manželky Heed, ktorá bola v čase ich svadby ešte len dieťaťom. Bill Cosey bol v časoch, keď v Spojených štátoch zúrila rasová segregácia, majiteľom vyhľadávaného luxusného hotela v jednom z najlepších prímorských letovísk. Rodina Coseyovcov patrila k vyššej čiernej spoločnosti, čo spôsobilo, že aj po smrti Coseyho sú spomienky naňho pre miestnych stálou témou rozhovorov. Jeho hotel však už nefunguje, len chátra, letovisko zíva prázdnotou a medzi jedinými dedičkami jeho majetku (Coseyho manželkou a vnučkou) vládne nenávisť. V románe sa stretávame s vraždou, podpaľačstvom, zohavením mladého dievčaťa, fetišizmom, pedofíliou, zneužívaním mladistvých, znásilnením skupinou tínedžerov, prostitúciou a vydieraním. Tieto ohavnosti v románe vyvažuje autorka Toni Morrisonová láskavosťou, ktorá sa odráža vo vzťahu starých rodičov Gibbonsových a ich vnuka Romena.
Dej
Všetky postavy sú (priamo aj nepriamo) ovplyvnené životom a smrťou Billa Coseyho, najviac však Heed a Christine, v mladosti priateľky, o 40 rokov neskôr posadnuté vzájomnou nenávisťou. Román je rozdelený do deviatich kapitol, každá nesie názov podľa vzťahu Billa Coseyho k dominantnej postave z danej kapitoly.
1. Portrét – opisuje vzťah Junior a Billa Coseyho (ktorí sa nikdy nestretli). Junior Viviane prichádza do domu Coseyovcov, kde sa cez inzerát v novinách uchádza o prácu. Stretáva sa najprv s Christinou, neskôr aj s Heed a prácu nakoniec príjme. V dome Coseyovcov pracuje aj mladík Romen Gibbons, ktorému túto prácu zabezpečili jeho starí rodičia, aby im poskytoval informácie o dianí v dome. Junior spoznáva Billa Coseyho z portrétu, ktorý visí nad posteľou v izbe Heed. Vytvorí si silné puto ku Coseymu a to len vďaka pohľadu na jeho tvár na portréte: „''Zrejme to začala tvár muža, čo visel nad posteľou jej novej šéfky. Pekný muž s hranatou bradou a ubezpečujúcim úsmevom, ktorý slávnostne sľuboval nekonečné dni plné horúcich a chutných jedál, a láskavými očami, ktoré sľubovali, že si pritúli dievčinu k plecu, kým ona bude kradnúť jablká z najvyššieho konára.''“