cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akamas (syn Anténora)
Achájci útok Trójanov odrazili, ale trójskemu princovi Hektorovi sa za božskej pomoci Dia opäť vrátila stratená sila, vrhol sa do víru bitky a dostal sa až k achájskym lodiam. V šestnástom speve Iliady sa však priebeh bitky znova obrátil v prospech Achájcov, keď sa do bitky zapojil Patroklos odetý v zbroji svojho priateľa Achillea. Pri pohľade na neho sa Trójania zarazili a po chvíli sa pustili na bezhlavý útek a mnohí pri tom zahynuli. Medzi mŕtvymi telami ležal aj Akamas, ktorého pri naskakovaní na bojový voz dostihol Kréťan Mériones, bodol ho do pravého pleca a Akamas držiac opraty v rukách padol k zemi a oči mu zakryla čierna temnota.
Saint-Hilaire-du-Harcouët (kantón)
Saint-Hilaire-du-Harcouët je francúzsky kantón v obvode Avranches v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 12 obcí.
Česko-slovenská hokejová liga
Česko-slovenská hokejová liga bola najvyššia hokejová klubová súťaž v Česko-Slovensku. Víťaz tejto ligy získaval titul majster Česko-Slovenska.
Začiatky česko-slovenskej hokejovej ligy
Predchodcom hokejovej ligy boli Majstrovstvá krajín Koruny českej, konané pred prvou svetovou vojnou. Česko-slovenská hokejová liga vznikla v roku 1936 ako výsledok snahy vytvoriť pravidelnú súťaž pre najlepšie hokejové mužstvá v Česko-Slovensku.
Počiatky hokejovej ligy boli poznačené radom problémov: nehralo sa pravidelne, drvivá väčšina zápasov bola odkázaná na prírodné klzisko (jediný štadión s umelou ľadovou plochou bol v Prahe).
Súťaž často nebola dohraná, len čo sa rozhodlo o víťazovi alebo zostupujúcich. O zisku titulu majstra Česko-Slovenska rozhodovalo spočiatku niekoľko zápasov, hralo sa systémom každý s každým iba po jednom vzájomnom zápase. Toto rané obdobie česko-slovenskej hokejovej ligy trvalo do sezóny 1947/48.
História česko-slovenskej hokejovej ligy bola prerušená v období druhej svetovej vojny, kedy sa na území Protektorátu Čechy a Morava hrala Českomoravská liga a na území tzv. Slovenského štátu Slovenská liga.
Obdobie skvalitňovania ligy
Ďalšie obdobie sa vyznačuje pomerne stabilným počtom účastníkov - s výnimkou 8 ročníkov od polovice 60. rokov 20. storočia hraných s 10 účastníkmi sa počet ustálil na 12. Počet odohraných zápasov sa ďalej zvyšoval - od sezóny 1965/66 hral každý s každým štyrikrát. V sezóne 1967/68 boli zápasy na pokyn IIHF prvýkrát riadené tromi rozhodcami.
V tomto období sa objavilo niekoľko experimentov v hernom systéme súťaže. V sezónach 1970/71 a 1972/73 sa prvýkrát v česko-slovenskej lige objavil systém play-off, hoci sa zatiaľ natrvalo nepresadil. V sezónach 1980/81 a 1981/82 sa nehralo na nerozhodné výsledky - stretnutie sa v prípade potreby predlžovalo o 10 minút s pravidlom tzv. náhlej smrti, prípadne sa uskutočňovali trestné strieľania do konečného rozhodnutia.
V tomto období sa hokejová liga stala základňou pre prípravu hráčov pre reprezentáciu. Vplyvom politického prostredia sa cudzinci v česko-slovenskej lige neobjavovali, rovnako tak česko-slovenskí hráči v období hokejovo najproduktívnejšieho veku nemohli odchádzať do zahraničných súťaží. Odísť do zahraničia bolo povolené za mimoriadne zásluhy po dovŕšení veku 32 rokov, preto sa v tomto období veľa hokejistov rozhodlo pre emigráciu.
Toto obdobie možno ukončiť sezónou 1984/85, kedy sa naposledy hralo bez play-off.
Lamancine
Lamancine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Česko-slovenská hokejová liga
Obdobie s play-off
Od sezóny 1985/86 sa po skončení dlhodobej časti hrá play-off najmenej na tri víťazné zápasy (s výnimkou sezóny 1990/91, keď sa hralo iba na dve víťazstvá). Samotný herný systém sa až do zániku súťaže príliš nezmenil, od sezóny 1990/91 došlo k rozšíreniu súťaže na 14 mužstiev, v sezóne 1991/92 boli mužstvá rozdelené do dvoch skupín, ale už v nasledujúcom ročníku sa súťaž vrátila k modelu jednej skupiny. Hokejová liga bola viac poznamenaná politickými zmenami po roku 1989. S všeobecným uvoľnením pomerov prišiel masívny odchod hlavne mladých hráčov do NHL aj do iných súťaží v západnej Európe, čo malo na začiatku 90. rokov 20. storočia za následok prechodný pokles výkonnosti reprezentácie na MS aj iných medzinárodných súťažiach.
Lamancine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Česko-slovenská hokejová liga
Obdobie s play-off
Ďalšou politickou zmenou, ktorá sa priamo premietla do hokejovej ligy, bol zánik Česko-Slovenska v roku 1992. Od sezóny 1993/94 tak boli vytvorené nové samostatné hokejové súťaže v Česku a na Slovensku.
Lamancine
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
R.A.E.C. Mons
R.A.E.C. Mons je belgický futbalový klub pochádzajúci z mesta Mons, ktoré leží vo Valónskom regióne. Bol založený v roku 1909 a momentálne (marec 2013) hrá najvyššiu domácu súťaž Jupiler League, do ktorej sa prebojoval po úspechu v podobe 3. miesta v 2. Belgickej lige v sezóne 2010/11.
Domáce zápasy hrá na štadióne Stade Charles Tondreau, ktorý má kapacitu 12 000 miest a otvorený bol 25. septembra 1910.
Sponzorom klubu je spoločnosť Vérandas Willems.
Titiusov-Bodeho rad
Titiusov-Bodeho rad, nazývaný aj Titiusov-Bodeho zákon je vyjadrenie približných hodnôt priemernej vzdialenosti (veľkej polosi dráhy) planét Slnečnej sústavy v astronomických jednotkách (AU) postupnosti
Pravidelnosti v hodnotách priemernej vzdialenosti si v roku 1766 všimol nemecký matematik J. D. Titius a o šesť rokov neskôr tento zákon publikoval vtedajší riaditeľ berlínskej hvezdárne J. E. Bode. Ako je vidieť z pripojenej tabuľky, toto pravidlo celkom dobre platilo pre vtedy známe planéty, s tým, že pri Saturne bola už pomerne veľká odchýlka a pre hodnotu n=3 neexistovala žiadna známa planéta.
Na toto pravidlo sa dnes pozeráme ako na historickú kuriozitu. Celkom sa tomuto pravidlu vymyká planéta Neptún, zatiaľ čo Pluto do Titiusovho-Bodeovho radu zapadá.
Saint-James (kantón)
Saint-James je francúzsky kantón v obvode Avranches v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 12 obcí.
Kvas (kyslomliečne baktérie)
náhľad|Kvas
Kvas alebo ľudovo kvások je (riedka alebo dodatočnou múkou zahustená) suspenzia múky (najčastejšie ražnej múky), vody, kyslomliečnych baktérií (=baktérií mliečneho kvasenia) a spravidla aj kvasiniek, ktorá sa používa hlavne na podporu kysnutia a ochucovanie cesta, a ktorá neobsahuje droždie. Baktérie a kvasinky v suspenzii spôsobujú kvasenie. Rozlíšiť možno najmä: Spomínaná suspenzia sa často uvádza ako druh cesta, potom ale treba dávať pozor na zámenu medzi takto chápaným cestom, teda kvasom, a cestom v pravom slova zmysle, teda tým, čo sa nakoniec pečie (teda tzv. hlavným cestom). Kvas je jedným z kvasných prostriedkov, čiže prostriedkov na podporu kysnutia (hlavného) cesta pri príprave pečiva, ale okrem toho ovplyvňuje aj chuť, vôňu, stráviteľnosť a celkovo kvalitu tohto pečiva. Iným kvasným prostriedkom je napríklad droždie (kvasnice), ktoré sa (najmä po zmiešaní s vodou) ľudovo niekedy tiež označuje ako kvások; kvások v tomto zmysle však nie je predmetom tohto článku.
Mikroorganizmy
Bežné druhy kyslomliečnych baktérií v kvase sú Lactobacillus plantarum (homofermentatívna) a Lactobacillus brevis (heterofermentatívna). Bežná kvasinka v kvase je kvasinka pivná (Saccharomyces cerevisiae). náhľad|300px|Ražný kvások v časozbernej snímke, 10 hodín pri teplote približne 25,5 °C
Význam
Kvas obsahuje spoločenstvo baktérií mliečneho kvasenia a kvasiniek, ktoré človek používa už niekoľko tisíc rokov na výrobu obilných palaciniek, chleba a podobných potravín. Metabolické produkty týchto mikroorganizmov kypria cesto a zlepšujú stráviteľnosť, vôňu, chuť a trvanlivosť pečiva. Kvások má zvláštny význam pri použití ražnej múky. Zatiaľ čo u pšeničnej múky môžu byť použité ako kypriaci prostriedok aj čisto kvasinky, s použitím ražnej múky sú nevyhnutné kyseliny, aby sa chlieb vykysol. Baktérie ich produkujú vo forme kyseliny mliečnej a kyseliny octovej.
Villeneuve-les-Corbières
Villeneuve-les-Corbières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 270 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Pois (kantón)
Saint-Pois je francúzsky kantón v obvode Avranches v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 10 obcí.
Mikuláš Novák
Mikuláš Novák (* Trnava† 1636, Slovensko) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár.
Melchior Ignác Nižňanský
Melchior Ignác Nižňanský (Melichar Nizsnyánszky, Nyizsnyánszky) (* 31. júl 1747, Bojnice† 9. júl 1813, Banská Bystrica, Bestercebánya) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár.
Otec P.D. Ján (Ioannes) Nižňanský z rodu Nizsnyánszky de Nysna.
Ignác sa narodil a pôsobil v tereziánskom  období Márie Terézie a jej syna Jozefa II.
Životopis
Filozofiu absolvoval v Trnave,Nagyszombat a teológiu v Pázmáneu vo Viedni.Teológiu vyštudoval v Pazmáneu vo Viedni. Vysvätený za kňaza v 24.8.1770. Na Bielu sobotu. Od 24.08.1770 vice-prefekt v seminári sv. Štefana -Stephaneum/Szt istván Szem. pref.13.12.1772, v svätoštefánskom seminári v Trnave. Cirkevný hodnostár na rôznych miestach Slovenska, zástupca tajomníka 1775 na Spiši, kňaz v Markušovciach (s patronátom rodu Máriássy) a v Krupine, inkorporovaný do novo zriadenej Spišskej diecézy. V Markušovciach slúžil od 1776-1781. Od 1781 kanonik v kláštore Banskej bystrici a v Bojniciach. Od 1800 kanonik v Banskej Bystrici. Od 1804 titulárny opát (rozumej nižší prelát: predstavený kláštora (opát), predstavený katedrálnej či kolegiátnej kapituly (prepošt)). Od roku 1811 prepošt v Banskej Bystrici. Autor zbierky dokumentov k dejinám Krupiny, ktoré vydal Ondrej Braxatoris (otec básnika Andreja Sládkoviča ) pod svojim menom s nazvom Letopisové krupinští (Bratislava, 1810) vydanú v slovenskom jazyku. Originál rukopisu v latinskom jazyku sa nachádza zaarchivovaný v Sečéniho maďarskej národnej knižnici v Budapešti. Melchiora Nižňanského veľmi často cituje a vychádza z jeho poznatkov slovenský historik Matunák, v diele Krupinskí hradní kapitáni. Matnunák v celom diele využíva prcu krupinského farra Melichara Nižňanského, ktorého na viacerých miestach cituje,. Nižňanský bol pre Matunáka dôležitým zdrojom mien viacerých kapitánov krupinského hradu (pevnosti). Prvý kapitn Krupiny Ján Krušič, František Ujfaluši, Sebastin Ujlaki, a znovu Ján Krušič .Melchior Nižňanský eviduje a zapisuje aj Andreja -sedmohradské knieža a Štefana Bátoryho, poľského kráľa.
Uhorský kráľ Leopold I. vydal listinu, 25. 10. 1702 Viedeň SZÖGYÉNY František, bratia Imrich a Michal 2 ks, overený odpis Bratislavskej kapituly z 2). 5. 4. 1731 a jednoduchý odpis, nachádza sa v Nitrianskom archíve. Podľa Szluhu publikovaná bola 5. 3. 1703 v Bratislavskej stolici. František Szögyény bol účtovným prefektom majetkov Jána Pálfiho a neskôr bratislavského provizorátu kardinála Leopolda Koloniča. Otec Melchiora Nižňanského Ján Nižňanský bol tiež v službách rodu Pálffy, taktiež Jánovi bratia Jozef a Ladislav. Vyplýva to z matričných záznamov o narodení Jánových detí, Melchiora a ďalších súrodencov. Melchiorovi súrodenci sa narodili v Častej (Červenokamenské panstvo Bibersburg) a v Bojniciach (Bajmocz).
Uhorský kráľ Rudolf II vydal staršiu armálnu listinu rodu 1602. In: Vítek-Maťugová. Lexkón šľachty Oravskej stolice. Prof. Jozef Novák: Rodové erby. Uložená v bytčianskom archíve.
Uhorský kráľ Leopold I vydal aj mladšiu armálnu listinu rodu v roku 1698, kopia bratislavskej kráľovskej kúrie uložená v zbierkach MOL, Budapešť. Kopiu overoval nitriansky biskup Ladislav Matiašovský.
Zákl. lit. SZLUHA, M.: Nyitra vármegye nemes családjai. II. köt. Budapest 2005, s. 528-529 (gen.).
NÉMETHY Ludovicus: Series parochiarum et parochorum Archi-dioecesis Strigoniensis ab antiquissimis temporibus usque annum MDCCCXCIV, 1894, s. 822.
M.Sion 1886 : strana 835
Zellinger 1893: strana 367
Szinnyei IX: 187
Common rail
thumb|Schéma vstrekovacieho zariadenia Common rail Common rail resp. vstrekovací systém s tlakovým zásobníkom je systém priameho vysokotlakového vstrekovania paliva s elektronicky riadenými ventilmi pre moderné piestové spaľovacie motory. Pre tento systém je charakteristické oddelenie funkcie vytvárania vysokého tlaku a vstrekovania. Palivo vstrekované do valca pod vysokým tlakom je lepšie atomizované (rozprášené na jemnejšie čiastočky) a preto tvorí lepšie zápalnú zmes. Elektronické riadenie ventilov umožňuje lepšie riadenie okamihu, trvania a priebehu otvorenia ventilu, resp. umožňuje rozdeliť množstvo paliva počas vstrekovania pre jeden pracovný cyklus na viac dávok. Súčinnosťou týchto dvoch výhod sa dosahuje vyššia účinnosť motora, vyšší výkon a krútiaci moment. Nezanedbateľnou výhodou je takisto nižšia spotreba paliva, nižšia hlučnosť a nižšie emisie.
Názov systému common rail je odvodený od jeho základnej súčasti, tlakového zásobníka, z ktorého je palivo distribuované pomocou jedného spoločného (common) vedenia/zásobníku (rail). Systém sa využíva pre:
História
Prototyp common rail systému sa vyvinul koncom 60. rokov Švajčiar Robert Huber. Vo vývoji v období rokov 1976 až 1992 pokračoval Swiss Federal Institute of Technology. V polovici 90. rokov Dr. Shohei Itoh a Masahiko Miyaki z firmy Denso, vyvinuli common rail pre veľké nákladné automobily. Prvým prakticky použiteľným systémom označeným ECD-U2 Common Rail bol vybavený automobil Hino Raising Ranger. V 90tych rokoch na vývoji spolupracovali firmy Magneti Marelli, Centro Ricerche Fiat a Elasis, táto fáza skončila v roku 1994. Koncom roku 1993 patenty odkúpila nemecká firma Robert Bosch GmbH a pokračovala vo výskume a vývoji pre uvedenie do sériovej výroby. V roku 1997 prišli na trh prvé modely osobných automobilov vybavené týmto systémom.
Princíp
Palivo je pomocou dopravného čerpadla dopravované z palivovej nádrže nízkotlakovým potrubím cez jemný čistič paliva do vysokotlakového čerpadla. Z vysokotlakového čerpadla je vedené do vstrekovača cez zásobník tlaku – rail. V zásobníku je pomocou snímača tlaku a ventilu pre riadenie tlaku zabezpečená dostatočná zásoba paliva pod tlakom, nezávislým od otáčok motora a vstrekovacej dávke. Elektromagnetické, alebo piezoelektrické vstrekovače zabezpečujú vstreknutie paliva v požadovaných okamihoch a množstvách. Vzhľadom na ich rýchlosť a presnosť je možné na jeden pracovný cyklus vstreknúť až 5 presne odmeraných dávok paliva. Správny moment, kedy sa má palivo vstreknúť do valca a jeho množstvo určuje elektronická riadiaca jednotka.
Hlavné časti systému
thumb|Common rail vysokotlakové radiálne čerpadlo
Nevýhody
Vstrekovací systém common rail má nasledujúce nevýhody:
Common rail pre vznetové motory
V súčasnosti vyrábajú systémy common rail spoločnosti Bosch, L'Orange, Delphi, Denso, Magneti Marelli a Siemens-VDO.
Použitie vo vozidlách
Common rail sa uplatňuje v stále väčšom počte automobilov, začal sa používať aj v nákladných vozidlách, jedným z prvých výrobcov bola firma MAN (modelové rady TGS, TGX). Výrobcovia automobilov označujú svoje vozidlá vybavené systémom Common rail rôzne:
Externé odkazy
噴射ポンプ
3317 Paris
3317 Paris je planétka s priemerom 127 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker, E. M. Shoemaker 26. mája 1984.
Canoe polo na Svetových hrách 2013
Canoe polo na Svetových hrách 2013 bol canoepolový turnaj v rámci multišportového podujatia Svetových hier 2013, ktorý sa konal v Cali, v Kolumbii od 2. do 3. augusta 2013, za účasti 6 mužských a 6 ženských tímov. Canoepolový turnaj sa na Svetových hrách predstavil tretíkrát. Všetky zápasy sa hrali na plaveckom štadióne Piscinas Hernando Botero O'byrneo s kapacitou 7 280 divákov. Štadión bol tiež dejiskom súťaží na týchto hrách v plutvovom plávaní či športovom záchranárstve. Na turnaji sa pôvodne malo predstaviť aj domáce národné družstvo mužov; nahradila ho Kanada. Zvíťazili obidve reprezentácie Nemecka.
Základná skupina
náhľad|Zápas mužov medzi Francúzskom a Austráliou
Anton Novák
Anton Novák (* 16. január 1878, Banská Bystrica-Uľanka† 29. január 1971, Martin) bol slovenský kníhtlačiar, publicista.
Jeho otec bol Karol Novák, matka Antónia rod. Oravcová, jeho manželka Mária rod. Šulcová.
Životopis
Vyučil sa za knítlačiara v Ružomberku, kde začas aj pracoval. Roku 1902 a rokoch 19061909 pracoval v tlačiarni slovenského časopisu v Pittsburghu, potom pôsobil ako typograf v tlačiarni KÚS-u v Martine. Člen spevokolu Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS), 1919 zakladateľ Slovenskej remeselníckej a obchodnej jednoty v Martine, od 1925 spoluvlastník Novej tlačiarne (s D. Šulcom), ktorú prevzala Matica slovenská. Publikoval články, črty, krátke prózy a preklady v Národných novinách, Národnom hlásniku. Po roku 1919 vydal samostatne rozprávky, povesti a príhody zo slovenského života i z prostredia amererických Slovákov.
Konštantín VII.
thumb|[[Ježiš Kristus|Kristus žehnajúci Konštantínovi VII., rezba z roku 945]] '''Konštantín VII. Porfyrogenet' (po grécky "Porfyrogennétos" = „v purpure zrodený“'') (18. máj 905 – † 9. november 959) bol oficiálne byzantským cisárom v rokoch 913–959. Bol grécko-arménskeho pôvodu. Učený cisár sa však viac venoval literárnej činnosti ako vládnutiu. Zo začiatku za neho vládla regentská rada na čele s patriarchom Nikolaom Mystikom a v rokoch 920–944 jeho spolucisár a svokor Roman I. Lakapenos. Až po jeho smrti sa Konštantín sám ujal vládnych úloh.
Literárna činnosť
Konštantín VII. Porfyrogennetos sa stal vedúcou osobnosťou vzdelancov, ktorí sa venovali encyklopedickým prácam. To znamená, že robili rozsiahlu excerpčnú činnosť, aby zhromaždili z dovtedy napísaných diel súhrn poznatkov potrebných na výkon intelektuálnych povolaní aj vládnej praxe. Inicioval zachytenie výpiskov z gréckych historikov, od Herodota až po jeho dobu. Z týchto výpiskov zostavili 53 encyklopédií (zachovalo sa len niekoľko v neúplnej podobe). Mali prinášať poučenie politikom v oblasti štátnej správy, vojenstva a podobne. (boli to napr. Výpisky O posolstvách, O nástrahách atď.) Zostavované boli aj odborné encyklopédie, napríklad poľnohospodárska Geóponika zahrnula poznatky od antiky až po súčasnosť (poľnohospodárstvo považoval cisár okrem vojenstva a cirkvi za veľmi dôležité pre chod štátu). Konštantín osobne napísal niekoľko spisov, ktorých základom boli jeho osobné skúsenosti a encyklopedická štúdia. Patrí medzi ne oslavný životopis jeho deda Basileia I., dielo O ceremóniách a práce K synovi Romanovi, známa pod latinským názvom De administrando imperio. Práca o ceremóniách mala slúžiť na riadnu správu ríše – podľa cisára zárukou jej stability bolo zachovávanie starých ceremónií. Myšlienka, že zachovanie tradícií prispeje k veľkosti ríše a jej riadnej správe, bola živá až do 19. storočia. De administrando imperio obsahuje správy o krajinách a národoch susediacich s Byzanciou. Vychádza z tajných archívnych dokumentov a správ cisárskych vyzvedačov a predstavuje praktickú encyklopédiu zahraničnej politiky. Obsahuje napríklad správy o „Veľkej“ Morave, povesť o troch synoch kniežaťa Svätopluka a iné. Vnútropolitické pomery chcel cisár zachytiť v diele O themach, ktoré však zostalo vo fáze výpiskov.
Lacey Duvalle
Lacey Duvalle (* 5. apríl 1982, Washington D.C., USA) je americká pornoherečka. Kariéru pornoherečky začala v roku 2000.
Lamothe-en-Blaisy
Lamothe-en-Blaisy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sartilly (kantón)
Sartilly je francúzsky kantón v obvode Avranches v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 13 obcí.
Región (tradičný, Slovensko)
Ide iba o neoficiálne a takmer nedefinovateľné útvary (presne vymedzené sú iba regióny cestovného ruchu, ktoré sú s nimi sčasti zhodné).
Typické tradičné regióny Slovenska
thumb|upright=2|vpravo|Príklad neoficiálnych tradičných regiónov Slovenska
Bývalé uhorské župy
Bývalé uhorské župy, ktorých celé územie dnes leží na Slovensku:
Iné uhorské župy na Slovensku:
Bicyklové koleso
Kolesá (hlavne to predné) sa museli nejako odľahčiť, keďže sprvoti nebol reťazový prevod, ale pedále boli namontované priamo na osi kolesa. A aby bol bicykel rýchlejší, zväčšilo sa predné koleso. Preto bol vhodnejší ľahký drôtený výplet. Za jeho pôvodcov sa považujú Edward Alfred Cowper a John Kemp Starley.
Región (tradičný, Slovensko)
Pôvod názvov
Ich názvy majú len v ojedinelých prípadoch (ak vôbec) vzťah k úradnému členeniu Slovenska. Názvy a hranice môžu byť naviazané na:
Bicyklové koleso
Takýto výplet bol neskôr použitý aj na kolesách automobilov.
Vivès
Vivès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zlomenina (kosť)
Zlomenina alebo fraktúra (kosti) je porušenie celistvosti kosti.
Oranžéria
náhľad|Oranžéria vo [[Versailles]] Oranžéria je druh skleníka alebo stavby, ktorý je určený najmä na pestovanie citrusov a iných subtropických rastlín. Vedľajším využitím je používanie na rozmnožovanie ďalších rastlín.
Oranžérie vznikali v krajinách mierneho pásma v stredoveku, časom boli nahradené skleníkmi, ktoré majú oveľa komplexnejšiu funkciu zhromažďujúc oveľa širšie spektrum rastlín. Najskôr vznikali na dvoroch šľachticov, postupne sa potom šírili aj na pozemky rôznych inštitúcii ako sú botanické spoločnosti, školy či ústavy.
3318 Blixen
3318 Blixen je planétka s priemerom 84 km, ktorú objavil K. Augustesen, P. Jensen 23. apríla 1985.
Villeneuve-lès-Montréal
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 240 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
3319 Kibi
3319 Kibi je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil H. Kosai, K. Hurukawa 12. marca 1977.
Otakar Novák (herec)
Otakar Novák (* 1880, Liptovský Mikuláš – † 15. jún 1929, Slovensko) bol slovenský divadelný herec a režisér.
Životopis
V roku 1904 začína ako herec v kočovnej divadelnej spoločnosti, za 1. svetovej vojny získal divadelnú koncesiu. Súbor vystupoval pod názvom Novákova divadelná spoločnosť, ako aj pod názvom Vidiecky súbor SND. V roku 1928 mu ponúklo koncesiu Východoslovenské národné divadlo v Košiciach, kde bol v rokoch 1928 - 1929 riaditeľom. Jeho súbor bolo jediné profesionálne divadlo, ktoré vystupovalo po väčších mestách Slovenska, okrem iného aj v Banskej Bystrici. Jeho manželkou bola Mária Nováková, rodená Konětopská.
Quadruplex
náhľad|Ampex VR 1000-B (1961) náhľad|Ampex VR 2000
2-palcový quadruplex (alebo Ampex, dvojpalec, priečny záznam, Áčko, v česko-slovenskej televízii tiež nazývaný TMZ – televízny magnetický záznam) bol prvý komerčne úspešný systém záznamu televízneho signálu na svete. Bol vyvinutý v roku 1956 firmou Ampex, sídliacou v USA.
Kvôli studenej vojne bolo na tento systém embargo pre celý socialistický blok, napriek tomu sa do krajín socialistického bloku dostával rôznymi neoficiálnymi cestami. Názov Ampex bolo zakázané čo i len vyslovovať, preto sa zaviedol termín TMZ (v ČT a aj v RTVS je používaný dodnes). Podľa pamätníkov sa prvé dva stroje dostali do ČSSR s pomocou priekupníka, ktorý zabezpečil, že sa železničné vagóny so vzácnym nákladom v Rakúsku „stratili“ a znovu objavili v Prahe na Měštanskej Besede.
V Československej televízii Bratislava sa prvý dvojpalcový stroj objavil koncom 60-tych rokov (približne v roku 1967). Časom komerčné záujmy prerástli nad politické a dvojpalec bol dostupný aj pre krajiny za Železnou oponou. Nič to však nemení na fakte, že aj Sovietsky zväz sa pokúsil o vývoj svojho záznamového stroja – vývoj prebiehal v ZSSR obľúbenou metódou a to skopírovaním stroja AVR-1, tak vznikol stroj KADR-5. Stroj bol plne kompatibilný, ale zaostával v kvalitatívnych parametroch preto nebol medzi záznamovými technikmi veľmi obľúbený.
Ampex až do polovice 80-tych rokov dominoval so svojim dvojpalcovým systémom takmer bez zmien. Kompatibilita bola na vynikajúcej úrovni, záznam na prvom stroji z roku 1956 bol prehrateľný na stroji z 80-tych rokov. Jeho dominanciu ukončili systémy s jednopalcovým pásom z produkcie firiem Bosch a Sony. V RTVS dnes existujú dva stroje, ktoré sa za šikovnosti niekoľkých technikov darí držať v prevádzke a prepisovať posledné pásy nachádzajúce sa v archíve.
Stroje systému Quadruplex zohrali dôležitú úlohu aj v projekte Apollo, kde zaznamenávali obraz z vysielania pristátia na Mesiaci. Originálne pásy sa však stratili, dodnes sa dochovali len prepisy.
Princíp
Existujú 3 rozdielne verzie 2 '' záznamu: thumb|Rozmiestnenie stôp pri priečnom zázname formátu Quadruplex Názov „Quadruplex“ pochádza z faktu, že 4 magnetické záznamové/snímacie hlavy sú umiestnené na kotúči, otáčajúcom rýchlosťou až 15 000 otáčok (pre normu PAL), pás pred hlavami beží rýchlosťou /s. Každá hlava zaznamenala 16 televíznych riadkov, okrem obrazu sa na pás zaznamenával ešte zvuk v dvoch stopách a riadiaci signál pre prehrávanie. Hlavy pre mazanie pásu a odposluch audiostopy sú umiestnené z rubu pásu, kvôli čo najmenšiemu kontaktu aktívnej vrstvy pásu s pevnými časťami pásovej dráhy.
Ako bolo vyššie uvedené, zaznamenaný signál je segmentovaný, v jednej stope je 16 televíznych riadkov. 2 '' záznam teda nepodporoval trikové funkcie ako je zastavený obraz, spomalené alebo zrýchlené prehrávanie a pod. Ale dokázal zaznamenať obraz s rozlíšením až 400 riadkov, vďaka tomu sa stal celosvetovým štandardom od vynájdenia v roku 1956 až do začiatku 80-tych rokov.
Prvé stroje neumožňovali elektronický strih, jediná možnosť bola fyzicky strihať a lepiť pás pomocou mikroskopu a špeciálnemu magnetickému roztoku, ale hlavne v ČSSR sa táto možnosť veľmi neuplatňovala pretože sa nenávratne poškodzoval drahý materiál, pamätníci tvrdia, že boli možné len dva strihy na reláciu. Časom sa vyvinuli aj elektronické systémy pracujúce s časovým kódom.
2 '' v Československej televízii
Keďže Československo patrilo do Socialistického bloku a záznamové stroje podliehali embargu, prvé stroje sa k nám dostávali pomocou pašerákov cez štáty bývalej Juhoslávie alebo Rakúsko, proste vagón na ktorom sa prevážal stroj sa „stratil“. Táto forma síce fungovala, ale spôsobovala problémy pri prípadných reklamáciach a stroje aj záznamový materiál boli veľmi predražené. Prvé dva stroje boli dodané do ČST Praha do Měšťanské besedy v roku 1966. Išlo o dva stroje Ampex VR-1200 v čiernobielom prevedení. Traduje sa, že televízia platila vyše týždňa partiu sťahovákov, ktorí za televízne peniaze celé dni a noci len fajčili a hrali karty, keďže sa nevedelo kedy stroje prídu.
Deklarovaná životnosť hláv v týchto strojoch bola niekoľko stoviek hodín, ale hlavy v dodaných strojoch nevydržali ani tri hodiny, potom nasledovala reklamácia. Po jej vybavení mohla konečne aj československá televízia prechádzať na nové magnetické záznamové stroje pomaly ukončiť éru TRC (Telerecordingu) – kedy sa TV obraz zaznamenával zo špeciálnej obrazovky s vysokým jasom na film. Keďže cena 90 minútového pásu bola na úrovni vtedy obľúbenej Škody MB a hlavy mali životnosť len okolo 400 hodín, ale naproti tomu bol čiernobiely inverzný materiál veľmi lacný a strih filmu bol v tej dobe oveľa jednoduchší, metóda TRC sa používala približne do polovice 70-tych rokov. Množstvo "menej" dôležitých relácii sa stále sa stále zaznamenávalo metódou TRC na film, prípadne sa relácie z pásu prepisovali na film. Zo spomienok pamätníkov môžeme uviesť, že niektoré inscenácie, ktoré boli pôvodne natočené na Quadruplex boli prepísané na film kvôli Vysielaniu pre školy (keďže sa plánovalo pravidelnejšie vysielanie v čase kedy nebolo ekonomické "drať" drahé hlavy za devízy).
Prevádzka stroja
V dnešnej dobe sa ku všetkým problémom pri prevádzke pridáva ešte aj degradovanie lubrikačnej vrstvy na páse (prakticky sa rozteká), rôzne plesne pôsobiace na akrylové zložky pásu.
Nástupcovia
V priebehu 80-tych rokov začal dvojpalec zaostávať za helicalnym záznamom reprezentovaným formátmi 1" B a 1" C. Formát 1" C od firmy Sony dokázal komerčne prevalcovať quadruplex vo všetkých aspektoch. Formát 1" C až do nástupu kazetových systémov (Becacam SP, Digital Betacam) dominoval na trhu. Dnes sa 2" používa len na prepis archívnych záznamov, aj to len v obmedzenej miere, keďže už takmer nie sú dostupné náhradné diely pre tieto stroje.
Zoznam vyrábaných modelov
Ampex: VR-2000 & VR-1200 (tiež VR-1100E & VR-1195 rovnako ako aktualizované modely VR-1000) používaly rovnaké moduly na korekciu časovej chyby pri prehrávani. Zoznam modulov: RCA: Bosch Fernsen: Sovietsky zväz (ZSSR): Východné Nemecko (DDR) – boli vyvinuté, hoci za vývoj bola „robotnícka trieda“ ocenená, výsledky z prevádzky týchto strojov neboli nikdy uspokojivé:
Gustáv Valach
Gustáv Valach (* 16. marec 1921, Hontianske Nemce – † 27. apríl 2002, Bratislava ) bol slovenský herec, dlhoročný člen Slovenského národného divadla v Bratislave. Vynikol v rázovitých, psychologicky zložitých a životom poznačených postavách.
Náboženský a politický postoj
Gustáv Valach sa ani počas obdobia socializmu netajil svojím hlbokým náboženským presvedčením (bol katolík). Z toho dôvodu odmietol hrať kontroverznú úlohu pápeža v Hochhutovej hre Zástupca, čo ho stálo na určitý čas nemožnosť pôsobiť v SND. V tom čase sa živil prácou bagristu. Netajil sa ani svojimi sympatiami k vojnovému Slovenskému štátu - v roku 1980 napríklad recitoval na pohrebe Alexandra Macha.
Transliterácia
Transliterácia (iné názvy: odborný/vedecký prepis, odborná/vedecká transkripcia, zriedkavo prepísmenkovanie) má niekoľko podobných (ale odlišných) definícií:
Charakteristika
Transliterácia je teda primárne orientovaná na vizuálnu stránku pôvodného textu, kým transkripcia (v užšom zmysle) je orientovaná na výslovnosť (zvukovú) stránku pôvodného textu (o porovnaní transliterácie a transkripcie pozri aj transkripcia (jazykoveda)). Transliterácia môže zachytávať (a často zachytáva) aj fonetickú hodnotu (výslovnosť) pôvodnej grafémy, ale len do tej miery, aby sa tým neohrozil jej primárny cieľ - poskytnúť primárne informáciu o tom, aké jednotlivé grafémy obsahuje pôvodný text.
Na Slovensku sa najčastejšie sa stretávame s transliteráciou do latinského písma.
Pavol Novák
Pavol Novák (* 29. jún 1908, Banská Bystrica – † 15. marec 1991, Banská Bystrica) bol slovenský lyžiar.
Životopis
Vyučil sa za elektrikára v Banskej Bystrici. Jeden z najlepších banskobystrických pretekárov v behu i v skokoch na lyžiach (20. roky, zač. 30. rokov), pretekal za nemecký spolok Karpathenverein H.D.W., neskôr za lyžiarsky oddiel KČST, SKI-klub a KSTL v Banskej Bystrici. Priekopník akrobatického lyžovania v Banskej Bystrici a na Slovensku (30. roky 20. storočia).
Achenheim
Achenheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Apple II
thumb|300px|Apple II z roku 1977 v plastovej skrinke, so zabudovanou klávesnicou, s podporou farieb, zvuku, a ôsmimi rozširovacími slotmi Apple II bol prvý mikropočítač vyrábaný spoločnosťou Apple Computer. Bol to prvý sériovo vyrábaný a zároveň posledný počítač spoločnosti, ktorého tvorcom bol jediný človek - Steve Wozniak. Počítač bol predstavený v júni roku 1977 na výstave/konferencii v Usa. Počítač bol mimoriadne populárny medzi domácimi užívateľmi a po vydaní prvého tabuľkového kalkulátora VisiCalc sa začal úspešne predávať aj firemným zákazníkom. Prvý Apple II bol uvedený na trh v máji 1977 a postupne ho nasledovali súrodenci II Plus, IIe, IIc a '''II GS.
Pôvodný Apple II
Prvé počítače Apple II sa začali predávať od 5. júna 1977. Mali 8-bitový mikroprocesor MOS Technology 6502, ktorý bežal na 1 MHz, 4 KB RAM, kazetový prehrávač a podporu programovacieho jazyka Integer BASIC zabudovanú do ROM. Video ovládač zobrazoval 24 riadkov a 40 stĺpcov textu (len veľké písmená) a podporoval výstup na monitor a televízny prijímač. K dispozícii boli aj rozširovacie karty s podporou zobrazovania 80 stĺpcov a textu s malými písmenami. Užívatelia mohli ukladať dáta a programy na audio pásky a opäť ich odtiaľ nahrávať do počítača. Aj ďalšie programovacie jazyky, hry a aplikácie boli dostupné na kazetách. Pôvodná maloobchodná cena za počítač so 4 KB RAM bola 1298 amerických dolárov, rozšírený model s 48 KB RAM stál 2638 dolárov.
Neskôr Wozniak rozšíril počítač o podporu externej 5¼-palcovej disketovej mechaniky, čo umožnilo pohodlnejšie ukladanie a nahrávanie dát. Rozhranie, ktoré Wozniak navrhol a skonštruoval je dodnes pokladané za inžiniersky a technologický klenot. Ovládač nepotreboval veľkú podporu hardvéru, miesto toho využíval časové slučky softvéru na prístup k disku. Toto riešenie bolo nielen elegantné, ale najmä veľmi lacné, čo umožnilo udržať cenu počítača v miere prístupnej pre bežných užívateľov.
Wozniakov otvorený dizajn počítača s rozširujúcimi slotmi umožnoval pripojenie príslušenstva od iných výrobcov. K dispozícií boli sériové ovládače, kvalitnejšie video karty, pamäťové moduly, pevné disky a sieťové komponenty. K dispozícii boli aj emulačné karty, ktoré umožňovali Apple II spúšťať programy určené pre iné počítače. K dispozícii boli tzv. akcelerátory, ktoré dokázali až zoštvornásobiť rýchlosť počítača.
Neskoršie modely
Neskôr bolo Apple II nahradené modelom Apple II Plus s programovacím jazykom Applesoft BASIC a 48 KB RAM, rozšíriteľnej na 64 KB. Tento model umožňoval prácu aj s programovacími jazykmi UCSD Pascal a Fortan 77.
V roku 1982 prišiel na trh lacnejší model Apple IIe zostavený z nových komponentov. Bol už schopný zobrazovať malé i veľké písmená, mal 64 KB RAM rozšíriteľnej na 128 KB a s rozširovacou kartou zobrazoval 80 stĺpcov. Tento model bol najpopulárnejší spomedzi celej skupiny modelov Apple II.
Približne v tom čase bol uvedený na trh aj Apple III primárne určený pre firemných zákazníkov. Počítač nedosiahol úspech a Wozniak sa dokonca vyjadril, že to bol „stopercentný prepadák“.
V máji 1984 bol vydaný Apple IIc - prvý prenosný počítač spoločnosti. Obsahoval podporu dikových jednotiek, modemu, tlačiarne a s prídavnou kartou opäť podporoval zobrazovanie 80 stĺpcov textu. Nevýhodou modelu bola jeho malá rozšíriteľnosť, čo bolo priamym dôsledkom kompaktného dizajnu.
Ďalšími modelmi boli Enhanced Apple IIe a posledná verzia IIe známa ako Platinum (najväčšou zmenou bolo pridanie numerickej klávesnice).
Najvýkonnejším počítačom rady Apple II bol Apple II GS  z roku 1986 s procesorom 65C816 na 2.8 Mhz, 16-bitovými registrami a 24-bitovým adresovaním, s rozšírenou pamäťou, vylepšenou podporou farieb a množstvom dostupného príslušenstva. Užívateľské rozhranie bolo prispôsobené vzhľadu Mac OS z vtedajších Macintoshov.
Posledným počítačom rodiny bol Apple IIc Plus z roku 1988. Bol približne rovnakej veľkosti ako IIc, ale 5¼-palcová disketová mechanika bola nahradená 3½-palcovou, zdroj napájania nebol externý, ale zabudovaný v počítači a stroj mal 4-Mhz procesor 65C02. To značilo, že bez akcelerátorov (s ktorými niektoré predchádzajúce modely mohli dosiahnuť až 12 MHz) to bol najrýchlejší Apple II.
Predaj skupiny modelov Apple II začal klesať okolo roku 1986. Apple predávalo a podporovalo II GS do roku 1993, najmä kvôli ich rozšíreniu v amerických školách. Na niektorých miestach sa Apple II používalo ešte v roku 2000.
Klony
Podobne ako IBM PC, aj Apple II bolo často kopírované inými výrobcami. Podľa stránky Apple2clones.com, existovalo až 172 rôznych klonov. Klony boli často presnými kópiami originálov od Apple, no zvyčajne ponúkali určité vlastnosti navyše (napr. numerickú klávesnicu alebo 3½-palcovú disketovú mechaniku) a lepšiu cenu.
Dopad na odvetvie
Je zložité odhadnúť enormný dopad modelov Apple II na svetový obchod a technologický priemysel. Apple II bol prvý počítač, ktorý väčšina ľudí (najmä v Spojených štátoch) po prvý raz videla. Zároveň to bol počítač, ktorý si bežná rodina strednej triedy mohla dovoliť. Jeho popularita dala vzniknúť odvetviu počítačových hier, softvéru pre školstvo, bola príčinou rozmachu na trhu textových procesorov a tlačiarní a dala vzniknúť tabuľkovému procesoru VisiCalc, prvej prevratnej aplikácii pre obchod. Na druhej strane, úspech na trhu domácich počítačov inšpiroval vytvorenie výrazne lacnejších strojov ako napr. Commodore 64 (1982), ktoré rovnako dosiahli výrazný úspech a odkrojili Apple z koláča trhového podielu.
Úspech Apple II tiež podnietil IBM k vytvoreniu IBM PC, ktoré bolo určené najmä manažérom na využitie s tabuľkovými kalkulátormi a textovými procesormi, ktoré boli v prvej fáze portované z platformy Apple, no neskôr mnohé predstihli produkty pre platformu Apple funkcionalitou i rozšírením.
Apple II zároveň zdôraznilo dôležitosť otvorenej architektúry pre počítačovú platformu. Rozširujúce sloty umožňujúce prídavným kartám riadenie zbernice ponúkli ďalším výrobcom možnosť predávať záplavu hardvérových produktov a užívateľom umožnili zostaviť si systém podľa vlastných potrieb a lacnejšie, ako by to bolo pri uzavretom systéme, kedy by boli nútení kupovať všetko rozširujúce príslušenstvo od Apple. Napriek tomu sa Apple rozhodlo postaviť uzavretý systém Macintosh, čoho pravdepodobným dôsledkom bol slabý úspech tejto platformy, najmä v porovnaní s otvorenou architektúrou IBM PC Otvorená architektúra PC zároveň umožnila vznik klonov a následné masové rozšírenie platformy, rovnako ako vstup ďalších konkurentov na trh IBM. Na druhej strane, v konečnom dôsledku výroba počítačov prestala byť pre IBM zisková a v roku 2005 bola divízia PC predaná čínskej spoločnosti Lenovo. Platforma PC však do dnešnej doby absolútne dominuje trhu osobných počítačov.
Rastislav Doboš
Ing. Rastislav Doboš (* 14. september 1963) je slovenský spisovateľ.
Životopis
Vyštudoval Elektrotechnickú fakultu SVŠT v Bratislave. Počas štúdia Počas štúdia bol šéfredaktorom redakcie Fórum – Rádiocentrum (vysokoškolské rozhlasové vysielanie). V tomto období vyhral viaceré amatérske rozhlasové súťaže. V roku 1986 sa stal laureátom súťaže Jašíkova Turzovka s poviedkou Tak je to dobre. (Tu sú korene budúcej literárnej spolupráce s ďalšími Novodubničanmi – účastníkmi súťaže, s Jaroslavom Bednárikom, Jánom Petrekom a Ivanom Rosom).
Od roku 1988 pracoval ako programátor v Ústredí výpočtovej techniky dopravy. V rokoch 1993 – 2006 bol vedúcim informačných technológií v slovenských denníkoch Práca, Národná obroda a 24 hodín.
Od roku 2007 pracuje v IT oblasti ako softvérový tester.
Tvorba
Básnik Jožo Urban o knihe Bilančná správa: ''Kniha Rasťa Doboša je svojráznym pokusom o vytvorenie vlastného mýtu... vychádza z francúzskej patafyzickej tradície (Jarry, ale najmä Vian) a používa podobné postupy... obsahuje viacvrstevný humor. Mimoriadne cenné je, že ani v dnešnom čase renesancie honby na čarodejnice sa nevyhýba tabuizovaným témam, paródii, perzifláži a blasfémii... Chcel by som spomenúť ešte jedného 'krstného otca' Dobošovej knižky –  Kurta Vonneguta, Jr. Jeho stopovú prítomnosť prezrádza opatrná skepsa a využívanie niektorých postmodernistických postupov, napríklad intertextuality... Na podobné čítanie nie sme zvyknutí. O to väčšie neprebádané oblasti nám môže odkryť.''
V roku 1992 začal spolupracovať na knihe Mlieč a Povetroň s ďalšími Novodubničanmi Jaroslavom Bednárikom a Jánom Petrekom. Ilustrácie nakreslil Valér Fabčin. Kniha obsahuje aj poviedku Ivana Rosu, ktorý tragicky zahynul pri výkone vojenskej služby. Autori začali písať pod spoločnou značkou novodubnická Bapašaba. Zbierka poviedok Mlieč a Povetroň bola ocenená v roku 1995 – Pocta Dominika Tatarku (udelená ministrom kultúry Slovenskej republiky).
Tímová spolupráca pri písaní kníh sa ukázala ako spôsob tvorby, ktorý vedie k zaujímavým výsledkom. To sa potvrdilo pri ďalšej knihe poviedok Smrť kozy 2002, keď sa k tímu Jaroslav Bednárik a Ján Petrek pridal aj Peter Gašpar. Knihu opäť ilustroval dvorný ilustrátor Bapašaby Valér Fabčin. Režisér Juraj Jakubisko – krstný otec knihy Smrť kozy: ''Týka sa tém, s ktorými pracujem vo svojich filmoch. Nie je pre starých ľudí. Vyžaduje si mysliaceho, mladého, spolupracujúceho čitateľa... ''
Kniha Smrť kozy skončila na 11-tom mieste v celoslovenskej súťaži o najlepšiu knihu Slovenska podľa formátu BBC Moja naj kniha.
Viackanálový a viacbodový distribučný systém
Viackanálový a viacbodový distribučný systém (angl. Multichanel Multipoint Distribution System, skr. MMDS) je systém na distribúciu televízneho signálu používaný na území Slovenska a okolitých štátov. Ide o bežné vysielanie v norme PAL, rozdiel oproti klasickému vysielaniu je v tom, že pre šírenie sa nepoužíva bežné televízne pásmo (48,5 - 862 MHz), ale kmitočty o niečo vyššie - 2,2 - 2,3 (2,1-2,3) GHz alebo 2,5 - 2,7GHz.
Systém MMDS využíva 12 (25) kanálov v pásme 2,2 - 2,3 (2,1-2,3) GHz, to znamená že v analógovom vysielaní môže ísť maximálne 12 (25) programov a v digitálnom až 60 programov. Prijímacie zariadenie, takzvaná MMDS anténa, sa skladá z konvertora, sita a zdroja. Pre príjem v „digitále“ je potrebný aj digitálny prijímač. Konvertor slúži na prevedenie signálu do TV pásma. Jednou z podmienok kvalitného prijímu je priama viditeľnosť - teda medzi vysielačom a prijímacou anténou nesmie byť žiadna prekážka a kvalita signálu je vynikajúca.
Pásmo 2,5 -2,7GHz je pôvodné pásmo, v ktorom sa na území Slovenska poskytovala retransmisia TV signálu. V novom plánovaní rozdelenia frekvenčného spektra však TÚ SR / Telekomunikačný úrad / rozhodol, že táto frekvencia bude v budúcnosti pridelená GSM operátorom pre služby LTE. V novom plánovaní TÚ pridelil pre službu MMDS nové pásmo a to pásmo 2,2 - 2,3GHz. Avšak poskytovatelia MMDS služieb v tomto pôvodnom pásme sa nemusia obávať avizovaného zrušenia licencií na konci roku 2007. Služby LTE sa nerozšírili v rámci EU tak rýchlo ako sa predpokladalo. 1. decembra 2007 ruší v Poprade MMDS vysielanie spolocnost UPC.
Daisy Miller
Daisy Miller je psychologická novela amerického spisovateľa Henryho Jamesa z roku 1878.
Zobrazuje mladú ženu, ktorá svojím liberálnym chovaním poburovala viktoriánsku spoločnosť. James stavia do kontrastu psychológiu mladej ženy a tradície spoločnosti, v ktorej je Daisy Millerová jasne na okraji. V listoch James Daisy označil za obeť "spoločenského randálu," ktorého si ona sama buď vôbec nevšíma, alebo je v ňom uväznená  až po krk. V kontexte romantického príbehu vystupuje paradox zo života autora. Henry James sa totiž nikdy neoženil a zostáva otázkou, či vôbec niekedy prežil nejaký milostný vzťah. V roku 1974 bola novela sfilmovaná Petrom Bogdanovichom s Cybill Shepherdovou v hlavnej úlohe.
Dej
V hoteli v kúpeľnom meste Vevey, Švajčiarsko, sa mladý Američan menom Winterbourne stretne s bohatým, pekným americkým dievčaťom menom Daisy Millerová, ktorá cestuje po Európe so svojou matkou a mladším bratom, Randolphom. Winterbourne, ktorý žil v Ženeve väčšinu svojho života, je rozčarovaný a zároveň zmätený tým, ako sa Daisy líši od ostatných európskych dievčat, ktoré dosiaľ stretol. Je jedinečne spontánna, i keď niekomu by mohla pripadať ako necivilizovaná a primitívna. Napriek tomu, že pani Costello, jeho teta, silne nesúhlasí s Millerovcami a kategoricky odmieta, aby sa zoznámil s Daisy, Winterbourne trávi čas s Daisy vo Vevey a dokonca ju sprevádza na hrad Chillon, preslávenou miestnou turistickou atrakciou.
S nasledujúcou zimou, sa vyberie Winterbourne do Ríma, pretože vedel, že tam Daisy bude. Je zúfalý, keď sa dozvedá klebety od svojej tety, ako mu je jeho milá neverná. Jeden z jej nápadníkov, pohľadný talian pán Giovanelli, s neistou minulosťou, popletie Winterbournovi hlavu, tým ako sa k Daisy správa a taktiež to pohorší americkú komunitu v Ríme. Medzi pohoršených patrí aj pani Walkerová, ktorá sa nachádza v centre mesta módnej spoločnosti Ríma.
Obaja, aj pani Walkerová aj Winterbourne, sa pokusia varovať Daisy o tom ako jej správanie ovplyvňuje jej povesť, ale ona odmietne počúvať. Ako Daisy trávi čoraz viac a viac času s pánom Giovanellim, začne mať Winterbourne pochybnosti o jej charaktere a ako interpretovať jej správanie. Začne mať aj on neistotu, čo sa týka vzťahu Daisy s pánom Giovanellim. Jedného času mu Daisy povie, že sú zasnúbení a potom, že nie.
Raz v noci, na ceste domov z večierka, sa Winterbourne prechádza ku Koloseu a rozhodne sa prezrieť si ho za mesačného svitu, zdoláva tak ťažký nočný vzduch, ktorý je známý tým, že spôsobil "Rímsku horúčku," ako je malária. Nájde tam, Daisy a pána Giovanelliho. I napriek všetkemu ma Winterbourne starosti o Daisyne zdravie, a tak žiada pána Giovanelliho, aby ju doprevadil bezpečne domov.
O niekoľko dní neskôr, sa Daisyno zdravie závažne zhorší, a dievča zomiera. Predtým, než umrie, podáva matke správu pre Winterbourna, v ktorej naznačuje, že sa v skutočnosti starala o to, čo si myslí o nej, po tom všetkom. V tej dobe, tomu Winterbourne nerozumie, ale o rok neskôr, ešte stále premýšľal o Daisy, hovorí jeho tete, že urobil veľkú chybu, a žil v Európe príliš dlho. Napriek tomu, sa vráti do Ženevy a začne žiť ako za starých čias.
Hlavné témy
Táto novela slúži aj ako psychologický opis mysli mladej ženy, a taktiež ako analýza tradičnej spoločnosti, v ktorej je Daisy jasný outsider. Pomocou Daisynho príbehu vyjadruje Henry James to, čo si myslia Európania a Američania o sebe, a všeobecné predsudky v každej kultúre. Daisy je vlastne obeťou "spoločenského randálu."
Hlavný problém, na ktorom je novela založená je "nevinnosť" Daisy.
V novele sa slovo "nevinnosť " objavuje opakovane, a to vždy s iným odtieňom významu. Slovo "nevinný" mal tri významy za čias Jamesa. Po prvé to mohlo znamenať "ignorantský" alebo "ľahostajný." Ako napríklad, že Daisy nehľadí na to, čo si o nej druhí myslia.