Galia
Podrobenie Galie Gaiom Iuliom Caesarom
Boje s Helvéťanmi Zámienku k podrobeniu slobodnej Galie dali ctižiadostivému Caesarovi Helvéťania. Helvéťania žili na východnom výbežku Galie, neďaleko od rímskej Provincie (Galia Narbonensis). Helvéťania mali poslednú dobu vojenské úspechy a nazdávali sa, že môžu ovládnuť celú Galiu, preto ich bohatý šlachtic Orgetorix nahovoril, aby sa vysťahovali zo svojho územia a našli si úrodnejšie a krajšie kraje, kde by si ľahko podrobili miestne kmene. Helvéťania návrh prijali a začali zbierať zásoby na odchod. Tieto opatrenia robili po dobu dvoch rokov. Helvéťania poverili Orgetorixa, aby rokoval s ostatnými kmeňmi, aby zabránil bojom, dostal súhlas na prechod... Keď však susedným Heduáncom a Sekvanom zasahoval do ich vlády a zmienil sa, že sa chce zmocniť vlády nad Helvéťanmi, dostala sa táto správa k Helvéťanom, ktorí Orgetorixa chceli uväzniť. Ten však náhle zomrel. Helvéťania sa rozhodli opustiť svoje kraje aj napriek Orgetorixovej zrade. Pred odchodom Helvéťania spálili všetky svoje mestá, aby tak mali dôvod postupovať v ceste, bez rozmýšľania na návrat domov. Keď mali dostatok zásob, poslali k Caesarovi poslov s prosbou o prechod Provinciou. Ten im to však nedovolil, sám napísal vo svojich Zápiskoch o vojne Galskej, že to urobil kvôli pomste vojska Lucia Cassia, ktorého Helvéti porazili, no pravý dôvod odmietnutia bola zámienka k vstupu Rimanov do slobodnej Galie. Caesar totiž vedel, že Helvéťania majú iba dve cesty a to cez Provinciu a cez južné Sekvansko, no druhá cesta bola veľmi ťažko schodná. Helvéťania podnikali viaceré útoky na Provinciu, no Caesar ich ľahko odrazil. Nakoniec si Helvéťania vymohli prejazd cez neschodnejšie územie Sekvanov, u ktorých sa za Helvéťanoiv prihovorili Heduánci na čele s Dumnorigom. Caesar však nechcel Helvéťanom povoliť sa usadiť na inom území, nakoľko by pohyby kmeňov mohli ohroziť Provinciu. Preto zobral rýchlo tri légie, ktoré sídlili v Aquileii, a tu v Itálií naverboval ďalšie dve a vydal sa za Helvéťanmi. Helvéťania však pustošili polia Heduáncov a iných kmeňov, ktoré sa sťažovali Caesarovi. Keď sa Helvéťania snažili prejsť rieku Arar, Rimania na nich zaútočili a zničili veľkú časť vojska. K Rimanom sa teda pridali aj ich spojenci, Heduánci, ktorí zároveň zásobovali légie. Tu mal však Caesar problém, lebo Dumnorix, brat Divitiaca, náčelníka Heduáncov zabraňoval Rimanom v zásobovaní, nakoľko sa bál, že Rimania ovládnu aj Heduáncov. Dokonca vraj Dumnorix previedol Helvéťanov cez územia Sekvanska, preto na Caesarov príkaz Divitiacus zabránil bratovi v pokračovaní záškodníctva a Caesar mu odpustil. Rimania neskôr dostihli Helvéťanov, obsadili výhodný kopec, vytvorili šíky a odolali náporu Helvéťanov, pričom zvrchu zahádzali barbarov výborným rímskym oštepom Pilum, ktorý po zabodnutí do štíta znemožnil Helvéťanom použiť ho. Rimania sa ďalej rozdelili na dva šíky, prvý zaháňal ustupujúcich Helvéťanov, druhý útočil na ich spojencov vo výprave Bójov a Tulingov. Galovia bojovali dlho, no proti Rimanom nemali šancu, a tak tí čo prežili, ušli ďalej, no neskôr sami poslali k Caesarovi prosiť o mier. Ten im odpustil, rozkázal im vrátiť sa naspäť do Helvétska a vydať rukojemníkov. Caesar uvádza, že pred odchodom boli Helvéťania a ich susedia v počte 368 000 ľudí, po Caesarovej porážke prežilo a vrátilo sa domov iba 110 000 ľudí.