cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Femme Fatale
Britney vyhlásila o albume: ''„Počas posledných 2 rokov som do tohto albumu dala celé svoje srdce aj dušu. Tento album je pre Vás, mojich fanúšikov, ktorí ste ma celé roky podporovali a zotrvali so mnou s každým krokom v mojom živote. Všetkých Vás milujem. Sexy a silné. Nebezpečné a záhadné. Cool a sebaisté. FEMME FATALE!“''
Zoznam skladieb
Deluxe verzia thumb|344x344px|Britney počas Femme Fatale Tour (2011) thumb|372x372px|Britney počas piesne [[Gimme More]]
Kaštieľ Svätý Anton
Kaštieľ Svätý Anton označovaný aj ako Kaštieľ Antol alebo Koháriovský kaštieľ je kaštieľ nachádzajúci sa pod lesom v obci Svätý Anton, neďaleko od Banskej Štiavnice. Je to pomerne dobre zachovaný neskoro barokovo - klasicistický kaštieľ s rozsiahlym anglickým parkom. Od roku 1985 je evidovaný ako národná kultúrna pamiatka a je sprístupnený verejnosti.
Stavba bola postavená v roku 1744 v štýle neskorého baroka.
História
Prvé zmienky o hrade siahajú do 15. storočia, keď obec vlastnili bratia Kazovci. Roku 1415 sa spomína ako menšia opevnená stavba - castellum. Ďalšie zmienky sú až z druhej polovice 16. storočia, keď sa začínala prejavovať hrozba tureckých nájazdov na Slovensko. Na mieste staršieho hradu dal v roku 1744 jeden z príslušníkov rodu Koháriovcov postaviť neskorobarokový jednoposchodový dvojkrídlový kaštieľ v tvare L. O pár rokov neskôr sa ku kaštieľu dostavali dalšie dve krídla tak, aby kaštieľ mal tvar obdĺžnika s nádvorím v sebe.
Interiér
Prevažná časť miestností, sál a chodieb si zachovala pôvodný interiér z obdobia baroka, rokoka a empíru. V priestoroch kaštieľa sú dnes expozície múzea. Na prvé poschodie sa prichádza z podjazdu hlavného vchodu v severnom krídle reprezentačným schodišťom s kamennými sochami do prijímacích priestorov. Odtiaľ je možné prejsť do spoločensko - reprezentačných miestností alebo na chodby obiehajúce ďalšie tri krídla kaštieľa. Z chodieb osvetlených oknami do nádvoria sú prístupné jednotlivé navzájom prepojené miestnosti. Z obdobia stavby kaštieľa sú aj nástenné maľby nad schodišťom a v kaplnke. V kaštieli sa zachovalo pomerne veľa pôvodne zariadených i neskoršie dopĺňaných miestností, ktoré sú vlastne nábytkovým múzeom a zbierkami rôznych umeleckých predmetov, obrazov, rytín, akých je na Slovensku veľmi málo. V 19. storočí boli niektoré miestnosti ešte zmenené a zariadené podľa vtedajšej módy.
Exteriér
náhľad|Nádvorie kaštieľa
náhľad|Pohľad na kaštieľ z diaľky
Zaujímavosť
O kaštieli sa traduje, že jeho stavba symbolizovala kalendárny rok – má 4 brány (= ročné obdobia), 12 komínov (= mesiacov), 52 izieb (= týždňov), 7 arkád (=dní v týždni) a 365 okien (= dní). Dnes, po prestavbe to však už nie je možné potvrdiť.
Súčasný stav a prístup
Od roku 1962 bol sídlom Lesníckeho, drevárskeho a poľovníckeho múzea, špecializovaného celoslovenského múzea s pozoruhodnými zbierkami prírodovednými, historickými i umeleckými. V súčasnosti expozície, umiestnené v kaštieli, podávajú prehľad o dobovom bývaní šľachty (slohový nábytok najmä z 18 - 19. storočia, obrazy a iné), ako aj o vývine lesníctva a poľovníctva na Slovensku. Pozornosť púta aj izba tapetovaná dobovými ilustráciami najmä z francúzskych humoristických časopisov, poľovnícke zbrane a trofeje, lesnícke zariadenia, nástroje a pomôcky a ďalšie exponáty.
Kaštieľ aj areál parku sú prístupné verejnosti.
Zaujímavosti
Kaštieľ obklopuje rozsiahly anglický park so vzácnymi stromami z 18. storočia. Do kompozície parku začlenili rôzne druhy drobnej architektúry, vodopád a jazierko. Je vhodný na romantické prechádzky.
Pri hlavnej ceste pred odbočkou ku kaštieľu sa nachádza kaplnka sv. Jána Nepomuckého. Rokoková štvorcového pôdorysu z rokov 1755 – 1758. Klenba – česká placka, strecha manzardová v priečelí štít a otvorená brána s rokokovými kovanými mrežami, fasáda je členená pilastrami.
Zlatko Klátik
Zlatko Klátik (* 24. január 1922, Stará Pazova, Kráľovstvo Srbov, Chorvátov a Slovincov – † 24. august 1990, Bratislava, ČSFR), bol slovenský básnik, prozaik, literárny historik a kritik, prekladateľ, autor kníh pre deti a mládež.
Komači Onová
náhľad|Ono-no Komači, autor Kanō Tan’yū, rok 1648 Komači Onová (jap. Ono Komači (小野 小町) alebo Ono-no Komači (おの の こまち) ; 9. storočie po Kr.) bola poetka, jeden zo šiestich nesmrteľných japonských básnikov a jediná žena medzi nimi. Jej básne tanka (waka) sa vyznačujú jemnosťou a náznakom milostných citov. Písala už v japonskom písme kana. Žila v cisárskom meste Heian - Kjóto a pravdepodobne i na niektorom vzdialenom mieste od hlavného mesta. Jej básne boli zaradené do prvej cisárskej antológie poézie Kokinšú.
Zlatko Klátik
Životopis
Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získaval v Starej Pazove, Novom Sade a Vukovare, neskôr pokračoval v štúdiu na učiteľskom ústave v Sombore. V rokoch 1941 – 1943 pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach Juhoslávie, v rokoch 1943 – 1944 sa zúčastnil juhoslovanského proitfašistického odboja ako partizán. Po oslobodení začal pôsobiť na slovenskom gymnáziu v Petrovci, pričom študoval na filozofickej fakulte v Belehrade. Vzdelanie ukončil v roku 1959, kedy obhájil kandidátsku dizertačnú prácu (doktorát z filozofie získal v roku 1952). V roku 1949 odišiel na Slovensko, kde v roku 1950 učil v Topoľčanoch, v rokoch 1950 – 1952 pôsobil ako redaktor v rôznych časopisoch, v rokoch 1952 – 1960 pracoval v Zväze slovenských spisovateľov a od roku 1960 až do svojej smrti pracoval v Literárnovednom ústave SAV.
Komači Onová
Zdroje
Kouzlo šerosvitu: Antonín Líman, Dharmagaia, Česko-japonská spoločnosť, 2008, Praha, strana 231- poviedka Juliusa Zeyera o Ono-no Komači, ISBN 978-80-86685-80-9
Zlatko Klátik
Tvorba
Venoval sa písaniu poézie a prózy pre deti a mládež, v neskoršom období sa venoval ako pracovník Literárnovedného ústavu SAV literárnokritickej a literárnohistorickej činnosti, a tiež porovnávaciemu skúmaniu literatúry, najmä slovenskej a juhoslovanskej, ktoré mu boli dôverne známe a najbližšie. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladaniu zo srbochorvátskej literatúry.
Montsûrs (kantón)
Montsûrs je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho deväť obcí.
Kepler (družica)
Kepler (iné označenie Discovery 10) je vedecká družica, ktorej úlohou je hľadať extrasolárne planéty veľkosťou porovnateľné so Zemou. Približne 150 000 hviezd vo vybranej oblasti (blízko galaktickej roviny; kde sa stýkajú súhvezdia Labuť, Lýra a Drak) skúma fotometer s CCD prvkami, ktorý by mal na základe zmien intenzity žiarenia materských hviezd počas prechodu planét popred hviezdny disk tieto planéty detegovať. Na potvrdenie existencie planéty treba aspoň tri pozitívne signály. Pomenovanie dostal po Johannesovi Keplerovi, nemeckom astronómovi, ktorý ako prvý sformuloval zákony obehu planét okolo Slnka.
Družica odštartovala 7. marca 2009 v čase 03:49:57 UTC (6. marca 2009 o 22:49 miestneho času) s nosnou raketou Delta II. V čase 04:47:27 UT bola sonda navedená na únikovú dráhu. Jej cieľom je heliocentrická dráha s podobnými parametrami ako parametre obežnej dráhy Zeme okolo Slnka. 9. marca 2009 sonda prekročila obežnú dráhu Mesiaca a 8. apríla bol otvorený tubus ďalekohľadu. Ukončenie technických skúšok a zahájenie vedeckého programu observatória sa plánovalo na 7. máj 2009. Priebeh misie riadi Laboratórium prúdového pohonu.
Kozmické observatórium Kepler je desiata misia z programu NASA Discovery.
Zdroje
Zdeněk Urban, Aktuality.sk, Komuniké NASA Jet Propulsion Laboratory
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Socovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Socovce v okrese Martin.
Pré-en-Pail (kantón)
Pré-en-Pail je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho sedem obcí.
Ivanofrankivská oblasť
Ivanofrankivská oblasť (počas Sovietskeho zväzu po rusky Ivanofrankovská oblasť) je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu a žije tu 1,388 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2006). Hlavným mesto oblasti je Ivano-Frankivsk.
Väčšie mestá v oblasti
Administratívne členenie (14 rajónov):
Žabonosy
Žabonosy sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 242 obyvateľov, z toho 115 mužov a 127 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,3 roka (muži 42,1 roka, ženy 46,3 roka).
Plavák
Plavák môže byť:
Millebosc
Millebosc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Beaumont-Sardolles
Beaumont-Sardolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Millebosc
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beaumont-Sardolles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národné futsalové družstvo mužov Bosny a Hercegoviny
Národné futsalové družstvo mužov Bosny a Hercegoviny je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Bosnu a Hercegovinu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Nogometni/Fudbalski Savez Bosne i Hercegovine (N/FSBiH). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1998. Vo februári 2016 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 34. miesto.
Vrcholné podujatia
Na majstrovstvá sveta FIFA sa bosnianskemu družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz. Vo svojej prvej kvalifikácii na MS 2000 skončilo v skupine tretie za 🇮🇹 a postupujúcim 🇵🇹, keď dokázalo bodovať až v 4 zápasoch. V ďalších 2 kvalifikáciách, ktorých skupinu organizovala práve Bosna a Hercegovina, v týchto skupinách zvíťazilo a postúpilo do play-off. V roku 2004 nestačilo po prehre doma a remíze vonku s 🇨🇿, a o 4 roky neskôr po vysokých prehrách doma aj vonku ani so 🇪🇸. Napriek tomu sú to najlepšie výsledky bosnianskeho družstva v kvalifikáciách na obe vrcholné podujatia. V kvalifikácii na MS 2012 vyhralo iba zápas nad 🇧🇪 a skončilo v skupine na nepostupovom 3. mieste.
Rovnako sa bosnianske družstvo neprebojovalo ani na majstrovstvá Európy UEFA. Absolvovalo 7 kvalifikácií, prvú v roku 1998 na ME 1999. Ale iba v jednej bodovalo viac ako v jednom zápase a skončilo lepšie ako na 3. mieste. V kvalifikácii na ME 2005 zdolalo 🇲🇰 i 🇵🇱 a skončilo na 2. mieste v skupine. V kvalifikácii na ME 2012 zdolalo tesne iba výber 🇱🇻 a v skupine skončilo na 3. priečke. V poslednej kvalifikácii, na ME 2014, obsadilo v skupine 2. miesto, čo mu zaručovalo účasť v play-off. V nej narazilo na 🇳🇱, ktoré síce doma o gól zdolalo, no v odvete rovnako o gól prehralo a vinou menej strelených gólov na ihrisku súpera na ME nepostúpilo.
V roku 2010 sa družstvo zúčastnilo prvého ročníka Stredozemného pohára; v boji o celkové 7. miesto na turnaji porazilo družstvo 🇹🇳.
Kvesta
thumb|right|Náčrt kvesty. Kvesta (zo špan. cuesta - kopec, stráň) je asymetrický vrchol hory alebo horského hrebeňa, tvoreného mierne naklonenými vrstvami hornín. Na jednej strane kvesty je príkry svah – čelný svah (escarpement) – z ktorého kolmo vystupujú obnažené horninové vrstvy, zatiaľ čo na druhej strane kvesty je dlhší mierny svah – tylový svah – tvorený vrstevnou plochou.
Toky stekajúce po escarpmente označujeme ako resekventné, naopak toky stekajúce v súlade s vrstevnými plochami označujeme ako konsekventné.
Ortodoxia
Ortodoxia môže byť:
Lohnsburg am Kobernaußerwald
Lohnsburg am Kobernaußerwald je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Ried im Innkreis.
Villotte-sur-Ource
Villotte-sur-Ource je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aignan-sur-Roë (kantón)
Saint-Aignan-sur-Roë je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 12 obcí.
Beuvron
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Urbánkova ulica
Urbánkova ulica je ulica:
Bijelo Polje
Bijelo Polje môže byť:
Elie Wiesel
Eliezer „Elie“ Wiesel, KBE (* 30. september 1928, Sighetu Marmației, Rumunsko† 2. júl 2016, Manhattan, New York, New York, USA ) bol americký prozaik, esejista, dramatik, filozof, humanista, politický aktivista, náboženský mysliteľ a nositeľ Nobelovej ceny za mier.
Život
Narodil sa v Sighetu ležiacom v dnešnom Rumunsku v ortodoxnom a chasidskom prostredí. Počas druhej svetovej vojny sa mesto Sighet stalo súčasťou Maďarska a v roku 1944 miestne úrady deportovali celú židovskú komunitu do koncentračného tábora Auschwitz II - Birkenau, ktorý sa nachádzal na území Poľska. Wiesel prešiel tiež koncentračnom táborom Buchenwald a z celej rodiny prežil len on a dve jeho sestry. Po vojne odišiel do Francúzska, kde študoval na Sorbonne a potom sa živil ako novinár.
Neskôr žil v USA a prednášal humanitné vedy na univerzite v Bostone. V roku 1987 založil, spoločne so svojou ženou Marion, Nadáciu Elieho Wiesela pre humanitu (Elie Wiesel Foundation for Humanity). V roku 1996, spoločne s Václavom Havlom a Yoheiom Sasakawa, založil "brainstormingovú" konferenciu Forum 2000. Angažoval sa v pripomínaní odkazu holokaustu.
Dielo
V roku 1958 vydal svoju prvú knihu - Noc - novelu, ktorá popisuje jeho zážitky a skúsenosti z koncentračných táborov. Celkovo napísal vyše štyridsať románov, poviedkových zbierok a esejí, z ktorých sa väčšina venovala holokaustu.
Popularizátor termínu Holokaust
Ako novinár s inštinktom pre jasné pomenovanie udalostí bol prvý, kto začal systém nacistickej perzekúcie a koncentračných táborov označovať anglickým termínom holokaust (úplné zničenie, úplná katastrofa, masaker).
Ocenenie
V roku 1986 mu bola udelená Nobelova cena mieru za dlhoročnú aktivitu v boji na obranu ľudských práv a za umeleckú tvorbu. Okrem tej získal za svoju prácu množstvo ocenení, napr .:
Bol aj držiteľom maďarského štátneho vyznamenania, ktoré sa však v júni 2012 rozhodol Maďarsku vrátiť, pretože sa mu nepáčilo, že sa členovia maďarskej vlády zúčastnili obnoveného pohrebu nacistu Józsefa Nyírő.
Budva
Budva môže byť:
Plavák (výška hladiny)
Plavák je konštrukčný prvok zariadení, ktorý pláva na hladine kvapaliny, v ktorej je ponorený, čím umožňuje po mechanickom spojení plaváku a napríklad ventilu vytvoriť regulátor výšky hladiny. Plavák je buď dutý, alebo vyhotovený z materiálu s nízkou hustotou, aby plával.
Ždánice (okres Kolín)
Ždánice je obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 339 obyvateľov, z toho 171 mužov a 168 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 40,2 roka, ženy 43,9 roka).
Almandín
Almandín je minerál zo skupiny granátu, kryštalizujúci v kubickej sústave, chemicky Fe2+3Al2(SiO4)3.
Charakteristika
Tento minerál vytvára väčšinou kubické, dodekaédrické, rombododekaédrické a trapezoedrické kryštály červenohnedej, tmavočervenej až hnedočiernej farby. Niekedy sa vyskytuje vo forme celistvých agregátov. Kryštály sú priehľadné až priesvitné, vryp je biely. Pomerne odolný voči kyselinám avšak je ľahko taviteľný. Tvrdosť 7-7,5. Almandín nemá štiepateľnosť; lom je nerovný až lastúrnatý.
Vo svete
Česko (Čáslav, Přibyslavice, Jeseník), Nemecko (Irchenrieth – veľké kryštály), Rakúsko Obergurgl.
Ekonomický význam
Drahé kamene, výroba brúsneho, rezného a vrtného náradia.
Saint-Berthevin (kantón)
Saint-Berthevin je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho sedem obcí.
Luftenberg an der Donau
Luftenberg an der Donau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Perg.
Žije tu 3 848 obyvateľov (1. 1. 2010).
Mirville
Mirville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kevin Spacey
Kevin Spacey (* 26. júl 1959, South Orange, New Jersey, USA) je americký herec, režisér, scenárista a producent.
Herec bol súčasťou Weinsteinovho efektu - vlny obvinení zo sexuálneho obťažovania v roku 2017, po ktorej s ním bola ukončená zmluva na seriál House of Cards, ktorého produkcia bola následkom kauzy prerušená.
Losenstein
Losenstein je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Steyr-vidiek.
Žije tu 1 659 obyvateľov (1. 1. 2010).
Ernst Ulrich von Weizsäcker
Ernst Ulrich von Weizsäcker (* 25. jún 1939, Zürich, Švajčiarsko) je nemecký biológ, environmentalista, politik a futurológ.
Aktivity
Je synovcom bývalého nemeckého prezidenta Richarda von Weizsäckera. Bol profesorom biológie v Essene, univerzitným profesorom v Kasseli, riaditeľom Centra OSN pre vedu a techniku v New Yorku a od roku 1984 do roku 1991 riaditeľom Inštitútu pre ekologickú politiku v Bonne. V rokoch 1991 až 2000 vykonával funkciu prezidenta Ústavu pre klímu, životné prostredie a energiu v nemeckom Wuppertali, ktorý bol založený v roku 1991, kde je dnes čestným prezidentom. Je autorom konceptu ekologickej daňovej reformy, ktorý v súčasnej dobe slúži ako podklad pre oficiálnu agendu OECD, EÚ a OSN. Od roku 2001 je členom Rímskeho klubu. V rokoch 1998 až 2005 bol poslancom nemeckého parlamentu Bundestagu za stranu SPD. Je autorom viacerých kníh, zaoberajúcich sa problematikou životného prostredia ako napr. Earth Politics - Politika Zeme.
Prezident Rímskeho klubu
V novembri 2012 sa v rumunskej Bukurešti konala konferencia a valné zhromaždenie Rímskeho klubu, ktoré za nový prezidentský tandem zvolilo nemeckého biológa, environmentalistu a politika Ernsta Ulricha von Weizsäckera a švédskeho vedca a politika Andersa Wijkmana.
Dominika Kavaschová
Dominika Kavaschová (* 19. máj 1989, Košice) je slovenská herečka.
Vyštudovala Konzervatórium v Košiciach a v roku 2013 ukončila štúdium na VŠMU v Bratislave. Od roku 2014 je členkou činohry Slovenského národného divadla. Dvakrát získala ocenenie s názvom DOSKY, prvé v roku 2013 v kategórii Objav roka a druhé v roku 2015 v kategórii Najlepšia herečka.
STS-98
right|thumb|220px|Komdenzačná stopa za štartujúcim raketoplánom Atlantis. Keďže raketoplán štartoval pri západe [[Slnko|Slnka, jeho tieň sa preto premietal k opačnej časti horizontu, k východu, kde sa v tej chvíli nachádzal Mesiac]]
STS-98 bola misia amerického raketoplánu Atlantis, ktorej hlavným cieľom bolo pripojiť americký laboratórny modul Destiny k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Počas misie prebehli tri výstupy do otvoreného vesmíru.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Cieľ letu
Veľkú časť nákladového priestoru raketoplánu zaberal modul Destiny. Je to americký laboratórny modul predstavujúci centrum všetkých vedeckých experimentov na ISS. Jeho dĺžka je 8,5 metra, priemer 4,3 metra a hmotnosť okolo 15 ton. Aj kvôli jeho veľkej hmotnosti tvorilo posádku raketoplánu len päť osôb. Destiny mal byť spojený priamo s prvým americkým modulom Unity a prechodový tunel PMA-2, ktorý bol dovtedy napojený na Unity, mal raketoplán premiestniť na opačný koniec modulu Destiny. Okrem modulu Destiny a spojovacieho uzla s Medzinárodnou vesmírnou stanicou sa v nákladovom priestore nachádzal už len nosič ABA. Celková hmotnosť užitočného zaťaženia dosahovala.
Prípravy na štart a problémy pred štartom
Po svojej predchádzajúcej misii STS-106 sa orbiter Atlantis vrátil do hangáru OPF, kde prebehlo bežné poletové ošetrovanie a odstrojovanie. V tom istom čase v montážnej hale VAB prebiehala montáž motorov SRB, medzi ktoré bola vložená nová odľahčená nádrž External Tank. Prípravy na let STS-98 sa istý čas zdržali, pretože kvôli vážnej chybe pri predchádzajúcom lete STS-97 museli byť podrobne preverené káblové rozvody na motoroch SSME.
2. januára bolo laboratórium Destiny prevezené zo svojho doterajšieho domova, montážnej haly SSPF, na štartovaciu rampu 39-A, konkrétne do montážneho priestoru PCR13. V týchto priestoroch malo čakať na príjazd raketoplánu. Po prevezení Atlantidy do haly VAB a zmontovaní štartovacieho komplexu sa 2. januára začal raketoplán na pásovom transportéri MLP-X premiestňovať na štartovaciu rampu. Krátko po výjazde z haly však došlo k poruche jedného z dvoch počítačov kontrolujúcich a vyvažujúcich celý komplex. Presun bol preto zastavený a celá štartovacia zostava sa musela vrátiť do VAB. Po výmene transportéru sa raketoplán dostal na rampu s jednodenným oneskorením.
5. a 6. januára prebehlo skúšobné odpočítavanie, 6. januára bol Destiny vložený do nákladového priestoru raketoplánu. Prvý dátum štartu bol určený na 19. január o 05:11 UT. Štart však odvolali ešte pred začatím záverečného odpočítavania pre poruchu káblu motora SRB. 18. januára z nákladového priestoru vyložili Destiny a vzápätí sa Atlantis musel vrátiť do montážnej haly, už druhýkrát v priebehu príprav na túto misiu. Po previerkach sa štartovací komplex vrátil na rampu 26. januára a nový termín štartu bol 7. február.
4. februára o 22:00 sa začalo odpočítavanie v čase T -43 hodín. Odpočítavanie prebiehalo hladko, plánovaný štart neohrozovalo ani počasie. Tesne pred štartom sa objavila chyba na jednotke napájacieho napätie multiplex MDM. Odpočítavanie však pokračovalo a tak sa raketoplán Atlantis vzniesol z Kennedyho vesmírneho strediska 8. februára presne o 23:13:02,058 UT.
Štart a prvé operácie na orbite
Na druhý deň letu prebehla ďalšia korekcia dráhy, skúšky manipulátoru RMS, preverenie skafandrov a príprava prechodovej komory. Počas tretieho letového dňa prebiehali bezprostredné prípravy na spojenie so stanicou. Po preletení stretávacej dráhy sa o 15:57 UT raketoplán otočil o 180°, takže sa pohyboval motormi napred. Stanica bola takisto zorientovaná do polohy vhodnej na stretnutie. Všetky solárne panely stanice sa natočili hranou proti prilietajúcemu raketoplánu, aby ich spaliny z jeho motorov nepoškodili. Ku kontaktu došlo v čase 16:51 UT, keď sa zámky na stretávacom zariadení raketoplánu ODS zachytili na prechodovom tuneli PMA-3 stanice. Spojenie potvrdil veliteľ Cockrell slovami: "Zachytenie potvrdené." Capcom Mario Runco na to odpovedal: "Výborná práca."
Priebeh letu po spojení so stanicou
Od okamihu pevného spojenia, ktoré nastalo o 17:01 UT, prebral orientáciu a stabilizáciu celého komplexu raketoplán a solárne panely mohli byť opäť natočené k Slnku. V priebehu spojeného letu sa dráha celého komplexu zvýšila približne o. Po kontrole hermetickosti spoja o 19:03 UT posádky otvorili prielez a stretli sa. Potom nasledoval prenos nákladu z paluby raketoplánu do stanice. Spolu s nákladom sa do modulu Unity dostali aj tri konektory, ktoré boli nevyhnutné pre výstup do otvoreného priestoru. Napokon ich našiel Shepherd a cez prechodový tunel ich odovzdal posádke Atlantisu.
Po odpočinku čakala posádku najprv neplánovaná zmena dráhy, aby sa vyhli neidentifikovateľnému kusu kozmických smetí. Cockrell uskutočnil korekciu, počas ktorej bola zároveň zvýšená výška stanice s vesmírnou loďou. Po prípravách na výstup do otvoreného priestoru vystúpili Jones a Curbeam z prechodovej komory EAL raketoplánu do vesmíru.
EVA-1
Prvý výstup do otvoreného priestoru začal oficiálne v čase 15.50 UT, kedy si astronauti prepojili skafandre na vlastné batérie. Najprv sa Jones vydal k priehradovej konštrukcii ITS-Z1, aby skontroloval, či sú mechanické zámky MBM (Manual Berthing Mechanism) pripravené na dočasné pripojenie tunela PMA-2. Curbeam zatiaľ zostal v nákladovom priestore, kde odpojil káble, ktorými sa do modulu Destiny dostávala elektrická energia. Potom začal demontáž transportného krytu spojovacieho uzla PCBM (Passive Common Berthing Mechanism). Medzitým Ivinsová primanévrovala modul PMA-2 k MBM a Jones ručne uzamkol spojovacie zámky. Po tomto manévri premiestnila Ivinsová manipulátor RMS k samotnému modulu Destiny. O 17:35 UT, po odomknutí zámkov, ho opatrne vyzdvihla z nákladového priestoru raketoplánu. Presun bol veľmi pomalý, rýchlosťou iba 30 milimetrov za sekundu. Curbeam celú operáciu sledoval z nákladového priestoru. Keď bol modul dostatočne vysoko, začala ho Ivinsová otáčať o 180°. Po otočení sa modul Destiny začal posúvať k modulu Unity a v čase 19:00 UT sa ich spojovacie uzly zachytili. O 19:12 UT bolo dokončené pevné spojenie obidvoch modulov. Od tejto chvíle Destiny už patril k Medzinárodnej vesmírnej stanici, ktorej dĺžka vďaka nemu vzrástla o 9 metrov a vnútorný objem sa zväčšil o 100 kubických metrov.
Okolo 19.20 UT začal Jones prepájanie káblov modulu Destiny a Curbeam sa pustil do prepájania potrubia pre chladiace médium (amoniak) medzi Destiny a ITS-Z1. Pritom však došlo k úniku amoniaku. Kým riadiace stredisko skúmalo, ako so spájaním potrubia pokračovať, obaja astronauti prepojili zostávajúce káble. Na Zemi dospeli k rozhodnutiu, že spoje je potrebné rozobrať a očistiť od kryštálikov amoniaku, aby táto nečistota nedeformovala vnútorné tesnenie spoja. Potom prepájanie amoniakových potrubí pokračovalo. Po ukončení elektronického a hydraulického prepojenia si Curbeam očistil skafander od amoniaku. Vzápätí sa obaja vrátili do prechodovej komory, v ktorej po čiastočnom napustení vzduchu o 23.24 UT skončil prvý výstup do kozmu. Potom však musel byť vzduch znova vypustený a nanovo napustený, aby sa komora zbavila prípadných stôp amoniaku. Celý výstup trval 7 hodín 34 minút.
Po skončení výstupu Jones a Curbeam začali odkladať skafandre a inú výbavu na výstup, zatiaľ čo všetci ostatní astronauti z ISS aj raketoplánu sa venovali aktivácii Destiny. Teplota v novom module však neplánovane vzrástla až na 40 °C. Termoregulačný systém laboratória bol o 2:25 UT aktivovaný povelom zo Zeme a Cockrell potvrdil, že funguje. Posádka si s hodinovým oneskorením dopriala odpočinok.
Oživenie Destiny
Počas piateho dňa letu posádka o 14:38 UT slávnostne otvorila prielezy do modulu Destiny. V rámci toho Shepherd podpísal odovzdávací protokol o prevzatí modulu dlhodobou posádkou. Potom, ako si astronauti obhliadli stanicu, začali s jej oživovaním, napríklad s inštaláciou rôznych ventilov a rozvodov, aby pripojili Destiny k sústave komplexu. Jones s Curbeamem vyčistili a skontrolovali skafandre a jednotky jednotky SAFER (Simplified Aid for EVA (Extravehicular Activity) Rescue) v rámci príprav na druhý výstup do otvoreného priestoru. Okolo 22:00 UT sa uzavreli prielezy medzi raketoplánom a stanicou, aby sa na palube Atlantidy mohol znížiť atmosférický tlak pred druhým výstupom do otvoreného priestoru. Potom posádka opäť začala odpočívať. left|thumb|modul Destiny
EVA-2
Po ukončení odpočinku sa začali prípravy na druhý výstup do otvoreného priestoru a okolo 14:15 UT Jones spolu s Curbeamom začali s obliekaním skafandrov. Približne o hodinu neskôr Ivinsová opäť oživila manipulátor RMS. O 15:59 UT oficiálne Jones a Curbeam vystúpili druhýkrát do otvoreného priestoru. Curbeam sa presunul na koniec modulu Destiny a zložil ochranný kryt ACBM (Active Common Berthing Mechanism) zo spojovacieho uzla. Jones zatiaľ na konštrukcii ITS-Z1 ručne odomkol zámky pútajúce tunel PMA-2. Po odomknutí zámkov Ivinsová presunula manipulátorom tunel PMA-2 k uzlu ACBM, kde sa o 17:28 UT obe telesá zachytili. Po ukončení pevného spojenia a odpojení manipulátoru astronauti začali inštalovať pracovné plošiny na povrch laboratória. Po ukončení všetkých montáží a demontáží sa Jones a Curbeam vrátili do prechodovej komory. O 22:49 UT sa po 6 hodinách a 50 minútach skončil druhý výstup do otvoreného priestoru.
13. februára mali posádky odpočinkový deň, počas ktorého prebehla príprava na tretí a posledný výstup do otvoreného priestoru a oživovanie systémov Destiny. Prebehla tiež ďalšia korekcia dráhy. Nasledujúceho dňa Jones a Curbeam opäť začali prípravy na výstup do otvoreného priestoru.
EVA-3
Tretí výstup do otvoreného priestoru sa začal o 14:48 UT. Po výstupe do nákladového priestoru Atlantisu Jones demontoval záložný anténový systém SASA (S-band Antenna Support Assembly) na stene nákladového priestoru raketoplánu. Odpojenú anténu dal Curbeamovi, ktorý stál na plošine na konci manipulátoru RMS. Ivinsová, ktorá opäť obsluhovala manipulátor, premiestnila Curbeama k ITS-Z1, kde Curbeam anténu namontoval. Po skončení montáže Curbeam ešte začal kontrolu rýchlospojov na potrubiach čpavku a Jones demontoval posledné svorníky pútajúce pravostranný radiátor na konštrukciu ITS-P6. Po skončení týchto úloh sa obaja astronauti venovali fotodokumentácii a Cockrell dal zatiaľ diaľkovým povelom príkaz na rozloženie pravostranného radiátoru. Pred návratom do prechodovej komory Jones a Curbeam nacvičovali transport bezvládneho astronauta do prechodovej komory. Výstup skončil o 20:13 UT a trval 5 hodín 25 minút.
Po skončení tretieho výstupu a odpočinku dokončili posádky prenášanie nákladu. Celkove bolo na palubu ISS dopravených asi nákladu. Nasledujúceho dňa sa obidve posádky rozlúčili a uzavreli vstupné prielezy. Po ukončení hermetickosti spoja sa odomkli zámky spojovacieho uzla a o 14:05:50 UT sa raketoplán Atlantis odpojil od Medzinárodnej vesmírnej stanice. Odpojený raketoplán pilotoval Polanski. Po oblete stanice o 14:48 UT prešla Atlantis na samostatnú obežnú dráhu.
Priebeh letu po odpojení od ISS a pristátie
Počas desiateho dňa letu sa posádka venovala kontrole systémov pred pristátím a upratovaním vnútorných priestorov. Pristátie malo prebehnúť nasledujúceho dňa, 18. februára. Prípravy na pristátie pokračovali a o 14:08 UT boli dokonca uzavrené dvere do nákladového priestoru raketoplánu, lenže pre zlé počasie a silný bočný vietor bolo pristátie odložené, najprv o jeden obeh, a potom o celý deň. Situácia sa opakovala aj na druhý deň, kedy počasie nevyhovovalo ani na KSC, ani na základni Edwards AFB v Kalifornii. 20. februára bolo počasie na Floride stále rovnako nevhodné na pristávanie, posádke však už zostávali zásoby elektrickej energie iba na 24 hodín. Riadiace stredisko napokon dalo súhlas s pristátím na Edwards AFB. Raketoplán teda už tretíkrát uzavrel dvere do nákladového priestoru a otočil sa motormi OMS napred. Nad Indickým oceánom prebehol 168-sekundovým zážihom motorov OMS brzdiaci manéver. Raketoplán začal vstupovať do zemskej atmosféry a jej myslenú hranicu prekročil v čase 20:02 UT. O 20:33:05 UT sa dotkol pristávacej dráhy a úplne zastavil v čase 20:34:02 UT.
Kevin Kline
Kevin Delaney Kline (* 24. október 1947, St. Louis, Missouri, USA) je americký herec.
Študoval na Juilliard School a vo svojich hereckých začiatkoch cestoval s putovným divadlom po celých Spojených štátoch. Koncom sedemdesiatych rokov sa začal venovať hraniu vo filmoch. Od roku 1989 je jeho manželkou herečka Phoebe Cates.
Cetinje
Cetinje môže byť:
Makatea
Makatea (iné názvy Mangaia-te-vai-tamāe, Aurora, Mākatea) je malý ostrov v súostroví Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Nachádza sa na jeho západnom konci a najbližším susedom je atol Tikehau, vzdialený približne na sever. Centrálny ostrov Tahiti je vzdialený približne na juhozápad.
Geografia atolu
náhľad|vľavo|Prístav ostrova
The Search
Film Freda Zinnemanna vznikol len pár rokov po skončení druhej svetovej vojny. Okrem amerického vojaka, ktorý bol jedna z prvých úloh Montgomeryho Clifta, sú hlavnými postavami dvaja Česi. Matku Hanku stvárnila Jarmila Novotná, medzinárodne známa operná speváčka. Jej syna hral nadaný chlapec Ivan Jandl.
Makatea
Geografia atolu
Ostrov je geologického hľadiska zaniknutý koralový atol, ktorý bol neskôr geologickými procesmi opäť vyzdvihnutý až do výšky cca nad hladinu oceánu. Je dlhý takmer a široký priemerne. Okraj ostrova tvoria najmä impozantné kolmé útesové steny vysoké až. Prístup na ostrov je prostredníctvom betónového prístavného móla, vybudovaného do vysekaného koralového útesu. Zo severovýchodnej strany je v oblúku ostrova piesočná pláž s vysadenou kokosovou plantážou. Najvyšší bod ostrova je a nazýva sa Puutiare.
The Search
Dej filmu
Po vojne sa z koncentračných táborov vracajú tisíce ľudí, vrátane detí zo všetkých európskych krajín. Medzin nimi je aj deväťročný Karol Malík. Ten ale v Osvienčime stratil reč a zabudol aj na to, že pred vojnou mal otca a matku. V troskách nemeckého mesta ho nájde americký vojak Steve, ktorý sa ujme jeho výchovy. Ani jeden z nich netuší, že Karlova matka Hana vojnu prežila a syna hľadá vo všetkých tranzitných táboroch, ktoré riadi Červený kríž. Malý Karol medzitým dostane nové meno a začne hovoriť po anglicky.
Makatea
Dejiny
Prvá vierohodná písomná zmienka o návšteve ostrova z Európy je z pera holandského moreplavca Jakoba Roggeveena 2. júna 1722. Ostrov nazval „Eiland von Verkwikking“. Existuje aj sporný záznam od Pedra Fernandesa de Queirós z roku 1606, ktorý dal ostrovu názov „Sagitario“. Podľa dochovaných záznamov z tohto obdobia, Polynézania ostrov nazývali „Papa Tea“ (v preklade „biela skala“).
Ďalší záznam o návšteve je od španielskeho moreplavca José Andia y Varelu, z 6. novembra 1774 a ktorý uviedol ostrov pod názvom „San Diego“. Nasleduje britský kapitán John Turnbull vo februári 1803, ktorý ho pre zmenu pomenoval Maka Tableland. Napokon je tu ešte záznam od Američana Charlesa Wilkesa z jeho veľkej výpravy, a ten je datovaný na 9. septembra 1839. Tentoraz je ostrov zapísaný pod názvom Aurora.
Ťažba fosfátov
náhľad|vľavo|Pamätník intenzívnej ťažby fosfátov Z 20. storočí sa ostrov dostal do pozornosti najmä vďaka bohatým náleziskám fosfátov, podobne ako na atole Mataiva. Na rozdiel od pôsobivého atolu, ktorý bol uchránený od ťažby a zničenia ekosystému, Makatea sa tomuto osudu neubránila. Medzi rokmi 1917 až 1965 tu prebiehala intenzívna ťažba.
Kapitán Bonnet, francúzsky dôstojník bývajúci na Tahiti, objavil ložisko už v roku 1890. O osem rokov neskôr sa začali prvé testy ťažby fosfátu. Ale technické ťažkosti spojené s banským dielom toto úsilie znemožňovali. Na základe notárskeho zápisu v Papeete vznikla v roku 1908 spoločnosť „Compagnie française des phosphates de l'Océanie“ (CFPO) s kapitálom vo výške 6 miliónov frankov. Spoločnosť získala v roku 1917 všeobecnú ťažobnú koncesiu, ktorá jej umožnila začať svoju činnosť a pustiť sa do dobývania.
Logistika odvozu fosfátovej rudy plavidlami narážala na veľké technické problémy, ktoré bolo nutné riešiť prostredníctvom zlepšenia infraštruktúry a výstavbe prístavu. Makatea je v bezprostrednej blízkosti obklopená podvodnými strmými útesmi a skalami, preto je prístup na ostrov veľmi obťažný. Ostrov má iba dve pláže vhodné na výstavbu prístavnej infraštruktúry. Na východnej, kde sa nachádzala pôvodná polynézska dedina, bolo postavené mólo na prvú prepravu fosfátov. V začiatkoch ťažby sa na dopravu fosfátu používali člny, ktoré prepravovali veľké koše plné rudy. Tento systém bol pomalý a nebezpečný, vyžadoval použitie veľkého množstva pracovnej sily. V prípade nepriaznivého počasia bolo takmer nemožné člnmi dopraviť rudu na loď, kotviacu takmer pol kilometra od brehov. Napokon bol za pomoci výbušnín v roku 1927 vybudovaný trvalý a bezpečnejší prístav pre väčšie lode na západnej strane ostrova.
Na ostrove bola vybudovaná sieť železničných tratí s rozchodom, na ktorej fungovalo päť parných lokomotív typu 040T, nahradené typom Orenstein&Koppel (O&K). Neskôr sa používali lokomotívy Boilot – Pétolat, Deutz a tri T100D Biliard, postavené pre organizáciu Todt.
Ťažba fosfátu na krátke obdobie znásobila populáciu Makatey z tridsiatich obyvateľov na začiatku storočia až po 3000 v roku 1962.
Súčasnosť a ekonomika
náhľad|vľavo|Mapa ostrova z čias ťažby Ťažba zanechala na ostrove nezameniteľné a trvalé stopy. Po celom ostrove sú do povrchu vyvŕtané diery o priemere až a hĺbky, ktoré vidieť aj na satelitných fotografiách. Často sú prekryté vegetáciou a je obťažné ich zbadať, preto sa odporúča výnimočná opatrnosť pri prechádzkach po ostrove. Kým ťažba prebiehala, fungovala tu škola, pekáreň, nemocnica a iné zariadenia pre pohodlný a komfortný život. Dnes je väčšina zničená prírodou, časom alebo bola rozobratá neskoršími osadníkmi. Len sporadicky ešte vidieť ruiny obrastajúce divokým viničom a vegetáciou.
Dnes (2012) tu žije necelých 70 obyvateľov. Živia sa poľnohospodárstvom, rybolovom, produkciou kopry a predajom kokosových krabov.
Ostrov hral úlohu aj vo filme Šesť dní, sedem nocí z roku 1998, kde hrali Harrison Ford, Anne Heche a David Schwimmer. Z citácie postavy Quinna Harrisa, ktorého hral Harrison Ford: "Toto je ostrov, zlato. Ak to sem neprinesieš, tak to tu nenájdeš." Aj keď je vo filme použitý názov ostrova, žiadne zábery nie sú natáčané na ostrove Makatea.
Demografia
Demografický vývoj obývania ostrova:
Fauna a flóra
Z vtáctva sa tu okrem bežných vodných a morských vtákov vyskytuje vzácny druh holuba, hniezdi tu endemický druh spevavého vtáka z čeľade trsteniarikovitých (lat. Acrocephalus caffer) a alebo. Podľa Svetovej únia ochrany prírody (IUCN) má biodiverzita ostrova označenie veľkého významu.
Bežnou vegetáciou na ostrove je pandán, kokosová palma, ktorá bola intenzívne vysádzaná po celej Francúzskej Polynézii v prvej polovici 19. storočia s cieľom ťažiť kopru. Z ostatných plodín, ktoré slúžia najmä na obživu obyvateľstva, sú to taro, jam, sladké zemiaky, banány, papája a ďalšie druhy tropického ovocia. Medzi vzácne rastliny sa radí endemická Barringtonia asiatica.
Administratívne a geografické členenie
Geograficky patrí ostrov Makatea k Palliserovým ostrovom. Tie tvoria ešte atoly Fakarava, Niau, Toau, Arutua, Apataki, Kaukura, Mataiva, Tikehau a Rangiroa.
Administratívne patrí ostrov do komunity Rangiroa, do ktorej patria okrem rovnomenného atolu ešte Mataiva a Tikehau.
Villy-en-Auxois
Villy-en-Auxois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NSR
NSR môže byť:
Jesús España
Jesús España (* 21. august 1978, Valdemoro) je španielsky atlét, ktorý sa venuje behom na stredné trate.
Kariéra
Prvý výrazný úspech zaznamenal v roku 2002 na halových majstrovstvách Európy vo Viedni, kde získal bronzovú medailu v behu na 3 000 metrov. O rok neskôr dobehol na halových MS v Birminghame na štvrtom mieste. V roku 2006 sa stal na šampionáte v Göteborgu majstrom Európy v behu na 5 000 metrov v čase 13:44,70. Druhý Mo Farah z Veľkej Británie bol o 9 stotín pomalší.
Biches
Biches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Sainte-Suzanne (kantón, Mayenne)
Sainte-Suzanne je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho deväť obcí.
Biches
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Podgorica
Podgorica môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sučany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sučany v okrese Martin.
Akátová věž
Akátová věž je rozhľadňa, ktorá sa nachádza na severozápadnom chrbte kóty Výhon, východne od mesta Židlochovice. Výhon je so svojimi najvyšším bodom Dyjsko-svrateckého úvalu.
História rozhľadne
Výstavba rozhľadne započala 27. februára 2009 podľa plánov brnianskeho architekta Pavla Juru. Stavba bola financovaná z prostriedkov Európskej únie a príspevkom mesta Židlochovice. Slávnostné otvorenie prebehlo 1. augusta 2009. Na stavbu bolo použité agátové drevo a oceľové spojovacie prvky. Veža má kruhový pôdorys o priemere 3,7 m. Postupne ubúdajúce drevené prvky odkrývajú s rastúcou výškou kruhový výhľad do okolia. Vo výške 14,5 m sa nachádza nezastrešená vyhliadková plošina, ku ktorej vedie 76 schodov.
Prístup
Autom do Židlochovíc alebo Blučiny, vlakom do Hrušovan. Od stanice v Hrušovanoch je vyznačený zelený turistický chodník cez Židlochovice k rozhľadni a ďalej do Blučiny na autobusovú zastávku. Tiež je možné sa k rozhľadni dostať po náučnom chodníku "Výhon, turistický okruh s rozhlednou".
Pre cyklistov je najlepšia trasa po asfaltovej ceste, ktorá vedie po hrebeni Výhonu. Cesta začína na križovatke za poľnohospodárskym areálom východne od Blučiny, platí na nej zákaz vjazdu motorových vozidiel.
Rozhľadňa je voľne prístupná po celý rok.
Výhľad
Z rozhľadne je kruhový výhľad na Židlochovice, Rajhrad, Vojkovice, Brno a jeho okolie (Tuřany, Modřice, Chrlice), Drahanskú vrchovinu, Pracký kopec, Pálavu a jej pokračovanie do Rakúska, Novomlýnské nádrže alebo Biele Karpaty za priaznivého počasia. Pri zvlášť výbornej dohľadnosti sú viditeľné i Alpy.
Perinbaba
Perinbaba je slovenská filmová rozprávka nakrútená na motívy rozprávky bratov Grimmovcov Pani Zima.
Rozprávka o starenke, ktorá sa starala o sneh (Perinbaba) a o láske nebojácneho Jakuba a Alžbetky. Osudy hrdinov sprevádza Zubatá s kosou, ktorá spôsobuje smrť tam, kde sa objaví – ale zároveň je protiobrazom dobrej Perinbabe.
Na scenári spolupracoval režisér so slovenským spisovateľom a scenáristom Ľubomírom Feldekom.
Juraj Jakubisko vytvoril dva svety, v prvom sa zastavil čas, a tak Perinbaba, Jakub a ani Zubatá nestarnú. Druhý svet, ten pozemský približuje životy bežných roľníkov, cirkusantov a viaceré tradičné svadby. Juraj Jakubisko vo filme využíva už svoje typické magické prvky, ktoré sú miestami ladené až hororovo (opakované zobrazovanie smrti, jed a pod.).
Bór (rozlišovacia stránka)
Bór môže byť:
Východná pravoslávna cirkev
Východná pravoslávna cirkev alebo východná ortodoxná cirkev môže byť:
Pevná úroková sadzba
Pevná alebo fixná úroková sadzba je úroková sadzba pri úveroch, ktorá sa počas doby fixácie nemení. Je typická pre krátkodobé a strednodobé úvery a býva garantovaná počas celej splatnosti úveru. Fixná úroková sadzba sa s príslušnou bankou uzatvára vo forme zmluvy, ktorá počas celej dohodnutej doby zaručuje nemennú výšku dohodnutých splátok.
Fixnú úrokovú sadzbu spomína aj zákon číslo 530/1990 Zb. o dlhopisoch. V ustanovení § 10 napríklad umožňuje, aby aj pri výnosoch z dlhopisov bol tento výnos určený pevnou úrokovou sadzbou. Inou možnosťou kde sa využíva táto forma úroku sú aj hypotekárne záložné listy a pod.
Manning
Manning je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu obyvateľov.
Herceg Novi
Herceg Novi môže byť v Čiernej Hore:
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1976
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1976 bola európska kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov na Letné olympijské hry 1976 v Montreale, ktorú organizovala Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konala sa v Edinburghu, v Spojenom kráľovstve, v dňoch od 3.8. mája 1976. Zúčastnilo sa jej 8 tímov, ktoré súťažili o jediné postupové miesto na olympijský turnaj. Víťazom turnaja sa stalo 🇮🇹.
Priama účasť
Z Európy sa priamo na LOH 1976 kvalifikovalo iba jediný účastník LOH 1972, ktorý sa umiestnil do tretieho miesta:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Trebostovo
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Trebostovo v okrese Martin.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1983
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1983 boli v poradí 13. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 15.20. februára 1983 v mestách Helsinki a Porvoo, vo Fínsku, za účasti 4 tímov. Fínsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov štvrtýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1957, 1967 a 1975. Systém súťaže sa oproti predchádzajúcim turnajom zmenil. Namiesto dvojkolového sa prešlo na jednokolový systém základnej skupiny doplnený prvýkrát aj o zápasy play-off. Titul majstra obhájilo 🇸🇪, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad.
Dejiskom zápasov boli štadióny Oulunkylän tekojäärata a Porvoon pallokenttä.
Kotor
Kotor môže byť:
Molagnies
Molagnies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Billy-Chevannes
Billy-Chevannes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Molagnies
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Billy-Chevannes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ulcinj
Ulcinj môže byť v Čiernej Hore:
Eurominca
Euromince alebo eurové mince sú mince meny Európskej menovej únie euro a spolu s eurobankovkami boli dané do obehu 1. januára 2002 ako hotovostné platidlo. Jedno euro sa delí na 100 eurocentov.
Určité nejasnosti týkajúce sa lícnej a rubovej strany euromince boli usmernené na neformálnom zasadnutí Rady ministrov financií vo Verone v apríli 1996 takto: spoločná strana je rubovou (reverz) a národná strana je lícnou (averz).
Počty obehových mincí, a rôznych pamätných mincí boli v rámci eurozóny upravené do presných kvót. Voľba motívov rubových strán mincí je v kompetencií emitujúcich národných bánk, zatiaľ čo zmena mincí ako celku je v kompetencii Európskej centrálnej banky (ECB).
Séria 2002
Pôvodné návrhy 10-, 20- a 50-centových mincí vyobrazujú obrys každého z členských štátov európskej pätnástky. To znamenalo, že každý štát bol vyobrazený oddelene od ostatných, čo symbolizovalo Európu tvorenú mnohými ostrovmi. Členovia EÚ, ktoré nie sú súčasťou eurozóny (Spojené kráľovstvo, Švédsko a Dánsko) boli tiež vyobrazení.
Na 1 € a 2 € minciach sa objavila pevnina súdržnejšia hoci hranice sú označené. Vertikálne hrebene prechádzajú miestami nevyobrazených krajín. Všetky mince vyobrazujú 12 hviezd v ich dizajne.
Niektoré mince sú datované rokmi 1999, 2000, prípadne 2001, keď už bola mena formálne ustanovená (iba francúzske, španielske, belgické, fínske a holandské mince). Tieto krajiny tradične označujú mince rokom razby, teda skôr ako rok, v ktorom boli uvedené do obehu.
Séria 2007
V roku 2007 bol zavedený nový design mincí s cieľom zohľadniť rozšírenie EÚ v roku 2004. Konštrukcia stále zachováva všetky prvky pôvodných návrhov, vrátane dvanástich hviezd, ale mapa pätnástich delených štátov je nahradená jednou zobrazujúcou Európu „ako kontinent“ bez hraníc. Vertikálne hrebene sa objavujú len v miestach „mora“.
Cyprus je zobrazený niekoľko stoviek kilometrov severozápadne od jeho skutočnej geografickej polohy podľa mapy. Na 1- a 2-eurových minciach je ostrov zobrazený priamo na východ od pevninského Grécka, na 10-, 20- a 50-centových eurominciach priamo pod Krétou. Pôvodný návrh Európskej komisie navrhoval zobraziť Turecko na mape, ale tento návrh zamietla Rada. Takto sa odrazil odpor Rady k ambíciám Turecka o členstvo v EÚ.
Prvá emisia týchto mincí bola vyrazená v roku 2006, vo fínskej mincovni, pre slovinskú centrálnu banku. Tieto mince sa do obehu dostali v roku 2007, spolu s ostatnými krajinami okrem Portugalska, Rakúska, San Marína, Talianska a Vatikánu. Tie zmenu aplikovali v roku 2008, pretože motív je od toho roku záväzný pre existujúce členské štáty eurozóny. Jeden, dva a päť centové euromince mince zostali nezmenené, pretože ukazujú, Európa našla svoje miesto vo svete, a to i napriek tomu, že na mape je stále zvýraznená pôvodná „európska pätnástka“.