cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turnianska kotlina
Hydrológia, hospodárske využitie, fytocenológia
Na styku kotliny s okolitými krasovými planinami (Dolný vrch, Horný vrch, Silická planina) vznikli viaceré vyvieračky (vyvieračky zo skupiny Lúčneho mlyna ako napr. Brúska, Vyvieračka v záhrade svätého Andróda na Dolnom vrchu, Jablonovská vyvieračka a Veľká hlava na Hornom vrchu, Evetes, resp. Hrušovská vyvieračka, Studňa pri hradnom buku, Strašná studňa a Sokolia vyvieračka na Silickej planine atď.). Len pod úpätím Dolného vrchu je situovaných vyše 20 prameňov, z ktorých viaceré vykazujú atribúty krasových prameňov plytkého obehu s nadväznosťou na potenciálne jaskynné sústavy (porovnaj kap. 6.3 Pramene in L. Vlk et al., 2001). Kotlinou preteká rieka Turňa, ktorej vody napájajú Hrhovské rybníky v centrálnej časti kotliny. Rybníky boli vybudované v 50-tych rokoch min. st. na mieste pôvodných rozsiahlych mokradí Veľké jazero a Malé jazero/lokálne Nagy-tó a Kis-tó, ktoré vypĺňali dno kotliny južne od Hrhova. Exploatovala sa tam rašelina. Palynologický výskum E. Krippela (1956) preukázal, že rozsiahle porasty bučín, ktoré dnes tvoria fytocenologicky dominantné spoločenstvá hlavne v severnej stráni Dolného vrchu a juhovýchodnej stráni Horného vrchu, pokrývali v holocéne aj dnové partie Turnianskej kotliny.
Speleológia, speleogenetické súvislosti, genéza Turnianskej kotliny
Priamo v Turnianskej kotline poznáme dnes len tri jaskyne. Speleologický prieskum priľahlých svahov Silickej planiny a Dolného vrchu podporil predstavu geológa J. Janáčka zo 40-tych rokov min. storočia o spätnej erózii v Turnianskej kotline, v dôsledku ktorej boli málo rigidné vrstvy werfénskeho súvrstvia evakuované z pôvodného prostredia. Svedeckým prírodným útvarom z tých čias je jaskyňa Prastarý výver na planine Dolný vrch, objavená až v r. 1997, ktorá predstavuje relikt mohutnej predkvartérnej fluviokrasovej jaskyne výverového typu. Úroveň jej vchodu sa nachádza približne +280 m nad líniou súčasných krasových prameňov v Turnianskej kotline.
Vinárstvo, akumulačné valy
Severný okraj kotliny pokrývajú vinice. Radia sa k tzv. Moldavskej oblasti. Vinárstvo malo v oblasti kedysi veľmi silnú tradíciu. Vínna réva sa pestovala výlučne na vhodne exponovaných severných stráňach okolitých planín (Zádielska planina, Horný vrch, Silická planina). Rozsah pôvodných viníc bol obrovský. Celé generácie vinárov po stáročia ručne transportovali desiatky miliónov úlomkov vápencovej horniny rôznej frakcie do tzv. akumulačných valov, ktoré dodnes lemujú úpätné a úbočné partie planín a dokazujú mieru fyzického úsilia pôvodného obyvateľstva a ich zainteresovanie v poľnohospodárstve.
V kotline leží šesť samostatných obcí: Silická Jablonica, Hrušov, Jablonov nad Turňou, Hrhov, Dvorníky-Včeláre a Zádiel.
Ľubica (prvé meno)
Ľubica je ženske krstné meno. Meno má chorvátsky a srbský pôvod. Na Slovensku slávi meniny 17. marca.
Tunel Višňové
Tunel Višňové je diaľničný dvojrúrový tunel s dĺžkou 7 445 metrov, ktorý sa nachádza na diaľnici D1 na úseku Lietavská Lúčka – Dubná Skala a po sprevádzkovaní sa stane najdlhším dopravným tunelom na Slovensku.
V prípade realizácie výstavby plánovaného diaľničného tunela Karpaty na diaľnici D4 by to bol druhý najdlhší diaľničný tunel na Slovensku. V súvislosti s uvažovaným predĺžením R1 sa ale spomína aj ďalší dlhší tunel, ktorý by plánovanú rýchlostnú cestu previedol popod Hiadeľské sedlo s uvažovanou dĺžkou cca 8 km.
Diaľnica D3 (Slovensko)
Výstavba diaľnice D3 je mimoriadne technicky náročná, keďže prebieha v hornatom teréne severného Slovenska. Na diaľnici D3 sa nachádzajú celkom štyri tunely s celkovou dĺžkou mierne presahujúcou 4 kilometre. V súčasnosti sú z týchto štyroch tunelov tri v prevádzke v polovičnom profile, tunel Horelica, tunel Poľana , tunel Svrčinovec a jeden tunel v plnom profile, ide o tunel Považský Chlmec  Okrem tunelov sú na diaľnici D3 postavené a ďalej sa stavajú mnohé mosty, viadukty a estakády, nájdeme tu taktiež najvyšší diaľničný most na Slovensku, most Valy.
Tunel Višňové
História
Prieskumnú štôlňu tunela začali oficiálne raziť v osi južnej tunelovej rúry v máji 1998 poklepaním základného kameňa stavby za účasti vtedajšieho predsedu vlády Vladimíra Mečiara. Štôlňa Alžbeta bola razená spoločnosťou Doprastav od oboch portálov súčasne. Zo strany západného portálu v smere od obce Višňové sa razilo klasickou metódou NRTM. V dĺžke 573 metrov sa razilo dovrchne so sklonom 0,50%, ďalej úpadne so sklonom 2,27% v dĺžke 2 545 metrov. Od východného (vrútockého) portálu sa razenie uskutočňovalo pomocou tunelovacieho plnoprofilového raziaceho stroja TBM (Tunnel boring machine) s priemerom frézovej hlavy 3,5 m. Tento úsek sa razil od portálu Dubná Skala dovrchne so sklonom 2,27% v dĺžke 4 362 metrov.
Diaľnica D3 (Slovensko)
Výstavba diaľnice D3 započala v roku 1997 a stále prebieha. Sprejazdnenie diaľnice v celej dĺžke trasy, ale s polovičným profilom v úseku Svrčinovec až štátna hranica s Poľskom nastane v zmysle Harmonogramu prípravy a výstavby projektov cestnej infraštruktúry z apríla 2021 najskôr v roku 2028, sprejazdnenie diaľnice v celej dĺžke trasy v plnom profile nemožno očakávať pred rokom 2040.
Tunel Višňové
História
Pri razení sa objavilo nečakané množstvo geologických porúch, najvážnejším problémom bol veľký prítok vody. Vo februári roku 2001 robotníci prerazili z vrútockej strany 2 970 metrov, od Višňového sa dostali do vzdialenosti 1 970 metrov. 24. augusta 2002 bola nakoniec štôlňa definitívne prerazená. Následne bola výstavba oboch tubusov tunela odložená na rok 2003, neskôr na rok 2007. Dňa 16. októbra 2009 bol za účasti vtedajšieho predsedu vlády Roberta Fica slávnostne poklepaný základný kameň stavby pri východnom portáli, čím sa oficiálne rozbehla výstavba tunela. Tunel mal byť súčasťou takzvaného prvého balíka PPP (Public-Private Partnership) projektov, ktorý sa však nakoniec nerealizoval. PPP projekty predpokladajú, že výstavbu zaplatí súkromný koncesionár, ktorému štát následne 30 rokov spláca jednak vynaložené prostriedky na výstavbu, ale aj náklady na údržbu diaľnice počas 30 rokov a napokon aj zisk súkromného koncesionára.
Po zmene vlády v roku 2010 boli PPP projekty ukončené, keďže predchádzajúcou Ficovou vládou vybraný koncesionár nebol schopný zabezpečiť financovanie výstavby. Ficova vláda tento problém riešila tak, že koncesionárovi neustále predlžovala termín pre zabezpečenie finančného rámca. Napriek šesťnásobnému predlženiu termínu, nebol koncesionár do volieb v roku 2010 schopný zabezpečiť financovanie výstavby. Po zmene vlády v roku 2010, vtedajší minister dopravy Ján Figeľ vyhlásil, že ďalšie posuny termínov už koncesionárovi vláda neposkytne. V zmysle zmluvy uzatvorenej medzi Slovenskou republikou a koncesionárom tak nastalo bez ďalšieho ukončenia zmluvy. Nová vláda súčasne rozhodla, že nepostavené úseky diaľnice, vrátane tunela Višňové budú financované z eurofondov a štátneho rozpočtu. Celý úsek diaľnice bolo preto nutné súťažiť nanovo. Koncom roka 2011 bola vypísaná súťaž na zhotoviteľa metódou tzv. žltej knihy FIDIC (Naprojektuj a stavaj) a koncom roku 2012 bola súťaž úspešne vyhodnotená.
Pôvodným víťazom tendra pre výstavbu tohto úseku bolo v závere roku 2012 konzorcium spoločností Skanska s Strabag, ktorého najlacnejšia ponuka s hodnotou 338 miliónov EUR bola podložená výrazne optimalizovaným technickým riešením stavby. Toto konzorcium malo veľmi dobré predpoklady stavbu zvládnuť v zmluvnom termíne 5,5 roka, teda do konca roku 2018. Vtedajšia vláda už ale nedokázala uzatvoriť zmluvu s novým zhotoviteľom. V priebehu roku 2012 došlo na Slovensku k predčasným voľbám a k moci sa dostala znovu strana SMER-SD. Po výmene vlády došlo aj k výmenám na postoch ministra dopravy a riaditeľa Národnej diaľničnej spoločnosti, a. s. (ďalej len "NDS") a výberový proces sa začal veľmi rýchlo komplikovať. Námietka druhého účastníka súťaže, Doprastavu, a následne aj aktívna snaha zainteresovaných v NDS a na ministerstve dopravy pod vedením Jána Počiatka dodatočne vylúčiť najnižšiu ponuku spôsobila v rokoch 2013 až 2014 premrhanie 1,5 roka. Nakoniec NDS v júni 2014 podpísala zmluvu so spoločnosťami s podstatne horšou reputáciou, a to s Dúha a.s. a Salini Impregilo S.p.A., ktorých cenová ponuka bola s hodnotou 410 miliónov EUR v tendri tretia najdrahšia. Výsledkom tak bola nielen výrazne vyššia cena, ale aj veľmi zlé riadenie stavby, výrazne narastajúce meškanie a odsunutie termínu dokončenia tohto akútne potrebného úseku z konca roku 2019 predbežne až na koniec roku 2023.
Výstavba, prerážka a opätovný útlm
right|thumb|Teleso [[Diaľnica D1 (Slovensko)|diaľnice D1 v úseku Dubná Skala - Turany pri východnom portáli tunela križuje trať Žilina – Košice západne od Vrútok (január 2015).]]
Zmluva na výstavbu bola podpísaná 11. júna 2014, samotná výstavba sa oficiálne začala 17. júna 2014 poklepaním základného kameňa stavby v centre mesta Žilina.
S razením tohto nateraz najdlhšieho dopravného tunela na Slovensku sa oficiálne a slávnostne začalo 9. júna 2015 starou baníckou tradíciou, a to osadením sošky sv. Barbory, patrónky baníkov, za účasti predstaviteľov Ministerstva dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja, Národnej diaľničnej spoločnosti, zhotoviteľa a ďalších hostí.
Aby sa zmenšil rozsah trhacích prác najmä v tzv. dne tunelových rúr, bolo prehodnotené ich trasovanie a napokon sa rozhodlo o zachovaní podstatnej časti pôvodnej prieskumnej štôlne na účely odvodnenia tunela. Keďže sa ale museli zachovať portály v existujúcej polohe, prvé desiatky metrov južnej tunelovej rúry sa museli raziť v mieste pôvodnej prieskumnej štôlne, v dôsledku čoho sa cca 300 metrov dlhé úseky odvodňovacej štôlne razili nanovo.
Banícke čaty od oboch portálov sa po vyše troch rokoch stretli a v jednom bode definitívne prerazili ako prvú južnú tunelovú rúru 28. augusta 2018. Severná tunelová rúra bola prerazená 13. septembra 2018; trhacie práce teda prebiehali 1250 dní.
Trhacie práce prebiehali väčšinou metódou plnoprofilového razenia ADECO-RS (na území Slovenska sa použila po prvýkrát), priportálové úseky a krátke úseky okolo výrazných tektonických zlomov boli razené tradičnou, NRTM. Priemerná rýchlosť razenia bola 12,5 metra denne. Celkovo kvôli výstavbe tunela bolo z masívu Malej Fatry vyťažených 1,6 milióna m3 horniny a použitých bolo 1037 ton trhavín.
Mimoriadne zlé riadenie stavby zo strany združenia Dúha a.s. a Salini Impregilo S.p.A. a jeho dlhoročné problémy s platením, resp. neplatením prác subdodávateľov, vyvolali na prelome rokov 2018 a 2019 odchod subdodávateľov zo stavby a tým celkový kolaps výstavby. V januári 2019 ministerstvo dopravy a NDS oficiálne oznámili, že združenie Dúha a.s. - Salini Impregilo S.p.A. nie je schopné stavbu dokončiť. V marci 2019 uzatvorila NDS dohodu so združením o ukončení výstavby, stávajúce združenie tak toto rozostavané dielo nebolo schopné ďalej realizovať. Do konca roku 2019 mala NDS previesť jednak komplexnú inventarizáciu stavby za účelom zistenia, ktoré objekty, a v akom rozsahu a kvalite sú postavené, a súčasne mala vyhlásiť a vyhodnotiť súťaž na nového zhotoviteľa diela. NDS ale nedodržala svoj vlastný termín a súťaž na nového zhotoviteľa nevyhlásila v auguste 2019, ale až 31. januára 2020. 11. mája 2020 NDS oznámila, že začína hodnotiť ponuky záujemcov o dokončenie tejto stavby. Záujem prejavili celkom štyria záujemcovia, spoločnosť Metrostav, konzorcium Strabag, Doprastav, Váhostav a TuCon, spoločnosť Skanska a konzorcium Ferrovial Agromán a Budimex. 18. augusta 2020 NDS oznámila, že k súťažnému dialógu prizvala prvých troch menovaných uchádzačov, vylúčený uchádzač, konzorcium Ferrovial Agromán a Budimex, proti vylúčeniu nepodal námietku. Proces výberu zhotoviteľa na dostavbu úseku sa posunul až na začiatok roka 2021.
Definitívna dostavba a otvorenie
Začiatkom februára roku 2021 minister dopravy a výstavby SR Andrej Doležal ohlásil nového víťaza súťaže na dokončenie prerazeného tunela, ktorým sa stala spoločnosť Skanska. Tá v tendri pred siedmimi rokmi podala na výstavbu tunela cenovo najvýhodnejšiu ponuku, no i napriek tomu nebola akceptovaná. Tentokrát sa zaviazala tunel spolu so zvyšnou, rozostavanou časťou úseku dokončiť po svojich neúspešných predchodcoch za sumu 255 mil. €. V krátkom čase nato došlo k podpisu zmluvy a prebratiu staveniska zhotoviteľom.
Diaľnica D3 (Slovensko)
Priebeh výstavby diaľnice D3
Bližšie informácie o celej histórii výstavby diaľnic na Slovensku sa nachádzajú v článku: História výstavby diaľnic a rýchlostných ciest na Slovensku
Tunel Višňové
Definitívna dostavba a otvorenie
Plánovaný termín odovzdania tunela v plnom profile do definitívneho užívania motoristickej verejnosti koncom roku 2023 bol spochybnený už v decembri 2021 predsedom predstavenstva NDS Jurajom Tlapom, podľa ktorého by bolo nekorektné sa po zistení závažných defektov zaviazať, že bude stavba sprejazdnená v termíne. Dôvodom sú zistenia z detailnej diagnostiky stavby tunela, ktorá preukázala, že je nutné urobiť opravné práce vo veľkom rozsahu.
Diaľnica D3 (Slovensko)
od roku 1989 do roku 1996
V tomto období pokračovala príprava výstavby diaľnice predovšetkým v okolí Čadce a ďalej z Čadce na sever až po hranice s Poľskom. Diaľnica bola ešte stále formálne označená ako diaľnica D18. V tomto období sa súčasne rozhoduje o vedení trasy diaľnice D1 popri Váhu namiesto v minulosti plánovaného trasovania cez Rajeckú dolinu. Zmena koncepcie diaľnice D1 mala vplyv aj na trasu diaľnice D3 resp. D18,keďže plány spred roku 1989 predpokladali začiatok diaľnice D18 v blízkosti obce Strečno, na východnom okraji Žiliny. Diskusia o trasovaní diaľnice D1 je tak príčinou nerozpracovania trasy diaľnice medzi Žilinou a Čadcou v tomto období.
od roku 1996 do roku 2020
Súčasnosť
Vláda v máji 2021 schválila priority vo výstavbe cestnej infraštruktúry a všetky nedostavané úseky diaľnice D3 sa dostali medzi najpotrebnejšie.
Franka (priezvisko)
Franka je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v obciach Dobrá Niva (okres Zvolen) a Senohrad (okres Krupina).
Známi nositelia
Pozri v článku Franka.
Diaľnica D3 (Slovensko)
Hričovské Podhradie – Žilina, Strážov
Trasa úseku Hričovské Podhradie – Žilina, Strážov sa začína v diaľničnej križovatke Hričovské Podhradie, kde sa diaľnica D3 napája na diaľnicu D1. Diaľnica odtiaľ vedie severovýchodným smerom a na 2. kilometri sa nachádza výjazd na žilinské letisko. Cesta ďalej prechádza okolo obce Dolný Hričov a estakádou okolo Horného Hričova sa dostáva do bezprostrednej blízkosti rieky Váh a cesty I/18. Po 7,53 km sa úsek končí v napojení na I/18 západne od centra Žiliny.
Úsek Hričovské Podhradie – Žilina, Strážov bol vo výstavbe od 7. októbra 2005. Jeho kategorizácia je podľa STN 736101 D26,5/100, teda šírka telesa cesty je 26,5 metra a návrhová rýchlosť 100 km za hodinu. Výnimku tvorí len 200 metrov dlhý úsek na km 6,650 až 6,850, kde je teleso diaľnice užšie o dva metre (kategória D24,5/100). Súčasťou stavby je spolu 21 mostných objektov v celkovej dĺžke 4786,8 metra, z toho 9 leží priamo na diaľnici a tieto dosahujú spoločnú dĺžku 2601 metrov.
Úsek bol daný do prevádzky čiastočne v polovičnom profile v dĺžke 4 km dňa 12. januára 2007. Zvyšok cesty, ako aj druhý profil skôr vybudovanej časti otvorili 6. júna 2008. . Stavebné náklady na výstavbu sa vyšplhali na hodnotu 6 miliárd slovenských korún
Žilina, Strážov – Žilina, Brodno
right|thumb|Výstavba [[Tunel Považský Chlmec|tunela Považský Chlmec v apríli 2015]] Úsek Žilina, Strážov – Žilina, Brodno je 4,25 km dlhý a technicky mimoriadne náročný úsek, ktorý tvorí západný diaľničný obchvat mesta Žilina. Začína sa v križovatke Žilina, Strážov, západne od centra mesta, odkiaľ sa trasa diaľnice stáča na sever a 1,4 km dlhou estakádou premosťuje plochu Vodného diela Hričov. Za ním nasleduje Tunel Považský Chlmec a následne výjazd Žilina, Brodno na cestu I/11, kde sa úsek končí.
Úsek Žilina, Strážov – Žilina, Brodno bol vybudovaný podľa STN 736101 v kategórii D24,5/80 s telesom cesty širokým 24,5 metra. Na úseku sa nachádza dvojrúrový Tunel Považský Chlmec a celkovo štyri mostné objekty, z toho dva v dĺžke 2089 metrov priamo na trase diaľnice a ďalšie dva mimo diaľnice so spoločnou dĺžkou 229 metrov.
Žilina, Brodno – Kysucké Nové Mesto
Úsek Žilina, Brodno – Kysucké Nové Mesto bude 11,200 km dlhý úsek, ktorý povedie paralelne s trasou cesty I/11. Začínať sa bude v križovatke Žilina, Brodno, od ktorej bude pokračovať smerom na severovýchod obchádzajúc mestskú časť Brodno. Po dosiahnutí Kysuckej brány diaľnica mostom prekríži železničnú trať Žilina – Čadca a povedie paralelne s riekou Kysuca, ktorú bude križovať až pri mestskej časti Oškerda. Južne od Kysuckého Nového Mesta je navrhnutý rovnomenný výjazd a za ním sa cesta dostane na most v dĺžke viac ako 1,5 km. Za Budatínskou Lehotou sa diaľnica opätovne dostane na pravý breh Kysuce, po ktorom bude pokračovať až do konca úseku južne od obce Kysucký Lieskovec kde sa dočasne napojí na cestu I/11.
Úsek Žilina, Brodno – Kysucké Nové Mesto je navrhnutý podľa STN 736101 v kategórii D24,5/100 s telesom cesty širokým 24,5 metra a návrhovou rýchlosťou 100 km za hodinu.. V súčasnosti prebieha proces stavebného konania a začiatok výstavby je plánovaný na rok 2025. Výstavba sa pravdepodobne začne v roku 2023.
Kysucké Nové Mesto – Oščadnica
Kysucké Nové Mesto – Oščadnica je plánovaný úsek s dĺžkou 10,790 km, ktorý povedie paralelne s cestou I/11. Začínať sa bude na pravom brehu Kysuce v km 21,18 podľa staničenia diaľnice D3, v nadväznosti na predchádzajúce úseky navrhnutý ako štvorpruhový, v kategórii D24,5/100(80) podľa STN 736101. Trasa diaľnice začne v ľavostrannom súbehu s I/11 severne od Kysuckého Nového Mesta až pod Ochodnicu. Odtiaľ bude pokračovať po pravej strane cesty I/11 cez katastrálne územia Kysuckého Lieskovca, Dunajova a Krásna nad Kysucou, kde je navrhnutá rovnomenná MÚK. Úsek bude ukončený neďaleko odbočky od Oščadnice, kde sa naň napojí v súčasnosti už čiastočne postavený úsek Oščadnica – Čadca, Bukov
Súčasťou stavby bude aj veľké ľavostranné odpočívadlo Krásno nad Kysucou, veľké pravostranné odpočívadlo Oščadnica a Stredisko správy a údržby diaľnic Oščadnica. Okrem toho bude potrebné vybudovať 18 mostných objektov v celkovej dĺžke 1543,9 metra. V súčasnosti prebieha proces stavebného konania a začiatok výstavby je plánovaný na rok 2025.
Oščadnica – Čadca, Bukov
right|thumb|východný portál [[Tunel Horelica|tunela Horelica]] Úsek Oščadnica – Čadca, Bukov, resp. Obchvat Čadce je 5,971 km dlhý úsek diaľnice D3, ktorý Slovenská správa ciest eviduje ako cestu I/11a. Je navrhnutý v kategórii D26,5/100(80), no vybudovaný je zatiaľ len jeho polovičný profil so šírkou telesa cesty 11,5 metra. Súčasťou stavby je Tunel Horelica s dĺžkou 605 metrov, 15 mostných objektov, MÚK Oščadnica a dve úrovňové križovatky, ktoré úsek dočasne napájajú na cestu I/11.
Výstavba obchvatu Čadce sa začala 25. apríla 1996 položením základného kameňa a cesta bola dokončená v roku 1998. Výstavba Tunela Horelica, ktorý je súčasťou úseku, sa však výrazne oneskorila, a preto bol obchvat Čadce odovzdaný do prevádzky až v apríli 2005. Bez jeho existencie nemohol byť skôr dokončený úsek sprevádzkovaný. Úsek je bez úhrady pre osobné vozidlá do 3,5 tony.
Čadca, Bukov – Svrčinovec
Úsek je dlhý 5,7 kilometra. Kategorizácia tohoto úseku je podľa STN 736101 D24,5(80). Zmluva na výstavbu bola podpísaná 23. novembra 2016, samotná výstavba sa oficiálne začala 24. januára 2017. Cena za dielo je vyše 239 miliónov eur bez DPH. Stavalo ho konzorcium Strabag, Porr a Hochtief. Nachádza sa na ňom 24 mostov a 2 mimoúrovňové križovatky. Začína sa pravým profilom po napojení na predchádzajúci úsek pred križovatkou Čadca (Bukov). Časť ľavého profilu bola už od roku 2005 v prevádzke. Pokračuje povedľa železničnej trate, mostom prekonáva miestnu časť Podzávoz a končí pred križovatkou nasledujúceho úseku D3 Svrčinovec – Skalité. Celý úsek bol aj napriek vtedy pretrvávajúcej celosvetovej pandémii vyvolanej novým vírusom načas odovzdaný do užívania motoristickej verejnosti dňa 21. decembra 2020.
Úsek mal byť dokončený do konca roka 2020 čím sa stal jedným z mála úsekov slovenských diaľnic postaveným pred termínom. Predpokladaná suma na jeho postavenie však bola vyššia oproti pôvodnému štátnemu plánu 199 mil eur. Pri skutočnej cene 42 mil eur na kilometer je jeho cena približná výstavbe tunela. Po otvorení by mal úsek skrátiť cestu priemerne o 5 minút, podľa ministra dopravy Andreja Doležala v dopravnej špičke až o 30 minút.
Svrčinovec – Skalité
náhľad|Výstavba [[Most Valy|Mostu Valy v septembri 2015, pohľad zo Hrčavy]] V roku 2013 vyhralo tender na zhotovenie úseku konzorcium Váhostav, Doprastav, Strabag a Metrostav s cenou 329,9 milióna eur bez DPH. Výstavba tohto technicky náročného úseku s dĺžkou 12,280 km v polovičnom profile prebiehala od roku 2013 do roku 2017. Začína sa za tunelom Svrčinovec, za križovatkou s R5. Nachádza sa tu aj tunel Poľana a malé obojstranné odpočívadlo Čierne. Azda najdominantnejším prvkom tohto úseku je najvyšší diaľničný most na Slovensku, Most Valy  s výškou až unikátnych 85 metrov nad terénom. Most sa navyše vyznačuje európskou raritou – vetrolamom. Ten tvorí 8 lamiel pod uhlom 45°, aby bol zabezpečený výhľad z mosta na okolie troch štátov. Podobné vetrolamy sú už len na mostoch v Chorvátsku a vo Francúzsku. Pre bezpečnosť premávky sú na moste inštalované aj merače rýchlosti vetra. V prípade, že vietor dosahuje vysokú rýchlosť, býva premávka spomalená alebo dochádza k preorganizovaniu dopravy pre kamióny.
Medzi ďalšie veľké mosty patria mosty Čadečka (najdlhší na tomto úseku), Rieka, Vŕšok, Markov ako aj most cez údolie križovatky Svrčinovec, ktorý sa ako jediný mostný objekt na diaľnici vybudoval pre plný profil diaľnice. Zhotoviteľom stavby bolo konzorcium Váhostav, Doprastav, Strabag a Metrostav. Cena ponúknutá konzorciom bola 329,9 mil. €, štát predpokladal cenu 365,6 mil. €. Zmluva o dielo na výstavbu bola uzavretá 28. júna 2013. Výstavba polovičného profilu úseku diaľnice bola oficiálne spustená 25. októbra 2013 odovzdaním staveniska zhotoviteľovi, základný kameň stavby bol slávnostne položený 30. októbra 2013.
náhľad|Most Valy 03-2017 Na budovanie diaľnice bolo nasadených do služby v čase najväčších letných špičiek počas silnej stavebnej sezóny až takmer 550 stavbárov. Na ústeku sa 27. mája 2017 konal deň otvorených dverí. Celý úsek bol v polprofile slávnostne odovzdaný do užívania 10. júna 2017. Stavba meškala rok. Podľa odhadov sa po otvorení úseku jazdí o 9 minút rýchlejšie.
Skalité – štátna hranica Slovensko/Poľsko
Tento úsek D3 bol čiastočne vo výstavbe už od roku 1997. Vedie súbežne s I/12 okolo obce Skalité na poľskú štátnu hranicu. Kategorizácia podľa STN 736101 je D26,5/100, maximálna rýchlosť na úseku je obmedzená na 100 km/h. Krátky úsek v okolí bývalého hraničného priechodu sprevádzkovali v novembra 2007 Pre dlhoročnú nedokončenosť tohto úseku diaľnice ju nazval bývalý investičný šéf Národnej diaľničnej spoločnosti Juraj Čermák „diaľnicou pre poľovníkov“. V roku 2006 rozhodol, že diaľnica zostane nedostavaná kým sa k nej nepriblíži ďalší úsek. Váhostav tak dostával príspevky na udržiavanie diaľnice čo stavbu predražilo viac ako o dvojnásobok. Ján Kotuľa, čo NDS riadil počas Radičovej vlády poznamenal, že by bolo lacnejšie keby sa o úsek starala NDS. Úsek mal byť v poloprofile otvorený spolu s úsekom Svrčinovec – Skalité na konci roku 2016. náhľad|Značka, ktorá signalizuje prípojku na D3 (Svrčinovec) Po dvadsiatich rokoch od začiatku výstavby bol celý trojkilometrový úsek v polprofile slávnostne odovzdaný do užívania spolu s predchádzajúcim úsekom D3 Svrčinovec – Skalité 10. júna 2017. Celková cena oboch úsekov bola 417 mil. eur. Úseky majú spolu 15 460 metrov, 29 mostných objektov s celkovou dĺžkou 3782 m, 2 tunely, 2 križovatky a jedno odpočívadlo. Úsek je bez úhrady pre osobné vozidlá do 3,5 tony.
Intenzita dopravy
Intenzita dopravy podľa sčitania dopravy z roku 2015. Medzitým sa na diaľnici D3 otvorili ďalšie 3 úseky s celkovou dĺžkou viac ako.
Diaľničný privádzač 12
Diaľničný privádzač 12 sa nachádzal pri obci Skalité v okrese Čadca. Mal dĺžku 99 metrov a spájal štátnu hranicu s Poľskom a zatiaľ nedostavaný úsek diaľnice D3 Skalité – štátna hranica.
Pliešovská kotlina
Pliešovská kotlina je geomorfologický celok na strednom Slovensku, súčasť oblasti Slovenské stredohorie.
Polohopis
Kotlinu z juhu je ohraničuje Krupinská planina, zo západu Štiavnické vrchy, zo severu Kremnické vrchy a z východu Javorie. Pliešovská kotlina je dlhá 20 km a široká od 2 do 5 km, pričom zaberá rozlohu 107 km². Najvyšším bodom v kotline je vrch Hrádok, kým najnižší bod leží v doline Neresnice. Centrálnou časťou kotliny preteká Neresnica.
Osídlenie
V kotline ležia tieto obce: Pliešovce, Sása, Bzovská Lehôtka, Babiná, Dobrá Niva, Podzámčok, Breziny, Bacúrov, Dubové, Ostrá Lúka a Budča.
Buhl-Lorraine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chaumont (Haute-Savoie)
Chaumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Geert Hofstede
V roku 1953 absolvoval magisterské štúdium v odbore prírodných vied na Technologickom inštitúte v Delfte a v roku 1967 získal titul PhD na Groningenskej univerzite. V rokoch 1953 - 1955 slúžil v holandskej armáde ako technický dôstojník. Od roku 1955 bola jeho manželkou Maaike A. van den Hoek, mali štyroch synov. .
Kariéra
Po odchode od spoločnosti IBM sa stal profesorom na viacerých medzinárodných školách: od roku 1971 do roku 1973 ako externista prednášal problematiku organizačného správania na IMD (International Institute for Management Development) v Lausanne. V období rokov 1973 až 1979 pôsobil ako profesor manažmentu na EIASM (European Institute for Advanced Studies in Management) v Bruseli a zároveň ako hosťujúci profesor manažmentu na INSEAD vo francúzskom Fontainebleau. V roku 1980 stál Geert Hosfede ako spoluzakladateľ pri vzniku IRIC (Institute for Research on Intercultural Cooperation). V roku 1985 sa stal profesorom na Maastrichtskej univerzite, kde až do roku 1993 vyučoval. Neskôr pracoval ako poradca pre rôzne vládne a podnikateľské organizácie, napríklad pre Svetovú banku, OECD či pre Európsku komisiu.
Prínos
Hofstedeho najznámejšia kniha nesie názov Culture’s Consequences: International Differences in Work-related Values (po slovensky Dôsledky kultúry: Medzinárodné rozdiely v hodnotách súvisiacich s prácou). Jej obsahom je analýza výsledkov prieskumu, ktorý bol vykonaný na vzorke viac než 116 000 zamestnancov spoločnosti IBM zo 40 krajín celého sveta. Poukazuje na odlišnosti medzi kultúrami a prináša teórie vysvetľujúce kultúrnu rôznorodosť, ktoré sú často označované ako tzv. „Hofstedeho dimenzie“. Patrí k nim:
Z výsledkov tohto výskumu vyplynulo, že národná kultúra určuje v súvislosti s riadením predovšetkým:
Hofstedeho štúdia v IBM sa preslávila ako prelomové dielo z oblasti sociálnych vied venované problematike medzikultúrnych vzťahov. Odvolávajú sa na ňu mnohé významné publikácie z rôznych odborov, napríklad zo sociológie, antropológie, práva, histórie, ekonómie či podnikovej ekonomiky. Tento koncept našiel uplatnenie aj v rámci analýzy najrôznejších sektorov ako je rozdelenie príjmov, výdavky na obranu, právne systémy, politika sociálneho zabezpečenia, náhle prepuknutia násilia a konfliktov, náboženské hodnoty a správanie, štátne a korporátne riadenie ekonomiky či práca.
Bad Schussenried
Bad Schussenried je mesto v krajinskom okrese Biberach v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko v Nemecku. Mesto má 8 458 obyvateľov a rozlohu 55,02 km².
Geografia a poloha
Bad Schussenried je kúpeľne mesto, ktoré leží pri rieke Schussen, medzi mestom Ulm a Bodamskym jazerom. Cez mesto prechádza 48. stupeň zemepisnej šírky. K mestu Bad Schussenried patria jeho časti Otterswang, Reichenbach a Steinhausen, ktoré predtým ako boli priradené k mestu vystupovali ako samostatne obce.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Klaudios Ptolemaios
right|thumb|Stredoveký portrét náhľad|Idealizovaný portrét zo 16. storočia náhľad|vpravo|Ptolemaiova mapa sveta, 1482
Klaudios Ptolemaios (v gréčtine: Κλαύδιος Πτολεμαῖος; * asi 85 – † asi 165) bol grécky geograf, astronóm a astrológ, ktorý pravdepodobne žil a pracoval v egyptskej Alexandrii.
Svojho času zaviedol 48 súhvezdí, ktoré zostavil z najjasnejších viditeľných hviezd, ktoré mu pripomínali určité obrazce postáv, zvierat alebo vecí. Mnohé z jeho súhvezdí sa v modernej astronómii používajú dodnes.
Predstava Ptolemaia bola, že planéta Zem sa nachádza v strede vesmíru. Všetky ďalšie nebeské telesá (Mesiac, Slnko, planéty a hviezdy) obiehajú okolo nej po kružnicovej dráhe. Táto predstava o vesmíre vydržala až do stredoveku, keď bola vyvrátená Mikulášom Kopernikom.
Zostavil tiež dielo s názvom Geographia, kde opisuje veľké množstvo starovekých miest a rôznych kmeňov obývajúcich vtedajšie známe oblasti.
Jeho Optika sa zachovala v latinskom preklade stratenej arabskej verzie strateného gréckeho originálu. V tejto knihe Ptolemaios opisuje merania, ktorými overil Euklidov a Herónov zákon o rovnosti uhla dopadu a uhla odrazu. Toto pravidlo aplikoval aj na odraz od zakrivených zrkadiel, ktoré dnes nájdeme v zábavných parkoch. Správne pochopil, že odraz od zakrivených zrkadiel je úplne rovnaký, ako keby šlo o rovinné zrkadlá, ktoré sú v bode odrazu dotykovými rovinami ku skutočnému zrkadlu.
Pozri aj
Ptolemaiove súhvezdia
Národný park Gunung Mulu
Gunung Mulu je národný park na Borneu v Malajzii. Zahŕňa rozsiahle jaskyne, ktoré svojim rozsahom a svojimi útvarmi lákajú turistov a vedcov z celého sveta. V parku sa ďalej nachádza mnoho druhov živočíchov a až niekoľko tisíc druhov rastlín. Od roku 2000 je súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Tomáš Majtán
Tomáš Majtán (* 30. marec 1987 ) je slovenský futbalový útočník, ktorý reprezentuje Slovensko v kategórii do 21 rokov. Zaujímajú sa oňho aj zahraničné kluby, v minulosti to bol napríklad FC Bazilej.
5. februára 2010 podpísal 3,5-ročnú zmluvu s klubom MŠK Žilina.
Tablet
Tablet môže byť:
Turkana
Turkana môže byť:
Petríkovo
Petríkovo je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona s dĺžkou 9,8 km a je tokom III. rádu.
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na severnom svahu Fabovej hole , v nadmorskej výške okolo Na hornom toku tečie na sever cez Petríkovu dolinu, zľava priberá prítok zo severovýchodného svahu Javorinky , ďalší ľavostranný spod Veľkej Smrekovice  a pravostranný spod Malej Smrekovice. Ďalej sa stáča severozápadným smerom, zľava priberá významný prítok z Prostrednej doliny a následne opäť ľavostranný prítok zo severného svahu Psice. Následne priberá ešte dva kratšie ľavostranné prítoky a vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie. Oblúkom sa stáča k svojmu ústiu do Hrona, juhovýchodne od obce Bacúch v nadmorskej výške približne
Oponický hrad
Dejiny
Husitské vojská v roku 1430 hrad dobyli a poškodili, no rýchlo bol opravený. Jeho sláva však časom upadala a dostával sa do rúk čoraz chudobnejších majiteľov. Vďaka aspoň základnej údržbe však v priebehu 16. a na začiatku 17. storočia odolal tureckému náporu. K zániku hradu prispeli spory o majetok Aponiovcov medzi dvoma bratmi, ktoré sa vliekli už od roku 1612. Majitelia hrad definitívne opustili v roku 1645 a presťahovali sa do podhradia. Pôvodne vysunutá najvyššia veža z malého hradného areálu sa nezachovala. Podľahla zubu času - podobne ako aj zvyšok hradného areálu. Obvodová hradba, ktorá obkolesuje hradné jadro, vytvára predhradie v podobe širšieho parkánu. Najzachovalejšia je jej západná časť, opevnenie s mohutnou nárožnou baštou. Dobre viditeľná je aj najnovšia budova – palác Aponiovcov postavený v 16. storočí. Hradné ruiny vymedzujú holé obvodové múry okolo nádvoria hradu. Rozoznateľná je veľká veža opevnenia a časti konštrukcií hradných palácov a hospodárskych budov.
Prístup
Prístup na hrad je po značke z parkoviska napravo od kaštieľa v obci Oponice.
August Horch
August Horch (* 12. október 1868, Winningen – † 3. február 1951, Münchberg) bol nemecký automobilový konštruktér a zakladateľ firiem Horch a Audi.
Narodil sa v starej vinárskej a kováčskej rodine. V rokoch 1888 až 1891 študoval techniku v Mittweide, potom až do roku 1899 pracoval ako konštruktér strojov v Rostocku, Lipsku a u Karla Benza v Mannheime.
Prácu v továrni zanechal v roku 1920 a zostal len členom dozornej rady, kde sa vyjadroval k odborným otázkam konštrukcie. Roku 1922 obdržal čestný doktorát Technickej univerzity v Braunschweigu. Po spojení automobiliek Audi, DKW, Horch a Wanderer do spoločnosti Auto Union AG v roku 1932 pôsobil až do roku 1945 v jej dozornej rade. Mesto Zwickau mu v roku 1939 prepožičalo čestné občianstvo.
Mesto Winningen svojmu rodákovi v roku 1949 udelilo čestné občianstvo.
August Horch zomrel 3. februára 1951 vo veku 82 rokov. Je zaujímavé, že tento priekopník automobilizmu nikdy nevlastnil vodičské oprávnenie.
Franko (priezvisko)
Franko je slovenské, slovinské a ukrajinské priezvisko odvodené od mena František. Na Slovensku je najčastejšie na východe, najviac v mestách Spišská Nová Ves, Prešov a v obci Smižany (okres Spišská Nová Ves).
Známi nositelia
Pozri v článku Franko.
Rui Patrício
Rui Pedro dos Santos Patrício (* 15. február, 1988, Marrazes, Portugalsko), známejší pod menom Rui Patrício, je portugalský futbalový brankár hrajúci Wolverhampton Wanderers F.C. a za Portugalské národné futbalové mužstvo.
Klubová kariéra
V mladých rokoch hrával na poste útočníka. Do akadémie Sportingu Lisabon ho doviedol jeden tímový skaut, ktorý ho videl na tréningu tímu Leiria Marrazes. V mládežníckej akadémii ho tréneri spravili brankára. Premiéru v prvom tíme Sportingu si odbil v 10. kole 19. novembra 2006, keď vystriedal Ricarda. Sporting vyhral zápas 1 – 0 proti C.S. Marítimo, a pätnásť minút pred koncom chytil pokutový kop, a aj vďaka nemu získal tím tri body. Bol to jeho jediný zápas v sezóne 2006 – 07.
Od sezóny 2007 – 08 sa po odchode Ricarda do Realu Betis stal jednotkou Sportingu, keď odsunul ostatnú konkurenciu. Bol to tímový veterán Tiago a novo podpísaný Vladimir Stojković. 27. septembra 2007 odohral svoj prvý zápas v Lige majstrov proti Manchestru United, ale jeho tím prehral 2 – 1.
V lete 2008 mal o Rua Patrícia veľký záujem taliansky gigant Inter Miláno. Ale nakoniec sa prestup do Milána neuskutočnil. S tímom potom získal Portugalský Superpohár, pri výhre 2 – 0 proti Portu. V zápase zneškodnil pokutový kop Lucha Gonzáleza.
Reprezentačná kariéra
Od roku 2007 Rui začal reprezentovať Portugalsko v kategórii do 21 rokov. Tu odohral za tri roky 12 zápasov. 29. januára 2007 ho povolal Luiz Felipe Scolari do seniorskej reprezentácie Portugalska, na priateľský zápas s reprezentáciou Talianska. Lenže na trávnik sa nedostal. Taktiež bol nominovaný do zostavy Portugalska na EURO 2008, ale nezasiahol do žiadneho zápasu.
Na majstrovstvá sveta 2010 sa nedostal do nominácii 24 hráčov, ale len do nominácie šiestich náhradníkov. Svoj debut v reprezentácii odohral 17. novembra 2010. V zápase proti výberu Španielska nastúpil ako striedajúci hráč v druhom polčase, a s reprezentáciou deklasovali súpera 4 – 0.
Po zranení Eduarda sa stal Rui jednotkou reprezentácie a odchytal posledných 5 kvalifikačných zápasov na EURO 2012, a postúpil s reprezentáciou na turnaj. Na turnaji EURO 2012 odchytal všetky päť zápasov Portugalska, a inkasoval len štyri góly. Postúpil s tímom až do semifinále, kde vypadli zo Španielskom až po penaltách.
Bábkarská Bystrica
Bábkarská Bystrica je medzinárodný festival súčasného bábkového divadla pre dospelých a pre deti. Koná sa každé dva roky v Banskej Bystrici. Organizovaný je Bábkovým divadlom na rázcestí. Počas svojej histórie festival navštívilo viacej než 50 tisíc divákov. Jeho XVIII. ročník sa uskutoční na prelome septembra a októbra 2012. Podľa údajov organizátorov: "na festivale vystúpi 23 divadiel a divadelných skupín z 10 krajín, ktoré odohrajú 32 produkcií počas 6 dní festivalu".
História
Festival vznikol po záštitou Ministerstva kultúry SSR v roku 1977 ako "národná prehliadka slovenských profesionálnych bábkových divadiel" vo forme bienále. Organizovalo ho vtedajšie Krajské bábkové divadlo. Festival sa v roku 1982 stal súťažný a v roku 1992 medzinárodný. V roku 1998 sa festival nekonal. Oficiálnym dôvodom bolo zrušenie dotácie pre pripravený festival zo strany Ministerstva kultúry, divadelníci to však považovali za "sankciu za protest divadla voči transformácii kultúry vtedajšieho ministra I. Hudeca", BDNR sa pridalo k štrajku divadelníkov. Od roku 2004 je festival opäť súťažný. V roku 2010 sa zmenila koncepcia festivalu ako odpoveď na nárast podobných festivalov, napríklad v roku 2009 vnikol festival Bábková Žilina, venujúci sa slovenskej tvorbe. Nová koncepcia musela byť stanovená tak, aby "zaručovala kontinuitu doterajších výsledkov, a súčasne poskytla nový stimul pre rozvoj bábkového umenia doma i v kultúrnom okolí". Vedenie festivalu M. Pecko, I. Škripková, M. Kováčová iniciovalo dvojimpulzovú koncepciu. Počas festivalovej existencie podľa štatistík organizátorov: "festival navštívilo 174 divadiel z rôznych krajín, ktoré odohrali 211 predstavení, festival poctilo návštevou 430 zahraničných a domácich pozorovateľov/liek, 2 819 účastníkov/čiek a navštívilo viac ako 50-tisíc divákov/čiek. Na organizácii festivalu sa podieľalo priemerne 40 – 45 osôb, všetky úseky divadla (priemerne 30 osôb) a oslovení/né spoluorganizátori/ky, dobrovoľníci/čky."
Ročníky 2010 a 2012
V rámci sprievodného programu sa uskutočnia konferencie, semináre a výstava VyŠEHRADSKÁ ŠTVORKA – SKICA, OBJEKT, BÁBKA, DIVADLO.
Robin Gibb
Robin Hugh Gibb, CBE (* 22. december 1949, Douglas, Spojené kráľovstvo – † 20. máj 2012, Londýn) bol britský spevák, hudobný skladateľ a producent, člen poprockovej skupiny Bee Gees.
Vo februári 2012 oznámil, že mu bol odstránený nádor hrubého čreva, následne v marci absolvoval ďalšiu operáciu. Začiatkom apríla bola premiéra jeho diela Titanic Requiem, ktorej sa nemohol zo zdravotných dôvodov zúčastniť. V polovici apríla upadol do kómy, z ktorej sa prebral po niekoľkých dňoch v prítomnosti rodiny. Zomrel 20. mája 2012 vo veku 62 rokov.
Pálium (rímskokatolícka cirkev)
náhľad|vpravo|Pálium náhľad|Pápež Ján Pavol II. s páliom náhľad|vpravo|Pápež Benedikt XVI. s páliom
Pálium je pevná stuha kruhového tvaru, ktorá je asi päť cm široká, má dva voľné konce visiace na hruď a na chrbát, je zdobená 6 krížmi vyšitými čiernym hodvábom, a je súčasťou liturgického odevu pápeža a arcibiskupov-metropolitov latinskej cirkvi. Nosí sa na omšovom ornáte.
Výroba a požehnanie
Pália sa vyrábajú z vlny dvoch oviec, ktoré požehnáva pápež na sviatok sv. Agnesy (21. januára). V súčasnosti už ich vlna nepostačuje pre všetkých novomenovaných metropolitov, pridáva sa aj iná vlna. Vlnu spracovávajú klauzúrne sestry kláštora Santa Cecila v Trastevere. V predvečer sviatku sv. Petra a Pavla sa prenesú nové páliá do Chrámu sv. Petra a uložia sa pod hlavný oltár baziliky – ku hrobu sv. Petra. Týmto sa pália stávajú relikviami per contactum (dotykom).
Význam a právne zakotvenie pália
Pálium symbolizuje spoluúčasť metropolitov na pastierskej moci pápeža. Pália poväčšine odovzdáva pápež metropolitom na sviatok svätých Petra a Pavla (29. júna) v Ríme. Slávnostné odovzdávanie je spojené s prísahou vernosti metropolitov voči pápežovi a jeho nástupcom. Cirkevné právo latinskej cirkvi určuje, že metropolita je povinný do troch mesiacov od svojej vysviacky, alebo ak už bol vysväteený do troch mesiacov od kánonického prevzatia úradu, osobne, alebo prostredníctvom zástupcu požiadať pápeža o pálium. V stredoveku bolo nosenia pália obmedzené iba na niektoré dni. V priebehu 11. storočia bol počet týchto dní postupne zvyšovaný pápežskými privilégiami.
Slávnosť odovzdávania pálií je fakticky jediná možnosť, keď nosí pálium viac arcibiskupov súčasne, keďže pálium smú metropoliti nosiť len na území svojej cirkevnej provincie. V súčasnosti metropoliti smú nosiť pálium aj v prítomnosti pápeža, ak je tento na návšteve v ich provincii. Predchádzajúce kódexy cirkevného práva takúto možnosť zakazovali.
Chavannaz
Chavannaz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Pálium (rímskokatolícka cirkev)
Význam a právne zakotvenie pália
Pálium je neprenosné a pri úmrtí jeho nositeľa sa pochováva s ním. Ak metropolita je vymenovaný za metropolitu inej provincie je povinný požiadať o nové pálium.
Výnimočne môže pápež udeliť pálium aj arcibiskupovi, ktorý nie je metropolitom. Príkladom takéhoto udelenia je pálium pre dekana kardinálskeho zboru. Pápež Ján Pavol II. ho udelil vtedajšiemu dekanovi Josephovi Ratzingerovi a pápež Benedikt XVI. ho udelil Angelovi Sodanovi. Iná výnimka bola udelená Jánovi Sokolovi, ktorý mohol používať pálium aj po tom, čo prestal byť metropolitom.
Chavannaz
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sediaci býk
Sediaci býk (, po lakotsky Tĥatĥáŋka Íyotake) (* marec 1831, Grand River, USA – † 15. december 1890, Standing Rock) bol významný náčelník indiánskeho kmeňa Siouxov (Hunkpapa Lakota).
Narodil sa v rodine náčelníka rovnakého mena, ktoré v jazyku lakota znie Tĥatĥáŋka Íyotake. Otec a strýkovia z neho vychovali obratného lovca a bojovníka, ktorý už ako desaťročný skolil prvého bizóna. Postupne preukázal svoje schopnosti vo všetkých štyroch vlastnostiach, ktoré Lakotovia považovali za najdôležitejšie: statočnosť, štedrosť, múdrosť a sila.
Steven Nyman
Steven Nyman (* 12. február 1982, Provo, USA) je americký lyžiar. Svoje prvé a jediné víťazstvo vo Svetovom pohári dosiahol 16. decembra 2006. Špecializuje sa na kĺzavé disciplíny.
Sediaci býk
Spolu s Červeným oblakom patril medzi najvýznamnejších Indiánov vo svojej dobe. Viedol kmene Siouxov v slávnej bitke pri Little Big Horne 25. júna 1876, kde bola úplne porazená 7. kavaléria generála Custera.
Do bitky zhromaždil asi 7 indiánskych kmeňov, asi 3 000 mužov a k tomu ich rodiny. To, že sa stal vojenským náčelníkom všetkých kmeňov nebolo vôbec bežné, pretože každý kmeň mal svojho vodcu a ten bol najvyššou autoritou. Vodcovia kmeňov však Sediaceho býka zvolili a podriadili sa mu počas bojov proti vláde.
Jedna bitka však nevyhráva vojnu a Sediaci býk na niekoľko rokov našiel azyl v Kanade (1877 – 1881), kde sa k Indiánom vláda správala podstatne lepšie. Napriek tomu sa Sediaci býk vrátil do USA.
Nezabudol však na jednu zo štyroch základných vlastností - štedrosť, a tak väčšinu z toho, čo si zarobil, rozdal.
V roku 1890 pri návšteve rezervácie, vydal agent James McLaughlin príkaz indiánskej polícii na jeho zatknutie, pretože Sediaci býk tancoval zakázaný mystický „Tanec duchov“. Pri zatýkaní nastal v dedine zmätok a Sediaceho býka zastrelili vlastní ľudia, ktorí ho prišli zatknúť.
Grand Theft Auto III soundtrack
GTA III soundtrack je zoznam rádií a piesní použitých v hre Grand Theft Auto III. Rádiá si môžete zapínať iba v aute. Tu mal Rockstar Games veľmi zaujímavý nápad a to možnosť že hráč si presunie svoje vlastné Mp3 (alebo odkazy na tieto súbory) do zložky s hrou a tak si môže naladiť v aute svoju vlastnú stanicu MP3 Player s vlastnými mp3.
Head Radio
Opis: Najrozšírenejšie rádio v hre hrajúce AOR, patrí spoločnosti Love Media. Toto rádio je obľúbeným v gangu Diablos. DJ: Michael Hunt
Zoznam skladieb:
Double cleff FM
Opis: Rádio hrajúce len vážnu hudbu až opernú hudbu. Toto rádio je obľúbeným v gangu Leone Family. DJ: Morgan Merryweather
Zoznam skladieb:
K-Jah radio
Opis: Rádio hrajúce prevažne dub a reggae. Toto rádio je obľúbeným v gangu Yardies. DJ: "The pacific walsh" a Herman Stevens
Zoznam skladieb:
Rise FM
Opis: Komerčné rádio hrajúce techno, trance a inú elektronickú hudbu. Toto rádio je obľúbeným v gangu Kolumbijského kartelu. DJ: Andre the Accelerator
Zoznam skladieb:
Lips 106
Zoznam skladieb:
Game FM
Opis: Rádio zamerané na hip hop. Toto rádio je obľúbeným v gangu Southside Hoods. DJ: Stretch Armstrong a Lord Sear
Zoznam skladieb:
MSX FM
Opis: Rádio hrá štýl drum'n'bass. Toto rádio je druhým obľúbeným v gangu Southside Hoods. DJ: "Timecode"
Flashback FM
Opis: Veľmi známe rádio hrajúce pop a oldies. Toto rádio je druhým obľúbeným v gangu Kolumbijského kartelu. Je predchodcom rádia Flash FM z GTA: Vice City. DJ:  Toni
Zoznam skladieb:
Chatterbox FM
Opis: Jediné talkshow rádio v hre kde rozprávajú vybraní hostia z Liberty City. Taktiež ako v skutočnom svete do rádia volajú ľudia s pripomienkami, názormi, otázkami a podobne. DJ: Lazlow
Turkana (jazero)
thumb|Satelitný pohľad na jazero thumb|Jazero Turkana. Turkana (predtým nazývané Adolfovo jazero) je jazero vo východnej Afrike, rozkladajúce sa v Keni a čiastočne aj v Etiópii. S plochou je to najväčšie jazero v púštnej oblasti.
K-9
K-9 (alebo K9) je pojem ktorý sa poväčšine používa v súvislosti so psami. Termín vznikol pôvodne v prostredí armády Spojených štátov, kde je bežné používať podobné termíny (skratky) na označenie rôznych činností. Pojmom K-9 sa označovala služobná kynológia, resp. služobné psy. Neskôr sa tento pojem rozšíril na označovanie služobnej kynológie i v iných štátoch a iných odboroch (policajná kynológia, záchranárska kynológia). Dnes sa používa prakticky ako všeobecné označenie všetkých pracujúcich psov (vrátane asistenčných, zdravotníckych, atď.), okrem psov poľovných.
Burlioncourt
Burlioncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.