cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Devínska Kobyla (národná prírodná rezervácia)
Geológia
V súčasnosti formujú okolie Devínskej Kobyly rieky Dunaj a Morava, ktorých sútok vznikol asi pred 600 tisíc rokmi, ale až pred asi 130 tisíc rokmi sa postupnými geologickými procesmi premiestnil pod Devínsku hradnú skalu.
Tartas
Tartas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Viliam Dobiáš
Doc. MUDr. Viliam Dobiáš, PhD. (* 14. február 1950, Bratislava) je slovenský lekár a vysokoškolský pedagóg, pôvodne anestéziológ, neskôr špecialista v oblasti urgentnej medicíny.
Tartas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Devínska Kobyla (národná prírodná rezervácia)
Flóra
V minulosti Devínsku Kobylu pokrývali prevažne dubovo-hrabové lesy. Neskôr boli najmä svahy odlesnené a stáročia tento stav pretrvával vďaka pravidelnému paseniu, koseniu či vypaľovaniu. Devínska Kobyla sa môže pýšiť veľkou biodiverzitou rastlinných druhov aj vďaka svojej výhodnej polohe medzi panónskou a západokarpatskou fytogeografickou oblasťou.
Viliam Dobiáš
Vzdelanie
V roku 1968 ukončil štúdium na Strednej všeobecne vzdelávacej škole Šrobárova v Košiciach (dnes Gymnázium Šrobárova). V roku 1974 absolvoval odbor všeobecné lekárstvo na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Devínska Kobyla (národná prírodná rezervácia)
Fauna
Na území Devínskej Kobyly je naozaj vysoká biodiverzita, nachádza sa tu až niekoľko tisíc druhov živočíchov. Vápencový  podklad v kombinácii s južnou orientáciou svahov tvoria ideálne prostredie pre teplomilné a suchomilné druhy ulitníkov. Z takýchto druhov tu môžeme nájsť zebrinu teplomilnú (Zebrina detrita), slimáka pásikavého (Cepaea vindobonensis), alebo chondrinu skalnú (Chondrina clienta). Hmyz tvorí najvýznamnejšiu skupinu živočíchov Devínskej Kobyly a podobne ako u ulitníkov aj tu nachádzame mnohých zástupcov prispôsobených na dlhé obdobia sucha. Z rovnokrídlovcov sa tu vyskytuje napríklad sága stepná (Saga pedo), veľký dravý druh obývajúci stepi a dosahujúci dĺžku až. Je schopný sa rozmnožovať partenogenézou (pomocou neoplodnených vajíčok) a u nás sa vyskytujú len samičky. Ďalším zaujímavým druhom je modlivka zelená (Mantis religiosa), ktorá je taktiež dravá, nebojí sa napadnúť ani hmyz rovnako veľký ako je ona sama. Žije tu aj zástupca exotického xerotermného druhu pavúka stepník červený (Eresus kollari).
Motýle a chrobáky sú tu tiež bohato zastúpené. Žije tu vyše 600 druhov motýľov, z ktorých najvýznamnejšie sú vidlochvost feniklový (Papilio machaon), jasoň chochlačkový (Parnassius mnemosyne), rôzne babôčky, perlovce, hnedáčiky a ďalšie. Chrobákov tu žije viac ako 380 druhov, z ktorých sú mnohé zákonom chránené. Medzi ne patrí roháč obyčajný (Lucanus cervus), fúzač veľký (Cerambyx cerdo) a lajniak skarabeusovitý (Sisyphus schäfferi), ktorý si podobne ako africký druh skarabeusa vytvára guľôčky z exkrementov zvierat, do ktorých samička pred zahrabaním uloží jedno vajíčko.
Zo stavovcov sa tu nachádza vzácna jašterica zelená (Lacerta agilis), v lesoch možno naraziť na najdlhšieho hada žijúceho na Slovensku užovku stromovú (Zamenis longisima), dorastajúcu do dĺžky až. Na vlhkejších miestach sa vyskytujú rôzne obojživelníky ako napríklad skokany, alebo ropucha zelená (Bufo viridis). Z vtákov tu žijú bežné druhy ako sú sýkorky, pinky, kolibriariky a stehlíky, ale možno tu vidieť aj muchárika sivého (Muscicapa striata), muchárika červenohrdlého (Ficedula parva), muchárika bielokrkého (Ficedula albicollis), žlnu sivú (Picus canus) alebo žltochvosta hôrneho (Phoenicurus phoenicurus). Pieskové steny Sandbergu vytvorili vhodný biotop pre včelárika zlatého (Merops apiaster). Na skalách hniezdi sokol myšiar (Falco tinnunculus), v lese myšiak hôrny (Buteo buteo) a občas sem za potravou zaletí aj sokol rároh (Falco cherrug) a skaliar pestrý (Monticola saxatilis). Z cicavcov sa najmä v lese vyskytuje zriedkavejšie jeleň obyčajný (Cervus elaphus), hojne zastúpený srnec hôrny (Capreolus capreolus), sviňa divá (Sus scorfa), líška obyčajná (Vulpes vulpes), jazvec lesný (Meles meles) a iné druhy.
Ochrana a manažmentové opatrenia
Mimovládna nezisková organizácia BROZu (Bratislavské regionálne ochranárske združenie) pomáha udržať pôvodné lúky a pasienky tým, že zabezpečila obnovu pastvy kôz na tomto území. Zároveň toto opatrenie slúži aj ako prevencia pred nástupom inváznych drevín a chráni tak vzácne druhy rastlín a živočíchov, ktoré by zarastaním lúk prišli o svoje prostredie. V rámci tejto iniciatívy si je možné "adoptovať" vlastnú kozu a stať sa tak osobne súčasťou tohto projektu.
Podobné manažmentové opatrenia realizuje v rámci projektu na tomto území aj inštitút aplikovanej ekológie DAPHNE. Náplňou tohto projektu je:
Projekt prebiehal od októbera 2013 do marca 2016 a bol financovaný Nemeckou spolkovou nadáciou pre životné prostredie (DBU).
náhľad|upright|Informačná tabuľa
Štátna ochrana prírody SR
Pre toto územie by podľa navrhovaných manažmentových opatrení Štátnou ochranou prírody SR bolo vhodné, aby sa zamedzilo výrubu stromov a odnosu drevnej hmoty. Naopak by sa mali odstraňovať invázne druhy rastlín a sukcesných drevín. Cieľom by tak bola obnova a zachovanie pôvodného druhového zloženia lesných porastov.
Na tieto ciele ochrany by mohlo negatívne vplývať rozširovanie inváznych a nepôvodných druhov rastlín. Taktiež lov ale aj chov zveri v rámci výkonu poľovného práva, ktoré zahŕňa aj zriaďovanie posedov, soľníkov, krmelcov a senníkov, môže mať nežiaduce následky na ochranu chráneného územia. V neposlednom rade je škodlivý aj pohyb mimo vyznačených chodníkov: okrem rušenia zveri môže tak dôjsť aj k ničeniu vzácnych druhov rastlín a v konečnom dôsledku k erózii (najmä na strmých svahoch s tenkou vrstvou pôdy).
Viliam Dobiáš
Ďalšie pôsobenie
Po štúdiu bol primárom na anesteziologicko-resuscitačnom oddelení Nemocnice ministerstva vnútra v Bratislave. Od roku 1980 pôsobí vo funkcii vedúceho Katedry urgentnej medicíny Lekárskej fakulty Slovenskej zdravotníckej univerzity v Bratislave. Vedúcim je aj v Centre pre výučbu urgentnej medicíny Lekárskej fakulty Univerzity Palackého v Olomouci. Od roku 2005 je zamestnaný u súkromného prevádzkovateľa zdravotníckej záchrannej služby Life Star Emergency na Slovensku a pôsobí tu vo funkcii hlavného lekára. Okrem toho pôsobí ako konzultant Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou a tiež ako súdny znalec pre Ministerstvo spravodlivosti SR. Niekoľko rokov je tiež hlavným rozhodcom medzinárodných súťaží odbornej metodickej súťaže posádok zdravotníckych záchranných služieb Rallye Rejvíz. Je tiež prezidentom Slovenskej spoločnosti urgentnej medicíny a medicíny katastrof. V roku 2013 bol zvolený prezidentom Slovenského Červeného kríža, pred rokom 1998 tu už pôsobil vo funkcii generálneho sekretára.
Dielo
Ako vysokoškolský pedagóg je autorom niekoľkých odborných publikácií z oblasti urgentnej medicíny:
Devínska Kobyla (národná prírodná rezervácia)
Turizmus
Cez toto chránené územie vedie turistický náučný chodník označený modrou značkou, dlhý 3, s 50 metrovým prevýšením. Prvýkrát bol náučný chodník sprístupnený v roku 1988.
Tartas
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Medzinárodné letisko Denver
S rozlohou 140 km2 je najväčším letiskom v Spojených štátoch a druhým najväčším letiskom sveta. Pristávacia dráha 16R/34L je najdlhšou v Spojených štátoch. V roku 2011 bolo jedenástym najvyťaženejším letiskom sveta s 52 699 298 pasažierov. Bolo označené čitateľmi časopisu Business Traveler Magazine šesť rokov po sebe (2005-2010) ako najlepšie letisko severnej Ameriky.
Devínska Kobyla (národná prírodná rezervácia)
Turizmus
V súčasnosti je možné pozdĺž trasy od Weitovho lomu do Sandbergu vidieť rôzne náučné tabule a interaktívne prvky opisujúce prírodné pomery tohto územia. Vytvorila ich mimovládna organizácia DAPHNE vďaka projektu LIFE10 NAT/SK/000080 „Obnova území NATURA 2000 v cezhraničnom regióne Bratislava“ podporovaného z programu LIFE+ Nature Európskou komisiou a Ministerstvom životného prostredia SR ako aj v rámci projektu AZ 31163-33/2 „Ochrana druhov a biotopov v Národnej prírodnej rezervácii Devínska Kobyla na Slovensku“ financovaného DBU Nemeckou spolkovou nadáciou pre životné prostredie.
Marigny-les-Usages
Marigny-les-Usages je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Medzinárodné letisko Denver
Letisko je hlavným uzlom pre nízkonákladové Frontier Airlines. Je tiež štvrtým najväčším uzlom United Airlines.
Tartas
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Medzinárodné letisko Denver
Architektúra letiska
Strecha z optických vlákien pripomína scenériu Skalnatých vrchov. Vnútorná konštrukcia z oceľových káblov pripomína Brooklynský most. Letisko je známe aj mostom pre peších, z ktorého je možné pozorovať rolujúce lietadlá.
Hoeselt
Hoeselt je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Limbursko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 9 516 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Hoeselt pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Stohl
Stohl alebo Štohl:
Marigny-les-Usages
Poloha
Marigny-les-Usages má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Marigny-les-Usages má 1 125 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Devínska Kobyla (národná prírodná rezervácia)
Turizmus
náhľad|Drevená trojica
Interaktívne prvky slúžia najmä ako vzdelávacie pomôcky.
Možno tam nájsť:
Gainax
náhľad|Budova štúdia Gainax
Gainax Co., Ltd. je japonské anime štúdio, ktoré sa najviac preslávilo televíznym seriálom Neon Genesis Evangelion (skrátene NGE). Gainax je známy vďaka svojim ambicióznym, experimentálnym anime a kontroverzným koncom. Po celú dobu svojej existencie sa štúdio Gainax stretávalo s rozpočtovými problémami a zlým manažmentom. Tesne po úspechu NGE sa Gainax vyhýbalo plateniu daní a jeho prezident, Takeši Sawamura, bol odsúdený za daňový podvod.
Až do uvedenia Neon Genesis Evangelion pracoval Gainax na príbehoch vytvorených podomácky. Potom štúdio adaptovalo stále viac existujúcich máng, ako Kareši Kanojo no Džidžó a Mahoromatic, do anime. Gainax v dnešnej dobe produkuje dva typy anime: komerčné diela (Mahoromatic, He is My Master) verzus experimentálnejšie diela, ktoré zodpovedajú zvyklostiam spoločnosti (FLCL, Gunbuster 2). Okrem tvorby anime sa Gainax veľmi silno spolieha tiež na reklamný predaj slávnych rekvizít spoločnosti. Hoci seriál Neon Genesis Evangelion skončil v roku 1996, videohry, tričká a ďalšie doplnky s touto tematikou sú produkované dodnes.
Dejiny
Štúdio bolo založené na začiatku 80. rokov 20. storočia ako Daicon Film skupinkou vysokoškolákov Hideaki Annom, Jošijuki Sadamotom, Hirojuki Jamagom, Takami Akaiom, Tošio Okadom, Jasuhiro Takedom a Šindži Higučim. Ich prvý projekt Daicon III bol vytvorený pre animované spoty 20. výročia Japonskej národnej SF konvencie, konajúcej sa roku 1981 v japonskej Osake. Spoty boli o malom dievčatku bojujúcom proti rôznym monštrám, robotom a vesmírnym lodiam zo skorších sci-fi televíznych programov (zahrňujúcich napríklad Ultramana, Space Battleship Jamato, Star Trek, Star Wars alebo Godzillu). Dievča nakoniec dosiahne púštnu pláň, kde vyleje pohár vody na vyschnutú reďkovku, ktorá sa čoskoro premení v obrovskú vesmírnu loď, s ktorou dievča odletí. Hoci bol tento animovaný spot ambiciózny, jeho animácia bola hrubá a nízkej kvality. Na Internete sa rozšíril výklad tohoto diela tvrdiaci, že voda predstavuje kreativitu a obrazotvornosť, monštrá a iní protivníci stojaci proti dievčaťu potom tých, ktorí sa snažia tvorivú dušu zničiť.
Tvorba
Rok sa vzťahuje k prvému vysielaniu, divadelnému predstaveniu alebo knižnému vydaniu. Názov v zátvorke obsahuje alternatívny názov.
Gainax produkuje tiež počítačové hry. Medzi ne patrí vyzliekacia hra Madžong s postavami z Evangelionu a veľmi slávna séria Princess Maker, vydávaná od roku 1991.
Daicon Tokusacu fan filmy
Ešte ako Daicon Films, Gainax vytváral série tzv. tokusacu fan filmov. Tieto krátke filmy, vydávané od 80. rokov 20. storočia, obyčajne parodovali filmy s monštrami a superhrdinami. Medzi ne patrí:
Houthalen-Helchteren
Houthalen-Helchteren je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Limbursko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 30 126 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Houthalen-Helchteren pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Tercis-les-Bains
Tercis-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Téthieu
Téthieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
USS Enterprise
USS Enterprise môže byť:
Biela skala (vrch v Revúckej vrchovine)
Biela skala je vrch v Revúckej vrchovine, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Hanková, približne juhozápadne od Dobšinej.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hrádok. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obcí Slavošovce a Hanková. Najbližším sídlom je východne situovaná Hanková, juhovýchodne sa nachádza Markuška, južne Slavošovce a Čierna Lehota, severne Rejdová a Vyšná Slaná a východne Brdárka.
Opis
Biela skala leží na severovýchodnom okraji podcelku Hrádok, v hrebeni, ktorý vedie z mohutnej Stolice východným smerom cez Príslop  a odtiaľ pokračuje juhovýchodne na vrch Hriadky. Východne sa nachádza Malý a Veľký Radzim, Spúšťadlo , Bučina , Ždiar  a Turecká , južne Vysoká hora , Hriadky , Hrádok , Magura , Ostrý vrch  a Biela skala , západne Kohút , Pavlova hora , Skalka , Stolica , Grúň  a Príslop  a severne Pálenisko , Trsteník , Buchvald , Skálie , Kilhov  a Čierna hora. Masív patrí do povodia rieky Slaná, kde voda zo západnej časti odteká Židlovským potokom do Štítnika, vodu z východných odvádza Paškov potok do Hankovského potoka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Z vhodných častí je tak možné vidieť okolité vrcholy pohoria, no tiež Volovské vrchy, Spišsko-gemerský kras a Stolické vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no blízkym sedlom vedie žltý turistický chodník zo Slavošoviec do sedla Olochova jama. Staršie mapy trasujú značený chodník hrebeňom popod Hriadky a cez vrchol Bielej skaly.
Kristián Dufinec
Kristián Dufinec (* 28. august 1993, Sobrance) je slovenský pop-rockový spevák, frontman hudobnej skupiny Iconito, tanečník a sólista v US Lúčnica. Okrem Kristiána Dufinca (spev, akustická gitara, elektrická gitara) pôsobí v hudobnej skupine Iconito aj Martin Bertič (sólová gitara), Michal Choma (spev, basová gitara), Lukáš Farbár (bicie), Róbert Hvostaľ (klávesy) a Ondrej Choma (gitara).
Hudobná kariéra
Začiatok vzťahu k hraniu a spievaniu Kristiána Dufinca sa datuje od roku 2006. Dvaja susedia a súčasne bývalí spolužiaci zo základnej školy, Kristián Dufinec a Martin Bertič sa začali vo veku 12 rokov organizovať v hudobnej formácií Ro(c)k Band. Hudobne rástli na cover verziách od známych interpretov, pričom postupne začali aj s vlastnou produkciou. Zlom prišiel s vypustením piesne „Chcem zmenu“, ktorú sprevádzala kapela Inkognito. Neskôr sa kapela premenovala na Iconito a pod týmto menom pôsobí dodnes.
Chcem zmenu
Impulzom pre napísanie textu o spoločensko-politických pomeroch na Slovensku bola cesta autom z Bratislavy smerom do Michaloviec, kde prežil významnú časť svojho detstva. Skladba s názvom „Chcem zmenu (Vystúpme z tieňa)“ prišla spontánne a vyjadrovala jeho vtedajšie pocity o politickej situácií na Slovensku. „Chcem zmenu“ je neoficiálne označená za hymnu prezidentských volieb v roku 2014. Pesnička sa aktívne šírila česko-slovenským internetom a podnecovala Slovákov, aby sa nebáli vystúpiť z vlastného tieňa a aktívne tak využili svoje volebné právo. Vo videoklipe sa spojili známe osobností s neznámymi ľuďmi naprieč celou krajinou. Spoločne sa tak usilovali vytvoriť masovú požiadavku na zmenu spoločenských pomerov v krajine.
Spolu za jedno lano
Pieseň „Spolu za jedno lano“ bola vypustená pri príležitosti prezidentského sľubu novozvoleného prezidenta Andreja Kisku. Za pomoci známych osobností dala mladá generácia v zastúpení start-upistov, kreatívcov a študentov vo videoklipe odporúčania novému prezidentovi, aby zo svojho postavenia prispieval k budovaniu pozitívnych hodnôt. Skladba „Spolu za jedno lano“ mala predstavovať spoločenský imperatív, aby sa hľadala cesta vzájomného spájania v prospech Slovenska.
Dva svety
Kristián Dufinec & Iconito vyhrali so skladbou „Dva svety“ jubilejný 30. ročník autorskej pesničkovej súťaže Košický zlatý poklad 2014. V semifinálovom kole dostali absolútne najvyšší počet sms hlasov v porovnaní s predošlými ročníkmi súťaže. Do finále sa z celkového počtu 188 prihlásených skladieb prebojovali spolu s ďalšími jedenástimi piesňami. O víťazstve piesne „Dva svety“ rozhodla počas finálového večera v košickom Kulturparku porota v zložení Marián Čekovský, Igor Timko z No Name, Ľuboš Zeman, Peter Bič z Peter Bič Project, Juraj Vančík, Vincent Štofaník, Juraj Hidvéghy.
Vydanie CD a krst
Debutový album Človek a klaun od Kristián Dufinec & Iconito vyšiel v máji 2016 pod gesciou medzinárodného vydavateľstva Warner Music Group. Krst albumu prebehol v Michalovciach dňa 27. augusta 2016 počas koncertu na festivale My sme východ. Krstnými otcami albumu sa stali moderátor Milan Junior Zimnýkoval a hudobník Marián Čekovský.
O albume
CD Človek a klaun je o dvoch charakteroch ľudskej bytosti ako takej. Prvý poltucet skladieb tvorí časť Človek, ktorý sa snaží svojim ľudským prístupom žiť plnohodnotne a pasuje sa s dennými rutinami či prekážkami. Chce poctivo budovať majetok, drží sa etických hodnôt a uvedomuje si, že bez práce nie sú koláče. Po hudobnej stránke je úvodná časť tvrdšia, provokatívnejšia, žánrovo sú skladby ladené viac rockovým štýlom. V tejto časti je možné nájsť aj skladby „Chcem zmenu“ a „Spolu za jedno lano“.
Ďalších šesť skladieb figuruje pod hlavičkou s názvom Klaun. Sú to skladby popového rázu, umiernené ako v textoch tak aj vo výraze. Ich témou je láska ale takisto aj recesia, ba priam výsmech poctivosti. Časť Klaun opisuje človeka – hedonistu, ktorý na rozdiel od toho skutočného jedinca si užíva slasti života bez vydanej námahy v kontraste s tvrdo pracujúcimi ľuďmi. V tejto časti sa nachádza aj víťazná skladba z Košického zlatého pokladu 2014 – „Dva svety“.
Hlavným posolstvom albumu Človek a klaun je poukázať na fakt, že na Slovensku žije veľmi veľa ľudí, ktorí poznajú iba rolu klaunov. Zbohatli vďaka korupčnému systému, chýba im pokora, nemusia riešiť každodenné starosti. To je v ostrom kontraste s mlčiacou väčšinou, ktorá je tvorená z obyčajných ľudí.
Ocenenia a nominácie
Víťaz 30. ročníka Košického zlatého pokladu 2014 s piesňou „Dva svety“. Ocenenie mesta Michalovce za kultúru.
Akvatlon
Akvatlon patrí do rodiny vytrvalostných multišportových pretekov, ktoré si získali obľubu od triatlonu a rôznych nezávislých pretekov v druhej polovici 20. storočia. Moderný akvatlon je považovaný za disciplínu triatlonu, pretože štandardné preteky zahŕňajú rovnaké vzdialenosti ako triatlon, ale bez cyklistickej časti. Šport ako taký riadi Medzinárodná triatlonová únia, ktorá každoročne organizuje majstrovstvá sveta.
História
Dátum vzniku akvatlonu je ťažké určiť, pretože ide o kombináciu plávania a behu, ktoré majú pôvod už dávno v histórií. Moderné korene akvatlonu možno vystopovať k pretekom v Austrálii v 50. rokoch 20. storočia. Preteky pozostávali z behu po pláži, plávaniu na mori okolo bóje a naspäť a opätovnom behu po pláži. V šesťdesiatych rokoch sa táto myšlienka rozšírila do Kalifornie v Spojených štátoch a stala sa populárnou medzi bežcami a plavcami. USA Triathlon tvrdí, že prvým akvatlonovým podujatím v USA boli preteky v San Diegu v roku 1971.
Prehľad
Akvatlon vo všeobecnosti kopíruje triatlonové vzdialenosti, no aj tu môže existovať variabilita. Pláva sa zväčša na otvorenej vode, ale existujú aj bazénové šprinty/superšprinty.
Štandardné vzdialenosti International Triathlon Union pre „teplú vodu“ sú 2,5 km beh následne 1000 metrov plávanie a ďalší 2,5 km beh.
Ak je teplota vody nižšia ako 22 °C potom sú preteky s povinným neoprénom a pláva sa 1000 m a beží sa 5 km.
„Dlhé trate“ pozostávajú z 2000 m plávania a 10 km behu. Ak je teplota vody nízka (okolo 16 °C), potom môže byť trať skrátená, prípadne môžu byť preteky kompletne zrušené. Ďalším športom odvodeným od triatlonu je duatlon, ktorý kombinuje cyklistiku a beh.
Marigny-Marmande
Marigny-Marmande je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire. V roku 1832 boli obce Nancré a Pontçay spojené do jednej Marigny-Marmande.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tilh
Tilh je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Marigny-Marmande
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tilh
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tosse
Tosse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Toulouzette
Toulouzette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marigny-Saint-Marcel
Poloha
Marigny-Saint-Marcel má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Marigny-Saint-Marcel má 643 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Olgus
Olgus (iné názvy: Oleg, Volcus, Holcus; *9. stor. Novgorod, Rus - ?967, Rus) bol údajný veľkomoravský kráľ približne v rokoch 925 - 945. Mal byť jedným z posledných alebo posledným kráľom Veľkej Moravy. Oficiálna historiografia jeho reálnu existenciu väčšinou neuznáva.
Údaje o ňom pochádzajú z neskorej moravskej tradície (Tomáš Pešina z Čechorodu a Jan Jiří Středovský), podľa ktorej stal veľkomoravským kráľom so súhlasom pápežského stolca, bol z ruského rodu Rurikovcov, na Veľkej Morave vládol približne v rokoch 925-945. Na začiatku svojej vlády vraj sídlil vo Veligrade a neskôr v Olomouci.
Životopis
Olgus sa údajne narodil kniežaťu Kyjevskej Rusi Olegovi, ktorý vládol v Novgorode a od roku 882 v Kyjeve. Olgus mal byť so svojou družinou vyhnaný z Rusi a mal nájsť pohostinstvo na dvore veľkomoravského kráľa Svätoboga. Tam mal prijať krst.
Po strate Vislianska, ktoré zrejme dobyl český knieža Boleslav I., Olgus odišiel so svojou družinou a s časťou duchovenstva do Poľska a pokračoval na Rus. Ku kresťanstvu mal priviesť kňažnú Kyjevskej Rusi Oľgu. Podľa povesti bol predkom moravského rodu Žerotínovcov.
Trensacq
Trensacq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Urgons
Urgons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hérón (olympijský víťaz)
Hérón bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.
Hérón z Alexandrie si na 241. olympijských hrách v roku 185 vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku bol koncom 5. stor. pred Kr. zostavený zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. Meno olympionika Héróna je uvedené v Eusebiovom zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika. Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Černé rokle
Černé rokle sú národná prírodná pamiatka, ktorá bola vyhlásená roku 1970. Patrí do CHKO Český kras. Nachádza sa na západnom okraji Prahy, blízko Radotína. Táto NPP bola ustanovená najmä pre ochranu veľmi dobre odkrytého hraničného intervalu z obdobia silúru a spodného devónu, ktoré tvoria rozhranie stupňov lochkov a prag a do povedomia geológov vstúpili predovšetkým pri riešení Hercýnskej otázky a hranice silúr-devón. V roku 1970 tento stratotyp uznalo UNESCO, čo ho celosvetovo určilo ako definíciu devónskeho stupňa prag. Táto lokalita je zároveň zriadená na ochranu nezameniteľnej entomofauny, ktorá je tu vyvinutá vo veľmi zaujímavé a rozmanité spoločenstvá bezstavovcov, a má tu svoje pevne zakorenené miesto. V neposlednom rade tu na určitých miestach nájdeme významné xerothermné spoločenstvá rastlín, ktoré si počas sukcesie zachovali svoje osobité vlastnosti.
vpravo|náhľad|Prístup k NPP Černé rokle
Lokalita
Černé rokle sa nachádzajú na ľavom svahu hlbokého údolia Šachetského potoka medzi obcou Kosoř, ležiacej v okrese Praha - západ, a Radotínom, ktorý patrí k hl. m. Praha. Nachádza sa v nadmorskej výške 230- v katastrálnom území už spomínaných obcí Kosoř a Radotín. Výmera tohto územia je 13,26 ha, z čoho 9,68 ha pripadá do okresu Praha - západ a 3,58 ha Prahe. Šachetský potok je predovšetkým tokom zrážkovým, ústi na okraji zástavby obce Radotín do Radotínského potoka, ktorý sa neďaleko vlieva do rieky Berounky.
vľavo|náhľad|Vyhliadka na údolie, kde sa nachádza NPP Černé rokle
História
Územie výrazne ovplyvnila ťažobná činnosť a to predovšetkým na konci 18. a prvej polovici 19. storočia. Táto ťažba prebiehala hlavne ručne v stenových lomoch. Odhaduje sa, že ťažobné činnosti výrazne ovplyvnili až 50% tohto územia. Tu vyťažené vápencové kocky boli používané na budovanie a opravy chodníkov hl. m. Prahy. Kocky boli v obľube aj preto, že vápenec tmavej farby je v Čechách unikátom a bol preto používaný do mozaiky. Lokalitu tiež výrazne ovplyvnila stavba a prevádzka neďalekej cementárne, a to predovšetkým hlukom, prachom a spalinami, čo je v dnešnej dobe výrazne potlačené vďaka účinným filtrom a iným technológiám, ktoré ustanovuje legislatíva. Toto územie bolo v minulosti tiež využívané k pastve, ktorá značne ovplyvňovala druhovú variabilitu tohto územia. Pastierska činnosť bola ukončená po 2. svetovej vojne.
NPP bola vyhlásená 22. septembra 1970. Pri jej uverejnení patrili všetky parcely katastrálnemu územiu Kosoř. Neskôr časť pozemkov NPP z katastrálneho územia Kosoř pripadla obci Radotín. Pri stavbe koľají pre vlaky z neďalekej Cementárne Radotín, došlo k oddeleniu časti NPP a jej ochranného pásma.
Geológia
Predtým boli stráne plne odlesnené, teraz zarastajú náletovými drevinami, a to agátom bielym a borovicou čiernou. Podklad územia je veľmi výrazne odkrytý. Vďačíme za to hlavne ťažbe (odkryté stenové lomy), ktorá tu v minulosti prebiehala, z časti ide o prirodzený jav vznikania tzv. skalných odkryvov, z ktorých sú medzi miestnymi známe predovšetkým odkryvy zvané "V Sudech", ktoré môžete nájsť v severozápadnom cípe tejto lokality. Lochkovský stupeň sa skladá z tmavo šedých až čiernych vápencov, ktoré sú výrazné svojou veľmi jemnou zrnitosťou. Medzi nimi nachádzame vložené tmavé bridlice, ktoré majú zrnitosť hrubšiu. To, že sa zrnitosť strieda, súvisí s klimatickými zmenami. Sila morských prúdov sa totiž s rozdielnymi energetickými dotáciami do systému dávno minulých oceánov menila, a preto podľa fyzikálnych zákonov v určitých obdobiach odnášala častice menšie, jemnejšie a ľahšie, inokedy, keď boli prúdy silnejšie, odnášala častice ťažšie, a teda väčšie. Tento geologický unikát je naozaj veľmi bohatý na najrôznejšie fosílie. Najvýraznejšou zložkou sú tu trilobity, ramenonožce, ulitníky, veľké lastúrniky, rovné hlavonožce, lupeňovky Phyllocarida a občas nájdete zvyšky panciernatých rýb.
vpravo|náhľad|Skalný odkryv NPP Černé rokle
Ďalším súvrstvím je súvrstvie pražské. To z vrchu leží na už spomínanom súvrství lochkov. Pražské súvrstvie je tvorené dvorecko-prokopskými vápencami. Sú tu viditeľné rozdielne podiely ílovej zložky, čo bolo zrejme tiež spôsobené periodickou zmenou klímy. Farba týchto vápencov je svetlo šedá, jedná sa o kalové vápence. Prirodzené odkryvy V Sudech a značná časť stenových lomov sú tvorené dvorecko-prokopskými vápencami. Tie sa usadzovali v hlbšom a teda pokojnejšom prostredí. Skameneliny tu nie sú hojné v takej miere, ale môžeme tu nájsť trilobity, lastúrniky, veľmi drobné schránky tentakulitov, ulitníky aj hlavonožce. Hranica týchto súvrství je zvláštna tým, že tu došlo k zníženiu morskej hladiny. Táto udalosť je nazývaná lochkovsko-pražský hraničný event.
Flóra
Na tomto území prevažuje nelesná vegetácia, svahy sú sklonené južne a náležia Kosořskému údoliu. Na odkryvoch nájdeme spoločenstvá skalných stepí, ktoré tu majú nezastupiteľnú úlohu. V horných častiach sa nachádza xerotermný trávnik a na mieste ich spojenia s lesným porastom vznikli cenné lemové krovinné spoločenstvá. Táto lokalita poskytuje rad ohrozených druhov rastlín. Medzi najvzácnejšie patria kruštík tmavočervený (Epipactis atrorubens), veternica lesná (Anemone sylvestris) a ľubovník ozdobný (Hypericum elegans), ktorý v posledných rokoch nebol pozorovaný.
Vzhľadom na ukončenie pastvy po 2. svetovej vojne tu dochádza k výraznému zarastaniu pastvín teplomilnými krovinami, ktoré sú čo do počtu druhov výrazne chudobnejšie. Najväčším ohrozením je však zarastanie vegetačného pokryvu agátom bielym (Robinia pseudacacia), ktorý tu bol vysadený a borovicou čiernou (Pinus nigra). Ďalšiu časť územia pokrývajú lomy, kde počas sukcesie vznikli porasty xerotermných bylín a krovín. Tam kde je klíma vlhkejšia, a to predovšetkým vďaka Šachetskému potoku, vzniká hrabová dúbrava (Melampyro nemorosi-Carpinetum), ktorá má druhovo nevýrazné bylinné poschodie, a pozostatky potočného luhu v nive potoka.
vľavo|náhľad|Sutinovisko bývalého lomu NPP Černé rokle
Táto rezervácia je zaujímavá aj z hľadiska machov, ktorých je tu hojné množstvo. Patrí sem riasnatka šupinatá (Crossidium squamiferum), tučnolist (Aloina rigida), fúzavka (Didymodon cordatus) alebo mach Pterygoneurum sessile. Z vreckatých húb tu bol nájdený chriapač (Helvella stevensii), zo stopkovýtrusných napr. celý rad pavučincov ako p. olivový (Cortinarius infractus) a p. skvelý (Cortinarius fulgens). Tu uvedené machy sa vyskytujú predovšetkým na suchších stráňach a odkryvoch, ktoré sú vzhľadom k južnému sklonu výrazne oslnené.
náhľad|Pohľad na skalné odkryvy NPP Černé rokle z protiľahlého svahu
Fauna
Toto údolie sa vyznačuje najmä bohatou faunou bezstavovcov, z ktorých sú pre svoju druhovú rozmanitosť študované najmä motýle. Skalnú step obýva askalafus škvrnitokrídly (Libeloides macaronius). Na stoklasové porasty je viazaný súmračník škoricový (Spialia sertorius) a ploskáč Kökeritzov (Agonopterix kaekeritziana). Na teplomilných krovinách sa nachádzajú zvinúvač skvostný (Prochlidonia amiantana), piadivka (Gnophos furvatus) a vidlochvost ovocný (Iphiclides podaliriuus). V porastoch lesného typu môžeme nájsť (Narycia duplicella) a mole (Agnathosia mendicella) a (Neurothaumasia ancrella). Výrazné zlepšenie kvality prostredia ukazujú závornatky Clausilia pumila a Macrogastra ventricosa. Nájdeme tu trávovčeky Elachista Heringi, E. dispunctella, E. spumella, rúrkovčeky Coleophora conyzae, C. directella, moru bledavkovú (Episema glaucina), nezvestného očkáňa skalného (Chazara briseis) a ustupujúceho očkáňa metlicového (Hipparchia semele). Nájdeme tu aj vzácneho chrobáka Diastictus vulneratus z čeľade skarabeusovitých (Scarabaeidae), ten prežíva na hnijúcich rastlinách.
K najvýraznejším predstaviteľom stavovcov tu patrí užovka hladká (Coronella austriaca), dážďovník obyčajný (Apus apus), výr skalný (Bubo bubo), žlna zelená (Picus viridis), penica obyčajná (Sylvia communis), kuna skalná (Martes foina) a ďalšie. Medzi vzácnejšie obojživelníky patria salamandra škvrnitá (Salamandra salamandra), ďalej sa tu vyskytuje ropucha zelená (Bufo viridis), ropucha obyčajná (Bufo bufo) a skokan hnedý (Rana temporaria). Medzi ďalšie plazy náleží jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis) a slepúch lámavý (Anguis fragilis).
Hospodárenie
V blízkom okolí donedávna viedla verejná komunikácia, po ktorej prechádzali desiatky áut denne, vrátane linkového autobusu, čo prispelo k šíreniu ruderálnych spoločenstiev. Teraz je tu zákaz vjazdu, povolenie vjazdu majú iba obyvatelia tejto lokality a lesná správa. Výrazné zmeny sú spôsobené konkurenciou drevín a to predovšetkým agátu bieleho a borovice čiernej, u agátu je šírenie vegetatívne, u borovíc generatívne do prirodzených xerotermných spoločenstiev.
náhľad|Stena bývalého lomu
Ochrana
Dokumentom upravujúcim ochranu tohto územia je predovšetkým plán starostlivosti. Výrazným problémom je predovšetkým spomínané zarastanie agátom bielym a borovicou čiernou. Použitú metódou ich obmedzenia a prípadné vyhubenie v tejto lokalite je vyrezanie a použitie herbicídov. Problémom bola miestna komunikácia, vďaka ktorej dochádzalo k znečisťovaniu ovzdušia a zavlečeniu mestských druhov na kolesách automobilov. Tento problém bol však vyriešený s jej uzatvorením. Ďalším problémom môže byť narušovanie skalného masívu. Problémom môžu byť aj odpadky z neďalekej Kosoře.
Uchacq-et-Parentis
Uchacq-et-Parentis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Tipos extraliga 2023/2024
Tipos extraliga 2023/2024 bude 31. sezónou najvyššej klubovej súťaže v ľadovom hokeji na Slovensku. Riadiacim orgánom súťaže je Slovenský zväz ľadového hokeja.
Uchacq-et-Parentis
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tipos extraliga 2023/2024
Extraligové kluby
V sezóne 2022/2023 v nej bude hrať 12 regulárnych družstiev. Bude sa opäť priamo zostupovať do nižšej súťaže.
Uchacq-et-Parentis
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marigny-sur-Yonne
Marigny-sur-Yonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Marigny-sur-Yonne má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Marigny-sur-Yonne má 207 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ukrajinská superliga v hádzanej
Ukrajinská superliga v hádzanej môže byť:
Cena Václava Havla za ľudské práva
O cene rozhoduje porota zložená z predsedu parlamentného zhromaždenia a šiestich nezávislých osobností s odbornými znalosťami v oblasti ľudských práv. Porota zostaví užší zoznam troch nominovaných každoročne v septembri, potom v októbri rozhodne o celkovom víťazovi. Cena sa udeľuje na špeciálnom ceremoniáli, ktorý sa koná počas jesenného plenárneho zasadnutia Parlamentného zhromaždenia v Štrasburgu. Medzi pozvanými hosťami je bývalá česká prvá dáma Dagmar Havlová. Knižnica Václava Havla každoročne organizuje v Prahe konferenciu na počesť víťaza ceny.
Dohodu o vytvorení ceny podpísali v Černínskom paláci v Prahe 25. marca 2013 predseda Parlamentného zhromaždenia Rady Európy Jean-Claude Mignon, Marta Smolíková za Knižnicu Václava Havla a profesor František Janouch za Nadáciu Charty 77. Hostiteľom podujatia bol prvý podpredseda vlády a minister zahraničných vecí Českej republiky Karel Schwarzenberg. Polovicou z výhry 60 000 eur prispieva Parlamentné zhromaždenie a polovicou české ministerstvo zahraničných vecí.
Johann Ambrosius Bach
Johann Ambrosius Bach (* 22. február 1645, Erfurt — † 2. marec 1695, Eisenach) bol nemecký hudobný skladateľ obdobia baroku a otec významného skladateľa Johanna Sebastiana Bacha.
Život
Johann Ambrosius Bach sa narodil 22. februára 1645 v meste Erfurt ako dvojča Johanna Christopha Bacha (1645-1693), ako syn hudobníka Christopha Bacha (1613–1661) a jeho manželky Magdalény, rodenej Grablerovej. Johann získal hudobné vzdelanie už od deviatich rokoch v meste Arnstadt. Po smrti svojho otca pokračoval ešte jeden rok, a potom sa vydal svojou vlastnou cestou. Zamestnanie našiel vo svojom rodnom meste ako huslista. V roku 1671 sa presťahoval so svojou rodinou do Eisenachu, v dnešnom Durynsku, kde získal prácu ako dvorný trumpetista a hudobný skladateľ.
1. apríla 1668 sa oženil s Mariou Elisabeth Lämmerhirtovou. Mali spolu 8 detí, vrátane Johanna Sebastiana Bacha. Dňa 3. mája 1694 zomrela Maria Elisabeth Lämmerhirtová, a tak sa Johann znovu oženil 27. novembra 1694 s Barbarou Margarethou, rodenou Keulovou. Tri mesiace po tejto svadbe Johann zomrel.
Potomstvo
S Mariou Elisabeth Lämmerhirtovou mal Johann 8 detí:
La Cour-Marigny
La Cour-Marigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
La Cour-Marigny má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
La Cour-Marigny má 361 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ukrajinská superliga v hádzanej žien
Ukrajinská superliga v hádzanej žien je najvyššia ukrajinská súťaž v hádzanej žien, založená v roku 1992 po vzniku samostatnej Ukrajiny, ku ktorému došlo v roku 1991.
Prvý ročník súťaže sa uskutočnil v prvej polovici roku 1992, ďalšie ročníky sa už hrali klasickým spôsobom jeseňjar.
Uza
Uza je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Janičiar
náhľad|Janičiar v typickej uniforme, obrázok zo začiatku 18. storočia Janičiari (z tureckého يڭيچرى, yeni çeri janyčari – nové vojsko) boli príslušníci elitnej pechotnej jednotky osmanskej armády (existujúcej medzi rokmi 1330-1826), regrutovanej z nemoslimského (kresťanského) prevažne slovanského obyvateľstva Osmanskej ríše žijúceho na Balkáne.
Vznik
Janičiari ako stále, profesionálne vojsko tvorili jadro osmanskej armády od 14. storočia. Janičiari sa pôvodne regrutovali z nemoslimského obyvateľstva systémom tzv. dane krvi - devširme. Odvlečené deti boli podrobené dôkladnému vojenskému výcviku, prestupu na islam a vzdelaniu v rôznych oblastiach, o ktorých sa predpokladalo, že sa budú dať využiť pri službe sultánovi. Janičiari požívali mnoho výhod a privilégií. Po zrušení devširme v roku 1683 sa zastavil prísun detí z podrobených oblastí a janičiarmi sa čoraz častejšie stávali bežní obyvatelia ríše, ktorí v postavení janičiara videli možnosť spoločensky a ekonomicky zlepšiť svoju situáciu. V 18. storočí už väčšina janičiarov patrila medzi strednú a nižšiu vrstvu tureckého obyvateľstva, ktorá sa viac ako vojenskému remeslu venovala svojej civilnej profesii. Platilo pravidlo, podľa ktorého syn janičiara nesmel byť janičiarom. Janičiari boli zrušení po svojej vzbure dekrétom sultána Mahmuda II. 17. júna 1826.
Uza
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Janičiar
Janičiarske jednotky
Súčasne bolo ďalších 34 ort, ktoré tvorili kadeti (ajemi). Poloautonómne jednotky janičiarov boli permanentne umiestnené v Alžíri.
Alexis Mac Allister
Alexis Mac Allister (* 24. december 1998, Santa Rosa de Toay, Argentína) je argentínsky profesionálny futbalista, ktorý hrá ako záložník za klub Liverpool a za argentínsku reprezentáciu. Mac Allister sa narodil vo futbalovej rodine a svoju seniorskú kariéru začal v Argentinos Juniors v roku 2016, keď vo svojej debutovej sezóne vyhral druhú argentínsku ligu. Do Brightonu & Hove Albion sa pripojil v roku 2019, ale okamžite bol poslaný na hosťovanie späť do Juniors do konca sezóny. Počas druhého roku v Brightone bol opäť poslaný na hosťovanie do Argentíny tentokrát do klubu Boca Juniors, kde vyhral Primera División 2019/20. Po návrate z hosťovania mal v nasledujúcej sezóne Mac Allister prelomový rok v Brightone a stal sa kľúčovým hráčom tímu. Bol najlepším strelcom klubu v sezóne 2022/23.
Bol súčasťou argentínskeho tímu, ktorý vyhral Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 a vo finále proti Francúzsku asistoval pri góle.
Osobný život
Alexis Mac Allister sa narodil 24. decembra 1998 v Santa Rosa, La Pampa. Starší bratia Maca Allistera Francis a Kevin sú taktiež futbalisti. Sú to synovia bývalého futbalistu Carlosa Mac Allistera.
Argentinos Juniors
Rovnako ako jeho dvaja bratia, aj Mac Allister začal svoju kariéru v Club Social y Deportivo Parque predtým, ako sa pripojil k mládežníckej Argentinos Juniors. Svoj debut v seniorskom tíme absolvoval 30. októbra 2016, keď nastúpil ako náhradník v druhom polčase za Ivána Colmana pri domácej remíze 0:0 v lige Primera B Nacional proti Central Córdoba. Počas svojej prvej seniorskej sezóny prispel tromi gólmi v 23 zápasoch a jeho tím získal postup do Primera División ako víťaz ligy.
20192020: Hosťovanie späť do Argentíny
24. januára 2019 podpísal Mac Allister s klubom Premier League Brighton & Hove Albion zmluvu na štyri a pol roka. V rámci dohody bol poslaný na hosťovanie späť do tímu Argentinos Juniors po zvyšok sezóny Premier League 2018/19. Jeho hosťovanie Brighton predčasne ukončil 31. januára 2020.
20202022: Prielom
7. marca 2020 Mac Allister debutoval za Brighton ako náhradník v 80. minúte pri remíze 0:0 proti Wolverhampton Wanderers. Tento zápas sa ukázal ako posledný v Brightone až do reštartu Premier League v júni v dôsledku pandémie COVID-19. Mac Allister odohral svoj prvý domáci zápas za Brighton, kde nastúpil ako náhradník pri víťazstve 2:1 nad Arsenalom 20. júna. Na svoj prvý zápas v základnej zostave nastúpil o tri dni neskôr, pri remíze 0:0 vonku proti Leicestru City, kde odohral 58 minút predtým než bol vystriedaný. Mac Allister strelil svoj prvý gól v Brightone 17. septembra 2020 hlavičkou pri domácom víťazstve 4:0 nad Portsmouthom v EFL Cupe. O šesť dní neskôr skóroval znova v EFL Cupe, kde Brighton vyhral vonku 2:0 nad Prestonom. 18. októbra strelil Mac Allister svoj prvý gól v Premier League, keď v 90. minúte skóroval pri remíze 1:1 vonku proti rivalovi Crystal Palace.
Asistoval pri oboch góloch Aarona Connollyho z 22. septembra pri domácom víťazstve 2:0 nad Swansea City v treťom kole EFL Cupu. Neskôr pre zranenie musel vystriedať. Mac Allister strelil svoj druhý gól v sezóne 23. októbra penaltou v 81. minúte pri domácej porážke 4:1 s Manchestrom City.
20222023: Kvalifikácia do Európy
náhľad|Mac Allister (vľavo) hrá za [[Brighton & Hove Albion FC|Brighton & Hove Albion v roku 2022]] Mac Allister podpísal 24. októbra novú zmluvu, ktorá ho zaväzovala Brightonu minimálne do júna 2025 s opciou na jeden rok navyše.
14. januára 2023 pri jeho prvom návrate na Falmer Stadium od víťazstva na Majstrovstvách sveta 2022 mal Mac Allister na sebe medailu pre víťaza, keď vyšiel na ihrisko pred zápasom s Liverpoolom. Brighton vyhral zápas 3:0. 23. apríla Brighton vypadol z FA Cupu po penaltovej porážke 6:7 nad Manchestrom United. 4. mája 2023 strelil Mac Allister penaltu v 99. minúte proti Manchestru United a Brighton tak vyhral 1:0. Po skončení sezóny 2022/23, v ktorej Brighton skončil v tabuľke na 6. mieste a kvalifikoval sa do Európskej ligy bol MacAllister s desiatimi gólmi najlepším strelcom klubu. Mac Allister bol silne spájaný s prestupom do Liverpoolu.
Vert (Landes)
Vert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Alexis Mac Allister
Liverpool
8. júna 2023 podpísal Mac Allister s Liverpoolom zmluvu na päť rokov za nezverejnenú prestupovú čiastku. Prestupová suma sa odhaduje na 35 miliónov £ a celkom 55 miliónov £ vrátane prípadných bonusov.
Vert (Landes)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Alexis Mac Allister
Liverpool
13. augusta 2023 Alexis debutoval v základnej zostave Liverpoolu pri remíze 1:1 nad Chelsea. Po zápase tréner Liverpoolu Jürgen Klopp chválil jeho výkony spoločne s výkonmi jeho spoluhráča Dominika Szoboszlaia, ktorý do Liverpoolu prestúpil v rovnakom čase ako MacAllister. „Alexis a Dominik sa usadili naozaj rýchlo a obaja mali veľký vplyv“, povedal tréner Klopp. „Ukázali nám, čo dokážu a som si istý, že budú skvelými prírastkami do tímu“, dodal.
Vert (Landes)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alexis Mac Allister
Mládežnícka kariéra, seniorský debut a letné olympijské hry 2020
Krátko po debute za Argentinos dostal Mac Allister pozvánku do reprezentácie Argentíny do 20 rokov. Prvýkrát bol vybraný do seniorského tímu v auguste 2019 na prípravné zápasy proti Čile a Mexiku.
Víťazstvo na Majstrovstvách sveta 2022
náhľad|Mac Allister hrá za Argentínu na [[Majstrovstvá sveta vo futbale 2022|Majstrovstvách sveta vo futbale 2022]] Mac Allister bol povolaný do seniorského kádra argentínskej reprezentácie v januári 2022 po dva a pol roku od jeho prvých dvoch zápasov. Mal však pozitívny test na COVID-19 a zmeškal kvalifikačný zápas Argentíny na MS 2022 proti Čile.
11. novembra bol Mac Allister menovaný do 26-členného kádra Argentíny na Majstrovstvá sveta 2022. V poslednom skupinovom zápase proti Poľsku strelil svoj prvý medzinárodný gól a otvoril skóre zápasu. Argentína postúpila do osemfinále ako víťaz skupiny. Po tom, čo sa Argentína dostala do finále, Mac Allister nastúpil v základnej zostave na zápas proti Francúzsku, kde asistoval pri góle Ángela Di Maríu. V druhom polčase predĺženia bol Mac Allister vystriedaný. Argentína vyhrala majstrovstvá sveta po penaltovom rozstrele.
Úspechy
Argentinos Juniors
Boca Juniors
Argentína U23
Argentína
Dubie
Dubie môže byť:
Jawa 500 OHC
Jawa 500 OHC je štvordobý, dvojvalcový, vzduchom chladený motocykel, vyvinutý firmou Jawa, vyrábaný v rokoch 19521958. Predchodcom bol typ Jawa 500 OHV, zvaný tiež „rumpál“. Po skončení výroby „óhácéčka“ Jawa už ďalší štvortaktný motocykel s motorom vlastnej konštrukcie sériovo nevyrábala.