cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Symposion
Príležitostí na usporiadanie symposia sa našlo dosť, mohla to byť napr. oslava náboženského sviatku alebo spoločenského úspechu v umeleckej či športovej súťaži, uvedenie mladíka do spoločnosti, alebo proste len tak pre potešenie ducha, dôvodov sa predsa vždy mohlo nájsť. Narodeniny alebo sviatky ľudí v našom zmysle slova sa vtedy neoslavovali. Občas usporadúval symposion aj nejaký spolok, to sa potom hradilo z jeho pokladnice (muži mohli patriť do niektorej hetairie alebo iného spolku, a existovali aj rôzne iné druhy verejných slávností a hostín ).
Nikétas Chóniates
Nikétas Chóniates (iné prepisy: Niketas Choniates alebo Nikétas Chóniatés, Nikitas Chóniatis; ; * 1155, Chónai† 1215/1216), prezývaný tiež Acominatus, bol vysoký byzantský úradník, spisovateľ, teológ a historik. Jeho bratom bol Michal Chóniates, rétor, básnik a aténsky biskup.
Život
Niketas sa narodil v maloázijskom meste Chónai (odtiaľ meno Chóniates). Od raného detstva sa pod dohľadom svojho brata, neskoršieho aténskeho biskupa Michala vzdelával v rétorike a v práve. Svoje vedomosti následne zúžitkoval v úradníckych službách v Malej Ázii a Konštantínopole. Okrem iných úradov zastával post kancelára, správcu plovdivskej (filippopolskej) thémy, či úrad veľkého logothéta (megas logothetes, pôvodne šlo o titul logothetes ton sekreton) za vlády Izáka II. Kariérny rast mu však pretrhlo dobytie Konštantínopolu počas štvrtej križiackej výpravy. Následne Niketas podobne ako mnohí iní žil v Nikajskom cisárstve v exile, kde však už žiaden významnejší úrad nezískal.
Rybník Březina
Rybník Březina je prírodná rezervácia ev. č. 829 neďaleko obce Dudín v okrese Jihlava v nadmorskej výške 580 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Dôvodom ochrany je zachovanie prirodzeného spoločenstvá vodných a mokraďových rastlín s dominujúcou leknicou žltou a diablikom močiarnym.
Nikétas Chóniates
Dielo
Teologicko - filozofické dielo o herézach. Bol publikovaný len sčasti.
Dielo sa skladá z 21 kníh, popisuje udalosti z rokov 1118 1206, čím nadväzuje na prácu Anny Komnény a Jána Zonara. V diele využíva typický archaizujúci komnénovský štýl a nie je len faktografickou kronikou, ale obsahuje viacero umeleckých replík, ktoré uňho často dostávajú prednosť pred faktami. "'História je najznamenitejší odkaz a najkrásnejší vynález Grékov.'"Dielo obsahuje dodatok - popis umeleckých diel zničených alebo odcudzených počas štvrtej križiackej výpravy.
Kde je tu láska?
Kde je tu láska? je desiaty štúdiový album slovenskej hudobnej skupiny Hex. V roku 2023 ho vydalo hudobné vydavateľstvo September Agency.
O albume
Tento album, ktorý skupina nahrala počas dvoch rokov celý bez Petra "Ďuďa" Dudáka, obsahuje desať skladieb vrátane už do rádií úspešne uvedených singlov „Mesto stratilo dych“, „Možno si pamätáš“ a najnovší singel „Pomaranče z Kuby“.
Primárnym autorom hudby a textov je Martin "Fefe" Žúži, jedným textom prispel Waldemar Švábenský. spoluautorom troch skladieb je aj basgitarista Tomáš "Yxo" Dohňanský a pri dvoch autorsky prispel aj nový gitarista kapely Hex, Laco Tvrdý.
Na albume sa podieľajú hostia Ivan Tásler, Emma Drobná, Tamara Kramar, Laura Weng, Vec, Serenaders’s Sisters, Milan Cimfe a Katarína Žúžiová. Aranžmány pre orchester pomohol kapele upraviť Slávo Solovic, kontrabas nahral Martin Gašpar, klávesy Jakub Tvrdík a Tom Lobb. Juraj Bartoš nahrával trúbku.
Booklet albumu obsahuje fotografie, ktoré vytvoril Robert Viglasky. Obal albumu navrhol výtvarný umelec Erik Šille.
Základná škola s materskou školou (Bratislava, Ivana Bukovčana 3)
Základná škola s materskou školou Ivana Bukovčana 3 je základná škola na ulici Ivana Bukovčana, Bratislava - mestská časť Devínska Nová Ves.
Vďaka Nadácii Volkswagen Slovakia boli v škole otvorené nové triedy s vyučovaním nemeckého jazyka.
Poggio-di-Venaco
Poggio-di-Venaco je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vzájomnosť (spolok)
Vzájomnosť bol tajný spolok študentov Evanjelického lýcea v Bratislave existujúci v rokoch 18371840, tvorený jadrom štúrovcov. Bol založený koncom júna 1837 pätnástimi radikálne naladenými členmi zakázanej Společnosti českoslovanskej na podnet Alexandra Boleslavína Vrchovského. Spolok sa hlásil k myšlienke slovanskej vzájomnosti, občianskej rovnosti, národnej slobode a odporu voči feudalizmu. Budúcnosť Slovákov videla vo federácii slovanských národov. V rámci spolku vychádzal rukopisný dvojmesačník Vzájomnostné listy. Zanikol v lete 1840, keď po zásahu polície proti tajným združeniam upadli do podozrenia aj jej členovia.
Roumens
Roumens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adam Mišík
náhľad|Adam Mišík (2018) Adam Mišík (* 7. máj 1997, Praha) je český spevák, skladatel, gitarista, herec a dabér.
Život
V ankete Český slávik Mattoni 2013 sa stal objavom roka. V Hudobných cenách Óčka 2013 sa stal objavom roka a na cenách Európy 2 taktiež. 7. mája 2014 vydal svoj druhý videoklip Já nechci víc. 13. júna 2014 vydal svoj debutový album Parfém, ktorý 25. októbra 2014 pokrstil s Debbi v Lucerna Music bare.
Filmografia
náhľad|Adam Mišík v roku [[2013]]
Majstrovstvá Európy v pretekoch automobilov do vrchu
thumb|FIA-Cup pre víťaza EHCC 2010 Majstrovstvá Európy v pretekoch automobilov do vrchu (European Hill Climb Championship) je automobilová súťaž pod záštitou FIA, konajúca sa po celej Európe na horských cestách.
Víťazi Majstrovstiev Európy v pretekoch automobilov do vrchu 1957 – 2010
Tento zoznam obsahuje držiteľov titulov FIA:
30. roky
Prvý European Hill Climbing Championship sa uskutočnil medzi rokmi 1930 a 1933, pod záštitou Association Internationale des Automobile Clubs Reconnus (AIACR), ktorá bola predchodcom FIA.
Jindřich Polák
Jindřich Polák (* 5. máj 1925, Praha† 22. august 2003, tamže) bol český filmový a televízny scenárista a režisér, klasik ako žánru českého sci-fi filmu tak aj detského filmu.
Životopis
S filmom začal ako študent smíchovského Vančurovho reálneho gymnázia (terajšie Gymnázium Na Zatlance), kedy vypomáhal s premietaním v kine Máj. Hneď po druhej svetovej vojne sa stal asistentom réžie u niekoľkých známych režisérov, okrem iného tiež asistentom u režisérskej dvojice Jána Kadára a Elmara Klose, budúcich držiteľov Oscara za film Obchod na korze. Ako asistent réžie či pomocný režisér asistoval pri natáčaní filmov Hudba z Marsu, Krakatit či filmu Synové hor. Už vtedy začala práca na jeho prvom rozprávkovom scenári pre film Císařovy nové šaty.
Benickovci (Turčianska stolica)
náhľad Benickovci alebo Benickí (staršie aj: Beniczkovci alebo zriedkavo Beniczkí; základný tvar: Benický, staršie aj: Beniczky; prídomok: z Beníc) bola uhorská šľachtická rodina, odvodzujúc svoje priezvisko od zemianskej osady Benice. Územia protiprávne získali Michal a Detrik, synovia zvolenského župana, ktorému Turiec podliehal. V roku 1296 kráľ Belo IV. vrátil toto územie synom jobagióna Imricha z Turca, Tomáš, Martin a Benedikt. Podľa osady Benice si rod zvolil svoj predikát Benickovci a kráľ Žigmund rod povýšil do šľachtického stavu v roku 1413.
Dejiny rodu
náhľad Najstaršia zmienka o terra Emerici - t.j zemi Imrichovej z roku 1258 hovorí, že Benice ležali na ľavom brehu rieky Turiec. Územie protiprávne získali Michal a Detrik, synovia zvolenského župana, ktorému Turiec podliehal. V roku 1296 kráľ Belo IV. vrátil toto územie synom jobagióna Imricha z Turca, Tomáš, Martin a Benedikt. V donácii kráľ Belo IV. potvrdil nároky Imrichových synov na tzv. terra Bene (zem Benediktovu), skrátene meno najstaršieho Imrichovho syna Benedikta. Podľa osady Benice si rod zvolil svoj predikát Benickovci a kráľ Žigmund rod povýšil do šľachtického stavu v roku 1413. Významný protiturecký bojovník Mikuláš Benický získal majetky v Príbovciach, Rakove a Folkušovej. Rod Benických sa rozdelil na štyri vetvy: turčianská, príbovská, liptovská a mičínska. Po vymretí mičinskej vetvy získal Mikuláš Benický majetky v Dolnej a Hornej Mičinej a vo Vlkanovej pri Banskej Bystrici. Benickovci rodové vlastníctvo znásobili donáciami alebo sobášmi. Spájali sa vplyvnými osobnosťami verejného života. Za palatína Juraja Turza mu navrhoval Martin Benický známeho kňaza Eliaša Lániho. Počas revolučných rokov 1848/1849 v Uhorsku sa pridal Ľudovít (Lajos) Benický pridal k Lajos Kossuth ako vládny komisár. Známy bol básnik Peter Benický sa stal členom kráľovského posolstva, ktoré rokovalo na dvore sultána Ibrahima I. v Istanbule. Venoval sa písaniu básní v maďarčine, ale taktiež v slovenčine (Slovenské verše a Maďarské rytmy). Ľudovít Benický sa zapísal do dejín modernej fotografie ateliérom vo Viedni a v New Yorku.
Známi príslušníci rodu
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:
Turčianská vetva z Beníc
Liptovská vetva
Poggio-Marinaccio
Poggio-Marinaccio je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Benickovci (Turčianska stolica)
Známi príslušníci rodu
Mičínska vetva
Poggio-Marinaccio
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Timarchos z Mantineie
Timarchos bol olympijský víťaz v päťboji v roku 296 pred Kr. Timarchos z arkádskej Mantineie bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v päťboji. Päťboj (pentathlon) zaradili do programu olympijských hier v roku 708 pred Kr.
Olympijské víťazstvo Timarcha je zaznamenané na papyruse ''P.Oxy XVII. 2082'' z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko fragmentov. Jeho Meno, domovskú krajinu a disciplínu (niektoré písmená na poškodenom fragmente chýbajú) uvádza fragment č. 4, a to v 17. a 18. riadku.
Poggio-Marinaccio
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sabonnères
Sabonnères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antonio Abondio
Antonio Abondio (* 1538 – † 22. máj 1591, Viedeň, Rakúsko) bol taliansky medailér. Pôsobil na dvore Maximiliána II. vo Viedni a Rudolfa II. v Prahe. Je považovaný za priekopníka reliéfnych portrétnych miniatúr z farbeného vosku.
Papiernictvo
náhľad|Ponuka [[Zošit (zápisník)|zošitov v papiernictve]] Papiernictvo je maloobchodný predaj výrobkov z papiera a kancelárskych potrieb všeobecne. Obvyklý sortiment obsahuje: Moderné papiernictvá často ponúkajú tlačiarne, kopírky a ďalšie počítačové doplnky.
Základná škola (Bratislava, Rajčianska 3)
Základná škola Rajčianska 3 je základná škola na Rajčianskej ulici, Bratislava - mestská časť Vrakuňa.
V roku 2015 učitelia angličtiny na škole mali možnosť zdokonaliť svoje znalosti na British Council.
Za posledných 8 rokov sa na škole veľa zmenilo ako napr.:
Rekonštrucia toaliet, kabinetov, chem. fyz. a technickej učebne, jedálne a šatní.
Holý vrch (vrch v Kysuckej vrchovine)
Poloha
Nachádza sa v západnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Kysucké Nové Mesto a zasahuje na katastrálne územie obce Dolný Vadičov a mestskej časti Budatínska Lehota. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí ležiace obce Dolný Vadičov a Lopušné Pažite, severne leží Povina a západným smerom Kysucké Nové Mesto.
Výhľady
Hrebeň i vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje súvislejší rozhľad. Z lokalít s riedko vegetáciou je však možno pozorovať okolité vrchy, pri vhodných podmienkach tiež Malú Fatru, časť Žilinskej kotliny, Strážovské a Súľovské vrchy, Javorníky, Moravsko-sliezske, Kysucké i Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, ojedinele i vrcholy Západných Tatier.
Saiguède
Saiguède je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saccourvielle
Saccourvielle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Námestie Jozefa Herdu
Námestie Jozefa Herdu je námestie v Trnave, v mestskej časti Trnava-sever. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Polveroso
Polveroso je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tour Part-Dieu
Tour Part-Dieu je mrakodrap umiestnený v Lyone.
Poggio-Mezzana
Poggio-Mezzana je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Tour Part-Dieu
Jeho skorší názov bol Tour du Crédit Lyonnais. Prezývka administratívnej budovy je ceruzka. Je vysoký 165 metrov, má 45 poschodí a bol dokončený v roku 1977. Teraz je to deviata najvyššia budova vo Francúzsku. Posledných desať poschodí zaberá Radisson SAS Hotel Lyon a zvyšné poschodia sú kancelárie.
Poggio-Mezzana
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Závršský potok
Závršský potok je potok v regióne Zamagurie, v obciach Údol a Malý Lipník v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Je pravostranným prítokom vodného toku Lipník (prítok Popradu); má dĺžku. Je vodným tokom V. rádu. Hydrologický identifikátor: 3-01-03-142. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologická oblasť Východné Beskydy, geomorfologický celok Ľubovnianska vrchovina.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne premiešanom s trvalými trávnymi porastmi v území obce Údol, v lese Senečkov, na južnom svahu vrchu Patria s nadmorskou výškou  v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji, v geomorfologickej oblasti Východné Beskydy, v geomorfologickom celku Ľubovnianska vrchovina.
Opis toku
Od prameňa tečie západným smerom územím obce Údol v lesnom extraviláne, oblúkom sa stáča na sever a tento smer si zachová až do svojho ústia, v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, naďalej preteká lesným extravilánom s primiešaným trvalým trávnym porastom, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v nadmorskej výške  vteká na obecnú hranicu medzi obcami Údol a Malý Lipník, v nadmorskej výške  opúšťa obecnú hranicu pod západnými svahmi vrchu Patria s nadmorskou výškou  a vteká na územie obce Malý Lipník, tečie súbežne s lesnou cestou, v nadmorskej výške  obteká božiu muku, ľavým brehom obteká les Poza vŕšok v obci Malý Lipník, pravým brehom obteká pole  Lazčinský vrch v obci Malý Lipník, tesne pred svojim ústím vteká do intravilánu obce Malý Lipník a v nadmorskej výške  ústi do vodného toku Lipník (prítok Popradu) ako jeho pravostranný prítok. Vodný tok Závršský potok má dva bezmenné prítoky. Vodný tok Závršský potok vzniká, preteká a ústi do Lipníka v obciach  Údol a Malý Lipník v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji, v geomorfologickej oblasti Východné Beskydy, v geomorfologickom celku Ľubovnianska vrchovina.
Pôvod názvu
Hydronymum Závršský potok na území obcí Údol a Malý Lipník má pôvod v svojej polohe, ktorá z pohľadu pomenúvateľa predstavovala potok s prameňom a hornou časťou toku lokalizovaný za vrchom Patria s nadmorskou výškou v obci Údol. Z toponymického apelatíva vrch rozšírením o systémovo predĺženú predponu -zá a o formant -ský a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena Závršský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Nemožno úplne vylúčiť ani pôvod názvu Závršský potok z niektorého nesídelného geografického objektu, pôvodne vo význame vrch, kopec s názvom Vrch v okrese Stará Ľubovňa, ktoré sú ale vzdialenejšie od obcí Údol a Malý Lipník: Hromoš (pole), Litmanová (pasienok), Matysová (lúka), Mníšek nad Popradom (pole), Sulín (lúka). Názov potoka Závršský potok bol štandardizovaný v roku 2007. V priestore slovenskej hydronymie je to jedinečné hydronymum.
Tour Oxygène
Tour Oxygène je mrakodrap umiestnený v Lyone.
Tour Oygène sa týči do výšky 115 metrov. Je to tretí najvyšší mrakodrap v meste. Jeho inaugurácia sa uskutočnila 2. júna 2010.
Čínske národné futbalové mužstvo
Čínske národné futbalové mužstvo reprezentuje Čínu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1924. Na Majstrovstvách sveta vo futbale sa Čína predstavila a to na MS 2002. V skupine v konkurencii Kostariky (0:2), Brazílie (0:4) a Turecka (0:3) skončili na poslednom mieste bez streleného gólu. Na Majstrovstvách Ázie vo futbale sa predstavila 12-krát. Najväčší úspech sú dve druhé miesta na Majstrovstvách Ázie vo futbale 1984 a na domácich Majstrovstvách Ázie vo futbale 2004. Čína bude hostiť aj blížiace sa Majstrovstvá Ázie vo futbale 2023.
Korunovácia Karola III. a Camilly
Korunovácia Karola III. za kráľa Spojeného kráľovstva a Camilly za kráľovnú manželku sa uskutočnila 6. mája 2023 vo Westminsterskom opátstve. Princ Charles sa stal kráľom momentom úmrtia kráľovnej Alžbety II. 8. septembra 2022 v zmysle anglickej právnej zásady „panovník nikdy neumiera“.
Obrad korunovácie vychádzal z anglikánskej bohoslužby. Zahŕňal Karolovu prísahu, pomazanie posväteným olejom a prijatím korunovačných klenotov, ktoré symbolizovali jeho duchovnú úlohu a svetské povinnosti. Predstavitelia Anglikánskej cirkvi a britskej kráľovskej rodiny mu vyjadrili svoju vernosť a k tomuto aktu boli prizvaní aj obyvatelia Spoločenstva národov. Obrad korunovania Camilly bol kratší a jednoduchší. Po bohoslužbe sa členovia kráľovskej rodiny v procesii presunuli do Buckinghamského paláca a následne sa ukázali na balkóne. Obrad bol od predchádzajúcich korunovácií pozmenený, aby odrážal viaceré náboženstvá, kultúry a komunity v Spojenom kráľovstve. Obrad bol tiež kratší ako korunovácia Alžbety II. v roku 1953.
Udalosť sa stala zdrojom osláv ale i protestov v Spojenom kráľovstve a v iných častiach Commonwealthu. Oslavy v Británii zahŕňali pouličné párty, dobrovoľníkov, špeciálne príležitostné náboženské slávenia a koncert na zámku Windsor 7. mája. Prieskumy verejnej mienky z apríla 2023 ukázali, že britská verejnosť mala protichodné postoje k samotnej udalosti a jej financovaniu. Podujatia v Londýne a Windsore boli zaplavené davmi ľudí, ale taktiež protestujúcimi zástancami republiky. Viacerí protestujúci boli zadržaní, čo si vyslúžilo kritiku ľudskoprávnych organizácií. Niektoré časti Spoločenstva národov ako Antigua a Barbuda, Kanada, Austrália či Nový Zéland sa pripojili k oslavám, iné súčasti však využili udalosť, aby zdôraznili problémy, ako napríklad dôsledky britského kolonializmu a potrebu osamostatnenia sa.
Postup pred korunováciou
náhľad|Kráľ [[Karol III. (Spojené kráľovstvo)|Karol III. a Camilla, kráľovná manželka]]
Organizačné prípravy
Karol III. sa stal kráľom okamžite po úmrtí jeho matky Alžbety II. 8. septembra 2022 o 15:10 miestneho času (16:10 SEČ). Nástupnícky výbor, ktorý pozostáva z členov Kráľovskej rady (Privy Council) a doplneného vysokými komisármi Commonwealthu (Commonwealth High Commissioners) ako zástupcami krajín, kde je britský panovník hlavou štátu, ho 10. septembra vyhlásil za kráľa , čo potvrdili následne aj kráľovskí členovia Commonwealthu. Počas vlády Alžbety II. sa raz ročne konali stretnutia revizujúce proces korunovácie Karola. Boli označované ako Operation Golden Orb a zúčastňovali sa na ňom predstavitelia vlády, Anglikánskej cirkvi a členovia Karolovho tímu.
Za organizáciu korunovácie bol zodpovedný gróf maršál Edward Fitzalan-Howard. Podujatie organizoval výbor Súkromnej rady Spojeného kráľovstva. Dňa 11. októbra 2022 bol oznámený deň korunovácie na 6. máj 2023. Tento dátum mal zaistiť dostatočný čas na vyrovnanie sa so stratou kráľovnej Alžbety II. pred konaním ceremónie.
Posvätný olej pomazania, ktorý bol použitý počas obradu, bol posvätený 6. marca 2023 v Bazilike Svätého hrobu Teofilom III., pravoslávnym jeruzalemským patriarchom, pod dohľadom Hosama Naouma, jeruzalemského anglikánskeho arcibiskupa. Išlo o rovnaký olej, ako bol použitý pri korunovácii Alžbety II., ale bez živočíšnych produktov ako napríklad cibet. náhľad|Nácvik členov [[Britské ozbrojené sily|Britských ozbrojených síl 2. mája 2023.]] Nácviky vojenských pochodov sa konali 17. - 19. apríla. Karol III., Camilla, William, princ z Walesu, Catherine, princezná z Walesu, ich deti, ako aj Anna, kráľova sestra, sa zúčastnili skúšok korunovačnej ceremónie vo Westminsterskom opátstve 3. mája.
Westminsterské opátstvo bolo kvôli prípravám uzatvorené pre turistov a veriacich od 25. apríla. (Bolo znovuotvorené až 8. mája.) Podobne ako pri predchádzajúcich korunováciách mali mnohí pozvaní, ktorí sa nachádzali v lodi opátstva, sťažený výhľad kvôli naplnenej kapacite chrámu.
Hostia
náhľad|Krajiny, ktoré vyslali svojich reprezentantov náhľad|Karol III. obklopený zahraničnými hosťami, ktorí boli pozvaní na slávnostnú recepciu v [[Buckinghamský palác|Buckinghamskom paláci deň pred korunováciou.]] Korunovácia bola štátna udalosť financovaná britskou vládou, ktorá rozhodovala aj o zozname hostí. Bolo pozvaných približne 2 200 hostí z 203 krajín. Zahŕňali členov britskej kráľovskej rodiny, predstaviteľov Anglikánskej cirkvi a ďalších britských náboženských spoločenstiev, prominentných politikov zo Spojeného kráľovstva a Spoločenstva národov, ako aj zahraničné hlavy štátov. V porovnaní s korunováciou v roku 1953, keď sa ceremónie zúčastnil celý parlament, bol teraz počet pozvaných britských politikov značne znížený. Pozvánky boli poslané 850 komunitám a charitatívnym spoločenstvám, ktoré zahŕňali aj 450 držiteľov medailí Britského impéria. Pozvaných bolo aj 400 ľudí, z ktorých polovicu navrhla britská vláda. Na rozdiel od predchádzajúcich korunovácií bol počet pozvaných obmedzený bezpečnostnými opatreniami vo Westminsterskom opátstve.
Korunovácie sa zúčastnila aj prezidentka Slovenskej republiky Zuzana Čaputová s partnerom Jurajom Rizmanom. Kráľovi osobne zagratulovala počas slávnostnej recepcie, ktorá sa konala deň pred korunováciou, a pozvala ho na návštevu Slovenska.
Odevy a koruny
Koruna svätého Eduarda, ktorá bola použitá na korunovanie kráľa, bola z Tower of London presunutá v decembri 2022, aby bola upravená jej veľkosť. Vo februári 2023 bola upravená aj koruna kráľovnej Márie, ktorou bola korunovaná Camilla (štyri z ôsmych odnímateľných oblúkov boli odstránené). Koruna Alžbety kráľovnej-matky nebola použitá kvôli možným diplomatickým sporom s Indiou (koruna obsahuje diamant Koh-i-Noor, ktorý si India nárokuje).
Umenie
náhľad|Vlajúca vlajka Spojeného kráľovstva s korunovačným emblémom Oficiálnym korunovačným fotografom bol Hugo Burnand, ktorý fotografoval Karola a Camillu počas ich svadby v roku 2005. Na maľbu korunovačnej slávnosti bola vybraná Eileen Hogan; korunovačné portréty kráľovského páru maľovali Peter Kuhfeld a Paul Benney.
Na čele procesie do opátstva bol welšský kríž, nový procesiový kríž uznaný Karolom pri príležitosti stého výročia Cirkvi Walesu. Zahŕňa v sebe relikvie Svätého kríža, dar od pápeža Františka. Paraván, ktorý zakrýva kráľa počas obradu pomazania, bol nadizajnovaný ikonopiscom Aidanom Hartom a vyšitý Royal School of Needlework (slov. Kráľovskou školou vyšívania). Je pokrytý 56 vyšitými lístkami s menami členov Spoločenstva národov.
Simon Armitage, držiteľ titulu Poet Laureate, vytvoril pri príležitosti korunovácie novú báseň An Unexpected Guest (slov. Neočakávaný hosť). Báseň pojednáva o žene, ktorá bola pozvaná na korunováciu do Westminsterského opátstva. Autor cituje aj dojmy Samuela Pepysa z korunovácie Karola II. v roku 1661.
Hudba
Keďže Karol mal počas 64 rokov titul Princ z Walesu, na túto počesť bolo prevedené Kyrie vo waleštine od Paula Mealora. Zaspieval ho Bryn Terfel. Do liturgie bola pridaná aj grécka pravoslávna hudba ku cti kráľových predkov a predovšetkým otca princa Philippa, vojvodu z Edinburghu.
Za hudbu počas korunovácie bol zodpovedný Andrew Netsingha, organista a opátsky zbormajster. Pred ceremóniou viedol John Eliot Gardiner zbor Monteverdi Choir a orchester English Baroque Soloists. Hlavný zbor bol spojením zboru Westminsterského opátstva, kráľovského zoskupenia The Chapel Royal, zboru Monteverdi Choir a zborovými dievčenskými speváčkami zo školy Methodist College Belfast a zboru pri katedrále v meste Truro. Orchester doplnili aj hráči z Philharmonia Orchestra, Royal Philarmonic Orchestra, BBC National Orchestra of Wales, Regina Symphony Orchestra, English Chamber Orchestra, Scottish Chamber Orchestra, Royal Opera House Orchestra a Welsh National Opera Orchestra. Všetky tieto zoskupenia navštevoval Karol. Orchester bol dirigovaným Antoniom Pappanom a vedený Vaskom Vasilevom. Fanfáry hrali State Trumpeters z Household Cavalry a Fanfare Trumpeters z Royal Air Force.
Počas korunovačnej procesie hralo všetkých osem skupín tú istú hudbu. Spoločný rytmus udržiavali pomocou rádiového vysielania tzv. click track, metronómovej nahrávky. Táto technológia bola použitá prvý raz na takom obrovskom ceremoniálnom podujatí. Tempo bolo stanované na 108 úderov za minútu. Bolo znížené z bežných 116 úderov kvôli veľkosti skupín.
Náklady
Department for Digital, Culture, Media and Sport uviedlo, že „nie je možné uviesť náklady alebo analýzy financovania“ až do ukončenia korunovácie. Neoficiálne ich však odhadujú na 50 - 100 miliónov libier, zatiaľ čo iní novinári ich odhadujú až na 250 miliónov libier.
Korunovácia
náhľad|Karol III. a Camilla v štátnom zlatom koči. Korunovačný deň zahŕňal procesiu z Buckinghamského paláca do Westminsterského opátstva, samotnú bohoslužbu korunovania, procesiu späť do Buckinghamského paláca a pozdravu kráľa a kráľovnej spolu s ďalšími členmi kráľovskej rodiny z balkóna paláca pri príležitosti čestného preletu Royal Air Force.
Korunováciu viedla Anglikánska cirkev a v bohoslužbe spojenej s prijímaním sa nachádzalo aj niekoľko dôležitých obradov. Karol a Camilla najprv vošli do opátstva, potom bol Karol predstavený ľudu a uznaný ako monarcha. Následne Karol prijal korunovačný plášť a zaviazal sa k dodržiavaniu zákonov a udržiavaniu Anglikánskej cirkvi. Potom bol pomazaný svätým olejom a prevzal korunovačné klenoty. Bol korunovaný korunou svätého Eduarda. Následne bol usadený na trón a úctu mu vzdal Justin Welby, arcibiskup z Canterbury, a William, princ z Walesu. Potom boli prítomní ľudia i diváci pozvaní k zloženiu sľubu vernosti. Nasledovalo pomazanie Camilly, jej korunovácia a uvedenie na trón. Kráľ a kráľovná ukončili bohoslužbu prijatím svätého prijímania a potom vyšli z opátstva.
Procesia k opátstvu
V deň korunovácie sa Karol a Camilla presunuli v procesii do Westminsterského opátstva. Buckinghamský palác opustili o 10:20 miestneho času (11:20 SEČ). Prešli po The Mall, následne Whitehall a po Parliament Street, až kým neprišli pred hlavné dvere Westminsterského opátstva. Trasa mala približne 2,29 km. Karol a Camilla sa viezli v zlatom štátnom koči použitom pri diamantových oslavách panovania kráľovnej Alžbety II. Koč bol ťahaný šiestimi windsorskými šedými koňmi a sprevádzaný čestnou strážou the Household Cavalry Mounted Regiment.
Procesia do opátstva
Procesiu do chrámu tvorili vodcovia a reprezentanti nekresťanských náboženstiev, vrátane bahaizmu, budhizmu, hinduizmu, džinizmu, sikhizmu, židov, moslimských šiitov a sunnitov, a zástupcov zoroastrizmu. Nasledovali za nimi zástupcovia rôznych kresťanských denominácií vrátane Anglikánskej cirkvi. Potom išli vlajky štátov tvoriacich Spoločenstvo národov, ktoré nasledovali konkrétni vládni činitelia a premiéri. Nasledoval ich zbor.
Karol a Camilla prišli krátko pred 11:00 (12:00 SEČ) a vytvorili vlastnú procesiu. Na čele boli štyria šľachtici, ktorí niesli heraldické štandardy zobrazujúce erby Anglicka, Severného Írska, Škótska a Walesu. Za nimi išiel Francis Dymoke, Čestný kráľovský šampión (jeho úlohou bolo v minulosti bojovať s každým, kto by sa búril proti novému panovníkovi; dnes je táto funkcia iba symbolická), ktorý niesol kráľovské štandardy. V procesii sa nachádzali aj The Lord High Constable of England ako aj Earl Marshal. Karol i Camilla boli sprevádzaní štyrmi čestnými pážatami, medzi ktorými sa nachádzal aj princ George z Walesu a Camillini vnuci. Camillu sprevádzala aj jej sestra Annabel Elliot a the Marchioness of Lansdowne. Neočakávane prišli princ a princezná z Walesu s ich dvomi mladšími deťmi do opátstva po kráľovi, „ktorého kone išli značne rýchlejšie, ako to mali vo zvyku“, a tak sa pripojili ku procesii kráľa a kráľovnej. Zbor zaspieval skladbu I was glad od Huberta Parryho, zatiaľ čo King's Scholars z Westminster School predniesli pieseň Vivat Regina Camilla () a Vivat Rex Carolus.
Oficiálne uznanie
náhľad|Korunovačný trón, pod ktorým bol umiestnený [[Kameň osudu (ang. Stone of Scone), bol použitý pri korunovácii Karola III. Na trón boli umiestnené nové podušky na sedenie a opierky.]] Bohoslužba, ktorú viedol arcibiskup z Canterbury, začala chvíľou ticha na modlitbu kráľa a kráľovnej. Následne sa obaja usadili na panovnícke stolice, ktoré boli vyrobené pre korunováciu v roku 1953. Novým prvkom v ceremónii bolo privítanie kráľa jedným z detí z Children of the Chapel, ktorému panovník odvetil, že „neprišiel, aby bol obsluhovaný, ale aby slúžil.“ Nasledovalo kyrie Coronation Kyrie od Paula Mealora, ktoré vo waleštine zaspieval sir Bryn Terfel. Vzápätí sa arcibiskup z Canterbury, lady Elish Angiolini, Christopher Finney a Baroness Amos rozostavili na všetky štyri svetové strany a postupne sa pýtali prítomných, či uznávajú Karola za kráľa. Zhromaždení vždy odpovedali God save King Charles!  Karol následne obdržal novú Bibliu od moderátora Všeobecného zhromaždenia Škótskej cirkvi.
Prísaha a deklarácia nástupníctva
Arcibiskup z Canterbury uznal existenciu viacerých vierovyznaní a presvedčení v Spojenom kráľovstve. Karol potom zložil korunovačnú prísahu, v ktorej sa zaprisahal panovať nad každou z jeho krajín podľa ich vlastných zákonov a obyčajov, vykonávať právo a spravodlivosť so súcitom, podporovať protestantizmus v Spojenom kráľovstve a ochraňovať Anglikánsku cirkev. Potom kráľ predniesol tzv. nástupnícku deklaráciu, v ktorej sa prihlásil ku protestantskej viere. Karol následne podpísal prísahu v písomnej podobe, po ktorej si kľakol pred oltár a pomodlil sa.
Po tomto obrade pokračovala bohoslužba. Arcibiskup z Canterbury predniesol kolektu. Keď premiér Rishi Sunak prečítal úryvok z epištoly, londýnska biskupka Sarah Mullally prečítala stať z evanjelia. Potom nasledovala kázeň arcibiskupa z Canterbury.
Pomazanie
Karol si vyzliekol štátnický korunovačný odev a bol usadený na trón sv. Eudarda, tzv. korunovačný trón. Mal na sebe len jednoduchú bielu košeľu. Arcibiskup z Canterbury ho pomazal posväteným olejom uloženým v ampule. Použil lyžicu zo stredoveku, ktorá bola najstarším objektom korunovačných klenotov. Pomazanie bolo najdôležitejším duchovným obradom. Keďže išlo o súkromný obrad, v roku 1953 pri korunovácii Alžbety II. nebol odvysielaný a Karol III. bol počas neho ukrytý za štyrmi novými plentami, ktoré znázorňovali krajiny Spoločenstva národov vyrastajúcich na jednom strome. Počas tohto obradu spieval zbor hymnus Zadok the Priest. Po pomazaní si obliekol tuniku Colombium sindonis, ktorú mal na sebe počas korunovácie aj Juraj VI. Potom si dal na seba vrchnú tuniku zo zlatého hodvábu.
Investitúra a korunovanie
náhľad|Koruna sv. Eduarda, kráľovské jablko, žezlo s krížom a žezlo s holubicou a korunovačný prsteň (tzv. svadobný prsteň Anglicka) náhľad|Delostrelecká salva na hrade Stirling počas momentu Karolovej korunovácie V nasledujúcej časti ceremónie boli Karolovi odovzdané viaceré objekty z korunovačných klenotov. Prevzal si korunovačné ostrohy, zlaté náramky, Štátny meč a Darovaný meč. Kráľ sa ich len dotkol rukou, potom boli hneď odnesené. Počas toho zneli slová žalmu 71, ktoré v gréčtine zaspieval pravoslávny zbor na počesť kráľovho otca princa Philippa, ktorý sa narodil v Grécku. Kráľovi nasadili kráľovskú štólu a ríšsky plášť zo zlatého plátna. Následne si prevzal ríšske jablko, ako aj kráľovský prsteň, ktorého sa však len dotkol, nenavliekol si ho. Neskôr si nasadil bielu rukavicu a prevzal ríšske jablko s krížom a žezlo s krížom.
Karol následne prijal požehnanie, ktoré predniesol arcibiskup z Yorku, pravoslávny arcibiskup Thyatiry a Veľkej Británie, predstaviteľ Federácie slobodných cirkví, generálny sekretár ekumenickej organizácie Churches Together in England, katolícky westminsterský arcibiskup a arcibiskup z Canterbury. Takto boli zastúpení anglikáni, grécki pravoslávni, nonkonformisti, ekumenisti a rímskokatolíci.
Intronizácia a sľub vernosti
Karol prešiel potom k trónu, ktorý bol pôvodne vyrobený pre Juraja VI. v roku 1937. Arcibiskup z Canterbury a William, Princ z Walesu, mu zložili sľub vernosti. Arcibiskup z Canterbury následne prvýkrát vyzval ľudí v Spojenom kráľovstve a v iných častiach Spoločenstva národov, aby zložili sľub vernosti kráľovi.
Korunovácia kráľovnej
náhľad|[[Koruna kráľovnej Márie (na obrázku v pôvodnom stave) bola použitá pri korunovácii kráľovnej Camilly.]] Ďalšia časť obradu sa týkala Camilly. Bola verejne pomazaná (čím bol vytvorený precedens) a potom prevzala prsteň kráľovnej manželky Potom arcibiskup z Canterbury položil kráľovnej na hlavu korunu kráľovnej Márie. Camilla si prevzala korunovačné jablko kráľovnej manželky s krížom a žezlo kráľovnej manželky, ktoré, narozdiel od iných kráľovien manželiek, sa rozhodla neniesť. Následne sa posadila na svoj vlastný trón, ktorý bol pôvodne vyhotovený pre kráľovnú Alžbetu Kráľovnú Matku v roku 1937, po boku kráľa.
Išlo o prvú korunováciu manželky od korunovácie Karolovej starej mamy kráľovnej Alžbety v roku 1937.
Sväté prijímanie
Nasledovalo ofertórium, počas ktorého bol prinesený chlieb a víno. Následne bola prednesená modlitba. Išlo o preklad z Liber Regalis, ktoré sa datuje približne do roku 1382. Tento zdroj bol jedným z najstarších, ktoré boli použité počas korunovačnej slávnosti. Karol a Camilla potom prijali sväté prijímanie od arcibiskupa z Canterbury a zhromaždenie pred záverečným požehnaním zarecitovalo Pánovu modlitbu.
Koniec bohoslužby
Na konci bohoslužby si kráľ vymenil korunu za imperiálnu. Karol a Camilla sa presunuli k západným dverám opátstva počas spevu hymny God Save the King. Na záver procesie prijal kráľ pozdravy od lídrov a predstaviteľov židovskej, hinduistickej, sikhistickej, moslimskej a budhistickej viery. Zvony opátstva hrali skladbu Cambridge Surprise Royal.
Štátna procesia do Buckinghamského paláca
Procesia po obrade išla po tej istej trase ako pred ceremóniou, bolo tam však omnoho viac účastníkov. Kráľ a kráľovná sa viezli v Zlatom štátnom koči, ktorý ťahalo osem windsorských sivých koní. Ostatní členovia kráľovskej rodiny sa presúvali v iných vozidlách.
Významnú časť procesie tvorili armádne zložky Spojeného kráľovstva, Spoločenstva národov a Britských zámorných teritórií. Zúčastnilo sa jej viac ako 5 000 členov Britských ozbrojených síl a 400 príslušníkov ozbrojených síl z viac ako 35 krajín Spoločenstva národov. V sprievode kráčali aj príslušníci panovníkovej telesnej stráže, Kráľovská kanadská jazdná polícia, príslušníci Royal Watermen. Kráľovská britská légia tvorila na Parliament Square stočlennú čestnú stráž držiacu štandardy. Na čele procesie bola princezná Anna na koni. náhľad|Kráľ s kráľovnou a ďalšími členmi kráľovskej rodiny na balkóne Buckinghamského paláca. Po príchode do Buckinghamského paláca vystúpil kráľ s kráľovnou na zadný balkón. Prijali zasalutovanie a volanie na slávu od príslušníkov ozbrojených síl, ktorí boli zhromaždení v palácovej záhrade. Potom sa obaja pripojili k ostatním členom kráľovskej rodiny na čelnom balkóne paláca, aby si pozreli exhibičný prelet helikoptér a stíhačiek Red Arrows. Pôvodne sa mal uskutočniť prelet 68 lietadiel v dĺžke šiestich minút, ale bol zredukovaný kvôli dažďu a nízkopoloženým oblakom.
Pred Buckinghamským palácom bolo na sledovanie sprievodu a preletu postavené hľadisko a jeho 3 800 miest bolo ponúknutých veteránom ozbrojených síl, zdravotníkom a sociálnym pracovníkom, a predstaviteľom charitatívnych organizácií, ktoré boli späté s kráľom a kráľovnou.
Spojené kráľovstvo
náhľad|Korunovačný veľký obed v [[Londýne]] V apríli 2023 Buckinghamský palác zverejnil na Twitteri nový hashflag znázorňujúci korunu sv. Eduarda. náhľad|Na korunovačnom koncerte sa využívali aj [[Bezpilotné lietadlo|drony.]] Kráľ a kráľovná sa zúčastnili 2. mája 2023 slávnostnej predkorunovačnej recepcie vo Westminster Hall. Hostili tiež korunovačné záhradné oslavy v Buckinghamskom paláci 3. a 9. mája a na zámku v Holyroodhouse 4. júla 2023. Deň pred korunováciou, 5. mája, Karol III. spolu s Princom a Princeznou z Walesu pozdravili davy ľudí na The Mall počas ich verejnej vychádzky.
Medzi 6. - 8. májom sa v Británi uskutočnovali „Korunovačné veľké obedy“, teda pouličné oslavy. Naplánovaných bolo viac ako 3 000 osláv, kvôli čomu bolo uzatvorených 3 087 ciest. Väčšina z nich bola naplánovaná na nedeľu 7. mája. Oficiálnym jedlom, ktoré vybral Karol a Camilla, bol korunovačný quiche. Puby a krčmy mohli zostať otvorené až do jednej v noci počas korunovačného víkendu.
Korunovačný koncert bol naplánovaný na 7. máj na Windsorskom zámku. Tam okrem spevákov, hudobníkov, hercov vystúpili aj „Korunovačný zbor“, ktorý bol zložený z viacerých lokálnych zborov a individuálnych spevákov. Počas koncertu boli zobrazované významné miesta v krajine, zábery krás prírody, ako aj pouličné oslavy. Náhodným výberom bolo rozdaných 5 000 miest a na koncert boli pozvaní aj dobrovoľníci z kráľových a kráľovniných charít. Niektorí hudobní interpreti odmietli pozvanie prísť vystupovať kvôli kolíziám v ich harmonogramoch.
Na 8. máj bolo vyhlásené štátne voľno na pripomenutie si korunovácie. V rovnaký deň organizácia The Together Coalition v spolupráci so Skautskou organizáciou, Kráľovskou dobrovoľníckou službou a mnohými náboženskými skupinami zorganizovala Iniciatívu veľkej pomoci  na podporu dobrovoľníctva a komunitného života. Podľa odhadov sa do tejto výzvy zapojilo približne 6 miliónov ľudí. Kráľovská dobrovoľnícka služba, na čele ktorej stojí Camilla, taktiež spustila Coronation Champions Awards, ktorá ocenila 500 dobrovoľníkov nominovaných verejnosťou. Charitatívna spoločnosť National Literacy Trust, ktorej šéfuje Camilla, oznámila otvorenie 50 špeciálnych knižníc pre základné školy pri príležitosti korunovácie.
V snahe vyzdvihnúť rok korunovácie usporiadalo múzeum v Tower of London novú výstavu o histórii korunovačných klenotov, ktorá bola otvorená verejnosti 26. mája 2023. Medzi 14. júla a 24. septembrom 2023 boli v Ballroome vystavené odevy, ktoré mal na sebe kráľovský pár počas korunovácie. Išlo o súčasť letnej sezóny Buckinghamského paláca.
Kráľ a kráľovná, spolu s vojvodom a vojvodkyňou z Walesu, si 5. júla pripomenuli korunováciu v Škótsku. Škótske korunovačné klenoty boli presunuté zo zámku v Edinburghu do katedrály St. Gilles v rámci „procesie ľudu“, ktorá zahŕňala 100 ľudí reprezentujúcich aspekty škótskeho života. Členovia kráľovskej rodiny sa presunuli z paláca Holyroodhouse do katedrály v rámci tzv. kráľovskeho sprievodu po Royal Mile. Po ďakovnej bohoslužbe v chráme, kde kráľ obdržal škótske korunovačné klenoty, bolo z Edinburgského paláca vystrelených 21 slávnostných sálv spojených s preletom letky Red Arrows.
Cirkevné iniciatívy
Kongregácia Anglikánskej cirkvi slávila po celej krajine osobité bohoslužby pri tejto príležitosti 6. - 7. mája 2023.
Vládne iniciatívy
Vláda Spojeného kráľovstva vydala korunovačné medaily 400 000 jednotlivcom, medzi ktorými boli zahrnutí podporovatelia korunovácie, pohotovostné jednotky, väzenskí zamestnanci a členovia Britských ozbrojených síl. Medaily boli vyrobené z alpaky (tzv. nové striebro) a znázorňujú kráľovský pár; k medaile je pripojená červeno-bielo-modrá stužka. náhľad|[[Piktogram zastávky metra s korunou.]] Organizácia Transport for London zodpovedná za dopravu v Londýne oznámila viaceré iniciatívy. Typické symboly londýnskeho metra, ľahkej železnice ako aj najnovšej linky Elizabeth line boli predizajnované tak, aby obsahovali korunu pripomínajúcu túto udalosť. Od 5. mája počas celého korunovačného víkendu a voľna v pondelok boli niektoré hlásenia na železničných staniciach a všetkých staniciach metra nahradené nahrávkami kráľa a kráľovnej. Od 6. mája 2023 pomenovala železničná spoločnosť London North Eastern Railway osobný vlak odchádzajúci o 11:00 zo stanice London King's Cross do Edinburg Waverley ako Carolean Express.
Mimovládna organizácia Natural England vytvorí na počesť korunovácie King's Series of National Nature Reserves, pričom každý rok počas piatich rokov pomenuje päť hlavných národných prírodných rezervácií. V Newtownabbey bola 24. mája kráľovským párom otvorená nová korunovačná záhrada, v ktorej sa nachádzajú hudobné prvky, pohybujúce sa rastliny a veľké kovové pódium pomenované na počesť Karola a Camilly.
Spomienkové predmety
Kráľovská mincovňa vydala novú kolekciu mincí, ktorá zahŕňa 50 pencí a 5 librovú mincu, ktoré znázorňujú nového kráľa s imperiálnou, tzv. Tudorovskou korunou. Pošta Royal Mail publikovala štyri známky na počesť korunovácie, podobne ako to spravila v prípade kráľa Juraja VI. a kráľovnej Alžbety II. Spoločnosť taktiež používala špeciálnu vodotlač od 28. apríla do 10. mája 2023. náhľad|Tabuľa lákajúca na predaj korunovačných suvenírov vo [[Weymouth (Dorset)|Weymouth.]] Charitatívna organizácia Royal Collection Trust vydala k tejto príležitosti oficiálne korunovačné suveníry. Vo februári 2023 vydal Buckinghamský palác vyhlásenie, že dočasne uvoľní „pravidlá zaoberajúce sa komerčným využitím kráľovských fotografií a oficiálnych insignií“, aby ich mohli využiť iné skupiny na produkciu spomienkových predmetov. Medzi spoločnosťami, ktoré vydali korunovačné suveníry, boli Emma Bridgewater, Jan Constantine, Merrythought a Royal Crown Derby. Pivovar Greene King vytvoril špeciálne pivo a vydražil niekoľko neotvorených prepraviek špeciálneho piva, ktoré bolo vytvorené na nezrealizovanú korunováciu kráľa Eduarda VIII. v 1937. Výťažok z aukcie išiel na podporu charitatívnej spoločnosti The Prince's Trust.
Korunné dependencie
Deň voľna bol vyhlásený na 8. mája v Guernsey, Ostrove Man a Jersey. Podobne ako v Spojenom kráľovstve bol vo všetkých troch korunných dependenciách vyhlásený Deň veľkej pomoci.
V Guernsey boli naplánované podujatia medzi 5. až 8. májom na oslávenie korunovácie. V metodistickom kostole Forest Methodist Church sa 5. mája konala vigília, ktorej cieľom bolo upriamiť pozornosť na spirituálny rozmer korunovácie. Na druhý deň sa rozozvučali zvony z miest Town Church, Vale, Forest a St. Pierre du Bois. Priamy prenos z ceremónie bol vysielaný na veľkoplošnej obrazovke na kriketovom ihrisku King George V Sports Ground (KGV) a neskôr nasledovala vojenská prehliadka z pevnosti Fort George k Model Yacht Pond. Na poludnie bolo vystrelených 21 slávnostných sálv zo zámku Cornet ako súčasť národnej vojenskej salutácie. Dňa 7. mája sa aj v meste Saint Peter Port konali pouličné oslavy Coronation Big Lunch, spolu s ďakovnou bohoslužbou v miestnom kostole. V KGV bol priamy prenos korunovačného koncertu. Budovy vrátane Castle Cornet a pevnosti Fort Grey boli večer nasvietené na červeno-bielo-modré farby.
V Jersey hostil Korunovačný park veľkoplošné premietanie korunovačného obradu, po ktorej nasledovali hudobné vystúpenia a atrakcie. Zariadenia s licenciou boli povzbudzované k tomu, aby boli otvorené počas obradu, a tie podniky, ktoré mali siedmy stupeň licencie, mohli požiadať o špeciálne predĺženie otváracich hodín až do tretej nadránom 7. mája. V tento deň sa na Liberation Square konal Coronation Big Lunch. Na námestí sa nachádzala obrazovka na sledovanie korunovačného koncertu. náhľad|Ľudia na [[Ostrov Man|Ostrove Man sledujúci korunováciu Karola III.]] Vláda Ostrova Man zorganizovala medzi 6. až 8. májom tri dni osláv. Bol zriadený fond Coronation Event Fund na finančnú pomoc miestnym autoritám, komunitám a charitatívnym organizáciám. Dňa 7. mája sa uskutočnil Biosphere Bee Comunity Picnic a budova Leigslative Buildings bola nasvietená. V apríli 2023 vyšla kolekcia 12 poštových známok Ostrova Man s fotkami Karola III. a Camilly, kráľovým oficiálnym portrétom a kráľovským monogramom.
Britské zámorské teritória
Na 8. máj bol vyhlásený na Bermudoch, Kajmanských ostrovoch a Gibraltári deň voľna.
Na Bermudoch sa uskutočnilo niekoľko podujatí. Dňa 6. mája bola v Bermuda Botanical Gardens otvorená Korunovačná záhrada, ktorá má pripomínať prácu niekdajšieho princa Charlesa v oblasti ochrany prírody a udržateľného pestovania. Taktiež boli vysádzané pamätné stromy. Na druhý deň sa v katedrále Najsvätejšej Trojice uskutočnila ďakovná bohoslužba. Camillin zápal pre literatúru, zvlášť pre mladých ľudí, si pripomenuli 8. mája na festivale Children's Reading Festival.
Oslavy na Falklandských ostrovoch zahŕňali aj detské maškarné plesy, živé hudobné vystúpenia alebo karaoke pre dospelých, podobne ako aj akcie Big Lunch alebo Big Help Out.