cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jokosuka D4Y
Posledná misia kamikadze
thumb|right|Admirál Matome Ugaki so svojou Jokosukou D4Y3 pred záverečným [[kamikadze na Okinavu 15. augusta 1945]] Lietadlá Jokosuka D4Y Suisei sa preslávili aj poslednou hromadnou misiou letcov-samovrahov. K udalosti prišlo 15. augusta 1945 – k tomuto dňu už pokročili rokovania o bezpodmienečnej kapitulácii Japonska natoľko, že boli z príkazu veľkoadmirála Nimitza zo strany Spojencov zastavené všetky ofenzívne akcie a ten istý deň doobeda bol japonským rozhlasom vysielaný kapitulačný prejav cisára Hirohita, ktorý šokoval značnú časť japonského národa. Existuje veľa svedectiev o odmietavých postojoch rôznych vojenských skupín i jednotlivcov proti kapitulácii, mnoho vojakov a dôstojníkov reagovalo na pokorenie seppukou – samovraždou, v tejto súvislosti nazývanou secudžoku. Taký odchod zo života zvolil aj viceadmirál Matome Ugaki, veliteľ 5. leteckej flotily námorného letectva z Kjúšú. 15. augusta po sedemnástej hodine vzlietol v kabíne jedného z jedenástich dvojmiestnych bombardovacích lietadiel D4Y2 Suisei zo základne Óita a viedol svoj zväz k Okinave, teda do miest, kde kamikadze bojovali svoji najväčšiu bitku. O dve a pol hodiny neskôr bola vraj zachytená rádiová depeša oznamujúc, že zväz útočí na nepriateľské lode. Z tej doby nie sú k dispozícii žiadne spojenecké údaje o podobnej akcii, je však vysoko pravdepodobné, že táto skupina letcov, podobne ako mnohé ďalšie, vyhovela rozkazu cisára neútočiť na nepriateľov, súčasne však demonštrovala vernosť kódexu Bušidó a na dohľad od spojeneckých plavidiel naviedla svoje lietadlá proti hladine oceánu.
Nová Ves nad Popelkou
Nová Ves nad Popelkou je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 648 obyvateľov, z toho 326 mužov a 322 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 40,9 roka, ženy 41,9 roka).
František Mesík-Vajda
František Mesík-Vajda (* 24. október 1880, Selce – † 22. október 1941, Banská Bystrica) bol rímskokatolícky kňaz, verejný činiteľ, kanonik.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, už ako septimána ho prijali do banskobystrického teologického seminára. Po ukončení prokurátor banskobystrického seminára (1911). Od roku 1919 rektor a hlavný diecézny škôldozorca v Ban.Bystrici. Starosta Banskej Bystrice (1. októbra 1927-1. mája 1932). Od roku 1933 generálny vikár a kanonik sídelnej kapituly v Ban.Bystrici. Prodirektor bohosloveckej akadémie (od roku 1935). Funkcionár a organizátor lyžovania v Banskej Bystrici, dlhoročný predseda TJ ŠK Banská Bystrica.
Seventh Avenue (Manhattan)
right|thumb|Siedma Avenue
Seventh Avenue alebo po slovensky aj Siedma avenue je ulica v západnej časti Manhattanu v meste New York. Slúži ako dopravná tepna južne aj severne od Central Parku.
Ideálna tekutina
Ideálna tekutina je taká tekutina, ktorá je homogénna, nestlačiteľná a nepôsobí v nej vnútorné trenie. Podmienka neprítomnosti vnútorného trenia znamená, že všetky šmykové napätia v tekutine sú nulové, a tenzor napätia sa dá vyjadriť v tvare: kde p\ge 0. V každom bode ideálnej tekutiny (teda na všetkých rovinách preložených týmto bodom) je napätie čistým tlakom o veľkosti p. Modul pružnosti v šmyku ideálnej tekutiny je nulový, tzn. G = 0. Neprítomnosť šmykového napätia znamená, že v ideálnej tekutine.
Ideálna tekutina sa nebráni zmene tvaru, tzn. je dokonale tekutá.
Kábul (rieka)
Kábul pramení v Hindúkušach a preteká najprv Afganistanom. Keď na hraniciach do Pakistanu (vteká do Pakistanu asi severne od Chajbarského priesmyku), ústi do rieky Indus.
Ideálna tekutina
Zvláštnym prípadom ideálnej tekutiny je:
Oprávnenosť náhrady reálnej tekutiny ideálnou
Pri technických výpočtoch a skúmaní dejov v odbore mechanika tekutín je pre zjednodušenie niekedy výhodné uvažovať namiesto reálnej tekutiny ideálnu. Táto náhrada sa môže vykonať za nasledovných podmienok :
Ján Mesiarik
JUDr. Ján Mesiarik, CSc (* 17. február 1940, Tŕnie) je verejný činiteľ, právnik.
Životopis
V roku 1954-1957 študoval na Jedenásťročnej strednej škole vo Zvolene, 1964-1969 na Právnickej fakulte UK v Bratislave, 1974- 1977 Akadémia spoločenských vied Moskva, interná vedecká ašpirantúra na Katedre teórie štátu a práva (CSc). V roku 1957-1961 asistent spojov na Úrade poštovej prepravy vo Zvolene, 1962-1965 právnik na ONV vo Zvolene, 1965-1969 právnik na KNV v Banskej Bystrici, 1969-1975 vedúci odboru vnútorných vecí na ONV v Banskej Bystrici, 1977-1986 vedúci ideologického oddelenia na KV KSS v Banskej Bystrici, 1986-1990 podpredseda KNV v Banskej Bystrici, od 1991 komerčný právnik, špecializácia obchodné právo a obchodné spoločnosti, podieľal sa transformácii právnych noriem viacerých spoločností na akciové spoločnosti. Publikoval odborné články v časopisoch Právny obzor a Právnické štúdie a v iných periodikách. Člen Slovenskej komory komerčných právnikov.
3168 Lomnický Štít
3168 Lomnický Štít je planétka, ktorú objavil Antonín Mrkos večer dňa 1. decembra 1980 na juhočeskej hvezdárni Kleť. Je pomenovaná po observatóriu na Lomnickom Štíte.
Okolnosti objavu
Planétka sa v čase objavu nachádzala v južnej časti súhvezdia Perzeus (Perseus), v tesnej blízkosti hranice so súhvezdím Býka (Taurus), asi 1° juhovýchodne od jasnej hviezdy \zeta Per (+2,8 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +16,8 mag a bola 12. planétkou objavenou v prvej polovici decembra 1980. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1980 XM, ktoré dostala krátko po objave.
V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 30. decembra 1980.
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 448 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 5,19 roku (1898 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 259 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na.
Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 9352 vydanom dňa 7. januára 1985.
Pomenovanie
Planétka je pomenovaná po meteorologickom a slnečnom observatóriu vo Vysokých Tatrách, na ktorom objaviteľ pracoval asi 20 rokov.
Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 23136 vydanom dňa 26. februára 1994 Medzinárodnou astronomickou úniou.
Christian Leopold von Buch
Christian Leopold von Buch (* 25. apríl 1774 - † 4. marec 1853) bol nemecký astronóm, geológ a paleontológ, ktorý sa zaoberal problematikou vzniku zemetrasení vo vzťahu k tektonike Zeme.
Zoznam biologických článkov/H
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 319 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
h5
H5N1
ha
Habrová (prírodná pamiatka) - Habrová seč - Habrůvecká bučina - Habří (prírodná pamiatka) - Hadiar krátkoprstý - Hadiarka - Hadiarka mexická - Hadiarka retiazková - Hadovice - Hadovka smradľavá - Hadovník väčší - Hadrosaurus - Hadrosaury - Hady - Haematoxylum campechianum - Hafling - Haïdar el Ali - Haja červená - Haja tmavá - Haldaneova dilema - Haliaeetus - Halucinogén - Handling (kynológia) - Hans Ferdinand Emil Julius Stichel - Hans Fruhstorfer - Hans Kotzsch - Hans Rebel - Haplocanthosaurus - Haplocheirus - Haploidia - Haploidná sada - Harold Elliot Varmus - Hartmut Michel - Hatéria bodkovaná - Hatériotvaré - Haustórium (botanika) - Havajčan čierny - Havajčan trávový - Havária v jadrovej elektrárni Fukušima 1 - Havešová - Havran čierny - Haworthova projekcia
há
Háčikohlavce - Hádky - Háďatká - Háj (prírodná rezervácia) - Háj u Lipova - Háj u Louky - Hálka
The Twilight Zone
Prvá séria (1959-1964)
Scenáristami boli Ray Bradbury, Charles Beaumont a Richard Matheson.
Zoznam biologických článkov/H
he
Hedviga Bystrická - Hejtmanka - Helena Arbatskaja - Heliamfora - Heliamphora sarracenioides - Heliconia - Heliofilný - Hematoencefalická bariéra - Hematokrit - Hematoxylín - Hemimetabolný hmyz - Hemipteroidný hmyz - Hemoglobín - Hemolymfa - Hemolyticko-uremický syndróm - Hemostáza - Henry Fairfield Osborn - Henry Hallett Dale - Hepatocelulárny karcinóm - Hepatológia - Heptasuchus - Heptóza - Heracles - Herbár - Herbert Copeland - Herbicíd - Herkules antilský - Hermafrodit - Hermann von Helmholtz - Heroín - Herpetológia - Herrerasaurus - Herštýn - Hesperosaurus - Heterocyt - Heterodontosaurus - Heterodontosaury - Heterodontotvaré - Heterotrofia - Hexanchusotvaré - Hexanchusovité - Hexóza - Heyuannia
hi
Hipoterapia - Hippodraco - Hippolyte Lucas - Histamínová intolerancia - Histochémia - Histológia - Historická geológia - Historicko-porovnávacia metóda - Histón - Histónový kód
The Twilight Zone
Prvá séria (1959-1964)
Herci, ktorí sa objavili v tejto sérii: Charles Bronson, Lee Marvin, Cliff Robertson, Jack Warden, Martin Landau, Burgess Meredith, Robert Redford, Paul Mazursky, William Shatner. Režisérmi boli Richard Donner a Don Siegel.
Zoznam biologických článkov/H
hl
Hladká svalovina - Hlaholka malá - Hlaholka severská - Hlava (anatómia) - Hlaváč bieloplutvý - Hlaváčik jarný - Hlavátka - Hlavátka podunajská - Hlavicová prietoková žila - Hlavonožce - Hlavovec - Hlavovec starecký - Hlávková prietoková žila - Hlboko-širkomorský - Hliva ustricová - Hlísta detská - Hlístovce - Hlísty (Ascaridida) - Hlodavce - Hloh jednosemenný - Hloh obyčajný - Hlohyňa šarlátová - Hltanovky - Hltavka chochlatá - Hluchavka - Hluchavka biela - Hluchavka purpurová - Hluchavkovité - Hlucháň hôrny
The Twilight Zone
Druhá séria (1985-1989)
Scenáristami boli Harlan Ellison, J. Michael Straczynski, George R. R. Martin a Theodore Sturgeon.
Zoznam biologických článkov/H
hľ
Hľuzovka - Hľuzovník
The Twilight Zone
Druhá séria (1985-1989)
Herci: Bruce Willis, Morgan Freeman, Martin Landau, Jonathan Frakes, Tim Russ, Jenny Agutter a Fred Savage.
Tretia séria (2002-2003)
Medzi režisérmi sa vystriedali Bob Balaban a Lou Diamond Phillips. Narratorom bol Forest Whitaker.
Zoznam biologických článkov/H
hm
Hmatonožce - Hmotnostná cytometria - Hmyz - Hmyzovník - Hmyzožravce
hn
Hnačka - Hnedáčik osikový - Hněvošický háj - Hniezdna dutina - Hniezdo - Hniezdovka hlístová
ho
Hoacinotvaré - Hodgkinova choroba - Hodonínská Dúbrava - Hodvábnica jarná - Hodvábnica veľká - Hoja (rod) - Hojdací koník - Holarktis - Holé vrchy - Holohlavec - Holohlavec končistý - Holokaust - Holometabolný hmyz - Holotúrie - Holub divý - Holub domáci - Holub hrivnák - Holub plúžik - Holub skalný - Holub sťahovavý - Holubotvaré - Holubovité - Holubyho lúky - Hoľa (pasienok) - Homalocephale - Homalozoa - Homeostáza - Hominidi - Hominidi v širšom zmysle - Hominidi v užšom zmysle - Hominini - Hominoidovce - Homo orientalis - Homológia (biológia) - Homoserín - Homotherium - Homôlkovité - Hoogsteenovo párovanie báz - Horčiak pieprový - Horčica biela - Horčina - Horec - Horec bodkovaný - Horec Clusiov - Hormón - Horná dutá žila - Horná hranica lesa - Horní Nekolov - Horní Židovka - Horný skalný splav - Horný šípový splav - Hořehledy (prírodná pamiatka) - Hospodárske zviera - Hosta - Hošťanka - Hovawart - Hovoriaci vták
hr
Hrab - Hrab obyčajný - Hrabavky - Hraboš močiarny - Hraboš poľný - Hraboš severský - Hraboš severský panónsky - Hraboš snežný - Hraboš tatranský - Hrabošík podzemný - Hrach - Hrach siaty - Hrádky (prírodná rezervácia) - Hrbáčkovy tůně - Hrdlička chichotavá - Hrdlička poľná - Hrdlička stepná - Hrdlička záhradná - Hrdlová žila - Hrdobarka obyčajná - Hrdzavka potápavá - Hrdziak lesný - Hrebenačka Balonova - Hrebenačka pásavá - Hríb dubový - Hríb obyčajný - Hríb satanský - Hríb smrekový - Hríb sosnový - Hrob dinosaurov - Hroch - Hroch obojživelný - Hrochovité - Hrotnáče - Hrotnáčovité - Hrotokrídlovcovité - Hrozienka - Hrozno - Hrubovodské sutě - Hruď - Hruška (plod) - Hruška (rod) - Hruška nashi - Hruška obyčajná - Hruška planá - Hruškovec americký - Hrúz fúzatý - Hrúz Kesslerov - Hrúz škvrnitý - Hryzadlovce - Hryzec horský - Hryzec vodný
hú
Húsenica - Húska štíhla - Húževnatec jedlý
hů
Hůrky (prírodná pamiatka)
hv
Hviezdovce - Hviezdovky - Hvizdák aljašský - Hvizdák krátkozobý - Hvizdák malý - Hvizdák tenkozobý - Hvizdák veľký
hy
Hyacint (rod) - Hyacint východný - Hyalocysta - Hydina (vtáctvo) - Hydralmosaurus - Hydrobiológia - Hydroláza - Hydrolymfa - Hydropónia - Hydrotherosaurus - Hydróbiovité - Hyena hnedá - Hyena jaskynná - Hyena pásavá - Hyena škvrnitá - Hyenka cibetkovitá - Hyenovité - Hylaeosaurus - Hylonomus - Hymenopterológia - Hynek Albrecht - Hynek Alois Joukl - Hyneria - Hyoscyamín - Hyperestézia - Hypercholesterolémia - Hyperion (strom) - Hyperodapedon - Hypertrofia - Hypotermia - Hypotéza zriedkavej Zeme - Hypovitaminóza - Hypsilofodony - Hypsilophodon - Hyracotherium
hý
Hýľ obyčajný
Zoznam biologických článkov/I
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 90 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ib
Ibis červený - Ibis posvätný - Ibis skalný - Ibisovec hnedý - Ibiš lekársky - Ibiš ružový - Ibištek čínsky - Ibištek jedlý
ic
Icaronycteris
id
Idiopatický črevný zápal
ig
Ignaz Schiffermüller - Iguanacolossus - Iguanodon
STS-71
STS-71 bola misia raketoplánu Atlantis. Cieľom letu bolo prvé stretnutie raketoplánu s ruskou orbitálnou stanicou Mir. Raketoplánom sa na Zem vracala pôvodná trojčlenná posádka stanice, ktorú vystriedala nová dvojčlenná posádka.
Zoznam biologických článkov/I
ih
Ihlankovité - Ihlica (list) - Ihlica tŕnitá - Ihličnatý les
Rad Víťazstva
thumb|Pamätná medaila s Radom Víťazstva vydaná pri príležitosti 60. výročia [[Veľká vlastenecká vojna|Veľkej vlasteneckej vojny.]] Rad Víťazstva bol najvyšším vojenským vyznamenaním Sovietskeho zväzu. Bol zriadený 8. novembra 1943 a udeľoval sa iba jednotlivcom, generálom a maršalom za úspešné vedenie bojových operácií, ktoré prispeli k výraznej zmene situácie na fronte v prospech Červenej armády.
Zoznam biologických článkov/I
ich
Ichthyodectiformes - Ichthyostegidae - Ichtyológia - Ichtyosaurus
Rad Víťazstva
Toto ocenenie dostalo iba 17 osôb, z toho 12 boli občania Sovietskeho zväzu a 5 cudzinci. Traja sovietski občania boli dvojnásobnými nositeľmi vyznamenania. Leonidovi I. Brežnevovi bolo po smrti toto vyznamenanie odobrané.
STS-71
Priebeh letu
left|200px|thumb|pohľad na spojovací uzol v montážnej hale Prípravy na misiu STS-71 začali s mimoriadne veľkým predstihom, už v roku 1992. V závodoch Rockwell International v Downey bola vyrobená nová a zmodernizovaná verzia spojovacieho uzla APAS. Prvý spojovací uzol bol použitý pri lete Sojuz Apollo. Aj orbiter Atlantis prešiel zmenami. Vlastné prípravy na let začali v hangári OPF. 20. apríla 1995 bol družicový stupeň prevezený do budovy VAB, nasledujúci deň ho technici pripojili k motorom SRB a nádrži ET a 26. apríla sa celá zostava presunula na rampu 39-A. Odpočítavanie bolo zahájené 20. júna o 13.30 UT. Štart bol dvakrát odložený, až napokon raketoplán vyštartoval 27. júna 1995 o 19.32.19,044 UT, presne na začiatku štartovacieho okna. V T +45 min sa uskutočnil manéver OMS-2. Trval len 45 sekúnd a naviedol družicový stupeň na dráhu vo výške iba 157-292 km. Šlo o najnižšiu dráhu v histórii letov raketoplánov. Nízka dráha bola zvolená zámerne, pretože umožňovala čo najrýchlejšie približovanie k Miru. Ďalší manéver o 23.11 UT zvýšil dráhu na 293 až 389 km, čím ale klesla rýchlosť približovania z 1630 na 520 km za obeh. 28. júna previedli piloti ďalší manéver, aby Atlantis prešiel na dráhu 300-391 km a 29. júna posledný manéver na zvýšenie perigea. Potom Gibson uskutočnil záverečný približovací manéver. K vlastnému spojeniu oboch telies došlo o 13.00 UT, presne v plánovanom okamihu. Po dosiahnutí tohoto úspechu zavládla radosť v Houstone aj v Kaliningrade. Potom astronauti začali napúšťať vzduch do spojovacieho modulu. Za 90 minút mohol Gibson otvoriť vstupný prielez a obe posádky sa stretli. Po prenesení osobnej výbavy prevzal Anatolij Solovjov velenie na Mire a Nikolaj Budarin funkciu palubného inžiniera. Na palube Spacelabu sa uskutočnili experimenty prevažne z lekársko-biologickej oblasti. Súbežne s tým bol na Mir premiestňovaný náklad. Obe telesá sa od seba oddelili 4. júla o 11.10 UT. Atlantis sa vydal na pomalý oblet stanice, potom prešiel na samostatnú dráhu. Pristávací manéver začal o 13.45 UT zážihom motorov OMS. Raketoplán vstúpil do atmosféry a pristál na Kennedy Space Center. K úplnému zastaveniu stroja došlo o 14.55.27 UT.
Zoznam biologických článkov/I
ik
Ikra
il
Iliosuchus
Rad Víťazstva
Štatút
"Rad Víťazstva je najvyšším vojenským radom. Vyznamenávajú sa ním osoby vyššieho velenia zložiek Červenej armády za úspešné vedenie takých bojových operácií v rozsahu jedného alebo viacerých frontov, v dôsledku ktorých sa radikálne zmenila situácia v prospech Červenej armády. Pre vyznamenaných Radom Víťazstva sa ustanovuje, na znamenie osobitných zásluh, pamätná tabuľa, ktorá nesie mená nositeľov Radu Víťazstva. Pamätná tabuľa sa umiestni vo Veľkom Kremeľskom dvorci. Vyznamenanie týmto Radom sa vydáva iba rozhodnutím Prezídia Vrchného Sovietu ZSSR. Rad Víťazstva sa nosí na ľavej strane hrude, 12 nad pásom."
Zoznam biologických článkov/I
im
Imelo biele - Imobilizácia (veterinárna medicína) - Impaktná zima - Imprinting - Imrich Frivaldský - Imunita (biológia) - Imunitný systém - Imunoanalýza - Imunogénna smrť nádorovej bunky - Imunoglobulín D - Imunochromatografia - Imunológia
Rad Víťazstva
Dejiny
Návrh na Rad podal plukovník N. S. Nejelov. Pôvodne na ňom malo byť vyobrazenie Lenina a Stalina. Stalin si ale želal, aby na ňom bola vyobrazená jedna z Kremeľských veží a Leninovo mauzóleum. Tiež ako materiál odporučil platinu. Kto bol autorom výsledného návrhu, nie je známe. Oficiálne bol Rad schválený 8. novembra 1943. Prvé udeľovanie prebehlo 10. apríla 1943 a dostali ho Georgij Konstantinovič Žukov, Alexandr Michajlovič Vasilevskij a Josif Vissarionovič Stalin. Okrem Sovietov ho dostali aj vrchný velitelia Spojeneckých vojsk. Rumunský kráľ Michal I. je najmladším nositeľom Radu Víťazstva, dostal ho ako 24-ročný (už o 2 roky neskôr ho komunisti zosadili z trónu). Všetci nositelia Radu Víťazstva boli vyznamenaní počas druhej svetovej vojny, okrem Brežneva, ktorému bol v roku 1989 odobraný, pretože nespĺňal podmienky na jeho udelenie.
Na rozdiel od iných sovietskych radov, Rad Víťazstva nemal sériové číslo. To sa nachádzalo iba na jeho certifikáte. Rozdiel oproti ostatným radom bol tiež v tom, že potom čo nositeľ Radu zomrel, Rad Víťazstva sa stal majetkom štátu. Tieto rady sa v súčasnosti nachádzajú v Kremli.
Zoznam biologických článkov/I
ir
Irma Allodiatorisová - Irritator - Irwin Rose
Rad Víťazstva
Odznak
Odznak Radu Víťazstva predstavuje vypuklú päťramennú rubínovú hviezdu, lemovanú briliantami. Stred hviezdy tvorí belasý emailový kruh lemovaný vavrínovo-dubovým vencom. V strede je vyobrazený zlatý Kremeľ s mauzóleom Lenina a jednou z kremeľských veží. Nad ním je biely emailový nápis "CCCP". V dolnej časti kruhu je zasa na červenom emailovom pozadí emailový nápis "ПОБЕДА" (víťazstvo).
Zoznam biologických článkov/I
iv
Ivan Petrovič Pavlov - Ivan Zbíňovský - Ivan Zmoray - Ivermektín
Rad Víťazstva
Odznak
Odznak bol vyhotovený z platiny. V menšom množstve sú na okrasy použité platina, zlato, striebro, email, päť umelých rubínov v lúčoch hviezdy a 174 malých briliantov.
Medzi protiľahlými cípmi hviezdy má rozmer. Priemer kruhu s Kremľom je. Približná hmotnosť je 78 g, z toho platina tvorí 47 g, zlato 2 g a striebro 19 g. Každý z priatich rubínov má 5 karátov, brilianty majú spolu hmotnosť približne 16 karátov.
Na zadnej strane je kolík so závitmi a maticou (priemer 14), ktorou sa odznak pripevňuje k odevu.
Odznak má zložitú konštrukciu pozostávajúcu z mnohých častí. Hviezda a kruh medzi jej lúčmi, ktoré sú pokryté drahokamami, sú z platiny, centrálny kruh je zo striebra a pokrytý emailom. Vyobrazenie Mauzólea, veže a vavrínových vetvičiek je zo zlata. Každý z drahokamov tiež tvorí osobitnú súčasť Radu. Preto je odznak výnimočným kusom vtedajšieho umenia.
Stuha
Dĺžka stuhy Radu Víťazstva je 44 milimetrov. Stuha v sebe kombinuje stuhy ostatných sovietskych radov. Sú tu obsiahnuté v nasledovnom poradí (zvonka dnu):
Kľak (prítok Hrona)
Kľak alebo Kľakovský potok je vodný tok na Strednom Pohroní, na území okresu Žarnovica. Je to pravostranný prítok Hrona s dĺžkou, je tokom III. rádu.
Kliešťovité
Klieštovité (lat. Ixodidae) sú parazity radiace sa medzi roztoče, ktoré sa živia cicaním krvi. Majú ploché telo s tvrdým povrchom. Vzorovaný chrbtový štít býva sfarbený od žltej cez červenú až po čiernohnedú. U samčekov pokrýva celé telo a je k nemu prirastený. Samiciam a nedospelým jedincom siaha iba do polovice tela, aby mohli poňať čo najväčšie množstvo krvi. Veľkosť jednotlivých druhov z čeľade kliešťovitých sa pohybuje od 2 mm do 1 cm. Do tejto čeľade sa radí 650 druhov.
Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia
Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia je sci-fi film Georgea Lucasa, pozostávajúci z veľkej časti z CGI (Computer Generated Imagery – „počítačovo generované obrazy“).
Kliešťovité
Prvá písomná zmienka o kliešťoch pochádza z obdobia okolo roku 800 pred Kr., zachoval sa však fragment nástennej maľby z roku 1500 pred Kr., na ktorom je zobrazená hyena s prisatými kliešťmi na ušnom laloku.
Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia
Film je síce piatym natočeným filmom zo základnej šestice filmov „Hviezdne vojny“, ale v chronologickom a dejovom poradí je druhý.
Film sa natáčal predovšetkým v štúdiách 20th Century Fox v Austrálii. Dokrúcalo sa aj v tuniskej púšti, na námestí Plaza de España v Seville v Španielsku, ako aj vo Villa del Balbianello pri jazere Como a v Kráľovskom paláci v Caserte v Taliansku.
Kliešťovité
Rozšírenie
Kliešte z rodu kliešťovitých sú rozšírené po celom svete. Klimatickými zmenami v posledných rokoch dochádza k prenikaniu kliešťovitých do severných krajín Európy a výskumy poukazujú na vyššie zamorenie populácie kliešťov rôznymi baktériami, prvokmi a vírusmi.
Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia
Film je zvláštny tým, že z 80% percent pozostáva len z CGI (Computer Generated Imagery – „počítačovo generované obrazy“). Preto herci hrali s reálne prázdnym okolím pred „modrou stenou“.
Išlo o prvý film zo série Hviezdne vojny, ktorý v USA nezarobil najviac za rok (prekonal ho film Spider-Man).
Kliešťovité
Rozšírenie
Klieštovité sa zdržujú v zeleni približne 0,5 až 1 m nad zemou, čiže v prostredí poskytujúcom dostatočnú vlhkosť potrebnú pre ich prežitie. Ich prirodzeným prostredím sú najmä listnaté a zmiešané lesy a krovité biotopy. Vyskytujú sa aj v mestských parkoch a lesoparkoch. Bažiny a ihličnaté lesy bez tráv a kríkov či orná pôda sú pre kliešťovité nevhodným prostredím.
Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia
Názov
Anglický názov je „Star Wars: Episode II – Attack of the Clones“, reklamná skratka je „Star Wars II“ a na videách znel názov „Star Wars II: Attack of the Clones“. IMAXová verzia sa volá „Attack of the Clones:The IMAX Experience“. Slovenský názov v televízii bol ''(?)Hviezdne vojny II – Klonovaní útočia".
Kliešťovité
Vývojové štádiá
Samička kladie vajíčka do povrchových vrstiev pôdy a do spodných častí vegetácie. Počet vajíčok kolíše od 600 do 20 000 v závislosti od druhu. Kliešťovité sa vyvíjajú v štyroch štádiách: Z vajíčok sa liahnu sivožlté larvy veľké približne 0,8 mm. Šesťnohá larva si už v priebehu niekoľkých dní nájde medzihostiteľa (napr. hlodavca), ku ktorému sa pevne prisaje a počas dvoch, troch dní sa kŕmi jeho krvou. Po nasýtení sa odpojí a po niekoľkých mesiacoch sa zvlečie z kože ako približne 1,2 až 2 mm, osemnohá nymfa. Táto si nájde väčšieho hostiteľa (napr. mačku), z ktorej tiež cicia krv. Nie všetky nymfy, ktoré sa vyvlečú v lete alebo na jeseň, si hľadajú hostiteľa okamžite. Niektoré sa uložia do štádia pokoja a až na jar si nájdu vhodného hostiteľa, z ktorého cicajú krv. Po ďalšom zvliekaní sa menia na dospelé jedince. Tie potom parazitujú na dobytku, domácich a divých zvieratách, či človeku.
Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia
Obsadenie
Správnosť použitých slovenských verzií mien nie je overená
Kliešťovité
Vývojové štádiá
Samica zväčší svoj objem pri satí až 200-krát a parazituje na hostiteľovi 6 - 14 dní. Samec saje krv minimálne a nižšie vývojové štádiá zas pomerne dlho - až 6 dní. Nasýtený jedinec si hľadá partnera a po spárení samička kladie vajíčka. Samček uhynie ihneď po spárení, samičky až po nakladení vajíčok.
Správanie
Samce aj samice sa živia krvou svojho hostiteľa, ktorého si nájdu pomocou Hallerovho orgánu. Je to chemický receptor nachádzajúci sa na poslednom článku predných nôh. Tento orgán je schopný zachytiť a rozpoznať také látky ako sú amoniak, kysličník uhličitý, kyselina mliečna a kyselina maslová. Tieto látky vylučuje hostiteľ dychom a potom. Kliešťovité vo vyčkávacej pozícii (stoja na zadných troch pároch nôh a predné vystierajú do priestoru) zachytávajú rôzne vnemy z prostredia a vďaka vibráciám sú schopné spozorovať blížiaceho sa hostiteľa. Naňho sa následne zavesia a potom preliezajú jeho telo kým nenájdu vhodné miesto na prisatie sa. Kliešťovité sú veľmi vyberavé: Uprednostňujú mierne vlhkú, teplú a dobre prekrvenú jemnú pokožku. U človeka sa najčastejšie prisávajú za uši, na zákolenie, slabiny a pod.
Prichytenie
Chelicermi (klepietkami) kliešť vytvorí potrebný otvor na koži pre zasunutie bodového orgánu - hypostomu. Hypostom obsahuje protiháčiky, vďaka ktorým je kliešť pevne pripojený ku koži. Okrem toho slúži hypostom na odsávanie krvi predierajúcej sa na povrch.
Po prichytení sa, kliešť vylučuje do rany sekrét pozostávajúci z dôležitých látok:
Prenos chorôb
Kliešte z čeľade kliešťovitých sú významnými prenášačmi rôznych chorôb na človeka. Najčastejším prenášačom v strednej Európe je kliešť obyčajný (Ixodes ricinus), na východe USA Ixodes scapularis a v Rusku Ixodes persulcatus.
Kliešťovité sú prenášačmi nasledovných pôvodcov chorôb:
a približne 50 ďalších chorôb.
Ak je kliešť nielen prenášačom pôvodcov chorôb, ale sa v ňom aj rozmnožujú, označuje sa kliešť za hostiteľa, prípadne medzihostiteľa. V jeho slinách sa môžu nachádzať aj rôzne víry a baktérie, prípadne parazity, ktoré pri cicaní prechádzajú do tela hostiteľa (zvieraťa, človeka).
Choroboplodné zárodky sa do hostiteľa nedostávajú okamžite, pretože sa nachádzajú v črevnom trakte kliešťa a pre ich prenos do slín kliešťa je potrebný istý čas (8 až 24 od prichytenia). Prevenciou je teda včasné objavenie kliešťa a jeho odstránenie.
Prirodzený nepriateľ
Prirodzenými nepriateľmi kliešťovitých sú:
Prevencia
Pri pohybe v miestach s vyšším výskytom kliešťov je vhodné používať čo najbledší odev s dlhými rukávmi a dlhými nohavicami, vysoké topánky, prípadne podkolienky. Po návrate domov je potrebné prezrieť kritické miesta na tele, ktorými sú slabiny, zákolenie a pod. Čím skôr je kliešť objavený a odstránený, tým je menšie riziko nákazy. Pri častejšom pohybe v miestach s vyšším výskytom kliešťov je vhodné dať sa zaočkovať proti kliešťovej encefalitíde.
Odstránenie kliešťa
Prisatého kliešťa je potrebné čo najrýchlejšie odstrániť. Kliešť sa dá najjednoduchšie odstrániť v prvých hodinách po prisatí, alebo pred samovoľným uvoľnením (keď je nasatý krvou). Čím skôr je však kliešť odstránený z hostiteľa, tým nižšie je riziko nákazy.
Existujú tri zaužívané metódy odstránenia kliešťa:
Rameno
Rameno môže byť:
3170 Dzhanibekov
3170 Dzhanibekov je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 24. septembra 1979.
949 Hel
949 Hel je planétka s priemerom 70 km, ktorú objavil M. F. Wolf 11. marca 1921.
Paseky nad Jizerou
Paseky nad Jizerou je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 247 obyvateľov, z toho 127 mužov a 120 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,9 roka (muži 45,0 roka, ženy 44,9 roka).
Cusey
Cusey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4989
NGC 4989 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Jahodnianske jazierka
Jahodnianske jazierka je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Neded v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v rokoch 1973, 1983 na rozlohe 5,3271 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Jedno z posledných mŕtvych ramien Váhu, ktoré môže slúžiť ako príklad postupného zazemňovania týchto vodných plôch. Má značný krajinnoekologický význam, je refúgiom pre živočíšstvo z celého okolia. Jedno z posledných miest výskytu hydrofytov a hygrofytov.''
Railleu
Railleu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam literárnych článkov/Y
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ya
Yann Martel
yn
Yngwie Malmsteen
yv
Yves Congar
950 Ahrensa
950 Ahrensa je planétka s priemerom 17 km, ktorú objavil K. Reinmuth 1. apríla 1921.
Peřimov
Peřimov je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 240 obyvateľov, z toho 118 mužov a 122 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 39,2 roka, ženy 39,1 roka).
3171 Wangshouguan
3171 Wangshouguan je planétka s priemerom 47 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 19. novembra 1979.
Objem (matematika)
Objem alebo zriedkavo obsah priestoru či volúmen (pre plyny aj volum) je veľkosť priestoru, ktorý vypĺňa, zaberá nejaké teleso. Matematicky je  objem miera charakterizujúca časť priestoru.
Symbol veličiny: V (angl. volume)
Základná jednotka: meter kubický, značka jednotky: m³
Ďalšie používané jednotky
jednoduchý prevod: = 1 000 dm3 =  =
Saint-Martin-Lys
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 45 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4990
NGC 4990 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 23. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Judita zo Schweinfurtu
Judita (Jitka) zo Schweinfurtu (* pred 1003 – † 2. august 1058) bola česká kňažná, manželka českého kniežaťa Břetislava I. Bola dcérou markgrófa bavorskej marky Henricha Babenberského zo Schweinfurtu († 1017) a jeho manželky Gerbery z Grabfeldu. Pochádzala z rodu, ktorý patril medzi najvýznamnejšie v ríši. Jej otec stál verne pri otomanskej dynastii, podporoval cisárov Otta II. a Otta III.
Je nesporné, že Jitkina urodzenosť, spojená s mnohými vplyvnými príbuznými v ríši, z nej urobila neobyčajne vhodnú kandidátku na českú kňažnú. Břetislav uniesol Jitku z rodového kláštora, kde bola mladá šľachtičná vychovávaná. V roku 1041 využila svoj vplyv pri nemeckom dvore v Břetislavov prospech.
Zomrela v exile v Uhorsku, kam bola zrejme vyhnaná svojím najstarším synom Spytihněvom po manželovej smrti. Jej telesné ostatky boli prenesené do Svätovítskeho chrámu na Pražskom hrade.
Rodinné pomery
V manželstve s Břetislavom I. sa jej narodilo päť synov:
Martin Dúbravka
Martin Dúbravka (* 15. január 1989, Žilina) je slovenský futbalový brankár, ktorý pôsobí v anglickom klube Newcastle United. V jesennej časti sezóny 2022-2023 bol na hosťovaní v Manchester United. Mimo Slovenska pôsobil na klubovej úrovni v Dánsku a v Česku, od roku 2018 pôsobí v Anglicku.
Prvý tím, za ktorý Dúbravka hral bol MŠK Žilina v jeho rodnom meste, Žiline. Podarilo sa mu dostať aj do seniorskej reprezentácie po jeho výrazných výkonoch proti tímom v predkolách Ligy majstrov UEFA 2009/2010. 30. januára 2014, podpísal 3 a polročný kontrakt s tímom dánskej najvyššej súťaže Esbjerg fB.
Klub (MŠK Žilina)
Dúbravka hráva vo svojom tíme MŠK Žilina od roku 2008 teda od svojich 19. Hrával ako hlavný brankár a prebojoval sa s ním v roku 2010 do Ligy majstrov UEFA 2010/2011 po tom ako porazili AC Spartu Prahu súčtom výsledkov doma a vonku 3:0. Neskôr ho slovenský futbalový tréner Vladimír Weiss st. povolal do seniorskej reprezentácie.
Reprezentácia
V roku 2010 v kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 2012 v Poľsku a na Ukrajine sa prepracoval do seniorskej futbalovej reprezentácie ako tretí náhradný brankár po Jánovi Muchovi a Dušanovi Pernišovi, ktorý hrával v Škótskom prvoligovom Dundee United. Nakoniec sa dočkal až v roku 2014, kedy chytal prvý polčas proti Čiernej Hore. Nasledovali prípravné zápasy v roku 2016, respektíve 2017 proti Rakúsku a Švédsku na zimnom sústredení. Neskôr po zranení, dovtedy reprezentačnej jednotky Matúša Kozáčika, dostal Martin hneď 5 príležitostí v kvalifikácii na MS 2018 v Rusku. Vychytal víťazstvá proti Litve (2:1), Slovinsku (1:0) a Malte (3:0). Jeho zvyšné 2 excelentné výkony proti Anglicku a Škótsku bohužiaľ na výhru nestačili. V zápase proti Anglicku čelil hviezdam ako Harry Kane, Dele Alli alebo Marcus Rashford. Práve posledný menovaný strelil rozhodujúci druhý gól na 1:2. Zápas proti Škótsku bol poznačený červenou kartou, Martin predviedol v zápase niekoľko gólových zákrokov, avšak v 89.minúte ho prekonal nešťastným vlastným gólom Martin Škrtel.
Laterálne myslenie
Laterálne myslenie je uvoľnené uvažovanie o probléme zamerané na hľadanie neobvyklých, nekanonickych riešení, obhliadanie málo pravdepodobných variantov.
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2004
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2004 boli 8. majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia inline skater hockey (IISHF). Konali sa v roku 2004 v Turquay, v Spojenom kráľovstve, za účasti 4 tímov. Titul získali druhýkrát vo svojej histórii hráči Švajčiarska.
Spolu s mužskými majstrovstvami sa konali aj juniorské majstrovstvá, kde zvíťazilo družstvo Nemecka.
Konečné poradie tímov
Muži
Juniori
Obklad
Obklad môže byť:
Juhásove slance
Juhásove slance je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Hájske a Horná Kráľová v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2012 na rozlohe 41,8435 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Cuves (Haute-Marne)
Cuves je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hviezdne vojny
Hviezdne vojny alebo po anglicky Star Wars môže byť:
Yann Tiersen
Yann Tiersen (* 23. jún 1970, Brest) je francúzsky avantgardný hudobník a multiinštrumentalista. V jeho tvorbe sa často objavujú melódie klavíra, akordeónu, fúkacej klávesovej harmoniky a huslí. Preslávil sa skladbami k filmom Amélia z Montmartru a Good bye Lenin!.
Modern Talking
Modern Talking bola nemecká dvojica, ktorej členmi boli Thomas Anders a Dieter Bohlen. Sú označovaní ako najvplyvnejšia hudobná dvojica populárnej hudby v Nemecku, pričom majú množstvo hitov, ktoré sa dostali do prvej päťky hudobných rebríčkov v mnohých krajinách. Medzi ich najznámejšie single patria „You’re My Heart, You’re My Soul“, „You Can Win If You Want“, „Cheri, Cheri Lady“, „Brother Louie“, „Atlantis Is Calling (S.O.S. for Love)“ či „Geronimo’s Cadillac“.
Dvojica hudobne tvorila v rokoch 1983 až 1987, kedy sa rozdelila. V roku 1997 sa opäť Thomas Anders s Dietrom Bohlenom spojili a v období rokov 1997 až 2003 vydali single, ktoré opäť zaznamenali úspech. Boli nahrané v štýle eurodance, ktorý bol v tom období populárny. Medzi nich patria „You’re My Heart, You’re My Soul ’98“, „You Are Not Alone“ alebo „TV Makes the Superstar“.
Dňa 21. júna 2003 počas rozlúčkového konceru ohlásila dvojica ukončenie svojej činnosti pod názvom Modern Talking. Po celkom svete predali viac ako 160 miliónov nahrávok.
Focke-Wulf Ta 152
Focke-Wulf Ta 152 bola jednomiestna jednomotorová nemecká stíhačka zo samého konca vojny, a pravdepodobne najlepšie vrtuľové stíhacie lietadlo celého konfliktu. Na šťastie pre Spojencov takmer nezasiahla do bojov.
Raný vývoj
20. mája 1942, počas stretnutia zástupcov firiem Focke-Wulf a Messerschmitt s predstaviteľmi RLM v Messerschmittovej továrni v Augsburgu, RLM upresnilo podmienky, ktoré vyžadovalo od budúceho stroja nazvaného Höhenjäger (výšková stíhačka). Toto lietadlo malo byť schopné zachytiť výškové bombardéry protivníka a plniť prieskumné úlohy. Obe letecké firmy prijali podmienky RLM a začali projekčné práce. Messerschmittova konštrukčná kancelária vypracovala projekt Me 155 a jeho verziu Me 155 B.
Profesor Tank nečakal na rozhodnutie RLM a konal už skôr. Na rozdiel od Messerschmitta zvolil iné riešenie. Nemal v úmysle skonštruovať úplne nové lietadlo, ale rozhodol sa využiť projekty vychádzajúce z draku Fw 190 A. Kurt Tank počítal s dvomi zásadnými riešeniami pohonnej jednotky nového lietadla. Malo ísť o modifikovaný variant hviezdicového motora BMW 801 doteraz používaného u Fw 190 A alebo o motor Daimler-Benz DB 603, v krajnom prípade potom o Junkers Jumo 213.
Ako prvá vzniká modifikácia sériových Fw 190 A-3 označená pomerne eufemisticky Höhenjäger 1. V septembri 1942 boli tri štandardné draky verzie A-3 (W.Nr.130528, 130530 a 130531) odľahčené demontážou trupových guľometov a s označením Fw 190 A-3/U7 slúžili k výškovým skúškam s pretlakovou kabínou. Na základne skúseností s týmito strojmi vzniklo niekoľko podobne upravených Fw 190 A-4. Tie boli odoslané na testovanie v boji k jednotkám JG 2 a JG 26. Ukázalo sa, že kabíny netesnia a tak nesplnili očakávania.
Medzi decembrom 1942 a aprílom 1943 bolo postavených šesť prototypov poháňaných novými motormi Daimler-Benz DB 603 A vybavenými turbokompresormi a pod označením Höhenjäger 2 vykonali letové skúšky. Ako ďalšia vznikla konštrukčná štúdia Fw 190 Ra-6, ktorá v zásade spĺňala požiadavky RLM. Projekt dostal typové označenie Fw 190 H a boli začaté prípravné práce na stavbe prototypu. Lietadlo malo dostať celkom nové krídlo s nosnou plochou zväčšenou na. Trup bol predĺžený a ako pohonná jednotka mali slúžiť motory Daimler-Benz DB 603 G, DB 632 alebo Junkers Jumo 213 E.
Medzitým Messerschmitt pokračoval v práci na Me 155 B, ktorá s ohľadom na nedostatok kvalifikovaného personálu zaneprázdneného v tej dobe inými úlohami prebiehala veľmi pomaly. Aj firma Focke-Wulf sa potýkala s mnohými problémami. Ako sa dalo predpokladať, projekt Fw 190 A-3/U7 (Höhenjäger 1) sa ukázal byť celkom nepodarený a prebiehajúce skúšky prototypov Höhenjäger 2 (V18/U1, V29, V30, V31, V32 a V33) s motorom DB 603 A odhaľovali nekonečné problémy s turbokompresorom Hirth 9-2281.
V súvislosti s týmito skutočnosťami predali predstavitelia C-Amtu RLM Messerschmittovi ústny návrh, aby vypracoval štúdiu možnosti konštrukcie lietadla s lepšími výkonmi, než aké vykazovali stroje, ktoré boli vo fáze prototypových skúšok, dokonca i keby to znamenalo zapojiť najlepších a najskúsenejších konštruktérov za cenu ich stiahnutia z iných projektov s vyššou prioritou. Ako výsledok týchto návrhov vznikol projekt Me P.1091 Extremer Höhenjäger (stíhačka pre veľké výšky). Malo to byť lietadlo s veľkým rozpätím krídel s rôznymi variantmi pohonu, tvorenými motorom Daimler-Benz DB 605 s turbokompresorom TK 11, motorom DB 628, motorom DB 632 s protibežnými vrtuľami alebo motorom DB 603 E s turbokompresorom TKL 15. Podľa výpočtov konštruktérov by Me P.1091 bol schopný dosiahnuť výšku. Pre úsporu času a zužitkovanie doterajších prác bolo rozhodnuté použiť väčšinu riešení P.1091, zlúčiť ich s prvkami Me 155 a vytvoriť tak lietadlo Me 155 B-1.
Ta 152 A
Na jar 1943 prof. Tank pochopil, že ani Höhenjäger 1 a 2 nie sú schopné splniť požiadavky RLM, a rozhodol sa zaoberať sa konštrukciou nového stroje, ktorý by bol vybavený výkonnejšou pohonnou jednotkou. Vtedy existovalo niekoľko nových motorov firiem BMW, Daimler-Benz a Junkers, ktoré by bolo možné v projektovanom stroji použiť. Nakoniec padlo rozhodnutie vybrať ako najspoľahlivejšie a najvýkonnejšie motory DB 603 E, G a L a Jumo 213 E. Bohužiaľ, vývojové práce na týchto motoroch sa preťahovali a nebolo jasné, kedy budú k dispozícii vo väčšom počte. Bez ohľadu na to začal Kurt Tank práce na novom draku, pričom vychádzal z predchádzajúcich projektov a konštrukčných štúdií.
Projekt nazvaný Spezial Höhenjäger (špeciálna výšková stíhačka) nadväzoval na staršiu konštrukciu označenú Ta 153 a od RLM dostal označenie Ta 152. Ako pohonná jednotka mal slúžiť motor Junkers Jumo 213 A vybavený aerodynamickým krytom. U prvej verzie Ta 152 A-1 bolo navrhnuté nové krídlo, chvostové plochy a kryt motora so zabudovaným uzavretým kolektorom spalín (čiže bez externých výfukov). Nad motorom sa mali nachádzať dva kanóny MG 151 kalibru. Predpokladala sa zástavba ďalších dvoch kanónov rovnakého typu v koreňoch krídiel a kanón MK 103 kalibru v bloku motora. Navyše existovala možnosť umiestniť vo vonkajších častiach krídla dva kanóny MK 108 kalibru.
Ďalšou plánovanou verziou mal byť Ta 152 A-2, ktorého drak bol identický s variantom A-1. Jedinou zmenou bolo nahradenie vonkajších krídelných kanónov MK 108 kalibru kanónmi MG 151, ktorých menší kaliber kompenzovala vysoká kadencia. Vedľa projektov sériových verzií Ta 152 pripravoval Kurt Tank tri konštrukčné štúdie, označené Ta 152 Ra-1, Ra-2 a Ra-3, ktoré zodpovedali kategóriám Normaljäger, Höhenjäger a Schlachtflugzeug (normálna stíhačka, výšková stíhačka a bojové lietadlo). Zakrátko našli tieto štúdie uplatnenie v skutočných projektoch. Normálna stíhačka bola označená Ta 152 C, výšková stíhačka Ta 152 H a bojová verzia ako Ta 152 B. Písmená D, F a G nemali byť používané, aby sa zamedzilo prípadným zámenám s už existujúcimi verziami Fw 190 D, F a G, písmená I a J sa u Luftwaffe nepoužívali.
V polovici roka 1943 sa RLM rozhodlo urobiť opatrenia, ktoré by urýchlili práce na nových výškových stíhačkách. Na stretnutí s predstaviteľmi oboch firiem, ktoré sa konalo 5. júla 1943 v závode Focke-Wulf v Bad Eilsene, zástupcovia RLM požiadali v čo najkratšom termíne predložiť tzv. Schnellösung (rýchle riešenie) novej výškovej stíhačky. Schnellösung malo spočívať v úprave štandardného draku jednej z už vyrábaných stíhačiek na výškovú stíhačku s použitím minimálneho počtu konštrukčných zmien. Ukázalo sa, že Focke-Wulf so svojimi návrhmi Fw 190 Ra-1 a Ra-8 pokročil ďalej než Messerschmitt s nepríliš sľubným Bf 109 H, ktorého vývoj bol zastavený po vyrobení dvoch prototypov. Oba Tankove návrhy používali motor Jumo 213, ktorý sľuboval dobré výkony a bol v pokročilejšom štádiu vývoja ako konkurenčný DB 603.
Kurt Tank sa v súvislosti s tým rozhodol prerušiť ďalší vývoj Ta 152 A, pretože tento stroj bol až na iné krídlo v zásade zhodný s drakom Fw 190 D, ktorý bol vybraný pre sériovú výrobu ako Schnellösung-Jäger. Druhým dôvodom prerušenia príprav sériovej výroby Ta 152 A boli problémy s dodávkami dostatočného množstva kanónov MK 103 strieľajúcich osou vrtule. A verzia A bola navyše okrem nového krídla, smerovky a krytu motora zhodná s Fw 190 D-9, ktorého výrobu už v tom čase RLM objednalo a ktorá sa neskôr úspešne rozbehla. V druhej polovici roka 1943 pokračovali v konštrukčných kanceláriách oboch firiem práce na ďalších variantoch výškových stíhačiek. Ich výsledkom bol u Focke-Wulfu študijný projekt Ta 152 A-4.
Ta 152 H
23. októbra 1943 ukončil projekčné práce i Messerschmitt a začal stavbu prototypu Me 209 A-4. Najprv mal byť tento stroj poháňaný motorom Daimler-Benz DB 628 A, ale s ohľadom na preťahovanie jeho vývoja došlo k rozhodnutiu použiť motor Daimler-Benz DB 605 A alebo AS. Spočiatku Kurt Tank plánoval použiť u Ta 152 H-1 motor Daimler-Benz DB 603 G nebo DB 632, nakoniec sa však rozhodol pre Junkers Jumo 213 E. Messerschmitt dúfal, že Me 209 A-4 vzlietne vo februári 1944, ale spojenecké nálety spôsobili zdržanie stavby prototypu. Túto situáciu Messerschmitt riešil prestavbou existujúceho prototypu Me 209 V5 na prototyp výškovej stíhačky.
S ohľadom na Messerschmittove ťažkosti nadobudol Kurt Tank presvedčenie, že jeho konštrukcia Ta 152 H s istotou zvíťazí v konkurze Technisches Amtu na výškové stíhacie lietadlo, a preto pridelil vývoju tohoto stroja najvyššiu prioritu. Aby sa čo najviac urýchlili práce a neskôr skúšky prototypov, bolo rozhodnuté prestavať štyri z ešte existujúcich prototypov Höhenjäger 2 na prototypy verzie Ta 152 H, čo vyžadovalo inštaláciu nového motora a úpravu draku. Doterajšie motory Daimler-Benz DB 603 A boli v lietadlách Fw 190 V29, V30 a V33 nahradené motormi Junkers Jumo 213 E, ktoré poháňali vrtule typu VS 9, čím sa ich označenie zmenilo na Fw 190 V29/U1, V30/U1 a V33/U1. Aj Fw 190 V32/U1 (používaný doteraz ako testovací stroj plánovaného lietadla Ta 153, prvý let v decembri 1943) dostal namiesto doteraz používaného motora Daimler-Benz DB 603 G motor Junkers Jumo 213 E a označenie Fw 190 V32/U2. Zanedlho sa do programu Ta 152 zapojil aj prototyp Fw 190 V18/U2.
Podľa plánov konštrukčnej kancelárie firmy Focke-Wulf malo byť všetkých päť prototypov pripravených k letovým skúškam medzi júnom a septembrom 1944. Súčasne sa začali prípravy k čo najrýchlejšiemu začatiu prác na prototypoch ďalších verzií Ta 152 – Ta 152 B, C a E, z ktorých posledná dostala najvyššiu prioritu, pretože spĺňala požiadavky, ktoré kládol Technisches Amt na Spezial Höhenjäger (špeciálna výšková stíhačka). Ta 152 B, ktorý mal najnižšiu prioritu, nemal byť postavený dokonca ani ako prototyp. Prototypmi Ta 152 C sa mali stať Fw 190 V20 (W.Nr.0040, GH+KQ) a V21 a samotná verzia C mala vyhovovať požiadavkám na tzv. Begleitjäger (sprievodnú stíhačku). Vedľa lietadiel V20 a V21 malo dostať ďalších pätnásť predsériových strojov Ta 152 C prototypové označenia. Problémom pri ďalšom vývoji tejto verzie sa ukázal byť motor Daimler-Benz DB 603 L, ktorý sa mal stať ich pohonnou jednotkou. Tento motor sa podobal vtedy vyrábanej verzii DB 603 E a mal byť navyše vybavený dvojstupňovým turbokompresorom. V marci 1944 predalo RLM firme Focke-Wulf dvanásť motorov Daimler-Benz DB 603 s cieľom zastavať ich v prototypoch lietadiel Ta 152 C a Ta 154. V tom istom mesiaci boli porovnané vypočítané výkony stíhačiek Dornier Do 335 a Ta 152 C. Ukázalo sa, že Do 335 je s rovnakou výzbrojou (1x a 2x ) o 30 až /h rýchlejší (v závislosti na výške letu) než Tankov stroj.