cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liek
Slovenský liekopis I
Liek je produkt získaný z liečiv a farmaceutických pomocných látok určitým technologickým postupom, všeobecne prispôsobený na to, aby sa v ňom obsiahnuté liečivo mohlo aplikovať a uplatniť tak biologický účinok, ktorého je nositeľom. Liek má liekovú formu.
Slovenská legislatíva
Liek je aj prírodná liečivá voda, ak spĺňa požiadavky na kvalitu, účinnosť a bezpečnosť a má udelené povolenie na uvedenie na trh podľa § 20 ods. 1. (str. 28)
Lieková forma
Lieková forma je charakteristika lieku. Opisuje jeho tvar a vnútornú štruktúru. Liek ju získava vo výrobe a podľa nej sa riadi jeho použitie.
Triedenie liekov
Rôznosť zloženia a použitia liekov umožňuje použiť mnoho spôsobov triedenia. Na druhej strane množstvo odborov, ktoré sa liekmi zaoberajú vedie k tomu, že sa v praxi skutočne využíva pestrá škála systémov triedenia. Z hľadísk z ktorých sú lieky triedené spomeniem farmakologické, chemické (farmakochemické - farmaceutická chémia), technologické (galenika, farmaceutická technológia), medicínske (indikačné skupiny, aplikačné cesty), ekonomické (kategorizácia liekov), právne (výdaj liekov na recept, obmedzenia vo výdaji). Uvedené hľadiská triedenia liekov nie su vzájomne nezávislé a najbežnejšie spôsoby triedenia často využívajú viacero aspektov lieku naraz.
Anatomicko-terapeuticko-chemický klasifikačný systém
pozri aj hlavný článok Anatomicko-terapeuticko-chemický klasifikačný systém
Ako je vidieť už z názvu ATC klasifikácia využíva na triedenie najbežnejšiu indikáciu lieku, jeho farmakológiu, ale aj chemickú štruktúru. Dôležité je, že každý samostatný liek je zatriedený len v jedinej kategórie (má jediný ATC kód).
Indikačné skupiny
Indikačné alebo terapeutické skupiny liekov sú v porovnaní s ATC klasifikáciou starší systém triedenia liekov. Zásadný rozdiel oproti ATC klasifikácii je, že jediný liek môže byť zadelený do viacerých indikačných skupín.
Technologické aspekty
Existuje niekoľko spôsobov delenia liekov na základe ich liekovej formy. Keďže od liekovej formy závisí aj spôsob aplikácie, uvádzam ju v tejto skupine tiež.
Disperzný systém
Lieky sú viaczložkové systémy kde je niektorá zložka rozptýlená (dispersum) v inej zložke (dispergens). Z tohto hľadiska rozlišujeme lieky:
Aplikačná cesta
Aplikačná cesta je výrazne závislá od liekovej formy. V skutočnosti je však lieková forma vyvinutá preto, aby bola aplikácia lieku maximálne bezpečná, jednoduchá, pohodlná a aby sa účinná zložka lieku dostala na miesto účinku v organizme. Rôzne spôsoby aplikácie sa zvyčajne radia do troch základných skupín:
Príklad zatriedenia lieku
Liek: IBALGIN® 200
85 Pegasi
85 Pegasi je dvojhviezda v súhvezdí Pegas.
Maret Aniová
Maret Aniová (* 31. január 1982, Tallinn, Estónsko) je súčasná estónska profesionálna tenistka.
Stalinov kult osobnosti
náhľad|Propagandistický plagát oslavujúci Stalina v Azerbajdžane z roku 1938. Stalinov kult osobnosti je kult osobnosti vzťahujúci sa na osobu Josifa Vissarionoviča Stalina. Stal sa významnou súčasťou sovietskej kultúry v decembri 1929, po oslave Stalinových 50. narodenín. Počas zvyšku Stalinovej vlády sovietska tlač prezentovala Stalina ako všemocného, vševedúceho vodcu a Stalinovo meno a jeho obraz sa stali všadeprítomným.
Stalinov obraz v propagande a masových médiách
Sovietska tlač pracovala na vykreslení Stalina ako starostlivého otca, ktorého deti tvorí sovietsky ľud. Interakcia medzi Stalinom a deťmi sa stala kľúčovým prvkom kultu osobnosti. Stalin bol často zobrazovaný so sovietskymi deťmi z celého radu rôznych etnických skupín. Začiatkom roka 1935 sa objavili vety „Ďakujem ti drahý súdruh Stalin za šťastné detstvo!“ nad dverami na materských škôlok, detských domovov a škôl; okrem toho deti spievali tento slogan na festivaloch.
Obraz Stalina ako otca bol jeden zo spôsobov, ktorým sovietski propagandisti začlenili tradičné náboženské symboly a jazyk do kultu osobnosti: titul „otec“ teraz v prvom rade patril k Stalinovi ako protiklad k predošlému označeniu otca patriaceho ruskému pravoslávnemu kňazovi.
Spočiatku tlač poukazovala na priamu súvislosť medzi Stalinom a obyčajnými ľuďmi, noviny často publikovali hromadné listy roľníkov alebo továrenských robotníkov, ktoré chválili vodcu. Takisto publikovali básne o stretnutí so Stalinom. Množstvo týchto správ však klesalo po druhej svetovej vojne; Stalin sa stiahol z verejného života a tlač namiesto toho začala zobrazovať diaľkový styk (občan dostane telegram od Stalina alebo vidí vodcu z diaľky).
Ďalšou významnou súčasťou obrazu Stalina v masmédiách bol jeho blízky vzťah s Leninom. Sovietska tlač tvrdila, že Stalin bol Leninovým stálym spoločníkom, keď bol Lenin nažive, a že ako taký Stalin tesne nasleduje Leninove učenia, a teda môže pokračovať v boľševickom dedičstve po Leninovej smrti. Stalin verejne bránil Leninovu neomylnosť.
Ďalšie ukážky oddanosti
Stalin sa stal ohniskom literatúry, poézie, hudby, výtvarného umenia a filmu. Príkladom je A.V. Avidenko a jeho „Chválospev na Stalina“: „''Ďakujem, Stalin. Ďakujem, pretože som plný radosti. Ďakujem, pretože sa mám dobre. Bez ohľadu na to, ako dlho budem žiť, nikdy nezabudnem, ako sme stretli Stalina pred dvoma dňami. Storočia prejdú, ale každá generácia bude považovať nás za najšťastnejší smrteľníkov, za najšťastnejších mužov, pretože sme žili v storočí stáročia, pretože sme mali česť vidieť Stalina, nášho inšpirujúceho vodcu...Všetko patrí tebe, vodca našej veľkej krajiny. A keď žena, ktorú milujem, porodí dieťa, prvé slovo ktoré musí toto dieťa povedať bude: Stalin...''“
Početné obrazy a sochy Stalina zdobili verejné priestranstvá. Nástup kultu viedol aj k premenovaciemu šialenstvu: množstvo miest a dedín bolo premenovaných po sovietskom vodcovi. Stalin prijal niekoľko vznešených titulov (napr. "Otec národov ", "brilantný génius ľudstva", "veľký architekt komunizmu", "záhradník ľudského šťastia" a ďalšie).
Koniec kultu a destalinizácia
V roku 1956 v tajnom prejave na dvadsiatom zjazde strany Nikita Chruščov odsúdil Stalinov kult osobnosti a povedal: Je neprípustné a cudzie duchu marxizmu-leninizmu povýšiť, premeniť jednu osobu na nadčloveka s nadprirodzenými vlastnosťami podobnými vlastnostiam Boha.
Akmatidas zo Sparty
Akmatidas zo Sparty zvíťazil na 70. olympijských hrách v päťboji. V Olympii túto disciplínu zaviedli na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Päťboj (pentathlon) pozostával zo skoku do diaľky, behu na na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V Grécku bol pentathlon veľmi obľúbený. Keď na jar v roku 1937 započali nemeckí archeológovia pod vedením R. Hampeho a U. Jantzena v Olympii vykopávky, sprevádzalo ich šťastie. Na neveľkom priestore severne od štadióna našli množstvo sošiek, nástrojov a iných predmetov; medzi nimi kamennú skokanskú činku s venovacím nápisom olympijského víťaza Akmatida zo Sparty. Antický autor Filostratos uvádza, že skokanské činky (haltéres ) boli vynálezom páťbojárov pre skok: „lebo svojou váhou vedú ruky atlétov a zabezpečujú im rýchly let a istý doskok". Na rozdiel od dnešných atletických súťaží sa v Olympii skákalo z miesta. Atléti pred skokom držali tieto haltéry v rukách a švihali nimi dopredu a dozadu a počas fázy letu ich vymrštili dozadu. Najľahšia známa haltéra váži 1,48 kg a tá najťažšia, 4,63 kg ťažká, umiestnená v Olympijskom múzeu, je Akmatidova.
Iota Pegasi
Iota Pegasi (ι Peg) je hviezda spektrálneho typu F5 v súhvezdí Pegas. Je to spektroskopická dvojhviezda. So svojou vzdialenosťou od nás, 38 ly, jednou z najbližších voľným okom viditeľných hviezd.
Filipínci
Filipínci sú ázijským národom, hovoriacim po filipínsky a po anglicky. V domovskej krajine na Filipínach ich žije 88 miliónov, v Spojených štátoch 3 milióny, v Saudskej Arábii milión, v Malajzii 850 tisíc, v Japonsku 450 tisíc a v Kanade 400 tisíc.
Filipínci sú väčšinou rímskokatolíckeho vierovyznania.
Polom (okres Přerov)
Polom je obec v okrese Přerov. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Portbail
Portbail je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Bobby Orr
Bobby Orr, celým menom Robert Gordon Orr (* 20. marec 1948, Parry Sound, Ontário, Kanada) je bývalý kanadský hokejista, mnohými považovaný za jedného z najlepších hráčov v histórii ľadového hokeja. Je bývalý hokejový obranca, najviac známy z účinkovania v klube Boston Bruins.
Portbail
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bobby Orr
Ako 14 ročný nastúpil za tím Oshawa Generals v juniorskej lige Ontario Hockey Association. Pravidlá NHL nedovoľovali, aby v NHL nastúpil hráč vo veku mladšom ako 18 rokov. Väčšinu svojej kariéry strávil v Bostone Bruins, posledné dve sezóny odohral v drese Chicago Blackhawks.
Orr drží viaceré rekordy v NHL, v roku 1979 bol prijatý do Siene slávy. Zo zisku Stanleyho pohára sa tešil dvakrát, v rokoch 1970 a 1972.
Portbail
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ján Černej
Ján Černej (* 16. apríl 1747, Trenčín – † 31. december 1829, Sliač) bol slovenský lekár.
Itxassou
Itxassou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Ján Černej
Jeho otec Mikuláš Černý, jeho matka Anna rod. Augustíniová
NGC 4187
NGC 4187 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. apríla 1789.
Portbail
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4187
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Itxassou
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
44 Bootis
44 Bootis je trojhviezda v súhvezdí Pastier.
Wilhelm Canaris
Wilhelm Franz Canaris (* 1. január 1887, Aplerbeck – † 9. apríl 1945, koncentračný tábor Flossenbürg) bol nemecký admirál, ktorý slúžil v 1. svetovej vojne v Reichsmarine ako spravodajca na krížniku Dresden. Od roku 1935 bol šéfom nemeckej tajnej spravodajskej služby Abwehr.
Kariéra
Tento rodák z Aplerbecku z gréckymi koreňmi vstúpil do námorníctva v roku 1905 a v 1914 sa zúčastnil bitky pri Falklandských ostrovoch. Krížnik Dresden bola jediná loď, ktorá unikla Britom, jej námorníci boli internovaní v Čile. V roku 1916 prišiel do Španielska, kde pôsobil ako spravodajca a od roku 1917 až do konca vojny bol veliteľom ponorky.
Po demobilizácii zostal príslušníkom Freikorpsu. V roku 1920 sa zúčastnil Kappovho puču. Koncom roku sa stal členom štábu baltskej flotily (na krížniku KMS Berlin). Začiatkom roku 1932 sa stal veliteľom vlajkovej lode Schlesien, ktorá bola v službe od roku 1905. Spoznal sa s Reinhardom Heydrichom, ktorý bol vtedy obžalovaný a Canaris sa vyslovil v jeho prospech, ale nepomohlo to. Heydrich musel opustiť námorníctvo. O dva roky bol Wilhelm menovaný admirálom.
1. januára 1935 sa Canaris stal šéfom Abwehru. Mal prístup k najväčším tajomstvám Tretej ríše, sám zhromažďoval informácie o pohlavároch nacistického Nemecka a o svojich protivníkoch.
Počas občianskej vojny v Španielsku bol hnacou silou Nemecka pri pomoci Francovi. Podporil a zorganizoval jeho fašistický puč. V tom čase sa veľmi spriatelil s Heydrichom. Canarisov prínos pre každodennú prácu agenta spočíval najmä v zavedení mikrobodky, na ktorej agent sústredil celostránkové hlásenie a prelepil ju známkou na pohľadnici, bola to tiež kufríková prenosná vysielačka, s ktorou udržoval spojenie so svojou centrálou. Podobné praktiky nemali vtedy obdobu nikde vo svete a v oboch prípadoch vynikla nemecká technická prevaha.
Canaris sa tiež tajne angažoval aby Španielsko nepovolilo Nemcom prechod cez svoje územie, čím Nemecko stratilo šance na dobytie britského oporného bodu v Gibraltáre. Počas útoku na Poľsko sa počas návštev frontu stal svedkom viacerých masových vrážd vykonaných oddielmi Einsatzgruppen, čo urýchlilo jeho rozhodnutie začať tajne bojovať proti nacistickému režimu. Protestoval proti hrubým predpisom na zaobchádzanie so sovietskymi vojnovými zajatcami. Počas nasledujúcich ťažení síce jeho Abwehr naoko spolupracoval s nacistickou tajnou službou Sicherheitsdienst (SD), ale Canaris inak začal aktívne spolupracovať s tajnou opozíciou. Viacerým nacistami prenasledovaným osobám umožnil získať doklady agentov Abwehru s možnosťou vycestovať za hranice.
Canaris naďalej vyvíjal mnoho aktivít, ktoré neboli po vôli ostatným nacistom. Dostal sa nakoniec pod drobnohľad Heinricha Himmlera, nacistická nespokojnosť s prácou Abwehru nakoniec stúpla natoľko, že Canarisa vo februári 1944 odvolali z funkcie a nahradili Walterom Schellenbergom. Ten onedlho zlúčil Abwehr s Sicherheitsdienstom. Canarisa umiestnili do domáceho väzenia. V lete 1944 po neúspešnom atentáte na Hitlera však prišla zámienka a Canaris bol 27. júna 1944 zatknutý. Ukázalo sa, že bol v kontakte s Britmi a s odbojom, že zhromažďoval materiály o Hitlerovi a Bormannovi. Vo svojom denníku označil Hitlera za „bič boží“ pre Nemecko.
Smrť
Bol internovaný v koncentračnom tábore Flossenbürg. Tu sa nachádzal až do 9. apríla 1945, kedy bol za úsvitu popravený obesením na oceľovej strune z klavíru. Umieral dlho a bolestivo. Briti dodnes oficiálne nepotvrdili, že by bol Canaris ich agentom, alebo že by bol s nimi v kontakte.
Európska hymna
thumb|[[Vlajka Európskej únie]]
Európska hymna je hymna Európskej únie a Rady Európy. Melódia je z poslednej časti 9. symfónie d moll op 125 Ódy na radosť od Ludwiga van Beethovena.Tvorca je Fridrich Schiller.
Encyklopedista (Diderotova Encyklopédia)
Encyklopedisti boli francúzski osvieteneckí myslitelia, filozofi, ktorí sa podieľali na príprave a publikovaní Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers (Encyclopédie alebo Racionálneho slovníka vied, umení a remesiel). V širšom význame ide o prívržencov filozofických názorov, ktoré Encyklopédia reprezentovala.
Encyklopédia začala vychádzať v roku 1751, do roku 1772 bol hlavný organizátor Denis Diderot spolu s Jeanom le Rond d’Alembertom. Encyklopedisti nemali jednotné filozofické a politické názory, ich spoločným znakom bola náklonnosť spoločenskému pokroku, kritika despotizmus a feudálneho útlaku a snaha oslobodiť myslenie od povier a dogiem. Sú charakterizovaní ako predstavitelia osvietenstva, hoci množstvo autorov, ich rôznorodosť, pestrosť názorov a nevyrovnanosť článkov ich znemožňujú jednoducho kategorizovať. Ich účasť na tvorbe Encyklopédie poukazuje na vieru v ľudský pokrok.
Niektorí z encyklopedistov sa neskôr preslávili, prípadne editovali vlastné práce, množstvo sa ale do širšieho povedomia nedostalo. Najviac článkov (takmer štvrtinu Encyklopédie) napísal Louis de Jaucourt. Ďalšími encyklopedistami boli napr. Montesquieu, Jean-Jacques Rousseau, Voltaire, Claude Adrien Helvétius, Paul Heinrich Dietrich von Holbach, Julien Offray de La Mettrie a Etienne Bonnot de Condillac.
Erich Arendt
Erich Arendt (* 15. apríl 1903, Neuruppin, Nemecko – † 25. september 1984, Wilhelmshorst) bol nemecký básnik a literárny prekladateľ.
Přeštice
Přeštice sú mesto v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji.
1. januára 2012 tu žilo 7 212 obyvateľov, z toho 3 651 mužov a 3 561 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,2 roka (muži 40,4 roka, ženy 42,2 roka).
Gliese 3021
Gliese 3021 je hviezda v súhvezdí Vodný had 6. hviezdnej veľkosti. Je vzdialená približne 57 svetelných rokov.
Gliese 3021 b je joviálna planéta obiehajúca okolo hviezdy Gliese 3021 vo vzdialenosti 0,49 AU.
Prápor výcviku
Prápor výcviku bol výcvikový prápor Pozemných síl SR, súčasťou Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Medzi hlavné úlohy Práporu výcviku patrí „základný vojenský výcvik čakateľov a vstupný odborný výcvik profesionálnych vojakov“, „ďalší odborný výcvik profesionálnych vojakov“, prípravu vojakov na zahraničné misie a správu vojenských výcvikových priestorov na Slovensku. Veliteľom práporu bol od 15. mája 2014 pplk. Ing. Róbert Kecsõ- Prápor sídlil v Martine.
Dejiny
V roku 1967 bolo v Martine založené Vyššie delostrelecké učilište, v roku 2001 vznikla Výcviková základňa mechanizovaných a tankových vojsk, prieskumu a domobrany. V júli 2002 Veliteľstvo výcviku a v októbri 2004 Odborná výcviková škola pozemného vojska. Prápor výcviku bol vytvorený 1. júla 2009 na základe Nariadenia Náčelníka Generálneho štábu OS SR na vykonanie organizačných zmien v OS SR v roku 2009. K 1. júlu 2014 bol prápor v rámci reorganizačných zmien základe preradený do podriadenosti Pozemných síl, predtým bol zaradený do štruktúr Síl výcviku a podpory. K 1. novembru 2016 bol prápor reorganizovaný na Základňu výcviku a mobilizačného doplňovania.
Výcvik
V januári 2015 192 čakateľov prípravnej štátnej služby, vrátane 22 žien, začalo svoj základný 9 týždňový výcvik. Vo výcvikovom roku 2015 prápor plánuje vycvičiť približne 4 500 príslušníkov OS SR v rôznych kurzoch a výcvikoch.
Podriadené jednotky
V Martine je dislokovaná Výcviková jednotka vojenských misií a Poddôstojnícka akadémia. Do pôsobnosti Práporu výcviku patrí aj Vojenský výcvikový priestor Kamenica na Cirochou a Vojenský výcvikový priestor Turecký Vrch. Práporu je podriadené aj Stredisko výcviku leteckých odborností so sídlom v Prešove.
Tunel Branisko
Tunel Branisko je slovenský diaľničný tunel na diaľnici D1, ktorý sa nachádza na úseku medzi Beharovcami a Fričovcami, na rozhraní okresov Levoča a Prešov, v katastrálnom území obcí Široké a Korytné. So svojou dĺžkou 4 975 m je v súčasnosti najdlhším prevádzkovaným dopravným tunelom na Slovensku.
Tunel nahradil náročný prechod cez priesmyk Branisko po štátnej ceste I/18, ktorý leží vo výške 751 m n. m. v pohorí Branisko.
História
Razba tunela sa začala razením prieskumnej štôlne v osi ľavého (severného) tubusu v apríli roku 1996. Prerazený bol v decembri 1997 a dnes slúži ako úniková štôlňa v prípade nehody v tuneli. V budúcnosti sa stane základom pre druhý definitívny tubus pre automobilovú dopravu.
Južnú, definitívnu tunelovú rúru začali raziť v máji 1997 a slávnostne bola prerazená dňa 1. mája 1999 za prítomnosti vtedajšieho predsedu vlády Mikuláša Dzurindu. Pri stretnutí oboch častí tunela počas razenia vznikla odchýlka iba 13 milimetrov. V ďalších mesiacoch nasledovala úprava interiéru tunela, výstavba vetracích šácht a vozovky a inštalácia technologického zariadenia. K slávnostnému otvoreniu tunela v polovičnom profile došlo dňa 29. júna 2003. Do 1. októbra 2003 bol tunel len v skúšobnej prevádzke a maximálna rýchlosť v ňom bola obmedzená na 60 km za hodinu. Dostavba druhej tunelovej rúry bola pôvodne plánovaná na rok 2020. V roku 2021 však druhá rúra vypadla z priorít a začiatok jej stavby bol odložený na rok 2025.
Parametre
Dĺžka razenej časti sprevádzkovaného južného tubusu tunela je 4 822 metrov. Dĺžka západného, spišského portálu je 73,4 metra a východného, šarišského portálu 79,2 m, teda celková dĺžka tubusu je 4974,6 metra. Maximálne stúpanie v tuneli je 1,2 percenta a celkový svetlý prierez tubusu 68 metrov štvorcových. Prívod čerstvého vzduchu je zabezpečený od portálov, opotrebovaný vzduch je odvádzaný cez vetraciu šachtu hlbokú 120 metrov s priemerom 7 metrov, ktorá sa nachádza približne v polovici tunela.
V tuneli je dohromady šesť núdzových zálivov, z toho sú štyri jednostranné a dva obojstranné. Vozovka je cementobetónová a prevádzkovaný tubus je prepojený so súbežnou únikovou štôlňou na trinástich miestach, v priemere na každých 360 metroch. V tuneli sa nachádza spolu 22 núdzových SOS hlások, priemerne na každých 240 metroch a na každých 120 metroch sú umiestnené protipožiarne výklenky s hydrantmi. Nachádza sa v ňom približne 650 svetiel.
V interiéri tunela je pomocou vyžarovacieho kábla cez vyžarovacie štrbiny na frekvencii 92,2 MHz šírený rádiový signál stanice Rádio Slovensko (Slovenský rozhlas 1).
Problémy počas výstavby
Vláda spočiatku nemala finančné zabezpečenie stavby, no napriek tomu bola hlavná tunelová rúra prerazená v máji 1999. Ohrozením výstavby bol úpadok zhotoviteľských firiem Váhostav a Hydrostav a ich transformácia na iné spoločnosti. Na stavbe boli zamestnanci, ktorí nedostali mzdu viac ako štyri mesiace. Problémovo sa počas stavby správal aj dodávateľ technológií ZPA Křížik Prešov, ktorý sa nedohodol so švajčiarskymi spoločníkmi.
Výstavbu tunela a termín jeho otvorenia najviac spomalilo zaistenie bezpečnosti. Po sérii požiarov v európskych tuneloch sa sprísňovali predpisy a Branisko dostávalo novú projektovú i realizačnú podobu počas výstavby. Tunel sa nakoniec v čase otvorenia stal jedným z najbezpečnejších v Európe.
Kritika
Výstavba tunela je kritizovaná najmä kvôli jej predraženiu, pričom niektorí hovoria a píšu o kauze Branisko alebo kauze tunelovanie Braniska. Existencia faktúr za nevykonané práce vzbudzuje podozrenie. Dodávka technologického vybavenia tunela bola údajne predražená takmer trojnásobne z pôvodných 670 miliónov korún na 1,97 miliardy korún. Peniaze údajne odišli na súkromné účty osôb zo Slovenska v švajčiarskych bankách. Celkovo stál dvojnásobne viac ako mal, napriek tomu, že ho postavili len s jednou rúrou a oneskorene oproti plánu.
Branisko stavali od roku 1996 počas vlády Vladimíra Mečiara do slávnostného otvorenia 2003 za vlády Mikuláša Dzurindu. Tunel mal stáť podľa pôvodných prepočtov z roku 1996 3,2 miliardy korún, potom 6 miliárd korún, nakoniec to bolo 7,5 miliardy. Na tunelovanie upozornila tajná služba v roku 2004 vo svojej výročnej správe. Polícia následne rozbehla vyšetrovanie. V roku 2006 sa začala o prípad zaujímať aj švajčiarska polícia. Tá na účtoch nominantov SDKÚ v Slovenskej správe ciest našla spolu 1,5 milióna frankov (30 miliónov Sk). Kauza naplno vypukla za Ficovej prvej vlády po tom, čo premiér R. Fico požiadal pri oficiálnej návšteve Švajčiarska o spoluprácu. Na políciu sa pre kauzu obrátil aj bývalý minister dopravy Pavol Prokopovič (SDKÚ).
Pochybné financovanie sa prejavilo pri poddimenzovanom geologickom prieskume, ktorý mal za následok nevhodné umiestnenie portálov tunela. V dôsledku toho došlo počas stavby k opakovanému zaplaveniu portálových častí stavby.
Vyšetrovanie kauzy tunelovania trvalo 14 rokov. V roku 2018 bolo vyšetrovanie na konci, keď prokurátor Úradu špeciálnej prokuratúry podal na Špecializovaný trestný súd obžalobu. Obžalovaných bolo šesť osôb, a to z trestného činu založenia, zosnovania a podporovania zločineckej skupiny, z trestného činu podvodu a z trestného činu legalizácie príjmu z trestnej činnosti.
Ný Phoenicis
Ný Phoenicis (ν Pho) je hviezda spektrálneho typu F8 v súhvezdí Fénix.
NGC 4188
NGC 4188 je galaxia v súhvezdí Havran, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Le Vernet (Ariège)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 646 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andrej Černiansky
Andrej Černiansky - Špánik "Csernyánszky alias Spanik" (* 12. október 1841 Rajec - † 1. február 1923 Martin) bol redaktor, publicista, úradník, šľachtického pôvodu. Pseudonym: Monte Čerigo; Samuel Supavský; M.A. Španík
Životopis
Študoval v seminári v Banskej Bystrici, teológiu vo Viedni (neukončil). Roku 1868-1869 redaktor Pešťbudínskych vedomostí v Pešti, od.r. 1870 úradník sporitelne v Martine. Organizátor kultúrneho života, 1871 spoluzakladateľ Slov. spevokolu v Martine, v kt. účinkoval aj ako herec. Básnické prvotiny uverejnil v zborníku banskobystrického seminára Jarnie kvety. V humoristickej tvorbe vynikol ako improvizátor a kritik spoločenských pomerov.
Kostoly na Chiloé
Kostoly v Chiloé sú drevené kostoly postavené na súostroví Chiloé v čilskom regióne Los Lagos, ktoré vznikali od 17. storočia. Kostoly majú podobnú architektonickú schému a formu. Ich zachovalosť i napriek nepriaznivému vlhkému podnebiu je dôkazom zručnosti miestnych tesárov, ktorí chrámy vytvorili.
Od roku 2000 je 16 kostolov zapísaných na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny
Súostrovie Chiloé začali kolonizovať Španieli v polovici 16. storočia. Spolu s prvými osadníkmi a prieskumníkmi prichádzali aj cirkevní hodnostári z rádov františkánov a mercedariánskych rytierov, aby evanjelizovali miestne indiánske obyvateľstvo kmeňov Chono a Huilliche. Ale až jezuiti, ktorí prišli v roku 1608, zásadným spôsobom sformovali spôsob organizácie evanjelizácie, ktorý sa stal pre toto súostrovie charakteristickým. Jezuiti boli v roku 1767 vyhnanií zo Španielska a jeho kolónii, evanjelizačnú činnosť po nich prevzali františkáni.
Prírodné charakteristiky súostrovia vytvárali špecifické podmienky pre conquistu, kolonizáciu a evangelizáciu: ostrovnú oblasť a roztrúsenú indiánsku populáciu, prirodzená komunikácia po mori, relatívny nedostatok prírodných zdrojov, ale naopak bohaté zásoby dreva.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2015
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2015 bola kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2015 I. divízie v inline hokeji mužov, ktoré sa konali vo Fínsku. Kvalifikáciu organizovala Medzinárodná hokejová federácia (IIHF) a konala sa od 4. júna21. novembra 2014 v Sofii, v Bulharsku a v Buenos Aires, v Argentíne, za účasti 7 tímov rozdelených do 2 geografických zón. Na finálový turnaj postúpili z oboch zón iba víťazné družstvá. Nováčikom kvalifikácie bolo družstvo 🇷🇸.
Kostoly na Chiloé
Dejiny
Jezuiti použili pre evanjelizáciu systém pohyblivých misijných výprav. Skupina kňazov pravidelne oboplávala súostrovie a vždy sa na niekoľko dní zdržala v danej osade s kaplnkou či chrámom. Po zvyšok roku spravoval „farnosť“ zaučený miestny laik (tzn. nekňaz). Kaplnky a chrámy vždy stavalo miestne spoločenstvo veriacich spoločne s misionármi. Podobne ako kostoly na Chiloé je celá kultúra súostrovia výsledkom medzikultúrneho kontaktu a hlbokého prepojenia medzi domorodou a európskou kultúrou.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2015
Zápasy sa hrali na sofijskom zimnom štadióne Zimen dvorec na sporta Sofia s kapacitou 4 600 divákov a v buenosaireskej aréne Peru Beach Hockey Arena.
Xerxes I.
thumb|Portrét perzského vládcu Xerxes I. alebo Xerxés I. (2. pád Xerxa; خشایارشاه) bol perzský veľkokráľ z rodu Achajmenovcov vládnúci v rokoch 485–465 pred Kr.
Slovo „Xerxes“ (Xerxés) je gréckou transliteráciou pôvodného perzského trónneho mena Chšájaršá, ktoré znamená „vládca hrdinov“. V hebrejskej biblii je to pravdepodobne perzský kráľ אחשורש Achašveroš (Ahasueros v gréčtine). Viedol vojny proti Grékom.
Politická kariéra
Xerxes I., syn Dareia I. a Atossy, dcéry Kýra Veľkého, bol vybraný otcom za nástupcu, aj keď mal nevlastných starších bratov – ich nároky však neboli uznané za dostatočné, lebo sa narodili skôr, ako sa Dareios stal kráľom.
Po svojom nástupe v októbri 485 pred Kr. potlačil Xerxes revoltu v Egypte, ktorá vypukla už v roku 486 pred Kr. Vymenoval svojho brata Achaimena za satrapa Egypta a krajinu dôkladne spacifikoval. Tiež vzbura v Babylonii bola potlačená, v roku 484 pred Kr. rozkázal Xerxes zničiť Babylon a odviesť preč zlatú sochu boha Marduka, ktorého ruky mal právoplatný babylonský kráľ uchopiť vždy prvý deň nového roka. Zabil tiež kňaza, ktorý sochu bránil. To je tiež dôvod, prečo Xerxes v babylonských dokumentoch nie je uvádzaný ako kráľ Babylonu, ale ako perzský a médsky kráľ alebo zjednodušene ako kráľ zeme (teda kráľ sveta). V roku 479 pred Kr. museli Peržania potlačiť v južnej Mezopotámii ďalšiu revoltu.
Xerxove boje s Aténčanmi sa často pokladajú za konflikt medzi Grékmi a Peržanmi, pravda je však taká, že Xerxes prišiel, aby potrestal Atény za vyrabovanie a zničenie gréckych miest v Anatólii, ktoré boli vtedy pod perzskou kontrolou. Počas tejto kampane mal podporu niekoľkých ďalších gréckych miest a macedónskeho kráľovstva. Xerxes obsadil Atény a po krátkom období ich zase opustil. Nebolo v jeho záujme toto mesto trvalo okupovať, ale potrestať miestnych vodcov za predchádzajúcu vojnu proti gréckym obciam na perzskom území. Je potrebné mať neustále na pamäti, že Peržania nikdy nebojovali s Gréckom ako takým, ale iba s premenlivými koalíciami gréckych mestských štátov, keďže Grécko nebolo zjednotenou krajinou. Medzi spojencov Peržanov patrilo aj veľa Grékov, napríklad práve anatólske mestá, s ktorými Aténčaania bojovali.
Záver vlády
O neskorších Xerxových rokoch je toho málo známe. Vie sa, že na jeho príkaz sa Satapes (Satapés) pokúsil oboplávať Afriku, ale víťazstvo Grékov uvrhlo celé impérium do stavu určitej apatie, z ktorého sa spamätávalo iba s ťažkosťami. Kráľ sa osobne angažoval v háremových intrigách a jeho rozhodovanie sa tak stalo závislým od dvoranov a eunuchov. Zanechal záznamy v meste Perzepolis, kde pristaval nový palác k Dareiovmu, vo Vane v Arménsku a na hore Elvand blízko Ekbatan. V roku 465 pred Kr. bol zavraždený svojim vezírom Artabanom, ktorý hneď potom dosadil na trón jeho syna Artaxerxa I.
V Biblii
V biblickej knihe Ezdráš sa Xerxes spomína pod menom אחשורש Achašveroš (po grécky Ahasueros). Počas jeho vlády a vlády jeho predchodcu Dareia a následníka Artaxerxa vznášalo veľa Samaritánov obvinenia proti Židom.
Zvyčajne je kráľ Achašveroš z biblickej Knihy Ester stotožňovaný s Xerxom. V tejto knihe Achašveroš zavrhne svoju kráľovskú manželku Vašti, pretože odmietne uposlúchnuť jeho príkaz, aby vystupovala ako 'kráľovná impéria' na slávnosti usporiadanej pre princov. Následne je vraj vydaný rozkaz, aby boli zhromaždené všetky nepoškvrnené panny z celej ríše. Za novú kráľovnú si Achašveroš vyberie židovské dievča Ester. Kráľovský minister Haman, rodom Amalek (národ, ktorý Boh prikázal zničiť), sa cíti byť ponížený Esteriným bratrancom Mordechajom, ktorý sa pred ním odmieta pokloniť. Presvedčí Achašvera, aby rozkázal zničiť celý židovský národ v perzskej ríši, no Mordechaj a Ester tento zámer prekazia vďaka svojmu vplyvu na kráľa.
Práce Flavia Iosepha vzbuzujú dojem, že Vašti a Ester existovali. Na druhej strane Hérodotos tvrdí, že Xerxes mal manželku, ktorá sa volala Amestris a bola dcérou veľmoža Otana.
Newbridge (grófstvo Kildare)
Newbridge (ír. Droichead Nua) je mesto vo východnej časti Írska, v grófstve Kildare. Žije tu 18 520 obyvateľov (2006) a je druhým najľudnatejším mestom grófstva.
Mesto leží juhozápadne od Dublinu, na strednom toku rieky Liffey, medzi mestami Naas a Kildare. Nachádza sa na križovatke ciest R416 a R445, južným okrajom mesta vedie diaľnica M7 a Newbridge má aj železničnú stanicu na hlavnej trati Dublin - Galway/Cork.
Newbridge je významné priemyselné centrum, stoja tu podniky na spracovanie ropy, výrobu šperkov zo striebra a kobercov. Svoje základne tu majú aj farmaceutické spoločnosti Wyeth Medica a Oral-B. Obchodné centrum Whitewater Shopping Centre je najväčšie obchodné centrum v Írsku mimo Dublinu.
Kritérium pravdivosti
Kritérium pravdivosti je kritérium pravdy. V období pred Kristom to bolo meradlo, ktoré umožňuje rozoznať pravdivé od nepravdivého, napríklad pravdivé súdy od nepravdivých. Otázka, či je súd pravdivý alebo nepravdivý, sa rozhoduje prostredníctvom odôvodnenia stavom veci. Spôsob tohto odôvodnenia je rôzny podľa oblasti predmetu. Stanoviť jeho podmienky je vecou jednotlivých vied a ich učenia o metóde. Za predpokladu týchto zvláštnych a obsahových kritérií pravdy sa však v teórii poznania musíme pýtať aj na všeobecné a posledné kritériá pravdy. Nejde pritom už o to, ktorými stavmi veci sa súd odôvodňuje, lež ako musí byť tento stav veci daný nositeľovi poznania, aby on mohol rozlišovať pravdivé súdy od nepravdivých, a tak mohol súdiť s istotou. Všeobecné kritérium pravdy môže viesť k istote len v konkretizovaní zvláštneho kritéria pravdy. Keďže súd je pravdivý len vtedy, keď sa zhoduje so stavom veci, na ktorý sa vzťahuje, a keďže istota o tom je možná len vtedy, keď súdiacemu vychádza najavo sám stav veci, je všeobecným kritériom pravdy evidencia. Kritéria pravdy, ktoré sú udané ináč, stroskotávajú napospol v tom, že buď nie sú všeobecné, alebo ako subjektívne určenia neposkytujú záruku pravdy.
Primárne pravdy
Existujú tri primárne pravdy, ktoré sú inherentne prítomné pri akejkoľvek intelektuálnej činnosti, ktorej cieľom je pravda alebo poznanie:
Primárne pravdy nemôžu byť podložené pozitívnym dôkazom, pretože sú inherentne prítomné v každom analyzovaní. Človek, ktorý by namietal voči existencii primárnych právd, nemôže svoje námietky dôkazne podložiť bez toho, aby ich implicitne neakceptoval. Primárne pravdy sú východiskom pre akékoľvek kritériá pravdivosti.
Autorita
Názory ľudí, ktorí majú podstatnú mieru skúseností, ktorí sú vysoko školení alebo vlastnia vyššie akademické tituly, sú často považované za formu dôkazu. Poznanie a oboznámenosť s ich profesijným oborom vzbudzuje rešpekt a umožňuje to, aby ich postoje boli brané za kritériá pravdy. Toto kritérium nie je neomylné (niekoľko autorít si môže vzájomne odporovať).
Koherencia
Koherencia ako kritérium pravdivosti kladie na teóriu podmienku konzistentnosti a schopnosti vysvetliť všetky fakty. Aby bola takáto teória koherentná, všetky fakty majúce voči teórii relevanciu, musia byť usporiadané konzistentným a kohéznym spôsobom, aby tak vytvárali integrovaný celok. Teória, ktorá týmto spôsobom usporiadava fakty najefektívnejšie, môže byť považovaná za najviac sa približujúcu pravde.
Koherencia je potencionálne najefektívnejším kritériom testovania pravdivosti, pretože najprimeranejšie adresuje všetky elementy. Hlavné obmedzenie však spočíva v ľudskej neschopnosti získať všetky fakty.
Je náročné spochybňovať koherenciu ako kritérium pravdivosti, pretože takéto spochybňovanie otvára priestor pre nekoherenciu, čo je však vnútorne protirečivé.
Všeobecný konsenzus
Podľa tohoto kritéria názory, s ktorými súhlasia všetci ľudia, sú platným kritériom pravdivosti. Ak teda panuje v nejakej veci všeobecný konsenzus, tento konsenzus má dokazovať, že daný názor je pravdivý. Toto kritérium možno považovať za oprávnené, ak sa týka napríklad zákonov logiky alebo matematiky. Ak sa ním však myslí iba na všeobecnú dohodu, jeho hodnota je otázna (príkladom môže byť niekdajšie presvedčenie o plochosti Zeme).
Zvyk
Veľa ľudí používa zvyk ako kritérium pravdivosti, čo je spôsobené domnienkou, že robením obvyklého sa predíde omylu. Zvyk však nemožno považovať za seriózne kritérium pravdivosti.
Columbo
Columbo, vysielaný aj pod názvom Columbo zasahuje alebo Inspektor Colombo je americký detektívny seriál nakrúcaný v rokoch 1968 – 2003 (do seriálu sa väčšinou rátajú aj dva pilotné filmy). Seriál má 10 sérií a 69 častí. Získal si popularitu na celom svete. Hlavnú rolu poručíka Columba hral Peter Falk.
Poručík Columbo je policajtom na oddelení vrážd v Los Angeles. Je známy svojou dotieravosťou - neváha sa niekoľkokrát vrátiť s tým, že niečo zabudol, a jeho typickou hláškou je: „Ešte jedna vec...“. Typickými Columbovými znakmi sú jeho pokrčený baloniak, večne dymiaca cigara a rozpadávajúci sa Peugeot 403 Cabrio. Columbo je ženatý a stále spomína svoju ženu, ale tá sa v nijakej časti seriálu neobjavila. Poručík si v každej časti požičiava ceruzku alebo pero, niekedy aj viackrát. Má aj psa a keďže, ako sám raz povedal, so ženou sa nezhodli na jeho mene, volá ho jednoducho - Pes. Seriál je netradičný tým, že divák nesleduje pátranie po neznámom páchateľovi ako v klasickej detektívke, ale jeho identitu pozná už na začiatku filmu. Úlohou seriálu nie je nájsť vraha, ale dokázať mu zločin a v tom je Columbo majstrovský.
Prvú epizódu (samotného seriálu) nazvanú Vražda podľa knihy (Murder By the Book) režíroval v roku 1971 vtedy ešte málo známy Steven Spielberg. V seriáli hrali známe osobnosti ako napríklad Patrick McGoohan, Leslie Nielsen, Robert Culp, Jack Cassidy, Johnny Cash a iní. Posledná epizóda s názvom Columbo má rád nočný život bola odvysielaná v roku 2003.
Vysielanie v Česku a na Slovensku
Česko-slovenská televízia odvysielala v 70. rokoch niekoľko dielov pod názvom Inspektor Colombo. V 90. rokoch bol seriál vysielaný na TV Nova pod pôvodným názvom Columbo, ale výslovnosť mena [kolombo] už ostala rovnaká. V 70. rokoch hlavnú postavu nadaboval Petr Haničinec, v 90. rokoch vznikol nový dabing, spočiatku opäť s Haničincom, po jeho autonehode v roku 1995 ho nahradil Dalimil Klapka.
Marián Leško
Marián Leško (* 1. august 1954, Prešov) je slovenský novinár, politický komentátor a publicista. V súčasnosti je na dôchodku. Od marca 2019 do októbra 2021 pôsobil ako poradca prezidentky Zuzany Čaputovej pre vnútornú politiku.
Detstvo prežil v Ostrovanoch. Študoval na Filozofickej fakulte Univerzite Pavla Jozefa Šafárika v Prešove.
Po ukončení štúdia pracoval nejaký čas ako odborný asistent a od roku 1982 bol redaktorom týždenníka vydávaného Ústredným výborom Komunistickej strany Slovenska Nové slovo, bol aktívnym členom Komunistickej strany. V roku 1992 pracoval pre denník Pravda, potom krátko pre denník Práca. V roku 1994 kandidoval na spoločnej kandidátke predvolebnej ľavicovo orientovanej koalície štyroch politických strán Spoločná voľba. Absolvoval tiež odbornú stáž v USA. Od 1. apríla 1996 bol politickým komentátorom denníka SME, spolupracoval s Rádiom Slobodná Európa a pravidelne účinkoval v relácii Sedem s.r.o. až pokiaľ ju Markíza nezrušila na konci roku 2008. Potom účinkoval v rovnakej relácii v televízii JOJ pod názvom Sedem. Venoval sa hlavne každodenným vnútropolitickým komentárom.
Je tiež autorom štyroch kníh s politickou tematikou (Ľudia a ľudkovia z našej politickej elity (1993), Slovenské tango v roku jeden (1994), Mečiar a mečiarizmus (1996), Masky a tváre novej elity (2000)).
Atelektáza
thumb|Atelektáza pravého pľ. krídla Atelektáza (iné názvy: atelektáza pľúc, bezvzdušnosť pľúc(neho tkaniva), nezvdušnosť pľúc(neho tkaniva), kolaps pľúc, pľúcny kolaps) je chorobný stav, kedy je rôzne veľká časť pľúcneho parenchýmu nevzdušná. Môže byť prítomná už u novorodenca (vrodená) alebo vzniknúť neskôr. Niektoré zdroje ako atelektázu (v užšom zmysle) označujú len atelektázu novorodencov, iné (napr. MKCH-10) zas naopak len ostatné prípady. Od pľúcnej konsolidácie sa líši tým, že vzduch nie je nahradený patologickým obsahom a preto je objem postihnutej časti pľúc zreteľne menší.
Na rtg snímke sa atelektáza zobrazí ako homogénne zatienenie s prejavmi zmenšenia objemu pľúc (presun mediastína, vyššia poloha bránice a podobne).
Atelektáza môže byť podľa rozsahu subsegmentálna, segmentálna, lobárna alebo alárna; podľa tvaru platničková alebo okrúhla. Osobitnou formou je tzv. platničková atelektáza.
Príčiny vzniku
Najčastejšou príčinou vzniku atelektázy je uzavretie priedušky (odb. bronchiálna obštrukcia), ktorá danú časť pľúc ventiluje, s následným vstrebaním (resorbciou) vzduchu pod úrovňou uzáveru. Najčastejšou príčinou takéhoto uzáveru je u dospelých nádor alebo hlienová zátka. Vzácnejšími príčinami sú vdýchnuté cudzie teleso, zúženie priedušky alebo jej útlak zvonku (napríklad zväčšenou lymfatickou uzlinou). U detí sú príčiny odlišné, nádory priedušiek a pľúc sú u nich veľmi zriedkavé; najčastejšou príčinou sú hlienové zátky (časté pri astme alebo cystickej fibróze) a vdýchnuté cudzie teleso.
Atelektázu môže ďalej spôsobiť akýkoľvek proces, ktorý zaberá miesto v hrudníku. Môže pľúca buď stláčať (tzv. kompresívna atelektáza), alebo im umožňuje sa retrahovať (tzv. pasívna atelektáza) Kompresívnu atelektázu spôsobuje napríklad tekutina v pleurálnej dutine (odb. fluidothorax), pasívnu vzduch v pleurálnej dutine (odb. pneumothorax).
Ďalšou príčinou môže byť infekcia (zväčša chronická), ktorá pľúcny parenchým postupne ničí fibrózou a bronchiektáziami.
Zobrazovanie
Na diagnostiku lobárnej atelektázy (postihujúcej celý pľúcny lalok) je dostačujúca rtg snímka hrudníka. Počítačová tomografia sa používa v nejasných prípadoch, väčšinou keď je atelektáza spojená i so zápalom pľúc a tekutinou v pleurálnej dutine.
Základným morfologickým prejavom u oboch zobrazovacích metód je zatienenie/nevzdušnosť príslušného pľúcneho laloka a zmenšenie jeho objemu. Ďalšie prejavy sú presuny okolitých štruktúr v dôsledku zmeny objemu, najmä mediastína. Dochádza tiež ku kompenzačnému zväčšeniu objemu susedných lalokov, ktorý je však málo patrný a nešpecifický.
Stredoškolská študentská únia Slovenska
Stredoškolská študentská únia Slovenska (ŠUS) je nezisková mimovládna organizácia, ktorá združuje študentov zo študentských samospráv na stredných školách na Slovensku. Jediná slovenská organizácia so stálym členstvom v OBESSU (Organising Bureau of European School Student Unions) v Bruseli. Sídlo má v Šúrovciach.
Jej cieľom je zapojiť stredoškolských študentov do rozhodovacieho procesu ich vlastného vzdelávania, umožniť im realizáciu ich vlastných nápadov a podporovať ich všestranný rozvoj organizovaním rôznych aktivít.
Vznik
Založená v roku 1998 v Bratislave pod názvom Študentská únia Slovenska (ŠuS). Jej založenie iniciovali zástupcovia troch stredoškolských organizácií (Parlament mládeže, Stredoškolská Alternatíva a Rada študentov stredných škôl), niekoľkých študentských rád a jednotlivci (Draxler, Košík, Pomothyová). Na Stredoškolskú študentskú úniu Slovenska pretransformovaná v roku 2006. Od roku 2006 mala sídlo v Žiline, neskôr v Šúrovciach.
Venom
Venom je jedna z prvých blackmetalových/thrashmetalových hudobných skupín, ktorá bola založená v roku 1978 v anglickom Newcastli.
AB Doradus
AB Doradus je trojhviezda v súhvezdí Mečiar. Hlavná zložka rotuje 50-krát rýchlejšie ako Slnko a generuje silné magnetické pole.
Pamiatkový úrad Slovenskej republiky
Vývoj názvov a štruktúry úradu
Predchodca dnešného Pamiatkového úradu SR bol zriadený k 1. januáru 1951. Celkový vývoj bol nasledovný:
Vedenie
Od mája 2022 je generálnym riaditeľom úradu Pavol Ižvolt. Predchádzajúcim riaditeľom bol od januára 2021 Radoslav Ragač, generálny riaditeľ sekcie kultúrneho dedičstva Ministerstva kultúry. Prvou generálnou riaditeľkou bola Katarína Kosová. Hovorca ministerstva na margo jej odvolania uviedol: „Pani Kosová vybudovala dôležitú inštitúciu na ochranu pamiatok, ktorá však v 21. storočí potrebuje nový impulz. Úrad taktiež vyžaduje výraznejší pohyb vpred, aby záchrana a ochrana pamiatok mohla byť efektívnejšia, transparentnejšia a dynamickejšia.“
20 Leonis Minoris
20 Leonis Minoris je hviezda v súhvezdí Malý lev.
Bubenícke sólo
Bubenícke sólo je inštrumentálne sólo hrané na bicej súprave. Bicie sólo môže byť chápané ako súčasť improvizácie bubeníka v skladbe alebo ako samostatná skladba. Bicie sóla mali najväčšiu popularitu v šesťdesiatych a sedemdesiatych rokoch 20. storočia.
História bubeníckeho sóla
Bubenícke sóla mali v každom období iný raz. Do povedomia sa dostali vďaka jazzovým bubeníkov ako Gene Krupa, Buddy Rich, Elvin Jones, Max Roach a neskôr Joe Morello (známy zo skladby „Take Five“). Významný vplyv mal na bubenícke sóla rock and roll - tzv. surf rock priniesol množstvo skladieb s bubeníckym sólom (The Shadows a ich „Little B“ (Brian Bennett) alebo The Ventures a ich „Wipe Out“). Najväčší rozvoj bubeníckych sól priniesla éra psychedelického a progresívneho rocku (koniec šesťdesiatych rokov a sedemdesiate roky, dvadsiateho storočia). Táto éra priniesla bubeníkov ako boli napríklad Keith Moon, John Bonham, Mitch Mitchell, Ian Paice, Robert Wyatt (spievajúci bubenícky líder Soft Machine), Ron Bushy, Carl Palmer a ďalší. Koncom osemdesiatych a v deväťdesiatych rokoch, nástupom elektroniky a rytmického minimalizmu došlo k výraznému zjednodušeniu rytmov a bubenícke sóla (často aj bubeníci) v mainstreame prakticky zanikli (dokonca ich nahradili automatickí bubeníci).
Sóloví bubeníci
Medzi najznámejších hudobníkov predvádzajúcich bicie sóla patria/patrili John Bonham, Keith Moon, Ginger Baker, Buddy Rich, Mike Mangini, Gene Krupa, Ian Paice, Mitch Mitchell, Bill Ward, Neil Peart, Bill Bruford, Art Blakey, Terry Bozzio, Charly Antolini a ďalší. Na Slovensku k nim patrí napríklad Dušan Hájek (Collegium Musicum), Dodo Šošoka, Marcel Buntaj, alebo Juraj Štefula (Gattch).
Príklad najznámejších bicích sól vo svete :
Limbus (náboženstvo)
Limbus môže byť v katolíckej teológii:
Pelopeia
Pelopeia alebo Pelopia (starogr. Πελόπεια – Pelopeia, ) môže byť v gréckej mytológii:
NGC 4189
NGC 4189 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Précey
Précey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Skalné chrámy v Ivanove
Skalné chrámy v Ivanove (🇧🇬) je skupina chrámov, kaplniek a monastierov v severnom Bulharsku. Sú vytesané do jedného skalného masívu a obsahujú veľké množstvo nástenných malieb. Prví pustovníci v miestnych jaskyniach sa objavovali už v priebehu 12. storočia, ale vznik malieb siaha až do neskoršej doby.
Précey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ernst Moritz Arndt
Ernst Moritz Arndt (* 26. december 1769, Groß-Schoritz, Nemecko – † 29. január 1860, Bonn) bol nemecký publicista a básnik.
Précey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Felix Klein
Felix Christian Klein (* 25. apríl 1849, Düsseldorf, Nemecko – † 22. jún 1925, Göttingen, Nemecko) bol nemecký matematik, člen Berlínskej akadémie vied (1913).
V roku 1865 začal pôsobiť na Bonskej univerzite, kde sa roku 1868 stal doktorom filozofie. Od roku 1872 pôsobil ako profesor matematiky v Erlangene, od roku 1875 na Mníchovskej vysokej škole technickej. Od roku 1886 pôsobil v Göttingene, kde zostal do konca života.
Klein sa venoval problematike neeuklidovskej geometrie, teórii nepretržitých grúp, teórii algebraických rovníc, teórii eliptických funkcií, teórii automorfných funkcií. Svoje geometrické idey vyložil v slávnom Erlangenskom programe (1872).
I Hydrae
I Hydrae je hviezda v súhvezdí Hydra.
Léran
Léran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 570 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Izeste
Izeste je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
72 Herculis
72 Herculis je hviezda v súhvezdí Herkules.
Příchovice
Příchovice je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 059 obyvateľov, z toho 534 mužov a 525 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,2 roka, ženy 41,7 roka).
Karol Černík
Karol Černík (* 17. september 1928 Banská Bystrica† 15. jún 1991, Bratislava) bol slovenský herec.
Životopis
1948-54 člen činohry ŠD v Košiciach, 1954-62 činohry NS a 1962-70 TR v Bratislave, 1970-75 v slobodnom povolaní, od 1975 vedúci kultúrneho klubu Tallinn v Bratislave. Hereckou školou prešiel na košickom javisku. V TR patril k protagon. súboru a účinkoval takmer vo všetkých programoch. Stvárnil aj viacero film. postáv, v televízii sa uplatňoval najmä v dabingu.