cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Knowledge management
V oblasti informačných technológií
Znalosti možno vo všeobecnosti rozčleniť na explicitné a implicitné znalosti. Explicitné znalosti je možné vysloviť, nakresliť alebo inak znázorniť. Implicitné znalosti sú vytvárané interakciou explicitných znalostí a skúseností, intuície a osobných predstáv jedinca. Sú preto ťažko komunikovateľné. Príkladom môže byť schopnosť jedinca úspešne dojednať kontrakt.
Systém znalostného manažmentu poskytuje sústavu (framework), v ktorej organizácia vidí všetky svoje procesy ako znalostné procesy a všetky obchodné procesy zahŕňajú tvorbu, rozširovanie a aplikáciu znalostí smerom k organizačnej náplni a samotnej existencii. K základným cieľom v procese aplikácie znalostného manažmentu patria podľa Davenporta:
Firmám, ktoré sa rozhodli aplikovať tento moderný manažérsky trend je možné podľa Arthura Andersena odporúčať dodržiavanie tohto postupu:
V oblasti ľudských zdrojov a organizácie riadenia
Používa sa učiaca sa organizácia a päť technológií vedúcich k tvorbe a používaniu vedomostí ako produktívneho ekonomického zdroja v organizácii, ktorými sú osobné majstrovstvo, myšlienkové schémy, spoločná vízia, tímové učenie sa a systémové myslenie.
Zabezpečovanie produktivity vedomostí je funkciou manažmentu, vyžaduje si systematickú, organizovanú aplikáciu vedomostí, pričom je nevyhnutné ľudí motivovať k tomu, aby svoje skryté vedomosti (tacitné) boli ochotní premeniť na formálne vedomosti (organizačné), ktoré sa dajú spracovať do informačných databáz, do tzv. intelektuálneho kapitálu organizácie.
V oblasti inovácií a podnikania
Na základe prieskumu v USA a v Európe bolo identifikovaných päť fáz procesu úspešnej inovácie:
1. Vznik a mobilizácia inovatívnych myšlienok (podpora vytvárania nových myšlienok, hneď ako je nová myšlienka sľubná, treba ju „presunúť“ do inej časti firmy a overiť jej životaschopnosť. Často inovátor nemá skúsenosti s výrobou, predajom a marketingom, nemá skúsenosti s organizáciou vo firme, takže mobilizácia sa týka práve toho).
2. Presadzovanie a overovanie novej myšlienky (najvhodnejšie je mať proces preverovania a hodnotenia inovácie štandardizovaný a transparentný, aby mohla prebehnúť dostatočná spätná väzba inovátorovi i motivácia pre ostatných, ak budú vopred vedieť, ako a podľa čoho sa ich myšlienky budú posudzovať)
5. Implementácia a rozšírenie inovácie (získanie podpory celej firmy pre novú vec, vytvorenie štruktúr a uvoľnenie zdrojov pre zaradenie inovácie do výroby či prevádzky firmy)
Dejiny
Úsilie o KM má dlhú históriu, obsahujúcu mnoho diskusií o práci, formálne platné práce, diskusné fóra, podnikové knižnice, profesionálne tréningy a programy mentorovania a koučovania. V súčasnosti, s rozvojom používania osobných počítačov v druhej polovici 20.storočia, sa objavili ďalšie špecifické adaptácie technológií na báze vedomostí, expertných systémov, vedomostných skladov, podporných systémov skupinového rozhodovania, intranetu, kooperatívnej práce podporenej informačnými technológiami. Pojem osobné KM bol prezentovaný v roku 1999, čo do oblasti KM (management of knowledge) na úrovni jednotlivca (Wright 2005). Prvé zbierky prípadových štúdií v podmienkach podnikania uznali dôležitosť a význam dimenzií KM v oblasti stratégií, procesov manažmentu a meraní (Morey, Maybury&Thuraisingham 2002). Z toho vyplýva hlavné poučenie:
Pojem systému KM sa vyvíjal smerom k víziám o ľudskej spoluúčasti a jej výstupoch čoraz bližšie k objaveniu sa Web 2.0. Tento smer vývoja je definovaný ako Enterprise 2.0 (McAfee, 2006). Teraz však prebiehajú diskusie (Lakhand&McAfee,2007), či Enterprise 2.0 je iba módny výstrelok, ktorý neprinesie nič nového alebo užitočného, alebo či dokonca ide o budúcnosť procesu KM (Davenport, 2008).
Výskum
KM sa vyvinul ako vedecká disciplína začiatkom 90-tych rokov. Spočiatku bol podporovaný len tu a tam praktikmi, až kým Scandia neprijala Leifa Edvinssona vo Švédsku ako prvého manažéra vedomostí (CKO = Chief Knowledge Officer) vo svete. Dávno predtým však začal rôzne stránky KM preskúmavať Hubert Saint-Onge (predtým CIBC, Kanada). Cieľom CKO je riadiť a maximalizovať nehmatateľné aktíva intangible v ich organizáciách. Postupne sa CKO začali zaujímať nielen o praktické, ale aj o teoretické aspekty KM a tak bola sformovana nová výskumná oblasť.
Podľa myšlienok škôl, kľúčovými komponentami procesu KM (KM) sú ľudia, procesy, technológie a/alebo kultúra, štruktúra, technológia, v závislosti od špecifických pohľadov (Spencer&Scherer, 2007). Rôzne myšlienkové školy KM (KM) obsahujú rôzne optiky, cez ktoré môže byť na KM nazerané a vysvetľované, obsahujú: - praktizujúce spoločenstvá (community of practice) (Wenger, McDermott&Synder, 2001 (2) – analýzy spoločenskej siete (3) – social network – intelektuálny kapitál (Bontis&Choo, 2002 (4) – informačné teórie (McInerney,2002) (5) – vedu o kmplexnosti (complexity science) (6),(7) – konštruktivizmus (8), (Nanjappa&Grant,2003)
Dimenzie vedomostí
Existujú rôzne konštrukcie pre rozlíšenie rozdielov medzi vedomosťami. Jedna z navrhovaných konštrukcií pre kategorizovanie „rozmerov“ vedomostí rozlišuje vedomosti ako
tacitné a explicitné
Tacitné vedomosti reprezentujú internalizované vedomosti, o ktorých si jednotlivec nemusí byť vedomý, že o nich vie, pomocou ktorých však vie splniť jednotlivé úlohy. Na opačnej strane spektra sú explicitné vedomosti, ktoré reprezentujú vedomosti, ktoré si jednotlivci zreteľne uvedomujú, venujú im pozornosť a môžu ich ľahko formálne komunikovať s ostatnými. (9) (Alawi&Leidner,2001) Skorší výskum predpokladal, že úsilie o úspešné KM (KM) potrebuje konvertovať intenalizované tacitné vedomosti na explicitné v záujme ich spoločného zdieľania, ale to samé úsilie musí tiež umožniť jednotlivcom internalizovať ich a pochopiť ich, ako aj kodifikovať vedomosti získané z úsilia o KM. Následný výskum v oblasti KM tvrdil, že rozdiel medzi tacitnými a explicitnými vedomosťami reprezentuje prílišné zjednodušenie a že definícia explicitných vedomostí je sama protichodná. Presnejšie, ak majú byť vedomosti explicitné, musia byť preložené do informácie (ako napr.symboly mimo našej hlavy) (Serenko&Bontis, 2004). Neskôr navrhoval Ikujiro Nonaka model SECI (Socializácia- Externalizácia- Kombinácia-Internalizácia), ktorá uznáva špirálovitý proces vzájomného ovplyvňovania vedomostí tacitných a explicitných (Nonaka&Takeuschi,1995). V tomto modeli vedomosti postupujú v cykle v ktorom implicitné vedomosti sú „vytiahnuté“ a stávajú sa explicitnými a explicitné sú reinternalizované do implicitných.
spracované vložené (embedded) a naučené získané (embodied)
Druhá navrhovaná konštrukcia pre kategorizáciu dimenzie vedomostí rozlišuje medzi spracovanými vloženými vedomosťami systému mimo ľudského jedinca (napr. informačný systém môže obsahovať informáciu zaparacovanú vo svojom návrhu) a prirodzene začlenenými vedomosťami reprezentujúcimi naučenú schopnosť ľudského tela cez telesný a vnútorný emočný systém. (Sensky, 2002)
tvorba nových resp. využívanie vytvorených
Tretia navrhovaná konštrukcia kategorizácie dimenzií vedomostí rozlišuje medzi výskumnou tvorbou „nových vedomostí“ (napr. inovácie) oproti transferu alebo využívaniu „vytvorených vedomostí“ v rámci skupiny, organizácie alebo komunity. Prostredie spolupráce ako praktizujúce spoločenstvá alebo využívanie nástrojov spoločenského využívania počítačov môžu využívať ako tvorbu vedomostí tak i transfer vedomostí. (10)
Stratégie
Vedomosti môžu byť prístupné v troch stupňoch: pred, počas a po činnostiach systému KM (KM). Rôzne organizácie skúšali podchytiť rôzne vedomosti motiváciou, vrátane vytvárania obsahu podriadeného vykonávania a poskytovaniu odmien včlenených do plánov hodnotenia činností. Existuje značný nesúlad názorov v tom, či v tejto oblasti pohnútky pracujú alebo nie a nevznikol o tom žiadny konsenzus. Stratégia posunu (push) KM (KM) obsahuje aktívnejšie KM. V takomto prípade sa jednotlivci snažia explicitne dekódovať svoje vedomosti do skladu zdieľaných vedomostí, akými sú databázy, ako aj získavať vedomosti, ktoré potrebujú, ktoré iní jednotlivci uložili do skladu vedomostí. (11). To je všeobecne známe ako kodifikačný prístup ku KM (KM).
Ďalšia stratégia KM zapája jednotlivcov do požadovania vedomostí od expertov združených v rôznych subjektoch na báze ad hoc (stratégia ťahu – pull strategy), v tomto prípade jednotliví experti umožňujú prenikať do podstaty problému jednotlivým osobám alebo ľuďom, ktorí to potrebujú (Snowden, 2002). Všeobecne je to známy personalizačný prístup ku KM (KM).
Ďalšie stratégie KM
pre spoločnosti obsahujú:
Motivácia k úsiliu o KM
Existuje množstvo oznamov o motivovaní vedúcich organizácií k osvojeniu si procesu KM (KM)(12). Typickými príkladmí v úsilí o KM sú:
Technológie
Prvé technológie KM (KM) obsahovali organizačné „žlté stránky“ s umiestnením expertíz a dokumentácie manažérskych systémov. V kombinácii s raným rozvojom technológií spolupráce (čiastočne Lotus Notes) sa KM technológie rozvinuli v polovici 90-tych rokov. Naslednovalo úsilie KM o vybrané semantické technológie pre hľadanie a vyberanie resp.triedenie a rozvoj nástrojov elektronického učenia sa (e-learning) pre praktizujúce spoločenstvá (Capozzi 2004) (14) Najnovšie sa rozvíjajú nástroje spoločenských sietí (social computing) ako blogy a wiki, ktoré umožnili menej štrukturovaný a samoriadiaci až ekologický prístup k prenosu, podchyteniu a tvorbe vedomostí, zahrňujúc rozvoj nových foriem komunít –spoločenstiev, sietí, maticových organizácií.
Napriek tomu sú aj takéto nástroje stále založené na texte a kódovaní a preto reprezentujú prenos explicitných vedomostí. Tieto nástroje čelia výzvam vytvorenia „vydestilovaných“ zmysluplne použiteľných vedomostí a zabezpečenia prenosnosti ich obsahu cez rôzne kanály. (15) (Andrus,2005)
Softwarové nástroje v riadení vedomostí KM sú zbierkou technológií a nie sú nevyhnutne nadobudnuté ako jednotlivé výsledky software. Tieto sw-nástroje KM majú ďalej výhodu v používaní v existujúcej infraštruktúre informačných technológií. Organizácie a podnikatelia míňajú veľký podiel zdrojov a robia značné investície do najnovších technológií, systémov a infraštruktúry, aby podporili KM (KM). Je nevyhnutné, aby všetky tieto investície boli náležite schvaľované a robené múdro a že mnoho príslušných technológií a sw-nástrojov je vyberaných a kombinovaných k tomu, aby KM umožnili. Je teda prístupný súbor charakteristík, ktoré môžu podporovať podnikateľov a ľudí robiacich dôležité rozhodnutia v ich výbere sw-nástrojov pre KM (KM). (16)
KM (KM) sa teda stáva uholným kameňom vznikajúcich podnikateľských stratégií ako v prípade riadenia životných cyklov služieb (Service Lifecycle Management, SLM) spoločností, ktoré sa stále viac obracajú na SW-predajcovi za účelom zlepšenia ich efektívnosti napr. v priemysle aviácie, ale nielen tu. (17).
Manažéri vedomostí
Manažér vedomostí (CKO = Chief Knowledge Officer) je manažérskou rolou a koncepciou, ktoré si získali popularitu v poslednom desaťročí. Rola sa dramaticky vyvinula z potreby tvoriť a zabezpečovať sklady vedomostí až po rolu, ktorá zahŕňa ovplyvňovanie kultúry organizácie kvôli zlepšeniu zdieľania vedomostí, používania, učenia sa, spolupráce a inovácií. Funkcie KM (KM) sú spojené s rôznymi oddeleniami organizácie. Môžu byť kombinované s riadením kvality, predajom, manažmentom ľudských zdrojov, inováciami, výkonnými činnosťami, atď. a sú pravdepodobne určované motiváciou KM v danej časti organizácie. Manažéri vedomostí majú rôzny pôvod, od informačných vedcov a technikov po manažérov a podnikanie. Efektívny manažér vedomostí je niekto, kto pravdepodobne ovláda súbor verzatílnych (vzájomne sa doplňujúcich a vymeniteľných) zručností s ovláda poimy organizačného správania sa, organizačnej kultúry, procesov, tvorby značiek a marketingu, kolaboračných technológií (technológií vzájomnej spolupráce).
Invariabilný biogénny prvok
Invariabilný biogénny prvok alebo stály biogénny prvok je biogénny prvok obsiahnutý bez výnimky vo všetkých organizmoch. Konkrétne to sú tieto prvky: vodík, kyslík, uhlík, dusík, sodík, vápnik, horčík, draslík, železo, síra, chlór, fosfor, meď, zinok, mangán, fluór, jód, molybdén, bór, kremík. Všetky ostatné biogénne prvky sú tzv. variabilné biogénne prvky či nestále biogénne prvky. Variabilné biogénne prvky sú také, ktoré sú obsiahnuté len v niektorých organizmoch.
Wikov 40
náhľad|Wikov 40, rok 1934, Classic Show Brno 2011, výstavisko Brno Wikov 40 bol automobil vyrábaný v Česko-Slovensku v rokoch 1933 - 1937. Jeho konštruktérmi boli Košťál a Malý a vyrobila ho ''Továrna na hospodárske stroje Wichterle & Kovařík, akc. spol.'' v Prostějove. Do roku 1937 sa vyrobilo 330 kusov, pričom jeho cena sa pohybovala od 51 000 do 70 000 Kč v závislosti od výbavy.
Motor
V automobile bol použitý štvorvalcový radový motor s objemom 1 940 cm³, s vŕtaním 76 mm a zdvihom 107 mm, pričom dosahoval výkon 29,4 kW (40 k). Konštrukčne bol motor veľmi pokrokový. Mal na tú dobu moderný rozvod ventilov OHC, s vačkovým hriadeľom v hlave valcov. Spaľovacie priestory boli opracované, čím sa dosiahol rovnaký kompresný pomer vo všetkých valcoch. Blok motora bol z ľahkej zliatiny, mal suché oceľové vložky, ktoré sa opracovávali až po zalisovaní. To spoločne s plnoprietokovým čističom oleja prispievalo k vysokej životnosti motora. Z ľahkej zliatiny boli aj ojnice a piesty.
Koncepcia
Motor bol umiestnený v prednej časti automobilu. Ďalej bol automobil vybavený jednokotúčovou spojkou, štvorstupňovou prevodovkou a náhonom zadných kolies. Obdĺžnikový rám s tuhými nápravami bol odpružený pozdĺžnymi listovými perami. Kolesá boli typu Rudge-Withworth s oceľovými spicami a centrálnou maticou, pričom sa na ne montovali pneumatiky Michelin. Podvozok s centrálnym mazaním mal hmotnosť 850 kg. Automobil bol vybavený kvapalinovými brzdami a dosahoval najvyššiu rýchlosť 105 km/h. Spotreba paliva sa pohybovala v rozmedzí 11 až 13 litrov na 100 km.
Železničná stanica Banská Bystrica
Železničná stanica Banská Bystrica je hlavná železničná stanica v Banskej Bystrici.
V stanici sa stretávajú dve trate: Železničná trať Zvolen – Vrútky (170) a Železničná trať Banská Bystrica – Červená Skala (172). Obe sú jednokoľajné. Trať 170 je v úseku Zvolen – Banská Bystrica elektrifikovaná sústavou 25 kV 50 Hz. Elektrifikácia prebehla od novembra 2004 do marca 2007. V bezprostrednom susedstve bol v rokoch 2015-2017 vybudovaný a 21. septembra 2017 otvorený areál novej autobusovej stanice s nákupným centrom Terminal, ktorý je bezbariérovo prepojený s budovou železničnej stanice.
Pôvodná hlavná stanica bola postavená v roku 1874 na trati zo Zvolena. Stála na miestach dnešnej reštaurácie Srdiečko do polovice 50. rokov 20. storočia. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Smer Zvolen - Levice - Bratislava
V novembri 2015 štát vyhlásil verejné obstarávanie na trať Banská Bystrica - Bratislava v rozsahu 1,5 mil. vlakových kilometrov ročne. Víťazný prepravca Železničná spoločnosť Slovensko zaviedol na trati do hlavného mesta 8 párov priamych rýchlikov a získal až desaťročný monopol na dopravu medzi Banskou Bystricou a Bratislavou. V decembri 2015 štátny dopravca ZSSK oznámil, že od 13. decembra 2015 zriadil priame spojenie Bratislavy s Banskou Bystricou v dvojhodinovom takte.
Smer Žilina - (Praha)
Od decembra 2015 na trasu Zvolen - Banská Bystrica - Žilina - Praha vstúpila spoločnosť RegioJet, ktorá prevádzkovala jeden pár priameho spojenia po svojej severnej trase cez Čadcu, Ostravu a Olomouc do Prahy. Zároveň sa však zrušilo priame spojenie cez Púchov/Horní Lídeč, prevádzkované štátnym dopravcom. Expresné vlaky Detvan a Fatra jazdia od decembra 2015 z Košíc. Spoj RegioJetu tak bol jediným priamym medzinárodným spojom z Banskej Bystrice, do Žiliny však jazdil každé dve hodiny.
RegioJet začal k 13. decembru 2015 prevádzkovať linku Praha - Žilina - Martin - Banská Bystrica - Zvolen. V staniciach Banská Bystrica a Zvolen boli k dispozícii mobilní predajcovia lístkov. Palubný servis však prebiehal len od/do Martina. RJ 1011 z Prahy mal do Banskej Bystrice príchod 21:26 a spoj RJ 1008 do Prahy odchod 4:57.
Neželezničná doprava
náhľad|[[Trolejbusová doprava v Banskej Bystrici|Trolejbusy čakajúce pred stanicou]]
Železničná stanica je terminál šiestich trolejbusových liniek:
Na prelome mája a júna 2019 bolo na stanici vybudované cyklistické stanovište umožňujúce odloženie bicykla, použitie pumpy či nabíjanie elektrobicyklov.
Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov 2007
'''Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov 2007''' boli v poradí 2. majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to štvrté najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji mužov v roku 2007, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 9.15. septembra 2007 v obci Predanovci, v regióne Pomurska regija, v Slovinsku, za účasti 7 tímov. Pôvodne sa na turnaji malo predstaviť aj družstvo Malty. Najlepšie 2 družstvá postúpili do III. divízie Majstrovstiev Európy v roku 2009.
NGC 7777
NGC 7777 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 25. októbra 1876.
Medzinárodná faustbalová asociácia
História
IFA vznikla na kongrese v nemeckom Frankfurte nad Mohanom v roku 1960 pod názvom Internationaler Faustball Verband (IFV). Medzi štyroch zakladajúcich členov patrilo Rakúsko, Švajčiarsko, Východné Nemecko a Západné Nemecko. IFA v roku 1965 zorganizovala svoje prvé vrcholné podujatieMajstrovstá Európy mužov a o tri rokov aj prvé Majstrovstvá sveta mužov. V súčasnosti združuje 80 000 športovcov v 35 krajinách sveta.
Najnovším členom IFA sa v januári 2014 stala Austrália.
Členské zväzy
‡ – partnerskí členovia
Samson
Samson môže byť:
Tichá dolina
Tichá dolina môže byť dolina:
Schrems
Schrems je mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Gmünd.
Žije tu obyvateľov.
Mák (priezvisko)
Mák je české priezvisko odvodené od slova mak. V Česku aj na Slovensku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v mestách Český Brod a Teplice, resp. vo Fiľakove.
Známi nositelia
Pozri v článku Mák.
Bukureštské metro
80px|left 300px|right|thumb|Vlak metra staršieho typu v stanici [[Universităţii]] right|300px|thumb|Stanica metra [[Titan (stanica metra)|Titan na linke M2 sa podobá na ruské jednoloďové stanice (napríklad Konkovu)]]
Bukureštské metro (rum. Metroul bucureştean) je sieť štyroch liniek podzemnej dráhy v Bukurešti. Ide o jediný systém podzemnej dráhy v Rumunsku.
Charakter podzemnej dráhy
Bukureštské metro je väčšinou konštruované ako podzemné, s razenými, niekde s hĺbenými tunelmi. Stanice sú založené v malej hĺbke, sú teda budované v otvorenej jame z povrchu. Nástupištia majú dĺžku 126 metrov, čo umožňuje prevádzku až šesťvozňových vlakov. Celková dĺžka siete je a má 45 staníc.
Valenciennes
Valenciennes je mesto na severe Francúzska v departemente Nord a regióne Hauts-de-France. Má cca 41 000 obyvateľov.
Bukureštské metro
Dejiny
Hoci metro jazdí od roku 1979, prvé projekty sa objavili v 30. rokoch 20. storočia. Boli súčasťou rozsiahleho plánu na modernú prestavbu mesta. V roku 1938 bola založená spoločnosť S.A. Metropolitanul, ktorá mala metro budovať od marca 1941. Realizácia však bola odložená kvôli druhej svetovej vojne. Po skončení bojov sa do vlády dostala komunistická strana, ktorá mala svoje vlastné zámery a staré projekty upadli do zabudnutia.
K metru sa vrátilo až neskôr. V 70. rokoch povrchová sieť, ktorá bola štvrtá najväčšia v Európe, prestala zvládať dopravný nápor, a preto sa rozhodlo o vybudovaní podzemnej dráhy. Na rozdiel od ostatných krajín východnej Európy, kde boli podobné prevádzky budované podľa moskovského vzoru, v Bukurešti sa metro podobá skôr prevádzkam v západnej Európe.
Valenciennes
Mesto ležiace na rieke Šelda pravdepodobne založili Merovejovci, ale je možné, že má rímske korene (Valentiana).
Bukureštské metro
Dejiny
Boli použité aj iné vozidlá, namiesto tradičných súprav 81-71 sovietskeho pôvodu boli nasadené domáce dvojvozňové jednotky spojené po troch do súpravy vyrábané v závode Astra Arad až do roku 1993.
Prvý úsek linky M1 bol otvorený v roku 1979. Mal dĺžku a 6 staníc. Po otvorení sa približne v trojročných intervaloch pridávali ďalšie úseky. Veľký rozvoj nastal koncom 80. rokov, kedy pribudla najväčšia časť súčasnej podoby metra. Vzhľadom na úsporné opatrenia v energetike však nové stanice neboli dobre osvetlené, preto museli byť neskôr rekonštruované.
Valenciennes
V jeho blízkosti leží národný park Parc naturel régional Scarpe-Escaut.
Bukureštské metro
Dejiny
Útlm nastal po roku 1990, pádom socializmu sa zmenili priority krajiny. S výstavbou nových kratších tratí sa začalo na prelome storočí, sprevádzkovala sa nová linka M4. Podľa plánu má vo finálnej fáze premávať 6 liniek.
Valenciennes
Geografia
Susedné obce: Bruay-sur-l'Escaut, Saint-Saulve, Marly, Aulnoy-lez-Valenciennes, Trith-Saint-Léger, La Sentinelle, Petite-Forêt a Anzin.
Bukureštské metro
Vozidlový park
Vozový park tvoria dva typy súprav, staršie rumunskej výroby a modernejšie od firmy Bombardier, dodávané od roku 2002 a vybavené klimatizáciou.
Valenciennes
Súčasnosť
V súčasnosti je Valenciennes univerzitným mestom a hospodárskym centrom severného Francúzska.
Mimoriadny význam pre región má kovospracujúci a automobilový priemysel. Spoločný podnik FIAT a PSA tu vyrába Eurovan (Citroën C8, Peugeot 807, Fiat Ulysee a Lancia Phedra). Okrem toho tu PSA vyrába prevodovky a Toyota neďaleko model Yaris.
Od roku 2005 v meste sídli kancelária European Railway Agency – Európska železničná agentúra (ERA).
Zoznam českých spisovateľov
Toto je zoznam českých spisovateľov.
Atari Falcon
náhľad|Multimediálny Atari Falcon030
Atari Falcon bol posledným počítačovým produktom firmy Atari, ktorý je rovnako známy pod presnejším označením Atari Falcon030 Computer System. Počítač bol založený na vtedy veľmi výkonnom hlavnom procesore Motorola 68030 a kvalitnom DSP procesore Motorola 56001, čo bola relatívne bežná kombinácia u skutočne vyspelých multimediálnych počítačov typu NeXTstation, SGI Indigo a Macintosh.
Drama
Drama môže byť:
Král
Král je priezvisko, pozri Král (priezvisko), napr.:
Šalviová ulica
Šalviová ulica je ulica:
Stoličný potok
Stoličný potok môže byť:
Rémilly (Moselle)
Rémilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7778
NGC 7778 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Hetzer
Jagdpanzer 38(t) alebo Panzerjäger 38(t) známy skôr ako Hetzer (nem. štváč) bol nemecký stíhač tankov stavaný na podvozku tankov LT-38, používaný na konci druhej svetovej vojny.
Vznik a vývoj
Na začiatku roku 1943 hlavný inšpektor nemeckých tankových vojsk Heinz Guderian požadoval vývoj nového ľahkého stíhača tankov s dostatočným pancierovaním a nízkou siluetou, ktorý by nahradil existujúce kolesové ťahané protitankové zbrane a zastarávajúce stroje Marder. Nový typ bol postavený na podvozku tanku PzKpfw 38 (t), vyrábaného v Protektoráte. Jeho pancierové pláty boli uložené šikmo, čo zvyšovalo jeho balistickú odolnosť, aj napriek ich neveľkej hrúbke. V priebehu marca 1944 dostala nemecká armáda prvé tri prototypy, pričom stroje dostali označenie Jägdpanzer 38. Prezývka Hetzer bola neoficiálna, vytvorili ju nemeckí vojaci. Stíhač tankov si 20. apríla 1944 prezrel i samotný Adolf Hitler, po čom bolo následne rozhodnuté o jeho sériovej výrobe. Výroba sa začala najprv v továrni BMM (bývalá ČKD) v Prahe, neskôr sa vyrábali aj v továrni Škoda v Plzni, Hradci Králové a Vroclave.
Typ bol priebežne modernizovaný, verzia Ausf. D bola poháňaná motorom Tatra TD 103 s výkonom 207 koní. Ďalšie varianty boli Hetzer Starr, ktorých bolo vyrobených iba 10 ks, alebo plameňometný Flammpanzer 38 (t) či samohybné delo sIG auf Jägdpanzer 38 (t). Ostatné druhy nedospeli ďalej ako do štádia prototypu.
Do konca vojny bolo vyrobených asi 2800 kusov. Po skončení vojny Česko-Slovensko obnovilo výrobu pre vlastné potreby aj pre export. Po vojne boli rozpracované stíhače tankov v ČKD a v Škodovych závodoch dokončené. Časť ich bola predaná pod označením ST I Česko-slovenskej armáde. Medzi rokmi 1947 a 1952 bola časť produkcie exportovaná pod označením G-13 do Švajčiarska. Ostatné rozpracované podvozky boli použité na výrobu cvičných tankov ST III. Išlo prakticky o podvozky, na ktoré boli namontované veže z plechu. Otvor pre kanón bol zaslepený a do čelnej časti boli inštalované sedačky pre vodiča a inštruktora. Tieto stroje boli tiež označované ako „CPV“ (cvičné pásové vozidlo). Vo Švajčiarsku sa vo výzbroji udržali do začiatku 70. rokov.
Bojové nasadenie
Stíhače tankov mali v nemeckej armáde široké uplatnenie na všetkých frontoch. Jeden stroj ukoristili poľskí povstalci vo Varšavskom povstaní, niekoľko samohybných diel ukoristili aj českí povstalci v Pražskom povstaní v máji 1945. Stroje boli nasadené v rámci skupiny Schill proti SNP, zúčastnili sa aj záverečnej vojenskej prehliadky v Banskej Bystrici 30. októbra 1944.
24. január
Narodenia
thumb|upright|[[Joachim Gauck (* 1940)]] thumb|upright|[[Neil Diamond (* 1941)]] thumb|upright|[[Daniel Šechtman (* 1941)]] thumb|upright|[[Michio Kaku (* 1947)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Ján Kollár († 1852)]] thumb|upright|[[Winston Churchill († 1965)]]
Rhopalocera palaearctica
RHOPALOCERA PALAEARCTICA Iconographie et description des Papillons diurnes de la région paléarctique je talianska entomologická kniha o palearktických motýľoch z čeľadí Papilionidae a Pieridae. Autorom tejto práce je taliansky entomológ a lekár anglického pôvodu Roger Verity. Práca vyšla vo Florencii ako autorov samizdat v roku 1911. Má dva diely: v prvom dieli je textová časť a v druhom obrazová príloha knihy vrátane dvoch máp rozšírenia jednotlivých druhov motýľov.
Vyrovnanie
Vyrovnanie (vyrovnávanie) môže byť:
Rhopalocera palaearctica
Prvý diel má 368 strán textu. Druhý diel knihy obsahuje okrem spomenutých dvoch máp aj XII tabúľ s vyobrazením krídel motýľov, žilnatiny a tvaru šupiniek - vrátane ich rozloženia na krídlach. Ďalej obsahuje 72 farebných a čiernobielych tabúľ s vyobrazením jednotlivých druhov motýľov, ako aj tvaru a vzhľadu ich sphragis.
Vyrovnanie
Vyrovnanie (vyrovnávanie) alebo nespisovne alebo zastarano vysporiadanie (vysporadúvanie) môže byť:
Rhopalocera palaearctica
Práca patrí k jedinečným a veľmi vzácnym entomologickým dielam v európskej entomologickej literatúre, pričom pre väčšinu entomológov je prakticky nedostupná.
Vyrovnanie
Vyrovnanie môže byť:
Rhopalocera palaearctica
Pre našu, slovenskú entomológiu má toto dielo význam pre popis poddruhu jasoňa červenookého z oblasti Vysokých Tatier (Belanské Tatry), ktorý bol zverejnený autorom popisu v tejto knihe na strane 308 a na tab. LIV. - obr. 7.
Názov tohto poddruhu je ''Parnassius apollo ssp. candidus Verity, 1911.
Potopa (album)
Potopa je debutový album slovenskej punkovej skupiny Zóna A. Povôdný album obsahoval 17 piesní. Všetky skladby vznikli ešte za pôsobenia basgitaristu Braňa Alexa a bubeníka Oziho, niektoré ešte za pôsobenia Sveťa Korbela. Ani jeden z nich však na albume nič nenahral, keďže pred nahrávaním skupinu opustili a založili spolu s Whiskym Slobodnú Európu.
Vyrovnanie
Vyrovnávanie pri obrábaní kovového materiálu: pozri vyrovnávanie (materiál)
Potopa (album)
Edícia 1990 (LP/MC, Opus)
Ak nie je uvedené inak, platí
Reedícia (Inflagranti Records)
Autori uvedení len pri piesňach, ktoré neboli na pôvodnej verzii, obe skladby pochádzajú z kompilácie Punk's Not Dead (1990)
Na edícii z roku 2002 (CD/MC) bola skladba „Cigánsky Problém“ zaradená ako utajený bonus. Od roku 1991 ju skupina na koncertoch nehrá. Po tom, čo ju WP skupina Juden Mord nahrala na svoj album, skupina sa vyjadrila, že s tým nie je spokojná. Skladba pôvodne nemala mať nič s rasizmom.
Darnétal (obec)
Darnétal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blatina
Blatina môže byť:
Davidian
Davidian je singel a zároveň prvá skladba z debutového albumu Burn My Eyes od skupiny Machine Head. Svojho času ho odmietla hrať MTV, pretože vyšiel krátko po udalostiach vo Wacu, o ktorých je text skladby (názov je odvodený od mena sektárskeho vodcu Davida Koresha), aj keď gitarista Robert Flynn sa vyjadril, že skladba nebola napísaná kvôli Wacu, ale daná téma bola zvolená preto, aby ľudia začali rozmýšľať.
Schwadorf
Schwadorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Bruck an der Leitha.
Žije tu 1 955 obyvateľov (1. 1. 2010).
Šamorínska ulica
Šamorínska ulica je ulica:
Kostol Navštívenia Panny Márie a kláštor Milosrdných bratov
Kostol Navštívenia Panny Márie, ľudovo Kostol Milosrdných bratov, je baroková sakrálna stavba v bratislavskej mestskej časti Staré Mesto situovaná na Námestí Slovenského národného povstania. Kostol je súčasťou architektonického komplexu nemocnice a kláštora hospitálskej rehole Milosrdných bratov.
História stavby
V druhej polovici 17. storočia sa na terajšom území Slovenska usadili príslušníci rehole Milosrdných bratov. Do Bratislavy prišli v roku 1672 na pozvanie vtedajšieho ostrihomského arcibiskupa Juraja Selepčéniho. Mimo mestských hradieb, neďaleko Laurinskej brány si na darovaných pozemkoch postavili kostol s kláštorom a nemocnicu určenú pre pomoc nemajetným obyvateľom mesta (v súlade s poslaním rehole).
Komplex stavieb vydržal v takomto stave však iba do osemdesiatych rokov 17. storočia, kedy bol počas tureckých nájazdov vypálený.
Zásluhou viacerých dobrodincov bolo možné začať so stavbou nového kostola a kláštora. Významnú pomoc poskytol barón Ján Maholányi, ktorý z vlastných prostriedkov dal pre potreby rehole postaviť nový kostol. Základný kameň bol posvätený 2. júla 1690 a stavba bola ukončená 13. mája 1692. Po ukončení výstavby kostola kúpil kardinál Leopold Kolonič južne stojaci palác s cieľom výstavby nového kláštora. Vzhľadom na nepriaznivé okolnosti (kardinál Kolonič medzitým zomrel a v krajine vypuklo Rákociho povstanie) musela byť výstavba kláštora odložená. K jej realizácii prišlo až v rokoch 17231728. Celý komplex, v podobe akú poznáme dnes, tak dostavali po takmer štyridsiatich rokoch. Predlohou komplexu sa stala stavba materského kláštora milosrdných bratov vo Viedni. Bratislavský staviteľ však architektúru stavby prispôsobil miestnym danostiam a vytvoril pôsobivé architektonické dielo mimoriadne esteticky dotvárajúce tunajšie prostredie.
Popis stavby
Stavebný komplex, ktorému dominuje Kostol Navštívenia Panny Márie, svojou architektonickou i historickou hodnotou patrí k najcennejším barokovým sakrálnym stavbám v Bratislave.
Exteriér
right|thumb|V južnom krídle komplexu sa nachádza nemocnicaRozľahlý komplex je po celej šírke obrátený smerom do námestia. Dominantným prvkom je stavba kostola, ktorá vyniká medzi postrannými krídlami kláštora – jednoposchodovou stavbou s krížovou chodbou okolo uzavretého nádvoria. V južnej časti komplexu sa nachádza nemocnica. Za kláštorom sa rozprestierala zeleninová záhrada, ovocný sad a park.
Na fasáde chrámu i v rizalitoch bočných krídel sú kamenné barokové plastiky, ktoré nevznikli v jednej sochárskej dielni ani v rovnakom čase; najstaršie z nich sú sochy sv. Petra a sv. Pavla v dolných nikách na chrámovej fasáde a pravdepodobne ich vytvoril viedenský sochár Ján Schwanthaler.
Interiér
thumb|Interiér kostola Jednoloďová stavba kostola svojím vybavením pripomína interiér rímskeho jezuitského kostola del Gesù.
Zariadeniu interiéru kostola dominuje hlavný oltár, ktorý vypĺňa celé presbytérium. Ide o stĺpovú architektúru so štítovým nadstavcom z rokov 17351737. Oltárny obraz Navštívenie Panny Márie je dielom nemeckého neskorobarokového maliara Martina Speera (je takisto autorom oltárnych obrazov na bočných oltároch). Po stranách oltára sú plastiky štyroch svätcov – svätého Augustína, svätého Zachariáša, svätého Joachima a svätého Jána z Boha, zakladateľa rehole. V nadstavci oltára sú plastiky anjelov a sochy Boha Otca i Ducha Svätého v podobe holubice.
Okrem hlavného oltára sa v kostole nachádza šesť bočných oltárov: oltársvätej Barbory s plastikami svätej Ľudmily a svätej Alžbety, oltár svätého Jána z Boha so sochami svätého Cyrila a svätého Metoda, oltár svätého Jozefa a oltár svätého Jána Nepomuckého. Autorom oltárnych skulptúr je bratislavský sochár Alojz Rigele.
V prvej polovici 18. storočia vznikla baroková kazateľnica s reliéfmi svätcov. Zaujímavým interiérovým doplnkom je mramorový náhrobok grófa O´Neila z roku 1745 od viedenského sochára Balthasara Ferdinanda Molla.
Máka (priezvisko)
Máka je české priezvisko. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v meste Semily, potom v Prahe, Českej Lípe a Turnove. Na Slovensku sa v neprechýlenej podobe vôbec nevyskytuje.
Vištucký potok
náhľad|Vodná nádrž Harmónia Vištucký potok je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresov Pezinok a Senec. Je to ľavostranný prítok Stoličného potoka, meria 21 km a je tokom IV. rádu. Horný tok v Malých Karpatoch sa niekedy označuje ako Kamenný potok a napája malú vodnú nádrž pri osade Piesok a vodnú nádrž Harmónia pri rovnomennej osade. Na území tejto osady sa sprava oddeľuje vedľajšie rameno, ktoré sa na južnom okraji rekreačnej zástavby spája s tokom Stoličného potoka. Na dolnom toku preteká intenzívne využívanou poľnohospodárskou krajinou, napája vodnú nádrž Vištuk. Medzi obcami Báhoň a Čataj sa koryto výraznejšie vlní a do Stoličného potoka ústi v oblasti hustej siete upravených vodných tokov.
Máka (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Máka.
Hruškový potok (prítok Stoličného potoka)
Hruškový potok je potok v Podunajskej nížine, na území okresu Pezinok. Je to ľavostranný prítok Stoličného potoka a má dĺžku 5,4 km.
Vištucký potok
Smer toku: od prameňa najprv na sever, následne sa dvakrát esovito stáča a pokračuje na východ, potom vytvára menší oblúk ohnutý na sever a stáča sa na juhovýchod, pri obci Vištuk tečie na krátkom úseku na východ, ďalej pokračuje až k obci Báhoň na juhovýchod, odtiaľ až po Veľký Grob na juhojuhovýchod a za obcou pokračuje k ústiu východojuhovýchodným smerom
Hruškový potok (prítok Stoličného potoka)
Prameň
Vzniká v Trnavskej pahorkatine, v časti Podmalokarpatská pahorkatina, východne od mesta Modra v nadmorskej výške približne 190 m n. m.
Vištucký potok
Geomorfologické celky: 1.Malé Karpaty, podcelok Pezinské Karpaty, časť Homoľské Karpaty, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Trnavská pahorkatina, časti Podmalokarpatská pahorkatina a Trnavská tabuľa, 3.Podunajská rovina, podcelok Uľanská mokraď
Federálny okruh
right|thumb|Ruské federálne okruhy Federálny okruh je názov administratívnej jednotky, na ktoré je rozdelené Rusko. Ich predstaviteľov vymenúva prezident Ruska. Do federálnych okruhov je rozdelených 83 subjektov Federácie.
Vištucký potok
Ústie: do Stoličného potoka juhovýchodne od obce Veľký Grob v nadmorskej výške okolo 122 m n. m.
Obce: severný okraj mesta Modra (časti Piesok, Harmónia a Kráľová), Vištuk, Báhoň, Kaplna, Igram, Čataj a Veľký Grob
Federálny okruh
Federálne okruhy boli zriadené výnosom prezidenta Putina v máji 2000, a to v počte 7. Príkazom prezidenta Medvedeva bol k 19. januáru 2010 oddelený z Južného federálneho okruhu nový Severokaukazský federálny okruh. 21. marca 2014 bol ako reakcia na pripojenie Krymu do Ruskej federácie založený nový deviaty federálny okruh - Krymský, ktorý má obsahovať 2 subjekty - Republiku Krym a mesto Sevastopoľ. Dňa 13.decembra 2018 podpísal prezident Putin premiestnenie sídla Ďalekovýchodného federálneho okruhu z Chabarovsku do Vladivostoku.
Hruškový potok (prítok Stoličného potoka)
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku juhojuhovýchodným smerom, následne sa stáča severojužným smerom a sprava priberá krátky prítok (169,8 m n. m.) z lokality Hliny. a postupne sa stáča na juhovýchod. Po vstupe na katastrálne územie obce Šenkvice sa ďalej stáča juhovýchodným smerom a v blízkosti obce napája rovnomennú vodnú nádrž. Východojuhovýchodne od tejto obce ústi v nadmorskej výške cca 143 m n. m. do Stoličného potoka.
Federálny okruh
Federálne okruhy sú:
OH 9 (človek)
náhľad|Olduvai Hominid 9, replika OH 9 alebo Olduvai Hominid 9 je nález človeka z Tanzánie, typový alebo jediný nález taxónu človek Leakeyho (Homo leakeyi, Homo erectus leakeyi, Homo sapiens leakeyi, Pithecanthropus leakeyi, Homo (Proanthropus) louisleakeyi [Proanthropus je podrod]).
Charakteristika
Ide o kalváriu, ktorá sa vyznačuje pomerne tenkými kosťami mozgovej časti s kapacitou dosahujúcou až 1067 cm3 a mimoriadne hrubým nadočnicovým valom. Našla sa vo vrstve II (angl. Bed II) Olduvaiskej rokliny.
Zaradenie
Zaradenie je také ako zaradenie druhu človek Leakyeho, teda staršie ako samostatný druh, novšie ako súčasť druhu Homo ergaster alebo súčasť druhu Homo erectus v užšom zmysle. Podľa Thurzo 1998 je to prechodný článok medzi Homo ergaster a Homo erectus.
Nesle-et-Massoult
Nesle-et-Massoult je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7779
NGC 7779 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
T.I.
T.I. vydal počas svojej kariéry osem štúdiových albumov (I'm Serious, Trap Muzik, Urban Legend, King, T.I. vs. T.I.P., Paper Trail, No Mercy a Trouble Man: Heavy Is the Head), pričom jeho siedmy štúdiový album bol komerčne veľmi úspešný. T.I. tiež získal tri ceny Grammy a vydal úspešné single ako „Bring Em Out“, „What You Know“, „Big Shit Poppin' (Do It)“, „Swagga Like Us“ (featuring Kanye West, Jay-Z a Lil Wayne), „Dead and Gone“ (featuring Justin Timberlake) a „Ball“ (featuring Lil Wayne).
Šarišská ulica
Šarišská ulica je ulica:
Édouard Goursat
Édouard Jean-Baptiste Goursat (* 21. máj 1858, Lanzac, Lot, Francúzsko - † 25. november 1936, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik. Zaoberal sa predovšetkým matematickou analýzou, najmä komplexnou analýzou, parciálnymi diferenciálnymi rovnicami a hypergeometrickými radmi.
OH 9
OH 9 môže byť:
Schwarzau am Steinfeld
Schwarzau am Steinfeld je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Neunkirchen.
Žije tu 1 887 obyvateľov (31. 3. 2009).
Rozprávky z nočnej košielky
Rozprávky z nočnej košielky je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy, v ktorom ožívajú postavičky a hračky z nočnej košielky a rozprávajú vlastné príbehy. Seriál bol vyrobený v rokoch 1993 až 1994. Nakreslil ho Miroslav Cipár a režíroval Rudolf Urc.
Hollywood
Hollywood je časť mesta Los Angeles v americkom štáte Kalifornia. Nachádza sa západo-severozápadne od stredu mesta.
Nachádzajú sa tu svetoznáme filmové štúdia, vďaka čomu je názov Hollywood považovaný za synonymum amerického filmového priemyslu.
Maka (priezvisko)
Maka je priezvisko. V Česku aj na Slovensku je veľmi zriedkavé, v neprechýlenej podobe sa vyskytuje len v Pardubiciach, resp. Udavskom (okres Humenné).
Známi nositelia
Pozri v článku Maka.
Réning
Réning je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Daubeuf-Serville
Daubeuf-Serville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alan Alda
Alan Alda, vlastným menom Alphonso Joseph D'Abruzzo, (* 28. január 1936, New York, New York, USA) je americký herec, režisér a scenárista, ktorý sa do širokého povedomia televíznych divákov na celom svete zapísal svojou rolou chirurga Benjamina Frenklina „Hawkeyho“ Piercea v seriáli M*A*S*H.
Životopis
Jeho otec Robert Alda bol herec a kabaretný umelec talianskeho pôvodu a matka bývalá revuálna tanečnica a miss Manhattanu Joan Brownová. V roku 1943 dostal jeho otec od štúdia Warner Bros. dlhodobú zmluvu a i s rodinou sa odsťahoval do Hollywoodu, kde natočil svoj prvý film Rapsódia v modrom (Rhapsody in Blue; 1945). Film mal úspech a z Roberta Aldu urobil cez noc hviezdu.
V roku 1952 sa zapísal na Forthamovu univerzitu, kde si ako hlavný odbor zvolil anglický jazyk. V treťom ročníku využil možnosti a odišiel študovať do Európy na parížsku Sorbonnu. V tom istom čase jeho otec prijal rolu v televíznom seriáli o špiónovi za druhej svetovej vojny, ktorý bol natáčaný v Amsterdame. Pri občasných návštevách svojho otca v Amsterdame sa v tomto seriáli objavil po jeho boku. V tej dobe sa naplno prejavila psychická porucha a alkoholizmus jeho matky, ktorá musela byť hospitalizovaná na psychiatrii. Po roku strávenom v Európe sa s matkou vrátil späť domov do Ameriky. Jeho otec, ktorý sa už ďalej nedokázal vyrovnávať s manželkinou psychickou poruchou, požiadal o rozvod a zostal v Európe, kde sa v Taliansku oženil a mal syna Anthonyho. Alan sa v poslednom ročníku na vysokej škole na jednom koncerte stretol s klarinetistkou Arlene Weissovou. 15. marca 1957 sa vzali.
Kariéra
Novomanželia sa presťahovali do centra na Manhattane, kde sa mohol naplno venovať herectvu. V roku 1958 sa im narodila prvá dcéra. V tej istej dobe získal grant Fordovej nadácie na vystupovanie v Clevelandskom divadelnom dome. V roku 1961 zažiaril prvýkrát na Broadwayi, keď bol obsadený do vedľajšej úlohy dobrosrdečného, ale prostoduchého farmárovho syna v hre Purlie Victorious. Hviezdami predstavenie boli Ossie Davis a Ruby Dee a z hry sa stal obrovský hit. Svojim výkonom si vydobyl povesť vychádzajúcej hviezdy broadwayskej scény. Vo filmovej verzii z roku 1963 s názvom Gone are the Days režiséra Nicholasa Webstera debutoval pred filmovou kamerou. Kúpil dom na okraji New Jersey. Na Broadwayi sa stal trhákom hier Fair Game for Lovers, provokatívnej komédie s rasovou problematikou, The Owl and the Pussycat a úspešného muzikálu The Apple Tree. Za svoj výkon v tomto muzikáli bol prvýkrát v kariére nominovaný na prestížnu divadelnú cenu Tony. Objavil sa aj v populárnych televíznych programoch ako The Phil Silvers Show (1958), Naked City (1962), The Nurses (1963), Route 66 (1963), The Trials of O'Brien (1965), Coronet Blue (1967) a What 'My Line. V roku 1968 sa dostal do širšieho povedomia filmového publika vďaka hlavnej úlohe vo filme podľa autobiografického bestselleru Georgea Plimptona Paper Lion. Ani tento, ani ďalšie filmy, v ktorých sa objavil, neboli úspešné.
V roku 1972 prijal ponuku televíznej spoločnosti CBS na natočenie drámy z väzenského prostredia podľa námetu Trumana Capota s názvom The Glass House. Počas natáčania v štátnej väznici v Utahu ho navštívil televízny producent Gene Reynolds, ktorý práve hľadal predstaviteľa pre hlavnú rolu kapitána Piercea do pilotnej epizódy televízneho seriálu M*A*S*H podľa filmového hitu Roberta Altmana z roku 1970. Aj keď sa Alanovi scenár, ktorý vzišiel z pera známeho rozhlasového, televízneho a divadelného autora Larryho Gelbarta, veľmi páčil, spočiatku váhal či sa má upísať takému projektu a ešte len 24 hodín pred začiatkom skúšok na seriál ponuku prijal. Seriál mal premiéru 17. septembra 1972 a nezaznamenal žiadny výrazný úspech. Časopis Time ho dokonca označil za jedno z najväčších sklamaní televíznej sezóny 19721973. Ku koncu druhej sezóny už mal svojich verných divákov a stal štvrtým najsledovanejším televíznym seriálom. Stal sa trhákom a z Aldu urobil hviezdu.
Časom sa stále viac zapájal do samotného natáčania. Už v prvej sezóne seriálu sa objavil ako autor scenára epizódy Boj o jégrovky (The Long John Flap; 1973). V sérii druhej sa prvýkrát ocitol za televíznou kamerou, keď režíroval epizódu Pošta (Mail Call; 1974). Obe tieto profesie skúšal aj mimo seriál M*A*S*H. Po odchode Larryho Gelbarta v roku 1976 sa jeho tvorivý podiel na seriáli ešte rozšíril – stal sa autorom i režisérom tretiny epizód. V priebehu jedenástich rokov napísal celkom 23 epizód a 36 ich režíroval. Za svoju prácu na seriáli v rokoch 19721983 nominovaný a získal celkom 25 nominácií na cenu Emmy, pričom päťkrát si cennú sošku odniesol domov. Na konci sedemdesiatych rokov sa stal jediným človekom v histórii televízie, ktorý získal túto cenu ako herec, režisér i scenárista. Od hollywoodskeho združenia zahraničnej tlače (Foreign Press Association) dostal za M*A*S*H šesť Zlatých glóbusov ako najlepší komediálny herec, od kritikov najprísnejších sedem Cien divákov (People 'Choice Awards) a trikrát získal cenu pre režiséra Director 's Guild Award.
V roku 1978, krátko pred štartom siedmej sezóny seriálu M*A*S*H, dokončil po šesťročnej pauze svoj prvý hraný film Na budúci rok v rovnakom čase (Same Time, Next Year). Bol to prepis rovnomennej úspešnej broadwayskej divadelnej hry Bernarda Sladea. Tu si zahral hlavnú rolu neverného účtovníka George Petersa, ktorý sa roku 1951 v malom prímorskom hotelíku zoznámi s vydatou ženou a nasledujúcich dvadsaťpäť rokov s ňou prežíval každoročne jeden milenecký deň. Jeho filmovou partnerkou tu bola Ellen Burstynová. Ešte toho istého roku sa objavil po boku Jane Fonda vo filmovej adaptácii štyroch jednoaktoviek dramatika Neila Simona s názvom Apartmán v Kalifornii (California Suite). Príbehy o piatich manželských pároch, ktoré sa v týždni udeľovania Oscarov náhodne stretnú v jednom z hotelov v Beverly Hills, rovnako ako netradičná mimomanželská romanca, zaznamenali u divákov obrovský úspech. Dohromady získali oba filmy 7 nominácií na Oscara a herečka Maggie Smithová si za svoj výkon vo filme Apartmán v Kalifornii zlatú sošku odniesla domov.