cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emgeton (obchodná značka)
Spoločnosť Bell Technology si nechala zaregistrovať aj ochrannú známku Flexaret (v minulosti známu ako značku úspešných fotoaparátov), ktorou označuje mobilné telefóny Emgeton s fotoaparátom.
Poludník
náhľad|Znázornenie poludníkov Poludník alebo (geografický) meridián je polkružnica, ktorá spája body s rovnakou zemepisnou dĺžkou. Poludník spája severný a južný pól a prechádza kolmo na rovnobežky.
Na jednom poludníku je na všetkých zemepisných šírkach slnko naraz najvyššie nad obzorom, teda na jednej zemepisnej dĺžke je všade v rovnakom čase poludnie, z čoho pochádza aj názov poludník. Poludník je teda priamo spätý s časovým pásmom.
Nultý poludník prechádza hvezdárňou Greenwich neďaleko Londýna. Rozdeľuje Zem na západnú a východnú pologuľu. Poludníkom 180° (s určitými výnimkami) naopak prechádza dátumová hranica, ktorej prekročenie spôsobí prechod do časového pásma nasledujúceho alebo predchádzajúceho dňa.
Nowe Miasto nad Pilicą
Nowe Miasto nad Pilicą je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat grójecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 820 obyvateľov (30.6.2007).
Renault 19
Renault 19 je model automobilu francúzskej značky Renault. Jeho výroba začala v roku 1988, kedy bol prvýkrát uvedený na trh. Stalo sa tak ako reakcia na predajné čísla predošlých modelov. Počas rokov 19881996, kedy sa vyrábal, sa objavil v rôznych modifikáciách. Nahradený bol modelom Mégane.
Typy
Modely tejto rady sa odlišovali typom karosérie a ponukou motorov. V ponuke prevažovali vozidlá s päťdverovou karosériou a trojdverovou karosériou typu hatchback. V roku 1989 sa na trh dostala ďalšia verziasedan, nazývaná Renault 19 Chamade. V ponuke sa ale cez všetky očakávania neobjavila karosárska verzia kombi, zato sa v roku 1991 začalo vyrábať cabrio.
James Stirling
James Stirling môže byť:
Lussat (Puy-de-Dôme)
Lussat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Melay (Maine-et-Loire)
Melay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diabetes mellitus (MKCH-10)
E10 - E14: DIABETES MELLITUS patrí do IV. kapitoly MKCH-10 - Choroby žliaz s vnútorným vylučovaním, výživy a premeny látok (MKCH-10, E00 - E90).
Zahŕňa: Nezahŕňa:
E12 - DIABETES MELLITUS SÚVISIACI S PODVÝŽIVOU
E13 - INÝ BLIŽŠIE URČENÝ DIABETES MELLITUS
Nezahŕňa:
E14 - NEŠPECIFIKOVANÝ DIABETES MELLITUS
Podľa potreby použiť kód vonkajších príčin (XX. kapitola) na označenie lieku, ak je liek príčinný faktor. Uvedené štvormiestne podrozdelenie možno použiť pri položkách E10 - E14:
.1 D.m s ketoacidózou
.2† D.m. s obličkovými komplikáciami
.3† D.m. s očnými komplikáciami
.4† D.m. s nervovými komplikáciami
.5 D.m. s periférnymi obehovými komplikáciami
.6 D.m. s inými špecifikovanými komplikáciami
.8 D.m. s nešpecifikovanými komplikáciami
.9 D.m. bez komplikácií
Rudolf Hermann Lotze
Rudolf Hermann Lotze (* 21. máj 1817, Bautzen, Nemecko – † 1. júl 1881, Berlín) bol nemecký filozof.
V jeho filozofii sa spája exaktná prírodoveda, medicína a idealizmus nadväzujúci na Leibnizovu filozofiu: empiricky daná príroda je špecifickým prejavom ideálneho sveta, o formách a zákonoch ktorého možno usudzovať analogicky podľa foriem a zákonov subjektívnych duchovných procesov. Mechanické, príčinné zákony súcna treba chápať ako symbolický výraz toho, čo má byť, účelového a pod. Lotze zaviedol pojem hodnoty ako toho, čo má význam, platnosť iba pre subjekt, pričom však hodnota nie je produktom ľubovôle subjektu: hodnota je objektívna ako všeobecne platná forma chcenia a správania sa.
Vlajka Namíbie
thumb|Vlajka Namíbie
Vlajka Namíbie vznikla v roku 1990 a je odvodená od vlajky Ľudovej organizácie Juhozápadnej Afriky SWAPO, ktorá viedla zápas proti juhoafrickej okupácii Namíbie. Zelená a modrá farba a zlaté slnko sú symbolmi prírodných zdrojov krajiny, červená a biela symbolizujú jej obyvateľov. Farby modrá, červená a zelená sú od roku 1971 farbami v Namíbií najväčšieho etnického obyvateľstva - Ovambo, a preto sa nachádzajú aj na vlajke Namíbie.
Tetivový štvoruholník
Tetivový štvoruholník je štvoruholník, ktorému je možné opísať kružnicu.
Príklady
Tetivové štvoruholníky sú napríklad štvorec, obdĺžnik a rovnoramenný lichobežník.
Vlastnosti
Štvoruholník je tetivový, práve vtedy, keď má rovnaké súčty veľkostí protiľahlých uhlov,
Pre tetivový štvoruholník platí Ptolemaiova veta,
Pre obsah tetivového štvoruholníka platí Brahmaguptov vzorec
kde je jeho polovičný obvod. Z neho možno dostať ako limitný prípad Herónov vzorec pre obsah trojuholníka.
Ladislav Ščurko
Klubový hokej
V roku 2004 ho draftovala Philadelphia Flyers v šiestom kole z celkového 170. miesta. Od ročníka 2004/05 odohral tri sezóny v juniorskej WHL, prvé dve sezóny v klube Seattle Thunderbirds, tretiu v Tri-City Americans.
V ročníku 2007/08 hral za HC Košice, pričom nastupoval aj za HK Trebišov v 1. SHL. V sezóne 2008/09 Košice vybojovali majstrovský titul. Ďalšie dva roky nehral kvôli väzbe. Po prepustení na odvolanie počas ročníka 2011/12 odohral osem zápasov za HK Slovan Gelnica (2. SHL) a desať za HK Trebišov (1. SHL).
Sezónu 2012/13 začal v Trebišove, po sedemnástich zápasoch prestúpil HC 46 Bardejov, stal sa najlepším strelcom 1. SHL. Hráčom Bardejova je aj v ročníku 2013/14.
Klubová štatistika
(štatistické údaje v článku sú z 25. októbra 2013)
Reprezentácia
Reprezentoval na majstrovstvách sveta do 18 rokov v roku 2003, kde Slovensko vybojovalo striebornú medailu. Na rovnakom podujatí hral aj v roku 2004 (6. miesto), zúčastnil sa aj majstrovstiev sveta do 20 rokov v rokoch 2005 (7. miesto) a 2006 (8. miesto).
Sung Nan
Osobný život
Sung sa narodil v severočínskom meste Čchi-čchi-cha-er. Momentálne žije, študuje a trénuje v Pekingu v komplexe Hlavného športového gymnázia. Sungov starší brat sa v minulosti profesionálne venoval plávaniu.
Kariéra
Sung začal s krasokorčuľovaním vo veku šesť rokov. Jeho rodičia ho prihlásili na krasokorčuľovanie, aby zlepšili jeho zdravie a kondíciu.
Vo svojej poslednej juniorskej sezóne získal dve medaily na súťažiach juniorskej série Grand Prix (striebro a zlato), čím sa kvalifikoval do Finále Grand Prix juniorov. Vo Finále Grand Prix juniorov, ako aj na Majstrovstvách sveta juniorov 2010 skončil na druhom mieste za Japoncom Juzurom Hanjúom.
Sezóna 2010/2011
V sezóne 2010/2011 sa Sung prvýkrát zúčastnil medzinárodných súťaží ako senior. Najlepším výsledkom v jeho prvej seniorskej sezóne bola bronzová medaila na Zimných ázijských hrách 2011 vo februári 2011 v kazašskej Astane. V apríli 2011 sa Sung zúčastnil na svojich prvých seniorských majstrovstvách sveta a vo veku 21 rokov obsadil výborné dvadsiate druhé miesto predovšetkým vďaka veľkému kvalitatívnemu pokroku v technických prvkoch, čo bolo pre odbornú verejnosť nečakaným prekvapením.
Sezóna 2011/2012
náhľad|Sung Nan počas krátkeho programu na súťaži „Trophee Eric Bompard 2011“ V nasledujúcej sezóne Sung pokračoval v kvalitatívnom vzostupe a získal medaily na oboch podujatiach série „Grand Prix“, na ktoré bol nominovaný (bronz na „Cup of China 2011“, striebro na „Trophee Eric Bompard 2011“). Vďaka tomu sa stal pri svojej prvej účasti hneď prvým náhradníkom vo finálovej súťaži série - „Finále Grand Prix 2011“.
Sezóna 2012/2013
Začiatkom novembra 2012 na Čínskom pohári („Cup of China 2012“) bol Sung nútený odstúpiť zo súťaže, pretože pri rozkorčuľovaní pred voľnými jazdami sa zrazil s Američanom Adamom Ripponom a utrpel otras mozgu. Sung bol na jednu noc hospitalizovaný na pozorovanie a bol mu odporučený dvojtýždňový odpočinok. Napriek tomu sa Sung rozhodol zúčastniť sa na druhom podujatí série „Grand Prix“ - na súťaži „Trophee Eric Bompard 2012“ a skončil na piatom mieste. Následne v decembri 2012 vyhral zlatú medailu na Majstrovstvách Číny. Sezónu ukončil na majstrovstvách sveta, kde obsadil 15. miesto.
Sezóna 2013/2014
V decembri 2013 vyhral Sung zlatú medailu na Zimnej Univerziáde v talianskom meste Trentino.
Prehľad výsledkov
náhľad|Medailisti na „Cup of China 2011“: (zľava) Sung Nan (3. miesto), [[Jeremy Abbott (1. miesto), Nobunari Oda (2. miesto)]] náhľad|Medailisti na [[Majstrovstvá sveta juniorov v krasokorčuľovaní|MS juniorov 2010: (zľava) Sung Nan (2. miesto), Juzuru Hanjú (1. miesto), Artur Gačinskij (3. miesto)]]
John Locke
John Locke (* 29. august 1632, Wrington, Anglicko – † 28. október 1704, Oates) bol anglický filozof, považovaný za jedného zo zakladateľov novovekej filozofie. Je hlavný predstaviteľ empirizmu a autor sociálno-filozofických teórií. Jeho myšlienky vo veľkom ovplyvnili rozvoj politickej filozofie a teórie spoločenskej zmluvy a jeho spisy mali tiež priamy vplyv na formuláciu Deklarácie nezávislosti Spojených štátov a americkej ústavy.
Detstvo a štúdiá
Narodil sa ako starší z dvoch synov Johna Locka (1606 – 1661) a Agnes Keeneovej (1597 – 1654). Spolu s bratom Thomasom trávil detstvo neďaleko Bristolu na majetkoch starého otca Nicholasa, ktorý obchodoval s tkaninami. Jeho otec pracoval na zmierovacom súde a zároveň sa živil ako správca vo vplyvnej rodine Pophamovcov. Práve vďaka dobrým stykom s Pophamovcami mohol pre svojho syna, Johna Locka, zabezpečiť miesto na Westminsterskej škole v Londýne. Nastúpil tu v roku 1647 na štúdium starovekých jazykov (hebrejčina), no so školou nebol príliš spokojný. V máji roku 1652 bol poslaný do prestížnej Christ Church College v Oxforde. Ani tunajšie kurikulum a zastarané scholastické metódy sa mu príliš nepozdávali. Začal sa sústreďovať na čítanie modernej literatúry a filozofie (René Descartes). V roku 1654 mu boli publikované jeho prvé dve práce, básne Musarum Oxoniensium Elaiophoria. Štúdium dokončil v roku 1658 (bakalársky titul získal už v roku 1656).
Hoci nemal celkom jasnú predstavu o svojej budúcnosti, začal sa zaujímať o medicínu, od ktorej pozvoľna prešiel k prírodnej filozofii. Prejavoval tiež živý záujem o modernú mechanickú filozofiu, osobne sa zoznámil s viacerými vedcami (Robert Hooke). V roku 1660 sa Locke stretol s Robertom Boylom, slávnym chemikom a zakladateľom Kráľovskej spoločnosti. Boyle mal vlastné laboratórium a sústredil okolo seba mladých vedcov, aby sa venovali novej metóde experimentu. John Locke sa stal aktívnym členom tejto skupiny a s Boylom sa stali blízkymi priateľmi.
Lockovo postavenie v Oxforde sa zatiaľ vyvíjalo pozitívnym smerom. V roku 1659 sa stal postgraduálnym študentom, v roku 1661 asistentom gréčtiny, v roku 1663 asistentom rétoriky a roku 1664 získal miesto v morálnej filozofii. Ako učiteľ mal tiež viesť hodiny venujúce sa teórii prirodzeného práva. Jeho vlastné dišputácie, ktoré si na tieto hodiny pripravil, boli neskôr publikované pod názvom Eseje o prirodzenom práve. V Oxforde bolo zvykom, že väčšinu univerzitných učiteľov tvorili duchovní. Aj na Locka začal byť vyvíjaný nátlak, aby vstúpil do cirkvi, čo však odmietol a onedlho sa vydal na cesty.
V roku 1665 sa stal tajomníkom v diplomatickej misii k brandenburskému kurfirstovi. Misia síce zostala bez úspechu, no Lockovi sa táto cesta zapáčila a do zahraničia sa vydal ešte niekoľkokrát. Po návrate do Oxfordu sa začal znovu venovať medicíne, no licenciu na vykonávanie praxe získal až v roku 1675. Napriek tomu sa medicína jeho riadnou profesiou nikdy nestala. V roku 1664 zomrel jeho brat Thomas, a hoci John s ním pravdepodobne neudržiaval bližšie vzťahy, vyplatil jeho vdove príslušiace dedičstvo. John sám nebol nikdy ženatý a nezanechal ani žiadne deti. I keď sa tešil ženskej spoločnosti a priateľstvu, žiaden vzťah sa do vážnejšej známosti nerozvinul.
Daletice
Daletice sú obec na Slovensku v okrese Sabinov.
John Locke
Francúzsko, návrat domov, Holandsko
Pre zdravotné problémy a priveľký pracovný stres sa Locke v roku 1675 rozhodol usadiť na nejaký čas vo Francúzsku, rok pobýval priamo v Paríži. Do Anglicka sa vrátil po štyroch rokoch v roku 1679. V krajine sa práve odohrávali politické konflikty medzi katolíckym kráľom a protestantským parlamentom. Vodcom opozície bol práve jeho dobrý známy, gróf Shaftesbury. Organizoval dokonca aj akcie na podporu vojvodu z Monmouthu (kráľov syn – protestant v exile). Nie je celkom jednoznačné, či a ako sa do týchto akcií zaplietol aj Locke, ktorý sa síce zdržiaval v Oxforde, no zachovali sa správy o tom, že jeho chovanie bolo priveľmi tajnostkárske. Shaftesbury bol napokon uväznený a ušiel do Holandska, kde v roku 1683 aj zomrel.
Ešte toho roku sa do Amsterdamu presťahoval aj Locke. Našiel tu ďalšieho dobrého priateľa, liberálneho teológa Philippa van Limborcha. Nasledujúceho roku bol Locke na kráľov rozkaz pre blízku spoluprácu so Shaftesburym vylúčený z Christ Church College. Po neúspešnom povstaní vojvodu z Monmouthu navyše kráľ Jakub II. požiadal Holandsko o jeho vydanie. Locke preto na čas odišiel do ilegality pod menom dr. van Linden. Počas pobytu v Holandsku mal dostatok času na písanie. Napísal tu, pôvodne ako listy priateľovi, Niekoľko myšlienok o vzdelávaní. Anonymne uverejnil Prvý list o tolerancii (1689). Locke ešte stále pracoval aj na svojej Rozprave o ľudskom rozume a v roku 1688 bol uverejnený výťah z tejto práce v Bibliothéque Universelle (literárny časopis).
Návrat do Londýna
Locke zotrval v Holandsku päť rokov a za ten čas mu krajina prirástla k srdcu. Do Londýna sa opäť vrátil spolu s princeznou Máriou po ukončení revolúcie Viliama Oranžského proti Jakubovi II. vo februári 1689. V Londýne sa mu začalo dariť a čoskoro sa stal slávnym. Krátko po jeho návrate bol uverejnený List o tolerancii. Konečne bolo publikované aj jeho najslávnejšie dielo Rozprava o ľudskom rozume (1689). Opäť sa aktívne angažoval v politike, odmietol miesto veľvyslanca (z časových dôvodov) a začal zastávať post odvolacieho komisára.
Z Londýna však musel pre zdravotné dôvody opäť odísť, tentoraz do Oates v Essexe. Strávil tu v blízkosti svojich priateľov sira Francisa a Lady Mashamovej väčšinu času od roku 1691. Lady Mashamová, jeho blízka priateľka, ho spolu so svojou rodinou prijala vo svojom dome a opatrovala až do jeho smrti. Aj napriek zriedkavejším návštevám Londýna si Locke udržal živý záujem o dianie v politike, bol intelektuálnym vodcom strany whigov. Znovu sa tiež začal venovať ekonomike. Patril medzi zakladajúcich akcionárov Anglickej banky aj klubu College, ktorý vyvíjal snahu zabrániť poškodzovaniu peňazí. Svoje ekonomické názory opisoval v práci Krátke postrehy o tlačených novinách (1695). V roku 1696 bol vymenovaný za hlavného komisára pre obchod a plantáže a túto funkciu zastával veľmi horlivo.
Neprestal sa však venovať ani filozofickej práci. V roku 1693 publikoval Niekoľko myšlienok o vzdelávaní, o rok neskôr vyšla druhá verzia Rozpravy. V otázkach náboženstva zastával jednoduchšiu verziu kresťanstva, túto svoju predstavu načrtol v práci Rozumnosť kresťanstva (1695). Práca sa však stretla s dosť negatívnym ohlasom a Locke bol obvinený, že je unitár. Na svoju obhajobu napísal ďalšiu prácu s príznačným názvom – Obhajoba rozumnosti kresťanstva. V nasledujúcich rokoch napísal ešte niekoľko listov a úvah s náboženskou tématikou ako odpovede biskupovi z Worcesteru, ktorý Lockove myšlienky razantne odmietal.
Posledné roky
Locke nezostal v Essexe spoločensky izolovaný, prijímal tu množstvo slávnych i menej slávnych návštev. Patrili k nim aj Isaac Newton, John Dryden a Molyneux. Jeho zdravotný stav sa však opäť zhoršil, mal problémy s dýchaním, pre ktoré bol dokonca pripútaný ku kreslu. Pravdepodobne z týchto dôvodov roku 1700 rezignoval na všetky svoje miesta v Londýne. Ďalej sa venoval už len písaniu komentára k listom svätého Pavla (uverejnený posmrtne 1705). V apríli roku 1704 spísal svoju poslednú vôľu a v septembri sa prihlásil k autorstvu prác, ktoré publikoval anonymne. Zomrel 28. októbra 1704. Svoje osobné listiny a polovicu majetku zanechal mladému právnikovi Petrovi Kingovi, na ktorého niekoľko rokov dohliadal a ktorý sa neskôr stal lordom kancelárom Anglicka. Druhú polovicu svojho majetku odkázal lady Mashamovej.
Vplyv na ďalšie generácie
John Locke zanechal rozsiahly filozofický odkaz pre mysliteľov a politikov 18. storočia, najmä v liberálnej línii. Jeho diela mali hlboký vplyv na Voltaira, svojou teóriou spoločenskej zmluvy ovplyvnil Alexandra Hamiltona, Jamesa Madisona a Thomasa Jeffersona. Jeho spisy boli priamo využité pri formulácii Vyhlásenia nezávislosti a americkej ústavy. Epistemologická teória, ktorú navrhol Locke, bola rozoberaná a kritizovaná ďalšími generáciami filozofov (Berkeley). V 19. a 20. storočí, najmä vďaka rozvoju analytickej filozofie a filozofie jazyka (Russel, Wittgenstein), bola napokon úplne vyvrátená, no stále je považovaná za dôležitý základný kameň novovekej filozofie.
Nowy Dwór Mazowiecki
Nowy Dwór Mazowiecki je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat nowodworski v rovnomennej gmine.
Žije tu 28 564 obyvateľov (31. 12. 2021).
1275 Cimbria
1275 Cimbria je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil K. Reinmuth 30. novembra 1932.
Nemanja Vidić
Nemanja Vidić (srbskou cyrilikou: Немања Видић) (* 21. október, 1981 v Titovo Užice, Srbsko) je srbský futbalista. Hrával za anglický klub Manchester United v najvyššej anglickej futbalovej súťaži Premier League a na medzinárodných podujatiach reprezentoval Srbsko. V roku 2016 ukončil hráčsku kariéru.
Začiatky
Nemanja Vidič sa narodil v meste Užice, robotníkovi v továrni na meď vo výslužbe a bankovej úradníčke. Nemanja začal hrávať futbal v siedmich rokoch po boku staršieho brata Dušana v miestnom klube Jedinstvo Užice. Rýchlo napredoval a v dvanástich rokoch prešiel do klubu Sloboda Užice.
Crvena Zvezda
O dva a pol roka neskôr, pred jeho pätnástymi narodeninami, Crvena Zvezda Belehrad podpísala Nemanju do svojho mládežníckeho systému. Svoju seniorskú kariéru začal v roku 2000 na hosťovaní v klube Spartak Subotica. Potom čo sa vrátil späť do Belehradu, hrával pravidelne v Juhoslovanskej lige. V sezóne 2001/2002 vyhral Juhoslovanský pohár. Vidič rýchlo dostal kapitánsku pásku a počas troch rokov ako kapitán strelil 12 gólov v 67 zápasoch. Svoje pôsobenie v Crvenej Zvezde zakončil domácim doublom. V roku 2004 vyhral Srbsko-Čiernohorskú ligu a Srbsko-Čiernohorský pohár a v júli 2004 prestúpil do klubu Ruskej Premier League FC Spartak Moskva. Detaily prestupu neboli zverejnené, aj keď sa hovorilo, že Vidič sa stal najdrahším obrancom v histórii Ruskej ligy.
Manchester United
Počas sezóny 2006-07, Vidič vytvoril stopérsku dvojicu s Rio Ferdinandom, táto dvojica je od tej doby jedna z najlepších v FA Premier League. V jeho prvej plnej sezóne za Manchester odohral 25 zápasov a ukončil sezónu výhrou svojho prvého titulu v PL.
Vidič strelil svoj prvý gól 14. októbra 2006 proti Wiganu Athletic, United vyhrali 3:1. Svoj druhý gól strelil 4. novembra pri víťazstve 3:0 Portsmouthu na domácom štadióne Old Trafford. Svoj prvý gól v Lige Majstrov strelil 6. decembra Benfice Lisabon v zápase, ktorý Manchester vyhral 3:1.
V roku 2005 Vidič vyhral anketu o najlepšieho srbského hráča ktorý hrá v zahraničí, v ktorej hlasovalo 16 kapitánov domácich ligových klubov. V roku 2007 vyhral túto anketu opäť, tentokrát ako hráč Manchestru United. V sezónach 2006-07 a 2007-08 bol zvolený do najlepšej zostavy anglickej Premier League. Bol nominovaný do ankety o najlepšieho obrancu Európy v roku 2007 a tiež do ankety FIFA.
8. novembra 2007 predĺžil kontrakt s United o ďalšie 2 roky a zostane tak na Old Trafforde minimálne do roku 2012.
Bol kapitánom Manchestru United (2011).
Koniec kariéry
Vidič ukončil hráčsku kariéru v roku 2016 po pôsobení v klube Inter Miláno.
Reprezentačná kariéra
Ako mladík zažil svoj seniorský debut 12. októbra 2002 za seniorskú reprezentáciu Srbska a Čiernej Hory v kvalifikačnom zápase na Euro 2004 proti Taliansku, ktorý skončil remízou 1:1. Vidič je súčasťou srbskej defenzívnej “famóznej štvorky” spolu s hráčmi Mladen Krstajić, Ivica Dragutinović a Goran Gavrančić, ktorá inkasovala počas desiatich kvalifikačných zápasov na MS 2006 iba 1 gól. Vidič hral hlavnú úlohu v poslednom kvalifikačnom zápase proti Bosne a Hercegovine, ktorý Srbsko a Čierna Hora vyhralo 1:0 a postúpilo na MS, napriek tomu Vidič videl 5 minút pred koncom červenú kartu. Vidič preto zmeškal otvárací zápas svojho tímu na MS proti Holandsku a 12. júna 2006 si na tréningu poranil kolenné väzy a neodohral preto ani jeden zápas na turnaji. Po Majstrovstvách sveta sa Vidič vrátil už do samostatnej Srbskej reprezentácie.
Hrdlo
Hrdlo je vchod do hltana a hrtana a vonkajšia predná časť krku.
Nemanja Vidić
Osobný život
17. júla 2006 sa Nemanja oženil so svojou priateľkou Anou Ivanovič, študentkou ekonomiky v Belehrade. Ana nemá nič spoločné so Srbskou tenistkou rovnakého mena. Spolu majú syna menom Luka.
Klubové
Crvena Zvezda Belehrad
Manchester United
Deep Purple in Rock
Deep Purple in Rock je štvrtý štúdiový album britskej hard rockovej skupiny Deep Purple. V Spojenom kráľovstve vyšiel 5. júna 1970. Je to prvý album skupiny, ktorý nahrala zostava, ktorá býva všeobecne označovaná ako „Mark II“ (skrátene aj Mk II). Túto verziu kapely tvorili: Ritchie Blackmore, Ian Gillan, Roger Glover, Jon Lord a Ian Paice.
Album Deep Purple In Rock začali členovia kapeli nahrávať v júni 1969, krátko potom ako sa k nim pripojili Gillan s Gloverom. Skúšali spolu v komunitnom centre Hanwell. Ich zámerom bolo nahrať hlasnú tvrdo znejúcu hudbu, ktorá mala pripomínať koncertné show kapely. Nahrávacie dni sa konali v prestávkach počas turné po rôznych štúdiách v Londýne. Na koncertoch medzi nahrávaním aranžmány skladieb neustále zdokonaľovali. Album Deep Purple In Rock bol pre skupinu prelomovým. V Spojenom kráľovstve sa dostal v rebríčkoch na 4. miesto, pričom v rebríčkoch zostal viac ako rok. Sprievodný singel k tomuto albumu, „Black Night“, v rebríčkoch dosiahol 2. miesto. Album aj po rokoch od svojho vydania hodnotí hudobná kritika ako prelomové dielo pre vznik a vývoj hardrockového a heavymetalového hudobného žánru.
Pozadie vzniku
thumb|left|Materiál na album bol napísaný a naskúšaný v Hanwell Community Centre V polovici roka 1969 mala kapela Deep Purple nahraté tri albumy, ktoré boli celkom dobre komerčne prijímané na hudobnom trhu v USA, no jej členovia už nemali predstavu, ako by malo pokračovať ich ďalšie hudobné smerovanie. Ako hudobníci boli profesionálne vyspelí, ale nikto z pôvodných členov skúseným skladateľom nebol. Ich prvé nahrávky vtedy vychádzali z psychedelického hardrocku založeného na Blackmorových gitarových rífoch, ktoré obohatil svojimi kompozíciami klasickou hudbou ovplyvnený organista Jon Lord. Skupina okrem toho prezentovala niektoré vlastné coververzie skladieb od The Beatles, Joe Southa, Neila Diamonda a od Donovana.
Po májovom turné v Spojených štátoch sa Blackmore, Lord a bubeník Ian Paice zhodli na tom, že by bolo dobré nahradiť ich vtedajšieho speváka, Roda Evansa, niekým, kto by lepšie zvládal hardrockový hudobný žáner. Skupina mala tiež čerstvo podpísanú zmluvu s britským vydavateľom Harvest Records. Tento vydavateľ mal v svojom biznis pláne zastupovať progresívne a undergroundové kapely. Ich majiteľ, Malcolm Jones, vyjadril námietku, že kapela Deep Purple príliš dáva dôraz na osvedčené hudobné postupy, ktorými oslovuje zväčša len americký hudobný trh. Počas turné mali Lord a Blackmore stretnutie s Paiceom, na ktorom diskutovali o personálnej zmene. Blackmore na ňom poukazoval na to, že po vzore debutového albumu kapely Led Zeppelin, by aj on chcel aby vydali poriadne tvrdú rockovú hudbu. Blackmore sa na typ na speváka pýtal aj svojho bývalého kolegu z kapely, bubeníka Micka Underwooda, ktorý mu vtedy navrhol meno svojho kolegu zo skupiny Episode Six, Iana Gillana. Blackmore sa bol dňa 4. júna na koncert kapely pozrieť, po vystúpení sa s Gillanom stretol a navrhol mu spoluprácu.
Gillan bol v kapele Episode Six s basgitaristom Rogerom Gloverom, s ktorým boli dobrí priatelia a spolu ním aj komponovali piesne. Glover nebol ochotný od Episode Six odísť, no Gillan ho nahovoril, aby skupine Deep Purple aspoň s komponovaním pomohol. Dňa 7. júna sa Gillan dohodol s Deep Purple, že spolu nahrajú singel „Hallelujah“ a Glover sa tohoto nahrávania zúčastnil ako štúdiový hudobník. Pri tejto príležitosti Glover zmenil názor a rozhodol sa, že sa ku kapele Deep Purple pripojí aj on.
Spočiatku nová zostava pripravovala hudobný materiál v tajnosti, bez vedomia Evansa a pôvodného gitaristu Nicka Simpera. V tom čase Deep Purple mali oficiálne turné k albumu The Book of Taliesyn, ktorý Harvest práve vydal na britskom hudobnom trhu. Niekoľko mesiacov predtým, v októbri 1968, tento album vyšiel v USA. Okrem toho, manažment skupiny Episode Six nechcel dovoliť Gillanovi s Gloverom kapelu opustiť a pokúšal sa získať od Deep Purple finančné vysporiadanie. Po niekoľkých týždňoch Evans so Simperom prišli na to, že v kapele končia. Boli znechutení spôsobom ako k tomu došlo a hlavne tým, že Deep Purple nahráva už v novom zložení. Underwood neskôr povedal, že odporúčanie Gillana do Deep Purple oľutoval. Mrzelo ho, že tým pripravil Simpera o prácu. Posledný koncert s Evansom a Simperom bol 4. júla. Nová zostava kapely (označovaná ako Mk II) odohrala svoj prvý koncert dňa 10. júla v The Speakeasy Clube v Londýne. Gillan s Gloverom potom ešte pokračovali v niekoľkých ďalších koncertoch so skupinou Episode Six. Ich posledné vystúpenie s touto kapelou bolo dňa 26. júla 1969. Na pozícii speváka a basgitaristu ich potom nahradil John Gustafson.
Komunitné centrum Hanwell si skupina na skúšanie nových nápadov podľa Gloverových slov najala preto, lebo „to bolo jediné miesto, na ktorom im bolo dovolené narobiť veľa hluku“. Na týchto stretnutiach bola vyprofilovaná základná štruktúra skladby „Child in Time“, vznikla tam aj pieseň „Speed King“ (vtedy ešte pod názvom „Kneel and Pray“). Tieto verzie piesní sa dostali do repertoáru siedmeho koncertu novej zostavy kapely, ktorý sa konal dňa 24. augusta v kultúrnom centre Paradiso v Amsterdame. Toto nové zloženie členov v spoločnom účinkovaní na pódiách čoskoro skonštatovalo, že ich vzájomná muzikálna spolupráca, súhra, či chémia medzi hudobníkmi funguje veľmi dobre. Práce na materiáli na spoločný rockový album nakrátko prerušili koncertom, ktorý bol výsledkom Lordovho nápadu zrealizovať jeho nápad nazvaný Concerto for Group and Orchestra. Šlo o projekt, klasickú hudobnú kompozíciu kombinovanú s hrou rockových hudobníkov, ktorú skupina Deep Purple spolu Royal Philharmonic Orchestrom nahrala dňa 24. septembra v koncertnej sále Royal Albert Hall. Hoci bol koncert v úplne odlišnom štýle než bol materiál, na ktorom pracovali v Hanwelli, udalosť viedla v Spojenom kráľovstve k zvýšenej publicite, ktorá, spolu s koncertami, začala voči skupine zvyšovať záujem a tým aj počet jej fanúšikov.
thumb|upright=1.4|Skupina Deep Purple v máji v roku 1970 na koncerte v Nemecku Prvé nahrávacie dni pri príprave albumu Deep Purple in Rock boli v októbri v nezávislých hudobných štúdiách IBC v Londýne. Nahrávanie v štúdiách bolo rozložené medzi koncerty, ktoré potrebovala kapela absolvovať, aby si zabezpečila príjem finančných prostriedkov. Preto sa nahrávanie natiahlo a v prerušovaných sekvenciách pokračovalo až do apríla nasledujúceho roka. Gillan neskôr povedal, že pravidelné koncertovanie pomohlo pri vývoji hudobného materiálu a v hľadaní a zdokonaľovaní aranžmánov pred nahrávaním. Základnou filozofiou koncepcie skladieb bolo, že všetko muselo byť hlasné a tvrdé. Glover spomína, že v štúdiu bežne vídaval VU metre (ručičkové indikátory zvuku) v červenej zóne, čo signalizovalo prebudenie, skreslenie zvuku. V novembri 1969 skupina zahrala v televízii BBC skladby „Speed King“ a „Living Wreck“, Vo februári 1970 skupina odohrala pre túto stanicu koncert, na ktorom na živo zahrala niekoľko ďalších nových piesní. V tomto období ohlásil bankrot hudobný vydavateľ Tetragrammaton, ktorý vydával skupine albumy v USA. Počiatočné možné komplikácie publikovania na tomto trhu sa vyriešili potom ako kontrakt s Deep Purple od firmy Tetragrammaton odkúpila spoločnosť Warner Bros ktorá potom kapelu v USA zastupovala počas celej dekády, 70. rokov 20. storočia.
Album Deep Purple in Rock bol prvým, ktorý si skupina Deep Purple produkovala sama. Pri výrobe im pomáhali technici, najmä Martin Birch, ktorý si dal za cieľ na pásku zreprodukovať živý zvuk hrania skupiny v štúdiovej miestnosti. Titul albumu vznikol ako reakcia na protichodný projekt Concerto for Group and Orchestra. Hudobníci ním chceli zdôrazniť, že Deep Purple je v skutočnosti rocková kapela. Dizajn obalu navrhol manažment skupiny. Ide o očividnú parafrázu na pamätník na hore Mount Rushmore, ktorého tváre prezidentov prekryli portréty členov kapely Deep Purple.
O skladbách na albume
Na rozdiel od predchádzajúcich albumov na Deep Purple in Rock je uvedené autorstvo nahrávok na všetkých členov kapely. Gillan k tomu dodáva, že základ piesní vznikol v Hanwelli, potom prešli predstavením publiku na koncertoch, na ktorom skúsili ako budú veci fungovať. Lord k tomu dodáva, že účelom tohto prístupu bolo vyvinúť vedomé úsilie členov pozastaviť sa nad výsledkom, premyslieť si ako pokračovať v písaní a dosiahnuť aby všetci členovia kapely skladbám porozumeli.
Na pôvodnom LP nosiči: skladby na strane A
Skladbu „Bloodsuckerr“ začali nahrávať v De Lane Lea Studios a dokončili ju v štúdiách na Abbey Road. Táto skladba patrí medzi favoritov bubeníka, Iana Paiceho.
Skladbu „Bloodsuckerr“ začali nahrávať v De Lane Lea Studios a dokončili ju v štúdiách na Abbey Road. Aj táto skladba patrí medzi favoritov bubeníka, Iana Paiceho. O 28 rokov neskôr, keď bol gitaristom Deep Purple Steve Morse, vznikla pre album Abandon (1998) nová verzia tejto skladby pod názvom „Bludsucker“.
Kompozícia „Child in Time“ vznikla skoro na začiatku počas skúšok v Hanwelli. Lord v nej nadviazal na úvodnú sekvenciu z piesne „Bombay Calling“ od americkej folkrockovej kapely It's a Beautiful Day. Pôvodnú hlavnú hudobnú tému skupina nahrala v pomalšom tempe, pričom Gillan ju nanovo otextoval slovami, inšpirovanými vojnou vo Vietname. Neskôr dodal, že názov piesne vymyslel spontánne. V novembri 1969, čase nahrávania v štúdiu IBC, mala skupina túto skladbu bežne v koncertnom repertoári a mala ju preto dokonale nacvičenú. Pieseň bola v období studenej vojny za Železnou oponou jednou z hudobných hymien protikomunistického hnutia východného spoločenského bloku.
Na pôvodnom LP nosiči: skladby na strane B
Pieseň „Flight of the Rat“ bola poslednou skladbou, ktorú kapela nahrala dňa 11. marca 1970 v štúdiu v De Lane Lea. Vznikla počas skúšok, potom ako sa Glover snažil vtipne prearanžovať klasickú kompozíciu „Let čmeliaka“ od Nikolaja Rimskeho Korsakova.
Skladbu „Into the Fire“ napísal Glover ako varovanie pred užívaním drôg. Hlavný riff vznikol po diskusii s Blackmoreom, s ktorým rozoberali chromatické stupnice.
Kompozíciu piesne „Hard Lovin' Man“ odvodili z Gloverovho basového riffu. Zvyšok kapely ho rozvinul na princípe jam session. Bola to prvá skladba, ktorú nahrali s Martinom Birchom v januári 1970 v štúdiu De Lane Lea. Birch vtedy urobil na skupinu silný dojem a stal sa ich dvorným technikom nahrávania albumov až do roku 1976. Na výrobe pôvodného albumu ho označovali za „katalyzátor“ celej ich produkcie.
Ďalšie piesne
Po dokončení albumu mal manažment skupiny obavy, že na ňom nie je žiadny zjavný hit, ktorý by mohol byť vydaný ako jeho sprievodný singel. Preto si kapela začiatkom mája 1970 zarezervovala štúdio De Lane Lea, aby mohla vyprodukovať ešte jednu špecifickú, viac trhovo orientovanú nahrávku. Snažili sa nahrať niečo skutočne komerčné. Nápad prišiel potom, ako Blackmore zahral gitarový ríf z piesne Rickyho Nelsona „Summertime“ a kapela k nemu zaimprovizovala zvyšok hudobnej štruktúry toho, čo nakoniec vyšlo na singli pod názvom „Black Night“. Gillan neskôr povedal, že sa ku skladbe pokúsil napísať „najbanálnejší text, aký mohol v tej chvíli vymyslieť“. Výsledkom tejto spolupráce bol prvý skutočný britský komerčný hit skupiny Deep Purple.
Ďalšiu zo skladieb, „Cry Free“, nahrala kapela Deep Purple v štúdiu IBC v januári 1970. Hoci skupina nahrala viac ako 30 jej verzií, do konečného zoznamu skladieb sa ani jedna z jej nahrávok nedostala. Neskôr sa pieseň dostala na kompilačný album Powerhouse z roku 1977.
Inštrumentálku „Jam Stew“ nahrali tiež počas session v IBC koncom novembra 1969. Pre reláciu BBC vznikla verzia tejto skladby s improvizovanými textami a bola nahraná ako „John Stew“. Hlavný riff tejto kompozície bol použitý v skladbe „Bullfrog“, ktorý pozbieraná skupina rôznych hudobníkov (zo zmluvných dôvodov bez oficiálneho zaradenia) v produkcii Dereka Lawrenca nahrala v nasledujúcom roku na prvú stranu LP albumu s názvom Green Bullfrog.
Vydanie albumu
Album a jeho sprievodný singel, „Black Night“, vyšli spolu dňa 5. júna 1970. V britských rebríčkoch sa Deep Purple In Rock dostal na štvrté miesto. V týchto rebríčkoch sa držal celý rok, až kým neprišiel na hudobný trh jeho nasledovník, album Fireball. Originálne vydanie albumu Deep Purple In Rock malo pribalené texty všetkých piesní a sadu čierno-bielych fotografií členov skupiny.
Americká edícia albumu mala prerušený úvod skladby „Speed King“, ktorý trvá niečo vyše minúty. Zostal takto upravený v štandardnom vydaní pre Warner Bros v USA. V plnej dĺžke ho obnovili vo výročnej verzii, ktorá vyšla po 25. rokoch od vydania. V otváracej verzii LP vinylového obalu vyšla obnovená reedícia albumu z roku 1982. Mexické vydanie albumu malo do zoznamu skladieb pridanú aj skladbu „Black Night“.
Úspech albumu Deep Purple In Rock v hudobnom rebríčku výrazne navýšil profitabilitu kapely Deep Purple. V októbri, počas turné po Spojenom kráľovstve, časopis Melody Maker spustil funkciu „Purple Mania“, ktorá ukazovala, že koncerty skupiny priťahujú čoraz nadšenejšie davy. Tohoročné turné kapely finišovalo v Škandinávii a v Nemecku. Na vystúpení v Lüdenscheide hrali bez Blackmorea, ktorý ochorel. Fanúšikovia sa proti tomu búrili a zničili kapele hudobné vybavenie v hodnote 2 000 libier.
Reedície
V roku 1995 vydala spoločnosť EMI remastrovanú a prepracovanú edíciu venovanú 25. výročiu albumu. Album remastroval Roger Glover. Pridal k nemu skladby „Black Night“, „Jam Stew“, nový mix „Cry Free“ a remixy skladieb „Flight of the Rat“ a „Speed King“.
V roku 2009 vydalo audiofilské vydavateľstvo Audio Fidelity remastrovanú verziu Deep Purple in Rock na limitovanej edícii CD z 24 karátového zlata. Mastering na CD vykonal Steve Hoffman. Na tomto vydaní je zastúpený len pôvodný sedemskladbový formát nahrávok bez pridaných bonusov.
Ohlasy kritiky
Reakcie na album Deep Purple In Rock boli vcelku pozitívne. Rodney Collins z britského hudobného týždenníka Record Mirror o ňom písal, že ide o úžasný, dobrý album, ktorý dokazuje, že sa rock vzhľadom na jeho sviežosť stáva jedným z najvďačnejších žánrov súčasnej hudby. Richard Green v novinách New Musical Express píše, že album poskytuje výživnú dávku dobrej rockovej hudby a zvlášť vyzdvihuje Gillanov výkon v nahrávke piesne „Child in Time“. V časopise Disc and Music Echo dostal album štyri hviezdičky z piatich možných a bol zvukovo porovnávaný s nahrávkami progresívnej kapely The Nice. Medzi hudobníkmi bol v tomto magazíne vyzdvihovaná absolútna dominancia Ritchieho Blackmorea.
Podľa Tonyho Dolana v publikácii Deep Purple: a Critical Retrospective, prvý album zostavy Mk II, Concerto for Group and Orchestra, poskytol v Spojenom kráľovstve kapele Deep Purple veľmi potrebnú publicitu, ale skupina, najmä Ritchie Blackmore, bola rozhodnutá, že „nebudú označovaní ako novinka. Bol pevne presvedčený, že ďalší štúdiový album by mal byť úplným útokom na ušné bubienky.“ Blackmore dodával k informáciám o pripravovanom projekte: „ak to nie je dramatické alebo vzrušujúce, na tomto albume nemá miesto.“ Album Deep Purple in Rock dosiahol všetko, čo od neho Blackmore očakával: bol v britských hitparádach viac ako rok a kapela Deep Purple si konečne našla so svojím tvrdým, ťažkým, hromovým a silným rockom v hudobnom priemysle svoje miesto."
Aj retrospektívne prehľady na album sú stále veľmi pozitívne. Eduardo Rivadavia z AllMusic nazýva Deep Purple In Rock albumom, ktorý definoval to, čo bolo neskôr zaradené do žánru známeho dnes pod zaužívaným názvom heavy metal. Rockový novinár Malcolm Dome uviedol, že „Deep Purple In Rock je jeden z najlepších albumov... nielen od Deep Purple, ale celkom." O nových členoch, Gillanovi a Gloverovi, poznamenáva: „Je pozoruhodné, ako Ian Gillan má hlas pod kontrolou, pričom sa v speve totálne blázni. A Roger Glover je nenáročný, no technicky veľmi zdatný... tiež úžasne, pôsobivo prispel k písaniu piesní." Sid Smith vo svojej recenzii pre BBC Music oceňuje „náramnú sebadôveru, ktorú si nová zostava našla" a to ako sa album „vo významnej miere stal šablónou pre hard rock." Kanadský novinár Martin Popoff napísal, že „Deep Purple in rock, spolu s albumom Paranoid od Black Sabbath a albumom Very 'Eavy…Very 'Umble od kapely Uriah Heep (všetky vyšli v tom istom roku: 1970) tromi spôsobmi predviedli heavy metal“, pričom Deep Purple in Rock je „zo všetkých troch projektov najokázalejší, nasviežejší a najsofistikovanejší". Vo svojej recenzii pripomenul, že album zostáva aj po 14 rokoch „najostrejšou, najnástojčivejšou metalovou nahrávkou Deep Purple a to až do vydania ich albumu Perfect Strangers“. Je to aj napriek tomu, že Deep Purple nikdy neprijali titul heavymetalovej kapely, „predstavovali sa ako jazzovo-bluesovo-progresívno-hard-rocková skupina."
Podľa Blackmoorovej mienky spolu s Machine Head patrí album Deep Purple in Rock medzi vrcholné nahrávky, ktoré počas jeho prítomnosti v skupine Deep Purple zrealizovali.
Méon
Méon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Agnieszka Radwańská
Agnieszka Roma Radwańská, (* 6. marec 1989, Krakov, Poľsko) je súčasná poľská profesionálna tenistka, ktorá ako vôbec prvá Poľka vyhrala turnaj WTA v dvojhre (2007). 7. júla 2008 bola po prvýkrát v kariére klasifikovaná v TOP 10 rebríčku WTA na 10. mieste. Počas svojej kariéry vyhrala 17 turnajov WTA v dvojhre a 2 turnaj vo štvorhre. Jej mladšia sestra Urszula sa tiež venuje tenisu.
Profesionálna kariéra
V roku 2005 vo finále wimbledonskej juniorky porazila Rakúšanku Tamiru Paszekovú a stala sa tak víťazkou v juniorskej kategórii. O dva roky neskôr ju napodobila jej mladšia sestra Urszula, ktorá wimbledonskú juniorku vyhrala v roku 2007.
V roku 2007 ako prvá Poľka vyhrala turnaj na okruhu WTA, konkrétne Nordea Nordic Light Open (kategória Tier IV) v Štokholme (Švédsko).
V roku 2008 pridala ďalšie tri turnajové tituly a to na Pattaya Open (Thajsko) (kategória Tier IV), v Istanbule (Turecko) (kategória Tier III) a v Eastbourne (Spojené kráľovstvo) (kategória Tier II). Na Australian Open 2008 ako prvá Poľka dosiahla štvrťfinále na grandslamovom turnaji v otvorenej ére tenisu (prvou Poľkou vôbec bola v 30. rokoch 20. storočia tenistka Jadwiga Jędrzejowska).
Ďalší národný rekord zlomila, keď zarobila na odmenách (24. mája 2008) viac ako 1 000 000 USD, čo sa zatiaľ žiadnej inej krajanke nepodarilo.
Na French Open 2008 vypadla v 4. kole (1/16) s Jelenou Jankovićovou 3-6, 6-7 (3). Vo Wimbledone 2008 skončila vo štvrťfinále na rakete Sereny Williamsovej 0-6, 4-6, a tá sa tak stala prvou hráčkou, ktorá porazila obe sestry v priebehu jediného turnaja.
Rodinný život
Jej mladšou sestrou je talentovaná poľská profesionálna tenistka Urszula Radwańská (nar. 7. decembra 1990 v Krakove), ktorá vyhrala niekoľko turnajov Grand Slamu v juniorskej kategórii, v konečnom rebríčku ITF v roku 2007 bola klasifikovaná ako juniorská svetová jednotka a stala sa juniorskou majsterkou sveta. Vo Wimbledone 2008 vypadla v druhom kole so Serenou Williamsovou.
Národný park
thumb|[[Yosemitský národný park, Spojené štáty.]] thumb|Los Cardones národný park, [[Argentína.]] thumb|Ruiny v [[Národný park Tikal|Národnom parku Tikal, Guatemala]] thumb|[[Duna|Duny v Národnom parku Namib-Naukluft, Namíbia]]
Národný park je rozsiahlejšie územie, spravidla s výmerou nad 1 000 ha, prevažne s ekosystémami podstatne nezmenenými ľudskou činnosťou alebo v jedinečnej a prirodzenej krajinnej štruktúre, tvoriace nadregionálne biocentrá a najvýznamnejšie prírodné dedičstvo, v ktorom je ochrana prírody nadradená nad ostatné činnosti.
Na Slovensku je národný park (skratka NP) jedna so zákonom stanovených kategórií chránených území.
Dejiny
Myšlienka zriadiť národný park bola prvýkrát vyslovená začiatkom 19. storočia. V roku 1810 anglický básnik William Wordsworth popísal Jazernú oblasť (Lake District) v severozápadnom Anglicku ako „druh národného majetku, na ktorý má právo a v ktorom má majetkovú účasť každý, kto má oči na to, aby videl, a srdce na to, aby sa radoval“. Maliara Georga Catlina počas ciest po Americkom západe trápila budúcnosť Indiánov, ktorých stretol, a prírodných krás, ktoré videl. V roku 1832 napísal, že by ich možno mohol uchovať:
K prvému pokusu vlády o zriadenie takto chráneného územia došlo v Spojených štátoch amerických, keď prezident Abraham Lincoln 30. júna 1864 podpísal zákon, ktorým sa postupuje Yosemite Valley a Mariposký háj (Mariposa Grove) sekvojovcov obrovských (jadro budúceho svetoznámeho Yosemitského národného parku) štátu Kalifornia:
Ale vízia národného parku v Yosemite ešte nebola dokončená a bolo potrebné úsilie Johna Muira, aby priniesla ovocie. Yosemity sa stali národným parkom až 1. októbra 1890.
Kláštor Gaming
Kláštor Gaming je bývalý kartuziánsky kláštor v rakúskom Gamingu, ktorý založil v roku 1330 rakúsky vojvoda Albrecht II. Habsburský.
Národný park
Dejiny
V roku 1872 bol založený Yellowstonský národný park ako prvý skutočný národný park sveta. Nasledujúc yellowstonskú myšlienku postupne nasledovali iné národné parky v rôznych krajinách. Kráľovský národný park v Austrálii bol založený v roku 1879 južne od Sydney. Národný park Banff v Kanade (neskôr známy ako Národný park Rocky Mountain) sa stal prvým kanadským parkom v roku 1887. Nový Zéland mal svoj prvý národný park v roku 1887. Prvý národný park v Európe bol založený v roku 1910 vo Švédsku. Národné parky sa po celom svete zakladali najmä po Druhej svetovej vojne.
Kláštor Gaming
Už od začiatku bola plánovaný ako rodové pohrebisko. Posledný odpočinok v rozsiahlom kláštore našiel nielen samotný zakladateľ, ale tiež jeho manželka Jana a ich nevesta Alžbeta Luxemburská, dcéra Karola IV.
Kláštor bol v roku 1782 za vlády cisára Jozefa II. zrušený. Dnes je v časti kláštorných budov hotel a zvyšok slúži vzdelávacím inštitúciám.
Národný park
Národné parky vo svete
Národné parky sa zvyčajne zakladajú na miestach civilizáciou len málo dotknutých a často majú oblasti s ojedinelou flórou, faunou a ekosystémom (najmä s ohrozenými druhmi), biodiverzitou alebo nezvyčajnými geologickými vlastnosťami. Zriedkavo sa národné parky zriaďujú v civilizovaných oblastiach s cieľom vrátiť oblasť do pôvodného stavu tak ako je to len možné.
V niektorých krajinách ako napríklad v Anglicku a Walese, oblasti označené ako národný park nemajú divokú prírodu, ani nie sú v štátnom vlastníctve, a môžu tam byť do značnej miery zastúpené aj sídla a obrábaná pôda, ktoré sú často neoddeliteľnou súčasťou krajiny.
Väčšina národných parkov plní dvojakú úlohu, záchranu divočiny a tiež slúžia ako centrá turistiky. Zvládnutie potencionálnych konfliktov medzi týmito dvoma úlohami môže byť problematické najmä ak sa z príjmu z turistiky financuje údržba národného parku. Parky tiež slúžia ako rezerva prírodných zdrojov ako dreva, minerálov a iných hodnotných surovín. Zvládnutie konfliktu medzi dopytom po využívaní týchto zdrojov a prípadnou škodou, ktorá by tak mohla vzniknúť, je často veľkou výzvou pri riadení národných parkov. V národných parkoch často dochádza k ilegálnemu výrubu a iným zneužitiam, niekedy z dôvodu korupcie v politike.
Niektoré krajiny tiež zakladajú národné parky na lokalitách so zvláštnym kultúrnym, vedeckým alebo historickým významom, alebo ako špeciálne subjekty svojej sústavy národných parkov. Iné zas na zachovanie historických lokalít používajú iný systém. Niektoré z týchto lokalít dostali od organizácie UNESCO označenie Súčasť svetového kultúrneho dedičstva.
V mnohých krajinách môžu byť za správu parkov zodpovedné miestne samosprávy. Napriek tomu sa niektoré z nich niekedy nazývajú „národné“ parky.
Národné parky na Slovensku
Národný park je podľa § 19 zák. 543/2002 Z. z. definovaný ako: Rozsiahlejšie územie, spravidla s výmerou nad 1000 ha, prevažne s ekosystémami podstatne nezmenenými ľudskou činnosťou alebo v jedinečnej a prirodzenej krajinnej štruktúre, tvoriace nadregionálne biocentrá a najvýznamnejšie prírodný dedičstvo, v ktorom je ochrane prírody nadradená nad ostatné činnosti.
Národné parky na Slovensku majú 3. stupeň ochrany.