cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vydrník
Staré a cudzie názvy obce
Nemecký názov: Wiedrig
Maďarský názov: Védfalu
Matematizácia javov
Matematizácia javov je prevádzanie kvalitatívnych určení na kvantitatívne.
Vydrník
Starostovia obce
19901992 Ján Tropp (VPN)
19921993 Ing. Hubert Gallovič (nezávislý)
19931998 Peter Slobodník (nezávislý)
19992002 Peter Slobodník (DS + DÚ + KDH)
Natura naturata
Natura naturata (lat.) znamená stvorená príroda. Podľa Spinozu je to svet jednotlivých vecí, na rozdiel od natura naturans.
Vydrník
Starostovia obce
20062010 Peter Slobodník (SDKÚ-DS)
20102014 Peter Slobodník (SDKÚ-DS)
20142018 Peter Slobodník (SDKÚ-DS)
Obecné zastupiteľstvo
19901994 – 12 poslancov
19941998 – 12 poslancov (8 KDH, 4 DS)
19982002 – 12 poslancov (11 DS + DÚ, 1 NEKA)
20022006 – 7 poslancov (4 ANO + SDKÚ, 2 KDH, 1 HZD)
20062006 – 7 poslancov (7 SDKÚ-DS)
20102006 – 7 poslancov (7 SDKÚ-DS)
20142006 – 7 poslancov (4 SDKÚ-DS, 2 KDH, 1 SMER-SD)
20182006 – 9 poslancov (6 KDH, 2 DS, 1 OĽaNO)
Obyvateľstvo
Vývoj obyvateľstva od roku 1869:
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (2001):
Filipovice (Hradec nad Moravicí)
Filipovice je malá dedina, časť mesta Hradec nad Moravicí v okrese Opava. Nachádza sa asi na juhozápad od Hradca nad Moravicí. V roku 2009 tu bolo evidovaných 44 adries. V roku 2001 tu trvalo žilo 63 obyvateľov.
Vydrník
Obyvateľstvo
Zloženie obyvateľstva podľa národnosti (2001):
Filipovice (Hradec nad Moravicí)
Filipovice je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe.
Vydrník
Pamiatky
'''Katolícky kostol sv. Šimona a Judu'''
Klasicistický kostol postavený v rokoch 17991801 na mieste starého gotického kostola, ktorý bol pôvodne cisterciánsky, založený v 13. stor. Jednoloďový priestor s rovným uzáverom presbytéria, pristavanou sakristiou a vstavanou vežou, zaklenutý pruskými klenbami. Na pravej strane presbytéria je prístavba tiež zaklenutá pruskou klenbou. Výmaľba od J. Adáma je z roku 1921, na klenbách sú figurálne kompozície: Kázanie na hore, Obetovanie Izáka, Kristus s apoštolmi, Búrka na mori a sv. Cecília. Fasády členené pilastrami a lizénovým orámovaním. Hlavný oltár je klasicistický, súčasný so stavbou kostola, je súčasťou uzáveru presbytéria. Má predstavanú menzu a klasicistické tabernákulum a stĺpovú pilastrovú oltárnu architektúru, uprostred s obrazom Martýria sv. Šimona a Júdu od D. Kindermanna. Dva bočné oltáre Nanebevzatia Panny Márie a sv. Jána Nepomuckého, klasicistické pendanty, riešené ako hlavný oltár. Klasicistická kazateľnica je z obdobia okolo roku 1800, vo výplniach parapetu sú reliéfy: Kristus na mori, Kristus s učeníkmi a kázanie. Na baldachýne je socha anjela s atribútmi Viery, Nádeje a Lásky. Klasicistická kazateľnica je z čierneho mramoru. Na vrchnáku je súsošie Krst Krista. Stolík za oltárom s mramorovou doskou je klasicistický. Monštrancia je z roku 1800. Kalich s paténou je z roku 1795 od J. Kolbenhayera. Cibórium z roku 1664, zvon 1755.
Farský úrad
Rímskokatolícky – Vydrník 190
Duchovný správca: Mgr. Jaroslav Kaník(* 1974)
Katolícki farári pôsobiaci vo Vydrníku: 16921711 Matej Miserský
17161719 Gašpar Erdélyi
17191728 Štefan Koterbakovič
17291732 Mikuláš Barányi
17581760 Ján Leopold Chilko
17661768 Štefan Maťašovský
17681771 Juraj Hiroš
17711772 Martin Ružbacký
17721779 Ladislav Okoličáni
17791786 Martin Argalášy
17861793 Ján Habovský
17931799 Ignác Hayn
17991807 Martin Dolánsky
18431847 Anton Desátnik (Tizédy)
18791882 Juraj Andreides
18831892 Pavol Mišaga
18921908 Michal Majerčák
19101917 Ján Lipčey (Kapusta)
19171960 František Ulmánek (* Jablonka, Poľsko)
19601967 František Žolondek (* 1923, Fridman, Poľsko)
19671968 Štefan Kubičár
19681970 Adolf Hrubec (* 1922, Liptovské Matiašovce)
19701976 František Šimonovič
19761982 Michal Kubičár
19821983 Ján Slivka
19851990 Šimon Hasaj (* 1917, Nemešany)
19911993 Štefan Živčák (1938, Mníšek nad Popradom – 1993)
Školstvo
Materská škola
Základná škola 1.4. ročník
Katarínka
Katarínka môže byť:
Brugairolles
Brugairolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Ivan Asen I.
Ivan Asen I. alebo Ján Asen I. alebo Asen I. bol v rokoch 1189 až 1196, čiastočne spolu s bratom Petrom IV. cárom Bulharov. Bratia boli prví panovníci v období druhého bulharského cárstva (cca 1186 – 1396).
Brugairolles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ivan Asen I.
V novembri roku 1185 sa stovky Bulharov zhromaždili pred novopostaveným kostolom svätého Dimităra v Tărnove. Prišli, aby videli slávnosť vysvätenia kostola a korunovácie dvoch bratov Todora a Asena (tiež známeho pod menom Begun). Aj napriek tomu, že každý na toto miesto prišiel preto, aby sa zúčastnil obradu vysvätenia kostola, bolo tam však aj pár nadšencov, ktorí sa prišli pozrieť na svojich dvoch miláčikov. Tí boli za to, aby sa Todor i Asen stali novými panovníkmi bulharského štátu. Jeden z nich nakreslil do prachu meč a povedal: ''„Toto nie je čas na to, aby sa len tak čakalo a nič nerobilo. Toto je čas na boj bulharskej armády proti Byzantskej ríši!“''
Brugairolles
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 251 obyvateľov (2009).
Ivan Asen I.
Starší brat Todor bol korunovaný za cára a dal si meno Peter. Po ňom ho nasledoval aj Asen. Od tohoto momentu mali Bulhari po 167 rokoch byzantskej nadvlády svoj vlastný štát! Nikto nepochyboval o tom, že títo dvaja bratia, s krvou Kumánov v sebe, skoro vyprovokujú tak veľmi potrebné povstanie. Bolo to práve v čase, keď bola Byzantská ríša v úpadku, pretože bola neustále napádaná Maďarmi a Normandijcami. Druhý dôvod, prečo povstanie vzniklo – vysoké dane a veľké politické perzekúcie – aj tieto aspekty boli príčinou nespokojnosti bulharského ľudu, ktorý sa čím ďalej tým viac búril. A tak v roku 1185, po ešte horších zmenách v daňovom systéme krajiny, ktoré najviac zaťažili obyvateľov severných oblastí Bulharska, vypuklo povstanie…
Brugairolles
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ivan Asen I.
Prvou úlohou bratov panovníkov bolo oslobodiť územie severného Bulharska a Dunaja. Po úspešnom druhom dobytí tejto oblasti si zvolili za hlavné mesto Tărnovo. Byzantskú armádu vyhnali do východného Trácka.
Najdôležitejšia bitka sa odohrala v roku 1187 pri meste Loveč v severnom Bulharsku. Obaja panovníci chceli získať túto strategickú pevnosť z rúk Izáka II. Angela, aby tak mohli vybudovať nové základy nezávislého Bulharska.
Ďalšou zaujímavosťou bol fakt, že bratia sa ako prví zaslúžili o vznik bulharskej eparchie nezávislej bulharskej cirkvi a zvolenie nového biskupa.
Obom bratom sa aj naďalej veľmi dobre darilo. Peter si vážil svojho mladšieho brata a oceňoval u neho vlastnosti vynikajúceho vodcu krajiny. Pod jeho vedením sa krajina znova o nejaký kus zeme znova rozšírila – od južného Trácka až po oblasť Egejského mora (po dnešné hranice s Gréckom). Svoje kompetencie mali bratia rozdelené. Cár Peter II. mal na starosti územie okolo mesta Preslav a cár Asen I. všetky ostatné oblasti. Takto mali pod kontrolou celú svoju krajinu a ďalšie bitky proti Byzantíncom pri mestách Trjavna a Arkandiople vo východnom Trácku neboli pre nich vôbec ťažkým orieškom. Dokonca ani Maďari neboli schopní poraziť armádu cárov, a tak boli núteni vrátiť späť územia okolo Belehradu a Braničeva Bulharom.
Byzantský kronikár Nikita Honiat vlastne sformuloval cieľ vlády Petra II. a Asena I. do jednej vety: ''„Bratia sa snažili znova spojiť tri bulharské oblasti – Miziu, Trácko a Macedónsko – do jedného územia ako tomu bolo v dávnych časoch. Nebáli sa obnoviť Bulharsko do takej miery, do akej krajinu priviedol Simeon I. Veľký."''
Zakladatelia nového bulharského štátu a novej dynastie panovníkov neumreli v bitke, ako tomu bolo zvykom. Byzantínci boli tak nahnevaní na Bulharov, pretože sa znova postavili na nohy, a tak v roku 1196 poslali na ich územie bratranca oboch panovníkov, aby zavraždil cára Asena I. Po tejto brutálnej vražde Peter svojho bratranca poslal do vyhnanstva. 700 rokov neskôr, počas národného povstania, spisovateľ Vasil Drumev opísal túto udalosť v prvej bulharskej tragédii – Ivanko, vrah cára Asena I.
Ani táto vražda však nezastavila prudko rozvíjajúce sa Bulharsko. Tento proces rozvoja krajiny dokončil cár Kalojan, ktorému sa podarilo ujsť z vyhnanstva v Konštantínopole.
Veľký Grič
Veľký Grič je výrazný, sčasti bralnatý vrch v pohorí Vtáčnik. Leží približne juhozápadne od mesta Handlová.
Poloha
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží na území Trenčianskeho kraja, v okrese Prievidza a zasahuje na katastrálne územie mesta Handlová a obce Cigeľ. Nachádza sa na severnom konci hlavného hrebeňa a vedie ním Ponitrianska magistrála.
Opis
Dominantu okolia pokrýva zmiešaný les, no samotný vrchol ponúka takmer kruhový výhľad. Pokým západné a južné svahy klesajú len mierne, severná a východná strana prudko klesá skalnatým zrázom. Severným susedom je Malý Grič, západným Chvojka , juhozápadne sa nachádza Tlstý diel a Biela skala  a východným smerom leží Vysoká  a Jazvečia skala. Veľký Grič patrí do povodia rieky Nitra; východné a severné svahy odvodňuje rieka Handlovka, západnú časť masívu prítoky potoka Ciglianka. Najbližším sídlom je na východnom úpätí ležiaca Handlová a západným smerom sa nachádza obec Cigeľ.
Výhľady
Obľúbený cieľ turistov poskytuje zaujímavý rozhľad na široké okolie. Pozorovateľné sú viaceré vrchy pohoria, veľmi dobre je vidieť aj Štiavnické vrchy, Kremnické vrchy, Veľkú a Malú Fatru, Strážovské vrchy a Považský Inovec.
Robert Lee Gibson
Robert Lee Gibson (* 30. október 1946, Cooperstown, New York, USA) je bývalý mnohonásobný americký kozmonaut z letov s raketoplánmi.
Mladosť a výcvik
Po základnej a strednej škole pokračoval v štúdiách na univerzite, získal titul leteckého inžiniera a stal sa testovacím pilotom armády v stredisku Patuxent River. V čase výberu (rok 1978) do tímu kozmonautov NASA bol ženatý a s manželkou mal jedno dieťa. Jeho manželka je tiež astronautka Margaret Rhea Seddonová.
Lety do vesmíru
Po prvýkrát letel vo februári 1984 na palube raketoplánu Challenger pri osemdennej misii STS-41-B, desiatom lete raketoplánu vôbec. Mal 38 rokov. Posádku raketoplánu tvorili: Vance Brand, Robert Gibson, Bruce McCandless, Ronald McNair a Robert Stewart. Počas letu boli na obežnú dráhu vypustené družice Westar 6, Palapa B2, tie však nezačali fungovať. Štart aj pristátie sa uskutočnili na Floride v Kennedyho vesmírnom stredisku.
Po tretíkrát letel v decembri 1988 na raketopláne Columbia a to už ako veliteľ s hodnosťou fregatný kapitán Robert L. Gibson. V posádce mal pplk. Gardnera, plk. Mullana, pplk. Rossa a fregatného kapitána Shepherda. Bol to utajovaný let, vojenský, iba štvordenný, počas ktorého bola vypustená špionážna družica Lacrosse v cene 500 mil. dolárov. Aj tentokrát pristáli v Kalifornii.
Posledný piaty let absolvoval v roku 1995 na Atlantise. Spolu s ním leteli pplk. Charles Precourt, dr. Ellen Bakerová, Gregory Harbaugh, dr. Bonnie Dunbarová, Rusi Anatolij Soloviov a Nikolaj Budarin. So sebou mali laboratórium Spacelab, počas letu sa pripojili k stanici Mir (raketoplán po prvýkrát) a došlo k novému rekordu, keď sa tam naraz stretlo 10 kozmonautov. Naspäť na Zem (pristáli opäť na základni Edwards) so sebou priviezli tiež troch kozmonautov z Miru, Vladimíra Dežurova, Gennadija Strekalova a Normana Thagarda. Na Mire naopak zostali Soloviov a Budarin.
Celkovo vo vesmíre strávil 36 dní, je zapísaný ako 132 kozmonaut Zeme.
Po letoch
V rokoch 1992-1994 bol zamestnaný v Johnsonovom kozmickom stredisku v Houstone.
Gran Sasso
Gran Sasso d'Italia je 2 912 metrov vysoký masív v pohorí Abruzzy (Apeniny) v strednom Taliansku. Gran Sasso v preklade znamená veľký kameň. Najvyšším vrchom masívu je vrch Corno Grande Je súčasťou Národného parku del Gran Sasso e Monti della Laga vytvoreného v roku 1993. Najbližším mestom je L’Aquila.
Blumenau
Blumenau môže byť:
Cesta Magdalény Robinsonovej
Cesta Magdalény Robinsonovej je dokumentárny film z roku 2008. Je životným príbehom fotografky židovského pôvodu Magdalény Robinsonovej, ktorá bola počas obdobia Slovenského štátu svedkom smrti svojich rodičov a prežila pobyt v koncentračnom tábore Osvienčim. Prostredníctvom zvukových záznamov, starých fotografií a niekoľkých rozhovorov s pani Robinsonovou opisuje film jej ťažký návrat domov, pokus o samovraždu, ale aj objavenie lásky k fotografii. Po dlhých rokoch mlčania a mnohých úspešných výstavách sa Magdaléna Robinsonová rozhodla prehovoriť a zvečniť svoje jedinečné spomienky pre ďalšie generácie.
Režisér Marek Šulík sa so svojou hrdinkou nikdy osobne nestretol a film začal natáčať na základe nahrávok, ktoré pani Robinsonová nahrala pre Nadáciu Milana Šimečku. Rozhovory mapujúce jej život počas vojny a udalosti spojené s koncentračnými tábormi už Šulík nestihol doplniť – Magdaléna Robinsonová v júli 2006 zomrela. Výsledný film je vizuálne zaujímavo riešenou mozaikou fotografií, rozhovorov a inscenovaných záberov.
Matematizmus
Matematizmus je univerzalizácia matematického prístupu.
Kresťanský heavy metal
thumb|[[Resurrection Band, jedna z prvých kresťanských metalových skupín, na svojom koncerte v auguste 1988]]
Kresťanský heavy metal je súhrnné označenie pre tú podskupinu heavymetalovej hudobnej tvorby, ktorá obsahuje kresťanské texty a témy.
Vznik
Kresťanský metal vznikol zároveň s heavymetalom. Ako sa metalová hudba vyvíjala tak sa vytvárali aj iné kresťanské žánre.
Kresťanský metal vznikol v 70. rokoch 20. storočia. Prelom nastal albumom kapely Jerusalem Volume I. (1978) a albumom Awaiting Your Reply, ktorý nahrala Ressurection Band. V roku 1983 sa Roxx Regime premenovali na Stryper, a okrem zmeny názvu upriamili texty svojich piesní výlučne na Ježiša.
V roku 1984 to bola práve kapela Stryper s albumom The Yellow And Black Attack, ktorá priviedla kresťanský metal do širšieho povedomia. Ľudí ohromila existencia kresťanskej kapely hádžucej biblie do publika a popritom hrajúca skutočný metal. Stryper sú s piatimi miliónmi predaných kópií dosiaľ najpredávanejšou kresťanskou metalovou skupinou. Niektoré ich videoklipy piesní z albumu To Hell With The Devil (1986) boli populárne aj na MTV. thumb|Stryper počas koncertu v roku 1986 V roku 1984 sa zrodilo označenie „christian heavy metal“ a vznikol časopis Heaven´s Metal, ktorý mal dlhodobo veľký význam pre metalovú scénu. V tom istom roku album skupiny Saint s názvom Warriors of the Son.
Mnoho ľudí spoznalo Ježiša vďaka kresťanskému metalu. Neboli však vítaní v mnohých kostoloch pre ich dlhé vlasy a odlišný životný štýl. Na pomoc im prišiel pastor Bob Beeman odštartovaním duchovného úradu Sanctuary v roku 1984. Cez Sanctuary konečne našli kresťanskí rockeri duchovný domov, ktorý ich chápal a neodsudzoval. Prvým lídrom chvál v Sanctuary bol Michael Sweet zo Stryper. Tisícky fanúšikov vyrástli vo viere práve vďaka Sanctuary, ktoré pomohlo dosiaľ štyrom tisícom metalistom a dnes pôsobí cez internet. Taktiež spolupracuje na organizovaní festivalov, medzi najznámejšie patrí Bobfest.
V roku 1987 sa konal prvý festival kresťanského metalu s názvom The Metal Mardi Gras v kalifornskom Long Beach. O rok nato vydal Stryper album In God We Trust. Album bol zameraný na kritiku mamonárstva a využijúc pri tom nápis na amerických dolároch pripomenuli, že ako sa každodenne stretávame s peniazmi, tak takouto každodennou záležitosťou by pre nás mal byť aj Boh. Alebo – aby sme Boha nevymenili za peniaze.
Mnohé nahrávacie štúdia nechceli podpísať zmluvu so žiadnou kresťanskou metalovou skupinou. Svetské pre ich kresťanské posolstvo, kresťanské pre prílišnú tvrdosť ich muziky. Tento problém prekonala nahrávacia firma Intense Records, ktorá začala svoje pôsobenie v roku 1988. V jej štúdiách vznikli nahrávky kapiel ako Sacred Warrior, Vengeance Rising, Bloodgood, Deliverance (speed metalisti známi pre ich heslo „Faster For The Master“, taktiež i hlbokými spirituálnymi textami, či ako oni hovoria: Bible study with music). Steve Rowe (Mortification) chcel pomôcť rozvíjajúcim sa mladým austrálskym kresťanským hardrockovým a metalovým skupinám, a preto založil v roku 1994 Rowe Productions.
Kresťanský metal na Slovensku a v Česku
Na Slovensku a v Česku pôsobí kresťanská metalová komunita Combatant, ktorá vznikla okolo rovnomenného časopisu niekedy okolo roku 2000 v Ostrave. Koncom roka 2006 vzniklo na Slovensku modlitebné hnutie Mighty Prayer Warriors, ktoré najprv fungovalo popri Combatante a neskôr sa tieto dve komunity zlúčili. Zlúčením vznikla komunita Combatant&MPW, alebo skrátene len Combatant. Okrem iného sa táto komunita venuje organizovaniu koncertov. Na Slovensku funguje festival Call for Eternity, ktorý sa zameriava na klasickejšie metalové subžánre (heavy, power, progressive), resp. jeho odnož Call for Eternity Extreme so zameraním na extrémnejšie subžánre.
Kresťanské metalové kapely na Slovensku a v Česku
Popri komunite Combatant&MPW tu vzniklo aj niekoľko kresťanských metalových a hardcorových kapiel.
NGC 4699
NGC 4699 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,6.
Univerzálna sériová zbernica
thumb|Symbol USB thumb|Diagram konektorov USB typ A a B alt=|náhľad|Diagram konektoru [[USB-C|typ C]] thumb|[[Konektor USB typ A]] thumb|rôzne typy USB konektorov zľava doprava • [[Micro-USB|mikro (ang. micro) USB • mini USB • B-typ • A-typ samica • A-typ samec • (chýba C-typ)]]
Určenie
Nahrádza skôr používané spôsoby pripojenia (sériový a paralelný port, PS/2, GamePort a pod.) pre bežné druhy periférií – tlačiarne, myši, klávesnice, joysticky, fotoaparáty, modemy atď., ale aj pre prenos dát z USB flash, videokamier a pamäťových kariet, MP3 prehrávačov, externých diskov a externých napaľovacích mechaník.
Pôvodne bol USB navrhnutý pre počítače, ale jeho popularita spôsobila, že dnes je tiež bežnou súčasťou aj video hracích konzol, PDA zariadení, prenosných DVD a média prehrávačov, mobilných telefónov, ale aj zariadení ako sú televízory, domáce stereo zariadenia, autorádiá a pod..
História
USB vzniklo za spolupráce firiem Hewlett-Packard, Intel, Lucent, NEC, Microsoft a Philips. Jeho dizajn je štandardizovaný spoločnosťou USB Implementers Forum (USB-IF), ktorej členmi sú práve všetky menované spoločnosti. USB vzniklo ako alternatíva pomalých sériových a paralelných portov a prinieslo vyššiu prenosovú rýchlosť a kompatibilitu.
Hlavným zámerom vyvinutia USB bolo práve zbaviť sa všetkých predtým používaných sériových a paralelných portov, pretože neboli dostatočne štandardizované a vyžadovali množstvo ovládačov.
USB bolo navrhnuté tak, aby periférie mohli byť pripojené Plug and Play (počítačová technológia umožňujúca jednoduchšie rozpoznávanie hardvéru, umožňuje operačným systémom správne zistiť, aký hardvér je v počítači, na základe čoho môže automaticky k tomuto hardvéru nainštalovať či spustiť príslušné ovládače), bez potreby reštartovania či vypnutia počítača pri pripájaní či odpájaní.
Prvá lastovička – verzia 0.7 vyšla v novembri 1994. V januári 1996 vyšlo USB verzia 1.0 s maximálnou prenosovou rýchlosťou 12 Mbitov za sekundu. Revízia 1.1 vydaná v septembri 1998 napravila niektoré problémy verzie 1.0 spojené hlavne s konektormi.
Napriek tomu, že USB existovalo, nestretlo sa v počiatočných štyroch rokoch existencie s väčším záujmom výrobcov a užívateľov. K skutočnému širokému využívania významnou mierou prispel v roku 1998 počítač Apple iMac. Tento farebný polopriehľadný počítač bol vybavený iba portami USB a podnietil výrobcov k zvýšenému záujmu o výrobu USB periférií a príslušenstva. Počítačov iMac sa predalo niekoľko miliónov kusov a mimo rozšírenia USB tieto počítače tiež znamenali návrat Apple na stoly bežných spotrebiteľov.
Dlho očakávaný nástupca USB 2.0 s novými výhodami prišiel v apríli 2000. USB-IF ho štandardizovalo na konci roku 2001. Oproti staršej verzii má badateľné zrýchlenie (40-násobné), pričom kompatibilita s USB 1.0 zostala zachovaná. To umožnilo USB preniknúť aj do oblastí, ktoré boli dovtedy z dôvodu nedostatočnej prenosovej rýchlosti pre neho uzavreté a kde dovtedy panovalo IEEE 1394 FireWire. Rýchlosť je 480 Mbps nazývaná tiež Hi-Speed.
Všetky zariadenia podporujúce nejakú verziu USB sú vždy kompatibilné aj s jeho predchádzajúcimi verziami (tzv. spätná kompatibilita). Ďalej sú dostupné aj menšie USB prípojky nazývané Mini-A a Mini-B špecifikované ako On-The-Go doplnok k USB 2.0 a momentálne sú vo verzii 1.2. USB-IF taktiež oznámilo 3. januára 2007 ďalšiu menšiu verziu Micro-USB. Tieto verzie sa využívajú hlavne v mobilných telefónoch.
Topológia
náhľad|USB kľúč typu USB 3.0., teda s modrým plastom vo vnútri. USB systém má asymetrický design pozostávajúci z hostiteľského kontroléra a viacerých zariadení spojených v uzavretom cykle. Do cyklu môžu byť zapojené prídavné rozbočovače, pričom môžu tvoriť až 5-úrovňové stromy na jeden kontrolér. Vďaka kapacite cyklu sa kedysi počítalo s tým, že sa bude toto stromovanie používať a teda že počítač nemusí mať veľa USB portov. Preto staršie počítače majú len jeden alebo dva porty. Ale z ekonomických a technických dôvodov sa cyklenie nikdy nerozšírilo a nové počítače sú vyrábané s väčším počtom USB portov (vyvedených buď z interného rozbočovača, alebo počítač obsahuje viacero USB kontrolérov, ale dnes najčastejšie ide o kombináciu oboch prípadov).
Komunikačná rýchlosť
náhľad|USB SuperSpeed logo - označenie napríklad zásuviek v notebooku určených pre dátovú rýchlosť USB 3.x. (V tomto prípade pre rýchlosť 5 Gbit/s, čo zodpovedá USB 3.0 alebo podľa súčasného značenia USB 3.2 Gen 1) USB Implementers Forum (USB-IF), ktoré je zodpovedné za vývoj ale aj za označovanie USB viackrát v minulosti menilo číslovanie verzií USB (napríklad v súčasnosti, v roku 2019, už nie je verzia USB 3.0) a stane sa tak pravdepodobne aj zavedením nového štandardu USB4, preto pre identifikáciu verzie USB je rozhodujúca maximálna dátová rýchlosť udávaná v Mbit/s. Plast v konektore verzií 3.0 a vyšších je zafarbený na modro. Tieto verzie USB 3.x môžu byť namiesto alebo súčasne s modrým plastom označené aj logom USB SuperSpeed (SS trojzubec)  45x45bod. Takto bývaj označené napríklad USB zásuvky v notebooku. Verzie USB 3.x sú kompatibilné s predchádzajúcimi (USB 2 a pod.) avšak pre dosiahnutie rýchlosti SuperSpeed (pozri dole Prehľad aktuálneho platného značenia verzií 3.x v tabuľke) treba spojenie konektora a zásuvky určených pre spoločnú dátovú rýchlosť.
Marketingové značenie
USB-IF je združenie výrobcov a preto majú nové verzie štandardu USB marketingovo lákavé názvy aj keď principiálne vlastnosti sú podobné ako v predchádzajúcej verzii. Mylne, ale veľmi často, sa označuje rýchlosť Full Speed ako USB 1.1 a rýchlosť High Speed ako USB 2.0. Korene tohto omylu sú vo fakte, že rýchlosť High Speed bola zavedená až v špecifikácii verzie 2.0 (ale špecifikácia verzie 2.0 samozrejme definuje aj rýchlosť Full Speed). Tento omyl je často marketingovo zneužitý, keď – fakticky správnym – tvrdením podporuje USB 2.0 sa vyvoláva dojem, že ide o zariadenie komunikujúce rýchlosťou High Speed, aj keď v skutočnosti ide len o rýchlosť Full Speed. USB 3.0 dosahuje cca desaťnásobnú rýchlosť oproti USB 2.0.
Prehľad aktuálneho platného značenia verzií 3.x v tabuľke
Počnúc štandardom USB 3.2 predstavil USB-IF novú schému pomenovania. USB-IF odporučila označiť režimy prenosu 5, 10 a 20 Gbit/s ako SuperSpeed ​​USB 5Gbps, SuperSpeed ​​USB 10Gbps a SuperSpeed ​​USB 20Gbps, v uvedenom poradí, teda:
Transfer speed
Microsoft vo svojom Windows (file) Exploreri (Prieskumníku) uvádza rýchlosť kopírovania (prenosu) súborov nie ako bitovú rýchlosť (v bitoch za sekundu) ale v bytoch za sekundu, prakticky najčastejšie v MB/s. Takto (ako transfer speed) je uvedená aj v predchádzajúcej tabuľke s prepočtom 1 Mbps = 0,125 MB/s alebo 8 Mbps = 1 MB/s, pretože 8 bitov je 1 byte (B).
Káble, konektory, napájanie
Existujú tieto veľkosti a typy konektorov: štandard, mini a micro, typy “A’, “B”, "C" a “AB” a ich protikusy.
USB-IF potom špecifikovala konektor typu Micro-USB (u nás označované aj ako mikro USB alebo mikro-USB). Štandard Micro-USB pre konektory USB prepojenia definuje menšie veľkosti konektorov praktickejšie u čoraz menších zariadení akými sú mobilné telefóny, PDA a digitálne fotoaparáty. Prenosovým protokolom je štandardné USB s bežnými rýchlosťami.
USB poskytuje 5 V zdroj napätia na jedinom drôte, z ktorého pripojené zariadenia môžu čerpať energiu. Pôvodne mohli zariadenia prostredníctvom zbernice odoberať prúd maximálne 100 mA, neskôr sa to zvýšilo až do 500 mA. Niektoré osobné počítače občas mávajú napájacie vodiče zbernice vyvedené priamo zo zdroja počítača a USB zariadenie pripojené k počítaču tak môže odoberať i omnoho vyšší prúd. Tento trik zneužívajú napríklad niektoré externé pevné disky, ktorých odber je vyšší než požadovaných 500 mA a ktoré po pripojení k iným počítačom nemusia fungovať.
Využitie
V súčasnosti sú zariadenia využívajúce USB veľmi rozšírené, vďaka jeho dostupnosti a cene. Veľmi sa rozvíjajú hlavne prenosné pamäťové zariadenia, tzv. USB kľúče, či Flash Drives, pričom jednotlivé spoločnosti sa priam predchádzajú, ktorá ponúkne lepšiu novinku, či už ide o rýchlosť prenosu, kapacitu, veľkosť, cenu či design.
Čím ďalej tým viac sa rozširuje používanie USB portov na pripojenie tzv. Human Interface Devices, medzi ktoré patria myši, klávesnice či joysticky, aj keď ešte veľmi často nájdeme ich pripojenie pomocou iných, starších portov. Pre viaceré zariadenia, ako napr. skenery či digitálne fotoaparáty, sa USB už stalo štandardom. Tiež je veľmi rozšírené pri pripájaní tlačiarní nahradzujúc paralelné porty a uľahčuje tak pripojenie viacerých tlačiarní k jednému počítaču.
Zbernice
Čo sa týka ukladania dát, USB zbernice zďaleka nie sú jedinou, ani najlepšou či najväčšou alternatívou. Primárnymi zbernicami pre interné disky stále zostávajú zbernice ako ATA, Serial ATA či SCSI. USB má však oproti nim jednu dôležitú výhodu, a to jednoduchosť inštalovania a odstraňovania zariadení bez potreby otvárania počítača, čo je užitočné pri použití externých zariadení. Aj preto sa dnes toľko rozširujú USB kľúče. Funkčne sa totiž užívateľovi ukážu ako ďalší interný disk.thumb|Adaptér USB → [[PS/2 port|PS/2]]
Legacy porty
Pri Human Interface Devices sú síce USB porty tiež už veľmi rozšírené, a preto sú stále zriedkavejšie tzv. legacy porty - dávnejšie, zastarávajúce spôsoby pripojenia ako napr. PS/2 porty. AT konektory klávesnice už však ustúpili do úzadia. Aj iné HID zariadenia postupne migrujú od MIDI, PC game portov či PS/2 k USB. Myši a klávesnice sú dnes často dodávané s malým USB / PS/2 adaptérom, aby mohli byť použité s obidvoma portmi.
Porovnanie USB, FireWire a HDMI
Najsilnejšou alternatívou USB však je FireWire a HDMI. USB bolo pôvodne vyvinuté len ako doplnok k FireWire (IEEE 1394), ktoré bolo navrhnuté na prepojenie periférií veľkou rýchlosťou. USB pôvodne operovalo pri ďaleko nižších rýchlostiach prenosu, no odkedy výrobcovia FireWire (firma Apple) oznámili spoplatnenie jeho používania, vývojári USB sa rozhodli pokračovať vo vývoji a pokúsiť sa FireWire nahradiť. Aj napriek tomu, že neskôr cena FireWire 4-násobne klesla, pokračovalo sa vo vývine USB 2.0. Intel si vybral podporovať USB 2.0, čo bola silná rana pre FireWire a jeho preniknutie na trh. Dokonca sám Apple dnes svoje iPody vyrába s USB portom na dátový prenos a oboma USB aj FireWire portami na nabíjanie. To dokazuje úspech preniknutia USB na komerčné trhy. Vďaka rýchlemu prenosu dát je FireWire však naďalej štandardným rozhraním dnešných audio a video zariadení, ako aj externých pevných diskov a iných veľmi rýchlych periférií.
V porovnaní so starším FireWire 400 mal USB 2.0 Hi-Speed ešte síce o čosi vyššiu maximálnu rýchlosť prenosu, no v reálnom nasadení dosahuje FireWire 400 omnoho vyššie rýchlosti, čo je dané čipmi a ovládačmi používanými pri implementácii štandardov. Apple vyrába aj zariadenia štandardu IEEE 1394b, tzv. FireWire 800, ktorý poskytuje rýchlosť až do 800 Mbps a je teda až dvakrát rýchlejší ako štandardný FireWire 400. Taktiež umožňuje prenos dát v prípade prepojenia optickým káblom až do vzdialenosti 100 metrov. Maximálna dĺžka kábla pri použití USB 2.0 je pritom iba 5 metrov.
Pre profesionálov využívajúcich veľké objemy prenášaných dát a vysokej kvality je jednoznačným riešením teda určite FireWire 400 alebo 800. Inak ale zostáva USB stále najrozšírenejším, najlacnejším a najdostupnejším možným riešením.
Wireless USB
Od roku 2006 existuje aj Wireless USB, bezdrôtová alternatíva schopná komunikovať rýchlosťou 480 Mbit/s na vzdialenosť do troch metrov a rýchlosťou 110 Mbit/s na vzdialenosť do 10 metrov. Operuje v pásmách 3,1 až 10,6 GHz, niektoré z frekvencií však môžu úrady vylúčiť z používania. Tento štandard sa využíva najmä pre herné konzoly, tlačiarne, skenery a pod.
York University
York University (skr. YorkU) je verejná univerzita v Toronte. Univerzita je tretia najväčšia v Kanade, študuje na nej 55 000 študentov, 250 000 študentov univerzitu absolvovalo. York University má desať fakúlt a 28 výskumných centier. Univerzita vznikla v roku 1959.
Od júla 2017 je rektorkou Rhonda Lenton. Jej predchodcom bol Mamdouh Shoukri.
Fakulty
York University má 10 fakúlt pričom študenti môžu svoje programy kombinovať.
James Doolittle
James Harold Doolittle (* 14. december 1896, Alameda – † 27. september 1993, Pebble Beach) bol americký priekopník letectva, počas druhej svetovej vojny sa vyznamenal svojim odvážnym náletom na Tokio.
Mladosť a raná kariéra
„Jimmy“, ako ho prezývali, sa narodil v Alamede (Kalifornia) 14. decembra 1896. Už počas jeho štúdia na univerzite v Kalifornii Spojené Štáty vstúpili do prvej svetovej vojny, prihlásil sa ako kadet letectva v armádnom signálnom zbore (nastúpil sem v októbri 1917), prešiel tréningom na škole vojenského letectva. Neskôr slúžil ako inštruktor streľby a vedúci letov. Jeho prvou povinnosťou bola služba v 104. letke na „Kelly Field“ v Texase neskôr v 90. letke pri pohraničnom hliadkovaní v „Eagle Pass“. 24. decembra 1917 sa Doolittle oženil s Josephine E. Danielsovou.
1. júla 1920 dostal riadne poverenie a bol povýšený do hodnosti nadporučíka. Potom začal študovať na škole leteckej mechaniky a rovnako absolvoval viaceré kurzy leteckého inžinierstva. V septembri 1922 uskutočnil prvý z mnohých priekopníckych letov, ktoré mu získali mnoho významných leteckých ocenení aj medzinárodnú povesť.
V júli 1923 nastúpil na Massachusettský Inštitút Technológií na špeciálne inžinierske kurzy, pričom už o dva roky získal titul doktor prírodných vied v odbore letectvo, stal sa vôbec jedným z prvých, ktorý tento titul získali.
V marci 1924 slúžil na McCook Field pri vykonávaní testov zrýchľovania lietadiel. V júni 1925 Doolittle prišiel Námornú leteckú základňu vo Washingtone, D.C., tu vykonával špeciálne tréningy vysoko-rýchlostných hydroplánov. V oblasti New Yorku bol dobre známy prekonávaním leteckých rýchlostných rekordov. Vyhral preteky o Schneiderov pohár – svetovej sérii pretekov hydroplánov, neskôr ešte Mackayov pohár za jeho ďalšie výkony.
V septembri 1928 asistoval pri vývoji zariadenia na lietanie v hmle. Pomáhal vyvinúť dnes univerzálne používané vodorovné a smerové gyroskopy a urobil prvý let len za ich pomoci. Letom na slepo získal širokú pozornosť novín a neskôr získal za prevedenie experimentu Harmonovu cenu.
Od januára 1930 pracoval ako poradca armády pri budovaní Floydovho Bennettovho letiska v New Yorku. Neskôr pokračoval v aktívnej službe testovaním lietadiel. V 1932 urobil rýchlostný svetový rekord pre pozemné lietadlá. Vyhral preteky o Bendixovu trofej, a zúčastnil sa aj na pretekoch o Thompsonovu trofej v Clevelande, tu J.H. Doolittle s lietadlom Gee Bee vyhral americký národný letecký závod, keď zároveň dosiahol nový svetový, rýchlostný rekord s hodnotou 476 km/h.
Druhá svetová vojna
V roku 1940 sa stal prezidentom Inštitútu leteckej navigácie. V období pred 2. svetovou vojnou sa vrátil do aktívnej služby v armáde. 2. januára 1942 bol povýšený do hodnosti plukovníka a prešiel na Veliteľstvo armádnych leteckých síl, aby naplánoval prvý vzdušný nálet na Japonské ostrovy. Prihlásil sa ako dobrovoľník a získal povolenie gen. H.H. Arnoldovo viesť útok 16 bombardérov B-25 Mitchell z lietadlovej lode USS Hornet, s cieľmi v Tokiu, Jokohame, Jokosuke, Kóbe, Osake a Nagoji. Odvážna jednosmerná misia uskutočnená 18. apríla 1942 elektrizovala svet a mala pozitívny vplyv na morálku celého obyvateľstva. Rovnako ako ostatní, ktorí sa podieľali na misii, aj Doolittle bol nútený núdzovo pristáť. Stalo sa tak na ryžovom poli blízko Chu Chow v Číne. Mnohí z amerických letcov pri tejto misii prišli o svoje životy.
Doolittle bol povýšený na brigádneho generála a získal i Kongresovú Medailu Cti, ktorú mu udelil prezident Roosevelt v Bielom dome, za naplánovanie a vedenie tejto úspešnej operácie. Citácia k medaile znela takto: „Za význačné vodcovstvo nad rámec povinnosti, zhŕňajúc osobnú odvahu a nebojácnosť pri extrémnom život ohrozujúcom nebezpečenstve. So zjavnou istotou, byť prinútený pristáť na nepriateľskom území, alebo skončiť v mori, podplukovník Doolittle osobne viedol letku vojenských bombardérov, obsadených dobrovoľnou posádkou, vo vysoko ničivom nálete na japonskú pevninu.“
Ešte počas vojny bol poverený vedením 12. leteckej armády v Severnej Afrike, neskôr bol dokonca poverený vedením spojených oddielov strategického letectva USA a Spojeného kráľovstva v oblasti. Ako sa boje v Stredomorí posúvali na talianske územie, velil 15. leteckej armáde. Od januára 1944 do septembra 1945 velil 8. leteckej armáde v Anglicku, od 13. marca 1944 už v hodnosti generál-plukovníka. Doolittlov vplyv sa na vojenské operácie sa už čoskoro prejavil. Zmenil taktiku nasadenia eskortných stíhačov, ktorá pôvodne vyžadovala aby lietala stíhacia ochrana neustále v blízkosti bombardérov. S jeho zvolením mohli stíhacie stroje P-38, P-47 a P-51 pri návrate na základňu voľne útočiť na nemecké vojenské ciele. Tento krok sa ukázal byť správny a počas vojny spôsobil nacistickému Nemecku ťažké straty.
Povojnová činnosť
Okrem najvýznamnejšieho národného vyznamenania, Doolittle tiež získal dve významné služobné medaily, Striebornú hviezdu, tri Kríže letectva, bronzovú hviezdu, štyri letecké medaily, a iné vyznamenania od Veľkej Británie, Francúzka, Belgicka, Poľska, Číny a Ekvádoru.
Po vojne v roku 1959 odišiel od letectva, no zostal v armáde a venoval sa leteckému inžinierstvu na Massachusetskom technologickom inštitúte, tu aj získal doktorský titul. V roku 1988 zomrela jeho manželka Josephine. Obidvaja jeho synovia slúžili v americkom letectve.
Generál Doolittle zomrel v Kalifornii 27. septembra 1993, pochovaný je na Arlingtonskom národnom cintoríne.
Pavol II. (pápež)
Pavol II. (vlastným menom Pietro Barbo, * 23. február 1417 Benátky, Taliansko – † 26. júl 1471, Rím) bol 211. pápež.
Pápežský úrad zastával od 30. augusta 1464 do svojej smrti. Bol synovcom pápeža Eugena IV.
Životopis
Narodil sa v Benátkách do rodiny vplyvných a bohatých patricijov, ktorých rodinné väzby siahali až k pápežovi Eugenovi IV. Vďaka nemu a svojej tete, sestre dotyčného pápeža sa Pietro stal už v roku 1440 kardinálom a mal veľký vplyv za pontifikátov Mikuláša V. a Kalixta III. Aj vďaka tomuto vplyvu sa stal nástupcom Kalixta III.
Pápež
Volebná kapitulácia, ktorú si kardináli od budúceho pápeža vymohli, bola ukážkou snahy kúrie obmedziť vplyv pápežov a preniesť tento vplyv na koncily, či dokonca priamo na kardinálske kolégium. Pavol II. sa zaviazal „pokračovať v bojoch s Turkami“, „zreformovať cirkev“ a konečne i „zvolať v najbližšej dobe všeobecný koncil“. Pavol II. však kardinálov oklamal; pred voľbou totiž všetko sľúbil len ústne a ihneď po voľbe donútil kardinálov k poslušnosti. Pápežstvo sa opäť vrátilo k absolútnej vláde rímskeho pontifika.
Napriek tomu však čiastočne splnil to, čo vo svojej volebnej kapitulácii sľúbil. Ide o pápežovu účasť na vojne proti Turkom. Jeho riešenie tohto problému je však oveľa efektívnejšie, než riešenia ponúkané predošlými pápežmi. Na rozdiel od priamej (a nie príliš efektívnej) účasti na vojne zvolávaním vlastného vojska sa Pavol II. radšej sústredil na finančnú podporu Uhorského kráľovstva. vľavo|náhľad|Portrét z [[Bazilika svätého Pavla za hradbami|baziliky svätého Pavla za hradbami]] Pápežstvo sa za jeho pontifikátu vojensky stretávalo nielen s protivníkmi na medzinárodnom poli (Čechy, Osmanská ríša či Francúzsko), ale i na poli "vnútropolitickom", t. j. v samotnom Taliansku, kde sa jeho politickými konkurentmi stali už tradičné protipápežské štáty, ako sú Benátky, Neapolské kráľovstvo, či Florencia pod vládou Lorenza di Piero de' Medici.
Rím a Benátky
Pavol II. nebol výrazne humanistický pápež, neprial humanistickým literátom. Obľúbil si však výtvarné umenie, pamiatky a archeológiu. Vďaka nemu sa v Ríme začali rozvíjať prvé archeologické výskumy. Mali, pochopiteľne, dobovo príznačný ráz starožitníckych "vykopávok", nie vedecký charakter. Ich začatie súbor nálezov však znamenali základ pápežských zbierok (dnes Vatikánskych múzeí) a mali tiež vplyv na budúci umelecký a architektonický vývoj Ríma.
Pôvodom Benátčan, dbal Pavol II. na rozvoj rodného mesta. Pri chráme sv. Marka si dal vybudovať rezidenciu – palác typu opevneného kastelu s dvomi nárožnými vežami s cimburím.
Miloval tiež zlatníctvo a medailérstvo, ktoré bolo v tej dobe v začiatkoch svojho rozvoja. Ako prvý pápež si dal odliať inštalačnú medailu so svojim portrétom a zaviedol post pápežského medailéra, ktorým pre neho i jeho nástupcu bol Cristoforo di Geremia. Inštalačné medaily sa pri uvedení pápeža do úradu rozhadzovali medzi ľud počas jeho sprievodu do Svätopeterskej baziliky.
Mariana Komorová
Mariana Komorová (* 15. december 1950, Bzince pod Javorinou) je spisovateľka, redaktorka, publicistka.
Životopis
Študovala na strednej škole v Novom meste nad Váhom, na Strednej ekonomickej škole v Trnave, publicistiku na Fakulte humanitných vied Univerzity M. Bela v Banskej Bystrica (1997-2000). Referentka na Železničnej stanici ČSD v Bratislave, pracovníčka Št. vedeckej knižnice (1987), Okresnej knižnice (1987-1990) v Banskej Bystrici, redaktorka Ľudových nov., Slov. denníka, od roku 1996 Slov. rozhlasu v Banskej Bystrici. Po časopiseckých začiatkoch (Slniečko, Slovenka a i.)  knižne debutovala zbierkou noviel o príbehoch chlapcov, dospievanie mladých ľudí priblížila aj vo svojich ďalších dielach. Spoločne so svojim otcom L. Vargom sa venuje tvorbe nábožensky motivovanej literatúry. Niektoré svoje prózy zdramatizovala do podoby rozhlasových hier, píše aj rozhlasové pásma o slov. a inonárodných spisovateľoch.
529 Preziosa
529 Preziosa je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil M. F. Wolf 20. marca 1904.
Potravinová pyramída
Potravinová pyramída môže byť:
Skúška tvrdosti podľa Rockwella
Spôsob jej vykonania je opísaný v norme STN EN ISO 6508-1. Princíp: skúšobné teleso – indentor – vplyvom presne stanoveného zaťaženia vniká do skúmaného materiálu, pričom sa z miery deformácie povrchu tohoto materiálu (meria sa hĺbka vniknutia indentora) usudzuje jeho tvrdosť (ide o jamky hlboké cca ).
Značenie a vykonanie jednotlivých druhov skúšok podľa Rockwella:
NGC 4700
NGC 4700 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 25. marca 1786.
Chraberce
Chraberce je obec v Česku v okrese Louny v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 139 obyvateľov, z toho 73 mužov a 66 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 38,8 roka, ženy 46,7 roka).
Saint-Gibrien
Saint-Gibrien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Natura non facit saltus
Natura non facit saltus (lat.) je príroda nerobí skoky (Linné).
USS Nevada (BB-36)
USS Nevada bola prvá jednotka triedy Nevada. Pomenovaná bola v súlade s doktrínou USA po jednom zo spolkových štátov USA, po Nevade. Mala jedinú sesterskú loď Oklahoma.
Stavba
Kýl bol založený v lodeniciach 	Fore River Shipbuilding Company v Quincy (Massachusetts) 4. novembra 1912. Na vodu bola spustená 11. júla 1914 a US Navy si ju prevzala v 11. marca 1916.
Pohon a pancierovanie
Pohon zabezpečovalo 12 kotlov Yarrow, ktoré poháňali dve lodné skrutky s výsledným výkon až 26 500 ks, ktoré premieňali na maximálnu rýchlosť lode 20,5 u.
Na Nevade bol použitý po prvýkrát systém pancierovania „všetko alebo nič“, tz. hlavné a životne dôležité časti chránil silný pancier, kým menej dôležité časti boli chránené slabo.
Výzbroj
Hlavná výzbroj pozostávala z desiatich diel kalibru v štyroch vežiach (dve vpredu, dve vzadu) v konfigurácii 3-2-2-3 delá na vežu. Pomocnú výzbroj tvorilo 21 diel kalibru uložených v kazematách po stranách. Táto pomocná výzbroj sa však ukázala ako nenefektívna (použiteľná len pri pokojnom mori), preto bola neskôr demontovaná. Niesla aj štyri torpédomety kalibru.
Služba a I. svetová vojna
Od prevzatia, až do polovice roku 1918 slúžila v Tichom oceáne, načo bola prevelená do Európy, kde sa stihla ešte zapojiť do bojov v I. svetovej vojny. Po vojne slúžila v Atlantiku a východnom Tichomorí. Podnikla cesty do Brazílie a Austrálie.
Rekonštrukcia a prestavba
Koncom dvadsiatich rokov dvadsiateho storočia podstúpila rozsiahlu prestavbu, načo slúžila až do japonského útoku v Tichomorskom loďstve.
Vypuknutie vojny (Pearl Harbor)
Počas útoku na Pearl Harbor, 7. decembra 1941, bola jednotka schopná pohybu hneď na počiatku útoku, práve preto bola terčom zúrivých útokov japonských lietadiel. Bola zasiahnutá jedným torpédom a viacerými bombami, potopeniu zabránilo len to, že nabehla na plytčinu. Po provizórnych opravách bola odoslaná na generálku na západné pobrežie USA.
Bugarach
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 196 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Péré (Hautes-Pyrénées)
Péré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Príboj (národná prírodná rezervácia)
Príboj je národná prírodná rezervácia v katastri Šalkovej (časť Banskej Bystrice) a Slovenskej Ľupči, v okrese Banská Bystrica.
Polohopis
Národná prírodná rezervácia sa nachádza v približnej nadmorskej výške 400500 metrov. , približne 4,3 km juhozápadne vzdušnou čiarou od stredu Slovenskej Ľupče a približne 800 m severovýchodne vzdušnou čiarou od železničnej stanici v Šalkovej. Územím NPR vedie hranica medzi Šalkovou (Banskou Bystricou) a Slovenskou Ľupčou. Po južnej strane územia vedie I/66 a železničná trať Banská BystricaČervená Skala. Neďaleko NPR je tiež areál farmaceutickej firmy Biotika.
Národná prírodná rezervácia
Rozloha rezervácie je 109 600 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Ochranný stupeň je číslo 5. Pamiatka bola vyhlásená v roku 1895 Ministerstvom orby v Budapešti čím je jedna z najstarších na Slovensku. Zároveň je najstaršia prírodná rezervácia v Nízkych Tatrách. Novelizovaná bola Úpravou Ministerstva kultúry SSR č. 1556/1983-32 z 31. marca 1983. Chránený areál spravuje Štátna ochrana prírody stredisko NAPANT v ktorého ochrannom pásme sa nachádza.
Ochrana
Účelom je ochrana „prirodzeného súvislého porastu duba zimného (Quercus petraea L.) s prímesou duba cerového (Quercus cerris L.), ktorý tu rastie na S okraji svojho rozšírenia, na vedeckovýskumné a náučné ciele.“ Podľa Eleny Gregorovej, riaditeľky správy NAPANTu „''Dôvodom ochrany je zachovanie fytogeografickej, lesníckej a historickej lokality pre vedecké a študijné účely. Smerovanie NPR do pozície pralesovitých štruktúr je nevyhnutným predpokladom spravovania tohto územia.''“.
V NPR sa tiež vyskytujú, okrem iných tieto rastliny „drieň obyčajný (Cornus mas), vemenník dvojlistý (Platanthera bifolia), horčičník Wittmanov (Erysimum Wittmannii), zvonček okrúhlolistý (Campanula rotundifolia), vstavač bledý (Orchis pallens)“, z drevín „''dub zimný (Quercus petraea) (cca 80 %). Okrem neho sa tu vyskytuje cer (Quercus cerris), hrab obyčajný (Carpinus betulus ), buk lesný (Fagus sylvatica ), jaseň štíhly (Fraxinus excelsior ), lipa malolistá (Tilia cordata), borovica lesná (Pinus sylvestris) a agát biely (Robinia pseudoacacia)“, „Fauna je zastúpená bežne sa vyskytujúcimi druhmi ako srnec lesný (Capreolus capreolus), zajac poľný (Lepus europeus), veverica stromová (Sciurus vulgaris), líška hrdzavá (Vulpes vulpes)''“.
Kupola (Vysoké Tatry)
Kupola je prvý vrchol v hrebeni, ktorý sa odpája z Východnej Vysokej na juhovýchod. Je pomerne často navštevovaná, nachádza sa neďaleko turistickej značky z Poľského hrebeňa na Východnú Vysokú. Ponúka krásny výhľad.
Topografia
Na juhovýchod klesá svahmi do Velickej doliny, na sever a severovýchod spadá stenami do Veľkej Studenej doliny. Od Východnej Vysokej ju oddeľuje Studené sedlo, od Vesterovho štítu Sedlo pod Kupolou. Obe sedlá sú dostupné aj priamo z Velickej doliny, I, len s horským vodcom.
Niekoľko horolezeckých výstupov
K najťažším výstupom patria: „Orolinova cesta,“ 7+ a „Nebeskí jazdci,“ 8-.
Trstená
náhľad|vpravo|Hattalova ulica Trstená je mesto na Slovensku ležiace v Žilinskom kraji.