cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dieselov motor (pôvodný)
Vývoj motora
Dieselový motor vynašiel nemecký vynálezca Rudolf Diesel v spolupráci s firmou MAN. Vývoj začal teoretickým popisom, získaním patentu č. 67 207 s názvom Spôsob práce a druh prevedenia spaľovacieho motora dňa 28. februára 1892. Prvý prototyp, na uhoľný prach bol postavený v auguste 1893. V roku 1896 postavil druhý prototyp so vstrekovaním benzínu, ktorý bol veľmi rýchlo nahradený vstrekovaním petroleja. Zmena paliva prispela k pokojnejšej prevádzke prototypu.
Televízne noviny
Televízne noviny môžu byť:
Dieselov motor (pôvodný)
Vývoj motora
Až tretí prototyp, dokončený v decembri 1896 a odskúšaný v roku 1897 je považovaný za predchodcu štvordobého vznetového motora. Mal výkon 14,7 kW pri otáčkach 170 min-1. Mal ekonomickú prevádzku, ale kvôli veľkosti, hmotnosti a komplikovanosti vysokotlakového kompresora sa používal iba ako lodný, alebo stacionárny motor.
Princíp
V pracovnom valci pracovný piest stlačí čistý vzduch, ktorý tam bol predtým nasatý alebo dopravený plniacimi čerpadlami, tak veľmi, že teplota tohto vzduchu stúpne na približne 500 – 800 °C. Krátko pred koncom tohto stláčania sa do tohto horúceho vzduchu dopraví a rozpráši palivo. Toto palivo sa pôsobením tepla horúceho vzduchu vznieti a spaľuje na začiatku nasledujúceho pracovného, čiže expanzného zdvihu piesta, a to pri stálom (alebo len málo zvýšenom tlaku) vo valci (preto ide o tzv. rovnotlakový motor). Pri pracovnom zdvihu tlačí tlak splodín spálenej horľaviny na piest a vykonáva mechanickú prácu.
V pôvodných dieselových motoroch sa palivo do vzduchu stlačeného vo valci dopravuje stlačeným vzduchom vyrábaným v kompresore motora. Prítomnosť kompresora má však aj isté nevýhody. Preto v rokoch 1910 – 1912 vznikli prvé takéto motory bez kompresora; kompresor v nich bol nahradený dvoma spôsobmi: 1. priamym vstrekom paliva do valca jeho vlastným hydraulickým tlakom, 2. konštrukciou spaľovacích komôrok.
Thin-le-Moutier
Thin-le-Moutier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 564 obyvateľov (2009).
La Chapelle-Cécelin
La Chapelle-Cécelin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hlinka (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Hlinka.
Česko-slovenské národné hádzanárske družstvo mužov
Česko-slovenské národné hádzanárske družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentovalo Česko-Slovensko na medzinárodných hádzanárskych podujatiach a priateľských zápasoch. Fungovalo pod záštitou Československého svazu házené (ČSSH). Jeho najvýraznejším úspechom je zisk titul majstra sveta na Majstrovstvách sveta 1967 vo Švédsku, kde vyhralo všetky svoje zápasy. Na základe tohoto úspechu získalo v ankete Športovec roka ocenenie najlepší kolektív za rok 1967. Okrem toho získalo 2 strieborné medaily z MS 1958 a 1961 a 3 bronzové medaily z MS 1954, 1964 a v hádzanej s 11 hráčmi z MS 1955. Ďalším velkým úspechom bol zisk striebornej olympijskej medaily z Letných olympijských hier 1972 v Mníchove, keď vo finálovom zápase prehralo s.
Po rozdelení Česko-Slovenska v roku 1993 vznikli samostatné národné družstvá 🇨🇿 a 🇸🇰. Svoj posledný zápas odohralo 20. marca 1993 proti Islandu na Majstrovstvách sveta 1993, hoci v tom čase už existovali samostatné republiky.
Zostava družstva
Zostava družstva na LOH 1992:
Miroslav Seman
Miroslav Seman (* 14. január 1973, Michalovce) je bývalý slovenský reprezentačný futbalový brankár.
Sedem rokov chytal za Tatran Prešov, neskôr prestúpil do 1. FC Košice. V drese týchto dvoch slovenských klubov odohral vyše 150 ligových zápasov.
Aubin (Pyrénées-Atlantiques)
Aubin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Niagara
Niagara je veľmi krátka, ale mohutná severoamerická rieka, spájajúca Erijské jazero s Ontárijským jazerom.
Tvorí prirodzenú hranicu medzi Kanadou a USA. Je dlhá iba a prekonáva celkový výškový rozdiel 99 metrov. Priemerný prietok je /s. Na rieke sú vybudované dve elektrárne, jedna na kanadskej strane a druhá na americkej strane, s celkovým výkonom 4,4 GW. Rieka Niagara je známa hlavne mohutnými Niagarskými vodopádmi, ktoré sú veľkou turistickou atrakciou. Lode splavujú úsek okolo vodopádov Wellandským kanálom, ktorý je súčasťou Prieplavu svätého Vavrinca - vodnej cesty umožňujúcej námorným lodiam plaviť sa z Atlantického oceánu až do Horného jazera.
Najväčšie mesto ležiace pri rieke je americké Buffalo. Pri Niagarských vodopádoch leží súmestie: Niagara Falls v kanadskej provincii Ontário a Niagara Falls v americkom štáte New York.
Delfín severný
Delfín severný ( alebo Lagenorhynchus thicolea) je druh z čeľade delfínovité.
Je to sociálny druh delfína, ktorý vytvára húfy po 100-200 jedincov, ktoré sa niekedy spájajú do tisícov. Produkuje rozmanité zvuky a pripája sa k iným veľrybotvarým cicavcom, vyskakuje do výšky a jazdí na vlnách vodných brázd. Jeho hlavnou potravou sú ryby a kalmáre stredne hlbokých vôd (do 200 m). Podobný druh, delfín južný - Lissodelphis peronii, sa vyskytuje v južných oceánoch. Delfín severný má štíhle telo, s relatívne malými prsnými plutvami a chvostovou plutvou, čo naznačuje, že tento delfín je rýchly plavec. Chrbtovú plutvu nemá. Delfín severný „dopláca“ na svoju družnosť: v strednom Pacifiku mu hrozí udusenie v obrovských sieťach na chytanie hlavonožcov. V 80. rokoch hynulo ročne okolo 20 000 delfínov, čím sa zredukovali ich počty o 70 %.
Castel Gandolfo
Castel Gandolfo je malé talianske mesto ležiace asi 30 km juhovýchodne od Ríma, v regióne Lazio, na brehu jazera Albani. Patrónom mesta je svätý Sebastián.
Mesto je známe tým, že sa v ňom nachádza letné sídlo pápeža. Okrem toho je známe historikom - archeologické vykopávky preukázali osídlenie oblasti už v 16. storočí pred Kr. a samotné hlavné mestské osídlenie sa nachádza na mieste starovekého mesta Alba Longa, ktoré bolo zakladateľom a dlhoročným vodcom Latinskej ligy, než ho zničili Rimania.
Geografia
Susedné obce: Albano Laziale, Grottaferrata, Marino, Rocca di Papa, Rím.
Demografia
Počet obyvateľov
Pozor, zákruta!
Pozor, zákruta! je relácia Slovenského rozhlasu, ktorá je vysielaná v sobotu a nedeľu po 17. hodine na Rádiu Slovensko.
História
Magazín o cestovnom ruchu, motorizme a pre motoristov začal vysielať Česko-slovenský rozhlas 14. apríla 1962 v týždennej periodicite, ktorá sa postupne zmenila na dennú. Medzi septembrom 2015 a aprílom 2018 bola relácia vysielaná z regionálnych štúdií Rádia Regina každý piatok popoludní.
Pozor, zákruta! - Banská Bystrica bola moderovaná Romanom Nadányim a cestám na strednom Slovensku sa venovala v piatok od 13:05. V rovnakom čase sa moderátori Igor Daniš a Milan Jeluš prihovárali poslucháčom západného Slovenska z Bratislavy. Košická verzia relácie s moderátorskou dvojicou Miroslav Talavašek a Igor Michalčík bola vysielaná na frekvenciách Reginy Východ v piatok od 14:05. Regionálne relácie mali väčší priestor na aktuality, novinky, rady, servisné informácie a publicistiku pre motoristov a bežných poslucháčov z konkrétneho regiónu. Od 30. septembra 2019 bol vysielací čas relácie presunutý z popoludnia na podvečer a relácia sa vrátila na okruh Rádio Slovensko.
Mao Tun
Mao Tun (,, vlastným menom Šen Te-chung, , ; * 4. júl 1896 27. marec 1981) bol čínsky spisovateľ. Preslávil sa najmä románovou tvorbou.
Šen Te-chung si v dvadsiatych rokoch vybral umelecký pseudonym Mao-tun, s významom „protiklad, rozpor“, keďže toto slovo podľa neho výstižne vyjadrovalo napätie medzi protikladnými revolučnými ideológiami svojej doby. Neskôr zmenil jeho priateľ Šeng-tchao Je prvý znak pseudonymu na 茅 (čo je tradičné čínske priezvisko „Mao“), aby ho uchránil pred politickou perzekúciou.
Život
Mao študoval v rokoch 1913 – 1916 na Pekinskej univerzite, kde sa naučil po anglicky a zoznámil sa so západnou literatúrou. Po škole sa venoval žurnalistike a roku 1919 sa pridal k Hnutiu štvrtého mája, ktoré otriaslo celou Čínou. V roku 1921 spoluzakladal Spoločnosť pre štúdium literatúry a keď táto spoločnosť prevzala Mesačník pre romány, Mao sa stal jeho hlavným redaktorom.
Od roku 1924 sa venoval revolučnej činnosti v Šanghaji. Keď bola roku 1926 vo Wu-chane ustanovená revolučná vláda, Mao prijal miesto na ministerstve informácií. Roku 1927 Čankajšek revolučnú vládu rozprášil a Mao utiekol do Šanghaja, ktorý spadal pod cudzineckú koncesiu.
V tomto období v ňom rastie túžba literárne zachytiť búrlivú dobu, ktorú prežil, zmarené nádeje a celý osud svojej generácie. V rokoch 1927 až 1928 napísal trilógiu Zatmenie, ktorá ho vyniesla medzi popredných čínskych spisovateľov. V troch románoch opisuje zúfalstvo čínskych intelektuálov nad ich zmarenými nádejami a odsudzuje Čankajškov zásah. V roku 1932 napísal svoje najväčšie dielo, Polnoc. Z tridsiatych rokov pochádza aj jeho sonda do ekonomických vzťahov v čínskej spoločnosti Jarní hodvábnici.
Počas druhej svetovej vojny sa zapojil do protijaponského hnutia. Po založení Čínskej ľudovej republiky sa stal jej prvým ministrom kultúry (1949 – 1964). Roku 1964 bol však kvôli zmene ideológie z pozície zosadený a počas Kultúrnej revolúcie ho podrobili kritike. Revolúciu sa mu však podarilo prežiť a v sedemdesiatych rokoch bol jedným z predstaviteľom tzv. literatúry rán, ktorej nosnou témou bol život za kultúrnej revolúcie.
Literatúra
Tun Maove dielo obšírne analyzoval slovenský sinológ Jozef Marián Gálik. Medzi Gálikové diela o Tun Maovi patria:
Judit Polgárová
Judit Polgárová (* 23. júl 1976, Budapešť, Maďarsko) je maďarská šachová veľmajsterka, s veľkým odstupom najlepšia hráčka šachu v jeho celej histórii.
V roku 1991, mala 15 rokov a 4 mesiace, sa stala veľmajstrom – teda získala titul veľmajstra myslený len pre mužov, prekonala 33 rokov starý rekord Roberta Fischera. Jej FIDE Elo z júla 2008 je 2711, to znamená 22. miesto v absolútnom/mužskom rebríčku a je jedinou ženou v TOP 100, jej najlepšie umiestnenie bolo ôsme miesto. Vďaka tréningu a hlavne starostlivosti jej otca Lászlóa Polgára mala vynikajúce výsledky od malička, najmladšia Judit je lepšia ako jej dve sestry najstaršia Zsuzsa Polgárová a Zsófia Polgárová.
Anglický hráč svetovej špičky Nigel Short, ktorý viackrát s ňou prehral, povedal o Polgárovej: „Ona je zabijak a vycíti mat 20 ťahov dopredu“.
Partia
V turnaji v roku 2006 zvíťazila nad Ivanom Sokolovom. Ku konci patrie je biely strelec na e4 dvakrát napadnutý, ale ani jedna čierna veža ho nemôže brať. Čierny však má ešte dámu.
Judit odovzdala kvalitu, ale kráľ je bezbranný. Sokolov má beznádejnú pozíciu. Sokolov sa snaží získať čas. Po Se4 je matová sieť hotová. Sokolov partiu vzdal.
Literatúra
Anglicky Česky
Kalvínsky kostol (Lučenec)
Kalvínsky kostol v Lučenci je na pôdoryse barokového kostola vybudovaný neogotický chrám. Autorom projektu bol Frantz Wieser, stavbu realizoval Ján Wágner.
Ide o jednoloďovú stavbu s polygónne zakončeným priestorom a nadstavanou vežou. Priestory sú zaklenuté rebrovou hviezdicovou a sieťovitou klenbou s rebrami dosahujúcimi na prípony. Nad vstupom je murovaný chór spočívajúci na lomených arkádach. Zvonka sú oporné piliere. Vonkajšia časť stavby sa člení na rôzne výstupy a vežičky, okná s gotizujúcimi oblúkmi. Veža bola dobudovaná v 80. rokoch 19. storočia. Na ihlanci veže vysokej 64 m je otáčavý kohút z medi s pozláteným hrebeňom. V jeho útrobách sú uložené dokumenty z histórie kostola. Otáčavý kohút ukazujúci smer vetra v Lučenci je symbolom bdelosti a ostražitosti.
1530 Rantaseppä
1530 Rantaseppa je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 16. septembra 1938.
Zoznam geovedných článkov/F
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 66 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
fa
Faial (sopka) · Falso Azufre · Fanerozoikum · Farallon de Pajaros · Faráh (rieka) · Farba minerálu · Fassait · Fatrikum
fä
Fäntale Isatä Gämora
fe
Fe-dolomit-ankerit · Fedotyč · Feld (rameno Maliny) · Felzický · Fenológia · Ferberit · Ferdinand Zirkel · Ferganasaurus · Fernandina · Ferrimolybdit · Feš-feš
fi
Fichtelit · Filipínske more · Firn · Fiumicello (rieka)
fl
Flores (sopka) · Flores (vulkanické pole) · Floreské more · Fluorit · Fluviálne jazero · Fluviálny sediment · Flyš · Flyšové pásmo
fo
Foidový syenit · Foliácia (geológia) · Fonolit · Fonseca (záliv) · Fontanka · Fonuafo’ou · Fonualei · Forecast · Fort Portal (sopka) · Fosforit · Fosília · Fosílne palivo · Fossiomanus
fr
František Slavík · František Ždiarsky · Fresnosaurus · Friedrichit · Fruška gora
fu
Fudžisan · Fuego · Fueguino · Fuerteventura (sopka) · Fuchsit · Fujitova stupnica · Fukudžin · Fukue-džima · Fukuiraptor · Fukutoku-Okanoba · Fumarola · Furnas (sopka) · Futaleufú (rieka)
fy
Fylit · Fyzickogeografické členenie Slovenska
Dominik Hrušovský
ThDr. Dominik Hrušovský, (* 1. jún 1926, Veľká Maňa – † 27. júl 2016, Nitra ) bol slovenský rímskokatolícky duchovný,emeritný apoštolský nuncius v Bielorusku,titulárny tubijský arcibiskup.
Životopis
Rodák z Veľkej Mane, syn Tomáša a Márie Hudecovej, brat Jána, Benedikta a Emanuela, navštevoval v rokoch 19321937 základnú školu v rodisku, v školskom roku 1937/38 1. triedu gymnázia v Zlatých Moravciach a v rokoch 19381945 gymnázium v Šuranoch, kde 3. augusta 1945 zmaturoval. V školskom roku 1945/46 vstúpil do seminára a začal študovať bohoslovie na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Slovenskej univerzity Istropolitany v Bratislave, ale už v jeseni roku 1946 ho trnavský apoštolský administrátor ThDr. Pavol Jantausch poslal na štúdiá do Ríma. V Pápežskom kolégiu sv. Jána Nepomuckého dostal ďalšiu kňazskú formáciu a študoval na Pápežskej Lateránskej univerzite v Ríme, v rokoch 1946/47 absolvoval dvojročné štúdium filozofie a v rokoch 19471951 štvorročné štúdium teológie, ktoré zavŕšil 19. júna 1951, kedy dosiahol licenciát teológie; v štúdiách pokračoval aj v školskom roku 1954/55, keď absolvoval V. ročník teologickej fakulty.
Od roku 1966 do roku 1992 je jeho činnosť spojená s pôsobením v Slovenskom ústave sv. Cyrila a Metoda v Ríme. Od júla 1966 do marca 1973 bol redaktorom časopisu Hlasy z Ríma, od 1. marca 1973 do 31. decembra 1992 riaditeľom Ústavu sv. Cyrila a Metoda, od 17. júna 1975 do 31. decembra 1992 vedúcim duchovnej služby pre Slovákov v zahraničí.
Dňa 8. novembra 1981 prijal na návšteve v Slovenskom ústave sv. Cyrila a Metoda v Ríme pápeža Jána Pavla II., ktorý si prišiel uctiť patrónov Európy sv. Cyrila a Metoda v jedinom chráme, ktorý im bol v Ríme v tom čase zasvätený.
Dňa 18. decembra 1982 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za titulárneho biskupa diecézy Tubia a ustanovil za biskupa pre Slovákov v zahraničí.
Sviatosť plnosti kňazstva, biskupskú vysviacku, prijal 6. januára 1983 v Bazilike sv. Petra v Ríme z rúk pápeža Jána Pavla II.
V roku 1992 sa vrátil na Slovensko, aby svojej vlasti odovzdal svoje dlhoročné dušpastierske skúsenosti. Dňa 24. septembra 1992 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za pomocného biskupa Bratislavsko-Trnavskej arcidiecézy s osobitným pastoračným povolením pre hlavné mesto Slovenska – Bratislavu. Do tejto funkcie bol uvedený 17. decembra 1992. Od roku 1993 do 27. júla 1995 zastával funkciu generálneho tajomníka Konferencie biskupov Slovenska a do 15. apríla 1996 funkciu predsedu Komisie Konferencie biskupov Slovenska pre Slovákov v zahraničí.
Hrušovský pôsobil aj ako autor prekladov niekoľkých cirkevných dokumentov, viacerých úvodov do kníh a veľkého počtu článkov v rôznych časopisoch (Diakonia-Slovenský kňaz, Hlasy z Ríma, Jednota, Kanadský Slovák, Katolícke noviny, Magnifikat, Most, Slovák v Amerike, Slovenské hlasy z Ríma, Verbum).
V rokoch 19471962 bol pri začiatku slovenského vysielania Vatikánskeho rozhlasu. Príspevky v týchto rokoch sa týkali rôznych náboženských tém, komentárov k úmyslom apoštolátu modlitby a udalostí v Ríme. V období 19621966 pravidelne spolupracoval so slovenským programom Francúzskeho rozhlasu: každý týždeň jedna „desaťminútovka“ o francúzskych náboženských a kultúrnych aktualitách, o koncile, o osobnostiach francúzskeho kultúrneho života (okolo 200 relácií). Od roku 1967 obnovil pravidelnú spoluprácu so slovenským vysielaním Vatikánskeho rozhlasu, kde do roku 1973 mával každý týždeň „štvorminútovú“ nedeľnú myšlienku (okolo 300 relácií). Po roku 1973 v spolupráci pokračoval až do roku 1993, keď sa v tomto období k homíliám pridružili príležitostné príhovory o rôznych udalostiach slovenského náboženského a kultúrneho života v zahraničí. Ako biskup v rokoch 19831993 mával každý mesiac raz vo Vatikánskom rozhlase príhovor ku kňazom; témou boli rôzne stavovské otázky. V rokoch 1993 - 1996 pomerne často spolupracoval so Slovenským rozhlasom v Bratislave.
Zvláštnu zmienku si zasluhuje jeho prednášková činnosť na rôzne filozofické a teologické témy pre rôznorodé okruhy poslucháčov (kňazi, bohoslovci, rehoľné sestry, skupiny laikov) a nespočetné kurzy duchovných cvičení, ktoré kázaval pre slovenských veriacich v zahraničí a neskôr aj na Slovensku.
Zomrel 27. júla 2016 v Nitre vo veku 90 rokov, kde prežil posledné roky svojho života. Posledná rozlúčka sa konala 1. augusta 2016 vo Farskom kostole v Mani, kde je aj pochovaný. Pohrebné obrady viedol kardinál Jozef Tomko.
Dielo
Pôvodná tvorba:
Karteziánstvo
Karteziánstvo alebo kartezianizmus je skupina novovekých filozofických koncepcií, ktoré nadväzujú na filozofické učenie Reného Descarta (lat. Cartesius) a sústreďujú sa na formuláciu a riešenie psychofyzického problému.
Karteziánstvo je myšlienkový smer 17. a 18. storočia. Jeho predstaviteľmi boli myslitelia rozličného zamerania, filozofi, teológovia, prírodovedci, ako napríklad, Baruch Spinoza, Nicole Malebranche a iní.
Do karteziánstva sa zaraďuje aj okazionalizmus. Je to učenie o príležitostnom charaktere príčin založené Arnoldom Geulincxom.
V polemike s kartezánstvom formuloval I. Newton hlavné princípy modernej fyziky.
1531 Hartmut
1531 Hartmut je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil A. Bohrmann 17. septembra 1938.
La Chapelle-en-Juger
La Chapelle-en-Juger je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Thugny-Trugny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 223 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Byšta (obec)
Byšta je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Polohopis
Obec leží v južnom výbežku Slanských vrchov, na rovnomennom potoku. Súčasťou obce je rekreačná osada Byšta-kúpele.
Symboly obce
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté 31. januára 2007. Na erbe je motív ovčiarstva verne sa pridržiavajúci pečate z roku 1840.
Erb
V modrom štíte z pravého okraja štítu vyrastajúci zelený vrch, vľavo sa znižujúci do pažite, na nej vpravootočený, striebroodetý pastier v zlatom klobúku a zlatých topánkach, v pravici so zlatou pastierskou berlou, vpravo od neho strieborná ovečka, na vrchu druhá, obrátená ovečka, v strede hlavy štítu tri zlaté hviezdičky (2,1) a strieborný polmesiac s tvárou.
Vlajka
Vlajka má podobu ôsmich pozdĺžnych pruhov žltého, bieleho, žltého, bieleho, modrého, zeleného, modrého, zeleného. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Chrám Krista Spasiteľa (Užhorod)
thumb|Chrám Krista Spasiteľa Chrám Krista Spasiteľa ( alebo ) je hlavným katedrálnym chrámom Ukrajinskej pravoslávnej cirkvi (patriarchát Moskva) v ukrajinskom meste Užhorod (Zakarpatská oblasť).
Dejiny
Chrám bol postavený v roku 2000. Pravoslávni veriaci v Užhorode až do roku 1991 slúžili liturgiu v gréckokatolíckej katedrále, ktorú pravoslávna cirkev získala po násilnom zrušení gréckokatolíckej cirkvi po pripojení Podkarpatskej Rusi k Sovietskemu zväzu v roku 1945.
Architektúra
Chrám je vybudovaný v typicky staroruskom architektonickom slohu a pripomína ruské pravoslávne chrámy Kyjevskej Rusi. Svojím vzhľadom symbolizuje spätosť s ruskou kultúrou a pravoslávnou cirkvou. Nachádza sa na Námestí sv. Cyrila a Metoda. Je vysoký 60 metrov a zmestí sa doň 5000 veriacich.
Noël Bernard
Noël Bernard (* 3. marec 1874, Paríž, Francúzsko – † 16. január 1911 Saint-Benoît) bol francúzsky botanik. V Medzinárodnom registri mien rastlín má skratku N.Bernard.
Myrikovka
Myrikovka (Myricaria) je rod rastlín z čeľade tamariškovité (Tamaricaceae).
Noël Bernard
V roku 1901 predstavil na Faculté des sciences de Paris svoju prácu na tému Études sur la tubérisation.
Myrikovka
Použitie
Niektoré druhy možno použiť ako okrasné rastliny. Možno ich použiť ako solitéry aj do skupín. Má zbierkový význam.
Židova strouha
Židova strouha môže byť:
Úrad vlády Slovenskej republiky
náhľad|Sídlo Úradu vlády SR na [[Námestie slobody (Bratislava)|Námestí slobody v Bratislave]]
Úrad vlády Slovenskej republiky je ústredný orgán štátnej správy Slovenskej republiky. Plní úlohy spojené s odborným, organizačným a technickým zabezpečovaním činnosti vlády Slovenskej republiky, rovnaké úlohy plní aj pre predsedu vlády. Okrem toho úrad kontroluje plnenie úloh z programového vyhlásenia vlády a z uznesení vlády, koordinuje prípravu zásadných opatrení na zabezpečenie hospodárskej a sociálnej politiky Slovenskej republiky, zabezpečuje a koordinuje ochranu finančných záujmov Európskej únie a koordinuje prípravu politík regionálneho rozvoja. Právne postavenie a kompetencie úradu stanovuje zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy (tzv. kompetenčný zákon).
Na čele úradu je vedúci, ktorého vymenúva a odvoláva vláda. Vedúci je za výkon svojej funkcie zodpovedný predsedovi vlády. Súčasným vedúcim Úradu vlády je od 24. marca Ing. Július Jakab, bývalý poslanecký asistent Eriky Jurinovej , manažér hnutia a člen predsedníctva Obyčajných ľudí. Predtým funkciu zastával Mgr. Matúš Šutaj Eštok, bývalý podpredseda Mladých sociálnych demokratov.
Úrad vlády sídli už od vzniku Slovenskej republiky v budove Letného arcibiskupského paláca a vo vedľajšej novej budove Úradu vlády. V tejto lokalite pred ním už od 50. rokov 20. storočia sídlilo Predsedníctvo Zboru povereníkov a neskôr Úrad vlády Slovenskej socialistickej republiky.
Od 1. júna 2021 pod Úrad vlády prešiel z Ministerstva vnútra Úrad splnomocnenca vlády pre rómske komunity. Andrea Bučková, splnomocnenkyňa vlády pre rómske komunity pri tejto príležitosti povedala: „Agenda úradu má nadrezortný charakter a týka sa celej našej spoločnosti. Prechodom pod Úrad vlády SR očakávam, že sa posilní postavenie tejto funkcie, v rámci ktorej svoju činnosť budem koordinovať s predsedom vlády SR. Viditeľné zmeny môžeme dosiahnuť len vtedy, keď sa rovnosť, inklúzia a participácia rómskeho obyvateľstva stanú prioritami pre všetky kľúčové ministerstvá, štátne orgány, regionálne a miestne samosprávy.“
Embraer
náhľad|Embraer EMB 110 stehend náhľad|Embraer EMB 120 Brasilia náhľad|Embraer 145 brazílskej polície náhľad|LufthansaCityline E195LR
Embraer S.A. (do novembra 2010 Embraer - Empresa Brasileira de Aeronáutica S.A.) je brazílsky firemný konglomerát vyrábajúci komerčné aj vojenské lietadlá a poskytujúci letecké služby.
Dejiny
[[Embraer 190|náhľad]] Brazílska vláda sa rozhodla vytvoriť domáceho výrobcu lietadiel a od roku 1940 uskutočnila v tejto oblasti niekoľko investícií. V roku 1969 bola založená štátna spoločnosť Empresa Brasileira de Aeronáutica (Embraer). Jej prvý produkt bolo turbovrtuľové lietadlo Embraer EMB 110 Bandeirante.
Prvé kroky
Hlavným zákazníkom spoločnosti Embraer bola spočiatku brazílska vláda a stroje jej výroby sa až do roku 1975 predávali iba na domácom trhu.
Kým väčšinu produktov spoločnosti v priebehu 70. rokov 20. storočia tvorili vojenské lietadlá, v roku 1985 debutovala s regionálnym lietadlom Embraer EMB 120 Brasilia. jeho konštrukcia bola zameraná na zahraničných zákazníkov. Stroj sa veľmi úspešne predával najmä malým dopravcom.
Licenčne vyrobené Pipers
V roku 1974 spoločnosť začala vyrábať ľahké lietadlá pod licenciou americkej spoločnosti Piper Aircraft. Piper najprv postavil pre Embraer skladačky lietadiel v továrni v USA, ktoré boli následne zmontované v Brazílii pre miestny a latinskoamerický trh. Od roku 1978 už bola väčšina dielov a komponentov získavaná z miestnych zdrojov. Od roku 1974 do roku 2000 Embraer postavil pod licenciou Piper takmer 2500 lietadiel.
Privatizácia
Brazílska vláda si ponechala vplyv v spoločnosti prostredníctvom zlatých akcií, ktoré jej umožňujú právo veta.
V roku 2000 Embraer robil verejnú ponuku svojich akcií súčasne na burzách NYSE a BM & F Bovespa.
Aktuálne vlastnícke podiely
Podiely v spoločnosti v roku 2008 boli nasledovné: Bozano Group - 11,10%, Previ (Brazílsky dôchodkový fond) - 16,40%, Sistel - 7,40%, Dassault Aviation - 2,1%, EADS - 2,1%, Thales Group - 2,1%, Safran - 1,1%, Brazílska vláda - 0,3%, zvyšok je verejne obchodovateľný.
Rozšírenie produktovej rady: Vojenské, regionálne a business lietadlá
V polovici deväťdesiatych rokov sa začala spoločnosť sústreďovať na malé komerčné lietadlá a obmedzila výrobu bojových lietadiel, ktoré dovtedy tvorili väčšinu výroby. Čoskoro nasledovali väčšie regionálne lietadlá so 70-110 miestami a menšie obchodné business lietadlá. Dnes spoločnosť vyrába pre oba trhy, vojenský aj obchodný.
19. apríla 2007 Embraer oznámil, že zvažuje výrobu dvojmotorového vojenského dopravného lietadla Embraer KC-390. Práca na ňom začala v máji 2009 s podporou brazílskeho letectva. Correios, Brazílska poštová spoločnosť, prejavila záujem o kúpu tohto lietadla, ktoré chce využiť na prepravu pošty namiesto komerčnej nákladnej dopravy. Použitím mnohých technológií vyvinutých pre Embraer 190, C-390 môže prepraviť až 23 ton nákladu. Bolo určené na nahradenie lietadiel z čias studenej vojny. Argentína požiadala o šesť exemplárov a záujem prejavili aj ďalšie juhoamerické štáty.
1532 Inari
1532 Inari je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 16. septembra 1938.
Areia
Areia môže byť:
Aubous
Aubous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Belko
Jozef Belko (* 24. december 1918, Sharpsburg - † 2. jún 1965, Bratislava) bol protifašistický bojovník a dôstojník.
Jeho otec Štefan Belko, jeho matka Mária rod. Belková, jeho manželka Elena rod. Zubčáková
Životopis
Základnú školu vychodil v Čiernom Balogu. Neskôr pracoval ako robotník na píle. Od roku 1940 vojak slovenskej armády. V roku 1941 bol nasadený na východnom fronte. Tam v roku 1943 prebehol k sovietskym partizánom, neskoršie príslušník 1. čs. armádneho zboru v ZSSR. Účastník bojov na Dukle a oslobodzovania Československa. Dôstojník ČSĽA.
Dielo
Autor memoárovej knihy Zápisník z východného frontu (1965, VPL - Vydavateľstvo politickej literatúry), spoluautor zborníka, autor článkov o SNP a oslobodzovaní Československa.
Claudius Aelianus
thumb|Titulná strana diela Varia Historia od Claudia Aeliana, vydanie z roku 1668 Claudius Aelianus alebo grécky Klaudios Ailianos (* okolo 175, Palestrina, Taliansko – † okolo 235) bol grécky filozof a prozaik. Známy je najmä dielom Peri zóón idiotétos (, Zvláštnosti zvierat), ukazujúce zvieratá ako vzory pre ľudí. U svojich súčasníkov bol veľmi populárny kvôli čistému aticizmu svojich diel.
Toges
Toges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 92 obyvateľov (2009).
Air SERBIA Beograd
Vznikla transformáciou pôvodnej národnej leteckej spoločnosti Juhoslávie Jat Airways (cyrilikou Јат Ервејз), 1. augusta 2013 sa premenovala na Air SERBIA Beograd a stala sa členom spoločnosti Etihad.
Spoločnosť má svoju pobočku Aviolet pre charterové lety ktorá prevádzkuje Boeingy 737.
História
thumb|left|[[Convair CV-240|Convair CV-340 spoločnosti JAT počas letu]]
Spoločnosť bola založená 17. júna 1927 ako národná letecká spoločnosť Juhoslovanského kráľovstva, vtedy pod názvom Aeroput. V roku 1937 spoločnosť zvýšila svoju medzinárodnú aktivitu a zostala aktívna aj počas druhej svetovej vojny. 1. apríla 1947 bol názov zmenený na JAT Jugoslovenski aerotransport, potom na JAT Juhoslovanské aerolínie a v roku 2003 na názov Jat Airways. thumb|left|[[Sud-Aviation SE 210 Caravelle|Sud-Aviation SE 210 Caravelle VI-N vo farbách spoločnosti JAT, jún 1973]] thumb|right|[[McDonnell Douglas DC-9|McDonnell Douglas DC-9-32 spoločnosti JAT na letisku v Zürichu v roku 1985]] thumb|right|[[Boeing 727|Boeing 727-200 spoločnosti JAT, máj 1985]] V roku 1963 spoločnosť kúpila svoje prvé lietadlo s prúdovými motormi. V roku 1969 pribudol do letovej flotily JATu model DC-9, ďalej potom v roku 1974 dva Boeingy 727.
26. januára 1972 došlo k vážnej havárii letu 367 spoločnosti JAT. Lietadlo DC-9-32 (YU-AHT) na pravidelnej linke Štokholm – Kodaň – Záhreb – Belehrad sa zrútilo v blízkosti vtedajšej československej dediny Srbská Kamenice. Jedinou osobou, čo prežila, sa stala letuška Vesna Vulović.
Po rozpade Juhoslovanskej socialistickej zväzovej republiky a vypuknutí vojny v Juhoslávii v roku 1992, bol JAT donútený zastaviť všetky domáce lety. 20. mája bola tiež násilne ukončená medzinárodná doprava. Posledné dva medzinárodné lety JATu sa uskutočnili do amerických miest Chicaga a New Yorku.
Počas tejto doby JAT prevádzkoval vnútroštátne spojenie medzi Belehradom, Podgoricou, Tivatom, Nišom a Prištinou. V roku 1994 spoločnosť zaviedla opäť medzinárodné spoje. V roku 1998 plánovala spoločnosť kúpiť osem lietadiel typu Airbus A319, ale neúspešne. Krátko nato boli v Európe zrušené všetky verejné lety a na 78 dní začalo bombardovanie Juhoslovanskej zväzovej republiky.
V apríli 2000 bol zastrelený Živorad Petrović, generálny riaditeľ spoločnosti.
Po zvrhnutí režimu, dňa 5. októbra 2000, bol štát opäť prijatý do medzinárodných organizácií. JAT dostal povolenie vykonávať aj medzikontinentálne lety. 8. augusta 2003 boli aerolínie premenované na Jat Airways a lietadlá dostali nové farebné variácie. Od leta 2006 dostala spoločnosť povolenie lietať aj do Kanady.
V septembri 2006 zaviedla Jat Airways on-line rezervačný systém a elektronický predaj leteniek na jar 2007.
Nová kapitola v histórii spoločnosti sa začala 1. augusta 2013, keď Jat Airways a národný letecký dopravca Spojených arabských emirátov Etihad Airways uzavreli dohodu o strategickom partnerstve. Podľa podmienok dohody Etihad získal 49% podiel v spoločnosti Jat Airways a jej riadiacich právach. Majoritným vlastníkom zostala Srbská republika, ktorá si ponechala kontrolný podiel 51% a má v spoločnosti päť z deviatich miest monitorovacieho výboru. V októbri 2013 bola spoločnosť Jat Airways reorganizovaná a premenovaná na Air SERBIA Beograd.
Flotila
thumb|[[Boeing 737|Boeing 737-300 spoločnosti Jat Airways]] thumb|[[Airbus A320|Airbus A319-100 Air SERBIA v roku 2013]]
Otvorené vzdelávacie zdroje
náhľad|Logo otvorených vzdelávacích zdrojov Otvorené vzdelávacie zdroje (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, anglická skratka OER) je vzdelávací obsah, ktorý má podobne ako Open-source softvér otvorený zdrojový kód. Otvorenosť tu znamená otvorenosť výukového kurzu aj jeho obsahu, použitie Open source software ako autorského nástroja pre jeho tvorbu a tiež možnosť slobodného použitia vo vzdelávacích procesoch (spravidla e-learningu).
La Chapelle-Urée
La Chapelle-Urée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Manorhamilton
thumb|Hlavná ulica v Manorhamilton
Manorhamilton (ír. Cluainín) je mesto v severozápadnom Írsku, v grófstve Leitrim. Žije tu 1 158 obyvateľov (2006).
Leží v nadmorskej výške v povodí rieky Bonet, v severozápadnej časti grófstva. Nachádza sa na križovatke cesty I. triedy N16 s regionálnymi cestami R280 a R282, VSV od Sliga. Bundoran je vzdialený na SSZ, Belleek  na sever, Drumshanbo  na JJV, Carrick-on-Shannon  na juh a Enniskillen v Severnom Írsku  na východ. Hranica Severného Írska prebieha cca severovýchodne od mesta.
Telewizja Polska
Telewizja Polska SA (TVP SA; doslova Poľská televízia) je verejnoprávna televízna spoločnosť v Poľsku.
Dejiny
Prvé pokusy o vytvorenie televíznej stanice v Poľsku sa začali v roku 1935. V roku 1939 sa uskutočnilo prvé pokusné vysielanie. Práce však boli prerušené po vypuknutí druhej svetovej vojny.
25. októbra 1952 bol odvysielaný prvý program (hudobno-baletné vystúpenie, trvajúce 30 minút). O tri mesiace neskôr sa začalo pravidelné vysielanie raz týždenne, od roku 1955 trikrát týždenne. V polovici 50. rokov začali vznikať regionálne štúdiá. Až do roku 1960 bola televízia súčasťou Poľského rádia, v tomto roku vznikol „Komitet ds. Radia i Telewizji "Polskie Radio i Telewizja"“. Od 1. februára 1961 vysielala televízia každodenne. V roku 1969 bola otvorená budova na ulici Woronicza, kde TVP sídli dodnes.
2. októbra 1970 začal vysielať druhý program (dnes TVP2). 16. marca 1971 bol odvysielaný prvý farebný program v štandarde SECAM.
V roku 1992 bola zmenená skratka z TP na TVP a začal vysielať program TVP Polonia pre Poliakov, žijúcich v zahraničí. Zároveň sa TVP definitívne oddelila od Poľského rádia. V roku 1995 prešlo vysielanie na štandard PAL.
Po roku 2000 začalo vysielanie viacerých tematických staníc (šport, kultúra, história). V roku 2008 bola predstavená prvá stanica, vysielajúca vo vysokom rozlíšení.
Arc de Triomphe de l’Étoile
thumb|Víťazný oblúk v Paríži Arc de Triomphe de l'Étoile alebo len Arc de Triomphe (po slovensky Víťazný oblúk námestia Étoile alebo Víťazný oblúk) v Paríži je víťazný oblúk, ktorý dal postaviť Napoleon Bonaparte na znak svojej sily a víťazstva vo všetkých vojnách, ktoré vyhral. Od Víťazného oblúka sa rozbieha dvanásť veľkých avenue (viditeľné z plošiny na vrchole oblúka), podľa ktorých dostal aj pomenovanie. Okrem iných tu začína slávny parížsky bulvár Avenue des Champs-Élysées (Elyzejské polia).
Oblúk je 50 metrov vysoký, dlhý a široký. Veľká klenba je 29,19 metrov vysoká a široká. malá klenba má výšku a šírku 8,44. Na stenách oblúka sú uvedené bojiská, na ktorých bojovali Napoleonovi vojaci. V strede pod oblúkom je umiestnený hrob neznámeho vojaka s večným ohňom, pri ktorom sa konajú rôzne vojenské oslavy. Na hornú plošinu, odkiaľ je výhľad na stred Paríža, je možný výstup po schodisku (222 schodov). Po víťaznom oblúku v Pchjongjangu je druhý najvyšší na svete. Stavba bola inšpirovaná Titovým oblúkom.
Hubblova schéma
thumb|Hubblova ladička - grafické znázornenie Hubblovej schémy right|thumb|Hubblova sekvencia
Hubblova schéma alebo Hubblova klasifikácia galaxií rozdeľuje galaxie podľa ich tvaru. Zaviedol ju v roku 1925 americký astronóm Edwin Hubble. Graficky je táto klasifikácia znázornená ako Hubblova ladička. Ide iba o grafické vyjadrenie tejto klasifikácie a nie o vývojové štádiá galaxií, ako predpokladal Hubble. Každý z typov je ďalej rozdelený na ďalšie podtypy podľa tvarov.
Eliptické galaxie
Sú to galaxie v tvare elipsoidu (sféroidu). Ich priemet na oblohu je elipsa alebo kruh. Označujú sa písmenom E ku ktorému je pripojené číslo 0–7 vyjadrujúce elipticitu galaxie (sploštenosť elipsy). Číslo je určené z veľkej (a) a malej osi (b) elipsy zo vzťahu 10(a-b)/a. EO je galaxia kruhového tvaru, E7 galaxia s najväčším sploštením (galaxie s väčšou elipticitou neboli objavené).
Medzi eliptické galaxie patrí napríklad Messier 32 v súhvezdí Androméda alebo galaxia Virgo A v súhvezdí Panna.
Špirálové galaxie
Pre tento druh galaxií sú typické výrazné špirálové ramená, ktoré vychádzajú z galaktického jadra. Špirálové galaxie sa označujú písmenom S za ktorým nasleduje písmeno a, b alebo c. Tieto písmená určujú veľkosť jadra a rozvinutie ramien galaxie:
Typickým predstaviteľom špirálovej galaxie je napríklad voľným okom viditeľná Galaxia Androméda alebo Galaxia Veterník.
Špirálové galaxie s priečkou
Majú tvar podobný špirálovým galaxiám, ale špirálové ramená pri nich nevychádzajú z galaktického jadra, ale vybiehajú z koncov galaktickej priečky. Označujú sa písmenami SB a podľa otvorenia ramien sa (podobne ako špirálové galaxie) delia na tri podskupiny:
Špirálová galaxia s priečkou je napríklad galaxia M91 v súhvezdí Vlasy Bereniky.
Šošovkové galaxie
Podľa Hubblovej schémy tvoria prechodový typ medzi eliptickou a špirálovou galaxiou (nie sú ale vývojovým prechodom týchto typov). Tieto galaxie sa podobajú špirálovým galaxiám s výrazným jadrom a diskom, ktorému však chýba špirálová štruktúra. Označujú sa SO.
Starý hrad (hrad)
Starý hrad (-normovaný názov ; iné názvy: Starhrad, Varínsky hrad, Varín; historické doložené názvy: Warna, Varna, Owar, Owaar, Starigrad) je zrúcanina hradu, vypínajúca sa východne od Žiliny, na pravom brehu Váhu vo výške Nachádza sa neďaleko hradu Strečno, ale na opačnom brehu rieky nad Domašínskym meandrom. V roku 2017 bol zapísaný medzi Národné kultúrne pamiatky Slovenskej republiky.
Hubblova schéma
Šošovkové galaxie
K predstaviteľom galaxií v tieto kategórii patrí galaxia M86 v súhvezdí Panna
Starý hrad (hrad)
Dejiny
Nálezy na hradnom kopci dokladajú osídlenie lokality v dobe laténskej (450 pred Kr. – 0). Počas archeologického výskumu boli objavené bronzové i keramické artefakty, ktoré potvrdili prítomnosť ľudu púchovskej kultúry.
Hubblova schéma
Nepravidelné galaxie
Nepravidelným galaxiám chýba výrazná štruktúra. Majú síce tiež jadro, ale oveľa menšie ako špirálové galaxie. Ich disk má nepravidelnú štruktúru aj keď v ňom môže byť nezreteľná priečka. Označujú sa písmenami Irr a delia sa na dve skupiny:
Starý hrad (hrad)
Dejiny
Hrad postavili na ochranu starej cesty vedúcej Považím, neďaleko brodu, kde stará cesta prechádzala z pravého brehu na ľavý. Patril varínskemu panstvu a spočiatku sa volal Varín. Historici odhadujú jeho vznik pred rok 1235, teda do obdobia vlády Ondreja II., písomne sa prvýkrát spomína v roku 1241 v listine kráľa Belu IV. Názov Starý hrad dostal až po postavení Strečna, ktoré prevzalo jeho pôvodnú funkciu. Najstaršou časťou hradu bola útočištná veža, ktorá mohla vzniknúť ešte v 13. storočí. Hrad vtedy patril predkom Balassovcov, potom Matúšovi Čákovi a v roku 1323 zvolenskému županovi Dončovi. Neskôr sa dostal do kráľovských rúk. V 14. storočí, keď sídlil na hrade kráľovský kapitán s posádkou, postavili niektoré obytné a hospodárske budovy. Od roku 1443 patril väčšinou Pongrácovcom, okrem krátkych období, keď sa o hrad bojovalo, ako napríklad v rokoch 1529-1553 v zemepanskej vojne s Mikulášom Kostkom zo Sedlce. Pongrácovci tu bývali až do 16. storočia, keď si v Krasňanoch postavili pohodlný renesančný kaštieľ a nepohodlný hrad opustili. Do začiatku 18. storočia sídlili na hrade jeho strážcovia. Po ich odchode začal hrad postupne chátrať.
Hubblova schéma
Nepravidelné galaxie
Nepravidelná galaxia je napríklad Galaxia Cigara v súhvezdí Veľká medvedica.
Starý hrad (hrad)
Dejiny
Počas SNP sa stal miestom bojov, keď ho 31. augusta 1944 obsadil nemecký prápor. V zrúcanine hradu mali pôvodne zaujať postavenie príslušníci 1. československej brigády M. R. Štefánika (P. A. Veličko), ktorí však tento rozkaz nesplnili. Nemci boli schopní z výšin okolo Starhradu ostreľovať pozície francúzskych partizánov, ktorí v dôsledku toho utrpeli značné straty a neskôr boli, pod tlakom ďalších nemeckých jednotiek útočiacich dolinou Váhu, nútení ustúpiť.
Súčasný stav
Hrad svojím pôdorysom pretiahnutého tvaru sleduje charakter terénu. Na najvyššom bode stála veža podkovitého pôdorysu, na západ od nej stáli spočiatku budovy na neveľkom nádvorí. Až Pongrácovci hrad v druhej polovici 15. storočia doplnili neskorogotickým poschodovým palácom v priestore horného hradu. Na východ od veže v predhradí vybudovali obydlie pre vojenskú posádku a hospodárske budovy, ktoré tvorili súčasť predsunutej obrany hradu. Predhradie uzatvárala šijová priekopa, nad ktorou bol pravdepodobne most.
Hrad si zachoval murivo a dispozíciu stredovekého hradu. Veža je dodnes zachovaná asi do výšky druhého poschodia. Na západ od nej sú viditeľné zvyšky paláca a ostatné poškodené múry sledujú terén skalného brala. V predhradí je viditeľná šijová priekopa a základy hospodárskych budov. V areáli sa miestami zachovali otvory pôvodných okien a vstupov. Na paláci je vidieť časť gotického arkiera. Zo zrúcaniny je unikátny pohľad na Domašínsky meander Váhu.
V roku 2018 vzniklo Združenie na záchranu Starého hradu - castrum Warna, ktoré sa venuje obnove. Od roku 2019 prebiehajú práce na obnove.
Prístup
Od železničnej stanice v Nezbudskej Lúčke popri trati a Váhu až do krátkej dolinky Hradské, odkiaľ vedie výstup na hradný vrch po turistickej značenej ceste. Turistický chodník pokračuje na vrcholy Krivánskej Fatry.
1533 Saimaa
1533 Saimaa je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 19. januára 1939.
Ján Jakubík
Prof. RNDr. Ján Jakubík, DrSc. (* 8. október 1923, Dudince – † 24. november 2015, Košice) bol slovenský matematik a akademik. Nositeľ Radu Ľudovíta Štúra I. triedy.
Život
Ján Jakubík sa narodil v roku 1923 v Dudinciach vo vtedajšom Zvolenskom okrese. Od roku 1944 študoval na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Potom pôsobil ako vysokoškolský pedagóg na Slovenskej technickej univerzite v Bratislave a od roku 1952 na Technickej univerzite v Košiciach.
Od 1977 pôsobil v Matematickom ústave Slovenskej akadémie vied. Venoval sa matematickým prácam v oblasti algebry.
Janusz Korczak
vpravo|náhľad|Pamätník Janusza Korczaka vo Varšave. Janusz Korczak vlastným menom Henryk Goldszmit (* 22. júl 1878, Varšava – † august 1942, vyhladzovací tábor Treblinka) bol poľsko-židovský lekár a pedagóg, tvorca systému internátnej výchovy, autor mnohých pedagogických prác o osobnosti dieťaťa.
Roku 1912 založil židovský sirotinec vo Varšave, ktorý viedol do roku 1942. Počas 1. svetovej vojny slúžil ako vojenský lekár.
6. augusta 1942 ho SS donútila, aby zhromaždil takmer 200 sirôt židovského pôvodu, o ktoré sa staral vo varšavskom gete. Korczak sa vzdal možnosti zachrániť si život a na znamenie vzdoru odviedol „svoje“ deti pod vlajkou s dávidovou hviezdou k vlaku, ktorý ich odviezol do Treblinky. Zahynul zrejme spoločne s deťmi vo vyhladzovacom tábore Treblinka, pravdepodobne skoro po príchode.
1. júna 2006 odhalili vo Varšave pamätník venovaný Januszovi Korczakovi. Pamätník venovaný Januszovi Korczakovi bol odhalený tiež 9. novembra 2003 v nemeckom Günzburgu.
Korczak vo filme
V roku 1990 natočil poľský režisér Andrzej Wajda o Janusovi Korczakovi film s názvom Korczak.
Elektrický rušeň 230
Elektrický rušeň 230 (predtým S 489.0, továrenské označenie Škoda 47E) je univerzálny rušeň na striedavú napájaciu sústavu 25 kV 50 Hz, ktorý bol vyrábaný vo vtedajších závodoch V. I. Lenina (teraz Škoda Holding). Rušeň je prezývaný Laminátka alebo Lamino (podľa materiálu skrine).
História
Rušeň bol sériovo vyrábaný v rokoch 1966 a 1967, pre vtedajšie ČSD, celkovo bolo vyrobených 110 kusov. Ako materiál pre výrobu rušňovej skrine bol použitý sklolaminát. Umožnilo to vytvoriť pomerne neobvyklý dizajn, ktorého autorom je český dizajnér Otakar Diblík. Po rozdelení Česko-Slovenska pripadli všetky rušne tohto radu Českým dráham. K 1. decembru 2007 prešla väčšina v tej dobe existujúcich rušňov radu 230 do novovzniknutej spoločnosti ČD Cargo. Zvyšných 5 rušňov zostalo v majetku ČD a sú určené na zošrotovanie. Po prevode do spoločnosti ČD Cargo bolo u veľkej časti strojov sprevádzkované mnohočlenné riadenie a rušne jazdia vo dvojiciach. V auguste 2008 vypísalo ČD Cargo výberové konanie na opravu siedmich z ôsmich zrušených rušňov radu 230, ktorého víťazom sa stala spoločnosť Pars Nova. V decembri 2008 potom boli stroje pristavené do opravy.
Konštrukčne takmer zhodné rušne továrenského označenia Škoda 46E boli tiež v rokoch 1965 až 1970 dodávané bulharským železniciam BDŽ (séria 42).
Technika
Rušeň má zváraný oceľový rám, na ktorom je postavená sklolaminátová skriňa. Vedenie náprav je ojničkové, neobvykle je riešené zavesenie, kedy primárne vypruženie tvoria vinuté pružiny, sekundárne je potom prevedené listovými pružinami. Regulácia výkonu je vykonávaná spínaním odbočiek transformátora.
Prevádzka
Rušne boli dodávané do rušňových dep Jihlava, Brno-Maloměřice, Plzeň a Bratislava. V roku 1982 boli všetky stroje tohto radu sústredené v depe Brno-Maloměřice. V roku 1995 boli niektoré presunuté do DKV Jihlava, s jeho zánikom v roku 1997 prešli pod DKV České Budějovice, odkiaľ sa v roku 2004 vrátili späť do Brna. Po oddelení nákladnej dopravy do spoločnosti ČD Cargo prešli tieto stroje pod SOKV České Budějovice.
Aj pred rozdelením Českých dráh bolo hlavné pôsobisko tejto rady v nákladnej doprave, ale časť rušňov bola turnusována aj v osobnej doprave. Po rozdelení sa v osobnej doprave vyskytujú iba sporadicky ako výpomoc v prípade neschopnosti iného hnacieho stroja alebo vysokého správkového stavu radu 242.
Denník komornej
thumb|Georges Jeanniot (18481933) autor kresby Célestine, hlavnej postavy románu
Denník komornej (orig. 🇫🇷) je román od francúzskeho spisovateľa Octava Mirbeaua. Napísal ju v roku 1900.
Fragile Skin
Fragile Skin je debutový album, ktorý nahrali v rokoch 2005-2007 členovia štúdiovej švajčiarskej progresívnej rockovej skupiny Artificial Light Attraction - Yves P. Schaub, Jan Stucki a Tobias Roth. Album v roku 2007 vydalo hudobné vydavateľstvo The Bunker v Bazileji.
Hudobným štýlom pripomína tvorbu skupín Porcupine Tree, Pink Floyd, Fish, King's X, Tool, Rush, Massive Attack a Depeche Mode.
Zdroj
Artificial Light Attraction: Fragile Skin (CD), The Bunker, CH 2007