Ménas_(veľkomučeník)
Život
náhľad|Ikonické zobrazenie svätého Ména vo vojenskom brnení, s dvomi ťavami a koptskou architektúrou v pozadí, O Ménovom ranom živote sa mnoho nevie, najrozsiahlejšie údaje o ňom poskytujú koptské pramene alebo zdroje z nich vychádzajúce. Grécke pramene spomínajú rozsiahlejšie až Ménovu službu v rímskom vojsku. Ovplyvnené boli zrejme legendou o svätom Gordiánovi. Ménas mal pochádzať z Egypta. Podľa koptskej verzie príbehu o jeho umučení mal pochádzať z regiónu okolo regiónu od jazera Mareotis (dnešný Marjút) alebo z okolia Nepaeiat (podľa koptskej legendy a enkómia). Synaxár z 13. alebo 14. storočia spomína meste Nikiou (Pšati). Pramene sa rozchádzajú aj v údajoch o Ménovom pôvode. Podľa neskorších prameňov mal pochádzať z bohatej rodiny, no zároveň býva opisovaný aj ako pastier tiav. Jeho otec niektorými prameňmi pomenovaný Eudoxius a inými Nikios mal byť správcom vo Frýgii, matka (podľa niektorých prameňov Eufémia) mala byť zbožnou ženou, ktorá Ménovi zvolila meno zo slova amen, ktoré počula v zjavení. Ako jedenásť ročný mal Ménas prísť o otca a v štrnástich rokoch aj o matku. Ako pätnásťročný mal byť podľa koptskej tradície proti svojej vôli zaradený na vojenskú službu (vláda cisára Numeriána). Rímskym vojakom mal byť Ménas aj podľa gréckej legendy. vľavo|náhľad|Pútnická ampula s Ménovým vyobrazením, MN1469, [[Musée du Louvre, Paríž, Francúzsko]] Po tom, čo sa za vlády cisára Diokleciána začalo v roku 286 opätovne s prenasledovaním kresťanov v Rímskej ríši, mal Ménas opustiť rímske vojsko a utiahnuť sa na opustené miesto. Vedený Božou prozreteľnosťou mal neskôr vstúpiť do divadla v maloázijskom meste Kotyaion (lat. Cotyaeum, dnes turecká Kütahya), kde sa konala oslava na počesť cisárových narodenín. Ménas na oslave verejne vyznal vieru v Krista, následkom čoho bol zadržaný miestnym správcom Pyrrhom a uvrhnutý do žalára. Po tom, čo Ménas odmietol obetovať rímskym bohom, nariadil miestodržiteľ podľa legendy jeho mučenie a po Ménovom neutíchajúcom odmietaní pohanského kultu aj jeho popravu. Ména mali Rimania vyviesť za mesto a snáď 11. novembra niekedy v rokoch 295/296 stať. Podľa niektorých prameňov malo byť jeho telo spálené. Kresťanom sa však Ménove telesné pozostatky malo podariť čiastočne zachrániť a pochovať. Podľa inej etiópskej verzie mal byť Ménas popravený spolu s matkou už ako dieťa v Alexandrii. Túto verziu prezentujú aj niektoré ďalšie pramene, resp. sa aspoň prikláňajú k mučeníctvu v Egypte. Koptské a etiópske pramene detailne opisujú návrat Ménových ostatkov do rodnej krajiny. Podľa jedného z prameňov mala ostatky do Alexandrie priniesť Ménova sestra Thekla. Anjel mal však alexandrijskému arcibiskupovi prikázať uložiť relikvie na ťavu, ktorej mal byť umožnený slobodný odchod do púšte. Ťava s telom sa mala zastaviť v oblasti neďaleko mesta Nepaeiat, kde bola Ménovi vystavaná hrobka. Etiópske passio spája prenos Ménových relikvií do Egypta s výpravou rímskeho vojska, ktoré mala relikvia počas cesty chrániť pred nepriateľskými útokmi a morskými príšerami. Po porážke egyptských barbarov mala ťava nesúca Ménove pozostatky odmietnuť jazernú krajinu opustiť. Legendy opisujú početné zázraky spojené so svätým Ménom, predovšetkým uzdravenia, ale aj zjavenia, odhalenie podvodu a zločinov či ich potrestanie a rôzne ďalšie. V roku 1826 mal pred Osmanmi zachrániť Grékov v meste Iraklio na Kréte. Pomôcť mal podľa Koptov aj spojeneckým vojskám v júli 1942 v bitke pri Al-Alamajn počas druhej svetovej vojny.