cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ladislav Tichý
Životopis
V roku 1984 absolvoval štúdium Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, kde následne v roku 1986 zložil aj rigoróznu skúšku a získal titul doktor práv. 1. mája 1986 nastúpil ako právny čakateľ na Obvodnú prokuratúru Bratislava IV, o mesiac neskôr bol preložený na Obvodnú prokuratúru Bratislava V, kde bol v decembri 1987 ustanovený do funkcie prokurátora. Od augusta 1990 bol prokurátorom Mestskej prokuratúry v Bratislave a od júna 1992 po štvormesačnej stáži prokurátorom Generálnej prokuratúry na netrestnom úseku. V roku 1996 nastúpil ako prokurátor na občianskosúdne oddelenie so zameraním na obchodné právo, byty, nebytové priestory, exekúcie, čl. IV., konkurz a vyrovnanie. Od 1. apríla 2004 pôsobil ako vedúci občianskosúdneho oddelenia netrestného odboru Generálnej prokuratúry, neskôr ako 1. námestník generálneho prokurátora.
3. februára 2011 nahradil vo funkcii generálneho prokurátora Dobroslava Trnku, ktorému sa skončilo funkčné obdobie. Funkciu zastával až do vymenovania nového generálneho prokurátora Jaromíra Čižnára 17. júna 2013.
V súčasnosti (2020) Tichý pracuje znova ako radový prokurátor na Generálnej prokuratúre SR.
Kritika
S jeho pôsobením vo funkcii zastupujúceho generálneho prokurátora sa spája nečinnosť v súvislosti s kauzami najmä okolo Mariana Kočnera. Bola medializovaná informácia o tom, že si písal SMS s Mariánom Kočnerom, kde mu práve Kočner písal, ako veľmi má prelustrovaných všetkých novinárov na Slovensku. Tichý napriek tomu nespísal žiadny úradný záznam, ktorý by bol podkladom pre orgány činné v trestnom konaní na začatie trestného stíhania Mariana Kočnera. Tichý sa doposiaľ k predmetnej komunikácii s Kočnerom vyjadroval len veľmi zdržanlivo. Popiera ale, že by s ním rozoberal profesionálne otázky a tvrdí, že o sledovaní novinárov nič nevedel. Jedinú osobnú zodpovednosť z toho celého vyvodil takú, že sa vzdal svojej funkcie zástupcu riaditeľa Justičnej akadémie.
Saint-Vivien
Saint-Vivien môže byť:
Vozovňa Trnávka
Vozovňa Trnávka je vozovňa v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto, v lokalite Trnávka, ktorú prevádzkuje DPB. Vozovňa je 1. prevádzky - divízie Autobusy (1DPA) a 1. prevádzky - divízia Trolejbusy (1DPT). Z vozovne sú vypravované autobusové a trolejbusové linky do väčšiny mesta.
Vypravované linky:
Vozidlový park
Vo vozidlovom parku Vozovne Trnávka sa nachádzajú 3 typy trolejbusov a 9 typov autobusov, ktoré denne vypravuje:
Sainte-Mère
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ayesha Patricia Rekhiová
Ayesha Patricia Rekhiová (neprechýlene: Ayesha Patricia Rekhi) je kanadská diplomatka, od roku 2019 veľvyslankyňa Kanady v Česku.
Životopis
Rekhiová v roku 1996 získala BA z politológie na McGill University, v roku 1997 MSc z Development Studies na London School of Economics a MPA na John F. Kennedy School of Government Harvard University v roku 2016.
Počas svojej diplomatickej kariéry pracovala v Hongkongu, Dillí a Hanoji či Bangkoku.
Do funkcie veľvyslankyne bola vymenovaná v auguste 2019, jej predchodkyňa bola Barbara Richardsonová. Poverovacie listiny odovzdala prezidentovi Milošovi Zemanovi 21. novembra 2019.
Jej manžel je Cameron Stauch.
Karol Nižňanský
Karol Nižňanský (* 4. november 1919, Vrbové† 25. jún 1984, New Rochelle, USA) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, misionár.
Životopis
Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Saleziánsky noviciát si vykonal vo Svätom Benediku. 31. júla 1937 zložil prvé rehoľné sľuby. Teológiu študoval vo Svätom Benediku a v Svätom Kríži nad Hronom (19431947). Za kňaza bol vysvätený 29. júna 1947. V roku 1948 odišiel do Indie. Pôsobil v mestách Šillong, Bandel Church a v Kalkate. Vďaka finančnej pomoci amerických Slovákov postavil a opravil viacero kostolov, škôl, saleziánskych budov a vypomáhal v sirotincoch.
Pre zdravotné ťažkosti bol prinútený liečiť sa v USA, odkiaľ mu už nedovolili vrátiť sa do Indie. Veľmi aktívne udržiaval styky so slovenskými krajanmi a krajanskými spolkami a organizáciami v USA.
Saint-Vrain
Saint-Vrain môže byť:
Maximilián III. Habsburský
náhľad|Maximilián III. '''Maximilián III. Habsburský''' (* 12. október 1558, Viedenské Nové Mesto, Habsburská monarchia† 2. november 1618, Viedeň, Habsburská monarchia) bol rakúsky arcivojvoda, veľmajster Rádu nemeckých rytierov.
Salles-d’Armagnac
Salles-d’Armagnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Maximilián III. Habsburský
Pôvod, mladosť
Narodil sa ako deviate dieťa / šiesty syn (tretí, ktorý dosiahol dospelosť) zo šestnástich potomkov cisára Maximiliána II. a španielskej infantky Márie; ako taký bol vnukom cisára Ferdinanda I. i jeho brata Karola V..
Salles-d’Armagnac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Maximilián III. Habsburský
Pôvod, mladosť
Na rozdiel od svojich starších bratov Rudolfa, Ernesta, Albrechta a Václava, vychovávaných na dvore svojho strýka Filipa II. v Španielsku, boli Maximilián a jeho brat Matej vychovávaní na vyznaním otvorenejšom viedenskom dvore.
Salles-d’Armagnac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Maximilián III. Habsburský
Veľmajster rádu nemeckých rytierov
Ako tretí syn Maximiliána II. nemal nádej na vládu v habsburskej monarchii a hľadal teda uplatnenie v cirkevnej kariére. Po otcovej smrti sa snažil s podporou svojho brata cisára Rudolfa II. získať niektorý z významných biskupských úradov v ríši. Až roku 1585 sa mu podarilo obsadiť dôležitú pozíciu v ráde nemeckých rytierov, funkciu koadjútora, ktorá mu zaručovala nástupníctvo v úrade veľmajstra. Stal sa tak prvým v reťazci habsburských veľmajstrov, trvajúcim až do zániku monarchie.
Salles-d’Armagnac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maximilián III. Habsburský
Uchádzač o poľský trón
V roku 1587, keď sa uvoľnila poľská kráľovská koruna, sa arcivojvoda Maximilián stal jedným z najvážnejších kandidátov na tento trón. Z kandidatúry postupne vytlačil svojho strýka Ferdinanda Tirolského a aj brata Ernesta. Nakoniec bol zvolený väčšinou poľských stavov jeho najvážnejší protivník, švédsky princ Žigmund III. Vasa. Prohabsburská menšina však zvolila Maximiliána a ten sa rozhodol voľbu prijať a trón si vybojovať. V septembri zložil v Olomouci pred vyslancami poľskej šľachty kráľovský sľub a vzápätí vpadol so slabou armádou do Poľska. V januári roku 1588 bol pri ústupe do Sliezska v bitke pri Byčine porazený a zajatý poľským kancelárom a vplyvným Žigmundovým priaznivcom Jánom Zamojským. Po viac ako jeden a pol ročnom zajatí bol prepustený na základe bedzinsko-bytomskej zmluvy. Poľskej koruny sa zriekol až o deväť rokov neskôr v roku 1598.
Hodnosti
Roku 1590 sa stal veľmajstrom rádu nemeckých rytierov. V polovici 90. rokov 17. storočia sa zúčastnil vojny s Turkami v Uhorsku, roku 1594 ho Rudolf II. menoval veliteľom južného krídla fronty. V rokoch 15961597 bol vrchným veliteľom cisárskej armády. V nasledujúcich rokoch sa snažil o úlohu sprostredkovateľa medzi znepriatelenými bratmi Rudolfom II. a Matejom, pričom sa postupne naklonil k Matejovi. V roku 1602 sa ujal regentstva v Tirolsku. Za vlády bezdetného Mateja podporoval nástupnícke snahy Ferdinanda Štajerského, neskoršieho cisára Ferdinanda II.
Po vypuknutí českého stavovského povstania bol nekompromisným prívržencom radikálneho zápasu s povstalcami a preto spolu s Ferdinandom Štajerským nechal v júli 1618 zajať a uväzniť Matejovho diplomata a dôverníka kardinála Melchiora Klesla, ktorý presadzoval kompromisné prístupy. Niekoľko mesiacov nato však zomrel a bol pochovaný v Innsbrucku.
HiiT
HiiT je slovenský hudobný producent, pôvodne (v rokoch 20152018) známy pod menom Steareo. Zameriava sa prevažne na elektronickú hudbu, predovšetkým v štýle trance a EDM. V roku 2019 však vydal aj gitarový album Desire, o ktorom tvrdí, že bol vyprodukovaný bez použitia klávesových hudobných nástrojov.
Skutočné meno hudobníka je Jozef Šebo, žije a pôsobí na Slovensku.
Poprvýkrát bola hudba tohoto autora verejne publikovaná v počítačovaj hre Kilosoft Pacho 98.
Jeho prvou skladbou hranou v rádiach bol titul Space Trip v roku 2015 (Rádio FM). Ďalšie jeho diela sa objavili v amatérskej filmovej tvorbe rôznych autorov a hrajú sa v internetových rádiách.
Samaran (Gers)
Samaran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Sojuz MS-10
Sojuz MS-10 bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 11. októbra 2018 vyštartovala z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam mala dopraviť dvoch členov Expedície 57. Misia mala byť výnimočná v tom, že v trojmiestnom Sojuze sedela pre zmenu iba dvojčlenná posádka. Došlo ale k zlyhaniu urýchľovacieho stupňa rakety a kozmická loď nedosiahla obežnú dráhu. Loď musela núdzovo pristáť. Posádka sa tak nepripojila k Expedícii 57 na ISS.
Samaran (Gers)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sojuz MS-10
Priebeh letu
Sojuz MS-10 vyštartoval dňa 11. októbra 2018 o 08:40:15,539 svetového času (UTC) pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z Bajkonuru. V 118. sekunde letu došlo počas oddelenia postranných urýchľovacích blokov k úspešnému pyrotechnickému oddeleniu spodných úchytov a vykĺznutiu guľového kĺbu z lôžka v hornej časti. Potom sa mal otvoriť ventil v hornej časti kyslíkových nádrží urýchľovacích blokov a unikajúci kyslík mal bloky bezpečne vzdialiť od zvyšku rakety. K tomu nedošlo u postranného bloku D, ktorý tak narazil do trupu centrálneho stupňa rakety. Nasledoval pokles tlaku a motor centrálneho stupňa bol havarijne vypnutý. Bezpečnostný systém počkal približne päť sekúnd, aby sa raketa stabilizovala po oddelení postranných urýchľovacích blokov, a potom v 122. sekunde letu bola aktivovaná núdzová návratová procedúra 1B, t.j. v situácii, kedy je už odhodená záchranná vežička systému SAS, ale ešte nie je odhodený aerodynamický kryt. Aerodynamický kryt pozostáva zo štyroch častí. Zvislo v osi rakety je rozdelený na dve časti a z nich potom každá vodorovne v mieste medzi servisným a návratovým modulom Sojuzu. Pri núdzovej procedúre 1B bol aerodynamický kryt rozdelený v mieste vodorovného delenia pomocou malých raketových motorčekov RDG na tuhé palivo. Servisný modul kozmickej lode Sojuz MS-10 tak zostal spojený so zvyškom rakety. Približne po 35 až 40 sekundách nastalo oddelenie návratového modulu, pričom sa všetko dialo automaticky. V čase 164 sekúnd po štarte vydal veliteľ Sojuzu, Alexej Ovčinin, manuálne povel k balistickému návratu. Na kozmonautov pôsobilo počas zostupu preťaženie 6,7 g. Návratový modul úspešne pristál o 08:59:56,0 UTC v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu. Alexej Ovčinin a Tyler Hague vyviazli z incidentu bez zranení.
Dôsledky
Po nehode museli byť všetky lety rakiet typu Sojuz pozastavené. Rodina rakiet Sojuz má niekoľko verzií, ktoré sa v niektorých ohľadoch líšia, ale systém urýchľovacích blokov majú spoločný. Výnimku v tomto prípade predstavuje len verzia Sojuz-2.1v, ktorá je bez postranných urýchľovacích blokov. Rakety Sojuz sa vrátili do služby dňa 25. októbra 2018 o 00:15 UTC, kedy raketa Sojuz-2.1b úspešne vyštartovala z kozmodrómu Pleseck a vyniesla prieskumnú družicu Lotos-S1. Oddelenie postranných urýchľovacích blokov sa pri tomto lete uskutočnilo bez problémov.
Verzia Sojuz-FG sa vrátila do služby dňa 16. novembra 2018 o 18:14 UTC, kedy raketa Sojuz-FG úspešne vyštartovala s nepilotovanou nákladnou kozmickou loďou Progress MS-10 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Úspešný štart Progressu umožnil uskutočniť nasledujúci pilotovaný let Sojuzu k ISS s označením Sojuz MS-11.
Samaran (Gers)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sojuz MS-10
Príčina nehody
Výsledky vyšetrovania nehody Sojuzu MS-10 zverejnila Štátna vyšetrovacia komisia na tlačovej konferencii dňa 1. novembra 2018. Na základe výsledkov vyšetrovania sa ukázalo, že príčinou havárie bol chybný senzor na postrannom urýchľovacom bloku D rakety Sojuz-FG. Senzor mal za úlohu po oddelení od centrálneho stupňa otvoriť spomínaný ventil na kyslíkovej nádrži v hornej časti urýchľovacieho bloku. Hlavnou príčinou zlyhania senzoru bola chyba pri zostavovaní rakety.
Pre správne vyšetrenie príčiny nehody bolo potrebné získať časti rakety Sojuz-FG, hlavne urýchľovací blok D, ktorý zlyhal. Zostava bola po dopade vo vyhovujúcom stave na to, aby sa z nej dali vyčítať dôležité informácie o zlyhaní. Okrem iného sa ukázalo, že ventil na kyslíkovej nádrži v hornej časti urýchľovacieho bloku D sa nakoniec otvoril, ale až v dôsledku kolízie s centrálnym stupňom.
Samaran (Gers)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Salettes
Salettes môže byť:
Saligny
Saligny môže byť:
Gekončík nočný
thumb|Gekončík nočný Gekončík nočný (lat. Eublepharis macularius) je vďaka svojej nenáročnosti a mnohým farebným formám jedným z najčastejšie chovaných a veľmi obľúbeným obyvateľom terárií.
Výskyt
Gekončík nočný obýva územia od juhovýchodu Afganistanu cez Pakistan až po sever Indie.
Vzhľad
Dorastajú do veľkosti 20 – 30 cm. Oči majú vertikálnu zornicu, viečka sú voľné. Na končatinách majú 5 prstov s pazúrikmi. Klasicky sfarbený gekončík je hnedožltý s bodkami, alebo škvrnami. Dožívajú sa až 20 rokov. Rekord bol nameraný u jedného samca až 32 rokov.
Železničná stanica Čierne pri Čadci
Železničná stanica Čierne pri Čadci je železničná stanica na Čiernom. Leží na trati 129 Čadca – Zwardoń. Je elektrifikovaná 3 kV jednosmerného prúdu. Koľajisko stanice tvoria dve dopravné koľaje s nástupištami, jedna odstavná koľaj a jedna manipulačná koľaj bez trolejového vedenia.
Doprava
Stanica nemá obsadenú pokladňu ZSSK, je však v pásme malého pohraničného styku ZSSK-PKP a ZSSK-ČD. Stanicou prechádza 8 párov vlakov kategórie Os. V stanici sa nachádza nákladisko.
Salins
Salins môže byť:
Kanši
Kanši je japonský termín pre čínsku poéziu ako aj pre poéziu napísanú v čínštine japonskými básnikmi. Slovo doslova znamená „čínska poézia“. Táto napodobnenina klasickej čínštiny písanej japonskými autormi však mala svoje zvláštnosti, pretože bola prispôsobená po gramatickej stránke potrebám japončiny.
Forma
Kanši má historicky niekoľko foriem, najznámejšie využívali 5 alebo 7 slabík v 4 alebo 8 mórách.
Dejiny
Najstaršia známa zbierka kanši je Kaifúsó, zostavená v roku 751. Ide o najstaršiu japonskú zbierku poézie napísanú po čínsky. Samotné zbierka obsahuje 120 básní pričom niektoré z nich pochádzajú z prvej polovice 7. stor. z obdobia úmrtia princa Šótokua.
Salon
Salon môže byť:
Sancourt
Sancourt môže byť:
Obora Soutok
náhľad|Suchý kmeň duba pri zámočku Lány Obora Soutok je najväčšia zvernica v Česku, rozprestierajúca sa severne od sútoku Moravy a Dyje, na území tzv. Dyjského trojuholníka. Okrem týchto dvoch riek je zo severu ohraničená železničnou traťou Břeclav-Kúty a z východu cestou II/425, Křenovou alejou a čiastočne potokom Svodnice. Na jej území sa nachádza predovšetkým veľké množstvo vodných kanálov, slepých ramien Moravy, Dyje a menších vodných tokov a tôní. Lužné lesy sú tu doplnené solitérne rastúcimi stromami. Celková rozloha zvernice dosahuje, pričom tvoria lesy,  poľnohospodárske plochy (najmä lúky) a zvyšných  vodné a ďalšie plochy. Časť zvernice na severozápade spadá do krajinného celku Lednicko-valtický areál.
Vznik zvernice možno datovať do roku 1872, kedy Lichtenštajnovci nechali oplotiť územie okolo rieky Moravy, čím chceli znemožniť tu chovaným jeleňom vychádzať do okolitých polí. Dnes je obora v majetku Lesov Českej republiky, š.p., ktoré ju spravujú prostredníctvom Lesného závodu Židlochovice. Chová sa tu predovšetkým jeleň lesný, daniel škvrnitý, srnec lesný a diviak lesný.
Zo solitérnych stromov, ktoré v obore rastú, stojí za zmienku najmä hrab obyčajný pri ceste na Pohansko, ktorý so svojou výškou 15,5 m a obvodom kmeňa 482 cm patrí k najmohutnejším jednookenným hrabom v Európe. Zaujímavá je aj 11,5 m vysoká hruška planá s obvodom kmeňa 303 cm rastúca pri vojenskom bunkri pri Pohansku, alebo zrejme najmohutnejší strom v oblasti, dub letný, na lúke pri hradisku Pohansko, ktorý dosahuje výšku 27 m a obvod kmeňa 806 cm.
Stavby a ďalšie pamätihodnosti
náhľad|Zámoček Pohansko Vo zvernici sa nachádza dvojica maloplošných chránených území - NPR Ranšpurk a NPR Cahnov – Soutok. Okrem toho tu bolo postavených niekoľko väčších stavieb, pričom k tým najznámejším a najzaujímavejším patria lovecké zámočky Pohansko a Lány, či historická lovecká chata Dúbravka (v minulosti nazývaná Malý ruský dům), Ruský dům (tiež Velký ruský dům) z roku 1871 a zaniknutý na konci vojny v roku 1945, či zrekonštruovaný senník pri Cahnovskom pralese.
Pred druhou svetovou vojnou bol vo zvernici a okolí vybudovaný rad bunkrov, slúžiacich na stráženie hranice. V jednom takom, neďaleko zámočku Pohansko, je umiestnené Múzeum Československého opevnenia. Naproti zámočku bolo archeológmi objavené staroslovanské hradisko zo 6.10. storočia.
Dostupnosť
Po značených turistických chodníkoch je prístupná iba severná časť zvernice. Z Břeclavi sem vedie zelený turistický chodník, ktorý sa pri zámočku Pohansko stáča k rieke Dyje a cez rázcestie Nad Německými loukami vedie k železničnej stanici Boří les. Z Břeclavi vedie tiež turistická trasa NS Pohansko končiaca pri zámočku Lány. Cyklistom je k dispozícii sieť cyklotrás, ktoré vedú po asfaltových cestách vhodných pre rodiny s deťmi. Ostatné časti zvernice sú prístupné iba po neznačených lesných cestách, pričom najmä tie v južnej časti pri sútoku Dyje s Moravou môžu byť predovšetkým v jarných mesiacoch nepriechodné z dôvodu zaplavenia. V období kladenia a odchovu mláďat, ruje a odlovu je väčšina zvernice neprístupná.
Sancy
Sancy môže byť:
Paradajs
Paradajs je vrch v Štiavnických vrchoch, západne od centra Banskej Štiavnice. Po Sitne a Petrovom vrchu je tretím najvyšším vrchom pohoria.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, na východnom okraji geomorfologického podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica, okrajovo aj Hodruša-Hámre. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí ležiaca Banská Štiavnica a južným smerom situované Štiavnické Bane, západne sa nachádza Banská Hodruša, miestna časť obce Hodruša-Hámre. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis
Paradajs je súčasťou hrebeňa, ktorý tvorí západný okraj silne rozrušenej kaldery Štiavnického vulkánu. Južne susedí nepatrne nižší Tanád a Vtáčnik, západne Kamenný závoz  a Banský vrch , severne Cukmantel  a Šobov  a východne Anderloch. Na západnom úpätí leží Horný Hodrušský a Dolnohodrušský tajch, ktoré odvádzajú vodu zo šácht a západných svahov vrchu do Hodrušského potoka v povodí Hrona. Voda z východných svahov odteká riekou Štiavnica do Ipľa. Na vrchol vedie značený chodník z rázcestia Červená studňa.
Turizmus
Paradajs patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy, no celá oblasť Štiavnických vrchov je vybavená hustou sieťou značených turistických chodníkov. Blízkosť Banskej Štiavnice, čoby lokality na zozname UNESCO, prispieva k obľúbenosti dostupného vrchu.
Samatan (Gers)
Samatan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peliké
náhľad|Atické červenofigúrové peliké, cca 440 – 430 pred Kr. Peliké (peliké) je typ starogréckej amfory. Peliké (mn. č. pelikai) je druh amfory s vydutým telom a širokým otvorom. Jeho použitie je neisté, ale mohlo sa v ňom skladovať víno, olej alebo voda. Nie je známe ako sa v staroveku nazýval tento typ amfory. Termín peliké sa staršími autormi používal pre niekoľko typov váz, ako napr. pre kylix, oinochoé alebo lekanis. Dnešný názov pre tento typ nádoby začali používať archeológovia v 19. storočí (jeho použitie nie je odôvodnené písomnými zdrojmi). Peliké sa objavilo po rozšírení červenofigúrovej keramiky (v 2. polovici 6. stor. pred Kr.), ale niekoľko sa ich našlo zdobených i čiernofigúrovou technikou. Vyrábali ho až do 4. stor. pred Kr. Ich výška sa pohybuje od 20 cm do maximálne 50 cm, zvyčajne však v rozmedzí od 30 do 40 cm.
Sansan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Južné Plejády
Južné Plejády (angl. Southern Pleiades, Theta Carinae Cluster), IC 2602 alebo Caldwell 102 je jasná a nápadná otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kýl, ktorá sa na južnej oblohe nachádza na južnom okraji Mliečnej cesty. Objavil ju francúzsky astronóm Nicolas-Louis de Lacaille v roku 1751. Svoje meno získala vďaka svojmu vzhľadu a veľkej jasnosti, vďaka ktorej vyzerá podobne ako známa severná hviezdokopa Plejády.
Patrí k najjasnejším otvoreným hviezdokopám, na oblohe južnej pologule je dokonca najjasnejšou hviezdokopou a v oblasti južného pásu mierneho podnebia je cirkumpolárna, takže je viditeľná celý rok, a to voľným okom, v oblasti bohatej na hviezdokopy a hmloviny.
Jej hlavná hviezda θ Carinae tvorí najsevernejší vrchol asterizmu známeho ako Diamantový kríž. Vzdialenosť hviezdokopy, ktorá je približne 525 svetelných rokov a jej vlastný pohyb naznačujú, že patrí do OB asociácie Škorpión-Kentaur, čo je pomerne mladá a jasná skupina hviezd dobre viditeľná na južnej oblohe, ktorej poloha je mierne odklonená od roviny galaktického disku.
Dopravní podnik Ostrava
Dopravní podnik Ostrava (DPO) je akciová spoločnosť, ktorá je prevádzkovateľom mestskej hromadnej dopravy v Ostrave. Spoločnosť bola založená 19. októbra 1995. Sídli na ulici Poděbradovej 494/2 v Ostrave. Jediným akcionárom spoločnosti je mesto Ostrava.
V roku 2020 DPO prevádzkovalo 60 autobusových liniek s celkovou dĺžkou 730,1 km, 12 trolejbusových liniek s celkovou dĺžkou 122,2 km a 16 električkových tratí s celkovou dĺžkou 212,1 km. V roku 2020 malo DPO 298 autobusov, 68 trolejbusov a 239 električiek. Bolo prepravených 76 509 000 cestujúcich.
Organizačná štruktúra
Stav k 17. 8. 2021.
Geri Gábor
Geri Gábor (* 1. január 1954, Kalocsa, Maďarsko), známy aj ako Geri-Betli Gábor, je maďarský hudobník a spevák. Je známy pôsobením v skupinách Delfin Rt., Betli Duó a Geri Gabi És Népi Zenekara.
Na Slovensku sa vďaka prvej časti druhej série paródiálneho seriálu Dano Drevo, Dano Drevo a turnaj Mekyho Žbirku, preslávila jeho skladba „Alma a fa alatt“, ktorá bola použitá ako dielo fiktívneho DJ Lászla s názvom „Európa Ketto“.
Tanád
Tanád je štvrtý najvyšší vrch v Štiavnických vrchoch. Nachádza sa približne juhozápadne od centra Banskej Štiavnice.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, na východnom okraji geomorfologického podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Banská Štiavnica a Žarnovica a zasahuje na katastrálne územie obce Štiavnické Bane a Hodruša-Hámre. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí ležiace Štiavnické Bane a na východnom Banská Štiavnica, západným smerom sa nachádza Banská Hodruša, miestna časť obce Hodruša-Hámre. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis
Tanád je súčasťou hrebeňa, ktorý tvorí západný okraj silne rozrušenej kaldery Štiavnického vulkánu. Severne susedí nepatrne nižší Paradajs, Cukmantel a Hadová , západne leží Kamenný závoz  a Kanderka , južne dominuje Sitno  a východne Vtáčnik  a Anderloch. Na západnom úpätí leží Horný Hodrušský tajch, ktorý rovnako ako celá západne orientovaná časť masívu odvádza vodu do Hodrušského potoka v povodí Hrona. Na východnom úpätí sa nachádza tajch Klinger, ktorý už patrí aj s priľahlými východnými svahmi Tanádu do povodia Štiavnice, smerujúcej do Ipľa. Na vrchol vedie značený chodník z rázcestia Červená studňa, no i zo Štiavnických Baní. Na západných svahoch je vybudované športovo-rekreačné stredisko.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou a redšou vegetáciou je vidieť blízku Banskú Štiavnicu a okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri vhodných podmienkach tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Malú Fatru, Kremnické vrchy, Nízke Tatry, Poľanu a Javorie, juhovýchodným smerom i pohoria v severnom Maďarsku.
Turizmus
Vrch Tanád patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy a keďže celá oblasť Štiavnických vrchov je vybavená hustou sieťou značených turistických chodníkov, je aj tento vrch prístupný z viacerých smerov. Blízkosť Štiavnických Baní a Banskej Štiavnice, čoby mestských pamiatkových rezervácií a lokalít na zozname UNESCO, umožňuje ľahkú dostupnosť vrchu.
Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2003
Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2003 boli 4. majstrovstvá Európy vo futsale, ktoré riadi Európska futbalová únia (UEFA). Bolo to najvyššie európske podujatie UEFA vo futsale v roku 2003. Konalo sa od 17.24. februára 2003 v mestách Aversa a Caserta, v Taliansku, za účasti 8 tímov. Taliani získali na domácej palubovke titul. Zápas o bronz sa na tomto turnaji nehral.
Santenay
Santenay môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horný Badín
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horný Badín v okrese Krupina.
Santeuil
Santeuil môže byť:
Laurie Holdenová
Laurie Holdenová (* 17. december 1969, Los Angeles, Kalifornia, USA) je kanadsko-americká herečka. Známa je zo seriálu The Walking Dead, kde stvárnila postavu Andrei. Je silnou aktivistkou za ľudské práva.
Detstvo a mladosť
Holdenová sa narodila v Los Angeles ale vyrastala v kanadskom meste, Toronto. Má dvojité občianstvo, kanadské aj americké. Má mladšieho brata Christophera Holdena.
Na McGill University v Montreale, študovala ekonómiu a politológiu. V roku 1993 prešla na Kalifornskú univerzitu v Los Angeles a v roku 1993 získala titul v odbore divadlo a film. V UCLA bola členkou National Honor Society a získala prestížnu cenu Natalie Wood Acting Award. Holdenová neskôr získala magisterský titul v oblasti ľudských práv na Columbia University.
Kariéra
Jej filmová kariéra sa začala v seriály The Martian Chronicles v roku 1980, kde stvárnila v dvoch epizódach dcéru Rocka Hudsona. Neskôr sporadicky hrávala v seriáloch a filmoch. V roku 1993 si zahrala jednu z vedľajších úloh v seriáli The X-Files.
V roku 2001 hrala po boku Jima Carreyho, vo filme The Majestic. V roku 2006 sa predstavila ako policajtka Cybil Bennett, v postapokalyptickom filme Silent Hill. O rok neskôr hrala vo filme The Mist.
Od roku 2010 do roku 2013 hrala postavu Andrei, v seriáli The Walking Dead. V roku 2015 sa pripojila k natáčaniu seriálu Chicago Fire ako Dr. Hannah Tramble.
V roku 2018 hrala po boku hercov ako Mel Gibson a Vince Vaughn vo filme Dragged Across Concrete. Od roku 2019 hrá postavu Gretu Bellows, v televíznom seriály Proven Innocent.
Aktivizmus
Holdenová je zakladateľkou Kanadskej nadácie Somaly Mam, ktorá bojuje proti obchodovaniu s ľuďmi a je členkou nadácie Somaly Mam v USA.
V roku 2014 spolupracovala s dobrovoľníckou organizáciou Operation Underground Railroad.
Saramon (obec)
Saramon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Santilly
Santilly môže byť:
Zvolanská
Zvolanská je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Širokým, približne severne od Krompách.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Smrekovica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Široké. Najbližším sídlom je na východnom úpätí situovaná obec Široké, rovnakým smerom leží Víťaz a Fričovce, severovýchodne sa nachádza Šindliar, západne Dúbrava, Harakovce, Korytné a Poľanovce.
Opis
Zvolanská leží na konci rázsochy, ktorá vybieha južným smerom z masívu Smrekovice v hlavnom hrebeni. Severne sa nachádza Homôľka, Nad Bučom a Patria , západne Rudník  a Rajtopíky , južne Suchý hrb  a Brezová  a východne Vtáčia hora , Zimná hora  a vrch Za horou. Masív odvodňuje riečka Svinka a jej prítoky, ktoré patria do povodia rieky Hornád. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Rímske termálne kúpele (Chisaria)
Rímske termálne kúpele,  alebo Rímske termálne kúpele antického mesta Diocletianopolis  sú ruiny antického kúpeľného komplexu, ktorý sa nachádza v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku, na území niekdajšieho rímskeho mesta Diocletianopolis. Sú jedinými dochovanými antickými kúpeľmi v Európe, kde sa do súčasnosti nachádza funkčný systém rozvodov vody a je tak možné pozorovať celý proces toku od minerálneho prameňa, cez rozvodný systém do bazénov a následne do kanalizácie. Rímske termálne kúpele v Chisarii sú zapísané v zozname 100 národných turistických objektov Bulharska. Objekt je v zozname uvedený pod číslom 67b.
Zvolanská
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je však možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež Čergov, Šarišskú vrchovinu, Slanské vrchy, Čiernu horu, Volovské vrchy, Slovenský raj, východnú časť Nízkych Tatier, Vysoké a Belianske Tatry.
Rímske termálne kúpele (Chisaria)
Lokalita
Rímske termálne kúpele sa nachádzajú v centrálnej časti mesta Chisaria v parku Momina sălza.
Dejiny
Na základe analýzy rezultátov z archeologických prieskumov lokality boli ustanovené celkovo tri etapy výstavby kúpeľného komplexu.
Zvolanská
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými lesnými chodníkmi alebo po hrebeni, odbočením zo žlto značenej trasy na vrchole Patrie.
Rímske termálne kúpele (Chisaria)
1. etapa výstavby
Výstavba komplexu sa začala v polovici 2. storočia. Počas tejto fázy bolo postavené kaldárium č. 1, predsieň pred kaldáriom s hypokaustom na vykurovanie, ako aj hlavný vchod do komplexu.
Sapois
Sapois môže byť:
Rímske termálne kúpele (Chisaria)
3. etapa výstavby
Tretia etapa výstavby sa uskutočnila v 4. storočí, kedy boli kúpeľný komplex rozšírený smerom na západ a na juh. V západnej časti bola postavená ďalšia mohutná kúpeľná budova, v južnej časti sa nachádzajú čiastočne odkryté steny ďalšej miestnosti. Časti z tejto etapy výstavby ešte nie sú dôkladne preskúmané.
Novodobé dejiny
V roku 1935 objavil D. Cončev západnú časť kúpeľného komplexu. V roku 1993 bola objavená východná časť komplexu. V rokoch 2014 a 2015 prebehli archeologické výskumy lokality, ktoré upresnili čas a etapy výstavby kúpeľného komplexu.
Charakteristika
Predstavuje monumentálny kúpeľný komplex o celkovej ploche okolo 3000 m². Komplex patril k jedným z mála rímskych kúpeľných komplexov na území Balkánskeho polostrova, kde sa vykonávali vodoliečebné procedúry s použití minerálnej vody. Preskúmaná ešte nie je celá plocha komplexu. Okrem samotného kúpeľného účelu slúžila časť kúpeľov aj ako nymfeum.
Komplex je rozdelený na dve časti, západnú a východnú. Odkrytých je niekoľko miestností a súčastí komplexu. Ide o dve kaldária s bazénmi, dve tepidária, dve predsiene, ako aj veľká časť systému rozvodov vody a kanalizačného systému. Väčšie z kaldárií (kaldárium č. 2) malo až tri bazény, pričom pri najväčšom bazéne sa nachádzali niky v ktorých boli uložené sochy božstiev, ako aj mramorových dosiek s reliéfovým vyobrazením nýmf. Všetky miestnosti kúpeľov boli z vnútornej strany obložené doskami z bieleho mramoru. Mramorový obklad bol na stenách aj na podlahách miestností. Kanály systému rozvodov vody, boli na dne vystlané škridlami, dno kanálov kanalizačného systému tvorili tehly. Steny boli postavené technikou opus mixtum (striedajúce sa vrstvy tehál a kameňov), pričom dosahujú hrúbky 12 metre. Hlavný vchod do komplexu pozostával z troch priechodov zakončených vo vrchnej časti arkádami.
Kúpele boli zásobované minerálnou vodou z prameňa Toplica, ktorá má teplotu 51 °C.
Archeologické nálezy
V priebehu archeologických vykopávok a výskumov bolo nájdených viacero predovšetkým architektonických detailných častí. Boli to:
Okrem toho bolo objavených niekoľko bronzových mincí.
Púšť (album)
Púšť je názov druhého štúdiového albumu, ktorý v roku 2005 cez hudobné vydavateľstvo Warner Music vydala slovenská speváčka Lucia Šoralová.
Sarcey
Sarcey môže byť:
Sarrazac
Sarrazac môže byť:
San Giorgio Piacentino
K 31. 12. 2018 tu žilo 5 609 obyvateľov
Sarcos
Sarcos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carol Kane
Carolyn Laurie Kane (* 18. jún 1952, Cleveland, Ohio, Spojené štáty) je americká herečka. V roku 1976 získala svoju jedinú nomináciu na Academy Awards, v kategórii Najlepšia herečka, za film Hester Street (1975). Vďaka svojmu špecifickému chrapľavému hlasu vynikla najmä v komediálnom žánri.
Kariéra
Objavila sa tiež v niekoľkých filmoch ako napríklad The Last Detail (1973), Dog Day Afternoon (1975), Annie Hall (1977). stvárnila postavu Simky Dahblitz-Gravas v americkom televíznom seriáli Taxi v rokoch 1981 až 1983. Za svoj herecký výkon v seriáli získala dve ceny Emmy. V roku 1993 nahradila herečku Judith Malina vo filme The Addams Family Values.
V roku 1995 získala ďalšiu nomináciu na cenu Emmy, v kategórii Najlepšia hosťujúca herečka v seriáli, za seriál Chicago Hope. Venuje sa aj dabingu. V rokoch 2005 až 2014 stvárňuje na Broadwayi postavu Madame Morrible v muzikáli Wicked.
Súkromný život
Nikdy sa nevydala a nemá deti. Jej dobrou kamarátkou je Diane Keaton a je vegetariánka.
Sarry
Sarry môže byť:
Sumachovec fermežový
Sumachovec fermežový alebo sumach fermežový (lat. Toxicodendron vernicifluum, synonymá: Toxicondendron verniciferum, Toxicodendron verniciflua, Rhus verniciflua, Rhus vernicifera) je strom z rodu sumachovec (Toxicodendron), alternatívne zaraďovaný do rodu sumach v širšom zmysle (Rhus s. l.). Pochádza z Číny a indického subkontinentu. V súčasnosti sa pestuje v regiónoch Číny, Kórey a Japonska. Zo stromov sa získava živica (urušiol), ktorá sa následne používa ako vysoko odolný lak (uruši).
Živica a lak
Lak sa zbiera v zárezoch v kôre. V týchto zárezoch sa miazga skoncentruje a zberač (kaiko/urušikaki), ju špachtľou naberie do bambusovej nádoby. Existujú dva postupy zberu laku: prvý (jódžógaki) šetrný - udržiavací zber a druhý (korošigaki), ktorý nepočíta s prežitím stromu a preto má o mnoho väčšiu výťažnosť. Dnes sa prevažne používa druhý postup teda korošigaki. Zárezy vytvárajú lievik 22 až 25 vodorovných rezov pod sebou na kmeni 10 ročného stromu a následne koncentrujú svetložltú miazgu. Pred aplikáciou na základný materiál, ktorý sa má lakovať sa miazga (urušiol) prefiltruje, tepelne upraví, poprípade zafarbí. Tvrdnutie nanesenej miazgy vyžaduje jej „sušenie“ v teplej, vlhkej komore alebo skrini (furo/urušiburo) počas 12 až 24 hodín, kde urušiol polymerizuje. Čerstvý lak je následne veľmi silne alergický. Pre citlivé osoby je nebezpečný aj dym z horiacich vetví či výpary za teplých dní.
Výrobky natreté týmto lakom sú rozpoznateľné extrémne odolným a lesklým povrchom. Lak uruši má mnoho použití. Niektoré bežné aplikácie zahŕňajú riad, hudobné nástroje, plniace perá a šperky. Existuje niekoľko typov lakov. Nepigmentovaný lak je tmavohnedý, ale najbežnejšie farby urušiolu sú čierna a červená, z práškových pigmentov oxidu železa, oxidu železnato-železitého (magnetit) a oxidu železitého (hematit). Vysoko cenený je najmä červený lak.
Nanášanie a dekorácia laku je dlhý proces, ktorý vyžaduje veľa hodín, alebo dní starostlivých a opakujúcich sa vrstiev a časov uschnutia. Vytvorenie jedného lakového predmetu uruši, napríklad misky alebo plniaceho pera, môže trvať celé týždne až mesiace. Lak sa používa aj ako veľmi silné lepidlo.
Listy, semená a živica zo sumachovca fermežového sa niekedy používajú v čínskej medicíne na ošetrenie vnútorných parazitov, alebo na zastavenie krvácania.
Vosk
Tuk získaný z plodov sumachovca fermežového sa predtým používal ako náhrada za včelí vosk pri výrobe sviečok, príprave politúry a leštidiel. Plody zo stromov sa zbierajú, sušia, naparujú a lisujú, aby sa z nich extrahoval vosk, ktorý po ochladení stvrdne. V Európe je tento materiál známy ako japonský vosk (木蠟, 木蜡, 木蝋). Využíval sa pri príprave tlačiarenských farieb.
Poznámka
V tomto článku je pre prepis japonských názvov použitá česká transkripcia prevzatá z knihy Anny Čumlivskej: Manuál japonského laku. Názvy zdrojov sú uvádzané aj v originále latinkou s anglickou transkripciou sú ponechané v pôvodnom znení. Čítanie jednotlivých odborných výrazov aj japonský zápis v registri vychádza zo Šikkóši gakkai (2012), v registri sú potom v zátvorke uvedené prípadne staršie spôsoby výslovnosti podľa Šinsó gappon šicugei džiten (2004). Výslovnosť slov odpovedá zápisu v českej a slovenskej transkripcii, len pri niektorých slovách s akcentom na ďalších slabikách sa napríklad v slabikách ši a cu pred hláskami k a t v mnohých oblastiach Japonska vypúšťajú samohlásky. Šika sa teda môže čítať „ška“, šitanuricuke sa číta ako „štanuricke“ atď.
Vozovňa Hroboňova
Vozovňa Hroboňova je vozovňa v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto, ktorú prevádzkuje DPB. Vozovňa je 2. prevádzka - divízie Trolejbusy (2DPT). Z vozovne sú vypravované trolejbusové linky do celého mesta.
Vypravované linky:
Vozidlový park
Vo vozidlovom parku Vozovne Hroboňova sa nachádza 5 typov trolejbusov, ktoré denne vypravuje:
Historicky list vozidiel vozovne Hrobonova:
Železničná stanica Skalité
Železničná stanica Skalité je železničná stanica v Skalitom. Leží na trati 129 Čadca – Zwardoń. Je elektrifikovaná 3 kV jednosmerného prúdu.
Doprava
Koľajisko stanice tvorí 5 dopravných koľají (z toho 3 s nástupišťom), 1 manipulačná a 2 odstavné. Stanica nemá osobnú pokladňu ZSSK, je v pásme malého pohraničného styku ZSSK-PKP a ZSSK-ČD. Stanicou prechádza 8 párov vlakov kategórie Os.
RDS-37
RDS-37 bola prvá dvojstupňová vodíková bomba Sovietskeho zväzu, prvýkrát testovaná 22. novembra 1955 v Semipalatinskom jadrovom vojenskom obvode. Zbraň mala mať výbuch o ekvivalente troch megaton TNT. Pre živý test bol zmenšený na 1,6 megatony.
RDS-37 bola reakciou na snahy Spojených štátov. Predtým Sovietsky zväz údajne využíval mnohých svojich špiónov v USA na urýchlenie ich výroby jadrovej bomby. Vytvorenie vodíkovej bomby si vyžadovalo menšie využitie tejto metódy, aj keď im stále pomáhali niektorí špióni, najmä Klaus Fuchs. RDS-37 zväčšila napätie medzi obomi stranami Studenej vojny, keďže demonštrovala že aj Sovietsky zväz je schopný súperiť s USA v jadrovom zbrojení.
Konská železnica České Budějovice – Linz
náhľad|Časť trate s koľajnicami, tvorenými železnými pásmi na trámoch. Upevnené boli v kamenných stolcoch. náhľad|Rekonštruovaný voz dráhy na obnovenom úseku v Rakúsku náhľad|Hannibal - vozidlo konskej dráhy Konská železnica České Budějovice – Linz bola prvá konská železnica na európskom kontinente. Do prevádzky bola uvedená postupne v rokoch 1827-1836 v trase České Budějovice - Linz - Gmunden. Slúžila predovšetkým nákladnej doprave soli z hornorakúskej soľnej komory (Salzkammergut) do Čiech.
Plány na spojenie Vltavy a Dunaja
Plán na dopravné spojenie riek Vltava a Dunaj je doložený už z doby Karola IV., podrobne sa ním však zaoberal až Lothar Vogemonte začiatkom 18. storočia. Vypracoval návrh s tromi rôznymi trasami vodných kanálov, ktorý sa však neuskutočnil ani za vtedy vládnuceho Jozefa I., ani za jeho nástupcu Karola VI. Počas 18. storočia sa potom objavovali ďalšie návrhy (Albert zo Sterndahlu 1768, Walcher), uspel však len Josef Rosenauer so svojím Schwarzenberským kanálom. Ten bol však používaný len pre plavenie dreva.
Otázku spojenia Vltavy s Dunajom oživil úspech Františkovho plavebného kanála medzi Dunajom a Tisou. Jej staviteľ Ján Jonas, rytier z Freyenwalde, podnietil roku 1807 vznik Českej hydrotechnickej privátnej spoločnosti, ktorá si za svojho vedeckého riaditeľa zvolila Františka Jozefa Gerstnera. Ten s obhliadkovou komisiou prešiel celé územie, kadiaľ mal vodný kanál viesť. Na valnom zhromaždení členov spoločnosti potom 31. marca 1808 navrhol, aby bola namiesto vodného kanála postavená železnica. Tento návrh sa nepodarilo realizovať, no Gerstner myšlienku ďalej rozpracoval v diele Královská česká společnost nauk z roku 1813. Pokrok prišiel až v roku 1819, kedy sa na Gerstnera obrátil gróf Filip Stahl, vedúci komerčnej dvorskej kancelárie. Rakúsko totiž v rovnakom roku uzavrelo s ďalšími deviatimi štátmi dohodu o slobodnej labskej plavbe, v ktorej texte sa zaviazalo spojiť Labe a Dunaj vodným kanálom alebo železnicou.
Stavba
Realizácie projektu sa ujal Gerstnerov syn František Antonín Gerstner, profesor na viedenskej polytechnike a prinajmenšom rovnako nadaný staviteľ ako jeho otec. 7. septembra 1824 dostal privilégium k stavbe a prevádzke "železnej cesty" z Českých Budějovíc do Linza na dobu päťdesiat rokov. Toto privilégium postúpil Gerstner na jar roku 1825 C.K. prvej privilegovanej železničnej spoločnosti, ktorá ho poverila stavbou dráhy ako stavbyvedúceho. V lete 1825 sa začala stavba 64 km dlhého úseku z Budějovíc do Kerschbaumu (neďaleko hraníc). Práce na stavbe pokračovali rýchlo a tak mohla byť už v septembri 1827 zahájená skúšobná prevádzka medzi Budějovicami a Leopoldschlagom. O rok neskôr, 30. septembra 1828 začala prevádzka verejnej (z počiatku len nákladnej) dopravy. Stavba sa ale neočakávane predražila, a preto sa muselo pristúpiť k úspornejšiemu riešeniu, čo znamenalo obetovať pôvodný návrh. To si F. A. Gerstner na svedomie nevzal a svoju funkciu prenechal Mathiasovi Schönererovi. Ten síce staval úspornejšie, ale pre neskoršie využitie bola trať najmä kvôli príliš malým polomerom oblúkov nepoužiteľná. Doprava medzi Českými Budějovicami a Lincom začala (ako tretia na európskom kontinente) 1. augusta 1832.
Prevádzka
Súpravy vychádzali z budějovického Pražského predmestia. Na 128,8 km dlhej trati bolo 10 staníc, z ktorých 6 bolo tzv. prepriahacích, v ktorých sa vymieňali konské poťahy. O stav trate sa starali strážnici v 52 strážnych domčekoch, k službe bolo pripravených okolo 800 koní, 762 nákladných a 69 osobných vozňov. Náklady so soľou alebo drevom sa tu prevážali po celý rok, zato osobná doprava mohla fungovať len v lete. Osobné vozne sa podobali dostavníkom s kapacitou od šesť do dvadsaťštyri miest v dvoch triedach. Cesta trvala 14 hodín a vozidlá vychádzali pravidelne o piatej hodine ráno a križovali sa pri hornorakúskom Kerschbaumu.
Konštrukcia zvršku
Zvršok sa trochu líšil od dnešného. Na podvaloch, vzdialených 1 siahu (1,896 m) od seba boli upevnené pozdĺžne trámy a na nich potom prikované 3 metre dlhé liatinové koľajnice. Rozchod bol 1106 mm. Podvaly boli uložené v kamenných stolcoch tvaru U, ktoré boli samostatné pre každú koľajnicu.
Prestavba
V čase začatia prevádzky konskej železnice už v Anglicku a v Amerike zažívala úspech parostrojná železnica a v nasledujúcich desaťročiach tento nový fenomén zasiahol aj zvyšok sveta. Spoločnosť západnej dráhy cisárovnej Alžbety, ktorej animálna trať na konci šesťdesiatych rokov 19. storočia patrila, sa musela týmto okolnostiam prispôsobiť a začala prestavovať konskú dráhu na železničnú trať s rozchodom 1435 mm pre prevádzku vlakov ťahaných parnými lokomotívami. Prestavba prebiehala od roku 1868 do zimy 1873. Osobná doprava na konskej železnici skončila 12. decembra 1872, a to jazdou v úseku Wartberg - Linec. Dňa 20. decembra 1873 potom začala prevádzka rušňov na celej trati z Budějovíc do Linza.
Veľvyslanec Izraelského štátu v Slovenskej republike
Veľvyslanec Izraelského štátu alebo veľvyslanec Izraela je osoba, ktorá vedie zastupiteľský úrad, resp. diplomatickú misiu Izraelského štátu. Mimoriadnych a splnomocnených veľvyslancov navrhuje izraelský minister zahraničných vecí, schvaľuje ich izraelská vláda a následne ich menuje prezident Izraela. Veľvyslanci Izraela pôsobia v zahraničí na misii zvyčajne štyri roky, výnimočne len tri roky, maximálne až päť rokov.
Prvým izraelským veľvyslancom na Slovensku bol Zeev Boker, ktorý pri príležitosti ukončenia svojej diplomatickej misie na Slovensku dostal Zlatú plaketu Ministra zahraničných vecí SR za prínos k rozvoju slovensko-izraelských vzťahov.
Saules
Saules môže byť:
Veľvyslanec Izraelského štátu v Slovenskej republike
Najdlhšie na Slovensku pôsobiacim izraelským veľvyslancom bol Alexander Ben-Zvi, 5 rokov a tri mesiace.
19. januára 2022 poverovacie listiny prezidentke Zuzane Čaputovej odovzdal veľvyslanec Eitan Levon.
V súčasnosti Izraelský štát na Slovensku zastupuje mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Boaz Modai (od septembra 2019).
Diplomatické zastúpenie na Slovensku
Od vyhlásenia samostatnosti Slovenska 1. januára 1993 do júla 2006 nemal Izrael svoje stále diplomatické zastúpenie na Slovensku, diplomatický styk a konzulárne služby pre Slovensko zabezpečovalo veľvyslanectvo Izraela vo Viedni.
Sídlo veľvyslanectva
Od novembra 2006 pôsobilo Veľvyslanectvo Izraelského štátu v dočasných priestoroch v bratislavskom hoteli Bôrik. Od marca 2008 Veľvyslanectvo Izraelského štátu sídli na stálej adrese Slávičie údolie 106, Bratislava – mestská časť Staré Mesto.
Honorárny konzulát
V marci 2015 bol v Košiciach otvorený izraelský honorárny konzulát na Slovensku s územnou pôsobnosťou pre oblasti Košického a Prešovského kraja. Sídlo konzulátu je na Garbiarskej ulici 5. Honorárnym konzulom je od jeho otvorenia košický právnik JUDr. Peter Frajt.
Sarragachies
Sarragachies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dopravní podnik města Olomouce
Dopravní podnik města Olomouce (DPMO) je akciová spoločnosť, ktorá prevádzkuje mestskú hromadnú dopravu v Olomouci. Spoločnosť bola založená 29. marca 1994. Sídli na ulici Koželužskej 563/1 v Olomouci. Jediným akcionárom je mesto Olomouc. Akciová spoločnosť je právnym nástupcom štátneho podniku Dopravní podnik města Olomouce, ktorý bol rozhodnutím mestskej rady Olomouc z 24. novembra 1993 transformovaný na súčasnú právnu formu.
Koncom roka 2018 DPMO prevádzkovalo 25 autobusových liniek s celkovou dĺžkou 281 km a 5 električkových liniek s celkovou dĺžkou 45 km. V decembre 2018 mala spoločnosť DPMO 78 autobusov a 71 električiek, ktoré počas roka prepravili 57,5 ​​milióna cestujúcich.
Organizačná štruktúra
Stav k 4. 2020.
Turecké jazyky
Turecké jazyky môžu byť:
Saulnières
Saulnières môže byť:
Vypnutie Wikipédií 21. marca 2019
náhľad|Blackout na [[slovenská Wikipédia|slovenskej Wikipédii]]