cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akastos (mytológia)
Akastos (starogr. Ἄκαστος – Akastos, ) je v gréckej mytológii syn kráľa Pelia a jeho manželky Astydameie, bol kráľ v tesálskom Iólku.
Kráľ Pelias neprávom zosadil právoplatného dediča trónu Aisóna a keď sa po rokoch hlásil o svoje práva Aisónov syn Iasón, Pelias mu trón prisľúbil, pod podmienkou, že prinesie zlaté rúno z ďalekej Kolchidy. Aj keď sa táto úloha považovala za nesplniteľnú, Iasón sa ju odhodlal splniť a zorganizoval výpravu Argonautov, slávnych gréckych hrdinov, ktorí s ním následne podnikli nebezpečnú plavbu ku kráľovi Aiétovi, ktorý rúno vlastnil. Na cestách prežili mnohé dobrodružstvá až nakoniec Iasón s pomocou kúziel svojej neskoršej manželky Médeie zlaté rúno získal.
Po návrate do Iólku mu však Pelias aj napriek splnenej úlohe odmietol vládu odovzdať. Médeia medzitým svojimi kúzlami omladila manželovho otca Aisóna a Peliove dcéry sa dožadovali, aby omladila aj ich otca, ale Médeia ho z pomsty po dohode s Iasónom namiesto sľúbeného omladenia nechala zomrieť.
Po smrti kráľa Pelia sa stal kráľom v Iólku jeho syn Akastos, ktorý Iasóna a Médeiu z krajiny vyhnal. Jeho vláda však nemala dlhé trvanie. Po krátkom čase ho zabil fthíjsky kráľ Péleus, ktorý u Akasta našiel útočisko. Stalo sa to tak, že sa do Pélea zamilovala Akastova manželka Hippolyté (podľa inej verzie Astydameia ), ktorá ho po neopätovanej láske, z pomsty pred manželom obvinila, že ju chcel zviesť a Akastos jej uveril a rozhodol sa, že Pélea zabije. Ale nakoniec to dopadlo opačne, Péleus zabil Akasta i jeho nevernú manželku.
Métropole de Lyon
Métropole de Lyon (alebo Grand Lyon, doslova Veľký Lyon) je francúzska administratívna jednotka typu métropole v regióne Auvergne-Rhône-Alpes. Tento územný celok vznikol k 1. januáru 2015 a na území mesta a priľahlých obcí prebral funkciu departementu. V metropolách žije zhruba 1,3 milióna obyvateľov na 534 km² v 59 obciach.
Dejiny
Métropole de Lyon bola vytvorená 1. januára 2015.
Rekviem
Rekviem (-kodifikovaný tvar [už od 19. storočia]) alebo zriedkavo requiem môže byť:
Rekviem alebo Requiem môže byť aj konkrétna hudobná skladba, napr.:
Requiem môže byť aj film:
Louňová
Louňová je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 62 obyvateľov, z toho 32 mužov a 30 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,9 roka (muži 42,6 roka, ženy 49,4 roka).
Ruská Voľa nad Popradom
Polohopis
Nachádza sa na severe Slovenska pri hraniciach s Poľskom, ktorú rozdeľuje Smrečný potok pri poľskej obci Leluchów. V obci sa do seba vlievajú dva potoky, a to Pálený potok, ktorý vyviera vo výške približne a Chotárny potok, ktorý vyviera vo výške približne. Pálený a Chotárny potok sa vlieva do spomínaného Smrečného potoka a následne do rieky Poprad. Prvé písomné zmienky o obci pochádzajú z roku 1357. Obec leží na severozápadnom upätí Čergovského pohoria, v nadmorskej výške okolo Neďaleko obce preteká rieka Poprad, odtiaľ názov obce.
Názov
Vývin názvu obce
Dejiny
V roku 1718 emigrovalo z obce 11 rodín do susedného Poľska. V roku 1773 mala obec pôvodný základ terajšieho názvu, a to Ruska Wolya. Malá obec sa rozrastala a v roku 1787, kedy jej názov bol Orosz Wolya mala už 12 domov a 114 obyvateľov. V roku 1828 mala obec 33 domov a 260 obyvateľov. Najviac obyvateľov mala obec v roku 1869 - až 293 obyvateľov. V 19. storočí tu mali majetky Bornemiszovci a Dessewfyovci, a to konkrétne Veronika Bornemisza (rod. Péchy) (* 1821 – † 1894) a Ignác Dessewfy (* 1815 – † 1894), obaja z obce Krivany. Počas dvoch svetových vojen bojovalo 12 mužov z vtedajšej Ruskej Voli na rôznych frontoch, a tiež pomáhali poľským utečencom, podporovali ilegálnych pracovníkov a na okolí operujúce partizánske skupiny, no polovica z nich padla.
Dňa 21. 01.1945 bola obec oslobodená Sovietskou armádou. Po oslobodení bol utvorený revolučný národný výbor. V roku 1947 z obce optovalo do ZSSR 5 rodín a 3 občania.
Dňa 05. 08. 1950 postihla obec a okolie živelná pohroma (krupobitie), ktorá zničila úrodu a tiež silne poškodila strechy domov. V roku 1954 bola začatá výstavba novej štátnej cesty Ľubotín – Lenartov.
V roku 1964 sa v katastri Ruská Voľa nad Popradom udiala v lesoch kalamita, pri ktorej bolo zničených veľa stromov. Od roku 1986 - 1988 v obci pôsobila telovýchovná jednota - Slovan Ruská Voľa nad Popradom s futbalovým a stolnotenisovým klubom, ktorej predsedom bol Miroslav Tomčo. Od roku 2006 sa organizuje stolnotenisový a minifutbalový turnaj o pohár starostu obce.
Obcou vedie modro značená turistická trasa napojená na červeno značenú trasu vedúca na vrch Minčol.
21.storočie
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Náboženské zloženie
Náboženské zloženie obyvateľov národnosti, podľa sčítania v roku 2011
Pomníky
V obci sa nachádza tiež židovský cintorín. V roku 1942 udáva súpis obyvateľstva 3 rodín (16 ľudí) židovského pôvodu. Po udalostiach v rokoch 1939 – 1945, kedy židovské rodiny boli odvlečené do koncentračných táborov, nezostala a ani nikdy neprišla naspäť ani jedna z týchto rodín.
Náhrobných kameňov, na ktorých sa zachovali pôvodné nápisy je málo.
1782 Schneller
1782 Schneller je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil K. Reinmuth 6. októbra 1931.
Tatomir Anđelić
Tatomir Anđelić (* 11. november 1903, Bukovica, Srbsko – † 7. august 1993, Belehrad) bol srbský matematik a expert na mechaniku.
Život
Tatomir Anđelić sa narodil v obci Bukovica medzi mestami Čačak a Kraljevo ako jeden zo šiestich detí. Študoval matematiku, fyziku a astronómiu na univerzite v Heidelbergu, Nemecko. Pôsobil najmä ako stredoškolský učiteľ v Belehrade a občas prednášal aj na tamojšej univerzite.
Ellis Island
Ellis Island je ostrov pri ústí rieky Hudson neďaleko New Yorku v USA. Od 1. januára 1892 do 12. novembra 1954 fungoval ako prisťahovalecká stanica pre imigrantov do USA. Je majetkom federálnej vlády a teraz je súčasťou Národnej pamiatky Sochy Slobody, ktorá podlieha federálnej agentúre National Park Service. Ellis Island bol tiež predmetom hraničného sporu medzi štátmi New York a New Jersey. Rozkladá sa prevažne v Jersey City (New Jersey), aj keď malou časťou svojho územia spadá do susedného New York City. Má rozlohu.
Imigrácia
V rokoch 1892 až 1954 prešlo cez Ellis Island viac ako 12 miliónov prisťahovalcov. Prví prisťahovalci, ktorí 1. januára 1892 prešli Ellis Islandom, bola Annie Mooreová, pätnásťročná bývalá žiačka z írskeho Corku, a jej dvaja bratia. Prišli do Ameriky za svojimi rodičmi, ktorí sa presťahovali do New Yorku o dva roky skôr. Dostala želanie od úradníkov a 10,00 dolárov. Posledný, kto prešiel Ellis Islandom bol nórsky obchodný námorník menom Arne Peterssen roku 1954. Po schválení zákona National Origins Act (1924), mohli ostrovom prejsť iba presídlené osoby alebo vojnoví utečenci. Dnes viac ako 100 miliónov Američanov môže vystopovať svoj pôvod k imigrantom vďaka nadácii Ellis Island, ktorá zdigitalizovala pôvodné záznamy.
John Nash
John Nash môže byť:
Pireus
Pireus (starogr. alebo v kathareuse Πειραιεύς – Peiraieus; novogr. Πειραιάς – Pireas; lat. aj P(e)iraeus) môže byť:
Liberalizácia
Liberalizácia môže byť:
Beňov (okres Přerov)
Beňov je obec v Olomouckom kraji, v okrese Přerov, 6 km juhovýchodne od mesta Přerov, na ľavom brehu rieky Moštěnka. Obec má 674 obyvateľov (z toho na vlastný Beňov pripadá zhruba 600) a jej katastrálne územie má výmer 862 ha.
NGC 4152
NGC 4152 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
Spektrometer
Spektrometer je druh vedeckého prístroja, ktorý umožňuje skúmať prvkové chemické zloženie látky či objektu na báze merania odrazeného svetla respektíve odrazenej vlnovej dĺžky svetla a jeho absorpcie alebo na základe merania vzniknutého svetla, pričom ku vzniku dochádza umelou excitáciou (plazma, iskra, rtg, ...). Spektrometer sa používa prevažne pre vykonávanie spektroskopickej analýzy.
Spektrometre sa často využívajú pri kozmickom prieskume u sond pre získavanie dát o zložení telies. Ďalej potom pri výrobe materiálov, riadenie výroby a kontrolách chemického zloženia.
Zoznam planétok 105251 – 105500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Starina (okres Stará Ľubovňa)
Starina je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis
Obec leží v úzkom údolí Starinského potoka, v centrálnej časti Ľubovnianskej vrchoviny, vzdialená vzdušnou čiarou asi východne od Starej Ľubovne a  severne od Plavča. Patrí do regiónu Šariš a jediná prístupová trasa vedie cestou III/3138 cez Malý Lipník.
Prícestná radová zástavba je vzdialená len 1 kilometer južne od rieky Poprad, ktorá tvorí prirodzenú hranicu s Poľskom.
Zvlnené okolie obce tvoria zväčša lúky a pasienky s nesúvislým lesným porastom. Výraznejšie zalesnený je najmä v južnej časti a z geologického hľadiska sú zastúpené pieskovce s vrstvami ílovcov, na severnom okraji sú riečne terasy nánosov Popradu.
Chotár obce leží vo výške od pri rieke Poprad, do  na vrchu Patria.
Dejiny
Najstaršia dochovaná písomná zmienka o osade „Stara“ pochádza z roku 1352, keď patrila panstvu Plaveč. V 17. storočí ju vlastnili Berzeviciovci a Šemšeiovci, v 19. storočí spadala do majetku rodiny Salamonovcov. Koncom 18. storočia v nej stálo 34 domov s 227 obyvateľmi, počas sčítania v roku 1828 obývalo 53 domov celkom 394 osôb.
Miestni obyvatelia boli najmä tkáči a roľníci, ktorí obhospodarovali rozsiahle záhrady. Významnú časť príjmov miestneho obyvateľstva tvorila ťažba dreva v okolitých lesoch.
Ťažké podmienky podhorskej oblasti spôsobili rozsiahle vysťahovalectvo za prácou, či už do Starej Ľubovne, Košíc alebo Česka.
Zaujímavosti
V katastri obce je extrémne vysoký výskyt rôznych druhov plazov, prevažuje Slepúch lámavý, Jašterica živorodá, Užovka obyčajná, Vretenica obyčajná. Územie je celkovo zaujímavé výskytom rôznych ďalších živočíchov, napr. Bobor európsky, Bocian čierny, Skokan ostropyský, Salamandra škvrnitá, Mlok obyčajný, Fúzač veľký, Slizniak karpatský, a iné.
Infraštruktúra
V súčasnosti sa tu nenachádza ani predajňa potravín ani pohostinstvo. Vodovod bol vybudovaný ešte v Akcii Z počas socializmu. Likvidácia komunálneho odpadu je riešená pravidelnými zvozmi, a umiestnením separačných kontajnerov pri obecnom úrade, kde je zároveň aj konečná zastávka autobusovej linky SAD, a miestna požiarna zbrojnica. V obci nikdy neprebehla plynofikácia. Najbližšia pošta, obchod a krčma je v susednej obci Malý Lipník. Autobusová doprava je zabezpečená približne 3x denne do okresného mesta Stará Ľubovňa.
Hradec
Hradec môže byť:
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2014
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2014 bola ázijská kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov na MS 2014, ktorú organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konala sa od 5. júna22. septembra 2013 a zúčastnilo sa jej 28 družstiev, ktoré súťažili o 4 postupové miesta na záverečný turnaj MS, ktoré sa uskutočnia v Poľsku.
Nasadenie družstiev a systém kvalifikácie
AVC nasadila družstvá do troch kvalifikačných kôl: subzonálneho, zonálneho a finálového kola podľa rebríčka FIVB a podľa zemepisnej polohy krajín. Zo subzonálneho kola, ktoré sa konalo iba v západnej zóne AVC, postúpilo z 9-tich účastníkov (desiaty Jemen sa zo súťaže odhlásil) v 3 skupinách 6 družstiev do zonálneho kola. Z 19-tich účastníkov rozdelených do 6 skupín zonálneho kola postúpilo 10 družstiev do finálového kola. Vo finálovom kole bolo priamo nasadených 5 družstiev s tým, že Nový Zéland ako jediný zástupca oceánskeho zonálneho kola bol priamo nasadený do finálového kola. To pozostávalo z 16 účastníkov rozdelených do 4 skupín, ktorých víťazi sa kvalifikovali na MS.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIVB k 23. januáru 2013.
Západná zóna 1
🇱🇧 Bejrút
Západná zóna 2
🇰🇼 Kuvajt City
Západná zóna 3
🇶🇦 Dauha
Centrálna zóna 1
🇰🇿 Pavlodar
Centrálna zóna 2
🇱🇰 Colombo
Východná zóna
🇹🇼 Tchaj-pej
Juhovýchodná zóna
🇹🇭 Nakhon Pathom
Západná zóna 4
🇦🇪 Dubaj
Západná zóna 5
🇧🇭 Manáma
Skupina A
🇦🇺 Canberra
Skupina B
🇮🇷 Teherán
Skupina C
🇨🇳 Čchen-čou
Skupina D
🇯🇵 Komaki
Taganrog
Taganrog je mesto a prístav v Rostovskej oblasti v Rusku s populáciou okolo 279 000 obyvateľov (2005). Bol založený Petrom I. Veľkým ako vojenský prístav v roku 1698. V súčasnosti je to významný nákladný prístav.
Poloha
Mesto leží v oblasti Kubánsko-azovskej nížiny na juhovýchode Miuského polostrova, ktorý zasahuje do Taganrožského zálivu v Azovskom mori. Historická časť mesta leží na myse Taganij Rog (z gr. Τηγανι – panvica).
Dejiny
Bol založený za vlády Petra I. v roku 1698 na myse Tagan-Rog ako vojenská pevnosť a základňa Azovskej flotily. V roku 1711 musela byť pevnosť zničená v dôsledku záverov Prutského mieru. V roku 1769 oblasť definitívne obsadili ruské vojská, oficiálne bol pričlenený k Rusku v roku 1774. Po založení Sevastopoľa stratil svoj predošlý vojenský význam, nadobudol však význam ako obchodný prístav. Počas Krymskej vojny bol vystavený útokom anglicko-francúzskej flotily. V roku 1869 bolo mesto spojené železničnou traťou s Rostovom nad Donom a Charkovom. V priebehu 19. storočia boli v meste vybudované viaceré priemyselné podniky. Počas občianskej vojny v januári 1918 mesto obsadili vojská Červenej armády už v máji ho však obsadili nemecké jednotky a neskôr bielogvardejci gen. Denikina. V januári 1920 ho obsadili sovietske sily 1. jazdeckej armády. V roku 1934 začala v meste pracovať letecká konštrukčná kancelária Beriev, ktorá sa zaoberala stavbou hydroplánov a lietajúcich člnov. Do roku 1937 bol Taganrog pričlenený k Rostovskej oblasti.
V júni 1943 boli z miestneho detského domova nacistami evakuované deti do obce Verchňaja Lepeticha, v Chersonskej oblasti, kde ich prinútili darovať krv pre nemeckých vojakov. Krv im bola odoberaná v lodnej nemocnici na Dnepri a ich mŕtve telá hodené do rieky. Vo februári 1944 bolo preživších 22 detí náhodne vypátraných a oslobodených jednotkami 301. streleckej divízie.
Posledné masové popravy v meste uskutočnili nacistickí okupanti 21. augusta 1943, keď povraždili 80 obyvateľov mesta pri pobreží Taganrožského zálivu. Mesto bolo oslobodené jednotkami 130. streleckej divízie 30. augusta 1943.
Po vojne bolo mesto zrekonštruované. Nastal významný rozvoj strojárenského priemyslu. V meste sa vyrábajú automobily a lietadlá.
Měcholupy (okres Plzeň-juh)
Měcholupy je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 217 obyvateľov, z toho 110 mužov a 107 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 40,9 roka, ženy 43,4 roka).
1783 Albitskij
1783 Albitskij je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 24. marca 1935.
Kladnosť
Kladnosť alebo pozitívnosť môže byť:
Kladnosť je vlastnosť vyjadrovať súhlas.
Pozitívnosť môže byť:
Drevená sakrálna architektúra na Slovensku
náhľad|Mapa chrámov na Slovensku náhľad|[[Kostol svätého Františka z Assisi (Hervartov)|Drevený kostol v Hervartove zapísaný v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO]] náhľad|[[Chrám svätého Mikuláša (Bodružal)|Drevený chrám v Bodružale zapísaný v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO ]] náhľad|Drevený [[Kostol Všetkých svätých (Tvrdošín)|Kostol Všetkých svätých v Tvrdošíne zapísaný v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO ]] náhľad|[[Chrám svätého Michala archanjela (Ladomirová)|Drevený chrám a zvonica v Ladomirovej zapísaný v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.]] náhľad|[[Chrám Prenesenia ostatkov svätého Mikuláša|Drevený chrám v Ruskej Bystrej zapísaný v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.]] náhľad|[[Chrám svätého Mikuláša (Bodružal)|Drevený chrám v Bodružale zapísaný v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.]] náhľad|[[Nová Polianka (okres Svidník)|Nová Polianka skanzen Svidník]] náhľad|[[Tatranská Javorina]] náhľad|[[Príkra, chrám sv. Michala archanjela z roku 1777]]
Drevená sakrálna architektúra je skvostom slovenskej ľudovej kresťanskej architektúry. Nachádza sa prevažne na severovýchode Slovenska a väčšina pochádza zo 17. a 18. storočia. Zvláštnosťou je, že objekty sú postavené výlučne z dreva a pri ich stavbe nemohol byť použitý ani jeden klinec. Vyznačujú sa originalitou a jedinečným technicko-umeleckým riešením. Na Slovensku sa zachovalo 59 drevených sakrálnych stavieb – 42 cerkví (38 gréckokatolíckych a 4 pravoslávne), 11 rímskokatolíckych kostolov a 6 evanjelických artikulárnych chrámov.
Architektúra
Základná konštrukcia je zrubová. Okrem pravouhlých konštrukcií je možné nájsť tiež polygonálne konštrukčné tvary. Mnohé z nich sú trojdielne, čo symbolizuje Svätú trojicu. Tento symbol býva zvýraznený tiež trojicou smerom na západ sa zvyšujúcich veží. Šindľová strecha nesie tiež znaky ľudovej architektúry v podobe tesársko-rezbárskych geometrických ornamentov. Spôsobom ukladania šindľov, šalovacích dosák a líšt bývajú tiež uplatnené rozličné vzory. V dekoračných prvkoch sa používali aj kovové predmety. Pozornosť si zaslúžia železné kríže.
Základnou súčasťou drevených cerkví je ikonostas (z gréčtiny eikon = obraz a stasis = stavba), čo je vlastne drevená stena s obrazmi oddeľujúca oltár od ostatnej časti chrámu. Ikony sú umiestnené v presnom poradí, ich počet a kompozícia je vopred daná. Z umeleckého hľadiska spája ikonostas v sebe architektúru, maľbu a dekoratívnu drevorezbu. Interiér býva často zdobený nástennými a nástropnými maľbami. Námety malieb pochádzajú zo Starého a Nového zákona a maliari tak jednoduchými výrazovými prostriedkami oboznamovali ľud s ich obsahom.
Podľa historických prameňov bolo na Slovensku okolo 300 drevených sakrálnych stavieb, z ktorých sa nám zachovalo menej ako 70. 27 z nich bolo v roku 1968 vyhlásených za národnú kultúrnu pamiatku. Medzi najstaršie chrámy patria gotickým slohom ovplyvnené rímskokatolícke kostoly. Jedinečné sú tiež evanjelické artikulárne kazateľské chrámy s pôdorysom v tvare gréckeho kríža. Najpočetnejšiu skupinu tvoria drevené gréckokatolícke cerkvi, a to najmä z oblastí obývaných rusínskym etnikom. Vo väčšine chrámov sa pravidelne konajú bohoslužby.
Zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO
Výbor Organizácie OSN pre výchovu, vedu a kultúru (UNESCO) na zasadnutí 8. júla 2008 v kanadskom Quebecu rozhodol o zaradení niektorých slovenských drevených chrámov do zoznamu Svetového kultúrneho a prírodného dedičstva.
Zoznam obcí s drevenými sakrálnymi stavbami
Podľa zákona o ochrane pamiatok z 1987 roku boli dve kategórie pamiatok – kultúrne pamiatky a národné kultúrne pamiatky. V súčasnosti platný zákon č. 49/2002 Z.z. pozná už len jednu kategóriu pamiatok a to národné kultúrne pamiatky. Hrubo sú označené lokality – podľa bývalého zákona národné kultúrne pamiatky (NKP), teda tie najhodnotnejšie.
Iné projekty
.
Manhattan Community Board 1
right|thumb|Poloha
Manhattan Community Board 1 je komunitná rada mesta New York, zahŕňajúca časti Battery Park City, Financial District, South Street Seaport a TriBeCa v Dolnom Manhattane. Je ohraničená na východe riekou East River, na juhu prístavom Upper New York Bay, na západe riekou Hudson River a na severe ulicou Canal Street.
Súčasnou predsedníčkou je Julie Menin a správcom jednotky je Noah Pfefferblit.
Martin Valihora
Martin Valihora (* 4. máj 1976, Bratislava) je slovenský hráč na bicie nástroje a perkusie.
Narodil sa v hudobníckej rodine (jeho otec Dušan Valihora bol profesionálny basgitarista a matka Jana Beláková speváčka). Študoval hru na klavír v rokoch 1986 - 1987, kedy prešiel na bicie a začal chodiť na lekcie k slovenskému bubeníkovi Oldovi Petrášovi. Vyštudoval bicie a perkusie na Konzervatóriu v Bratislave v rokoch 1990 - 1992, v štúdiu hry na bicie pokračoval aj na svetoznámej Berklee College of Music v Bostone.
Hral v množstve slovenských popových, rockových a jazzových kapiel ako IMT Smile, Midi, Prúdy, Fermata, Kvartet Gaba Jonáša, Barflies, Deepnspace, Collegium Musicum a ďalšie. Momentálne pracuje s japonskou jazzovou klaviristkou Hiromi Uehara a hosťuje rôznym interpretom v Amerike.
NGC 4153
NGC 4153 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
Lapège
Lapège je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 28 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Bzdúch
Ján Bzdúch (* 21. máj 1922, Brezová pod Bradlom – † 8. apríl 2007, Košice) bol slovenský divadelný a filmový herec.
Patril k najvýraznejším postavám povojnového profesionálneho divadla na Slovensku. S herectvom začínal ako ochotník počas gymnaziálnych štúdií v Prešove. V roku 1945 spolu s Jankom Borodáčom a ďalšími nadšencami založili Národné divadlo v Košiciach. V košickom Štátnom divadle pôsobil až do roku 1983, kedy odišiel do dôchodku. Počas svojej bohatej hereckej kariéry stvárnil vyše dvesto divadelných a televíznych postáv, režíroval činoherné inscenácie a venoval sa aj divadelnému výtvarníctvu.
Ján Bzdúch spoluvytváral moderné slovenské herectvo. Patril k profilujúcim hercom košického obdobia Borodáčovej školy. Posledná rozlúčka s Jánom Bzdúchom sa uskutočnila 13. apríla 2007 na doskách košického Štátneho divadla.
Ozeville
Ozeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Francis Edward Acton
Sir John Francis Edward Acton (* 13. jún 1736, Besançon – † 12. august 1811, Palermo) bol anglický politik v službách Neapolského kráľovstva. Bol veliteľ toskánskych námorných síl, minister námorníctva, vojny, financií a nakoniec i ministerský predseda. Známy svojou protinapoleonskou orientáciou a presadzovaním spojenectva s Anglickom a Rakúskom.
Jeho vláda viedla v roku 1798 k povstaniu. V roku 1806 bol prinútený k odchodu do exilu.
Stráňany (okres Stará Ľubovňa)
Stráňany (do roku 1948 Folvark, ) je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1343. Obyvatelia sa zaoberali hlavne poľnohospodárstvom, drotárstvom a prácou v lesoch.
Turistika
Stráňany sú turistickým východiskom do Pienin.
Doprava
Stráňany majú autobusové spojenie do Starej Ľubovne, Spišskej Starej Vsi, Prešova a Košíc. Najbližšia železničná stanica sa nachádza v Starej Ľubovni.
Kali Linux
Kali Linux je linuxová distribúcia odvodená od Debianu, navrhnutá pre digitálnu forenznú analýzu a penetračné testy. Predstavuje modifikovaný BackTrack, je plne kompatibilný s vývojovou platformou Debianu, čomu okrem iného zodpovedá aj plná synchronizácia s príslušnými Debian aktualizačnými repozitármi. Distribúcia je určená pre potrebu bezpečnostných testov v prostredí organizácií.
Kali Linux je možné nainštalovať na pevný disk počítača alebo spustiť bez inštalácie vďaka Live CD. Je distribuovaný v 32 aj 64-bitovej verzii, rovnako ako aj pre procesory ARM, ktoré sa používajú v mikropočítačoch Raspberry Pi. Ako operačný systém Kali Linux obsahuje mnoho vybraných programov určených na penetračné testovanie.
Samodeštrukcia
Kali Linux prináša novú ochrannú vlastnosť - núdzovú samodeštrukciu pre “Linux Unified Key Setup” (LUKS), ktorá prebehne po zadaní takzvaného “nuke” hesla, čo má za následok zničenie všetkých dát na šifrovaných diskoch a LVM oddieloch.
Hendaye (obec)
Hendaye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4154
NGC 4154 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 18. marca 1790.
Bezuchov
Bezuchov je obec v okrese Přerov. Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
NGC 4154
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
1784 Benguella
1784 Benguella je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 30. júna 1935.
Sulín
Sulín je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Akútna intersticiálna pneumónia
Akútna intersticiálna pneumónia (skr. AIP) je druh zápalu pľúc. Jej príčina je neznáma, spôsobuje difúzne poškodenie alveol. V akútnej fáze dochádza k rozvoju pľúcneho edému, následne sa začínajú tvoriť v alveolách hyalínové membrány. V subakútnej a chronickej fáze ochorenia dochádza k poškodeniu pľúcneho interstícia a dýchacích ciest. Mikroskopicky je nález pri AIP neodlíšiteľný od ARDS (syndrómu akútnej dychovej tiesne).
Zobrazovacia diagnostika
V akútnej fáze škvrnité ložiská charakteru mliečneho skla obojstranne, často s ušetrením jednotlivých pľúcnych lobulov bez špecifickej distribúcie, v dorzobazálnych častiach pľúc často konsolidácie pľúcneho parenchýmu. V neskoršej fáze sa objavuje porušenie pľúcnej architektúry, trakčné bronchiektázie, cysty a retikulárne opacity.
Kozmický odpad
thumb|Počítačová simulácia umelých objektov v okolí Zeme náhľad|Animácia vesmírneho odpadu Kozmický odpad predstavuje zbierku objektov na obežnej dráhe okolo Zeme, ktoré boli vytvorené ľudskou činnosťou, no už neslúžia žiadnemu užitočnému účelu. Tieto objekty sa skladajú predovšetkým z vyhorených stupňov nosných rakiet, nefunkčných satelitov a trosiek vzniknutých explóziami a vzájomnými kolíziami týchto objektov. V súčasnosti sú ich v kozmickom priestore evidované tisíce a ich množstvo neustále narastá. Majú potenciál ohroziť fungujúce umelé družice i pilotované kozmické lety a v budúcnosti môžu predstavovať vážnu prekážku pri ďalšom využívaní kozmického priestoru.
Pôvod kozmického odpadu
thumb|Posledný stupeň rakety Delta II fotografovaný vojenskou družicou XSS 10
Ďalšou podstatnou zložkou kozmického odpadu sú staré a nefunkčné satelity. Súčasné satelity (napr. telekomunikačné, vojenské, či meteorologické) sú zvyčajne stavané tak, aby ich bolo možné využívať čo najdlhšie a ich aktívna činnosť bežne trvá 10 – 15 rokov, kým sa stanú kozmickým odpadom. Najstaršími kusmi kozmického odpadu stále sa nachádzajúcimi na obežnej dráhe sú v roku 1958 vypustená druhá americká družica Vanguard 1 spolu s posledným stupňom svojej nosnej rakety.
Najpočetnejšiu skupinu kozmického odpadu tvoria rôzne trosky a úlomky vzniknuté hlavne explóziami vrchných stupňov rakiet a satelitov, ako aj vzájomnými kolíziami týchto telies pripadne ich kolíziami s meteoroidmi prirodzeného pôvodu. Tieto objekty sú rôznych tvarov a veľkostí a kvôli ich sťaženému pozorovaniu a veľkému množstvu predstavujú najnebezpečnejší typ kozmického odpadu. Hoci na nižších dráhach kvôli ich zväčša malej hmotnosti pomerne rýchlo klesnú do atmosféry a zhoria, na vyšších dráhach sa stavajú ťažko sledovateľným a zatiaľ neriešiteľným problémom.
Malú časť kozmického odpadu tvorí napr. aj náhodou stratené vybavenie a prístroje či zámerne astronautmi vypustený odpad počas výstupov do otvoreného vesmíru z kozmickej lode alebo stanice. Takýto odpad zväčša nepredstavuje nebezpečenstvo a bola ním napr. stratená rukavica počas výstupu Eda Whitea pri misii Gemini 10, či kamera stratená astronautkou Sunitou Williamsovou počas výstupu pri misii STS-116.
left|thumb|Objekty na nízkej obežnej dráhe Zeme
Množstvo kozmického odpadu
Najväčšia koncentrácia kozmického odpadu je na nízkej obežnej dráhe Zeme (asi do ), kde je v súčasnosti ľudská činnosť ohľadom využívania vesmírneho priestoru najvyššia a preto je aj v tejto oblasti kozmický odpad najväčším problémom. Hoci na nižších dráhach (do ) objekty nevydržia dlho a pomerne rýchlo zhoria v atmosfére, vo výškach nad môžu objekty vydržať desiatky až stovky rokov.
Ďalšou oblasťou, kde sa koncentruje zvýšené množstvo kozmického odpadu je geostacionárna dráha (výška cca ). V tejto oblasti veľmi dôležitej hlavne pre telekomunikačné a meteorologické satelity sa nachádzajú stovky nefunkčných objektov. Keďže v danej výške už kvôli absencii molekúl atmosféry prakticky neprebieha prirodzený očisťovací proces, objekty sa tu hromadia výraznejšie ako na nízkej obežnej dráhe (LEO) a vytvárajú tak okolo Zeme akýsi umelý prstenec.
Riziká vyplývajúce z kozmického odpadu
Už malý úlomok odpadu (o veľkosti napr. ) môže na obežnej dráhe dosiahnuť veľkú relatívnu rýchlosť oproti inému objektu (na LEO maximálne /s). Jeho prípadná zrážka s aktívnym satelitom by tak mohla spôsobiť závažné poškodenie, prípadne satelit úplne zničiť. Prvý potvrdený prípad zrážky dvoch telies na obežnej dráhe sa udial 24. júla 1996, keď do francúzskeho satelitu Cerise (COSPAR 1995-033B) narazil úlomok posledného stupňa rakety Ariane (1986-019RF). Už predtým však došlo k náhlemu strateniu spojenia s viacerými družicami, u ktorých sa predpokladá ich kolízia s inými objektmi.
thumb|Poškodenie na radiátorovom paneli raketoplánu spôsobené kozmickým odpadom počas misie [[STS-118]]
V prípade neriešenia problému kozmického odpadu môže v budúcnosti dôjsť až k tzv. Kesslerovmu syndrómu, podľa ktorého môže hustota objektov na LEO dosiahnuť hodnotu, pri ktorej sa vzájomnými zrážkami telies spustí reťazová reakcia vedúca k exponenciálnemu nárastu trosiek na obežnej dráhe. Ich množstvo by mohlo úplne znemožniť úspešné vypúšťanie satelitov a prerušiť tak naše aktivity v kozmickom priestore po mnoho generácií.
right|thumb|Časť horného stupňa rakety, ktorá dopadla v Texase v roku 1997
V tejto súvislosti predstavuje veľké nebezpečenstvo aj existencia jadrového odpadu na obežnej dráhe. Medzi rokmi 1967 a 1988 vypustil Sovietsky zväz niekoľko desiatok vojenských radarových družíc typu RORSAT, ktoré mali na svojej palube jadrový reaktor. Už v roku 1978 došlo k závažnému incidentu, keď sa družica tohto typu s označením Kosmos-954 dostala na zlú obežnú dráhu a jej trosky po vstupe do atmosféry dopadli v Kanade, kde bolo nájdených viacero rádioaktívnych úlomkov. Zvyšné družice sa pohybujú na dráhach okolo 600 –, o niekoľko desaťročí tak budú predstavovať pre povrch Zeme závažnú hrozbu, ktorú bude nutné riešiť.
Monitorovanie kozmického odpadu
Snaha o ochranu pilotovaných i nepilotovaných družíc vedie k stále väčšej potrebe presného monitoringu kozmického odpadu. Najefektívnejšou metódou pre monitorovanie nízkych obežných dráh je hlavne radarové sledovanie objektov, vďaka ktorému je v súčasnosti možné trvalo sledovať všetky objekty o veľkosti nad. Trvalé sledovanie menších objektov je touto metódou výrazne sťažené kvôli nedostatočnej citlivosti techniky alebo pre veľkú dráhovú nestabilitu malých objektov. Pre objekty na vyšších obežných dráhach sa pre nedostatočné radarové rozlíšenie často používa hlavne optické sledovanie pomocou citlivých ďalekohľadov so širokým zorným polom.
left|thumb|Monitorovací experiment LDEF na obežnej dráhe
Bolo tiež vykonaných viacero experimentov priamo v otvorenom vesmíre, ktoré mali napomôcť hlavne k štatistickým odhadom počtu hlavne malých, nesledovateľných úlomkov. Takýmto experimentom bol napríklad LDEF (Long Duration Exposure Facility), pri ktorom bol v roku 1984 pri misii STS-41-C raketoplánom Challenger vynesený na obežnú dráhu kontajner veľkosti autobusu. Späť na Zem bol vrátený raketoplánom Columbia pri misii STS-32 roku 1990 a štúdiom jeho plášťa bol získané informácie o zložení odpadu a účinkoch nárazu na plášť.
V súčasnosti sa systematickým sledovaním kozmického odpadu zaoberá viacero štátnych a vedeckých inštitúcii. Najviac objektov sleduje hlavne americký NORAD (Severoamerické veliteľstvo protivzdušnej obrany), podobné programy majú aj Rusko, Čína a niektoré európske krajiny. Ďalšími agentúrami zaoberajúcimi sa problémom kozmického odpadu sú medzinárodné organizácie IADC (Inter-Agency Space Debris Coordination Committee), ktorá sa zameriava na koordináciu a spoluprácu medzi agentúrami a ISON (International Space Observation Network), čo je medzinárodná sieť sledovacích observatórií.
thumb|Graf množstva kozmického odpadu v závislosti od výšky obežnej dráhy
Riešenie problému
Hoci na nižších obežných dráhach (do ) vydržia nefunkčné objekty maximálne niekoľko týždňov kým zhoria v atmosfére a táto oblasť sa tak prirodzenou cestou vyčisťuje, vo výškach okolo vydržia telesa niekoľko rokov, pri  tisícročia a vo výškach polomeru Zeme milióny rokov. Na geostacionárnej dráhe sa môžu objekty pohybovať prakticky neobmedzene dlhú dobu. Tu sa preto problém kozmického odpadu prirodzenou cestou nevyrieši a s narastaním jeho množstva je nutné hľadať cesty k jeho obmedzeniu.
V súčasnosti prebieha snaha naviesť objekty hneď po ukončení ich činnosti plánovane do hustých vrstiev atmosféry. Aby nedošlo k ohrozeniu zdravia ľudí, deje sa tak v zásade nad rozsiahlymi neobývanými oblasťami, ako je tzv. cintorín kozmického odpadu v južnej časti Tichého oceánu (kde skončila napr. aj orbitálna stanica Mir). Medzinárodné inštitúcie tiež apelujú na vlády, aby nedochádzalo k agresívnym vojenským experimentom, pri ktorých sú napr. v rámci skúšok protidružicových zbraní cielene ničené satelity priamo na obežnej dráhe (podobné experimenty vykonával v minulosti hlavne Sovietsky zväz, ale aj USA a nedávno tiež Čína).
Existujú tiež projekty odstraňovania existujúceho kozmického odpadu priamo na obežnej dráhe, v súčasnosti sa však žiadna konkrétna misia s týmto cieľom neplánuje, hoci je možné, že v blízkej budúcnosti sa stane nevyhnutnosťou.
thumb|Dráhy úlomkov vzniknutých po zničení družice Feng Yun 1C
Libice nad Cidlinou
Libice nad Cidlinou je česká obec východne od Poděbrad so slovanským hradiskom z 10. až 12. storočia, miesto vyvraždenia rodu Slavníkovcov Pŕemyslovcami v roku 995.
Lapenne
Lapenne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 116 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emo Bohúň
Život
Študoval na gymnáziu v Ružomberku, v maďarskom Makove a na obchodnej akadémii v Dolnom Kubíne. Po roku 1918 pôsobil ako referent, bankový úradník a redaktor v Prešove. Následne pôsobil ako úradník, alebo redaktor vo viacerých mestách: Košice, Ružomberok, Bratislava. V Bratislave pôsobil od roku 1925 ako redaktor viacerých časopisov (okrem iného Ľudová politika, Ľudový chýrnik, Slovenský týždenník), neskôr ako redaktor a v istom období aj riaditeľ Slovenskej tlačovej kancelárie. Po nástupe komunizmu bol perzekvovaný, mal dočasne zákaz publikačnej činnosti a bol vysťahovaný z Bratislavy. Až v roku 1955 mu komunistický režim umožnil publikovať v okresných novinách Cieľ v Žiline. Po páde stalinizmu publikoval ako redaktor závodného časopisu Úderník. V tomto období prispieval do Roháča, Novej literatúry, Technických novín, Večerníka, Života a najmä do Kultúrneho života. Do Bratislavy sa smel vrátiť vďaka príhovoru Juraja Špitzera. Je tiež autorom libreta operety Ženské rozmary (1922) a prekladal z maďarskej literatúry (K. Mikszath). V Žiline na Ulici J. M. Hurbana má od roku 1999 umiestnenú pamätnú tabuľu.
Pelias
Pelias môže byť:
Fínske národné lakrosové družstvo žien
Fínske národné lakrosové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Fínsko v medzinárodných lakrosových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Suomen Lacrosseliitto Ry. Jeho najlepším umiestnením je 9. miesto na majstrovstvách Európy či 16. miesto na majstrovstvách sveta.
Fínske družstvo žien sa prvýkrát predstavilo na ME nováčikov v Kodani, kde skončilo v konkurencii 6 tímov na 3. pozícii. V roku 2012 viedol družstvo ako hlavný tréner Jenni Kapanen.
Bartošovický luh
Bartošovický luh je prírodná rezervácia ev. č. 2237 neďaleko obce Bartošovice v okrese Nový Jičín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Poodří. Dôvodom ochrany je územie sústredených prírodných hodnôt so zastúpením ekosystémov typických a významných pre Pooderský bioregión.
Flóra
Z drevín sú hojne zastúpené hrab obyčajný, dub letný, lipa malolistá, lieska obyčajná a tiež ovocné stromy (v sade i voľne stojace). Veľké plochy sú porastené trstinou. Najcennejšie rastlinné druhy v rezervácii sa radia medzi vodné a vlhkomilné rastliny. Horný Bartošovický rybník a priľahlé bažinaté porasty hostia perutník močiarny (Hottonia palustris), šípovku vodnú (Sagittaria sagittifolia L.), kosatec žltý (Iris pseudacorus), vodnú papraď salvíniu plávajúcu (Salvinia natans) alebo mäsožravú rastlinu bublinatku obyčajnú (Utricularia vulgaris).
Fauna
V Bartošovickom luhu panujú dobré podmienky pre život a rozmnožovanie obojživelníkov. Nachádzajú sa tu všetky tri druhy tzv. Hnedých skokanov (skokan hnedý, skokan štíhly a skokan ostropyský) a tiež početné populácie skokana zeleného a skokana rapotavého. Ďalej je možné menovať ropuchu bradavičnatú, ropuchu zelenú, rosničku zelenú a mloka bodkovaného. Z plazov je tu hojná užovka obojková.
Na území rezervácie hniezdi množstvo vtákov. K poznaniu ich druhového a početného zastúpenia veľkou mierou prispieva ornitologická akcia Acrocephalus, ktorá prebieha každoročne v letných mesiacoch priamo na území rezervácie. K typickým druhom patrí trsteniarik škriekavý (veľký), trsteniarik spevavý, kúdeľníčka lužná alebo strnádka trsťová. Na rybníku je možno pozorovať niekoľko druhov husotvarých vtákov - labuť veľká, hus divá, kačica chrapačka, kačica chripľavka, hrdzavka potápavá, kačica lyžičiarka, chochlačka sivá a chochlačka vrkočatá. V rákosinách sa pohybuje sliepočka vodná, chriašteľ vodný, chriašť bodkovaný, bučiak veľký, bučiačik močiarny alebo volavka popolavá. Z ostatných vodných vtákov sa tu pravidelne zdržiava lyska čierna, potápka chochlatá, potápka malá alebo kormorán veľký. Rozľahlé tŕstie v rezervácii je hniezdiskom kane močiarnej, z ďalších dravcov sa objavuje napríklad včelár lesný alebo orol krikľavý.
NGC 4155
NGC 4155 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 6. apríla 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Actors Studio
náhľad|Budova Actors Studio na West 44th Street, [[Manhattan; pôvodne kostol]] Actors Studio je členská organizácia a divadelná škola v New Yorku. V roku 1947 ho založili Elia Kazan, Robert Lewis a Cheryl Crawford ako pokračovanie bývalej progresívnej divadelnej skupiny Group Theatre. V roku 1949 sa pripojil Lee Strasberg, ktorý sa v roku 1952 stal jeho riaditeľom.
Na výuku používa systém vychádzajúci z metódy Konstantina S. Stanislavského a psychoanalýzy. Najväčší význam mala v 50. rokoch 20. storočia.
Lhasa
Lhasa (po tibetsky: Lasa) je mesto v juhozápadnej Číne v autonómnej oblasti Tibet v panve Transhimalájí, v nadmorskej výške. Má rozlohu cca a viac ako pol milióna obyvateľov.
Lhasa je historickým a religióznym centrom Tibetu a tibetského budhizmu a do roku 1959 bolo sídlom dalajlámu. Palác Potala a Norbulingka, situované v centre mesta tvoria súčasť kultúrneho dedičstva UNESCO.
Dejiny
Moderné dejiny Lhasy sa začali písať počas pôsobenia piateho dalajlámu Ngawang Lozang Gjamcchoa (16171682), ktorému sa podarilo podrobiť si Tibet. Centrom a faktickým hlavným mestom Tibetskej ríše ustanovil Lhasu a začal stavbu paláca Potala, ktorá bola dokončená až po jeho smrti.
Lhasa bola niekoľko storočí „zakázané mesto“ a jej brány boli uzavreté pre všetkých, prichádzajúcich zo Západu. V 19. storočí sa do Lhasy márne snažili dostať napr. Sven Hedin a Nikolaj Prževalskij, úspešní boli napr. Alexandra David-Néelová a Heinrich Harrer a na začiatku 20. storočia mesto načas obsadil britský expedičný zbor, vedený Francisom Younghusbandom v rámci tzv. Younghusbandovej expedície.
Ekonomika
Veľmi významný pre Tibet je turistický ruch, ponúkajúci návštevníkom veľkolepý palác Potala, nádhernú himalájsku krajinu, divokú faunu i flóru vysokých polôh strednej Ázie. Až donedávna neboli v tejto oblasti žiadne chemické ani automobilové továrne a životné prostredie bolo len málo poznačené ľudskou činnosťou. Toto sa zmenilo začatím ťažby medi, olova a zinku, ktorá výrazne mení krajinu.
Podľa regionálnych úradov navštívil Tibet v roku 2004 1 milión turistov. Čínske úrady plánujú podporu a rast turistiky v regióne až na úroveň 10 miliónov návštevníkov v roku 2020. Zástancovia väčšej tibetskej autonómie dúfajú, že zvýšenie turistiky povedie k rozmachu pôvodnej Tibetskej kultúry.
Kultúra
Lhasa má mnoho významných stavieb ako sú kláštory Sera a Däpung alebo budhistický chrám Džókhang, v ktorom sú podľa tradície uchované sochy Budhu. UNESCOm je chránený „Historický súbor paláca Potala“, ktorý zahŕňa niekoľko stavieb, vrátane paláca Potala a Norbulingka. Nenávratné škody spôsobila kultúrna revolúcia, počas ktorej bolo veľa pamiatok poškodených alebo zničených.
Doprava
Kvôli odľahlej polohe bola v minulosti Lhasa ťažko prístupná a úzke a strmé cesty vysoko položenými priesmykmi spájali Tibet s Čínou, Indiou a Nepálom. Horské cesty, vhodné pre motorové vozidlá boli postavené až po roku 1945. Asi 60 km južne od mesta bolo vybudované letisko Lhasa Gonggar s dráhou, predĺženou kvôli nadmorskej výške až na. V roku 2006 bola dokončená aj železničná trať Golmud – Lhasa, spájajúca Tibet s Čínou.
Lhasa a umenie
Život v Lhase bol opísaný rakúskym horolezcom Heinrichom Harrerom v jeho knihe Sedem rokov v Tibete a v rovnomennom filme, v ktorom hrali Brad Pitt a David Thewlis. Kniha opisuje život v Lhase v 40. rokoch 20. storočia.
Kladivo (nástroj)
thumb|Klasické kladivo s drevenou rúčkou. náhľad|Tesárske pokrývačské kladivo s kovovou pogumovanou rúčkou, magnetickým držiakom na klince a výrezom na vyberanie klincov. Kladivo je nástroj, ktorým sa ručne vyvodzujú nárazy priamo na opracúvaný predmet, alebo nepriamo pôsobením na iný pracovný nástroj. Možno rozoznávať viacero druhov kladív. Napr. na stavebné, resp. búracie práce je vhodné kladivo s hmotnosťou nad 2 kg. Naopak na jemnú napr. čalúnickú prácu je vhodnejšie malé a ľahké kladivo. Pri práci s drevom, je vhodné stolárske kladivo s výrezom na vyťahovanie klincov.
Vyrába sa z nástrojovej ocele, dreva, gumy alebo iného materiálu. Pokiaľ je rúčka - porisko z dreva, je vhodné použiť jaseňové, hrabové alebo bukové drevo. Rúčky z borovicového, smrekového alebo jelšového dreva nie sú vhodné. Drevená rúčka je vhodná, pretože svojou pružnosťou lepšie tlmí nárazy. V dôsledku vysušovania a následných zmien objemu sa však o ňu treba starať. V prípade, že nie je dostatočne pevne osadená v otvore kladiva, je potrebné do rúčky zatĺcť menší oceľový klin, ktorý zabráni jej vyťahovaniu.
Herrère
Herrère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Merklín (okres Plzeň-juh)
Merklín je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 160 obyvateľov, z toho 592 mužov a 568 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 39,4 roka, ženy 40,5 roka).
Ján Greššo
Ján Greššo (* 21. november 1952, Zvolen) je slovenský herec a riaditeľ divadla. Je to syn herca Ľudovíta Grešša.
Peiréné (nymfa)
Peiréné alebo Peiréna je v gréckej mytológii dcéra riečneho boha Asópa, alebo podľa inej vezie riečneho boha Achelóa.
Peiréné a boh Poseidón boli rodičia synov Lecha a Kenchria. Keď bohyňa Artemis svojim šípom neúmyselne zabila Kenchria, žiaľ Peirény bol taký veľký, že sa z jej sĺz pred bránou Korintu vytvorila studnička. Táto studnička bola potom zasvätená Múzam a k nej podľa niektorých antických písomných zdrojov pravidelne prilietal okrídlený kôň Pégasos, aby sa z nej napil. Hrdina Bellerofontes ho neskôr pri studničke chytil, hodil na neho zlatú uzdu, ktorú mu dala bohyňa Aténa, skrotil ho a následne na ňom odletel.
Parigny (Manche)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Air trapping
Air trapping je špecifický anglický termín používaný v rádiologickej opisnej terminológii, ktorý nemá slovenský ekvivalent (dal by sa preložiť ako „uväznenie vzduchu“). Jeho podstatou je retencia vzduchu v okrajových častiach pľúcneho parenchýmu v dôsledku čiastočnej obštrukcie dýchacích ciest, ktorá má ventilový charakter. Vzduch sa teda do takto postihnutej oblasti pri nádychu dostáva, no pri výdychu sa z nej vytláča iba čiastočne.
Parigny (Manche)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ján Greššo
V roku 1976 úspešne skončil VŠMU a odvtedy pôsobí na nitrianskej scéne. V roku 2001 sa stal riaditeľom Divadla Andreja Bagara v Nitre.
Air trapping
Tento jav je pri CT vyšetrení dobre viditeľný na snímkach získaných v zadržanom výdychu. Denzita postihnutých oblastí je zreteľne nižšia ako denzita okolitého pľúcneho parenchýmu. Pri vyšetrení v zadržanom nádychu (ktoré je obvyklé) sa tieto rozdiely prakticky kompletne strácajú.
Parigny (Manche)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Air trapping
Air trapping je častým nálezom pri chronických ochoreniach dolných dýchacích ciest, napríklad pri cystickej fibróze.
Ján Greššo
V roku 2005 neúspešne kandidoval na miesto predsedu Nitrianskeho samosprávneho kraja.
Wolfgang Klafki
Wolfgang Klafki (* 1. september 1927, Angerburg, Poľsko† 24. august 2016, Marburg, Nemecko) bol nemecký pedagóg, profesor pedagogiky na univerzite v Marburgu, predstaviteľ integračných tendencií v pedagogickom filozofovaní 20. storočia.