cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Micubiši F-2
Avionika
Dôležitou súčasťou avioniky lietadla je zameriavací kontajner Sniper od spoločnosti Lockheed Martin. F-2 sa tak stali po lietadlách F-15, F-16, F-18, A-10, B-1, B-52 a Harrier ôsmou platformou, ktorá má integrované toto zariadenie. Sniper umožňuje detegovať, identifikovať a automaticky sledovať malé taktické ciele na dlhé vzdialenosti. Súčasťou systému je aj laserový značkovač, ktorý umožňuje použitie laserom navádzaných bômb proti stacionárnym alebo pohyblivým cieľom. Okrem toho Sniper umožňuje pilotom zhotoviť snímky s vysokým rozlíšením pre potreby spravodajstva, sledovania a prieskumu.
Komunikačný systém AN/ARC-164 od firmy Raytheon pracuje v pásme UHF. AN/ARC-164 umožňuje efektívnu hlasovú komunikáciu, odolnú voči rušeniu.
Identifikačný systém "priateľ - nepriateľ" AN/APX-113(V) od spoločnosti BAE Systems pomáha pilotovi identifikovať priateľské lietadlá v zabezpečenom prostredí.
Motor
Pohon lietadla zabezpečuje jeden dvojprúdový motor General Electric F110-GE-129, ktorý F-2 umožňuje dosiahnuť maximálnu rýchlosť Mach 2. Jeho suchý ťah je 75,62 kN, pri použití prídavného spaľovania až 131,23 kN. Tieto motory poháňajú nielen stroje F-16, ale aj juhokórejské F-15K.
F-2 dokáže stúpať rýchlosťou /s a jeho maximálny dostup je. Môže niesť prídavné palivové nádrže do hmotnosti, vďaka čomu dokáže preletieť až.
Výzbroj
Základnú výzbroj predstavuje 6-hlavńový kanón M61A1 kalibru  s kadenciou 6000 rán za minútu.
Útok na vzdušné ciele mimo vizuálny kontakt môže byť realizovaný americkými raketami stredného dosahu AIM-7F/M. Ide o strely s polo-aktívnym radarovým navádzaním a doletom. Tie by postupne mali byť nahradené japonskými strelami s aktívnym radarovým navádzaním AAM-4. Jej vylepšená verzia AAM-4B je prvou protilietadlovou raketou s radarom typu AESA. Táto strela od spoločnosti Micubiši má dolet až.
Dôležitou súčasťou výzbroje sú štyri protilodné strely ASM-1 alebo ASM-2, ktoré stíhačku predurčujú hlavne k ničeniu nepriateľských bojových lodí a výsadkových plavidiel. ASM-1 s aktívnym radarovým navádzaním má dolet, zatiaľ čo ASM-2 s infračerveným navádzaním dokáže zasahovať ciele až na. V súčasnosti je vývoji nová supersonická strela XASM-3, ktorá by mala dosiahnuť počiatočných operačných spôsobilostí v roku 2016 a následne by mala nahradiť ASM-1 a ASM-2. Vďaka náporovému motoru dokáže XASM-3 letieť rýchlosťou Mach 3 a jej dosah by mal byť viac ako.
F-2 má integrovaných taktiež viacero klasických voľne padajúcich bômb, ale aj riadené bomby s GPS navádzaním zo série JDAM (Joint Direct Attack Munition).
Používatelia
Japonsko
Únia severoafrického futbalu
Únia severoafrických futbalových federácii skrátene UNAF, je asociácia pre futbalové federácie Severnej Afriky. UNAF vznikla v roku 2005 severoafrickými členmi Konfederácie afrického futbalu (CAF), Alžírsko, Egypt, Líbya, Maroko, Tunisko. Na poste prezidenta sa bude striedať päť zakladajúcich krajín. UNAF je jednou z piatich organizácii Konfederácie afrického futbalu
Členské štáty
UNAF má päť členov. Všetci členovia boli zakladajúcimi členmi UNAF. Týchto päť krajín je súčasťou Konfederácie afrického futbalu (CAF) a tiež Únie arabských futbalových asociácii (UAFA).
Súťaže
UNAF organizuje niekoľko súťaží čo sa týka mužov, žien, mládeže, klubov a futsalu
Saint-André-d’Olérargues
Saint-André-d’Olérargues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji 2006
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji 2006 boli 12. majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji. Bolo to najvyššie kontinentálne podujatie EHF v halovom pozemnom hokeji v roku 2006, ktoré sa konalo za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Bolo to prvé spoločné podujatie mužov a žien. V Holandsku sa konali halové ME po druhý raz v mužskej (predtým v 1976), a po druhý raz v ženskej kategórii (predtým v 2004).
Konečné poradie tímov
Muži
Ženy
Podstráne
Podstráne sú osada v okrese Martin, miestna časť mesta Martin. Ležia na ulici Hrdinov SNP, smerom na Martinské hole.
Osadou preteká Pivovarský potok, ktorý sa po osadu Podstráne označuje ako Mlynský potok.
Hľuzovka (rozlišovacia stránka)
Hľuzovka (nesprávne alebo zastarano: lanýž) môže byť:
Európska liga vo volejbale mužov 2015
Európska liga vo volejbale mužov 2015 bol 12. ročník prestížnej Európskej ligy mužov, európskej súťaže národných tímov vo volejbale, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konal sa v 12 dejiskách všetkých zúčastnených tímov od 3. júla – 14. augusta 2015. 12 tímov je rozdelených do dvoch skupín hrá sa systémom dvojzápasov spolu 10 zápasov. Víťazi skupín a tímy na druhom mieste postúpili do Final four. Víťaz Európskej ligy mal právo štartovať vo Svetovej lige v 3. skupine. Vo finále zvíťazilo premiérovo družstvo Slovinska.
Okoto
Okoto môže byť:
Irina Konstantinovna Archipovová
Irina Konstantinovna Archipovová (* 2. január 1925, Moskva† 11. február 2010, Moskva) bola ruská mezzosopranistka.
Absolvovala Moskovské štátne konzervatórium v roku 1953. V roku 1954 začala spievať v Divadle opery a baletu v Sverdlovsku, neskôr spievala v opere Veľkého divadla. V 60. a 70. rokoch dosiahla vrchol svojej kariéry a stala sa medzinárodnou hviezdou v ruskom aj talianskom repertoári. Neskôr sa venovala pedagogickej práci.
Zomrela na zástavu srdca a je pochovaná na Novodevičiom cintoríne v Moskve.
Ján Ilavský
Ján Ilavský môže byť:
Majstrovstvá Južnej Ázie v basketbale mužov 2016
Majstrovstvá Južnej Ázie v basketbale mužov 2016 bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev Južnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Juhoázijská basketbalová asociácia (SABA). Konal sa v Bangalúre, v štáte Karnátaka, v Indii v dňoch od 6.8. júla 2016, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Kanteerava Indoor Stadium. Turnaj pozostával iba z jednej štvorčlennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. 🇮🇳 získala pri svojej štvrtej účasti štvrtýkrát titul, keď zvíťazila vo všetkých zápasoch skupiny. Strieborné Maldivy získali svoju prvú medailu.
Výsledky
Play-off sa nehralo.
Ribnoto ezero
Ribnoto ezero (, doslova Rybné jazero) môže byť:
Tribunj
Tribunj je obec v Chorvátsku v Šibenicko-kninskej župe. Nachádza sa severozápadne od Šibeniku a v roku 2011 tu žilo 1 536 obyvateľov.
História
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1463 pod názvom Tribohunj. Obec bola kvôli svojej strategickej polohe často napádaná Turkami, z tohoto dôvodu bola na vrchu svätého Nikolu postavená stredoveká pevnosť Jurjevgrad. Slovo Tribunj v preklade zo staroslovančiny znamená „miesto, kde sa obetuje“. Oficiálne vznikol Tribunj 28. augusta 2006 oddelením od mesta Vodice.
Tradícia a kultúra
Každý august sa tu odohrávajú tradičné preteky oslov, ktoré sú jedným z veľkých turistických lákadiel celej oblasti. Po celý rok sú tu organizované rôzne akcie ako napríklad Tribunjske igre (Tribunjské hry).
Écharcon
Écharcon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Essonne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prameň lásky
Prameň lásky ( El manantial) je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v rokoch 2001 – 2002. Hlavné úlohy stvárnili herci Adela Noriega a Mauricio Islas. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Markíza prvýkrát od 15. augusta 2002 do 21. októbra 2002 a druhýkrát od 3. januára 2005 do 23. mája 2005.
Saint-André-de-Roquepertuis
Saint-André-de-Roquepertuis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-André-de-Valborgne
Saint-André-de-Valborgne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Khi Solar One
Khi Solar One je solárno-tepelná elektráreň, ktorá sa nachádza v Južnej Afrike. Má výkon 50 MW a je prvou solárnou elektrárňou v Afrike. Rozkladá sa na ploche 140 ha.
Saint-André-de-Valborgne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Khi Solar One
Je to prvá tepelná solárna vežová elektráreň v Afrike a prvá vežová elektráreň, ktorá dosiahla 24-hodinovú prevádzku len so solárnou energiou, ale to vďaka poklesu spotreby energie v noci, pretože plná zásoba energie trvá len 2 hodiny.
Saint-André-de-Valborgne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Khi Solar One
Projekt vyvinula španielska spoločnosť Abengoa a bol financovaný s pomocou Industrial Development Corporation (IDC) a komunitnej skupiny Khi Community Trust.
Čmeľok
Čmeľok je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Pernek, približne severozápadne od Modry.
Poloha
Nachádza sa na juhu strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Kuchynská hornatina. Vrch leží v Bratislavskom kraji, na hranici okresov Malacky a Pezinok a zasahuje na katastrálne územie obce Pernek a mesta Pezinok. Najbližšími sídlami sú západne situovaný Pernek a severozápadne ležiaca Kuchyňa, juhovýchodným smerom je to mesto Pezinok. Vrcholom vedie Štefánikova magistrála.
Opis
Čmeľok je súčasťou hlavného hrebeňa Malých Karpát, ktorý od juhu vedie z blízkeho sedla Baba a pokračuje na Čertov kopec. Na vrchole je vojenský radar. Západne susedí Kostolný vrch, severne Javorina , Jágrová a Čertov kopec, severovýchodne Skalnatá , východným smerom sa nachádza Čierna skala  a Veľká homoľa  a južne Trojárová  a Korenný vrch. Západné svahy napájajú Pernecký potok, smerujúci do Maliny v povodí rieky Morava, východné svahy odvodňuje Blatina, ktorá je prítokom Malého Dunaja. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty.
Výhľady
Nesúvislý lesný porast v okolí vrcholu umožňuje obmedzený výhľad. Z vhodných miest sú viditeľné mnohé vrchy Malých Karpát, Borská a Podunajská nížina, pri priaznivých podmienkach tiež Považský Inovec, Vtáčnik, Tribeč a predhorie Álp.
Skalnatá (vrch v Malých Karpatoch)
Skalnatá je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Kuchyňa, približne severozápadne od Modry.
Angelika Slamová
Kariéra
Basketbal začala Slamová hrať ako osemročná. Profesionálnu kariéru začala v klube ŠBK Šamorín. Tu začala hrávať už od 16 rokov aj v slovenskej extralige. Odohrala tu 6 extraligových sezón ako stabilná opora tímu. V sezóne 2014/15 bola 5. najlepšia hráčka ligy v počte skórovaných bodov (357 b). V sezóne 2015/16 bola najlepšou hráčkou ŠBK Šamorín a 2. najlepšou hráčkou ligy podľa bodovania (495 b). Medzi rokmi 20162018 strávila dve sezóny v v tíme Piešťanské Čajky, kde sa tiež vypracovala na hráčku základnej zostavy a získala s tímom dva tituly vicemajstra Slovenska (7. najlepšia hráčka ligy v sezóne 2016/17 – 311 b; 12. najlepšia hráčka ligy v sezóne 2017/18 – 240 b). V roku 2018 prestúpila do rumunskej ligy, do tímu ASC Sepsi v meste Sfantu Gheorghe. S tímom zvíťazila v sezóne 2018/19 postupne v Rumunskom pohári aj v lige a hrala aj v Eurocupe. Na sezónu 2019/20 prestúpila do poľskej ligy, do tímu Arka Gdyňa.
Úschovňa pohľadov
Úschovňa pohľadov je názov druhého štúdiového albumu slovenskej speváčky Beáty Dubasovej. Tento album v roku 1988 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus.
Angelika Slamová
Kariéra
Na jar 2021 si Slamová roztrhla väz v kolene, v apríli 2021 absolvovala operáciu a pol roka absentovala. V decembri 2021 sa v Arke Gdynia vrátila do tréningového procesu s družstvom, no pri tréningu si opätovne poškodila koleno vinou zle prevedenej operácie z apríla. V januári 2022 musela preto absolvovať ďalšiu operáciu, v Poznani, a do konca sezóny 2021/2022 nemohla hrať.
Bănderické jazerá
Bănderické jazerá je skupina 16 vysokohorských ľadovcových jazier v pohorí Pirin v južnom Bulharsku.
Angelika Slamová
Kariéra
Reprezentovala tiež Slovensko na Majstrovstvách Európy 2017.
Skalnatá (vrch v Malých Karpatoch)
Poloha
Nachádza sa na juhu strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Kuchynská hornatina. Vrch leží v Bratislavskom kraji, na hranici okresov Malacky a Pezinok a zasahuje na katastrálne územie obce Kuchyňa a mesta Pezinok. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace časti miest Modra a Pezinok, západným smerom je to Kuchyňa a Pernek. Vrcholom prechádza Štefánikova magistrála.
Opis
Skalnatá leží v hlavnom hrebeni, ktorý vedie zo sedla Baba cez Čertov kopec a severným smerom pokračuje k masívu Vysokej. Juhozápadne susedí vrch Čmeľok, západne Čertov kopec a Jágrová , severne Gajdoš a Vysoká , východne Modranská Baba  a Tri kopce , juhovýchodne Veľká homoľa  a južne Čierna skala. Severná časť hrebeňa patrí do pramennej oblasti riečky Malina, smerujúcej do rieky Morava, južné svahy odvodňuje potok Vidlárová, ktorá je prítokom Blatiny, v povodí Malého Dunaja. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty.
Výhľady
Nesúvislý riedky porast a blízka horská lúka umožňuje z vrcholu zaujímavý rozhľad. Otvorený je najmä východný a južný horizont, no viditeľné sú mnohé vrchy Malých Karpát, no tiež Borská a Podunajská nížina, pri priaznivých podmienkach aj Biele Karpaty, Strážovské vrchy, Považský Inovec, Vtáčnik, Tribeč a juhozápadným smerom aj predhorie Álp.
Prístup
Vrcholom prechádza Štefánikova magistrála v trase Cesty hrdinov SNP, sledujúca hlavný hrebeň Malých Karpát.
Angelika Slamová
Hráčske štatistiky
''Aktuálne k 1. októbru 2019.''
Bănderické jazerá
Geografia a opis
Bănderické jazerá je skupina 16 vysokohorských ľadovcových jazier v centrálnej severnej časti pohoria Pirin. Medzi najnižšie (v nadmorskej výške ) a najvyššie (v nadmorskej výške ) položeným jazerom je denivelácia viac než 250 výškových metrov. Celkovo zaberajú plochu približne 12,7 hektára. Nachádzajú sa v oblasti s veľkým množstvom turistických trás. Z celkového počtu 16 jazier je ich pomenovaných päť. Sú to: jazero Okoto, Muratovo ezero, Ribnoto ezero, Žabeško ezero a Dălgo ezero. Vodu im dodáva rieka Bănderica.
Najdôležitejšie Bănderické jazerá
Okoto - hovorí sa mu ešte Ravnaškoto ezero (, doslova Ravnacké jazero). Nachádza sa približne 600 metrov južne od horskej chaty Vichren. Je to malé jazero kruhovitého tvaru o dĺžke 64 a šírke 57 metrov a hĺbke 5,5 metra. Nachádza sa v nadmorskej výške Vzhľadom k blízkosti chaty Vichren ide o jedno z najnavštevovanejších jazier Národného parku Pirin.
Muratovo ezero (, doslova Muratovo jazero) - známe je aj pod bulharskými názvami Obinato ezero a Chvojnato ezero. Nachádza sa na úpätí vrchu Muratov a sú od neho krásne výhľady na vrchy Todorka  a Malka Todorka. Okolo jazera vedie turistická trasa, ktorá spája horskú chatu Vichren s horskou chatou Sinanica. Jazero leží v nadmorskej výške a v najhlbšom mieste dosahuje hĺbky 3,2 metra.
Ribnoto ezero (, doslova Rybné jazero) - hovorí sa mu ešte Goľamo Bănderiško ezero (, doslova Veľké Bănderické jazero). Je najväčším a najhlbším jazerom z celej skupiny Bănderických jazier. V jeho juhozápadnej časti sa nachádza oddelené len niekoľkými metrami súše ďalšie bezmenné malé jazierko. V blízkosti jazera vedie turistická trasa z horskej chaty Vichren do útulne Tevno ezero. Ribnoto ezero leží v nadmorskej výške a v najhlbšom mieste je hlboké 12,2 metra.
Žabeško ezero (, doslova Žabie jazero) - je najvyššie položeným z celej skupiny Bănderických jazier. Odkrýva sa tu nádherný výhľad na severozápad k vrchu Muratov. V dôsledku len malého odtoku je najteplejším z Bănderických jazier. Pri jazere sa rozdeľuje turistická trasa, ktorá sem vedie z vysokohorskej chaty Vichren. Jednou odbočkou je možné pokračovať k útulni Tevno ezero, druhá vedie k vysokohorskej chate Demjanica. Jazero sa nachádza v nadmorskej výške a v najhlbšom mieste dosahuje hĺbky 1,9 metra.
Dălgo ezero (, doslova Dlhé jazero) - je známe tiež ako Gorno Bănderiško ezero (, doslova Horné Bănderické jazero). Zo všetkých Bănderických jazier leží najďalej od chaty Vichren. V blízkosti jazera vedie turistická trasa z horskej chaty Vichren do útulne Tevno ezero. Leží v nadmorskej výške a v najhlbšom mieste dosahuje hĺbky 10 metrov. Je dlhé až 459 metrov a široké 150 metrov. Leží približne kilometer severne od vrchu Bănderiški čukar.
EM Strasbourg Business School
náhľad|Logo školy EM Strasbourg Business School je európska biznis škola nachádzajúca sa v Štrasburgu. Bola založená v roku 1919.
Charakteristika
EM Strasbourg je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EPAS a AACSB. Škola má cca 22 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Jean-Marc Zulesi (francúzsky politik).
Študijné programy
EM Strasbourg má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, médiá, ľudské zdroje. EM Strasbourg udeľuje aj PhD titul.
Umiestnenia v rebríčkoch
V roku 2019 sa program Master in Management umiestnil na 79. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
Saint-Bauzély
Saint-Bauzély je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brian Wilson (hudobník)
Brian Wilson (* 20. jún 1942, Inglewood, Kalifornia, USA) je americký hudobník, spoluzakladateľ skupiny Beach Boys. Často je nazývaný popovým géniom pre inovatívne postupy v kompozícii a priekopnícke metódy v nahrávacích technikách a všeobecne uznávaný ako jeden z najinovatívnejších a najvýznamnejších skladateľov 20. storočia.
Vyrastal v Hawthorne v Kalifornii a medzi jeho formatívne vplyvy patrili George Gershwin, the Four Freshmen, Phil Spector a Burt Bacharach.V roku 1961 začal svoju profesionálnu kariéru ako člen skupiny Beach Boys, kde pôsobil ako skladateľ, producent, spevák, basgitarista, klávesák a de facto líder. Po podpísaní zmluvy s Capitol Records v roku 1962 sa stal prvým popovým umelcom, ktorý sa zaslúžil o písanie, aranžovanie, produkciu a predvádzanie vlastného materiálu. V 60. rokoch napísal, alebo spolunapísal dve desiatky U.S. Top 40 hitov, vrátane hitov Surf City (1963), I Get Around (1964), Help Me, Rhonda (1965) či Good Vibrations (1966).
V roku 1964 sa nervovo zrútil a rezignoval na pravidelné koncertné turné, čo viedlo k rafinovanejším dielam, ako napríklad Pet Sounds a jeho prvé pripísané sólové vydanie "Caroline, No" (obe 1966). Koncom 60. rokov začal psychicky upadať a jeho prispievanie do skupiny sa zmenšovalo, začalo sa hovoriť o jeho životnom štýle v ústraní, prejedaní sa a užívaní drog.
Detstvo
Narodil sa v Centinela Hospital v Inglewoode ako prvé dieťa Audree Neva (rodenej Korthof) a Murryho Wilsona, strojníka a neskôr skladateľa na čiastočný úväzok. Má holandských, škótskych, anglických, nemeckých, írskych a švédskych predkov. Brianovi dvaja mladší bratia Dennis a Carl sa narodili v rokoch 1944 a 1946. Krátko po narodení Dennisa sa presťahovali z Inglewoodu na 3701 West 119th Street v neďalekom Hawthorne v Kalifornii. Rovnako ako jeho bratia, aj Brian trpel zneužívaním od svojho otca, ktoré bolo väčšinou psychické a niekedy fyzické.
Založenie Beach Boys
náhľad|left|upright|Brian Wilson v roku 1960 Wilson a jeho bratia Carl a Dennis, bratranec Mike Love a ich priateľ Al Jardine sa prvýkrát objavili ako hudobná skupina na jeseň roku 1961, spočiatku pod názvom Pendletones. Po tom, čo ich Dennis prinútil napísať pieseň o miestnej vášni pre vodné športy, Wilson a Mike Love spolu vytvorili to, čo sa stalo prvým singlom skupiny "Surfin'". Približne v tomto čase si skupina prenajala zosilňovač, mikrofón a basgitaru, aby na nej Jardine mohol hrať. Potom, čo niekoľko týždňov nacvičovali v hudobnej miestnosti Wilsonovcov, sa jeho rodičia vrátili domov z krátkeho výletu do Mexika. Murry Wilson sa nakoniec ohromil a vyhlásil sa za manažéra skupiny a skupina sa pustila do vážnych skúšok na poriadne štúdiové nahrávanie.
Skladba "Surfin'", ktorú nahrali Hite a Dorinda Morgan a ktorá vyšla na malom vydavateľstve Candix Records, sa stala najlepším miestnym hitom v Los Angeles a dosiahla číslo 75 v národných rebríčkoch predaja Billboard. Dennis neskôr opísal, kedy jeho starší brat prvýkrát počul ich pieseň v rádiu, keď traja bratia Wilsonovci a David Marks jazdili vo Wilsonovom Forde z roku 1957 v daždi: "Nič nikdy neprekoná výraz na Brianovej tvári, nikdy ... to bol moment všetkých čias." Pendletones však už neboli, pretože Candix Records zmenili ich meno na Beach Boys. Wilson a jeho spoluhráči, po Ike & Tina Turner, predviedli svoje prvé veľké živé vystúpenie na Ritchie Valens Memorial Dance na Silvestra 1961. Tri dni predtým mu otec kúpil elektrickú basu a zosilňovač. Wilson sa naučil hrať na tento nástroj v tom krátkom čase, keď Jardine prešiel na rytmickú gitaru.
1962–1966: Vrcholné roky
Wilson poznamenal: "Vždy som mal pocit, že som skôr mužom v zákulisí ako zabávačom." Bol obrovským fanúšikom Phila Spectora – ktorý sa preslávil s Teddy Bears – a usiloval sa modelovať svoju rozvíjajúcu sa kariéru po hudobnom producentovi. S Garym Usherom napísal Wilson množstvo piesní podľa vzoru Teddy Bears a napísali a produkovali niekoľko nahrávok pre miestne talenty, aj keď bez komerčného úspechu. Brian postupne rozpustil svoje partnerstvo s Usherom kvôli zásahu Murryho Willsona. Brianova prvá nahrávka, ktorú produkoval mimo Beach Boys, aj keď neautorizovaná, bola "The Revo-Lution" od Rachel and the Revolvers, napísaná s Usherom a vydaná spoločnosťou Dot Records v septembri.
Citrónovník pravý
Citrónovník pravý, staršie Citrónovník limonový (Citrus limon) je druh malého subtropického vždyzeleného stromu z čeľade rutovité. Jeho žltý plod sa nazýva citrón.
Má jednoduché vajcovité listy (dlhé 8 až 14 cm), ktoré obsahujú aromatické oleje. Kvitne od apríla do mája. Malé, obojpohlavné biele kvety sú vo zväzkoch a sú veľmi voňavé. Plod je bobuľa s kožovitou šupkou (hesperídium). Dorastá do výšky 3 až 6 m a má ostré tŕne.
Pôvodom je pravdepodobne zo severozápadnej Indie, rastie v Stredomorí, Juhozápadnej Ázii a na juhu Severnej Ameriky. Genetická štúdia naznačuje, že ide o kríženca medzi Citrus aurantium a Citrus medica. Bol introdukovaný do Talianska v 2. storočí pred Kr. a v Iraku a Egypte sa pestoval v 7. storočí pred Kr.
Plody sa používajú na konzumáciu, ako liečivá rastlina, na čistenie (šťava, dreň aj šupka). Šťava z citróna obsahuje 5% až 6% kyseliny citrónovej, s pH približne 2,2. To jej dáva výraznú kyslú chuť a je kľúčovou zložkou v nápojoch a potravinách, ako je limonáda a citrónový koláč.
Sergej Kužugetovič Šojgu
Sergej Kužugetovič Šojgu (rus.: Сергей Кужугетович Шойгу; tuv.: Сергей Күжүгет оглу Шойгу; *21. mája 1955 Čadan, Tuvinská RSFSR, Sovietsky zväz) je ruský politik tuvianskeho pôvodu, v rokoch 1991 – 1994 a neskôr v rokoch 1994 – 2012 pôsobil ako minister pre výnimočné situácie. V roku 2012 pracoval krátko ako gubernátor Moskovskej oblasti a napokon od 6. novembra 2012 pôsobí ako Minister obrany Ruskej federácie.
Život
Sergej Šojgu sa narodil 21. mája 1955 v mestečku Čadan v Tuvinskej autonómnej oblasti v rodine redaktora miestnych novín Kužugeta Sergejeviča Šojgu a zootechničky Alexandry Jakovlevny Šojgu, rodenej Kudrjavcevovej. V rokoch 1972 – 1977 navštevoval Krasnojarský polytechnický inštitút, kde vyštudoval v odbore stavebný inžinier. Po skončení štúdia pracoval v rôznych častiach krajiny ako stavebný inžinier. Koncom 80. rokov vykonával nižšie funkcie v oblastnej komunistickej strane v meste Abakan v Chakasku na južnej Sibíri. Následne pôsobil ako inšpektor krajského výboru komunistickej strany v Krasnojarsku.
V roku 1990 získal miesto na ministerstve výstavby a presťahoval sa do Moskvy. V roku 1991 sa stal predsedom Ruského záchranárskeho zboru a predsedom Štátneho výboru RSFSR pre zvláštne situácie. V rokoch 1991 – 1994 bol najvyšším predstaviteľom Štátneho výboru Ruskej federácie pre civilnú obranu, zvláštne situácie a likvidáciu následkov prírodných katastrof. V tejto pozícií prakticky od nuly vytvoril ruský záchranársky zbor a vyslúžil si povesť zodpovedného, populárneho a skromného človeka.
V roku 1992 bol vyslaný ako sprostredkovateľ pri riešení gruzínsko-osetského konfliktu a zaoberal sa odsunom ruských utečencov z Tadžikistanu. V roku 1996 obhájil dizertačnú prácu na tému Organizácia verejnej správy pri predikcii mimoriadnych situácií s cieľom znížiť sociálne a ekonomické škody, vďaka čomu získal titul kandidát vied.
V roku 1999 viedol proputinovské hnutie Jedinstvo. Druhým miestom strany Jedinstvo vo voľbách pomohol Vladimirovi Putinovi k získaniu postu premiéra. Spolu s Jurijom Lužkovom a Mintimerom Šajmievom viedol v rokoch 2001 a 2002 stranu Jednotné Rusko.
V roku 2011 sa v prieskumoch verejnej mienky umiestnil medzi najdôveryhodnejšími ruskými štátnymi predstaviteľmi. 11. mája 2012 nastúpil na post gubernátora Moskovskej oblasti, kde nahradil Borisa Gromova. Na tomto poste však zotrval iba krátko.
Po Šojguovom nástupe do funkcie ministra ďalej pokračovalo masívne rozkrádanie prostriedkov vynakladaných na obranu jeho rezortom. Šojgu, resp. jeho dvaja blízki podriadení gen. Timur Ivanov a Ruslan Calikov, boli pred ruskou inváziou na Ukrajinu zodpovední za prípravu nikdy nerealizovaných diverzií a pro-ruských síl na ukrajinskom území, na ktorých prípravu minuli obrovské prostriedky.
Rodina
Sergej Šojgu je ženatý s Irinou Alexandrovnou Šojgu (rod. Antipina). Spolu majú 2 dcéry – Juliu (*1977) a Xeniu (*1991).
Interdisciplinarita
Interdisciplinarita (iné názvy: interdisciplinárnosť, medziodborovosť, medzidisciplinárnosť) je v teórii a metodológii vedy vedecko-výskumná práca, pri ktorej sa uplatňujú dve alebo viaceré vedné disciplíny, vedné odbory. Neexistuje všeobecne prijímaná definícia toho, čo možno pokladať za interdisciplinárny výskum.
Napr. francúzsky akademik Guy Berger rozlišuje výskum disciplinárny, multidisciplinárny, pluradisciplinárny, interdisciplinárny a transdisciplinárny, pričom interdisciplinaritu vníma ako vzájomné pôsobenie medzi dvoma či viacerými rôznymi vednými disciplínami, pričom ich vzťah sa môže líšiť spočívajúc od jednoduchej výmeny ideí až po vzájomnú integráciu koncepcií, metodológie, procedúr či terminológie.
Ako prvý prípad interdisciplinárneho výskumu sa spravidla uvádzajú prvé výskumy biochémie rastlín v 18. storočí.
Štátny znak Ukrajiny
náhľad|251x251bod|Erb [[Ukrajina|Ukrajiny]] Erb Ukrajiny, taktiež zvaný ako Tryzub (ukr. Тризуб, teda slovensky Trojzubec) bol prijatý za štátny znak 19. februára 1992.
Opis štátneho znaku
Štátny znak Ukrajiny tvorí žltý trojzubec (tryzub), ktorý obklopuje modré pozadie. Modrá a žltá farba sú špecifickými ukrajinskými farbami, ktoré zároveň tvoria aj ukrajinskú vlajku.
Dejiny Trojzubca
Trojzubec (Tryzub) je jeden z najstarších (štátnych) symbolov na svete.
Jeho pôvod dodnes nie je celkom jasný, no podľa historikov má normanský, teda vikingský pôvod. Trojzubec sa spája najmä s oblasťami obklopené morom od Francúzska až po Nórsko. náhľad|Erb [[Haličsko-volynské kniežatstvo|Haličsko-volynského kniežanstva v 13. storočí]] Trojzubec sa taktiež objavil vo viacerých mytológiách. Tryzubec je známy najmä vďaka
Égly
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Štátny znak Ukrajiny
Dejiny Trojzubca
Trojzubec je jedným z hlavných symbolov budhizmu, zobrazuje totižto tri šperky Budhu. Trojzubec bol vraj aj znakom Rurikovcov.
Égly
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štátny znak Ukrajiny
Dejiny Trojzubca
Trojzubec je ukrajinským symbolom, ktorý bol používaný už aj za Vladimíra I. v rokoch 980 až 1015.
V roku 1992, keď sa v parlamente hlasovalo o schválení znaku, viacerí poslanci boli proti. Dôvodom bolo používanie znaku za druhej svetovej vojny v Ukrajinskej povstaleckej armáde.
Opis Veľkého štátneho znaku
náhľad|Veľký štátny znak (prvý návrh) Uprostred Veľkého štátneho znaku sa nachádza znak Ukrajiny s trojzubcom. Erb obklopujú zeleň, pšeničné uši a kalina, nad ktorými sa nachádza korunka. Vedľa (naľavo) sa nachádza zlatý lev, napravo zas kozák.
Esat Ayyıldız
Esat Ayyıldız [výslovnosť v IPA: ɛsɑt ai-jɯɫdɯ:z]; (* 27. apríl 1992, Ankara, Turecko) je turecký filológ, orientalista, semitológ, spisovateľ, znalec dejín a kultúry krajín Blízkeho východu.
Štátny znak Ukrajiny
Dejiny Veľkého štátneho znaku
Veľký štátny znak nie je úradne uznaným štátnym symbolom Ukrajiny. Jestvuje aj viac verzií, ani jeden však od roku 1996 nebol parlamentom uznaný.
Esat Ayyıldız
Študoval na Ankarskej univerzite, kde jeho vyučujúcimi boli profesori Kemal Tuzcu, M. Faruk Toprak a Bedrettin Aytaç. Vychoval celý rad arabistov. Titul Ph.D. získal v roku 2019 za prácu Klasik Arap Şiirinde Emevî Dönemine Kadar Hiciv.
Chrám svätých Cyrila a Metoda (Sofia)
Chrám svätých Cyrila a Metoda          je pravoslávny chrám zo začiatku 20. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Sofia v oblasti Sofia v západnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Lokalita
Chrám leźí v centrálnej časti mesta  v rajóne Văzraždane  v štvrti Starite Pazarišta  medzi ulicami Vašington, ''Sv. sv. Kiril i Metodij a bulvárom St. Stambolov''.
Dejiny
Finančné prostriedky na výstavbu nového chrámu boli zbierané priamo veriacimi, časť parcely na ktorej chrám stojí bola farnosti venovaná vtedajším námestkom sofijského starostu. thumb|left|pohľad na chrám z juhovýchodu Výstavba dnešnej budovy prebehla v rokoch 18941909 (udávajú sa aj roky 18921909, 18971909, 18961909 ).
Výstavba chrámu sa začala v roku 1897, ale čoskoro bola prerušená z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov na výstavbu a postavené tak boli iba základné časti. Výstavba neskôr pokračovala od roku 1901. Chrám bol vysvätený 10. mája 1909 sofijský metropolitom Partenijom. Na ceremónii sa zúčastnil aj bulharský cár Ferdinand I. s manželkou Eleonórou von Reuss–Köstritzovou. V roku 1919 prebehla rekonštrukcia južnej fasády budovy, v rámci ktorej bola k budove pristavaná kaplnka.
Charakteristika
Chrám svätých Cyrila a Metoda je jedným z prvých chrámov, ktoré sa začali stavať na území Sofie po oslobodení Bulharska v roku 1878. Budova bola postavená podľa projektu architektov Nikolu Torbova a  Aleksiho Načeva. Staviteľ bol Anton Trifonov.
Chrám je postavený v novobarokovom slohu s prvkami byzantskej architektúry a lombardského dekoru, pričom takýto mix je typický pre architektúru bulharského národného romantizmu z prelomu 19. a 20. storočia. thumb|left|detailný pohľad na severnú vežu
Exteriér
Chrám je dlhý 30 metrov, široký 20 metrov a výška v najvyššej časti kupoly dosahuje približne 27 metrov. Výška najvyššej lode dosahuje 18 metrov. Ide o pomerne veľkú budovu s centrálne položenou kupolou a dvomi vysokými zvonicami v západnej časti chrámu, ktoré stoja po bokoch hlavného vchodu. Chrám je trojloďový. Bol postavený klasickým štýlom zo striedajúcich sa radov kameňov a tehál, ako spojivo bola použitá malta.
Kupola dominuje centrálnej časti naosu, je postavená na kruhovej základni a v interiéri podopieraná štyrmi masívnymi stĺpmi. Bočné lode majú klenuté stropy a nachádzajú sa v nich galérie, oddelené od centrálnej lode stĺporadím. Vo východnej časti sa nachádzajú tri apsidy z ktorých centrálna je najvyššia. Pred vchodom do chrámu v jeho západnej časti medzi zvonicami sa nachádza sčasti odkrytá predsieň.
Interiér
Interiér chrámu je priestranný. V západnej časti sa nachádza empora, predĺžená aj do severnej a južnej časti naosu. Vo východnej časti v priestore pred bočnými apsidami sa nachádzajú diakonikon a prothesis. Okná sú vysoké, pričom v niektorých sa nachádzajú ozdobné vitráže. Podlaha chrámu je tvorená viacfarebnou mozaikou.
Steny chrámu nie sú zdobené maľbami. Maľbami sú však vyzdobené steny kupoly,    kde sa nachádzajú maľby Krista Všedržiteľa, ako aj evanjelistov Lukáša, Jána,Matúša a Mareka.
Ikony v centrálmom cárskom rade zhotovil ikonopisec Ivan Dimitrov v priebehu roku 1909. Ďalšie ikony sú dielom umelcov Stefana Ivanova, Gospodina Žeľazkova, Stefana Badžova a Apostola Christova. Veľké ikony sa nachádzajú na schodisku, ktoré vedie ku chrámovej kupole. Medzi nimi sú najvýznamnejšie ikony zobtazujúce patrónov chrámu svätých Cyrila a Metoda.
Celkovo sa v chráme nachádzajú tri tróny, pričom centrálny je zasvätený patrónom chrámu svätým Cyrilovi a Metodovi, severný Trom svätiteľom a južný svätému Pantaleónovi.
Kaplnka Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu
Kaplnka Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu sa nachádza pri južnej fasáde chrámu. Bola k chrámu pristavaná v priebehu roku 1919.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Kostol aj s budovou fary boli vyhlásené za kultúrne pamiatky miestneho významu v roku 1978 pod číslom spisu 125 (publikované v Štátnom vestníku č.40 z roku 1978). Dôvodom zaradenia na zoznam je architektonicko-staviteľská ako aj umelecká hodnota budovy.
Patrocínium
Chrám je zasvätený svätým Cyrilovi a Metodovi, ako aj ich učedníkom svätému Klimentovi, svätému Naumovi, svätému Sávovi, svätému Gorazdovi a svätému Angelárovi.
Alena Kováčová
Bc. Alena Kováčová (* 10. november 1978, Poprad) je bývalá slovenská basketbalistka, neskôr trénerka a manažérka. Zúčastnila sa letných olympijských hier v roku 2000, je držiteľkou striebornej medaily z majstrovstiev Európy v roku 1997 a trojnásobnou Basketbalistkou roka. Tiež je trojnásobnou víťazkou Euroligy, desaťnásobnou víťazkou slovenskej extraligy a štvornásobnou víťazkou českej extraligy. Jej hráčska kariéra sa spája so slovenskými klubmi ŽBK Poprad, SCP Ružomberok a Good Angels Košice a so zahraničným angažmánom v Brne a Soprone. Bola dlhoročnou členskou slovenskej juniorskej aj seniorskej reprezentácie.
Klubová kariéra
Kováčová pochádza z Popradu, kde aj začala s hráčskou kariérou. Už ako 15-ročná prestúpila v roku 1994 zo ŽBK Poprad do SCP Ružomberok, kde sa z nej stala postupne hráčka základnej päťky. S Ružomberkom získala v rokoch 19952000 šesť ligových titulov za sebou a v rokoch 1999 a 2000 s ním dvakrát vyhrala aj Euroligu. V roku 1999 bola vyhlásená za najlepšiu hráčku euroligového Final Four v Brne. V roku 2000 prestúpila do maďarskej ligy, kde pôsobila dve sezóny v klube GYSEV Sopron. Následne sa na sezónu 2002/2003 vrátila do Ružomberku, s ktorým opäť vyhrala titul. V rokoch 20032007 pôsobila štyri sezóny v českej lige v tíme Gambrinus Brno. S ním vyhrala opäť štyri české tituly za sebou a v roku 2006 vyhrala po tretí raz tiež Euroligu. V roku 2007 prestúpila do tímu Good Angels Košice, s ktorým vyhrala ďalšie tri ligové tituly v rokoch 20082010. Kariéru zakončila opäť v jej prvom klube, keď sezónu 2010/11 odohrala za ŽBK Whirlpool Poprad.
Reprezentačná kariéra
V reprezentácii pôsobila Kováčová už od roku 1995. Má striebornú medailu z juniorských majstrovstiev Európy 1996 a bronzovú z juniorských majstrovstiev sveta 1997. Na majstrovstvách Európy v basketbale žien získala striebornú medailu v roku 1997 a dve štvrté miesta v šampionátoch 1995 aj 1999. Štartovala na majstrovstvách sveta 1998 aj na letnej olympiáde v Sydney v roku 2000.
Ďalší pracovný život
Po skončení aktívnej kariéry pôsobí Kováčová v Poprade ako trénerka basketbalu u mládeže. V rokoch 20162020 pracovala ako prezidentka klubu BAM Poprad.
Škoda 445
Škoda 445 je automobil nižšej strednej triedy, ktorého výroba sa začala v roku 1957 v Mladej Boleslavi a skončila v roku 1959. Škoda 445 patriaca do automobilov nižšej triedy sa oproti svojmu predchodcovi Škode 440 vyznačovala silnejším motorom s výkonom 33 kW a objemom. Odlišná bola i maska chladiča, kde čísla 445 tvorili písmeno „V“. Vzhľadovo sa škoda 440 a 445 vôbec nelíšili.
Výroba automobilu
Automobil Škoda 445 sa v Mladej Boleslavi vyrábala len v jednom farebnom prevedení. Za príplatok však bola k dispozícii aj v iných farbách. Vďaka silnému trhu bola Škoda 445 vyrábaná hlavne kvôli exportu na Nový Zéland, do Južnej Ameriky a Západnej Európy s celkovým počtom kusov 9375. Pre svoju nízku cenu, úsporné vlastnosti a spoľahlivosť si Škoda 445 získala mnoho nadšencov.
Predchodca Škoda 440
Škoda 440 spustila svoju výrobu v roku 1955. Dominovala výkonom motora 29,4 kW. Automobil dosahoval svoju maximálnu rýchlosť až /h.
Inovácie automobilu
Nové technológie z radu Škoda 440 nenechali na seba dlho čakať. Kabriolet Škoda 450 s objemom motora, maximálnou rýchlosťou /h a výkonom 36,8 kW bol na trh predstavený už v roku 1958. Historickým medzníkom v roku 1959 došlo k premenovaniu a modernizácií karosérie. Automobily sa od tohto roku začali nazývať Škoda Octavia. Typ 445 sa stal novou Škodou Octavia Super a verzia 450 Škodou Felíciou.
Saint-Bénézet
Saint-Bénézet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jeremy Swayman
Jeremy Swayman (* 24. november, 1998, Anchorage, Aljaška, USA) je americký profesionálny hokejový brankár aktuálne pôsobiaci v tíme Boston Bruins v National Hockey League.
Do NHL bol draftovaný v roku 2017 zo 111. pozície v 4. kole tímom Boston Bruins.
Klubová kariéra
Jeremy Swayman je odchovancom amerických juniorských a univerzitných líg USHL a NCAA, kde dlhodobo podával nadpriemerné výkony za čo bol v NCAA v roku 2018 ocenený ako najlepší nováčik medzi brankármi, v roku 2019 bol vymenovaný do tretieho All-Star Tímu ligy a v roku 2020 sa stal suverénne najlepším hráčom ligy, keď získal ocenenie pre najlepšieho brankára, najužitočnejšieho hráča, hráča roku a bol menovaný do prvého All-Star tímu.
Swayman bol draftovaný Bostonom Bruins už v roku 2017 z celkového 111. miesta (4. kolo) a začiatok kariéry v seniorskom hokeji zažil v tíme Providence Bruins v American Hockey League (AHL). V tíme odchytal však len 9 zápasov, keď bol povolaný do prvého tímu Bruins kvôli zraneniam oboch brankárov vtedajšieho tandemu - Tuukku Raska a Jaroslava Haláka.
Spolu s ďalším mladým brankárom Danielom Vladařom vytvorili dočasný tandem a spolu zasiahli do 15 zápasov. Swayman sa blysol už vo svojom debute, keď 6. apríla 2021, 40 zákrokmi zo 42 striel priviedol Boston k výhre nad Philadelphiou Flyers: 4:2. Swayman v sezóne 2020/21 odchytal 10 zápasov, v ktorých si pripísal vysoko nadpriemernú 94,5% úspešnosť zákrokov, až 8 výhier a 2 čisté kontá. Svojimi výkonmi presvedčil natoľko, že v Play-Off vytlačil z pozície dvojky tímu Jaroslava Haláka.
V lete 2021 sa Boston rozlúčil s Halákom a Vladařom a kvôli opätovnému zhoršeniu zdravotného stavu Raska, bol do tímu privedený Linus Ullmark. Sezóna 2021/22 sa stala napokon pre Raska poslednou, keď jeho pokus o návrat nevyšiel.
Novým brankárskym tandemom sa stala dvojici Ullmark - Swayman, ktorá už v sezóne 21/22 dosahovala dobré výsledky a brankári si medzi sebou vytvorili silné priateľské puto, ktoré zaujalo pozornosť médií a verejnosti.
Swayman v sezóne 2021/22 vstúpil do 41 zápasov so ziskom 91,4% úspešnosti zákrokov a bol vnímaný ako síce náhradník Ullmarka, ale s rovnocennou porciou zápasov. V Play-off sa Boston v 1. kole stretol s tímom Carolina Hurricanes. Sériu štartoval Ullmark, ktorý po dvoch prehrách v úvodných dvoch zápasoch bol vystriedaný Swaymanom, ktorý nakoniec v 5 zápasoch zaznamenal 91,1% úspešnosť zákrokov a 3 výhry. Na postup to však nestačilo, keď Carolina zvíťažila 4:3 na zápasy.
V sezóne 2022/23 Ullmark a Swayman naďalej nastupovali ako tandem deliaci si sezónu na polovicu. Výkony brankárov sa ešte zlepšili a v rekordnom ročníku, kedy Boston jednoznačne dominoval základnej časti si Swayman v 37 zápasoch upevnil pozíciu rovnocenného brankára a budúcej nádeje Bostonu. Spolu s Ullmarkom získal William M. Jennings Trophy pre brankársku dvojicu s najnižším priemerom inkasovaných gólov v lige.
Reprezentačná kariéra
Jeremy Swayan USA reprezentoval len na dvoch veľkých turnajoch. V roku 2018 na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov, kde získal v pozícii tretieho brankára bronzovú medailu a v roku 2022 na seniorských Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji, kde v pozícii prvého brankára odchytal až 7 zápasov tímu. V zápase o bronz USA so Swaymanom v bránke podľahli Česku, a tak sa umiestnili na 4. mieste.
Épinay-sous-Sénart (obec)
Épinay-sous-Sénart je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Essonne, v regióne Île-de-France.
Solsbury Hill
„Solsbury Hill“ je skladba anglického hudobníka Petra Gabriela, ktorej text za zaoberá duchovným zážitkom autora na rovnomennom kopci v grófstve Somerset v Anglicku. Gabriel napísal túto skladbu po svojom odchode z progresívnej rockovej skupiny Genesis, v ktorej bol spevákom od jej vzniku. Skladba „Solsbury Hill“ je debutový singel Petra Gabriela. V roku 1977 dosiahol singel 68. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100 a dostal sa do prvej dvadsiatky v Spojenom kráľovstve. Skladba je často používaná v traileroch romantických komédií.
Épinay-sous-Sénart (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Solsbury Hill
Väčšina skladby je zložená v ojedinelom takte 7/4, okrem refrénov, ktoré sú hrané v takte 4/4.
Épinay-sous-Sénart (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brandon Stark
Brandon „Bran“ Stark je fiktívna postava vo fantasy knižnej sérii Pieseň ľadu a ohňa od Georga R. R. Martina a v seriáli HBO Hra o tróny, ktorý je adaptáciou Martinovej série. Je jedným z detí lorda Eddarda Starka a jeho manželky Catelyn, malý chlapec. Niektoré kapitoly série sú vyrozprávané z jeho pohľadu. V seriáli ho hral herec Isaac Hempstead Wright. Vyskytuje sa v knihách Hra o tróny, Súboj kráľov, Búrka mečov a Tanec s drakmi. Niektoré kapitoly týchto kníh sú písané z jeho uhla pohľadu.
Bran patrí k ústredným postavám knižnej série. Narodil sa ako syn jedného z najvyšších šľachticov vo fiktívnej ríši Sedem kráľovstiev. Má štyroch vlastných súrodencov a jedného nevlastného. Každý zo súrodencov vrátane Brana vlastní vĺča pravlka, fiktívnej bytosti podobnej vlkovi. V priebehu série sa u Brana prejavia veľké nadprirodzené schopnosti.
Charakteristika
Na začiatku série je Bran iba sedemročným chlapcom. Rád sa smeje, je veselý a obľúbený. Je príliš malý na jazdu na koni, jazdieva však na poníkovi. Verí rozprávkam starej dojky, opatrovateľky Starkových detí. Veľmi rád sa šplhá po stenách hradu Zimovresu, v ktorom býva, a nezabrala žiadna metóda, ako mu v tom zabrániť. Nemá strach z pádu, verí, že nikdy nespadne. Vďaka tejto záľube pravdepodobne pozná hrad lepšie než ktokoľvek iný. V dospelosti sa chce stať rytierom.
Život
Bran sa narodil do milujúcej rodiny ako štvrté dieťa Eddarda „Neda“ Starka a jeho manželky Catelyn. Má staršieho brata Robba a staršie sestry Sansu a Aryu. Jeho mladší brat sa volá Rickon a starší nevlastný brat Jon Snow. Bran je najobľúbenejším dieťaťom svojej matky. Je menovcom jedného zo svojich strýkov z otcovej strany, ktorého nikdy nepoznal, pretože bol zavraždený ešte pred Branovým narodením. Meno Brandon bolo v dynastii Starkovcov veľmi časté.
Z jeho pohľadu je písaná hneď prvá kapitola prvého dielu série, knihy Hra o tróny. V nej je Bran po prvý raz dosť starý na to, aby sa pozeral na to, ako jeho otec popravuje človeka – zbeha Nočnej hliadky. Na ceste z popravy nájdu jeho bratia mŕtvu pravlčicu s čerstvo narodenými mláďatami. Každé zo súrodencov dostane jedno, chlapci samcov, dievčatá feny. Všetky deti nejako svojich pravlkov pomenujú, len Bran nevie, aké meno by mal dať tomu svojmu.
Nedlho potom zavíta do Zimovresu kráľovský sprievod. Kráľ prišiel osobne požiadať Branovho otca, aby sa stal jeho pobočníkom. Eddard Stark napokon súhlasí, považuje však za nutné svoju rodinu rozdeliť. Na Zimovrese má ostať jeho žena s najstarším a najmladším synom. Bran a jeho sestry majú ísť na juh do hlavného mesta ríše, Kráľovho prístavu. Catelyn prosí Eddarda, aby jej Brana nechal, no on je neústupný, pretože si myslí, že Bran pomôže zmieriť rastúce napätie medzi kráľovým najstarším synom a Nedovym najstarším synom. Bran sa na cestu celkom teší.
Počas pobytu na Zimovrese sa kráľ vyberie na poľovačku. Bran sa rozhodne naposledy si zašplhať po hradných múroch pred tým, ako svoj domov opustí. Keď vylezie na opustenú, polozbúranú vežu, začuje z tohto inokedy prázdneho miesta hlasy. Prelezie popred jej okno a vidí nahú kráľovnú Cersei s jej bratom dvojčaťom Jaimem. Bran nechápe, o čom hovoria, rozumie však dosť na to, aby vedel, že to nemal počuť. Potom uvidí, ako súrodenci majú sex. Pritom si však kráľovná Cersei Brana všimne. Jaime sotí Brana dole z veže so slovami „čo za veci to ja robím pre lásku“.
Bran však nezomrie, no zlomí si chrbticu a zostáva v bezvedomí. Po dlhom, márnom čakaní, či sa nepreberie, napokon skormútený otec s jeho sestrami odchádza na juh bez neho. Odíde aj Jon, aby sa stal mužom Nočnej hliadky, a predtým sa s bezvedomým bratom rozlúči. Aby Bran neumrel hladom, natierajú mu na pery med. Jeho matka sústavne bdie pri jeho lôžku.
Bezvedomého Brana sa pokúsi zabiť neznámy najatý vrah. Zachráni ho však jeho matka a jeho pravlk. Branov pravlk ho potom zostane strážiť a jeho matka odchádza, aby varovala svojho manžela a dcéry.
Branovi sa zatiaľ sníva o neustálom páde a podivnom tvorovi s podobou trojokej vrany. Táto vrana vyklove tretie oko aj jemu. Nato sa Bran preberá a zistí, že jeho rodičia sú preč a on sa nevie pohnúť. Od pása nadol zostal ochrnutý.
Bran je zo svojho postihnutia nešťastný. Celé dni trávi pozeraním sa z okna. Hradný kováč Mikken mu síce vyková sústavu držiakov, aby sa po svojej izbe mohol pohybovať za pomoci rúk, inde ho však musia nosiť, čo považuje za ponižujúce. Na nosenie Brana napokon začne slúžiť slabomyseľný, mocný pacholok Hodor. Brana vkladajú do koša na Hodorovom chrbte. Bran neznáša, keď na neho ľudia civia, či už súcitne, alebo o ňom dokonca hovoria, že by bolo lepšie byť mŕtvy než žiť ako mrzák.