cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivan Plander
Dr. h.c. akad. prof. Ing. Ivan Plander, DrSc. (* 17. september 1928, Myjava – † 26. október 2019) bol jeden z najvýznamnejších priekopníkov informatiky a výpočtovej techniky na Slovensku. Patril k zakladateľom Ústavu technickej kybernetiky Slovenskej akadémie vied (ÚTK SAV vznikol 1. januára 1956). Bol vynálezca prvého slovenského analógového počítača a v rokoch 19651973 šéfom projektu prvého riadiaceho počítača tretej generácie v Československu s názvom RPP-16 (Rýchly programový procesor so 16-bitovým slovom). Napriek tomu, že nebol členom KSČ, stal sa v roku 1968 námestníkom riaditeľa ÚTK SAV a v roku 1978 riaditeľom ÚTK SAV. Viedol celoštátne výskumné projekty asociatívneho paralelného počítača, projekty v robotike a umelej inteligencii. Pred rokom 1989 mal ÚTK SAV vyše 500 pracovníkov a bol najväčším slovenským akademickým pracoviskom. V roku 1990 bol odvolaný z funkcie riaditeľa SAV ÚTK a v roku 1991 bol ÚTK zrušený a zanikol. Plander potom patril k zakladateľom Trenčianskej univerzity Alexandra Dubčeka (1997), ktorej bol prvým rektorom.
Vedecká činnosť a pôsobenie v Slovenskej akadémii vied
Po ukončení štúdia na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, kde študoval na Fakulte strojne-elektrotechnickej, tu začal pracovať ako asistent. Prednášal a viedol cvičenia strojárskych predmetov. Podal si žiadosť na kandidatúru, ktorá bola z politických príčin zamietnutá.
Castanet (Tarn)
Castanet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Ivan Plander
Vedecká činnosť a pôsobenie v Slovenskej akadémii vied
V roku 1953 bola založená Slovenská akadémia vied (SAV). Spolu s Planderom nastúpil do SAV aj jeho kolega a priateľ Štefan Petráš. Tu si Plander opäť podal žiadosť na dosiahnutie stupňa kandidáta vied, tentoraz úspešne. Obaja, Plander aj Petráš, boli zapísaní na doktorandské štúdium na SAV ako interní ašpiranti.
Castanet (Tarn)
Polohopis
Castanet má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Ivan Plander
Vedecká činnosť a pôsobenie v Slovenskej akadémii vied
Kybernetika na Slovensku v roku 1953 nebola veľmi rozšírená a Plander a Petráš čerpali nápady hlavne zo zahraničia. Našťastie ako zamestnanci SAV mali neobmedzený prístup k rozličným zahraničným časopisom a literatúre. V tomto období prevládali politické názory označujúce kybernetiku skôr za „buržoáznu pseudovedu“. Celkovo politická scéna nepodporovala rozvoj „kybernetických strojov“ – počítačov.
Castanet (Tarn)
Obyvateľstvo
Castanet má 186 obyvateľov (2009).
Ivan Plander
Vedecká činnosť a pôsobenie v Slovenskej akadémii vied
Hlavnou Planderovou víziou bolo, aby sa kybernetika v SAV zaoberala viacerými oblasťami. Plánoval zaviesť výskum riadenia a výskum počítačov. Po odsúhlasení Dr. Ing. Miroslavom Šalamonom mohli Plander a Petráš začať svoju prácu, ktorú si rozvrhli do určitých fáz.
Prvý analógový počítač SAV
Plander sa podieľal na vývoji úplne prvého slovenského počítača. Bol to analógový počítač, uvedený do prevádzky v SAV v roku 1958.
Vo všeobecnosti platí, že analógové počítače sú obzvlášť vhodné na reprezentáciu situácií opísaných diferenciálnymi rovnicami. Príležitostne boli použité, keď sa diferenciálna rovnica ukázala ako veľmi ťažká na riešenie tradičnými prostriedkami. Nezvyčajná schopnosť tohto počítača bola, že riešil aj problémy, ktoré nemali matematické riešenie. Výsledok bol zapísaný formou krivky, ktorá snímala výstupné veličiny podľa času. Analógový počítač mal typické predné panely s mnohými konektormi (zásuvky s jedným kontaktom), ktoré umožňovali pomocou prepojovacích káblov (flexibilné vodiče s konektormi na oboch koncoch) vytvoriť prepojenia, ktoré definovali nastavenie problému. Počítač bol taktiež vybavený jednosmerným zosilňovačom, ktorý Plander sám navrhol (15. 10. 1956 je datovaný dochovaný návrh) a skonštruoval.
Experti zo SAV použili analógový počítač aj pri spolupráci s detskou nemocnicou v Bratislave. Primárka nemocnice kontaktovala profesora Jána Gondu, nadriadeného Ivana Plandera, ohľadne problému transportu predčasne narodených detí do nemocnice. Bolo potrebné vymyslieť systém prepravy detí s nízkou hmotnosťou (pod 1 kg) a zároveň eliminovať akékoľvek otrasy počas prepravy. Avšak transport sanitkou po vojnou zničených cestách predstavoval pre novorodencov extrémne riziko. Všetky výpočty a simulácie boli realizované na analógovom počítači. Vytvorili takzvanú vibračnú izoláciu, ktorá sa osvedčila a pomáhala zachraňovať životy.
Počítač sa použil napríklad aj na výpočet mechanických vlastností automobilov.
Slabosť analógových počítačov však bola v ich nedostatočnej presnosti, obmedzenej ich výpočtovými prvkami a kvalitou interných napájacích a elektrických prepojení. Presnosť odčítania analógového počítača bola obmedzená najmä presnosťou použitého odčítavacieho zariadenia. Preto sa analógové počítače začali nahrádzať presnejšími číslicovými počítačmi. Plander, najúspešnejší expert v tejto oblasti na Slovensku, sa rozhodol vybudovať aj takýto počítač. Analógový počítač SAV sa aktívne využíval do roku 1972, v súčasnosti je vystavený ako exponát v múzeu Stálej výstavy dejín výpočtovej techniky na Slovensku.
Číslicové (digitálne) počítače
Prvé samočinné počítače zahraničnej výroby sa objavili v Československu na prelome 50. a 60. rokov 20. storočia. Vzrastajúca potreba automatizácie výpočtových prác, v kontraste s takmer úplnou absenciou vyspelejšej domácej výpočtovej techniky, prinútila mnohé československé podniky a vedecké pracoviská ku kúpe počítačov práve od zahraničných výrobcov. Nákupy výpočtovej techniky sa väčšinou realizovali hlavne z medzinárodných veľtrhov v Brne. V celkovom počte počítačov zavedených vo výrobe v 60. rokoch prevážili dovezené výpočtové zariadenia nad tuzemskou výrobou, ktorej priemyselná základňa ešte len vznikala. Do konca roka 1964 bolo v ČSSR inštalovaných celkovo 25 zahraničných počítačov. Zväčša išlo o malé výkonnostné kategórie, avšak trinástich rôznych typov. Dovoz prvých počítačov bol spočiatku dosť živelný a nekoordinovaný, predovšetkým z vlastnej iniciatívy jednotlivých podnikov alebo vedeckých pracovísk. Ministerstvo všeobecného strojárstva ani vláda nevytvorili jednotnú ucelenú koncepciu, ktorá by nákup zahraničnej výpočtovej techniky riešila na úrovni štátu. Táto skutočnosť mala za následok typovú roztrieštenosť počítačového parku a jeho vzájomnú nekompatibilitu, ktorá viedla k zvýšeniu nákladov ako pri obstarávaní počítačov, tak aj pri ich údržbe. Tieto faktory sa prejavili negatívne aj v nedostatočnom vybavení perifériami, programovými službami a technickým servisom.
Zahraničné číslicové počítače používané v SAV:
Počítače 3. generácie
Používali vyššiu úroveň jazyka, ktorá zahŕňala FORTRAN, zavedený v roku 1956, a ALGOL, zavedený v roku 1958. Jazyky umožnili počítačom porozumieť algebrickým jazykom a funkciám, simulačným jazykom a jazykom orientovaným na procedúry.
RPP-16
Plander chcel vytvoriť počítač 3. generácie, určený predovšetkým na riadenie procesov v reálnom čase. Pod jeho vedením bol v rokoch 19651968 v SAV ÚTK zahájený projekt s názvom Výskum rýchleho programového procesora. Postupom času sa táto úloha stala kľúčovou v rámci celého Ústavu technickej kybernetiky, čo zapríčinilo po roku 1968 veľké problémy vo vzťahoch medzi kolegami. V tom čase bol už Ivan Plander docentom a vykonával funkciu námestníka ÚTK SAV.
Plander navrhovať strojový kód svojho počítača už v rokoch 1962 – 1965. "Základná koncepcia akademika Plandera bola kopírovať. Inštrukcie sme popisovali v GIER Algole 4. Inšpirovali sme sa príručkou jazyka symbolických adries (assembler) pre počítač GIER. Zvolili sme používanú verziu programovacieho jazyka, čo umožnilo simuláciu RPP-16 a ladenie programov na počítači GIER (ktorý už mali v SAV), skôr ako bol vyrobený nejaký kus hardware. Spolu s Dušanom Ondrušom sme napísali simulačný program." Napísal Plander.
Plander sa stal šéfom projektu riadiaceho počítača RPP-16 v roku 1969, ktorý dotiahol do sériovej výroby v roku 1973. Na úlohu základného výskumu dostal len 5 ľudí, pričom niektorí z nich boli externí študenti. Po jeho ukončení potreboval povolenie na aplikovanú časť. Návrh musel prejsť oponentúrou v Prahe na ČSAV. Oponentúra sa konala v roku 1969 a na prezídiu sa zhromaždila komisia, pred ktorou bolo nutné výskum obhájiť. Plandera zaskočil fakt, že ho musel obhajovať pred ľuďmi, ktorí nevedeli, čo je to procesor. Povolenie od komisie získal, avšak pracovať na takomto projekte len s 5 ľuďmi bolo takmer nemožné. Získali síce bohatý rozpočet vo výške 99 000 000 korún (za takúto sumu sa v tej dobe dalo kúpiť až 4 500 nových vozidiel značky Škoda), počítač však musel byť vyrobený iba na československej súčiastkovej základni. Problém bol v tom, že v roku 1969 nebol na Slovensku žiaden počítačový priemysel. S Ing. Ivanom Kočišom, CSc. (Planderov kolega a žiak), začali robiť osvetu ohľadom počítačov a procesorov. Jediný podnik, ktorý súhlasil s výrobou, bola Tesla Orava v Nižnej (podnik zameraný na výrobu televízorov). Rozhodli sa založiť Výskumno-vývojové stredisko v Žiline na mieste bývalého letiska, kde v hangároch prebiehala výroba dosiek s elektronikou.
Jedna doska obsahovala 8 integrovaných obvodov. Potrebovali konektor s 90100 zlatými kontaktmi. Jediný podnik, ktorý bol schopný vyhovieť tejto požiadavke, bola Armatúrka v Myjave, zaoberajúca sa výrobou vodovodných kohútikov. Avšak nanešťastie nie všetky súčiastky sa dali vyrobiť. Tu sa Planderovi zišli priateľské kontakty s kolegami z Dánska, od ktorých kúpili počítač GIER. Súčiastky, ktoré sa nedali vyrobiť na Slovensku, Dáni poslali ako náhradné diely.
Vďaka Armatúrke a dánskym kolegom v roku 1970 vznikol prvý prototyp rýchleho programového procesora známy ako RPP-16, familiárne nazývaný DEDKO. Prvé dva prototypy boli postavené s dánskymi súčiastkami privezenými zo Spojených štátov. Počas hromadnej výroby boli tieto integrované obvody vyrábané na Slovensku v podniku Tesla Piešťany a Tesla Rožňava a nahradili sa aj v prvých dvoch prototypoch. Vďaka pomoci z Dánska mal Plander funkčné prototypy 23 roky pred štátnymi skúškami a mohol tak prakticky testovať. Po vytvorení 3 funkčných prototypov nasledovali štátne skúšky konajúce sa v roku 1973, na ktorých boli zastúpené všetky rezorty. Samotné skúšky trvali týždeň a konali sa na VÚVT v Žiline.
V roku 1973 sa začalo so sériovou výrobou. Výroba prebiehala v Námestove a celkovo sa vyrobilo 214 kusov, pričom jeden stál 5 823 000 korún. Využíval sa na území celého Československa v rôznych oblastiach priemyslu, energetiky ale aj v školách, akadémiách a ústavoch.
Medzi rokmi 1974/1975 získal počítač RPP-16 dve ocenenia:
Po deviatich rokoch, v roku 1976, sa končia všetky výskumné a vývojové úlohy počítača RPP-16. Za ich vyriešenie bola udelená prezidentom ČSSR Gustávom Husákom Štátna cena doc. Ing. Ivanovi Planderovi, CSc., Ing. Ivanovi Kočišovi, CSc., a RNDr. Eduardovi Kostolanskému, CSc.
Počítače 4. generácie
Po ukončení výskumu počítača 3. generácie RPP-16 v roku 1971 sa v ÚTK začal teoretický výskum 4. generácie počítačov, na ktorom spoločne pracovali doc. Ing. Ivan Plander, CSc., Ing. Ivan Kočiš a RNDr. Eduard Kostolanský. V roku 1972 zaradilo ministerstvo úlohu vývoja 4. generácie počítačov do štátneho plánu rozvoja vedy a techniky. Plander aj so spolupracovníkmi sa snažili navrhnúť nový riadiaci počítač s lepšími parametrami; pokúšali sa hlavne zvýšiť výkon a spoľahlivosť.
V roku 1978 sa Plander stal riaditeľom ÚTK SAV a pokúšal sa zaviesť „5V“ (Veda, Výskum, Vývoj, Výroba a Využitie). Jeho vízia bola prestavať SAV a prepojiť všetkých 5V tak, aby sa po výrobe počítače čo najrýchlejšie zaradili do praxe. Za jeho snahy o zlepšenie vedy a techniky na Slovensku mu bola udelená Zlatá plaketa Aurela Stodolu.
V roku 1979 pokračovala prestavba ÚTK SAV na VVJ (vedecko-výrobnú jednotku), ktorá trvala do roku 1987. Výroba RPP-16 sa skončila okolo roku 1980, keď sa zmenila situácia aj na Slovensku. RVHP dala prednosť kopírovaniu amerických počítačov pred počítačmi domácej výroby.
Medzi rokmi 19811986, keď bol Plander riaditeľom ÚTK SAV, sa vyrobilo 15 rozličných druhov systémov, z ktorých sa dovedna skonštruovalo vyše 280 mikropočítačových systémov. V tomto období ÚTK spolupracoval aj na iných projektoch a celkovo prispel do štátneho rozpočtu sumou, ktorá je porovnateľná s vývojom a výskumom RPP-16.
Medzi rokmi 19801986 bol v ústave vyvinutý paralelný počítač PPS SIMD. Ide o úplne prvý paralelný slovenský počítač. Jeho hlavné zameranie bolo spracovanie signálov z družíc a radarov.
V roku 1990 SAV na základe vykonaných previerok odvolala Ivana Plandera z funkcie riaditeľa SAV ÚTK a necelý rok potom bol podaný návrh na zrušenie ÚTK. Návrh prešiel a v roku 1991 Ústav technickej kybernetiky zanikol.
Pôsobenie na Trenčianskej univerzite
V roku 2001 bol vymenovaný nový rektor univerzity. Plander zostal na univerzite prednášať mechatroniku a IKT, aj bez nároku na honorár.
Počas svojej kariéry vydal viac ako 130 vedeckých prác a 10 kníh.
Neskôr sa venoval príležitostnému prednášaniu. Do konca života prednášal na Európskom polytechnickom inštitúte v Kunoviciach.
Ocenenia
V roku 1976 bol spolu so svojimi kolegami ocenený prezidentom ČSSR Gustávom Husákom a získal titul Laureát štátnej ceny Klementa Gottwalda. V roku 1988 bol prijatý ako zahraničný člen vtedajšej Akadémie vied ZSSR. V roku 1996 získal vyznamenanie IEEE Computer Pioneer za prínos v oblasti technických prostriedkov počítačov na Slovensku a v oblasti riadiacich počítačov. V roku 1998 dostal Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2019
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2019 ( bol v poradí 37. turnaj majstrovstiev Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konal sa spoločne v Srbsku a Lotyšsku v mestách Belehrad, Niš, Zrenjanin (všetko v Srbsku) a Riga v dňoch od 27. júna do 7. júla 2019, za účasti 16 tímov. Titul obhajovalo družstvo Španielska. Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 2020, na kvalifikačný turnaj postúpilo šesť najlepších tímov. Finálový zápas sa uskutočnil na štadióne Štark Arena v Belehrade. Titul získalo družstvo Španielska, ktoré vo finále porazilo Francúzsko 86 : 66, bronz po víťazstve nad Veľkou Britániou získalo domáce Srbsko.
Leoš Středa
Doc. MUDr. PhDr. Leoš Středa, Ph.D. (* 5. júl 1963, Praha† 31. marec 2022, Neprobylice) bol český lekár, vysokoškolský pedagóg Karlovej univerzity v Prahe a rytier filipínskeho Rádu Josého Rizala. Bol autorom odborných kníh. Popularizoval špeciálnu a liečebnú pedagogiku, zdravú výživu, dietológiu, estetickú medicínu a kozmetiku v tlači, rozhlase a televízii. Vyvíjal liečebné a kozmetické prístroje, diétne preparáty a kozmetické prípravky.
Životopis
Štúdium medicíny dokončil v roku 1987 na 1. lekárskej fakulte Karlovej univerzity. Po páde socializmu založil Inštitút lekárskej regenerácie a kozmetiky. Vytvoril postupne sieť pobočiek svojho Inštitútu po celom svete (pobočka Dr.Streda-Instituto Medico de Regeneration y Cosmeticos na Kanárskych ostrovoch v Španielsku, firma Streda Regeneration and Medical Industries v Kanade, zastúpenie Inštitútu lekárskej regenerácie a kozmetiky na Slovensku, Česku, Nemecku a Rusku, firma Dr.Středa - Middle East pre aktivity v Sýrii, klinika v Spojených arabských emirátoch, pobočka Streda-life ao v Dnepropetrovsku na Ukrajine, farmaceutické zastúpenie v Libanone, klinika MUDr.Streda Limited v Keni, špeciálna škola Dr. Streda College na Filipínach, klinika Dr.Streda as Co.Ltd. na Phukete v Thajsku, obchodné zastúpenie v Lincolne na Novom Zélande, výskumné laboratória Dr.Streda's Institute of Healthy Nutrition na Filipínach). Podnikanie postupne ukončil do roku 2000.
Pôsobil ako vedecký pracovník na 1. lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, docent Fakulty biomedicínskeho inženierstva ČVUT a prednášal na Pedagogickej fakulte UK v Prahe. Venoval sa tiež vzdelávaniu mentálne postihnutých žiakov. V roku 2008 bol na Filipínach pasovaný rytierom Rádu Josého Rizala.
Rubriky v periodikách
V rokoch 1995 a 1996 vydával vlastný časopis určený pre odbornú kozmetickú verejnosť Ars cosmetica. Po roku 2000 zúžil Středa publikačnú činnosť v periodikách len na niekoľko časopiseckých titulov (napríklad týždenník Šarm) a internet.
Ohlas
S humorom opisuje dr. Středu spisovateľ František Nepil v poviedke Tloustnout znamená stárnout z roku 1992. Jan Hůla a Eva Hirschová ho vyspovedali v knihe o známych osobnostiach Milionářem v Čechách, ktorá vyšla v roku 1994. Český spisovateľ Vladimír Páral píše o dr. Středovi v knihe Profesionálny Profesionální muž. Úzke kontakty k českému prezidentskému páru sa preberali v knihe Mileny Jarošovej Milostné aféry prvního páru, z roku 2000. Keď v roku 2000 ukončil Středa komerčnú dráhu, podieľal sa na niektorých humanitárnych projektoch v Ázii. Česká televízia o ňom a týchto projektoch natočila dokument, ktorý bol odvysielaný v relácii POKR v roku 2006. Michal Viewegh spomína dr. Středu v knihe Biomanželka, ktorá vyšla v roku 2010. V roku 2011 o ňom odvysielala reláciu televízia Markíza a bol hosťom populárnej českej televíznej relácie Show Jana Krause.
Orgères (Ille-et-Vilaine)
Orgères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Noyal-sous-Bazouges
Noyal-sous-Bazouges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Noyal-sur-Vilaine
Noyal-sur-Vilaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Noyal-sous-Bazouges
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Noyal-sur-Vilaine
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
SES
SES môže byť:
Laskár (Nováky)
Laskár je zaniknutá obec v okrese Prievidza. Obec sa nachádzala medzi obcou Koš a mestom Nováky.
História obce
Prvá známa osada na jeho území, sa spomína až v polovici 14. storočia. V roku 1355 pri uvedení rodu Majthényiovcov do držby a vlastníctva osady Lipník sa spomína ako úradný svedok, tak aj istý „Johannes, filius Lazkar de Szenthiacabteleke“,(Ján, syn Laskára zo Svätého Jakuba). Listina z roku 1367 uvádza, že Koš leží v susedstve dediny svätého Jakuba. Podľa osobného mena majiteľa, Laskára, mohla neskôr dostať názov aj osada, ktorá sa pôvodne nazývala osadou svätého Jakuba (villa Sancti Jacobi).
Podľa portálneho súpisu z roku 1532 bol Laskár majetkom zemianskeho rodu Hrussoi (Russoy).
Vojnové časy, nepokoje a zmätky zanechali zreteľné stopy aj v Laskári. Roku 1601 sa odohrala pri Laskári bitka sedliakov (na čele Mikuláš Turzo), s hajdúchmi. Bitku prehral a spolu bolo vyše sto mŕtvych a ranených (Na Turzovej strane straty: z Koša 63, z Bojníc 17 a 3 z Prievidze). V roku 1608 bola obec celá vypálená.
Laskár patril cirkevne k nováckej fare a jeho obyvatelia sa starali predovšetkým o udržiavanie učiteľa pri farskej škole v Novákoch.
V 18. a 20. storočí sa tu nachádzal kaštieľ. . Nachádzali sa tu tiež furmanské krčmy, panská krčma, panský pivovar, panský mlyn, píla, pekáreň, kováreň, (väčšinou stavané z nepálenej tehly a dreva).
Roku 1936 bola do dediny zavedená elektrina.
V období Druhej svetovej vojny sa medzi obcou Laskár a obcou Koš nachádzal koncentračný tábor (Košovsko - Laskársky (Novácky) - láger alebo aj Pracovný tábor Nováky - Laskár).
V roku 1962 sa bývalom pracovnom tábore nakrúcal film Boxer a smrť
Grafológia
Grafológia môže byť:
Laskár (Nováky)
História obce
Medzi 60. a 80. rokmi sa tu nachádzali Rakytkove kúpele.
Zánik Laskáru
Handlovské uhoľné bane začali ťažiť uhlie v Novákoch 29. marca 1940 v bani nazvanej ,,Rudolf". Lepšie ekonomické a spoločensko-kultúrne podmienky rozvoja obce rozhodli nakoniec roku 1944 o zlúčení Laskára s Novákmi. Pribrzdenie vývoja obce predznamenal stavebný uzáver v roku 1950. Individuálna výstavba je opäť dočasne povolená v rokoch 1969-1971. Definitívne rozhodnutie prinieslo vládne uznesenie č. 45 z roku 1980, keď sa rozhodlo o likvidácii povrchovej zástavby obce. Dôvodom bola ekonomicky výhodná ťažba veľkého uhoľného ložiska nachádzajúce sa pod obcami Koš a Laskár. V roku 1985 bolo zadané vypracovanie štúdie, týkajúcej sa demolačných prác, postupného odpájania inžinierskych sieti a odkúpenia rodinných domov, ktoré sa mali realizovať do roku 1990. Dobývacie práce sa realizovali od začiatku roku 1988. V tom istom roku horný koniec obce sa začal prepadávať, z toho dôvodu bolo potrebné okamžite riešiť sťahovanie obyvateľov do vybranej obce Kanianka.
Castelnau-de-Brassac
Poloha
Castelnau-de-Brassac má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Castelnau-de-Brassac má 768 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Antik Telecom
Antik Telecom (skrátene Antik, celým názvom ANTIK Telecom s.r.o.) je telekomunikačná spoločnosť sídliaca v Košiciach, ktorá vznikla v roku 1999. V súčasnosti Antik pôsobí v dvoch desiatkach miest a viac ako 140 obciach po celom Slovensku, kde prevádzkuje vlastnú sieť, prostredníctvom ktorej poskytuje telekomunikačné služby. Medzi služby radíme – optické a bezdrôtové pripojenie k internetu, telefonovanie, satelitnú aj IP televíziu. V priebehu rokov stúpol počet zákazníkov na 55 tisíc zákazníkov, medzi ktorých patria rôzne domácnosti, firmy, školy ale aj viaceré verejné inštitúcie.
Laboratórium spoločnosti sa zaoberá výskumom a vývojom technológií pre digitálne spracovanie obrazu, ale aj skúmaním iných technológií pre telekomunikačný priemysel. Sesterská spoločnosť ANTIK Technology sa venuje vývoju, výrobe a distribúcii hi-tech zariadení pre digitálne televízie, ktoré využívajú viacerí operátori až na štyroch svetových kontinentoch.
12. októbra 2017 sa spoločnosť Antik Telecom, zúčastnila na udalosti udeľovania počítačových ocenení s názvom IT GALA. V kategórii IT PROJEKT roka 2017 ocenenie získal projekt Antiky s názvom – Komerčné 4K vysielanie v digitálnej televízii na optických i bezdrôtových sieťach v OTT aj v satelitnej televízii. Cieľom tohto projektu bolo zvýšenie samotnej kvality obrazu, zrýchlenie ovládania vďaka výkonnejšiemu set-top boxu, podpora prechodu čoraz viac TV staníc z SD a HD vysielania na UHD.
Bikesharing
Od 22. apríla 2019, sa v Košiciach spustila prevádzka najväčšieho systému bikesharing na Slovensku. Prevádzkovateľom tejto služby je Antik Telecom, ktorá začala s testovacou prevádzkou na jendom z najväčších košických sídlisk – v mestskej časti Nad jazerom. Systém dostal komerčný názov ANTIKCityBike. Postupne sa po ukončení testovacej prevádzky a vyladení možných chýb, bikesharing sprevádzkoval v celých Košiciach a spolu je v meste nasadených 1000 bicyklov.
Veľkým rozdielom oproti menším bikesharingovým službám v iných slovenských mestách je fakt, že samotné bicykle majú iba odporúčané stanovištia, resp. miesta, kde ich bude Antik zhromažďovať z logických dôvodov a podľa potreby ľudí. Použivateľ služby však môže bicykel ponechať úplne kdekoľvek avšak malo by to byť na vhodnom mieste, na ktorom bicykel nebude zavadzať na chodníku a podobne. O výbere odporúčaných stanovíšť Antik jedná s mestom Košice aj všetkými mestskými časťami. Spoločnosť sa už okrem toho dohodla aj s viacerými významnými firmami a organizáciami na stanoviskách vo frekventovaných častiach mesta na ich súkromných, no verejne dostupných pozemkoch.
Spoločnosť spustila službu zdieľaných bicyklov aj v mestách ako: Moldava nad Bodvou, Trebišov, Poprad, Bratislava - Rača, Svit, Spišská Teplica, Prešov, Veľký Šariš, Kysucké Nové Mesto, Krásno nad Kysucou, Svidník, Humenné, Snina a Sabinov. náhľad|Nabíjacia stanica elektrických skútrov
Zdieľanie skútrov
Spoločnosť Antik prišla s ďalšou, tentokrát celoslovenskou novinkou a to zdieľaním elektrických skútrov. Systém spustila ešte pred začiatkom zimy roka 2019 funguje na takmer identickom princípe ako bikesharing. Celkovo je k dispozícii až 120 skútrov a to v mestách Košice a Poprad.
Ľudský kapitál
Ľudský kapitál má rôzne definície, napríklad, že sú to všetky praktické vedomosti, získané zručnosti a schopnosti osoby, ktoré zabezpečujú zvýšenie jej produktivity. OECD (1998, in Dobeš, 2003) ho definovala ako „vedomosti, zručnosti, schopnosti a ďalšie charakteristiky jedinca, ktoré sú relevantné pre ekonomickú aktivitu“. Jandourek (2001) ľudský kapitál definuje ako „schopnosti osôb, ktoré priamo prispievajú k vytváraniu zisku“. Gajdoš (2001) ho poníma ako „ľudí, ich sociálno-demografické charakteristiky a kvality, vzdelanie, zručnosť, tvorivosť, ako zdroj ich produktívnych schopností, kvalifikovanosť“. Fukuyama (2005) za ľudský kapitál považuje „zručnosti a vedomosti, ktoré nosíme v hlave“. Ľudský kapitál je determinantom ekonomického rastu a je nezanedbateľnou súčasťou technologického pokroku. Vplyv na jeho formovanie má výchova, vzdelanie, ako aj kultúrne prostredie, v ktorom sa osoba nachádza. Pozitívne zasahuje do kvality života spoločnosti.
Zlatý pohár CONCACAF 1996
Zlatý pohár CONCACAF 1996 bol tretím ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a 13. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj sa konal v USA v dňoch od 10. do 21. januára. Obhajcom titulu bolo 🇲🇽. Počet tímov na turnaji sa zvýšil na 9.
Ľudský kapitál
Ľudský kapitál je teda stav kompetencií, vedomostí, kreativity, sociálnych a osobnostných rys, zakotvených v schopnosti vykonávať prácu tak, aby produkovala ekonomickú hodnotu. Je to celkový ekonomický pohľad na človeka, pôsobiaceho v rámci ekonomiky. V skorých ekonomických teóriách sa pokladala pracovná sila za jeden z troch výrobných faktorov. Rovnako ako pozemky, sa ľudský kapitál stal uznávaný spolu s prírodným kapitálom a aktívami. Ľudské faktory výroby záviseli od jednoduchej mechanickej analýzy ľudského kapitálu. V modernej technicko-finančnej analýze, sa pojem „vyvážený rast“ vzťahuje k cieľu rovnakého rastu ľudských schopností a fyzických aktív, ktoré produkujú tovary a služby. Predpoklad, že práca alebo pracovná sila mohli byť ľahko modelované, začal oslabovať v päťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia, kedy v najvyspelejších krajinách na svete terciárny sektor, ktorý požadoval kreativitu, začal produkovať viac, ako vyrábal sekundárny sektor.
Zlatý pohár CONCACAF 1996
Na turnaj bola pozvaná 🇧🇷, ktorá vyslala svoj tím do 23 rokov. Víťazom turnaja sa stalo 🇲🇽.
Finále
Mexiko obhajuje titul.
Ľudský kapitál
Práve preto bola oveľa väčšia pozornosť venovaná faktorom, ktoré viedli k úspechu, pokiaľ išlo o ľudské konanie. Bola preskúmaná úloha vedenia, talent a dokonca celebrity. Najbežnejšie sa stal sociálny kapitál chápaný ako súčet sociálnych väzieb a vzťahov, spolu s mnohými synonymami ako hodnota značky, sociálna súdržnosť a sociálna odolnosť a s tým súvisiace pojmy, ako sú celebrity alebo sláva. Na rozdiel však od talentu, ktorý sa individuálne vyvinul, ktorý nemožno preniesť na ostatných bez ohľadu na úsilie, a na rozdiel od tých aspektov, ktoré môžu byť prenesené alebo naučené. V roku 2010, OECD (Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj) vyzvala vlády vyspelých ekonomík, aby prijali opatrenia na zvýšenie inovácie a vedomostí v oblasti produktov a služieb, ako cestu k pokračujúcej ekonomickej prosperite. Medzinárodná politika tiež často rieši odliv ľudského kapitálu, čo je vlastne odliv nadaných, alebo preškolených osôb z krajiny, ktorá do nich investovala, do inej krajiny, ktorá ťaží z ich príchodu bez toho, aby do nich investovala.
Historický vývoj
V 18. storočí schopnosti a znalosti jedinca bez finančných, alebo materiálnych zdrojov nemali veľkú hodnotu. Neboli vhodné podmienky ich využitia, nakoľko sa vyrábalo s použitím veľkého množstva fyzickej práce. Spôsoby riadenia ľudí neboli potrebné, keďže väčšinou majiteľ finančných a materiálnych zdrojov riadil aj ľudí. Len v niektorých prípadoch boli projekty riadené platenými zamestnancami, ktorí mali na starosti rozdeľovanie práce, evidovanie a výplatu miezd.
Až neskôr, v 50. a 60. rokoch 20. storočia sa začal formovať koncept ľudského kapitálu. Ako prvý na to poukázal Theodore W. Schultz, ekonóm chicagskej školy, ktorý získal Nobelovu cenu za ekonómiu. Neskôr sa pridal ku konceptu ľudského kapitálu Gary S. Backer, keď určil dve hlavné možnosti získavania znalosti a schopnosti, teda budovania ľudského kapitálu. Prvá etapa začína pri samotnom vzdelávacom procese na školách. Druhá etapa pokračuje priamo v zamestnaní. Rozlišoval všeobecnú formu získavania poznatkov a zručnosti, ktoré sa dajú všeobecne využiť. Ako druhá bola podľa Beckera špecifická forma, ktorá využívala už získané poznatky a zručnosti v konkrétnej praxi. (Becker, 1962.) V sedemdesiatych rokoch 20. storočia sa objavila aj rozsiahla kritika teórie ľudského kapitálu.
Význam ľudského kapitálu
Pojem ľudského kapitálu má väčší význam v krajinách s prebytkovou pracovnou silou. Tieto krajiny sú prirodzene obdarené väčším množstvom pracovnej sily vďaka vysokej pôrodnosti v danom prostredí. Nadbytočná pracovná sila v týchto krajinách je k dispozícii vo forme ľudských zdrojov vo väčšej miere, než hmotný zdroj kapitálu. Tieto ľudské zdroje môžu byť transformované do ľudského kapitálu s efektívnymi vstupmi ako vzdelanie, zdravie a morálne hodnoty. Transformácia surových ľudských zdrojov na vysoko produktívne ľudské zdroje je procesom ľudského kapitálu. Problém nedostatku hmotného kapitálu, v krajinách s prebytkovou pracovnou silou, môže byť vyriešený zvyšovaním tvorby ľudského kapitálu, vďaka súkromným i verejným investíciám národných ekonomík do školstva a zdravotníctva. Hmotný finančný kapitál je účinným nástrojom na podporu hospodárskeho rastu národa. Nehmotný ľudský kapitál, na druhej strane, je nástrojom na podporu komplexného rozvoja národa, pretože ľudský kapitál priamo súvisí s ľudským rozvojom. Organizácia Spojených národov – OSN zverejnila v rôznych krajinách Správu o ľudskom rozvoji s cieľom vyhodnotiť mieru ľudského kapitálu v týchto krajinách. Štatistickým ukazovateľom odhadu stupňa ľudského rozvoja je Index ľudského rozvoja HDI (Human Development Index). Je to kombinácia "Indexu priemernej dĺžky života", "Indexu vzdelávania" a "Indexu príjmov“. Index priemernej dĺžky života, ukazuje úroveň zdravia obyvateľov v krajine. Index vzdelávania ukazuje úroveň vzdelania a gramotnosti a Index pomeru populácie a príjmov ukazuje životnú úroveň obyvateľstva. Ak všetky tieto indexy majú rastúci trend, odráža sa to v rastúcom trende HDI. Ľudský kapitál sa rozvíja s kvalitou zdravotníctva, školstva a životnej úrovne. Preto jednotlivé zložky HDI – Index priemernej dĺžky života, Index vzdelávania a Index príjmov – priamo súvisia s formovaním ľudského kapitálu v rámci národa. HDI je ukazovateľom pozitívnej korelácie medzi ľudským kapitálom a ekonomickým rozvojom. Ak sa HDI zvyšuje, je tu vyššia miera ľudského kapitálu v reakcii na vyššiu úroveň vzdelania a zdravia. Rovnako, ak HDI rastie, príjmy na hlavu v národe sa taktiež zvyšujú. Implicitne, HDI ukazuje, že čím vyšší je ľudský kapitál vďaka dobrej úrovni zdravotníctva a vzdelania, tým vyšší je príjem na hlavu národa. Tento proces ľudského rozvoja je silným základom kontinuálneho procesu dlhodobého ekonomického rozvoja národa. Tento významný pojem ľudského kapitálu vo vytváraní dlhodobého ekonomického rozvoja národa, nemôže byť zanedbávaný. Očakáva sa, že makroekonomické politiky všetkých národov sú zamerané na podporu ľudského rozvoja a následne na hospodársky rozvoj. Ľudský kapitál je chrbticou vývoja človeka a hospodárskeho rozvoja v každom národe. Mahroum (2007) tvrdil, že na makroekonomickej úrovni, riadenie ľudského kapitálu je o troch kľúčových kapacitách: schopnostiach rozvíjať talent, schopnosti nasadiť talent, a schopnosti čerpať talenty odinakiaľ. Dohromady tieto tri kapacity tvoria chrbticu konkurencieschopnosti ľudského kapitálu danej krajiny.
Náklady a ich návratnosť
Základnou myšlienkou je, že sa zvýšené investície pri budovaní ľudského kapitálu v budúcnosti vrátia všetkým a nie len jednotlivcovi. Investície jednotlivca, vo forme školného či ušlého zisku za dobu štúdia, sa môžu vrátiť vo forme vyššej mzdy. Nemožno zabúdať na investície celej spoločnosti pri získaní základného vzdelania a financovania celého školského systému. Pri získavaní špecifických znalostí však tieto zvýšené náklady pripadnú zvyčajne na firmu, ktorá tým zefektívňuje svoje zdroje a sleduje zvýšenie zisku. Kvalifikovaný zamestnanec pomáha firme presadiť sa na trhu proti konkurencii. Náklady na ľudský kapitál sú dlhodobou investíciou a preto nemožno očakávať okamžité zhodnotenie.
Mobilita
Keďže ľudský kapitál je viazaný na jednotlivca, nie je možné ho prenášať. Jeho mobilita je obmedzená mobilitou samotného jednotlivca a tím sa komplikuje alokácia do miest, kde by mohol byť efektívnejší. Pri jeho mobilite však môže dochádzať aj k odchodu do rozvinutejších ekonomík. Vzdelaní ľudia, ktorí hľadajú príležitosť, sa často sťahujú z chudobných krajín do bohatých krajín. Tento pohyb má pozitívny vplyv v oboch krajinách: kapitálovo bohaté krajiny získajú príliv pracovných síl a pracovne bohaté krajiny dostávajú kapitál, keď migranti posielajú peniaze domov. Strata práce v starej vlasti tiež zvyšuje mzdové sadzby pre tých, ktorí neemigrovali. Keď sa pracovníci sťahujú z ich základného a širšieho vzdelávania profituje zem, kam prichádzajú za prácou. Keď majú zdravotné problémy, alebo idú do dôchodku, ich zdravotná starostlivosť a starobné dôchodky sú vyplácané spravidla v novej krajine. Africké národy sa odvolali na tento argument, v spojení s otroctvom. Iné kolonizované národy sa odvolali na to s ohľadom na "odliv mozgov" alebo "ľudského kapitálu", ktorý nastane keď najnadanejší jednotlivci odídu. Aj v Kanade a ďalších vyspelých krajinách, je strata ľudského kapitálu považovaná za problém, ktorý môže byť vyrovnaný prostredníctvom imigrácie z chudobnejších národov. Ekonomický dopad imigrácie do Kanady je však všeobecne považovaný za pozitívny. Koncom 19. a na začiatku 20. storočia, keď vznikla potreba kvalifikovanej pracovnej sily, začal byť ľudský kapitál v Spojených štátoch podstatne cennejší. Táto potreba prišla s novými objavmi technologického pokroku. Dvadsiate storočie je často nazývané ako "storočie ľudského kapitálu". Počas tohto obdobia nové hnutie za stredoškolské vzdelanie vydláždilo cestu prechodu k masovému vysokoškolskému vzdelaniu. Boli zavedené nové techniky a postupy potrebné na ďalšie vzdelávanie, ako je norma základnej školskej dochádzky, ktorá viedla k vytvoreniu viac formalizovaného vzdelávania v celej krajine.
Riziká
Z hľadiska znehodnotenia ľudského kapitálu môže byť ekonomická kríza so zvýšeným nárastom nezamestnanosti riskantná. V nezamestnanosti sa totiž znehodnocuje ľudský kapitál. Rovnaké riziko má aj zamestnanie bez ďalšieho vzdelávania, no s oveľa pomalším priebehom znehodnocovania ľudského kapitálu. Preto je pre budovanie ľudského kapitálu veľmi dôležité, aby sa jednotlivec vzdelával počas celého obdobia. Ďalším možným rizikom je podcenenie investícii do vzdelávania, teda do budovania ľudského kapitálu. Toto môže ohroziť schopnosť konkurovať iným.
Castelnau-de-Lévis
Castelnau-de-Lévis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Castelnau-de-Lévis má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Castelnau-de-Lévis má 1501 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Pacé (Ille-et-Vilaine)
Pacé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ossé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paimpont
Paimpont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bulharské národné inline hokejové družstvo mužov
Bulharské národné inline hokejové družstvo mužov je mužský národný inline hokejový tím Bulharska, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Bulharskej federácie ľadového hokeja (BFHL). Družstvo sa dokázalo prvýkrát kvalifikovať na majstrovstvách sveta IIHF v roku 2008. Obsadilo na nich posledné 16. miesto. Po víťazných domácich kvalifikáciách sa opäť predstavilo na vrcholnom šampionáte v rokoch 2012, 2013 a 2015, kde však zakaždým po vysokých prehrách obsadilo opäť iba 16. mieste.
Ekecheiria
Ekecheiria bola jednak starogrécka ženská personifikácia prímeria a jednak prímerie, ktoré platilo v antickom Grécku v čase (mesiaci) trvania Olympijských hier. Pred Olympijskými hrami poslovia z Olympie pozývali na účasť po celom starovekom Grécku, oznamovali presný dátum konania hier a vyhlasovali prímerie (ekecheiria), počas ktorého sa nesmelo v Grécku bojovať, aby sa tým nenarušili hry.
Mužská štvorhra na Serbia Open 2011
Mužská štvorhra na Serbia Open 2011 sa hrala ako súčasť Serbia Open 2011 od 23. do 1. mája 2011. Titul získali Čech František Čermák a Slovák Filip Polášek, ktorí vo finále porazili rakúsky pár Oliver Marach, Alexander Peya 7-5 a 6-2. Pre F. Čermáka to bol už 23. titul a pre Filipa Polášeka 4. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Nasadení
<li>🇨🇿 František Čermák / 🇸🇰 Filip Polášek (Víťazi) <li>🇦🇹 Oliver Marach / 🇦🇹 Alexander Peya (Finále) </ol>
Pancé
Pancé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Castelnau-de-Montmiral (obec)
Polohopis
Castelnau-de-Montmiral má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Castelnau-de-Montmiral má 950 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Parcé
Parcé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Castres (Tarn)
Castres je francúzske mesto, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Kostol svätého Antona Padovského
Kostol svätého Antona Padovského alebo kostol svätého Antona Paduánskeho môže byť:
na Slovensku:
v Česku:
Firth of Forth
náhľad|Satelitná snímka Firth of Forth je záliv, ktorý tvorí ústie škótskej rieky Forth do Severného mora. Nachádza sa medzi oblasťou Fife na severe, oblasťou West Lothian, Edinburghom a oblasťou East Lothian na juhu. Počas Rímskej ríše bolo toto miesto známe ako Bodotria. Z geologického hľadiska je Firth of Forth fjord vytvorený ľadovcom počas würmu.
Dopravu zabezpečujú trajekty a mosty Forth Road Bridge, Forth Railway Bridge, Clackmannanshire Bridge a Kincardine Bridge.
Ciglianske predhorie
Polohopis
Územie sa nachádza na východnom okraji centrálnej časti Hornonitrianskej kotliny a zaberá pás prechodného územia medzi pohorím Vtáčnik a rovinatou časťou podcelku Prievidzská kotlina. Tiahne sa od severu, približne od mestskej časti Prievidze, Hradec, južným smerom po Kamenec pod Vtáčnikom. Východný okraj lemuje Vysoký Vtáčnik, podcelok pohoria Vtáčnik, zvyšok Ciglianskeho predhoria obkolesujú podcelky Hornonitrianskej kotliny. V severnej časti je to Handlovská kotlina, západným smerom nadväzuje materská Prievidzská kotlina a juhozápadný okraj vymedzuje Oslianska kotlina.
Územie patrí do povodia Nitry a všetky vodné toky smerujú do tejto rieky, hoci v severnej časti prostredníctvom Handlovky. Najvýznamnejšími vodnými tokmi sú Mraznica a Hradecký potok v severnej časti, Ciglianka v strednej časti a Lehotský potok v južnej časti.
Ciglianske predhorie je napriek skutočnosti, že ide z veľkej časti o poddolované územie (Hornonitrianske bane Prievidza), pomerne husto osídlenou oblasťou. V severnej časti zasahujú mestské časti Prievidza V. Štvrte (Hradec, Veľká Lehôtka a Malá Lehôtka), južným smerom nasledujú obce Sebedražie, Cigeľ, Lehota pod Vtáčnikom, Podhradie a na južnom okraji Kamenec pod Vtáčnikom. Všetky obslužné komunikácie, vedúce do týchto sídiel, sa napájajú na západne prechádzajúcu cestu I/64, smerujúcu Ponitrím z Partizánskeho do Prievidze.
Chránené územia
Okrajová oblasť Hornonitrianskej kotliny sa juhovýchodným okrajom dotýka Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie, do ktorej však nepatrí. Osobitne chránené územia sa v tejto časti kotliny nenachádzajú, na východnom okraji leží prírodná pamiatka Sivý kameň.
Turizmus
Východná časť Hornonitrianskej kotliny je výrazne poznačená ťažbou hnedého uhlia, preto je toto územie mimo záujmu turistov. V rámci Ciglianskeho predhoria sa to týka jeho strednej časti, severná a južná časť nie je ťažbou poznačená a tvorí zázemie výstupov na hrebeň Vtáčnika. V časti Prievidza V. Štvrte sa nachádza niekoľko archeologických nálezísk, v Sebedraží je unikátny Hornonitriansky banský skanzen a nad Podhradím hrad Sivý kameň.
Neologická synagóga (Brašov)
Neologická synagóga v Brašove je budova synagógy zo začiatku 20. storočia, nachádzajúca sa na ulici strada Poarta Şchei v historickom centre mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny
Podľa historických údajov existovala židovská komunita v Brašove už v roku 1807, oficiálne však existovala od roku 1826. V roku 1877 sa komunita rozdelila na neologických a ortodoxných veriacich.
Budova bola postavená pre komunitu židovských veriacich neologického rítu v Brašove na základe plánov maďarského architekta Leopolda Baumhorna v rokoch 1899 - 1901. Oficiálne otvorenie synagógy prebehlo 20. augusta 1901.
V rámci synagógy existovala pre brašovskú židovskú komunitu aj košér reštaurácia a zdravotnícke stredisko.
V priebehu druhej svetovej vojny v roku 1941 v období represií voči židovskému obyvateľstvu bola synagóga vážne poškodená a neskôr musela byť zrenovovaná. Samotné represie však boli miernejšie než na iných miestach Európy. Brašovským Židom nehrozili deportácie a boli v Brašove v relatívnom bezpečí, samotné represie sa týkali vylúčenia z verejného a ekonomického života, označenia a nemožnosti vykonávať niektoré povolania.
V roku 2001 pri príležitosti sto rokov od dokončenia výstavby a otvorenia bola synagóga kompletne reštaurovaná.
Synagóga je postavená v historickom centre Brašova na ulici Poarta Şchei ako trojloďová bazilika v maurskom neogotickom slohu, pričom na rámoch dverí a okien sa nachádzajú elementy pripomínajúce gotický a románsky sloh. Celková zastavaná plocha synagógy dosahuje až 657 m². Stavba bola dokončená v auguste 1901, v roku 1915 boli na fasádu budovy pridané niektoré secesné prvky. Budova získala štatút kultúrnej historickej pamiatky v roku 2004.
Po druhej svetovej vojne väčšina brašovskej židovskej komunity emigrovala do vtedajšej Palestíny, synagóga je ale aj dnes otvorená zvyšným židovským veriacim v Brašove. Okrem svojho účelu ako náboženského svätostánku, dnes budova funguje ako historický monument a je prístupná turistom.
Parigné
Parigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zlatý pohár CONCACAF 1998
Zlatý pohár CONCACAF 1998 bol štvrtým ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a 14. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj sa konal v USA v dňoch od 1. do 15. februára. 🇲🇽 bolo dvojnásobným obhajcom titulu.
Z turnaja sa odhlásila 🇨🇦 a ich miesto udelili Jamajke z Karibskej zóny. Na turnaji sa prvýkrát predstavilo 10 tímov a opäť s účasťou Brazílie.
Víťazom turnaja sa stalo 🇲🇽.
Finále
Mexiko vyhralo tretí titul po sebe.
Caucalières
Caucalières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Caucalières má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Caucalières má 323 obyvateľov (2009).
Borovica Banksova
Borovica Banksova (Pinus banksiana Lamb.), je severoamerický druh rodu Pinus (borovica) s dvoma ihlicami vo zväzku a s viacčlánkovanými letorastami (vytvára 2 lôžka za jedno vegetačné obdobie).
Vzhľad
thumb|left|Detail šišky a ihlíc Menší strom, niekedy kerovitého vzrastu, dorastajúci do 20 (25)m, kmeň často krivolaký (podľa pôvodu), vetvy nepravidelné, riedko zachvojené, dve lôžka v jednom roku. Kôra - tenká, čierno-šedá šupinatá borka. pupene smolnaté, 1 cm dlhé, letorasty žltkasté, neskôr sa sfarbujú do hneda. Ihlice po dvoch vo zväzku, veľmi krátke (obvykle 2-3 cm). Šišky prisadnuté, po 2-3 v lôžku, hladké, žltohnedé, neskôr šedé. Niektoré šišky sú serotínne (otvárajú sa napr. pri požiari), tzn., že zostávajú zavreté na strome aj s klíčnymi semenami viac rokov.
Výskyt
Zaberá celú severnú Ameriku od západného k východnému pobrežiu a tvorí tu rozsiahle lesy. V Kanade patrí medzi najrozšírenejšiu borovicu a zasahuje až k severnému polárnemu kruhu.
U nás sa vyskytuje občas aj v lesných porastoch, kam bola vo väčšom meradle pokusne vysadzovaná (na prelome 19. a 20. storočí spolu s americkými druhmi borovicou vejmutovkou a borovicou tuhou) ako náhrada za našu borovicu sosnovú, u ktorej boli v tej dobe pozorované veľké straty na sadeniciach.
Využitie
Tento druh sa hodí ako pionierska drevina všade tam, kde sú chudobné piesčité a skalnaté pôdy s nedostatkom vlahy. Používa sa na pestovanie v lignikultúrach (porasty určené pre produkciu biomasy s krátkym obmytím). Pre ich introdukciu je potrebné voliť správny pôvod (vhodnú provenienciu) - ako napokon pri použití väčšiny introdukovaných druhov. V poslednom období sa stále častejšie používa na záhradné a parkové výsadby, pretože svojim nepravidelným habitom vhodne kontrastuje pravidelným krivkám stavieb a výsadieb.
Parthenay-de-Bretagne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beyond the Wall of Sleep
Beyond the Wall of Sleep (doslovne Za stenou spánku, vyšlo v češtine pod názvom Za stěnou spánku) je poviedka amerického spisovateľa Howarda Phillipsa Lovecrafta, napísaná v roku 1919 a prvýkrát publikovaná v amatérskom časopise Pine Cones v októbri toho istého roku.