cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ranokresťanské umenie
Ostatné sakrálne budovy
Architektonický problém 4. storočia vznikol pri výstavbe pohrebných martýrií, svätýň centrálneho typu, ktoré boli určené k uctievaniu mučeníkov. Problém nastal pri prepojení hrobu s kostolom. Niekde pamätník s kostolom spojený nebol – napr. v Chráme Anastasis (Kostol zmŕtvychvstania Krista) v Jeruzaleme, inokedy sa architekti snažili vytvoriť logicky vzťah medzi pamätníkom a kostolom ako je napr. Chrám Narodenia Pána v Betleheme (oktagonál postavený nad Jaskyňou narodenia spojený s bazilikou). Pre pamätník sv. Petra architekti zvolili iné riešenie: medzi apsidu a loď vložili pravouhlý priestor s edikulou. Táto možnosť zodpovedala myšlienke že veriaci môže prejsť okolo hrobu apoštola. Najvýznamnejší z týchto súborov je pravdepodobne Kalat Siman v Sýrii. Predmetom uctievania tu bol stĺp na ktorom askéta Šimon Stylita strávil 42 rokov. Po jeho smrti v roku 459 tu vybudovali okolo stĺpu oktagonál ku ktorému sa pripojili štyri krídla v tvare kríža. Ďalším významným martýriom bol napr. Svätý Babylas v Antiochii. Svätyňa v Tebesse v Alžírsku má zase podobný tvar ako v Kalat Siman. Má veľké schodisko ku kostolu a veľký dvor so štyrmi nádržami. Aby sa vyhovelo požiadavke uctiť si pozostatky svätých, začali sa deliť a tieto fragmenty dostali meno relikvie. Translatio – prenesenie relikvií si vynútilo výstavbu nových sakrálnych spomienkových chrámov.
Nástenné maliarstvo (monumentálne maliarstvo)
vľavo|náhľad|Nástenné maľby v synagóge Dura Európos V meste Dura Európos na Eufrae boli objavené jediné známe nástenné maľby, ktoré sú staršie než Milánsky edikt. Nachádzajú sa miestnosti, ktorá slúžila ako baptistérium. Nájdeme tu obrazy (Dobrého pastiera, Uzdravenie chorého, sv. Peter kráča po vode a Samaritán). Po uznaní kresťanstva sa hlavnou témou stala Kristova zbožnosť. Vysoká kvalita spracovania svedči kvalite umelcov z obdobia vlády Konštantína. Fresková výzdoba prijímacej miestnosti cisárskeho paláca v Trèves. Strop miestnosti je rozdelený na 14 kaziet kde sú striedavo zobrazené skupiny mudrcov, mužské a ženské busty. Ženy sa odlišujú svojimi aristokratickými šatmi a muži sú vyobrazení pravdepodobne ako filozofi. Nachádzajú sa tu členovia cisárskeho dvora ale aj členovia rodiny. Uprostred stropu je asi portrét cisárovnej matky svätej Heleny. Všetko je prepracovane do najmenších detailov svedčia o tom napr. jemne prechody inkarnátov a matný lesk.
Mozaiky
náhľad|Mozaika Krista ako učiteľa, [[Bazilika svätého Vavrinca (Miláno)|Bazilika svätého Vavrinca v Miláne, 4. storočie]] Spolu s budovaním kresťanských chrámov v 4. storočí prebiehal rozvoj mozaiky na stenách a klenbách. Dovtedy sa mozaiky používali iba na podlažiach a to najmä v kúpeľoch a palácoch ale nikdy v chrámoch. Nástenná a klenbová mozaika mala symbolizovať nadzmyselnosť a duchovnosť. Inovatívna zlatá farba a rôznofarebné sklo očakávanú nádheru nebies.
Ikonografia
náhľad|Mozaika mladého Krista, v kostole [[Santa Costanza v Ríme, 4. storočie]] Vývoj kresťanskej symboliky začal už v ranom kresťanstve, ktoré nadväzovalo na rímske a pohanské vzory a v značnej miere z nich čerpalo. Najstaršie symbolické zobrazenia z 2. storočia sú zobrazenia Ježiša Krista v podobe akrostichov. Na stenách transeptu figurovali výjavy zo Starého a Nového zákona a občas aj cirkevné dejiny. Na víťaznom oblúku transeptu, apsidy a na klenbe mozaiky zobrazovali Kristovo božstvo, nebeské kráľovstvo predzvesť druhého príchodu. Apsida mala dve funkcie: ukrývala biskupov trón, ale bola aj miestom božského zjavenia. Tieto dva aspekty nachádzame v Kostole svätej Pudentie. Klenba apsíd nie je nikdy delená predstavuje tak veľkú kompozíciu. Od začiatku ranokresťanského umenia sú prítomne dva typy zobrazenia Ježiša Krista (Vznešený Kristus obklopený apoštolmi/alebo iný variant filozofa obklopený žiakmi). Druhý typ zobrazuje Stojaceho Krista, ktorý robí gesto víťazného cisára, čiže dvíha pravú ruku, (Sol invuctus). Tento typ je prebraný z rímskej ikonografie (nepremožiteľného Apolóna). Stojaci Kristus sa objavuje napr. v námete odovzdávania nebeského zákona sv. Petrovi (tradittio legis). Nové námety sa objavujú od 4. storočia napr. zakladateľ kostola prinášajúci zmenšený model kostola Kristovi (Bazilika San Vitale, Bazilika svätého Eufrasiana). Vo všetkých týchto vyobrazeniach sa Kristus predstavuje ako nebeský kráľ, obklopený apoštolmi, mučeníkmi, svätými a anjelmi. V Palestíne bola odlišná situácia. Rozvíjalo sa umenie malých predmetov (obrazy na strieborných fľaštičkách). Ikonografia apsíd mala poskytnúť očiam veriacim výjavy zo Starého a Nového zákona. Všade tam kde preniklo kresťanské umenie sa zároveň využívali kresťanské symboly – kríž, či tzv. chiró – Kristove iniciály.
Štýly
Práca jednotlivých umeleckých dielni v 4. a 5. storočí bola veľmi rozmanitá. Je ťažké hovoriť jednotnom štýle napr. chrám Panny Márie Väčšej z doby Sixta III. obsahuje cyklus ilustrácii zo Starého zákona. Prekvapujúca je rozdielnosť štýlu medzi vyobrazeniam na stenách a na apside. Na zobrazovanie mora prevzali umelci antické zobrazenia a zároveň aj ich iluzívny štýl. Mozaiky na apside sú typické pre veľké zobrazenie figúr, frontalita a vyhýbajú sa prekrývaniu. V 5. – 6. storočí možno skúmať rovnako diferenciáciu klasického ranokresťanského a byzantského umenia.
Sochy, maľby, mozaiková výzdoba a spájané kamene (opus secti) na klenbách, stenách a podlahách svedčia o využívaní rôznych techník. Nachádzame prúdy z Milána, Ríma, Severnej Itálie, Malej Ázii a Konštantínopola. V roku 500 dosiahli mozaiky baziliky San Apollinare Nuovo tzv. klasicizmus. Figuratívny vyjav bielej okrídlenej ženy bol symbolom eucharistie, a vyobrazením dobrého pastiera.
Sochárstvo
náhľad|Sarkofág [[Ambrosius Milánsky|svätého Ambróza|vľavo]] Ranokresťanské sochárstvo sa príliš nelíšilo od antického sochárstva, ale najmä s postupujúcim časom viaceré typy sochárskeho umenia upadali a prestali sa využívať. Od prvého nicejského koncilu platil prísny zákaz figurálneho zobrazovania, ktoré bolo chápané ako modlárstvo – idolatria. Takisto neskôr sa nerozširovala tvorba veľkých figurálnych sôch, ale skôr sa zameriavalo na postavy malých rozmerov a takmer výlučne na basreliéf.
Sochárstvo sarkofágov
Kresťanské sarkofágy z 3. storočia sa pridržali rímskej tradície. Inšpirovali sa hlavne maliarskou výzdobou katakomb. Používali sa námety Dobrého pastiera, oranta (prosebníka) a motívy zo Starého zákona. Koncom 3. storočia sa objavili výjavy Lazárovho vzkriesenia a zázrakov zo Starého a Nového zákona. Diela tak tvorili ucelený teologický program. Neskôr sa sarkofágy zdobili len výjavmi zo Starého zákona. Klasický typ sarkofágu až do polovice 4. storočia sa nazýva „s vlysom“, pretože výjavy zdobili jeho čelnú stranu.
Ikonografia konštantínovského obdobia bola zameraná na Krista a jeho zázraky. Na konci tohto obdobia boli prvýkrát zobrazené Pašie. Hlavný dôraz sa nekládol na utrpenie Krista na kríži, ale na samotný kríž korunovaný vavrínovým vencom symbolizujúcim víťazstvo. Okolo roku 350 sarkofágy dostávajú novú formu. Čelná strana sarkofágu je stĺpikmi rozdelená na niekoľko častí. Tento typ je často používaný v 5. a 6. storočí. Kresťanské sarkofágy boli zdobené maľbami a pozlacovaním. Diela boli mimoriadnej umeleckej kvality (napr. sarkofág prefekta Junia Bassa). Ikonografia sa inšpirovala myšlienkou Utrpenia, sediaceho Krista na tróne nad nebeskou klenbou. V 4. storočí sa spracúvali témy triumfu, velebenie Krista apoštolmi, udeľovanie korún víťazstva (ktoré získavali mučenici), odovzdávanie nebeského zákona sv. Petrovi.
Vyvinul sa i nový typ sarkofágu, ktorý sa podľa výzdoby nazýva „s bránami hradieb“ – patrí sem napr. sarkofág sv. Ambrósia z Milána. Mohutné hradby a brány majú symbolizovať „nebeský Jeruzalem“. V 3. – 5. storočí existovali veľké dielne najmä v Ríme, ktoré sa špecializovali na prácu s mramorom. Všetky sarkofágy nájdené v Taliansku, Francúzsku, Španielsku a Severnej Afrike pochádzajú z Ríma. V 5. storočí sa centrum dielni presunul z Ríma do Ravenny, kde sa spájala západná tradícia a orientálne umenie Konštantínopola. Na kratších stranách a na zadnej strane tu vyrábaných sarkofágov sa objavujú alegorické a symbolické motívy. Neskôr sa výzdoba presunula iba na čelnú stranu. Na poslednom type hrobiek sa už neobjavovali ľudské postavy, ale kríže, barančeky, holuby a pávy. Z každej strany sarkofágu vyvieral pomyselný prameň života – vetvičky viniča pripomínajúce eucharistiu a Kristove iniciály. V neskoro-antickom období existovali dielne i v juhozápadnej Galilei, kde sa vyrábali v 5. – 6. storočí sarkofágy zdobené alegorickými motívmi.
Sochy
náhľad|Socha dobrého pastiera, [[Vatikán|alt=|vľavo]] Medzi vzácne ukážky diel patria sochy sediaceho Krista (s črtami mladého filozofa, ktorý učí) vo Viedni a socha Dobrého pastiera vo Vatikáne z prvej polovice 4. storočia. Sochy Dobrého pastiera boli obľúbené i ako pohrebné pamiatky i ako dekoratívne postavy v záhradách a na fontánach a nemali vždy náboženský charakter.
Drevené plastiky
Drevené plastiky sa zachovali najmä v podobe chrámových brán, dobrým príkladom sú dve vyrezávané brány z cédrového dreva, ktoré sa nachádzajú v kostole svätej Sabíny v Ríme. Boli zhotovené v roku 430 a z vonku predstavujú celý teologický program, t. j. obsahujúci scény zo Starého i Nového zákona. Z vnútra tvorí výzdobu rastlinný motív. V Miláne sa zachovali fragmenty drevenej brány, výzdobou sa podobá bráne z Kostola svätej Sabíny. V kostole sv. Barbory v Káhire sa zachovala brána z 5. storočia. Vyobrazený bol na nej Kristu na tróne, viditeľný je na nej vplyv sarkofágov.
Monumentálne sochárstvo
náhľad|Zlatosklo z katakomb, [[Svätý Peter|sv. Peter s Pannou Máriou v orantálnej (prosiacej) póze a sv. Pavol, 4. storočie]] Sochárska výzdoba pamiatok obsahuje reliéfy s rastlinným alebo geometrickými motívmi, ktoré zdobili najmä hlavice, preklady a tympanóny, či tesané dekoratívne pásy, ktoré obklopovali architektonické jadro, okná a portály. Veľký výber motívov a prvkov obsahujú najmä sýrske kostoly.
Monumentálne sochárstvo obsahovalo širokú škálu sôch, medzi inými najmä busty Krista, apoštolov, anjelov, či cherubínov. Hlavice a imposty boli rovnako zdobené, ale sochárska výzdoba sa koncentrovala obzvlášť na sakrálny mobiliár, oltár, ohradu chóru, kazateľňu (ambóna, béma) a baldachýny. Mobiliár je hlavne z mramoru a vápenca, biskupské kreslá sú často zhotovené z drahých materiálov ako je napr. slonovina.
Ornamentika obsahuje hlavne alegorické a symbolické motívy. Najčastejšie sú to Kristove iniciálky a vetvičky viniča. Vyobrazenia ľudských postáv sú vzácne. Využívali sa samozrejme aj antické motívy. Sochársky štýl sa vyvíjal, reliéf sa stával plochejším a obsahoval už len dve roviny (podklad a povrch). Od 5. storočia sa zdokonalila technika prelamovaného ornamentu, uplatňovala sa hra svetla a tieňa. Vo všetkých provinciách Rímskej ríše tak možno badať vývoj sochárstva, ktorý sa výrazne vzďaľoval starovekému sochárstvu.
Úžitkové umenie
náhľad|Terra sigillata
Keramika
Terra sigillata (lat. terra = zem, hlina; sigilló = pečatiť) je veľmi kvalitná červenohnedá keramika, rímskeho pôvodu. Má matný alebo lesklý povrch a je vyrobená z jemnej červenej, oranžovej alebo hnedej hliny. Keramika je hladká a zdobená plastickým vzormi s nízkym reliéfom. Pálená je pri teplote okolo 1 000 °C. Pred vypálením je povrch pokrytý slabou vrstvou glazúry, ktorá obsahuje koloidný roztok železitého ílu. Táto glazúra má na povrchu keramiky matný lesk. Reliéf na keramiky bol v staroveku vytváraný vtláčaním pečatí z pálenej hliny do mäkkého črepu. Práve podľa postupu s vytlačovaním obrazcov do pečatného vosku získala tato keramika svoj názov.
Pyxis (starogr. πυξίς – pyxis) je keramická nádoba s vekom rôznych tvarov a veľkostí, len zriedka mával uchá. Využitím bol najmä schránkou na šperky, kozmetiku (masti, líčidlá) a vlnu. Vyrábal sa aj zo skla, kovu alebo slonoviny. V ranokresťanskom období slúžil pyxis (často vyrobený z bohato zdobenej slonoviny) ako posvätná obradná nádobka na uchovávanie kadidla, relikvií a hostií.
Predmety zo slonoviny
Slonovina bola vzácnym materiálom, ktorý si mohli dovoliť vlastniť iba bohatší ľudia. Takisto šlo väčšinou menšie a precízne spracované, či bohato zdobené predmety určené na reprezentáciu statusu v spoločnosti. Významné slonovinové dielne sa nachádzali v egyptskej Alexandrii a sýrskej Antiochii.
Reliéfy zo slonoviny sa často pripevňovali na pyxidy, či skrinky, významné boli i tzv. konzulské diptychy, ktoré dával vyhotoviť konzul pre svojich známych, či cisárov pri ich nástupe do funkcie. Na diptychoch možno badať kresťansko-pohanský dualizmus. Väčšina z nich sa dá chronologicky ľahko určiť. Medzi známe diptychy patria Anastásiov diptych, či Magnov diptych.
Ďalej sa slonovina v malom meradle vyskytla vo forme panelov (námety Starého a Nového zákona), či pri bohoslužbách, kde sa predmety zvykli zo slonoviny využívať i ako nádoby na vzácne oleje.
Šperky
Ranokresťanské a neskôr byzantské šperky vychádzali z viacerých smerovo odlišných kultúrnych predchodcov. Spájali v sebe rímsky, grécky a orientálny prúd. To sa prejavilo najmä pri rozlišovaní umeleckých oblastí tvorby. Najznámejšie dielne sa nachádzali vo veľkých mestách ríše akými boli Rím, Antiochia, Alexandria, Efez, či novovzniknutý Konštantínopol. Štýly boli špeciálne navrhnuté tak, aby slúžili potrebám propagandy, zároveň vyjadrovali status a postavenie ich držiteľa, prečo si ich nemohol dovoliť každý. Niektoré typy šperkov boli darom cisára ich držiteľom pri rôznych udalostiach. vľavo|náhľad|Boetiov konzulský diptych, [[487]] Klasické antické námety (bohov a hrdinov, symbolov, rastlinných motívov a geometrických vzorov) prežili a boli svedomite opakované aj v ranokresťanskom období. V klenotníctve je tento klasický trend zrejmý najmä vo výzdobe, ktorá už vylučovala ľudskú postavu, ale zachovalo sa kvetinové a geometrické motívy, ktoré pripomínajú helenistické motívy. Tvar a dekorácia niektorých náramkov, ktoré prežili v podstate počas celého trvania slúžia ako príklady tejto kresťansko orientálne tendencie. S niekoľkými charakteristickými prvky ako napr. Heraklesov uzol, točené hadovité náramky a náramky so zvieracími hlavami. Šperky boli dekorované drahými kameňmi technikou prepichovania. V 3. a 4. storočí sa začína využívať technika niella.
Využívané boli i rôzne prívesky – medzi nimi napr. enkolpie (tu zvlášť cirkevné enkolpie pektorály) a takisto rôzne spony, kovania opaskov, náušnice a prstene. Vznikali i nové typy zlatých náramkov na ruky. Najlacnejším a hojne využívaným materiálom bol pozlátený bronz, bežné sú i predmety zo zlata a iných kovov. Umelci sa snažili použiť aj také nové techniky ako sú napr. pohyblivé časti.
Arménske umenie
náhľad|[[Ečmiadzinská katedrála|Katedrála v Ečmiadzine]] Arménia bola dlhé storočie nárazníkovou zónou medzi Rímskou ríšou a Perzskou ríšou. Striedala sa tu rímska a perzská nadvláda a ich bábkoví arménski panovníci. Do 4. storočia sa v Arménii podarilo výraznejšie rozšíriť kresťanstvo a v roku 301 svätý Gregor Osvietiteľ pokrstil arménskeho kráľa Trdata III., ktorý Arméniu učinil prvým kresťanským štátom. To výrazne pozmenilo obraz arménskej kultúry a umenia. Medzi rokmi 401 a 406 došlo k vzniku arménskej abecedy, ktorú založil mních Mesrop Maštoc v snahe sprístupniť pre širokú vrstvu ľudí sväté texty. Prvé obdobie vo vývoji arménskej kresťanskej architektúry začína konverziou Arménov ku kresťanstvu a končí arabskou inváziou a okupáciou, ktorá prerušila tvorbu na celé dve storočia. Niekoľko pamiatok z toho obdobia sa zachovalo dodnes. Vďaka svojmu skorému vzniku, nezávislosti cirkvi a hrozbám, ktoré prichádzali od susedov zo všetkých strán, sa arménska architektúra vyvíjala relatívne nezávislo. Na druhej strane nikdy nebola v úplnej izolácii. Do Arménska vždy prenikali vplyvy z Gruzínska a z Perzskej ríše. Medzi typické rysy arménskej architektúry preto patrí použitie islamských dekoratívnych motívov. Rovnako po príchode kresťanstva architekti najprv kopírovali existujúci architektonický štýl, ktorý prispôsobovali novým požiadavkám. Veriaci potrebovali hlavne dva typy stavieb: kostoly, stavby určené k uctievaniu mučeníkov (martýria) a mŕtvych (mauzólea).
Prvé kostoly boli väčšinou obdlžníkové baziliky s jednou alebo tromi loďami umiestnenými na základoch pohanských chrámov. Ide o baziliky v Alcu, Kasale, Elvarde, Aštaraku a v Ereruku. Medzi najranejšie stavby patria i kostoly v Duine a v Ečmiadzine. Arménska cirkev sa neetablovala v mestách, jej hlavná činnosť sa sústredila na dediny a preto i kostoly, o ktorých vieme, že vznikli medzi 4. a 7. storočím vznikali na vidieku. To bolo výrazne v kontraste s rímskou kultúrou, pretože v Rímskej ríši boli kostoly väčšinou v mestách.
Rozvoj architektúry v 5. storočí vyústil i v arménskom umení k stavbe kupol. Tato inovácia mala svoj pôvod v tradičných štvorcových stavbách, ktoré sa zastrešovali vyklenutým dreveným stropom. Technika, nazývaná hazalašen, spočívala v kladení krátkych trámov cez rohy štvorcov. Arménski architekti ju transformovali na použitie kameňa a úspešné tak budovali kupolovité stavby napr. katedrála v Ečmiadzine. V 7. storočí charakter stavieb nachádza jasný smer: namiesto bazilík sú stavané centrálne orientované kostoly s kupolou. Architekti sa sústredili na schránky s relikviami, martýria a pod. V 7. storočí sa tiež objavuje pôdorys gréckeho kríža. Existujú dve hypotézy, ktoré vysvetľujú jeho vznik. Podľa prvej sa tento pôdorys vyvinul pripojením rohových miestností k pôdorysu voľného kríža, podľa druhej vznikol pridaním kupole nad centrálnym travé baziliky. Tento typ pôdorysu je pravdepodobne pôvodne arménsky. Umožnil dosiahnuť efekt, keď stavba zvonku vyzerá veľmi jednoducho a pritom vnútri môže byť rôzne členitá. Pôdorys gréckeho kríža nájdeme napr. v Kostole svätej Gajanné v Ečmiadzine, či katedrále v Odzune (asi prvá polovica 8. storočia).
Koptské kresťanské umenie
náhľad|Koptská ikona zo [[6. storočie|6. storočia, Louvre]] Koptské umenie podliehalo bolo odvetvím kresťanského umenia, ktoré vzniklo v rímskej provincii Egypt. Vo svojej jedinečnej podobe v sebe skrížilo typické rímske (neskôr východorímske – byzantské) a helenistické prvky s pôvodnými koptskými – staroegyptského umenia. Regionálne aspekty koptského umenia sa prejavujú najmä v pohrebnom sochárstve a v monumentálnom sochárstve. Koptská sakrálna architektúra takisto súvisí s ranokresťanskou architektúrou (uprednostňuje sa bazilikálny typ). Najstaršia koptská architektúra je spojená s rozvojom koinobitského mníšstva. Známe sú napr. Biely kláštor v Sohágu, Červený kláštor, kláštor Hermopolis Magna, či káhirské kláštory.
Charakteristickou črtou koptského umenia je bohatá sochárska výzdoba interiérov. Fresky pochádzajúce z 5. a 6. storočia sa zachovali v niektorých kláštoroch ako je napr. Jeremiášovom kláštore v Sakkáre a Appolov kláštor v Bawite. Na náhrobkoch sa nachádza omnoho viac malieb ako v rímskych katakombách. Vo výklenkoch mníšskych ciel a v apsidách sú najčastejšie vyobrazeniami postavy Krista na tróne a Panny Márie. Inšpirovali sa motívom Matky Božej, ktorá dojči svojho syna (Galaktotrofusa). Pravdepodobný pôvod má v staroegyptskej božskej postave Eset dojčiaceho svojho syna Hóra.
Pravdepodobne najznámejšou je koptská tkanina. Vďaka suchému podnebiu v Egypte sa zachovalo mnoho ľanových, hodvábnych a vlnených textílií. Obsahovali jemné rastlinné a figuratívne motívy. Do 6. storočia a ešte v 7. storočí sa čerpal námety hlavne z mytológie a bukolickej poézie. Medzi výjavmi zo Starého a Nového zákona sa najčastejšie zobrazovalo Izákovo obetovanie, Jozefov príbeh, narodenie Krista, apoštoli a svätí a veľmi často kríž (objavuje sa i svastika). Hoci poznáme taktiež zmienky o známej remeselnej výrobe na území starovekého Egypta, ale ide skôr o ale skôr domnienky než pevné fakty. Známou bola najmä alexandrijská škola slonovinových rezieb (najmä diptychov).
Významnou ukážkou koptského umenia sú Fajjúmske portréty – séria pohrebných masiek – maľovaných portrétov zosnulých objavených v oáze Fajjúm v Egypte. Obrazy pochádzajú z 1. – 4. storočia, najčastejšie boli tvorené na drevených doskách a zriedkavo aj na plátne. Maľované boli technikou enkaustiky. Pripevnené bývali na múmiách, ktorých balzamovanie pretrvalo aj do kresťanských čias. Podobné portréty sa inde než v egyptskej provincii nezachovali, pretože Rimania preferovali spopolnenie.
Horný lom
Horný lom je vrch v Považskom Inovci. Leží nad obcou Zlatníky, približne východne od Nového Mesta nad Váhom.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Inovec. Vrchol leží na území Trenčianskeho kraja, v okrese Bánovce nad Bebravou a v katastrálnom území obce Zlatníky. Nachádza sa v rázsoche, východne od Jakubovej a vrcholom nevedie značená trasa.
Opis
Horný lom je málo výrazný pahorok, vybiehajúci juhovýchodným smerom z hlavného hrebeňa medzi Jakubovou a Krželnicou. Niektoré zdroje uvádzajú pod týmto názvom susednú kótu v hlavnom hrebeni, ktorá na iných mapách nie je pomenovaná. Zalesneným vrchom nevedie značený chodník a prístupný je z hlavného hrebeňa. Severným susedom je vrch Krželnica, západne leží Jakubová , južne Dolný lom a severovýchodne vrch Močiare. Vrch patrí do povodia rieky Nitry a odvodňuje ho riečka Chotina a jej prítoky. Najbližšími sídlami sú na severozápade ležiaci Selec, západne situovaná Kálnica a východne ležiace obce Dubodiel a Zlatníky.
Výhľady
Vrchol a taktiež hrebeň sú pokryté lesným porastom, preto rozhľad je možný len z menších lokalít s nízkou vegetáciou. Vzhľadom na polohu pod hlavným hrebeňom sú najlepšie pozorovateľné práve okolité vrchy pohoria, no pri vhodných podmienkach je viditeľná veľká časť Nitrianskej pahorkatiny a Nitrianskej nivy, ako aj pohoria Tribeč, Pohronský Inovec a Vtáčnik.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, preto je prístupný lesnými chodníkmi z okolitých obcí alebo z hlavného hrebeňa.
Anadoluhisarı
História
Anadoluhisarı bol vybudovaný v rokoch 1393-94 na príkaz osmanského sultána Bayezida I. a stavba bola súčasťou príprav na obliehanie vtedy ešte byzantského mesta Konštantinopolu (dnešný Istanbul). Tvrdza bola v roku 1395 využitá ako námorná blokáda Bayezidových bojovníkov.
Po dobytí mesta Osmany, slúžila tvrdza Anadoluhisarı ako colnica a vojnové väzenie. Po niekoľkých storočiach sa dostala do havarijného stavu.
Po páde osmanskej vlády v roku 1923 a po vzniku Tureckej republiky, nechal novozvolený minister kultúry tvrdzu kompletne opraviť. Vďaka tomu dnes Anadoluhisarı dopĺňa vzhľad tejto časti mesta pri Bospore a stala sa typickým znakom jej susedstva. Tvrdza funguje ako historická pamiatka, avšak nie je otvorená pre verejnosť.
Pazderna
Pazderna môže byť:
v Česku:
Robert Bosch
Robert Bosch môže byť:
Bernay
Bernay môže byť:
Československý národný výbor (Spojené štáty)
Československý národný výbor (skratka ČSNV) bol politický orgán, ktorý založili česko-slovenské krajanské organizácie v Spojených štátoch (České národné združenie, Slovenské národné združenie a Združenie českých katolíkov) 18.20. apríla 1939 na podporu úsilia o obnovenie Československa (pozri druhý česko-slovenský odboj). Organizácia reprezentovala väčšinu Čechov, Slovákov a Rusínov žijúcich v Spojených štátoch (spolu vyše milión obyvateľov). O jej ustanovenie sa pričinil Edvard Beneš, v tom čase hosťujúci profesor na Chicagskej univerzite (University of Chicago), ktorý po 15. marci 1939 (t. j. po vojenskom obsadení Česko-Slovenska Nemeckom a ustanovení Protektorátu Čechy a Morava) začala vyvíjať intenzívnu politickú činnosť medzi krajanmi.
Chéronnac
Chéronnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Clifton Grange Hotel
(The) Clifton Grange Hotel, skrátene (The) Clifton Grange (iné názvy: The Showbiz, The Biz, Phyllis’s), bol viktoriánsky hotel s barom na rohu Alness Road a Wellington Road v oblasti Whalley Range mesta Manchester.
Prvá písomná zmienka o dome s názvom Clifton Grange pochádza z mapy z roku 1851. Budova bola rozšírená pozdĺž Alness Road, kde sa v súčasnosti nachádza vchod. V roku 1966 hotel odkúpila Philomena Lynottová s Dennisom Keeleym a stali sa jeho novými majiteľmi. Hotel bol vyhľadávaný rôznymi celebritami, okrem iného aj futbalistom miestneho klubu Georgom Bestom, a tiež údajnými členmi lokálneho Quality Street Gangu. Dôvodom bolo, že hotelový bar, ktorý sa nachádzal v suteréne, býval otvorený až do ranných hodín, presnejšie od 2. do 6. hodiny (čas večierky). Bar sa otváral o 2. hodine kvôli pracovnej dobe hostí, ktorými boli hudobníci, komici, tanečníci a tzv. „hadí ľudia“.
Bérengeville-la-Campagne
Bérengeville-la-Campagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Clifton Grange Hotel
Hotel bol známy tiež tým, že ako jediný v Manchestri bol ochotný ubytovať skupinu Sex Pistols počas ich turné Anarchy v roku 1976.
V súčasnosti budovy slúžia ako azylové ubytovanie a sú súčasťou Carlton Grange.
Bérengeville-la-Campagne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Günter Blobel
Günter Blobel (* 21. máj 1936, Niegosławice, Poľsko – † 18. február 2018, New York, New York, USA ) bol nemecko-americký lekár, biochemik a cytológ, jeden z najvýznamnejších a najuznávanejších vedcov zaoberajúcich sa proteínmi a proteosyntézu.
Od roku 1968 pracoval na Rockefeller University v New Yorku. V roku 1999 dostal za objav cielenia proteínov (proteín targeting) Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu. Od roku 2001 bol členom Pápežskej akadémie vied.
Žil na Manhattane v Upper East Side spolu s manželkou Laurou Maioglio.
Okrem svojich vedeckých úspechov sa preslávil tiež podporou opravy Drážďan, založil občianske združenie Friends of Dresden a finančnú čiastku, ktorú získal v rámci Nobelovej ceny (asi 820 000 Euro), venoval na opravu drážďanského kostola Frauenkirche.
Cieux (Haute-Vienne)
Cieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oprah Winfreyová
Oprah Gail Winfreyová (* 29. január 1954) je známa americká moderátorka, herečka a vydavateľka časopisu. Uvádzala populárnu Oprah Winfrey Show, je mnohonásobnou držiteľkou ceny Emmy a bola nominovaná na Oscara. Je považovaná za najbohatšiu Afroameričanku 20. storočia a najväčšiu afroamerickú filantropku všetkých dôb.
Magazín Forbes ju označil za najvplyvnejšiu svetovú celebritu. Jej fanúšikovia (vrátane Michaela Moorea) chceli, aby Oprah v roku 2004 aj 2008 kandidovala na úrad prezidenta Spojených štátov. Oprah sa však k tomu nevyjadrila. V amerických prezidentských voľbách 2008 využil jej popularitu demokratický kandidát Barack Obama, ktorého otvorene podporovala.
Vodné pólo na Panamerických hrách 1955
Vodné pólo na Panamerických hrách 1955 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1955. Konal sa v Mexiko City, v Mexiku v dňoch od 15.24. marca 1955, za účasti 5 mužských tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo. Zápasy sa odohrali na plaveckom štadióne Alberca Olímpica de Ciudad Universitaria s kapacitou 6 000 divákov, na ktorom sa konali aj súťaže v plávaní a v skokoch do vody. Titul obhájila 🇦🇷, ktorá sa v päťčlennej skupine umiestnila pred 🇺🇸 a 🇧🇷.
Plávanie na Letných olympijských hrách 2016 – 4 x 200 metrov voľný štýl muži
Disciplína 4 × 200 metrov voľný štýl muži na Letných olympijských hrách 2016 sa konala 9. augusta v Estádio Aquático Olímpico.
Taka (Bangladéš)
Taka ( টাকা) je zákonné platidlo ázijského štátu Bangladéš od roku 1972. ISO 4217 kód taky je BDT. Jedna stotina taky sa nazýva poisha. Skratka pre taku je ৳, ৲.
Shawn Fonteno
Shawn Darnell Fonteno (* 8. apríl 1968 v South Los Angeles), vystupujúci aj pod pseudonymom Solo, je americký herec a raper, známy predovšetkým ako hlas Franklina Clintona v hre Grand Theft Auto V. Je bratrancom amerického rapera Young Maylaya, ktorý hral Carla "CJ" Johnsona, hlavnú postavu Grand Theft Auto: San Andreas.
The Atlas Underground
The Atlas Underground je štvrtý štúdiový album, ktorý amerického rockového hudobníka Toma Morella. Je to jeho prvý projekt, ktorý vydal výlučne pod vlastným menom. Oficiálne album vyšiel cez hudobné vydavateľstvo Mom + Pop Music dňa 12. októbra 2018. V jednotlivých nahrávkach skladieb od rôznych autorov spolu s Morellom na albume účinkuje viacero hostí. Medzi nimi sú: Knife Party, Bassnectar, Big Boi, Killer Mike, Portugal. The Man, Whethan, Vic Mensa, Marcus Mumford, Steve Aoki, Tim McIlrath, K.Flay, Pretty Lights, Carl Restivo, Gary Clark Jr., Nico Stadi, Leikeli47, GZA, RZA a Herobust.
Bernienville
Bernienville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národný ústav detských chorôb
História a poslanie
Prvá detská nemocnica v Bratislave vznikla v roku 1853 na popud Bratislavského dobročinného ženského spolku. Ten vybudoval nemocnicu a tiež pre ňu zabezpečoval finančné prostriedky. V roku 1857 bola slávnostne otvorená prvá bratislavská detská nemocnica s 12 lôžkami na Kapitulskej ulici. V roku 1867 sa z už nevyhovujúcich priestorov presťahovala do ďalšieho provizória, do Mestského lazaretu na Dunajskej ulici, kde mala k dispozícii 22 lôžok. Od roku 1897 do roku 1990 sídlila detská nemocnica v zariadení na Lazaretskej ulici (84 lôžok).
NÚDCH bol zriadený ako štátna príspevková organizácia rozhodnutím Ministerstva zdravotníctva SR zriaďovacou listinou s účinnosťou od 1. januára 1991. V roku 1991 sa nemocnica presťahovala do nového areálu DFNsP Bratislava na Kramároch, kde sídli dodnes. V areáli sa nachádza 13 kliník a 9 oddelení. V roku 2013 predstavovala najväčšiu detskú nemocnicu v strednej Európe s kapacitou 397 lôžok. V nemocnici ročne hospitalizujú viac ako 17 000 detí a vykoná sa tam takmer 9000 operácií. V ambulantnej časti ošetria ročne približne 450 000 detských pacientov. Na urgentnom príjme, ktorý bol zrekonštruovaný v decembri 2019, ročne ošetria 55 tisíc detí.
NÚDCH je tiež výukovou bázou viacerých fakúlt Univerzity Komenského, Slovenskej zdravotníckej univerzity a iných škôl - vykonáva pregraduálnu a postgraduálnu výchovu.
Zálesie (potok)
Zálesie je potok v regióne Spiš, na území obcí Zálesie a Matiašovce v okrese Kežmarok v Prešovskom kraji. Je pravostranným prítokom vodného toku Rieka, ktorý ústi ďalej do Dunajca; má dĺžku. Je vodným tokom IV. rádu. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Spišská Magura, geomorfologický podcelok Veterný vrch.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne na severnom svahu hrebeňa vrchu Hulok v južnej časti územia obce Zálesie v okrese Kežmarok, v geomorfologickom celku Spišská Magura v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Vrchol vrchu Hulok s nadmorskou výškou leží už na území susednej obce Reľov v okrese Kežmarok.
Opis toku
Tečie severozápadoseverným smerom lesným extravilánom, postupne preteká cez les, ktorý sa strieda s trvalým trávnym porastom, v nadmorskej výške vteká do intravilánu obce Zálesie, v nadmorskej výške  priberá bezmenný ľavostranný prítok, bez zmeny smeru preteká intravilánom zhruba kopírujúc cestu okolo ktorej je sústredená zástavba obce, v nadmorskej výške  priberá bezmenný ľavostranný prítok, pravým brehom obmýva úpätie lesa a pasienka Dudovky a ľavým brehom úpätie lesa a pasienka Giblík, v nadmorskej výške  opúšťa intravilán obce a vteká do poľnohospodárskeho extravilánu premiešaného lesom, v nadmorskej výške  pretína obecnú hranicu, kde priberá pravostranný bezmenný prítok, a vteká na územie Matiašoviec, postupne sa stáča na západ, ľavým brehom obmýva úpätie lesa Záleská úboč a lesa Hájnica, opúšťa lesný extravilán a pokračuje v poľnohospodárskom extraviláne, veľkým oblúkom na úpätí lesa Pekielky sa stáča na sever a v nadmorskej výške  v poľnohospodárskom extraviláne Matiašoviec ústi do vodného toku Rieka ako jeho pravostranný prítok v povodí Dunajca. Potok Zálesie má tri bezmenné prítoky.
Vodný tok Zálesie pramení a preteká v hornej polovici toku na území obce Zálesie a v dolnej polovici toku preteká a ústi na území obce Matiašovce v okrese Kežmarok v Prešovskom kraji, v geomorfologickom celku Spišská Magura v geomorfologickom podcelku Veterný vrch.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Zálesie má pôvod v názve obce Zálesie, ktorej extravilánom i intravilánom potok v hornej polovici toku preteká. Názov obce Zálesie bol bez zmeny prenesený na potok ako jednoslovné hydronymum. Názov obce Zálesie, ako typický predstaviteľ jednoslovného predponovo-príponového toponyma, má pôvod v charakteristickej polohe pomenúvaného geografického objektu (osady neskôr obce) vo význame objekt z pohľadu pomenovateľa umiestený za väčšou plochou súvisle porastenou stromami, za lesom, za horou, za hájom. Názov obce je aj pre dnešného používateľa slovenčiny motivačne jasný.
Hydronymum Zálesie bolo štandardizované v roku 1976.
Sorbet
thumb|Malinový sorbet Sorbet je dezert, ktorý sa vyrába zmiešaním ľadu s cukrom alebo medom a rozdrveným ovocím (citrón, limetka, ananás, jahoda, malina, ostružina a podobne), môže byť dochutený vínom alebo destilátom. Podáva sa v miske alebo pohári a je sa lyžičkou. Podiel ovocnej zložky by mal činiť minimálne 25 percent.
Zmes ľadu alebo snehu s ovocím bola známa už v staroveku, jej vyznávačom bol napríklad cisár Nero. Názov sorbet vychádza z arabského slova šarba (شربة), označujúceho osviežujúci nápoj. Arabi v dobe nadvlády nad Sicíliou vyrábali túto lahôdku zmiešaním snehu z Etny so šťavou miestnych citrónov.
Sorbet sa pripravuje v rôznych lokálnych variantoch, ako napríklad severoafrický agraz, japonské kakigóri, filipínske halo–halo alebo talianska granita, pomenovaná podľa svojej hrubo zrnitej štruktúry. Sorbetu sa podobá ľadová triešť, ktorá je tekutá a pije so slamkou, alebo šerbet, ktorý navyše obsahuje mlieko a tým sa blíži k zmrzline.
Hviezdičkové kimono
Hviezdičkové kimono je detektívny román rumunského spisovateľa Victora Eftimia.
Slovenské vydanie
V slovenčine vyšla kniha v roku 1973 v edícii „Labyrint“ vo vydavateľstve Smena.
Dej
Vodný zajatec, privykajúc si na tmu – baterka mu zostala v kimone, a to mu strhli banditi – uvažoval o kadečom, čo nijako nesúviselo s týmto jeho dobrodružstvom. Jeho policajtskú márnomyseľnosť predsa však šteklilo akési intímne zadosťučinenie: naozaj naďabil na kanál, o ktorom predpokladal, že je spojený so Seinou, keď vyšetroval 4 podozrivé samovraždy Američanov. Prirodzene, radšej by tento kanál nikdy nebol objavil, než aby sa sním mal oboznámiť za takýchto nepríjemných okolností. Tom Sincler bol presvedčený, že v tejto chvíli skočí z blízkeho mosta dajaký spojenec Číňanov, oblečený do jeho zvrchníka a s jeho klobúkom na hlave, predstierajúc detektívovu samovraždu. Mŕtvolu vytiahnu zo Seiny na druhý deň. Táto perspektíva ho vôbec nenadchýnala.
Cognac-la-Forêt
Cognac-la-Forêt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bernières-sur-Seine
Bernières-sur-Seine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Compreignac
Compreignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Bernières-sur-Seine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Compreignac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bernières-sur-Seine
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Compreignac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bernières-sur-Seine
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Condat-sur-Vienne
Condat-sur-Vienne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Extraliga hádzanárov 2020/21
Extraliga hádzanárov v sezóne 2020/21 bol 28. ročník extraligy hádzanárov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej (SZH). V súťaži učinkovalo rovnako ako v minulej sezóne 10 družstiev. Aktuálny majster HT Tatran Prešov sa okrem slovenskej súťaže zúčastnil aj 9. ročníka nadnárodnej súťažeSEHA ligy. Súťaž vo svojej prvej polovici niesla mediálny názov Slovnaft Handball Extraliga (skr. SHE) a jeho víťaz získa Pohár Antona Frola. Po výmene generálneho partnera sa zmenil aj jej názov na Niké Handball Extraliga (skr. NHE). Titul obhájil HT Tatran Prešov, ktorý vo finálovej sérii zvíťazil nad HC MŠK Považská Bystrica.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti predošlej sezóne mierne zmenil. Základnú časť odohrali družstvá dvojkolovým systémom každý s každým. Po základnej časti sa družstvá rozdelilinajlepšia štvorica postúpila do play-off, družstvá na 5. až 8. mieste odohrali nadstavbová časť rovnako dvojkolovým systémom každý s každým o tzv. Ligový pohár. Namiesto výsledkov zo základnej časti sa im započítavali tzv. bonifikačné body za umiestnenie v základnej časti. Dvojkolové play-off začínalo semifinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy. Víťaz súťaže získal Pohár Antona Frola. Posledné družstvo po základnej časti malo odohrať barážový dvojzápas s najlepším tímom 1. ligy, baráž sa však napokon neuskutočnila a žiadne družstvo tak nevypadlo do nižšej súťaže.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Baráž
Plánovaná baráž sa nakoniec neuskutočnila, pretože kvôli pandemickým opatreniam sa nemohli organizovať nižšie súťaže. SZH tak navrhla prvoligovým záujemcom o priamu účasť v nasledujúcej edícii extraligy.
Trolejbusová doprava v Dębici
Trolejbusy v Dębici začali jazdiť z iniciatívy miestneho poľnohospodársko-priemyselného podniku IGLOOPOL.
História
I. etapa predpokladala výstavbu trate okolo areálu IGLOOPOLu a mala spájať železničnú stanicu s priemyselnými budovami v Dębici aj v susednej obci Straszęcin. V nasledujúcej II. etape mali byť vybudované trate v centre mesta a do obcí Zawada a Latoszyn. Mestská rada sa ale nezhodla na stavbe trati cez stred mesta, takže trať vybudovaná v I. etape neprežila krach IGLOOPOLu v roku 1990.
Doprava bola zahájená 12. novembra 1988 na trati postavenej v I. etape. Obratisko bolo umiestnené blízko kostola vo Straszęcine, trať viedla cez obec do Dębice. Tu bola trasa nasledujúca: Jana Pawła II – Piłsudskiego – Szkolna – Słoneczna – Fabryczna – 1 Maja. Po ulici 1 Maja viedla trasa na križovatku s ulicou Jana Pawła II, čím vzniklo v Dębici veľké blokové obratisko. Prevádzka na tejto jedinej trati bola zastavená v októbri 1990.
bezramki|150x150px
Vozový park
Vozový park tvorilo po celú dobu 10 trolejbusov Jelcz PR110E, ktoré boli po zrušení prevádzky odovzdané do iných poľských miest s trolejbusovú dopravou.
DT-30 Viťaz
Konštrukcia
Celková hmotnosť vozidla DT-30 Viťaz je 28 ton, pričom dokáže prepraviť ďalších 30 ton nákladu. Stojí za zmienku, že aj pri takejto pomerne veľkej hmotnosti je tlak vyvíjaný pásmi na zem v priemere len 0,3 kg/cm². To umožnilo výrazne zvýšiť úroveň priechodnosti stroja a prakticky eliminovať uviaznutie v ťažkých pôdach.
V kabíne vozidla je 5 miest pre posádku. Za kabínou je 12 valcový dieselový motor V-46-5 s výkonom 780 koní. Dojazd DT-30 na plnú nádrž je cca 700 kilometrov. Motor zvládne arktické mrazy do -40°C, ale aj púštne horúčavy +50°C. Na ceste dokáže vyvinúť maximálnu rýchlosť /h. Viťaz dokáže plne naložený aj plávať a to rýchlosťou /h.
Ruská invázia na Ukrajinu
Pri ruskej okupácii Ukrajiny nasadilo Rusko do bojov vozidlá DT-30. Za prvých 120 dní vojny stratilo Rusko minimálne 3 tieto vozidlá.
Apollónios z Alexandrie (Héliodóros)
Apollónios (Apollónios) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 93.
Abdulrahman Taiwo
Kwara United
Taiwo začal svoju kariéru v nigérijskom klube Kwara United.
Nitra
Po neúspešných pôsobeniach v tureckom Bursaspore a českej Zbrojovke Brno sa Taiwo dostal do mužstva Nitry. V klube sa mu začalo dariť, prvý gól dal proti Slovanu. V sezóne 2018/19 si nakoniec za Nitru pripísal v osemnástich štartoch tri góly. Do hry sa dostal aj v slovenskom pohári, kde dal dva góly.
Dunajská Streda
V januári 2019 prestúpil Taiwo do tímu Dunajskej Stredy. Prvý gól dal v svojom druhom zápase. Hralo sa 23. februára 2019 vonku proti Trnave. DAC prehral.
Sezóna 2019/20
V prvom ligovom zápase novej sezóny v Zlatých Moravciach bol Taiwo na lavičke. V druhom kole už nastúpil v základnej zostave. Pri domácej výhre nad Pohroním dal Taiwo v 54. minúte gól na priebežných. V zápasoch so Sereďou a Trenčínom pri vonkajších prehrách a  neskóroval.
Spartak Trnava
V lete 2022 sa stal hráčom Spartaka Trnava, kde spočiatku dostával príležitosť hlavne ako striedajúci hráč. Prvý gól strelil 2. októbra 2022 na pôde Zlatých Moraviec, kde uzatváral víťazstvo Spartaka na 3:0. Na jeseň však zaznamenal iba tri góly. Oveľa výraznejšie sa mu začalo dariť na jar, kedy si výkonmi postupne vypýtal miesto v základnej zostave a stal sa jednou z opôr tímu. Taiwo prežíva v Spartaku zatiaľ najvydarenejšie obdobie svojej doterajšej kariéry. V 10 zápasoch dokázal streliť až 11 gólov a stal sa tak so 14 gólmi štvrtým najlepším strelcom Fortuna ligy 2022/23. V záverečnom zápase 20. mája 2023 doma proti MŠK Žilina (4:2) zaznamenal svoj prvý hetrik, na ktorý potreboval 52 minút.
Veľká hoľa
Veľká hoľa je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Liptovská Lúžna, približne južne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, okresov Ružomberok, Liptovský Mikuláš a Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovská Lúžna, Partizánska Ľupča a Jasenie. Najbližším sídlom je na severozápadnom úpätí situovaná Liptovská Lúžna a severovýchodne ležiaca osada Železnô, rovnakým smerom leží aj osada Magurka, juhovýchodne sa nachádza Jasenie. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Veľká hoľa je súčasťou hlavného hrebeňa Prašivej, medzi Veľkou Chochuľou a Ďurkovou  v najzápadnejšej časti Nízkych Tatier. Severným smerom sa nachádza Tlstá, Malá Tlstá a Senná kopa , východným Latiborská , Latiborská hoľa  a Skalka , južným Ráztocké poľany , Ráztocká  a Ondrejská hoľa  a západným Košarisko , Veľká Chochuľa , Skalka , Banášov bok  a Čierny vrch. Severná časť hrebeňa patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza Lúžňanka cez Revúcu, južné svahy patria k povodiu Hrona, kde voda odteká Jasenským potokom. Vrchol traverzuje Cesta hrdinov SNP.
Výhľady
Vrchol Veľkej hole je hôľnatý s fragmentami kosodreviny a nízkou vegetáciou, umožňujúcou kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Kremnické vrchy, Veľkú a Malú Fatru, Oravskú Maguru i Beskydy, Chočské vrchy, Západné Tatry, Veporské vrchy a Poľanu.
Ingrid Gjerdeová
Generálmajorka Ingrid Gjerdeová (* 29. júl 1968, Baerum, Nórsko ) je nórska generálka.
Od marca 2021 je veliteľka vojenskej misie OSN na Cypre.
Životopis
V Nórskym ozbrojených silách pracuje od 1. júla 1987. Absolvovala školu pre dôstojníckych kadetov a Vojenskú akadémiu Nórskej armády. V rokoch 2002 až 2003 bola hovorkyňou generálneho štábu. V rokoch 2003 až 2004 bola poradkyňou pre strategickú komunikáciu na Ministerstve obrany. V rokoch 2006 až 2009 velila práporu Kráľovej stráže. Neskôr bola v rokoch 2009 až 2013 dôstojníčkou pre strategickú analýzu a dlhodobé plánovanie, počas tohto pôsobenia bola tiež v rokoch 2011 až 2012 veliteľkou nórskeho kontingentu v Afganistane. V rokoch 2013 až 2016 velila svojej alma mater, Vojenskej akadémii nórskej armády. V období 2016 až 2018 bola veliteľkou štábu Nórskej armády (a zástupkyňou veliteľa). V rokoch 2018 až 2019 bola poradkyňou náčelníka generálneho štábu a náčleníčkou pre styk s verejnosťou a od roku 2019 zástupkyňou náčelníka generálneho štábu pre plánovanie.
V zahraničí pôsobila v Libanone, Bosne a Hercegovine a Afganistane.
V roku 2006 získala magisterský titul aj na United States Command and General Staff College a v roku 2013 na United States Army War College.
UNFICYP
Od marca 2021 je veliteľka vojenskej misie OSN na Cypre. Vystriedala genmjr. Cheryl Pearce z Austrálie.
15. júna 2022 navštívila Levice, aby skontrolovala výcvik do misie UNFICYP.
Orechovec
Orechovec môže byť:
Couzeix
Couzeix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ExPRESS Logistics Carrier
náhľad|ELC-1 ExPRESS logistics carrier (ELC) sú vonkajšie logistické plošiny na ISS. Poskytujú fyzické miesto na pripojenie, elektrickú energiu a dátovú komunikáciu pre experimenty vo voľnom vesmíre. Ich hlavné využitie je na uloženie náhradných orbitálnych vymeniteľných jednotiek (napr. antény, batérie).
Chronológia výstavby
thumb|center|400px|Polohy ELC na povrchu stanice
Prúdnica (požiarna ochrana)
Prúdnica sa používa na nasmerovanie, tvarovanie a na riadenie prietoku hasiacej látky. Tvorí ju najmä tlaková hrdlová spojka na pripojenie k tlakovej hadici alebo k vyústeniu potrubia, teleso, hubica alebo zariadenie na zmenu tvaru a prietoku prúdu hasiacej látky. Môže byť vybavená uzatváracím ventilom.
Vodné pólo na Panamerických hrách 1959
Vodné pólo na Panamerických hrách 1959 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1959. Konal sa v Chicagu, v Spojených štátoch v dňoch od 30. augusta3. septembra 1959, za účasti 5 mužských tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo Západnej Indie, ktoré bolo tvorené hráčmi Barbadosu, Jamajky a Trinidadu a Tobaga. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951, a toto bolo jeho 3. vydanie. Zápasy sa odohrali na plaveckom štadióne Portage Park Pool, na ktorom sa konali aj súťaže v plávaní a v skokoch do vody. Titul získalo domáce 🇺🇸, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred obhajcom prvenstva z 🇦🇷 a 🇧🇷.
Cromac
Cromac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.