cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
La Liga
Deväťdesiate roky
Johan Cruijff sa vrátil do Barcelony ako tréner v roku 1988 a zostavil legendárny Dream Team (slovensky: Tím snov). Priviedol hráčov ako Josep Guardiola, José Mari Bakero, Txiki Beguiristain, Goikoetxea, Ronald Koeman, Michael Laudrup, Romário a Christo Stoičkov. Tento tím vyhral Primera Division štyrikrát v rade za sebou v rokoch 1991 až 1994 a Európsky pohár majstrov v roku 1992. Laudrup neskôr prestúpil k najväčšiemu rivalovi Barcelony do Realu Madrid po nezhodách s Cruijffom a pomohol mu ukončiť Bracelonskú éru v sezóne 1994/95. Atlético Madrid vyhralo svoj deviaty titul v Primer Division v sezóne 1995/96 a Real Madrid pridal ďalší titul do svojej zbierky v nasledujúcej sezóne. Po úspechoch Cruijffa, prišiel na Nou Camp iný Holanďan – tréner Ajaxu Louis van Gaal –, priviedol talentovaných hráčov, ako Luís Figo, Luis Enrique a Rivaldo, čo prispelo k ďalším dvom titulom pre Barcelonu v sezónach 1997/98 a 1998/99. Real Madrid medzitým získaval uznanie na medzinárodnej scéne, víťazstvom v Ligu majstrov UEFA v sezóne 1997/98.
Začiatok dvadsiateho prvého storočia
S príchodom nového storočia sa k dvom velikánom, FC Barcelona a Realu Madrid, pridali ďalšie kluby dosahujúce úspechy. V rokoch 1993 a 2004 Deportivo La Coruña skončila v La Lige medzi troma najúspešnejšími tímami desaťkrát, čo je lepší výsledok ako dosiahli Barcelona alebo Real Madrid a v sezóne 1999/00, pod vedením Javiera Iruretu, sa stala deviatym tímom, ktorý získal aspoň jeden ligový titul. Aj v Primera Divsion aj v Lige majstrov UEFA im bola náročným súperom znovuzrodená Valencia. Pod vedením Héctora Cúpera skončila Valencia na druhom mieste v Lige majstrov UEFA v sezónach 1999/00 a 2000/01. Jeho nástupca, Rafael Benítez, na jeho základoch priviedol klub k víťazstvu v lige v sezóne 2001/02 a zisku „double“, víťazstvu v La Lige a Pohári UEFA v sezóne 2003/04. Obrodená Barcelona v sezóne 2004/05, v zostave s brilantným Ronaldinhom, vyhrala svoj prvý titul v novom storočí a v nasledujúcej sezóne 2005/06 „double“, za víťazstvo v La Lige a Lige majstrov UEFA.
La Villedieu (Charente-Maritime)
La Villedieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Divergencia
Divergencia môže byť:
Košická aglomerácia
náhľad|Urbánne prostredie Košíc Mesto Košice tvorí dve aglomerácie, a to košickú a košicko-prešovskú.
Košická aglomerácia je zároveň územím celého regiónu Košice (regiónu Abov). Zahŕňa územia okresov Košice I, Košice II, Košice III, Košice IV a Košice-okolie.
V Košickej aglomerácii žilo v roku 2019 viac ako 368 000 obyvateľov a patria do nej nasledovné mestá a obce:
Rytmus (verš)
Rytmus (z gr. rhytmos tok, prúd) je v poézii pravidelné opakovanie akustického prvku, ktoré vždy súvisí s fonetickým a fonologickým systémom jazyka a ktoré sa môže realizovať striedaním dlhých a krátkych slabík, rovnakým počtom slabík alebo prízvukov vo verši atď. Rytmus je prvotným a najpodstatnejším znakom poézie a je významným faktorom aj vo voľnom verši a v ostatných typoch poézie bez rýmu.
Rytmus verša a metrum
Rytmus majú rozličné druhy umenia (hudba, spev, tanec, výtvarníctvo a pod.), rozličné typy reči, napr. i próza (literatúra patrí k časovému druhu umenia), ale ako estetická kategória je rytmus príznakový, vlastný iba veršu, pretože sa zakladá na zákonitostiach verša. Rytmus verša, keďže sa konštituuje na prozodických vlastnostiach jazyka, je slovesným rytmom. Založený je na určitej norme, schéme, ktorá určuje pravidlá a organizáciu prozodických prvkov jazyka, napr. počet slabík, usporiadanie dlhých a krátkych slabík, rozloženie prízvučných a neprízvučných slabík, striedanie taktov, opakovanie slov a slovných skupín, veršový a vetný paralelizmus a pod. Rytmickú schému, rozmer verša nazývame metrum.
Rytmický impulz
Nevyhnutnou podmienkou vnútorného usporiadania básnického textu je tzv. rytmický impulz, t. j. očakávanie, že po skupine rytmických jednotiek, organizovaných určitým spôsobom, bude nasledovať jednotka organizovaná podobne alebo zhodne. Najjednoduchšou zložkou rytmického impulzu je dvojdielna intonačná schéma, t. j. výrazné rozčlenenie verša na dve polveršia, čo charakterizuje aj voľný verš.
Rytmus a prozodické systémy
Podkladom pre vznik rytmu môže byť rytmický impulz vyvolaný striedaním dlhých a krátkych slabík, opakovaním rovnakého počtu slabík alebo prízvukov vo verši, resp. kombinácia opakovania počtu slabík so striedaním prízvučných a neprízvučných slabík. Podľa toho rozlišujeme štyri konkrétne prozodické systémy:
Rytmus a sémantika verša
Rytmus v poézii je spätý nielen s tradíciou, s určitými formami verša, metrickými schémami, strofickými útvarmi, ale aj s tematikou a druhovými formami, žánrami.
Už Aristoteles v Poetike na viacerých miestach upozornil na fakt, že „... sama prirodzenosť učí, aké metrum si voliť je pre ňu (rozumej: „skladbu“) vhodné“. Usudzoval, že: pre lyriku (pieseň) „najvhodnejšie“ metrum je trochejský tetrameter (predovšetkým katalektický), t. j. trochejský pätnásťslabičný verš rozdelený stálou (záväznou) dierézou na dve časti s počtom 8 + 7 slabík, pre epiku (epos) hexameter a pre drámu jambický trimeter (najčastejšie akatalektický), t. j. jambický dvanásťslabičný verš s cezúrou v 2. metre (i na inom mieste). Horatius v Liste Pisonovcom (O umení básnickom) dopĺňa, že elégii je „primerané“ dvojveršie, tzv. elegické distichon, útočným a satirickým veršom jamby, tragédii a veselohre jambický trimeter, lyrike rozličné metrá a strofické útvary. Treba doplniť, že všetky antické (grécke a latinské) epické básne, počnúc Homérom, sú zložené hexametrom.
V slovenskej poézii v období klasicizmu najvýznamnejší reprezentant bernolákovcov básnik J. Hollý zložil svoje tri eposy (Svatopluk, 1833; Cirillo-Metodiada, 1835; Sláv,  1839) v tradičnom hexametri, cyklus Žalospevov dvojverším – elegickým distichom a cyklus Ódi čiže Pesňe  až dvadsiatimi šiestimi rozličnými strofickými (veršovými) formami. Hollý, ako aj J. Kollár, rešpektujúc normatívnu klasicistickú poetiku, využíval časomerný prozodický systém, t. j. časomieru, ktorej teoretickým zakladateľom bol už slovenský humanistický básnik Vavrinec Benedikt Nedožerský (1555 – 1615). Využívajúc kultúrnu západoslovenčinu Hollý však dosiahol, že jeho časomerný hexameter „príjemným ostáva, i keď sa číta prízvučne.“
Estetickej koncepcii a poetike slovenskej romantickej poézie však už zodpovedal sylabický verzifikačný systém, ktorý mohol byť veršovou formou tak lyrickej piesne, ako aj romantickej balady. Štúrovská poézia, ktorá je založená na výskyte rovnakého počtu slabík vo verši, je budovaná na prízvučnom základe. Ako zistil literárny historik Š. Krčméry a básnik a prekladateľ V. Turčány, napríklad v Bottovej Smrti Jánošíkovej, sú jednotlivé časti básne napísané rozličným veršom cielene – dvanásťslabičníkom sú napísané spevy vyjadrujúce slobodný život na dedine a v prírode („ľudový živel, dedinský, slovenský živel“), vrátane veršov, v ktorých je Jánošík ešte na slobode, jeho úvahy vo väzení sú v trinásťslabičníku, rovnako ako verše vyjadrujúce pochmúrny život v meste („mestský život, cudzota“). Spomienky na voľnosť sú opäť v dvanásťslabičníku a spevy víl v osemslabičníku. Dokladajú to napríklad verše z jej V. spevu (v trinásť- a dvanásťslabičníku):
V poézii P. O. Hviezdoslava, ktorou sa v slovenskej poézii začína obdobie využívania sylabotonického prozodického systému, má už programové postavenie exkluzívny a „umeleckejší“ jambický verš, hoci významne sa v nej uplatňujú aj trochejské veršové formy. V poézii I. Kraska v čase dozrievania jeho poetiky sa najčastejšie vyskytovali trochejské formy, v medzivojnovom období však hlavný smer vývoja viedol cez uvoľňovanie daktylotrochejských metier k voľnému veršu, ktorý konštituovala v slovenskej poézii nadrealistická poézia, napr. v tvorbe R. Fabryho. V tvorbe básnikov, ako P. Horov, J. Kostra, V. Mihálik, M. Rúfus či M. Válek zriedkavejšie sa vyskytujúce trochejské formy (ostatní traja tvorili vo veľkej miere aj voľným veršom) viažu sa na lyriku a spravidla majú „spevný“, prípadne „hovorový“ charakter. Ukazuje sa, že spoločné a jednotiace prvky trochejských foriem nevylučujú jedinečnosť funkcie a významu v konkrétnych prípadoch v celej tvorbe básnika, ale aj v jednotlivých druhoch a žánrových formách lyriky a osobitne v každej básni. Napríklad M. Válek vo svojich veršoch trochejských metier, ktoré sa viažu na okruh tragických zážitkov a stávajú sa nielen symbolmi vnútorných drám, ale i symbolom sveta, stratených vecí a stratenej istoty človeka, inštrumentuje samohláskami, a tým im dáva aj istú zvukovú podobu, ktorá sa spravidla „zapája“ na základné slová, nesúce význam básne, z ktorý jedno sa dokonca v rozličných tvaroch opakuje v strofe alebo v celej básni, ako je napr. jeho báseň Dážď:
Príkladom akcelerácie rytmu vo voľnom verši je úryvok básne Jána Ondruša Kameň:
Diak
Diak môže byť:
Rojko (priezvisko)
Rojko je slovenské (o význame pozri rojko) a slovinské priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie (s výrazným odstupom) v Považskej Bystrici, potom v Starej Turej a Nitre
Známi nositelia
Pozri v článku Rojko
Angažovanosť
Angažovanosť je:
Angažovanie
Angažovanie je vytvorenie právneho alebo mravného záväzku s úmyslom ho dodržať. V užšom zmysle je to uzavrietie angažmánu s niekým.
Podľa Sartra je angažovanie nevyhnutná vlastnosť ľudskej bytosti, ktorá je vždy v nejakej  situácii  a nemôže predstierať nezaujatosť a neutralitu.
Symboly ZSSR
Vlajka
Vlajka Sovietskeho zväzu má červený list, v ktorého hornom rohu je skrížený zlatý kosák a kladivo, nad nimi je zlato lemovaná päťramenná hviezda (rovnaké symboly ako na štátnom znaku). Červená farba symbolizuje proletársku revolúciu, kosák a kladivo zväzok robotníkov a roľníkov v nezávislom štáte pod vedením komunistickej strany, päťramenná hviezda je znamením jednoty a medzinárodnej solidarity pracujúcich všetkých piatich kontinentov. Vlajka bola schválená v roku 1923, definitívne upravená v roku 1924.
Znaky
Znaky zväzových republík takisto ako znak Zväzu sovietskych socialistických republík obsahujú kosák a kladivo a červenú hviezdu ktorá symbolizuje komunizmus, tak ako aj vychádzajúce slnko (aj keď v Lotyšskej SSR, kde sa Baltské more nachádza na západe krajiny sa interpretovalo ako zapadajúce slnko), obklopený kotúčom pšenice. Motto ZSSR Proletári všetkých krajín, spojte sa!, bolo na každom znaku v jazyku republiky a v ruskom. Pridané boli okrem toho do znakov jednotlivých republík aj charakteristické motívy, reliéfy, charakteristiky krajiny (kopce, vrchy...), prípadne iné (ekonomika, kultúra a pod).
V tabuľke sú uvedené znaky republík v roku 1987, rok predtým, než jednotlivé republiky začali postupne meniť svoje štátne symboly na súčasné, čo súviselo s rozpadom ZSSR, ktorý bol zavŕšený v roku 1991. Na pravej strane je znak republiky tak, ako ho používajú v súčasnosti. Ako vidieť viaceré ázijské republiky používajú podobné znaky ako za éry ZSSR. Viaceré európske republiky sa vrátili k historickým znakom. Bielorusko používalo tradičnú Pahoniu (znak Litovského veľkovojvodstva) v rokoch 1991 až 1995, kedy sa vrátili k preštylizovanému znaku z éry bývalého Sovietskeho zväzu. Odštiepenecká Podnesterská moldavská republika (Podnestersko), medzinárodne považovaná za časť Moldavska, používa znak Moldavskej SSR (pozri znak Podnesterska).
Saint-Germain-du-Bois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Westminster
Westminster môže byť:
Pozri aj
Náboženstvo:
Školy:
Touët-de-l’Escarène
Touët-de-l’Escarène je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Rochelle-1
La Rochelle-1 je francúzsky kantón v obvode La Rochelle v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho časť mesta La Rochelle. náhľad|centre|Kantón La Rochelle-1 na mape departementu Charente-Maritime
Lagord
Lagord je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moravské Lieskové
Moravské Lieskové je obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Polohopis
Moravské Lieskové je rozsiahla kopaničiarska obec na slovensko-moravskom pomedzí. Leží na úpätí Bielych Karpát vo výške v údolí riečky Klanečnice,  severozápadne od Nového Mesta nad Váhom.
Rozprestiera sa v dĺžke a na severozápadnej strane hraničí s obcou Strání, miestnou časťou Květná. Ďalšie okolie tvoria obce: Nová Bošáca, Bošáca, Zemianske Podhradie, Dolné Srnie, Bzince pod Javorinou a Lubina.
Katastrálne územie obce má. Viac ako polovica katastrálneho územia patrí do Chránenej krajinnej oblasti Bielych Karpát.
Obec má územie s rozptýleným typom osídlenia. V súčasnosti žije v obci 2 553 obyvateľov. Je tu viacero osád i rozmanitosť pomenovania. Hlavné časti obce podľa nového usporiadania sú: Moravské Lieskové, Brestové, Bučkovec a Šance. Na oboch stranách riečky Klanečnice sa v okolitom kopcovitom teréne rozprestierajú mnohé osady Malej a Hrubej Strany.
Nachádza sa v oblasti živočíšstva listnatých lesov a dubových lesov v severnom miernom pásme s prechodnými vplyvmi kontinentálneho a oceánskeho podnebia.
Rojka (priezvisko)
Rojka je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v okrese Galanta, najviac v Šoporni a Seredi. V Česku je najviac rozšírené v mestách Jindřichův Hradec a Humpolec.
Známi nositelia
Pozri v článku Rojka
Saint-Germain-du-Plain
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Angiológia
Angiológia je špecializovaný medicínsky odbor vnútorného lekárstva, ktorý sa zaoberá  diagnostikou, posudzovaním, výskumom, liečbou a dispenzarizáciou pacientov s ochoreniami cievneho systému a je zameraný na prevenciu vzniku srdcovo-cievnych komplikácií. Úzko spolupracuje s ostatnými medicínskymi odbormi a pri diagnostike i liečbe intenzívne využíva moderné röntgenologické a USG zobrazovacie techniky. S rozvojom zobrazovacích metód a s možnosťou využiť robotické systémy vstupuje tento odbor do úplne nových rozmerov.
Cievne choroby a cievne poruchy patria v súčasnosti medzi najrozšírenejšie, najzávažnejšie a najpálčivejšie nielen zdravotnícke, ale aj ekonomické a sociálne problémy súčasného sveta, vrátane Slovenskej republiky. Zapríčiňujú vysokú chorobnosť spojenú s dlhotrvajúcou práceneschopnosťou a invalidizáciou a asi polovicu zo všetkých úmrtí.
Špecializačné štúdium nadväzuje na vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa v doktorskom študijnom programe v študijnom odbore všeobecné lekárstvo a trvá päť rokov.
Prudential Tower
náhľad|vpravo|Prudential Tower Prudential Tower je mrakodrap v Bostone. Má 52 poschodí a výšku (s anténou ). Po dokončení v roku 1964 sa stal najvyššou budovou v USA, ktorá sa nenachádza v New Yorku. V súčasnosti je 2. najvyššou budovou mesta, vyšší je už len Hancock Place. Projekt vypracovala firma The Luckman Partnership.
Bockscar
náhľad|Predná časť lietadla s animovaným vyobrazením výbuchu atómovej bomby [[Fat Man]] Bockscar je prezývka amerického bombardéra B-29 Superfortress (z angl. Superpevnosť), ktorý 9. augusta 1945 zhodil na Nagasaki atómovú bombu. Bomba dostala prezývku Fat Man.
Stroj Bockscar bol použitý na 13 cvičných letov Tinianu a 3 bojové misie, pri ktorých bombardoval priemyselné ciele v Japonsku. Počas misie 9. augusta 1945, ktorej cieľom bolo zhodenie druhej americkej atómovej bomby stroj pilotoval major Charles W. Sweeney z 393. bombardovacej perute. Bomba Fat Man, zhodená nad Nagasaki, bola plutóniová, teda odlišná od prvej bomby zhodnej na Hirošimu. Mala silu 21 kiloton TNT. Došlo k zničeniu asi 44% mesta a usmrteniu asi 35 000 osôb. Ďalších 60 000 ľudí bolo ranených.
Posádka počas misie nad Nagasaki
Počas misie nad Nagasaki stroj pilotovala posáda C-15, ktorá inak lietala na stroji The Great Artiste :
Počas misie boli k posádke pričlenení aj:
Rojek (priezvisko)
Rojek je poľské, české a slovenské priezvisko. Česká prechýlená podoba je Rojková, slovenská Rojeková. V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Ostrava a Jihlava. Na Slovensku je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v Starej Ľubovni.
Prudential
náhľad|vpravo|Prudential (2021) Prudential je výšková budova nachádzajúca sa na námestí Plac Powstańców Warszawy v poľskom meste Varšava. Budova bola postavená v rokoch 1931 - 1933 v štýle art deco a po dokončení sa stala s výškou najvyššou budovou mesta. Architektmi budovy boli Marcin Weinfeld a Stefan Bryła. Budova bola ťažko poškodená počas Varšavského povstania v roku 1944. Po druhej svetovej vojne bola zrekonštruovaná v štýle socialistického realizmu a v roku 1954 otvorená ako Hotel Warszawa. Od roku 2010 je budova zatvorená kvôli rekonštrukcii a je naplánovaná aj prestavba fasády späť na art deco. V budove je 17 poschodí.
Touët-sur-Var
Touët-sur-Var je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pedro de Mendoza
Pedro de Mendoza y Luján (* 1487, Guadix - † 23. jún 1537, Atlantický oceán) bol španielsky conquistador a kolonizátor Južnej Ameriky, prvý guvernér (po španielsky adelantado) oblastí v okolí La Plata, zakladateľ Buenos Aires.
Kvalifikácia NORCECA vo volejbale mužov na LOH 2016
Kvalifikácia NORCECA vo volejbale mužov na LOH 2016 bola severo- a stredoamerická kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov na Letné olympijské hry 2016, ktorú organizuje Volejbalová konfederácia Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku (NORCECA). Konala sa v Edmontone, v Kanade v dňoch od 8.10. januára 2016, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Saville Community Sports Centre. Na olympijský turnaj sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo, ktorým sa stala 🇨🇺. V poradí ďalšie 2 družstvá postúpili na svetovú OH kvalifikáciu.
Pedro de Mendoza
Narodil vo významnej španielskej rodine, slúžil ako dôstojník počas španielskych kampaní v Taliansku. Pretože cisár Karol V. povzbudený správami o veľkom bohatstve Inkov, chcel, aby Španielsko bolo prvým národom, ktorý preskúma vnútrozemie Južnej Ameriky, vymenoval Mendozu za vedúceho expedície dobývania a kolonizácie v oblasti Río de la Plata s pokynmi založiť tri mestá a získať kontrolu nad rozsiahlym regiónom. 24. augusta 1535 sa Mendoza plavil s asi 2 000 mužmi a 13 loďami (ďalšie tri boli pridané na Kanárskych ostrovoch a dve sa stratili počas plavby). Bohužiaľ, Mendoza trpel syfilisom a tak medzi jeho podriadenými panovala rivalita, následkom čoho bol jeden z vodcov popravený. Expedícia dorazila do Río de la Plata začiatkom roku 1536 a založila Buenos Aires. Indiáni boli spočiatku nápomocní, ale čoskoro sa obrátili proti usadlíkom. Mendoza, trpiaci svojou chorobou zrejme stratil podporu posádky a preto sa rozhodol vrátiť do Španielska. Zomrel cestou domov a bol pochovaný na mori.
Kvalifikácia NORCECA vo volejbale mužov na LOH 2016
Kvalifikanti
Účasť v severoamerickej olympijskej kvalifikácii si zabezpečila najlepšia štvorica družstiev z Majstrovstiev NORCECA 2015. Umiestnenie v rebríčku FIVB k 6. októbru 2015.
Všetky básne
Všetky básne je súhrn Quasimodových  básní. Skladá sa  zo  zbierok Acque e terre, Oboe sommerso, Erato e Apollion, Nuove poesie.
V pôvodnom vydaní boli texty v opačnom poradí – od sekcie posledne napísaných (Nuove poesie), po staré (Acque e terre). Tieto zbierky zahŕňajú dôležité etapy autorovho života, zanechajúc v ňom znamenia. Vo svojom literárnom diele prejavil svoj hĺbavý a hlboko ľudský charakter. Spontánne sa obrátil na hermetizmus, pre jeho prirodzenú potrebu konkrétnosti a pretože v novej poézii videl podporu proti romantizmu, sentimentalizmu, autobiografii, a niečo užitočné pre dosiahnutie jednej z najdôležitejších vízií. Jeho hermetizmus sa v každom prípade javí originálne, hoci je poznačený typickou clonou smútku. Veľa uvažuje o samote a snaží sa priblížiť všetkým ľuďom v snahe pomôcť im v obnove antických hodnôt. Okrem toho je uňho značná vôľa konať niečo pre zmenu reality a pre uskutočňovanie lepšieho sveta. Ja som si prečítala básne zo zbierky "Ed e subito sera" v origináli. Netreba ani čítať slovenský preklad, aby čitateľ približne zistil, nad čím rozmýšľa a čo tým chce asi povedať. Ak chce čitateľ nájsť ich pravý zmysel, niekedy treba aj dlhšie rozjímať. Myslím, že pri tvorbe ho určitým spôsobom ovplyvnilo priateľstvo s Montalem, čo vidno jednak na štýle a tiež v tematickom okruhu. Až na niektoré básne to určite nie je oddychová poézia. Ale na druhej strane nie je to až také náročné ako poézia Montaleho.
Convalescenza
Toto je príklad smutno-veselej básne. Smutnej preto, lebo začína ťažkými myšlienkami o blúdení, neistote a hľadaní seba samého. Ku koncu autor akoby sa zmieril s osudom a našiel pokoj v duši (teda to zotavenie) a vysvetľuje príčinu potreby uzdravenia sa z detstva, ktoré ako vieme, nebolo priveľmi ideálne a šťastné. Možno tu cítiť malý náznak pokoja a lepšieho pocitu z toho, že sa autor podelil o svoje trápenie, ktoré ho ťažilo.
Tu chiami una vita
6 veršov, ktoré hovoria o živote – čo to vlastne je a čím je. Veľmi precítené, mala som pocit, akoby žialil za zomrelou manželkou. Opäť spomína smútok, námahu a trápenie, lebo tým život je. No na konci odhodlanie a záblesk nádeje.
Dolore di cose che ignoro
Smutná báseň, autor vraví o veciach. ktoré neberie na vedomie, no pritom ho to utláča a bolí. Kvári ho myšlienka smrti.
Otcovstvo (House)
Otcovstvo (anglicky: Paternity) je druhá epizóda z prvej série seriálu Dr. House.
Dej
Dan hrá lakros. Pri zápase sa mu zahmlie pred očami a potom doňho narazí hráč, ale Dan sa už nezvidne. Cameronová vie, že by chlapca neprijal, a tak sfalšuje Houseov podpis. Chlapec sa sťažuje na nočné mory. Podľa Housea môže byť príčinou buď prežitá trauma, alebo pohlavné zneužívanie. Chlapca chce odmietnuť, ale všimne si, že má myoklonické šklbnutia aj keď nespí a nie je unavený. V jednej nočnej more sa chlapcovi zdá, že mu chce House odstrihnúť palec na nohe. Tím sa domnieva, že má Dan roztrúsenú sklerózu, ten však ale v noci zmizne a nájdu ho na streche nemocnice. On si však myslí, že je uprostred ihriska a skoro spadne. Našťastie ho Chase zachráni. To Houseovi nesedí na roztrúsenej skleróze a tak ho začnú liečiť na neurosyfilis podávaním penicilínu. Liečba však nezaberá. House sa domnieva, že Dan nie je synom svojich rodičov a tak urobí test DNA z kelímkov od kávy, z ktorých pili Danovi rodičia. Test ukáže, že nie sú jeho rodičia. Od Danovej adoptívnej matky sa dozvie, že Danova biologická matka nebola očkovaná a tak v prvých šiestich mesiacoch, kedy chráni dieťa imunitný systém matky nebol chránený a dostal ružienku. Vírus ružienky potom zmutoval.
Rojek
Rojek môže byť:
Agostino di Duccio
thumb|Mramorová fasáda kostola S. Bernardino v Perugii
Agostino di Duccio (* 1418, Florencia, Taliansko - † asi 1481, Perugia) bol taliansky sochár v období renesancie.
Pôsobil v Prate s Donatellom a Michelozzom, ktorí ho značne ovplyvnili. Roku 1441 bol obvinený z krádeže vzácnych materiálov z kláštora vo Florencii a vyhnaný z rodného mesta. Nasledujúci rok pokračoval v práci na oltári sv. Geminiani pre katedrálu Nanebovzatia Panny Márie v Modene.
Roku 1446 študoval neskorogotické sochárske diela v Benátkach a stretol sa s Matteom de 'Pasti, ktorý ho pozval vyzdobiť Tempio Malatestiano v Rimini, kde sa Agostino zdržiaval v rokoch 1449 až 1457.
V rokoch 1457 a 1462 pracoval na mramorovej fasáde kostola sv. Bernardina v Perugii a v nasledujúcich rokoch až do roku 1470 vytvoril mnoho diel, najmä vo Florencii. Napríklad Madonnu d'Auvillers pre Piera Cosima Medici, teraz v Louvri. Roku 1473 navrhol bránu kostola S.Pietro v Perugii. Tento návrh sa však nikdy nerealizoval.
Manfred Eigen
Manfred Eigen (* 9. máj 1927, Bochum, Nemecko – † 6. február 2019 ) bol nemecký fyzikálny chemik.
V roku 1967 získal Nobelovu cenu za chémiu spolu s R. G. W. Norrishom a G. Porterom za výskum mimoriadne rýchlych chemických reakcií.
Doktorát získal na Univerzite Göttingen a bol riaditeľom Ústavu biofyzikálnej chémie Maxa Plancka v Göttingene. Založil tiež dve biotechnologické firmy, Evotec a Direvo.
Sedna (mytológia)
Sedna bola krásna mladá Inuitka, pyšná na svoju krásu a tak sa nechcela vydať za akéhokoľvek ženícha. Jedného dňa jej preto otec vybral muža, na prvý pohľad zámožného poľovníka oblečeného do krásnych kožušín, ktorému ale nebolo vidieť tvár. Otec posadil Sednu do poľovníkovho kajaku a ženích si ju odviezol domov na opustený ostrov. Keď si stiahol z hlavy kapucňu, Sedna zdesene vykríkla, pretože jej ženích bol zakliaty havran.
Otec pociťoval vinu za jej nešťastie, preto sa rozhodol, že ju vyslobodí. Naložil si na kajak zásoby a vydal sa k ostrovu. Vzal odtiaľ Sednu a onedlho už veslovali naspäť domov. Rozhnevaný havran sa o tom dozvedel a snažil sa kajak potopiť. Prestrašený otec hodil Sednu do mora, ale tá priplávala späť a chytila sa okraja kajaka. Otec jej preto odrezal prsty, ktoré sa vo vode premenili na tulene a veľryby. Sedna sa už nevládala udržať nad vodou, nakoniec zmizla pod hladinou.
Krásna Inuitka nezomrela, ale premenila sa na bohyňu mora. Poľovníci k nej majú veľkú úctu. Keď sa rozhnevá a privolá búrku, musí sa k nej na dno mora potopiť šaman, aby jej prečesal dlhé čierne zauzlené vlasy. To ju upokojí, potom poľovníkom vydá korisť, aby si ju ulovili a najedli sa.
Keď inuitskí lovci chytia tuleňa, kvapnú mu do úst čerstvú vodu na znak vďaky Sedne za jej láskavosť, že im dovolila nakŕmiť ich rodiny.
Meno
V modernom inuitskom jazyku (Inuktitut) sa meno bohyne píše ᓴᓐᓇ alebo Sanna (vyslov /sanna/). Staršie vezrie zaznamenané misionármi boli Sana, Sanak, Sidne, Sydney. Tieto mená ale skôr reprezentovali snahy konkrétnych autorov zachytiť výslovnosť, a neposkytujú dostatočnú výpovednú hodnotu o skutočnej historickej výslovnosti. Existujú ale isté indície (náhrada zhlukov spoluhlások geminátmi), podľa ktorých mohla (aspoň v niektorých nárečiach) existovať výslovnosť „setna“, ktorú v rokoch 1883 až 1884 zapísal ako „Sedna“ etnológ Franz Boas, a toto je verzia ktorá prešla do angličtiny a iných jazykov.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Moravany nad Váhom
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Moravany nad Váhom v okrese Piešťany.
Rosinka
Rosinka je potok na Hornom Považí, v okrese Žilina. Je to ľavostranný prítok Váhu a je tokom III. rádu. Potok Rosinka (v minulosti uvádzaný názov Višňovka) vyteká z Višňovskej doliny v Malej Fatre v povodí Váhu. Predstavuje unikátnu lokalitu s veľkou prírodnou zachovalosťou, s bohatým zastúpením viacerých vzácnych čistomilných druhov makrozoobentosu.
Prameň
Pramení v Lúčanskej Fatre na SZ úpätí vrchu Minčol vo výške okolo
Opis toku
Od prameňa tečie SZ smerom Višňovskou dolinou. V podobe bystriny sa asi po 3 km dostáva v nadmorskej výške cca do Žilinskej kotliny a zároveň obce Višňové, kde priberá niekoľko prítokov. Jej tok vytvára prirodzenú nivu, kde je sústredená zástavba, rozširujúca sa v strede obce. Rosinka tu ešte priberá vody ľavostranného Mlynárovho potoka a pravostranného, nazývaného Jarok. Na konci Višňového je nadmorská výška a znižuje sa aj sklon toku. Približne 7 km od prameňa sa tak bystrina spomaľuje a vteká do obce Rosina.
Tu je údolie potoka už široké a poskytuje priestor na rozvoj obce. Mierne kľukatým tokom sa v dolnej časti obce odkláňa od hlavnej cesty, vedúcej do Žiliny, aby v nadmorskej výške cca opustila obec. V rovinatom prostredí ešte priberá ľavostrannú Malú vodu, jediný významnejší prítok v obci.
Po kilometri pokojného toku lúkami sa opäť dostáva do obytnej zástavby, teraz už žilinskej mestskej časti Trnové. Tu priberá pravostranne Trnovku a vteká do časti Rosinky, ktoré sú predzvesťou jej konca. Rovinaté brehy tu vystupujú a vytvárajú akúsi Rosinskú bránu, ktorou Rosinka vteká do Váhu, upraveným korytom priamo pod priehradným múrom Vodného diela Žilina. Vody, pozberané na SZ svahoch Lúčanskej Malej Fatry odovzdáva najväčšej slovenskej rieke po viac ako 10 km putovaní SZ smerom a prekonaní výškového rozdielu 600 metrov.
La Rochelle-2
La Rochelle-2 je francúzsky kantón v obvode La Rochelle v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho časť mesta La Rochelle. náhľad|centre|Kantón La Rochelle-2 na mape departementu Charente-Maritime
Vasilij Semionovič Grossman
Život
Narodil sa v mestečku Berdyčiv (rusky: Бердичев), na Ukrajine ako Iosif Solomonovič Grossman' do osvieteneckej rodiny židovského intelektuála. Napriek jeho pôvodu sa mu nedostalo tradičného židovského vzdelania a v dospelosti ovládal v jazyku jidiš len pár slov. Jeho ruská pestúnka mu zmenila meno Josia na ruské Vasia. Týmto menom ho začala volať aj celá ostatná rodina. Grossmanov otec bol sociálnym demokratom a pripojil sa k menševikom. Mladý Vasilij Grossman podporoval ruskú revolúciu roku 1917.
Už počas štúdií na Moskovskej univerzite začal písať krátke poviedky. V literárnych aktivitách pokračoval, aj keď po štúdiu začal pracovať ako chemický inžinier v Doneckej panve. Jeho prvú uverejnenú poviedku, "V meste Berdyčev" (В городе Бердичеве), si všimol Maxim Gorkij aj Michail Bulgakov. Obaja ho povzbudili do ďalšej tvorby. Na základe tejto poviedky v roku 1967 natočil režisér Alexander Askoľdov film "Komisárka". Film sa kvôli zákazu dostal do kín až koncom 80. rokov (v októbri 1990) a získal vysoké uznanie.
V polovici roku 1935 prestal Grossman pracovať ako chemický inžinier a naplno sa začal venovať písaniu. Do roku 1936 uverejnil dve zbierky poviedok a v roku 1937 sa stal členom Zväzu spisovateľov ZSSR (CCCP). V období veľkých čistiek boli viacerí jeho priatelia zatknutí. Zatkli aj jeho manželku. Celé mesiace písal Grossman žiadosti na úrady, aby dosiahol prepustenie svojej ženy, čo sa mu podarilo až v roku 1938.
Medzinárodné uznanie Grossmanovi nepriniesli jeho vojnové reportáže, ale publikácia Čierna kniha a jeho veľký román Život a osud (Жизнь и судьба, 1959).
Grossmanove podrobne zdokumentované opisy vyvraždenia židov na Ukrajine, v Bielorusku a v Poľsku, nacistického vyhladzovacieho tábora v Treblinke a koncentračného tábora Majdanek patrili k prvým očitým svedectvám - už v roku 1943 - vyvražďovania európskeho židovského obyvateľstva (holokaust). Jeho článok Treblinské peklo z roku 1944 sa stal súčasťou dokumentácie obžaloby v Norimberskom procese.
Nevydanie publikácie Čierna kniha, ktorú na podnet Alberta Einsteina spracoval Židovský antifašistický výbor (po rusky: Еврейский Антифашистский Kомитет, skratka EAK) otriaslo Grossmanovou lojalitou v sovietsky systém. Najskôr nariadili cenzori zmeny v texte, ktoré zakryli špecifický antižidovský charakter masových vrážd a zmenšili úlohu Ukrajincov, ktorí slúžili ako policajti pod velením nacistov, v týchto masakroch. Úlohu vydať Čiernu knihu prevzal Grossman po Iljovi Erenburgovi. V roku 1948 bola dokončená v tlačiarni sadzba publikácie a začala sa publikácia tlačiť. Po vytlačení 33 tlačiarenských hárkov (zo 42) boli na príkaz úradov všetky natlačené hárky zničené a sadzba bola zlikvidovaná. Rukopis publikácie neskôr slúžil ako materiál v politických procesoch proti Židovskému antifašistickému výboru.
Počas Grossmanovho života, vzhľadom na sústavné prenasledovanie Grossmana štátnymi orgánmi, mu vydali v Sovietskom zväze len zopár diel.
Dielo
Začínal ako spisovateľ verný oficiálnej línii vtedajšieho Sovietskeho zväzu. Bol na najlepšej ceste stať sa uznávaným sovietskym spisovateľom. V roku 1934, po uverejnení poviedky "V meste Berdyčev" otvoril Maxim Gorkij vyštudovanému chemikovi cestu do profesie spisovateľa. Skúsenosti z druhej svetovej vojny, katastrofa európskych židov, mnohé osudy, ktorých bol ako korešpondent armádneho časopisu Krasnaja zvezda (Červená hviezda) svedkom, zmenili jeho život od základu. Stal sa neúplatným kronikárom svojej doby.
Osudom revolučnej generácie po roku 1917 sa venoval v trojdielnej ságe Stepan Koľčugin (1937, 1939, 1940).
Od roku 1941 pôsobil ako osobitný spravodajca novín Červená hviezda. Zúčastnil sa bojov o Stalingrad. Z tohto obdobia pochádza novela Ľud nesmrteľný (1942) a množstvo reportáží, čŕt, poznámok a fejtónov, ktoré boli súhrnne publikované v knihách Roky vojny, Stalingrad, Stalingradská bitka, Život a Treblinské peklo.
Vrcholným dielom Grossmanovej tvorby sú knihy Posledná hranica a Život a osud, nazývaná aj Stalingradská dilógia. Prvá kniha "Posledná hranica" vyšla v roku 1952, kým druhá, dokončená v roku 1960, bola publikovaná až o mnoho rokov neskôr, v roku 1980.
Rukopis jeho knihy Život a osud, druhá časť epického diela o nemecko-sovietskej vojne, v roku 1961 zhabali štátne orgány. O tri roky neskôr Vasilij Grossman zomrel. Ruský originál vyšiel po prvýkrát v roku 1980 vo Švajčiarsku a bol preložený do mnohých jazykov. Nemecký spisovateľ Heinrich Böll označil túto knihu za "vynikajúce dielo". "Je to kozmos, ktorý musíte čítaním spoznať." povedal o knihe Heinrich Böll. Tento takmer 1000 stranový Grossmanov epos sa často označuje za "Vojnu a mier" 20. storočia. V podstate v tomto kozmose, svete nie sú žiadne pestré opisy vojnových akcií, bitiek a bojov. Boj o Stalingrad je síce stredobodom udalostí, ale nie najdôležitejším aspektom románu. Vasilij Grossman reflektoval predovšetkým vražedný totalitarizmus svojej epochy. Z toho dôvodu zaujíma toto dielo miesto hneď po boku Orwelovho "1984 a Solženicynovho "Súostrovia Gulag".
V rokoch 1955 až 1963 pracoval na filozofickej novele Panta rhei, ktorú je možné pokladať aj za ideový koncept Stalingradskej dilógie. Prvý raz bola publikovaná až v roku 1988.
Landrais
Landrais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
William Quiller Orchardson
Sir William Quiller Orchardson (* 27. marec 1832, Edinburgh – 13. apríl 1910) bol škótsky maliar.
Priezvisko Orchardson je odvodené od Urquhartson, čo bolo meno klanu, žijúceho pri jazere Loch Ness. Vo veku 15 rokov bol zapísaný do Trustees' Academy. V roku 1907 bol povýšený do rytierskeho stavu.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Vysílač Hošťálkovice
Vysílač Hošťálkovice alebo sa nachádza v ostravskom mestskom obvode Hošťálkovice.
Súčasná konštrukcia 184,5 m vysokého vysielača stojí na miernom návrší vo výške, asi 5 km severozápadne od centra mesta, medzi časťami Lhotka, Bobrovníky a Hošťálkovice. Prevádzka vysielača, pokrývajúcou signálom rozsiahlu aglomeráciu, začala po päťročnej výstavbe v roku 1980 a nahradila pôvodnú priehradovú vežu, vysokú 123 m, z roku 1955. Zabezpečuje vysielanie niekoľkých televíznych a rozhlasových programov.
Vysielanie
V súčasnej dobe (2023) je možné z vysielača prijímať:
Digitálne rozhlasové vysielanie
Digitálny rozhlas šíri vysielač od 30. novembra 2017.
Najbližšie vysielače
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Buggenhout
Buggenhout je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 14 081 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Buggenhout pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Saint-Germain-en-Brionnais
Saint-Germain-en-Brionnais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Angličania
Angličania alebo Briti sú základnou etnickou zložkou národa Spojeného kráľovstva.
Formovali sa po stáročia z radu kmeňov a národností na území Anglicka, Škótska a Walesu. Sú potomkami najstaršieho obyvateľstva Britských ostrovov a početných prisťahovalcov, z ktorých boli v staroveku prví Iberi, neskôr keltskí Briti a Belgovia, ďalej nepočetní Rimania a početne najsilnejšie germánske kmene Anglov, Sasov, Jutov, Dánov, Frízov, Nórov, Normanov aď.
Zoznam planétok 121751 – 122000
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Tourette-du-Château
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Luke Jensen
Luke Jensen (* 18. jún 1966, Grayling, Michigan, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 10 turnajov ATP vo štvorhre.
La Rochelle-3
La Rochelle-3 je francúzsky kantón v obvode La Rochelle v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho časť mesta La Rochelle. náhľad|centre|Kantón La Rochelle-3 na mape departementu Charente-Maritime
West Side Story (muzikál)
West Side Story je americký muzikál s libretom Arthura Laurentsa, hudbou Leonarda Bernsteina, textami Stephena Sondheima a konceptom a choreografiou Jeroma Robbinsa. Bol inšpirovaný hrou Williama Shakespearea Rómeo a Júlia.
Príbeh sa odohráva v newyorskej štvrti Upper West Side v päťdesiatych rokoch. V tom čase bola štvrť etnicky premiešaná a robotnícka. V päťdesiatych rokoch bola väčšina štvrte zmenená v rámci projektu Lincoln Center čím zmenila svoju povahu.
Muzikál opisuje rivalitu medzi Jets a Sharks, dvoma tínedžerskými pouličnými gangmi s rôznym etnickým pôvodom. Členovia Sharks z Portorika súperia s Jets, skupinou s poľskými koreňmi a robotníckou triedou.
Mladý protagonista Tony, člen Jets, sa zamiluje do Marie, sestry Bernarda, lídra Sharks. Temná téma, sofistikovaná hudba, predĺžené tanečné scény a zameranie sa na sociálne problémy sa stalo medzníkom v histórii amerického muzikálu. Bernsteinova partitúra obsahuje medzi inými pesničky „Something's Coming“, „Maria“, „America“, „Somewhere“, „Tonight“, „Jet Song“, „I Feel Pretty“, „A Boy Like That“, „One Hand, One Heart“, „Gee, Officer Krupke“ a „Cool“.
Pôvodné naštudovanie na Broadwayi v roku 1957 režíroval a choreografiu vytvoril Jerome Robbins. Autor produkcie bol Robert E. Griffith a Harold Prince. Šlo zároveň o debut Sondheima na Broadwayi. Pred začiatkom turné malo 732 repríz. Naštudovanie bolo nominované na 6 cien Tony Award vrátane ceny za najlepší muzikál roku 1958, ale toto ocenenie získal Meredith Willsonov The Music Man. Získalo jedno ocenenie Tony za Robbinsovu choreografiu a scénografiu Olivera Smitha. Muzikál mal ešte viac repríz v Londýne, viacero obnovení a medzinárodných naštudovaní. Z divadelnej predlohy sa zrodil inovatívny muzikálový film rovnakého mena, režírovaný Robertom Wiseom a Robbinsom. V hlavných úlohách sa predstavili Natalie Wood, Richard Beymer, Rita Moreno, George Chakiris a Russ Tamblyn. Film získal desať Oskarov z jedenástich nominácií, vrátane Oskara za najlepší film.
Na Bernsteinovu hudbu vytvoril Mário Radačovský, umelecký šéf baletu NdB novú choreografiu. Balet West Side Story mal svetovú premiéru 25. novembra 2017 v Brne.
Zdĺhavé reumatické choroby srdca (MKCH-10)
I05 - I09: Zdĺhavé reumatické ochorenia je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do IX. kapitoly MKCH-10 - Choroby obehovej sústavy.
De Pinte
De Pinte je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 10 227 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec De Pinte pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nižná (okres Piešťany)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nižná v okrese Piešťany.
Figured You Out
„Figured You Out“ je druhý singel kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich štvrtého štúdiového albumu The Long Road z roku 2003. Singel bol vydaný dňa 24. februára 2004. Dňa 1. apríla bol singel vydaný v Nemecku a 21. júna bol vydaný vo Spojenom kráľovstve. Text piesne napísal spevák Chad Kroeger. Singel napriek tomu, že bol vydaný v Spojenom kráľovstve, bol zakázaný, keď text piesne bol považovaný za „obscénny“. B-strana singlu obsahuje dve piesne z albumu Silver Side Up, „Too Bad“ a „Where Do I Hide“ v akustických verziách, nahraných počas koncertu MTV Unplugged v roku 2003. Singel získal zlatú platňu od RIAA. Singel bol celkovo tretím z albumu The Long Road, ktorý získal zlatú platňu. Predchádzajúce single boli „Someday“ a „Feelin’ Way Too Damn Good“.
Text piesne
Pieseň je o divokom príbehu s často hrubým sexuálnym vzťahom medzi mužom a ženou. Hoci sa zdá, že obaja berú drogy, žena má viac problémov než muž. Podobné sexuálne témy sú aj v textoch piesní „Animals“ a „Something in Your Mouth“. Skladba je charakterizovaná silným metalovým zvukom skreslených gitár.
Skladba na koncertoch
Skladba „Figured You Out“ spoločne so skladbami „Feelin’ Way Too Damn Good“ a „Do This Anymore“ boli hrané oveľa skôr ako bol vydaný album. Samotná skladba bola prezentovaná naživo už počas turné Silver Side Up Tour na prelome rokov 2001/2002. Staršia verzia sa líši iným rozložením gitarových partií. Od turné The Long Road Tour je skladba pravidelne hraná na koncertoch skupiny. Počas turné Dark Horse Tour na prelome rokov 2009/2010 skupina prestala hrať túto skladbu naživo.
Zoznam skladieb
CD singel:
Zostava
Nickelback
Ostatní
La Rochelle-5
La Rochelle-5 je francúzsky kantón v obvode La Rochelle v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho časť mesta La Rochelle a 4 obce.
Le Bois-Plage-en-Ré
Le Bois-Plage-en-Ré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Aragac
Aragac je 4 095 m vysoká, v súčasnosti nečinná sopka, nachádzajúca sa na území Arménska (40 km severozápadne od hlavného mesta Jerevan) v pohorí Arménska vysočina. Zároveň je to najvyšší vrch Arménska. Je obľúbeným miestom turistov (najmä v letných mesiacoch) a skialpinistov. Na úpätí vrchu sa nachádza observatórium Arménskej akadémie vied.
Je tvorená andezitovými a dacitovými horninami pochádzajúcimi z erupcií z hlavného, prípadne bočných kráterov v neskorom pleistocéne (okolo roku 3000 pred Kr.).
Saint-Germain-lès-Buxy
Saint-Germain-lès-Buxy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grzegorz Lato
náhľad|vľavo|Grzegorz Lato na Majstrovstvách sveta 1974
Grzegorz Bolesław Lato (* 8. apríl, 1950, Malbork, Poľsko) je bývalý poľský futbalista a politik. Hrával na pozícií útočníka, resp. krídla. Je držiteľom rekordu v počte štartov za poľskú reprezentáciu a druhým najlepším strelcom v histórii. Lato hrával počas zlatej éry poľského futbalu, ktorá začala ziskom zlata na olympiáde v Mníchove v roku 1972 a skončila o desať rokov neskôr na Majstrovstvách sveta 1982. Lato bol taktiež najlepším strelcom a získal zlatú kopačku Majstrovstiev sveta 1974. Je považovaný za jedného z najpodceňovanejších európskych hráčov futbalovej histórie.
Na klubovej úrovni odohral najväčšiu časť svojej kariéry za tím Stal Mielec, s ktorým dvakrát získal titul v Poľskej lige. Dve sezóny odohral v Belgicku za KSC Lokeren a v Mexiku za FC Atlante. Bol považovaný za rýchleho krídelníka. Počas 90. rokov bol trénerom viacerých poľských klubov.
Vstúpil do politiky za stranu Zväz demokratickej ľavice (Sojusz Lewicy Demokratycznej), v rokoch 2001 až 2005 bol členom poľského Senátu. 30. októbra 2008 sa stal predsedom Poľského futbalového zväzu.
George Porter
George Hornidge Porter, barón Porter z Luddenhamu (* 6. december 1920, Stainforth, Spojené kráľovstvo – † 31. august 2002, Canterbury, Spojené kráľovstvo) bol anglický fyzikálny chemik, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu za rok 1967. Získal ju spolu s Manfredom Eigenom a Ronaldom G. W. Norrishom za výskum mimoriadne rýchlych chemických reakcií.
Štúdia zahájil na Univerzite v Leeds, potom bojoval za druhej svetovej vojny v námorníctve. Po vojne prešiel do Cambridge, kde so svojím vedúcim Ronaldom Norrishom robili výskumy, ktoré im potom obom zabezpečili Nobelovu cenu. Ako učiteľ a akademický funkcionár vykonával rad dôležitých funkcií v britskom akademickom systéme a v roku 1972 bol povýšený do šľachtického stavu. Bol tiež významným popularizátorom vedy.
Ralsko (hrad)
Ralsko (po nemecky Roll alebo Rollberg) je zrúcanina hradu na vrchole kopca Ralsko, na hranici katastrálneho územia Svébořice mesta Ralsko (parcela č. 4, južná časť hradu vrátane hlavnej pravouhlej veže, 355 m²) a katastrálneho územia Noviny pod Ralskem (parcela č. 981/31, severná časť hradu, 421 m²). Z trosiek hradu je dobrý kruhový rozhľad do ďalekého okolia, je možno uvidieť Ještěd, Hazmburk, Říp, rozhľadňu na Vrátenskej hore pri Kokoříne, Bezděz, Hvozd, Luž, Jedlovú, Klíč.
Na skalnatom vrcholku zalesnenej hory sa nachádzajú hradby, zrúcaniny dvoch obytných veží, obvodové murivo paláca a zvyšky muriva ďalších budov. Zachovali sa mohutné štítové steny s hrúbkou 5,6 metra. Hrad je chránený od roku 1958 ako kultúrna pamiatka Českej republiky pod číslom 34703 / 5-3152. . Horná časť kopca aj s hradom je začlenená do prírodnej rezervácie Ralsko.
História
vľavo|náhľad|Zvyšky obytnej veže náhľad|Vstup na vnútorné nádvorie vľavo|náhľad|Hrad Ralsko na vrchole rovnomennej hory náhľad|Hrad Ralsko náhľad|Ralsko - pohľad od Novin pod Ralskem
Kedy bol hrad presne založený, doložené písomne ​​nie je. Existujú niepríliš vierohodné záznamy o turnaji v Magdeburgu v roku 983, ktorého sa zúčastnil rytier Teodor z Ralska, tiež že majiteľom bol azda roku 1175 Heřman z Ralska (podľa Palackého prezývaný Poprocký), zakladateľ rodu Markvarticovcov, ale oba záznamy sa týkajú možno usadlosti (dvora) na úpätí kopca.
Ďalší výklad doložený archeológmi uvádza na Ralsku v roku 1377 mocný rod Vartenberkovcov v osobe Jána z Vartenberku, ktorý postavil kamenný hrad miesto pôvodného dreveného a včlenil ho do sústavy hradov na ochranu a kontrolu obchodných ciest. V neďalekej Mimoni si vybudoval aj colnú stanicu. .