cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raclette
Syr
Raclette je polotvrdý slaný syr vyrábaný z kravského mlieka. Pochádza zo Švajčiarska. Vyrába sa ako veľký guľatý bochník s váhou asi 6 kg.
Jedlo
Raclette je tradičné švajčiarske jedlo a pri jeho príprave hrá dôležitú rolu rovnomenný syr. Syr sa pri ohni alebo s pomocou špeciálneho stroja zahrieva. Zmäknutý sa potom servíruje na tanier. Spolu so syrom sa podávajú rôzne tradičné prílohy - zemiaky, uhorky, nakladané cibuľky, sušené alebo údené mäso, paprika, cibuľa, rajčina, šampiňóny a pod.
Letné paralympijské hry 2012
'''XIV. letné paralympijské hry''' sa konali od 29. augusta 2012 do 9. septembera 2012 v Londýne. Rozhodlo o tom hlasovanie Medzinárodného olympijského výboru dňa 6. júla 2005.
Ouilly-le-Tesson
Ouilly-le-Tesson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Letné paralympijské hry 2012
O 503 medailových sád v dvadsiatich športoch bojovalo 4 294 športovcov zo 164 krajín sveta. Slovensko reprezentovalo 34 športovcov a 4 náhradníci v 9 športoch.
NGC 5582
NGC 5582 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 29. apríla 1788.
Letné paralympijské hry 2012
thumb|300px|right|Slovenskí paraolympijskí medailisti. Hore zľava: [[Vladislav Janovjak, Richard Csejtey, dolu zľava: Veronika Vadovičová, Alena Kánová, Ján Riapoš, Rastislav Revúcky, Martin Ludrovský.]]
Ouilly-le-Tesson
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 5582
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
Letné paralympijské hry 2012
Športy
Na programe je 20 športov:
Ambly-sur-Meuse
Ambly-sur-Meuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Ouilly-le-Tesson
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 532 obyvateľov (2009).
Ambly-sur-Meuse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ouilly-le-Tesson
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ambly-sur-Meuse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fairbanks
thumb|Fairbanks náhľad|Poloha na Aljaške Fairbanks je druhé najväčšie mesto Aljašky, ekonomické a správne centrum vnútrozemia. Žije tu 31 324 obyvateľov (2005).
Leží na rieke Chena, pri sútoku s riekou Tanana. Mesto je konečnou stanicou Aljašskej železnice (dokončená 1923), Richardson Highway je napojená na Alaska Highway (dokončená 1942). Fairbanks je centrom rozsiahleho výskumu nerastného bohatstva, bolo tu i stavebné riaditeľstvo pri stavbe aljašského ropovodu (dokončený 1977), vedúceho z Prudhoe Bay do Valdezu. Sídli tu aj Aljašská univerzita a ďalšie vedecké inštitúcie. Neďaleko leží základňa US letectva. Sídlo bolo založené v roku 1902 s objavením zlata, ako ťažobný tábor. V roku 1903 sa stalo mestom. Pomenované bolo po viceprezidentovi Spojených štátov (1905 – 1909) Charlesovi W. Fairbanksovi.
V meste žije 73 % belochov, 13 % černochov, 9 % pôvodných obyvateľov, 3 % aziatov.
Ochrana pamäte
Ochrana pamäte je spôsob kontroly používania pamäte na počítači a zároveň je jadrom na virtualizáciu každého operačného systému. Hlavným účelom ochrany pamäte je ochrániť proces bežiaci na operačnom systéme od sprístupnenia inej pamäte ako tej, ktorá mu bola pridelená. Toto zamedzí chybe v rámci procesu, aby ovplyvnila iné procesy a zároveň zabráni nežiaducemu softvéru od získavania neautorizovaného prístupu do systému.
Metódy
Existujú dva rozličné spôsoby ako dosiahnuť ochranu pamäte. Tieto zahrňujú:
Segmentácia
Segmentácia spočíva v rozdelení pamäte počítača do tzv. segmentov. Spôsobuje, že sa nevyužije celá kapacita diskety, napr. ak píšeme 513 slov, zaplníme celý 1 sektor + 13 slov, ale do toho druhého sektoru už viac nič neuložíme (inak – sú zvyšky voľného priestoru v určitej rozdelenej časti)
Architektúra x86 má viaceré funkcie na segmentáciu, ktoré sú užitočné pre tých, ktorí chcú využiť možnosť chránenej pamäte, ktorú ponúka táto architektúra. V x86 architektúre, Globálna Tabuľka Deskriptorov a Lokálne Tabuľky Deskriptorov môžu byť použité na referencovanie segmentov v pamäti počítača. Ukazovatele na segmenty pamäte na x86 procesoroch môžu byť taktiež uchovávané v procesorovom registri segmentov. Pôvodne x86 procesory mali 4 segmentové registre: CS, SS, DS and ES; neskôr boli pridané ďalšie dva segmentové registre – FS a GS.
Stránkovanie
V stránkovaní, adresný priestor pamäte je rozdelený do rovnako malých častí, nazývaných stránky. Používaním mechanizmu virtuálnej pamäte, každá stránka môže byť vytvorená tak, aby bola umiestnená v ľubovolnej časti fyzickej pamäte, alebo aby bola označená ako chránená. Virtuálna pamäť umožňuje mať lineárny adresný priestor virtuálnej pamäti a využiť ho na prístup ku blokom roztrieštených po celom adresnom priestore fyzickej pamäti.
Väčšina počítačových architektúr založených na stránkovaní, zväčša teda x86 architektúry, používa stránkovanie, ako spôsob na ochranu pamäte.
Tabuľka stránok sa používa na mapovanie virtuálnej pamäte do fyzickej. Táto tabuľka je obvykle pre proces neviditeľná. Tabuľka stránok uľahčuje alokovanie novej pamäte, keďže každá nová stránka môže byť alokovaná z ľubovolného miesta vo fyzickej pamäti.
Týmto dizajnom sa znemožní aplikáciam prístup ku stránkam, ktoré neboli explicitne stanovené pre nich a to jednoducho preto, že žiadna pamäťová adresa, dokonca ani len kompletne náhodná, ktorú sa aplikácia môže rozhodnúť použiť, buď odkáže na stanovenú stránku, alebo vygeneruje chybu o poruche stránky (page fault – PF). Nealokované stránky jednoducho nemajú z pohľadu aplikácie žiadne adresy.
Ako poznámku na okraj poznamenajme, že PF nemôže byť fatálnou chybou. PF nie je používaná iba na ochranu pamäte, ale aj iným zaujímavým spôsobom: OS môže zachytiť PF a načítať stránku, ktorá bola predtým odswapovaná na disk a vrátiť aplikácií, s tým, že sa vyskytla porucha stránky. Týmto spôsobom, aplikácia prijíma stránky pamäte ako je potrebné. Táto schéma, známa aj ako swapovanie, umožňuje, aby dáta v pamäti, ktoré niesu momentálne používané mohli byť premiestnené na disk a následne vrátené naspäť, spôsobom "neviditeľným" pre aplikácie, aby zvýšila celkovú kapacitu pamäte.
Ochranné kľúče
Mechanizmus ochranných kľúčov rozdeľuje fyzickú pamäť do blokov špecifickej veľkosti (napr. 2KB), kde každý z týchto blokov má pridelenú číselnú hodnotu nazývanú ochranný kľúč. Taktiež každý proces má hodnotu ochranného kľúču, s ním asociovanú. Pri vstupe do pamäte hardvér kontroluje, či sa ochranný kľúč súčasného procesu zhoduje s hodnotou pridelenou bloku pamäte, ku ktorému sa pristupuje; pokiaľ nie, nastane výnimka. Tento mechanizmus bol používaný v architektúre System/360.
Majstrovstvá sveta v softbale
náhľad|Zápas 🇺🇸 na MS Majstrovstvá sveta v softbale je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v softbale (fast-pitch softbale), ktoré riadila Medzinárodná softbalová federácia (ISF). Od roku 2014 ho už riadi novozaložená Svetová bejzbalová a softbalová konfederácia (WBSC). Jeho história siaha do roku 1965, kedy sa v Austrálii konali prvé majstrovstvá sveta žien, rok na to v Mexiku aj prvé majstrovstvá sveta mužov. Dlho prebiehali so 4-ročnou, ale od roku 2012 prebiehajú s 2-ročnou periodicitou.
Zoznam
Poznámka: Na MS 1976 v deň finále pršalo, zápasy sa neuskutočnili a tak zlaté medaily dostali všetci traja finalisti.
Surjektívne zobrazenie
thumb|100px|right|Príklad surjektívneho zobrazeniathumb|100px|Ďalší príklad surjektívneho zobrazenia.thumb|100px|Zobrazenie, ktoré nie je surjektívne.Surjektívne zobrazenie alebo surjekcia alebo surjektívna funkcia je zobrazenie, ktoré priraďuje na každý prvok cieľovej množiny aspoň jeden prvok z východiskovej množiny. Zvykne sa označovať aj ako zobrazenie na určitú množinu.
Ochrana pamäte
Ochranné kľúče
V PA má kľúč veľkosť 15 – 18 bitov; Itanium mu prideľuje prinajmenšom 18. Kľúče sú obvykle priradené ku „ochranným doménam“, rovnako ako knižnice, moduly, a pod.
Simulovaná segmentácia
Simulácia je používanie monitorovacieho programu na interpretovanie inštrukcií strojového kódu počítača. Takýto simulátor môže poskytovať ochranu pamäte použitím segmentovej schémy a overením cieľovej adresy a dĺžky každej inštrukcie v reálnom čase, predtým ako ich skutočne vykoná. Simulátor musí prepočítať cieľovú adresu a dĺžku a porovnať ich so zoznamom platných adresových intervalov, ktoré udržiava vzhľadom na prostredie vlákna, tak ako každá dynamická pamäť blokuje nadobudnuté since the thread's inception plus any valid shared static memory slots. Význam slova "platný" sa môže meniť počas životu vlákna vzhˇľadom na kontext: občas môže byť dovolené zmeniť statický blok úložného priestoru a občas nie, vzhľadom na súčasný spôsob realizácie, ktorý môže alebo nemusí závisieť na kľúči úložného priestoru alebo stave kontrolóra.
Vo všeobecnosti nie je vhodné používať túto metódu ochrany pamäte tam, kde na CPU existuje adekvátne prostriedky, keďže výpočtová sila vyplýva z počítača a tak môže byť táto ochrana považovaná za "znovuobjavením kolesa".
Adresácia založená na spôsobilosti
Adresácia založená na spôsobilosti je zaujímavý návrh ochrany pamäte, aj keď v moderných počítačoch nepoužívaný. V tomto návrhu sú smerníky nahradené chránenými objektami (nazývané schopnosti), ktoré môžu byť vytvorené iba prostredníctvom používania privilegovaných inštrukcií, ktoré môžu byť vykonané iba jadrom (alebo nejakým iným procesom, ktorý má právomoci na ich vykonanie). Toto efektívne umožňuje jadru kontrolovať, ktoré procesy môžu pritúpiť ku ktorým objektom v pamäti bez toho, aby potreboval použiť separovaný adresný priestor a kontextové prepínače.
Vyjadrenie úrovne ochrany
Vhodné vyjadrenie úrovne ochrany konkrétnej implementácie je odmerať, ako tesne je táto implementácia prepojená na zásadu milimálneho privilégia.
Ochrana pamäte v rozličných operačných systémoch
Existuje zopár operačných systémov, ktoré nepoužívajú tieto formy ochrany pamäte. CP/M a všetky varianty MS-DOS ich postrádajú. Až neskôr, na rozdiel od DOSu, implementovali túto ochranu pamäti až počiatočné verzie Microsoft Windows.
Niektoré z operačných systémov, ktoré implementujú ochranu pamäti:
Fokker 100
Fokker 100 je stredné dvojmotorové prúdové dopravné lietadlo, navrhnuté a postavené holandskou spoločnosťou Fokker. Je určené na vykonávanie krátkych a stredne dlhých letov. Jeho kapacita je v štandardnej konfigurácii 107 pasažierov.Svoj prvý let uskutočnil 30. novembra 1986 a v roku 1987 sa stal najväčším holandským lietadlom. Spolu s turbovrtuľovým lietadlom Fokker 50 bol zavedený do prevádzky 15. februára 1988.
Ratkovská Lehota
Ratkovská Lehota je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Fokker 100
Po bankrote spoločnosti Fokker v roku 1996 sa výroba lietadiel zastavila. Nová holandská firma Rekkof (od zadu hláskované slovo fokker) od roku 1999 opäť vyrába lietadlá Fokker 100 a Fokker 70.
Ratkovská Lehota
Dejiny
Obec vznikla asi koncom 13. storočia. Názvy obce: 1413 Zazlehotha; 1786 Ratko-Lehota; 1808 Ratkowa Lhota; 1920 Ratkovská Lehota; maďarsky Ratkólehota. Roku 1427 patrila rodine Deréncsényiovcov, ktorí tu vlastnili 14 port. V 16. storočí sa nachádzala vo vlastníctve Bakošovcov a Lórántfiovcov, od 18. storočia muránskemu panstvu. Počas tureckej nadvlády obec spustla, ale v 17. storočí ju znova osídlili. Roku 1828 v 49 domoch žilo 416 obyvateľov, zaoberajúcich sa hlavne poľnohospodárstvom.
Politika
náhľad|Kostol sv. Mikuláša po rekonštrukcii
Bell 47
Bell 47 (vojenská verzia H-13 Sioux alebo OH-13) je americká viacúčelová helikoptéra. Bola to prvá vyrábaná civilná helikoptéra. Dátum výroby: 8. marec 1946. Vyrábala sa až do roku 1973.
Vznik a vývoj
Prvé modely sa všeobecne vyznačovali otvoreným kokpitom, alebo polootvorenou kovovou konštrukciou, niektoré dokonca s štvorkolesovým podvozkom. Model D použitý počas kórejskej vojny sa ako prvý vyznačoval účelným usporiadaním, ktoré sa všeobecne zachovalo aj u ďalších verzií. Najvyrábanejší model B 47G uvedený do výroby roku 1953 mal typickú bublinovú presklenú kabínu, chvost zváraný z kovových trubiek, obličkovité palivové nádrže a lyžový podvozok. Neskoršie verzie 47H a 47J Ranger mali už celkom uzavretú kabínu a chvost škrupinovej konštrukcie. Použité boli rôzne motory Franklin alebo Lycoming s horizontálne protiľahlými valcami a výkonom 200 až 305 hp (150 až 230 kW). Počet miest v závislosti od verzie kolísal od 1 do 4. Dodnes sa mnoho týchto strojov používa pre cvičné a poľnohospodárske účely.
Nasadenie
Okrem civilnej sféry, kde boli používané na mnohé bežné účely ako cvičné, dopravné a poľnohospodárske stroje boli stroje Bell 47 veľmi rozšírené. Niekoľko týchto strojov používala NASA pre výcvik pristátia s pristávacím modulom počas programu Appolo. Stroje používala aj americká pobrežná stráž a armáda. Použité boli najprv vo vojne v Kórei, kde pomerne úspešne zasiahli pri evakuácii ranených. Nasadenie zaznamenali aj počas vojny vo Vietname, kde slúžili ako pátracie stroje, vyhľadávajúce ciele pre ťažšie stroje UH-1.
Verzie
Existovalo celkom 33 verzií stroja Bell 47 (B 47A, YR-13A, H-13B, H-13B, H-13C, H-13D, H-13E, H-13F, H-13G, H-13H, H-13J, HTL-2, HTL-3, HTL-4, HTL-5, HTL-6,HTL-7,HUL-1, B 47B, B 47B-3, B 47D B 47D-1, B-47G, B 47G-2, B 47 G-2A-1, B 47G-3, B 47G-3B, B 47G-3B-1, B 47G-4, B 47G-5, B 47G-3B, B 47G-5A, B 47J, B 47J-2).
Špecifikácia
vpravo|350px
Executable and Linkable Format
Executable and Linking Format (ELF, pôvodne nazývaný Extensible Linking Format) je spoločný štandardný súborový formát pre spúštateľné súbory, objektový kód, zdieľané knižnice a core dumpy. Prvýkrát publikovaný v špecifikácii aplikačného binárneho rozhrania System V a neskôr v Tool Interface Standard, bol rýchlo prijatý medzi rôznymi dodávateľmi Unix systémov. V roku 1999 bol zvolený ako štandardný binárny súborový formát pre Unix a systémy na báze Unixu projektom 86open.
V dnešnej dobe ELF formát nahradil formáty spúšťateľných súborov ako sú a.out a COFF v operačných systémoch Linux, Solaris, IRIX, FreeBSD, NetBSD a OpenBSD (DragonFly BSD bol odštiepený od FreeBSD po prechode na ELF). Pretože iné formáty sú proprietárne, platformovo-špecifické alebo menej rozširovateľné než ELF, tak sú niektorí užívatelia presvedčení, že ELF prekonáva ostatné formáty, iní užívatelia ho zas môžu považovať za konkurenciu ostatných formátov. ELF je tiež použitý v operačnom systéme OpenVMS nevychádzajúcom z UNIXu v jeho verzii pre Itanium procesor, rovnako aj nahrádza Portable Executable na systéme BeOS Revision 4 a neskorších pre x86 počítače (PPC verzia zostala pri formáte Preferred Executable Format a nikdy nepoužívala Portable Executable), ktorý rovnako nie je založený na UNIXe. PlayStation Portable, PlayStation 2 a PlayStation 3 konzoly taktiež používajú ELF ako ich spúštateľný súborový formát.
Rozloženie súboru ELF
Každý ELF súbor sa skladá z jednej ELF hlavičky, nasledovanej súborovými dátami. Súborové dáta môžu obsahovať:
Segmenty obsahujú informácie, ktoré sú nutné pre beh programového súboru a sekcie obsahujú dôležité údaje pre linkovanie a relokáciu. Každý bajt v celom súbore je zahrnutý v maximálne jednej sekcií naraz, ale v súbore sa môžu nachádzať aj bajty-siroty, ktoré nie sú pokryté žiadnou sekciou. V normálnom prípade Unixového spúšťateľného súboru je jedna alebo viac sekcií zahrnutá v jednom segmente.
Zástranie
Zástranie je mestská časť Žiliny. K mestu patrí od roku 1980. Štatistika mesta Žilina o počte obyvateľov informuje, že Zástranie má 925 obyvateľov.
Poloha
Zástranie sa nachádza 8 km severovýchodne od Žiliny, v južnej časti Kysuckej vrchoviny. Juhovýchodne sa vypína vrch Straník, ktorý ponúka kruhový výhľad na Žilinskú kotlinu a mesto Žilina. Vrch je známy paraglidingom a závesným lietaním. Je vyhľadávaným miestom vychádzok pre ľahkú dostupnosť.
Minulosť a súčasnosť
Historické názvy Zástrania boli "Zaztrany" alebo "Zastranje" a patrilo panstvu Starý hrad. Obyvatelia sa zaoberali chovom oviec. vľavo|náhľad|110x110bod|Odtlačok pečatidla z 18. storočia Na vrchu Straník sa našlo jedno z najväčších hradísk aké poznáme v Žilinskej kotline, s osídlením z mladšej doby bronzovej a mladšej doby železnej. Malo rozlohu asi 6 hektárov a vybudoval ho ľud lužickej kultúry. Mohutné valy obopínali vrchol kopca hlavne zo severnej strany, kým na južnej bol využitý predovšetkým prirodzený tvar skalného hrebeňa. Obec bola ale založená pravdepodobne v druhej polovici 14. storočia na žilinskom (nemeckom) práve. Rok založenia a podmienky nepoznáme, no prvá písomná zmienka je z roku 1439, keď kráľ Albrecht daroval manželke Alžbete okrem iných aj strečnianske a starohradské panstvo. V rámci starohradského panstva sa spomína dedina Zástranie.
Ešte aj dnes sa zachovala pôvodná zástavba v starej časti Zástrania. Osada sa vyvinula okolo potôčika Snežnica, ktorý pramení na severnej strane vrchu Straník. Na dnešnej Starej dedine mierne rozšírenej sú postavené dva rady domov. Z ulice odbočujú úzke cesty okolo ktorých boli nastavané ďalšie domy. Uprostred osídlenia bola v stiesnených podmienkach postavená zvonica. Urbanizácia osídlenia z minulosti sa zachovala až dodnes. Medzi drevenými domami začali postupne v druhej polovici 20. storočia vyrastať murované domy, čím sa narušila pôvodná zástavba.
Na erbe Zástrania bol podľa odtlačku pečatidla z 18. storočia jazdec na koni. V roku 2017 mesto Žilina schválilo a ustanovilo symboly mestskej časti Zástranie. Erb má takúto podobu: V červenom štíte striebornou šabľou ozbrojený striebroodetý jazdec v sedle strieborného zlatohrivého, zlatochvostého a zlatokopytého koňa kráčajúceho po zelenej pažiti. Vlajka pozostáva zo siedmych pozdĺžnych pruhov, zostavených z červenej, bielej, žltej a zelenej farby. Je ukončená tromi cípmi.
Straník
Straník ako plachtárske letisko bol odskúšaný medzinárodným leteckým komisárom Ing. Elsnicom z Prahy v apríli 1935 na Veľkonočný pondelok. Po príchode do Prahy Ing. Elsnic ihneď zariadil výstavbu cesty z Tepličky na Straník, výstavbu hangára pre vetrone a chatu pre ubytovanie plachtárov. Po schválení letiska Straník začali plachtári zo Zlína výcvik v tejto lokalite. Všetci boli nadšení podmienkami tohto plachtárskeho letiska a začalo byť uznávané ako rarita v Európe. V roku 1936 sa tu konali prvé celoštátne plachtárske preteky. V roku 1943, v jarných mesiacoch navštívili stredisko lietania prezident Slovenského štátu Dr. Jozef Tiso a minister národnej obrany Ferdinand Čatloš. Boli oboznámení s priebehom výcviku, pričom im boli predvedené ukážky z leteckého výcviku. Vtedy sa usporiadali aj kurzy pre nemeckú mládež, ale v roku 1944, keď nastal protifašistický odboj s výcvikom na Straníku sa skončilo. Po druhej svetovej vojne v roku 1945 sa začalo intenzívne precovať na oživení lietania a pridala sa ďalšia náročnejšia činnosť - motorové lietanie. Kurzy boli obsadzované v plných počtoch, hlavne záujemcami z Česka. Definitívne došlo k zrušeniu letiska v roku 1956 a celá činnosť sa preniesla na letisko Žilina. Konalo sa tu niekoľko ročníkov majstrovstiev Česko-Slovenska v závesnom lietaní. Taktiež sa tu natáčal aj československý film Víťazné krídla. V súčasnosti je vrch známy najmä paraglidingom. Naposledy sa dostal Straník do povedomia verejnosti v roku 2016, keď projektu Lávka a prístrešok na Straníku vyhral cenu za architektúru CEZAAR 2016. Ocenenie bolo o to vzácnejšie, že bolo udelené medzinárodnou porotou. thumb|Vrch Straník
Obyvateľstvo
thumb|Kúlturný dom Zástranie V roku 1520 sa z majetkovej deľby medzi Pongrácovcami dozvedáme, že v Zástraní bolo 12 sedliakov. Zástranie nemalo vlastnú faru, v dedine bola iba kaplnka a bola fíliou fary v Tepličke. Najstaršie mená Zástrancov sa zachovali v matrike Tepličky, ktorá sa začala písať v roku 1732. Sú to rodiny: Belaj, Žiak, Holeš, Hruška, Januš, Chalupjansky, Jaššo, Sotter, Štefanik, Martinek, Meliš, Cesnek, Javor, Javorik, Lašut, Gugel, Pacišan, Vajčovec, Mičica, Šmehil.
V roku 1770 súpis k tereziánskemu urbáru uvádza 40 sedliakov platiacich vysoké dane. Z nich bolo 31 poddaných grófa Gašpara Pongráca, 5 poddaných grófa Adama Pongráca a 4 poddaní baróna Michala Pongráca. Zástranci sú označení ako "veční poddaní", to znamená že boli pripútaní k pôde a nemohli sa sťahovať. Z uvedeného súpisu poznáme aj obecnú samosprávu: richtár (judex) Adamus Schmehil, prísažní (jurati) Joannes Lassuth, Martinus Holess a Michael Javorik.
Osobnosti
V Zástraní sa v roku 1920 narodil Ján Mičica. Pilota kpt. Jána Mičicu zastrelili 8. júna 1972 pri únose česko-slovenského lietadla L-410 A na linke Mariánské Lázně - Praha - Bratislava - Lučenec. Na kultúrnom dome má umiestenú pamätnú tabuľu. Bol prvým dopravným pilotom, zavraždeným počas letu. Táto udalosť poslúžila ako predloha pre jeden diel seriálu Třicet příběhů Majora Zemana - příběh Mimikry, kde je udalosť značne upravená. Udalosť tiež poslúžila ako predloha piesne Únos od kapely Olympic. thumb|Materská škola Zástranie
Ulice
náhľad|Futbalové ihrisko FK Zástranie Mestské zastupiteľstvo v Žiline na svojom zasadnutí 16. decembra 2013 schválilo Všeobecne záväzné nariadenie o určení názvov ulíc v meste Žilina – v mestskej časti Zástranie. Názvy ulíc v Zástraní sú nasledovné:
Pamiatky
V roku 2000 bol postavený žltý Kostol Sedembolestnej Panny Márie podľa projektov Ing. arch. Stanislava Tomana. Od 1. júla 2003 je Zástranie samostatná rímskokatolícka farnosť, ktorá patrí do žilinského dekanátu. Do rímskokatolíckej farnosti Zástranie patria filiálky Budatín a Zádubnie. Každý rok 15. septembra sa koná hodová slávnosť. Pred postavením kostola bolo Zástranie filiálkou Tepličky nad Váhom.
Doprava
Do Zástrania premáva autobusová linka MHD č. 27 z Hájika, prípadne z centra zo zastávky Hurbanova. Dopravu zabezpečuje Dopravný podnik mesta Žiliny. V Zástraní sa nachádzajú štyri zastávky: Salaš, Na chotári, Na Straník a Zástranie - Stará dedina. Na konečnej zastávke Zástranie - Stará dedina je priestor na otáčanie autobusov veľmi obmedzený, a preto sa autobusy musia otáčať cúvaním do priľahlej ulice.
Do Zástrania sa prichádza po ceste zo Žiliny cez Budatín a Zádubnie, Už od Budatína cesta stále stúpa asi 5 km až do sedla na úrovni pásma lesa, cez ktorý pokračuje do Zástrania. Úsek cesty zo Zádubnia do Zástrania sa začal budovať až po II. svetovej vojne. Stará pôvodná cesta viedla do Zástrania z Tepličky nad Váhom. Táto cesta bola v roku 2016 kompletne zrekonštruovaná.
Sloboda myslenia
Sloboda myslenia je sloboda limitovaná iba vlastným svedomím; zakladá sa na nej sloboda prejavu.
Elf (rozlišovacia stránka)
ELF môže byť:
Elf môže byť:
Messier 59
Messier 59 alebo M 59 alebo NGC 4621, je eliptická galaxia v súhvezdí Panna.
ISA
ISA je skratka:
Informatika:
Organizácie:
Iné:
Súdržnosť
Súdržnosť môže byť:
Diabetes mellitus
Diabetes mellitus (iné názvy: cukrovka, cukrová úplavica, diabetes , diabetizmus; , skratka DM) je nehomogénna skupina chronických metabolických ochorení, spojených so zvýšenou hladinou glukózy v krvi - hyperglykémiou, ktorú spôsobuje porucha sekrécie alebo účinku Inzulínu. Býva sprevádzaná poruchou metabolizmu cukrov, tukov a bielkovín. Chronická hyperglykémia pri DM sa spája s dlhodobým poškodením, dysfunkciou alebo zlyhaním rôznych orgánových systémov, osobitne očí, obličiek, nervov, srdca a ciev. Pozri aj Diabetes mellitus (MKCH-10).
Epidemiológia
Na diabetes mellitus trpia stovky miliónov obyvateľov. Ich podiel na celkovej populácii sa zvyšuje, vo vyspelých krajinách sa pohybuje okolo 10% a počíta sa, že u ďalších percent populácie ostáva nediagnostikovaný. Jeho šírenie súvisí predovšetkým s civilizačnými faktormi, relatívnym dostatkom stravy a s tým súvisiacim šírením nezdravých stravovacích návykov. Komplikácie diabetu sa podieľajú na rastúcom počte pacientov s kardiovaskulárnymi ochoreniami.
Patofyziológia
Zvýšenie koncentrácie glukózy k krvi zapríčiňuje hlavne relatívny alebo absolútny nedostatok polypeptidového hormónu inzulínu, ktorý sa tvorí v špecializovaných B- bunkách v pankrease a znižuje hladinu glukózy v krvi tým, že stimuluje jej vychytávanie z krvi. Okrem toho ovplyvňuje aj ďalšie metabolické procesy. Cieľovými orgánmi sú hlavne pečeň, svaly a tukové tkanivo. Jeho sekrécia sa delí na bazálnu - trvalú a prandiálnu, krátkodobo zvýšenú, stimulovanú príjmom potravy. Podnetov k vylučovaniu inzulínu je viacero, dôležitým je zvýšenie hladiny glukózy v krvi. Na regulácii hladiny glukózy v krvi sa podieľajú viaceré ďalšie hormóny, napríklad glukagón, produkovaný A-bunkami pankreasu, ktorý hladinu glukózy zvyšuje.
1. Diabetes mellitus 1. typu (DM1T)
Je charakterizovaný takmer úplným alebo čiastočným deficitom inzulínu. Vzniká väčšinou v mladosti, ale zriedkavo aj vo vyššom veku ako LADA (Late Autoimmune Diabetes of Adults) - latentný autoimunitný diabetes v dospelosti. DM1T je väčšinou autoimunitné ochorenie, u časti prípadov je pôvod ochorenia nezistiteľný. Jestvuje genetická predispozícia, spojená s prítomnosťou určitých antigénov MHC (HLA) systému, ale ku vzniku klinicky manifestného DM1T nestačí len prítomnosť genetickej predispozície, je potrebný aj určitý faktor vonkajšieho prostredia – spúšťač autoimunitnej reakcie. Môžu to byť niektoré vírusové infekcie, alebo reakcia na cudzorodé bielkoviny (albumín kravského mlieka). O autoimunitnej povahe DM1T svedčí aj prítomnosť protilátok, namierených proti antigénom B-buniek a ostatných buniek Langerhansovych ostrovčekov (Islet Cell Antibodies – ICA) v krvi chorých na začiatku klinickej manifestácie ochorenia.
Bez liečby vzniká rozvrat metabolizmu charakterizovaný hyperglykémiou, ťažkou dehydratáciou a ketoacidózou, pretože pacienti s DM1T nemajú žiadnu, respektíve minimálnu sekrečnú kapacitu inzulínu. Ich život závisí od  dodávania exogénneho inzulínu.
2. Diabetes mellitus 2. typu (DM2T)
Je charakteristický inzulínovou rezistenciou (necitlivosťou na účinok inzulínu) s defektom sekrécie inzulínu. Vyskytuje sa 7 až 10 krát častejšie ako DM1T. Prejavuje sa prevažne v dospelom a vyššom veku a to najmä u obéznych jedincov, ale ojedinelo sa môže vyskytovať aj u mladých ľudí a v rodinách s autozómovo-dominantnou dedičnosťou ako tzv. MODY diabetes  (Maturity Onset Diabetes of the Young). Dôvodom relatívneho nedostatku inzulínu je najčastejšie periférna rezistencia na inzulín s následnou hyperinzulinémiou a hyperglykémiou ako následok postupnej straty citlivosti a schopnosti B-buniek pankreasu  reagovať sekréciou inzulínu na zvýšené hladiny glukózy. Tento typ cukrovky má silnú genetickú predispozíciu, v značnej časti je súčasťou iných hereditárnych ochorení ako napr.: metabolický syndróm, dedičná recidivujúca pankreatitída, cystická fibróza, feochromocytóm, svalové dystrofie, Turnerov syndróm, Klinefelterov syndróm, atď. Za najdôležitejšie exogénne (vonkajšie) faktory sa považujú nadmerný príjem potravy, nevhodné zloženie stravy, nedostatok fyzickej aktivity, obezita, fajčenie a iné nezdravé, väčšinou civilizačné návyky. Choroba môže prebiehať roky bez príznakov a väčšinou sa zistí náhodou, často pri vyšetreniach v rámci diagnostiky iného ochorenia.
3. Iné špecifické typy diabetes mellitus
Vznikajú následkom genetických defektov funkcie B-buniek, genetickej poruchy účinku inzulínu, ochorenia pankreasu (pankreatitída, nádor), ďalej endokrinných ochorení a porúch - akromegália, Cushingov syndróm, glukagonóm, feochromocytóm, hypertyreóza, somatostatinóm, účinkom liekov (glukokortikoidy, hormóny štítnej žľazy a iné), následkom infekcii (rubeola, cytomegalovírusová infekcia a iné) a v rámci vrodených ochorení (Downov syndróm, Klinefelterov syndróm, Turnerov syndróm a iné).
4. Gestačný diabetes mellitus
Je to diabetes ktorý sa rozvinul v   priebehu tehotenstva. Ak žena mala diabetes už pred otehotnením jedná sa aj naďalej o   príslušný typ. Pri gestačnom diabete sa väčšinou jedná o diabetes, prebiehajúci pod obrazom   diabetes mellitus 2. typu, môže sa však aktivovať aj diabetes mellitus 1.typu Znamená zvýšené riziko vrodených vývojových vád dieťaťa, preto vyžaduje starostlivé sledovanie a liečbu.
Poznáme aj tzv. hraničné poruchy glukózovej homeostázy (HPGH), kde patrí zvýšená glykémia na lačno – IFG (Impaired Fasting Glucose) a porušená glukózová tolerancia – PGT.
Diagnostika diabetes mellitus
K podozreniu vedú anamnestické údaje - polydipsia, polyúria, slabosť, chudnutie, výskyt DM v pokrvnom príbuzenstve a iné. Diagnózu však možno potvrdiť iba laboratórnym vyšetrením. Najjednoduchšie je vyšetrenie glykémie - hladiny cukru v krvi nalačno a cukru (a ketolátok) v moči. Ak zistíme prítomnosť glukózy v moči - glykozúriu a nalačno opakovane výraznú hyperglykémiu (nad 7,8 mmol/l v žilovej krvi) alebo v priebehu dňa je postprandiálna glykémia (po jedle) nad 11,1 mmol/l, potvrdzuje to diagnózu.
Vyšetrenie glykemickej krivky (orálneho glukózového tolerančného testu oGTT) sa využíva aj počas gravidity, pri podozrení na diabetes mellitus a pri glykémii nalačno vyššej ako 7,8 mmol/l. Spočíva vo vyšetrení glykémie po štandardnom zaťažení organizmu glukózou. Pre rozlíšenie DM1T a DM2T je potrebné stanovenie C-peptidu, ktorý sa uvoľňuje súbežne s inzulínom a odzrkadľuje tak tvorbu vlastného inzulínu organizmom pacienta (stanovenie hladiny samotného inzulínu zachytáva aj inzulín, dodaný pacientovi v rámci liečby). Pri type 1 je hladina C-peptidu zanedbateľná, pri type 2. normálna alebo zvýšená. K upresneniu príčiny diabetu a odhadu rizika ďalších autoimunitných ochorení je možné vyšetriť ďalšie typy protilátok - IAA, GAD65, IA-2A, ICA. V priebehu liečby sa vykonáva podľa potreby niekoľko vyšetrení glykémii denne pri kontrolách účinnosti liečby. V prípade intenzifikovaného režimu liečby sa tieto kontroly robia priebežne a denne. O dlhodobom výsledku liečba vypovedá hladina glykovaného hemoglobínu HbA1c, ktorý odzrkadľuje priemernú glykémiu za posledných 4-6 týždňov.
K diagnostike diabetes mellitus patria aj ďalšie vyšetrenia s cieľom zistiť prípadnú prítomnosť komplikácii.
Liečba
Diabetes, u ktorého sa liečbou dosiahli uspokojivé hodnoty glykémie a hodnoty glykovaného hemoglobínu, sa označuje ako kompenzovaný, ináč ako čiastočne kompenzovaný alebo dekompenzovaný; do tohoto označenia zvykne uvádzať, akým spôsobom bola kompenzácia dosiahnutá (dietou a režimom, inzulínom atď.)
Inzulín
Inzulínom sú liečení všetci diabetici s DM1T, všetky deti, mladiství a tehotné ženy, a diabetici s  DM2T, u ktorých zlyhala liečba diétou a perorálnymi antidiabetikami. Pôvodne sa používal bravčový a hovädzí inzulín, ziskaný extrakciou z pankreasov zvierat. Dnes sa používa biosyntetický ľudský inzulín a jeho analógy, ktoré vznikli úpravou polypeptidovej molekuly inzulínu s cieľom upraviť - predĺžiť dobu jeho účinku alebo zrýchliť nástup účinku. Ľudský inzulín, podaný podkožne začína pôsobiť asi do pol hodiny a účinkuje niekoľko hodín, takže musí sa podávať viackrát denne, pričom rovnomerne nepokrýva bazálnu sekréciu inzulínu. V snahe napodobiť denný priebeh sekrécie inzulínu, liečba inzulínom je rozdelená na viacero dávok rýchlo účinkujúceho inzulínu, podávaných pred jedlami v kombinácii s preparátmi s dlhodobým účinkom ako náhradou bazálnej sekrécie inzulínu. alt=Aplikácia inzulínu pomocou inzulínového pera|náhľad|Aplikácia inzulínu pomocou inzulínového pera Inzulíny s rýchlym a krátkym účinkom sú: glulizin, lispro, aspart, humánny inzulín. Inzulíny s predĺženým trvaním účinku sú: glargin, detemir, deglutec. Vyrábajú sa aj preparáty s rôznymi podielmi krátko a dlho účinkujúceho inzulínu, ktoré je možné zvoliť podľa individuálnej potreby pacienta.
Rozpis dávkovania sa zvykne nazývať schéma. Inzulín je možné aplikovať rôznymi spôsobmi: Najčastejšou akútnou komplikáciou liečby inzulínom je hypoglykémia - nadmerný pokles hladiny glukózy v krvi, ďalej býva postupný vzostup telesnej hmotnosti a alergické a infekčné komplikácie v mieste vpichu. alt=Glukometer|náhľad|Glukomer Domáce monitorovanie inzulínovej liečby (samokontrola - selfmonitoring) pomáha pri optimalizácii dávkovania inzulínu. Edukovaný pacient si sám odoberá z prsta kvapku krvi na testovací prúžok, z ktorého pomocou prístroja - glukometra odčíta glykémiu. Vyšetrenie sa robí v prípade potreby niekoľkokrát denne, najmä pred jedlom. Podľa zistenej hodnoty si pacient môže upraviť nasledujúcu dávku inzulínu alebo podľa nameraných hodnôt z dlhšieho obdobia môže lekár upraviť základnú dávkovaciu schému. Monitorovanie tiež pomáha vyhnúť sa hypoglykémiam, alebo v prípade príznakov overiť, či sa skutočne jedná o hypoglykémiu.
Glukózový senzor je miniatúrne zariadenie, ktoré sa zavádza do podkožia a umožňuje trvalé sledovanie hladiny glukózy počas približne týždňa. Oproti opakovaným odberom glykémie dokáže zachytiť aj krátkodobé výkyvy, najmä hypoglykémie, a to aj počas spánku, čo má zvlášť veľký význam u detských diabetikov.
Režimová liečba
V prvých štádiach DM2T môže postačovať liečba úpravou stravovania a pohybového režimu. Podstatná je však pre všetkých pacientov s diabetes mellitus.
V súčasnosti prevláda názor, že diabetik sa môže stravovať ako každý iný zdravý človek, ale musí si sledovať množstvo sacharidov v požitom jedle. Okrem toho je dôležité stravovať sa v pravidelných časových intervaloch (v špecifických podmienkach to však nie je pravidlom).
Pacient s diabetom potrebuje poznať niektoré vlastnosti potravín, ako napr. glykemický index sacharidov, ktorý uvádza, o koľko percent sa zvýši hladina cukru v krvi po požití potravy v porovnaní s rovnakým množstvom čistého cukru – glukózy. Pre diabetikov sú vhodné sú potraviny s nízkym glykemickým indexom (napr. celozrnný chlieb, strukoviny, koreňová zelenina, paradajky, paprika, ovocie, orechy), ktoré nespôsobujú rýchle zvýšenie hladiny cukru v krvi po jedení a poskytujú dlhšie trvajúci pocit nasýtenia, čo je dôležité aj pre kontrolu krvných tukov a telesnej hmotnosti. Tým môžu prispievať k zníženiu rizika srdcovocievnych chorôb. Veľký význam pre dobrú kontrolu hladiny cukru v krvi má príjem vlákniny. Niektoré druhy zeleniny a všetky druhy húb svojím obsahom vlákniny neovplyvňujú hladinu cukru v krvi a pacienti ich môžu neobmedzene konzumovať a kedykoľvek zahnať hlad bez obavy zo zvýšenia glykémie. Kuchynský cukor u diabetikov nie je nutné bezvýhradne zakazovať, nie je však vhodným zdrojom sacharidov. Ako umelé sladidlo je povolený sacharín, aspartám, acesulfám draselný, sukralóza a steviol. Príjem tukov by nemal presahovať 30 % z celodennej energetickej potreby, pretože môže prispievať k obezite a rozvoju aterosklerózy. Ako optimálny zdroj tukov v jedálnom lístku diabetikov sa odporúčajú rastlinné oleje (repkový, slnečnicový, sójový), morské ryby a orechy. Bielkovín treba denne prijať v potrave 1g bielkovín na 1 kg telesnej hmotnosti. Najzdravšie bielkoviny sa nachádzajú v rybách, hydine, strukovinách, orechoch a vaječnom bielku.
U diabetikov je známe, že telesné cvičenie vo forme tréningu nielen zlepšuje citlivosť tkanív na inzulín na postreceptorovej úrovni zvýšením počtu inzulínových receptorov, ale môže zlepšiť aj toleranciu glukózy. Okrem toho znižuje hladinu cholesterolu v krvi. Zvyšuje tiež toleranciu telesnej záťaže, čím priaznivo ovplyvňuje kvalitu života. Kladne ovplyvňuje telesnú hmotnosť u obéznych a krvný tlak, čím vhodne ovplyvňuje rizikové faktory vývoja aterosklerózy. Najmä pacienti s DM1T na liečbe inzulínom však musia zohľadniť príslušný výdaj energie a prispôsobiť tomu dávky inzulínu.
Transplantácia
alt=Prispôsobiteľná bandáž žalúdka|náhľad|Jeden z typov bariatrickej operácie - prispôsobiteľná bandáž žalúdka Zriedkavo využívanou možnosťou liečby DM1T je transplantácia B-buniek pankreasu alebo celého pankreasu; väčšinou sa vykonáva u pacientov so zlyhaním obličiek (následkom diabetickej nefropatie) a súčasne sa transplantuje aj oblička. Ako pri iných transplantáciach, okrem náročnosti operácie je problémom aj nedostatok darovaných orgánov. Transplantácia samotného pankreasu s nasledovnou nutnosťou imunosupresívnej liečby neprináša pacientovi skvalitnenie života.
Bariatrická operácia
Chirurgická liečba obezity operáciou, ktorá redukuje objem žalúdka alebo iným spôsobom obmedzuje príjem a vstrebávanie potravy, u väčšiny pacientov vedie aj k vyliečeniu alebo aspoň zlepšeniu diabetu 2. typu. Toto zlepšenie nezávisí na type operácie (bandáž, zúženie alebo bypass žalúdka).
Umelý pankreas
Po dlhoročnom výskume je pripravená pre klinickú prax inzulínová pumpa s kontinuálnym meraním hladiny glukózy pomocou senzora a mikroprocesorom riadeným dávkovaním inzulínu v kontinuálnej infúzii - umelý pankreas. Takéto zariadenia by mohli byť časom aj implantovateľné. Hoci dokážu u pacientov nielen stabilizovať rozkolísaný diabetes mellitus 1. typu, ale aj dosiahnuť lepšiu kompenzáciu, ako iné spôsoby liečby, ich používanie je stále obmedzené. Ich obsluha nie je jednoduchá a zatiaľ sa potýkajú aj s ťažkosťami, ako je nedostatočná stabilita senzora a určitými problémami so zostavením algoritmu, ktorý by bol schopný správne pracovať len na základe informácii o glykémii (fyziologická regulácia sekrécie inzulínu pracuje aj s informáciou o prijatí potravy).
Komplikácie
V minulosti umierali diabetici na akútne komplikácie, súvisiace so zvýšením glykémie a metabolickým rozvratom, ktoré sú dnes už zriedkavé. Pozornosť sa obrátila na chronické komplikácie, ktoré vznikajú postupne, ale nakoniec skracujú život pacientov o celé roky.
Akútne komplikácie diabetes mellitus
Akútne komplikácie diabetes mellitus, spojené s vysokou hladinou glukózy v krvi - hyperglykémiou, dehydratáciou a nahromadením ďalších produktov metabolizmu sú diabetická ketoacidóza, hyperglykemický hyperosmolárny syndróm a laktátová acidóza. Zapríčinené bývajú nedostatkom inzulínu alebo nadmerným príjmom sacharidov, ale môžu byť vyvolané aj stresom - akútnym ochorením, infekciou, chirurgickým výkonom alebo aj niektorými liekmi. Niekedy ostáva príčina nejasná.
Diabetická ketoacidóza (DKA) sa prejavuje dehydratáciou, tachykardiou, hypotenziou, prehĺbeným a zrýchleným dýchaním a rôznym stupňom poruchy vedomia až bezvedomím - diabetická koma. V laboratórnych vyšetreniach je charakteristická okrem hyperglykémie metabolická acidóza a ketóza, bývajú odchýľky v koncentrácii minerálov a príznaky zlyhávania obličiek.
Hyperglykemický hyperosmolárny syndróm (HHS) je charakterizovaný hyperglykémiou, hyperosmolaritou a dehydratáciou s nevýznamnou ketózou. Príznakom dominuje dehydratácia a zhoršenie funkcii centrálneho nervového systému. Vyskytuje sa skôr u starších pacientov.
Laktátová acidóza (LA) je charakteristická nahromadením laktátu v organizme. Táto komplikácia nemusí byť len dôsledkom samotného diabetu, ale aj súbežných ochorení, ktoré sa musia zohľadniť pri voľbe liečby. Hyperglykémia tu nemusí byť výrazná.
Liečba uvedených komplikácii spočíva v prvom rade v rehydratácii a vnútrožilovom podávaní inzulínu za starostlivého sledovania a opatrných korekcii vnútorného prostredia organizmu (najmä hladfiny draslíka a pH).
Hypoglykémia, čiže príliš znížená hladina glukózy v krvi je život ohrozujúca komplikácia liečby diabetes mellitus. Len zriedka býva zapríčinená nejakým iným ochorením alebo dlhodobým hladovaním. Najčastejšie je dôsledkom predávkovanie liekov (inzulínu, niektorých antidiabetík), nedostatočného príjmu potravy alebo neobvyklej fyzickej aktivity. Charakteristické príznaky sú hlad, tras, potenie, zmätené, niekedy aj agresívne správanie zameniteľné za príznaky opilosti, tachykardia. Môžu sa objaviť kŕče, zameniteľné s epileptickým záchvatom. Bez liečby nastáva bezvedomie, nakoniec nenávratné poškodenie mozgu a smrť. Diagnózu hypoglykémie potvrdí zlepšenie stavu po požití cukru v akejkoľvek podobe, vyšetrením glykémie sa zistia hodnoty pod 3,0 mmol/l.
Liečba spočíva v podaní glukózy alebo obyčajného cukru, v prípade bezvedomia roztoku glukózy vnútrožilne; po nadobudnutí vedomia by sa mal pacient najesť. Pacienti majú byť edukovaní tak, aby hypoglykémiu dokázali rozpoznať a včas liečiť; pre takéto prípady by aj mali nosiť so sebou trochu cukru. Inou, zriedkavejšie používanou liečbou, ktorá sa dá aplikovať aj pacientovi v bezvedomí, je injekcia glukagónu (ale nasledovne sa tiež musí najesť). Dôležité je potom zistiť príčinu hypoglykémie a zvážiť, či netreba upraviť liečbu diabetu.
Problematickou skupinou sú pacienti, ktorí po opakovaných a častých hypoglykémiach stratili ich charakteristické príznaky a nedokážu ich vnímať (syndróm nerozpoznania hypoglykémie - SNH). Môžu sa prejavovať len zmätenosťou a potom bezvedomím. Hypoglykémia sa potom dá ťažko diagnostikovať, pretože pri jednotlivých odberoch sa zvykne zachytiť len nasledujúca reaktívne zvýšená glykémia (ktorou telo prudko reaguje na predchádzajúcu hypoglykémiu - rebound fenomén). Veľkou pomocou je potom použitie glukózového senzora. Liečba spočíva v postupnom znížení dávky inzulínu – v menej intenzívnom režime inzulinoterapie.
Hypoglykémia po PAD môže trvať dlho a za určitý čas po podaní glukózy sa môže opakovať; jej liečba - podávanie glukózy - môže trvať aj vyše dňa. Najviac sa vyskytuje po derivátoch sulfonylurey u starších pacientov.
Chronické komplikácie diabetes mellitus
Vysoká koncentrácia glukózy v krvi a telesných tekutinách má za následok reakciu glukózy s molekulami bielkovín - glykáciu, čím spúšťa procesy, vedúce k poškodeniu tkanív, zvlášť ciev a nasledovne viacerých orgánov. Toto poškodenie v konečnom dôsledku skracuje život pacientov, preto je chronickým komplikáciam venovaná vysoká pozornosť. Rozdeľujú sa na mikrovaskulárne (retinopatia, nefropatia, neuropatia) a makrovaskulárne (ischemická choroba srdca, mozgu a dolných končatín). Makrovaskulárne komplikácie zvyšujú výskyt kardiovaskulárnych a cerebrovaskulárnych príhod, ako aj výskyt gangrény nôh. Pri diabete však dochádza k poškodeniu prakticky všetkých tkanív a orgánov tela a k poruchám funkcie viacerých orgánových systémov súčasne.
V predchádzaní chronickým komplikáciam je podstatná kompenzácia diabetes mellitus od počiatku ochorenia, preto je dôležité skoré stanovenie diagnózy a optimálna liečba.
Mikrovaskulárne komplikácie
Kľúčový faktor v rozvoji mikrovaskulárnych komplikácií predstavuje hyperglykémia. Medzi faktory, ktoré akcelerujú vývoj mikrovaskulárnych komplikácií patria arteriálna hypertenzia, nadmerný príjem bielkovín a pravdepodobne aj určitá genetická predispozícia. Difúzne generalizované postihnutia malých ciev sa klinicky významne prejavujú na troch miestach: na sietnici (diabetická retinopatia), v obličkových glomeruloch (diabetická nefropatia) a v nervových vláknach (diabetická neuropatia).
Diabetická retinopatia sa najčastejšie prejavuje progresívnymi zmenami na cievach sietnice, ktoré spôsobujú jej poškodenie. To sa prejavuje postupným zhoršovaním zraku, ktoré môže vyústiť až do slepoty. Liečba je v rukách oftalmológa, účinnou metódou je napr. laserkoagulácia presakujúcich lézii sietnice.
Diabetická nefropatia je v rozvinutých krajinách najčastejšou príčinou chronického zlyhania obličiek. Zásadný význam pre včasnú diagnostiku má dôkaz albuminúrie (vylučovanie bielkoviny albumínu do moča). V liečbe má zásadný význam dobrá kompenzácia cukrovky, liečba hypertenzie a nízkobielkovinná dieta.
Diabetická neuropatia je pomerne častou a včasnou komplikáciou diabetu. Jej najčastejšími formami sú symetrická distálna senzitívne-motorická forma, čo je hlavný rizikový faktor vývoja diabetickej nohy)  a kardiálna autonómna neuropatia s rizikom „tichej“ (bezpríznakovej) ischémie myokardu, posturálnej hypotenzie a náhlej srdcovej smrti. Jej liečba je obtiažna a málo účinná, za základ sa považuje dobrá kompenzácia diabetu.
Makrovaskulárne komplikácie
alt=Diabetická noha|náhľad|Diabetická noha Makrovaskulárne komplikácie spôsobuje ateroskleróza. Práve na tieto komplikácie, ktoré v súčasnosti najviac skracujú život pacientov s cukrovkou, sa v súčasnosti prenáša ťažisko pozornosti špecialistov.
Ateroskleróza tepien dolných končatín sa spočiatku zvykne prejaviť ako bolesť pri chôdzi (claudicatio intermittens), neskôr vznikajú trofické (t.j. z poruchy výživy tkanív) zmeny na koži a na kostiach. Konečným dôsledkom zmien na dolných končatinách je vznik diabetickej gangrény (sneti). Súbor týchto zmien sa označuje termínom diabetická noha a na vzniku tohto syndrómu podieľajú aj diabetická mikroangiopatia a diabetická neuropatia. Znížená odolnosť voči infekcii a strata citlivosti kože následkom diabetickej neuropatie sú príčinou toho, že pre diabetika sa aj drobné, náhodné a často nepoznané poranenia stávajú nebezpečné. Ľahko sa infikujú a zle sa hoja. Konečným dôsledkom týchto zmien je vznik diabetickej gangrény, ktorá je častou príčinou amputácie prstov alebo aj väčších častí dolnej končatiny. Na kostiach v metatarzofalangálnej oblasti vzniká demineralizácia a neskôr až deformácia kĺbov, čo sa označuje ako neuropatická artropatia.
Ischemická choroba srdca je jedna z najčastejších príčin smrti diabetikov. Je následkom aterosklerózy koronárnych tepien srdca. Jej akútna forma - infarkt myokardu sa u diabetikov vyznačuje určitými zvláštnosťami. Relatívne často sa vyskytuje nebolestivá forma infarktu, čo sa pripisuje prítomnosti diabetickej neuropatie. To spôsobuje, že sa oneskoruje jeho rozpoznanie a liečba. Úmrtnosť diabetikov pri infarkte myokardu je podstatne vyššia, ako u nediabetikov.
Cievne mozgové príhody bývajú prevažne ischemické, teda spôsobené nedokrvením mozgu. Na vzniku ischemických ložiskových zmien mozgu sa zúčastňujú nielen aterosklerotické zmeny veľkých intrakraniálnych a extrakraniálnych tepien, ale predovšetkým zmeny drobných mozgových ciev a mnohopočetné mikroembólie tvorené zhlukmi trombocytov a fibrínu. Mortalita diabetikov z tejto príčiny je tiež oveľa vyššia, ako u nediabetikov.
Chloristan
Chloristan alebo perchlorát je pomenovanie pre soli odvodené od kyseliny chloristej so všeobecným chemickým vzorcom M+IClO4.
alebo sa vo vodnom roztoku elektrolyticky oxidujú.
Ostatné chloristany sa obyčajne pripravujú rozpúšťaním príslušných kovov, hydroxidov alebo uhličitanov vo vodnom roztoku kyseliny chloristej.
Chloristany sú najstálejšie zlúčeniny chlóru, ktoré obsahujú kyslík. V žiare sa rozkladajú a vzniká chlorid a kyslík. Väčšina chloristanov je vo vode dobre rozpustná. Chloristany pôsobia na rastliny ako silný jed a používajuú sa aj v priemysle výbušnín.
Malcolm McDowell
Malcolm McDowell (* 13. jún 1943, Leeds, Spojené kráľovstvo), rodným menom Malcolm John Taylor, je anglický herec.
Medzi jeho najznámejšie filmy patrí Keby… z roku 1968, Mechanický pomaranč z roku 1971, O Lucky Man! z roku 1973, alebo Caligula z roku 1979. Vo filme sa objavil prvýkrát v polovici 60. rokov 20. storočia, prvú hlavnú rolu si zahral v snímku Keby…. Počas svojej hereckej kariéry neskôr vystupoval v niekoľkých desiatkach hraných filmov a televíznych seriálov, v ktorých veľmi často stvárnil zápornej role ľudí na okraji spoločnosti – zločincov, vrahov, šialencov, čudákov či psychopatov.