cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lucia Bosè
Lucia Bosè (* 28. január 1931, Miláno, Taliansko - † 23. marec 2020, Segovia, Španielsko ) bola talianska herečka.
Životopis a kariéra
V roku 1955 sa odsťahovala aj s manželom do Španielska kde žila až do svojej smrti. Má tri deti - syn Miguel je známy spevák - Lucía, Paola, a desať vnúčat. V roku 2018 jej bol udelený Rád občianskych zásluh.
V meste Turégano založila prvé múzeum anjelov na svete.
Zomrela na pneumóniu komplikovanú vírusom COVID-19.
Daniel Tupý
Daniel Tupý (* 26. august 1984, Martin – † 4. november 2005, Bratislava) bol študent Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, ktorý bol zavraždený na Tyršovom nábreží v Bratislave.
Jeho prípad nie je ani po vyše sedemnástich rokoch uzavretý.
Vražda
Vražda sa udiala v piatok, 4. novembra 2005 na Tyršovom nábreží. Osemčlennú skupinu zozadu napadlo asi 15 ľudí. Útok mal trvať asi minútu. Aj keď polícia dorazila na miesto už za tri minúty, urobila niekoľko chýb a po útočníkoch nepátrala hneď. Po útoku zostalo 6 ľudí zranených, z toho jeden vážne. Daniel Tupý podľahol ôsmim bodným zraneniam.
Vyšetrovanie, stíhanie a dosah vraždy
V novembri médiá a rodina zavraždeného ponúkli odmenu 400 000 korún tomu, kto pomôže vraha vypátrať. V roku 2006 sa pracovalo s hypotézou, že za vraždou stáli neonacisti.
Do februára 2006 polícia vypočula desiatky osôb, zaistila viacero zbraní a ''„niekoľko stoviek bezpečnostných akcií vo vybraných pohostinských zariadeniach, v ktorých sa stretávajú záujmové osoby polície. Častokrát však išlo o miesta stretávania sa subkultúrnej mládeže.“'' V roku 2006 verziu neonacistického útoku potvrdil aj Robert Kaliňák. Vyšetrovanie bolo neštandardne otvorené verejnosti. Vtedajší minister vnútra Vladimír Palko o priebehu vyšetrovania na žiadosť poslancov vystúpil v parlamente. Neskôr sa pracovalo s verziou, že za vraždou stálo podsvetie, ktoré malo mať napojenie na neonacistické skupiny. Vo februári 2008 bolo oznámené, že polícia vraha našla a z vraždy obvinila Richarda H. V máji 2008 bol príslušníkmi Úrad boja proti organizovanej kriminalite zadržaný a do väzby vzatý Karol P., ktorý mal ovplyvňovať korunného svedka prípadu. 1. októbra toho roku Krajský súd rozhodol, že z väzby prepustí dvoch zadržaných obvinených z ublíženia na zdraví, Jána S. a Dávida V. Hlavný podozrivý Richard H. ostal vo väzbe.
Hlavné pojednávanie s obvinenými sa začalo 26. januára 2006 na Okresnom súde Bratislava I. 11. júna 2006 hlavný svedok prípadu odmietol vypovedať a poprel svoje slová z prípravného konania. V júni 2009 oslobodil okresný súd piatich obžalovaných spod obžaloby. Obžaloba mala byť nedostatočne pripravená. Vyšetrovateľom chýbali dôkazy, ale aj tak spis odovzdali prokuratúre s návrhom na podanie obžaloby. Obetiam sa nepodarilo identifikovať páchateľov a ani nebol určený človek komu patrila DNA stopa na nájdenom boxere. Aj keď obvinení súhlasili s použitím detektora lži, sudca tento krok nepovolil. Prokuratúra sa voči rozsudku neodvolala a ten nadobudol právoplatnosť. V novembri 2010 bol rozpustený vyšetrovací tím, ktorý na prípade pracoval od septembra 2007. 24. augusta 2012 bolo vyšetrovanie prerušené rozhodnutím vyšetrovateľa.
Podľa Michala Havrana, ''„[vražda] zmrzačila jednu generáciu. Ostatných dorazila neschopnosť úradov zatknúť a postaviť pred súd tých, ktorí to urobili. Útok na Daniela nebol iba takou, ako vraví priateľ vyšetrovateľ „náhodnou smrťou“, za ktorú si môže takmer sama obeť tým, že bola v „zlom čase na zlom mieste“.“''
Spomienkové akcie
náhľad|pamätník na mieste vraždy Niekoľko dní po smrti, 8. novembra 2005 bolo Tupému venované predstavenie Vlasy v bratislavskej Novej scéne. O deň neskôr sa na Hodžovom námestí v Bratislave konala akcia na pripomenutie smrti a odsúdenie neonacizmu. Zúčastnilo sa jej okolo 5 000 ľudí, z politikov len vtedajší predseda NR SR Pavol Hrušovský. Nasledujúci deň bol Daniel Tupý pochovaný v Žiline a zároveň na Ministerstve vnútra vznikla Komisia pre koordináciu postupu proti extrémizmu. Týždeň po vražde sa na jej mieste uskutočnil protest asi 5 000 ľudí a Michal Kaščák zorganizoval koncert s názvom Zastavme neonacistov. 23. februára 2006 otec Daniela Tupého Daniel Tupý st. odhalil pred budovou Univerzity Komenského pamätnú tabuľu svojmu synovi.
Rok po smrti sa uskutočnila spomienková akcia na Námestí Andreja Hlinku v Žiline za účastí umelcov, medzi inými Metalindy, Odyssey a speváka Petra Končeka. V Bratislave bola na mieste vraždy pokrstená Tupého básnická zbierka Ticho po anjelovi (básne a myšlienky z pozostalosti). Na piate výročie smrti, v roku 2010, sa uskutočnila spomienka: Hommage à Daniel Tupý - výtvarnodivadelné performance ako aj čítanie Tupého textov Mariánom Geišbergom, ktorý spomienku koncepčne pripravil. Akciu organizovala Univerzitná knižnica v Bratislave.
Dielo
V roku 2006 mu posmrtne vyšla zbierka básní, Ticho po anjelovi (básne a myšlienky z pozostalosti). Knihu zostavil Daniel Hevier. Knihu vydalo Vydavateľstvo Univerzity Komenského.
Príbeh vraždy Daniela Tupého poslúžil ako hlavný motív pre film Ostrým nožom (SR, 2019).
Lapparentosaurus
Holotyp s označením MAA 91-92 pozostáva z dvoch neurálnych oblúkov a častí kostí končatín. Analýza prírastkových kruhov na kostiach potvrdila, že tieto dinosaury sa mohli dožívať veku okolo 43 rokov, pritom však rástli a dospievali veľmi rýchlo.
Naboo
Naboo je fiktívna planéta z filmovej ságy Hviezdne vojny. Pochádza odtiaľ kráľovná a neskôr senátorka Padmé Amidala. Na tejto planéte zahájila Obchodná federácia prvú blokádu. Naboo nemá jadro a preto je pretkaná jaskyňami a tunelmi, ktoré umožňujú preplávať na skrz.
Referencie
Orte aus Star Wars Lista över platser i Star Wars
Čo dom dal
Čo dom dal je štúdiový album, ktorý v roku 1993 vydalo hudobné vydavateľstvo Arta slovenskému gitaristovi Andrejovi Šebanovi.
Varen (Tarn-et-Garonne)
Varen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Émagny
Émagny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baťova letecká společnost
Baťova letecká společnost bola letecká spoločnosť v Československu v 20. a 30. rokoch 20. storočia, súčasť Baťových závodov.
Dejiny
náhled|Junkers F-13 (ilustračná fotografia) Koncern Baťa bol v medzivojnovom období známy využívaním efektívnych riadiacich stratégií, ktoré mu umožnili expandovať aj v čase veľkej hospodárskej krízy. Pole svojej pôsobnosti do leteckej sféry rozšíril Tomáš Baťa v roku 1924 založením leteckého oddelenia známeho ako Baťova letecká společnost.
Počiatočná situácia spočívajúca v zastaranosti lietadlového parku sa dočasne zlepšila poverením vojenského pilota Františka Klepša dočasným riadením oddelenia od februára 1933 do januára 1934. Klepš vypracoval podrobné bezpečnostné predpisy, nariadil pravidelné technické kontroly lietadiel a školenia personálu. Tieto opatrenia boli reakciou na haváriu lietadla Junkers F-13 12. júla 1932 v Otrokovicích, pri ktorej zahynul pilot a majiteľ firmy Tomáš Baťa. Jej príčinou bola zrážka so zemou v dôsledku straty orientácie v hmle.
V roku 1935 bol šéfpilot Jan Šerhant vyslaný na študijnú cestu po Spojených štátoch, za účelom zabezpečiť podnety pre modernizáciu spoločnosti. Vďaka jeho odporúčaniu Baťa zakúpil moderné dvojmotorové lietadlo Lockheed L-10A Electra, ktoré bolo dopravené do Československa v októbri 1936 a následne absolvovalo transatlantický let do Spojených štátov. V roku 1937 bolo zakúpené ďalšie lietadlo tohto typu, ktoré sa do roku 1939 podieľalo na doprave v Československu. Sľubný potenciál modernizovanej flotily so zastúpením nových dopravných lietadiel, ktorými disponovala spoločnosť od roku 1935, tak prekazil Mníchov 1938 a následná okupácia českých krajín.
V súvislosti s Baťovým letectvom je dôležitý výrok Jana Antonína Baťu, ktorý vyslovil pri zámere zriadenia podnikateľskej univerzity v roku 1937: „...každý student této školy [...] musí [okrem iného] umět pilotovat letadlo a řídit vůz, právě tak jako motocykl a pár koní“. Z uvedeného je zrejmé, že J. A. Baťa považoval angažovanie sa v letectve aj za istú formu veľkopodnikateľskej kultúry a prestíže.
Drupi
Drupi (vlastným menom: Giampiero Anelli; * 10. august 1947, Pavia) je taliansky rockový spevák.
Umelecká dráha
V 60. rokoch 20. storočia vystupoval s rockovou kapelou Le Calamite. Jeho sólová kariéra sa začala na festivale v Sanreme v roku 1973, kde zaspieval pieseň Vado via, ktorá u poslucháčov úplne prepadla (podľa jeho vlastných slov skončila posledná). Za necelé tri mesiace sa ale pieseň umiestnila na 14. mieste britskej hitparády. V nasledujúcich rokoch mal u publika úspech aj s ďalšími piesňami: Sereno è (1974), Piccola e fragile (1975), Sambariò (1976), Due (1977), Come Va (1978), La mia canzone al vento (1980) alebo Soli (1982). Koncom 70. rokov koncertoval v ČSSR s Hanou Zagorovou. V roku 2007 plánoval s Michalom Davidom autorskú spoluprácu na muzikáli Mona Lisa, ku ktorej ale pre časovú zaneprázdnenosť talianskeho hudobníka nedošlo.
Aminohydroláza
náhľad|Všeobecná štruktúra amínovej skupiny. Aminohydrolázy sú hydrolázy, ktoré pôsobia na amínovú skupinu. V klasifikácii enzýmov im patrí číslo EC 3.5., pretože sú to hydrolázy pôsobiace na C-N väzbu. Väčšina známych aminohydroláz je potom radená pod 3.5.4 (pôsobiace na cyklické amidíny).
Zárate
Zárate môže byť:
RheinEnergieStadion
RheinEnergieStadion alebo Köln Stadion je futbalový štadión v Kolíne nad Rýnom a domovský štadión futbalového klubu 1. FC Kolín.
Popis
V roku 1923 v miestach bývalej vojenskej pevnosti, ktorá musela byť po prvej svetovej vojne podľa Versaillskej zmluvy z roku 1919 zbúraná, bol postavený štadión s kapacitou 80 000 miest. Svojho času to bol najväčší štadión vo vtedajšom Nemecku. Počas prvej rekonštrukcie v roku 1974 - 1975 bol kompletne ako prvý v Nemecku zastrešený. Kvôli prieťahom s rekonštrukciou prišlo mesto Kolín nad Rýnom vtedy o usporiadanie MS 1974. Pri druhej rekonštrukcii 2001 - 2004 bola počas prevádzky strhnutá a potom znovu postavená jedna zo štyroch tribún. V súčasnosti je RheinEnergieStadion domovom futbalového klubu 1. FC Kolín.
Parametre
Celková kapacita štadiónu : 50 000 Počet miest na sedenie : 41 206 Počet zastrešených miest na sedenie : 41 206 Počet miest na státie : 9 168 Počet zastrešených miest na státie : 9 168 Kapacita štadiónu pre medzinárodné zápasy : 40 590 V prevádzke od : 16. septembra 1923 Posledná prestavba : december 2001 – júl 2004<br/ > Náklady : 119 500 000 €<br/ >
Štátny znak Severného Macedónska
thumb|Štátny znak Macedónska Štátny znak Macedónska má dizajn podobný bývalým sovietskym znakom. Štátny znak totiž vychádza zo štátneho znaku dnes už zaniknutej Macedónskej socialistickej republiky, ktorá bola súčasťou Juhoslovanskej socialistickej federatívnej republiky. Do 16. novembra 2009 bola na štátnom znaku ešte stále červená hviezda.
Popis
Na štátnom znaku sa nachádzajú symetrické pšeničné vence spolu s listami tabaku a makovicami. Dole sú previazané stuhou s národnými motívmi. Spoločne obklopujú modré macedónske hory a pod nimi tečie vlnitá rieka. Nad horami vychádza zlaté slnko, ktoré má 8 lúčov, toto slnko je aj na štátnej vlajke.
Dušan Kováčik
Životopis
Absolvoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave a Vysokú školu zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave. Právnickú fakultu absolvoval v roku 1985 a titul JUDr. mu bol udelený v roku 1989. . V roku 2012 Denník SME upozornil na nezrovnalosti pri vzdelaní z Vysokej školy zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety nezrovnalosti. Titul PhD. si Kováčik uvádzal už 14. apríla 2009, ale zároveň tvrdil, že diplom získal až 29. júna 2009. Kováčik obhajoval svoj doktorát zo sociálnej práce, na VŠZaSP učil trestné právo. Svoj doktorský výskum nechcel zverejniť a nezverejnila ho ani škola, prezradila však len, že dizertačná práca sa mala venovať domácemu násiliu. Kováčikova hovorkyňa k prípadu povedala: „Špeciálny prokurátor nie je oprávnený sa vyjadrovať k legitímnosti udelenia titulu PhD. Toto prináleží príslušnej vysokej škole alebo ministerstvu školstva, ktoré vedú centrálne registre doktorandov a ich prác.“ Udelenie doktorátu mala preveriť Akreditačná komisia.
Profesijný život
Na stránke NR SR v zverejnených dokumentoch na voľbu do funkcie špeciálneho prokurátora v Úrade špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky v roku 2004 sú zverejnené jeho pracovné pozície za obdobie od absolvovania právnickej fakulty až do 1.9.2003: 1. augusta 1985, odborný referent Okresného národného výboru Trenčín - výbor ľudovej kontroly. 1. októbra 1985 - 30. septembra 1986, výkon vojenskej základnej služby. 7. októbra 1986 - 31. júla 1987, Vzduchotechnika, k. p. Nové Mesto nad Váhom. od 1. septembra 2003, prokurátor Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky.
Vojenská prokuratúra
1. augusta 1987, prijatý do služobného pomeru vojaka z povolania
1. augusta 1987 - 14. júna 1988, právny čakateľ Vojenskej obvodovej prokuratúry Banská Bystrica
15. júna 1988 - 28. augusta 1989, vyšetrovateľ Vojenskej obvodovej prokuratúry Banská Bystrica
Varennes (Tarn-et-Garonne)
Varennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dušan Kováčik
Vojenská prokuratúra
29. augusta 1989 - 6. januára 1991, starší vyšetrovateľ Vyššej vojenskej prokuratúry Trenčín
7. januára 1991 - 2. marca 1993, starší prokurátor Vyššej vojenskej prokuratúry Trenčín
3. marca 1993 - 29. novembra 1993, náčelník oddelenia Vyššej vojenskej prokuratúry Trenčín
30. novembra 1993 - 28. februára 1997, náčelník netrestného oddelenia Vyššej vojenskej prokuratúry Trenčín
1. marca 1997 - 15. augusta 1998, zástupca náčelníka oddelenia prokurátorských činností Vyššej vojenskej prokuratúry Trenčín
16. augusta 1998 - 31. augusta 2003, náčelník oddelenia prokurátorských činností Vyššej vojenskej prokuratúry Trenčín
Úrad špeciálnej prokuratúry
Úradu špeciálnej prokuratúry šéfoval v období od septembra 2004 do novembra 2020. Bol prvým jej vedúcim. Do funkcie špeciálneho prokurátora bol prvý krát zvolený Národnou radou 12. mája 2004 na obdobie od 1. septembra 2004 do 31. augusta 2009.
Počas výkonu svojej funkcie dozoroval 60 prípadov, ale podal len dve obžaloby. Podobnú štatistiku nemá iný z 25 prokurátorov pracujúcich na ÚŠP. Jeden z prípadov v ktorom obžalobu nepodal je kauza Ladislava Bašternáka. Dozoroval tiež Kauzu Gorila. Údaje o počte prípadov zverejnil až po „zásahu generálneho prokurátora Jaromíra Čižnára, ktorý mu v rozhodnutí napísal, že takúto informáciu nemôže utajovať, lebo tým porušuje zákon“. Podobnú štatistiku zverejnil .týždeň v máji 2014. Dovtedy podal len 12 žalôb, čiže 1,2 ročne, a 59 ich zastavil. Za toto obdobie však mal pridelených až 110 kázu. Kováčik nevidel čas na odchod v apríli 2018 keď o jeho rezignáciu žiadalo hnutie Za slušné Slovensko. Podľa zistení Transparency International Slovensko Kováčik za rok 2019 získal dvakrát odmenu 8500 eur, 13. a 14. plat. Celkový plat v roku 2019 mal byť 104 795 eur čím zarobil viac ako predseda vlády a podľa TIS „je to tretia najlepšie platená funkcia v štáte, po guvernérovi NBS a prezidentke“. Pred uplynutím funkčného obdobia bolo 29. januára 2014 vypísané výberové konanie na túto funkciu, prihlásil sa len jeden kandidát, Dušan Kováčik. V máji 2014 bol Kováčik zvolený na ďalšie funkčné obdobie. Hlasovalo zaňho 92 zo 118 prítomných poslancov. Obdobie malo prebiehať do 1. septembra 2021.
Úradu špeciálnej prokuratúry šéfoval v období od septembra 2004 do novembra 2020. Počas výkonu svojej funkcie dozoroval 60 prípadov, ale podal len dve obžaloby.
Zadržanie a súdne spory
Súd s Kováčikom na Špecializovanom trestnom súde sa začal v júni 2021. Obvinený sa vyhlásil za nevinného. V septembri 2021 o STS uznal vinným vo všetkých bodoch obžaloby a uložil mu trest 14 rokov väzenia a prepadnutie majetku. Z väzby bol prepustený 4. apríla 2022.
Rozsudok najvyššieho súdu
Najvyšší súd 24. mája 2022 Kováčika odsúdila na 8 rokov odňatia slobody (započíta sa však 17 mesiacov strávených vo väzbe) a peňažný trest 100 000 eur. Súd potvrdil, že Kováčik vynášal informácie Ľudovítovi Makóovi čo však nepovažoval za zneužitie právomoci verejného činiteľa, ale za vyzradenie utajovanej skutočnosti. Senát zrušil rozsudok v časti spolupráce s mafiánskou skupinou, ale potvrdil vinu prijatia úplatku. „Viedol riadny život. Na druhej strane treba poukázať na to, že k prijatiu úplatku došlo v súvislosti s funkciou špeciálneho prokurátora. Ide o prokuratúru, ktorá stíha najzávažnejšie zločiny,“ uviedol senát k rozsudku.
Cibuľník
Poloha
Vrch sa nachádza na východnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skalky. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obcí Lietava a Lietavská Svinná-Babkov. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Lietavská Svinná a severne ležiaca Lietava. Na bralách na východnom okraji hrebeňa stojí rozsiahly Lietavský hrad.
Opis
Cibuľník je súčasťou horského hrebeňa v severnej polovici Skaliek, ktorý vystupuje nad údolie Lietavského potoka na severe a Svinianky na juhu. Východne je hlbokým sedlom oddelená Drieňovica, západným susedom v hrebeni je vrch Strážna a južne sa nachádzajú Skalky. Severné svahy masívu odvodňuje Lietavský potok, južné potok Svinianka, oba smerujúce do Rajčanky v povodí Váhu. Rovinatý hrebeň, zakončený skalným bralom, oddávna využívalo okolité obyvateľstvo na svoju obranu, čo dokazujú archeologické nálezy z praveku. V 13. storočí tu bol vybudovaný hrad, ktorý bol niekoľkokrát rozšírený a bol sídlom rozsiahleho panstva. Práve vďaka hradu je Cibuľník atraktívnou turistickou lokalitou.
Výhľady
Lesným porastom pokrytý hrebeň poskytuje len obmedzený rozhľad, jedinečný výhľad však poskytuje samotný hrad. Z neho možno pozorovať najmä okolité Súľovské vrchy a blízku Žilinskú kotlinu. Pri vhodných podmienkach je viditeľná veľká časť Malej Fatry, Kysuckej vrchoviny a Javorníkov, nezriedka tiež Lysá hora, Veľká Rača či Pilsko.
Épenouse
Épenouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Luján
Luján môže byť:
Janovská konferencia
náhľad|Janovská konferencia Janovská konferencia bola konferencia o hospodárstve povojnovej Európy. Rokovania prebiehali na jar v roku 1922 v talianskom meste Janov. Konferencie sa zúčastnilo 22 európskych štátov. Prvýkrát od skončenia vojny boli na rokovanie prizvané aj Nemecko a Rusko, dovtedy svetová diplomacia nepovažovala za vhodnú a potrebnú ich účasť na rokovaniach o problémoch Európy.
Výsledky konferencie
Konferencia bola neúspešná, nakoľko nevyriešila problémy, ktoré si stanovila za ciele. Na prekvapenie, dohodu uzavrelo Nemecko a Rusko. Dohoda býva označovaná ako Rapallská zmluva.
Gualeguaychú
Gualeguaychú môže byť:
Pezinské kúpele
Pezinské kúpele (iné názvy: kúpele v Pezinku, Pezinské železité kúpele, Železité kúpele (v Pezinku); historické názvy: Pezinský kúpeľ, Železný kúpeľ (v Pezinku), Železné kúpele (v Pezinku); nem. Bösinger Bad, Bad Bösing, Bösinger Eisenbad; maď. Bazinfürdő, Bazini Vasfürdő    ) sú zaniknuté železité kúpele na okraji historickej obce Cajla, dnes už mestskej časti Pezinka. V ich areáli bola v 20. rokoch 20. storočia zriadená psychiatrická nemocnica, neskôr prestavená do podoby dnešného areálu Psychiatrickej nemocnice Philippa Pinela.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o týchto kúpeľoch pochádza z roku 1590. Pôvodné drevené budovy kúpeľov dalo mesto prestavať v roku 1777 na moderné kúpele s potrebným vybavením. Voda mala podľa vtedajších lekárov výborné vlastnosti pri kožných ochoreniach, ale aj kĺbových. Vtedajśí mestský lekár J. J. Torkoš o nej povedal, že
V populárnej kultúre
Exteriér budovy sa objavil vo filme Sviňa ako fiktívne resocializačné centrum na Handlovskej ulici v Pezinku.
Rákociovské povstanie
Rákociovské povstanie (staršie: rákócziovské povstanie, rákóczyovské povstanie, rákocziovské povstanie, rákoczyovské povstanie, rákóciovské povstanie [o pravopise pozri článok Rákoci]) alebo Rákociho povstanie (staršie: Rákócziho povstanie, Rákóczyho povstanie, Rákocziho povstanie, Rákoczyho povstanie, Rákóciho povstanie)  môže byť:
Poznámka: Tvar Rákociho (resp. staršie pravopisné varianty uvedené hore v zátvorke) povstanie sa najčastejšie vzťahuje na Povstanie Františka II. Rákociho (išlo o najväčšie z uhorských protihabsburských povstaní).
Épenoy
Épenoy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vazerac
Vazerac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Épenoy
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vazerac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maggie Q
Maggie Q (* 22. máj 1979, Honolulu, Havaj, USA) je americká herečka, modelka a aktivistka známa z televíznych seriálov Nikita (2010 - 2013) a Designated Survivor (2016 - 2019).
Detstvo a mladosť
Q sa narodila a vyrastala v Honolulu na Havaji. Jej otec je írskeho a poľského pôvodu a jej matka je vietnamského pôvodu. Jej rodičia sa stretli, keď bol jej otec počas vojny vo Vietname, služobne umiestnený vo Vietname. Má štyroch súrodencov, bola vychovaná ako katolíčka a chodí do kostola.
Mumford & Sons
Doteraz vydali štyri štúdiové albumy a tri koncertné albumy. Album Sigh No More získal ocenenie Brit Award v roku 2011 za najlepší album, album Babel získal 8 nominácií na ceny Grammy. Skupina tiež získala cenu Brit Award za najlepšiu britskú skupinu v roku 2013.
Maggie Q
Detstvo a mladosť
Navštevovala strednú školu Mililani, kde bola v bežeckých, atletických a plaveckých tímoch. Získala titul „Najlepšie telo“ v seniorskom ročníku a promovala v roku 1997. Získala atletické štipendium na súkromnej univerzite a zamýšľala sa nad študovaním veterinárnej vedy; jej rodina ju však nemohla finančne podporovať.
Kariéra
Krátko po tom, čo opustila Havaj, sa začala venovať modelingu v Tokiu, v Japonsku. Neskôr si zvolila meno Maggie Q, kvôli zlej výslovnosti miestnych obyvateľov, jej priezviska Quigley a skúsila šťastie v HongKongu. V HongKongu pracovala ako chránenkyňa Jackieho Chana, ktorý v nej videl potenciálnu akčnú hviezdu. Jeho intenzívny tréning ju naučil dôležitosti profesionality a vždy robiť vlastné kaskadérske kúsky.
V roku 1998 začala svoju hereckú kariéru v televíznej dráme House of the Dragon, ktorá bola v Ázii veľkým hitom. V roku 2000 debutovala v horore Model from Hell a v tom roku si zahrala ako agentka FBI Jane Quigleyová v akčnom thrilleri Gen-Y Cops. Jej herecký výkon v Gen-Y Cops zapôsobilo na Jackieho Chana natoľko, že ju obsadil do svojich filmov Manhattan Midnight a Križovatka smrti 2.
V roku 2006 Q urobila svoj hollywoodsky prielom ako herecká hviezda vo filme Mission: Impossible III po boku Toma Cruisa. O rok neskôr, po boku Brucea Willisa, Timotyho Olyphanta a Justina Longa, si zahrala v akčnom filme Smrtonosná pasca 4.0.
V októbri 2013 začala natáčať film Bankrot, kde hrala po boku AnnySophie Robb, Dianny Agron, Johna Leguizama, Mary McCormack a Minnie Driver. Film mal premiéru v januári 2017. V rokoch 2016 až 2019 hrala v televíznom seriály Designated Survivor. Po boku Michaela Keatona a Samuela L. Jacksona, hrala vo filme Pomsta, z roku 2021.
Súkromný život
Mala vzťah s jej hereckým kolegom Dylanom McDermottom na začiatku roka 2014 a v január 2015 oznámili zásnuby. Svoj vzťah ukončili vo februári 2019.
Utrpela dočasnú stratu sluchu na pravom uchu po tom, čo sa jej bubienok poškodil pri výbušnom kúsku v roku 2010. Vlastní dom v Pound Ridge, v štáte New York.
Rovnako, je silnou aktivistkou za práva zvierat. Zúčastnila sa na kampaniach organizácie PETA Asia propagujúcich vegetariánstvo. Dlhé roky bola vegetariánkou a povedala, že vzdať sa mäsa bolo jedným z najvďačnejších rozhodnutí, aké kedy urobila. V roku 2008 bola vyhlásená za osobnosť roka organizácie PETA v Ázii a Tichomorí a organizácia PETA ju zaradila medzi najlepšie oblečené celebrity roku 2008. V súčasnosti je veľvyslankyňou Animals Asia Foundation.
Strážna
Strážna môže byť:
Boršod
Boršod alebo zriedkavo Boršód (maď. Borsod) môže byť:
Železničná stanica Šahy
Doprava
Na stanici sa nachádza 5 dopravných a 3 manipulačné koľaje. Je zmiešanou a medziľahlou stanicou. Patria k nej nesamostatné stanice Krupina, Hontianske Tesáre, Ipeľský Sokolec a Pastovce. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Trať ŠahyČata bola odovzdaná 24. septembra 1886, 15. augusta 1891 trať ŠahyDrégelypalánkBalassagyarmat a 7. apríla 1899 trať ŠahyKrupina. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava do Krupiny a do Čaty. 15. júna 2003 bola obnovená osobná doprava do Čaty.
Kostol svätého Mikuláša (Čečovice)
thumb|Kostol sv. Mikuláša Kostol svätého Mikuláša je gotický kostol v obci Čečovice v okrese Domažlice.
Dejiny
Kostol bol postavený podľa názorov odborníkov asi medzi rokmi 1330 – 1410 na mieste staršieho pohrebiska neďaleko stredovekej tvrdze pánov z Velhartíc, ktorým vtedy Čečovice patrili. Podľa najnovších poznatkov spadá jeho výstavba do rokov 1340 – 1360.
Pre svoju dôležitosť bol kostol v roku 1999 vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku. V súčasnosti je po celkovej rekonštrukcii exteriéru i interiéru, ktorého pôvodná maliarska výzdoba sa skrývala pod dvanástimi vápennými nátermi.
Význam a hodnota
Kostol je jednou z najpozoruhodnejších gotických stavieb domažlického okresu a je výnimočne pozoruhodným dokladom vrcholne gotickej architektúry. Architektúra kostola má obdobu v regensburgskej katedrále a v kostole sv. Jána Krstiteľa v Nabburgu (okres Schwandorf). Predpokladá sa, že miestny kostol je dielom umelcov z hute stavajúcej katedrálu v Regensburgu.
Predpokladá sa, že pri stavbe tohto tehlového kostola boli použité kamenícke články určené pre inú, podstatne väčšiu a významnejšiu stavbu. Je dokonca možné, že tieto články neboli tesané v Čechách, ale už hotové privezené z Bavorska.
Železničná stanica Krupina
Železničná stanica Krupina je železničná stanica v Krupine. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Na stanici sa nachádza 3 dopravné, 4 manipulačné a 3 ostatné koľaje. Ako nesamostatná stanica je pridelená k žst. Šahy. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Trať ŠahyKrupina bola odovzdaná 7. apríla 1899. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava medzi Šahmi a Krupinou.
Épeugney
Épeugney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ovad hovädzí
Ovad hovädzí (lat. Tabanus bovinus) je bodavý hmyz hnedej až tmavo hnedej farby z čeľade múch ovadovité.
Bodajú iba samičky, živia sa tak krvou, ktorá je zdrojom bielkovín na produkciu vajíčok. Krv samičky cicajú prevažne dobytku (kone, hovädzí dobytok, ovce), divokej zveri, ale sú schopné prisať sa i na človeka. Samce sa krvou neživia a konzumujú predovšetkým nektár. Ovad dorastá do veľkosti 20 až 25 milimetrov. V dospelého jedinca sa vyvinie za 3 týždne. Dožíva sa 1 roku.
Váh (rozlišovacia stránka)
Váh môže byť:
Jednozložkové palivo
Jednozložkové (raketové) palivo (iné názvy: jednozložková (raketová) pohonná látka, jednozložková (raketová) pohonná zmes, monergol; angl. monopropellant, monofuel) je palivo uvoľňujúce energiu prostredníctvom svojho exotermického chemického rozkladu. Exotermický rozklad môže byť iniciovaný katalyzátorom, alebo fyzikálne, napr. teplom.
Používa sa v raketových motoroch, kde sa využíva najmä konštrukčná jednoduchosť a spoľahlivosť palivového systému a spaľovacej komory. Naopak obvyklou nevýhodou tohto paliva býva nižší merný impulz v porovnaní z dvojzložkovým palivom (biergolom). Jednozložkové palivo, ktorého produktom rozkladu je kyslík, môže byť použité s ďalším palivom, ktoré zvýši jeho merný impulz, čím sa však stáva dvojzložkovým palivom. Napríklad peroxid vodíka môže ako jednozložkové palivo dosiahnuť merný impulz až 1 045 m/s, alebo v kombinácii H2O2 /RP-1 môže dosiahnuť merný impulz až 2 500 m/s.
Andrej Šeban Band...
Andrej Šeban Band... je štúdiový album, ktorý v roku 1997 vydalo hudobné vydavateľstvo OPUS slovenskému gitaristovi Andrejovi Šebanovi.
Šomoď
Šomoď (maď. Somogy) môže byť:
Somogy môže byť aj:
Verdun-sur-Garonne
Verdun-sur-Garonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sümeg (rozlišovacia stránka)
Sümeg môže byť:
Verfeil (Tarn-et-Garonne)
Verfeil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jack Daniel’s
Jack Daniel’s Tennessee whiskey je najpredávanejšia americká whisky na svete a 18. najpredávanejším destilátom vôbec.
Verfeil (Tarn-et-Garonne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jack Daniel’s
Vyrába ju destilérka Jack Daniel v Lynchburgu v štáte Tennessee, ktorá je od roku 1956 vlastnená spoločnosťou Brown-Forman. Napriek tomu, že tento produkt spĺňa regulačné kritéria pre klasifikáciu bourbonu, vďaka filtrácii cez drevené uhlie sa od neho odlišuje a je zaradený do skupiny Tennessee whiskey.
História
Jack Daniel vlastným menom Jasper Newton Daniel sa narodil v septembri 1850 v Lynchburgu v štáte Tennessee, ako najmladší z 10 detí. Presný dátum narodenia nie je známy, keďže všetky záznamy boli zničené požiarom. V ranom veku odišiel Jack z domu a bol vychovávaný rodinným priateľom Danom Callom. Call bol luteránskym pastorom, ale vlastnil tiež pálenicu na whiskey hneď za mestom Lynchburg. Tu sa mladý Jack naučil o výrobe whisky. V septembri 1863, keď mu bolo trinásť rokov, rozhodol sa pán Call zasvätiť svoj život úradu pastora a pálenicu Jackovi predal.
Po občianskej vojne v roku 1866 museli byť všetky pálenice registrované. Jack Daniel tu svoju zaregistroval ako prvý a to vo svojich 16 rokoch. Týmto má liehovar v Lynchburgu štatút najstaršej registrovanej pálenice v USA a bol zaradený medzi národné pamiatky. Mesto Lynchburg má okolo 360 obyvateľov a paradoxne je to jediné miesto, kde bez prerušenia od 1909 panuje prohibícia, je tu prísne zakázaný predaj alkoholu na verejných miestach – tento tzv. „suchý zákon“ neplatí len za bránou liehovaru Jack Daniel’s.
Jack zomrel v roku 1911. Jeho smrti predchádzala príhoda, keď jedného skorého rána prišiel do práce a snažil sa otvoriť svoj trezor. Nemohol si však spomenúť na správnu kombináciu kódu, a tak do oceľového trezoru nahnevane kopol a zlomil si palec na ľavej nohe. Spočiatku len kríval, ale neskôr sa v rane usadila infekcia, ktorá vyústila do krvnej otravy.
Pretože sa nikdy neoženil a nemal deti, odkázal pálenicu svojim synovcom Lemovi Motlowovi a Dickovi Danielovi. Dick však po roku predal svoj podiel Lemovi. Následne bola firma začlenená ako: „Jack Daniel Distillery, Lem Motlow, Prop, Inc.“; čo znamenalo, že aj naďalej firma patrila pánovi Lemovi Motlowovi.
Za označením Old. No 7, ktoré sa objavuje na známej etikete fľaše Jack Daniel’s Tennessee Whiskey, sa skrýva celá škála príbehov, samozrejme nikto nevie, ktorý z nich je pravdivý. Niekto tvrdí, že 7 bolo Jackove šťastné číslo, niekto že mal 7 mileniek, alebo že sa jedná o číslo vlaku, ktorým prevážal Jack Daniel’s sudy. Existuje ešte niekoľko ďalších vysvetlení, ale všetky sú špekulatívne. Pravdou je, že ten správny príbeh stojací za číslom „7“ zostáva záhadou. Poznal ho len Jack a ten ho nikomu nepovedal.
Výrobný proces
Jack Daniel’s Tennessee whiskey sa vyrába z kukurice, jačmeňa, žita a veľmi kvalitnej pramenitej vody, pochádzajúcej z vápencovej jaskyne. Táto prírodne filtrovaná voda prúdi po celý rok s prietokom 3028 litrov za minútu, pri stálej teplote 13,3°C.
Tennessee whiskey, je americká whisky, ktorá sa po destilačnej fáze filtruje cez drevené uhlie, ktoré si destilérka vyrába sama. Proces filtrácie sa nazýva Lincoln Country Proces. Uhlie je vyrábané z dreva javoru cukrodarného a je navrstvené vo veľkých valcoch. Whisky „prekvapkáva“ cez uhlie, čo jej dodáva dokonale jemnú údenú chuť ešte pred tým, ako dozrie v sudoch. Vďaka tomu je Jack Daniel’s Tennessee whiskey a nie bourbon.
Po procese zjemnenia dreveným uhlím je whisky Jack Daniel’s uložená do nových sudov z bieleho amerického dubu. Jack Daniel’s je jediná významná destilérka, ktorá si sudy vyrába sama. Pre sudové priečky je vyberané to najlepšie drevo bieleho dubu. Remeselníci ich ručne stlčú dokopy a opatrne opália vnútro sudu tak, aby prírodné cukry obsiahnuté v dreve skaramelizovali. Práve z opáleného dubu získava whisky svoju bohatú jantárovú farbu, jedinečnú chuť a chuťový dozvuk.
Naplnené sudy sa potom ukladajú do tzv. „Barrel houses“, kde Tennessee whiskey zreje. Vo vyšších poschodiach dochádza k väčším teplotným zmenám, farba whisky je bohatšia a má robustnejší chuťový profil. V nižších poschodiach dochádza k menším teplotným výkyvom, čo dodáva chuti ľahší a jemnejší profil.
Chrám svätej Sofie (Veľký Novgorod)
thumb|Chrám sv. Sofie v Novgorode thumb|Kupola chrámu s krížom a holubom thumb|Katedrála s mileriárnym pamätníkom Chrám svätej Sofie je pravoslávny chrám v ruskom meste Velikij Novgorod. Bol postavený medzi rokmi 1045 – 1050. Je najstarším zachovaným kresťanským chrámom postaveným Slovanmi na ruskom území.
Jack Daniel’s
Výrobný proces
Približne 25% whisky sa zo sudu počas zrenia odparí, hovorí sa tomu anjelská daň.
Chrám svätej Sofie (Veľký Novgorod)
Dejiny
Bol vybudovaný v rokoch 1045 až 1050 v staroruskom architektonickom štýle, ktorý bol typický pre 11. storočie. Ide o najstarší ruský chrám, ktorý bol postavený Slovanmi. Stal sa symbolom novgorodskej moci a demokracie. Hlavná kupola nad chrámom je pozlátená, ostatné sú postriebrené. Pozoruhodnosťou chrámu sú aj známe bronzové magdeburské dvere vyrobené v rokoch 1152 až 1154 v románskom štýle. Sú na nich vyobrazení východofranskí kňazi a biblické výjavy. Nie je známa história, ako sa dostali do Novgorodu. Fresky v chráme patria medzi najkrajšie v Rusku. Zaujímavou je freska cisára Konštantína a jeho matky svätej Heleny. Ikonostas je vyzdobený ikonami zo 16. storočia s ikonami známych ruských majstrov. Chrám bol v roku 1929 zatvorený a zmenený na múzeum ateizmu. Počas nacistickej okupácie (1941 až 1944) bol poškodený a neskôr rekonštruovaný.
Jack Daniel’s
Master Destiller
Master Destiller dohliada na celý proces výroby whisky od mletia až po plnenie do fliaš. Od roku 2008 je ním Jeff Arnett, ktorý je v poradí siedmym Master Destillerom v 160-ročnej histórii Jack Daniel’s. Jeho predchodca Jimmy Bedford zastával tuto pozíciu 20 rokov.
Chrám svätej Sofie (Veľký Novgorod)
Súčasnosť
Chrám bol v roku 1991 vrátený ruskej pravoslávnej cirkvi a opäť sa v ňom konajú pravoslávne bohoslužby. V rokoch 2005 až 2007 prebehla rozsiahla rekonštrukcia kupol. Na najvyššiu pozlátenú kupolu bol v roku 2007 opäť inštalovaný holub, ku ktorému sa viaže stará novgorodská legenda.
Legenda o holubovi
V roku 1570 Ivan IV. Hrozný zmasakroval obyvateľstvo mesta a vyplienil ho. Holub, ktorý sedel na kupoli Chrámu sv. Sofie od hrôzy skamenel. Bohorodička jednému mníchovi vyjavila, že to bolo potešenie pre ťažko skúšaných obyvateľov mesta a pokiaľ holub z kríža nezletí, mesto bude pod jeho ochranou. V skutočnosti je holub symbolom svätého Ducha. V auguste 1941, keď obsadili mesto nacistické vojská a chrám bol poškodený, kríž aj s holubom ako trofej odniesli vojaci španielskej Modrej divízie, ktorá bojovala s nemeckými vojskami, do Španielska. V roku 2002 poslala pravoslávna cirkev do Madridu posolstvo, v ktorom požadovala vrátenie kríža s holubom. Slávnostný akt navrátenia sa uskutočnil v roku 2004 v Chráme Krista Spasiteľa v Moskve za prítomnosti vysokých španielskych a ruských predstaviteľov. Kópia krížu s holubom sa vrátila na strechu pozlátenej kupoly.
Jack Daniel’s
Jack Daniel’s old No. 7
Najznámejšia Tennessee Whiskey na svete, Jack Daniel’s old No. 7, sa vyznačuje sýtou, stredne medovinovou farbou s výrazným pomarančovým tónom. Svoju jemnú chuť získava vďaka prekvapkávaniu cez trojmetrovú vrstvu uhlia javora cukrodárneho a následným približne štvorročným zrením v dubových sudoch.
Gentleman Jack
Pre Gentleman Jack je typická veľmi jemná a napriek tomu však výrazná chuť pripomínajúca exkluzívny koňak. Jack Daniel’s destillery vyrába tento produkt od roku 1988. Ako jediná na svete je táto whisky 2x prekvapkávaná cez drevené uhlie. Prvé prekvapkanie prebieha po destilácii pred uložením do sudu a druhé po procese starnutia, pred plnením do fliaš.
Jack Daniel’s Single Barrel
Každá fľaša je plnená len z jedného sudu, to znamená, že každá várka obsahujúca približne 250 fliaš je v podstate originálom. Whisky je stáčaná ručne a každá fľaša je popísaná dátumami, v ktorom sude zrela, kde bol sud umiestnený a kedy bola naplnená do fľaše.
Jack Daniel’s Tennessee Honey
Najmladším členom rodiny je Jack Daniel’s Tennessee Honey – jemný likér, ktorého základ tvorí Jack Daniel’s old No. 7 a medový likér. Ten je vyrábaný z pravého včelieho medu z oblasti Tennessee a vďaka nemu získal likér zlatistú farbu a sladkú jemnú chuť. Lahodná a plná chuť, ktorej ďalej dominuje jemný nádych melasy, čokolády a praliniek, najlepšie vynikne, keď je Jack Daniel’s Tennessee Honey podávaný vychladený na 18 stupňov (ostatné whisky Jack Daniel’s sa podávajú s ľadom či namrazené).
Železničná stanica Hontianske Tesáre
Železničná stanica Hontianske Tesáre je železničná stanica v Hontiarskych Tesároch. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Na stanici sa nachádza 2 dopravné, 2 manipulačné a 1 ostatnú koľaj. Ako nesamostatná stanica je pridelená k žst. Šahy. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Trať ŠahyKrupina bola odovzdaná 7. apríla 1899. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava medzi Šahmi a Krupinou.
Laborec (knieža)
Laborec (, ; * aj † v 9. storočí) bol legendárny knieža ranofeudálneho štátu slovanského kmeňového zväzu Bielych Chorvátov žijúcich medzi riekami Tisa a Dunaj. Základom obrany tohto štátu bol hrad na mieste terajšieho užhorodského zámku (castrum Hung). Podľa stredovekých povestí na ňom vládol práve knieža Laborec.
Životopis
Historici predpokladajú, že knieža Laborec vládol v  čase panovania Svätopluka vo Veľkomoravskej ríši (871894), Olega Múdreho v Kyjevskej Rusi (879912) a Simeona I. v Bulharskom cárstve (893927). Existuje predpoklad, že knieža Laborec sa  podriadil Svätoplukovi a platil mu dane. Rovnako Simeon, rozširujúc svoju moc na sever, sa snažil si ho podriadiť.
Meno kniežaťa Laborca sa prvýkrát objavuje v uhorskej kronike Anonyma (Gesta Hungarorum) z 12. storočia. V nej sa uvádza, že v roku 896 sa knieža Laborec postavil proti útokom uhorských kmeňov spoza karpatských hôr na čele s Árpádom. V preklade:
Príbeh z Anonymovej kroniky je však iba legenda. V regióne hornej Tisy, ktorá v tom čase patrila k Podkarpatskej Rusi, ale skutočne existovali kmeňoví vodcovia, ktorí boli porazení počas maďarských vpádov do strednej Európy.
Odraz v kultúre
Meno Laborca našlo široký odraz v pamäti rusínskeho národa. Existujú o ňom legendy a piesne. Užhorodský historik 19. storočia Michail Lučkaj o kniežati Laborcovi povedal slovenskému spisovateľovi Bohuslavovi Nosákovi-Nezabudovovi, ktorý neskôr napísal prvú historickú povesť v rusínskom jazyku Laborec (Laborec – rusynska povisť). Knieža Laborec bol témou umeleckých diel aj ďalších spisovateľov:  Anatolij Kralickij – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec), Eugenij Fencik – Pokorjenije Užgoroda (po slovensky Dobytie Užhorodu), Marijka Pidhirjanka – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec), Vasiľ  Stepanovič Grenža-Donskij – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec), Petro Volodymyrovič Uhľarenko – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec), Kornylo Romanovyč Zaklynskyj – Perekaz pro Kňaza Laborcja (po slovensky Povesť o kniežati Laborcovi), ...
V Užhorode je po kniežati Laborcovi pomenované jedno z námestí.
Socha kniežaťa Laborca je umiestnená nad obcou Habura (v chotári susednej dediny Čertižné je žriedlo rieky Laborec). Je vysoká vyše päť metrov a stojí na takmer dvojmetrovom podstavci z prírodného kameňa. Autorom bronzovej sochy je akademický sochár Ján Ťapák. V podstavci pod sochou sa nachádza schránka so zeminou zo 106 rusínskych obcí, čo symbolizuje jednotu Rusínov.
Milión bohov
Milión bohov je štúdiový album, ktorý v roku 1999 vydalo hudobné vydavateľstvo Watt slovenskému hudobnému zoskupeniu Šeban - Rózsa - Buntaj.
Zoznam skladieb
CD 1 - Milión bohov
CD 2 - Live
Obsadenie
CD 1
CD 2
Joe Dassin
Joe Dassin, celým menom Joseph Ira Dassin, (* 5. november 1938, New York, New York, USA† 20. august 1980, Papeete, Tahiti) bol americko-francúzsky spevák, gitarista a hudobný skladateľ.
Životopis
Narodil sa v USA. Otec Jules Dassin bol filmový režisér a rodina pod tlakom mccarthizmu odišla koncom 40. rokov do Európy a v roku 1950 sa usadila v Paríži.
Frankofónny svet dobre prijal jeho pokus skombinovať americký folk a country s francúzskym romantickým šansónom. Jeho najúspešnejšou piesňou bola L'été indien (Indiánske leto) z roku 1975, ktorú napísal Toto Cutugno. Dassin sám písal piesne napr. pre Melinu Mercouri (Le Portugais, Je suis grecque) alebo France Gall (Bébé Requin, Toi que je veux, La Vieille Fille, 24/36, souffler les Bougies). K jeho hitom patria tiež Si tú n'existais pas či Champs Elysées. Spieval vo francúzštine, nemčine, angličtine, španielčine, taliančine i gréčtine. Zomrel na zlyhanie srdca v 42 rokoch na dovolenke na Tahiti.
Esnans
Esnans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matija Majar-Ziljski
Matija Majar-Ziljski (* 7. február 1809, Videnče, pri Hermagor-Pressegger See† 31. júl 1892, Praha) bol slovinský národný buditeľ, jazykovedec, etnológ, panslavista a katolícky kňaz z Korutánska. Ako prvý v roku 1848 formuloval myšlienku zjednotenia Slovincami obývaných krajín Habsburskej monarchie t. j. Korutánsko, Štajersko, Kraňsko, Gorica a Terst do útvaru zjednoteného Slovinska. Neskôr sa snažil o zbližovanie slovanských národov a jazykov.
Životopis
Matija Majar sa narodil do rodiny chudobného krajčíra vo Videnče v Ziljskej doline blízko mesta Hermagor-Pressegger See. Korutánsko patrilo v tom období medzi najviac zmiešané nemecko-slovinské regióny a Majar sa tak ako prvý jazyk naučil nemčinu a následne aj slovinčinu. Spočiatku tri roky navštevoval školu v St. Stefan im Gailtal, ako 12-ročný začal navštevovať klagenfurtskú národnú školu (normálku). V rokoch 18251831 sa vzdelával na klagenfurtskom gymnáziu a od roku 1832 navštevoval lýceum v Štajerskom Hradci. V roku 1833 vstúpil do katolíckeho kňazského seminára v Klagenfurte, kde sa spoznal so slovinským národovcom a neskorším biskupom Antonom Martinom Slomšekom. Niekedy v tomto období začal pod vplyvom slovinských umelcov Urbana Jarnika a Stanka Vraza zbierať slovinské ľudové piesne, a čoskoro sa stal jedným z popredných zberateľov. Po tom, čo v roku 1836 dokončil kňazský seminár, bol vysvätený za kňaza. V roku 1838 publikoval svoje prvé dielo, preklad pod názvom Pavle Hrastovski.
V roku 1840 bol menovaný kaplánom v Rožeku, v roku 1842 v Žabnici a v roku 1843 v Klagenfurte. Práve v Klagenfurte ho zastihli prvé udalosti meruôsmich rokov. Pod vplyvom Kollára, Šafárika a južnoslovanských vzdelancov (najmä Stanko Vraz) sa Majar v revolučných rokoch stal nadšeným vyznávačom ilyrizmu, hoci neprijal chorvátčinu ako preferovaný jazyk. Koncom roku 1847 napísal svoju knihu Pravidlá o vzdelávaní ilýrskeho dialektu a všeobecného slovinského jazyka (Pravila kako izobraževati ilirsko narečje i u obče slavenski jezik). Majarove názory v smere panslavizmu sa postupne radikalizovali, a jeho ideou sa stala tranformácia slovanských jazykov do všeslovanského jazyka. Neskôr sa snažil danej téme venovať prostredníctvom úpravy pravopisu a využívania cyriliky v slovinčine. Hoci jeho názory získali svojich priaznivcov, nakoniec sa pre ich radikálnosť neujali.
Väčšinu svojej druhej polovice života (od roku 1851) strávil v dedine Gorski Kotar v Ziljskej doline, kde zotrval až do roku 1871. Svojimi myšlienkami sa pripojil k Mariborskému programu. V tomto období sa zaujímal podobne ako iní rakúsko-uhorskí Slovania o Rusko a opätovne rozvíjal svoje snahy o splývanie slovanských jazykov. V roku 1867 sa zúčastnil moskovskej etnografickej výstavy, na ktorú dokonca priniesol slovinské kostýmy a predmety. Dlhodobá absencia z farnosti pobúrila Majarových cirkevných nadriadených a opätovne zhoršila jeho vzťahy s cirkvou. Majar napísal aj ruskú gramatiku pre Slovincov a uvažoval o odchode a profesorskom pôsobení v Rusku, čo sa mu však pre nedôveru ruských úradov voči jeho kňazkému povolaniu nepodarilo. V rokoch 18731875 vydával časopis Slavjan, v ktorom naplno rozvíjal svoje panslavistické myšlienky a často sa púšťal aj do nevedeckých fantázií o pôvode Slovanov. Majarov radikálne všeslovanský časopis však popularitu pre pokles panslavistických hnutí nezískal. Po tom, čo sa pre zdravotné problémy vzdal vedenia svojej farnosti, býval Majar do roku 1883 na vrchu Križna Gora pri Klagenfurte. V roku 1883 prišiel do Prahy, kde naďalej písal, no pre jeho slepotu sú jeho diela takmer nečitateľné a niektoré sa stratili. V roku 1892 v Prahe izolovaný pre strach z prenasledovania zomrel. Pochovaný je na Olšanskom cintoríne.