cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jana Preissová
Životopis
Je manželkou herca Viktora Preissa a majú synov Jana (počítačový grafik) a Martina, ktorý sa tiež venuje herectvu.
Hatteras (kmeň)
Hatteras bol domorodý kmeň severoamerických Indiánov zo Severnej Karolíny patriaci do Algonkínskej jazykovej rodiny. Význam kmeňového názvu sa do dnešných čias nezachoval.
Kultúra
Kmeň patril do kultúry juhovýchodných lesov. Kmeň žil na ostrove Hatteras v Outer Banks v Severnej Karolíne. Hatterasovia boli lovci, rybári a zberači. Živili sa divinou, mäkkýšmi a morskými živočíchmi. Žili tu pokojne viac než 1000 rokov bez hrozby útokov od iných kmeňov.
Dejiny
V roku 1524 Španielsky prieskumník Giovanni Da Verrazzano pristál na pobreží Severnej Karolíny, niekde medzi Hatteras Island a Outer Banks a stretol sa tu s priateľskými domorodcami. Pravdepodobne to bol kmeň Hatteras.
V roku 1585 sa prvý krát objavujú na Anglickej mape pod názvom Hatterask.
V roku 1587 boli v kontakte s anglickými osadníkmi, ktorým velil kapitán John White. Aká bola populácia tohto kmeňa nie je známa, ale spoločne s kmeňom Machapunga sa odhaduje okolo roku 1600 na 1200 ľudí. V roku 1701 mal kmeň len jednu dedinu a čoskoro ako samostatný kmeň zmizol. Zmiešal sa s inými Algonkínskymi kmeňmi. V roku 1701 mal kmeň už len okolo 80 ľudí, z toho bolo 16 bojovníkov. V roku 1711 sa ľudia tohto kmeňa zúčastnili Tuskarorskej vojny (Tuscarora War) proti kmeňu Tuscarora na strane kolonistov.
V roku 1761 reverend Alexander Stewart pokrstil sedem Indiánov a deti z kmeňov Machapunga, Hatteras a Roanoke. O dva roky neskôr pokrstil ďalších 21 Indiánov.
Jazyk Hatterasov bol podobný jazykom ktorými hovorili kmene Chowanoc, Machapunga, Moratoc, Pamlico, Weapemeoc a Indiáni z konfederácie Powhatan.
Podľa sčítania ľudí v roku 2000 žije v meste Mateo v Severnej Karolíne 83 domorodých ľudí, ktorí môžu byť potomkovia kmeňa Hatteras.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čierne Pole
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čierne Pole v okrese Michalovce.
Zabłudów
Zabłudów je mesto v Poľsku v Podleskom vojvodstve v okrese Powiat białostocki v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 431 obyvateľov (30.6.2007).
Michail Ivanovič Čigorin
Michail Ivanovič Čigorin (* 12. november 1850, Gatčina, Rusko – † 25. január 1908, Lublin, Poľsko) bol ruský šachový veľmajster, jeden z najlepších svetových hráčov na konci 19. storočia.
Životopis
Detstvo prežil Čigorin v sirotinci, kde sa aj naučil hrať šach. Po skončení školy pracoval najskôr ako úradník, potom sa už naplno začal venovať šachu. V roku 1876 nastúpil dráhu šachového profesionála, okrem toho bol aj šachový publicista (mnoho rokov vydával šachový časopis) a významný organizátor šachového života v Rusku.
Čigorinova hra predstavovala vrchol šachového romantizmu 19. storočia. Bol vyznavačom agresívneho, útočného šachu, jeho hra však bola podstatne prepracovanejšia, ako hra iných predstaviteľov tohto štýlu. Vo svojich teoretických prácach často odporoval Steinitzovmu poňatiu šachu. Ku koncu kariéry sa však sám snažil vo svojej hre Steinitzove princípy uplatňovať. Významne obohatil teóriu otvorení. Aj v súčasnosti sa hráva Čigorinov variant v Španielskej hre alebo Čigorinova obrana v Dámskom gambite. Čigorinovou slabinou bol dosť nepragmatický prístup k partiám. V otvorení často experimentoval, čo ho stálo nejednu porážku. To spôsobovalo aj jeho dosť nevyrovnané turnajové výsledky.
V rokoch 1878 - 1880 zohral štyri zápasy so svojím krajanom E. Šiffersom s celkovým výsledkom 27:15, =16 v prospech Čigorina. Víťazstvom na turnaji v Petrohrade 1879 si vydobyl 1. miesto v ruskom šachu.
Na turnaji v Hastingse 1895 mal Čigorin na dosah životný úspech. Takmer celý turnaj bol na čele, ale v predposlednom 20. kole podal bielymi kameňmi podpriemerný výkon a prehral v 16 ťahu... Skončil 2. za Američanom Pillsburym, ale pred majstrom sveta Laskerom, pričom oboch súperov v partii porazil. Nedarilo sa mu na šesťkolovom turnaji štyroch veľmajstrov v Petrohrade 1895/96, ktorý sám pomáhal zorganizovať. Skončil posledný. V Budapešti 1896 bol 1.-2., užší zápas o 1. miesto s talentovaným Čechom Rudolfom Charouskom vyhral 3:1. V Norimbergu 1896 bol 9.-10., v Berlíne 1897 10., vo Viedni 1898 6.-7., v Kolíne nad Rýnom 1898 2.-4., v Londýne 1899 7., v Paríži 1900 6., v Monte Carlo 1901 bol 2.-4., o rok neskôr 8. Na majstrovstvách Ruska v Moskve 1901 bol 1., keď získal 16½/17! O dva roky neskôr titul obhájil v Kyjeve. V Hannoveri 1902 skončil 7., vyhral gambitový turnaj vo Viedni 1903, v Cambridge Springs 1904 bol 6.-7., v Barmen 1905 7.-10., v Norimbergu 1906 5., v Lodži 1906 2., v Ostende 1907 6.(posledný) a v Karlových Varoch 1907 až 17.-18.
Michail Čigorin zomrel 25. 1. 1908 v Lubline.
Alkathoos
Alkathoos (Alkathoos) môže byť v gréckej mytológii:
Carcass
Carcass je britská kapela z Liverpoolu, ktorú založil gitarista Napalm Death, Bill Steer s bubeníkom Kenom Owenom v roku 1985. V roku 1987 sa k týmto dvom pridal basgitarista a spevák Jeff Walker, bývalý člen Electro Hippies. Carcass je dodnes veľmi vplyvná formácia vo svete grindcore a death metalu. Kapela sa rozpadla v roku 1995, opätovne sa však spojila v roku 2008.
Začiatky
Prvý album Carcassu, Reek of Putrefaction, bol veľmi podobný Steerovej práci s Napalm Death, ale aj napriek jeho zlej produkcii sa zapáčil legende Rádia 1, Johnovi Steelovi. Vďaka jeho záujmu sa Carcass zúčastnil tzv. "Peel Sessions" v roku 1989, kde prvýkrát predviedol nový materiál pre svoj druhý album.
Medzi vydaním prvého a druhého albumu bubeník Ken Owen trochu obmenil svoju zostavu, čo umožnilo bicím viac vniknúť do samotného procesu skladania. To bol dôvod, prečo gitarista Bill Steer začal brať tento projekt vážne a skončil s kapelou Napalm Death aby sa mohol Carcassu venovať naplno.
Ďalšie albumy
Symphonies of Sickness Necroticism - Descanting the Insalubrious Tools of the Trade
Heartwork
Štvrtý album, Heartwork, ktorý vyšiel v 1993, je radikálnou zmenou v štýle Carcassu. Mnohí dovtedajší fanúšikovia ho odmietajú, na druhej strane existuje ešte väčšie množstvo ľudí, ktorých práve tento album k metalu pritiahol. Metal nikdy predtým nebol taký melodický, taký prístupný pre ostatných ľudí. Obsahuje množstvo jednoduchých riffov, rýchle sóla a konečne aj dobrú produkciu. Tento album je považovaný za technicky najvyspelejší album Carcassu. Po tomto albume podpísala kapela kontrakt s vydavateľstvom Columbia Records.
Rozpad
V roku 1994, keď bolo pripravených 17 pesničiek pre ďalší, prišli náhle problémy s vydavateľstvom. Výsledkom bol nový album, Swansong, ktorý však obsahoval len 12 z týchto pesničiek. Album dostal kritiku za snahu akéhosi napodobnenia thrash metalu z konca 80. rokov.
Potom začali členovia kapely spolupracovať s inými hudobníkmi (Björk), čo viedlo až k odchodu Steera v roku 1996. V októbri 1996 vyšla kompilácia Wake Up And Smell The… Carcass, na ktorej bolo aj 5 nevydaných nahrávok, ktoré mali byť už na albume Swansong.
Znovuzrodenie
V júni 2006 v interview pripustil Walker, že Carcass by sa znova mohol dať dohromady, tentoraz však bez bubeníka Kena Owena, ktorý medzitým prekonal ťažké zdravotné problémy, spôsobené krvácaním do mozgu a nebol viac schopný hry na bicie. Jeff Walker, Bill Steer a Michael Amott tak zavolali Daniela Erlandssona, ktorý mal Owena nahradiť. Od konca roka 2007 Carcass odohral koncerty na niekoľkých festivaloch.
Germanistika
Germanistika je veda o jazyku, literatúre a kultúre Germánov, v užšom zmysle nemeckého národa.
Rotunda
Od 9. do 11. storočia bolo v Strednej Európe postavených veľa kostolov tohto typu. Tieto stavby kruhového pôdorysu v priemere 6-9 metrov boli zvyčajne doplnené o jednu alebo viaceré apsidy.
Torcy (Pas-de-Calais)
Torcy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pink
Tretí štúdiový album Try This (2003) predal podstatne menej kópií ako jej predchádzajúca tvorba, no získala zaň cenu Grammy za najlepší ženský spevácky rockový výkon. Na vrchol rekordných hitparád sa vrátila so svojím štvrtým a piatym štúdiovým albumom I'm Not Dead (2006) a Funhouse (2008), ktoré priniesli top 10 piesne „Who Knew“ a „U + Ur Hand“, rovnako ako singel číslo jeden, „So What“. Šiesty štúdiový album The Truth About Love (2012), bol jej prvým albumom číslo jeden v albumovom rebríčku Billboard 200. Vyšiel z neho speváčkin štvrtý americký singel číslo 1, „Just Give Me a Reason“. V roku 2014 Pink nahrala kolaboračný album Rose Ave s kanadským hudobníkom Dallasom Greenom ako folkové duo s názvom You+Me. Jej ďalšie štúdiové albumy, Beautiful Trauma (2017) a Hurts 2B Human (2019), debutovali na vrchole hitparády Billboard 200, pričom Beautiful Trauma sa stala tretím najpredávanejším albumom roku na svete.
Pink, ktorá je známa svojím výrazným chrapľavým hlasom a akrobatickou prezentáciou na pódiu, predala po celom svete viac ako 90 miliónov nahrávok, čo z nej robí jednu z najpredávanejších hudobných umelkýň na svete. Medzi jej kariérne ocenenia patria tri ceny Grammy, dve ceny Brit, cena Daytime Emmy a sedem cien MTV Video Music Awards vrátane ceny Michael Jackson Video Vanguard Award. V roku 2009 Billboard označil Pink za interpretku popových piesní desaťročia. Pink bola po Madonne tiež druhou najhranejšou ženskou sólovou umelkyňou vo Veľkej Británii počas 1. dekády 21. storočia. VH1 ju zaradila na desiate miesto v zozname 100 najväčších žien v hudbe, zatiaľ čo Billboard jej v roku 2013 udelil cenu Žena roka. Na 63. ročníku BMI Pop Awards získala Cenu prezidenta BMI za jej „vynikajúci úspech v písaní piesní a na globálny dopad na popkultúru a zábavný priemysel“.
Zambrów
Zambrów je mesto v Poľsku v Podleskom vojvodstve v okrese Powiat zambrowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 22 625 obyvateľov (30.6.2007).
George Town (Kajmanie ostrovy)
George Town je hlavné mesto zámorského územia Spojeného kráľovstva Kajmanie ostrovy. Nachádza sa v západnej časti ostrova Grand Cayman.
Ewald Hecker
Ewald Otto E. Hecker (* 20. október 1843, Halle, Nemecko – † 12. január 1909, Wiesbaden) bol nemecký psychiater. Zaviedol termín hebefrénia.
Borne (Ardèche)
Borne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Borne má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Borne má 40 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 2009
Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 2009 sa hrala ako súčasť Qatar ExxonMobil Open 2009 od 5. januára do 10. januára. Titul obhájil Škót Andy Murray, ktorý vo finále porazil Američana Roddicka 6:4, 6:2. Bol to jeho deviaty titul v dvojhre na okruhu ATP.
Geront
Geront alebo gerón môže byť:
Šarišská Poruba
Šarišská Poruba je obec na Slovensku v okrese Prešov.
Germánia
thumb|Mapa Rímskej ríše a "slobodnej Germánie", Magna Germania, začiatok 2. storočia Germánia bola oblasť od Škandinávie až po strednú Európu, osídlená početnými germánskymi kmeňmi, ohraničená na juhu Dunajom, na západe Rýnom a na východe Vislou. Juh zaberali horské pásy Hercýnskeho lesa. Prvú správu o Germánii zanechal Pytheas z Massalie, ktorý sa okolo r. 340 pred Kr. ako prvý Grék plavil k jantárovému pobrežiu Severného mora. Augustus chcel pôvodne zriadiť provinciu Germánia, ktorá by siahala až po Labe. Tohto plánu sa však vzdal, keď Germáni porazili 3 rímske légie v Teutoburskom lese v r. 9 Rimania sem viedli ešte niekoľko trestných výprav ale nikdy tu už neskúšali založiť ďalšiu provinciu.
Rímske provincie Germania superior (horná) a Germania inferior (dolná) ležiace na ľavom brehu rieky Rýn a boli len malou časťou germánskeho územia, boli zriadené po r. 80.
Ďalší vývoj
Od 2. storočia sa role Rimanov a Germánov postupne obrátili. Kmene sídliace v Germánii podnikali stále častejie vpády na rímske teritórium. Za vlády Marca Aurelia vypukol na strednom Dunaji v rokoch 166 až 180 rozsiahly konflikt nazývaný markomanské vojny. Rimania sa v priebehu vojny opäť chopili iniciatívy a dokonca uvažovali o zriadení provincie Marcomania v oblasti dnešnej južnej Moravy. V prvej polovici 3. storočia sa jednotlivé germánske kmene zlúčili v mocnejšie kmeňové zväzy, ktoré vážne ohrozili Rímsku ríšu v dobe krízy tretieho storočia. V dôsledku sťahovania národov sa v 5. storočí usadili početné germánske kmene na rímskom území, kde si na troskách impéria založili vlastné nezávislé kráľovstvá.
Brusy
Brusy je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat chojnicki v rovnomennej gmine.
Žije tu 4 626 obyvateľov (30.6.2007).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Drahňov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Drahňov v okrese Michalovce.
Houilles (mesto)
Houilles je francúzske mesto v severozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France. Od centra Paríža je vzdialené 14,2 km.
Geografia
Časti obce:
Susedné obce: Sartrouville, Bezons a Carrières-sur-Seine.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Katharine Hepburnová
Táto legenda filmového plátna je držiteľkou najväčšieho počtu Oscarov za najlepší ženský herecký výkon a to štyroch. Celkovo bola nominovaná na túto cenu dvanásťkrát, čo bolo najviac až do roku 2003, keď Meryl Streepová bola nominovaná po trinásty raz za film Adaptácia. Hepburnová získala v roku 1975 cenu Emmy za hlavnú úlohu v televíznom filme Love Among the Ruins a počas svojej hereckej kariéry bola nominovaná na ďalšie štyri Emmy. V roku 1999 ju Americký filmový inštitút označil za najväčšiu americkú herečku všetkých čias.
Jej dlhoročným osobným i pracovným partnerom bol americký herec Spencer Tracy.
Heliosféra
thumb|Heliosféra (svetlomodrá), terminačná vlna (tmavomodrá) a rázová vlna, ktorá sa vytvára pri pohybe magnetosféry Slnka medzihviezdnym prostredím Heliosféra je obal častíc obklopujúci Slnko. Najspodnejšou a relatívne najchladnejšou vrstvou heliosféry je fotosféra. Nad fotosférou sa rozprestiera chromosféra a nad ňou horúca koróna. Heliosféra končí tam, kde sa vyrovnáva tlak slnečného vetra s tlakom okolitých hviezd – heliopauza.
Katharine Hepburnová
Má hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Heliosféra
Heliosféra napriek svojmu názvu nemá guľatý tvar a jej hranice sú v rôznych smeroch od Slnka rôzne vzdialené. Je to zhruba 110 až 160 AU. Vo vnútri heliosféry sa nachádza štruktúra nazývaná terminačná vlna, v ktorej častice slnečného vetra klesajú na podzvukovú rýchlosť. Sonda Voyager 1 pravdepodobne v roku 2004 prešla terminačnou vlnou a mieri k heliopauze.
Kaukón (syn Lykaóna)
Kaukón (Kaukón) je v gréckej mytológii syn arkádskeho kráľa Lykaóna.
Kaukón bol jedným z pädesiatich synov Lykaóna, ktorých mal so svojimi manželkami, alebo družkami. Lykaón vládol v arkádskom meste Lykosúry. Antický autor Apollodoros uvádza, že keď Lykaón a jeho synovia prekročili všetky medze pýchy a bezbožnosti, navštívil ich v podobe obyčajného pocestného najvyšší boh Zeus, aby sa sám presvedčil o ich vine. Lykaón ho pozval na večeru a predložil mu jedlo z upečeného človeka. Zeus to ale poznal skôr, ako začal jesť a okamžite ich potrestal. Lykaóna a jeho synov na mieste pozabíjal bleskami. Zomreli všetci okrem najmladšieho Nyktima, ktorý v poslednej chvíli chytil Dia za ruku a jeho hnev tak utíšil.
Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil élidské mesto Lepreos zaznamenal, že videl hrobku Kaukóna, na ktorej stála socha muža držiaca lýru.
50 halierov
50 halierov môže byť:
Rad Suvorova
Prvým vyznamenaným týmto radom I. stupňa bol 28. januára 1943 maršal Georgij Žukov. Ako prvý však vyznamenanie získal 26. decembra 1942 generálmajor Vasilij Badanov, za uskutočnenie prielomu pozícií 8. talianskej armády a obsadenie dôležitej nemeckej zásobovacej základne Tacinskaja západne od Stalingradu. Po zániku ZSSR si Rusko toto vyznamenanie ponechalo.
Bublina Loop I
Bublina Loop I je dutina v medzihviezdnej hmote ramena Orióna našej Galaxie. Z pohľadu nášho Slnka sa nachádza smerom k jadru galaxie. Dvoma zreteľnými tunelmi je spojená s Miestnou bublinou.
Nachádza sa približne 100 parsekov (326,2 ly) od Slnka. Plyn vo vnútri bubliny Loop I má hustotu približne 0,1 atóm/cm3. Jej súčasná poloha je v Lokálnom medzihviezdnom oblaku, ktorý je regiónom hustého materiálu vo vnútri bubliny. Oblak sa sformoval v mieste, kde sa stretávajú Lokálna bublina a Bublina Loop I.
20 halierov
20 halierov môže byť:
Zisk (elektrotechnika)
náhľad|Zisk [[operačný zosilňovač|operačného zosilňovača sa dá v širokom rozsahu nastaviť voľbou veľkostí spätnoväzobných rezistorov.]]
Game over
right|200px Game over je záverečný text (termín pochádza z angl.) implementovaný v množstve počítačových hrách a videohrách oznamujúci koniec hry. Najčastejšie sa vyskytuje v žánri arkáda.
Zisk (elektrotechnika)
Zisk je v elektrotechnike miera schopnosti obvodu, najčastejšie zosilňovača, zväčšiť výkon alebo amplitúdu signálu. Spravidla sa definuje ako pomer výkonu alebo amplitúdy signálu na výstupe obvodu voči výkonu (amplitúde) na vstupe.
Game over
Text pôvodne oznamoval koniec hry bez ohľadu na to, či hráč zvíťazil, alebo nie, až neskôr sa začal používať ako oznámenie neúspechu.
Zisk (elektrotechnika)
Zisky rozličných obvodov môžu nadobúdať hodnoty, líšiace sa aj o niekoľko rádov. Zisk sa preto najčastejšie definuje na logaritmickej stupnici, ako desiatkový logaritmus pomeru hodnôt a vyjadruje sa v decibeloch (dB). Logaritmické vyjadrenie korešponduje aj s ľudskou fyziológiou, keďže človek vníma intenzity (napr. zvuku, svetla) tiež približne logaritmicky – pre každé subjektívne zvýšenie intenzity vnemu o určitú konštantnú mieru je potrebné zniekoľkonásobiť intenzitu podnetu.
náhľad|Časový priebeh vstupného v_i(t)  (modrá)  a výstupného napätia v_o(t)  (červená)  ideálneho lineárneho zosilňovača s arbitrárnym signálom privedeným na vstup. V tomto prípade má zosilňovač napäťové zosilnenie rovné 3 (zisk 20 log10 3 ≈ 9,5 [[decibel|dB), tzn. v každom okamihu platí .]]
Zisk je bezrozmerná veličina (hoci jednotka dB môže zvádzať myslieť si niečo iné, znamená však len to, že ide o logaritmické vyjadrenie veľkosti bezrozmerného pomeru). Pri jeho uvádzaní musí byť preto zrejmé (buď explicitne, alebo z kontextu), na ktorú veličinu, charakterizujúcu signál, sa vzťahuje. V opačnom prípade by bol údaj nejednoznačný. Napr. hodnota zisku 5 môže znamenať zväčšenie výkonu, napätia, alebo prúdu na 5-násobok pôvodnej hodnoty.
Výkonový zisk
Výkonový zisk v decibeloch sa definuje ako: kde P0 je vstupný a P1 výstupný výkon.
Napäťový zisk
V prípade, že chceme výkonový zisk vyjadriť s použitím napätia, dostaneme s využitím substitúcie (P=U 2/R) výraz:
V špeciálnom prípade, ak sa vstupná a výstupná impedancia zhodujú (R_1 = R_0), môžeme výraz ďalej zjednodušiť:
Tento zjednodušený výraz vyjadruje napäťový zisk obvodu v decibeloch. S výkonovým ziskom sa zhoduje jedine v prípade, ak sú impedancie na vstupe a výstupe obvodu identické.
Prúdový zisk
Podobne, po dosadení (P=I 2R), dostaneme výraz:
A v špeciálnom prípade zhodnej impedancie:
Zisk antény
Pre antény sa zisk definuje inak. Udáva smerovosť a účinnosť antény v porovnaní s ideálnou všesmerovou anténou alebo dipólom.
Zoznam planétok 74251 – 74500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Postpozitivizmus
Postpozitivizmus je súhrnné označenie radu filozofických koncepcií, ktoré sa utvorili v priebehu 50. - 70. rokov 20. storočia v procese kritiky a revízie neopozitivizmu. Do postpozitivizmu sa zvyknú zaraďovať najmä tieto filozofické smery, školy, učenia: kritický racionalizmus, neopragmatizmus, vedecký materializmus, historická škola filozofie vedy. Postpozitivisti skúmajú predovšetkým problematiku základov racionality (vrátane racionality vedeckého poznania), pokiaľ ide o vedu, zaujímajú sa najmä o genetickú a dynamickú dominantu vývinu vedy a jeho nevyhnutné externé sub- a superštrukturálne súvislosti.
Zaraďuje sa sem Foucalt, Imre Lakatos, Thomas Kuhn (už v 50 rokoch rozpracoval koncepciu nevysloveného, skrytého poznania - oslovujeme si ho v praktickej, spoločenskej činnosti), Paul Karl Fayerabend (predstaviteľ epistemologického anarchizmu).
Prvý z mysliteľov, ktorý kritizoval logický pozitivizmus bol už Karl Popper v súvislosti s falzifikacionizmom. Postpozitivizmus hľadá objektívnu pravdu prostredníctvom experimentálnych metód. Kuhnové filozofické koncepcie predpokladajú, že nielen myslenie, ale aj historické fenomény, móda a ďalšie vplyvy, ktoré majú historický charakter, prispievajú k dosiahnutiu objektívnej pravdy. Kuhnov postpozitivizmus odmieta vedu ako ahistorickú logistickú teóriu, naopak, ráta s tým, že vede sa vyvíja prostredníctvom svojich vlastných revolučných procesov, ktorým predchádza kríza určitej paradigmy (podobnú koncepciu zastáva Foucaltova teória diskurzu). Kľúčovou sa stáva historickosť exaktných vied a paradigiem. Revolučné procesy sa dejú pri vzniku anomálií (ak paradigma prestane byť schopná uspokojivo vysvetľovať aktuálne problémy nastáva kríza vedy a následná vedecká revolúcia). Feyerabendova Rozprava proti metóde zase stavia na kritike vedy ako sociálneho a kultúrneho fenoménu (odpor proti tvrdeniu, že existujú vo vede zákonitosti, cieľavedomá činnosť a pod.). Podľa Fayerabenda neexistuje žiadna konkurencia medzi paradigmami (tak ako hlásal Kuhn), považuje to za normálny stav vedy - stav chaosu. Nové filozofické teórie víťazia iba schopnosti propagácie ich zástancov. Fayerabendov metodologický anarchizmus funguje na troch základných princípoch: princíp tenacity (princíp tvrdohlavosti - každú teórie treba rozpracovať do podrobna, a to bez ohľadu na ťažkosti), princíp "Anything alls" (čokoľvek je zdôvodniteľné, treba vyskúšať vedecké aj nevedecké, resp. žiadna metóda nie je vedecká, či nevedecká), princíp proliferácie (ku všetkým teóriám treba vytvárať alternatívne teórie).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Falkušovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Falkušovce v okrese Michalovce.
Longyearbyen
Longyearbyen je hlavné mesto súostrovia Svalbard.
Leží na ostrove Špicbergy, má rozlohu a žije tu 2 115 obyvateľov (2012) prevažne nórskej a ruskej národnosti. Je najsevernejšie položeným mestom sveta a od 27. októbra do 15. februára tu je polárna noc a od 19. apríla do 25. augusta polárny deň.
Dejiny
Mesto založil v roku 1906 Američan John Munroe Longyear, pracujúci v spoločnosti Arctic Coal Company of Boston. Vtedajší Longyear City sa prechodom pod nórsku správu „premenoval“ na Longyearbyen prekladom koncovky city na byen. Od roku 1916 sa v okolí začalo ťažiť uhlie a v jednej z opustených šácht bola vybudovaná „semenná banka“ – globálne úložisko semien rastlín z celého sveta.
Mesto bolo 8. septembra 1943 zničené Nemcami, no po skončení druhej svetovej vojne opäť obnovené. Ťažiarsky priemysel postupne nahradila veda a výskum a stalo sa moderným mestom s rozvinutou infraštruktúrou, rozvinutým obchodom a čulým turistickým ruchom.
Podnebie
V Longyearbyene je arktické podnebie, zmierňované Golfským prúdom, ktorý spravidla najnižšie zimné teploty udrží nad −20 °C. V lete sa priemerné denné teploty pohybujú okolo +5 °C, ktoré postačujú na rast niekoľkých malých rastlín. Rekordné hodnoty, namerané v meste dosiahli 21,3 °C (júl 1979) a −46,3 °C (marec 1986). Priemerný ročný úhrn zrážok je 210 mm.
Pelouse
Pelouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tortefontaine
Tortefontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Postštrukturalizmus
Postštrukturalizmus alebo neoštrukturalizmus alebo dekonštruktivizmus (nem. Poststrukturalismus, Neostrukturalismus, Dekonstruktivismus) je smer súčasnej filozofie, ktorý sa koncom šesťdesiatych rokov vo Francúzsku odštiepil od štrukturalizmu a radikalizoval ho. Postštrukturaslizmus radikalizuje štrukturalizmom postulovanú prioritu jazykového systému pred Ja do podoby filozofie bez subjektu alebo filozofie decentralizovaného subjektu. Postštrukturalizmus sa dištancuje od systematického, celostného pojmu štruktúry staršieho štrukturalizmu a od princípu binárnej opozície a ako základnú štruktúru predpokladá nekonečnú substitúciu signifikantov a princíp plurality. Pomocou hermeneutického postupu dekonštrukcie má byť demaskovaný logocentrizmus západnej filozofie a partikulárne, neidentické má zaujať pozíciu ireducibilnej danosti.
Miestna bublina
thumb|right|Koncepcia lokálnej bubliny obsahujúca [[Slnko, β Canis Majoris a Bublina Loop I obsahujúca Antares.]] thumb|right|3D reprezentácia Miestnej bubliny (biela farba) so susedným [[Molekulárny mrak|Molekulárnym mrakom (purpurová farba) a oblasťou Bublina Loop I (modrozelená farba).]]
Miestna bublina je dutina v medzihviezdnej hmote ramena Orióna našej Galaxie.
Je široká najmenej 300 ly a má neutrálnu vodíkovú hustotu, približne 0,05 atómu na kubický centimeter alebo približne jednu desatinu priemeru medzihviezdnej hmoty Galaxie (0,5 atóm/cm3) a asi polovicu pre miestny medzihviezdny mrak (0,1 atóm/cm3). Horúci plyn v lokálnej bubline je zdrojom röntgenového žiarenia. Tento veľmi riedky, horúci plyn je dôsledkom supernovy, ktorá vybuchla približne pred 2 až 4 miliónmi rokov. Najpravdepodobnejším kandidátom je supernova Geminga, pulzar v súhvezdí Blíženci.
Charakteristika
Posledných 5 až desať miliónov rokov sa Miestna bublina nachádza v oblasti, ktorou Slnečná sústava pravidelne prechádza. Jej súčasná poloha sa nachádza v Lokálnom medzihviezdnom oblaku, ktorý je regiónom hustého materiálu vo vnútri bubliny. Oblak sa sformoval v mieste, kde sa stretávajú Miestna bublina a Bublina Loop I. Plyn vo vnútri Bubliny Loop I má hustotu približne 0,1 atóm/cm3.
Miestna bublina nie je guľovitého ale zúženého vajcovitého alebo elipsovitého tvaru. S ďalšími bublinami hraničí v menej hustej medzihviezdnej hmote, napríklad Bublina Loop I, ktorá vznikla zo supernovy a hviezdneho vetra vo vzdialenosti 500 ly od Slnka. Ďalšími bublinami okolo Miestnej bubliny sú Bublina Loop II a Bublina Loop III.
Basketbal na Juhoamerických hrách 2010
náhľad|Zápas Brazílie s Ekvádorom v ženskom turnaji hier
Basketbal na Juhoamerických hrách 2010 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2010. Konal sa v Medellíne, v Kolumbii od 20.30. marec 2010, za účasti 6 mužských a 7 ženských tímov. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1978, riadi ho Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBASQUET) a toto bolo jeho 3. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Coliseo Cubierto Mayor s kapacitou 6 000 divákov. V mužskej kategórii obhájila titul 🇦🇷, ktorá vo finále zvíťazila nad 🇺🇾. V kategórii žien zvíťazilo 🇧🇷 po finálovej výhre nad 🇦🇷.
Bytów
Bytów je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat bytowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 16 675 obyvateľov (30.6.2007).
Gerontagogika
Gerontagogika je teória výchovy a vzdelávania gerontov.
Zisk antény
thumb|Parabolická vysokozisková anténa sondy [[Cassini (sonda)|Cassini s priemerom 4 m a ziskom 47 dBi počas testov. Pre porovnanie: 34 m anténa siete Deep Space Network pre komunikáciu so sondami zo Zeme má zisk 79 dBi.]]
thumb|Všesmerová (v horizontálnej rovine) vonkajšia tyčová anténa [[Wi-Fi|WiFi prístupového bodu so ziskom 12 dBi]]
Boucieu-le-Roi
Boucieu-le-Roi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Zisk antény
Zisk antény je kombinovaným vyjadrením smerovosti a účinnosti premeny energie danej antény v porovnaní s vhodnou referenčnou anténou. Je definovaný ako pomer intenzity vyžarovania (vyžarovaný výkon na jednotkový priestorový uhol) danej antény v určitom smere k intenzite vyžarovania referenčnej antény (v rovnakom smere). Zisk bez udania smeru platí pre smer s maximálnym vyžarovaním. Vyjadruje sa zvyčajne na logaritmickej stupnici – v decibeloch.
Ako referenčná anténa sa zvyčajne volí jedna z nasledovných antén:
Boucieu-le-Roi
Obyvateľstvo
Boucieu-le-Roi má 279 obyvateľov (2009).
Zisk antény
Zisk antény úzko súvisí s jej smerovosťou. Keďže anténa je pasívny prvok, je jej zisk dosiahnuteľný (na rozdiel napr. od zisku zosilňovača) výhradne na úkor zvýšenia jej smerovosti. Anténa s vysokým ziskom alebo vysokozisková anténa (z – HGA) je teda nevyhnutne smerovejšia (vyžaruje v užšom zväzku) ako anténa s nízkym ziskom alebo nízkozisková anténa (z  – LGA) s rovnakými stratami.
Cent (americký dolár)
Cent (značka ¢) je čiastková menová jednotka amerického dolára. 1 cent sa rovná 1/100 amerického dolára.
V súčasnosti má ako obeživo cent podobu nasledujúcich mincí:
Boucieu-le-Roi
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Hedónia
Hedónia (gr.) je príjemný pocit spokojnosti.
Cima da Conegliano
thumb|Zvestovanie (1495) thumb|Madona s dieťaťom a sv. Hieronymom a sv. Jánom Krstiteľom
Cima da Conegliano, vlastným menom Giovanni Battista Cima (* 1459/1460, Conegliano – † 1517/1518, tamže) bol taliansky renesančný maliar.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hažín
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hažín v okrese Michalovce.
Ferdinand Daučík
Ferdinand Daučík (* 30. máj 1910, Šahy – † 14. november 1986, Alcalá de Henares, Španielsko) bol slovenský futbalista a tréner. Do celosvetového povedomia sa zapísal ako jeden z najúspešnejsích trénerov FC Barcelona, no významné úspechy dosiahol i s Athleticom Bilbao či Atléticom Madrid.
Osobný život
Daučík bol dobrým osobným priateľom s Ladislavom Kubalom, futbalistom slovenského pôvodu, ktorého viedol z pozície trénera v Barcelone a na ktorého sa často nahliada ako na jedného z najlepších futbalistov histórie. Kubala si neskôr vzal za ženu Daučíkovú sestru Annu Violu. Ich syn a Daučíkov synovec Branko bol tiež futbalista, ktorý hrával okrem iného za AC Miláno a Espanyol Barcelona. Daučíkov syn, Yanko Daučík bol zase prvým z doteraz len dvoch Slovákov, ktorý si zahrali za Real Madrid (druhým bol Peter Dubovský), tiež však hrával za Atlético Madrid či Espanyol.
Hráčska kariéra
Ako 17-ročný hrával za KFC Komárno, v roku 1930 sa stal hráčom I.ČsŠK Bratislava, odkiaľ po piatich rokoch prestúpil do Slavie Praha. Počas päťročného pôsobenia v „zošívanom“ drese prispel k zisku štyroch majstrovských titulov a ako kapitán priviedol tím k triumfu v Stredoeurópskom pohári, v tom čase najvýznamnejšej medzinárodnej klubovej súťaži.
Ako tretí Slovák v histórii a jeden z mála Slovákov pred druhou svetovou vojnou sa dokázal presadiť v reprezentácii Československa. Prvý medzištátny zápas odohral 14. júna 1931 vo Varšave proti Poľsku (4 : 0). Bol účastníkom MS 1934, kde sa Československo dostalo až do finále a kontroverzne prehralo. Zúčastnil sa aj MS 1938, kde nastúpil vo všetkých troch zápasoch, s Holandskom (3 : 0) a s Brazíliou (1 : 1 a 1 : 2). V reprezentácii ČSR odohral v rokoch 1931 – 1938 15 zápasov. Jeden štart si pripísal aj v drese Slovenska, 22. novembra 1942 proti Nemecku (2 : 5). Kuriozitou je, že v tom čase pôsobil pri reprezentácii ako zväzový poradca - tréner a v stretnutí nastúpil aj ako hráč.
Trénerská kariéra
S trénerskou kariérou začínal pri doraste Slavie Praha. V roku 1942 sa vrátil do Bratislavy, s ŠK Bratislava získal dva majstrovské tituly, pričom najmä sezóna 1943/44 bola suverénna, v 22 zápasoch nastrieľali belasí 121 gólov. V rokoch 1942 – 1944 viedol reprezentačné mužstvo Slovenska, v siedmich zápasoch dosiahol jediné víťazstvo (Rumunsko 1 : 0), jednu remízu a päť prehier. V roku 1948 viedol mužstvo Československa v dvoch zápasoch, v Bazileji so Švajčiarskom (1 : 1) a v prvom zápase česko-slovenskej reprezentácie na bratislavskom Tehelnom poli s Rakúskom (3 : 1). Po nástupe komunizmu v ČSR si odsedel dva roky vo väzniciach v Nových Zámkov a v Leopoldove, neskôr bol v pracovnom tábore v Novákoch. V tomto období trénoval divízny klub Sokol NV Prievidza.
Cez Rakúsko a Taliansko ušiel do Španielska, kde sa stal trénerom katalánskeho veľkoklubu FC Barcelona. Prvý ligový zápas s Daučíkom na lavičke odohrala Barcelona 10. septembra 1950, Real San Sebastian rozdrvila 8 : 2. . O dva týždne, 24. septembra 1950 si odniesol nádielku Real Madrid, prehra 2 : 7 je dodnes najvyššou prehrou „bieleho baletu“ v histórii El Clásico. V sezóne 1951/52 zasiahol do hry po ročnom zákaze činnosti už aj Daučíkov švagor Ladislav Kubala. Táto sezóna patrí k najúspešnejším v histórii klubu, Barcelona získala päť trofejí - majstrovský titul, Španielsky pohár (vtedy nazývaný Copa del Generalissimo), Copa Eva Duarte (Španielsky Superpohár), Latinský pohár (súťaž majstrov Španielska, Portugalska, Talianska a Francúzska) a Copa Martini & Rossi (predchodca dnešného Superpohára, v ktorom sa stretli víťaz Latinského pohára a víťaz Stredoeurópskeho pohára). Počtom trofejí v jednej sezóne prekonal tento výsledok až v roku 2009 tím Pepa Guardiolu. V nasledujúcej sezóne 1952/53 si Barca zopakovala double a v roku 1953 tretí krát v rade vyhrala národný pohár. Počas štyroch rokov získal Daučík s tímom celkom deväť trofejí, čím sa stal na dlhé desaťročia najúspešnejším trénerom v histórii klubu. Prekonal ho až v 90. rokoch minulého storočia Holanďan Johan Cruyff (11 trofejí) a neskôr Josep Guardiola (14 trofejí). Daučík bol úspešný aj na ďalších trénerských pôsobiskách, s Athleticom Bilbao získal double (1956), Atlético Madrid priviedol do semifinále Európskeho pohára majstrov 1958/59, ďalší triumf v Španielskom pohári pridal s Realom Zaragoza (1966). Ako tréner Betisu Sevilla bol pri debute svojho syna Yanka v lige. V Primera División má na svojom konte 488 zápasov v deviatich rôznych kluboch, najviac zo všetkých zahraničných trénerov. Táto bilancia zahŕňa 234 víťazstiev, 95 remíz a 159 prehier. Ďalších 126 stretnutí si pripísal v druhej španielskej lige.
Pôsobenie v Španielsku dvakrát nakrátko prerušil, v sezóne 1959/60 si odskočil do susedného Portugalska na lavičku FC Porto a v roku 1967 odišiel do Kanady, v klube Toronto Falcons sa opäť stretol s Ladislavom Kubalom, v mužstve hrali aj synovia oboch velikánov Branko Kubala a Yanko Daučík, s 20 gólmi najlepší strelec severoamerickej NPSL 1967. Po návrate zo zámoria trénoval prvoligový RCD Espanyol a niekoľko druholigových klubov. Svoju obdivuhodnú trénerskú kariéru ukončil ako 67-ročný v sezóne 1976/77 na lavičke Sant Andreu. Meno Ferdinanda Daučíka bolo u nás dlhé roky tabu, no do histórie slovenského i španielskeho futbalu sa zapísal nezmazateľnými písmenami.
V roku 2017 o ňom vyšla kniha Útek na lavičku Barcelony, ktorú napísal Mojmír Staško.
Pavel Hečko
Pavel Hečko (* 8. jún 1825, Horné Srnie† 24. jún 1895, Hodruša) bol slovenský pedagóg, evanjelický kňaz a filozof, predstaviteľ protestantskej filozofie.
Rodina
Jeho otec bol Adam Hečko a matka Alžbeta. Patril ku generácii mladších štúrovcov a tvoril - ako mnohí jeho vrstovníci - v období, keď sa na horizontoch slovenského národa striedali vytúžené nádeje na jeho realizovanie s mračnami veštiacimi zánik. Tým je podmienená jeho pedagogická tvorba.
Okrem náboženských, filozofických, etických a estetických otázok sa zaujímal aj o otázky výchovy. V časopisoch sa prihováral slovenskej mládeži (radil, ako študovať). Publikoval v časopisoch ako Dennica, Národnie noviny, Slovenské noviny, Orol a i. Tiež napísal niekoľko kratších prác - Krátky zemepis, Život a účinkovanie Ľudovíta Štúra, Memorandum národa slovenského. Hečko vychádzal z filozofie Helga, ktorý predpovedal Slovanom veľkú budúcnosť.
Chojnice
Chojnice je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat chojnicki v rovnomennej gmine.
Žije tu 39 742 obyvateľov (30.6.2007).
Svinia
Svinia je obec na Slovensku v okrese Prešov.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1262.
Vodné toky
Malá Svinka
Georgetown (Guyana)
V roku 2002 mal Georgetown 213 000 obyvateľov. Leží na pobreží Atlantiku na mieste, kde sa do neho vlieva rieka Demerara. Prezýva sa „Karibské záhradné mesto“. Predovšetkým slúži ako administratívne a finančné centrum. Nachádza sa tu Georgetown University.
Ján Rusnák
Ján Rusnák môže byť
Stolica (vrch)
Stolica je najvyšší vrch Stolických vrchov aj celého Slovenského rudohoria. Na severných svahoch pramení rieka Slaná.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Vrchom vedie hranica Banskobystrického a Košického kraja, ako aj okresov Revúca a Rožňava. Mohutný masív zasahuje do katastrálneho územia obcí Muránska Zdychava, Čierna Lehota a Rejdová. Masív Stolice sa nachádza južne od hlavného hrebeňa, s ktorým ho na severe spája Slanské sedlo, južné svahy končia sedlom Harová , kde nadväzuje chrbát Lehotskej hole. Vrcholom vedie východná hranica ochranného pásma Národného parku Muránska planina.
Výhľady
Vrcholové partie Stolice sú sčasti porastené lesom, čo obmedzuje možnosť výhľadov. Tie sú možné len z menších lúk, najmä na južných svahoch masívu. Značná nadmorská výška i napriek tomu ponúka ďaleké výhľady, jedinečný je však najmä výhľad na neďalekú Kráľovu hoľu. Pozorovať je možné mnohé vrchy pohoria, no dobre pozorovateľná je celá kráľovohoľská časť nízkotatranského hrebeňa a pri vhodných podmienkach i Vysoké Tatry.
Prístup
Na vrchol vedú značkované chodníky:
Javorinka
Javorinka môže byť:
Guyancourt
Guyancourt je francúzske mesto v juhozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France. Od centra Paríža je vzdialené 22,2 km.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Farallon de Pajaros
Farallon de Pajaros alebo Uracas (zo špan. Farallón de los pájaros - Vtáčia skala) je najsevernejší ostrov súostrovia Severné Mariány. Ostrov má priemer skoro 2 km, zaberá plochu 2,55 km2, najvyšší bod je 360 m nad hladinou mora. Ostrov je trvalo neobývaný.
Prakticky celý ostrov je tvorený stratovulkánom, na ktorého stavbe sa podieľajú prevažne andezity. Do 70. rokov 20. storočia bol pomerne aktívny, za čo si vyslúžil prezývku Maják severného Pacifiku. Sopečné erupcie prebiehali z vrcholového krátera a z trhlín na úbočiach sopky. Vulkanicky aktívna sú taktiež podmorské krátery, nachádzajúce sa asi 10 km juhozápadne od pobrežia ostrova.
Beňuška (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Beňuška.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 2012
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 2012 boli v poradí 45. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v meste Resistencia, v provincii Chaco, v Argentíne od 18.22. júna 2012, za účasti 8 tímov. Titul síce obhajovali Brazílčania, ale Argentína na domácej pôde vyhrala svoj 13. titul.
Tortequesne
Tortequesne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 2012
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na budúcoročné Majstrovstvá Ameriky 2013. Kvalifikovali sa na ne 5 najlepších tímov.
Tortequesne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 2012
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku Roon Ba k 12. júnu 2012.
Tortequesne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Czarna Woda
Czarna Woda je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat starogardzki v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 158 obyvateľov (30.6.2007).
Katedrála svätého Martina (Bratislava)
Katedrála svätého Martina (od apríla 1995 do februára 2008 Konkatedrála svätého Martina) alebo Dóm svätého Martina je pôvodne gotická sakrálna stavba v historickej zóne Bratislavy. Je najvýznamnejším a najväčším kostolom v Bratislave (jedným z najväčších na Slovensku) a od 14. februára 2008 hlavným chrámom novovzniknutej Bratislavskej arcidiecézy (do tohto obdobia bol Konkatedrálou Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy). Je jednou z najvýraznejších bratislavských dominánt a po Hrade druhým najvyhľadávanejším turistickým objektom hlavného mesta Slovenska.
Dejiny katedrály
Archeologický výskum dokázal, že najstaršie osídlenie na mieste dnešného Dómu pochádza z neskorej kamennej doby – eneolitu. Patrilo ľudu badenskej kultúry. Pomerne intenzívne bolo osídlenie v období 1. storočia pred Kr., keď sa na tunajšom území usídlili Kelti a priestor, na ktorom dnešný chrám stojí bol v tesnej blízkosti ich oppida.
Stavba chrámu prešla počas svojej stáročnej existencie zložitým stavebným vývojom. Miesto, na ktorom súčasný chrám stojí, bolo od nepamäti centrom spoločenského a cirkevného diania v meste. Podľa dochovaných správ a archeologických nálezov sa dá na tomto území predpokladať jadro vznikajúceho mesta na prelome 12. a 13. storočia. Existovala tu osada, ktorej obyvatelia tu okrem svetských stavieb a trhu (prvý záznam o konaní trhu pochádza z roku 1151) postavili v 11. storočí menší kostol – rotundu – s kruhovým pôdorysom, okolo ktorého pochovávali. Rotunda bola v 12. storočí prestavaná na kaplnku zasvätenú svätému Martinovi a jej spodná časť slúžila ako karner. Potrebám veriacich sprvu plne postačovala.
Duchovným predchodcom dnešnej katedrály bolo prepoštstvo s kolegiálnou kapitulou na hradnej akropole. Jeho zriadenie potvrdzuje listina z roku 1114, v ktorej sa uvádza, že pre ňu (t. j. kapitulu) bol postavený kostol zasvätený najsvätejšiemu Spasiteľovi (svätému Salvátorovi). Podľa archeologického výskumu stál tento kostol na mieste veľkomoravskej baziliky, na východnej terase hradu. Bratislavské prepoštstvo s kapitulou bolo oficiálne uznávaným tzv. hodnoverným miestom (loca credibila): malo právo vlastniť pečať, ktorou sa potvrdzovala hodnovernosť listín. Z druhej tretiny 13. storočia pochádza pečať bratislavskej kapituly s kruhopisom S:ECLESIE SALVATORIS I POSO (Sigilium Ecclesiae Salvatoris in Poson, t. j. Pečať kostola Najsvätejšieho Spasiteľa v Prešporku).
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa
Vzhľadom na postupné narastanie počtu obyvateľov mesta však už kaplnka svätého Martina nestačila, a tak vyrástla čoskoro (koncom 12. alebo na začiatku 13. storočia) po presťahovaní na jej mieste stavba kostola v románskom slohu, zasväteného v kontinuite s hradným kostolom najsvätejšiemu Spasiteľovi (Salvátorovi). Kostol bol postavený z lomového kameňa. Dodnes sa z neho zachovalo len malé torzo, ale architektonické zvyšky svedčia o jeho vybavení na úrovni vyspelej architektúry bežnej vo vyspelej Európe. O novom kapitulsko-farskom chráme v podhradí sa prvý raz objavila zmienka v roku 1234. V takejto podobe vydržala stavba takmer jedno storočie. Z hľadiska historického vývoja ranostredovekého mesta bolo dôležitou udalosťou udelenie mestských privilégií kráľom Ondrejom III. v decembri 1291, ktoré mali veľký význam pre ozvoj mesta a života v ňom. Privilégium dávalo mestu právo slobodne voliť richtára a dvanásť prísažných, no nepovoľovalo právo slobodnej voľby farára, čo patrilo medzi hlavné práva slobodných kráľovských miest. Preto zástupcovia mesta a prepošt, i zástupcovia kapituly uzavreli niekoľko dohôd (v rokoch 1302, 1344 a 1348) o voľbe prešporského farára.
Privilégiá boli veľkým prínosom pre ďalší vývoj mesta. Na ich základe sa mesto začalo rozvíjať, no v dôsledku geografických daností iba východným smerom. Vzhľadom na to sa niekdajšie jadro mesta razom dostalo na jeho okraj na úpätí hradného vrchu. Táto skutočnosť mala pre neskorší farský chrám, najmä pre jeho stavebnú zložku, rozhodujúci význam. Nový kostol sa totiž stal súčasťou mestského opevnenia; západná časť trojlodia bola priamo začlenená do mestských hradieb a kostolná veža slúžila ako bašta.
Gotický chrám
vľavo|náhľad|Oporný systém presbytéria je dokladom gotického stavebného štýlu Vzrastajúca prosperita mesta, ktoré sa stalo jedným z najvýznamnejších centier Horného Uhorska našla odraz aj vo výstavbe objektov, reprezentujúcich mesto navonok. K významným činom patrila prestavba starého farského kostola. Jestvujúci Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa sa totiž čoskoro stal primalým, a preto mesto potrebovalo nový, reprezentačnejší a väčší chrám. Kapitula i mestská rada sa rozhodli postaviť nový prepoštský chrám v novom gotickom slohu. Je zrejmé, že všetky vhodné pozemky, na ktorých by mohla vyrásť stavba nového farského chrámu, boli začiatkom 14. storočia už obsadené. Preto sa jediným možným riešením ukázala prestavba jestvujúceho kostola. Aby aj počas stavebných prác malo mesto kostol, chrám začali (v rokoch 1311 – 1314) stavať okolo jestvujúceho románskeho kostolíka. Najskôr postavili presbytérium a potom trojlodie. Nový kostol mal byť bazilikou (s najvyššou strednou loďou), neskôr sa rozhodli pre halovú (sieňovú) stavbu s rovnakou výškou lodí. Pozostatkom starého románskeho kostola sú na južnej strane lode zachované zlomky kameňov s nápismi z prvej polovice 13. storočia, ktoré stavitelia použili v exteriéri ako stavebný materiál.
14. - 17. storočie
Do konca 14. storočia postavili severný múr a časť južného obvodového múru. Súčasťou severného múru sa stal malý portál (zo strany Kapitulskej ulice). Súčasne vznikol južný portál s členito profilovaným ostením a figurálnym reliéfom v tympanóne. Okolo roku 1400 pristavali k hranolovej veži dve kaplnky z južnej i severnej strany; južnú ozdobili erbom Českého kráľovstva, lebo sa stala pohrebnou kaplnkou kráľovnej Žofie Bavorskej, vdovy po Václavovi IV. Tá prišla v roku 1419, po manželovej smrti do bratislavského kláštora klarisiek, kde žila pod ochranou svojho švagra uhorského kráľa Žigmunda Luxemburského. Kaplnka bola otvorená do bočnej lode Dómu vysokým oblúkom.
V tom čase napadli Bratislavu husiti, čo malo za následok zastavenie stavebných prác na novom kostole. Pokračovali až začiatkom tridsiatych rokov 15. storočia.
V roku 1432 starý kostolík zbúrali, aby na jeho mieste mohli postaviť klenbu nového trojlodia. Zaklenutie sa malo stať hlavným umelecko-výrazovým komponentom bratislavského Dómu. Klenba chrámu dodnes vytvára kompaktný jednotiaci motív diagonálnych lúčov rebier, križujúcich sa v štvorcových poliach bočných lodí. Za piliermi presahujú do hlavnej lode vytvárajúc dokonalý sieťový systém. Podľa názoru odborníkov klenba bratislavského Dómu má priamu súvislosť so zachovaným plánom viedenského staviteľa Hansa Puchspauma, autora klenby viedenského svätoštefanského Dómu. Je zrejmé, že majster Puchspaum poveril realizáciou klenby v bratislavskom Chráme svätého Martina niektorého z domácich kamenárskych majstrov; jedným z nich, známym podľa mena, bol istý Heinrich.
V roku 1451 pokryli strechu chrámu krytinou a 10. marca nasledujúceho roku bol nový Kostol svätého Martina slávnostne konsekrovaný.