cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apollo 4
Ciele misie
Desať mesiacov po tragickej smrti astronautov v Apolle 1 pred jeho štartom z rampy LC-34 na Cape Kennedy bola vyslaná na obežnú dráhu Zeme prvá loď bez posádky.
Pri tomto lete sa prvýkrát vyskúšala raketa Saturn V a tepelný štít kozmickej lode Apollo pri vstupe do atmosféry druhou kozmickou rýchlosťou. Okrem tejto hlavnej úlohy sa preverila činnosť riadiaceho strediska v Houstone v spolupráci s ďalšími sledovacími stanicami a loďami na oceáne.
Priebeh letu
Najsilnejšia nosná raketa USA všetkých čias, 111 metrov vysoký Saturn V s hmotnosťou 2 700 ton, odštartoval 9. novembra 1967 o 12:00:01 svetového času (UTC) zo štartovacieho komplexu 39A v Kennedyho vesmírnom stredisku. Na špičke rakety bola inštalovaná loď Apollo 4 aj s maketou mesačnej sekcie lunárneho modulu, vnútri lode však astronauti neboli. Čoskoro komplex dosiahol plánovanú obežnú dráhu okolo Zeme. Všetky tri stupne pracovali dobre, čiže s požadovaným výkonom a tiež sa jeden po druhom po vyhorení od Apolla odpojili. Priebeh letu monitorovala aj nová sledovacia loď USS Vanguard. Po 8 hodinách letu sa na povel z riadiaceho strediska v Houstone začala zostupová fáza, počas ktorej sa loď od zvyšku rakety oddelila (vo vzdialenosti cca 18 200 km od Zeme) a pristála pomocou troch padákov na hladine Tichého oceánu, necelých 10 km od čakajúcej lietadlovej lode USS Bennington, kam bola následne dopravená.
V NASA bol let vyhodnotený ako veľmi úspešný aj napriek viacerým drobným závadám.
The Dogs of War
„The Dogs of War“ je skladba z albumu A Momentary Lapse of Reason, ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1987. Koncertné verzie mali predĺžené intro, predĺžené saxofónové sólo a predĺžený duel medzi saxofónom a gitarou. Bola nosnou skladbou z albumu, ktorú hrávali rádiá.
Kompozícia
Väčšia časť skladby je v 12/8 takte. Po gitarovom sóle sa skladba dostane do 4/4 pre saxofónové sólo. „The Dogs of War“ imituje skladbu „Money“ v outre, kde Gilmour taktiež spieval počas sóla.
Video
Video pre túto skladbu pozostávalo z filmu Storma Thorgersona, ktoré predstavovalo nemecké ovčiaky so svietiacimi žltými očami bežiace cez bojovú zónu a taktiež zo živých záznamov z koncertov skupiny počas vystúpenia v The Omni v Atlante (november 1987). Tieto zábery režíroval režisér Lawrence Jordan (spolupracoval s kapelami: Rush, Mariah Carey a Billy Joel). Počas tohto koncertu boli natočené videá aj pre „On the Turning Away“ a „One Slip“.
Obsadenie na štúdiovej vcerzií
spolu s:
Obsadenie počas koncertnej verzií
spolu s:
Majstrovstvá sveta v lakrose žien 2013
Majstrovstvá sveta v lakrose žien 2013 boli v poradí 9. Majstrovstvá sveta v lakrose žien, ktoré organizuje Medzinárodná lakrosová federácia (FIL). Konali sa v Oshawe, v kanadskej provincii Ontário od 11.20. júla 2013, za účasti 19 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Fínska, Hongkongu, Izraela, Lotyšska a Švédska. Všetky zápasy sa hrali v areáli Civil Recreation Complex, ktoré má spolu 5 hracích vonkajších ihrísk a zápasy MS sa hrali na dvoch z nich. Titul obhájili Američanky, ktoré si vo finále jasne poradili s domácimi hráčkami. Kanaďanky sa dostali prvýkrát do finále MS, čím prerušili hegemóniu doterajších finálových súperovSpojených štátov a Austrálie.
Kanade bola organizácia majstrovstiev udelená 23. marca 2011.
Stretnutie o 7. miesto
Izraelské hráčky odmietli nastúpiť na zápas v sobotu z náboženských dôvodov
Zadní Chodov
Zadní Chodov je obec v Česku v okrese Tachov v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 278 obyvateľov, z toho 150 mužov a 128 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 37,3 roka, ženy 42,0 roka).
Ulica Jána Chalupku
Ulica Jána Chalupku je ulica:
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2001
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta 2002, ktoré organizovali Spojené štáty. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.
Johann Heinrich Pestalozzi
Johann Heinrich Pestalozzi (* 12. január 1746, Zürich, Švajčiarsko – † 17. február 1827, Brugg) bol švajčiarsky pedagóg a sociálny reformátor.
Félix Houphouët-Boigny
Život a kariéra
Houphouët-Boigny, syn kmeňového náčelníka, pochádza z pomerne bohatej plantážnickej rodiny (pestujúcej kávu a kakao) vo vtedajšej francúzskej kolónii. Vyštudoval lekársku akadémiu v Dakare, kde 1925 zložil skúšky a až do roku 1940 praktikoval ako lekár.
Po roku 1939 sa venoval plantážnictvu. Ako protest proti diskriminácii domorodých majiteľov plantáží založil v roku 1944 Syndicat Agricole Africain (SAA, ) s 20 000 členmi a stáva sa predsedom. V nej zjednotil robotníkov aj niektorých majiteľov plantáží, ktorí boli nespokojný so zvýhodňovaním francúzskych majiteľov plantáží (ktorých bola asi tretina) koloniálnymi úradmi. Jeho cieľom bol boj proti vtedy ešte rozšírenej nútenej práci na plantážach.
Z tejto organizácie vznikla v roku 1945 strana Parti Démocratique de la Côte d'Ivoire (PDCI, ). Ako poslanec francúzskeho parlamentu sa v Paríži stýkal s Komunistickou stranou Francúzska, a po prijatí francúzskej ústavy, ktorá len neuspokojivo riešila problematiku zámorských území, založil v Bamaku roku 1946 viacnárodnú stranu Rassemblement Démocratique Africain (RDA, ), ktorá bola činná vo väčšine krajín francúzskej západnej Afriky s cieľom jej dekolonizácie, a stal sa jej predsedom.
V päťdesiatich rokoch sa politicky preorientoval a stýkal sa s politikmi ako Robert Schuman a François Mitterrand. Roku 1956 bol menovaný ministrom pre otázky francúzskych zámorských území, podieľal sa na vypracovaní novej francúzskej ústavy, v roku 1959 ho Charles de Gaulle menoval ministrom poradcom. Po návrate na Pobrežie Slonoviny sa zasadil o nezávislosť krajiny, ktorá bola vyhlásená 7. augusta 1960. Vo voľbách toho istého roku bol väčšinou 98 percent hlasov zvolený prvým prezidentom, počas jeho vlády bol však v krajine zavedený model jednej strany (až do roku 1990), opozičné strany boli ilegálne. Z prvých pluralistických volieb v októbri 1990 vyšiel Félix Houphouët-Boigny víťazne. Laurent Gbagbo v nich Houphouët-Boignymu podľahol (toho 80% hlasov vynieslo k 7. mandátu). O mesiac neskôr získala Gbagbova FPI len 10 mandátov v parlamentných voľbách.
Za jeho prezidentstva udržovalo Pobrežie Slonoviny úzke vzťahy s Francúzskom a tiež Južnou Afrikou. Jeho pomerne jasné protikomunistické zameranie sťažovalo vzťah k ZSSR (diplomatické styky boli dlhý čas prerušené), ČLR bola uznaná až v 1987.
Houphouët-Boigny, ktorý patril k popredným politikom Afriky a ktorého vládu možno v tamojších postkoloniálnych pomeroch označiť ako umiernenú, sa podieľal na niekoľkých nie vždy stopercentne akceptovaných rozhodnutiach:
Champigny-sur-Aube
Champigny-sur-Aube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 86 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villefranque (Pyrénées-Atlantiques)
Villefranque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Základná škola s materskou školou Jozefa Murgaša
'''Základná škola s materskou školu Jozefa Murgaša, Horná ul. 22, Šaľa'''
História a súčasnosť
Škola bola slávnostne odovzdaná do užívania 1. septembra 1972. Následne v roku 1973 boli odovzdané priestory telocvične a areál školy. Vtedy niesla názov Základná deväťročná škola Sídlisko Váh. Menšia zmena v názve nastala v roku 1983. Ruší sa deväťročná dochádzka na základných školách a ZDŠ sa mení na ZŠ. V roku 1985 sa stávame školou s rozšíreným vyučovaním matematiky a prírodovedných predmetov. Na 2. stupni vznikajú matematické triedy, do výučby sa zavádzajú prvé počítače. Po legislatívnych zmenách od školského roku 1996/1997 nesie škola názov ZŠ Sídlisko Váh - Horná 22 a po štyroch rokoch v školskom roku 2001/2002 z názvu vypadáva pre všetkých obyvateľov regióna tak známe Sídlisko Váh a škola od roku, keď vstupuje do právnej samostatnosti a oslavuje svoje 30. výročie založenia, nesie označenie ZŠ Horná 22 Šaľa. Toto netrvá dlho, lebo 20.2.2004 je našej škole prepožičaný čestný názov Základná škola Jozefa Murgaša, Horná 22, Šaľa. Posledným výrazným medzníkom školy je jej kompletná rekonštrukcia v lete 2008. Škola nielenže dostáva nový vzhľad, ale budujú sa aj dve triedy pre materskú školu. V septembri 2008 vítame žiakov do vynovených priestorov a deti MŠ z Nešporovej ulice do ich novej MŠ na Hornej ulici. V roku 2009 sa ZŠ Jozefa Murgaša, Horná 22 Šaľa a MŠ na Hornej ulici spájajú a vzniká ZŠ s MŠ Jozefa Murgaša, Horná 22 Šaľa.
Logo školy
Logo školy má tvar kruhu. V kruhopise je uvedený názov - ZŠ Jozefa Murgaša, Horná 22, Šaľa. Pole loga je priečne rozdelené na dve časti. Ľavá horná časť s nákresom oblohy, rieky a lužných lesov symbolizuje názov, ktorý škole patril dlhé roky - ZŠ Sídlisko Váh Šaľa. Pravá dolná časť je obrazom zamerania školy a to rozšírené vyučovanie matematiky a prírodovedných predmetov. Hríb uprostred prekrýva dve skúmavky a spolu s dvoma ratolesťami symbolizuje biológiu a chémiu. Odmocnina a sčítanie 2+3 vpravo, pravouhlý trojuholník vľavo sú symbolom matematiky.
Riaditelia školy
Vo funkcii riaditeľa školy pôsobili:
Spoločnosť Dcér kresťanskej lásky sv. Vincenta de Paul
'''Spoločnosť Dcér kresťanskej lásky sv. Vincenta de Paul (skratka DKL) alebo vincentky alebo milosrdné sestry''' je ženský rehoľný rád. Zakladateľmi rádu sú sv. Vincent de Paul a sv. Lujza de Marillac.
Dejiny
Spoločnosť bola založená v roku 1633 v Paríži, vznikla pre pomoc ľuďom trpiacim duchovnou a telesnou biedou. Členkami rádu sa stávali jednoduché vidiecke dievčatá, ktoré vyučovali chudobné deti a siroty, navštevovali opustených starých ľudí. Zakladatelia rádu sv. Vincent de Paul (15811660) a sv. Lujza de Marillac (15911660) posielali sestry aj na bojiská k raneným vojakom, ku galejníkom, k väzňom a do nemocníc.
Spoločnosť na Slovensku
Spoločnosť rehoľných sestier má na Slovensku zastúpenie v Nitre. Súčasnou sestrou predstavenou (v rok 2011) je sestra Alžbeta Anna Vološinová.
2102 Tantalus
2102 Tantalus je planétka hlavného pásu s priemerom 12 km, ktorú objavil Charles Thomas Kowal 27. decembra 1975. Má najväčší známy sklonom k ekliptike, aký poznáme (64°).
Vlajka Ekvádora
náhľad|280px|Vlajka Ekvádoru
Vlajka Ekvádora – ako jeden z členských štátov niekdajšej Veľkej Kolumbie (1819 – 1830), ku ktorej sa pripojil roku 1822, používa Ekvádor vlajku s vodorovnými pruhmi vo farbách žltej, modrej a červenej (2:1:1) podľa vzoru Francisca de Mirandy (z roku 1806) a Simona Bolívara. Aby sa odlíšila od súčasnej vlajky Kolumbie, bol do jej stredu pridaný ekvádorský štátny znak z roku 1845: v ovale je krajina v prirodzených farbách – more s parníkom, zelené pobrežie a v pozadí snehom pokrytý vulkán Chimborazo. Na modrej oblohe svieti slnko slobody v strede bieleho oblúkového pruhu, na ktorom sú zvieratníkové znamenia pre mesiace, v ktorých sa rodila v revolúcii roku 1845 ekvádorská sloboda (Baran, Býk, Blíženci a Rak). Loď s heslom boha obchodu Merkúra je pripomienkou toho, že v Ekvádore bol postavený prvý námorný parník na západe Južnej Ameriky; inak je to symbol lodnej dopravy a obchodu. Za oválom sú dva dvojice ekvádorských vlajok, vavrínová a palmová ratolesť, pod tým je zväzok prútov zo sekerou (symbol republikánskeho zriadenia), hore je andský kondor (symbol sily). Žltá farba predstavuje bohatstvo krajiny, slnečný svit a obilné polia, modrá znamená oblohu, vodu oceánu a riek, červená krv mučeníkov za slobodu.
Vlajka sa používala už v rokoch 1806 – 1809, 1822 – 1845 a znovu sa vztyčuje od roku 1860. Oficiálne bola potvrdená roku 1900.
Imidazol
Imidazol alebo glyoxalol je kryštalická vo vode rozpustná látka. Je to aromatický päťatómový heterocyklus, ktorý obsahuje dva atómy dusíka.  Spolu s pyrazolom sa označujú ako diazoly.
Chotárna ulica
Chotárna ulica je ulica:
Die Romantic
Die Romantic je tretí singel americkej rockovej kapely Aiden z albumu Nightmare Anatomy, vydaný v roku 2005.
Téma
Text skladby zobrazuje tému samovraždy ako takej. V mnohých rozhovoroch a na vystúpeniach kapely spevák WiL Francis prezradil príbeh skrytý za touto skladbou. Napísal túto skladbu pre svoju najlepšiu kamarátku, ktorú poznal od útleho veku. Keď žil na ulici a bral drogy, mal najlepšiu kamarátku, s ktorou býval denne. WiL prezradil, že jedného dňa, keď už svoju situáciu nedokázala zvládať, tak sa vrátila domov, v podkroví našla zbraň svojho otca a strelila sa do srdca. Táto skladba zobrazuje samovraždu aj ako sebeckú a nezmyselnú.
Videoklip
Videoklip je natočený na rôznych miestach, teda každý člen kapely hrá na inom mieste. Výnimkou je WiL, ktorý sa objavuje na každom. WiL hrá vo videoklipe "diabla", ktorý nahovára ľudí na zlé veci; napríklad muža z kancelárie ktorý chce skončiť so svojim životom skokom z budovy, alebo dievča z rodiny ktoré má komplexy zo svojho vzhľadu, bezdomovca ktorý spáva pri odpadkových košoch a rozhodne sa okrádať ľudí. Mnoho scén je natočených v kostole.
Jozefa Suňogová
náhľad|Erb Jozefy Suňogovej a Antona Čákiho na paláci v Košiciach náhľad|Rodový erb Jozefa Suňogová z Jasenice a Budatína (* 7. máj 1759, Bratislava – † 23. november 1816, Košice) bola posledná členka magnátskeho rodu Suňogovcov.
Radkova Lhota
Radkova Lhota je obec ležiaca v okrese Přerov. Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Pečenežština
Pečenežština je mŕtvy turkický oghuzský jazyk, ktorým hovorili Pečenehovia, obývajúci východnú Európu. Definitívne sa ním prestalo rozprávať v 12. storočí.
Zaradenie pečenežštiny do oghuzskej vetvy sa zakladá na podobnosti študovaných jazykových materiálov. Napriek tomu že pečenežský jazyk spadal do Oguzskej skupiny, dorozumievali sa prevažne kypčackými jazykmi.
Jozefa Suňogová
Jozefa Suňogová bola dcérou grófa Jána Nepomuka Suňoga z Jasenice a Budatína a jeho prvej manželky Juliany Nádašdyovej. 7. mája 1777 sa v Bratislave vydala za Antona II. Čákiho, s ktorým mala 7 detí: Keďže Jozefa bola jediným potomkom Suňogovcov, cestou prenesenia sa stala dedičkou budatínskeho panstva, ktoré sobášom preniesla na rod Čákiovcov.
Antropozofia
náhľad|Budova Goetheanum, sídlo Antropozofickej spoločnosti vo švajčiarskom Dornachu. Názov Antropozofia (z gréckeho ἄνθρωπος ánthrōpos „človek“ a σοφία sophίa „múdrosť“) označuje spirituálny a ezoterický svetonázor a s ním súvisiacu cestu školenia a poznávania, ktoré založil Rudolf Steiner (1861–1925). Antropozofia, ktorá má dnes celosvetové zastúpenie, sa pokúša prepojiť prvky nemeckého idealizmu, Goetheho svetonázoru, gnózy, kresťanskej mystiky, východných náuk ako aj prírodovedných poznatkov z čias Steinera. Jeden z hlavných zdrojov antropozofickej náuky tvoria poznatky, ktoré Rudolf Steiner, podľa vlastných výrokov, získal z jemu dostupného duchovného sveta.
Centrálnym aspektom bolo a je použitie myšlienky vývoja na spirituálny vývoj. Steiner pritom nadviazal na vedeckú metódu, ktorú založil J. W. Goethe svojimi prírodovednými dielami. Spracoval tiez evolučné prístupy Darwinistu Ernsta Haeckela ako aj modernej Teozofie, ako ju zastupovala Helena Petrovna Blavatská. Antropozofia sa snaží pochopiť ľudstvo a jeho vývoj duchovne a nadzmyslovo, v protiklade voči zástupcom púho sekulárnej prírodovedne orientovanej myšlienky pokroku, vyhraňuje sa však voči Teozofii a jej orientácii na východnú religiozitu. Zahrnutie a nová interpretácie evolúcie viedla, rovnako ako u Haeckela a iných Steinerových súčasníkov, ku kontroverziám a možným sociálno-darwinistickým a rasistickým aspektom.
K atraktivite Antropozofického hnutia dodnes prispievajú aplikácie Antropozofie, vychádzajúce zo Steinerových ideí. K nimi patria okrem iných antropozofická architektura, Waldorfská pedagogika, antropozofická medicína, prírodná kozmetika značky Weleda, biologicko-dynamické poľnohospodárstvo, Eurytmia a Spoločenstvo kresťanov.
Ipeľská ulica
Ipeľská ulica je ulica:
Staré Sedlo
Staré Sedlo môže byť:
Richard Krajicek
Richard Peter Stanislav Krajicek (* 6. december 1971, Rotterdam, Holandsko) je bývalý holandský profesionálny tenista českého pôvodu. Jeho najväčším úspechom bolo víťazstvo vo Wimbledone 1996. Je starším bratom Michaëlly Krajicekovej (majú spoločného otca).
Tenisová kariéra
V roku 1992 dosiahol prvé grandslamové semifinále - na Australian Open, avšak musel zápas vzdať kvôli zraneniu ramena. Ďalší rok sa prebojoval do semifinále French Open, kde prehral s obhajcom titulu Jim Courierom.
Pred Wimbledonom 1996 sa Krajicek nikdy nedostal ďalej ako do 4. kola, v predošlých dvoch rokoch dokonca vypadol hneď v úvodnom. Bol hráčom s neodškriepiteľným potenciálom, avšak nepatril medzi favoritov na titul. Jasným kandidátom na víťazstvo bol Američan Pete Sampras, ktorý vyhral predošlé tri ročníky.
Krajicek vo štvrtom kole porazil šampióna z roku 1991 Michaela Sticha a stretol sa v štvrťfinále so spomínaným Samprasom. Šokoval tenisový svet, keď ho zdolal v troch setoch 7:6, 7:6, 6:4, čím sa stal jediným hráčom, ktorý ho porazil vo Wimbledone v rokoch 1993-2000. V semifinále zvíťazil nad Austrálčanom Jasonom Stoltenbergom a vo finále narazil na Američana čiernej pleti MaliVaia Washingtona, s ktorým vyhral s prehľadom 6:3, 6:4 a 6.3, čím sa stal prvým Holanďanom, ktorý získal wimbledonský pohár. Stretnutie vošlo do histórie i prienikom nahej ženy na kurt.
V roku 1998 bol na wimbledonskej tráve znovu v semifinále, kde prehral v maratónskom zápase s bombardérom Goranom Ivaniševičom 3:6, 4:6, 7:5, 7:6, 13:15. Jeho posledným pokusom vyhrať znovu Wimbledon bol rok 2002, keď prehral vo štvrfinále s Belgičanom Xavier Malissem. Kariéru ukončil v roku 2003. Počas nej vyhral 17 turnajov v dvojhre a 3 vo štvorhre. Jeho najvyššou pozíciou v rebríčku ATP bolo 4. miesto, ktoré dosiahol 29. marca 1999.
V roku 1999 sa oženil s modelkou, spisovateľkou a herečkou Daphne Deckersovou, ktorá sa objavila v bondovke Zajtrajšok nikdy nezomiera.
Kontroverzné vyjadrenia
Na otázku, čo si myslí o ženskom tenise, odvetil, že väčšina tenistiek sú podľa neho tlsté prasce.
Záchlumí (okres Tachov)
Záchlumí je obec v Česku v okrese Tachov v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 380 obyvateľov, z toho 187 mužov a 193 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,8 roka (muži 37,9 roka, ženy 37,7 roka).
Irkutská ulica
Irkutská ulica je ulica:
2103 Laverna
2103 Laverna je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil La Plata Observatory 20. marca 1960.
Châtillon-sur-Morin
Châtillon-sur-Morin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jabberwocky
Jabberwocky je báseň Lewisa Carolla z knihy Za zrkadlom a čo tam Alica našla (Through the Looking-Glass and What Alice Found There). Bola preložená do viacerých jazykov. V slovenčine existuje z minulosti jej preklad pod názvom Taradúr.
Pražne je; hľa, slizopružké jazvrtky zotradierne kolodujú po zátraví. Vechťogáje clivia na tie vývrtky, prasotnačky výstia, zlubčia - čo to spraví...
Daj pozor na Taradúra, synu môj, chráň sa jeho hryzoľustí, zvlášť keď zurmí, aj na vtáka Krvilaka priprav zbroj, Tupír nech ťa nerozchvatne drapazúrmi!
Preložili Juraj a Viera Vojtkovci (1981)
Channes
Channes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 126 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viodos-Abense-de-Bas
Viodos-Abense-de-Bas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sorrow
„Sorrow“ je posledná skladba z albumu A Momentary Lapse of Reason, ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1987.
Kompozícia
Skladbu napísal a zložil gitarista David Gilmour. O Gilmourovi je známe, že písanie textov nie je jeho šálka kávy, ale aj tak sa text tejto skladby radí medzi texty so silným významom.
Bubeník Nick Mason sa vyjadril, že Gilmour napísal skoro celú skladbu počas jedného víkendu v jeho hausbóte Astórii. Posledné sólo zahral na gitare Steinberger GL. Gitarové intro bolo nahrané na štadióne v Los Angeles - Memorial Sports Arena, bicie boli naprogramované.
Koncertné verzie
Koncertné verzie skladby sú súčasťou albumov Delicate Sound of Thunder (1988)s dĺžkou 9:27 a Pulse (1995) s dĺžkou 10:49. Skladba bola pravidelnou súčasťou A Momentary Lapse of Reason Tour (1987-90) a The Division Bell Tour (1994). Pieseň zahral aj David Gilmour počas osláv 50. výročia výroby gitary Fender Stratocaster (záznam pod názvom Strat Pack).
Obsadenie na štúdiovej verzii
spolu s:
Obsadenie počas koncertnej verzií
spolu s:
Igor Graus
PhDr. Igor Graus, PhD. (* 17. február 1960, Banská Bystrica – † 4. december 2020) bol slovenský historik a archivár.
Životopis
Jeho otec bol Róbert Graus. Základnú školu navštevoval v Paríži (19661968) a v Banskej Bystrici (19681975), študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (19751979) a v rokoch 19791984 na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (história – slovenský jazyk). Bol držiteľom akademického titulu PhDr. (Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave). V rokoch 19851988 pracoval v Stredoslovenskom múzeu v Banskej Bystrici ako historik. Od roku 1988 pôsobil v Štátnom okresnom archíve v Banskej Bystrici ako archivár, zástupca riaditeľa a od roku 1992 ako riaditeľ. Do roku 2015 bol riaditeľom banskobystrickej pobočky Štátneho archívu v Banskej Bystrici. V rokoch 20152020 bol riaditeľom Štátneho archívu v Banskej Bystrici.
Publikoval vedecké štúdie z oblasti faleristiky, heraldiky, regionálnej histórie, múzejníctva, dejín rytierskych rádov, pomocných vied historických v odborných zborníkoch a časopisoch (Historický časopis, Slovenská archivistika, Vojenská história a i.) Bol zakladateľom vedeckej faleristiky na Slovensku, členom Slovenskej numizmatickej spoločnosti (1985), Spoločnosti slovenských archivárov (1992), Slovenskej genealogicko-heraldickej spoločnosti (1991), Heraldickej komisie Ministerstva vnútra SR (1996), Heraldického kolégia, Slovenskej historickej spoločnosti (1979), Rady pre vojenskú symboliku Ministerstva obrany SR a i. Bol prvým podpredsedom Slovenskej historickej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied a členom redakčnej rady časopisu História – revue o dejinách spoločnosti.
Dielo
Bol autorom piatich samostatných prác, spoluautorom troch knižných publikácií, autorom šiestich desiatok vedeckých štúdií a ôsmich desiatok odborných článkov z pomocných vied historických (predovšetkým faleristika, heraldika a paleografia) a regionálnych dejín, ktoré boli publikované v domácej a zahraničnej odbornej tlači.
Kockový šach
Kockový šach patrí medzi najnovšie zo stoviek šachových variantov.
Najznámejšie šachové varianty s prvkom návratu vylúčených figúr na šachovnicu sú Chessgi a Hostage chess, v ktorých sa vylúčené figúry po zmene farby, resp. po výmene za súperiacu figúru rovnakej hodnoty môžu vrátiť na ľubovoľné voľné pole šachovnice, čo sa považuje za ťah.
Kocky boli už pri "kolíske" šachu, kedy hod kocky určoval chod figúry. Pre rolu variabilních hracích kameňov autor použil kocky hlavne ako model pre počítačové programy s klasickou grafikou. Hru je možné hrať aj s dvoma súpravami klasických figúr.
Kocky majú na každej strane samostatne symbol kráľa, dámy, veže, strelca, jazdca a pešiaka. Hodnotu kocky určuje symbol figúry na jej vrchnej ploche. Zrušená je premena pešiaka po dosiahnutí posledného radu šachovnice a branie e.p.. Vylúčené figúry (okrem pešiakov) sa ukladajú do zasobníka vedľa šachovnice. Hráč môže namiesto premiestnenia kocky na iné pole zmeniť ľubovoľného pešiaka na ktoromkoľvek poli šachovnice na figúru opačnej farby v zásobníku, ktorá sa z neho okamžite odstráni.
Pravidlá variantu s názvom Cubic chess sú publikované v anglickej Encyclopedia of Chess Variants 2. vydanie r. 2006).
Tiberios II. (Byzantská ríša, 6. storočie)
náhľad|350px|[[Solidus Tiberia II.]] '''Tiberios II. (Konštantín) (iné mená: Tiberius II. (Konštantín), Tiberios I., Tiberius I., Tiberius Constantinus'''; † 13. august 582) bol byzantským cisárom v rokoch 578 až 582.
Tiberios bol priateľom cisára Justinia II., počas ktorého vlády ho vymenovali do hodnosti comes Excubitorum a v roku 565 bol vyslaný na vojenské ťaženie proti Langobardom. V roku 574 ho na návrh cisárovnej Sofie Justinus povýšil do hodnosti caesara čím sa stal jeho spoluvládcom. Justin trpel v tom čase duševnou chorobou a sám už nebol schopný vládnuť. Počas Tiberiovho regentstva bola situácia na východnom fronte stabilizovaná. V roku 575 Rimania zasadili Peržanom citeľnú porážku v bitke pri Melitene. Po smrti cisára Justina II. v roku 578 sa stal Tiberios cisárom a oženil sa s cisárovnou vdovou. Odvtedy vystupoval pod menom Konštantín. Energicky pokračoval v obrannom boji proti Avarom a Peržanom, avšak uzatvoriť s nimi mier sa mu nepodarilo. Naopak Avari a s nimi spojení Slovania prenikali intenzívnejšie ako kedykoľvek predtým na Balkán. Ukončiť vojnu s Peržanmi dokázal až jeho nástupca Maurikios I..
Tiberios ešte silnejšie ako jeho predchodca začal vyprázdňovať štátnu kasu a vyzbrojovať rímske vojsko. Bol veľmi obľúbený medzi ľudom vďaka tomu, že mu späť vyplatil štvrtinu daní vybraných v ríši a rozdával veľké sumy na rôzne dobročinné účely.
Táto jeho márnotratnosť sa skončila v štvrtom roku jeho vlády, keď sa mu náhle zhoršil zdravotný stav. Ochorel a onedlho, 13. augusta v roku 582 zomrel. Ešte predtým stihol adoptovať úspešného vojvodcu Maurikia, ustanoviť ho svojim nástupcom a oženiť ho so svojou druhou dcérou Constantiou.
Tomáš Vokoun
Reprezentácia
Reprezentoval Česko na Svetovom pohári a trikrát na majstrovstvách sveta, naposledy na majstrovstvách sveta v roku 2005 vo Viedni, kedy získal s českou reprezentáciou zlatú medailu a bol vyhlásený za najlepšieho brankára šampionátu. Získal s českou reprezentáciou aj bronzovú medailu na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne.
Zimné olympijské hry 2006
Česko získalo na Zimných olympijských hrách 2006 bronzové medaily. Úvod olympiády českej reprezentácii nevyšiel, keď v základnej skupine skončila až na štvrtom, poslednom postupovom mieste, po prehrách so Švajčiarskom 2:3, Fínskom 2:4 a Kanadou 2:3. Vo štvrťfinále Česko vyradilo Slovensko. V semifinále ich vyradili neskorší zlatí medailisti Švédi a v boji o bronzové medaily porazili Rusko 3:0. Tomáš Vokoun sa po zranení Dominika Hašeka dostal do pozície brankárskej jednotky Česka. V poslednom zápase základnej skupiny s Kanadou sa mu vôbec nedarilo a po troch inkasovaných góloch v prvej tretine sa nechal vystriedať. Nenastúpil ani na štvrťfinálový zápas so Slovenskom a semifinálový so Švédskom. V tomto zápase sa však karta obrátila a Tomáš Vokoun sa dostal opäť do hry, keď vystriedal v druhej tretine Milana Hniličku po piatich inkasovaných góloch. V poslednom zápase o bronz s Ruskom nastúpil do brány Vokoun a udržal si v ňom čisté konto.
Johann Friedrich Herbart
Johann Friedrich Herbart (* 4. máj 1776, Oldenburg, Nemecko – † 14. august 1841, Göttingen) bol nemecký filozof. Herbart vychádzal z predpokladu, že existuje množstvo jednoduchých reálnych entít (podobajúcich sa Leibnizovým monádam), z ktorých každej prináleží jedna jednoduchá, seba samu zachovávajúca kvalita. Duša je takouto reálnou entitou so sídlom v mozgu; statika a mechanika predstáv ako sebaudržiavajúcich krokov duše objasňuje psychické javy bez potreby siahnuť na pomoc po tzv. mohutnostiach duše.
R-7 (balistická raketa)
R-7 Semiorka bola prvá medzikontinentálna balistická raketa na svete. Vo výzbroji bola v Sovietskom zväze počas Studenej vojny počas rokov 1959 až 1968 (po vylepšeniach). Výrobné typové označenie GRAU mala 8K71, kódové označenie používané ministerstvom obrany USA je SS-6 a v rámci vojenskej zložky organizácie NATO (ASCC) bola nazývaná kódovým menom Sapwood. Po úpravách spustila Sputnik I, prvú umelú družicu a stala sa základom pre nosnú raketu Sojuz a varianty Molnija, Vostok a Voschod. Široko používané označenie „semiorka“ znamená v ruštine jednoducho „sedmička“.
Raketu vyvinula konštrukčná kancelária OKB-1 (Opytno-konstruktorskoje bjuro, Опытно-конструкторское бюро ОКБ-1) v mestečku Podlipki (teraz Koroľov), Moskovská oblasť, pod vedením hlavného konštruktéra S. P. Koroľova. Prototypové exempláre boli vyrobené v tajnom závode č. 88 (teraz RKK Energija) v Podlipkách; sériová výroba bola neskôr presunutá do Štátneho leteckého výrobného závodu č. 1 (Государственный авиационный завод № 1, teraz CSKB Progress, ЦСКБ Прогресс) v meste Kujbyšev (teraz Samara). Raketové motory pre raketu R-7 vyvinula a vyrobila konštrukčná kancelária OKB-456 pod vedením hlavného konštruktéra, akademika V. P. Gluška a riadiace systémy potom vedecko-výskumný ústav NII-885 (Научно-исследовательский институт № 885, НИИ-885) riadený N. A. Piljuginom. Raketa bola teoreticky schopná dopraviť bojovú hlavicu s hmotnosťou okolo 3 ton do vzdialenosti, pričom rozptyl od bodu zacielenia nemal prevyšovať. Vo výzbroji Sovietskej armády bola v rokoch 1959 až 1960, aj keď neboli dokončené všetky letové skúšky; v roku 1960 bola nahradená vylepšenou verziou R-7A.
R-7 síce predstavovala vo svojej dobe špičku raketovej techniky, ale bola celkom nevhodná na vojenské nasadenie vzhľadom na to, že vyžadovala relatívne dlhú prípravu na štart, rozsiahle technické zázemie (výrobný závod na skvapaľňovanie kyslíka zo vzduchu), veľké montážne haly pre jej prípravu a veľkú vypúšťaciu rampu na úrovni terénu, ktorú nebolo možné skryť pred fotografickým prieskumom z vysokolietajúcich špionážnych lietadiel (napr. Lockheed U-2) a neskôr ani pred fotoprieskumnými družicami. V bojovej pohotovosti na rampe aj po ďalších vylepšeniach nemohla byť udržiavaná dlhšie ako jeden mesiac.
Vlajka Kolumbie
right|thumb|250px|Vlajka Kolumbie
R-7 (balistická raketa)
Na druhej strane po odstranení počiatočných závad bola veľmi spoľahlivá a výkonná. Preto sa stala základom pre vývoj celého radu rôznych nosných rakiet, ktoré sa používajú v modernizovaných verziách dodnes.
Vlajka Kolumbie
Vlajka Kolumbie má tri vodorovné pruhy – žltý, modrý a červený (2:1:1), pričom žltá zaberá celú hornú polovicu listu.
R-7 (balistická raketa)
Konštrukcia
Raketa R-7 je jedenapolstupňová (dvojstupňová) raketa, s paralelným usporiadaním stupňov. Prvý stupeň (niekedy označovaný ako nultý alebo vzletový stupeň) tvoria štyri bočné kužeľovité bloky označované ako bloky B, V, G, a D (podľa druhého až piateho písmena azbuky), umiestené do kríža okolo druhého stupňa, označovaného ako blok A. Vo všetkých blokoch boli používané štvorkomorové vysokotlakové kvapalinové raketové motory s otvoreným cyklom, s dodávkou komponentov pohonných látok do spaľovacích komôr turbočerpadlovými agregátmi. Do zostavy motorov prvého stupňa RD-107 (výrobné typové označenie 8D74) patrí vždy po dvoch pomocných riadiacich tryskách, používaných na udržiavanie smerovej stability rakety a na riadenie smeru jej letu; motor druhého stupňa RD-108 (8D75) má tieto riadiace trysky štyri. Ako kvapalná pohonná látka sa používa v obidvoch stupňoch kerozín T-1 a ako okysličovadlo podchladený kvapalný kyslík. Trup druhého stupňa sa nad bodom horného upevnenia blokov prvého stupňa mierne rozširuje. Paralelné usporiadanie Koroľov zvolil z dôvodu dosiahnutia čo najmenšej celkovej dĺžky zostavenej rakety, pričom maximálny priemer aj dĺžka jednotlivých blokov bola obmedzená požiadavkami na možnosť prepravy dielov z výrobného závodu na bojové stanovište železnicou.
Luna 14
Luna 14 bola automatická medziplanetárna sonda zo Sovietskeho programu Luna. V roku 1968 sa stala štvrtou sovietskou umelou družicou Mesiaca. V katalógu COSPAR bola neskôr označená ako 1968-027A.
R-7 (balistická raketa)
Konštrukcia
Motory prvého aj druhého stupňa sa zapaľujú pyronábojmi vo všetkých 30 spaľovacích komorách súčasne, a to približne 4 sekundy pred vlastným vzletom rakety. Raketa je do momentu vzletu pomocou štvordielnej rozklápajúcej sa konštrukcie zavesená nad šachtou pre odklonenie spalených plynov.
Riadenie R-7 bolo kombinované, využívalo palubného inerciálneho meracieho systému, kombinovaného s diaľkovým ovládaním radiotechnickými prostriedkami.
Vlajka Kolumbie
Je odvodená z vlajky Francisca de Mirandy (z roku 1806) a Simóna Bolívara a z farieb konfederácie Veľkej Kolumbie, ktorá v rokoch 1819 – 1830 združovala Novú Granadu (dnešná Kolumbia s Panamou), Venezuelu a od roku 1822 Ekvádor, keď ich Bolívar oslobodil zo španielskej nadvlády. Zhodne s tým bola vlajka vykladaná tak, že zlatá Amerika je oddelená modrou vodou oceánu od krvavého Španielska. Červená a žltá sú však španielske farby, inokedy sa žltá spojuje s ľudom Kolumbie, modrá s oceánom, ktorý ju delí od Španielska, červená s krvou preliatou za slobodu. Podľa dnešnej interpretácie symbolizuje žltá farba štátnu nezávislosť, modrá statočnosť, ušľachtilosť a vernosť, červená krv vlastencov preliatu za slobodu. Tieto farby používajú tiež Ekvádor a Venezuela.
Luna 14
Pred týmto letom, po úspešnej misii Luny 13, Sovieti vypustili ďalšiu z družíc, ktorá sa po havárii nosnej rakety nedostala ani na orbitu Zeme, preto nezískala označenie. V čase letu Luny 14 nebol závod medzi ZSSR a USA o prvenstvo v dosiahnutí Mesiaca ľuďmi ešte rozhodnutý.
R-7 (balistická raketa)
História
thumb|left|300px|Rodina rakiet R-7 a jej nástupcov
Luna 14
Popis sondy
Typ E-6LS bol vyrobený ako všetky Luny v konštrukčnom stredisku OKB-1, čo je dnešný RKK Energija v Koroljove.
R-7 (balistická raketa)
História
Konštrukčná kancelária OKB-1 S. P. Koroľova začala práce na štúdiách diaľkovej balistickej rakety na základe rozhodnutia Rady ministrov ZSSR zo dňa 4. decembra 1950 v rámci projektu označovaného N-1. Po zmenách zadania, spôsobených požiadavkom na vyššiu nosnosť tejto rakety, zadala Rada ministrov výnosom č. 956-4088 zo dňa 20. mája 1954 úlohu OKB-1 vyvinúť balistickú medzikontinentálnu raketu R-7. Projektové práce na nej boli ukončené už 11. marca 1955 a výrobny závod v Podlipkách začal výrobu prvých prototypov.
Prvé letové exempláre boli dopravené na Bajkonur v januári 1957. Prípravy prvého štartu sa preťahovali a tak k nemu došlo až 15. mája 1957; skončil však haváriou a trosky rakety sa zrútili asi od miesta štartu. Po ďalších neúspechoch sa prvý úspešný vzlet rakety uskutočnil 21. augusta 1957 a maketa bojovej hlavice dopadla v cieľovej oblasti v Tichom oceáne.
Luna 14
Popis sondy
Hmotnosť sondy bola 1 700 kg, výrobné číslo 113.
R-7 (balistická raketa)
História
Pretože predstavitelia ZSSR prisľúbili vypustenie umelej družice v rámci vtedy prebiehajúceho Medzinárodného geofyzikálneho roka a hrozilo nebezpečenstvo, že USA vypustí svoju družici skôr ako Sovietsky zväz, pripravil S. P. Koroľov jednoduchú družicu guľového tvaru, označovanú ako PS (prostějšíj sputnik, po slovensky „najjednoduchšia družica“) a ako nosnú raketu použil upravenú verziu balistickej rakety R-7 s označením 8K71PS, neskôr nazvanou Sputnik. Úpravy spočívali v odstranení ťažkej konštrukcie na upevnenie bojovej hlavice s termonukleárnou náložou a rádiového riadiaceho systému, čo umožnilo rakete dosiahnuť prvú kozmickú rýchlosť. Štart dňa 4. októbra 1957 sa podaril a na obežnú dráhu sa dostala prvá umelá družica Sputnik 1. Pretože bola k dispozícii pre prípad havárie záložná raketa rovnakej modifikácie, bola s jej pomocou vypustená 3. novembra 1957 druhá družica Sputnik 2.
Paralelne s tým prebiehali overovacie skúšky vojenskej verzie. Napriek tomu že neboli dokončené, rozhodlo ministerstvo obrany ZSSR ju zaviesť do výzbroje. Formálne sa tak stalo 9. februára 1959. Pre potreby raketových vojsk boli zriadené dve štartovacie rampy na Bajkonure a štyri na novej základni vybudovanej blízko mestečka Pleseck v Archangeľskej oblasti na severe európskej časti Ruska. Táto základňa bola uvedená do plnej bojovej pohotovosti v októbri toho istého roku.
V roku 1960 bol typ R-7 postupne sťahovaný z výzbroje a nahradzovaný pokročilejšou verziou R-7A s doletom až.
Luna 14
Priebeh misie
Štart nosnej rakety Molnija-M so sondou prebehol dopoludnia 7. apríla 1968 z kozmodrómu Bajkonur. Najprv bola vynesená na nízku obežnú dráhu 189-242 km nad Zemou (tiež uvádzaná ako parkovacia). Večer toho istého dňa bola prevedená prvá úprava (korekcie) dráhy, ktorá sa zmenila na viac výstrednú 160-270 km a z nej pokračovala ďalej k Mesiacu rýchlosťou 2,1 km/sec.
R-7 (balistická raketa)
Ďalší vývoj
Na základe tejto rakety, respektíve jej vylepšenej verzie R-7A boli postupne vyvinuté ďalšie modifikácie, ktoré slúžili ako nosné rakety pre potreby sovietskej a neskôr ruskej a svetovej kozmonautiky:
Luna 14
Priebeh misie
K Mesiacu sa dostala po troch dňoch letu večer, brzdiaci motor sa zapol automaticky a sonda zmenšila svoju rýchlosť na 1,2 km za sekundu. Tým sa z nej stala obežnica Mesiaca a začala plniť svoje úlohy z výšky 160-870 km. Do 30. apríla previedla 176 obehov a na Zem odoslala 97 rádiových relácií obsahujúcich namerané hodnoty, ktoré sa týkali mi. gravitačných zmien dráhy, meranie prúdov slnečného a kozmického žiarenia. Po vyčerpaní batérií sonda prestala vysielať.
Tisová
Tisová môže byť:
Oblasť H I
Oblasť H I je medzihviezdny oblak zložený z neutrálneho vodíka. Tieto oblasti sú nesvietivé, ale sú detegovateľné, pretože molekuly, ktoré sú prítomné v malých množstvách, emitujú žiarenie v oblasti (1 420 MHz) rádiového spektra aj pri nízkych teplotách (žiarenie na vlnovej dĺžke  je málo pohlcované, výskumom týchto oblastí sa dozvedáme o štruktúre galaxií a vesmíru). Pri ionizácii, kde oblasti H I kolidujú s expandujúcim ionizovaným plynom, napríklad s H II oblasťou, svietia jasnejšie. Stupeň ionizácie v neutrálnej oblasti H I je veľmi nízky (1:10 000), ale plazmoví fyzici to považujú za slabo ionizovanú plazmu.
Mapovanie emisií H I rádioteleskopmi je technika určujúca štruktúru špirálových galaxií. Je určená aj na mapovanie gravitačných porúch medzi galaxiami. Keď kolidujú dve galaxie, vyvrhuje sa materiál, čo umožňuje astronómom určiť, ako sa galaxie pohybujú.
Záchlumí
Záchlumí môže byť:
Vlajka Paraguaja
right|thumb|250px|Vlajka Paraguaja (lícna strana) right|thumb|250px|Vlajka Paraguaja (rubová strana)
Vlajka Paraguaja – dnešná paraguajská vlajka pochádza z roku 1842, kedy bola vytvorená podľa trikolóry z roku 1812. Tu zaviedol jeden z prvých paraguajských prezidentov, obdivovateľ Francúzska Rodriguez de Francia, ktorý jej dal francúzske farby.
Vlajka má tri vodorovné pruhy, červený, biely a modrý. Uprostred bieleho pruhu je na lícnej strane vlajky štátny znak, na rubovej strane emblém z pečate ministerstva financií; je to zriedkavý prípad medzi štátnymi a národnými vlajkami, kedy je rozdielny ich rub a líc.
Červená farba znamená chrabrosť, hrdinstvo, vlastenectvo, rovnoprávnosť a spravodlivosť, biela nepoškvrnenosť ideálov, čistotu, mier, jednotu a stálosť, modrá miernosť, dobrotu a realizmus. V kruhovom znaku je veniec z olivovej a palmovej ratolesti (mier a česť), v ňom žltá žiariaca „májová“ hviezda, ktorá svietila nad Asunciónom v pamätnej noci zo 14. na 15. mája 1811, kedy bola vyhlásená paraguajská nezávislosť. Emblém doplňuje v opise text REPUBLICA DEL PARAGUAY. Na opačnej strane vlajky je na pečati červená čiapka z levom, ktorý ju stráži, a text PAZ Y JUSTICIA (mier a spravodlivosť).
Metamorfóza (geológia)
thumb|right|250px|[[Rula - stredne až vysoko metamorfovaná hornina.]] Metamorfóza alebo metamorfizmus alebo premena hornín je endogénny proces, pri ktorom sa menia fyzikálne a/alebo chemické vlastnosti horniny, najmä účinkami tlaku a teploty, chemickej aktivity cirkulujúcich roztokov a iných činiteľov v hlbších častiach zemskej kôry, pod zónou, v ktorej nastáva zvetrávanie a spevňovanie hornín. Horniny vzniknuté týmto procesom sa nazývajú metamorfované (premenené).
náhľad|250px|vpravo|Zjednodušená schéma predstavujúca metamorfnú reakciu. Jednotlivé minerály znázorné skratkami i farbami predstavujú kompletnú schému reakcie (žiadne ďalšie minerály nevznikajú). Znázornená reakcia prebieha pri prechode z amfibolitovej do fácie zelených bridlíc. Skratky minerálov: act = aktinolit; chl = chlorit; ep = epidot; gt = granát; hbl = hornblend; plag = plagiokls. Dva minerály z horniny sa reakcie nezúčastňujú, môže to byť napríklad K-živec a kremeň. Horniny sa pri metamorfóze prispôsobujú novým fyzikálno-chemickým podmienkam, odlišným od tých, ktoré jestvovali pri ich vzniku. Stupeň premeny hornín sa líši v závislosti od podmienok, pri miernych zmenách tlaku a teploty sa metamorfované horniny podobajú pôvodným (vyvretým, sedimentárnym, prípadne aj iným premeneným) horninám, pri veľkých rozdieloch teplôt a/alebo tlaku sa ich pôvodné znaky celkom strácajú. V závislosti od stupňa premeny sa mení aj minerálne a chemické zloženie.
Ak nastáva premena hornín iba na malej ploche (napr. pri styku hornín s prehriatymi (roztavenými) vyvretými horninami), nazýva sa kontaktná metamorfóza, v prípade metamorfózy na veľkých areáloch vo väčšej hĺbke sa nazýva regionálna metamorfóza. Spätná, alebo retrográdna metamorfóza či diaftoréza je opačný proces, teda minerálne fázy prechádzajú z vysokoteplotných/vysokotlakových stavov na nízkoteplotné/nízkotlakové. Podľa teplotno-tlakových podmienok, ktoré horniny pri metamorfóze postihli boli vyčlenené viaceré metamorfné fácie.
V minulosti sa usudzovalo, že metamorfóza prebieha len vo veľkých hĺbkach (katazóna). Epizonálna metamorfóza však môže nastať už v hĺbke 1,5 km (epizóna) a intenzívna metamorfóza, pri ktorej vznikajú amfibolity, prebieha do hĺbky asi 2,5 km.
Metamorfózu z hľadiska intenzity teda môžeme rozdeliť na:
Z hľadiska priebehu sa metamorfóza rozdeľuje na:
Logopatia
Logopatia je chyba alebo porucha reči. Nositeľ logopatie sa nazýva logopat. Logopatie sú predmetom skúmania v logopédii.
Radkovy
Radkovy sú obec ležiaca v okrese Přerov. Má 180 obyvateľov a jej katastrálne územie má rozlohu 253 ha.
2104 Toronto
2104 Toronto je planétka s priemerom 146 km, ktorú objavil K. W. Kamper 15. augusta 1963.
Autonómna samospráva Severnej a Východnej Sýrie
Rojava ([rožava], doslova „Západ“, oficiálne kurdsky Rêveberiya Xweser a Bakur û Rojhilatê Sûriyeyê, slovensky Autonómna samospráva Severnej a Východnej Sýrie (ASSVS) (medzi rokmi 2016-2018 Federaliya Demokratîk a Bakûrê Sûriyê, slovensky Demokratická federácia Severnej Sýrie (DFNS)), niekedy aj Západný Kurdistan (kurdsky Rojavayê Kurdistanu) je de facto autonómny región v severnej a severovýchodnej Sýrii. Skladá sa z troch nesusediacich kantónov Afrin, Jazira a Koban. Rojava nie je sýrskou vládou oficiálne uznaná ako autonómne územie. Kurdi všeobecne považujú Rojavu za jednu zo štyroch častí Kurdistanu, ktorý tiež zahŕňa častí juhovýchodného Turecka (Severný Kurdistan), severného Iraku (Južný Kurdistan) a západného Iránu (Východný Kurdistan).
thumb|Rieka [[Eufrat pri obci Halabiye v oblasti Dajr-ez-Zúr.]]
Geografia
Rojava leží na západ od rieky Tigris pozdĺž tureckej hranice. Skladá sa z troch kantónov: Jazira (Džazíra), Koban (neskôr Eufrat) a Afrin. Všetky kantóny sú prevažne nížinné. Kantón Jazira tiež hraničí na juhovýchode s Irackým Kurdistanom. Ostatné hranice sú sporné kvôli Sýrskej občianskej vojne. Súčasnú západnú hranicu ASSVS s územiami ovládanými sýrskou vládou tvorí do veľkej miery rieka Eufrat, Rojave prislúcha tiež ľavé pobrežie Assadovho jazera. Oblasť je prevažne nížinná s výnimkou pohorí Abdulazíz (920 m.n.m.) a západnej časti Sindžárskych vrchov (do 1400 m.n.m.).
História
13. októbra 2019 sa ASSVS dohodla s vládou Baššára al-Asada na spoločnom postupe proti postupujúcej tureckej ofenzíve v rámci operácie Prameň mieru. Spolupráca znamená sčasti zánik samosprávy v kurdských územiach, teda prenechanie vlády nad pohraničnými mestami ako Manbidž, Kobání či Kámišlí, Sýrskej arabskej armáde (SAA). Cieľom spolupráce SAA a SDF je úplné vytlačenie tureckých vojsk z územia Sýrie.
Politika
V Rojave je presadzovaná myšlienka demokratického konfederalizmu inšpirovaná myšlienkami anarchistov a sociálneho ekológa Murraya Bookchina. Vládna Strana kurdských pracujúcich prešla zásadným ideovým obratom a oproti predchádzajúcej marxisticko-leninskej profilácie nachádza teraz inšpiráciu napríklad v praxi mexických zapatistov. V Rojave možno tiež vidieť snahu o rovnosť mužov a žien, ktorá je v tejto časti sveta bezpríkladná.
Zahraničná politika
Napriek de iure vyhlásenej nezávislosti Rojavy (ako ASSVS) územie za samostatné ani autonómne neuznáva žiaden členský štát OSN. O uznaní po vzore Kosova uvažovalo v roku 2018 Francúzsko, avšak nakoniec ku kroku nepristúpilo. ASSVS má dobré vzťahy s USA, ktoré kurdskú samosprávu od počiatku sýrskej občianskej vojny vojensky podporujú. Naopak, najväčšou hrozbou pre existenciu územia v súčasnej podobe je Turecko. Prezident Recep Tayyip Erdoğan kvôli obavám z veľkej kurdskej menšiny vo vlastnej krajine opakovane požaduje kroky zamerané na faktické zničenie samosprávy v kurdskej Rojave, vrátane invázie tureckých vojsk, vytvorenia demilitarizovanej zóny či presídlenia sýrskych utečencov do oblasti. V septembri 2019 na Valnom zhromaždení OSN ohlásil Erdoğan, že chce do Rojavy presídliť 2-3 milióny sýrskych utečencov z Turecka, prevažne Arabov, čo by znamenalo, že presídlencov by bolo viac než samotného súčasného obyvateľstva ASSVS a tak by to zničilo pôvodné majoritné kurdské obyvateľstvo.
thumb|[[Ľudové obranné jednotky, ktoré tvoria základ miestnej armády SDF.]]
Obrana a bezpečnosť
Ozbrojenými zložkami ASSVS sú Sýrske demokratické sily (SDF), ktoré vznikli zlúčením viacerých kurdských, asýrskych a arabských vojenských jednotiek na čele s kurdskými milíciami Ľudové obranné jednotky (YPG) a Ženské obranné jednotky (YPJ). Doplnené sú obrannými jednotkami HPX a kresťanskými jednotkami. V roku 2017 mali 20-30 tisíc príslušníkov.
Od júla 2013 plní faktickú funkciu ministerstva vnútra úrad Asaiš (v preklade "Bezpečnosť"). Riadi políciu, proti-teroristické jednotky, spravodajstvo aj výcvik jednotiek. Celková sila Asaišu je asi 15 000 príslušníkov (10 000 v Džazíre, 3000 v Afríne a 2000 v Kobaní/Eufrate). V krajine tak funguje dvojakosť vnútornej bezpečnosti, zaisťovanej Asaišom aj miestnymi milíciami.
Eduard Gregor
Eduard Gregor (* 7. január 1896, Tajov – † 6. máj 1954, Tajov) bol slovenský ľudový rezbár.