cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Západná Dvina
thumb|Západná Dvina v Bielorusku thumb|Povodie Západnej Dviny Západná Dvina je rieka prameniaca vo Valdajskej pahorkatine v západnej časti Ruska. Preteká cez Bielorusko a Lotyšsko, kde ústi do Baltského mora. Je dlhá a jej povodie má rozlohu. Priemerný ročný prietok v ústí dosahuje 700 m³/s.
Zoznam nemeckých radarov druhej svetovej vojny
Táto stránka obsahuje zoznam hlavných pozemných a námorných radarov používaných Nemeckom počas druhej svetovej vojny.
Girona FC
Girona Futbol Club, S.A.D. je španielsky futbalový klub so sídlom v Girone, v Katalánsku, ktorý bol založený v roku 1930. V júni 2017 postúpil prvýkrát v klubovej histórii do najvyššej španielskej futbalovej súťaže. Domovským stánkom klubu je štadión Montilivi.
Árpás (rozlišovacia stránka)
Árpás môže byť:
Copa del Rey
Copa del Rey (Španielsky kráľovský pohár) je hlavná vyraďovacia súťaž v španielskom futbale usporiadaná Španielskou futbalovou federáciou. Prvý ročník sa hral v roku 1902. V súťaži hrá 83 tímov.
Segonzac (kantón)
Segonzac je francúzsky kantón v obvode Cognac v departemente Charente v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 16 obcí.
Victoria Beckhamová
Victoria Beckhamová, rodená Adamsová (* 17. apríl 1974) je anglická speváčka a módna návrhárka, manželka známeho futbalistu Davida Beckhama a tiež jedna z popredných postáv svetového šoubiznisu. So svojím manželom zarábajú už len vďaka svojim menám. Bola členkou britskej pop skupiny Spice Girls.
Roubion
Roubion je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Harrisburg (Nebraska)
Harrisburg je obec v Banner County v štáte Nebraska v USA. Počet obyvateľov je 75 (v roku 2000). Rozloha osady je 13,9 km² (0,6 mi²). Má 31 domácností a 23 rodín. Hustota obyvateľstva v osade je 5,4 ob./km². Rasovo sú obyvatelia z 98,69% belosi, 1,33% udávajú dve a viac rás, 2,67% je Hispáncov, Latinskoameričanov a inej rasy.
V 19,4% domácností boli deti do 18 rokov, v 71% žili zosobášení manželia žijúci spolu, v 3,2% žili osamelé ženy. V 9,7% domácností, žili osoby staršie 65 rokov.
Rozdelenie podľa veku:
Priemerný vek je 49 rokov. Na 100 žien pripadá 127,3 mužov. Na 100 žien starších 18 pripadá 110,7 mužov.
Priemerný zárobok na domácnosť bol 47 083 $ (ročne), na rodinu 50 625 $. Muži 43 750 $, ženy 11 563 $. Priemerný zárobok na osobu 19 992 $. 2,7% obyvateľov žilo pod hranicou minima, ale žiadna rodina, žiadni ľudia starší 65 rokov ani žiadni mladiství.
Spočítateľná množina
Spočítateľná množina je množina, ktorá má v istom zmysle nanajvýš „rovnako veľa“ prvkov ako množina prirodzených čísel. Presne je spočítateľná množina definovaná ako množina ktorú možno bijektívne zobraziť na podmnožinu prirodzených čísel. Príkladom spočítateľnej množiny je napríklad množina párnych čísel, keďže každému párnemu číslu možno priradiť jeho polovičnú hodnotu a toto zobrazenie je bijekcia z párnych čísel do prirodzených čísel.
Árpás (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Árpás (rozlišovacia stránka).
Tučnica obyčajná
Tučnica obyčajná (Pinguicula vulgaris) je trvalá mäsožravá rastlina z čeľade bublinatkovité (Lentibulariaceae). Rastie do výšky 3 až a je zakončená fialovým, niekedy bielym, lievikovitým kvetom. Rastie v močiaroch a v nízkom subalpínskom pásme. Rastie skoro v celej Európe (na Slovensku najmä v Malej a Veľkej Fatre) a v Rusku, Kanade a USA. Rastie v chladných oblastiach a počas zimy si vytvára odolný adventívny púčik (hibernákulum).
Analgézia
Analgézia alebo analgia je (najmä miestne) znížená vnímavosť bolesti, necítenie bolesti, bezbolestivosť, bezbolestnosť; znecitlivenie.
Zoznam litoměřických biskupov
Úplný zoznam diecéznych litoměřických biskupov od vzniku diecézy až do teraz.
Bojnická cesta
Bojnická cesta je ulica v Prievidzi, v mestskej časti Prievidza II Píly.
Patrí medzi najdôležitejšie a najvyťaženejšie prievidzské ulice a je súčasťou spojnice mesta s blízkymi Bojnicami. Ulica je v smere z centra pokračovaním ulice Andreja Hlinku, ktorá od križovatky s Ulicou T. Vansovej a Šumperskou ulicou pri železničnej stanici mení názov na Bojnická cesta.
Prechádza východo-západným smerom mestskou časťou Píly a končí na okraji mesta pri premostení Nitry, kde pokračuje ako Prievidzská cesta v Bojniciach.
Na Bojnickej ceste sídli množstvo predovšetkým obchodných prevádzok, v blízkosti je hlavná pošta a zimný štadión.
Saint-Aubin-sur-Loire
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jussas
Jussas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Franciszek Kokot
Franciszek Kokot (celým menom Franciszek Józef Kokot; * 24. november 1929, Rosenberg O.S., Nemecko, dnes Olesno, Poľsko – † 24. január 2021, Chorzów, Poľsko) bol poľský lekár – nefrológ a endokrinológ.
Pôsobil ako profesor Sliezskej lekárskej akadémie (🇵🇱) v Katoviciach. Bol čestným členom 7 nefrologických spoločenstiev v zahraničí a členom Poľskej akadémie vied. Jeho diela vychádzali v Poľsku v mnohých vydaniach. Venoval sa aj prekladu z angličtiny a nemčiny. Bol ženatý a mal štyroch synov.
Bola podľa neho pomenovaná minerálna voda Franciszek.
Dielo
(uvedené posledné vydanie)
Udiča
Udiča je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Geografická poloha
Katastrálne územie samotnej Udiče leží v doline stredného toku Váhu severnej časti Ilavskej kotliny na rozhraní Javorníkov a Strážovských vrchov. Okolie Udiče patrí ku karpatskej horskej sústave a to k Západným Karpatom.
Udiča susedí na východe s obcami Stupné, Jasenica, Šebešťanová a mestskými časťami Považskej Bystrice Orlové a Považské Podhradie, na severe s Hatným a Klieštinou, na západe s obcou Nimnica a mestom Púchov. Južnú hranicu tvorí rieka Váh oddeľujúca Udiču od obce Milochov na druhom brehu. Od okresného mesta Považská Bystrica je vzdialená približne 8 km a od mesta Púchov asi 10 km.
Obec tvorí niekoľko miestnych častí, kedysi samostatných obcí. Samotná Udiča sa skladá z bývalej Veľkej Udiče na ľavom brehu Marikovskeho potoka, Malej Udiče na jeho pravom brehu, osady Podvažie (prvá zmienka o obci bola z r. 1458) na brehu Váhu smerom na Považskú Bystricu a obce Okrut, ktorá zanikla v roku 1955 výstavbou Priehrady mládeže, pričom väčšinu jej obyvateľov presídlili do Udiče. Pod Udiču patrí aj miestna časť Prosné, vzdialená približne 2 km od centra obce smerom na Dolnú Marikovú, Upohlav, asi 2 km smerom na Púchov a Uhry, malá osada ležiaca pod vrchom Klapy asi 3 km od obce smerom na Považskú Bystricu.
Udiča je najnižšie položenou obcou okresu Považská Bystrica. Stred obce leží v nadmorskej výške 291 metrov nad morom. Najvyšším vrchom sú Klapy vypínajúce sa do výšky 654 metrov nad morom.
Chotár obce Udiča, zväčša kopcovitý, pahorkatinný, má rozlohu 1302 ha. Miestna časť Prosné zaberá 665 ha a Upohlav 242 ha.
Majstrovstvá Afriky vo volejbale žien 2001
Majstrovstvá Afriky vo volejbale žien 2001 boli v poradí 10. majstrovstvá Afriky vo volejbale žien, ktoré organizuje Africká volejbalová konfederácia (CAVB). Konali sa od 5.11. november 2001 v Port Harcourt, v Nigérii, za účasti iba 4 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Seychel. Angola, Libéria aj Pobrežie Slonoviny chceli poslať tiež svoje tímy, ktoré by však dorazili až po začiatku súťaže a preto im to nebolo nakoniec odobrené. Nigéria bola organizátorom afrického šampionátu žien tretíkrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1993 a 1999, vždy v Lagose. Titul získali 🇸🇨, ktoré vo finálovom zápase zvíťazili nad domácou 🇳🇬.
Udiča
Geografická poloha
thumb|250px|right|Poniklec V katastrálnom území obce Udiča sa nachádza Prírodná rezervácia Klapy (654 m), významná najmä z geologického a geomorfologického hľadiska. Ide o skalnatý vrch nad vodnou nádržou Nosice, tvorený vápencami bradlového pásma, ktorý je rozdelený na Malé a Veľké Klapy. Klapy patria medzi najbohatšie náleziská ponikleca slovenského v okolí, najmä na južnej strane. Historici usudzujú, že názov Klapy je aspoň dvetisícročný, často domácimi obyvateľmi nazývaný Klape alebo Klapé.
Majstrovstvá Afriky vo volejbale žien 2001
Turnaja sa nezúčastnili predchádzajúci medailisti z Kene, Egypta či Tuniska.
Udiča
Geografická poloha
Za veľkými Klapmi stojí osamelá skala zvaná Cigánka. Tento skalný výčnelok totiž pripomína ženu s dieťaťom na rukách. Povesť hovorí o cigánke, ktorá tu za trest skamenela. Z vrcholu Klapov je dobrý výhľad na vodnú nádrž Nosice, Marikovskú i Papradňanskú dolinu, na Malý a Veľký Manín, Javorníky, Biele Karpaty, za dobrého počasia i na skaly Červeného Kameňa, Súľovské skaly a Malú Fatru. Ďalej je vidno mestá Púchov, Považská Bystrica, Žilina, Bytča. Najkrajší pohľad sa naskytne na rieku Váh predierajúcu sa považským krajom.
Lesy zaberajú približne štvrtinu z celého územia. Väčšiu, odlesnenú časť tvoria lúky a pasienky. Lesy sú zväčša ihličnaté, menej sa vyskytujú zmiešané a listnaté.
Počiatky obce
Územie terajšej Udiče bolo osídlené už v neolite. V rímskych dobách sa na tomto území nachádzalo významné sídlisko. Najväčší rozkvet však zaznamenala v období lužickej a púchovskej kultúry. Vystriedalo sa tu veľké množstvo rozličných národov a kmeňov. Boli tu Kelti, Avari, Huni, Skýti, Góti a Sarmati.
Nevieme presne určiť, v ktorom roku obec vznikla. Prvá písomná zmienka sa nachádza v listine vydanej 17. júla 1321 uhorským kráľom Karolom, ktorý daroval dve Udiče (Malú a Veľkú) spolu s Prosným a Hatným majstrovi Ondrejovi, synovi Kilianovmu. Dovtedy bola Udiča kráľovským majetkom. Dve Udiče už vtedy boli existujúcimi sídlami a v rokoch 1332–1333 existovala v Malej Udiči aj fara, ktorá už tiež nebola nová, čo znamená, že osídlenie a obec jestvovala už niekoľko storočí predtým.
V roku 1471 pripadli obe Udiče k bystrickému hradnému panstvu nárokovým právom rodu Podmanických.
V roku 1598 Veľká Udiča ešte stále patrila k považskobystrickému hradnému panstvu, bolo v nej 30 domov, z toho 13 sedliackych a 17 želiarskych (200 obyvateľov). Malá Udiča patrila zemanom, mala 17 domov, 9 sedliackych a 8 želiarskych (100 obyvateľov). Malá Udiča až do konca feudalizmu patrila zemanom, nikdy neprislúchala k žiadnemu hradu.
Podľa farskej kroniky bolo obyvateľstvo začiatkom 17. storočia evanjelického vierovyznania a v Malej Udiči mali kostol aj faru. V druhej polovici 17. storočia pod vplyvom vtedajších zemepánov prestúpilo obyvateľstvo do rímskokatolíckej cirkvi.
Život na dedine v 18. a 19. storočí
Základnou formou roľníckej rodiny v tomto období bola veľkorodina. Žili a hospodárili v nej starí rodičia, rodičia a ich početné deti. Najvyššou autoritou bol otec.
Hospodárstvo bolo založené na roľníctve a chove hospodárskych zvierat. Pôda patrila zemepánovi, roľník bol len jej dlhodobým užívateľom. Pestovali obilie, konope, ľan a zemiaky. Obilie sa žalo prevažne srpmi (niečo ako kosák), mlátilo sa cepmi. V chove hospodárskych zvierat sa udržiavalo celoročné pasenie so zimným prikrmovaním. Hlavnou ťažnou silou bol hovädzí dobytok, bohatší gazdovia chovali kone.
Po domácky sa vyrábalo najmä plátno a rozličné nástroje a predmety pre vlastnú potrebu domácnosti. Udiča bola veľmi známa košikárstvom. Rozšírené bolo aj rezbárstvo. Medzi hlavné zdroje obživy tunajších obyvateľov patrilo do roku 1813 pltníctvo.
Roľnícka usadlosť sa skladala z domu s izbou, pitvorom a komorou. Hospodársku časť tvorili maštale, stodoly a chlievy. Chudobné domy mali len izbu a pitvor. Do začiatku 19. storočia sa stavali domy bez okien, s otvoreným ohniskom vo vnútri, ktoré mali pod povalou len otvory na únik dymu, zvané dymníky. Stavby boli prevažne z dreva, pokryté slamou a šindľom.
Základný odev mužov sa skladal z košele a širokých plátenných alebo súkenných nohavíc. Odev žien tvoril rubáš, rukávce, prípadne dlhá ženská košeľa, doplnené o sukne a zástery. Popri domácom ľanovom alebo konopnom plátne a súkne prenikali do odievania aj jemnejšie bavlnené a vlnené textílie z manufaktúr. V tradičnom odeve prevládala biela a čierna farba, doplnená farebnou výšivkou.
Každá významná zmena v živote jednotlivca ako napr. svadba, narodenie dieťaťa, smrť, alebo udalosť v hospodárskom a spoločenskom živote dediny, napr. začiatok a skončenie prác na poli, stavba domu, väčšia kúpa či predaj, cirkevné sviatky ako Veľká noc či Vianoce, ale aj letný slnovrat a fašiangy boli spojené s rozmanitými zvykmi a obradmi. Spev, hudba a tanec boli prirodzenou súčasťou spoločenského života.
Rozvoj Udiče
Ako uvádza zápis v púchovskom archíve pod názvom Maloudičský notariát, obvodný notariát existoval v Udiči už od nepamäti. Notariát mal sídlo vo Veľkej Udiči až do roku 1952, kedy boli zrušené.
Spisový materiál z obdobia notariátu je značne medzerovitý. Najstarší materiál pochádza z roku 1886 a najmladší z roku 1952.
Obec Udiča viedla kroniku od nepamäti, ale tá sa v roku 1945 stratila. V roku 1966 sa kronikárom obce stal Štefan Kováčik, ktorý sa retrospektívne snažil zaznamenať udalosti významné pre obec Udiča. Úspešne sa mu to podarilo, dostal sa však len po rok 1919. 1. januára 1984, keď sa tejto funkcie ujala Alica Haidlerová, ktorá zachytila obdobie od roku 1919 až po rok 1984. Potom zapisovala najdôležitejšie udalosti v obci až po rok 1995. V kronike obce boli zaznamenávané každoročné údaje o chode obce, počasí, úrode a politických udalostiach, ako aj rozličné kuriozity a zaujímavosti.
Dňa 25. júla 1935 bola v obci zriadená a odovzdaná svojmu účelu prvá telefónna ústredňa a telegrafná stanica s telefónnou prevádzkou, ktorá bola umiestnená na notárskom úrade. Po dvoch, nie celkom úspešne fungujúcich, hasičských zboroch vznikol v roku 1937 hasičský zbor, ktorý mal motorovú a ručnú striekačku. Jeho veliteľom bol Štefan Trško.
V máji 1933 sa konalo rokovanie o zavedení elektrickej energie do obce Udiča, ale návrh bol zamietnutý. Napriek tomu dňa 17. apríla 1945 odsúhlasili zastupiteľstvá Malej a Veľkej Udiče zavedenie elektrickej energie do oboch obcí. Práce však boli vykonané až po skončení vojny roku 1947. Od roku 1955 bola už celá obec elektrifikovaná.
V roku 1949 sa začala výstavba Priehrady mládeže v Nosiciach. Do prevádzky bola uvedená v roku 1957. Nádrž slúži pre dennú a týždennú reguláciu prietokov a pre výrobu elektrickej energie.
Muselo sa preložiť 12 km dvojkoľajovej železnice a 35 km ciest. Za priehradou vzniklo priehradné jazero s rozlohou 865 hektárov a s objemom 35,9 mil. m3 vody. Bola zatopená obec Okrut. Udiča sa tak dostala priamo na breh Váhu.
V obci Udiča bol vodovod vybudovaný v roku 1955. Postupne sa zavádzal do ostatných častí obce. V roku 1995 dokončená výstavba vodojemu pod vrchom Klapy pri skale Čerenec, ktorá využíva prírodný horský prameň.
Poštový úrad bol v Udiči zriadený 1. januára 1961. Dovtedy obec patrila pod poštový úrad v Považskej Bystrici, odkiaľ každý pracovný deň prichádzal listonoš.
9. mája 1971 slávnostne položili základný kameň viacúčelovej budovy Miestneho národného výboru, ktorá obsahovala sídlo poštového úradu, spoločenskú sálu, zdravotné stredisko, sobášnu sieň a sídlo miestneho národného výboru (terajšie obecné zastupiteľstvo). V tom istom roku sa aj začala výstavba, budova sa kolaudovala až 10. decembra 1976. V roku 1982 postavili v jej okolí park.
10. mája 1991, presne 20 rokov a jeden deň po položení základného kameňa sa budova premenovala na Obecný dom.
Dňa 25. septembra 1975 začala Jednota, spotrebné družstvo Púchov výstavbu nákupného strediska a závodu verejného stravovania. Stavba bola dokončená a slávnostne otvorená 24. februára 1978.
Z piatich obcí jedna
Dňa 1. januára 1959 boli na základe uznesenia Krajského národného výboru v Žiline zo dňa 6. novembra 1958 zlúčené obce Malá Udiča, Veľká Udiča a Okrut do jednej obce s názvom Udiča. 30. apríla 1976 bola zlúčená obec Udiča s predtým samostatnou obcou Upohlav do jednej obce s názvom Udiča.
Súčasťou Udiče je aj osada Uhry.
Dňa 1. júla 1979 sa súčasťou Udiče stala aj obec Prosné.
Prvá svetová vojna
Počas I. svetovej vojny muselo veľa mužov z dediny narukovať (120 mužov odišlo, 10 z nich padlo do zajatia a 30 mužov prišlo o život).
Neskôr boli nariadené domobranecké prehliadky. Na týchto prehliadkach sa striedali bývalí nevojaci vo veku 18 až 42 rokov. Schopnejší z nich boli odvádzaní a po krátkom výcviku posielaní na front.
Druhá svetová vojna
náhľad|Pamätník obetiam bombardovania
Dňa 12. decembra 1944 o 11.00 spadla na obec bomba, ktorú zhodilo angloamerické spojenecké lietadlo, zasiahla ľudovú školu a zabila 5 detí, učiteľa a učiteľku. Veľa ďalších detí bolo zranených. Na území obce sa nebojovalo, napriek tomu následky tu vojna zanechala. Obec je doteraz ohradená protitankovými zátarasami. Obrovské betónové kvádre tvoria líniu vpravo pri vstupe do obce.
V roku 1968 sa začalo s výstavbou pamätníka obetiam bombardovania rímskokatolíckej ľudovej školy. O stavbu sa zaslúžil najmä obyvateľ obce Michal Lecák. Výtvarné riešenie navrhol akademický sochár Stanislav Bíroš z Bytče.
7. septembra 1969 bol tento pamätník slávnostne odhalený a 13. apríla 1979 bol prijatý do zoznamu kultúrnych pamiatok Stredoslovenského kraja.
Súčasnosť obce
V súčasnosti má obec 2234 obyvateľov. Patrí medzi najpočetnejšie v okrese. Dobudovala sa kanalizácia, čistička odpadových vôd, vodovod, káblová televízia, dve ekoihriská. Vytvára sa vhodné prostredie pre podnikateľské aktivity, individuálnu bytovú výstavbu, kultúrny rozvoj obyvateľstva, čím sa zabezpečuje prirodzená reprodukcia populácie. Od 1. januára 2006 došlo k zlúčeniu Základnej školy Udiča a Materskej školy Udiča, ktoré v súčasnosti nesú spoločný názov Základná škola s materskou školou Udiča.
NGC 6451
NGC 6451 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Škorpión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. júna 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,2.
Mesto so župným právom
Mesto so župným právom (maď. j.č. megyei jogú város) je v Maďarsku mesto s rozšírenými právomocami podobnými právomociam župy, ktoré však je súčasťou župy, v ktorej sa nachádza. V Maďarsku je 25 takýchto miest:
Archiac (kantón)
Archiac je francúzsky kantón v obvode Jonzac v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Skladá sa z 17 obcí.
Brunovce
Brunovce sú obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Charlton Heston
Charlton Heston (* 4. október 1923, Evanston, Illinois, USA – † 5. apríl 2008, Beverly Hills, Kalifornia, USA ) bol americký filmový herec, ktorý hral viaceré známe roly vo filmoch ako Desatoro prikázaní, Ben Hur, alebo Planéta opíc.
Brunovce
Dejiny
V katastri obce bolo nájdené kostrové pohrebisko únětickej kultúry zo starej bronzovej doby. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1374. Patrila viacerým šľachtikým rodinám. Obyvatelia sa venovali poľnohospodártvu, ženy tiež výrobe čipiek a výšiviek.
Charlton Heston
Životopis
Heston vyštudoval herectvo a 3 roky pôsobil v americkom letectve. Debutoval v roku 1941 v malom filme Peer Gynt natočenom podľa Ibsenovej predlohy.
Jeho herecká kariéra je bohatá na veľké historické úlohy. Najznámejšie dielo Ben Hur je z obdobia ranokresťanských dejín, hral Michelangela v konflikte s pápežom Júliom II., ako aj Cida a niekoľko postáv vo filmoch inšpirovaných Bibliou. V snímke Desať Božích prikázaní z roku 1956 stvárnil v hlavnej úlohe Mojžiša bojujúceho proti krutovláde egyptských faraónov.
Pred kamerou pôsobil viac ako 60 rokov, počas ktorých si vybudoval nezameniteľný herecký štýl. Vysoký a atraktívny herec hral zásadových a silných mužov, bojujúcich za pravdu. Mal šťastie na režisérov, ktorí ho obsadzovali do nadčasových filmov prinášajúcich hlboké morálne posolstvá.
V šesťdesiatych rokoch sa pokúsil o zmenu a prijal úlohu astronauta Taylora, v kultovom sci-fi filme Planéta opíc. Žánru ostal verný i v troch ďalších filmoch z toho istého obdobia.
Na začiatku svojej kariéry patril k hereckým hviezdam, ktoré boli proti rasizmu a boli aktívne v pochode za ľudské práva. V rokoch 1998 až 2001 bol prezidentom zbrojárskej asociácie National Rifle Association.
Osobný život
Roku 1944 sa oženil s Lydiou Clarke.
Oktet (atóm)
Oktet je skupina 8 elektrónov vo valenčnej vrstve atómu. Ak má atóm oktet (8 elektrónov vo valenčnej vrstve), má najstabilnejšiu formu.
Kopa (priezvisko)
Kopa (o význame pozri kopa) je české, slovenské a poľské priezvisko. Na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výskytom v Bratislave. Častejšie je v Česku, najviac v mestách Praha, Pardubice, Zábřeh a Sušice.
Známi nositelia
Pozri v článku Kopa.
Sadiki
Sadiki môže byť:
Ragby
Ragby alebo staršie rugby môže byť:
Tyrrhena Mons
Tyrrhena Mons je vrch na povrchu Marsu, ktorý sa nachádza severovýchodne od Hellas Planitia juhozápadne od sopky Tyrrhena Patera v oblasti Hesperia Planum. Dvíha sa do výšky 3 920 metrov nad nulovou nadmorskou výškou a veľkosť bázy dosahuje 107 km.
Pomenovaná bola roku 1991.
NGC 6452
NGC 6452 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 2. júla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Darfield
Darfield môže znamenať:
Koppa (priezvisko)
Koppa je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Banskej Bystrici a Zvolene.
Známi nositelia
Pozri v článku Koppa.
Analistika
Analistika (lat.) je jedna z najstarších foriem dejepisectva; spočíva v zápise udalostí len v chronologickom poradí.
Manuel Felguérez
Manuel Felguérez (* 12. december 1928, Valparaíso – † 8. jún 2020) bol mexický sochár a maliar.
Salihi (priezvisko)
Salihi je albánske priezvisko. Na Slovensku sa nevyskytuje, v Česku je je veľmi zriedkavé, v roku 2011 bolo evidovaných sedem nositeľov tohto priezviska, o rok neskôr len jeden (v meste Karlovy Vary).
Manuel Felguérez
Životopis
Felguérez sa narodil na farme v obci San Agustin del Vergel (Valparaíso). Študoval na Akadémii výtvarných umení La Esmeralda, na Academia de San Carlos a neskôr získal štipendium od francúzskej vlády v Paríži na Académie Colarossi. Patril k prvej generácii mexických abstraktných umelcov a vytvoril doma i v zahraničí mnoho obrazov, sôch a reliéfov. Sú pre neho charakteristické ich geometrické tvary. Okrem toho pokračoval v štúdiu. Bol členom Academia de Artes a po svojom návrate zo Spojených štátov pôsobil od roku 1990 v UNAM.
Salihi (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Salihi.
Roure (Francúzsko)
Roure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žlíbky
Dejiny
Prvá zmienka o osade pochádza z roku 1720.
V roku 1910 tu stálo 12 domov so 61 obyvateľmi (všetci nemeckej národnosti).
Po skončení druhej svetovej vojny boli všetci obyvatelia, na základe Benešových dekrétov odsunutí do Nemecka.
Súčasnosť
Lúky v priestore bývalej osady sú využívané ako obora pre chov danielov a jeleňov.
V osade boli v nedávnej dobe obnovené kríž z roku 1840 a kaplnka.
Sadiki (priezvisko)
Sadiki je albánske priezvisko. Na Slovensku je zriedkavé, vyskytuje sa v Novej Lesnej (okres Poprad).
Známi nositelia
Pozri v článku Sadiki.
Senko
Senko môže byť:
Mestečko
Mestečko môže byť:
Coppa
Coppa je priezvisko, pozri Coppa (priezvisko), napr.:
Kandráčovci
Kandráčovci, pôvodným názvom Ľudová hudba Ondreja Kandráča, je východoslovenská hudobná skupina, ktorú v roku 2004 založil primáš Ondrej Kandráč, ktorý pochádza z Krásnej Lúky. Hrajú predovšetkým ľudové piesne (okrem slovenčiny aj v rusínčine), ale v menšej miere aj vlastnú tvorbu. Ako doteraz jediní získali na Slovensku platinovú platňu za ľudovú hudbu, a to celkom štyrikrát.
História
Skupinu Kandráčovci založil v roku 2004 jej primáš Ondrej Kandráč. Členmi tohto zoskupenia sú bývalí muzikanti z rôznych folklórnych súborov. Hudobníci úzko spolupracujú s regionálnym vysielaním RTVS v Košiciach.
Kandráčovci vydali množstvo albumov. Tak napríklad s vydavateľstvom Slovak Radio Records to boli dva CD nosiče - A čija to chyža (2004) a Sinu muj (2005). Neskôr k nim pribudli ďalšie cédečka.
V roku 2008 získali ako prvá ľudová hudba na Slovensku naraz dve platinové platne za svoje premiérové CD už spomenutý titul – A čija to chyža a Sinu muj. Hneď o dva roky na to pridali ďalšie platinové CD za projekt Oj, zabava, ktorý sa stal ich prvým debutovým albumom.
Po titule Oj, zabava prišiel v roku 2012 album Dva Duby. Práve k nemu sa viaže aj koncert, ktorý mohli vidieť diváci v rôznych kútoch Slovenska.
Piesne
22. marca 2019 mala premiéru pesnička „Postav dom, zasaď strom“. Pieseň odznela na koncerte s názvom Tancuj mi Lukáša Adamca v Kulturparku v Košiciach. Text piesne napísal Vlado Puchala a na text zložil hudbu Tomi Okres. Tomi Okres požiadal Vlada Puchalu o napísanie piesne, pretože chcel zložiť pieseň pre Kandráčovcov. V apríli 2019 uviedli k piesni „Postav dom, zasaď strom“ aj oficiálny videoklip. Scenár k videoklipu vytvorila a videoklip režírovala Oľga Záblacká.
Vo februári 2019 pred Majstrovstvami sveta v hokeji, ktoré sa odohrali na Slovensku uviedli oficiálnu pieseň Majstrovstiev: „Hokejová“. .
V máji 2019 k piesni „Hokejová“ natočili videoklip, ktorý sa nakrúcal na železničnej stanici v Košiciach. Scenár a réžia klipu - Oľga Záblacká.
Pred letným turné v lete 2019 s názvom Mega turné open air 2019, ktoré sa konalo po celom Slovensku od 22. júna do 18. augusta nahrali spolu s kapelou Kollárovci novú pieseň - „Chlapci spod Tatier“. Videoklip k piesni zverejnila televízia JOJ na svojom oficiálnom youtube kanáli 20. júna 2019. Videoklip vyrobila P & C - Super Media Group. Producentmi pesničky sú Zoli Tóth a Braňo Jančich. Hudbu a text k piesni napísal Braňo Jančich.
Pont de Neuilly (parížske metro)
Pont de Neuilly je stanica parížskeho metra na Linke 1 v obci Neuilly-sur-Seine.
Je pomenovaná podľa mosta v obci Neuilly-sur-Seine.
Stanica bola západnou konečnou stanicou Linky 1 od roku 1937 do roku 1992, kedy bolo otvorené rozšírenie linky do La Défense. Nad stanicou sa rozkladá promenáda, z ktorej možno vidieť časť štvrte La Défense.
Kumkvat
thumb|right|Kumkvát Kumkvat alebo kumkvát (lat. Fortunella) je rod rastlín z čeľade rutovité, ako aj názov ich plodu. Novšie sa zaraďuje ako súčasť rodu citrónovník (Citrus).
Plod kumkvátu je citrusové ovocie pripomínajúce miniatúrne pomaranče. Tento trpasličí pomaranč patrí medzi najmenšie citrusové plody a je len 2 - 4 cm dlhý. Plody, dužina a šupa sú oranžové a jedlé. Pochádza z Východnej Ázie a Južnej Číny, kde je známy už od 12. storočia. Pestuje sa na stálezelenom kríku alebo na malom, trojmetrovom strome. Nemá chuť pomaranča, grepu ani citróna, je to zvláštna kombinácia týchto vôní a chutí zároveň. Z kumkvátu vyrábaju marmeládu a typický sladkotrpký likér.
Coppa (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Coppa.
Saint-Berain-sous-Sanvignes
Saint-Berain-sous-Sanvignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Barde
La Barde je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-André-de-la-Roche
Saint-André-de-la-Roche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anály
Anály (iné názvy: letopis(y), anál ) sú „typicky stredoveký dejepisecký žáner, ktorý zachytáva v podobe stručných chronologických záznamov pozoruhodné udalosti vzťahujúce sa k jednotlivým rokom“.
Staroveké anály
Anály sú prvotná forma historiografie. Medzi najstaršie zachované anály patria egyptské, blízkovýchodné a čínske (zachovali sa iba Čchun-čchiou ).
V antike anály boli ročné záznamy pontifikov, ktorí mali na starosti rímsky kalendár. Existovali od konca 5. stor. pred Kr., vo forme zápisov na osobitné biele tabule (lat. tabulae dealbatae), ktoré boli verejne vystavované pred sídlom najvyššieho pontifika a po skočení roku boli archivované. Udalosti začínali nástupom konzula, ktoré meno označovalo rok. Boli zaznamenávané sviatočné dni a k jednotlivým dňom zapisovatelia pripisovali podstatné udalosti. Šlo predovšetkým o: veci z náboženského života, nadprirodzené úkazy, vojnové udalosti (víťazstvá, triumfy vojvodcov), vojnové a prírodné katastrofy. Anály boli veľmi stručné, s minimálnou literárnou formou.
Najstaršie anály boli zničené počas keltského vpádu v 4. stor. pred Kr. Asi v roku 123. alebo 130. pred Kr. anály zozbieral a upravil (80 zvitkov) pontifex Mucius Scaevola. Sú známe pod menom Annales maximi, do súčasnosti sa nedochovali. Zachytávali udalosti v rozmedzí 280 rokov. Marcus Porcius Cato ich kritizoval kvôli bezvýznamnosti uvádzaných udalostí, stále však predstavovali významný prameň pre neskorších historikov. Rímske anály mali autochtónny pôvod (nezávislý od gréckeho vplyvu) a mali značný prínos pre vývoj typicky rímskej historiografie.
Stredoveké anály
Hoci bolo anály známe už v staroveku ako žáner boli pestované najmä v stredoveku. Vznikli na konci 7. storočia z marginalnych a medziriadkových poznámok vpisovaných do veľkonočných tabuliek či podobných liturgických pomôcok. Rozšírenosť análov v 8.-10. storočí súvisí s úpadkom vzdelania počas sťahovania národov. Pôvodne sa v nich zaznamenávali udalosti ako: úmrtia pápežov (a iných cirkevných hodnostárov), panovníkov, prírodné katastrofy a pod. Neskôr dôležité udalosti v chronologickom poradí. Najvýznamnejšie vznikali v kláštoroch. Názvy análov boli podla miesta vzniku, autora, zriedkavejšie podľa témy, na ktorú sa prevažne zameriavali. Najväčší rozvoj tvorby análov je spojený s franskou dynastiou Karolovcov, od konca 12. storočia ich popularita klesá (v západnej Európe). S príchodom renesancie ich obľúbenosť končí, namiesto nich nastupuje širšie prístupný historický kalendár.
Pre slovenské dejiny sú podstatné Anály Franskej ríše a na ne nadväzujúce Fuldské anály. Najstaršie anály v Uhorsku sú Bratislavské anály (Annales Posonienses).
Bohatú tradíciu mali anály aj v Rusku - napr. Rozprávanie o dávnych časoch.
Hranice medzi análmi, kronikou a historickou reláciou sú problematické.
NGC 6454
NGC 6454 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 19. apríla 1885.
Kostol svätého Jakuba (Banská Bystrica)
Kostol svätého Jakuba je rímskokatolícky kostol v Banskej Bystrici v mestskej časti Jakub.
História stavby
Pramene sa zmieňujú o kostole už v 20. rokoch 14. storočia, teda približne v čase založenia samotnej obce, ktorá bola práve po spomínanom kostole pomenovaná. Pôvodná forma kostola sa značne líšila od tej súčasnej, nakoľko prešla viacerými zásahmi jednak staviteľskými, no tiež demolačnými. Pôvodný pôdorys kostola zo 14. storočia tvorila loď ukončená štvorcovým presbytériom. Približne o pol storočia neskôr sa k moci v Zvolenskej stolici dostal župan Donč, ktorý sa podieľal na výstavbách a rekonštrukciách stredoslovenských hradov. Dal presbytériu kostola súčasnú polygonálnu podobu oplášteného osemuholníka vystuženého kamennými piliermi.
Začiatok ďalšej významnejšej a výraznejšej prestavby kostola sa datuje na prvú polovicu 15. storočia, konkrétne rok 1413, kedy Banskú Bystricu navštívil biskup Benedikt, vikár ostrihomského arcibiskupa Jána III., ktorý udelil kostolu odpustky, a následne v roku 1473 iný ostrihomský vikár Michal Milkoviensis, ktorý obdaril kostol ďalšími odpustkami. Dotácie a možnosť prestavby kostola boli zabezpečené celkovou prosperitou Bystrice vďaka ťažobnému priemyslu, t. j. založením Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti. Na prestavbe sa podieľal hlavne Michal Konigsberg, štedrý donátor a ťažiar, pochádzajúci priamo z Banskej Bystrice, pričom prestavba trvala až do roku 1516.
Súčasťou vtedajšej podoby kostola bola predsieň pripojená k južnej fasáde kostola, ktorá pravdepodobne slúžila charitatívnym účelom.
V 17. storočí, v čase vzniku stavovských povstaní proti centralizovanej moci Habsburgovocov, do ktorých boli zapojené aj početné výboje Turkov, sa Slovensko vďaka svojej polohe nevyhlo nepokojom, práve naopak. Práve v tom čase bol kostol opevnený kamenným múrom so strieľňovými otvormi.
Architektonický opis
thumb|Interiér thumb|Pôdorys thumb|Okno južného priečelia thumb|Klenba hlavnej lode thumb|Pohľad na [[sakristia|sakristiu]] V porovnaní s inými objektmi z rovnakého obdobia stavbu objemovo považujeme za malú. Jej veľkosť je samozrejme možné vysvetliť odvíjajúc sa od funkcie, nakoľko obec Jakub nikdy nedisponovala veľkým počtom obyvateľstva, a teda iný, väčší rozmer objektu nebol nutný.
Čo sa týka umiestnenia v rámci obce, kostol je situovaný približne v centre, čo predpokladá dobrú dostupnosť a prístup. Základným princípom kostola je polygonálna osemuholníková apsida, plniaca funkciu presbytéria, orientovaná smerom na východ, pripojená k hlavnej lodi obdĺžnikového pôdorysu.
Centrálny priestor kostola (loď) má dva vstupy, v západnom a južnom priečelí. Portál na západnej strane má tvar klasického neskorogotického lomeného oblúku. Je zdobený dvoma vyžlabenými prútmi, prekríženými v osi zalomenia oblúku. V rámci materiálového riešenia je využitý kameň, tak ako je tomu aj u iných častí kostola.
Druhý portál, zasadený v južnom priečelím, je tiež kamenný s hranolovitého tvaru so zaoblenými rohmi, zdobený dvojicou prútov. Prúty, obiehajúce po jeho obvode sa v mieste zaoblenia základného tvaru vetvia na dve časti, ktoré prechádzajú vodorovne s vrchným lemom portálu. Osovo súmerne sa spätne stretávajú v mieste zaoblenia. Prúty, lemujúce zvislú hranu vstupu, sú po zaoblení rámu prerušené, následne sa znovu objavujú podľa osovej súmernosti na druhej strane portálu, čím je vytvorený súmerný hranolovitý výrez.
Hlavná loď
Hlavná loď, dlhá približne 14 metrov a vysoká je podoprená 6 vnútornými a dvoma vonkajšími piliermi, ktoré plnia statickú funkciu prenosu zaťaženia klenutého stropu. Postupujúc smerom od západu, na severnej stene sú klenbové rebrá nesené profilovanými nábežníkmi, ktoré sú následne osadené na spomínaným pilieroch, približne vo výške piatich metrov. V strednej časti lode, kde sa nachádzajú dva vnútorné piliere na každej strane, rebrá naväzujú na pilierový nosný systém približne v rovnakej výške, spomínaných, piatich metrov, bez nábežníkov, prípory či konzol. V mieste ukončenia lode a napojenia apsidy sa opakuje riešenie zo západnej časti a teda, rebrá sú osadené na nábežníkoch. Loď je zaklenutá charakteristickou hviezdicovitou sieťovou klenbou s vloženými medzipoliami v trojitej náväznosti. Klenbu tvoria rebrá s dvoma typmi profilov, jednoduchým hranolovitým a hranolovitým s dvojitým vyžlabením. Osvetlenie centrálneho priestoru je zabezpečené spolu siedmimi oknami, pričom štyri z nich z nich sa nachádzajú na západnom priečelí nad, už spomínaným, lomeným oblúkovitým portálom, ostatné tri sú umiestnené na južnej strane kostola.
Okná južného priečelia sú umiestnené rovnomerne vzhľadom na južnú fasádu lode. Všetky tri majú tvar lomeného oblúku, pričom špičky zalomenia sú v jednej vodorovnej línii. Ich ďalším spoločným znakom je vnútorná štruktúra, t. j. členenie prostredníctvom bifory, mníšky (trojlisty) nad každou časťou a ozdobnosť kružby. Pri detailnejšom preskúmaní zisťujeme, že sa však okná navzájom práve týmto dekorom jemne odlišujú. Okno vsadená do steny najbližšie k západnému priečeliu zaberá najmenšiu plochu, keďže rešpektuje výšku kruchty, druhého podlažia, teda je umiestnené vo väčšej výške. Okrem spomínanej bifory, v mieste spoja mníšok na osi okna sa nachádza štvorcípa hviezdica, z ktorej sa vinú dva oblúky navzájom pretínajúce sa, a následne spájajúce sa v zalomení oblúku.
Druhé a tretie okno sú rozmerom identické, obe s biforou, mníškami, zatiaľ, čo pri druhom okne je nad trojlistom vsadený uzatvorený kruh, ktorého oblúkovitý dekor je stredovo symetrický. Tretie okna má nad trojlistom štvorcípu hviezdicu, nad ktorou sa spájajú laloky, výchadzajúce zo styku lemu okna a mníšky.
Celá severná stena lode je plná, bez akýchkoľvek otvorov či okien.
Presbytérium
Na loď z východnej strany naväzuje presbytérium, vysoké približne 8 metrov, s trojitým polygonálnym záverom, ktorého priemer je o niečo menší ako šírka lode. Navyše je konštrukčne oddelená, čím sa pomyselne uzatvára a chráni sakrálny priestor s oltárom. Na presbytérium je z vonkajšej strany v miestach styku jednotlivých polygónov napojených päť operných pilierov, do ktorých je zvedený tlak klenby. Hviezdicovitý klenbový vzorec je identický so vzorcom centrálnej časti, pomer opakujúcich sa jednotlivých polí klenby v apside vzhľadom na loď je 1:3.
Priestor kňažiska presvetľujú tri okná, umiestnené na južnej strane, a tak ako si môžeme všimnúť pri štruktúre lode, severná strana zostáva plná.
V porovnaní s oknami spomínanej lode, okná sú identické, význačné vertikalitou a väčším pomerom výšky k svojej šírke, plošne však jednoznačne menšie. Posadené sú v jednej horizontálnej línii, ktorá sa však nachádza o niečo nižšie ako línia spodného lemu druhých dvoch okien centrálnej lode. Čo sa týka dekoru, sú podstatne jednoduchšie zdobené, čo dokazuje, že presbytérium pochádza zo staršieho obdobia, než zvyšok stavby, tento fakt potvrdzujú tiež historické záznamy a písomné pramene. Okná nie sú osovo členené biforou, namiesto mníšky sú zdobené dvojitým poloblúkom, na ktorý nadväzuje čistá, jednoduchá okrúhla kružba bez dekoru.
Sakristia
Na severnej strane kňažiska, v časti rovnobežnej so severnou stenou lode sa nachádza vstup do sakristie.
Sakristia ma obdĺžnikový pôdorys je klenutá krížovou klenbou a v súčasnosti je zastrešená pultovou plechovou strechou, pričom nie je prístupná iným spôsobom ako zo spomínanej apsidy. Jej jediný kontakt s exteriérom tvorí malé okienko tvaru lomeného oblúku s ostením, bez výrazného dekoru.
Kruchta
Kruchta, t. j. chór, pristavaná k lodi kostola v neskoršom období, je prístupná z hlavnej lode pôvodným točitým strmým kamenným schodiskom nachádzajúcim sa v severnom rohu západnej steny kostola. Plošne zaberá toto druhé podlažie približne tretinu plochy lodi a je nesené dvoma stĺpmi rovnomerne rozmiestnenými v ortogonálnom smere k jej osi. Stĺpy majú antikizujúci charakter, čo dokazujú proporcie stĺpov (ich štíhlostť) a spôsob vegetabilného dekoru hlavice, ktorá silne pripomína grécko korintský rád. Stĺpy majú okrúhly prierez, sú hladké bez kanelovania, ich hlavicu tvoria tri rady zatočených akantových listov a sú ukončené hranolovými profilovanými nábežníkmi. Pri čelnom pohľade smerom z apsidy, stĺpy spolu s profilom konštrukcie druhého podlažia tvoria antickú idylu stĺpu nesúceho kladie. Bezpečnosť pohybu na druhom podlaží vytvára neskorogotické zábradlie so štvorlistovým dekorom, ktoré je nesené dvoma stĺpikmi, nachádzajúcimi sa v osiach stĺpov podopierajúcich kruchtu.V úrovni chóru, druhého podlažia sa nachádza okno posadené centrálne presne na osi západného priečelia. Zaujímavosťou je že ako jediné nemá tvar lomeného oblúku. Osovo je členené úzkym stĺpikom, čím vzniká tzv. bifora, obe tieto časti sú ukončené mníškami (trojlistom) v mieste stretu ktorých, sa na osi okna začína zvislým smerom hore vinúť oblúkovitý lalok, ukončený až pri ostení, zdobený dvoma horizontálne posadenými poloblúkmi.
Vyššie, asi 1,3 metra nad ním v štíte sedlovej strechy, presvetľujú úroveň konštrukcie dreveného krovu nad zaklenutým stropom, tri okrúhle jednoduché okienka s priemerom približne, rozmiestnené v jednej horizontálnej línii, symetricky vzhľadom na šírku štítu. Práve z podkrovia je prístupná hranolovitá drevená veža, siahajúca do výšky 13 metrov, zastrešená trojstupňovou plechovou strechou.
Vybavenie
V kostole sa nachádzajú dva oltáre, oltár sv. Jakuba a oltár Panny Márie. Hlavný oltár sv Jakuba je v mieste presbytéria, vedľajší je otočený čelne ku chóru, ktorý umiestnený priamo pred apsidou na severnej strane lode. Oba sú však iba replikami z 20. rokov 19. storočia, zatiaľ čo originál oltára sv. Jakuba bol prevezené do Ostrihomu a originál oltára Panny Márie do Farského kostola v Banskej Bystrici. Pohľad na hlavný oltár vytvára dojem pohľadu na zmenšeninu trojlodej katedrály. V každej z troch lodí je umiestnená plastika, pričom v centrálnej časti je zobrazený práve sv. Jakub. Nad ňou je sa nachádza slepá kružba zdobená krabmi, nad všetkými troma časťami sú fiály. Celý oltár je ladený do svetlých farieb, využíva jemný zlatý dekor.
Na pravej strane lode sa nachádza neskorogotická drevená kazateľnica, zdobená plastikami evanjelistov, polychrómovanými drevorezbami a fiálami so zlátenými krabmi na zvukovej strieške.
Záver
V súčasnosti Kostol sv. Jakuba spadá pod farnosť Uľanka. Okrem využitia pre tradičné bohoslužobné a náboženské účely je tiež významnou kultúrnu-historickou a turisticky príťažlivou pamiatkou.
Dobšinský
Dobšinský je slovenské priezvisko odvodené od mesta Dobšiná. Najčastejšie je v Revúcej a Spišskej Novej Vsi.
Jesus Christ Superstar
Jesus Christ Superstar je rocková opera ktorú vytvorili autori Tim Rice a Andrew Lloyd Webber. Vznikla v roku 1969. Príbeh je o poslednom týždni života Ježiša Krista od jeho príchodu do Jeruzalema, po jeho ukrižovanie. Príbeh je rozprávaný z perspektívy Judáša Iškariotského.
1980 Gaudium, Tvrdošín
Už v roku 1980 skupina Gaudium predviedla vlastnú verziu opery naživo vo farskom kostole v Tvrdošíne.
1984 Gaudium 2, Ružomberok
Prvá štúdiová nahrávka slovenskej verzie Jesus Christ Superstar pochádza už z roku 1981. Teda takmer desaťročie pred prebásneným českým prekladom. O jej podobu sa postarala skupina Gaudium a hostia. V skupine hral kňaz Marcel Šiškovič, autor prvých pôvodných slovenských gospelov, spoluautor prvej nahrávky slovenského gospelu, či prvej bigbítovej krížovej cesty.
Bratislava 2015
V apríli 2015 malo premiéru slovenské naštudovanie muzikálu v Tower Stage v Bratislave. Režisérom a choreografom bol Ján Ďurovčík. Hlavnú úlohu Ježiša stvárnili Patrik Vyskočil a Roman Tomeš. Do úlohy Márie Magdaleny boli obsadené Nela Pocisková a Katarína Hasprová. Judáša hrali Ján Slezák, Ján Jackuliak a Lukáš Adamec. Autorom slovenských textov je Ján Štrasser. Živú hudbu predstaveniu poskytovala skupina IMT Smile. Po premiére 10. apríla bolo naplánovaných 30 repríz.
Dolný Kubín 2018
V januári 2018 bol vydaný album Jesus Christ Superstar- rocková opera. Dielo pozostávalo opäť z textov Marcela Šiškoviča. Za znovuzrodenie Šiškoviča, zodpovedal Martin Toman s jeho tvorivou skupinou, v hlavnej úlohe Ján Pavol Maretta. Album tak zanecháva kompletné spracovanie muzikálu, vrátane bonusových stôp. 3.6 2017 sa uskutočnil prvý koncert v Dolnom Kubíne. Dnes sú na Orave naplánované ďalšie podobné koncerty.
Peugeot RCZ
thumb|270px|Peugeot RCZ zozadu thumb|Volant a palubná doska Peugeotu RCZ Peugeot RCZ je športový automobil, ktorý od mája 2010 vyrába francúzska automobilka Peugeot. V súčasnosti je k dispozícii v takmer 80 krajinách po celom svete.
Oficiálne bol Peugeot RCZ predstavený na Frankfurt Auto Show v roku 2009 a pôvodne bol ohlásený ako koncept Peugeot 308 RCZ v roku 2007 na Frankfurt Auto Show. Je zostavovaný vo výrobnom závode Magna Steyr, ktorý je dcérskou spoločnosťou Magna International.
Model RCZ je pre automobilku Peugeot komerčným úspechom. Dňa 21. júna 2011 zišiel z výrobnej linky 30 000 automobil.
Špecifikácie
RCZ má v ponuke tri motory, ktoré sú dostupné len so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou a automatická prevodovka je k dispozícii len s najslabším benzínovým motorom.
Ocenenia
Peugeot RCZ získal cenu Top Gear 2010 Coupe of the Year a Auto Express Special Design Award 2010.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Madunice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Madunice v okrese Hlohovec.
Analógia bytia
Analógia bytia alebo analogia entis je podobanie sa každého súcna inému súcnu pri ich súčasnom odlišovaní sa. Je to ústredný pojem kresťanskej filozofie.
Hércules CF
Hércules Club de Fútbol, S.A.D. je španielsky futbalový klub so sídlom v Alicante, v autonómnom spoločenstve Valencia. Futbalový bol založený v roku 1922 a v súčasnosti hrá v druhej najvyššej španielskej futbalovej súťaži, Segunda División. Domovským stánkom klubu je štadión José Rico Pérez.
Káder mužstva
12px|Kapitán klubu
Ako stojí a leží
Ako stojí a leží (po česky jak stojí a leží, po angl. as is, po nemecky wie (er/es/sie) steht und liegt) je jednak doložka používaná pri dohodách o scudzovaní (t.j. spravidla v kúpnych zmluvách), ktorá znamená, že scudziteľ (t.j. spravidla predávajúci) nezodpovedá za vady veci určenej súhrnne, ktorú scudzuje (t.j. spravidla predáva), a jednak synonymum výrazu (vec) určená súhrnne (úhrnom, úhrnkom).
Zmluvy uzatvorené medzi podnikateľom a nepodnikateľom
V prípade spotrebiteľských zmlúv, teda akýchkoľvek zmlúv uzatvorených medzi podnikateľom a nepodnikateľom, je doložka "ako stojí a leží" neprípustná, pretože § 53 ods. 4 písmeno d a ods. 5 Občianskeho zákonníka výslovne hovorí: ''Za neprijateľné podmienky uvedené v spotrebiteľskej zmluve sa považujú najmä ustanovenia, ktoré:...vylučujú alebo obmedzujú práva spotrebiteľa pri uplatnení zodpovednosti za vady alebo zodpovednosti za škodu... Neprijateľné podmienky upravené v spotrebiteľských zmluvách sú neplatné.''
Na upresnenie platí aj: