cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Litovčina
Súčasný litovský jazyk
Dnes je litovčina úradným jazykom Litvy. Litovský jazyk však používa aj litovská menšina v Poľsku (5,8 tisíc), Bielorusku a Kaliningradskej oblasti (18 000) a tiež litovskí emigranti v USA (800 000), Rusku, Anglicku, Nemecku, Lotyšsku, Kanade, Austrálii, Brazílii a Argentíne. Celkovo litovským jazykom rozpráva 4 000 000 ľudí vrátane Litovcov v Litve.
Litovská abeceda
Pre zápis litovského jazyka sa od 16. storočia používa mierne upravená latinka. V druhej polovici 60. rokov 19. storočia sa do popredia dostala cyrilika a azbuka, ale v konečnom dôsledku ju Litovci neprijali. V roku 1905 sa uskutočnila pravopisná reforma litovského jazyka, podľa ktorej dnes v súčasnej litovskej abecede existuje 32 písmen:
Pre zápis niektorých zvukov spoluhlások sa používa kombinácia – „ch“.
Miroslav Lipovský
Miroslav Lipovský (* 19. november 1976, Skalica) je slovenský hokejový brankár.
Litovčina
Samohlásky
Litovčina má 12 samohlások. Doplnkami k štandardnej latinke sú písmená „ą“, „ę“, „į“, „ų“, (tzv. nosné), ktoré historicky označovali nosovky (ako v súčasnom poľskom jazyku). Vyslovujú sa ako písmeno „n“ v slove Hanka.
Ďalším typom samohlások sú písmená „ė“ a „ū“, ktoré sa v slovenčine vyslovujú ako dlhé.
Spoluhlásky
V litovčine existuje 20 spoluhlások, ktoré sa píšu latinkou. Navyše sa tu vyskytuje zložka CH ako v slovenčine.
Miroslav Lipovský
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odchytal 15 zápasov.
Litovčina
Akcentológia v litovskom jazyku
Akcent (prízvuk) v litovskom jazyku je veľmi dôležitý. Málo jazykov totiž má taký prízvuk ako litovský jazyk. Ak je napríklad v anglickom jazyku prízvuk individuálny, v slovenčine a lotyštine je na 1. slabike, v poľštine na predposlednej slabike, vo francúzštine vždy padá na tretiu slabiku, v macedónčine na 3. slabike od konca, v litovčine existuje celý systém pravidiel prízvukov a intonácie vo vetách.
Prízvučná môže byť ktorákoľvek slabika. V priebehu skloňovania (časovania) sa miesto prízvuku mení. Dlhá prízvučná slabika má dodatočnú prozodickú charakteristiku – intonáciu. Rozlišujeme intonáciu klesajúcu („akut“) a intonáciu stúpajúcu („cirkumflex“).
Poloha prízvuku je zásadným faktorom litovského slova a má fonologickú funkciu, tzn. slová sa môžu líšiť polohou prízvuku – prízvuk je v litovčine významotvorný.
V litovskom jazyku, na rozdiel od lotyšského jazyka, existujú dvojslabičné slová so stúpajúcou a klesajúcou intonáciou (lauki a laukas) a rozličným prízvukom. Lotyština tento jav počas fínskeho vplyvu v krajine stratila a presunula prízvuk na prvú slabiku.
Litovské dialekty
Litovský jazyk sa rozdeľuje na dva dialekty – aukštajský dialekt (po litovsky: aukštaičių tarmės) a žemajtský dialekt (po litovsky: žemaičių tarmės). Pochádzajú z litovských slov vysoký (aukštaičių) a nízky (žemaičių) a ohraničujú územie obyvateľov okolo rieky Nemunas, ktorí nimi hovorili. Tieto dialekty sa ešte delia na tri poddialekty.
Aukštajský dialekt:
Žemajtský dialekt:
Gramatika
Litovčina je syntetický jazyk. Rozlišuje v základe tri časy – prítomný, minulý a budúci. Zvláštnosťou je tzv. minulý opakovaný čas, ktorý sa v jazyku vyskytuje minimálne. Má jednu formu oznamovacieho spôsobu, ktorá sa v minulom čase môže kombinovať s príčastiami.
Nijaký iný jazyk nemá toľko príčastí ako litovčina! Súčasný litovský jazyk používa obrovské množstvo príčastí a v tomto mu patrí prvenstvo. Pre každý čas existuje v litovčine aktívne a pasívne príčastie, okrem litovskej zvláštnosti – minulého opakovaného času, –  ktorý má len aktívne príčastie. Pomocou týchto príčastí sa vytvárajú formy činného a trpného rodu.
Podstatné mená
Podstatné a prídavné mená sa skloňujú siedmimi pádmi – tými istými ako v slovenčine.
Lokál je však nahradený tzv. miestnym pádom, ktorý je bezpredložkový. Ten sa ešte delí na ďalšie štyri pády:
V súčasnosti sa v jazyku zachoval iba inesív. Práve on figuruje v gramatických pádoch podstatných mien pod názvom miestny pád.
Litovčina prechyľuje ženské priezviská a to tak, že koncovka priezviska -aitė, -ytė alebo -(i)utė označuje slobodné dievča, koncovka -ienė vydatú ženu.
Skloňovanie
Podstatné mená v litovčine sa zaraďujú do piatich skupín skloňovania.
Časovanie slovies
Prítomný čas
Minulý čas
Budúci čas – infinitív bez koncovky -ti + s + koncovka.
Frekventatív (opakovaný dej v minulosti) – infinitív bez koncovky -ti + dav + koncovka.
Imperatív
Rozkazovací spôsob
Dni v týždni
Dni v týždni Litovci počítajú. Doslovný preklad znamená "prvý deň", "druhý deň"...
Zaujímavé je, že keď Litovci chcú povedať, že niečo je v pondelok, nepoužijú lokál jednotného čísla ako my (v kom? v čom?), ale akuzatív jednotného čísla (koho? čo?). To isté platí aj pri mesiacoch. Ak chcú vyjadriť opakovanosť (napr. že niečo sa opakuje každý pondelok alebo žito sa seje vždy v auguste (každý rok)) tak použijú inštrumentál množného čísla.
Mesiace v roku
Názvy litovských mesiacov sú odvodené z etymológie.
Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji
náhľad|Zápas 🇩🇪 so 🇪🇸 na [[Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji mužov 2006|MS mužov 2006]] náhľad|Účastníci MS mužov (do 2008) náhľad|150px|Trofej MS Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v pozemnom hokeji, ktoré riadi Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH). Jeho história siaha do roku 1971, kedy sa v Španielsku konali prvé majstrovstvá sveta mužov; ženy mali debut o tri roky neskôr vo Francúzsku. Od roku 1978 (u žien od 1986) prebiehajú so 4-ročnou periodicitou. Najviac prvenstiev zaznamenali v mužskej kategórii 🇵🇰 a v ženskej kategórii 🇳🇱.
Roztoky (prírodná rezervácia)
Roztoky je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Poloniny.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Hrabová Roztoka v okrese Snina v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 na rozlohe 1,0296 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: Rastlinné spoločenstvo so zriedkavým plavúnikom splošteným (Diphasium complanatum L.) vo Vihorlatských vrchoch.
Fínčina
thumb|{{legend|#010080|Fínčina ako úradný jazyk}}{{legend|#008283|Fínčina ako jazyk menšiny}}
Fínčina je ugrofínsky jazyk, úradný jazyk vo Fínsku a Karelsku, ďalej používaný v štátoch USA, Švédsko, Rusko, Kanada, Nórsko. Prvé písané fínske texty sa objavili v 16. storočí. Prvú knihu vydal Mikael Agricola v roku 1548, a to preklad Nového zákona.
Petr Hruška (básnik)
Petr Hruška (* 7. jún 1964, Ostrava) je český básnik a literárny vedec.
Fínčina
Až do roku 1863 bola úradným jazykom na fínskom území švédčina. Po tom, čo Fínsko prešlo pod vládu Ruska, sa ruskí vládci snažili, aby oslabili vplyv švédskej inteligencie. Od roku 1863 sa mohol jazyk používať pri styku s úradmi. Od roku 1883 bola fínčina odporučená na používanie na úradoch a pri vydávaní dokumentov.
Petr Hruška (básnik)
Život
Vyštudoval VŠB v Ostrave (odbor úprava nerastných surovín, špecializácia Úprava vôd, promovaný inžinier roku 1987), Filozofickú fakultu OU v Ostrave (19901994 česká literatúra a literárna veda, dipl. práca Současná nezavedená česká poezie a próza, Mgr.) A FF MU (doktorandské štúdium, dizertačná práca Poválečný surrealismus a reakce na setrvačnost avantgardního modelu v oficiální poezii, obhájená v roku 2003, Ph.D.) Pracuje v Ústave pre českú literatúru AV ČR v Brne; jeho bádateľskou oblasťou je česká poézia po roku 1945. Podieľal sa na spracovaní štvorzväzkových Dějin české literatury 19451989, druhého dielu Slovníku českých spisovatelů od roku 1945, Slovníku českých literárních časopisů, periodických literárních sborníků a almanachů 19452000 a dvoch knižných súborov interpretácií diel vzniknutých po roku 1990: V souřadnicích volnosti (2008) a V souřadnicích mnohostí (2014).
Fínčina
Typologická charakteristika
Fínčina je z hľadiska morfologickej typológie na pomedzí flektívnych a aglutinačných jazykov. Napríklad je tu zastúpená aglutinačná morfológia (aká je v menšej miere aj v nemčine), typická najmä pre uralské jazyky. Je vo fínskych slovách veľmi využívaná a vznikajú známe dlhé slová (yllätyssyntymäpäiväjuhlissaan - na neohlásenú oslavu narodenín).
Petr Hruška (básnik)
Dielo
Petr Hruška hovorí: „Poézia nie je zdobenie života“. Podľa neho poézia musí „rozrušovať, udivovať, prekvapovať, zneisťovat, boriť existujúce estetické istoty a vytvárať nové“. O jeho knihách Ivan Wernisch napísal: „Daria sa vám verše bez zbytočností, teda bez lyrického čvaňhania.“
Fínčina
Fonológia
Ako aj v iných ugrofínskych jazykoch, vo fínčine sa vyskytuje samohlásková harmónia. Prízvuk je pevný, a to vždy na prvej slabike, no nie je výrazný.
Petr Hruška (básnik)
Dielo
Časopisecky publikoval oi. V Hoste, Tvare, Revolver Revue, Literárních novinách, Souvislostech, Welese ai. Je autorom literárnych stĺpčekov na rôzne kultúrne témy, pravidelne uverejňovaných v časopise Respekt (20102013) a v internetovom Bubínku Revolver Revue. Písal aj recenzie a kritiky (hlavne Iniciály, Tvar, pravidelná spolupráca s rozhlasovou stanicou Vltava v 2. pol. 90. rokov). Ďalej publikoval odborné literárnohistorické práce, úvahy atď. (Hlavne Host, Tvar, ale aj Slovenská literatúra, Protimluv, Obrácená strana měsíce a i.).
Fínčina
Gramatika
Fínska gramatika, aj keď mnohokrát považovaná za veľmi zložitú, je pravidelná.
Petr Hruška (básnik)
Dielo
Jeho básne boli preložené oi. do angličtiny, francúzštiny, nemčiny, taliančiny, slovinčiny, holandčiny, poľštiny či chorvátčiny. V roku 1998 bol ocenený Drážďanskou cenou lyriky a v roku 2009 dostal Cenu Jana Skácela. Za zbierku Darmata získal v roku 2013 Štátnu cenu za literatúru. V Taliansku obdržal Premio Piero Ciampi 2014. Za knihu ''Daleko od ničeho. Básnik Ivan Wernisch'' mu bola v septembri 2020 udelená cena Nadácie Českého literárneho fondu.
Fínčina
Gramatika
Vo fínčine sa nevyskytujú žiadne členy. U podstatných mien sa nerozlišujú ani rody, teda zámeno hän zodpovedá slovenskému "on", "ona", aj "ono". Pádový systém fínčiny je zložitý, čo je pre ugrofínske jazyky bežné. Podstatné meno môže byť v 14 pádoch, pričom 8 z nich sú rôzne formy lokálu. Zaujímavosťou vo fínčine je "privlastňovacia prípona", ktorá nahrádza privlastňovacie zámená. V prvej osobe jednotného čísla je to -ni a v druhej -si. Oproti komplexnému systému podstatných mien, slovesný systém je jednoduchší. Sloveso sa skloňuje pridávaním osobných prípon a osobné zámená sa, ako v slovenčine, často vynechávajú. Sloveso môže byť v štyroch časoch, ale neexistuje forma pre budúci čas.
Pravopis
Fínčina je písaná fínskym variantom latinky, ktorý navyše obsahuje aj hlásky Ä a Ö (aj Š a Ž v niekoľkých cudzích slovách), ale neobsahuje B, C, F, Q, W a Z. Fínske Ä sa nevyslovuje ako v nemčine či slovenčine, ale ako niečo medzi slovenským "a" a "e".
Fínsky jazyk je podobný slovenskému v tom, že (takmer) každá jeho písaná graféma zodpovedá jednej fonéme. Vo fínčine sa dlhé spoluhlásky zdvojujú (krátke ä, dlhé ää).
Petr Hruška (básnik)
Antológie (výber)
České:
Fínčina
Vzorový text
Charles Dickens: David Copperfield
Petr Hruška (básnik)
Antológie (výber)
Zahraničné:
Fínčina
Nárečie a vzťah k iným jazykom
Vo fínčine je veľký rozdiel medzi hovorovým a spisovným jazykom. Vykanie sa použije iba pri veľmi zdvorilej konverzácii alebo prejave. Mnoho slov je v hovorovej fínčine odlišných. Napríklad „ja som“ – minä olen sa skracuje na mä oon, alebo „máš?“ – onko sinulla? na onks sulla?
Klaster
Klaster (v niektorých významoch aj cluster; z angl. cluster – zhluk, skupinka, zväzok, chumáč, roj, trs, strapec) môže byť:
Cluster môže byť aj:
Sausset-les-Pins
Sausset-les-Pins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 7471 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Elektrický rušeň 350
Elektrický rušeň 350 (podľa starého označenia ČSD ES 499.0) je dvojsystémový elektrický rušeň prezývaný Gorila alebo Krysa, niekedy tiež Potkan. Patrí k najrýchlejším a najvýkonnejším rušňom vyrobeným v Česko-Slovensku, momentálne prevádzkovaný Železničnou spoločnosťou Slovensko. Vyrábal ho podnik Škoda Plzeň pod typovým označením 55E.
História
Koncom 60. rokov sa vplyvom stále rastúcej hmotnosti vnútroštátnych a medzinárodných rýchlikov a nedostatku výkonných rušňov, ktoré by tieto rýchliky viedli, začalo v Česko-Slovensku uvažovať o vývoji nového radu rušňov. Dňa 23. decembra 1969 podalo Federálne ministerstvo dopravy ČSSR oficiálnu zákazku na vývoj dvojsystémového rýchlikového rušňa s výkonom 4 000 kW a maximálnou rýchlosťou 160 km/h (pre podvozok a ďalšie mechanické časti až 200 km/h). Ďalej bola požadovaná hmotnosť rušňa do 89 ton a výkonná elektrodynamická brzda.
Vývojom nového rušňa bol poverený podnik Škoda Plzeň, šéfkonštruktérom bol Ing. František Palík, CSc.
V roku 1972 bol osadený rušeň E 469.3030 (124.601-6) novými podvozkami, určenými pre rad 350 a následne aj pre rušne Škoda II. generácie. Na železničnom testovacom okruhu pri Velime dosiahol takto upravený rušeň rýchlosť 218 km/h. V roku 1973 bol vyrobený prvý prototyp označený ako ES 499.0001 a ten dosiahol dňa 3. apríla 1974 na ŽTO pri Velime rýchlosť 180 km/h. O rok neskôr bol vyrobený druhý prototyp (ES 499.0002), ten mal sprevodovanie až na rýchlosť 200 km/h. Počas jesene 1975 bolo vyrobených 18 sériových rušňov, pričom cena jedného rušňa bola 6 500 000 Kčs.
Popis
Rušeň rady 350 mal na svoju dobu moderný hranatý dizajn. Na pravej bočnici sú žalúzie výduchov chladenia, do ktorých uprostred zasahuje odporová skriňa.
Podvozok disponuje dvojstupňovým odpružením skrutkovými pružinami s priečnym a zvislým tlmením hydraulickými tlmičmi. Na ráme podvozku sú umiestnené štyri jednosmerné trakčné motory AL 4741 Flt, každý s výkonom 1000 kW. Regulácia otáčok je odporová a má 56 stupňov. Prenos sily na jednotlivé nápravy je riešený kĺbovou spojkou Škoda. Tento rušeň je vybavený pneumatickou priamočinnou brzdou, elektrickou samočinnou brzdou, zaisťovacou brzdou a tiež elektrodynamickou brzdou s výkonom 3600 kW, tá sa dá aktivovať pri rýchlostiach vyšších ako 60 km/h.
Rušeň rady 350 predbehol možnosti vtedajšej infraštruktúry a jeho potenciál bol dlhú dobu nevyužitý.
Prevádzka
ZSSK 350.020 na RR Považan Celkovo bolo vyrobených 20 rušňov radu 350, v súčasnosti (2021) je ich v prevádzke 16. Rušeň 350.009 bol zničený pri tragickej nehode pri Nových Kopistách v novembri 1989 a rušeň 350.010 pri tragickej nehode Expresu Meridian na Bratislavskej hlavnej stanici dňa 28. júna 1977. Rušeň 350.011 bol poškodený (zničené jedno čelo) po náraze so sypačom pri Liptovskom Mikuláši večer 23. 1. 2013 . Po oprave v ŽOS Vrútky a prevoze počas 2. a 3. septembra 2014 do domovského depa je v opäť v prevádzke. Rušne sú dislokované v rušňovom depe v Bratislave. Rušeň 350.001 prezývaný Aristokratka zahorela v Trnave na Ex 612 Tatran a to tesne pred jej odstaveným v depe z dôvodu nabehania kilometrov na EH. 350.013 je odstavený z dôvodu nabehania kilometrov na EH a s EH sa už nepočíta pre Gorily bez ETCS
Ken Doherty
Ken Doherty (* 17. september 1969, Ranelagh) je profesionálny hráč snookeru, komentátor a moderátor v rádiu.
Ako prvý vyhral amatérske aj profesionálne majstrovstvá sveta a momentálne to dokázal iba on a Stuart Bingham. Profesionálnym hráčom sa stal v roku 1990. V roku 1998 ho Ronnie O’Sullivan porazil vo finále Irish Masters, ale Ronnie neprešiel protidrogovým testom a titul pripadol Dohertymu.
Úspechy
Má na konte 6 víťazstiev v bodovaných turnajoch:
Na turnajoch zatiaľ vyhral cez 3 milióny £. Jeho najvyšší break je 147, ktorý sa mu podaril na Paul Hunter Classic v roku 2012.
Litografický tuš
Litografický tuš je svojím zložením a chemickým pôsobením na kameň totožný s litografickou kriedou.
Prítomnosť mydla v tuši pôsobí ako vaječný žĺtok v olejovej tempere. Mydlo zvyšuje mastnotu tušu, ale robí ho zároveň aj rozpustným vo vode. Táto vlastnosť umožňuje mastný tuš v pevnom skupenstve, vo vode utrieť a ľubovoľne ho riediť vodou.
Litografický tuš sa vyrába v tekutom aj tuhom skupenstve. Pre umeleckú litografiu je vhodnejší tuhý tuš, je výdatnejší a možno ho podľa potreby na miske rozotrieť vodou alebo terpentínovou silicou na ľubovoľnú hustotu.
Černá u Bohdanče
Černá u Bohdanče je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji.
1. januára 2012 tu žilo 342 obyvateľov, z toho 164 mužov a 178 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,6 roka, ženy 41,3 roka).
Klarinetový koncert
Klarinetový koncert je dielo z oblasti klasickej hudby určené pre klarinet a orchester.
Dielo má zvyčajne typickú stavbu koncertu – tri vety líšiace sa tempom a tóninou. Mnoho klarinetových koncertov však tvorí len jedna veta, pripadne tri vety spojené do jedného súvislého celku. Hoci klarinetový koncert nemá také postavenie ako koncert klavírny alebo husľový, predsa len ide často o diela, ktoré publikum obľubuje. V klarinetovom koncerte sa využíva predovšetkým vysoká pohyblivosť a pôsobivý rozsah nástroja.
História
Pravdepodobne prvým klarinetovým koncertom je koncert autora Giuseppeho Paganelliho z roku 1733. V období klasicizmu boli klarinetové koncerty písané v odľahčenom duchu a široko obľúbené. Z tohto obdobia pochádzajú desiatky klarinetových koncertov Johanna Stamitza, Karla Stamitza a ďalších. Najhodnotnejším dielom z obdobia klasicizmu je Klarinetový koncert A-dur Wolfganga Amadea Mozarta, ktorý je považovaný za jeden z jeho najvydarenejších koncertov. V období raného romantizmu vzniklo niekoľko klarinetových koncertov, medzi inými slávne Weberove koncerty, potom však prišla takmer storočná pauza, počas ktorej nebolo napísané žiadne významné dielo pre klarinet a orchester. Zlatý vek klarinetového koncertu však prišiel v 20. storočí, kedy sa mnohí skladatelia vrátili k žánru klarinetového koncertu. Čiastočne to súviselo s inšpiráciou jazzom.
Powiat krośnieński (Podkarpatské vojvodstvo)
Powiat krośnieński je powiat v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Žije tu 109 397 obyvateľov, rozloha je 923,79 km².
Miluše Šplechtová
Miluše Šplechtová, občianskym menom Miluše Hrušínská (* 13. november 1957, Most) je česká herečka.
Život
Narodila sa v Moste. Vyštudovala Pražské konzervatórium (1979), potom pôsobila v Činohernom štúdiu v Ústí nad Labem (1980-1984) a v Realistickom divadle Zdeňka Nejedlého/Labyrintu (1984-1991). V roku 1991 odišla do pražského Národného divadla, dnes je v angažmán v Divadle na Jezerce, kde je členom Divadelnej spoločnosti Jana Hrušínskeho, svojho manžela.
Hrala v predstavení Tři sestry, Zahraj to znovu, Same v Divadle Na Jezerce, v predstavení Sluha dvou pánů v Národnom divadle. Objavila sa v niekoľkých filmoch (Panelstory, Jak chutná smrt) aj v televíznych seriáloch Nemocnice na kraji města (Nové osudy)) alebo Cesty domů.
Nezriedka sa s jej hlasom stretávame v dabingu zahraničných filmov a seriálov, od študentských čias spolupracuje s rozhlasom.
Noviciát
Noviciát (z lat. novitiatum) je obdobie, po ktorom čakatelia na vstup do katolíckeho rehoľného spoločenstva (novic, resp. novicka) žijú spoločne s rehoľníkmi. Pripravujú sa tak na skladanie sľubu, život v spoločenstve a majú možnosť zvážiť, či si do neho skutočne želajú vstúpiť.
Dĺžka noviciátu sa u rôznych spoločenstiev líši, obvykle trvá rok, ale napríklad u jezuitov ide o roky dva.
Započítanie
Započítanie alebo zápočet môže byť:
Zápočet môže byť aj potvrdenie splnenia základných požiadaviek programu výučby a účasti na výučbe určitého predmetu príslušným (v užšom zmysle len neklasifikačným) zápisom do výkazu o štúdiu a/alebo informačného systému vysokej školy, pozri zápočet (štúdium)
Bertrichamps
Bertrichamps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bettlach (Haut-Rhin)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Scottie Pippen
Scottie Pippen (celým menom Scott Maurice Pippen * 25. september 1965, Hamburg, Arkansas, USA) je bývalý americký basketbalista.
Pippen sa preslávil najmä ako „hviezda číslo 2“ tímu Chicago Bulls po boku Michaela Jordana v rokoch 1991 – 1993 a 1996 – 1998, kedy tím Bulls získal šesť titulov víťaza NBA.
V NBA hral postupne za tieto tímy:
S reprezentačným tímom USA získal dve zlaté medaily na olympijských hrách – v rokoch 1992 a 1996.
Baššár al-Asad
náhľad|Baššár al-Asad s manželkou Asmou.
Scottie Pippen
Po ukončení kariéry profesionálneho hráča pracoval najprv ako analytik pre Bulls, ako asistent trénera pre Los Angeles Lakers a v súčasnosti (2012) je komentátorom basketbalových prenosov v ABC.
Baššár al-Asad
Baššár Háfiz al-Asad (nesprávne prepisy: Bašár..., ...Assad; - prepis podľa spisovnej arabčiny: Baššár Háfiz al-Asad) je súčasný prezident Sýrskej arabskej republiky a zároveň generálny tajomník sýrskej odnože strany Baas. V oboch funkciách vystriedal svojho otca, Háfiza al-Asada, ktorý krajinu viedol 29 rokov do svojej smrti v roku 2000.
Život pred nastúpením do úradu
Baššár al-Asad sa narodil ako druhorodený syn do rodiny alavitov, vetvou vyznávačov šiitskeho islamu, ktorí sú v Sýrii síce menšinou, no zastávajú všetky významné funkcie v štáte. Pôvodne jeho otec, Háfiz al-Asad pripravoval syna Básila ako svojho nástupníka, keďže bol prvorodený. Samotný Baššár bol oproti svojim trom súrodencom tichej povahy a o politiku a vojenstvo sa pôvodne vôbec nezaujímal. Preto vyštudoval medicínu na Damaskej univerzite v roku 1988, na čo 4 roky pracoval v najväčšej sýrskej vojenskej nemocnici, potom odišiel do Anglicka, kde sa špecializoval ako oftalmológ. Jeho starší brat, plánovaný nástupca otca, zahynul pri autonehode v roku 1994, a tak sa Baššár vrátil do Sýrie a nastúpil na vojenskú akadémiu. V roku 1998 sa postavil na čelo vedenia sýrskej okupácie Libanonu. 10. júna 2000, po smrti svojho otca, bol ako jediný kandidát zvolený do úradu prezidenta. V decembri 2000 sa oženil so svojou ženou, Asmou.
V úrade prezidenta
Do prezidentského úradu ho zvolili v referende s 97,2% podporou. Parlament rýchlo schválil zníženie minimálneho veku potrebného pre nastúpenie do úradu prezidenta z 40 na 34 rokov, čo vtedy bol Baššárov vek. V zahraničnej politike je Asad kritikom USA a Izraelu, podporuje palestínske hnutie Hizballáh. 27. mája 2007 ho zvolili na ďalšie sedemročné obdobie, takisto bez protikandidáta, s podporou 97.6%.
Po vypuknutí protestov
3. júna 2014 bol Baššár al-Asad po tretíkrát zvolený za prezidenta Sýrskej republiky s podporou 88,70 % voličov spomedzi troch kandidátov, v zmysle novej ústavy opätovne na sedemročný mandát. Prezidentskú prísahu zložil 16. júla 2014.
Zoznam muzikálov
john xina is op
A
Hore
B
Hore
C
Hore
Č
Hore
D
Hore
E
Hore
F
Hore
G
Hore
H
Hore
CH
Hore
I
Hore
J
Hore
K
Hore
L
Hore
M
Hore
N
Hore
O
Hore
P
Hore
R
Hore
S
Hore
Okrúhle pleso
Nachádza sa v najvyššej časti doliny, nad Capím plesom v obklopení Štrbského štítu, Hrubého vrchu a Furkotského štítu. Je položené v nadmorskej výške a rozlohu. Je dlhé a široké. Dosahuje maximálnu hĺbku. Je šiestym najvyššie položeným plesom v Tatrách.
Zoznam muzikálov
T
Hore
U
Hore
Okrúhle pleso
Názov
Bolo 5. augusta 1879, keď na Bystré sedlo vystúpil Matrin Róth. Vtedy sa rozhodol, že pomenuje dovtedy bezmenné pleso Dölerovým plesom (Döllersee, Dőller-tó). Uhorský karpatský spolok, ktorý vtedy mohol schvaľovať nové názvy, návrh schválil. Anton Döller (1831 – 1912), bol dôstojníkom a po prepustení z vojenskej služby sa usadil v Kežmarku. Venoval sa okrem iného turistickej činnosti. Patril medzi zakladateľov Uhorského karpatského spolku (1873), v ktorom zastával významné funkcie. Poľské Towarzystwo Tatrańske ho zvolilo za čestného člena. Spolu s Mór Déchym a Jánom Stillom uskutočnili prvovýstup Velickou próbou na Gerlachovský štít. Anton Döller bol iniciátorom vybudovania prvých turistických stavieb na Štrbskom Plese.
Zoznam muzikálov
V
Hore
Okrúhle pleso
Turistika
Priamo k plesu nevedie žiadny turistický chodník, ale je viditeľné z Bystrého sedla, cez, ktoré prechádza žltá turistická značka z Mlynickej do Furkotskej doliny.
Zoznam muzikálov
W
Hore
X
Hore
Z
Hore
Sénas
Sénas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 6405 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Powiat tomaszowski (Lodžské vojvodstvo)
Powiat tomaszowski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Ciudad Bolívar
náhľad|Historické centrum Ciudad Bolívaru
Ciudad Bolívar je hlavné mesto venezuelského štátu Bolívar. Rozkladá sa na ploche 591 km² a žije tu 350 691 obyvateľov.
Tridymit
Tridymit je minerál, kryštalizujúci v triklinickej sústave s paramorfózami hexagonálnej, alebo rombickej sústavy, chemicky oxid kremičitý - SiO2.
Charakteristika
Tridymit vytvára tenkotabuľkovité kryštáliky veľké do niekoľkých mm, často vytvára dvojčatá a trojčatá. Je to bezfarebný alebo biely, sivastý až žltkastý minerál. Lesk tridymitu je sklený, perleťový, niekedy matný.
Vznik
Vzniká v dutinách trachytov, porfyritov, andezitov a ryolitov. Je pomerne zriedkavý.
Poznávanie
Charakteristický je vysokou tvrdosťou a typickým dvojčatným alebo trojčatným usporiadaním kryštálov. Je nerozpustný v kyseline chlorovodíkovej.
Výskyty na Slovensku
Vranov (Slanské vrchy), Stará Kremnička (pri Žiari nad Hronom), Bralce, Hliník nad Hronom (pri Žiari nad Hronom), v ryolitoch v okolí Žiaru nad Hronom.
Karlovský potok
Karlovský potok je potok v dolnom Turci, v južnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Blatnického potoka, meria 6,8 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Tečie v Turčianskej kotline, pramení v podcelku Mošovská pahorkatina západne od obce Blatnica v nadmorskej výške približne 525 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu severovýchodným smerom, následne sa stáča na sever a sprava priberá prítok (474,5 m n. m.) vznikajúci severoseverozápadne od Blatnice. Potom sa koryto esovito stáča, tečie severozápadným smerom, zľava priberá z oblasti Kopaníc, podteká štátnu cestu č. 65 a tečie intravilánom obce Karlová. Na okraji obce sa stáča smerom na sever a pri osade Stariny na ľavom brehu priberá pravostranný Jelšovec. Opätovne podteká cestu I/65, napriameným korytom pokračuje severoseverozápadným smerom a juhovýchodne od obce Príbovce sa v nadmorskej výške 431,9 m n. m. vlieva do Blatnického potoka.
Pandaros (syn Lykaóna)
Pandaros je v gréckej mytológii syn lykijského kráľa Lykaóna, spojenec Trójanov v trójskej vojne. V Homérovom epose Iliada je Pandaros lykijský spojenec Trójanov v trójskej vojne. Vyniká ako dobrý lukostrelec, ale aj svojou až chorobnou ctižiadostivosťou. Práve pre túto jeho zápornú vlastnosť si ho vybrala bohyňa Aténa, aby jej pomohol porušiť prímerie medzi Trójanmi a Achájcami, ktoré obe strany uzavreli pred súbojom trójskeho princa Parida a spartského kráľa Menelaa. Prímerie mohlo ukončiť vojnu a to si bohyňa Aténa nepriala.
Pandarovi sľúbila veľkú slávu a odmenu, ak vystrelí šíp na Menelaa. Pandaros sa vidinou slávy ochotne nechal zlákať, ale tej sa nedočkal, prinajmenšom takej, akú od toho očakával. Ešte toho istého dňa ho za jeho zradný šíp zabil argejský kráľ Diomédes a po smrti sa dostal do prísloví ako mierokaz.
Kľak (okres Žarnovica)
Kľak je obec na Slovensku v okrese Žarnovica. Počas SNP sa stala obec miestom jedného z najbrutálnejších masakrov civilného obyvateľstva na území Slovenska, ktorý vykonala nacistická jednotka Edelweiss.
Polohopis
Kľak leží v pohorí Vtáčnik na plošine medzi dolinami potoka Kľak a Kláštorského potoka. Členitý povrch zalesneného katastra (bučiny) s dlhými dolinami a skalnými útvarmi tvoria pyroklastická pyroxenických a pyroxenicko-amfibolických andezitov. Priemerný ročný úhrn zrážok je, priemerná ročná teplota okolo 5 °C. Má prevažne hnedé lesné pôdy. Od roku 1966 je tu na ploche štátna prírodná rezervácia Vtáčnik.
Dejiny
Počas represálií, ktoré sa po potlačení SNP do hôr rozpútali, bola obec 21. januára 1945 vypálená. Zvláštna jednotka Abwehru Edelweiss a pomocný oddiel Heimatschutzu povraždil 84 obyvateľov obce (z ktorých bolo 36 detí) a vypálil všetkých 132 domov a hospodárskych stavieb. Viaceré obete boli zaživa upálené vo vlastných domoch. Nacisti obec pred zapálením vyrabovali, ostatných obyvateľov vyhnali z obce a postrieľali i všetok dobytok. Nie do počtu obetí, ale spôsobom vykonania išlo o jeden z najbrutálnejších vojnových zločinov spáchaných na Slovensku. V obci v roku 1952 bol postavený pamätník SNP. Autorom pamätníka je sochár Ladislav Majerský.
Občianska vybavenosť
V obci sa nachádza obchod, pohostinstvo Horec a kultúrny dom, v ktorom sa nachádza pamätná izba.
Dašice
Dašice sú mesto v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 387 obyvateľov, z toho 1 236 mužov a 1 151 žien, pričom priemerný vek v meste bol 38,3 roka (muži 37,5 roka, ženy 39,3 roka).
Mužská štvorhra na South African Open 1985
Mužská štvohra na South African Open 1985 sa hrala ako súčasť South African Open 1985 od 7. do 14. októbra 1985. Titul získali Brit Colin Dowdeswell a Juhoafričan Christo Van Rensburg, ktorí vo finále porazili izraelský pár Amos Mansdorf, Šahar Perkiss 3-6 7-6 6-4. Pre Van Rensburga to bol šiesty titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Rayleighov rozptyl
Rayleighov rozptyl (nazvaný podľa lorda Rayleigha) je rozptyl svetla alebo iného elektromagnetického žiarenia, časticami oveľa menšími ako je vlnová dĺžka svetla. Vyskytuje sa, keď svetlo prechádza cez priehľadné tuhé látky a kvapaliny, ale najzreteľnejší je v plynoch. Rayleighov rozptyl slnečného svetla v atmosfére je hlavnou príčinou, že svetlo z oblohy je modré.
Ak veľkosť častíc je väčšia ako vlnová dĺžka svetla, potom svetlo nie je separované a všetky vlnové dĺžky sú rozptýlené ako v mraku, ktorý sa javí biely. Pre rozptyl časticami podobnými alebo väčšími ako vlnová dĺžka pozrite články optika a rozptyl.
Počas východu a západu slnka musí slnečné svetlo prejsť cez väčšiu hrúbku atmosféry aby dosiahlo pozorovateľa na zemi. Táto extra vzdialenosť spôsobuje viacnásobný rozptyl modrého svetla, ale relatívne malý rozptyl červeného svetla – to rezultuje do červenej farby oblohy v smere proti slnku.
i\lambda – intenzita rozptýleného žiarenia
k – koeficient priepustnosti
\lambda – vlnová dĺžka rozptýlného žiarenia
Čím je menšia vlnová dĺžka rozptýleného žiarenia, tým sa žiarenie viac rozptyľuje (napr. modrá farba oblohy).
Stinská slatina
Stinská slatina je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Poloniny.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Zboj v okrese Snina v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 na rozlohe 2,7600 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''PR je vyhlásená na ochranu vzácneho biotopu slatinno-rašelinnej vegetácie Bukovských vrchov. Má vedeckovýskumný význam.''
Biederthal
Biederthal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kruhový zápočet
Kruhový zápočet je kruhová dohoda obyčajne medzi viacerými klientmi o tom, že sa všetky pohľadávky zápočtom znížia o hodnotu vzájomného zápočtu. Každý v kruhu zaplatí svoj záväzok pohľadávkou a to vo výške vzájomného zápočtu.
Biederthal
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kruhový zápočet
''Na malom ostrove v Karibskom mori bol jeden hotel s vyhliadkou na pláž. Majiteľka hotela dbala, aby skromné izbičky boli vždy čisté a služby prvotriedne. Jedného dňa sa v ňom ubytoval turista, ktorý za izbu zaplatil v hotovosti100 dolárov. Majiteľka dlžila takú istú čiastku svojej krajčírke, nuž peniaze z recepcie rovno zobrala i šla jej ich vrátiť. Krajčírka sa stodolárovke potešila. Hneď poslala svoju dcéru, aby peniažky zaniesla kaderníkovi. Kaderník bol známy svojou prchkou povahou, najmä ak išlo o dlhy a chcel mať všetky účty vyrovnané. Obzvlášť sa mu priečilo niekomu dlžiť. Stovka od krajčírky mu prišla mimoriadne vhod, pretože práve preberal tovar od miestneho pekára na večernú oslavu svojich narodenín. Ihneď ho vyplatil. Pekár si utrel ruky od múky do nohavíc a bankovku si úhľadne zložil do vrecka na košeli. Vracajúc sa do pekárne sa zastavil v hoteli,aby zmazal starý dlh. Pred časom tam totiž býval jeho významný dodávateľ, ktorý ho prišiel navštíviť a pekár mu sľúbil, že trovy za nocľah zaplatí. Majiteľka hotela odrazu držala tú istú stodolárovku, ktorou sotva pred hodinou zaplatil turista. Zamyslela sa, či je vôbec potrebné, aby stovka obiehala do kruhu po ostrove, keď si dlžníci a veritelia dokážu uhradiť svoje záväzky aj bez peňazí...''
Biederthal
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Seraphimite Church
Seraphimite Church bola prvá nezávislá ukrajinská cirkev v Severnej Amerike. Tvorili ju prívrženci biskupa Serafima, vznikla samostatne vo Winnipegu.
Ukrajinskí emigranti začali prichádzať do Kanady v roku 1891 hlavne z rakúsko-uhorských území, z regiónov Bukovina a Halič. Noví prisťahovalci z Bukoviny boli východní pravoslávni kresťania a z Haliče boli vychodní katolíci. V oboch prípadoch sa riadili byzantským obradom. V roku 1903 už bola ukrajinská prisťahovalecká populácia v západnej Kanade dostatočne veľká na to, aby lákala pozornosť vodcov z náboženských, politických a vzdelávacích kruhov.
Hlavné osobnosti
Ústrednou postavou ukrajinskej komunity vo Winnipegu bol Kyrylo Henyk (1857-1925). Pochádzal z Haliče, maturoval na Ukrajinskom akademickom gymnáziu v Ľvove a krátko študoval právo na Černovickej univerzite. Henyk bol priateľom Ivana Franka, ukrajinského autora diela Líška Mykyta, ktorý bol nominovaný na Nobelovu cenu za literatúru. Henyk pravdepodobne zdieľal Frankovu uštipačnú satiru upriamenú na vtedajších kňazov a jeho socialistické učenie, pretože sa zúčastnil jeho svadby ako Frankov svedok. Oslobodenie obyvateľstva od kňazského stavu, spolu s pozemkovou reformou, bol spôsob ako oslobodiť roľníkov od statkárov (nežijúcich na svojich pozemkoch), ktorí mali v moci pôdu v spolupráci s hierarchiou kňazov. Po príchode do Kanady sa Henyk stal prvým Ukrajincom, ktorého zamestnala kanadská vláda; pracoval ako zamestnanec imigračného úradu vodiaci nových usadlíkov na im pridelenú pôdu. Henykov bratranec Ivan Bodrug (1874-1952) a Bodrugov priateľ Ivan Negrič (1875-1946) tiež pochádzali z dediny Bereziv v okrese Kolomija a mali kvalifikáciu ako učitelia na základnej škole v Haliči. Títo traja muži tvorili základ inteligencie ukrajinskej komunity a boli známi pod názvom Berezivská trojka. Henyk, najstarší z nich, bol jediný z trojice, ktorý bol už ženatý. Jeho manželka Paulina (za slobodna Tsurkowská) bola dcérou kňaza, bola to vzdelaná žena, a mali spolu troch synov a tri dcéry.
Ďalšou hlavnou postavou bol biskup Serafim, ktorého skutočné meno bolo Stefan Ustvoľskyj. Ustvolského nakoniec zbavila Svätá synoda ruskej pravoslávnej cirkvi v Petrohrade kňazstva. Ale jeho príbeh sa začal, keď z osobných dôvodov cestoval na Vrch Athos, kde bol vysvätený za biskupa svätým Anphimom, ktorý tvrdil, že je biskupom. Existovalo podozrenie, že svätý Anphim vysvätil Ustvoľského, aby nazlostil ruského cára, pretože v tom čase existoval konflikt medzi Svätou synodou a cárom o ovládnutie ruskej pravoslávnej cirkvi. Po vysvätení za biskupa Seraphim cestoval do Severnej Ameriky a krátky čas zotrval u ukrajinských kňazov vo Philadelphii. V čase, keď prišiel do Winnipegu, nemal už žiadny vzťah k ruskej pravoslávnej cirkvi, ani k nikomu inému. Ukrajinci v prériách ho prijali ako potulného svätého muža, čo je tradícia, ktorá má korene v začiatkoch kresťanstva.
Ďalšou postavou, ktorá bola súčasťou a prispela ku vzniku Tin Can Cathedral, bol Serafimov asistent Makarij Marčenko. Marčenko pôsobil ako kantor, pomáhal Serafimovi s kostolnými obradmi, ktoré dobre ovládal. Prišiel so Serafimom zo Spojených štátov. Arcibiskup Langevin, ktorý sídlil v St. Boniface, bol hlavou rímskokatolíckej diecézy v západnej Kanade, pričom bol v priamom kontakte s pápežom v Ríme. Nazdával sa, že jeho kňazi sú viac než adekvátni na potreby ukrajinského obyvateľstva. Ďalšími "hráčmi" boli napr. Dr. William Patrick, riaditeľ Manitoba College, presbyteriánskej školy vo Winnipegu; Liberálna strana Manitoby; a ruskí pravoslávni misionári.
Udalosti
Ak niektorý z incidentov spôsobil nasledujúcu drámu, tak to mohol byt ten keď člen manitobskeho parlamentu, Joseph Bernier, predstavil návrh zákona z roku 1902, ktorým sa prenášali "majetky gréckej rusínskej cirkvi spojenej s Rímom pod kontrolu právnických osôb Rímskej cirkvi". Arcibiskup Langevin vyhlásil: “Rusíni musia dokázať, že sú katolíci tým, že odovzdajú majetok cirkvi, a nie ako protestanti…jednotlivcom alebo výboru laikov nezávislým od kňaza či biskupa. Veľkosť ukrajinského obyvateľstva na prériách zaujala aj ruských pravoslávnych misionárov. V tom čase ruská pravoslávna cirkev vynakladala 100 000 dolárov ročne na misionárske práce v Severnej Amerike. Aj presbytariánska cirkev sa začala o vec zaujímať a pozývala mladých mužov z ukrajinskej komunity na navštevovanie Manitoba College, kde boli zriadené špeciálne triedy pre Ukrajincov, ktorí sa chceli stať školskými učiteľmi (a neskôr nezávislými farármi v gréckokatolíckej cirkvi). Dr. King, ktorý plynulo hovoril po nemecky a bol riaditeľom Manitoba College, viedol pohovory s kandidátmi Bodrugom and Negričom v nemčine. Henyk preložil ich školské dokumenty z poľštiny do angličtiny. Stali sa prvými ukrajinskými študentmi na univerzite v Severnej Amerike – Manitoba College bol v tom čase súčasťou Manitobskej university.
Henyk, Bodrug, a Negrič konali rýchlo s cieľom zabezpečiť svoju komunitu. Do veci zapojili Serafima. Prišiel do Winnipegu v apríli 1903 založiť cirkev nezávislú od cirkví v Európe a náboženských záujmových skupín usilujúcich sa o priazeň nových ukrajinských prisťahovalcov na prériách. K ich spokojnosti Serafim založil Pravoslávnu ruskú cirkev (nie Ruskú pravoslávnu cirkev) a vyhlásil sa za jej vedúceho; na uspokojenie Ukrajincov sa cirkev volala aj Serafimova cirkev. Farníkom poskytol východný obrad, ktorý bol prisťahovalcom známy, začal vysväcovať kantorov a diakonov a ”… 13. decembra 1903 Serafim oficiálne požehnal a pre modlitby otvoril malú budovu na východnej strane ulice McGregor Street medzi Manitoba a Pritchard Avenue, ktorá sa volala Kostol svätého ducha.” “V novembri 1904 začal stavať svoju známu “tin can cathedral" na rohu King Street a Stella Avenue,  Serafim, "vysvätil okolo 50 kňazov a veľa diakonov (z ktorých mnohí boli len čiastočne gramotní), ktorí vykonávali svoje kňazské povinnosti v usadlostiach, kde kázali nezávislé pravoslávie a zverenecké vlastníctvo majetku cirkvi. O dva roky neskôr táto cirkev tvrdila, že má takmer 60 000 prívržencov.
Z dôvodu rozličných indiskrétností a problémov s alkoholom, stratil dôveru inteligencie, ktorá ho priviedla do Winnipegu, a došlo k puču, pri ktorom sa ho zbavili bez toho, aby stratili aj jeho kongregáciu. Serafim odišiel do Petrohradu, aby tam dosiahol uznanie a ďalšie financovanie od Ruskej svätej synody pre serafimovskú cirkev. Počas jeho neprítomnosti Ivan Bodrug a Ivan Negrič, medzičasom už študenti teológie na Manitoba College a zároveň kňazi v serafimovskej cirkvi, boli schopní získať záruky presbyteriánskeho financovania pre Serafimovu cirkev pod podmienkou, že sa cirkev časom zmení na presbyteriánsky model cirkvi. Na konci jesene 1904 sa Serafim vrátil z Ruska, ale nepriniesol so sebou žiadne “posobije”. Po návrate objavil vyššie uvedenú zradu a hneď exkomunikoval kňazov, ktorí sa na nej zúčastnili. Publikoval ich fotografie v lokálnych novinách s ich menami vytlačeným cez ich hrude, ako keby boli kriminálnikmi. Jeho pomsta však bola krátka, lebo sa dozvedel, že on sám bol exkomunikovaný z Ruskej svätej synody: “keď Svätá synoda exkomunikovala Serafima a všetkých jeho kňazov, odišiel v roku 1908 a nikdy sa nevrátil.”
Dozvuky
Plodom tohto sociálneho a spirituálneho požiaru, ktorý sa prehnal prériou, bol vznik ukrajinskokanadskej komunity.
Liberálna strana, vedomá si toho, že Ukrajinci neboli už spojencami arcibiskupa Langevina a rímskych katolíkov, ktorí boli spojení s Konzervatívnou stranou, financovala prvé ukrajinské noviny v Kanade, “Kanadiskyi Farmer”, ktorých prvým šéfredaktorom nebol nik iný než Ivan Negrič. Serafim zmizol v roku 1908, ale sú o ňom zmienky v novinách “Ukrainskyj Holos” (Ukrajinský hlas – noviny, ktoré sa vydávajú dodnes vo Winnipegu), kde sa uvádza, že predáva biblie robotníkom na železnici v provincii Britská Kolumbia v roku 1913.
Kyrylo Henyk sa presťahoval so svojou najstaršou dcérou a jedným so svojim synom do Spojených štátov, do Severnej Dakoty, potom sa vrátil späť a zomrel v roku 1925.
Makarij Marčenko sa po Serafimovom odchode vyhlásil nielen za nového biskupa serafimskej cirkvi, ale aj za arcipatriarchu, arcipápeža, arcihajtmana a arciknieža. Pre istotu exkomunikoval pápeža a Ruskú svätú synodu. Existujú správy, že ešte v 30. rokoch 20. storočia cestoval do vidieckych oblastí a bol pastorom Ukrajincom, ktorí uprednostňovali svoj východný rítus.
Voznica
Voznica je obec na Slovensku v okrese Žarnovica.
Polohopis
Obec leží na ľavej strane rieky Hron medzi mestami Žarnovica a Nová Baňa. Kataster obce lemuje z východu Chránená krajinná oblasť Štiavnické vrchy a zo západu Pohronský Inovec. Obcou preteká potok Richňava s ústím do rieky Hron. Najvyšším miestom je Drastvica s nadmorskou výškou 820 m n. m.
Autografický atrament
Autografický atrament je vzhľadom i obsahom veľmi podobný tušu.
Správny autografický atrament, musí dlhšie udržať mastnotu. Aj na obyčajnom papieri by sa ním mali dať kresliť najjemnejšie ťahy perom a atrament má rovnomerne stekať z pera. Autografický atrament nemá vnikať hlbšie do papiera. Kresba sa má z papiera ľahko preniesť na kameň.
Recept
Recept podľa Zieglera: V tomto prípade sa mydlo, vosk a šelak rozdrobia, zmiešajú v smaltovej nádobe a zahrievajú až sa dobre rozpustia. Pridá sa za miešania mastix, po jeho rozpustení loj a nakoniec sadze. Po vychladnutí sa táto masa formuje do tabuliek. Tak, ako tuš, pred použitím sa trie s destilovanou vodou.
Operation Body Count
Operation Body Count je 3D akčná počítačová hra vyvinutá a vydaná spoločnosťou Capstone Software v roku 1994. Hra používa modifikovaný herný engine Wolfenstein 3D.
Herné módy
Hráčovi je umožnené ešte pred samotným spustením misie vybrať si z nasledovných herných módov:
Zbrane
V hre sa nachádza celkovo 5 zbraní:
Bettainvillers
Bettainvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Litografická krieda
Litografická krieda je zmes tuku, vosku, mydla, živice a sadzí. Litografická krieda prichádza do obchodu vo forme tyčiniek.
Tuk
Z tukov je najlepší baraní loj. Tuky dodávajú kriede mastnotu, ktorá vniká do vápenca (litografického kameňa). Pri leptaní sa tuk rozkladá, pričom vzniknutá mastná kyselina reaguje za vzniku nerozpustnej vápenatej soli a tým sa upevňuje aj kresba na kameni. Čím viac tuku krieda obsahuje, tým je mäkšia a mastnejšia.
Vosk
Včelí vosk pôsobí ako spájadlo látok obsiahnutých v kriede a dáva jej potrebnú pružnosť.
Mydlo
Mydlo má podobný účinok ako tuk, používa sa mydlo vyrobené z olivových jadier.
Živica
Živica sa pridáva do kriedy v malom množstve na zvýšenie jej tvrdosti. Používa sa šelak, kopál alebo sýrsky asfalt.
Sadze
Sadze lampové alebo plynové sa dávajú do kriedy ako farbivo.
Recept
Recept na mastnú kriedu od Engelmanna:
Lokomotíva Košice
Lokomotíva Košice môže byť:
Falera
thumb|Centurio, na hrudi má falery, 1. stor.
Falery (lat. phalerae) boli vojenské odznaky, vyznamenania, tvorili súčasť rímskej uniformy v 1. -3. stor. Názov pochádza z gréckeho výrazu τὰ φάλαρα (tà phálara, jedn. číslo phálaron), podobne ako zvyk vyznamenávať vojakov. Faléry mohol nosiť každý rímsky vojak, ktorý bol odmenený za nejaký hrdinský čin.
Dejiny a vzhľad
Falery sa zaviedli do armády okolo roku 50 po Kr. a stali sa obľúbenými u centuriónov. Nie je presne známe, či išlo o vyznamenania alebo iba o symboly. Falery boli pliešky navlečené na remeňoch, ktoré sa pripli na zbroj na prsiach. Na plieškoch boli vyobrazenia bohov, cisárov či zvierat (lev, orol). Bežný súbor disponuje 9 ozdobnými plechmi, no našli sa aj so 7, 5 a 10. Počas krízy v 3. stor. sa tradičná uniforma rozpadla, zmizli aj falery. Vyznamenaní jazdci mohli pripevniť vyznamenania na zbroj svojich koní.
Katarína Berešová
Katarína Berešová (* 10. október 1987 Trebišov) je slovenská atlétka, reprezentantka Slovenska na olympijských hrách v Londýne, kde obsadila 99. miesto v maratónskom behu ( 2:48:11 ). V roku 2006 bola juniorskou majsterkou sveta v behu do vrchu v tureckom meste Mursa. V roku 2012 bola majsterkou Slovenska v polmaratóne a cezpoľnom behu. Dňa 3. mája 2014 vyhrala beh na 10 000 m v rámci otvorených majstrovstiev Česka v Jičíne v novom osobnom rekorde 33:11,66 a splnila aj limit (33:30) SAZ na augustové majstrovstvá Európy vo švajčiarskom Zürichu.
Osobné rekordy
3000 m: 9:48,52 (22.5.2010)
10 000 m: 33:11,66 (3.5.2014)
Polmaratón: 1:13:32 (22.9.2013)
Maratón: 2:36:20 (12.04.2015)
Externé odkazy
Profil na stránke LOH 2012 stránka Facebook stránka
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1974
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1974 boli v poradí 8. Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v 11-tich východonemeckých mestách: Brandenburg an der Havel, Dessau, Erfurt, Gera, Halle, Karl-Marx-Stadt, Magdeburg, Rostock, Schwerin, Východný Berlín a Wismar, v dňoch od 28. februára10. marca 1974, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Alžírska a Bulharska. Svoj štvrtý titul získalo 🇷🇴, ktoré vo finále zvíťazilo nad domácim družstvom. Bronzová získala svoju prvú medailu na MS.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako jedno z kvalifikačných podujatí na hádzanársky turnaj Letných olympijských hier 1976, ktorý hostil kanadský Montreal. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo.