cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam historických článkov/Ó
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ón
Ónodský snem
óp
Ópiové vojny
ór
Órigenes
Tvarové rozlíšenie
Tvarové rozlíšenie je podľa Jeana Piageta zmyslové rozlíšenie (diskriminácia) i motorická diferenciácia. Jedinec si vyberá niektorý vzťah obsiahnutý v danej situácii, na ktorú sa orientuje, t. j. dáva jej príslušný význam. I keď možnosti výberu sú počtom vzťahov v danej situácii značne obmedzené, výber sám z objektívnych vzťahov nevyplýva. Vnemová štruktúra je totiž systém vzájomne súvisiacich vzťahov. Vzťahy sú realitou nezávislou od nášho vedomia a my ich „objavujeme.“ No skôr než človek vzťahy spoznáva, žije v nich, t. j. vyrovnáva sa so svojím prostredím.
Le Mesnil-Auzouf
Le Mesnil-Auzouf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 317 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ISO 3166-2:MZ
Kódy ISO 3166-2 pre Mozambik identifikujú 10 provincií a 1 mesto. Prvá časť (MZ) je medzinárodný kód pre Mozambik, druhá časť pozostáva z jedného alebo troch písmen identifikujúcich provinciu alebo mesto.
Zoznam kódov
MZ-A  Niassa (Lichinga) MZ-B  Manica (Chimoio) MZ-G  Gaza (Xai-Xai) MZ-I  Inhambane (Inhambane) MZ-L  Maputo (Matola) MZ-MPM mesto Maputo MZ-N  Nampula (Nampula) MZ-P  Cabo Delgado (Pemba) MZ-Q  Zambézia (Quelimane) MZ-S  Sofala (Beira) MZ-T  Tete (Tete)
4874 Burke
4874 Burke je planétka s priemerom 54 km, ktorú objavil E. F. Helin 12. januára 1991.
Zoznam historických článkov/Ô
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ôs
Ôsma križiacka výprava
ISO 3166-2:TH
Kódy ISO 3166-2 pre Thajsko identifikujú 75 provincií a mesto Bangkok. Prvá časť (TH) je medzinárodný kód pre Thajsko, druhá časť pozostáva z dvoch čísel alebo písmena S identifikujúcich provinciu.
Zoznam kódov
TH-10 Bangkok TH-11 Samut Prakan TH-12 Nonthaburi TH-13 Pathum Thani TH-14 Phra Nakhon Si Ayutthaya TH-15 Ang Thong TH-16 Lop Buri TH-17 Sing Buri TH-18 Chai Nat TH-19 Saraburi TH-20 Chon Buri TH-21 Rayong TH-22 Chanthaburi TH-23 Trat TH-24 Chachoengsao TH-25 Prachin Buri TH-26 Nakhon Nayok TH-27 Sa Kaeo TH-30 Nakhon Ratchasima TH-31 Buri Ram TH-32 Surin TH-33 Si Sa Ket TH-34 Ubon Ratchathani TH-35 Yasothon TH-36 Chaiyaphum TH-37 Amnat Charoen TH-39 Nong Bua Lam Phu TH-40 Khon Kaen TH-41 Udon Thani TH-42 Loei TH-43 Nong Khai TH-44 Maha Sarakham TH-45 Roi Et TH-46 Kalasin TH-47 Sakon Nakhon TH-48 Nakhon Phanom TH-49 Mukdahan TH-50 Chiang Mai TH-51 Lamphun TH-52 Lampang TH-53 Uttaradit TH-54 Phrae TH-55 Nan TH-56 Phayao TH-57 Chiang Rai TH-58 Mae Hong Son TH-60 Nakhon Sawan TH-61 Uthai Thani TH-62 Kamphaeng Phet TH-63 Tak TH-64 Sukhothai TH-65 Phitsanulok TH-66 Phichit TH-67 Phetchabun TH-70 Ratchaburi TH-71 Kanchanaburi TH-72 Suphanburi TH-73 Nakhon Pathom TH-74 Samut Sakhon TH-75 Samut Songkhram TH-76 Phetchaburi TH-77 Prachuap Khiri Khan TH-80 Nakhon Si Thammarat TH-81 Krabi TH-82 Phang Nga TH-83 Phuket TH-84 Surat Thani TH-85 Ranong TH-86 Chumpon TH-90 Songkhla TH-91 Satun TH-92 Trang TH-93 Phattalung TH-94 Pattani TH-95 Yala TH-96 Narathiwat TH-S Pattaya
Apollo 440
Apollo 440 (alternatívne známa ako Apollo Four Forty alebo @440) je anglická hudobná skupina založená v Liverpoole v roku 1990. Skupina napísala, nahrala a vydala päť albumov, v spolupráci a pordukcii s inými interpretmi. Počas ich 11 rokov v zmluve so Sony, vydali 11 singlov, ktoré sa dostali do Top 40 v Spojenom kráľovstve.
Názov skupiny pochádza z mena gréckeho boha Apolóna a z komorného tónu – A tón pri 440 Hz, často označovaný ako "A440".
Mimo vlastnej tvorby vytvorili Apollo 440 aj remixy skladieb skupín ako INXS, U2 alebo Manic Street Preachers a album Gettin’ High on Your Own Supply, z ktorého boli vydané úspešné single „Lost in Space“ a „Stop The Rock“ (ktorý zaznel vo filme 60 sekúnd).
Henry Draper Catalogue
Henry Draper Catalogue je astronomický katalóg s astrometrickými a spektroskopickými dátami viac ako 225-tisíc najjasnejších hviezd viditeľných na severnej a južnej pologuli.
Prvýkrát bol publikovaný medzi rokmi 1918 a 1924. Zostavila ho Annie Jump Cannon a spolupracovníci na Harvard College Observatory pod vedením Edwarda C. Pickeringa a pomenovaný bol na počesť Henryho Drapera, ktorého vdova venovala peniaze potrebné na jeho financovanie.
Ján II. (Francúzsko)
Ján II. zvaný Dobrý (* 26. apríl 1319, Le Mans, Francúzsko – † 8. apríl 1364, Londýn) bol normandský vojvoda (13321350) a v rokoch 13501364 kráľ Francúzska ako druhý z vedľajšej vetvy kapetovcov – z rodu Valois.
Životopis
V bitke pri Poitiers roku 1356 ho zajali a voľne väznili v Londýne, do vlasti sa vrátil v októbri 1360, po zaplatení prvej splátky výkupného.
Sobáše a deti
28. júla 1332 sa v Melune oženil s Jitkou Luxemburskou (* 1315 – † 1349), dcérou českého kráľa Jána Luxemburského a Elišky Přemyslovny. Počas dvanástich rokov Jitka porodila jedenásť detí, z ktorých sa sedem dožilo dospelosti:
9. februára 1350 sa oženil s Janou I. z Auvergne (* 1326 - † 1360), dcérou Viliama XII., grófa z Auvergne a Boulogne. Mali tri deti, ktoré zomreli krátko po narodení:
Champagne-au-Mont-d’Or
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Henry Draper
Henry Draper (* 7. marec 1837, Prince Edward County, Virgínia, USA - † 20. november 1882, New York, New York,) bol americký fyzik a astronóm amatér, člen Národnej AV USA (1877). Známe sú najmä jeho priekopnícke práce z oblasti astrofotografie a spektrografie. Získal prvú fotografiu spektra hviezdy Vega (1872). Pomenovaný je po ňom katalóg hviezdnych spektier Harvardského univerzitného Observatória Henry Draper Catalogue.
ISO 3166-2:MN
Kódy ISO 3166-2 pre Mongolsko identifikujú 21 provincií a 1 mesto. Prvá časť (MN) je medzinárodný kód pre Mongolsko, druhá časť pozostáva z jedného alebo troch čísel identifikujúcich provinciu alebo mesto.
Zoznam kódov
MN-035 Orhon MN-037 Darhan-Uul MN-039 Hentiy MN-041 Hövsgöl MN-043 Hovd MN-046 Uvs MN-047 Töv MN-049 Selenge MN-051 Sühbaatar MN-053 Ömnögovĭ MN-055 Övörhangay MN-057 Zavhan MN-059 Dundgovĭ MN-061 Dornod MN-063 Dornogovĭ MN-064 Govĭsümber MN-065 Govĭ-Altay MN-067 Bulgan MN-069 Bayanhongor MN-071 Bayan-Ölgiy MN-073 Arhangay MN-1  Ulaanbaatar
Rozlišovanie (filozofia)
Rozlišovanie (iné názvy: diferencovanie, diferenciácia, distingvovanie) je poznávanie pri použití pojmu rozdielu; základ múdrosti; to, v čom sa už vždy nachádzame, keď existujeme, to, čomu sa ukazuje konkrétne apriori, a čo pozostáva z rozlišovania samého ako aktu, činu, ďalej z toho, čo je rozlišované alebo rozlíšené, a napokon z toho, čo je medzi.
Rozlišovanie je jednou zo základných myšlienkových operácií.
Dabih Maior
Dabih Maior (z sa’ad ad-dábih - mäsiarovo šťastie; lat.  - väčší) je spektroskopická dvojhviezda β Cap zdanlivej jasnosti 3,19m. Patrí do spektrálneho typu K0, do triedy svietivosti II. Neviditeľný sprievodca obieha okolo nej s periódou 1 374 d. Na oblohe vo vzdialenosti 205" od β Cap je hviezda β1 Cap (Dabih Minor), ktorá má rovnaký vlastný pohyb ako beta3 Cap. Vzdialenosť Dabih Maior od Zeme je 652 ly.
Pozri aj
Beta Capricorni
Aero 150
náhľad|Valník Praga A150, licencia Škoda 150 Aero 150 (tiež Škoda 150, Praga A 150) bol česko-slovenský úžitkový automobil vyrábaný v rokoch 1945-47.
Vozidlo bolo pôvodne vyvinuté firmou Škoda ako typ Škoda 150. Do od roku 1939 do konca vojny vyrobili 182 ks. Po vojne bola výroba presunutá do továrne Aero, kde sa typ ďalej vyrábal ako Aero 150 až do roku 1947, kedy výrobu prevzala továreň Praga, ktorá pokračovala vo výrobe pod označením typu Praga A 150 až do roku 1951.
Pescennius Niger
náhľad|Pescennius Niger na minci Gaius Pescennius Niger Iustus (* asi 140 – † 194) bol rímsky uzurpátor cisárskeho trónu v rokoch 193 až 194. Meno „Niger“ (čierny), bolo kontrastným pomenovaním oproti jednému z jeho rivalov Clodiovi Albinovi (albinus znamenalo biely). Pescenius pochádzal zo starej jazdeckej italskej rodiny.
Keď v roku 192 zomrel cisár Commodus ako bezdetný predstaviteľ dynastie Antoninovcov, začal sa po dlhšej dobe opäť otvorený boj o cisársky trón. V nasledujúcom roku bol rímsky veliteľ východných légií, Pescennius Niger, vyhlásený svojimi oddielmi za nového imperátora ríše. Niger dovtedy pôsobil ako guvernér provincie Sýria. Pod jeho vplyv sa čoskoro dostali aj provincie Egypt a Ázia. Samotné vyhlásenie za cisára bolo však iba prázdne gesto, pretože senát v Ríme ho za platného cisára nikdy neuznal a počas svojej vlády Niger nikdy do Ríma nezavítal (z pochopiteľných dôvodov). Namiesto neho sa stal cisárom Septimius Severus, ktorý nástupom na trón založil novú dynastiu – dynastiu Severovcov (193 – 235). Septimius Severus, potom čo usporiadal situáciu v Ríme, kde odstránil cisára Didia Iuliana sa so svojim početným vojskom v roku 194 vypravil na východ a Nigera po sérii vojenských stretov porazil v rozhodujúcej bitke pri meste Issos (neďaleko mesta Antiochia). Niger zahynul, keď sa chcel preplaviť cez Bospor do Európy.
ISO 3166-2:ML
Kódy ISO 3166-2 pre Mali identifikujú 8 regiónov a 1 dištrikt. Prvá časť (ML) je medzinárodný kód pre Mali, druhá časť pozostáva z jedného čísla alebo dvoch písmen a jedného čísla identifikujúcich región alebo dištrikt.
Zoznam kódov
ML-1  Kayes ML-2  Koulikoro ML-3  Sikasso ML-4  Ségou ML-5  Mopti ML-6  Timbuktu ML-7  Gao ML-8  Kidal ML-BK0 Bamako
Tajomná pani Grahamová
Tajomná Pani Grahamová alebo Nájomníčka vo Wildfell Hall (v origináli 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) je najznámejšie dielo (román) anglickej spisovateľky Anne Brontëovej, ktoré vydala v roku 1848 pod pseudonymom Acton Bell.
Ostriežik purpurový
Ostriežik purpurový (lat. Pelvicachromis pulcher syn. Pelmatochromis pulcher) je druh ryby z čeľade cichlidovité (Cichlidae).
Pôvod
Ostriežik purpurový pochádza z Afriky (Nigéria).
Stockholm Syndrome (skladba)
„Stockholm Syndrome“ je pieseň anglickej kapely Muse, ktorá sa nachádza na ich treťom štúdiovom albume Absolution. Dňa 14. júla 2003 bola táto skladba vydaná ako prvý singel albumu. Tento singel bol k dispozícii spolu s grafickým návrhom obalu na stiahnutie na oficiálnej stránke kapely. Videoklip vyšiel na CD nosiči spolu s klipom k piesni „Time Is Running Out“. Bol nakrútený pomocou termokamery. Pre Spojené štáty bol nakrútený iný videoklip, ktorý zobrazuje kapelu vystupujúcu vo fiktívnej talk show.
V roku 2003 sa singel umiestnil v UK Downloads Chart na 31. pozícii V marci roku 2005 časopis Q hodnotil pieseň „Stockholm Syndrome“ ako 44. medzi stovkou najlepších gitarových nahrávok.
Na koncertoch skupina Muse hrá skladbu „Stockholm Syndrome“ spolu „Plug In Baby“, lebo obidve kompozície majú zhodné tempo. Je to napríklad pri druhom vystúpení vo Wembley. Počas The Resistance Tour bola „Stockholm Syndrome“ vďaka príbuznej tónine prepojená s „Exogenesis: Symphony“. Inštrumentálne party skladby bývajú na koncertoch kombinované v mnohých inovatívnych rífoch, či Jamm sessions. Často sa preto stáva, že pôvodná skladba trvá aj desať minút, akotomu bolo v roku 2004 na festivale v Glastonbury. Počas Resistance Tour na koncerte v Staples Centre (Los Angeles) bola celková dĺžka skladby aj s improvizáciami 13 minút.
Sviatoslav I.
Sviatoslav I. Igorevič (* 942, Kyjev, Ukrajina – † 972, pri Dnepri, Ukrajina) bol kniežaťom Kyjevskej Rusi v rokoch (945/962 – 972).
Ruský historik Nikolaj Karamzin ho nazval Alexandrom Macedónskym ruských starovekých dejín. Podľa slov Borisa Rybakova ''„Sviatoslavove pochody z rokov 965 – 968 symbolizujú jednotu a silu úderu jeho vojska, ktoré dosiahlo expanziu územia panovníka od stredného toku Volgy až po Kaspické more a ďalej k Severnému Kaukazu a od pobrežia Čierneho mora k balkánskym územiam Byzantskej ríše. “''
Formálne sa Sviatoslav I. stal kniežaťom Staroruského štátu už ako 3-ročný, keď v roku 945 umrel jeho otec Igor I., samostatne však vládol až od roku 960. Dovtedy za neho vládla jeho regentka Oľga, ktorá ho na tróne zastúpila aj počas jeho dlhotrvajúcich vojenských ťažení v oblasti Balkánskeho polostrova.
Po návrate z vojenského ťaženia z Bulharska ho v roku 972 zavraždili príslušníci kmeňa Pečenehov niekde v oblasti rieky Dneper.
Pôvod
Podľa letopisu Povesť dávnych liet bol jediným dieťaťom kyjevského kniežaťa Igora I. Rurikoviča a jeho ženy Oľgy. Rok jeho narodenia nie je nie je presne známy. Podľa Ipatievskeho letopisu Povesti dávnych liet sa narodil v roku 942, ale v druhých prepisoch povesti (Lavrentijský letopis) takýto záznam neexistuje.
V ruskej literatúre sa spomína aj rok 920, ktorý označil Vasilij Tatiščev za správny na základne odvolania sa na Rostovské a Novgorodské manuskripty.
Meno
Sviatoslav I. sa stal prvým hodnoverne známym kyjevským kniežaťom so slovanským menom, hoci jeho rodičia mali škandinávske mená (Igor I. = Ingvar a Oľga = Helga).
V byzantských kronikách z 10. storočia sa jeho meno spomína pod názvom Σφενδοσθλάβος (Sfendoslabos), odkiaľ historici (počínajúc Tatiščevom) odvodzujú spojenie škandinávskeho mena Sven (po dánsky: Svend, staroislandsky: Sveinn, po švédsky: Sven) so slovanskou kniežacou koncovkou mena -slav. Ale predponou Svent- sa začínajú aj mnohé iné mená a v slovanskej kultúre aj mená na Свят-.
Saint-Nicolas-de-Port (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sviatoslav I.
Detstvo a panovanie v Novgorode
Najstaršia písomná zmienka o detstve Sviatoslava I. sa datuje do roku 944 a hovorí sa o nej v rusko-byzantskej zmluve kniežaťa Igora I.
Saint-Nicolas-de-Port (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sviatoslav I.
Detstvo a panovanie v Novgorode
V roku 945 Igora I. kvôli problémami s vysokými daňami zavraždili Drevľania. Jeho manželka Oľga sa stala regentkou svojho 3-ročného syna, ktorý o rok neskôr (946) pomstil smrť svojho otca.
''„…hodiac kopiju do davu Drevľanov, kopija preletela pomedzi uzdu koňa a udrela koňa do nôh, a to bol ešte Sviatoslav malé dieťa. I povedali Sveneld (vojvoda) a Asmud (pomocník): „Knieža už začalo vládnuť, družina, nasledujme knieža!“ “''
Igorova družina porazila Drevľanov a následne si ich Oľga podmanila.
Podľa záznamov v Nestorovom letopise sa Sviatoslav I. počas svojho detstva zdržiaval pri matke v Kyjeve. Tento fakt však protirečí zisteniu známeho byzantského imperátora Koštantína VII., ktorý v jednej zo svojích prác z roku 949 napísal: „Prídúci z Ruska do Konštantínopolu poslovia, cestovali z Nemogardu spolu so svojimi panovníkmi – Sfendoslavom, synom Igora, vládcu Ruska.“
Začiatok samostatnej vlády
Oľga sa po prijatí kresťanstva snažila svojho syna obrátiť na svoju vieru. Sviatoslav I. však do konca svojho života ostal pohanom a odvolával sa na to, že ak by bol pokrstený, stratil by vo svojej družine autoritu. Ako však opisujú udalosti v Povesti dávnych liet, vzťah Sviatoslava I. k novej viere bol ľahostajný. Nestaral sa do nikoho, kto sa rozhodol prijať krst, naopak, smial sa.
Sviatoslav I. začal samostatne vládnuť okolo roku 960. O jeho prvých krokoch v roli panovníka Kyjevskej Rusi Nestorov letopis hovorí:
''„Keď Sviatoslav vyrástol a zmužnel, začal zbierať mnoho chrabrých vojakov, i bystrým bol, i mnoho bojoval. Počas svojich vojenských ťažení neniesol so sebou žiadne vozy, ani kotly na varenie mäsa, ale len tenko narezané konské mäso alebo zverinu, hovädzinu upečenú na uhlí, ktorú tak jedol; nemal stan, ale spal na svojom tielku a ako vankúš používal sedlo z koňa, – takí istí boli aj jeho vojaci. I posielal ich do iných zemí so slovami: „Knieža Sviatoslav vás chce napadnúť!“ “''
Ťaženie na Chazarov
''„V roku 6473 (965). Sviatoslav I. zaútočil na Chazarov. Keď sa dozvedel, že mu Chazari idú naproti na čele so svojím kniežaťom Kaganom, pripravili sa na boj, i v bitke porazil Sviatoslav Chazarov, a hlavné mesto ich – Sarkel – si podmanil. I porazil Alanov a Kasogov.“''
Súčasník udalostí Ibn-Chaukal hovorí o Sviatoslavovom ťažení na Chazarov oveľa neskôr, a tiež hovorí o vojne s Povolžským Bulharskom, ktorá nie je potvrdená druhými zdrojmi.
thumb|right|250px|Ruiny [[Sarkelu.]] „Bolgar – mesto neveľké, nemá veľa okresov a bol známy tým, že bol bránou [vyššie uvedených] štátov, i spustošili ho Rusi a pobrali sa na Chazarov, Samandar a Itil v roku 358 (968/969) a išli potom do krajiny Rum i Andaluz… I al-Chazar – krajina, a je tam aj mesto, ktoré sa volá Samandar a on v priestore medzi ním a mestom Bab al-Baba, i boli v ňom nespočetné sady…, nuž prišli sem Rusi a z mesta toho že nezostal žiaden vinič, žiadne hrozno.“
Po porážke oboch štátov a spustošení ich miest, knieža Sviatoslav I. porazil aj Alanov a Kasogov, obsadil mesto Semender. Presná chronológia Sviatoslavovho postupu však neexistuje a historici sa na ňom nevedia dohodnúť. Sviatoslavovi I. sa Chazarský chanát nielen zničiť, ale pokúšal sa na jeho území upevniť si svoju vládu. Oblasť mesta Tmutrakan sa stala súčasťou Kyjevskej Rusi a na mieste ruín Sarkelu dal postaviť usadlosť Biela Veža.
O rok neskôr (966) Povesť dávnych liet ešte hovorí o porazení a každoročnom zdaňovaní Viatičov. Byzantské krnoky však o udalostiach v Kyjevskej Rusi zaryto mlčia. Byzantská ríša však mala záujem na zničení Chazarského chanátu, o čom svedčí aj spojenectvo kyjevského kniežaťa s Byzantskou ríšou a účasť ruskej armády vo vojenskej expanzii Nikefora II. Foku na Kréte.
Vojna proti prvej bulharskej ríši (968 – 969)
V roku 967 vypukol medzi Byzantskou ríšou a prvou bulharskou ríšou ozbrojený konflikt, príčinu ktorého rôzne zdroje vykladajú inak. Podľa najrozšírenejšej verzie konfliktu v roku 967 – 968 byzantský imperátor Nikefor II. Foka poslal Sviatoslavovi telegram a zlata, čím chcel docieliť, aby Sviatoslav I. zaútočil na Byzantskú ríšu a Bulharov, a aby sa splnili jeho slová, ktoré povedal: „Bulharské kráľovstvo padne pričinením sa cudzích rúk.“ Zároveň bude Kyjevská Rus značne oslabená a nebude si môcť brúsiť zuby na zisk kolónií Byzantskej ríše na Krymskom polostrove.
Posol byzantského imperátora sa so Sviatoslavom I. dohodol na antibulharskom zväze, no zároveň ho poprosil, aby zbavil Nikefora II. byzantského trónu. O tom byzantskí kronikári hovoria nasledovné:
„Kalokir sľúbil veľké, nekonečné poklady, ktoré mohol Sviatoslav I. po smrti byzantského panovníka zdediť a tiež právo na podmanené bulharské zeme.“
V roku 968 Sviatoslav I. vtrhol na územie bulharskej ríše a po bitke proti nim sa ustanovil v ústí rieky Dunaj do mesta, kam mu posielali „daň od Grékov“.
V rokoch 968 – 969 Kyjevskú Rus napadli kmene Pečenehov.
Počas pobytu Sviatoslava I. v Kyjeve umrela jeho matka – kňažná Oľga – a „nový“ panovník v záujme rozmiestenia svojho vplyvu v krajine na kyjevský trón posadil svojho syna Jaropolka I., k Drevľanom poslal Olega Sviatoslaviča a do Novgorodu Vladimíra I. Po týchto machináciách na tróne sa vrátil späť do Bulharska so slovami:
''„Nechcem viac žiť v Kyjeve. Chcem žiť v Preslave na Dunaji, pretože tam je stred zeme mojej, tam sa nachádza všetka dobrota – od Grékov zlato, víno, ovocie, mäso – od Čechov a Uhrov striebro a kone a od Rusov kožušina a vosk, i meď, i potomstvo.“''
Preslav v letopise na Dunaji nie je presne identifikovaný. Niekedy ho stotožňujú s Preslavom, alebo s riečnym prístavom na Dunaji – Malý Preslav.
Byzantské kroniky vojnu medzi Sviatoslavom I. a panovníkom prvej bulharskej ríše opisujú veľmi skúpo. Po tom, ako Sviatoslavovo vojsko zruinovalo mesto Silistra v severovýchodnej časti dnešného Bulharska, obsadilo aj hlavné mesto bulharskej ríše – Veliki Preslav – a bulharský cár Peter I. bol nútený podpísať mierovú zmluvu. Jeho následníka – Borisa II. – Sviatoslav I. zajal.
thumb|left|300px|Prenasledovanie ustupujúcej ruskej armády v roku [[971.]]
Vojna proti Byzantskej ríši (970 – 971)
Bojujúci Peter I. poprosil panovníka Byzanstskej ríše o pomoc. Nikefor II. Foka bol veľmi znepokojený Sviatoslavovým vtrhnutím na bulharské územie, a situáciu sa rozhodol riešiť uzatvorením manželskej dynastickej zmluvy. Všetky nevesty sa už zhromaždili na dvore panovníka v Konštantínopole, keď sa stalo čosi naozaj nečakané. Byzantský panovník nečakane 11. decembra 969 umrel a zo svadby nebolo nič. Novým byzantským imperátorom sa stal Ján I. Cimiskes.
V tom istom roku (969) sa bulharského trónu zriekol syn Petra I. – Boris II. Pokým však Byzantská ríša čakala s vojenskou pomocou pre bulharského panovníka, Peter I. zatiaľ vstúpil so Sviatoslavom I. do zväzu a bojoval proti Byzantskej ríši na strane Rusov. Byzantský panovník sa všemožne, ale bezúspešne snažil presvedčiť Sviatoslava I., aby bulharskú ríšu opustil. Sviatoslav I. sa rozhodol usadiť sa v Preslave, čím podstatne rozšíril územie, na ktorom vládol. Jánovi I. nezostávalo nič iné, iba premiestniť svoje vojsko z Malej Ázie do hraničných oblastí na západe Byzantskej ríše.
Na jar roku 970 Sviatoslav I. spoločne vo zväze s Bulharmi, Pečenehmi a Uhrami napadol oblasti Byzantskej ríše v Trácii a dostal sa na rozdiel pred Konštantínopol na miesto, kde sa odohrala hlavná bitka. V nej, podľa byzantského kronikára Leva Diakona, Sviatoslav I. stratil podporu Pečenehov a dokonca aj svojich hlavných bojovníkov. Nestorov letopis opisuje udalosti inak:
„Sviatoslav I. popodišiel k bránam Carihradu, a vzal si od byzantského panovníka daň aj za mŕtvych.“
Vojna sa však v lete roku 970 skončila a boje na území Byzantskej ríše utíchli. Byzantská armáda sa presunula späť do oblasti Malej Ázie, pretože tam vypuklo povstanie Vardara Foku. Ťaženia Sviatoslava I. na územie bulharskej ríše však aj naďalej pokračovali, čo bolo príčinou vypuknutia ďalších bojov medzi Byzantskou ríšou a Kyjevskou Rusou v novembri roku 970.
V apríli roku 971 Ján I. Cimiskes osobne zaútočil na Sviatoslavovo vojsko 300 člennou armádou, aby zamedzil ústupu vojsk Sviatoslava I. Dňa 13. apríla 971 knieža Sviatoslav I. obsadil hlavné mesto bulharského štátu – Preslav – a zajal Borisa II. O desať dní neskôr (23. apríl 971) ho pri meste Silistra dobehol aj Ján I. Počas bojov o mesto bola armáda Sviatoslava I. tri mesiace obkľúčená v meste. Bojovalo sa hrdo a na oboch stranách padali kľúčoví muži oboch armád. Dňa 21. apríla 971 sa uskutočnila hlavná bitka, v ktorej bol Sviatoslav I. – podľa slov byzantských kronikárov – ranený. Bitka sa pre obe strany skončila bez konkrétneho výsledku. Ján I. Cimiskes sa však musel zúčastniť mierových rokovaní. Na ich základe Sviatoslavove vojská opustili územie Bulharska a byzantský panovník musel každého člena Sviatoslavovej armády (22 000 vojakov) vybaviť chlebom na dva mesiace. Sviatoslav I. sa navyše znova snažil obnoviť rokovania o obchodnej ceste a rozvíjaní obchodných vzťahov. Po tomto všetko územie bulharskej ríše, oslabené vojnami s Ruskom a Byzantskou ríšou, opustil a vrátil sa do Kyjeva.
Bulharský cár Boris II. sa stal veľmožom byzantského imperátora a celá oblasť východného Bulharska bola pripojená k Byzantskej ríši. Nezávislosť na nej si zachovali len západné oblasti.
thumb|right|250px|Knieža Sviatoslav I. bozkáva svoju matku a deti po návrate z [[Balkánsky polostrov|Balkánskeho polostrova.]]
Smrť
Po podpise mierovej zmluvy sa Sviatoslav na návrate do Kyjeva dostal k ústiu rieky Dneper. Tu mu jeho vojvoda Sveneld povedal: „Obíďme, knieža, túto oblasť na koňoch, pretože na našich hraniciach stoja Pečenehovia.“ Sviatoslavov pokus prejsť po Dnepri do Kyjeva nevyšiel a musel prezimovať v ústí rieky. O rok neskôr (972) svoj pokus zopakoval, ale v boji proti Pečenehom umrel.
''„Keď nastala jar, pobral sa Sviatoslav k hraniciam. I napadol ho Kuria, knieža Pečenehov, i zabili ho, vzali mu hlavu a urobili si z nej pohár, i pili z neho. Sveneld sa vrátil do Kyjeva k Jaropolkovi.“''
Sviatoslavovu smrť v boji potvrdzuje aj byzantský kronikár Lev Diakon.
„Sfendoslav zanechal Doristol [Silistru]'', a podľa dohovoru vrátil zajatých vojakov a odplával so zvyšnými vojakmi do svojej vlasti. Na ceste domov ho prekvapili Pacinaki [Pečenehovia] – kočovné kmeňe, – ktoré požierajú všetko, čo im príde do cesty, väčšiu časť svojho života prežijú v karavánach a vozíkoch. Oni zabili takmer všetkých [Rusov], spolu so spomenutým Sfendoslavom…“''
Historici sa domnievajú, že práve byzantská diplomacia presvedčila Pečenehov, aby zaútočili na Sviatoslava I., hoci svedectvo jedného z byzantských kronikárov 11. – 12. storočia hovorí, že vojsko Sviatoslava I. sa Pečenehom dobrovoľne vzdalo.
Nestor vo svojom letopise Povesť dávnych liet zastáva názor, že organizátorom popravy Sviatoslava I. neboli „Gréci“, ale Perejaslavci (Bulhari).
Ľudová škola
Ľudová škola (v niektorých kontextoch aj národná škola, v rokoch 1918-1948 pre Česko aj obecná škola) je jeden z (väčšinou už len bývalých) názvov všeobecnovzdelávacej elementárnej (čiže základnej) školy v nemecky hovoriacich krajinách a rakúskej monarchii (vrátane Uhorska) resp. jej nástupníckych štátoch. Pôvodne sa ľudovou školou myslela všeobecnovzdelávacia elementárna (čiže základná) škola určená výslovne pre všetko obyvateľstvo a spravidla vyučujúca v materinskom jazyku.
Definícia
Termín ľudová škola („Volksschule“) prvýkrát použil v roku 1779 F. E. Rochow ako označenie škôl poskytujúcich základné vzdelanie pre deti nižších vrstiev obyvateľstva, ktoré zriaďoval na svojich majetkoch. Čoskoro sa výraz začal používať pre všetky podobné školy vyučujúce v materinskom jazyku. Pre habsburskú monarchiu platí: V najširšom zmysle sa ako ľudová škola dnes (v strednej Európe) označuje akákoľvek nižšia škola poskytujúca základné všeobecné vzdelanie všetkým (t.j. aj nižším) vrstvám obyvateľstva, čo v minulosti spravidla o.i. znamenalo, že sa vo výučbe používal aj alebo len materinský jazyk žiakov. Takéto školy vznikali v Európe (aj Uhorsku) od 16. storočia a v Uhorsku sa v dobových textoch označovali najmä ako schola/škola, schola vernacula, schola nationalis, Nationalschule, nedeľná škola a pod., od polovice 19. storočia aj ako ľudová škola [v užšom zmysle], elementárna škola, základná škola a pod. Katolícka cirkev niekedy považuje aj stredoveké farské školy, kláštorné školy, katedrálne a mestské školy za akýsi druh ľudovej školy.
Zdroje sekcie:
Ľudová škola (v užšom zmysle) v súčasnosti
Na Slovensku a v Česku bola škola výslovne nazývaná ľudová škola (po česky: obecná škola) zrušená v roku 1948, nahradená bola v upravenej podobe na niekoľko rokov školou nazývanou národná škola - podrobnosti pozri nižšie.
V Maďarsku bola ľudová škola („(elemi) népiskola“) nahradená v roku 1945 školou nazývanou všeobecná škola („általános iskola“).
V súčasnom Nemecku od roku 1964 typ školy výslovne nazývaný ľudová škola („Volksschule“) už neexistuje, ale názov ľudová škola sa v niektorých častiach Nemecka dodnes používa ako súhrnné označenie pre základnú školu (Grundschule, zodpovedá slovenskému prvému stupňu ZŠ) a hlavnú školu (Hauptschule).
Vo Švajčiarsku je ľudová škola („Volksschule“) dnes súhrnné označenie pre triedy povinnej školskej dochádzky (t.j. spravidla 9 rokov; ale okrem tried na gymnáziách), čiže zahŕňa primárnu/základnú školu („Primarschule“ alebo „Grundschule“, zodpovedá slovenskému prvému stupňu ZŠ) a tzv. sekundárny stupeň I (Sekundarstufe I).
Do roku 1869
Počiatky ľudových škôl (v najširšom zmysle) na Slovensku sa viažu k činnosti reformovaných protestantských cirkví v 16. storočí. Tie zakladali školy, kde sa žiaci učili čítaniu, písaniu, počítaniu a náboženstvu. Dôležitý znak bolo, že vyučovanie prebiehalo v materinskom jazyku a preberali sa aj elementárne praktické vedomosti z poľnohospodárstva a remesiel.
Jan Amos Komenský v 17. storočí spomína (asi ako prvý teoretik) na teoretickej úrovni koncepciu školy, ktorú nazýva „schola vernacula“ (doslova „materskojazyková škola“, dnes sa obyčajne prekladá ako národná škola alebo ľudová škola), čím myslel všeobecnovzdelávaciu nižšiu školu vyučujúcu v materinskom jazyku, ktorou musí prejsť každý člen národa.
Dokument Ratio educationis z roku 1777 nazval školy, ktoré by sme dnes nazvali základné (s materinským vyučovacím jazykom) scholae vernaculae alebo scholae nationales (dobový nemecký názov znel Nationalschulen, nie Volksschulen ; v slovenských textoch prekladané ako národné školy , neskôr aj ľudové školy  ; v modernom maďarskom preklade népiskolák alebo nemzeti iskolák ). Tieto školy dokument rozdelil podľa sídla, počtu predmetov a počtu učiteľov takto     :
Ratio educationis z roku 1805 (tzv. druhé Ratio educationis) potvrdilo z prvého Ratio educationis rozdelenie národných škôl (ľudových škôl) a zásadu vyučovania v ľudovom jazyku (teda pre územie Slovenska v slovenčine, resp. miestnom nárečí). Podľa tohto nariadenia museli učitelia ľudových škol ovládať maďarčinu, do roku 1848 však tlak maďarizácie nenadobudol širšie rozmery.
V rokoch 1845 - 1868 sa používalo označenie elemi iskola, teda elementárna (alebo základná) škola.
1869 - 1918
V roku 1868 Uhorsko prijalo zákon s doslovným názvom „zákonný článok týkajúci sa ľudovoškolskej verejnej výučby“ (zákonný článok XXXVIII/1868). V ňom zaviedlo súhrnný termín népoktatási tanintézet, ktorý zahŕňal tieto školy: elemi népiskola, felsőbb népiskola, polgári iskola a tanítóképezde      :
O posledných dvoch typoch škôl pozri samostatné články. Pokiaľ ide o prvé dva typy, platilo nasledovné  :
Népoktatási tanintézet, a teda aj všetky ľudové školy, mohol zriadiť a vydržiavať štát, obce, jednotlivci, konfesie (cirkvi) a spoločnosti. . Zákon z roku 1868 určoval povinnú šesťročnú školskú dochádzku. V praxi na dedinách však bola dochádzka detí obmedzená na 3-4 zimy, kedy neprebiehali poľnohospodárske práce. Pri príležitostí 1000. výročia zaujatia vlasti vznikol plán založiť na nemaďarskom území Uhorska 1000 štátnych ľudových škôl. Nárast podielu štátnych škôl znamenal výrazné posilnenie maďarizácie. Apponyiho školské zákony znamenali prienik maďarčiny aj do najnižších tried ľudových škôl. V roku 1910 existovalo 429 slovenských ľudových škôl, čo predstavovalo asi 20 % žiakov. V školskom roku 1913/1914 ich bolo 365, počet žiakov tvoril 1/6. Na jar 1918 z 3641 ľudových škôl sa v 140 učilo po slovensky a v 186 dvojjazyčne.
Rakúsko 1869 - 1918
Podobný (ale odlišný) zákon ako v Uhorsku prijali v roku 1869 aj v rakúskej časti rakúsko-uhorskej monarchie; išlo o tzv. ríšsky zákon o obecných (či ľudových) školách, t.j. zákon RGBl. č. 62/1869. Tento zákon použil súhrnný termín Volksschule (ktorý bol mimochodom prvýkrát oficiálne použitý v rakúskej monarchii v roku 1840), ktorý zahŕňal Allgemeine Volksschule a Bürgerschule. Doslovné preklady do slovenčiny znejú Volksschule - ľudová škola, Allgemeine Volksschule - všeobecná ľudová škola, Bürgerschule - meštianska (alebo občianska) škola. V oficiálnych prekladoch rakúskych právnych predpisov do češtiny sa Volksschule prekladalo ako obecná škola (v širšom zmysle) a Allgemeine Volksschule buď ako obyčejná škola obecná alebo ako obecná škola (v užšom zmysle), Bürgerschule ako mešťanská škola. V praxi sa však často odchylne od týchto prekladov Volksschule prekladalo ako národní škola a Allgemeine Volksschule ako obecná škola. Tento princíp používať výraz „národná škola“ ako súhrnné označenie pre klasickú ľudovú (obecnú) školu a podobné školy sa neskôr aplikoval - vtedy už aj v textoch právnych predpisov - v čase prvej ČSR (aj na Slovensku) a v slovenskej literatúre sa niekedy spätne používa označenie „národná škola“ ako preklad podobného podobného súhrnného pojmu népoktatási tanintézet z uhorského zákona z roku 1868 (pozri vyššie).
Česko-Slovensko
Predvojnové Česko-Slovensko prevzalo vyššie spomínaný rakúsky zákon z roku 1869 a uhorský zákon z roku 1868 a na celkovom systéme škôl vykonalo iba neveľké zmeny. Ekvivalentom népoktatási tanintézet sa stal pojem národné školy (pozri nižšie), elemi népiskola mala oficiálny názov ľudová škola (český ekvivalent: obecná škola), felsőbb népiskola bola zrušená (pozri nižšie) a meštianska škola bola skrátená o rok (pozri nižšie) a bolo označovaná alternatívne ako občianska škola.
Malý školský zákon z roku 1922 (zákon č. 226/1922 Sb.) stanovil povinnú školskú dochádzku 8 rokov (od 6 do 14 rokov veku žiaka); na Slovensku to znamenalo predĺženie školskej dochádzky o dva roky (realizovalo sa až od školského roku 1927-28). Do učebných plánov národných škôl bola zavedená občianska náuka a ručné práce a na základe požiadavky rodičov deti nemuseli chodiť na náboženstvo. Felsőbb népiskola (v zákone nazývaná vyššia národná škola) bola zrušená. Meštianske školy boli podľa rakúskeho (českého) vzoru skrátené na 3 roky (toto bolo realizované od roku 1925).
V tomto období tvorili ľudové školy väčšinou málotriedne školy (V roku 1931 až 49 % všetkých ľudových škôl tvorili jednotriedne školy a iba 7,2 % ľudových škôl bolo päť- alebo viactriednych). Po piatom ročníku vyše polovica žiakov (deti z chudobnejších rodín) pokračovala do 6.-8. ročníka. Tu sa však učivo iba opakovalo, rozširovalo sa iba veľmi málo, a preto títo žiaci po skončení ľudovej školy nemohli postúpiť do vyššej školy. Ostatní žiaci (deti z bohatších rodín) po 5. ročníku naopak odchádzali na gymnáziá a meštianske školy. V školskom roku 1937/1938 bolo na Slovensku 4297 ľudových škôl, s 11 709 triedami, 11 496 učiteľmi a navštevovalo ich 529 731 žiakov.
Počas prvej slovenskej republiky (1939 - 1945), od roku 1940 (zákon č. 308/1940), boli všetky ľudové školy cirkevné. Od roku 1944 (nariadenie SNR č. 5/1944), t.j. pre väčšinu Slovenska de facto až jari 1945, boli všetky školy, teda aj ľudové školy, na Slovensku štátne (platilo to až do roku 1990)
Zákonom č. 95/1948 bola ľudová škola (a meštianska škola) zrušená a nahradená dvoma typmi škôl - tzv. národnou školou (prvých 5 rokov povinnej dochádzky, nie je zhodná s tým, čo sa do roku 1948 označovalo ako národná škola) a tzv. (nižšou) strednou školou (nadväzujúce 4 roky povinnej dochádzky, z dnešného pohľadu druhý stupeň základnej školy). Povinná školská dochádzka bola stanovená na 9 rokov.
V roku 1960 všetky tieto školy nahradila tzv. základná deväťročná škola; povinná dochádzka bola stanovená na 9 rokov. Základná deväťročná škola bola v roku 1984 zmenená na tzv. základnú školu, ktorá bola už len 8-ročná; povinná dochádzka bola 10 rokov. Od roku 1990 (zákon č. 171/1990 Zb.) sú základné školy opäť deväťročné (spočiatku existovali paralelne aj osemročné) s možnosťou časti žiakov prejsť po 4 rokoch základnej školy na osemročné gymnázium; povinná dochádzka bola najprv 9 rokov, neskôr bola predĺžená na 10 rokov.
Zlatica (prvé meno)
Zlatica (tiež Zlata) je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 28. februára.
János Wettstein
János Wettstein (* 20. jún 1887, Budapešť – † 21. október 1972, Locarno) bol maďarský diplomat a právnik.
Životopis
Wettstein študoval právo na univerzitách v Budapešti, Berlíne, Paríži a Oxforde. V roku 1911 získal titul doktor práva a pracoval vo verejnej správe. Od roku 1912 bol zamestnaný na notárskom úrade v Peštiansko-pilišsko-šoltsko-malokumánskej župe. V novembri 1913 absolvoval diplomatickú skúšku a ďalej pracoval ako koncipient.
Od 7. apríla 1914 až do vypuknutia prvej svetovej vojny bol zamestnaný na pomocnom veľvyslanectve v albánskom meste Drač. Následne narukoval na vojnu do roku 1917 bojoval na srbskom fronte, neskôr bol prevelený na ruský front, kde dosiahol hodnosť nadporučíka.
Po skončení vojny najprv pracoval ako tajomník ministerstva zahraničných vecí Maďarska, potom ako chargé d’affaires vyslanectva v Haagu. Na prelome 20. a 30. rokov pôsobil ako zástupca vedúceho diplomatickej misie v Helsinkách, v rokoch 1933 až 1939 ako veľvyslanec Maďarska v Česko-Slovensku. Po rozpade ČSR bol z Prahy odvolaný a jeho novým pôsobiskom sa stalo veľvyslanectvo vo švajčiarskom Berne, kde pracoval až do svojho odchodu do dôchodku v novembri 1943.
Wettstein sa usadil v Locarne, kde zotrval aj po skončení druhej svetovej vojny až do svojej smrti v roku 1972. Pochovaný je v meste Ascona.
Uhlíkový šovinizmus
Uhlíkový šovinizmus je hanlivý výraz pre názor, že chemické procesy mimozemského života musia byť založené hlavne na uhlíku. Je to neologizmus.
Koncepcia
Toto slovné spojenie použil Carl Sagan približne v roku 1973 na označenie ľudskej obmedzenosti predstaviť si rôzne exotické formy mimozemského života. Tvrdil, že pre ľudské bytosti – keďže sú formou života založenou na uhlíku, ktorá sa nikdy nestretla so životom vyvinutým mimo pozemských podmienok – môže byť ťažké akceptovať myšlienku zásadne iných biochémií.
Neuhlíkové alternatívy
Kremík má mnoho vlastností podobných uhlíku. Tiež môže tvoriť veľké molekuly známe ako silány. Jeho vlastnosti ho však voči uhlíku zvýhodňujú až v iných prostrediach – chladných, bez prítomnosti kyslíka a vody. Polyméry zostavené z kremíkových a kyslíkových atómov (nielen čisto z kremíka) sú známe ako silikóny a sú pomerne stabilné. Predpokladá sa, že biochémia založená na silikónoch by bola stabilnejšia ako uhľovodíková a to v prostredí bohatom na kyseliny fosforu. Takéto prostredie už bolo v niektorých oblastiach vesmíru objavené. Uvažuje sa aj o rôznych iných alternatívnych biochémiách založených napríklad na dusíku, fosfore, arzéne, chlóre a ďalších.
Kritika
Hoci na Zemi a iných terestriálnych planétach je pomer uhlíka a kremíka cca 1:925, všetok dosiaľ známy život na Zemi je založený na uhlíku. Z toho vedci usudzujú, že kremík je horší materiál na vybudovanie biochémie organizmov než uhlík minimálne na planétach podobných Zemi. Silány samovoľne horia v prítomnosti kyslíka, takže kyslíková atmosféra by takéto organizmy okamžite zničila a podobne aj prítomnosť vody. Kremík je menej univerzálny na tvorbu zložitejších zlúčenín, jeho komponenty sú nestabilné a zle vedú teplo. Reaguje s veľmi malým počtom iných prvkov a tieto molekuly je možné popísať ako veľmi monotónne v porovnaní s pestrosťou uhlíkových makromolekúl. Je však možné, hoci nie dokázané, aby niektoré zlúčeniny kremíka boli použité na planétach s inými podmienkami ako štruktúrne prvky, ale metabolizmus by sprostredkovávali uhlíkové zlúčeniny. Jedným z najdôležitejších pozorovaní je, že uhlík sa vo vesmíre vyskytuje vo vyšších množstvách než kremík. Preto sa predpokladá, že život založený na uhlíku je oveľa pravdepodobnejší. Podobná kritika bola vznesená aj voči iným biochémiám.
Elektrická sila
Elektrická sila je sila, ktorou elektrické pole (a teda väčšinou teleso či častica s elektrickým nábojom, ktoré/-á toto pole vytvára) pôsobí na (iné) teleso alebo časticu s elektrickým nábojom. Teleso alebo častica s elektrickým nábojom sa dá označiť aj ako elektricky nabité teleso alebo častica. Elektrická sila je vektorová veličina.
Elektrická sila medzi dvomi nabitými telesami s opačným nábojom (+ -) je príťažlivá, medzi dvoma nabitými telesami s rovnakým nábojom (+ + alebo - -) je odpudivá.
Rozlišuje sa napr. elektrostatická sila (pozri nižšie) a elektrodynamická sila.
Elektrostatická sila
Elektrostatická sila je názov elektrickej sily v tých špeciálnych prípadoch, keď sa vyššie spomínané telesá alebo častice nemenia v čase (t.j. najmä sa nepohybujú), t.j. elektrostatická sila je elektrická sila v elektrostatickom poli.
Coulombova sila je názov elektrostatickej sily v tých špeciálnych prípadoch, keď na seba pôsobia dva bodové náboje. Coulombova sila sa počíta pomocou tzv. Coulombovho zákona, ktorého skalárny (t.j. zjednodušený) zápis je takýto: kde F je Coulombova sila (presnejšie: veľkosť Coulombovej sily), q1 a q2 sú bodové náboje telies, r je ich vzdialenosť, ε je permitivita prostredia. Veľkosť Coulombovej sily teda závisí od veľkosti nábojov, vzdialenosti telies a prostredia medzi nimi.
ISO 3166-2:CG
Kódy ISO 3166-2 pre Kongo identifikujú 10 regiónov a hlavné mesto. Prvá časť (CG) je medzinárodný kód pre Kongo, druhá časť pozostáva z jedného alebo dvoch čísel alebo troch písmen identifikujúcich región alebo hlavné mesto.
Zoznam kódov
CG-2  Lékoumou (Sibiti) CG-5  Kouilou (Pointe-Noire) CG-7  Likouala (Impfondo) CG-8  Cuvette (Owando) CG-9  Niari (Dolisie) CG-11 Bouenza (Madingou) CG-12 Pool (Kinkala) CG-13 Sangha (Ouesso) CG-14 Plateaux (Djambala) CG-15 Cuvette-Ouest (Ewo) CG-BZV Brazzaville (Brazzaville)
Marián Smerčiak
Marián Smerčiak (* 24. december 1970, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský hokejista, ktorý hrával na pozícii obrancu.
M36 Jackson
M36 Jackson známy tiež ako Slugger bol americký stíhač tankov používaný počas druhej svetovej vojny.
Marián Smerčiak
Klubový hokej
Marián Smerčiak začínal s hokejom v klube HK 32 Liptovský Mikuláš, ale premiéru v seniorskom hokeji absolvoval v drese Dukly Trenčín v sezóne 1990/91. Práve do Dukly Trenčín prestúpil z Liptovského Mikuláša. V tejto sezóne odohral za Trenčín 6 stretnutí. S klubom získal bronzové medaily. V ďalšej sezóne sa stal už stabilným členom A mužstva Dukly Trenčín. Táto sezóna bola pre Duklu Trenčín ešte úspešnejšia. Marián Smerčiak získal s klubom majstrovský titul. O sezónu neskôr skončil s Duklou Trenčín opäť na treťom mieste.
M36 Jackson
Vznik a vývoj
Vyvinutý bol v USA na základe požiadaviek na rýchly stíhač tankov schopný postaviť sa nemeckým tankom Panther a Tiger. Nebol to typický stíhač tankov s konfiguráciou samohybného dela s omedzeným pohybom kanóna uloženého v korbe, ale mal normálne otočnú vežu. Prvé stroje sa dostali do bojov v roku 1944 používali sa hlavne v Európe. Ich oficiálne označenie bolo M36 GMC (Gun Motor Carriage). Ku koncu roku 1945 boli veže M36 Slugger vybavené skladacím pancierovaním na vrch veže proti ostreľovačom, ktorí ohrozovali obsluhu kanóna. M36 sa používal ešte aj v 90. rokoch počas konfliktu v Juhoslávii na strane Srbov.
Marián Smerčiak
Klubový hokej
V sezóne 1993/94 si svojimi výkonmi vybojoval aj reprezentačný dres. Práve v tejto sezóne nastúpil za reprezentáciu Slovenska na Zimných Olympijských Hrách v Lillehammeri, kde nastúpil v 8 zápasoch a tiež na Majstrovstvách Sveta v C kategórii, ktoré sa hrali na Slovensku v mestách Poprad a Spišská Nová Ves, kde odohral 6 stretnutí. Slovensko na týchto MS v C kategórii postúpilo o kategóriu vyššie. Na klubovej úrovni získal s Duklou Trenčín historicky prvý majstrovský titul v slovenskej extralige. Bola to prvá sezóna slovenskej extraligy po rozdelení Československa. O sezónu neskôr nastúpil na Majstrovstvách Sveta B kategórie, ktoré sa tiež konali na Slovensku, tentoraz v Bratislave kde si pripísal ďalších 7 štartov v reprezentačnom drese. Aj na tomto šampionáte si Slovensko vybojovalo postup, tentoraz už do elitnej A kategórie majstrovstiev sveta. Na klubovej úrovni získal s Duklou Trenčín strieborné medaily, keď Trenčín podľahol vo finále klubu HC Košice 0:3 na zápasy.
O ďalšiu sezónu neskôr už nastúpil v reprezentácii Slovenska na Majstrovstvách Sveta A kategórie, kde nastúpil na 5 stretnutí. V tejto sezóne si pripísal aj jeden reprezentačný štart na Svetovom pohári, ktorý sa konal v kanadskom Montreale. V extralige opäť získal s Trenčínom striebro, keď Dukla Trenčín opätovne podľahla vo finále extraligy klubu HC Košice 1:4 na zápasy.
V nasledujúcej sezóne už s Duklou Trenčín získal titul, keď vo finále extraligy zvíťazili nad HC Košice 3:1 na zápasy. V drese Dukly Trenčín hrával do sezóny 1999/2000. V tej poslednej získal s Trenčínom bronzovú medailu, keď v sérii o tretie miesto Dukla Trenčín zvíťazila nad tímom ŠKP PS Poprad 2:0 na zápasy. V jej drese odohral 392 stretnutí v základnej časti. V sezóne 2000/01 sa prvýkrát objavil v Extralige v drese HK 32 Liptovský Mikuláš, čiže v klube kde s hokejom začínal. V klube sa stál najproduktívnejším obrancom po základnej časti. Po sezóne sa opäť vrátil do Trenčína, ale len na jednu sezónu. Ďalšiu sezónu začal opäť v rodnom Liptovskom Mikuláši odkiaľ po 47 zápasoch prestúpil do Slovana Bratislava, kde dohral sezónu. So Slovanom Bratislava získal majstrovský titul, keď vo finále extraligy zdolal tím HC Košice 4:0 na zápasy. V sezóne 2003/04 podpísal prvé zahraničné angažmán s anglickým klubom Guildford Flames, kde strávil 4 sezóny. Hneď v prvej sezóne získal s klubom titul. Titul získal s klubom aj v sezóne 2005/06. V tejto sezóne bol najproduktívnejším obrancom v klube.
Sezónu 2007/08 odohral v klube Rostocker EC v nemeckej Oberlige, tretej najvyššej súťaži. Po jednej sezóne v Nemecku sa vrátil na slovenský ľad, keď podpísal zmluvu s klubom 1. hokejovej ligy HK Spišská Nová Ves. Nový ročník začal tiež v Spišskej Novej Vsi. Počas sezóny si ešte zahral vo dvoch zápasoch Extraligu za Duklu Trenčín a sezónu dohral v 1. hokejovej lige v drese klubu HK 95 Považská Bystrica. V novom ročníku odohral základnú časť ešte v drese Považskej Bystrice, ale play-off už odohral v drese MHK 32 Liptovský Mikuláš. Sezónu 2011/12 opäť hrával v 1. hokejovej lige za klub HK 95 Považská Bystrica. Sezónu 2012/13 nehral. Pred sezónou 2013/14 sa ešte vrátil na jednu sezónu k aktívnej činnosti, keď podpísal zmluvu s klubom 2. hokejovej ligy MHK Dubnica nad Váhom. Za MHK Dubnica nastúpil v 2.hokejovej lige na 12 stretnutí a následne ukončil kariéru.
Reprezentačná kariéra
Za 🇸🇰 odohral celkovo 90 zápasov, v ktorých strelil 8 gólov.
Nava
Nava alebo nao je stredoveký typ plachetnice. Konštrukčne nadväzuje na obchodné lode v Stredomorí z 12.–14. storočia. Je príbuzná s karakou.
Vreteno (galaxia)
Galaxia Vreteno (iné názvy: Messier 102, M 102, NGC 5866) je galaxia v súhvezdí Drak.
Le Mesnil-Bacley
Le Mesnil-Bacley je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 219 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.