cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Subaru Outback
Subaru Outback V. (20142019)
V roku 2014 bola predstavená aktuálna generácia modelu Outback. Tento model zostal na európskom trhu hlavne kvôli jeho popularite, a pôvodný model Legacy bol nahradený modelom Levorg. Model predstavil napríklad inováciu v podobe ovládania krycej mriežky chladiča, ktorú reguluje automatický systém podľa potreby chladenia, ohrevu motora alebo zlepšenia aerodynamiky.
Subaru Outback VI. (2019súčasnosť)
(Typ BT)
Plávanie na Letných olympijských hrách 2016 – 50 metrov voľný štýl muži
Disciplína 50 metrov voľný štýl muži na Letných olympijských hrách 2016 sa konala 11. a 12. augusta v Estádio Aquático Olímpico.
Abd ar-Razzák as Samarkandí
Abd ar-Razzák as Samarkandí alebo Abd-ur-razzák (* 1413, Herát – 1482, Herát) bol perzský historik, cestovateľ a diplomat, ktorý väčšinu svojho života prežil v Samarkande. Pôsobil ako diplomat v Indii a od roku 1463 bol šejkom v Heráte. Zapísal dejiny Mongolov z čias chána Timúra (14.storočie, z jeho pohľadu súčasnosť).
Kup (priezvisko)
Kup je české priezvisko. V Česku nie je časté, najviac rozšírené je v meste Most. Na Slovensku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Kup a Kupová.
Kup
Kup môže byť:
Avarský kaganát
Avarský kaganát bol štátny útvar v strednej Európe (presnejšie v Panónskej panve) existujúci ako samostatný celok zhruba od roku 567 do roku 803 a ďalej ako subjekt franskej moci minimálne do roku 822.
Pôvod Avarov (Varchitov, Obrov, Abarov, Pseudo-Avarov) je nejasný. Pravdepodobne šlo o kmeň mongolského alebo turkického pôvodu, objavujú sa i názory, že ide o príbuzný kmeň Hunov. Kultúrne sú Avari blízki turkickým kmeňom, narozdiel od iných nomádskych kmeňov bolo etnikum vyspelejšie, pravdepodobne pre perzsko-čínsky vplyv v počiatkoch jeho existencie. Okrem panónskych Avarov dodnes existujú ešte kaukazskí Avari, ktorý sa však od panónskych Avarov jazykovo líšia.
Podľa správ Modrých Turkov (Turkutov) odoslaných Byzantskej ríši pochádzali Avari z kmeňov War a Chun a tvorili súčasť Hefthalitského chanátu Bielych Hunov. Táto teória tak Avarom priznáva aspoň čiastočný indoeurópsky pôvod. Iné teórie hovoria o ich príslušenstve k blízkemu Žužanskému chanátu.
Avarský kmeňový zväz tvorilo viacero kmeňov, medzi nimi i iné menšie kmene iného než avarského pôvodu. K nim patrili napríklad turkicko-bulharskí Oghurovia, Utigurovia či Kutrigurovia. Spolu s Avarmi putovali a žili i ďalšie etniká, medzi nimi i Slovania (Anti), či ugrofínske kmene. V Panónii zase Avari stretli upadajúcich Gepidov.
Do Európy, na Kaukaz sa Avari dostali niekedy okolo roku 557 / 558. Vtedy šlo ešte o pomerne slabý kmeň, ktorý však rýchlo rástol na sile a počtoch. Už spočiatku sa Avari stali spojencami Byzantskej ríše, ktorá ich podobne ako iné kmene využívala na zaistenie svojich hraníc tým, že im vyplácala tribút. V 6. storočí Avari postupne obsadili Panóniu. Úplnými pánmi územia sa stali po tom, čo si ich okolo roku 567 na pomoc proti Gepidom povolal kmeň Longobardov. Avari Longobardom radi pomohli, avšak nakoniec boli sami prinútení Strednú Európu opustiť. V tomto období vznikol stálejší štátny útvar Avarov - Avarský kaganát.
V nasledujúcom období Avari pravidelne plienili byzantské, slovanské a franské územia a striedavo udržiavali s jednotlivými krajinami spojenectvá. V siedmom storočí Avari dvakrát spolu so Slovanmi zaútočili na dve v tom čase najvýznamnejšie byzantské mestá Solún a Konštantínopol. Nebezpečným sa ukázalo byť najmä druhé obliehanie v roku 626, ktoré Avari viedli v spolupráci s Peržanmi. Po neúspechu konštatinopolskej misie avarská moc na čas upadla, čo využil franský kupec Samo a na čele Slovanov na území západnej Panónie získal pre miestne kmene od Avarov nezávislosť. V tomto období sa avarský kmeňový zväz rozštiepil, pre odchod Bulharov (Kutrigurov), ktorí prehrali občiansku vojnu a nezískali kaganský titul.
Pôvod Avarov a príchod do Európy a rané obdobie kaganátu
Už v roku 558 Avari naviazali kontakt s byzantským cisárom Justiniánom I., ktorý poslov bohato obdaroval a uzavrel s nimi spojenectvo a povolil im osídliť Malú Skýtiu (horné Čiernomorie). Zároveň sa dohodli na tom, že Byzancia bude Avarom platiť tribút a Avari na oplátku budú chrániť byzantské pohraničie pred Antmi (byzantské označenie pre raných Slovanov).
Le Bec-Thomas
Le Bec-Thomas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Henrich Burgundský
Henrich Burgundský (* 1066 - † 12. máj 1112) bol v rokoch 10931112 portugalským grófom z Burgundskej dynastie, zakladateľ portugalskej línie tohto rodu. Bol otcom prvého portugalského kráľa Alfonza I.
Le Bec-Thomas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Henrich Burgundský
Život
Spoločne so švagrom Raimundom, ktorému bol povinný vazalstvom, usiloval o získanie väčšej samostatnosti. Obaja muži uzavreli tajnú dohodu, v ktorej sa hovorilo, že po svokrovej smrti sa zmocní územia koruny bez ohľadu na nástupnícke práva princa Sancha. Henrich by tak získal okolie Toleda a tretinu kráľovského pokladu. Dohoda zanikla roku 1107 Raimundovou smrťou a čoskoro potom v bitke pri Uclés zomrel aj Sancho. Svokor, s ktorým Henrich stále udržiaval dobré vzťahy, zomrel roku 1109 a vládu v Leóne a Kastílii prevzala Raimundova vdova Uracca, Terezina nevlastná sestra. Urraca sa vydala za Alfonza Aragónskeho a Henrich sa snažil využiť vzájomnú nevraživosť medzi manželmi na posilnenie svojho vlastného postavenia a rozšírenie svojich statkov. Pokúšal sa získať vojakov vo svojej pôvodnej vlasti a spriadal politické intrigy. Umrel 12. mája 1112, keď podľahol zraneniam pri obliehaní mesta Astorga. Bol pochovaný v katedrále Panny Márie v Brage.
Le Bec-Hellouin
Le Bec-Hellouin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Henrich Burgundský
Život
Regentkou portugalského grófstva sa na najbližších štrnásť rokov stala vdova Tereza Kastílska. Syn Alfonz roku 1128 vyhlásil nezávislosť Portugalska a po víťaznej bitke pri Ourique bol vojakmi vyhlásený za kráľa Portugalska.
Portugalská línia Kapetovcov potom vládla v Portugalsku až do roku 1383, kedy nastúpila jej vedľajšia línia dynastie Aviz.
Le Bec-Hellouin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kupa (priezvisko)
Kupa je české a slovenské priezvisko. V Česku nie je časté, najviac rozšírené je v Blansku. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v Sečovciach (okres Trebišov).
Le Bec-Hellouin
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kupa (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Kupa a Kupová.
Le Bec-Hellouin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kupová
Kupová je ženská podoba priezvisk Kup alebo Kupa, napr.:
Aktívna teplota
Aktívna teplota je v poľnohospodárskej meteorológii teplota vzduchu, ktorá je vyššia ako tzv. biologické minimum (biologická nula), teda ako teplota vzduchu, pri ktorej končí perióda vegetácie (obdobie rastu a vývoja) danej poľnohospodárskej kultúry (resp. druhu plodiny). Aktívna teplota zmenšená o hodnotu biologického minima sa označuje ako efektívna teplota, pričom „ako kritérium na hodnotenie vplyvu teploty vzduchu na rast a vývoj rastlín sa používa spravidla suma efektívnych teplôt odlišných pre rôzne plodiny“.
Avarský kaganát
Pôvod Avarov a príchod do Európy a rané obdobie kaganátu
Po tom, čo v roku 567 vypukla posledná longobardsko-gepidská vojna si longobardský kráľ Albouin povolal na pomoc Avarov, ktorí boli usadení v dolnom toku Dunaja. Tí Longobardom pomohli Gepidov poraziť, no už v nasledujúcom roku z Panónie odišli i Longobardi, ktorí neboli spokojní s vrtkavým avarským susedom. Longobardi si následne založili panstvo v Taliansku. Do západnej Panónie vďaka mocenskému vláknu prenikli noví Slovania, centrálne pláne obsadili avarské kmene a ich spojenci, medzi nimi i slovanskí Dudlebi.
Slovanské povstanie a Samo
Slovania už od počiatku kaganátu tvorili významný prvok Avarskej ríše. Niektoré kmene ako Dudlebovia, či kmene v Byzantskej ríši boli avarskými spojencami, iné kmene, najmä pra-Moravania, pra-Slovieni, či Karantánci v okolí Álp boli voči Avarom v podriadenom postavení a svoju pozíciu veľmi zle znášali. Preto okolo roku 623 v západnej časti kaganátu vypuklo slovanské povstanie, na ktorého čelo Slovania postavili franského kupca Sama. Urobili tak pravdepodobne preto, že vyvýšenie niektorého slovanského vodcu by medzi kmene prinieslo sváry. Fredegarova kronika situáciu popísala nasledovne:
Západní Slovania Avarov porazili a dočasne v okolí Dunaja vytvorili nadkmeňový slovanský zväz - tzv. Samovu ríšu, ku ktorému sa pridali i ďalšie slovanské kmene (knieža Dervan a jeho Lužickí Srbi (vtedy nazývaní Bieli Srbi), Karantánci,...). Slovanská ríša následne dokázala uhájiť svoju samostatnosť ako proti Avarom, tak i proti Frankom, avšak po Samovej smrti niekedy v rokoch 658/659 zanikla. Jediným zdrojom z ktorého sa o nej dozvedáme je Fredegarova kronika.
Avarsko-byzantské vojny
Avari a Byzantská ríša boli za vlády Justiniána I. pôvodne spojencami. Po Justiniánovej smrti však jeho nástupca Justín II., ktorý potreboval peniaze na boj s Peržanmi odmietol platiť Avarom tribút. Avari boli v tom období ešte slabí, začali však plieniť franské územia a po tom, čo obsadili Panóniu začali útočiť aj na byzantské územia. Dlhodobý život v byzantskom pohraničí postupne viedol k viacerým stretom, ktoré zväčša skončili zmluvou o navýšení byzantského tribútu Avarom.
Celkovo spolu Avari a Byzancia viedli viacero vojen (578 – 582, 592 – 602, 610, 619, 623, 626).
Spolu s Avarmi proti Byzancii bojovali i balkánske slovanské kmene. Prvou výpravou, kde kmene spolu bojovali bolo pravdepodobne dobytie Sirmia. Už v šiestom storočí spolu kmene plienili i hlboké byzantské územie (Thesáliu), dvakrát dokonca obľahli významné mesto Solún. Celé deväťdesiate roky 6. storočia sa niesli v znamení bojov medzi Avarmi a Byzanciou, Avarom sa dokonca podarilo preniknúť a vyplieniť okolie Konštantínopola. V roku 614 obsadili Avari centrum byzantskej Dalmácie Salonu a umožnili Slovanom osídliť územie od Álp až po Peloponéz. Pravdepodobne najvýznamnejším a najnebezpečnejším z pohľadu Byzancie však bolo druhé obliehanie Konštantínopolu v roku 626, ktoré Avari koordinovali spolu s perzskou inváziou do Byzancie. Fredegarova kronika slovansko-avarské spojenectvo popísuje nasledovne: náhľad|Avari plieniaci BalkánK. Mandrović ([[1885)]]
Obliehanie mesta sa skončilo veľkým avarsko-perzským neúspechom, po ktorom sa Avari museli stiahnuť za Dunaj. Toho využili i kmene balkánskych Slovanov, ktoré sa osamostatnili ako od Avarov, tak i od Byzantskej ríše, ktorá bola po vojne s Peržanmi unavená a čoskoro musela riešiť problémy s vzrastajúcou Arabskou ríšou. Od polovice 7. storočia už Avari Byzanciu neohrozovali, pretože ich hlavným nepriateľom sa stali Frankovia. náhľad|Avarské osídlenie v Panónii
Neskoršie obdobia kaganátu a pád
Oslabenie moci avarských vládcov po slovanskom povstaní a neúspešnom obliehaní Konštantínopolu využili bulharské kmene v kaganáte, ktoré sa pokúsili získať vedenie. V roku 630 medzi kmeňmi vypukla občianska vojna, v ktorej Avari nakoniec zvíťazili a Bulhari boli prinútení Panóniu opustiť. Časť z nich našla nový domov u Frankov, časť na východe. Odchod bulharských kmeňov Avarský kaganát ešte viac zoslabil. V roku 635 sa od Avarov a turkických kmeňov osamostatnili Protobulhari (Kotrigurovia a Onogurovia) pod vedením Kubrata a usídlili sa severne od Čierneho mora a v Zakaukazsku. Tam sa však čoskoro dostali do konfliktu s miestnou Chazarskou ríšou a okolo roku 670 začali prchať preč. Časť z nich založila Volžské Bulharsko, druhá časť sa vrátila do Podunajska, ktoré od Avarov koncom siedmeho storočia získali. náhľad|Neskoré avarské osídlenie na Slovensku Po tom, čo zomrel Samo sa jeho ríša rozpadla a východné územia sa znovu dostali pod vplyv Avarov. Avarská moc však už bola oslabená a veľké vpády do susedných ríš už neboli bežné. Zmenil sa charakter ríše, obyvateľstvo sa začalo viac venovať poľnohospodárstvu a žiť usadlejším spôsobom života. To však nevylučovalo občasné vpády na cudzie územia, v roku 663 Avarov do Friulska povolal longobardký kráľ Grimuald I. a do krajiny sa Avari i neskôr ešte vrátili. Avarská moc v 7. a 8. storočí plne prenikla na územie západných Slovanov, ovládali Nitriansko, okolie Enže a Dunaja i Karantániu. Nikdy však kočovné kmene neprenikli do hlbokých hôr, čo značí najmä okruh existujúcich avarských pohrebísk. Významnými avarskými sídlami na dnešnom Slovensku bolo dnešné Komárno a Devín, ďalšie avarské sídla sa nachádzali najmä v okolí dolných tokov riek Nitra a Žitava a Dunaji.
Avari sa v tomto období snažili postupovať ďalej na západ, avšak boli Bavormi v roku 742 porazení a tak neskôr uzavreli mier a spojenectvo. Novým hegemónom na západe sa však pomaly stávali Frankovia. V roku 776 založil Karol Veľký proti kaganátu namierenú Friulskú marku. Pripadalo k nej i bývalé byzantské územie Istrie. V roku 788 Frankovia obnovili moc nad Bavorskom a na jeho území vznikli ďalšie marky. Jediným silným východným susedom sa stali Avari s ktorými ihneď vypukli problémy. Ríše spolu rokovali o vymedzení sfér, k zmieru avšak nedošlo. náhľad|Franská ríša a jej najväčší rozsah V roku 791 na Avarov zaútočil Karolov syn Pipin a čoskoro sa k nemu pridali i kráľovské oddiely. Frankom sa Avarov v boji v roku 796 podarilo premôcť a o ich víťazstvách dokonca vznikla a sa zachovala báseň De Pippini regis Victoria Avarica (O víťazstve vládcu Pipina nad Avarmi) na oslavu princa Pipina. Ten na Karolov príkaz Panóniu rozdelil medzi novovzniknuté marky, väčšina územia (najmä to ovládané bývalým tudunom) pripadla Avarskej marke. Moc na dobytom území získavali aj slovanské kmene, ktoré tu vytvárali vlastné panstvá (kniežatstvá) s viacmenej podriadeným postavením voči Frankom. Po viacerých výpravách do Panónie nakoniec Karol Veľký v roku 803 avarskú moc zlomil.
V roku 804 svoju moc do Panónie rozšírili Bulhari, ktorí obsadili Zátisie. Avari hľadali pomoc u Frankov a v roku 805 dokonca nasledoval krst avarských vládcov (prijali mená Abrahám a Izák). Rozdelenie územia nebolo Avarmi rešpektované, čo viedlo k ďalším vojnovým stretom so Slovanmi. V roku 811 preto Karol Veľký znovu zasiahol do avarskej politiky a nastolil medzi Slovanmi a Avarmi mier. Iná časť Avarov (zátisská) v tomto roku zúčastnila bulharského vpádu do Byzancie.
V nasledujúcom období správy o Avaroch miznú. Spomínajú sa ešte v dokumentoch z roku 817 a ich poslovia sa spomínajú i na ríšskom sneme vo Frankfurte v roku 822, ide však o posledné zmienky.
Chronológia avarských dejín
náhľad|Avarská miska z Maďarska náhľad|Avarská amfora, 8. storočie z Rumunska náhľad|Avarské náušnice
Avarská spoločnosť a štátne usporiadanie
náhľad|Avarský reflexný hrob z Maďarska náhľad|Avarský kostrový hrob, Maďarsko Avarská spoločnosť bola narozdiel od mnohých nomádskych kmeňov značne hierarchizovaná, čo dokazujú početné pohrebiská. Zväz sa skladal s viacerých národnostných celkov, pričom každý celok mal vlastné tradície a štýly, ktoré sa navzájom prekrývali. To sa prejavilo na typoch oblečení, či keramiky vyrábanej v kaganáte. Niektoré kmene žili s Avarmi v spojeneckej symbióze (medzi nimi i Slovania), niektoré kmene boli Avarom podriadené.
Systém správy Avarskej ríše sa príliš nelíšil od systému iných nomádskych ríš. Na čele ríše stál kagan, ktorý mal spočiatku takmer neobmedzenú moc. Titul nebol vyslovene dedičný, bežné boli boje o moc, čo nakoniec i viedlo k odchodu Kutrigurov zo zväzu. Náboženskú moc v kmeni mal hlavný šaman. Neskôr sa moc podobne ako u iných nomádskych kmeňov člení a vzniká mocenský dualizmus medzi kaganom, ktorý vládne ale neriadi a jugurom (kňazom), ktorý nevládne ale riadi. Titul kagana sa tak nadobudol najmä význam legitimity. Významnú úlohu v neskoro-avarskom období zastával i tudun, či kapkan. Jednotliví úradníci v krajine ovládali i svoje vlastné územia.
Avari boli bojovní národ, ktorí žil vojnou. Každý zdravý muž preto slúžil v armáde. Ako typickí nomádi Avari využívali k boju ľahkú jazdu a reflexné luky. Inováciou narozdiel od predošlých kmeňov bolo sedlo. Na čele vojsk stál pôvodne kagan, neskôr jeho velitelia, či hodnostári.
Michel Duchaussoy
Michel Rene Jacques Duchaussoy (* 29. november 1938, Valenciennes, Francúzsko† 13. marec 2012, Paríž) bol francúzsky herec, ktorý hral vo viac ako 130 filmoch.
Avarský kaganát
Avarská spoločnosť a štátne usporiadanie
Ženy v kmene sa venovali najmä výchove detí a domácnosti. V čase neprítomnosti mužov preberali zodpovednosť za chod domácnosti a sa stávali hlavami rodín. V manželstve sa uplatňovala hlavne monogamia a vo vyšších vrstvách polygamia. Bežný bol konkubinát, manželstvo sa v ranom stredoveku a obzvlášť u nomádskych kmeňov zakladalo únosom nevesty.
Vládcovia Avarského kaganátu
O vládcoch Avarského kaganátu sa toho nevie veľa. Z významných panovníkov poznáme najmä meno Bajana I. Celkovo moc v kaganáte držali tri alebo štyri dynastie.
Michel Duchaussoy
Životopis
V roku 2011 sa stal držiteľom francúzskeho Radu čestnej légie.
Aupark Tower (Košice)
Aupark Tower je biznis centrum v Košiciach v mestskej časti Staré Mesto, ktoré je súčasťou nákupno-zábavného centra Aupark. Postavila ju spoločnosť HB Reavis Group. Jej výstavba sa začala v roku 2010 a úplne dokončená bola koncom roka 2011. Nachádzajú sa tu prenajímateľné kancelárske priestory.
Má výšku 47,5 metra a nadzemných 11 podlaží. Budova sa nachádza priamo v historickom centre Košíc na ulici Protifašistických bojovníkov 11. V blízkosti biznis centra sa stretávajú hlavné dopravné tepny, neďaleko je tiež železničná a autobusová stanica a až 24 liniek mestskej hromadnej dopravy zaručuje najlepšiu možnú dostupnosť v meste. Vďaka svojej polohe ponúka aj služby nákupného centra Aupark, ako aj jedinečný výhľad na historické centrum mesta.
Medzi najznámejších nájomcov patria: ESET, IBM, Orange, Freudenberg IT, Benestra, Winners Group a ďalší.
Persaios (sochár)
Persaios bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr. Sochár Persaios, pochádzajúci zrejme z Atén, tvoril v 3. stor. pred Kr. Nezachovala sa od neho žiadna socha, známa je ale jeho signatúra na mramorovom podstavci, základne zo sochy, ktorú zhotovil so sochárom Heortiom. Tento podstavec bol objavený v archeologickej lokalite Dionýzovho divadla v Aténach. Jeho fragmentárny nápis, datovaný do 3. stor. pred Kr., uvádza, že bol podstavcom sochy, ktorú venovali pre agónothéta Theofana, známeho aj z iných nápisov z rokov 280 až 270 pred Kr. Agónothéti udržiavali poriadok pri súťažiach (agón), rozdeľovali ceny a pod. Počas dionýzii (hlavne počas tzv. „Veľkých Dionýzii“, ktoré sa konali zrejme 10. až 17. dňa mesiaca Elafébolión ) sa usporadúvali súťaže i divadelné predstavenia. Autori týchto divadelných hier tiež súťažili o ceny.
Hrebenačka Balonova
Hrebenačka Balonova alebo hrebenačka vysoká (Gymnocephalus baloni) je sladkovodná ryba z čeľade ostriežovité.
Vyskytuje sa v Strednej Európe a na Balkáne (Rakúsko, Bosna a Hercegovina, Bulharsko, Chorvátsko, Nemecko, Maďarsko, Moldavsko, Rumunsko, Srbsko, Slovensko, Slovinsko a Ukrajina). Ide o endemit, ktorý žije v miernych a bahnitých/piesčitých vodách povodia Dunaja a Dnepru. Objavili ho česko-slovenskí vedci v roku 1974. O spôsobe jej života nie je veľa informácii.
Je to nočný a bentický druh. Dorastá do dĺžky 15 cm. Má zavalité telo, tupé ústa a výrazné ostne (14 až 16 ) na dvojdielnej chrbtovej plutve. Podobá sa na hrebenačku fŕkanú (G. cernuus).
Derbamont
Derbamont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Bois-Hellain
Le Bois-Hellain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nit
thumb|Rôzne typy nitov: 1,2 - nit s polguľovou hlavou 3 - kotlový nit 4,6,8 - zápustný nit so šošovkovitou hlavou 5 - zápustný nit 7 - lodný nit thumb|Nit s polguľovou hlavou thumb|Rozštiepený nit thumb|Nit s tŕňom thumb|Rúrkový nit thumb|Odevný nit. Spĺňa spojovaciu aj estetickú úlohu Nit je spojovacia súčiastka, ktorá sa používa pri nepriamom nitovaní. Skladá sa z dosadacej hlavy a drieku. Roznitovaním (deformáciou) konca drieku sa vytvorí záverná hlava. Vyrábajú sa z ocelí triedy 10 alebo 11, hliníka, zliatin hliníka, medi, mosadze a iných materiálov. Nity sú väčšinou normalizované.
Rozdelenie nitov
Rôzne zdroje používajú rôzne rozdelenia nitov do skupín, napríklad:
Tanečnica
Tanečnica môže byť:
Destord
Destord je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Bosc-Roger-en-Roumois
Le Bosc-Roger-en-Roumois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rhaskuporis
Rhaskuporis alebo Rhéskouporis (iné názvy: Rhaskyporis, Rha(i,é)skouporis, Rhaskoupolis;, ) môže byť:
Progresívne Slovensko
náhľad|Sídlo na Tallerovej 10 v Bratislave
Progresívne Slovensko (PS) je sociálnoliberálne (ľavicovo liberálne) centristické  mimoparlamentné politické hnutie pôsobiace na Slovensku. Ministerstvo vnútra SR ho zaregistrovalo 27. novembra 2017.
Cieľom PS je prezentovať progresívne riešenia spoločenských problémov a spájať rovnako zmýšľajúcich ľudí. Na európskej úrovni je hnutie od novembra 2018 ako jediná slovenská strana súčasťou európskej frakcie liberálov ALDE.
V komunálnych voľbách 2018 PS získalo samostatne 3 starostov a 46 poslancov a v koalíciách 6 starostov a 96 poslancov, vrátane primátora Bratislavy. Po voľbách do EP v roku 2019 malo hnutie dvoch poslancov v Európskom parlamente.
Vznik a volebné obdobie 2016 – 2020
V septembri 2016 avizoval podnikateľ v oblasti startupov Ivan Štefunko vznik občianskeho združenia Progresívne Slovensko s možnou budúcou transformáciou na politickú stranu. K projektu sa ešte v septembri pridal aj zakladateľ webhostingovej spoločnosti Websupport Michal Truban. Truban bol zároveň najväčším investorom hnutia. Do hnutia investoval 900 000 EUR s 5 % úrokom a ďalších 20 000 eur s 3 % úrokom. Medzi prvých medializovaných podporovateľov združenia patril spolumajiteľ softvérovej spoločnosti ESET Anton Zajac, zároveň figurujúci ako spolumajiteľ a člen predstavenstva spoločnosti, vydávajúcej Denník N.
20. januára 2018 v Žiline sa konal zakladajúci snem, ktorý schválil stanovy, zvolil predsedníctvo a stanovil programové priority hnutia. Jediným zástupcom hnutia v NR SR bol vo volebnom období 20162020 poslanec Martin Poliačik, ktorý do PS vstúpil v decembri 2017 krátko po odchode z SaS.
Prezidentské a európske voľby 2019
náhľad|Kandidátka PS v prezidentských voľbách v roku 2019, [[Zuzana Čaputová, počas volebnej kampane vo februári 2019]] V prezidentských voľbách 2019 sa hnutie rozhodlo nepodporiť žiadneho nezávislého kandidáta, ale postaviť do súboja o post slovenského prezidenta vlastnú kandidátku, vtedajšiu podpredsedníčku strany, Zuzanu Čaputovú. Čaputová v prvom kole získala 40,57 % hlasov a postúpila do druhého kola voľby s Marošom Šefčovičom, podpredsedom Európskej komisie, nad ktorým následne zvíťazila so ziskom 58,40 %. Čaputová pred druhým kolom voľby odstúpila z postu podpredsedníčky PS a avizovala, že v prípade výhry sa vzdá členstva v strane, čo aj urobila v máji 2019.
Vo februári 2019 oznámili, že európskych volieb v máji 2019 sa zúčastnia v koalícii so stranou SPOLU. Na spoločnej tlačovej konferencii to oznámili lídri Ivan Štefunko a Miroslav Beblavý. Lídrom za PS do eurovolieb bude Michal Šimečka, za SPOLU Vladimír Bilčík. Podľa prieskumu Focusu z januára 2019 by v koalícii mohli nazbierať 10,4 % hlasov.
Kampaň do parlamentných volieb
Po úspechu v európskych voľbách, v ktorých získala koalícia 20,11 % hlasov, oznámilo PS pokračovanie spolupráce so stranou SPOLU aj do parlamentných volieb v roku 2020. Kreslá na kandidátnej listine si strany podelili pomerom 75:75. Predseda PS Truban sa stal lídrom kandidátky, následne PS obsadilo všetky párne miesta od 4. do 150.
Volebné obdobie 2020 – 2024
Vo voľbách do Národnej rady vo februári 2020 PS v koalícii so stranou SPOLU dosiahlo prekvapivý neúspech, keďže získalo len 6,96 % hlasov, čo vďaka 7-percentnej hranici na vstup do Národnej rady potrebnej pre koalície znamenalo, že PS-SPOLU sa nedostalo do parlamentu napriek tomu, že v priebehu roka 2019 bolo pokladané za hlavného konkurenta vládneho SMER-SD a v prieskumoch dosahovalo stabilnú podporu nad 10 %. Z dôvodu neúspechu odstúpil 2. marca 2020 z pozície predsedu Michal Truban a oznámil, že na novom sneme strany sa nebude o predsednícke kreslo uchádzať. Záujem o predsednícku funkciu ohlásila podpredsedníčka Irena Bihariová. Nakoniec Truban zmenil postoj a v máji 2020 ohlásil opätovnú kandidatúru aj on. Snem sa kvôli pandémii koronavírusu konal 6. júna 2020 elektronicky. Na ňom tesne zvíťazila Bihariová, ktorá získala 105 hlasov, Truban získal 100.
Do PS 9. apríla 2021 vstúpil do PS poslanec národnej rady Tomáš Valášek, ktorý pôvodne do parlamentu kandidoval za vládnu stranu Za ľudí, z ktorej odišiel po nákupe ruskej vakcíny Sputnika V.
18. januára 2022 bol za podpredsedu parlamentu Európskeho parlamentu po prvýkrát zvolený Slovák, člen PS Michal Šimečka.
29. marca 2023 do PS vstúpil bývalý policajný prezident Jaroslav Spišiak.
7. mája 2022 bol na sneme strany zvolený za predsedu strany Michal Šimečka. Šimečka bol jediný kandidujúci na post, hlasovalo za neho 152 zo 156 delegátov.
Ideológia
Progresívne Slovensko sa profiluje ako centristické, liberálne a proeurópske hnutie spájajúce umiernenú ľavicu a pravicu, no politológovia stranu zaraďujú skôr do ľavého politického spektra. Politologička Darina Malová stranu zároveň nazýva „modernou ľavicou“ a odlišuje ju od „staromódnych“ ľavicových strán ako SMER-SD. V ekonomickej oblasti hnutie presadzuje „racionálne a pragmatické riešenia“ z oboch táborov politického spektra a v kultúrno-etickej oblasti zastáva liberálne postoje. Základnými hodnotovými východiskami sú „liberálna demokracia, sloboda, ľudská dôstojnosť, rovnosť, spravodlivosť, udržateľný rozvoj, európska a medzinárodná spolupráca“, ktoré sú zároveň podľa PS nevyhnutnou podmienkou pre „vybudovanie moderného, otvoreného, solidárneho a európskeho“ Slovenska.
18. septembra 2017 hnutie usporiadalo ideovú konferenciu o budúcnosti Slovenska, na ktorej sa zúčastnil predseda Aliancie liberálov a demokratov za Európu a bývalý belgický premiér Guy Verhofstadt a predsedovia liberálnych strán Angelika Mlinar (NEOS – Rakúsko), Ryszard Petru (Nowoczesna – Poľsko) a Tamás Soproni (Momentum – Maďarsko).
Vo svojom ideovom manifeste s názvom „Progresívne Slovensko – Vízia jednej krajiny“, ktorý PS predstavilo koncom roku 2016, si hnutie stanovilo 13 konkrétnych cieľov do roku 2030: podávali prihlášky na rovnaké stredné školy ako ich nerómski rovesníci z tej istej dediny či mesta.
Domáca politika
PS má v politike tri zásadné ciele – zníženie regionálnych rozdielov, zlepšenie zdravotníctva a školstva. Podľa vyjadrení predsedu Ivana Štefunka, majú v pláne tieto ciele dosiahnuť pomocou „zefektívnenia fungovania štátu, odstránenia korupcie a zlepšenia podnikateľského prostredia“. Hnutie kladie veľký dôraz aj na témy akými sú právny štát a spravodlivosť, ochrana životného prostredia či rómska problematika. PS sa dištancovalo od politiky predošlej vládnej koalície, ktorá vzišla z parlamentných volieb v roku 2016. Naopak hnutie a jeho predstavitelia vyjadrovali veľkú dôveru k exprezidentovi Andrejovi Kiskovi. Hnutie vylučuje možnú povolebnú spoluprácu so stranami SMER-SD, SNS a ĽSNS, u ktorých podľa názoru progresívcov vládnu nedemokratické princípy.
Strana tiež presadzuje princíp nábožensky neutrálneho štátu.
Práva LGBT komunity
Hnutie sa ku problematike LGBT stavia pozitívne, podporilo Dúhový PRIDE Bratislava v roku 2019 a viacerí politici strany sa ho osobne zúčastnili. Primátor Bratislavy Matúš Vallo (s podporou PS a SPOLU) počas Dúhového pochodu 2019 v Bratislave spolupracoval na otvorení prvého dúhového prechodu pre chodcov na Slovensku. Primátor sa pochodu aj osobne zúčastnil.
Strana tiež podporuje registrované partnerstvá pre osoby rovnakého pohlavia (v parlamente ich chce presadiť pod názvom životné partnerstvá), práva pre transgender osoby (tranzícia, úradná zmena pohlavia), a je za doplnenie sexuálnej orientácie a rodovej identity do § 423 Trestného zákona (trestný čin hanobenia národa, rasy a presvedčenia) a § 424 (trestný čin podnecovania k národnostnej, rasovej a etnickej nenávisti) Trestného zákona.
Martin Hojsík ostro kritizuje Orbána aj Kaczynského, kvôli obmedzeniam pre prezentáciu LGBTIQ osôb na školách a v médiach. Jednoznačne podporuje vytvorenie "LGBTIQ Freedom Zone" na Slovensku.
Dekriminalizácia ľahkých drog
Hnutie presadzuje menej prísny prístup štátu k užívaniu ľahkých drog. Podľa programu nazvaného Bod Zlomu, hnutie nepovažuje za správny „stav, keď sú mladí ľudia perzekuovaní za marihuanovú cigaretu záznamom v registri trestov, prípadne väzením.“
Bývalý podpredseda hnutia Martin Poliačik zastával názor, že „čistý heroín je pre telo v zásade neškodný“. Problém vidí v nekvalitných zmesiach, ktoré by sa legalizáciou obmedzili. Priznal, že počas štúdia na gymnáziu konzumoval pervitín a heroín.
Bývalý predseda hnutia Michal Truban si cení skúsenosti z tzv. „bad tripu“, ktoré zazneli na prednáške študentom (stav po odznení príjemných účinkov drogy). Podľa Trubana sa to týkalo výlučne ľahkých drog, priznal užívanie marihuany a LSD.
Trubanov výrok o "predaji 5 gramov bieleho userom" údajne nijako nesúvisí s omamnými látkami ani s ich distribúciou. Truban si spomenul, že výrok sa týkal úpravy webovej stránky "blackhole.sk", aby obsahovala viac bielej farby. Reagoval tým na dopyt od návštevníkov webu (angl. user). Vo svojom stanovisku Truban explicitne vyhlásil "Nikdy som drogy nepredával, robotníkom z Kysúc sa ospravedlňujem".
Povinné očkovanie proti COVID-19
PS na konci roka 2021 presadzovalo zavedenie povinného plošného očkovania proti ochorenia COVID-19. Na podporu tohto návrhu spustia strana petíciu na stránke www.zapovinneockovanie.sk. Zároveň PS vyzvalo vládu SR, aby povinné očkovanie bezodkladne zaviedla. Stránka www.zapovinneockovanie.sk v roku 2023 už nefungovala a doména bola na predaj.
Zahraničná politika
Pre PS je kľúčovým záujmom slovenskej zahraničnej politiky členstvo v Európskej únii a Severoatlantickej aliancii. V rámci medzinárodnej politiky sa hlási k hlbšej európskej integrácii, považuje sa za výrazne proeurópsky a prozápadný politický subjekt. V súvislosti s dianím na Ukrajine sa pridržiava európskej línie, podporuje teritoriálnu integritu Ukrajiny a ekonomické sankcie voči Ruskej federácii.
V otázke migrácie dôrazne kritizuje odmietavé postoje predstaviteľov vlád Vyšehradskej štvorky a ich celkové názorové rozdiely so severozápadnými krajinami EÚ. Taktiež netaja obavy z ohrozenia právneho štátu a demokracie v Maďarsku a Poľsku. PS sa jasne stavia proti pravicovému populizmu, extrémizmu, národno-konzervatívnym silám a odporcom liberálnej demokracie, ktorí sa podľa hnutia snažia oslabovať jednotu Európskej únie, jej demokratických hodnôt a inštitúcií. Hodnotovo sa dištancuje aj od politiky amerického prezidenta Donalda Trumpa či ruského prezidenta Vladimira Putina.
Gary Con
Gary Con je herný con, ktorý sa koná každoročne v meste Lake Geneva v štáte Wisconsin, aby oslávil život a dielo Garyho Gygaxa, spoluzakladateľa hry "Dungeons & Dragons". Najbližší Gary Con sa uskutoční v Grand Geneva Resort v dňoch 26. - 29. marca 2020.
Progresívne Slovensko
Vedenie strany a organizácia
Na sneme 8. mája 2019 bolo zvolené predsedníctvo v zložení: Michal Truban, predseda; Irena Bihariová, podpredsedníčka; Zora Jaurová, podpredsedníčka; Martin Poliačik, podpredseda; Michal Šimečka, podpredseda a Ivan Štefunko, podpredseda. Za členov predsedníctva boli zvolení: Martin Hojsík, Pavel Sibyla, Milan Ftorek, Martin Dubéci, Matej Petroci a Peter Brozman.
Podpredsedníčkou bola v minulosti aj Zuzana Čaputová, ktorá sa však 19. marca 2019 v súvislosti s kandidatúrou na post prezidentky SR funkcie vzdala.
Gary Con
História
Vo februári 2015 bol Gary Con spomenutý v seriáli The Big Bang Theory čo spôsobilo zvýšenú účasť v tom roku.
Progresívne Slovensko
Voľby do Národnej rady SR
So ziskom 6,96 % sa nepodarilo dosiahnuť hranica zvoliteľnosti pre koalíciu (7%). Nezískali teda priamo miesta poslancov. Na vstup do parlamentu im chýbali stovky hlasov. Už bezprostredne po hlasovaní sa objavili na sociálnych sieťach výhrady viacerých voličov proti nesprávnemu započítaniu preferenčných hlasov a tiež informácie o problémoch pri hlasovaní zo zahraničia. Prípady začalo PS-Spolu zbierať prostredníctvom špeciálneho formulára a po tom čo získali 1200 podnetov od voličov rôznych politických strán Koalícia Progresívne Slovensko a Spolu podala na Ústavnom súde sťažnosť na výsledok parlamentných volieb.
Volebné preferencie hnutia v percentách podľa agentúry Focus
1 prieskum vykonaný bez zaradenia strany Petra Pellegriniho
2 prieskum vykonaný so stranou Petra Pellegriniho
=== Volebné preferencie hnutia v percentách podľa agentúry AKO  ===
Pozn.: Hrubo vyznačené preferencie znamenajú prekročenie hranice 5 % potrebnej na vstup do NR SR.
Rhaskuporis I.
Rhaskuporis I. môže byť:
Dohovor Rady Európy o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu
[[Súbor:Istanbul Convention 2011 participation map.svg|náhľad|
{{legend|#00AA00|Podpísané a ratifikované}} {{legend|#EEEE00|Podpísané, nie je v platnosti}} {{legend|#FF1111|Nepodpísané (členovia Rady Európy)}} {{legend|#800080ff|Od zmluvy odstúpili}} {{legend|#C0C0C0|Nepodpísané (mimo Radu Európy)}} Dohovor Rady Európy o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu alebo Istanbulský dohovor je medzinárodná zmluva Rady Európy posudzujúca predovšetkým všetky druhy násilia voči ženám ako formu historicky a kultúrne podmienenej diskriminácie. Dohovor sa zameriava na prevenciu, ochranu obetí a stíhanie páchateľov rodovo podmieneného násilia. Dohovor tiež nanovo definuje niektoré trestné činy (napríklad: mrzačenie ženských genitálií, vynútený sobáš, nebezpečné prenasledovanie (stalking), vynútený potrat a vynútenú sterilizáciu) a požaduje od štátov, aby ich zaviedli do svojho trestného poriadku. Dňa 14.3. 2012 ako prvý ratifikovalo dohovor Turecko, ku ktorému sa k marcu 2017 pripojilo ďalších 21 štátov. Do platnosti vstúpila 1. 8. 2014.
V piatok, 29. marca 2019 NR SR prijala uznesenie zaväzujúce Slovensko dohodu neratifikovať.
V utorok, 25. februára 2020 NR SR finálne odmietla dohovor (t.j. nevyslovila súhlas s dohovorom Rady Európy). Prezidentka Slovenskej republiky už nemôže uznesenie vrátiť späť do NR SR. Odo dňa podpísania uznesenia prezidentkou Slovenskej republiky sa bude Slovenská republika reprezentovať ako krajina, ktorá neprijala Istanbulský dohovor.
Le Boulay-Morin
Le Boulay-Morin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Chesne (Eure)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Javorový vrch (Tribeč)
Javorový vrch je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Zlatno, približne juhovýchodne od Topoľčian.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a časti Vysoký Tribeč. Vrch leží na rozhraní Nitrianskeho a Trenčianskeho kraja a okresov Zlaté Moravce, Topoľčany a Partizánske. Vrch zasahuje na katastrálne územia obcí Zlatno, Krnča a Klátova Nová Ves. Javorový vrch patrí do CHKO Ponitrie.
Opis
Javorový vrch leží v hlavnom hrebeni, ktorý vedie z Veľkého Tribeča na juhozápade na Krásny vrch na východe. Južne sa nachádza vrch Čierny hrad s rovnomennou ruinou, západne leží Mišov vrch, severozápadne Brloh  a východne Koreňová. Južná časť vrchu patrí do povodia rieky Žitava, kde vodu odvádza potok Stránka. Severné svahy odvodňujú Hradský potok (prítok Vyčomy) a Dršňa do rieky Nitry. Najbližším sídlom je južne situované Zlatno, severne leží Ješkova Ves a Krnča.
Výhľady
Porast Javorového vrchu je poznačený ťažbou dreva, preto nesúvislá vegetácia umožňuje sčasti obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné okolité vrchy pohoria, neďaleká Podunajská pahorkatina, Pohronský Inovec, Vtáčnik, Strážovské vrchy i Považský Inovec.
Deycimont
Deycimont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Cormier
Le Cormier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eli Urbanová
Eli Urbanová, vlastným menom Eliška Urbanová, rod. Vrzáková (* 8. február 1922, Čáslav† 20. január 2012, Praha) bola česká pedagogička, spisovateľka a poetka píšuca v češtine a esperante. Držiteľka viacerých ocenení. Spolu s Hildou Dresen a Marjorie Boultonovou býva považovaná za jednu z troch najvýznamnejšie píšucich esperantistiek.
Životopis
Eli Urbanová sa narodila v roku 1922 v Čáslavi, kde neskôr nastúpila na základnú školu a gymnázium. Tvoriť začala už ako násťročná, jej prvotinou bola poviedka Na makovicích publikovaná v roku 1935 v novinách Národní osvobození. V rokoch 1937 až 1941 študovala v Čáslavi za učiteľku, popri tom sa venovala aj hudbe. V roku 1940 vydala pod pseudonymom Eliška Doubravská svoju prvú básnickú zbierku Zrcadlo. Po štúdiu hudby nastúpila vyučovať do súkromnej hudobnej školy profesora Štěpána Urbana, ktorý sa stal jej manželom. Učila hru na klavír, husle a violončelo. Spolu s manželom sa začala zaujímať o esperanto, veľký vplyv na jej rozhodnutie mal český herec Karel Höger, ktorý hral niekoľko hier v esperante v brnianskom rozhlase. V roku 1948 sa jazyk začala učiť, o dva roky neskôr úspešne absolvovala skúšky z jazyka a začala písať svoje prvé diela. V roku 1955 sa rozviedla a začala pôsobiť ako učiteľka na základnej škole. Venovala sa aj pedagogickej metodike a napísala príručku pre vychovávateľky. Aktívne sa zapájala do života v Českom esperantskom zväze a v roku 1956 spoluzakladala Združenie esperantských spisovateľov. V tomto období sa zapojila do viacerých medzinárodných súťaží a jej básne získali viacero cien, v neskoršom období bola sama porotkyňou na podobných súťažiach. V roku 1960 vyšla zrejme jej najvýznamnejšia básnická zbierka Nur tri kolorojn (v preklade Iba tri farby). Jej diela sa podľa kritikov vyznačovali živou vášnivosťou a túžbou po láske, odhaľovali emociálne vnútro ženskej duše a patrili tak k najväčším vyznaniam v esperante. V rokoch 1986 až 1995 bola ako v poradí druhá žena na svete členkou Esperantskej akadémie. Aktívne publikovala diela v esperante, jej diela boli aj v období komunistického režimu publikované v zahraničí a prispievala aj do rôznych medzinárodných esperantských periodík. Od roku 1990 bola členkou českého spolku spisovateľov Obec spisovatelů. Zomrela v roku 2012 vo Vojenskej nemocnici v Prahe.
Port Elizabeth
Port Elizabeth je jedným z najväčších miest v Južnej Afrike, ktoré sa nachádza v provincii Eastern Cape, 770 km východne od Kapského Mesta. Mesto leží 16 km pozdĺž Algo Bay a je jedným z hlavných prístavov Južnej Afriky.
Eli Urbanová
Dielo
Spolu s ďalšími pražskými básnikmi (Josef Rumler, Jiří Karen, Čestmír Vidman) vydala tiež básnickú zbierku Kvarfolio.
Port Elizabeth
Názov mesta je často skracovaný na PE. Je tiež prezývané „Priateľské mesto“ alebo „Windy City“. Je tiež označované ako hlavné mesto vodných športov.
Port Elizabeth ako mesto bolo založené roku 1820 na domoch britských osadníkov na zaistenie hraničnej oblasti medzi provinciou Cape a Xhosa. Teraz je súčasťou Nelson Mandela Bay Metropolitan Municipality, ktoré obýva viac ako 1,3 milióna ľudí.
Od februára 2021 juhoafrická vláda formálne pomenovala Gqeberha, čo je názov pre Xhosa pre mesto Walmer, aby označila mesto Port Elizabeth.
Oleg Pastier
Oleg Pastier (* 17. apríl 1952, Tekovská Nová Ves – † 15. marec 2018) bol slovenský básnik, publicista, vydavateľ a disident.
Životopis
Narodil sa v Tekovskej Novej Vsi, dnes časti obce Nová Dedina v okrese Levice. Absolvoval strednú všeobecnovzdelávaciu školu v Nitre, kde až do maturity žil s rodičmi. Jeho otec bol dekanom Pedagogickej fakulty v Nitre (dnes súčasť UKF), odkiaľ však musel v roku 1970 odísť potom, čo sa postavil proti vpádu vojsk Varšavskej zmluvy z roku 1968. Táto udalosť dospievajúceho študenta výrazne ovplyvnila; normalizačnú spoločnosť odvtedy vnímal ako niečo, čo s jeho pohľadom na svet nie je zlučiteľné. Získal zlý kádrový profil a pôsobil v rozličných robotníckych zamestnaniach.
V druhej polovici 70. rokov stretol v Bratislave skupinu otvorene mysliacich ľudí – Vladimíra Archleba, Igora Kalného, Jána Budaja, Františka Mikloška, výtvarníkov Milana Bočkaya a Kláru Bočkayovú, Otisa Lauberta, Vladimíra Havrillu a ďalších umelcov. V 80. rokoch 20. storočia začal v disente získavať vydavateľské skúsenosti. Najprv sa venoval jednorazovým textom ako Solženicynova prednáška alebo esej disidenta Milana Šimečku, postupne sa však uňho začalo zbierať stále viac prác, ku ktorým sa oficiálne nedalo dostať. Vydával ich v samizdatových časopisoch Kontakt, Fragment a Fragment K.
Počas Nežnej revolúcie stál pri zrode občianskeho hnutia Verejnosť proti násiliu (VPN), 19. novembra 1989, po prvom protestnom mítingu v priestoroch Umeleckej besedy v Bratislave, sa spolu s Martinom Šimečkom, Jánom Budajom a Milošom Žiakom zúčastnil stretnutia v byte Jána Langoša, na ktorom vznikol názov hnutia.
Od marca 1990 potom vydával (dovtedy samizdatový) časopis oficiálne, od roku 1992 pod názvom Fragment. Vo svojom vydavateľstve F. R. & G vydal aj jeho knižnú edíciu. Po roku 1990 spolupracoval s literárnymi časopismi Kultúrny život a Romboid. Pre Slovenský rozhlas vytvoril sériu 23 fíčrov pod názvom Rodinné striebro a rozhlasových relácií Obuj sa a choď, Avantgardy, Európska poviedka a ďalších. Žil a tvoril v obci Dolný Bar neďaleko Dunajskej Stredy.
Saláh Abd as-Sabbúr
Saláh Abd as-Sabbúr alebo Saláh Abdassabúr (* 3. máj 1931, Zagazig, Egypt† 14. august 1981, Káhira, Egypt) bol egyptský básnik, dramatik, literárny kritik a prekladateľ, predstaviteľ arabského (literárneho) modernizmu a hnutia voľného verša v arabskej poézii.
Tvorba
Venoval sa predovšetkým poézii. Bol jedným z tvorcov arabskej veršovanej drámy, novej školy v arabskej literatúre. Jeho poézia predstavovala úplne nový prvok vo vývoji egyptskej a arabskej poézie a mala výrazný vplyv na poetickú tvorbu v tejto kultúrnej oblasti.
Venoval sa tiež prekladom diel Henrika Ibsen, Davida Herberta Lawrenca a i.
Básnické zbierky
Vybrané básne Saláha Abd as-Sabbúra boli publikované v českom preklade Karla Petráčka v zbierke Zelená lampa poezie (1974).
Alkidas zo Sparty
Alkidas bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 244 pred Kr.
Alkidas zo Sparty bol na 134. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Alkidas dal ako víťaz v behu na jedno stadion 230. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov v tejto disciplíne sa označovali všetky olympiády. Olympijské víťazstvo Alkida uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika, a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Deyvillers
Deyvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Favril (Eure)
Le Favril je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kožušinové odevy
Kožušinové odevy sú odevy vyrobené z kože živočíchov so srsťou najčastejšie kožušinových zvierat. Kožušina je jednou z najstarších foriem odevu. Niektorí ju považujú za luxusnú a teplú, iní ju odmietajú kvôli morálnemu presvedčeniu. Termín kožušina sa často používa na označenie kabátov, šálov alebo akýchkoľvek teplých odevov vyrobených zo zvieracej srsti. Najobľúbenejšie druhy kožušiny, najmä v 60. rokoch, známe ako luxusná kožušina boli červená či strieborná pruhovaná líška. Tieto typy nakupovala predovšetkým bohatšia vrstva spoločnosti. Tí, ktorí si to nemohli dovoliť nosili napríklad odevy z vlčieho kožucha.
História
Kožušina zvierat použitá v odevoch a výzdobách niekedy býva farbená či už jasnými farbami alebo rôznymi vzormi. Cieľom je napodobniť srsť exotických zvierat.
Zdroje kožušiny
V Európe a Ázii sa kožušina z psov a mačiek predáva pod rôznymi názvami, aby sa zakryl pôvod. Napríklad psie kožušiny sa zvyknú označovať Mongolský Vlk.