cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
World of Warcraft
PVP – Hráč versus Hráč
Ako už z názvu PVP (ang. Player Versus Player) vyplýva ide o súperenie s inými hráčmi. To prebieha v "battleground-och" (bojiskách) alebo v arénach. Existuje päť typov battlegroundov – štyri zatvorené, do ktorého sa hráč môže dostať, len po prihlásení na špeciálnom mieste a jeden otvorený. Na rozdiel od arény v battlegrounde hráč bojuje zväčša sám za seba. Získava body, za ktoré si neskôr môže nakúpiť lepšiu zbroj, zbrane alebo predmety. Existujú tri typy arén- pre dvoch, troch alebo piatich hráčov. Hráči tvoria tím, ktorý získava za pomer prehier a výhier body a ratingové body. Tímy sú ohodnotené podľa ratingu. Tím s lepším ratingom súperi s tímami rovnakých ratingov a za rovnakí pomer výhier a prehier dostáva viac bodov ako tím s nižším ratingom. Za tieto body si kupuje predmety. Niektoré predmety sa dajú kúpiť až po dosiahnutí určitého ratingu. A taktiež je aj world PVP (ak sa člen aliancia a hordy stretnú môžu sa navzájom zabiť)
PVE – Hráč versus Prostredie
Na rozdiel od PVP v PVE hráč bojuje proti NPC príšerám. Hlavnú časť PVE tvorí "raidovanie" a "prechádzanie dungeonov" a menšiu časť tvorí zarábanie peňazí zabíjaním príšer, z ktorých padajú predmety, ktoré sa dajú využit neskôr v hre. Raid (vpád) je zloženie 10 až 25 hráčov, ktorý vstupujú do uzatvorenej lokácie za cieľom zabiť všetkých "bossov" (slov. Šéf; veľmi silná príšera, z ktorej padajú dobré predmety) v nej. Raid sa skladá z 3 typov hráčov – tankovia, "DPS-kári" (ang. Damage Per Second slov. poškodenie za sekundu) a healeri (liečitelia).
Úloha tanka je, aby všetci nepriatelia útočili na neho a robiť zo seba tzv. živý štít ostatným členom raidu. Poznáme päť typov tankov- warrior, druid, paladin, death knight a monk (v poradí, slov. bojovník, druid, rytier, rytier smrti a mních). Najbežnejší tank je warrior, (slov. bojovník) ktorého schopnosti sú na to predurčené. Má veľký počet života, veľa armoru (redukovanie zranenia) a avoidence (vyhnutie)- to tvoria dodge (vyhnutie sa), parry (odrazenie útoku zbraňou), block (odrazenie útoku štítom). Druid v medvedej forme má viac života ako warrior, ale armor a avoidance sú nižšie. Paladin sa dá prirovnať k warriorovi, len má menej života ale väčší avoidance. Death Knight je špecifický, že má zvýšenú odolnosť voči kúzlam, nepoužíva štít, ale má veľký armor. Monk je agility trieda, čiže ma veľkú šancu na dodge, ľahko priťahuje ostatné príšery ak boss vyvoláva nejaké príšery na pomoc. Úlohou Damage dealera je spôsobiť čo najväčšie zranenie. Damage dealer môže byť každá postava. Damage dealeri sa rozdeľujú do dvoch kategórií a to útok na diaľku a na blízko. Na boj zblízka sú určení- warrior, rogue, paladin, death kinght, monk a enhancement šaman. Môže byť aj feral druid v mačkovitej forme, ale nie je veľmi využívaný. Na boj na diaľku sú zas určení- mage, warlock, hunter, priest, balance druid a elemental šaman. Poslednou časťou raidu sú liečitelia. Ich úlohou je doliečiť zranených. Poznáme päť typov healerov- priest, šaman, druid, paladin a monk. Monk dokáže byť damage dealer, tank aj healer. Tak isto aj druid a paladin.
Tvorba postavy
V pôvodnej hre máme na výber z ôsmich rás a jedenástich povolaní. Rasy sú rozdelené na alianciu a hordu, pričom Paladinmi nemôžu byť hráči hordy, šamanmi zase hráči aliancie. V datadisku  The Burning Crusade pribudli ďalšie dve rasy (Draenei, Blood elf) a možnosť výberu triedy paladina či šamana pre obidve strany.
Triedy
Nevyužíva manu, ale hnev (rage) a tú priamoúmerne získava, keď niekomu spôsobí stratu na životoch (damage) alebo ho nepriateľ poraní. Warior bojuje v 3 postojoch (z ) a jeho schopnosti sa preto delia na tie, ktoré využíva v jednom, dvoch ale aj všetkých postojoch.
POSTOJE:
Bojovníkove ŠPECIALIZÁCIE:
Z toho čo tu bolo povedané sa dá vytušiť postavenie bojovníka (warriora) medzi ostatnými triedami. Warrior môže byť neúprosný bojovník, ktorý dokáže sposobiť nepriatelovi veľkú stratu na životoch (HP z ) za krátky čas, ale aj ten, ktorý láka nepriateľov, aby na neho útočili (či už NPC alebo iných hráčov) = tank, lebo má často najviac života (HP) a najsilnejší armor-plate.
Paladinove ŠPECIALIZÁCIE:
Rougove ŠPECIALIZÁCIE:
Mágove ŠPECIALIZÁCIE:
Priestove ŠPECIALIZÁCIE:
Huntrove ŠPECIALIZÁCIE:
Druidove ŠPECIALIZÁCIE:
Warlockove ŠPECIALIZÁCIE:
Death Knightove ŠPECIALIZÁCIE: Demon Hunteri ŠPECIALIZÁCIE:
Rasy a triedy
Výberom danej frakcie a rasy je hráč obmedzený vo výbere tried (pozri tabuľku). Každá rasa a trieda má určité unikátne vlastnosti charakteristické len pre ňu. Práve tieto črty predstavujú ďalšiu úroveň rozdielnosti jednotlivých postáv.
Rasy
Aliancia
Neutral
Horda
Človek vo World of Warcraft je zasadený v Northshire Abbey v tzv. Elwynn Foreste.Medzi jeho veľké výhody patrí schopnosť diplomacie a výrečnosti.Počas I. aj II. vojny proti Orkom boli na strane Aliancie čím si vyslužili uznanie od ostatných členov Aliancie.
Profesie
Za určitú sumu peňazí sa hráč môže naučiť niekoľko profesii, pomocou ktorých môže vyrábať predmety, získavať k nim potrebné suroviny alebo poskytovať služby ostatným hráčom.
Primárne
Maximálny počet primárnych profesii: 2
Gathering (Zber) Production (Výroba) Services (Služby)
Sekundárne
Počet nie je obmedzený, ale sú len 4.
Zoznam obcí departementu Seine-Saint-Denis
Toto je kompletný zoznam 40 obcí departementu Seine-Saint-Denis.
Hospodárska kríza
Hospodárska kríza alebo ekonomická kríza alebo kríza je časť hospodárskeho cyklu (presnejšie Juglarovho cyklu). Podľa rôznych definícií to môže byť:
Podrobnosti pozri v príslušných článkoch.
Ursula Burnsová
Ursula M. Burnsová (* 20. september 1958) je predsedníčka predstavenstva a generálna riaditeľka spoločnosti Xerox. Je prvou Afroameričankou, ktorá je výkonnou riaditeľkou (CEO) nachádzajúcou sa v spoločenskom rebríčku Fortune 500. Je tiež prvou ženou, ktorá uspela v tomto rebríčku. V roku 2009 ju magazín Forbes označil za štrnástu najmocnejšiu ženu na svete.
Vydala sa za Lloyda Beana, ktorý tiež pracoval v spoločnosti Xerox. Pochádza z Rochesteru, New York. Má dcéru Melissu (1993) a nevlastného syna Malcolma (1989), ktorý študuje na Massachusettskom technologickom inštitúte.
Funkcia (hodnotová analýza)
Funkcia je v hodnotovej analýze vzťah medzi spoločenskou potrebou a vlastnosťami objektu spočívajúci v takom správaní sa objektu, ktoré uspokojuje túto potrebu.
Uspokojovanie spoločenskej potreby sa uskutočňuje v štyroch formách:
1. vo forme procesu transformácie vstupných veličín objektu vo výstupné, ktorý sa odohráva prostredníctvom štruktúry tohto objektu za určitých podmienok a okolností (napr. automobil: zabezpečuje pohyb, umožňuje ovládateľnosť, minimalizuje spotrebu,...);
2. vo forme vedľajších účinkov a ostatných prejavov vlastností štruktúry objektu (napr. automobil: nespôsobuje hluk, nevytvára zdraviu škodlivé splodiny, atď.);
3. vo forme prejavov zmien či zachovania stavu štruktúry objektu (napr. automobil: odoláva korózii, zabezpečuje životnosť,...);
4. vo forme prejavu postavenia objektu ako systému v nadradenom systéme a podstatnom okolí, čo predstavuje variantné podoby použitia objektu na rôzne účely (napr. automobil: prepravuje osoby, prepravuje batožinu, minimalizuje údržbu, realizuje taxislužbu, ovplyvňuje postoje,...)
Pat Nixonová
Catherine "Pat" Ryan Nixonová (* 19. marec 1912, Ely, Nevada, USA - † 22. jún 1993, Park Ridge,New Jersey) bola manželkou 37. prezidenta USA Richarda Nixona a v rokoch 1969–1974 vykonávala funkciu prvej dámy USA.
Narodila sa v rodine baníka Williama Ryana a jeho ženy Kate. Rodičia zomreli skoro, ona musela pracovať, aby si zarobila na štúdia na vysokej škole. Od roku 1934 študovala na University of Southern California obchod. Po absolvovaní sa stala učiteľkou v kvakerskej škole.
Dňa 21. júna 1940 v kalifornskom meste Riverside si vzala za muža Richarda Nixona, kvôli ktorému konvertovala od katolicizmu k manželovmu kvakerstvu. Manželia Nixonovi mali dve dcéry: Patríciu (* 1946) a Júliu (* 1950). Pat podporovala manžela počas volebných kampaní cez svoju averziu k politike.
Keď sa stal v roku 1969 jej manžel prezidentom, ona z toho nebola príliš nadšená. Zasadzovala sa o zrovnoprávnenie žien a mužov. Zahájila ďalšiu rekonštrukciu Bieleho domu, ktorá bola financovaná zo súkromných darov, nechala tu vybudovať bezbariérové vstupy. Podporovala neplatenú vzájomnú pomoc. Navštívila vojakov USA vo Vietname, podporovala humanitárnu pomoc, dokonca sama do postihnutých oblastí chodila.
Dara Bubamara
Dara Bubamara, vlastným menom Radojka Kesić , známa ako Rada Kesić , rod. Radojka Adžić (* 21. máj 1976, Nový Sad) je srbská speváčka.
Vyrástla v Novom Sade, v mestskej časti Satelit. Jej rodičia sa presťahovali do Nového Sadu z mesta Derventa v Bosne a Hercegovine predtým, ako sa narodila.
Pat Nixonová
Po Nixonovej abdikácii 9. augusta 1974 sa manželia usídlili na súkromnej usadlosti v kalifornskom San Clemente. V roku 1976 dostala mŕtvicu, po druhom záchvate v roku 1983 sa stiahla do ústrania a prestala poskytovať interview.
Zomrela 22. júna 1993 v štáte New Jersey.
Dara Bubamara
Piesne
Medzi jej najznámejšie piesne patrí „Košava sa Dunava“, ktorá mala veľký úspech v bývalej Juhoslávii (Srbsko a Čierna Hora) začiatkom 90. rokov.
V toku 2007 sa jej pieseň „Zidovi“ stala najpopulárnejšou turbo folk piesňou leta 2007. Úspech mali aj piesne „Dodirni me“, „Dobro jutro nikome“ a iné.
Karel Vacek
Karel Vacek (* 21. marec 1902, Liberec – † 18. august 1982, Praha) bol český hudobný skladateľ. Je autorom táng Cikánko ty krásná či Nikdy se nevrátí pohádka mládí.
Kokošovce
Kokošovce sú obec na Slovensku v okrese Prešov.
Karel Vacek
Stručný životopis
V roku 1925 absolvoval s českým cirkusovým orchestrom zájazd do Francúzska. Po návrate do Prahy pôsobil v orchestri kina Lucerna, džezovej kapele Haryho Hardena a kvintete Melody Boys R. A. Dvorského. Tri roky hral tiež v Osvobozenom divadle, potom sa však roku 1938 vrátil k Dvorskému. Počas druhej svetovej vojny viedol vlastný orchester, s ktorým obchádzal české mestá.
Vlastné hranie zanechal v roku 1956, keď sa venoval už len skladaniu a občasnému dirigovaniu hudby. V roku 1982 získal titul národný umelec. Počas života zložil takmer deväťdesiat poliek, valčíkov a iných skladieb.
Columbova medzera a Titanov prstenec
Columbova medzera leží vo vnútornej časti prstenca C planéty Saturn. Vo vnútri medzery sa nachádza Columbov prstenec, vo vzdialenosti 77 883 km od stredu Saturna. Tento prstenec je mierne eliptického tvaru a niekedy sa nazýva aj Titanov prstenec pretože je tvorený dráhovou rezonanciou s mesiacom Titan. Na tejto pozícii prstenca je rýchlosť obehu materiálu prstenca okolo Saturna rovnaká ako rýchlosť obehu mesiaca Titan.
Výroková funkcia
Výroková funkcia alebo výrokový vzorec je výroková forma, vetná funkcia – logická forma, ktorá má jazykovo tvar oznamovacej vety, v ktorej je však obsiahnutá aspoň jedna voľná premenná, takže de facto nič nevypovedá. Nie je ani pravdivá, ani nepravdivá.
Sérignac-sur-Garonne
Sérignac-sur-Garonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mesiac (družica)
thumb|Mesiac [[Diona (mesiac)|Diona nad prstencami svojej materskej planéty Saturn]]
Slovo mesiac s malým počiatočným písmenom alebo zastarano trabant je prirodzená družica (prirodzený satelit) planéty, trpasličej planéty alebo planétky. Najznámejšie a prvé objavené mesiace sú družice planét slnečnej sústavy. Existencia mesiacov mimo slnečnej sústavy nie je definitívne potvrdená.
Mesiace má šesť z ôsmich známych planét slnečnej sústavy: Zem, Mars, Jupiter, Saturn, Urán a Neptún. Zem má ako jediná z nich iba jeden mesiac, nazýva sa Mesiac. Mars má dva mesiace, veľké (joviálne) planéty majú až niekoľko desiatok mesiacov (Saturn 83, Urán 27 a Neptún 14 ). Prvý objavený mesiac, ktorý neobiehal okolo planéty, bol mesiačik Dactyl obiehajúci planétku 243 Ida. Mesiace sú rôznorodé telesá, väčšinou nepravidelného tvaru, bez atmosféry a geologicky neaktívne, existuje však mnoho výnimiek. Vždy však majú menší priemer a hmotnosť než teleso, okolo ktorého obiehajú.
Všeobecná charakteristika
Mesiace sú telesá rôzneho tvaru a veľkosti, spravidla menšie ako planéty. Existujú však aj výnimky: najväčší mesiac slnečnej sústavy Jupiterov Ganymede a Saturnov mesiac Titan sú väčšie ako planéta Merkúr. Najväčšie mesiace sformovala gravitácia do tvaru blízkeho guli. Menšie môžu mať nepravidelný tvar a podobať sa asteroidom. Je možné, že mnohé malé mesiace boli skutočne planétkami, ktoré pri pohybe slnečnou sústavou zachytila gravitácia nejakej planéty. Mnohé mesiace (vrátane Mesiaca) majú viazanú rotáciu, to znamená, že k svojej planéte sú otočené stále tou istou stranou. Blízko obiehajúce veľké mesiace môžu na svojej planéte spôsobiť zatmenie Slnka.
Aj trpasličie planéty a asteroidy môžu mať vlastné mesiace. S výnimkou Chárona majú všetky doposiaľ preskúmané mesiace malých telies nepravidelný tvar.
Obežná dráha
Väčšina mesiacov obieha po veľkých, eliptických dráhach s veľkým sklonom k rovníku materskej planéty. Tento jav je charakteristický najmä pre menšie mesiace nepravidelného tvaru. Väčšina z nich má tiež retrográdny smer obehu (napríklad mesiac Féba). Ostatné, spravidla veľké mesiace, akým je napríklad aj náš Mesiac, obiehajú prográdnym smerom po približne kruhových blízkych dráhach s malým sklonom k rovine rovníka.
Retrográdny smer obehu malých mesiacov naznačuje, že tieto mesiace nevznikli v blízkosti planéty, okolo ktorej obiehajú, ale táto planéta ich neskôr gravitačne pripútala k sebe. Predtým však museli stratiť veľkú časť svojej pohybovej energie. K tomu mohlo dôjsť v poslednom štádiu formovania planét, trením v protoplanetárnom disku. Štandardné teórie však zatiaľ presvedčivo nevysvetlili pôvod a správanie sa týchto mesiacov. thumb|left|Horné vrstvy atmosféry [[Titan (mesiac)|Titanu, mesiaca s najhustejšou atmosférou spomedzi mesiacov. V pozadí je viditeľná malá časť osvetlenej strany Saturna]] Mesiace nemôžu obiehať planétu v ľubovoľnej vzdialenosti, ale len vo vnútri takzvanej Hillovej sféry. Je to oblasť okolo planéty, v ktorej je pohyb častíc viac ovládaný gravitáciou planéty ako gravitáciou Slnka. Polomer Hillovej sféry závisí od hmotnosti planéty a tiež od jej vzdialenosti od Slnka.
Viaceré mesiace môžu obiehať aj po tej istej obežnej dráhe, napríklad Saturnove mesiace Tetyda, Telesto a Kalypso obiehajú po rovnakej orbite. Takéto mesiace sa nazývajú koorbitálne. Dva mesiace si svoje obežné dráhy môžu dokonca navzájom vymeniť – príkladom sú opäť Saturnove obežnice, Epimeteus a Jánus.
Hoci väčšina známych mesiacov má stabilnú obežnú dráhu a predpokladáme, že na nej zotrvávajú počas veľmi dlhého časového obdobia, v roku 2006 bol objavený mesiac Zeme 2006 RH120, ktorý na obežnej dráhe okolo nej zotrval iba rok. Potom sa odpútal a pokračoval v samostatnej dráhe. Takýchto dočasných mesiacov by mohla mať Zem aj ďalšie planéty oveľa viac, no pre malé rozmery (2006 RH120 meral iba pár metrov) sa ťažko hľadajú.
Teplota
Vzhľadom na to, že mesiace majú len planéty a iné telesá vzdialenejšie od Slnka ako je Venuša, ich povrchové teploty bývajú spravidla veľmi nízke. Výnimku tvorí len vulkanický Jupiterov mesiac Io. Na jeho povrchu v blízkosti vulkánov dosahujú teploty 1 230 °C, čo sú najvyššie namerané teploty na povrchu pevného telesa v slnečnej sústave. Na iných častiach mesiaca, ďaleko od vulkánov, však povrchové teploty klesajú až na −153 °C. Najvyššiu priemernú povrchovú teplotu, −20 °C, má Mesiac a vďačí za to svojej blízkosti k Slnku. Je to však len priemerná teplota – cez deň stúpajú teploty na jeho povrchu až na 110 °C, v noci klesajú na hodnoty −230 °C. Rozdiely medzi dennými a nočnými teplotami mesiacov sú veľké, pretože majú zvyčajne riedku atmosféru, alebo sú bez atmosféry (napríklad Mesiac) a neobsahujú na svojich povrchoch ani kvapalnú vodu, ktorej veľká tepelná kapacita dokáže teplotné rozdiely vyrovnávať. náhľad|Sopečný výbuch na [[Jupiterovom mesiaci Io]]
Povrch
Väčšina mesiacov sa sformovala veľmi ďaleko od Slnka, preto sú ich dôležitou zložkou ľady. Ide nielen o vodný ľad, ale aj zamrznutý oxid uhoľnatý, oxid uhličitý, metán, amoniak a molekulárny dusík. Povrch iných mesiacov, napríklad dvojice mesiacov Marsu či Saturnovho mesiaca Féba, má zloženie ako uhlíkaté chondrity.
Mesiace majú veľmi rôznorodý povrch. Zloženie povrchu závisí od jeho minulosti a tiež prípadnej sopečnej aktivity. Povrch mesiacov je tvorený horninami alebo ľadom. Obsahuje veľké množstvo dopadových kráterov. Krátery bývajú pre mesiace charakteristické, pretože na väčšine z nich neexistuje nijaká činnosť (erózia, sopky…) ktorá by ich mohla zahladiť. Ďalej sa na povrchoch mesiacov nachádzajú pohoria, zlomy, ryhy a roviny s väčšími výškovými rozdielmi, aké bývajú na planétach. Zdrojom energie pre geologickú aktivitu a vznik týchto útvarov mohlo byť v minulosti bombardovanie planétkami, ktoré mesiace zahrievalo. Ďalšími zdrojmi energie pre mesiace sú rádioaktívny rozpad, najmä uránu, tória a draslíka, a slapové sily.
Existujú aj zvláštne povrchové útvary, ktoré neboli pozorované na nijakých iných typoch telies. Mesiac Zeme má napríklad mesačné moria – tmavé plochy tvorené bazaltovou lávou. Povrch Jupiterovho mesiaca Európa je zase pokrytý hrubou vrstvou vodného ľadu, pod ktorou sa môže nachádzať kvapalná voda. Vodný ľad obsahujú vo svojej kôre aj mesiace Ganymede a Kalisto a tiež Saturnov mesiac Enceladus. Na Titane boli zase zistené rieky, jazerá a moria z uhľovodíkov. Ide doposiaľ o jediné pomerne stabilné kvapalné útvary, aké boli kedy na povrchu mesiaca nájdené.
Sopečná aktivita
Z dôvodu, že mesiace sú pomerne malé telesá, nedokázali si udržať veľké vnútorné teplo od čias svojho vzniku. Všetka súčasná sopečná a geologická aktivita na mesiacoch je pravdepodobne následkom slapových síl ich materských planét. Výnimku zrejme predstavuje len doteraz nevysvetlená geologická aktivita na mesiaci Cháron, ktorá nemôže byť spôsobená slapovými silami materskej trpasliček planéty. Slapové sily vytvárajú pod kôrou blízko obiehajúcich mesiacov trenie, vďaka čomu sa ich vnútro zahrieva. Medzi najznámejšie vulkanicky aktívne mesiace patrí Io. Na jeho povrchu sa nachádza viac než 80 aktívnych oblastí a viac než 300 sopiek. Jeho povrch neustále pretvárajú sopečné výbuchy. Ďalšie vulkanicky aktívne mesiace sú Saturnov Enceladus a Neptúnov Tritón, tieto telesá však nevyvrhujú na svoj povrch lávu, ale vodu. Tento jav sa nazýva kryovulkanizmus. Nie sú výnimočné ani prenosy hmoty z jedného mesiaca na druhý, napríklad Jupiterova Amaltea má na povrchu výrazne červené sfarbenie, čo sa vysvetľuje ako tenká vrstva síry, ktorá bola vyvrhnutá z vulkanického Io. Mesiace môžu odovzdávať svoju hmotu aj prstencom. Najvýraznejším príkladom tohto procesu je Saturnov mesiac Enceladus, ktorého častice vyvrhnuté kryovulkanickou aktivitou vytvárajú prstenec E. Častice z Enceladu dopadajú aj na jeho materskú planétu. Takéto obohacovanie atmosféry planéty vodnou parou jej mesiaca je jav, ktorý nikde inde v slnečnej sústave nebol pozorovaný.
Názvy mesiacov
Pomenovania mesiacov majú väčšinou vzťah k planéte, ktorú obiehajú. Napríklad mesiace Jupitera, okrem Ganymeda a Amaltey, sa nazývajú podľa mileniek boha Dia (v rímskej mytológii Jupitera). Mesiace Saturna majú zase mená rôznych titanov a titaniek, keďže aj boh Kronos (v rímskej mytológii Saturn) bol jedným z titanov. Mesiace Neptúna sa zase volajú podľa rôznych morských božstiev, pretože Neptún bol boh mora. Mesiace Marsa sa nazývajú podľa dvoch synov boha Area (Marsa): Foba a Deima. Najväčší mesiac Pluta, Cháron, dostal meno po prievozníkovi cez rieku Styx, ktorá bola vstupom do podsvetia, ktorému vládol boh Hádes (Pluto). Jeho ďalšie mesiace, Nix a Hydra sa nazývajú podľa neobľúbených temných božstiev, medzi ktoré patril aj sám Hádes. Výnimku v názvosloví tvoria len mesiace planéty Urán, ktoré sa nenazývajú podľa postáv mytológie, ale podľa postáv z hier Williama Shakespeara.
Vznik mesiacov
thumb|[[mesiace Saturna|Saturnov mesiac Epimeteus, ktorý pravdepodobne vznikol rozpadom väčšieho telesa]]
Niektoré mesiace však môžu byť zachytené asteroidy alebo kométy, ktoré vznikli veľmi ďaleko od planéty. Na obežnú dráhu ich zachytila planéta svojou gravitáciou ako hotové telesá až neskôr po ukončení formovania slnečnej sústavy. Tomu zodpovedá sklon a výstrednosť ich dráh. Príkladom pravdepodobne zachyteného mesiaca je Neptúnov Tritón, ktorý obieha planétu v protismere jej rotácie. Je tiež možné, že niektoré malé mesiace sú zvyšky pôvodne väčších telies, ktoré sa zrazili a roztrieštili.
Vznik Mesiaca
Pôvod Mesiaca Zeme dlho nebol známy. Mesiac dosahuje asi 1/81 hmotnosti Zeme, teda tvorí oveľa väčší zlomok hmotnosti svojej planéty ako mesiace iných planét. Podľa teórie publikovanej v roku 1984 je Mesiac dôsledkom obrovskej zrážky Zeme s telesom s rozmermi Marsu v raných štádiách jej vývoja. Zrážka vymrštila na obežnú dráhu Zeme obrovské množstvo roztavených hornín pochádzajúcich z oboch telies. Horniny utvorili prstenec z horúceho materiálu, z ktorého sa sformoval Mesiac v pôvodnej vzdialenosti asi 20 000 kilometrov od Zeme. Odvtedy sa od Zeme pomaly vzďaľoval a jeho vzďaľovanie pokračuje aj v súčasnosti.
Gravitačné vplyvy
Mesiace gravitačne vplývajú na telesá vo svojom okolí: na iné mesiace, prstence aj materskú planétu. Vplyv mesiaca na mesiac sa prejavuje napríklad vo forme utvorenia dráhovej rezonancie, v ktorej sú napríklad dvojice Enceladus a Diona (Saturn), Ganymede a Európa (Jupiter) a ďalšie. Dráhová rezonancia medzi mesiacmi jednej planéty navzájom je silnejšia ako medzi planétami slnečnej sústavy, pretože sú k sebe navzájom relatívne bližšie. Mesiace Epimeteus a Jánus si dokonca vymieňajú svoje obežné dráhy. Často formujú a udržiavajú prstence a medzery v prstencoch (napr. mesiac Pan udržiava Enckeho medzeru v prstencoch Saturna).
Mesiace veľmi hmotné v pomere k materskej planéte (najhmotnejší v pomere k planéte je Mesiac Zeme) majú ťažisko ich vzájomného obehu s planétou blízko povrchu planéty. Tým spôsobujú planéte nezanedbateľné pohyby na ich obežnej dráhe okolo hviezdy. Výrazné sú tiež ich slapové účinky. Ďalším prejavom je nutácia osi planéty.
U Saturnovho mesiaca Rea existujú dokonca dôkazy o tom, že by mohla mať okolo seba prstenec podobne ako planéty.
História pozorovaní
Prvé mesiace iných telies bolo možné objaviť len po objave ďalekohľadu, pretože voľným okom nie sú viditeľné. Vzhľadom na všeobecne uznávaný geocentrický systém v dobách pred objavom ďalekohľadu sa nepredpokladalo, že by mohli existovať prirodzené obežnice iných telies. Prvý záznam o pozorovaní iných mesiacov ako Mesiaca urobil Galileo Galilei v roku 1610, ktorý sa pokladá za objaviteľa štyroch najväčších mesiacov Jupitera.
Pár rokov po jeho objave urobil Johannes Kepler prvú predpoveď existencie neobjavených mesiacov. Vyslovil domnienku, že Mars má dva mesiace. Jeho argument v prospech tohto tvrdenia však bol iba číselný - ak má Zem jeden mesiac a Jupiter podľa vtedajších poznatkov štyri, potom Mars nachádzajúci sa medzi nimi by mal mať dva. O dvoch mesiacoch Marsu sa v roku 1726 zmieňuje aj Jonathan Swift vo svojej fikcii Guliverove cesty. Obe predpovede počtu mesiacov Marsu sa však s pravdou zhodovali iba náhodne.
Niekoľko desaťročí po objave prvých Jupiterových mesiacov nasledoval objav najväčších Saturnových mesiacov, počnúc Titanom (objaviteľ Christiaan Huygens). Hoci už Galileo Galilei sa domnieval, že videl dva obrovské mesiace Saturna, v skutočnosti išlo o jeho prstence neostro zobrazené jeho nedokonalým ďalekohľadom. Nasledoval objav dvoch najväčších mesiacov Uránu, len šesť rokov po objave samotného Uránu, a to rovnakým objaviteľomm, ktorý objavil aj samotnú planétu - Williamom Herschelom. V roku 1846 prišiel objav najväčšieho mesiaca Neptúna, a až za ním objav dvoch malých mesiacov Marsu. Od roku 1980 sa k objaviteľom mesiacov pridávajú aj kozmické sondy.
Výskum zblízka
Do začiatkov kozmonautiky ľudstvo nevedelo nič o povrchoch mesiacov okrem nášho. Jedine na povrchu Mesiaca bolo možné vtedajšími ďalekohľadmi rozpoznávať štruktúry. Ostatné mesiace sa v prístrojoch javili len ako bodové zdroje odrazeného svetla a mnohé malé mesiace nebolo možné pozorovať vôbec. Kozmické sondy sa tak pričinili nielen o rozšírenie poznatkov o mesiacoch objavených zo Zeme, ale aj o objavy mnohých dovtedy neznámych malých mesiacov.
Prvým cieľom prieskumu nejakého mesiaca kozmickými sondami sa stal, prirodzene, Mesiac Zeme. Sonda Luna 2 ho v roku 1959 ako prvá zasiahla a sonda Luna 3 ako prvá poslala snímky jeho odvrátenej strany. Prvá sonda, ktorá mäkko pristála na povrchu Mesiaca, bola Luna 9. Mesiac Zeme je tiež jediným mesiacom skúmaným sondami z jeho obežnej dráhy a dokonca ľudskou posádkou z povrchu. Jediným ďalším mesiacom, na ktorom kedy pristálo človekom vyrobené teleso, je Titan, ktorý dosiahla v roku 2005 sonda Huygens.
Až po pristátí prvých ľudí na Mesiaci Zeme vznikli prvé blízke snímky povrchov mesiacov iných planét. Stalo sa tak v roku 1971 a išlo o snímky marsovských mesiacov Fobos a Deimos, ktoré sú najbližšími mesiacmi k Zemi okrem Mesiaca. Prieskum vykonala sonda Mariner 9.
Ostatné mesiace okrem Mesiaca, pokiaľ boli skúmané sondami zblízka, skúmali pri preletoch okolo nich sondy, ktoré obiehali alebo prelietali okolo ich materských planét. Medzi sondy, ktoré sa zaslúžili o rozšírenie našich poznatkoch o mesiacoch, patria napríklad Voyager 1 a Voyager 2, Fobos 2, Galileo, Cassini, či New Horizons. Sondy Galileo a Cassini boli po ukončení svojej činnosti navedené do atmosfér planét, aby v budúcnosti nedošlo k nechcenej zrážke týchto sond s nejakým mesiacom.
V štádiu príprav sú projekty kozmických sond, ktorých hlavným objektom výskumu budú mesiace iných planét. Patrí k nim napríklad sonda JUICE (Jupiter Icy Moons Explorer), ktorá je v štádiu testovania a mala by odštartovať v roku 2023.
Kvázisatelity
Kvázisatelity sú telesá, ktoré zostávajú v blízkosti centrálneho telesa po dlhšiu dobu, ale neobiehajú okolo neho. Obiehajú okolo Slnka s dráhovou rezonanciou voči objektu, pre ktorý predstavujú kvázisatelit. Majú rovnakú obežnú dobu okolo Slnka ako objekt, pre ktorý predstavujú kvázisatelit, no výstrednejšiu obežnú dráhu. Ich dráhy ležia mimo Hillovu sféru a v porovnaní s pravými satelitmi zotrvávajú v blízkosti planéty omnoho kratšie. Kvázisatelity sú zatiaľ známe len u Zeme, Venuše a Neptúna, podľa simulácií ich môžu mať aj ďalšie planéty. Zem má podľa údajov z roku 2016 päť známych kvázisatelitov, z ktorých najväčší je planétka 3753 Cruithne.
Znaková funkcia
Znaková funkcia je fungovanie niečoho ako znaku.
Mesiac (družica)
Exomesiace
Exomesiace sú zatiaľ hypotetické telesá, ktoré by mali obiehať okolo exoplanét – planét mimo slnečnej sústavy. Astronómovia veria, že väčšina terestrických planét vo vesmíre má mesiace. Na základe pozorovania Spitzerovho vesmírneho ďalekohľadu došli členovia tímu Nadye Gorlovej k záveru, že nanajvýš 5 až 10 % z nich by mohlo mať pôvod v kolízii rovnako ako náš Mesiac. Len pri jednej zo 400 pozorovaných hviezd totiž našli stopy prachu, ktorá by podľa teórií mala takúto kolíziu sprevádzať.
Z posledných rokov je známych niekoľko kandidátov na exomesiace, vo všetkých prípadoch však chýba definitívny dôkaz. M. Benisty a kol. z University of Grenoble však v júli 2021 publikovali výsledky výskumu planetárnej sústavy hviezdy V1032 Centauri, podľa ktorej má jedna z planét tejto hviezdy okolo seba prachový disk s dostatočným množstvom materiálu na vytvorenie exomesiacov. Celá sústava je veľmi mladá a planéty aj ich mesiace sa v nej ešte len formujú.
Gilles Deleuze
Gilles Deleuze (* 18. január 1925, Paríž, Francúzsko – † 4. november 1995, Paríž) bol francúzsky filozof vychádzajúci z Bergsona a kritizujúci dialektickú filozofiu. Spolu s Foucaultom a Derridom to bol hlavný predstaviteľ súčasnej francúzskej filozofie, postštrukturalizmu a postmodernej filozofie.
Andorra (mesto)
Andorra (po katalánsky Andorra la Vella) je hlavné mesto štátu Andorra v Pyrenejách medzi Španielskom a Francúzskom. Je to najvyššie položené hlavné mesto v Európe.
Mesto má rozlohu a  obyvateľov.
Andorra má nedostatok parkovacích miest. Pre veľkú nadmorskú výšku tu autá dodržujú obmedzenú rýchlosť. V celom štáte, či už v zastavanom území alebo mimo neho, je maximálna povolená rýchlosť /h.
Monorský obvod
Monorský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Monor.
Jetětice
Jetětice je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 283 obyvateľov, z toho 136 mužov a 147 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,8 roka (muži 39,9 roka, ženy 43,6 roka). Pod obec patria aj osady Jetětické Samoty a Červená nad Vltavou.
Efektor
Efektor môže byť:
Jetětice
História obce
thumb|left|Kaplnka Panny Márie Obec bola podľa archeologických nálezov osídlená už v praveku. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1251, keď patrila k pozemkom Milevského kláštora. Ďalšími známymi vlastníkmi sú od roku 1430 Předbor z Radešína, 1437 panstvo Zvíkovské (Jan z Rožmberka), 1575 panstvo Orlické a od 1736 obec vlastnila rychta Branická. Pamiatkami obce sú kaplnka Panny Márie zo začiatku 20. storočia, kríž z roku 1886, pomník padlých v II. svetovej vojne a kaplnka v Jetětických Samotech.
Prsteň Nibelungov
Prsteň Nibelungov je operný cyklus nemeckého hudobného skladateľa Richarda Wagnera. Pozostáva zo štyroch opier (hudobných drám):
Každá z opier predstavuje komplexné dielo, ktoré je možné uvádzať aj samostatne, avšak dejová línia sa tiahne všetkými štyrmi operami a Wagner zamýšľal toto dielo uvádzať ako malý festival, ktorý trvá tri dni a úvodný večer. Dielo vznikalo v rokoch 1848-1874, počas ktorých Wagner pracoval aj na svojich ďalších operách. Libreto, ktoré vychádza zo severských ság a eposu Pieseň o Nibelungoch, napísal sám skladateľ. Premiéra kompletného cyklu sa uskutočnila v dňoch 13. - 17. augusta 1976 na prvom ročníku slávneho Bayreuthského festivalu, ktorý vznikol z Wagnerovej iniciatívy.
Cyklus je dielo mimoriadneho rozsahu. Jeho uvedenie zaberie štyri večery, celkový hrací čas je približne 15 hodín (záleží na tempe dirigenta). Prvá a najkratšia opera Zlato Rýna trvá zvyčajne dve a pol hodiny, zatiaľ čo posledná a najdlhšia časť Súmrak bohov viac ako 5 hodín.
Cyklus je tvorený podľa schémy klasických gréckych drám, kedy vždy po troch tragédiách nasledovala satyrská hra. Cyklus v podstate začína až operou Valkýra, pričom Zlato Rýna je považované za akúsi predohru. Sám Wagner nazýval Zlato Rýna úvodným večerom, zatiaľ čo Valkýra, Siegfried a Súmrak bohov majú podtitul prvý, druhý a tretí deň, čím naplňujú skôr znaky trilógie.
Rozmer aj rozsah diela dosahuje epický charakter. Cyklus sleduje boje bohov, hrdinov a mnohých mýtických stvorení o magický prsteň, ktorý svojmu majiteľovi umožňuje vládu nad celým svetom. Dráma a intrigy pokračujú tromi generáciami protagonistov, až nakoniec skončia v kataklyzme všeobecnej skazy v Súmraku bohov.
Hudba cyklu je hutná, s bohatou textúrou a s postupom diela naberá na nesmiernej komplexite. Wagner napísal pre orchester rozsiahle party, vrátane mimoriadne rozšírenej dychovej sekcie, kde dokonca nechal vytvoriť niekoľko nových nástrojov ako sú napr. Wagnerova tuba, basová trúbka alebo kontrabasová pozauna. Nechal tiež postaviť špeciálne festivalové divadlo v Bayreuthe (Bayreuth Festspielhaus), ktoré malo zvláštne priestory pre rozsiahly orchester i zbory, ktoré mohli spievať s prirodzenou silou a neprekrikovať orchester. Akustika tohto priestoru patrí medzi najlepšie na svete a veľká časť nahrávok z iných koncertných sieni a operných domov trpí nevyváženosťou orchestru a zboru.
Vznik
V lete 1848 napísal Wagner spis Nibelungovský mýtus ako náčrt drámy, kombinujúci predlohy do jednotného príbehu, vo výsledku veľmi podobnému deju budúceho Prsteňa Nibelungov, avšak s niekoľkými podstatnými odlišnosťami. O viac než rok začal písať libreto s názvom Siegfriedova smrť (Siegfrieds Tod). Pravdepodobne bol povzbudený sériou článkov v Neue Zeitschrift für Musik, vyzývajúcich nemeckých autorov k napísaniu „národnej opery“ podľa Piesne o Nibelungoch, ktorá bola nemeckými romantikmi vyzdvihovaná ako „nemecký národný epos“. Wagnerovo libreto Siegfriedova smrť sa zaoberalo práve Siegfriedom, hlavnou postavou eposu.
V roku 1850 dokončil Wagner hudobný náčrt (neskôr zanechaný) Siegfriedovej smrti. V tom čase cítil, že potrebuje akúsi predoperu, ktorú nazval Mladý Siegfried (Der junge Siegfried, neskoršia opera Siegfried), aby tak vysvetlil udalosti opery Siegfriedova smrť. Náčrt libreta opery Mladý Siegfried dokončil v máji roku 1851. V októbri sa však náhle rozhodol, že vytvorí cyklus štyroch oper, hraných počas štyroch večerov - Zlato Rýna, Valkýra, Mladý Siegfried, Siegfriedova smrť. Text všetkých štyroch opier bol dokončený v decembri 1852 a vo februári 1853 bol súkromne vydaný.
V novembri 1853 začal skladateľ zostavovať náčrt hudby pre Zlato Rýna. Na rozdiel od libret, ktoré boli napísané vlastne odzadu, od poslednej opery, hudbu začal Wagner komponovať poporiadku. V komponovaní pokračoval až do roku 1857, kedy dokončil druhé dejstvo opery Siegfried. Wagner potom prerušil prácu na dlhých dvanásť rokov, počas ktorých napísal opery Tristan a Izolda a Majstri speváci norimberskí. V roku 1869, kedy Wagner žil v Tribschen pri Lucernskom jazere, podporovaný bavorským kráľom Ľudovítom II., sa rozhodol pre návrat k Siegfriedovi a zakrátko dokončil celý cyklus. Rozhodol sa pre zmenu názvu a poslednú operu premenoval na Súmrak bohov a Mladého Siegfrieda na Siegfrieda. Zmeny nastali aj v librete; v konečnej verzii diela sú bohovia na konci zničení a nie vykúpení, ako pôvodne text optimisticky predpokladal. Wagner sa tiež rozhodol previesť na javisku aj deje opier Zlato Rýna a Valkýra, ktorých dej mal byť pôvodne iba prerozprávaný na pozadí ďalších dvoch opier.
Charakter hudby
Vo svojich predchádzajúcich dielach sa Wagner pokúšal zamaskovať závery vokálnych výstupov ako súčasť inštrumentálnej hudby. Pre Prsteň sa rozhodol prijať nový štýl, kedy by každý akt opery bol jedným jediným tokom spevu bez prerušenia. Vo svojej eseji Opera a dráma (Opera und Drama) popisuje Wagner spôsob, akým by sa poézia, hudba a vizuálne umenie mali spájať, aby vytvorili formu, ktorú označil „umeleckým dielom budúcnosti“ a nazýval ho hudobná dráma. Od tej doby už o svojich operách hovorí skoro vždy ako o hudobných drámach.
Každý dôležitý predmet, osoba či udalosť je v Prsteni doprevádzaná vlastným leitmotívom, dokonca aj niektoré dlhé úseky hudby sú tvorené iba nimi. Jeden taký príklad sa nachádza v Súmraku bohov: Siegfriedova cesta po Rýne je sprevádzaná rapsódiou na Siegfriedovu tému, ktorá prejde v leitmotív Rýna a nakoniec v motív Gibichungovej siene. Po celom cykle sú rozosiate tucty individuálnych motívov. Často slúžia ako upozornenie či pripomenutie osôb na javisku, ako priamy odkaz na text, alebo iba ako narážka na text. Niektoré leitmotívy sa objavujú len v jednej opere, časť z nich však zaznieva vo všetkých štyroch.
Tak ako cyklus postupuje, zvlášť od tretieho aktu Siegfrieda, vyskytujú sa motívy v stále komplikovanejších kombináciách. Wagner tiež použil techniku svojho svokra Franza Liszta, nazývanou „metamorfóza témy“ aby tak pretvoril niektoré leitmotivy na nové, svojbytné melódie. Názorný príklad sa nachádza v prechode medzi prvou a druhou scénou Zlata Rýna, kedy motív spojený s kutím magického prsteňa prejde kontinuálne v ruch novovybudovanej Valhally, Wotanovej pevnosti, z ktorej hodlá vládnuť svetu s pomocou svojho oštepu.
Niektoré aspekty systému leitmotívov pútali pozornosť kritikov ako príliš zrejmé a jednoduché. Niekotrí z nich, ako napríklad Theodor Adorno v jeho eseji Pri hľadaní Wagnera (In Search for Wagner) špekulovali, že sám Wagner nevedel, ako svoj cyklus ukončiť, a tak iba skombinoval dokopy niekoľko obvyklých motívov. Adorno tvrdil, že záverečné akordy a melódia cyklu (tzn. motív Vykúpenie láskou) boli použité iba preto, že zneli najkrajšie.
Pokroky v orchestrácii a tonalite, ktorých Wagner vo svojom diele dosiahol, majú zásadný význam v dejinách západnej hudby. Svoj cyklus napísal pre veľmi široký orchester, s paletou sedemnástich rôznych nástrojových skupín použitých či už samostatne nebo v nespočetných kombináciách, aby tak vyjadril široké rozpätie emócií a udalostí drámy. Wagner zašiel dokonca tak ďaleko, že si objednal výrobu niekoľkých nových nástrojov, vrátane Wagnerovej tuby, vynájdenej k zaplneniu kvalitatívnej tónovej medzery (podľa skladateľovho názoru) medzi lesným rohom a pozaunou, prípadne nechal upraviť už existujúce nástroje a vytvoriť basovú trúbku a kontrabasovú pozaunu.
Rimboval
Rimboval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Seyches (obec)
Seyches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kolping Arena
Kolping Arena (známa ako Eishalle Schluefweg alebo Zurich-Kloten Stadium) je štadiónom, nachádzajúcim sa v blízkosti Švajčiarskeho mesta Zürich v predmestí Kloten. Bola postavená v roku 1997 a primárne slúži na ľadový hokej. Svoje domáce zápasy tu hrá tím Kloten Flyers. Pôvodný názov arény je Eishalle Schluefweg. V roku 2008 sa aréna premenoval na Kolping Arena, a tento názov bude mať minimálne 7 rokov.
Spolu s PostFinance Arenou bola dejiskom 73. majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji.
Zoznam obcí departementu Hauts-de-Seine
Toto je kompletný zoznam 36 obcí departementu Hauts-de-Seine.
J-2X (raketový motor)
thumb|Concept motora J-2X J-2X je motor, ktorý bude použitý v programe Constellation, u nosičov Ares I a Ares V, ktoré budú slúžiť ako dopravné prostriedky pre vynášanie nákladu a ľudskej posádky k vesmírnej stanici ISS, k Mesiacu a neskôr k planéte Mars. Názov motoru je odvodený od pôvodného názvu J-2, ktorý bol použitý pri letoch rakiet Saturn V v druhom a treťom stupni. Motor bude spalovať zmes kvapalného vodíka a kyslíka, bude označovaný ako LH2+LOX (Liquid H2 + Liquid OXygen). Dĺžka motora je približne 4,7 m a priemer 3 m. Hmotnosť motoru je 2,4 tony a použitých bude približne 1334 ton paliva na dosiahnutie orbity.
Ares I
Pri rakete Ares I bude motor J-2X použitý v druhom stupni. Motor začne pracovať v 120 sekunde letu ihneď po oddelení prvého stupňa rakety t. j. vo výške približne 60 km a bude pracovať po dobu 465 sekúnd a spotrebuje pritom 390 000 litrov paliva. Dohorí vo výške ~130 km nad povrchom Zeme, nasleduje oddelenie lode Orion od druhého stupňa a samotný druhý stupeň sa vráti opäť na Zem a dopadne do Indického oceánu. Motor nebude znovu použitý.
Ares V
V rakete Ares V bude motor použitý vo vrchnom stupni. Na rozdiel od rakety Ares I bude motor iniciovaný dvakrát. Prvýkrát na dosiahnutie obežnej dráhy Zeme a druhýkrát na dosiahnutie orbity Mesiaca. Najprv bude motor spustený 325 sekúnd po štarte vo výške 122 km taktiež nasledovaný oddelením prvého stupňa rakety. Motor bude horieť 442 sekúnd, spotrebuje pri tom približne 382 000 litrov paliva a dostane raketu na nízku orbitu. Druhýkrát bude motor použitý na dosiahnutie únikovej rýchlosti a dostane tak raketu na heliocentrickú obežnú dráhu.
Princíp
Systém napájania a pumpovania paliva je prebratý a vylepšený systém ktorý bol pôvodne použitý v motore J-2S. Turbopumpy dodávajú kvapalný vodík a kvapalný kyslík do spaľovacej komory, kde sa palivo a oxidizér zmiešavajú. Horia pod obrovským tlakom a teplotou, produkujú plyn, ktorý vychádza z trysky a vytvára tlak.
Súčiastky motoru J2-S, ktoré sú použité v motore J-2x boli predstavené v 90. rokoch na motore, aerospike, ktorého trysky sú netradičné ohnuté na rozdiel od klasických "zvonových" trysiek. Motor Aerospike mal byť použitý na zrušenom projeke X-33, čo bol projekt znovupoužitelnej návratovej lode.
Funkcionál
Funkcionál je matematický koncept definovaný ako zobrazenie z množiny vektorov daného vektorového priestoru do množiny jeho skalárov. Názov funkcionál pochádza zo skutočnosti, že spočiatku boli študované predovšetkým funkcionály na vektorových priestoroch funkcií. Funkcionál bol teda chápaný ako zobrazenie priraďujúce funkciám čísla.
Zadní Kopanina
Zadní Kopanina je katastrálne územie Prahy. Sú tu evidované 4 ulice a 35 adries. Žije tu 78 obyvateľov. Zadní Kopanina je súčasťou mestskej časti Praha-Řeporyje.
Kojatice (okres Prešov)
Kojatice sú obec na Slovensku v okrese Prešov.
Cerys Matthewsová
Cerys Elizabeth Matthewsová, MBE (* 11. apríl 1969) je waleská speváčka.
Vo svojich deviatich rokoch začala hrať na gitaru a svoju kariéru začala začiatkom deväťdesiatych rokov ako zakladajúca členka skupiny Catatonia. So skupinou vystupovala až do jej rozpadu v roku 2002. Mimo to v roku 1999 spievala s Tomom Jonesom v piesni „Baby, It's Cold Outside“ z jeho albumu Reload. O dva roky neskôr hosťovala v piesni „Cyclops Rock“ z albumu Mink Car skupiny They Might Be Giants. Neskôr vydala niekoľko sólových albumov. V rebríčku 100 waleských hrdinov sa umiestnila na 71. priečke.
V roku 2014 bola ocenená Rádom britského impéria.
Rukopis (starý dokument)
Rukopis alebo manuskript je stará, rukou písaná pamiatka, najmä z obdobia pred vynájdením tlače.
Z obdobia pred vynálezom kníhtlače sa dochovalo v oblasti európskej kultúry niekoľko sto tisíc rukopisov (z pôvodného počtu niekoľkých miliónov). Každý z týchto rukopisov je unikátom, i keď niektoré obsahujú zhodné texty, pretože aj v tomto prípade sa od seba odlišujú formou a tým, čím sa na nich prejavila doba, rôzne predlohy a prostredie ich vzniku. Hodnota každého z nich sa dá preto ťažko finančne vyjadriť (rukopisy sa na aukciách vydražujú za astronomické čiastky). Špičkové výtvory tejto knižnej kultúry považuje každý národ za svoje kultúrne dedičstvo, hoci často vznikali inde a boli získané len ako vojnová korisť alebo inými cestami. Tým viac sa potom cenia výtvory domácej kultúry, či už svojou hodnotou umeleckou alebo obsahovou.
Maliarska výzdoba rukopisov bola najmä pred uplatnením kníhtlače významným umeleckým odvetvím (knižná maľba, iluminácia, miniatúra).
Jickovice
Jickovice je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 99 obyvateľov, z toho 49 mužov a 50 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 41,3 roka, ženy 41,1 roka).
Laodameia (dcéra Bellerofonta)
Laodameia alebo Láodameia (starogr. Λαοδάμεια – Laodameia, ) je v gréckej mytológii dcéra hrdinu Bellerofonta, matka Diovho syna Sarpédonta.
Laodameia bola dcérou hrdinu Bellerofonta. Stala sa milenkou najvyššieho boha Dia a porodila mu syna Sarpédonta, ktorý sa neskôr stal hrdinom trójskej vojny. Sarpedón ako spojenec Tróje bojoval v čele vojska Lýkie. Vo vojne padol v súboji s achájskym hrdinom Patroklom, priateľom Achillea.
Nagykátsky obvod
Nagykátsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Nagykáta.
Jean Gaston Darboux
Životopis
Študoval na lýceu v rodnom meste, aj v Montpellieri a na Sorbonne.
Doktorský titul Ph.D. obhájil na École normale supérieure v roku 1866. Jeho diplomová práca, napísaná pod vedením Michela Chaslesa, mala názov Sur les surfaces orthogonales. V roku 1884 bol zvolený do Académie des sciences a v roku 1900 bol menovaný stálym tajomníkom jej matematickej sekcie.
Bol životopiscom Henriho Poincaréa a redaktorom vybraných diel Josepha Fouriera. Bol školiteľom viacerých významných matematikov, medzi jeho doktorandov patrili napríklad Émile Borel, Élie Cartan a Stanisław Zaremba.
V roku 1902 bol zvolený do Kráľovskej spoločnosti; v roku 1916 od nej dostal Sylvester Medal.
Je po ňom pomenovaných viacero matematických konceptov.
Dielo
1887 – 96. Leçons sur la théorie générale des surfaces et les applications géométriques du calcul infinitésimal. Gauthier-Villars: 1898. Leçons sur les systèmes orthogonaux et les coordonnées curvilignes. Tome I. Gauthier-Villars.
Funktor (logika)
Funktor alebo logická spojka je v modernej logike a lingvistike inšpirovanej takouto logikou výraz bližšie určovaný inými výrazmi (argumentmi funktoru). Valenčným funktorom je napr. sloveso chytať vo vete Karol chytá ryby. Karol a ryby sú argumenty.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2006 – Skupina B
Zápasy Skupiny B Majstrovstiev sveta vo futbale 2006 sa dohrali 20. júna. Do osemfinále postúpilo Anglicko a Švédsko. V tejto skupine sa zdrodilo aj prvé prekvapenie šampionátu, remíza 0-0 nováčika z Trinidadu a Tobaga so Švédskom. Nakoniec však mužstvo Trinidadu a Tobaga spolu s mužstvom Paraguaja do osemfinále nepostúpilo. V poslednom zápase medzi Anglickom a Švédskom sa rozhodovalo o prvom mieste v skupine. Aj keď Anglicko ani po 36 rokoch nad Švédskom nevyhralo, remízou si zabezpečilo postup z prvého miesta do osemfinále, kde sa stretlo s Ekvádorom. Švédsko v osemfinále narazilo na domácu reprezentáciu.
Čuvaština
Čuvaština (po čuvašsky Чăвашла alebo Чӑваш чӗлхи) je turkický jazyk rozšírený v západnej časti Uralu v strednom Rusku, je pôvodným jazykom Čuvašov a oficiálnym jazykom Čuvašska. Používajú ju približne dva milióny ľudí. Čuvaština je jediným jazykom bulharskej podskupiny turkických jazykov.
Písmový systém
Čuvaština sa najčastejšie zapisuje upravenou cyrilikou s pridanými znakmi:
Najstarší systém zápisu turkických jazykov, známy ako orchonské písmo, vymizol po prechode Volžských Bulharov na islam. Neskôr sa používalo aj arabské písmo, po invázii Mongolov do Volžského Bulharska písaná forma jazyka vymizla. Moderná čuvašská abeceda bola uvedená v roku 1873 Ivanom Jakovlevom, v roku 1938 bola upravená do dnešnej podoby.
Sos
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Silicon on insulator
Populárna SOI technológia je Kremík na zafíre (Silicon on Sapphire - SOS), používané v špeciálnych integrovaných obvodoch v armáde a vesmíre.