cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hagia Sofia
Architektúra
Do chrámu sa pôvodne vstupovalo cez dnes už neexistujúce átrium, ktorého z ktorého päť brán ústilo do troch otvorov úzkeho a dlhého esonartexu s pôvodne piatimi bránami do vlastného jadra chrámu. Hlavným vstupom určeným pre cisára bola Cisárska brána. Interiér bol bohato vyzdobený mramorovými obkladmi a intarziami (opus sectile), ktoré sa vo veľkej miere zachovali dodnes, mozaikami a prepychovými predmetmi. Mramorová výzdoba siaha po úroveň rímsy nad tribúnami, kde na ňu nadväzuje mozaika. Podlaha je taktiež z mramoru, poprípade iných kameňov (napr. omfalion). Vysokú umeleckú úroveň má sochárska plastika, najmä mramorové hlavice pilastrov a stĺpov, ktoré sú zdobené akantom a iniciálami cisára Justiniána I. Veľkého a cisárovnej Theodory. Mramorové boli i vnútorné rímsy a mramorové detaily. Mramorový materiál pochádza z ostrovov v Marmarskom mori. Celkovo 64 stĺpov je rozličného pôvodu, niektoré sú z červeného porfýru, iné zo zeleného bazaltu, časť z nich pochádza z Artemidinho chrámu v Efeze. Chrám bol pôvodne obstavaný palácmi (napr. patriarchálny palác), ktoré sa však nezachovali.
vľavo|náhľad|Mauzóleum sultána [[Murad III.|Murada III., v pozadí hrobka Selima II., malá budova vľavo Hrobka Princov]]
Vonkajšie budovy komplexu a prístavby
náhľad|Pozostatky sochárskej výzdoby theodosiánskeho chrámu. V osmanskom období boli k chrámu pristavané štyri minarety. Ako prvý z dnešných minaretov bol za vlády Bajazida II. vystavaný juhovýchodný červený minaret a následne biely severovýchodný minaret. Architekt Sinan následne za vlád Selima III. a Murada III. chrámu doplnil ďalšie dva biele minarety na západnej strane chrámu.
Samopal
1. svetová vojna
Nový samopal mal byť akýmsi kompromisom, spájal kompaktnosť pištolí s efektívnosťou guľometov. V roku 1915 Talian Abiel Botel Revelli vyvinul automatickú zbraň na náboj Glisenti. Jeho vynález – dvojhlavňový Villar Perosa M15 tak ešte cez vojnu skončil v zákopoch. Jeho účinný dostrel bol len a hmotnosť až. Celkovo sa tento prvý samopal nestal úspešný aj vďaka vysokej kadencii až 1200 výstrelov za minútu. Niektoré jeho prvky sa však využili pri ďalších konštrukciách ako bol napríklad Beretta Modello 1918. Tento samopal pripomínal karabínu Menlicher Corcano, mal drevenú pažbu, sklopný bodák a celkovú dĺžku. Tento samopal mal už i prijateľnú hmotnosť a kadenciu 900 výstrelov za minútu, ani on však nebol príliš úspešný.
Hagia Sofia
Vonkajšie budovy komplexu a prístavby
Architekt Sinan k chrámu pristaval taktiež mauzóleum v ktorom bol neskôr pochovaný sultán Selim II. Hrobka má osemuholníkové usporiadanie a jej steny sú z mramoru. Interiér je bohato zdobený v duchu islamského umenia a obsahuje celkovo 42 sarkofágov. Hrobka Mehmeda III. bola vybudovaná Dalgicom Ahmedom Agom za vlády Ahmeda I. a svojim oktogonálnym plánom nesie sa v podobnom duchu ako mauzóleum Selima II., skladá sa však z dvoch dómov a ukrýva 36 sarkofágov sultána a jeho blízkych. Hrobka Murada III. má hexagonálny tvar a bohato zdobené ornamentálne okná, prislúcha k nej aj menšia Hrobka Princov, v ktorej sú pochované štyri deti sultána Murada III. Sériu hrobiek sultánov a príslušníkov ich rodiny uzatvára Baptistérium Hagie Sofie, ktoré bolo na mauzóleum sultánov Mustafu I. a Ibrahima, a ich rodinu.
Po tom, čo bolo mesto dobyté Osmanmi bola k chrámu pristavaná aj nová madrasa, ktorá sa však do dnešných dní nedochovala, pretože bola zbúraná v období republiky. Zachovala sa budova základnej školy založenej v 18. storočí Mahmudom I. Pomerne novou prístavbou (19. storočie, bratia Fossatiovci) je Muvakkithane (hodinová miestnosť), ktorá slúžila na ľahké zistenie času pre potreby moslimských modlitieb. Dnes budovu využíva administratíva múzea. Byzantínci využívali na zisťovanie času špeciálne navrhnutú budovu Horologion, ktorá slúžila aj ako observatórium, či prezliekareň pre slávnostný vstup cisára do chrámu. náhľad|Červený minaret je najstarším zachovaným minaretom Hagie Sofie. Najstaršou časťou chrámu je skeuofylakion, ktoré pochádza ešte z predjustiniánskeho obdobia prvého alebo druhého chrámu, ktoré slúžilo ako pokladnica a sakristia. V neskoršom osmanskom období fungovala budova aj ako chudobinec, kým túto úlohu neprebrala nová budova chudobinca postavená Mahmudom I. Aj novší chudobinec sa zachoval do dnešných dní, jeho vstupná brána patrí k barokovým pamiatkam Osmanskej ríše. Brána bola používaná pri vstupe do chrámu z paláca Topkapi. V exteriéri chrámu sa zachovalo aj niekoľko pozostatkov sochárskeho umenia zo staršieho chrámu Hagia Sofia.
Jarmila Vašicová
Jarmila Vašicová (rod. Hoffmannová) (* 31. august 1935, Piešťany - † 24. máj 1996, Banská Bystrica) bola operná speváčka (soprán).
Samopal
1. svetová vojna
V Nemecku sa pre potreby armády začal vyrábať samopal až v polovici roku 1918. Išlo o vynález Huga Schmeissera a Theodora Bergmanna. Bergmann MP18 „Muskete“ sa pažbou podobal na pušku Mauser 98, bol dlhý a vážil 5,, kvôli čomu ho museli obsluhovať dvaja vojaci (strelec a nosič munície). Ako strelivo sa používali náboje Parabellum, ktoré sa vkladali do neveľmi spoľahlivých zásobníkov po 32 ks. Aj tento samopal strieľal iba dávkou z otvoreného záveru, ktorého puzdro prechádzalo do perforovaného krytu hlavne. Mal kadenciu 650 výstrelov za minútu a účinný dostrel, čo na boj v zákopoch celkom stačilo. Verseillská zmluva však porazenej nemeckej armáde zakázala samopaly používať.
Hagia Sofia
Mozaiky
Väčšina mozaík pochádza z macedónskeho obdobia (tróniaca Panna Mária Bohorodička v apside s anjelmi po bokoch, mozaika Leva VI. kľačiaceho pod Kristom Pantokratorom s medailónmi Márie a anjela po stranách nad Cisárskou bránou, Konštantín I. a Justinián I. s Bohorodičkou, Alexander III., cisárovná Zoe a Konštantín IX. Monomachos. Z komnénovského obdobia pochádza zase mozaika Jána II. a jeho manželky Ireny Uhorskej s Theotokos uprostred a portrét Jánovho syna Alexia. Pravdepodobne z konca komnénovského obdobia alebo začiatku palaiologovského obdobia pochádza čiastočne zachovaný Deésis.
Podľa dobových správ mali v chráme existovať aj naratívne mozaiky ako napr. Krst, Zoslanie Ducha svätého, či Izaiášova vízia. V roku 1989 boli objavené aj zvyšky palaiologovskej mozaiky, ktorá zobrazovala Jána V. a jeho manželku, Bohorodičku a Jána Krstiteľa.
Samopal
2. svetová vojna
Ku koncu vojny Nemci vyrobili pušku „Sturmmgewehr“ (čo v preklade znamená: útočná puška) najprv nazvaná MP 43 neskôr s určitými modifikáciami označovaná ako StG 44. Bola skĺbením dlhého dostrelu pušiek a kadencie samopalov. Napriek tomu, že táto zbraň priebeh vojny nijak nezvrátila, znamenala veľký kvalitatívny pokrok vo výzbroji pechoty a určila trend do budúcnosti.
Súčasnosť
Samopaly sú v súčasnosti pre svoj výkon, malé rozmery a hmotnosť populárne aj medzi organizovaným zločinom a teroristami.
Jarmila Vašicová
Životopis
V roku 1950-1953 študovala balet a 1955-1960 spev na Št. konzervatóriu v Bratislave. Počas štúdia bola dva roky sólistkou Lúčnice, 1960-1970 spevohry Novej scény. Od roku 1970 sólistka Opery DJGT. Na scéne opery banskobystrického divadla sa ako sólistka zaradila k protagonistom súboru a spievala mnohé náročné subretovo-lyrické, lyrické a melodramatické sopránové úlohy v operách najrôznejšieho štýlového zamerania a osobitne v operách slov. autorov - premiérová kreácia Hanky v Hájnikovej žene (1974, 1977), Gréty v opere Majster Pavol (1980), k ďalším patrí Donna Elvíra (Don Gionanni (1971), Musseta (Bohéma, 1971, 1987); Marka (Krútňava, 1972); Micaela (Carmen, 1976); Nella (Gianni Schicchi, 1983); Nedda  (Komedianti, 1984) a i. Okrem postáv v spevohernom repertoári niekoko postáv stvárnila aj v Čs. televízii, účinkovala v tel. filme Oko za oko (1966), tel. muzikáloch aj v tel. hud.-zábavných programoch, v rozhlase v nahrávkach operiet, operetných a operných árií a prierezov. Zaslúžila umelkyňa (1989).
Mollégès
Mollégès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2493 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arracourt (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5238
NGC 5238 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Sépiolit
Sépiolit je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, chemicky zásaditý kremičitan horečnatý – Mg4Si6O15(OH)2·6H2O.
Powiat radomski
Powiat radomski je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Sépiolit
Charakteristika
Tento minerál vytvára práškovité a zemité masy, býva kusový alebo celistvý. Farba sépiolitu býva biela, sivobiela, sivá, modrozelená, niekedy až červená. Lesk je matný, je nepriehľadný.
Powiat radomski
Žije tu 145525 obyvateľov (30.6.2007).
4239 Goodman
4239 Goodman je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 17. júla 1980.
Sépiolit
Vznik
Vyskytuje sa ako produkt druhotnej premeny hadcov (serpentinitov).
Poznávanie
Pomýliť si ho možno napr. s niektorými druhmi nespevneného vápenca. Sépiolit sa však nerozpúšťa v kyseline chlorovodíkovej.
České Brezovo
České Brezovo je obec na Slovensku v okrese Poltár.
Polohopis
Obec leží v Revúckej vrchovine, v údolí Poltárice. Nachádza sa 6 km severne od okresného mesta na ceste II/595 a pri železničnej trati Lučenec – Utekáč. K obci patrí miestna časť Vaľkovo, patriaca do regiónu Malohont.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o terra Mortuni je z roku 1245. V roku 1331 sa uvádza ako Brezova. Obec pôvodne patrila Zachovcom, od roku 1332 Ákošovcom, neskôr Bosnyákovcom a Szentiványovcom. Prvý súpis obyvateľov vykonali Turci v roku 1554. Obec Vaľkovo (dnes súčasť obce České Brezovo) bola zaznamenaná osobitne. Obyvatelia sa zaoberali roľníctvom, pastierstvom, hrnčiarstvom, výrobou vozov, kolárstvom a mali i mlyn. V historickej litaratúre sa uvádza, že obec mala najkrajšie ženy v regióne.
Ján Vávra (vysokoškolský pedagóg)
Ján Vávra (* 10. marec 1900, Jasenová – † 11. december 1969, Bratislava) bol elektrotechnický inžinier a univerzitný profesor.
Životopis
Študoval na evanjelickom nižšom gymnáziu v Banskej Bystrici, kde sa stal členom tajného slovenského spolku „Mor ho“. Po jeho prezradení bol roku 1913 vylúčený zo školy. Štúdium dokončil v Nyíregyháze, kde roku 1918 maturoval, elektrotechnické inžiniertsvo ukončil na ČVUT v Prahe; Ing. Zaslúžil sa o rozvoj elektrárenstva a elektrtechnického priemyslu na Slovensku. Zakladateľ a organizátor odboru elektrotechnického inžinierstva na SVŠT v Bratislave, kde vybudoval a bol v rokoch 1951 - 1960 prvým vedúcim Katedry  elektroenergetiky. Autor vysokoškolských učebných textov, odborných príručiek, článkov o jadrovej energetike a o slov. elektrotechnickej terminológii v 19. stor. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Kratina
Kratina môže byť:
Bišar
Bišar je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Tichý Potok v okrese Sabinov v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1979 na rozlohe 1,6741 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu typických spoločenstiev horských kvetnatých lúk s bohatým výskytom vzácnej chránenej rastliny - ľalie cibuľkonosnej (Lilium bulbiferum) v Levočských vrchoch na vedecko-výskumné ciele.
Mrákotín
Mrákotín môže byť:
Kanálový rozvod
thumb|Kanálový rozvod so súprúdovým vyplachovaním. Ľavý piest odkrýva tesne pred dolnou úvraťou výfukový kanál, pravý piest prepúšťací kanál. Horná strana oboch piestov odkrýva sací (plniaci) kanál do priestorov kľukovej skrine. V hornej časti je mechanické dúchadlo, ide teda o preplňovaný motor. thumb|Detail kanálového rozvodu leteckého motora JUMO 205. Kanálový rozvod je typ rozvodového mechanizmu využívajúci kanály vytvorené v stenách bloku motora ústiace do pracovných priestorov (pod a nad piest). Piest pri svojom pohybe tvarovanou hranou striedavo odkrýva a zakrýva ústia kanálov, čím reguluje tok pracovných plynov.
Štandardne obsahuje kanálový rozvod 3 typy kanálov:
Rozdelenie
Podľa polohy kanálov a tvaru prúdu pracovných plynov v spaľovacom priestore sa rozlišujú:
Střemošice
Střemošice je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 187 obyvateľov, z toho 85 mužov a 102 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,7 roka (muži 43,6 roka, ženy 45,6 roka).
Jozef Vavro
Jozef Vavro (* 30. november 1914, Dolná Súča – † 30. máj 1977, Prešov) bol slovenský rezbár a jezuita.
Životopis
Ako umelecký rezbár s pátrom Michalom Potockým a s bratom Zozulákom boli poverení pripraviť jezuistkú rezidenciu v Banskej Bystrici na prijatie Teologického inštitútu (1941). Autor veršov v časopise Posol Božského srdca Ježišovho. Politicky prenasledovaný (1950).
NGC 5239
NGC 5239 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Sericit
thumb|right|300px|Sericit z [[Magurka|Magurky v Nízkych Tatrách.]] Sericit je jemne zrnitá svetlá sľuda, odroda muskovitu, alebo paragonitu. Vytvára tabuľkovité kryštály, zhluky a agregáty najčastejšie v rôznych premenených horninách. Vryp sericitu je biely a je dokonale štiepateľný.
Výskyty
Často je súčasťou fylitov, nachádza sa aj v pegmatitoch a zriedkavo na rudných žilách. Na Slovensku sa vyskytuje v Slovenskom rudohorí, a v Nízkych Tatrách (Magurka).
4240 Grun
4240 Grun je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
Ján Pálfi (1829 – 1908)
Narodenie
Ján Pálfi, celým menom Ján František Pálfi de Erdõd, sa narodil cisárskemu a kráľovskému komorníkovi, grófovi Františkovi V. Alojzovi Pálfimu a grófke Natálii Erdődiovej v Bratislave. Hoci sa v literatúre uvádza pod menom Ján František, resp. János Ferenc, medzi menami, ktoré dostal pri krste, sa meno František nenachádza. 20. augusta 1829 ho v Dóme sv. Martina pokrstil kanonik Jozef Prybila, pričom v matrike pokrstených sú ako krstné mená uvedené Joannes Baptista Maria Stephan Christianus Meneradus, teda Ján Krstiteľ Mária Štefan Kristián Meinard. Meno Kristián dostal zrejme po svojom krstnom otcovi, ktorým bol Kristián Kölisch "cubicularius arcis Királyfalvensis", teda komorník kaštieľa v Kráľovej pri Senci, meno Mária je obvyklým rodovým krstným menom bez ohľadu na pohlavie, meno Meinard je posledným krstným menom otca. Ján František sa narodil až keď mal jeho otec 50 rokov. František V. Alojz zbožňoval hazard a pred rodinou dával prednosť milenkám. Takýto spôsob života rodinu zničil psychicky aj finančne. Rodina sa zadlžovala a majetok sa dostal pod súdny zátvor.
Powiat siedlecki
Powiat siedlecki je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Žije tu 80432 obyvateľov (30.6.2007).
Ján Pálfi (1829 – 1908)
Život
Život mladého Jána Františka bol plný rodinných problémov. Ako 16-ročnému mu umrela matka a o sedem rokov neskôr i otec. Ostala mu len o dva roky mladšia sestra Gabriela, s ktorou si ale nikdy nerozumel. Dedičstvo, ktoré zdedil po otcovi, bolo síce rozsiahle, ale veľmi zadlžené. Po dlhých rokoch majetky z dlžôb vytiahol a zveľadil ich. Keď nazbieral dosť financií, cestoval po Európe. Cestovanie a zberateľstvo boli jeho veľkou záľubou.
Vo veku 42 rokov sa stal bratislavským županom. Hlavný príjem z postu župana venoval bratislavskej chudobe. Založil meštiansku školu v Šamoríne a pomohol založiť Penzijný ústav.
Bojnický zámok
náhľad|Hrobka Jána Pálfiho na Bojnickom zámku. Jedna z najdôležitejších častí jeho života sa spája s prestavbou Bojnického zámku. Hrad zdedil v katastrofálnom stave. Najprv uvažoval o jeho predaji, no časom sa rozhodol pre prestavbu. Pravdepodobne pod vplyvom gotickej architektúry Francúzska a renesančnej architektúry Talianska, ktoré ho zaujali na cestách po Európe, sa za pomoci architekta Jozefa Huberta pustil do rekonštrukcie. Hrad sa po prestavbe mal stať reprezentatívnym sídlom pre jeho umelecké zbierky.
Rekonštrukcia
Celá rekonštrukcia trvala 22 rokov a môžeme ju rozčleniť do 3 etáp.
Na prácach sa zúčastnilo mnoho firiem. Projekt vypracovala budapeštianská firma Hubert a Móry. Práce na interiéroch vykonávala firma Gebrüder Colli z Innsbrucku, ktorá pracovala aj pre cisársku rodinu. Súrodenci Colliovci skupovali na dražbách starožitnosti a zákazníkom potom predávali originály alebo verné kópie. Gróf Pálfi u tejto firmy objednával drevené povaly, okná, dvere a takmer všetok nábytok. Kováčske práce vykonávala firma Marton a syn z Bratislavy. Gróf v roku 1895 pozval do Bojníc skupinu kamenárskych odborníkov z južného Talianska. Blízko kúpeľov im postavil drevené dielne, aby mohli pracovať aj v zime. Ich úlohou bolo vyrobiť kamenárske detaily na zámku.
Židovská čeština
Židovská čeština (iné názvy: lešon K(e)naan, kenaančina; z hebr. slova כנען – Kanaan, ktoré okrem pôvodného významu znamenalo aj oblasti osídlené slovanským obyvateľstvom) je mŕtvy západoslovanský jazyk, ktorým hovorili židovskí obyvatelia českých krajín. Mŕtvym jazykom sa kenaančina stala na konci stredoveku.
Označenie kenaančina niesli okrem „židovskej češtiny“ niekedy aj ďalšie židovské slovanské jazyky.
Ján Pálfi (1829 – 1908)
Úmrtie
Gróf Pálfi sa konca prestavby dožil. Zomrel vo veku nedožitých 79 rokov 2. júna 1908 vo Viedni, matrika viedenskej farnosti sv. Michala uvádza ako miesto úmrtia Wallner Strasse 6 v okrese Viedeň I. O dva dni neskôr boli jeho telesné pozostatky prevezené vlakom do Prievidze a odtiaľ kočom na miesto jeho posledného odpočinku, na Bojnický zámok. Je pochovaný v rodinnej krypte v masívnom sarkofágu z červeného mramoru.
Testament
14. novembra 1907 dopísal testament, ktorým zaviazal dedičov, aby sa jeho sídla vrátane Bojnickeho zámku stali múzeami. Okrem Bojníc to mali byť aj paláce vo Viedni, Budapešti a taktiež kaštieľ v Kráľovej pri Senci. Okrem týchto majetkov ostali po Jánovej smrti aj jeho kaštiele v Suchej nad Parnou, v Pezinku alebo v Trstenej na Ostrove.
Po smrti vypukli medzi dedičmi veľké spory o majetky. Gróf zomrel ako starý mládenec, bez priamych potomkov. Medzi dedičmi bola mladšia sestra Gabriela a 35 ďalších potencionálnych dedičov. Tí grófovu vôľu nakoniec nedodržali. O grófov majetok, ktorý po 1. svetovej vojne odhadli na takmer sto miliónov korún, sa sporili až do roku 1923. Vtedy prišlo k takzvanej priateľskej dohode dedičov s vtedajším československým štátom, ktorý zľavil z požiadavky uvedenej v testamente o vytvorení múzeí a povolil dražbu niektorých určených umeleckých zbierok. Uskutočnili sa v rokoch 1924 až 1926. Predtým však mnoho predmetov už rozkradli nielen dediči, ale aj správcovia pozostalosti. Majetok mal hodnotu už len 20 miliónov korún. V roku 1936 Bojnický zámok a pozemky k nemu patriace kúpila firma Baťa. Po 2. svetovej vojne na základe Benešových dekrétov pripadol celý majetok štátu. Od roku 1950 je v Bojnickom zámku múzeum, ktoré je súčasťou Slovenského národného múzea a tým sa aspoň čiastočne splnila vôľa grófa Pálfiho.
Lee Ranaldo
Lee Ranaldo (* 3. február 1956, Long Island, New York, USA) je americký spevák a gitarista, známy ako člen rockovej formácie Sonic Youth. Ranaldo má troch synov s manželkou, avantgardnou umelkyňou Leah Singerovou. V roku 2004 ho časopis Rolling Stone zaradil na 33. miesto v stovke najlepších gitaristov všetkých čias. Od roku 2007 hrá na špeciálnej 18-strunnej gitare Moonlander, ktorú pre neho vyrobil Yuri Landman.
NGC 5240
NGC 5240 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. mája 1785.
Lee Ranaldo
Diskografia - Sólo
& Lydia Lunch
NGC 5240
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Katarína Listopadová
Katarína Listopadová (* 22. marec 1993 Bratislava) je slovenská plavkyňa, reprezentantka Slovenska na olympijských hrách v Londýne v disciplíne 200 metrov polohové preteky. Listopadová súťažila za klub J&T Sportteam Bratislava a Národné športové centrum. Jej trénerom je Gabriel Baran. V septembri 2015 je členkou Dukly Banská Bystrica. V novembri 2015 zlepšila slovenský rekord na 100 metrov znak platný od roku 1999. Listopadová má isté miesto na letných olympijských hrách 2016 v Riu.
2010
Listopadová reprezentovala Slovensko na Olympijských hrách mládeže 2010 v Singapure. Na tomto podujatí skončila 4. mieste v disciplíne 50 m motýlikom, 4. mieste 100 m motýlikom a rovnako 4. mieste 100 m voľným spôsobom. 100 motýlik skončila s časom 1:00,35, kde jej chýbalo 9 stotín sekundy na medailové umiestnenie.
2011
Na zimných majstrovstvách Slovenskej republiky v roku 2011 získala 4 tituly: 50 m motýlik, obe polohové preteky a bola členkou víťaznej štafety J&T Bratislava na 4x50 m volným spôsobom. V roku 2010 sa stala plavkyňou roka.
2012
Na Londýnskej olympiáde dosiahla 28. najlepší čas (2:16,81) v rozplavbách na 200 polohových pretekov a nedostala sa do finále. K najlepšiemu osobnému výkonu z roku 2012 jej chýbalo 41 stotín sekundy.
2013
Od 1. januára 2013 je členkou Dukly Banská Bystrica. V tomto roku sa stala sedemnásobnou majsterkou Slovenska.
2015
V máji 2015 splnila A-limit na LOH v Riu. Vo finále Veľkej cene Slovenska dosiahla prvé miesto časom 58,42 s. Minimálny čas požadovaný Medzinárodnou plaveckou federáciou bol 58,74 s. Účasť na olympiáde tak má istú. V júli 2015 získala bronzovú medailu v 100m motýlik na Svetovej univerziáde v kórejskom Gwang-ču. Je to prvá medaila od čias Martiny Moravcovej. Listopadová zároveň zlepšila svoj osobný rekord v tejto disciplíne na 58,37 s.
Na Majstrovstvách sveta 2015 v ruskej Kazani sa nedostala do semifinále v niekoľkých disciplínach: 50 m znak, 100 m motýlik a 100 m znak.
Na meetingu v rakúskom Grazi v novembri 2015 Listopadová prekonala slovenský rekord v 100 m znak v 25 metrovom bazéne. Predošlý rekord v Martiny Moravcovej z roku 1999 mal hodnotu 1:00,29. Listopadová ho, ako prvá Slovenka, skrátila pod minútu: 58,89.
Na Majstrovstvách Európy v izraelskom meste Netanya v decembri 2015 sa prebojovala do finále 100 m znak. Počas rozplavby prekonala slovenský rekord v tejto disciplíne v krátkom bazéne, dosiahla 58,36 s. Rekord ešte zlepšila v semifinále kde dosiahla čas 57,36 s. Vo finále prekonala svoj národný rekord z novembra na 50 m znak s časom 26,79 s. Získala tým 7. miesto v tejto disciplíne.
2016
Na Banská Bystrica Cup 2016 prekonala dva rekordy podujatia: 50 m motýlik (0:26,96) a 200 m voľný spôsob (2:01,55). Získala tiež najvyššie bodové hodnotenie podujatia. Na letnej olympiáde v Riu sa umiestnila na 22. mieste v 100 m znak a 30. mieste na 100 m motýlik.
Osobný život
Listopadová chodila na Gymnázium Ladislava Sáru a v roku 2014 študovala právo na Paneurópskej vysokej škole.
Mouriès
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 3297 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Powiat sierpecki
Powiat sierpecki je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Žije tu 53665 obyvateľov (30.6.2007).
Li Siao-sia
Trénovala v klube Jiangsu Wuxi Shanhe Club vo Wu-si v Číne. Jej trénerom je Li Sun, ktorý je tiež mentorom zlatej olympijskej medailistky Čang I-ning. Od apríla 2011 obsadzuje vrcholné pozíciu v ženskom svetovom rebríčku ITTF.
Kariérne rekordy
Single (23. júl 2011) 2. miesto (5): Qatar Open 2006; Kuwait, Japan Open 2008; Slovenian, German Open 2011.
Ženská dvojhra 2. miesto (12): Egypt, German, Dutch, Polish, Danish Open 2002; Croatian, China (Kunshan), China (Guangzhou) Open 2006; Slovenian Open 2007; Korea, China (Shanghai) Open 2008; English Open 2011.
Zmiešané dvojhry
Tím
Benjamin Weger
Benjamin Weger (* 5. október 1989, Brig Wallis) je švajčiarsky reprezentant v biatlone.
Profesionálne sa začal venovať biatlonu v roku 2006 a od roku 2007 je členom reprezentačného tímu. V súčasnosti (apríl 2013) je členom švajčiarskeho klubu SC Obergoms.
Jeho osobným aj reprezentačným trénerom je bývalý nemecký biatlonista Steffen Hauswald.
Weger je držiteľom jednej striebornej medaily z JMS v biatlone a 2 strieborných medailí z JMS v letnom biatlone.
Je slobodný, povolaním profesionálny vojak. Medzi jeho záľuby patrí turistika, horolezectvo, rybolov. Ovláda nemecký, francúzsky a anglický jazyk.
Svetový pohár
Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2011/12 keď sa v konečnom poradí umiestnil na 18. mieste. Doposiaľ sa dokázal 11x individuálne prebojovať do top 10, z toho sa 4x umiestnil na stupni víťazov. 1x skončil na 2 mieste a 3x na 3. mieste.
Umiestnenia na stupni víťazov
Individuálne umiesntnenia na stupni víťazov v SP: Aktuálne k dátumu: 28. marec 2013
Olympijské hry
Zúčastnil sa ZOH a jeho najlepšie umiestnenie pochádza zo štafety mužov, keď sa umiestnil na 9. mieste.
Majstrovstvá sveta
Weger je 3-násobným účastníkom MS v biatlone a jeho najlepšie umiestnenie v pretekoch jednotlivcov je 16. miesto zo stíhacích pretekov, ktoré sa uskutočnili v roku 2012 v nemeckom Rupholdingu. Na tých istých MS skončil v pretekoch štafiet na 7. mieste.
Juniorské majstrovstvá sveta
Má jednu striebornú medailu z JMS v biatlone, ktorú získal v šprinte v kanadskom stredisku Canmore v roku 2009.
Jan Puzyna de Kosielsko
Jan Maurycy Paweł Puzyna de Kosielsko (* 13. september 1842, Gwoździec – † 8. september 1911, Krakov) bol poľský rímskokatolícky biskup a kardinál; od roku 1895 až do svojej smrti sídelný biskup krakovský. V roku 1901 bol vymenovaný za kardinála.
Rané pôsobenie
Študoval právo v Prahe, kde v roku 1868 získal doktorát a potom aj na Ľvovskej univerzite; 24. júna 1870 aj tu obdržal titul doktor práv. Pracoval v galícijskom súdnictve. V roku 1876 vstúpil do przemyślského diecézneho kňazského seminára. 6. mája 1877 prijal tonzúru, 20. novembra 1878 bol vysvätený za subdiakona a 1. decembra 1878 za diakona. 8. decembra bol v Przemyśli vysvätený za kňaza przemyślským biskupom Maciejom Hirschlerom. Neskôr pôsobil ako vicerektor kňazského seminára v Przemyśli.
Biskup
26. februára 1886 ho pápež Lev XIII. za pomocného biskupa ľvovského a titulárneho biskupa memphiského; biskupskú vysviacku prijal 25. marca 1886 v bazilike S. Giovanni Canzio v Ríme z rúk Mieczyslawa Halku kardinála Ledóchowského a spolusvätiteľov Františka Schönborna, arcibiskupa pražského a Josyfa Sembratowicza, emeritného gréckokatolíckeho arcibiskupa ľvovského. 22. januára 1895 ho pápež Lev XIII. vymenoval za biskupa krakovského.
Kardinál
Na konzistóriu 15. apríla 1901 ho pápež Lev XIII. vymenoval za kardinála s titulom kardinál-kňaz a titulárnym kostolom Santi Vitale, Valeria, Gervasio e Protasio. Zúčastnil sa na konkláve konanom od 31. júla do 4. augusta 1903 (5 dní) po smrti Leva XIII., kde v mene cisára Františka Jozefa I. prezentoval posledné veto pri voľbe pápeža v dejinách proti voľbe kardinála Mariana Rampollu del Tindaro. Na tomto konkláve bol nakoniec 4. augusta 1903 kardinál Giuseppe Melchiorre Sarto ako 68 ročný zvolený za pápeža a prijal meno Pius X.
Zomrel 8. septembra 1911 ako takmer 69 ročný v Krakove. Bol pochovaný v kaplnke Nepoškvrneného počatia vo Wawelskej katedrále.
Arraye-et-Han
Arraye-et-Han je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1978
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1978 boli v poradí 9. Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v 23-och dánskych mestách: Aakirkeby, Aalborg, Åbenrå, Aarhus, Brøndbyvester, Esbjerg, Fredericia, Frederikssund, Helsingør, Herning, Kalundborg, Kodaň, Køge, Nykøbing Falster, Næstved, Odense, Randers, Ribe, Ringe, Rolskide, Rønnede, Taastrup, Thisted a Velje, v dňoch od 26. januára5. februára 1978, za účasti 16 tímov. Svoj druhý titul získalo 🇩🇪, ktoré vo finále zvíťazilo nad. Ten získal svoju prvú medailu na MS.
Kvalifikácia
Pozn: Francúzsko nahradilo afrického zástupcu z Egypta, ktorý sa vzdal účasti.
Zittauská úzkorozchodná železnica
náhľad|Parný vlak pri Teufelsmühle náhľad|Motorový vozeň VT 137 322 v Jonsdorfe Zittauská úzkorozchodná železnica je jednou z niekoľkých zostávajúcich saských úzkorozchodných železníc s rozchodom 750 mm.
Licenciu na stavbu trati získala spoločnosť Zittau-Oybin-Jonsdorfer Eisenbahn-Gesellschaft (ZOJE, ľudový výklad tejto skratky je Zug ohne jede Eile, teda vlak bez akéhokoľvek náhlenia), ktorá 26. júna 1889 zahájila výstavbu. K otvoreniu spoločného úseku do Bertsdorfu, nadväzujúceho na 1,65 kilometra na existujúcu trať Zittau – Hermsdorf (Heřmanice), došlo 25. novembra 1890. Uvažovalo sa tiež o predĺžení trate z Jonsdorfu až do českej Mimone.
Na pravidelné spoje sú nasadzované parné lokomotívy rad 99.73-76 (7 ks, z toho 4 prevádzkové) a 99.77-79 (1 ks). Železnica vlastní tiež dieselovú lokomotívu L30H. Od roku 2011 je na pravidelné spoje nasadzovaná tiež dieselová lokomotíva L45H, do ktorej bol v železničných dielňach MaLoWa inštalovaný motor CAT C18 s výkonom 650k.
Trať
Zittau-Bertsdorf-Oybin
Bertsdorf-Jonsdorf
Teratophoneus
Teratophoneus bol rod veľkého mäsožravého dinosaura (teropóda) z čeľade Tyrannosauridae, ktorý žil v období vrchnej kriedy (stupeň kampán, asi pred 75 miliónmi rokov) na území dnešného Utahu v Spojených štátoch. Fosílie tohto vrchnokriedového dinosaura boli objavené v usadeninách súvrství Kaiparowits. Opísaný bol podľa čiastočne zachovanej lebky a postkraniálnej kostry tímom amerických paleontológov začiatkom roka 2011.
Typovým a jediným druhom je Teratophoneus curriei, ktorý bol pomenovaný na počesť kanadského paleontológa Philovi J. Curriemu.
Let United Airlines 93
Let United Airlines 93 bol vnútroštátny let na trase z Newark Liberty International Airport v Newarku v New Jersey na San Francisco International Airport, ktorý bol počas útokov z 11. septembra 2001 unesený štyrmi teroristami, ktorí sa dostali do pilotnej kabíny, premohli pilotov a získali kontrolu nad lietadlom, ktoré následne naviedli smerom na Washington D.C. Niekoľko pasažierov sa počas únosu spojilo pomocou mobilných telefónov s ľuďmi na zemi a dozvedeli sa o útokoch v New Yorku a Washingtone vykonaných unesenými lietadlami. Pasažieri sa teda rozhodli teroristov premôcť, zmocniť sa kontroly nad lietadlom a zabrániť tak ďalšiemu útoku. Po súboji medzi pasažiermi a teroristami sa lietadlo zrútilo pri obci Shanksville v Pensylvánii, asi 240 km severozápadne od Washingtonu D.C. Všetky osoby na palube pri zrútení lietadla zahynuli.
Únoscovia
Hlavnou osobou únosu letu 93 bol Ziad Jarrah, ktorý sa po prevzatí kontroly nad lietadlom ujal pilotovania. Narodil sa v bohatej libanonskej rodine a bol vychovávaný v sekulárnom duchu. Chcel sa stať pilotom a v roku 1996 sa presťahoval do Nemecka, kde začal študovať nemecký jazyk na Univerzite v Greifswalde. O rok neskôr sa presťahoval do Hamburgu, kde začal študovať Aerokozmické technológie na Hamburskej univerzite aplikovaných vied. Počas pobytu v Hamburgu sa postupne stával silne veriacim a začal sa stýkať s radikálnou hamburskou bunkou. V januári 2000 odcestoval do Afganistanu, kde sa stretol s vodcom al-Kájdy Usámom bin Ládinom. Späť do Hamburgu sa vrátil počas januára a vo februári oznámil, že mu ukradli pas. Americká ambasáda v Berlíne mu v máji vystavila turistické vízum. V júni 2000 presídlil Jarrah na Floridu, kde začal navštevovať kurzy lietania. Jeho rodina krátko po útokoch vyhlásila, že bol nevinným pasažierom.
Traja ďalší únoscovia boli pripravovaní k násilnému vpádu do kokpitu a premožení posádky. Prvý z nich, Ahmed al-Nami, pristál na turistické vízum na Miami na Floride 28. mája 2001 spolu s únoscami letu United Airlines 175 Hamza al-Ghamdim a Mohand al-Shehrim. Druhý únosca, Ahmed al-Haznawi, pristál na Miami 8. júna 2001 spolu s únoscom letu American Airlines 11 Wail al-Sherim. Tretí únosca, Saeed al-Ghamdi, pristál v Orlande na Floride 27. jún 2001 spolu s únoscom letu 175 Fayez Banihammadem. Všetci traja únoscovia do Spojených štátov prileteli z Dubaja.
Wolfskirchen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5241
NGC 5241 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 29. marca 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Diomédes (syn Tydea)
náhľad|Diomédes a Glaukos, červenofigúrové peliké, cca 420 pred Kr. Diomédes alebo Diomédés (starogr. Διομήδης – Diomédes/iný prepis Diomédés, ) je v gréckej mytológii syn kalydónskeho hrdinu Tydea a jeho manželky Déipyly, bol kráľ Argu.
Diomédes je z mýtov známy hlavne z trójskej vojny, kde patril medzi najstatočnejších a najúspešnejších achájskych bojovníkov. Ešte však skôr ako si vyslúžil vojnovú slávu v trójskej vojne, zúčastnil sa na výzvu argejského kráľa Adrasta vojenskej výpravy epigonov proti Tébam, aby pomstil smrť svojho otca, ktorý zomrel v tzv. vojne Siedmi proti Tébam. Vojenská výprava bola tentoraz dovedená do úspešného konca a Téby boli na rozdiel od predchádzajúcej výpravy ich otcov s minimálnymi stratami na životoch dobyté a zničené.
Potom ako Polyneikes zasadol na tébsky trón, Diomédes ostal v Argu, v tom čase rozdelenom na tri kráľovstvá u svojho starého otca, kráľa Adrasta.(Adrastos bol otcom jeho matky Déipyly) Adrastov syn Aigialeus však ako jediný z epigónov padol pod tébskymi hradbami a Adrastos sa onedlho v bolestiach a zúfalstvom zo straty svojho syna utrápil až k smrti.
Diomédes následne nepochodil ako jeden z nápadníkov krásnej Heleny, ktorá si za svojho manžela vybrala spartského kráľa Menelaa , preto sa oženil s Aigialou, dcérou nebohého Aiglalea a stal sa kráľom Argu. Aj keď si svoje vladárske povinnosti vykonával v Argu len krátko, bol vzorom dobrého kráľa, ktorého si ľud ctil. náhľad|Diomédes, druhé storočie pred Kr. rímska kópia sochy z piateho storočia pred Kr. od sochára Nausykla, alebo Kresila
Keď potom mykénsky kráľ Agamemnón vyzval všetkých achájskych kráľov, aby mu pomohli pomstiť urážku brata Menelaa, ktorému Paris, syn trójskeho kráľa Priama uniesol manželku Helenu, Diomédes priviedol pred Tróju veľkú armádu na osemdesiatich lodiach. Počtom lodí ho prevyšoval len kráľ Nestor, ktorý ich mal deväťdesiat s hlavný veliteľ achájskych vojsk Agamemnón, ktorý ich mal sto. Diomédes sa následne vyznamenal aj v boji. Homér jeho hrdinským činom venoval celý piaty spev Iliady a figuruje aj na mnohých iných miestach Iliady. Počas desiatich rokov trójskej vojny zabil najmenej desiatich významných trójskych bojovníkov a nebál sa zaútočiť aj na hlavného veliteľa trójskych vojsk Hektora, ktorého pred smrťou zachránil len najvyšší boh Zeus tromi bleskami. Dokonca sa odvážil zaútočiť s pomocou bohyne Atény na boha vojny Area, ktorého v boji tak zranil, že zreval ako desaťtisíc chlapov a bojisko opustil.
Na bojisku však stretol Diomédes aj trójskeho bojovníka Glauka a toho ušetril, lebo ich starí otcovia boli priatelia a preto sa s ním dohodol, že nebudú proti sebe bojovať a na bojisku sa budú sebe vyhýbať. Na potvrdenie tejto dohody si navzájom vymenili zbroj. Táto výmena vošla do antických prísloví ako zlý obchod, lebo Glaukos vymenil svoju zbroj hodnoty sto volov za zbroj hodnoty deviatich volov.
Diomédes sa rovnako statočne správal aj vo vojenskej rade. Achájskych kráľov pri ich konfliktoch upozorňoval, že z ich rozporov majú prospech len nepriatelia a keď v desiatom roku vojny už väčšina Achájcov klesla na duchu a medzi nimi aj kráľ Agamemnón, ktorý už zvažoval ukončiť vojnu a vrátiť sa domov, vyhlásil ho pred všetkými za zbabelca a povedal mu, že nech odíde, ale on bude bojovať pokiaľ neuvidí koniec slávnej Tróje.
Ten najvýznamnejší čin, ktorý mal rozhodujúci význam pre víťazné ukončenie trójskej vojny vykonal však Diomédes spoločne s Odyseom. Preoblečený za žobráka sa dostal nepozorovane do Tróje a umožnil Odyseovi z hlavného chrámu odniesť slávne paládium, sošku bohyne Atény, ktorá chránila Tróju pred dobytím. Následne sa v samotnom závere trójskej vojny s vybranými bojovníkmi dostal v bruchu trójskeho koňa za hradby Tróje a len čo sa rozhostilo nočné ticho, opustil s nimi úkryt a keď dal Sinón signál fakľou, vpadlo do mesta achájske vojsko a nastalo strašné vraždenie. Hrad kráľa Priama, ako aj mesto Achájci dobyli a zničili. Diomédes sa tak dožil konca trójskej vojny a šťastne sa vrátil domov.
Podľa neskorších antických autorov však domov opustil kvôli svojej nevernej manželke Aigiale a odišiel do Itálie. Usadil sa v krajine kráľa Dauna, oženil sa s jeho dcérou a založil mestá Argyripu a Arpu.
Svratouch
Svratouch je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 897 obyvateľov, z toho 430 mužov a 467 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 39,2 roka, ženy 42,8 roka).
Klas
náhľad|Klas [[pšenica|pšenice]] Klas (spica) je jed
Zástupcovia:
VÁHOSTAV – SK
náhľad|Sídlo na Priemyselnej 6 v Bratislave
VÁHOSTAV - SK, a.s. ( 1992-2001 VÁHOSTAV, a.s., (?)1989-1992 Váhostav, š.p., do 1989 Váhostav, n. p.) je slovenská stavebnícka akciová spoločnosť so sídlom v Bratislave. Hlavným predmetom stavebných aktivít je budovanie dopravných stavieb (ciest, mostov, tunelov, dopravnej infraštruktúry diaľnic a železničných koridorov). Venuje sa tiež výstavbe priemyselných komplexov, vytvára infraštruktúry priemyselných parkov, ekologických a vodohospodárskych stavieb. Významným predmetom činnosti je aj výroba a montáž prefabrikátov.
Vlastnícka štruktúra
Transparency International Slovensko v marci 2015 zverejnila informácie o vlastníckej štruktúre firmy Váhostav, ktoré naznačujú že okrem firiem Finansist, a. s. a Prvá a Druhá strategická, a. s. spájaných so slovenským veľkopodnikateľom Jurajom Širokým, sú vlastníkmi podstatnej časti firmy nepriamo aj schránkové firmy z Nového Zélandu a Cypru. Podľa registru partnerov verejného sektora je majiteľom (konečným užívateľom výhod) v novembri 2018 Juraj Široký, ktorý sa v minulosti schovával za spleť schránkových firiem.
Dejiny
Po roku 1958 spoločnosť preorientovala časť kapacít na priemyselnú výstavbu. Medzi najznámejšie stavby vybudované podnikom Váhostav patria vodné dielo Krpeľany, Hričov, priemyselné komplexy zliatinových závodov v Širokej, závody valivých ložísk v Žiline a Kysuckom Novom Meste, automobilový závod Tatra v Čadci, budovy papierní v Ružomberku. V roku 1969 a 1986 bol podnik vyznamenaný Radom práce. Medzi najvýznamnejšie projekty, ktorým sa spoločnosť venuje v súčasnosti je výstavba 2. úseku diaľnice D1 Sverepec - Vrtižer.
Kauza Váhostav
Váhostav (aj Doprastav) sa v roku 2013 dostal do problémov. V decembri 2014 meškal s preplácaním faktúr svojim dodávateľom a dlhoval tak svojim veriteľom vyše 100 miliónov eur. Vo februári 2015 sa začalo hovoriť o reštrukturalizácii celého podniku s tým, že veritelia mali dostať naspäť len približne 10 % zo svojich pohľadávok. V marci 2015 Váhostav tvrdil, že vyplatí len asi šestinu (15,3%) svojich dlhov (16 miliónov eur z viac ako 104 miliónov). Celkovo dovtedy neuhradil faktúry takmer 700 dodávateľom, z toho 90 živnostníkom. Na jar a v lete 2015 (pred voľbami naplánovanými na marec 2016) začala kauza politicky rezonovať. Opozícia za vzniknuté problémy vinila premiéra Fica a jeho vládu aj preto, že za ukázalo, že za firmou je Juraj Široký blízky Smeru.
Vláda sa koncom apríla 2015 rozhodla problém riešiť prijatím zákona Lex Váhostav a štát začal za polovicu hodnoty vykupovať dlžobné pohľadávky cez Slovenskú reštrukturalizačnú spoločnosť (SRS). V máji 2015 schválila sudkyňa Katarína Bartalská reštrukturalizačný plán firmy. Na takúto dohodu (polovičná cena) pristúpilo 467 subjektov s pohľadávkami v hodnote 26,5 milión.
V novembri 2018 bolo oznámené že podľa reštrukturalizačného plánu mal Váhostav za päť rokov zaplatiť 5 miliónov, čo plní a splatil tri z piatich splátok vo výške takmer tri milióny eur. Štvrtú splatí do júna 2019 a poslednú do júna 2020. Päť miliónov predstavuje 18,75 % z nominálnej hodnoty 467 zistených nezabezpečených pohľadávok v celkovej sume 26,5 milióna. Avšak Váhostav bude povinný zaplatiť SRS zo svojho zisku sumu predstavujúcu 50 % pohľadávok, teda bude povinný zaplatiť SRS ešte 31,25 % (50,00% - 18,75%) z 26,5, teda 8,3 milióna eur. Podmienkami splácania sa zaoberala vláda v januári 2019. Správu o odkupovaní pohľadávok nezabezpečených veriteľov na rokovanie vlády predkladá Ministerstvo financií SR, ktoré navrhuje opatrenia v súvislosti s podlžnosťami Váhostavu-SK. V kauze tak zostal obvinený len generálny riaditeľ spoločnosti (vo funkcii od roku 2006 do svojho dovolania v roku 2014) Ján Kato. Kato mal pri uhrádzaní platieb jednotlivým veriteľom niektorých zvýhodňovať na úkor druhých. K takémuto konaniu malo dochádzať v rokoch 2012 až 2014, kedy bola firma už v platobnej neschopnosti. V októbri 2020 Kato uzavrel s prokurátorom dohodu o vine a treste. Dostal trest 2 roky s odkladom na 5 rokov, vzhľadom na to že sa priznal, nijako sa neobohatil a bol pri vyšetrovaní súčinný.
Diaľničné stavby
Zoznam niektorých diaľničných stavieb, ktoré spoločnosť postavila alebo stavia:
4241 Pappalardo
4241 Pappalardo je planétka s priemerom 12 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
Vojtěch Večeřa
Vojtěch Večeřa (* 22. marec 1891, Panská Lhota† 16. február 1978, Zvolen) bol slovenský stavebný inžinier a dopravný projektant.
Jeho otec bol Jan Večeřa a matka Marie rod. Krechlerová.
Životopis
Od roku 1908 študoval stavebné inžinierstvo na ČVUT v Prahe, 1921 Ing. Zakladateľ projekčnej kancelárie pre stavby železníc a ciest v Prahe, 19241948 majiteľ tejže kancelárie vo Zvolene. Zameral sa na tvorbu projektov dopravných stavieb, jeho kancelária vypravovala vyše 1 200 projektov, o. i. projekt cesty Banská BystricaUľanka. Zaoberal sa štúdiami trás ciest a železníc ZvolenBanská Bystrica, Slovenská ĽupčaRužomberok. Po 2. svetovej vojne sa zúčastnil na rekonštrukcii zničených cestných a železničných mostov. Iniciátor založenia národného akčného výboru pre výstavbu hlavného mesta na strednom Slovensku zo zástupcov miest Žilina, Zvolen, Martin, Banská Bystrica. Vypracoval návrh na turistický chodník hrebeňom Kremnických vrchov, Veľkej Fatry a Nízkych Tatier. Zaujímal sa aj o ľudové umenie, o. i. o výšivkárstvo; venoval sa i harmonizácii ľudových piesní.
Wherever You Will Go
„Wherever You Will Go“ je singel americkej alternatívnej rockovej skupiny The Calling z jej debutového albumu Camino Palmero. Skladba bola vydaná v júni 2001 ako prvý singel z albumu. Stala sa najúspešnejším hitom skupiny a obsadila 5. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 a v rebríčku Adult Top 40 sa na 1. mieste udržala 23 týždňov.
Karol Vecker
Karol Vecker bol lekár (* 1796 † ?).
Študoval na univerzite vo Viedni, praktický lekár. Autor dizertačného spisu o hepatitíde (1822).
1. slovenská národná hokejová liga 1981/1982
1. slovenská národná hokejová liga 1981/1982 bola devätnástou sezónou samostatnej nižšej slovenskej hokejovej súťaže. Hrala sa ako samostatná súťaž. Víťazom sa stalo družstvo Slovan ChZJD Bratislava, ktoré skončilo na konečnom 1. mieste v základnej časti, a v kvalifikácii si vybojovalo postup do najvyššej súťaže. Vypadli družstvá Gumárne 1. mája Púchov a Dukla Trenčín B, hrajúce v Topoľčanoch nakoľko z 1. ligy vypadlo A-družstvo Dukly Trenčín. Nováčikmi pre nasledujúcu sezónu sa stali družstvá Partizán Liptovský Mikuláš, ZPA Prešov a z 1. ligy vypadávajúce družstvo Dukly Trenčín.
Powiat sochaczewski
Powiat sochaczewski je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Žije tu 83501 obyvateľov (30.6.2007).
Monika Fašungová
Monika Fašungová (* 9. apríl 1988 Bratislava) je slovenská bedmintonistka, reprezentantka Slovenska na olympijských hrách v Londýne v dvojhre. Je trojnásobnou majsterkou Slovenska.
Externé odkazy
Profil na stránke LOH 2012
Powiat sokołowski
Powiat sokołowski je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Žije tu 56592 obyvateľov (30.6.2007).
NGC 5243
NGC 5243 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Alexander Pschill
Alexander Pschill (* 13. jún 1970, Viedeň) je rakúsky herec, vďaka úlohe komisára Marca Hoffmanna v seriáli Komisár Rex  získal popularitu i za hranicami Rakúska.
Noves
Noves je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4242 Brecher
4242 Brecher je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Harvard Observatory 28. marca 1981.
Ján Veigel
Ján Veigel (Veigelius) (*  Slovensko - †  1746) bol  pedagóg.
Životopis
Rektor evanjelický gymnázia v Banskej Bystrici (1736-1746).
Bazilika svätého Mikuláša (Trnava)
Bazilika svätého Mikuláša (aj Dóm sv. Mikuláša alebo Hrubý kostol) je rímskokatolícka bazilika minor a farský kostol v okresnom a krajskom meste Trnava.
Dejiny
Prvé zmienky o románskom farskom kostole sv. Mikuláša sú z druhej polovice 11. storočia.
Farský kostol stál vo východnej časti dnešného mesta, na vretenovitom trhovisku románskeho sídliska, ktoré vzniklo na starej obchodnej ceste z Česka cez Jablonický priesmyk a Trnavu a ďalej juhovýchodným smerom k Dunaju a odtiaľ na Balkán. Kostol bol zasvätený sv. Mikulášovi, patrónovi obchodníkov.
Bola to románska stavba, ktorej pôdorys je neznámy, je len predpoklad, že bol obdĺžnikový, s užšou svätyňou polkruhovito ukončenou. K tomuto románskemu kostolu sa vzťahujú aj najstaršie písomné správy o Trnave. V rokoch 13801421 bol na jeho základoch postavený nový kostol v neskorogotickom slohu, keďže starý nevyhovoval.
Na severnej strane kostola stála románska kaplnka sv. Juraja. Jej vznik je neznámy, existovala iba do začiatku 17. storočia, kedy ustúpila prístavbe novej sakristie nového Dómu sv. Mikuláša.
Kostol je dlhý,  široký, hlavná loď je vysoká  a orientovaný je na neskôr postavenú Katedrálu sv. Jána Krstiteľa. Hlavné priečelie je dvojvežové. V severnej veži sa nachádza jeden z najväčších zvonov v Európe - sv. Mikuláš.
Kostol bol od roku 1543 do roku 1820 katedrálnym metropolitným chrámom Ostrihomskej arcidiecézy. V roku 1918 po vytvorení Trnavskej apoštolskej administratúry sa opäť stal katedrálnym chrámom až do roku 1977, kedy po vytvorení Trnavského arcibiskupstva na žiadosť apoštolského administrátora Júliusa Gábriša pápež preniesol titul katedrálneho chrámu na kostol svätého Jána Krstiteľa v Trnave.
10. augusta 2008 v Dóme sv. Mikuláša v Trnave celebroval slávnostnú svätú omšu trnavský arcibiskup Mons. Ján Sokol pri ktorej vyhlásil Dóm svätého Mikuláša za mariánske pútnické miesto Trnavskej arcidiecézy.