cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
János Esterházy
Historické interpretácie
V maďarskej odbornej literatúre je Esterházy prezentovaný najmä ako kritik totalitných opatrení, humanista a demokrat, ktorý urgoval zmierenie medzi Slovákmi a Maďarmi. Zároveň je označovaný ako politik, ktorý môže byť vzorom pre spoluprácu medzi národmi v strednej Európe. V slovenskej histografii jeho osobnosť nepatrí k primárnym témam výskumu a slovenskí historici zväčša reagujú na podnety z vonku, keď sa prezentované tézy o Esterházym nezhodujú s výsledkami ich vlastného výskumu. Slovenská a česká odborná obec (napriek uznaniu niektorých pozitívnych čŕt kresťansko-socialistického politika) pristupuje k jeho osobnosti pomerne kriticky a jeho aktivity proti ČSR sú hodnotené ako jednoznačne nepriateľské.
Kolektív maďarských historikov, ktorý vypracoval odborný posudok pre potreby otvorenia prípadu, označil obvinenia Esterházyho ako nepodložené. Podľa ich vyjadrenia Krajinská kresťansko-socialistická strana a Zjednotená maďarská strana boli stranami národno-konzervatívnymi a nemali nacistický charakter. Maďarská strana, ktorú Esterházy založil na Slovensku, mala ešte dôraznejší protinacistický charakter a „každodennú antifašistickú prax“ v rámci ktorej podporovala prenasledované osoby. Maďarská strana bola na Slovensku len trpenou organizáciou, čoho dôkazom je aj jej registrácia v roku 1942. Esterházy mal výhrady k revíznej politike maďarských vlád a až do roku 1938 sa usiloval o uplatnenie maďarskej menšiny v rámci existujúceho česko-slovenského štátu. Podľa ich stanoviska Zjednotená maďarská strana sa vďaka Esterházymu vyhla aj stretnutiu ľudákov a obidvoch nemeckých strán v Ružomberku vo februári 1938, nakoľko bola aj naďalej ochotná dosiahnuť dohodu s česko- slovenskou vládou. V kritickom období 1938 urobil všetko pre to, aby nedošlo k žiadnym násilným akciám. Esterházy podporoval slovenský autonomizmus a neustále pracoval v záujme maďarsko-slovenského priateľstva a spolupráce. Nikdy neorganizoval ani neinicioval žiadnu nezákonnú akciu proti česko-slovenskej alebo slovenskej vláde. Používanie kódových označení pri komunikácii s maďarskou vládou hodnotia ako bežnú diplomatickú prax a podľa ich stanoviska nikto nikdy neobjavil žiadny dokument, ktorý by oprávňoval obviňovať Esterházyho zo spravodajskej činnosti, alebo ju naznačovať. Z týchto dôvodov charakterizovali obvinenia súvisiace s fašizmom a rozbíjaním Česko-Slovenska za neopodstatnené.
Posudky českých a slovenských historikov naopak vyzneli väčšinou negatívne. Český historik Jaroslav Valenta deklaroval, že cieľom Esterházyho politických jednaní vo Varšave nebolo zlepšenie postavenia maďarskej menšiny, ktorú ako poslanec zastupoval, ale realizácia veľkomaďarskej politiky, ktorá znamenala útok voči nezávislosti a integrite Česko-Slovenska. V priebehu týchto rokovaní bola celkom v úzadí jeho funkcia poslanca a predstaviteľa maďarskej menšiny a dobrovoľne vystupoval ako emisár a sprostredkovateľ maďarskej vlády. Takúto účasť na rokovaniach dvoch štátov, ktorých cieľom bolo oklieštenie alebo likvidácia tretieho štátu, ktorého bol navyše občanom, hodnotil ako jasnú vlastizradu. Vo svojej neskoršej reakcii na zverejnené maďarské stanovisko spochybnil metódu, ktorou svoje stanovisko podložili a citáciou poľských dokumentov spochybnil ich tvrdenie o neexistencii dokumentov, ktoré by preukazovali jeho účasť na rozbití Česko-Slovenska. Podľa posudku Ladislava Deáka, Esterházy podporoval myšlienku slovenskej autonómie a samostatnosti ako základný krok k neskoršiemu pohlteniu Slovenska Maďarskom. V posudkoch ďalších expertov bolo poukázané na Esterházyho tendenčnosť v otázkach menšinovej politiky, orientáciu na nacistické Nemecko pri presadzovaní vlastných požiadaviek, a aj na to, že politické chyby ho nedoviedli až na pozíciu vojnového zločinca.
Maďarskí, slovenskí a českí historici nedosiahli ani neskôr zhodu v hodnotení jeho života a politickej činnosti. Maďarský historik István Janek vidí dôvod jeho „martýrskej smrti" v jeho „boji za európske hodnoty, ľudské a menšinové práva a za vzájomnú toleranciu medzi národmi" a Esterházy bol podľa jeho názoru odsúdený v neprítomnosti zámerne preto, aby sa pred súdom neobjavili nežiadúci svedkovia. Spochybňovaný je aj jeho antisemitizmus a samotné hlasovanie za protižidovské zákony, pričom protižidovské výroky sú vysvetľované tak, že boli vyžadované vtedajšími držiteľmi moci. Podobne sú ospravedlňované aj iné jeho problematické výroky, napr. gigantický (titanský) zápas mocností Osi za „lepšiu budúcnosť Európy“ vysvetľuje maďarský historik Imre Molnár skrytým mytologickým významom, kde sa titani vo vzájomnom súboji zničia a skutočným posolstvom výroku je teda Esterházyho podpora demokracie.
Slovenský historik Ferdinand Vrábel identifikuje v maďarskej histografii tri jednoznačné tendencie – zatajovanie faktov (Esterházyho postoje nezlučiteľné s demokraciou a ľudskými právami), zdôrazňovanie niektorých pozitívnych činov a prekrúcanie udalostí (pomer Slovákov a Maďarov, židovská otázka, hlasovanie o ústavnom zákone o vysťahovaní Židov). Niektoré teórie Imre Molnára, ktorého publikáce vyšli aj na Slovensku, hodnotí ako vyslovene naivné a smiešne (napr. účasť Esterházyho ako „súkromnej osoby" na rokovaniach v Ríme). Podľa jeho názoru, na Molnárovu vedeckú objektivitu negatívne vplýva, že je predsedom spoločnosti, ktorá ma za cieľ Esterházyho rehabilitovať. Proti prezentácii Esterházyho ako humanistu, demokrata a záchrancu Židov vystúpili v minulosti viacerí slovenskí historici, vrátane tých, ktorí sa systematicky zaoberajú problémom holokaustu a to aj oficiálym stanoviskom Historického ústavu SAV. Ivan Kamenec upozorňuje, že Esterházy - aj keď mu bola ideológia nacizmu cudzia - bol do spolupráce s ňou zatiahnutý v praktickej politike. Podľa Igora Baku ani niektoré Esterházyho kritické vystúpenia v sneme nie je možné chápať izolovane ako prejav jeho demokratickej orientácie, ale je ich potrebné vnímať v širšom kontexte napätých slovensko-maďarských vzťahov
Ocenenia a pokusy o rehabilitáciu
O Esterházyho rehabilitáciu na Slovensku sa dlhodobo snažila jeho dcéra Alice Esterházy-Malfatti za podpory maďarských menšinových politikov a maďarskej vlády. V júli 1992 podala na Mestský súd v Bratislave návrh na povolenie obnovy konania ako mimoriadneho opravného prostriedku. Súd zabezpečil listinnú dokumentáciu, predvolal svedkov z Bratislavy a Budapešti a vyžiadal si vypracovanie posudkov od slovenských, českých a maďarských znalcov. V priebehu dokazovania navrhovateľka vzala svoju žiadosť späť. Následne adresovala žiadosť Generálnej prokuratúre o zrušenie pôvodného trestu z dôvodu porušovania práv obvineného. Zákonnosť odsúdenia napadla aj sťažnosťou na Európsku komisiu pre ľudské práva v Štrasburgu. Sťažnosť však nebola prijatá s odôvodnením, že jej právomoci voči Slovensku začali až 18. marcom 1992.
V roku 1993 Rusko uznalo protiprávnosť odvlečenia, súdu a trestu Esterházyho v Sovietskom zväze.
V reakcii na záujem o Esterházyho osobu vydal Ústredný zväz židovských náboženských obcí v Slovenskej republike oficiálne stanovisko, ktorým odmietol snahy prezentovať Esterházyho ako záchrancu „stoviek prenasledovaných Židov, Čechov a Slovákov“. Snahy stavať ho do tejto pozície označil za nepodložené a v rozpore s historickými faktami. Naopak Zväz židovských náboženských obcí v Maďarsku zotrváva v pozitívnom pohľade a vyvinul snahu, aby sa po ňom pomenovalo nábrežie v Budapešti.
23. marca 2009 mu bolo udelené vysoké poľské vyznamenanie Rad Polonia Restitute in memoriam za zásluhy o záchranu poľských utečencov a generála Sosnkowského cez územie Maďarska.
Dlhohoročné úsilie Esterházyho rodiny a priaznivcov o to, aby mu bolo udelené vyznamenanie Spravodlivý medzi národmi nakoniec skončilo neúspechom. Organizácia Jad Vašem sa po zvážení dostupnej dokumentácie rozhodla mu ocenenie neudeliť. Uznala však jeho podiel na záchrane niektorých Židov. Aj na toto uznanie sa neskôr odvolala mimovládna židovská organizácia Anti-Defamation Ligue (ADL), ktorá mu v novembri 2011 udelila cenu Jana Karského za záchranu Židov. Urobila tak napriek tomu, že predstavitelia židovských organizácii na Slovensku proti udeleniu vyznamenania dopredu protestovali. Odovzdávania ceny sa zúčastnil aj štátny tajomník maďarského rezortu diplomacie Zsolt Németh a predseda SMK József Berényi. Maďarský vicepremiér Zsolt Semjén toto označil za jasnú odpoveď na "útoky slovenských politikov“ a vyjadril nádej, že to prispeje k jeho blahorečeniu. Tak, ako v predchádzajúcich prípadoch, predstavitelia židovskej komunity na Slovensku tento krok odmietli. Na udelenie ocenenia reagovali otvoreným listom predsedovi ADL a vyjadrili poľutovanie, že napriek ich veľkému úsiliu odmietli vziať na vedomie názor komunity, ktorá bola danými vojnovými udalosťami postihnutá. V súvislosti s ocenením zároveň označili viaceré tvrdenia za nepravdivé. Ďalej upozornili, že takmer všetci príslušníci vtedy vládnúcich politických elít mali pod ochranou nejakých Židov, ale na rozdiel od bežných občanov neriskovali vzhľadom na svoju imunitu  svoje životy a životy svojich rodín. Nemožno z nich teda robiť neohrozených hrdinov a kompenzovať tým ich predchádzajúcu antisemitskú politiku a zodpovednosť za slovenský holokaust.
V roku 2012 sa Svetový zväz Maďarov pokúsil o rehabilitáciu Esterházyho v Česku prostredníctvom petície, ktorá bola doručená Poslaneckej snemovni. Petičný výbor sa petíciou zaoberal, ale zamietol ju s odôvodnením, že súdna rehabilitácia českým súdom nie je možná, nakoľko bol súdený Národným súdom v Bratislave a na iný typ rehabilitácie zatiaľ nie je dosť podkladov.
Politika
Esterházy je maďarskými politikmi a historikmi často označovaný za mučeníka. Podobne ako v prípade Jozefa Tisa existujú snahy o jeho blahorečenie. Klub poslancov SMK udelil Esterházymu ako mučeníkovi cenu Pro Probitate (za statočnosť) a deň, keď nehlasoval za zákon o vysťahovaní Židov (15. máj) bol vyhlásený za Pamätný deň Maďarov na Slovensku. Pri príležitosti 100. výročia narodenia Jánosa Esterházyho 11. marca 2001 sa v maďarskom parlamente konala slávnosť za účasti maďarského prezidenta Ferenca Mádla. Na Slovensku vyvolala rozpačité reakcie účasť maďarských menšinových politikov a Františka Mikloška z Kresťanskodemokratického hnutia. V maďarskom parlamente vystúpil s oslavným prejavom aj Pál Csáky. Esterházyho konanie v medzivojnovom období považuje za svoj vzor aj predseda Strany maďarskej komunity József Berényi.
Poznámky
<references group="poznámka"/>
Abstrakcia (filozofia)
Abstrakcia je stránka, forma poznania, spočívajúca v myšlienkovom odhliadnutí od mnohých vlastností predmetov a ich vzťahov a v oddelení, vyčlenení nejakej vlastnosti. Abstrakcia je jednou zo základných myšlienkových operácií, pri ktorej sa napríklad z nejakého pojmu izoluje jeden pre danú operáciu podstatný prvok a všetky ostatné sa vylúčia, abstrahuje sa od nich. Pritom sa najčastejšie vylučujú premenné, náhodné podrobnosti konkrétnych vecí a javov; odtiaľto protiklad abstraktný—konkrétny.
Abstrakcia je myšlienková činnosť, ktorou sa z konkrétnych zmyslových daností tvoria všeobecné pojmy, odmýšľajúc od konkrétnych jedinečných a zvláštnych určeností.
Abstrakcia je aj výsledok abstrahovania. V tomto prípade môže význam slova abstrakcia nadobudnúť aj pejoratívny nádych (žiť v abstrakcii); kto ho v tomto zmysle používa, je zrejme výlučne viazaný na empirickú existenciu.
Druhy abstrakcie
Rozoznávajú sa 2 základné typy abstrakcie :
Medzinárodný maratón mieru
thumb|Prezident Slovenskej republiky [[Ivan Gašparovič gratuluje Williamovi Biamaovi, mužskému víťazovi 84. MMM v roku 2007]] thumb|Ženské víťazky 84. MMM v Košiciach v roku 2007thumb|Natália Kuleš, ženská víťazka 84. ročníka MMM, pri dobiehaní do cieľa thumb|Priestor cieľa 84. ročníka MMM v Košiciachthumb|Francúzska štafeta v Košiciach na 84. ročníku MMM pri dobiehaní do cieľa thumb|84. ročník MMM v Košiciach thumb|84. ročník MMM v Košiciachright|thumb|84. ročník MMM v Košiciach thumb|84. ročník MMM v Košiciach thumb|[[Jan Železný ako divák 84. ročníka MMM v Košiciach]] Medzinárodný maratón mieru (MMM) v Košiciach alebo Košický maratón je najstarší maratón v Európe a tretí najstarší na svete (po Bostonskom a Yonkerskom maratóne).
História
V roku 2016 dostal maratón status IAAF Road Race Bronze Label. V roku 2018 dostal už IAAF Road Race Silver Label. V roku 2019 sa federácia IAAF premenovala na World Athletics. Postupne sa zmenil a zanikol aj pôvodný systém prideľovania Label statusov.
Trať
Trať maratónu je rovinatá. Bežia sa dva okruhy v historickom a širšom centre mesta - po asfaltových, resp. kamenných (porfýrová dlažba na Hlavnej ulici) cestách s absolútnym vylúčením dopravy. Kumulatívne prevýšenie je 74 m.
Spätné geokódovanie
Spätné alebo reverzné geokódovanie (Reverse Geocoding) je proces spätného rozpoznávania geografických koordinát (zemepisnej šírky a zemepisnej dĺžky) a ich prevodu na čitateľnú adresu alebo názov miesta. Tento proces umožňuje detailnú identifikáciu adresy, miesta, okresu, kraja, štátu alebo krajiny v mieste alebo tesnej blízkosti geografických koordinát. V kombinácii s geokódovaním a navigačnými službami je spätné geokódovanie kriticky dôležitým komponentom mobilných služieb založených na polohe a služby Enhanced 911 na prevod GPS koordinát do formátu čitateľnej adresy, ktorá je zrozumiteľná koncovým užívateľom.
Spätné geokódovanie môže byť vykonávané systematicky pomocou služieb, ktoré spracúvajú koordináty spôsobom podobným geokódovaniu. Keď sú napríklad zadané GPS koordináty, je k nim priradená adresa najbližšieho miesta z rozsahu, ktorý je pridelený danému segmentu cesty v tabuľke referenčnej databázy. V prípade, že užívateľ zadá koordináty v blízkosti stredového bodu segmentu, ktorý začína adresou 1 a končí adresou 100, priradená adresa bude v blízkosti adresy 50. Tento spôsob spätného geokódovania nerozlišuje presné adresy, ale približné odhady toho, čo by sa malo nachádzať na danom mieste v závislosti od vopred určeného rozsahu. Alternatívou je spätné geokódovanie pomocou interaktívnej mapy alebo použitím statickej mapy v spolupráci s georeferenciou zo systému GIS s predurčenými priestorovými vrstvami pre zistenie koordinát zobrazeného bodu. Spätné geokódovanie zdieľa mnohé obmedzenia s geokódovaním.
Obavy z narušovania súkromia
Geokódovanie a spätné geokódovanie vzbudzujú obavy z možného narušenia súkromia, hlavne v súvislosti so spätným rozoznávaním adries z verejne dostupných statických máp. Digitalizácia verejných máp umožňuje georeferenciu pomocou prekrytia s priestorovými mapami, čo následne umožňuje určiť presnú polohu bodu a identifikáciu osôb alebo získanie ich presnej adresy. Takto je teoreticky možné zistiť kde sa nachádzajú pacienti alebo účastníci prieskumov z máp zverejnených v lekárskej literatúre, ako aj potenciálne citlivé informácie z iných publikovaných žurnalistických zdrojov.
V jednej štúdii mapy hurikánu Katrina boli skúmané miesta úmrtnosti publikované v istých novinách v meste Baton Rogue v štáte Louisiana, USA. Použitím GPS adries získaných z domov, v ktorých došlo k úmrtiam, boli autori schopní určiť relatívnu chybu medzi skutočnou polohou domu a polohou určenou pomocou georeferencie publikovanej mapy. Autori zistili, že približne 45% miest vybraných georeferenciou z mapy, bolo v dosahu 10 metrov od polohy získanej pomocou GPS. Iná štúdia dospela k podobným výsledkom pri skúmaní hypotetických máp s nízkym a vysokým rozlíšením s adresami pacientov. Tieto mapy boli podobné tým, ktoré bývajú publikované v lekárskych časopisoch. Zistilo sa, že približne 26% miest získaných z mapy s nízkym rozlíšením a 79% miest z mapy s vysokým rozlíšením sa presne zhodovalo so skutočnou polohou.
Zistenia týchto štúdií následne vyvolali obavy spojené s potenciálnym použitím georeferencie a spätného geokódovania na nezákonné získavanie citlivých a súkromných informácii o zmapovaných osobách. Smernice na vystavovanie a publikovanie potenciálne citlivých informácií sú aplikované nekonzistentne a zatiaľ nebol určený žiadny jednotný proces na tento účel. Ako možné riešenie bol navrhnutý rozmazávací algoritmus, ktorý posúva polohu zmapovaného bodu. Zároveň na miestach, kde nie je potrebná priama referencia zmapovanej geografie, by bolo možné použiť abstraktný priestor, na ktorom sa zobrazia priestorové modely.
La Tagnière
La Tagnière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Balatonakali
Balatonakali je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v okrese Balatonfüred.
Má rozlohu 3620 ha a žije tu 671 obyvateľov (2007).
Rimavica
Rimavica je riečka v Malohonte, v okresoch Brezno, Poltár a Rimavská Sobota a je významným pravostranným prítokom Rimavy. Meria.
Pramení vo Veporských vrchoch neďaleko obce Lom nad Rimavicou, pod vrchom Čierťaž v nadmorskej výške cca
Najprv preteká okolo obce Lom nad Rimavicou smerom na severovýchod, priberá prvý významnejší prítok zľava a stáča sa k juhovýchodu. Sprava priberá Zálomku, preteká osadou Havrilovo a vstupuje do Stolických vrchov. Vytvára veľký oblúk, sprava priberá Hájsky potok, preteká osadou Salajka a stáča sa na juhovýchod. Ďalej pokračuje obcou Utekáč a následne Kokavou nad Rimavicou, na území ktorej priberá z pravej strany Kokavku a tečie na kratšom úseku viac-menej na juh. Sprava vzápätí priberá Liešnicu a opäť tečie juhovýchodným smerom, údolie rieky sa zužuje a tok meandruje. Vteká do Revúckej vrchoviny, z pravej strany priberá Blatinu, preteká obcou Lehota nad Rimavicou. Zľava priberá ešte Svarín a v blízkosti obce Rimavská Baňa, v Rimavskom podolí, sa vlieva do Rimavy.
OGLE-2005-BLG-390Lb
thumb|Umelcova predstava planéty (NASA) thumb|Poloha planéty na oblohe
OGLE-2005-BLG-390Lb je exoplanéta, obiehajúca hviezdu OGLE-2005-BLG-390L, ktorá sa nachádza 21 500 ± 3 300 ly od Zeme, blízko galaktického stredu Mliečnej cesty. Jej objavenie bolo oznámené 25. januára 2006 a je to zatiaľ (január 2006) exoplanéta najviac podobná Zemi, aká bola doteraz objavená.
Fyzikálna charakteristika
OGLE-2005-BLG-390Lb obieha okolo svojej materskej hviezdy v priemernej vzdialenosti od 2,0 do 4,1 AU. Keby sa nachádzala v našej Slnečnej sústave, obiehala by okolo Slnka niekde medzi obežnými dráhami planét Mars a Jupiter. Kolísanie vzdialenosti od hviezdy predstavuje možnú odchýlku merania; neznamená to, že by mala planéta excentrickú obežnú dráhu. Až do tohto objavu nebola známa žiadna exoplanéta podobnej veľkosti, ktorá by obiehala vo väčšej vzdialenosti ako 0,15 AU od materskej hviezdy. Jeden obeh okolo tejto hviezdy trvá planéte približne 10 pozemských rokov.
Materská hviezda planéty (nachádzajúca sa v súhvezdí Škorpión, rektascenzia 17:54:19.2, deklinácia −30°22′38″, J2000, 6.6 ± 1.0 kpc vzdialenosť) je buď studený červený trpaslík (pravdepodobnosť 95%) alebo biely trpaslík (pravdepodobnosť 4%). Je tiež možné, avšak veľmi nepravdepodobné, že je to neutrónová hviezda alebo čierna diera (pravdepodobnosť menšia ako 1%). Isté je, že vyžaruje značne menej energie ako Slnko.
Odhaduje sa, že planéta je päťkrát väčšia ako Zem. Niektorí astronómovia špekulujú, že by mohla mať pevné jadro (ako Zem) a riedku atmosféru. Jej vzdialenosť od materskej hviezdy a relatívne nízka teplota tejto hviezdy znamenajú, že povrchová teplota na planéte môže byť okolo 53 K (−220 °C, −364 °F). Ak je naozaj zložená z hornín, pri tejto teplote je pravdepodobné, že povrch bude tvorený látkami, ktoré sa na Zemi nachádzajú v plynnom alebo kvapalnom skupenstve: voda, amoniak, metán a dusík by všetky boli zamrznuté pevné látky. Ak to nie je pevná planéta z hornín, bude skôr pripomínať ľadové plynné planéty, ako napríklad Urán, hoci omnoho menšiu.
Planéta nie je pozoruhodná pre svoju veľkosť alebo možné zloženie — hoci tieto sú nezvyčajné — ale pre skutočnosť, že tak malá exoplanéta bola nájdená v relatívne veľkej vzdialenosti od svojej hviezdy. Predtým boli malé exoplanéty objavované len veľmi blízko svojich hviezd, ako napríklad Gliese 876 d, ktorej „rok“ trvá iba tri pozemské dni. Planéty veľkosti Zeme alebo menšie boli objavené, ale zatiaľ len okolo milisekundových pulzarov, akým je napríklad PSR B1257+12.
Podbeskydská brázda
Podbeskydská brázda je geomorfologický celok na severe Slovenska. Je súčasťou provincie Západné Karpaty, subprovincie Vonkajšie Západné Karpaty a oblasti Stredné Beskydy.
Polohopis
Na severe a západe hraničí s Oravskými Beskydami, na juhu s Podbeskydskou vrchovinou a na východe ju vymedzuje hranica s Poľskom.
Podbeskydská brázda je predĺžená v smere západ – východ. Najvyšším bodom celku je Sihelniansky hrádok (993,4 m n. m.). Vodné toky tu pretekajú prevažne v severojužnom smere, napríklad Klinianka, Mútňanka, Veselianka, Polhoranka, Rabčický potok.
Osídlenie
Leží tu 7 obcí:
Veľká časť územia je súčasťou CHKO Horná Orava.
Balatoncsicsó
Balatoncsicsó je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v okrese Balatonfüred.
Má rozlohu 1320 ha a žije tu 200 obyvateľov (2007).
Kleodaios (syn Herakla)
Kleodaios je v gréckej mytológii syn hrdinu Herakla a lýdskej kráľovnej Omfaly.
Herakles sa za zabitie svojho priateľa Ifita, aj keď neúmyselného, musel podľa rady delfskej veštiarne predať do otroctva lýdskej kráľovnej Omfale. Nemálo si potom pri nej vytrpel, keď musel znášať aj to najhlbšie ponižovanie. Nebol by to však hrdina Herakles, aby to nevydržal celé tri roky. Keď mal od nej odísť, vyhovel dokonca jej želaniu, splodiť s ňou syna.
Podľa antického autora Diodora Sicílskeho sa Herakles a Omfalé stali rodičmi dvoch synov, syna Kleodaia, ktorý sa narodil počas obdobia keď Herakles znášal ťarchu otroctva a syna Lama, ktorý sa narodil potom, ako si Herakles odpykal svoj trest.
Abstrakt
Abstrakt (lat.) je:
NGC 6303
NGC 6303 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 14. októbra 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Majstrovstvá Európy v póle
Majstrovstvá Európy v póle sú najvyššie európske podujatie národných družstiev v jazdeckom póle, ktoré riadi Medzinárodná federácia póla (FIP). Ich história siaha do roku 1993, kedy sa vo Švajčiarsku konali prvé majstrovstvá Európy mužov. Ženy mali svoju premiéru až v roku 2017, vo Francúzsku. Majstrovstvá prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Najúspešnejším družstvom v mužskej kategórii je Anglicko, ktoré zvíťazilo na 6 turnajoch.
Účasti družstiev na majstrovstvách Európy mužov
(do 2018)
Bystré sedlo
Bystré sedlo môže byť:
Pietro Filippo Scarlatti
Pietro Filippo Scarlatti (* 5. január 1679, Rím, Taliansko – † 22. február 1750, Neapol) bol taliansky hudobný skladateľ, zbormajster a organista.
Pietro Filippo Scarlatti bol najstarším synom Alessandra Scarlattiho a bratom rovnako slávneho barokového skladateľa Domenica Scarlattiho.
Hudobné vzdelanie mu poskytol otec. V roku 1705 sa stal zbormajstrom katedrály v Urbine. O tri roky neskôr ho otec priviedol do Neapola a Pietro sa stal organistom kráľovského dvora. Toto angažmán bolo na prvý pohľad významné, ale po prehranej vojne o španielske dedičstvo sa neapolské kráľovstvo stalo súčasťou habsburskej monarchie a cisár Jozef I. ani neskôr Karol VI. sa tu prakticky nezdržiavali.
Väčší úspech mal so svojimi kantátami, ale najmä s drobnými skladbami pre čembalo, z ktorých niektoré sa občas objavujú aj v repertoári súdobých klaviristov.
Po pokojnom živote zomrel v Neapole 22. februára 1750.
Voulgézac
Voulgézac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Gediminas
Gediminas (* 1275 – † 1341) bol v rokoch 1316–1341 litovským veľkokniežaťom, prvým z dynastie Jagelovcov.
Voulgézac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gediminas
Používal titul kráľ Litovcov a Rusov (rex Litvinorum et Ruthenorum) a položil základný kameň k mocenskému postaveniu Litvy v severovýchodnej Európe. Za jeho panovania dosiahol litovský štát omnoho väčšej rozlohy ako jeho východní susedia, zjednocujúci sa v moskovskom a tverskom kniežatstve a stal sa tak vážnym konkurentom Moskvy v snahe o ovládnutie ruských zemí.
Voulgézac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gediminas
Územná expanzia
Za Gediminovej vlády došlo k prudkej expanzii, vďaka ktorej sa litovská zvrchovanosť rozšírila južným smerom až k riekam Západný Bug a Pripjať (bol získaný Minsk, Turov, Pinsk) a na východe po stredný tok Dnepru. Vitebsk získal svadbou Gediminov syn Algirdas, prechodne bol dobytý tiež starobylý Smolensk. Do područia Litvy sa tak dostali významné obchodné cesty a krajina sa zapojila do obchodného spojenia medzi strednou a východnou Európou. Litovci sa pokúsili tiež o dobytie Kyjeva.
Deti
Vytautas (?), Algirdas, Kęstutis, Liubartas, Jaunutis, Mantvydas, Narimantas, Karijotas, Elžbieta, Marija, Eufemija, Aldona.
Lamos
Lamos (starogr. Λάμος – Lamos, ) môže byť:
Jozef Míček
Josef Míček (* 12. február 1912, Veselí nad Moravou – † 21. január 1957, Bratislava) bol slovenský kameraman.
V rokoch 1927 - 1938 pracoval vo firme Baťa Zlín, kde sa aj vyučil v odbore film-fotografia. V rokoch 1938 - 1945 kameraman vo filmovom ateliéri Kudlov v Zlíne, 1945 - 1947 kameraman Krátkeho filmu, 1947 - 1957 hraného filmu v Bratislave.
Adam z Fuldy
Adam z Fuldy alebo Adam von Fulda (* 1445, Fulda – † 1505, Wittenberg) bol nemecký hudobný skladateľ, básnik a pravdepodobne člen Rehole svätého Benedikta. Pôsobil na kniežacom dvore v Sasku, neskôr žil vo Wittenbergu. Venoval sa aj teórii hudby (traktát De musica).
Abstraktizácia
Abstraktizácia je pretváranie na abstrakciu alebo abstraktné, alebo výsledok takejto činnosti.
Balatonederics
Balatonederics je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Sokolec (národná prírodná rezervácia)
Národná prírodná rezervácia Sokolec sa nachádza v pohorí Malá Fatra.
Balatonederics
Má rozlohu 1858 ha a žije tu 1084 obyvateľov (2007).
Sokolec (národná prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Párnica. Má rozlohu. Bola vyhlásená Úpravou Ministerstva kultúry SSR č.3484/1980-32 z 31.5.1980.
Predmetom ochrany je zachovalé lesné spoločenstvo reliktných borín, bukových javorín a vápencových bučín miestami pralesovitého rázu, bralnatého reliéfu s bohatým výskytom vápnomilnej flóry a hniezdiskami dravého vtáctva na vedecko-výskumné a náučné ciele.
Podomí
Podomí je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 421 obyvateľov, z toho 215 mužov a 206 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 40,3 roka, ženy 42,2 roka).
NGC 6304
NGC 6304 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 30. apríla 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,3.
Lehota pod Vtáčnikom
Polohopis
Obec Lehota pod Vtáčnikom leží na úpätí pohoria Vtáčnik, cca 5 km od hlavnej cesty medzi Novákmi a Prievidzou smerom na Podhradie.
Časti obce
Skladá sa z dvoch pôvodne samostatných obcí:
Vodné toky
Hlavný potok Lehota a jeho prítoky:
Dejiny
Pôvodne na tomto území boli 2 obce, Veľká a Malá Lehota, pričom Veľká Lehota sa nachádzala na juhovýchod od Malej. Vďaka výstavbe povrchovej bane bola veľká časť Veľkej Lehoty sanovaná a rozširovala sa smerom na severozápad. Výstavba pokračovala na území medzi obcami vďaka rozvoju baníctva, táto časť sa dnes nazýva aj Kolónia, čím došlo k fyzickému spojeniu obcí. 1. apríla 1960 boli dohodou na zasadnutí pléna Okresného národného výboru v Prievidzi zlúčené do dnešnej jednej obce s názvom Lehota pod Vtáčnikom.
Vývoj názvov obcí
Okrem uvedených sa vyskytujú ešte názvy Nagylehota a Istvanszabadi.
Vyskytuje sa ešte názov Kis Lehota.
Obecné zastupiteľstvo
Starostom je Ing. Ján Daňo. Obecné zastupiteľstvo tvorí 11 poslancov.
Obyvateľstvo
k 31. 12. 2018 mala obec 3 902 obyvateľov.
Materské školy
V súčasnom období sú v Lehote pod Vtáčnikom dve predškolské zariadenia.
dve triedy, počet detí 42, riaditeľka – K. Mitašová dve triedy, riaditeľka – E. Mujkošová.
Základné školy
Riaditeľkou základnej školy je Mgr. Miroslava Gajdošová. Škola disponuje 26 učebňami, dvoma telocvičňami, posilňovňou, plaveckým bazénom a počítačovou učebňou. Pri škole sú vybudované tenisové kurty, hádzanárske a futbalové ihrisko. V školskom roku 2004/05 zabezpečuje vyučovací proces 25 učiteľov, 2 vychovávateľky a 8 nepedagogických pracovníkov. Školu navštevuje 408 žiakov, z toho 147 je v ročníkoch 1.4. a 261 žiakov v ročníkoch 5.9. Pôsobí tu i školský klub s dvoma oddeleniami.
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1986
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1986 boli v poradí 10. Majstrovstvá sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konali sa od 2.13. septembra 1986 v šiestich česko-slovenských mestách: Brno, Olomouc, Ostrava, Plzeň, Praha a Žilina, za účasti 16 tímov. Počet účastníkov sa oproti minulým turnajom znížil až o 8 tímov. Svoj druhý titul získala Čína, ktorá ho obhájila po finálovom víťazstve nad Kubou.
Konečné poradie
Pozn: Kuba sa neskôr olympijskej účasti vzdala.
Amerícium
Amerícium (lat. Americium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Am a protónové číslo 95. Je to 7. člen z radu aktinoidov, 3. transurán, silne rádioaktívny kovový chemický prvok, pripravovaný umelo v jadrových reaktoroch predovšetkým z plutónia.
V zlúčeninách sa vyskytuje v mocenstve od Am2+ po Am6+, pričom najstálejšie sú zlúčeniny s valenciou +3.
Balatonfőkajár
Balatonfőkajár je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v Balatonalmádskom okrese.
Má rozlohu 2 100 ha a žije tu obyvateľov.
NGC 6305
NGC 6305 je galaxia v súhvezdí Oltár, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. júla 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Abstraktné
Abstraktné vo filozofii je stránka, časť celku, jednostranné, nerozvinuté. Abstraktné je to, čo je odtrhnuté od skutočnosti alebo nenázorné (myšlienkové, pojmové). Abstraktné je niečo odmyslené od jeho nositeľa, napríklad múdrosť od múdreho človeka. Opakom abstraktného je konkrétne.
Mikuláš Kocvár
Metropolita Nikolaj, vlastným menom Mikuláš Kocvár, (* 19. december 1927, Hanigovce – † 30. január 2006, Prešov) bol metropolita Pravoslávnej cirkvi v českých krajinách a na Slovensku.
Kocvár študoval v Pravoslávnom seminári v Prahe. V roku 1950 bol ustanovený za správcu pravoslávnej farnosti v Mikulášovej v okrese Bardejov. O štyri roky neskôr sa stal špirituálom na Pravoslávnej bohosloveckej fakulte v Prešove a bol vyslaný na štúdium do Moskvy na duchovnú akadémiu, kde získal titul Kandidáta bohoslovia. V roku 1964 bol menovaný za správcu Prešovskej pravoslávnej eparchie v Prešove. Ako vdovec sa stal mníchom a prijal meno Nikolaj. Za prešovského biskupa bol zvolený v roku 1965. Bol dlhoročným námestníkom metropolitu Doroteja a po jeho smrti sa stal metropolitným správcom Pravoslávnej cirkvi v českých krajinách a na Slovensku. Rozhodnutím Posvätnej synody Pravoslávnej cirkvi v Česko-Slovensku sa biskup Nikolaj stal v roku 1987 arcibiskupom. Na X. miestnom sneme pravoslávnej cirkvi bol 14. apríla 2000 zvolený za metropolitu Pravoslávnej cirkvi v českých krajinách a na Slovensku, v tom istom roku bol slávnostne intronizovaný. Pod jeho vedením cirkev po páde totalitného režimu postavila 78 nových chrámov.
Metropolita Nikolaj je pochovaný v katedrálnom chráme Alexandra Nevského v Prešove.
Vouthon
Vouthon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Peter Osgood
Peter Leslie Osgood (* 20. marec 1947 – † 1. marec 2006) bol profesionálny anglický futbalový útočník, najznámejší vďaka svojmu angažmánu v Chelsea FC a Southamptone.
Chelsea
Za Chelsea debutoval 16. decembra 1964 v 17 rokoch v Ligovom pohári proti Workingtonu a strelil oba dva góly zápasu (výhra 2:0). Po skvelých výkonoch v akadémii (30 gólov v 20 zápasoch) bol povolaný do A-tímu. Na konci sezóny 1964/65 mal na konte 12 gólov za 8 odohraných zápasov. S Chelsea vyhral v sezóne 1969/70 FA Cup, pričom sa stal jedným z deviatich hráčov, ktorí dokázali skórovať v každom kole tejto súťaže. Ďalšiu sezónu vyhral s Chelsea Pohár víťazov pohárov proti Realu Madrid (1:1 a 2:1, Peter strelil gól v oboch zápasoch).
Po nezhodách s manažérom Davom Saxtonom bolo niekoľko hráčov predaných a Osgood v marci 1974 zamieril do Southamptonu za vtedy rekordných 275 000 libier. Za Chelsea odohral 279 ligových zápasov a strelil 103 gólov.
Southampton, Norwich, Philadelphia Fury
So Southamptonom vyhral v sezóne 1975/76 znova FA Cup pri výhre 1:0 nad Manchestrom United. Za Southampton strelil 23 gólov v 279 zápasoch, potom bol poslaný na hosťovanie do Norwich City. Pred návratom do Chelsea ešte hral za Philadelphia Fury, kde sa však trafil len raz v 22 zápasoch.
Návrat do Chelsea
V decembri 1978 sa vrátil do Chelsea, aby tímu pomohol dostať sa späť do prvej ligy. Hneď v prvom zápase strelil gól, napriek tomu to nestačilo a Chelsea podľahla Middlesbroughu vysoko 2:7. Za Chelsea odohral ešte ďalších 9 zápasov, počas ktorých už neskóroval. V decembri 1979 ukončil kariéru.
Smrť
1. marca 2006 zomrel vo veku 59 rokov na srdcový infarkt. Jeho popol bol uložený pod značku pokutového kopu pri tribúne Shed End na Stamford Bridge. O 4 roky neskôr, v septembri 2010, bola pred West Stand na Stamford Bridge Petrovi postavená socha.
La Truchère
La Truchère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Balatonrendes
Má rozlohu 676 ha a žije tu 125 obyvateľov (2007).
NGC 6306
NGC 6306 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 8. júla 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Jiří Zmožek
Zložil stovky piesní pre najpopulárnějších českých spevákov a speváčky ako sú: Karel Gott (To musím zvládnout sám, Zvonky štěstí), Hana Zagorová (Nešlap nelámej, Biograf láska), Marie Rottrová (Ten vůz už jel), Michal Tučný (Tam u nebeských bran), Helena Vondráčková (Nahrávám), Věra Špinarová (Meteor lásky). Pre seba napísal napr. pieseň Už mi, lásko, není 20 let.
Zo života
Po podnikateľskom aj rodinnom krachu v roku 1994 sa upäl k viere v Boha. Od tej doby sa venuje skladaniu kresťanských piesní a duchovnej službe v rôznych kresťanských cirkvách. V posledných rokoch usporiadava duchovne zamerané koncerty hlavne v katolíckej cirkvi.
Mozambik
Mozambik, dlhý tvar Mozambická republika, je štát v Afrike. Je členom Juhoafrického rozvojového spoločenstva.
Mozambik patrí k najchudobnejším štátom sveta. Podľa hrubého domáceho produktu v prepočte na jedného obyvateľa na svete je na 187. mieste. Hospodárstvo krajiny je zamerané na poľnohospodárstvo a ťažbu surovín. Hlavnými exportnými partnermi sú Južná Afrika, India, Holandsko, Čína, Veľká Británia, Zimbabwe, Singapur, Španielsko a Taliansko. 41 % exportu tvorí vývoz minerálnych palív a olejov. Väčšina poľnohospodárstva je vo vlastníctve štátu. Vyvážajú sa kokosové orechy, bavlna, čaj a cukor. Štát získal nezávislosť v roku 1975 od Portugalska. Po nezávislosti nastala občianska vojna, ktorá trvala desiatky rokov. Vytvorili sa 2 hlavné frakcie Renamo a Frelimo.
Demografia
Severocentrálne provincie Zambezia a Nampula sú najľudnatejšie, žije tam 45% populácie. Macua, cca. 4 milióny, sú dominantnou skupinou na severe krajiny; Sena a Shona (väčšinou Ndau) sú v údolí rieky Zambezi a Shangaan (Tsonga) dominujú v južnom Mozambiku. Ostatné skupiny sú Makonde, Yao, Swahili, Tonga, Chopi, a Nguni (vrátane Zulu). Bantu tvoria 97.8% obyvateľstva, zvyšok sú bieli Afričania (väčšinou portugalského pôvodu), Euro-afričania (mesticos, miešanci Bantu a portugalského pôvodu) a Indovia. Približne 45000 obyvateľov je indického pôvodu.
Počas nadvlády Portugalska nad Mozambikom žilo veľké množstvo obyvateľov portugalského pôvodu takmer vo všetkých oblastiach krajiny. Mozambičanov s portugalskou krvou bolo okolo 360 000. Mnoho z nich región opustilo po získaní nezávislosti od Portugalska v roku 1975. Existujú rôzne odhady početnosti čínskej komunity v Mozambiku, rôznia sa od 7 000 do 12 000. Najväčším mestom je hlavné mesto Maputo.
Nezávislosť Mozambiku
Portugalsko sa po druhej svetovej vojne nezbavilo svojich kolónií tak rýchlo ako to urobili ostatné krajiny v Európe. Salazarov režim sa snažil držať svoje kolónie. Konflikt v Mozambiku proti Portugalsku prebiehal od roku 1964 až do 1975, ten sa rozšíril aj v susedných krajinách, kde malo Portugalsko vplyv. Povstalci mali podporu komunistických krajín z Ázie, najmä Čány a Sovietskeho Zväzu. Portugalsko malo prevahu nad povstalcami, ale udalosti a politika v Portugalsku pomohli revolučnému hnutiu Frelimo zvíťaziť. V roku 1974 prebehla v Portugalsku Klinčeková revolúcia a nastolili pluralitnú demokraciu. V Mozambiku sa ujalo moci hnutie Frelimo. Frelimo bolo založené v roku 1962 a na čele s E. CH. Mondlanom. Malo široké sympatie medzi krajinami východného bloku ako ZSSR a Čínou. Po revolúcii sa strana naplno prejavila ako socialistická. V mestách hnutie Frelimo nerobilo také zmeny ako na vidieku. 80 % obyvateľstva žilo roľníckym spôsobom. Roľníci museli opustiť svoje tradičné domovy a presídliť sa do väčších dedín. Roľníci museli pracovať pre štát. Ľudská sila sa využívala v tomto období podobne ako v Číne, Vietname alebo ZSSR. Boli stanovené plány, ktoré sa museli vždy splniť, aj keď realita bola iná. Týmito reformami sa Mozambik a hnutie Frelimo chcelo pridružiť ku organizácii RVHP a byť podobný ostatným socialistickým krajinám.
Balatonhenye
Balatonhenye je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Má rozlohu 1173 ha a žije tu 124 obyvateľov (2007).
Sokolec
Sokolec môže byť:
Luxa (priezvisko)
Luxa je české priezvisko. Najčastejšie je v Prahe a Českých Budějoviach. Na Slovensku sa (v neprechýlenej podobe) vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Luxa.
Piaty lateránsky koncil
náhľad|238x238bod|Bazilika sv. Jána v Lateráne Piaty lateránsky koncil sa konal v rokoch 1512 – 1517 v Lateránskej bazilike v Ríme. Katolícka cirkev ho považuje za 18. ekumenický koncil.
Zvolal ho v roku 1511 pápež Július II., po jeho smrti v roku 1513 sa vedenia koncilu ujal nový pápež Lev X.
Koncil bol ukončený v marci 1517, jeho závery však nemali nijaký väčší dosah. Lutherova reformácia začala už na jeseň roku 1517.
Historický kontext
Cirkevnopolitický rámec tohto koncilu predstavuje diskusia o myšlienkach konciliarizmu, ktorý sa zrodil počas predchádzajúcich koncilov v Kostnici a Bazileji. Bazilejský koncil, otvorený v roku 1431, pápež Eugen IV. už v roku 1438/39 presunul, proti vôli zúčastnených biskupov (!), do mesta Ferrara, kde plánoval uzavrieť úniu s Východnou cirkvou. Táto únia bola síce v júli 1439 aj formálne vytvorená, čo sa pokladalo za pápežov veľký úspech, pretože všetky predchádzajúce plány Bazilejského koncilu na zorganizovanie stretnutia s gréckou delegáciou stroskotali, no vzhľadom na naďalej pretrvávajúce historické a teologické predsudky sa napokon ukázala ako neudržateľná.
Koncil, ktorý rokoval pod vedením pápeža vo Ferrare (a neskôr Florencii), vyhlásil, že koncil v Bazileji, na ktorom zostala rokovať časť biskupov odmietajúca jeho preloženie do Ferrary, považuje za nelegitímny. Radikalita účastníkov Bazilejského koncilu, zväčša nemeckých a francúzskych klerikov, však zapríčinila, že sa od nich dištancovali mnohé európske mocnosti, ktoré sa napokon radšej priklonili na stranu pápeža.
To však ešte neznamenalo vymiznutie ideí konciliarizmu. Práve naopak, francúzsky kráľ (pozri Pragmatická sankcia z Bourges) a nemecký klérus (pozri Mohučská akceptácia) uznali niektoré závery spomínaného Bazilejského koncilu, medzi inými aj vyhlásenie Tres veritates, ktorým sa koncil pokúsil deklarovať svoju najvyššiu autoritu v cirkvi, teda nadradenosť aj nad rímskym pápežom.
Pragmatická sankcia z Bourges predstavuje jeden z kľúčových dokumentov galikanizmu. Bolo v nej totiž zakotvené o. i. právo francúzskeho kráľa vymenúvať francúzskych biskupov. To však bolo pre pápežov neprijateľné, a tak sa usilovali o jej zrušenie.
Balatonszepezd
Balatonszepezd je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v okrese Balatonfüred.
Piaty lateránsky koncil
Historický kontext
Po všetkých týchto udalostiach pápeži, ktorých postavenie sa posilnilo počas koncilu vo Ferrare/Florencii, evidentne necítili potrebu zvolávať ďalšie koncily. Zrejme aj preto, že vyhrážanie sa zvolaním koncilu sa časom stalo bežnou politickou zbraňou.
Balatonszepezd
Má rozlohu 2506 ha a žije tu 388 obyvateľov (2007).
Piaty lateránsky koncil
Historický kontext
Francúzsky kráľ Ľudovít XII. však v roku 1511 docielil, aby sa skupina kardinálov, nespokojná s vtedajším pápežom Júliusom II., zišla na „koncile“ v talianskeho mesta Pisa. Ten vošiel do dejín pod názvom Conciliabulum Pisanum. No napokon sa stal aj podnetom pre zvolanie Piateho lateránskeho koncilu.
Priebeh koncilu
Piaty lateránsky koncil považuje Katolícka cirkev za 18. ekumenický koncil v poradí. Zároveň je to zatiaľ posledný koncil v dejinách cirkvi, ktorý sa konal v Lateránskej bazilike v Ríme. Zvolal ho pápež Július II. svojou bulou z 18. júla 1511, koncil bol však slávnostne otvorený až 3. mája 1512. Na otváracom zasadnutí bolo prítomných 15 kardinálov a takmer 80 biskupov, skoro všetci boli Taliani.
Piaty lateránsky koncil však neprijal pravidlá, ktorými sa vo svojej práci riadili oba predchádzajúce koncily, ale rozhodol sa nadviazať na prax známu spred Kostnického koncilu. Rokovací poriadok určoval pápež a „dekréty koncilu“ sa „prijímali“ vo forme pápežských búl.
Odsúdenie conciliabula v Pise
Jedným z prvých krokov tohto koncilu bolo oficiálne odsúdenie Conciliabulum Pisanum, ktoré bolo označené za schizmatické. Anglický a aragónsky kráľ spolu s rímskonemeckým cisárom Maximiliánom I. uistili pápeža o svojej podpore. Po smrti pápeža Júliusa II. († 21. február 1513) dal ruky od conciliabula preč napokon aj francúzsky kráľ. Júliusov nástupca, pápež Lev X., v roku 1516 so súhlasom koncilu dokonca uzavrel v Bologni s Francúzskom konkordát, ktorý upravil vzťah štátu a cirkvi.
Dogmatická definícia o nesmrteľnosti individuálnej duše
Jediná dogmatická definícia Piateho lateránskeho koncilu sa zaoberá otázkou nesmrteľnosti individuálnej duše. Novoaristotelizmus totiž znovu oživil Averroesovu náuku o monopsychizme.
Averroes bol najvýznamnejším stredovekým komentátorom Aristotelových diel, ktorý našiel veľký ohlas aj medzi scholastickými teológmi, menovite u Tomáša Akvinského.
Podľa Averroesa je rozumom obdarená duša vo všetkých ľuďoch, numericky vzaté, jedna a tá istá. Individuálna, jedinečná duša jednotlivca neexistuje, jestvuje len akási všeľudská duša – a len tá je nesmrteľná. Takýto pohľad zastával aj taliansky filozof Pietro Pomponazzi.
Piaty lateránsky koncil ostro odmietol takúto náuku a na svojom ôsmom zasadnutí, 19. decembra 1513, bulou Apostolici regiminis pápeža Leva X. vyhlásil a dogmaticky definoval, že človek má individuálnu a nesmrteľnú dušu, ktorá je predpokladom jeho osobnej nesmrteľnosti.
Snaha o reformu cirkvi
O návrhy konkrétnych reforiem nebola núdza, mnohí účastníci koncilu vystúpili v rozprave s mimoriadne ostrou kritikou pomerov v cirkvi, počnúc kritikou kumulácie úradov či zanedbávania rezidenčnej povinnosti cirkevných hodnostárov až po kritiku privilégií žobravých rádov. Bola navrhnutá revízia kánonického práva, ujednotenie pravidiel mníškeho života a liturgie, tiež sa hovorilo o začatí nových vyjednávaní pre dosiahnutie únie s nekatolíckymi východnými cirkvami a o misiách na nedávno objavených územiach.
K žiadnej veľkej a dôkladnej reforme sa však koncil napokon neodhodlal. Vydal niekoľko dekrétov, ktoré opätovne zdôrazňujú povinnosti biskupov, legátov a kardinálov a vysporadúvajú sa s istými neduhmi, ktoré sa rozmohli u niektorých duchovných v dôsledku ich laxného prístupu k zvereným úlohám. Tak bolo napríklad stanovené, že cirkevní hodnostári musia osobne vykonávať svoje administratívne úlohy (vizitácie a pod.) a nesmú nimi bez vážnych príčin poveriť svojich zástupcov, pretože (ich) cirkevná funkcia je podstatne a nevyhnutne spojený s pastoračnými povinnosťami. Ďalej koncil vydal nariadenia týkajúce sa poplatkov v rámci Rímskej kúrie, cenzúry kníh a niektorých verejnoprospešných inštitúcií.
Zároveň však bolo povolené udeliť dišpenz od každého z týchto, relatívne „mäkkých“, nariadení. Chýbala vôľa pre konzekventné dodržiavanie pravidiel – Lev X. sa tak do dejín nezapísal ako pápež skutočných reforiem. Závery tohto koncilu teda nenašli v cirkvi nijaký väčší ohlas. Posledné, 12. zasadnutie Piateho lateránskeho koncilu sa uskutočnilo 16. marca 1517. O sedem mesiacov nato sa začala Lutherova reformácia.
(Lutherova) reformácia bola následne podnetom na zvolanie Tridentského koncilu (1545 – 1563).
Luksa (priezvisko)
Luksa je české priezvisko. Je veľmi zriedkavé, najviac sa vyskytuje v Prahe a Kralupách nad Vltavou.
Známi nositelia
Pozri v článku Luksa.
Podtatranská brázda
Podtatranská brázda je geomorfologický celok na severe Slovenska a juhu Poľska. Je súčasťou provincie Západné Karpaty, subprovincie Vnútorné Západné Karpaty a Podhôľno-magurskej oblasti.
Má pretiahnutý tvar v smere západ – východ a maximálnu šírku približne 6 km. Je rozdelená územím Poľska na dva podcelky: Zuberská brázda v západnej časti a Ždiarska brázda vo východnej časti. Podtatranská brázda pokračuje aj v Poľsku severným predhorím Tatier.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vonkajšie Západné Karpaty → Podhôľno-magurská oblasť → Podtatranská brázda *** Hraničí s nasledujúcimi geomorfologickými celkami: v západnej časti sú to na severe Oravská vrchovina a Skorušinské vrchy, na juhu Chočské vrchy a Tatry. Východná časť susedí na severe so Spišskou Magurou, na juhu Tatry.
Whitehaven
thumb|Centrum mesta náhľad Whitehaven je mesto v Spojenom kráľovstve.
Juraj Tatár (hudobník)
Juraj Tatár (* 10. júl 1969, Banská Bystrica) je slovenský klavirista, skladateľ, producent a aranžér.
Životopis
Študoval klavír a dirigovanie u profesorky Dagmar Dubenovej na Konzervatóriu v Žiline. Už na konzervatóriu robil prvé pokusy s komponovaním hudbyV enoval sa vážnej hudbe, neskôr robil pokusy s komponovaním džezových skladieb. Veľkú premiéru mal so svojim dielom, Koncertom pre bicie nástroje a klavír, ktorý mal premiéru v Koncertnej sieni Štátneho Komorného Orchestra v Žiline.