cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Letisko Hradec Králové
Budúcnosť
Letisko Hradec Králové má ambície stať sa ďalším českým regionálnym letiskom pre medzinárodnú prepravu. Letisko je plne prispôsobené pre nočné lety, v októbri 2010 tu bola testovaná prevádzka dopravného lietadla Boeing 737-300, ktorý poskytla už zaniknutá spoločnosť Czech Connect Airlines.
Hermelín (syr)
Použitie
Hermelín slúži k príprave rôznych pokrmov:
Letisko Hradec Králové
Štatistika pohybov
náhľad|[[Boeing 737-300 spoločnosti Czech Connect Airlines na skúške v Hradci Králové (október 2010)]] náhľad|[[Business jet českej leteckej spoločnosti Silesia Air na letisku Hradec Králové v roku 2014]] Štatistika pohybov od roku 2006 do roku 2017:
Saint-Saud-Lacoussière
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Letisko Hradec Králové
Štatistika pohybov
ACFT = pohyby lietadiel
Saint-Saud-Lacoussière
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Letisko Hradec Králové
Štatistika pohybov
ULL = pohyby ultraľahkých lietadiel
INLT = medzinárodné
náhľad|[[Aero L-39 Albatros|Aero L-39C Albatrosy akrobatického tímu Breitling Jet Team na letisku Hradec Králové v roku 2009]]
Pálko (priezvisko)
Pálko je priezvisko. V Česku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v mestách Sokolov a Děčín. Na Slovensku sa v neprechýlenej podobe vyskytuje len v Komárne.
Digitálna gramotnosť
Digitálna gramotnosť (angl. digital literacy) je súbor schopností umožňujúcich využívať informačno-komunikačné technológie a internet na vyhľadávanie, organizovanie, hodnotenie a komunikáciu informácií v rozličných digitálnych formátoch. Podľa priekopníka pojmu Paula Gilstera tento koncept zahŕňa schopnosti porozumieť informáciám a využívať ich v rôznych (digitálnych) formátoch z rôznych zdrojov, ktoré sú prezentované prostredníctvom moderných informačných a komunikačných technológií. Problematike sa venuje aj veľa iných autorov, ktorí publikovali viaceré ďalšie definície.
Rakúsko-turecká vojna (1663 – 1664)
Vojnu Habsburgovcom vyhlásil turecký sultán Mehmed IV. v apríli roku 1663. Jeho vojská prekročili Dunaj a neďaleko Štúrova porazili narýchlo zvolané zemské sily. Potom sa Turci vydali k pevnosti Nové Zámky, ktorú obľahli. Pevnosť padla po viac než mesačnom obliehaní v septembri 1663. Následne dobyli a vyplienili širšie oblasti na západnom Slovensku. V rovnakom čase na druhom fronte v Chorvátsku nedokázali poraziť vojská Mikuláša Zrínskeho. Začiatkom roku 1664 iniciatívu prevzala habsburská strana, Zrínsky postúpil až k Osijeku, a v lete de Souches opätovne dobyl Nitru a Levice. V lete však rovnako Turci odrazili obliehanie Kaniže Zrínskym a následne dobyli Nový Zrín. K rozhodujúcej bitke došlo 1. augusta 1664 pri Svätom Gottharde, kde Turci utrpeli ťažkú porážku a museli sa stiahnuť. Napriek tomu, že cisár Leopold I. mal strategickú výhodu, kvôli nedostatku financií na vydržiavanie armády podpísal 10. augusta 1664 s Osmanmi pre habsburskú ríšu nevýhodný mier, v ktorom uznal tureckú kontrolu nad Novými Zámkami a Sedmohradskom.
Digitálna gramotnosť
Počiatky pojmu digitálna gramotnosť siahajú do 60. rokov 20. storočia. Jej aktuálnemu chápaniu predchádzali staršie teoretické koncepty počítačovej gramotnosti (computer literacy) alebo sekundárnej gramotnosti a v súčasnosti s ním úzko súvisia alebo vytvárajú prieniky aj koncepty informačnej gramotnosti (information literacy), IKT gramotnosti (ICT literacy), sieťovej gramotnosti (network literacy), internetovej gramotnosti (internet literacy), webovej gramotnosti (web literacy), multimediálnej gramotnosti (multimedia literacy), hypergramotnosti (hyperliteracy), e-gramotnosti (e-literacy), kybergramotnosti (cyberliteracy), vizuálnej gramotnosti (visual literacy), mediálnej gramotnosti (media literacy) a i. Štruktúru teoretického konceptu mapujú viaceré modely digitálnej gramotnosti, základné kompetencie sú štandardizované napríklad v rámcoch DigComp, DigCompEdu a iných.
Pálko (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Pálko a Pálková.
Rakúsko-turecká vojna (1663 – 1664)
Následkom podpísania nevýhodného mieru vypuklo roku 1664 v Uhorsku Vešeléniho sprisahanie.
Digitálna gramotnosť
Politický kontext
Problematike digitálnej gramotnosti sa venuje v európskom meradle viacero dokumentov Európskej komisie. V oblasti hospodárskeho rastu a zamestnanosti je to napríklad iniciatíva Digitálna agenda pre Európu ako jedna zo siedmich hlavných iniciatív stratégie Európa 2020, ktorá načrtáva sedem prioritných oblastí: vytvorenie jednotného digitálneho trhu, väčšia interoperabilita, zvýšenie dôveryhodnosti a bezpečnosti internetu, rýchlejší prístup na internet, vyššie investície do výskumu a vývoja, zlepšenie digitálnej gramotnosti a inklúzie a uplatňovanie informačných a komunikačných technológií pri riešení problémov, ktorým spoločnosť čelí, ako sú zmena klímy a starnúca populácia. Digitálne občianstvo, ako jeden z ďalších dôležitých dokumentov EÚ, si vyžaduje, aby digitálne gramotní užívatelia disponovali zručnosťami vo využívaní IKT a ďalších aplikácií. Takzvanú digitálnu kompetenciu ako jednu z ôsmich kľúčových kompetencií celoživotného vzdelávania vymedzuje Odporúčanie Rady Európskej únie č. 2018/C 189/01 ako „sebaisté, kritické a zodpovedné využívanie digitálnych technológií na vzdelávanie, prácu a účasť na dianí v spoločnosti, ako aj interakciu s digitálnymi technológiami". Podľa daného dokumentu digitálna kompetencia integruje „informačnú a dátovú gramotnosť, komunikáciu a spoluprácu, mediálnu gramotnosť, tvorbu digitálneho obsahu (vrátane programovania), bezpečnosť (vrátane digitálnej pohody a kompetencií v oblasti kybernetickej bezpečnosti), otázky súvisiace s duševným vlastníctvom, riešenie problémov a kritické myslenie“.
Rakúsko-turecká vojna (1663 – 1664)
Dôvody vypuknutia vojny
Prvotnou príčinou vypnuknutia vojny bolo dianie v Sedmohradsku. Sedmohradské knieža Juraj II. Rákoci v roku 1658 usporiadal inváziu do Poľsko-litovskej únie bez povolenia Vysokej Porty. Po bitke pri Moháči Sedmohradsko uznalo svoje vazalské postavenie voči Osmanskej ríši a platilo Porte pravidelný tribút, výmenou za politickú a náboženskú autonómiu. Po dopočutí sa o Rákociho vojne vyhlásili Osmania Sedmohradsku vojnu. Veľkovezír Köprülü Mehmed paša porazil v roku 1660 Rákociho a dobyl pevnosť Veľký Varadín. Následne sa sedmohradským kniežaťom po Rákociho smrti stal osmanský nominant Michal II. Apafi. Priaznivci Rákociho si zvolili protiknieža, bývalého generála Rákociho vojsk, Jána Keméniho. Ten žiadal o pomoc proti Apafimu a Turkom Habsburgovcov. Na základe rozhodnutia cisára Leopolda I. bol do Sedmohradska bol vyslaný generál Raimondo Montecuccoli s malým vojskom, s ktorým nemohol čeliť osmanskej presile.
V rovnakom čase na Slavónsko-chorvátskom pomedzí sa chorvátsky bán Mikuláš VII. Zrínsky pokúšal otvorene vyvolať nový habsbursko-osmanský konflikt, aby tak mohol oslobodiť chorvátske a uhorské územia okupované Osmanmi. V rozpore so Žitavským mierom z roku 1606 vystaval na ľavom (osmanskom) brehu rieky Mura novú pevnosť, Nový Zrín (maďarsky Zrínyiújvár), z ktorého podnikal výpady na dolnouhorské osmanské dŕžavy. V tejto situácii žiadali Osmania na jar 1663 cisára Leopolda o stiahnutie vojsk zo Sedmohradska a zbúranie Nového Zrínu. Keďže cisársky dvor výzvy neakceptoval, Osmania ukončili status quo trvajúce od roku 1606 a zahájili vojnu.
Dianie na Podunajskej nížine
Veľkovezír Köprülüzade Fazıl Ahmed Paša, vládnuci od roku 1661, sa chcel primárne zamerať na boj proti Benátkam, s ktorými viedli Osmania už od roku 1645 vojnu o ostrov Kréta. Až následne mali obrátiť pozornosť na Habsburgovcov. Osmanská armáda sa preto už od jeseň 1662 zaoberala prípravami na kampaň proti Benátkam. Na jar 1663 však sultán Mehmed IV. určil ako prioritu rakúsky front. Veľkovezír Fazıl Ahmed reagoval tým, že postupom armády nebol viac plánovaný na západ smerom do Dalmácie na benátske pozície, ale smerom na sever na Belehrad a Budín.
Vojsku Osmanov velil osobne veľkovezír. Konečným cieľom armády Turkov malo byť dobytie Viedne. Vojsko vyrazilo 18. alebo 21. marca 1663 z predmestí Konštantínopolu, 14. apríla z Edirne. 4. mája dorazilo do Sofie, 8. júna do Belehradu a 17. júla 1663 sa zhromaždilo pri Budíne. Na postup smerom z Budína však potrebovali Osmania dobyť aspoň jednu z troch strategických pevností v Malej dunajskej kotline – Komárno, Ráb alebo Nové Zámky (Ujvár). Veľkovezír sa rozhodol pre Ujvár z dôvodu polohy pevnosti v krajine, ktorá umožňovala najväčší rozsah koristiníckych výprav do okolia a zásobovanie vojska, zároveň by sa tak odrezala východná časť Uhorska od spojenia s Viedňou. Po neúspešnom konci vyjednávaní v Budíne, kedy veľkovezír od Habsburgovcov okrem vyššie zmienených ústupkov žiadal vyplatenie odškodeného za presun armády vo výške 30 tisíc dukátov alebo 200 tisíc gurušov, sa na prelome júla a augusta 1663 hlavné osmanské sily presunuli k Ostrihomu, z Budína vyrazili 30. júla. Turci mali už niekoľko generácií vybudovaný palánok v Parkani na ľavom brehu Dunaja, ktorý im umožňoval podnikať lúpežné výpady do Podunajskej nížiny. Na presun veľkej armády z Ostrihomu na druhý breh však bolo nutné vystavať pontónový most. Touto úlohou preto veľkovezír povelil ešte pred príchodom hlavného osmanského vojska Hüseyin pašu, Kaplan Mustafa pašu a Kadızade Ibrahim pašu.
Bitka pri Parkane
Pre bližšie informácie pozri Bitka pri Parkane
Do pevnosti Nové Zámky sa dostali 4. augusta 1663 od dvoch zbehov z osmanského vojska informácie, že pre veľkú vodu na Dunaji sa turecký most pretrhol a v Parkani ostalo údajne odrezaných sotva 3 000 Turkov. Veliteľ pevnosti, gróf Adam Forgáč, po získaní kladného stanoviska od veliteľa pevnosti Komárno, grófa Puchaima, ktorý poslal dolu Dunajom tiež drevá na ďalšie zničenie mostu, pristúpil za týchto okolností k rýchlej ofenzíve smerom k Parkani. K bojovému stretnutiu Turkov s vojskom Adama Forgáča došlo 6. augusta 1663 medzi Gbelcami a Parkaňou (po turecky Ciğerdelen). Forgáč zobral z posádky pevnosti asi 5-tisíc vojakov a očakával ľahké víťazstvo. Podľa tureckých zdrojov mal Forgáč k dispozícii až 8 500 až 10 tisíc mužov. Turci však most v noci opravili a na severný breh sa už od 5. augusta do rána prepravilo cca 20- až 25-tisíc Turkov. Velili im Köse Ali paša, Gurdžu Mehmed paša a budínsky Sary Hüseyin paša. Po prvom útoku skoro ráno Forgáčovo vojsko preniklo do tureckého tábora a jazda dokázala postupovať cez ľavé krídlo tureckej obrany, avšak kone sa zľakli po natrafení na stádo tiav, po čom bola jazda nútená ustúpiť. Pechote sa ústup nepodaril a z väčšej časti ostala obkľúčená. Bitka sa teda skončila Forgáčovou porážkou a nebezpečným oslabením obranyschopnosti novozámockej pevnosti.
Obliehanie Nových Zámkov
Pre bližšie informácie pozri Obliehanie Nových Zámkov
Plienenie Horného Uhorska a Moravy
Úlohou posíl osmanských vazalov, ktoré dorazili pred Nové Zámky koncom augusta 1663, bolo vzhľadom na ich nevyužiteľnosť pri obliehaní, získavanie jedla pre armádu a plienenie širšej oblasti západného Uhorska. Hoci brody na Váhu boli strážené habsburskými jednotkami, 2. septembra 1663 Tatári pri Hlohovci úspešne rieku prebrodili a rozdelili sa na dva prúdy, južný a severný. Južný prúd spustošil Záhorie až po Prešporok, potom zmenil smer na severozápad a vyplienil južnú Moravu po Brno. Severný prúd vyplienil Považie po Čachtice a predmestie Trenčína. Vešeléni nebol schopný zhromaždiť na západnom Slovensku žiadne významnejšie sily, osmanskí vazali preto mohli pokračovať v plienení krajiny, desaťtisíce obyvateľov buď padli do tureckého zajatia alebo utiekli z domu. V Zadunajsku gróf Zrínsky zhromaždil vojsko, ktoré mohlo Novým Zámkom pomôcť, avšak nebolo ochotný vyraziť smerom do horného Uhorska skôr než získa záruky bezpečnosti pre Chorvátsko a región rieky Mura, kade by Turci mohli preniknúť až do Štajerska. Hlavné cisárske vojsko pod vedením generála Montecuccoliho naďalej táborilo medzi Čeklísom a Sencom, neskôr sa pre obranu Prešporku a Viedne stiahlo až k Petržalke.
V období od 3. septembra do 7. októbra 1663 prenikli tatárske oddiely trikrát na Moravu a krajinu vyplienili. Nájazdom odolali len opevnené mestá ako Břeclav, Uherské Hradiště, Strážnice, Veselí, Uherský Brod a Hodonín, vidiek bol však vyplienený a z Moravy Tatári odvliekli viac než 12 000 otrokov.
10. októbra 1663 sa odohrala menšia bitka medzi časťou osmanských vojsk plieniacich Podunajsko a habsburskými Montecuccoliho a Zrínskeho jednotkami v lokalite Vízvár („Vodný hrad“) na Žitnom ostrove (možno obec Kameničná). V bitke zvíťazilo 15-tisícové uhorské vojsko, avšak vplyv na oslobodenie novodobytých osmanských území na ľavom brehu Váhu to nemalo.
Už počas obliehania Nových Zámkov Turci dobyli aj ďalšie okolité obce a hrádky ako Šurany. Po dobytí Nových Zámkov následne po ofenzíve padli pevnosti Levice, Nitra, Hlohovec a 14. novembra po 27-dennom obliehaní tiež Novohrad.
Následne po pacifikácii celej oblasti hlavná časť osmanskej armády odtiahla z Horného Uhorska na juh zimovať do Belehradu.
Dianie v povodí Mury
Pre bližšie informácie pozri Prvá bitka o Nový Zrín a Druhá bitka o Nový Zrín
Druhá bitka o Nový Zrín bola posledným vojenským stretnutím roka 1663.
Druhá fáza vojny (1664)
Už počas nastupujúcej zimy v decembri 1663 sa začali pomali formovať vojská Rýnskej aliancie na pomoc Habsburgovcom. Nemecké kniežatá si pri tatárskych výpadoch až na územie Moravy uvedomili, že je nutné zasiahnuť. Nové posily boli inštruované s tým, že majú kooperovať so Zrínskym. V decembri 1663 prebiehali rokovania o ďalšom postupe na sídelnom hrade Zrínskych v Čakovci. Keďže Zrínsky nemal žiadne centrálne pokyny z Viedne, žiadal od uhorských šľachticov, aby prispeli vojskom do jeho armády, ktorej cieľom malo byť pľundrovanie osmanského zázemia v okupovanom Uhorsku. Koncom roka sa mu podarilo zhromaždiť asi 26 tisíc mužov, ktorí sa stretli pri obci Breznica na ľavom brehu Drávy.
Vašvársky mier
Vašvársky mier bol podpísaný v pohraničnom meste Vašvár 10. augusta 1664. Podmienky mierovej zmluvy boli však zverejnené až koncom septembra. Cisár Leopold súhlasil s ústupkami Osmanskej ríši. Sedmohradsko zostalo tureckým vazalom a Habsburgovci uznali Apafiho kniežací titul. Cisár súhlasil so stiahnutím habsburských posádok z regiónu a s tým, že pevnosti Veľký Varadín, Lugos, Karánšebeš a Jenő zostanú v osmanských rukách, spoločne so sedmohradskými okresmi, ktoré Turci ovládali už od roku 1657. Taktiež cisár súhlasil s ponechaním pevnosti Nové Zámky Osmanom a s vytvorením nového osmanského ejáletu. Na juhozápadnom fronte nesmela byť pevnosť Nový Zrín obnovená. Sultán Mehmed naopak súhlasil, že župy Sabolč a Satmár so všetkými ich pevnosťami patrili habsburského kráľovi Uhorska a dal záruky, že Sedmohradsko nebude slúžiť ako útočisko pre nepriateľov cisára. Obe strany na záver súhlasili s tým, že pevnosť Székelyhíd (dnešné mesto Săcueni) bude zbúraná a že obe strany nebudú podporovať uchádzačov o kniežací trón ani iné krajiny, ktoré by boli v nepriateľskom zväzku s náprotivým štátom.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1981
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1981 boli v poradí 47. Majstrovstvá sveta, ktoré sa konali vo Švédsku, za účasti 8 tímov. Švédsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov šiestykrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1949, 1954, 1963, 1969 a 1970. Súčasťou turnaja boli aj 58. majstrovstvá Európy. Sovietsky zväz po neúspešnej olympiáde v Lake Placid 1980 bol odhodlaný na tomto šampionáte napraviť svoju reputáciu a vyhrať turnaj.
Le Translay
Le Translay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Sauveur (Dordogne)
Saint-Sauveur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
IKT gramotnosť
IKT gramotnosť (angl. information and communication technology literacy, resp. ICT literacy) predstavuje kompetenciu využívať digitálne technológie, komunikačné nástroje alebo siete pre účely prístupu k informáciám, ich organizácie, integrácie, hodnotenia a tvorby v znalostnej spoločnosti.
V inom chápaní je konštrukt IKT gramotnosti interpretovaný ako informačná, komunikačná a technologická gramotnosť (angl. information, communication, and technology literacy) a definovaný ako kompetencia určiť informačnú potrebu a využiť širokú škálu nástrojov, technológií a techník na vyhľadávanie, nájdenie, používanie a využitie informácií vedúcich k uspokojeniu informačnej potreby. Problematika IKT gramotnosti je v prieniku najmä s príbuznými konceptami informačnej gramotnosti a digitálnej gramotnosti.
Podľa českého odborníka Jiřího Dostála IKT gramotnosť ako gramotnosť v oblasti informačných a komunikačných technológií je súborom kompetencií, ktoré jednotlivec potrebuje, aby bol schopný sa rozhodnúť ako, kedy a prečo použiť dostupné IKT a potom ich účelne použiť pri riešení rôznych situácií pri učení aj v živote v meniacom sa svete. IKT gramotnosť v tomto zmysle zahŕňa:
Pálek (priezvisko)
Pálek je české priezvisko. Najčastejšie je v mestách Praha, Plzeň a Nýřany.
Saint-Sauveur-Lalande
Saint-Sauveur-Lalande je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Úkladná vražda
Úkladná vražda je v právnom poriadku Slovenskej republiky jeden z trestných činov proti životu (ich následkom je smrť človeka). Od trestného činu vraždy sa odlišuje iba v subjektívnej stránke. Okrem úmyselného zavinenia, ktoré je podobné ako pri vražde, musí úmysel obsahovať vopred uváženú pohnútku.
Vopred uvážená pohnútka znamená rozhodnutie usmrtiť iného človeka, ktoré pretrváva počas dlhšieho časového obdobia pred samotným činom. Pohnútka musí byť uvážená, čím sa myslí, že toto rozhodnutie je spracované rozumovou zložkou vôle páchateľa, len emocionálne rozhodnutie nestačí. Časové obdobie, počas ktorého páchateľ uvažoval o usmrtení človeka, sa hodnotí podľa konkrétneho prípadu. Samotná dĺžka tohto obdobia nemá vplyv na naplnenie subjektívnej stránky trestného činu úkladnej vraždy, ale môže mať vplyv pri posudzovaní poľahčujúcich, alebo priťažujúcich okolností.
Úkladná vražda sa trestá odňatím slobody na 20 až 25 rokov, alebo trestom odňatia slobody na doživotie (najvyšším možným trestom). Tento trestný čin bol zavedený pri rekodifikácií trestného práva v roku 2005, prijatím nového Trestného zákona (zákon č. 300/2005 Z. z.).
Léalvillers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Úkladná vražda
Úkladná ako protiklad vraždy v afekte
Slovo úklad má význam ako niečo nastrojené, majúce škodiť, nástrahy, osídla, pasca úkladná vražda teda zahŕňa úklad - vopred uváženú pohnútku. Všetky ostatné prípady úmyselného usmrtenia, bez vopred uváženej pohnútky, naplňujú skutkovú podstatu trestného činu "vraždy". Polícia nazýva takéto neúkladné vraždy paušálne ako "spáchané v afekte". (Polícia zaevidovala v roku 2018 celkovo 67 nových prípadov vrážd. Okrem približne 40 úkladných, boli ďalšie dve desiatky spáchané v afekte. Tie sa polícii podarilo objasniť takmer všetky, okrem jednej.).
Léalvillers
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Seurin-de-Prats
Saint-Seurin-de-Prats je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Léalvillers
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Seurin-de-Prats
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Úkladná vražda
Paragrafové znenie
Trestný čin úkladnej vraždy je v Trestnom zákone zavedený v § 144 pod prvým dielom (Trestné činy proti životu), prvej hlavy (TRESTNÉ ČINY PROTI ŽIVOTU A ZDRAVIU), osobitnej časti v nasledovnom znení:
§ 144 Úkladná vražda (1) Kto iného úmyselne usmrtí s vopred uváženou pohnútkou, potrestá sa odňatím slobody na dvadsať rokov až dvadsaťpäť rokov. (2) Odňatím slobody na dvadsaťpäť rokov alebo trestom odňatia slobody na doživotie sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1 a) a už bol odsúdený za trestný čin vraždy,    b) na dvoch osobách, c) závažnejším spôsobom konania,    d) na chránenej osobe, e) z osobitného motívu, alebo    f) v úmysle získať majetkový prospech. (3) Trestom odňatia slobody na doživotie sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1 a) a už bol za taký čin odsúdený,    b) v nebezpečnom zoskupení, alebo c) za krízovej situácie.
András Arató
András István Arató (* 22. máj 1945, Kőszeg, Maďarské kráľovstvo) je maďarský elektrikár na dôchodku a model. Je známy vďaka tomu, že sa stal internetovým mémom s názvom „Hide the Pain Harold“.
Osobný život
Arató sa narodil v roku 1945 v Kőszegu a vyrastal počas éry Železnej opony. Uviedol, že hlavnú časť jeho detstva tvoril gargantuánsky gaštanový strom rastúci v jeho rodnom meste. Spomínal na to, akoby to bol strom múdrosti v jeho meste, rovnako ako mnoho pamiatok v ich vlastnom živote. O Aratóových tínedžerských a preduniverzitných rokoch sa v súčasnosti nevie viac. V roku 1969 Arató vyštudoval Fakultu elektrotechniky Technickej a ekonomickej univerzity v Budapešti. Po odchode do dôchodku pracoval Arató 5 rokov ako DJ v miestnom rozhlase. V roku 2019 sa stal reklamnou tvárou spoločnosti Coca-Cola. V roku 2020 hral v maďarskej edícii relácie Masked Singer (v Maďarsku známej ako Álarcos énekes), ktorú vysielala televízna stanica RTL Klub.
V súčasnosti žije v Budapešti so svojou manželkou Gabriellou a synom.
Hide the Pain Harold
Počas dovolenky v Turecku sa András Arató rozhodol nahrať na stránku sociálnych médií iWiW svoje osobné fotografie z dovolenky. Tu si ho všimol fotograf, ktorý v tom čase hľadal modelov na fotenie záberov pre fotobanku.
András neskôr pôsobil v fotobankách a reklamách ako model. Je známy svojím celkovým výrazom tváre a falošným úsmevom, ktorý sa neskôr stal internetovým mémom.
Lakka
náhľad|Logo
Lakka je linuxový operačný systém založený na RetroArch a LibreELEC. Je určený na emuláciu hardvéru herných konzol a na hranie retro hier. Podporuje viacero hardvérových platforiem, napr. Raspberry Pi, Banana Pi, Orange Pi, Cubieboard, CuBox-i, Odroid, ako aj bežné 32 alebo 64-bitové x86 PC.
Prakticky je to systém, ktorý po spustení otvorí aplikáciu RetroArch, ktorá je jedinou aplikáciou v distribúcii, čím systém šetrí systémové prostriedky a výkon je optimalizovaný výlučne na emuláciu a spúšťanie hier.
Lesbœufs
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rudlické kopce
Rudlické kopce je prírodná pamiatka ev. č. 2160 neďaleko obce Rudlice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 288 - 341 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
BK Inter Bratislava
BK Inter Bratislava je slovenský profesionálny basketbalový klub, ktorý bol založený v roku 1963. Domáce zápasy hrá v Hant Arene.
História
Do prvej česko-slovenskej ligy postúpil Inter prvý krát v roku 1970. Ale v sezóne sa umiestnil na poslednom mieste a zostúpil. V zápätí sa po roku znova vrátil do prvej ligy. V sezóne 1973/1974 klub naposledy v svojej histórii zostúpil do nižšej ligy.
V sezóne 1978/79 sa Inter tešil z prvého víťazstva v česko-slovenskej lige. Pre tím ho vybojovali hráči ako Stanislav Kropilák, Vladimír Padrta, Peter Rajniak, Pavol Bojanovský a Justin Sedlák. O rok neskôr si Inter vybojoval ďalší titul. Pod vedením trénera Reháka vybojoval v česko-slovenskej lige ešte dva tituly, v sezónach 1982/83 a 1984/85. V poslednom ročníku česko-slovenskej ligy sa klub umiestnil na 5. mieste.
V prvej sezóne slovenskej ligy sa tím umiestnil na 4. mieste. V nasledujúcej sezóne sa už Inter radoval z prvého titulu a tiež prvýkrát vyhral slovenský pohár.
Zatiaľ posledný titul vyhral v sezóne 2013/14, a momentálne je úradujúcim obhajcom slovenského pohára.
Saint-Séverin-d’Estissac
Saint-Séverin-d’Estissac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cyklický epos
Cyklický epos (iné názvy: kyklický epos, epický kyklos ; ) je zoskupenie najvzájom na seba nadväzujúcich eposov, ktoré ucelene podávali grécke povesti od zrodenia bohov po osudy jednotlivých hrdinov.
V užšom zmysle je kyklický epos označenie pre súbor eposov, ktoré čerpajú z prostredia trójskych a tébskych povestí.
Pri mnohých eposoch je známe meno autora, ktoré však nie je spoľahlivo doložené. Kyklický epos v poklasickej dobe zapadol a v súčasnosti je známy len z neskoršieho a nepresného Proklovho výkladu.
Palek (priezvisko)
Palek je české priezvisko. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v meste Hořovice (okres Beroun), potom v Rokycanoch a Prahe. Na Slovensku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Palek a Palková.
Suchoj S-70 Ochotnik
S-70 Ochotnik je ruské bojové bezpilotné lietadlo, ktoré vyvinula spoločnosť Suchoj.
Vznik a vývoj
Dňa 3. augusta 2019 sa S-70 Ochotnik prvýkrát vyniesol k oblohe a absolvoval let dlhý viac ako 20 minút. Lietadlo sa vznieslo do nadmorskej výšky asi a následne úspešne pristálo. Podľa vtedajších plánov mali letové skúšky trvať jeden až tri roky a následne sa mala spustiť sériová výroba.
V septembri 2019 boli zverejnené zábery z prvého spoločného letu dronu S-70 Ochotnik a stíhačky piatej generácie Su-57. Let údajne prebiehal v automatickom režime a v rámci tejto skúšky sa overovala interakcia medzi Su-57 a S-70. Ochotnik demonštroval predĺženie dosahu radaru a zameranie cieľov pre rakety dlhého dosahu nesené stíhačkou Su-57, ktorá sa tak mohla držať mimo dosah nepriateľskej protivzdušnej obrany. Tieto letové skúšky jasne naznačujú možné využitie budúceho bezpilotného lietadla.
Koncom roku 2019 objednalo ruské ministerstvo obrany u firmy Suchoj ďalšie tri prototypy. Výrobný harmonogram ďalšej trojice dronov počítal s tým, že dva z týchto prototypov mali byť dodané v polovici roku 2021 a tretí v januári 2022. Úvodná fáza štátnych skúšok bola naplánovaná na koniec roku 2023 a k úplnému ukončeniu testovania malo dôjsť v októbri 2025. S najväčšou pravdepodobnosťou sa tento časový harmonogram nepodarí dodržať, pretože už dodávka druhého prototypu meškala o niekoľko mesiacov a zvyšné dva prototypy zatiaľ neboli vôbec dokončené.
Z dokumentov na webovom serveri štátneho obstarávania vyplýva, že na ďalší vývoj útočného dronu Ochotnik sa vynaloží viac ako 4 miliardy rubľov. Spoločnosť Suchoj vyhlásila tender na vytvorenie pozemného riadiaceho centra dronu S-70, pričom na realizáciu týchto prác plánuje do 30. septembra 2025 vyčleniť 2,25 miliárd rubľov. Ako už minulosti informoval ruský denník Izvestija, Suchoj poistil prvý prototyp S-70 na sumu 1,3 miliardy rubľov. Predpokladá sa, že po spustení sériovej výroby sa suma jedného bezposádkového lietadla zníži zhruba na 1 miliardu.
Konštrukcia
S-70 Ochotnik má konštrukciu lietajúceho krídla a je bez akýchkoľvek zvislých chvostových plôch. Toto bezposádkové lietadlo je dlhé asi a má rozpätie krídel približne. Maximálna vzletová hmotnosť lietadla by mala byť 20 ton, pričom užitočné zaťaženie dosahuje 6 ton.
Ochotnik má mať údajne nižšiu efektívnu odrazovú plochu ako Su-57. Dron je vybavený celou škálou prieskumných systémov vrátane elektro-optických a rádiotechnických senzorov. Mal by byť vyzbrojený raketami vzduch-zem schopnými zasahovať pozemné ciele na veľké vzdialenosti.
Poháňa ho jeden prúdový motor AL-41F1 (izdelie 117BD), ktorý bol pre S-70 špeciálne vyvinutý spoločnosťou ODK UMPO so sídlom v meste Ufa. Dron by mal byť schopný vyvinúť rýchlosť približne /h. Jeho dostup má byť a dolet.
Ovládanie S-70 z pozemnej riadiacej stanice sa bude realizovať pomocou satelitu. Do budúcna sa však počíta s tým, že Ochotnik bude schopný fungovať aj v plne autonómnom režime bez zásahu pozemného personálu.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – I. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – I. divízia boli dva hokejové turnaje druhej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Naposledy sa MS I. divízie hrali v roku 2019. V rokoch 2020 a 2021 boli turnaje zrušené pre pandémiu ochorenia COVID-19.
I. A divízia
Turnaj I. A divízie sa hral v Ľubľane v Slovinsku od 3. do 8. mája 2022.
Konečné poradie
Poznámka: Rumunsko malo pôvodne zostúpiť do I. B divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostalo v I. A divízii aj pre rok 2023.
Poznámka: Srbsko malo pôvodne zostúpiť do II. A divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostalo v I. B divízii aj pre rok 2023.
Turistická značkovaná trasa číslo 5136
Turistická značkovaná trasa číslo 5136 je krátka zelená trasa v Bratislave, ktorá vychádza z mestskej časti Dúbravka do miestnej časti Technické sklo. Dĺžka trasy je 3,1 km.
Fínske národné florbalové družstvo mužov
Fínske národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Fínsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Fínskeho florbalového zväzu (SSL). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1985, v priateľskom zápase proti 🇸🇪. V decembri 2018 mu patrilo v medzinárodnom rebríčku IFF 1. miesto.
Jeho najvýraznejším úspechom je 4-násobné víťazstvo na majstrovstvách sveta a 1 víťazstvo aj na majstrovstvách Európy, vďaka čomu je Fínsko druhou najúspešnejšou florbalovou krajinou po Švédsku. Okrem toho získalo 6 strieborných a 2 bronzové medaily z MS. Posledný titul získalo v roku 2016 na šampionáte v Lotyšsku, keď vo finále vyhralo nad Švédskom. Jedine Fínsko a Švédsko získali medaily zo všetkých turnajov majstrovstiev sveta i Európy.
Zápasy
(k 9. decembru 2018)
Liancourt-Fosse
Liancourt-Fosse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Sulpice-d’Excideuil
Saint-Sulpice-d’Excideuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Władysław Bobek
Władysław Bobek môže byť:
Albert Rust
Albert Rust môže byť:
Licourt
Licourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Východoslovenská armáda
Východoslovenská armáda (niekedy označovaná aj ako Východoslovenský zbor) bola poľná armáda slovenských ozbrojených síl vytvorená v prvej polovici roka 1944 na území Slovenskej republiky z iniciatívy ministra národnej obrany generála Ferdinanda Čatloša. Oficiálnym dôvodom jej vzniku bola obrana karpatských priesmykov pred postupujúcou Červenou armádou. V skutočnosti sa poľná armáda mala stať hlavnou silou pri chystanom prevrate, pri ktorom sa mal Slovenský štát vymaniť z účasti v 2. svetovej vojne na strane nacistického Nemecka.
Vznik poľnej armády
Začiatkom roka 1944 predložili minister obrany Ferdinand Čatloš Najvyššej Rade obrany štátu (NROŠ) plán vytvorenia pásma opevnení na severovýchode Slovenska a poľnej armády, ktorá mala byť dislokovaná na východnom Slovensku. Vznik tohto bojového zoskupenia Čatloš odôvodnil obranou karpatských priesmykov pred postupujúcou Červenou armádou, pričom pri obhajobe svojho návrhu argumentoval aj príkladom Maďarska, ktoré svoje východné hranice už opevňovalo.
V skutočnosti Čatloš plánoval obsadením priesmykov v Karpatoch vytvoriť klin medzi Nemcami a z východu postupujúcou Červenou armádou, čo by umožnilo vo vhodnej chvíli tieto priesmyky uvolniť a vpustiť tak Červenú armádu na územie Slovenska. náhľad|Župný dom v Prešove. V roku 1944 sídlo Vyššieho armádneho veliteľstva|vľavo NROŠ Čatlošov návrh schválila a vo februári ho schválili aj Nemci. V Prešove vzniklo Veliteľstvo opevňovacích prác pod velením plk.gšt. Rudolfa Pilfouska. Dňa 17. mája 1944 s účinnosťou od nasledujúceho dňa bolo nariadením Ministerstva národnej obrany - Hlavného vojenského veliteľstva (MNO-HVV) na jeho základe vytvorené vyššie Armádne veliteľstvo so sídlom v prešovskom Župnom dome. Za veliteľa vznikajúceho poľného zboru bol menovaný gen. II.tr. Augustín Malár. Na základe spomenutého nariadenia boli všetky jednotky postavené v marci a apríli 1944 za účelom budovania obrany v priestore Duklianskeho a Lupkovského priesmyku podriadené pod novovytvorené armádne veliteľstvo.
Zriadením vyššieho armádneho veliteľstva bola oblasť Šarišsko-zemplínskej župy vyňatá spod pôsobnosti Vojenskej divíznej oblasti 2 (VDO2) v Prešove a Veliteľstva pozemného vojska v Banskej Bystric i. Všetky mierové a tzv. zápoľné jednotky dislokované na území Šarišsko-zemplínskej župy boli evakuované západne od čiary Dobšiná - Štrba. Veliteľstvo VDO2 sa presunulo z Prešova do Liptovského Mikuláša. Náhradné prápory peších plukov 4 a 6 boli evakuované do Dolného Kubína, Náhradný oddiel Jazdeckého priezvedného oddielu (JPO2) sa z Michaloviec a Humenného presunul do Brezna nad Hronom. Vozatajská eskadróna sa z Prešova premiestnila do Kremnice, II/2 del. oddiel z Prešova do Ružomberka k del. pluku 2, náhradný Pioniersky prápor z Michaloviec do Nového Mesta nad Váhom, náhradný Spojovací prápor z Prešova do Turčianského Svätého Martina, náhradný Automobilový prápor 2 z Prešova do Nitry, Pracovný prápor 3 zo Sabinova do Trnavy. Evakuovať sa mali aj technické jednotky nachádzajúce sa v Čemernom, Kamenici nad Cirochou a v Zámutove. Július Nosko, v roku 1944 pôsobiaci na Veliteľstve pozemného vojska v Banskej Bystrici a náčelník štábu Golianovho tajného Vojenského ústredia chystajúceho povstanie, vo svojej spomienkovej knihe uvádza, že sa ľudia z vojenského ústredia tieto z východného Slovenska sa presúvajúce zápoľné jednotky snažili do nových miest dislokácie umiestňovať tak, aby to bolo výhodné z hľadiska chystaného povstania.
Podriadenie poľnej armády skupine armád Severná Ukrajina
V dňoch od 27. júla do 3. augusta 1944 prebehol proces rokovaní o podriadení Východoslovenskej armády (VSA) nemeckej Skupine armád Severná Ukrajina. Najvyššie veliteľstvo nemeckej brannej moci (OKW - Oberkommando der Wehrmacht) predložilo požiadavku slovenskej vláde prostredníctvom nemeckého vyslanca Hansa Elarda Ludina a vedúceho inštitútu Nemeckého generála, na ktorého čele stál do 2. augusta gen. Fritz Schlieper (od 3. augusta ho vystriedal generál tankových vojsk Alfréd von Hubicki). Slovenská vláda nemeckú požiadavku prerokovala a schválila na svojom zasadnutí 1. augusta 1944. Na zasadnutí bol prijatý celý rad uznesení k danej problematike. Za veliteľa civilnej správy v operačnom pásme bol stanovený gen. II. triedy Augustín Malár, ktorého hneď 4. augusta 1944 prijal na svojom štábe v Krakove veliteľ Skupiny armád Severná Ukrajina genplk. Josef Harpe. Na základe rozkazu gen. Malára vydaného 3. augusta o 10. hod., začalo podriadenie platiť 4. augusta 1944 o 00.00 hod,
Rozkazom náčelníka štábu Skupiny armád Severná Ukrajina z 10. augusta bolo zadelenie slovenských poľných jednotiek bližšie konkretizované, Mali spadať pod velenie Armádnej skupiny Raus (od 19. augusta 1944 Armádna skupina Heinrici). K Armádnemu veliteľstvu slovenskej poľnej armády a veliteľstvám oboch pešších divízií pridelili Nemci svoje styčné skupiny.
Armádne veliteľstvo
Veliteľ armády: generál II. triedy Augustín Malár, zástupca veliteľa.: plk. gšt. Viliam Talský, náčelník štábu: pplk. gšt. Ladislav Lavotha, podnáčelník štábu pplk. gšt. František Urban.
Súčasťou veliteľstva boli: Osobné a organizačné oddelenie, spravodajské oddelenie, operačné oddelenie, oddelenie materiálnej služby. Armádne veliteľstvo malo zbrojnú správu, zdravotnú správu, intendančnú správu, veterinárnu správu, cestnú a dopravnú správu, automobilovú správu, duchovnú (zvlášť katolícka a zvlášť evanjelická) správu a poľnú pokladňu.
Ku 12. júnu 1944 bol početný stav veliteľstva nasledovný: 60 dôstojníkov, 4 poddôstojníkov v zálohe a 102 vojakov.
El Risitas
Juan Joya Borja (* 5. apríl 1956, Sevilla, † 28. apríl 2021 Sevilla Španielsko), viac známy ako El Risitas, bol španielsky komik a herec, ktorý sa preslávil v roku 2015 potom čo sa začali zverejňovať paródie na jeho interview z roku 2002 v relácii Jesúsa Quintera Ratones Coloraos.
Východoslovenská armáda
Armádne veliteľstvo
Pod veliteľstvo so sídlom v Prešove spadalo aj Veliteľstvo opevňovacích prác (VOP) a Poľné veliteľstvo Pracovného zboru, zriadené 15. mája 1944 ako detašované pracovisko VOP so sídlom v Zamutove.
El Risitas
Biografia
Juan Joya Borja sa narodil 5. apríla 1956 v španielskej Seville. Za svoj život si vyskúšal niekoľko rôznych povolaní vrátane práce kuchára či vykladača vriec s cementom. Prvýkrát sa v televízii objavil roku 2000. Bolo to v relácii Jesúsa Quintera s názvom El Vagamundo, kde porozprával o jeho rôznych životných situáciách, ktoré prežil s jeho kamarátom menom "El Peíto" alebo "el Cuñao".
Východoslovenská armáda
1. pešia divízia
Veliteľ divízie: plk. pech.Mikuláš Markus, náčelník štábu: mjr. gšt. Elemír Polk, pobočník veliteľa: npor. vzál. Rudolf Rázga.
El Risitas
Biografia
Rozpoznateľný začal byť vďaka jeho špecifickému smiechu, vďaka ktorému mu prischla aj prezývka El Risitas, ktorá by sa dala do slovenčiny preložiť ako chichotanie.
Východoslovenská armáda
1. pešia divízia
V rámci pešej divízie boli zriadené nasledovné správy: zbrojná, intendančná, zdravotná, veterinárna, automobilová, duchovná (zvlášť katolícka a zvlášť evanjelická).
El Risitas
Biografia
El Risitas sa tiež objavil aj vo filme Torrente 3: El protector. Keď začal byť v roku 2015 celosvetovo známy (viď satirické stránky s vtipnými obrázkami zvanými mémy) objavil sa aj v reláciách mimo svojho rodného Španielska, napríklad vo fínskej reklame.
Východoslovenská armáda
1. pešia divízia
Pod 1. pešiu divíziu (1. PD) spadali:.
2. pešia divízia
Veliteľ divízie: plk. pech. Ondrej Zverin (od 1. augusta 1944 plk. pech. Viliam Kanák, od 15. augusta plk.gšt. Štefan Tatarko), náčelník štábu: mjr. pech. Ján Cisárik.
V rámci veliteľstva boli vytvorené organizačné oddelenie, spravodajské oddelenie, operačné oddelenie, materiálne oddelenie.
V rámci pešej divízie boli zriadené nasledovné správy: zbrojná, intendančná, zdravotná, veterinárna, automobilová, duchovná (zvlášť katolícka a zvlášť evanjelická).
Veliteľstvo divízie sídlilo vo Vyšnej Radvani.
Pod 2. pešiu divíziu (2. PD) spadali: Domovské útvary peších plukov 5 a 6, boli Poprad, Levoča, Spišská Nová Ves a Prešov.
Skupina vzdušných zbraní
Veltieľ skupiny vzdušných zbraní: mjr. let. Július Trnka, pobočník: npor. let. Štefan Galbavý.
Veliteľstvo leteckej skupiny sídlilo v obci Kelemeš (dnešné Ľubotice).
Skupiny vzdušných zbraní tvorili:
Kallón z Élidy
Kallón z Élidy môže byť:
Východoslovenská armáda
Protilietadlová skupina
Protilietadlovú skupinu tvorilo 6 batérií Delostreleckého protilietadlového pluku pod velením stot. del. Emila Víznera. 18. ťažká batéria (4 protilietadlové kanóny Flak 88mm vz. 37) zaujala palebné postavenia v Kelemeši. 22. ľahká batéria (10 veľkorážnych guľometov Oerlikon 20mm vz.36) mala za úlohu brániť armádne veliteľstvo a ďalšie objekty v Prešove.
Skalky u Havraníků
Skalky u Havraníků (do 1. januára 2014 pod názvom Skalky) je prírodná pamiatka ev. č. 1310 neďaleko obce Havraníky v okrese Znojmo v nadmorskej výške 270 - 312 metrov.
Východoslovenská armáda
Protilietadlová skupina
Ďalšie štyri batérie boli dané k dispozícii obom peším divíziám (po jednej ťažkej a jednej ľahkej batérii).
Skalky u Havraníků
Ochrana
Predmetom ochrany sú zachovalé společenstvá úzkolistých a acidofilných suchých trávnikov a krovín s radom významných rastlinných a živočíšnych druhov, najmä európsky významného druhu ponikleca veľkokvetého (Pulsatilla grandis).
Východoslovenská armáda
Protilietadlová skupina
Dňa 21.júla rozhodlo Ministerstvo národnej obrany s vedomím veliteľa poľnej armády generála Málára, že 18. a 22. batéria vytvoria Zmiešanú skupinu Delostrelecko protilietadlového pluku, ktorá sa presunie na stredné Slovensko, do priestoru Dubová, kde zaujme palebné postavenie pri obrane rafinérie. 23.júla sa skupina na stredné Slovensko aj presunula.
Poľná jednotka PÚV
Veliteľom poľnej jednotky Pluku útočnej vozby sa stal veliteľ útvaru mjr. útv. Jozef Dobrotka, pobočníkom bol npor.útv. Karol Adamec Veliteľstvo poľnej jednotky sídlilo vo Vranove nad Topľou.
Poľnú jednotku PÚV tvorili:
Martinský Pluk útočnej vozby postavil aj dve roty ťahaných protitankových kanónov, ktoré boli vyzbrojené kanónmi KPÚV 3,7cm, PAK 38 a PAK 40.
Skupina Kanák
Názov „Skupina Kanák“ nieslo šesť práporov spadajúcich pod velenie Východoslovenskej poľnej armády, ktoré v júni a júli 1944 budovali opevnenia na rieke San.
Skupina vznikla na základe požiadaviek Najvyššieho velenia nemeckej brannej moci (OKW) z 12. mája 1944. 13. mája najskôr ústne a 16. mája aj písomne nariadil minister obrany gen. Ferdinand Čatloš veliteľovi opevňovacích prác plk. gšt, Plfouskovi zriadiť 4 pešie prápory na približne plné vojnové počty ako materiálne, tak aj personálne a pripraviť ich na odsun k rieke San, kde sa mali zúčastniť na budovaní opevnení.
Jednotka bola sformovaná na konci druhej a začiatkom tretej májovej dekády z mierových jednotiek a jednotiek Východoslovenskej armády. Za veliteľa skupiny bol menovaný plk. gšt. Viliam Kanák. Súčasne bolo nariadené, že veliteľstvo skupiny má byť považované za taktické a nie hospodárske. Koncom mája sa skupina cez Lupkovský priesmyk presunula do určeného priestoru na rieke San. Veliteľstvo skupiny bolo zriadené v meste Baligród.
Ku 14. júlu 1944 tvorilo skupinu 3 612 príslušníkov. Skupina mala k dispozícii 26 motocyklov, 7 motocyklov s prívesom, 9 osobných áut 35 nákladných áut a 6 špeciálnych áut. Na rieke San pôsobila skupina od konca mája až do konca júla. Termín odchodu na slovenské územie bol stanovený od 28. júla 1944 a v prvej dekáde augusta sa šesť práporov vrátilo na východné Slovensko a bolo začlenených do zostavy poľných jednotiek Východoslovenskej armády. Veliteľ skupiny plk. Kanák prevzal velenie nad 2. PD.
Technický zbor
V lete 1944 bol urovnaný ostrý spor medzi ministrom národnej obrany generálom Ferdinandom Čatlošom a nemeckým generálom pri MNO genpor. Fritzom Schlieperom. Schlieper musel Slovensko opustiť a slovenská vláda prisľúbila nemeckej strane postavenie 12 technických práporov.
Prípravy na postavenie Technického zboru (TSb) sa rozbehli v treťej dekáde júna 1944 a 27. júla 1944 bol zbor sformovaný. Jeho veliteľom sa stal plk. gšt. Viliam Talský.
Zbor mal nasledovné správy: hospodárska, intendančná, zdravotná, zbrojná, automobilová, veterinárna, duchovná (rímskokatolícka aj evanjelická),
Dňa 27. júla 1944 informoval minister Čatloš armádneho veliteľa gen. Malára, že mu dáva Technický zbor k dispozícii. Nasledujúci deň obdržal velite Technického zboru plk. Talský nariadenie o zložení a použití zboru. 1. brigáda bola daná k dispozícii Armádnemu veliteľstvu v Prešove na doplnenie početných stavov na Duklianskom a Lupkovskom priesmyku. 2. brigáda sa mala dočasne použiť na poľnohospodárske účely, Minister Čatloš týmto nariadením zrušil veliteľstvo TSb ku 1. augustu 1944. Jeho úlohy malo do nového rozkazu prevziať veliteľstvo 2. technickej brigády so sídlom v Liptovskom sv. Mikuláši, ktoré malo byť poilnené dôstojníkmi z lividovaného veliteľstva TSb. Veliteľ TSb plk. gšt. Viliam Talský mal prejsť na Armádne veliteľstvo, kde mal dočasne zastávať funkciu 1. náčelníka štábu.
Pozície poľnej armády
Jednotky poľnej armády zaujali 1.obranné pásmo s ťažiskom obrany medzi Duklianskym a Lupkovským priesmykom. Hranicou medzi oboma pešími divíziami bola čiara Jasliská - Stropkov. 1.PD zaujala pozície západne od tejto čiary, 2.PD východne.
Operačným pásmom 1.PD mali byť okresy Giraltovce, Bardejov, Stropkov a čiastočne Vranov nad Topľou. Okrem pešieho pluku 1 boli ostatné jednotky tejto divízie umestnené v prvom obrannom pásmom ohraničenom obcou Snakov v okrese Bardejov na západnej hranici. Obranné pásmo pokračovalo obcami Kurov - Gaboltov - Stebník - Nižná Polianka - Oženná - Ciechania - Tylava - Zyndranowa a končila pri obci Jasliská. Ťažiskom obrany 1.PD bol Dukliansky priesmyk a dívízia mala zaúlohu prehradiť smer z priesmyku na Zborov - Bardejov - Prešov a smer Dukliansky priesmyk - Výšný Svidník - Prešov.
Operačným pásmom 2.PD mal byť okres Medzilaborce a severovýchodná časť okresu Humenné. Predný okraj obrany divízie šiel obcami Jasliská - Czeremcha - Wola Nižna - Jasiel - Oslawica - Wola Michowa - Balnica. Pri budovaní obrany sa prikladala mimoriadna pozornosť oblastiam Jasliská - Czeremcha - Čertižné - Habura, Lupkovský priesmyk. a údolie rieky Cirochy smerom na Humenné.