Dejiny_Peru
Príchod Španielov
thumb|Provincia [[Castilla de Oro bola základom pre španielsku expanziu v Južnej Amerike.]] V roku 1453 dobyl osmanský sultán Mehmed II. Konštantínopol. Vďaka tomu sa Osmanskej ríši podarilo výrazne obmedziť obchod medzi Európou a Ďalekým východom, na ktorý uvalila veľmi vysoké clo a poplatky. Z tohto dôvodu bolo pre európske kresťanské štáty potrené nájsť nové cesty, ktoré by sa vyhli územiu Osmanskej ríše. Až Krištof Kolumbus presvedčil španielskych vládcov, že do Ázie dokáže doplávať západnou cestou. Ale ešte pred reálnym objavením Nového sveta sa začali spory medzi Španielskom a Portugalskom o nepreskúmané územia. Tieto rozhodol pápež, no neskôr pokračovali vzájomné rokovania medzi zástupcami oboch kráľovstiev, ktoré vyvrcholili podpísaním Tordesillaskej zmluvy v roku 1494. Táto stanovila deliacu líniu nových území na 350 námorných míľ na západ od ostrovov Zeleného mysu, vďaka čomu získalo Portugalsko rozsiahle územia budúcej Brazílie. K samotnému objaveniu Ameriky došlo v roku 1492, no až Talian Amerigo Vespucci rozpoznal, že skutočne ide o nový svetadiel a na jeho počesť dostal nový svetadiel svoje meno. Najväčším lákadlom pre objaviteľov boli drahé kovy, ktoré vlastnili jednak miestne indiánske civilizácie a ktoré sa hojne nachádzali aj v zemi niektorých častí Ameriky. Prví Španieli sa usadili na karibskom ostrove Hispaniola, pričom už tu sa správali k miestnym indiánom veľmi kruto, čo s nepáčilo ani niektorým predstaviteľom katolíckej cirkvi, hlavne z rádu Dominikánov. Už v roku 1500 tak boli indiáni vyhlásení za slobodných podaných španielskeho kráľa a bolo tak zakázané ich zotročovanie. Povolené bolo iba v tzv. spravodlivej vojne. Neskôr boli tieto pravidlá ešte upravené tak, že vyžadovali od indiánov uznanie zvrchovanosti španielskeho kráľa, pápeža a právo šírenia kresťanstva. V prípade, ak by tieto požiadavky indiáni neuznali, mali Španieli právo viesť s nimi spravodlivú vojnu a v prípade zajatia ich zotročiť. Španieli tak vďaka tomu mohli indiánov zotročovať, vykorisťovať a lúpiť ich majetky, vďaka tomu sa niektorí z nich stali veľmi bohatými. Medzi ľudí, ktorí v Novom svete hľadali možnosť, ako sa dostať z vlastných dlhov, patril i Francisco Pizarro. Ako člen výprav sa zúčastnil niekoľkých expedícii bohatých Španielov, ktorých cieľom bolo osídlenie severnej časti Južnej Ameriky. Španielom sa postupne podarilo v oblasti vytvoriť prvé osady a v roku 1514 vznikla provincia Castilla de Oro. Hlavným mestom sa stala osada Santa María la Antigua del Darién. Prvým správcom kolónie sa stal Pedro Arias Dávila. Do kolónie postupne priplávalo množstvo španielskych dobrodruhov, budúcich conquistadorov. Novej kolónii sa však veľmi nedarilo a tak presunuli v roku 1519 Španieli hlavné mesto do novozaloženej Panamy. Začali sa prípravy na objavovanie južných území. Výpravu financoval bohatý vikár Hernando de Luque a bankár Gaspar de Espinosa. Na čelo vojska bol vybraný Francisco Pizarro a zásobovanie mal na starosti Diego de Almagro, obaja chudobní a súčasne negramotní. thumb|Maľba ukazuje vytvorenie skupiny posledných verných Pizarrovi známu ako Trece de la Fama, teda Trinásť slávnych. Kto prešiel za čiaru v piesku na zemi, zostal verný Pizarrovi. Výprava na čele s Pizarrom odišla z Panamy 14. novembra 1524. Tvorilo ju 80 mužov a štyri kone. Almagro s druhou časťou vyrazil o niečo neskôr. Celkovo boli vypravené tri výpravy, prvá v roku 1524, druhá v roku 1526 a tretia v roku 1531. V súčasnosti nie sú presne známe ich trasy a udalosti, ktoré sa počas nich stali, no Španieli čelili vo všetkých prípadoch neustálym útokom indiánov a hladu. Ani Almagrovi sa nedarilo oveľa viac, pri jednej z bitiek dokonca prišiel o oko. Expedície v roku 1526 sa už zúčastnilo 160 mužov a to aj napriek neúspechu prvej. Ani tejto výprave sa spočiatku veľmi nedarilo. Pizarro vyslal zvyšky bojaschopných mužov viac na juh, aby na lodi preskúmali pobrežie. V blízkosti rovníku narazila táto prieskumná skupina na indiánov na člnoch, ktorí niesli množstvo zlata a striebra. O krátky čas na to sa k výprave znova pripojil aj Almagro, ktorý so sebou priniesol aj posily a expedícia sa vybrala na juh, kde očakávala bohatú korisť. Španieli tu však narazili na silný odpor indiánov a Pizarro usúdil, že nemá dostatočnú silu, aby indiánom čelil. Výprava sa teda usadila na ostrove Gallo a Almagro sa mal vrátiť do Panamy nájsť nové posily. Tu sa však proti Pizarrovi postavili jeho muži, ktorí už neboli ochotní znášať útrapy expedície. Guvernér provincie poslal po nespokojných mužov lode, aby ich odviezli späť, no Pizarro odmietol nastúpiť. Spolu s Pizarrom zostalo na ostrove ešte trinásť mužov, títo sa stali známi ako Trece de la Fama, teda Trinásť slávnych. Pizarro sa následne so zvyškom mužov presunul na neďaleký ostrov Gorgona. V roku 1528. mohla už znova posilnená výprava pokračovať, čoskoro sa dostala pri ostrov Puná (súčasný Ekvádor) až k mestu Tumbes. Od miestneho indiánskeho šľachtica sa dozvedela o Inkovi a ríši, ktorej vládne. Expedícia preskúmala ešte okolie až k ústiu rieky Santa a vrátila sa do Panamy. V Paname však guvernér odmietol povoliť pokračovanie expedície a tak odišiel Pizarro do Španielska priamo za kráľom, ktorého chcel požiadať o povolenie pokračovať v expedícii, súčasne o pridelenie úradu guvernéra nových území pre seba a Almagra a pre Hernanda de Luqueho úrad biskupa. V polovici roka 1529 bola jeho žiadosť schválená. Bolo vytvorené nové územie, ktoré dostalo názov Nová Kastília. Jeho územie sa tiahlo od severu súčasného Ekvádoru až po súčasné mesto Lima. Pizarro bol vymenovaný za doživotného guvernéra tohto územia. Almagro sa stal iba radovým veliteľom jednej z pevností tak ako všetci zo skupiny Trinástich slávnych. Pizarrovi sa však v Španielsku nedarilo získať ani 150 mužov, ktorých požadovali kráľovské úrady. Nakoniec musel zo Španielska vyplávať tajne, keďže sa mu stanovený počet mužov nepodarilo získať. O nejaký čas ho nasledovali jeho bratia so zvyškom mužov. Rozhodnutie kráľovských úradov nevymenovať Almagra za guvernéra však spôsobilo rozkol a bolo začiatkom neskorších oveľa väčších problémov. V januári 1531 začala tretia výprava. Tvorili ju tri lode, 180 mužov a 20 koní. Po krátkom čase dorazili do indiánskej dediny plnej zlata a striebra, no bez obyvateľov, ktorí ušli. Dve z troch lodí naložili predmetmi, ktoré našli a poslali späť do Panamy. Tu sa k výprave pripojil aj Almagro s ďalšou loďou. V marci 1532 došla výprava do zálivu Guayaquil (súčasný Ekvádor), kde videla následky občianskej vojny Inkov, ktorá vtedy prebiehala. Španieli začali hneď po vylodení so zabíjaním indiánov, na miesto prišiel ešte Hernando de Soto s 200 mužmi.