cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint-Benoît-du-Sault (obec)
Saint-Benoît-du-Sault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Burdov (územie európskeho významu)
Burdov je územie európskeho významu v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Výnosom Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 3/2004-5. 1 zo 14. júla 2004, ktorým sa vydáva národný zoznam území európskeho významu bolo územie zaradené medzi územia európskeho významu s identifikačným kódom SKUEV0184 Burdov. Navrhované územie európskeho významu schválila Európska komisia dňa 13. novembra 2007 rozhodnutím Komisie ES 2008/26/ES, ktorým sa podľa smernice Rady 92/43/EHS prijíma aktualizovaný zoznam území európskeho významu v panónskom biogeografickom regióne. V území platí 3. stupeň ochrany.
K územiu bolo pričlenené susediace navrhované územie európskeho významu SKUEV2184 Burdov zriadené Uznesením vlády Slovenskej republiky č. 495 z 25. októbra 2017 k Druhej aktualizácii národného zoznamu území európskeho významu s rozlohou.
Na území sa nachádzajú dve národné prírodné rezervácie s názvom Burdov (národná prírodná rezervácia) a Leliansky les.
Simentál
náhľad| Krava plemena Simentál Simmentál, simentál alebo simentálsky dobytok je švajčiarske plemeno kombinovaného mäsovo-mliečneho dobytka, chované a vyšľachtené z miestneho dobytka v stredoveku v údoliach riek Simme a Saane. Vyznačuje sa bielo-krémovou alebo červeno-bielou farbou, hlava je sfarbená do biela. Výška v kohútiku je asi 145 cm, kravy vážia 650-800 kg, býky 900-1100 kg. Simmentálska krava dáva v normovanej laktácii viac ako 3 500 kg (v najlepších chovoch cez 9000 kg) mlieka s obsahom až 4 % tuku. Toto plemeno je rozšírené po celej Európe. Po holštajnskom plemene je plemeno Simentál druhým najobľúbenejším plemenom dobytka na svete. Počet tejto populácie vo svete sa v roku 2007 odhadoval na 42 miliónov zvierat.
Toto plemeno sa vyznačuje vysokou odolnosťou voči chorobám vrátane mastitídy. Vyznačujú sa aj dlhovekosťou. Výrobná kapacita tohto druhu je 15 rokov, za tú dobu je možné získať cez 52 tis. kg mlieka od jedného zvieraťa, s relatívne stabilnou laktáciou počas celého chovného obdobia. Plná úžitkovosť v produkcii mlieka sa dosahuje deviatou laktáciou a neklesá pod 4500 kg/rok.
V logu čokolády Milka sa nachádza obrázok simentálskej kravy (s neprirodzenou, fialovou farbou).
Francis Ngannou
Francis Zavier Ngannou (* 5. september 1986, Batié) je kamerunský profesionálny bojovník zmiešaných bojových umení, ktorý v súčasnosti pôsobí v organizácii Professional Fighters League (PFL). V minulosti zápasil v kategórii ťažkej váhy organizácie Ultimate Fighting Championship (UFC), kde je bývalým UFC šampiónom ťažkej váhy. Je držiteľom svetového rekordu za najsilnejší úder na svete. V čase jeho odchodu z UFC figuroval na šiestom mieste UFC rebríčka najlepších bojovníkov bez ohľadu na váhovú kategóriu (angl. pound-for-pound).
Detstvo a začiatky
Ako sedemnásťročný odišiel zo školy, keďže už viac nedokázal platiť školné, a pokračoval v práci v lome. Ako dvadsaťdvaročný sa presťahoval do najväčšieho mesta Kamerunu, Doualy, kde si zarábal peniaze rôznymi prácami ako vykladanie kamiónov či vodič motorkárskej taxislužby. V tomto období zároveň začal trénovať box. Keď mal Ngannou dvadsaťpäť, nakazil sa Hepatitídou B a bol nútený predať svoju motorku a presťahovať sa späť do rodnej dediny aby si mohol dovoliť liečbu. Po tom čo jeho otec zomrel na liečiteľnú chorobu kvôli tomu že jeho rodina nebola schopná zaplatiť nemocničné poplatky, sa vtedy dvadsaťšesťročný Ngannou rozhodol emigrovať do Európy.
Ngannou prekročil hranice Nigérie, Nigeru a Alžírska, a cez saharskú púšť sa dostal až do Maroka, odkiaľ plánoval prejsť cez Gibraltársky prieliv do Španielska. Keď sa o to pokúsil prvýkrát, rozrezal si celé telo na ostnatom drôte, a bol následne zadržaný a vyhodený v strede Sahary na marocko-alžírskej hranici, odkiaľ sám musel nájsť cestu späť. Nasledovalo šesť ďalších neúspešných pokusov, pričom po každom raze bol cudzineckou políciou vyhodený na náhodnom mieste v púšti. V tomto období žil v lese neďaleko marockých hraníc s Mellilou spolu s ďalšími utečencami. Po roku sa mu podarilo na nafukovacom člne prejsť až do Španielska, kde bol zadržaný imigračnými úradmi a uväznený na dva mesiace za nelegálny vstup na španielske územie.
Reflektujúc na jeho cestu cez kontinenty a jeho rozhodnutie stať sa MMA bojovníkom, Ngannou povedal:
Začiatky
Ngannou uskutočnil svoj profesionálny MMA debut v novembri 2013 proti Richardovi Benzinovi na podujatí francúzskej organizácie 100% Fight. Zápas vyhral na submisu za menej ako dve minúty prvého kola. Jeho ďalší zápas sa konal o dva týždne neskôr proti skúsenejšiemu Zoumanovi Cissé, taktiež v 100% Fight. Napriek tomu že sa mu podarilo Cissého dvakrát zraziť na zem úderom, Ngannou tesný zápas prehral na body. Neskôr odhalil, že práve táto prehra bola dôvodom prečo sa rozhodol začať naplno venovať kariére v MMA - dovtedy totiž zápasil len pre peniaze a box bol pre neho stále prvou voľbou, no prehra s Cissém ho motivovala sa v tomto športe zlepšiť.
Ngannou vyhral svoje nasledujúce štyri zápasy, pričom dva z nich ukončil cez knokaut a dva cez submisu, predtým ako v roku 2015 získal kontrakt s UFC.
Ultimate Fighting Championship
Ngannou debutoval v UFC 19. decembra 2015 na UFC on Fox 17 - dos Anjos vs. Cowboy 2 proti Luisovi Henriquemu, pre ktorého išlo taktiež o debutový zápas v organizácii. Ngannou vyhral knokautom v druhom kole.
Ngannou následne čelil UFC nováčikovi Curtisovi Blaydesovi 10. apríla 2016 na UFC Fight Night 86 - Rothwell vs. dos Santos. Zápas vyhral cez TKO kvôli zastaveniu zápasu lekárom.
Vo svojom treťom UFC zápase Ngannou čelil ďalšiemu nováčikovi Bojanovi Mihajlovićovi 23. júla 2016 na UFC on Fox 20 - Holm vs. Shevchenko. Zápas vyhral prostredníctvom TKO v prvom kole.
9. decembra 2016 sa na UFC Fight Night 102 - Lewis vs. Abdurakhimov postavil proti Anthonymu Hamiltonovi, ktorého porazil prostredníctvom submisie v prvom kole. Zároveň získal ocenenie za Výkon večera.
Jeho nasledujúcim oponentom bol veterán Andrei Arlovský na podujatí UFC on Fox 23 - Shevchenko vs. Peña, ktoré sa konalo 28. januára 2017. Zápas vyhral prostredníctvom TKO v prvom kole. Toto víťazstvo mu získalo jeho druhé ocenenie za Výkon večera.
Ngannou mal čeliť bývalému šampiónovi Juniorovi dos Santosovi 9. septembra 2017 na podujatí UFC 215, avšak 18. augusta bol dos Santos z karty stiahnutý agentúrou USADA kvôli potenciálnemu porušeniu antidopingových pravidiel. Z karty bol následne stiahnutý aj Ngannou po tom čo preňho nebolo možné nájsť vhodnú náhradu.
V dovtedy najväčšom zápase jeho kariéry, Ngannou čelil veteránovi Alistairovi Overeemovi 2. decembra 2017 na UFC 218 - Holloway vs. Aldo 2. Ngannou svojho súpera knokautoval v prvom kole. Tento knokaut je mnohými označovaný za najlepší a najbrutálnejší knokaut v histórii MMA. Po tomto zápase Ngannou s UFC podpísal nový, osemzápasový kontrakt.
Jeho ďalším oponentom bol šampión Stipe Miočić v zápase o titul UFC šampióna ťažkej váhy 20. januára 2018 na UFC 220 - Miocic vs. Ngannou. Ngannou zápas prehral jednohlasným rozhodnutím.
Po svojej prvej UFC prehre sa Ngannou vrátil 7. júla 2018 na UFC 226 - Miocic vs. Cormier, kde čelil Derrickovi Lewisovi. Zápas prehral jednohlasným rozhodnutím. Tento zápas bol fanúšikmi i médiami ostro kritizovaný pre takmer úplnú absenciu útočenia zo strán oboch bojovníkov, a je označovaný ako jeden z najnudnejších zápasov v histórii UFC.
24. novembra 2018 sa uskutočnila odveta medzi Francisom a Curtisom Blaydesom, v hlavnom zápase večera na UFC Fight Night 141 - Blaydes vs. Ngannou. Ngannou vyhral prostredníctvom TKO na začiatku prvého kola. Získal tým aj ocenenie za Výkon večera.
Ngannou bol headlinerom prvého UFC podujatia na stanici ESPN, UFC on ESPN 1 - Ngannou vs. Velazquez, ktoré sa konalo 17. februára 2019. Svojho oponenta Caina Velasqueza knokautoval v prvom kole.
Ngannou čelil Juniorovi dos Santosovi 29. júna 2019 na UFC on ESPN 3 - Ngannou vs. dos Santos. Zápas vyhral cez technický knokaut v prvom kole. Zároveň mu toto víťazstvo získalo ocenenie za Výkon večera.
Ngannou mal čeliť dovtedy neporazenému Jairzinhovi Rozenstruikovi 28. marca 2020 na UFC on ESPN - Ngannou vs. Rozenstruik, avšak podujatie bolo kvôli pandémii COVID-19 odložené. Zápas bol preložený na kartu UFC 249 - Ferguson vs. Gaethje, ktorá sa mala konať 18. apríla. 9. apríla prezident UFC Dana White oznámil že sa odkladá aj toto podujatie, pričom sa eventuálne uskutočnilo 9. mája. Ngannou vyhral prostredníctvom knokautu v čase len 20 sekúnd prvého kola. Jeho víťazstvo mu získalo ocenenie za Výkon večera.
Ngannou vs. Miočić
Odveta medzi Ngannouom a Miočićom v zápase o titul UFC šampióna ťažkej váhy sa uskutočnila 27. marca 2021 na UFC 260 - Miocic vs. Ngannou 2. Ngannou zápas vyhral knokautom v druhom kole. Získal taktiež ocenenie Výkon večera.
Ngannou vs. Gane
Ngannou čelil dočasnému UFC šampiónovi ťažkej váhy Cirylovi Ganeovi, v unifikačnom titulovom zápase 22. januára 2022 na UFC 270 - Ngannou vs. Gane. Zápas vyhral jednohlasným rozhodnutím. Ide o vôbec prvú výhru na body v jeho kariére.
Professional Fighters League
16. mája 2023 bolo oznámené, že Ngannou podpísal zmluvu s organizáciou Professional Fighters League (PFL).
Kariéra v boxe
Ngannou uskutoční svoj profesionálny boxerský debut proti súčasnému WBC šampiónovi Tysonovi Furymu 28. októbra 2023 v Rijáde v Saudskej Arábii.
Tréning
Ngannou začal svoju kariéru v parížskom MMA Factory, najväčšom MMA gyme vo Francúzsku, kde trénoval pod vedením Fernanda Lopeza. Medzi jeho hlavných tréningových partnerov tam patrili UFC bojovník strednej váhy Nassourdine Imavov a jeho budúci oponent Ciryl Gane, s ktorým začal trénovať počas jeho prípravy na prvý zápas so Stipem Miočićom. V roku 2018 Ngannou odišiel z MMA Factory kvôli osobným a finančným nezhodám s Lopezom, a začal trénovať v Xtreme Couture v Las Vegas, kde je jeho hlavným trenérom Eric Nicksick. V postoji ho trénuje bývalý kickboxerský šampión Dewey Cooper. Ngannou sa na zápasy pripravuje aj v UFC Performance Institute, taktiež v Las Vegas.
Osobný život
Ngannou plynule rozpráva jazykom ghomálá, po francúzsky a po anglicky. Po anglicky sa začal učiť po tom čo prišiel do UFC. Od roku 2017 žije v Las Vegas v USA.
Filantropia
Ngannou je zakladateľom Nadácie Francisa Ngannou, ktorá sa zameriava na poskytovanie športového tréningu mládeži v Kamerune. Jeho nadácia vybudovala prvú MMA telocvičňu v Kamerune. Na odovzdávaní športových humanitárnych cien ESPN v roku 2021 bol Ngannou za svoju filantropickú činnosť ocenený spoločnosťou Marvel ako jeden z „najsilnejších športovcov na svete“.
Piotr Arkadievič Stolypin
Piotr Arkadievič Stolypin (* 2. (14.) apríl 1862, Drážďany, Saské kráľovstvo, Nemecký spolok† 5. (18.) september 1911, Kyjev, Ruská ríša) bol ruský politik, reformátor a štátnik. Do roku 1906 do svojej smrti pôsobil ako minister vnútra a predseda vlády. Stolypin bol monarchista, ktorý sa snažil čeliť revolučným tendenciám realizáciou pokrokových reforiem, z ktorých najdôležitejšia bola agrárna reforma. Je považovaný za jedného z posledných veľkých štátnikov cárskeho Ruska s jasnou víziou verejnej politiky a s odhodlaním uskutočniť významné reformy krajiny. Zomrel na následky atentátu v Kyjeve.
Saint-Chartier
Saint-Chartier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Piotr Arkadievič Stolypin
Mladosť a raná kariéra
Narodil sa v nemeckých Drážďanoch v rodine ruského veľvyslanca, generála Arkadia Stolypina. Jeho rodičia boli priateľmi Gogoľa a Tolstého. Ruský básnik Lermontov bol jeho bratrancom z tretieho kolena. Jeho otec bol atamanom uralského kozáckeho vojska a počas rusko-tureckej vojny (1877 – 1878) velil armádnemu zboru, ktorý bojoval v Bulharsku.
Študoval na Vilniuskom gymnáziu, neskôr sa s rodičmi presťahoval do mesta Oriol. Cestoval po Európe so svojimi rodičmi a okrem ruštiny plynule rozprával po nemecky, anglicky a francúzsky. V roku 1881 začal študovať na matematicko-fyzikálnej fakulte Peterburskej univerzity, ktorú ukončil v roku 1885. Bol výborným študentom a školu ukončil s titulom kandidáta vied. Medzi jeho pedagógmi bol napr. D. Mendelejev.
Saint-Chartier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Červená krava (poľské plemeno)
náhľad| Kravy plemena Poľská červená Poľská červená (krava) je poľské plemeno domáceho dobytka jednotnej červenej farby úžitkovosti mliečno-mäsitej. Toto plemeno pochádza z malého divokého brachycerického (krátkorohého) dobytka vyskytujúceho sa vo východnej strednej Európe a Škandinávii. Identifikoval ho v roku 1901 Leopold Adametz. V medzivojnovom období tvorilo toto plemeno 25 % poľskej populácie dobytka. V roku 1982 bola zlikvidovaná chránená oblasť červených kráv, čo viedlo k poklesu populácie plemena, nahradené výkonnejšími plemenami a krížencami. Červená krava je zaradená do programu obnovy biodiverzity Arka Smaku.
Piotr Arkadievič Stolypin
Mladosť a raná kariéra
V roku 1884 zomrel pri súboji Stolypinov starší brat Michail. Onedlho Piotr Stolypin požiadal o ruku jeho snúbenicu Oľgu Borisovnu Neidhardt. Manželia žili v mieri a harmónii, stali sa rodičmi piatich dcér a jedného syna. Oľga Borisovna Stolypina zomrela v roku 1944.
Červená krava (poľské plemeno)
Hmotnosť: 400-500 kg; dojivosť: 2700-3000 kg.
Vyskytuje sa v štyroch variáciách : údolná, podhorská, rawicka a sliezska.
Piotr Arkadievič Stolypin
Začiatky v štátnej správe
V rokoch 1889 – 1902 pôsobil v Kovnianskom ujezde ako vysoký štátny úradník a sudca. Úspešne sa tu venoval rozvoju ekonomiky regiónu a postupne stúpal v hierarchii štátnej správy. Svoje pôsobenie v tejto oblasti neskôr považoval za najšťastnejšie obdobie svojho života. Videl však tiež, že život v guberniách je spleťou podriadenosti, korupcie, byrokracie a práva.
Predseda rady ministrov
náhľad|Stolypin so svojou manželkou Oľgou. 26. apríla 1906 bol menovaný na post ministra vnútra. Po tom, čo cár povolil zriadiť prvú ruskú Štátnu dumu. Keď bola prvá Duma pre nesúhlas s politikou cára Mikuláša II. rozpustená bol 8. júla 1906 zároveň menovaný do funkcie Predsedu rady ministrov (teda de facto predsedu vlády). Obdobie jeho vlády, až do jeho smrti v roku 1911 bolo búrlivé. Hlavnou politickou myšlienkou P. A. Stolypina bolo, že reformy krajiny sa dajú úspešne uskutočniť len vtedy, ak existuje silná štátna moc. Preto boli jeho reformy spojené so zintenzívnením boja proti revolučnému hnutiu, represiami polície a boji proti slobode tlače.
Stolypinovym hlavým cieľom bola pozemková reforma, ktorá ďalekosiahlym spôsobom ovplyvňovala hospodárstvo krajiny a početné nespokojné vidiecke roľnícke obyvateľstvo. Roľníkov sa snažil zrovnoprávniť aj zavedením rovnosti pred civilnými súdmi. Jeho ďalšie reformy však mali za cieľ aj modernizáciu štátnej správy, polície a súdnictva, zavedenie sociálneho poistenia robotníkov, náboženskú slobodu, zavedenie dane z príjmu, povinnú školskú dochádzku, autonómiu vysokého školstva a zahraničnú politiku nezávislú na cárovi.
Bol si vedomý, že riešenie postavenie roľníckeho obyvateľstva, ktoré v krajine prevažovalo je jedným z rozhodujúcich faktorov, ktorý bude rozhodovať o prežití krajiny, resp. udržaní cárskeho zriadenia. Za rozhodujúcu považoval likvidáciu zastaralého a neefektívneho občinového systému hospodárenia a jeho nahradenie malými dedičnými rodinnými hospodárstvami. Reforma bola vykonaná niekoľkými metódami. Dekrét z 9. novembra 1906 umožnil roľníkom opustiť občinu a napokon zákon zo 14. júna 1910 prinútil občinu opustiť všetkým roľníkom. Roľník by mohol požadovať scelenie parciel do jedného pozemku, alebo sa odsťahovať na samotu (rus. chutor); na kúpu týchto pozemkov vznikla Roľnícka banka, ktorá poskytovala veľké peňažné úvery; vzhľadom na nedostatok pôdy v strednom Rusku vláda podporovala presídlenie roľníkov na východ za Ural. Prisťahovalcom boli poskytnuté pôžičky na usídlenie na novom mieste, boli vytvárané štátne sklady pre poľnohospodárske stroje; poskytované agronomické poradenstvo, lekárske poradenstvo a veterinárna starostlivosť.
Stolypin okamžite zaviedol prísne právne kroky proti odporcom vlády. 3. júna 1907 v rozpore so zákonom rozpustil druhú Štátnu dumu, a pozmenil volebné právo tak, aby sa po nových voľbách do dumy dostalo menej predstaviteľov roľníctva, etnických menšín a predstaviteľov ľavicových strán, zatiaľ čo stúpol počet okťabristov, nacionalistov a krajnej pravice, ktoré ho podporovali. Jeho cieľom nebolo vytvoriť liberálnu demokraciu, ale upevniť a zlepšiť fungovanie krajiny pod cárovým vedením ako akúsi modernizovanú autokraciu. Na druhú stranu kládol existenciu ruského štátu nad záujmy cára a jeho dynastie. Tieto kroky boli videné negatívne rôznymi skupinami nielen ľavicou ale aj krajnou pravicou, časťou šľachty, predstaviteľmi ortodoxnej cirkvi aj viacerými skorumpovanými úradníkmi, ktorých ohrozovala jeho práca.
Stolypinove reformy mali kladný dosah na ruské hospodárstvo. Hospodárstvo bolo aj vďaka reformným krokom stabilnejšie, zvyšovala sa kúpna sila obyvateľstva a zvýšili sa zásoby valút v dôsledku predaja obilia do zahraničia.
Smrť
thumb|Stolypinova chata poškodená explóziou po atentáte v roku 1906, pri ktorom bola zranená jedna z jeho dcér. V období rokov 1905 až 1911 bolo na Stolypina spáchaných 11 atentátov.
Koncom augusta 1911 bol pozvaný do Kyjeva na otvorenie pamätníka Alexandrovi II. Informácie o možnom atentáte mu boli známe, napriek tomu cestoval do Kyjeva bez ochranky. Atentát sa udial 1. septembra 1911 v priebehu divadelného predstavenia diela Rimského-Korsakova Rozprávka o cárovi Saltánovi. Počas prestávky po druhom dejstve bol Stolypin postrelený dvoma ranami eserom D. G. Bogrovom pred očami cára a jeho 4 dcér. Jedna guľka zasiahla Stolypina do pravej ruky, druhá sa od medaily odrazila do pečene. Zomrel na následky zranení 5. septembra 1911 v noci. Ako sa neskôr ukázalo, atentátnik Bogrov nebol iba ľavicový revolucionár, ale zároveň tajný spolupracovník polície. Dodnes preto panujú dohady, že mohol byť zavraždený tajnou políciou so súhlasom cára.
Stolypin predpokladal, že sa stane obeťou atentátu a želal si aby bol pochovaný na mieste, kde bude zavraždený. Bol preto pochovaný v Kyjevsko-pečorskej lavre v Kyjeve.
Saint-Chartier
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matador (lokalita)
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Matador je lokalita v miestnej časti Dvory v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Zaberá priestor medzi ulicami Údernícka, Kaukazská, Kopčianska a Bratská.
Nachádza sa tu niekoľko ulíc, ktoré tvorili pôvodnú zástavbu Petržalky, a to Kubínska, Goralská, Dargovská, Nábrežná a Hrobárska.
Saint-Christophe-en-Bazelle (obec)
Saint-Christophe-en-Bazelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stredné lúky
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Stredné lúky sú lokalita v miestnej časti Lúky v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Nachádzajú sa medzi Kopčianskou ulicou a Budatínskou ulicou.
Nie je tu obytná zástavba, no nachádza sa tu nákupná zóna Lúky s obchodnými domami Galéria Petržalka a Obchodné centrum Danubia.
Dozerať a trestať
Dozerať a trestať je kniha francúzskeho filozofa, historika, spisovateľa, politického aktivistu a literárneho kritika Michela Paula Foucaulta. Kniha bola prvýkrát publikovaná v roku 1975 ako esejistické dielo zamerané na sociálnu a teoretickú transfomáciu väzenia a penológie. Dielo primárne zachytáva prerod francúzkseho trestného systému od predrevolučného Francúzska až po 20. storočie.
Obsah
Dozerať a trestať je prvou Foucaultovou knihou, v ktorej využíva geneaologický prístup, kým v predošlých dielach (Šialenstvo a nerozum, Archeológia lekárskeho vnímania, Archeológia vedenia) využíval metódu archeológie.
Kniha je rozdelená do štyroch samostatných častí:
Mučenie
V prvej časti Foucault porovnáva verejnú popravu vykonanú v roku 1757 s pravidlami väzenia z roku 1837 a poskytuje vysvetlenie radikálnej transformácie systému a motívov trestu v relatívne krátkom časovom období. Verejné fyzické tresty mali podľa Foucaulta nasledujúci účel:
Vo Foucaultovom vnímaní bol zákon predĺženou rukou vládcu a jeho tela, a teda aj trest musel byť vykonaný na tele odsúdeného. Tieto metódy trestu však prinášali aj nežiadané dôsledky, menovite:
Kyselina izocitrónová
Kyselina izocitrónová  je štruktúrny izomér kyseliny citrónovej. Soli a estery kyseliny izocitrónovej sa nazývajú izocitráty.
Dozerať a trestať
Trestanie
Posun od týchto násilných a verejných trestov nenastal okamžite, išlo o rýchlu, aj keď postupnú zmenu. Pre Foucaulta nie je cieľom tejto transformácie humanitárnejšia metóda trestania, ale zmena v ovládaní spoločnosti. Hlavným problémom starých metód teda nebola ich brutalita, ale ich sústredenie v moci panovníka a nedostatok všeobecnosti. Väzenia ponúkli miernejšie a všeobecnejšie tresty, ktoré vyhovovali novej technológii a ontológii vyvinutým v 18-tom storočí. Podľa Foucaulta ide o technológiu disciplíny a ontológiu človeka ako stroja.
Kyselina izocitrónová
Citrátový cyklus
Izocitrátový anión je subtrát citrátového cyklu. Izocitrát vzniká z citrátu pomocou enzýmu akonitázy:
Dozerať a trestať
Disciplína
Tento nový typ spoločnosti, disciplinárna spoločnosť využíva tri kľúčové spôsoby ovládania: hierarchický dohľad, normalizačnú sankciu a skúšku. Ideálnym modelom pre disciplinárnu spoločnosť je podľa Foucaulta panoptikon. Ide o návrh väzenskej budovy od anglického filozofa Jeremyho Benthama. V panoptikone by boli väzni v samostatných celách oddelených stenami. V strede tejto okrúhlej stavby by bola strážna veža, do ktorej väzni nevidia. Neistota, či je väzeň pozorovaný je podľa Foucaulta kľúčová pre internalizáciu disciplíny a vytvorenia tzv. “poslušného tela”. Tieto princípy sa nevyužívajú len vo väzení, ale aj v iných priestoroch disciplinárnej spoločnosti - školách, nemocniciach či armáde.
Väzenie
V tejto časti sa Foucault zamýšľa nad väzením ako takým a nad spôsobom, akým je väzenie začlenené do našej spoločnosti. Vzhľadom na vývoj opísaný v predošlých častiach nie je podľa neho možné zbaviť sa väzení, iba ich reformovať. Tieto reformy zásadne vedú k zlyhaniam a ďalším reformám. Medzi inými Foucault popisuje vedľajší účinok tvorby delikventov - pokiaľ “menšie” prečiny už nie sú tolerované a jedinec je začlenený do väzenského systému, nezáleží viac na jeho pôvodnom zločine a stáva sa delikventom. Na koniec Foucault poznamenáva, že dokončenie tohto väzenského systému možno datovať na 22. januára 1840, kedy bola otvorená polepšovňa v Mettray, ktorá bola preňho dokonalým príkladom disciplinárneho modelu, a v knihe sa jej venuje do detailu.
Kyselina izocitrónová
Citrátový cyklus
Ďalej je premieňaný enzýmom izocitrátdehydrogenázou na 2-oxoglutarát:
Dozerať a trestať
Kritika
Iné typy kritík pramenia z Foucaultovho prístupu k opisovaniu väzenia. Foucalut sa údajne viac zameriava na diskurs “väzenia” než na konkrétnu prax. Fred Alford napísal:
"Foucault si pomýlil myšlienku väzenia, aká sa odráža v diskurze kriminológov, so svojou praxou. Presnejšie povedané, Foucault prezentuje utopické ideály väzenských reformátorov z 18. storočia, z ktorých väčšina nebola nikdy realizovaná, ako keby boli skutočnými reformy osemnásteho a devätnásteho storočia. Vidno to aj na obrázkoch v Dohliadať a trestať, z ktorých mnohé sú kresbami ideálnych väzníc, ktoré neboli nikdy postavené. Jedna fotografia je z panoptikálnych väzenských budov v Stateville, ale evidentne ide o starú fotografiu, na ktorej nie sú viditeľní žiadni väzni. Ani prikrývky, ani lepenka, ktorá dnes obklopuje cely."
Kyselina izocitrónová
Citrátový cyklus
Izocitrát vystupuje aj v glyoxylátovom cykle, kde je rozkladaný enzýmom izocitrátlyázou na glyoxylát a sukcinát:
Základné zákony Izraela
Základné zákony Izraela sú kapitoly nepísanej ústavy Izraela.
Kyselina izocitrónová
V potravinách
Kyselina izocitrónová je bežne používaná ako marker na overenie pravosti a kvality ovocia a produktov z nich, najčastejšie džúsov z citrusov. Napríklad v pravom pomarančovom džúse je pomer kyseliny citrónovej ku kyseline D -izocitrónovej zvyčajne menší než 130. Vyššia hodnota pomeru teda môže naznačovať úpravu ovocného džúsu.
Základné zákony Izraela
Izraelský štát nemá klasickú písanú ústavu. Napriek tomu deklarácia nezávislosti sľubuje, že ústava bude schválená do 1. októbra 1948, rozdielmi medzi sekulárnymi a náboženskými predstaviteľmi vznikol rozpor, ktorí znemožnil prijatie jednotného dokumentu. David Ben Gurion neskôr vyhlásil, že Izrael by mal počkať na návrat väčšiny Židov do Izraela. Veriaci Židia odmietali predstavu, že ich národ bude mať dokument, ktorý bude mať väčšiu autoritu než náboženské texty akými sú Tóra, Tanach, Talmud a Šulchan aruch.
Lysianassa
Lysianassa alebo Lýsianassa môže byť v gréckej mytológii:
Základné zákony Izraela
Kompromisné riešenie navrhol člen Knesetu poslanec Hariri a táto rezolúcia nesúca jeho meno bola prijatá Knesetom 13. júna 1950. Kompromis fakticky znamená, že budú jednotlivé kapitoly prijímané postupne prostredníctvom tzv. Základných zákonov. Tie by mali byť v budúcnosti spojené a spolu utvoriť budúcu Izraelskú ústavu. Prvý Základný zákon, Kneset, bol prijatý Tretím Knesetom v roku 1958. Ostatné základné zákony boli schvaľované v nepravidelných intervaloch. Ich pozícia v Izraelskom právnom systéme je do značnej miery špecifická. Pre ich zmenu je potrebná absolútna väčšina poslancov, minimálne 60, v určitých situáciach i takzvaná zvláštna väčšina. Pri posudzovaní rozporu čiastkových zákonov so Základnými zákonmi u Najvyššieho súdu je také posudzovanie prioritné. Právnou váhou sa teda riadi skôr medzi rovinu ústavnú, napriek tomu ústava v Izraeli doteraz nie je. Doteraz bolo prijatých celkovo dvanásť Základných zákonov, ale v súčasnosti je v platnosti jedenásť Základných zákonov.
Základnými zákonmi Izraela sú: Kneset 1958, Izraelské nehnuteľnosti 1960, Prezident štátu 1964, Vláda 1968, 1992, 2001, Štátne hospodárstvo 1975, Armáda 1976, Jeruzalem 1980, Súdnictvo 1984, Štátny kontrolór 1988, Ľudská dôstojnosť a sloboda 1992, Sloboda zamestnania 1994 a Referendum 2014.
Háje 1
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Háje 1 sú lokalita v miestnej časti Háje v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Je to územie západne od Námestia hraničiarov a Starohájskej ulice.
Ulice
Ambroseho ulica, Bradáčova ulica, Dudova ulica, Gessayova ulica, Hrobákova ulica, Jantárová cesta, Kutlíkova ulica, Námestie hraničiarov, Osuského ulica, Romanova ulica, Rovniankova ulica, Starohájska ulica.
Formula E
Formula E, oficiálny názov ABB FIA Formula E Championship je historicky prvá elektrická pretekárska séria na svete. Pretekári jazdia v autách s čisto elektrickým pohonom. Myšlienka organizovania takýchto pretekov pochádza ešte z roku 2012. Prvá sezóna šampionátu začala 13. septembra 2014 v Pekingu. Preteky sú organizované pod patronátom Medzinárodnej automobilovej federácie (FIA). Aktuálnym riaditeľom Formuly E je Alejandro Agag.
Formát
Podujatia sa začínajú dvoma rannými tréningami. Prvý má 45 minút a druhý 30 minút. Jazdci majú k dispozícii dva monoposty s výkonom 200 kW.
Kvalifikácia sa koná obvykle na obed a trvá jednu hodinu. Jazdci sú rozdelení do štyroch skupín po päť, pričom majú šesť minút na to, aby odjazdili ich najrýchlejšie kolo. Jazdci majú k dispozícii jeden monopost s výkonom 200 kW. Od druhej sezóny, päť najrýchlejších jazdcov má ešte jeden pokus (tzv. Super Pole) a po jednom odjazdia svoje kolo, čím sa stanoví prvých päť pozícií na štarte.
Samotný pretek trvá cca 50 minút. Jazdci majú povinný jeden pit stop, kedy musia vymeniť monopost, pričom im môžu pomáhať dvaja členovia tímu vymeniť bezpečnostné pásy. Z bezpečnostných dôvodov je stanovený minimálny čas v boxoch, ktorý sa líši na každej trati. Výmena pneumatík počas tohto pit stopu nie je povolená, iba ak by jazdec dostal defekt alebo by bola pneumatika poškodená. Počas pretekov majú jazdci obmedzený výkon na 180 kW. Body sa prideľujú štandardným systémom FIA.
Bodovací systém
Body získajú prví desiati jazdci podľa štandardného systému FIA. Naviac, tri body sa udeľujú jazdcovi, ktorí získal pole position a jeden bod jazdcovi, ktorí odjazdil najrýchlejšie kolo pretekov (v prvej sezóne dva body). V šampionáte sa účastnia jazdci aj tímy. Celkový počet bodov jazdcov pozostáva z jeho najlepších výsledkov. Celkový počet bodov tímu pozostáva zo súčtu bodov oboch jazdcov počas sezóny.
Attack Mode
Attack Mode, v preklade Útočný mód, bol zavedený od piatej sezóny a umožňuje jazdcom dva krát za preteky využiť zvýšenie výkonu o 25 kW. Zvýšenie výkonu trvá štyri minúty (dohromady osem minút) a aktivuje sa, keď jazdec prejde určenou zónou na trati, ktorá je mimo bežnej závodnej stopy. Využitie attack módu je podľa pravidiel povinné pre všetkých jazdcov.
Monoposty
250px|náhľad|vpravo|Monopost Formuly E používaný v prvých štyroch sezónach 250px|náhľad|vpravo|Monopost Formuly E 2. generácie
Spark-Renault SRT_01E (2014–18)
Počas prvej sezóny tímy používali elektrické pretekárske monoposty Spark-Renault SRT 01E, vyrobené firmou Spark Racing Technology. Šasi bolo navrhnuté Dallarou, elektromotor bol vyvinutý McLarenom (rovnaký motor použitý aj v McLarene P1), batériový systém vytvoril Williams Advanced Engineering a prevedovka bola päť stupňová od Hewlandu. Oficiálnym dodávateľom pneumatík je Michelin. Pre prvú sezónu bolo objednaných 42 elektromobilov, z ktorých dostal každý z desiatich tímov štyri a dva zostali na testovacie účely.
Priemerný monopost Formuly E má výkon aspoň 250 konských síl (190 kW). Z 0 na 100 km/h zrýchli do 3 sekúnd a má maximálnu rýchlosť 225 km/h. Generátory používané na dobíjanie batérií sú poháňané glycerinom, čo je vedľajší produkt výroby bio-dieselu.
Od druhej sezóny pravidlá povoľujú nových výrobcov pohonného ústrojenstva a výrobcovia si môžu vyrobiť vlastný elektromotor, striedač, prevodovku a chladiaci systém. Šasi a batérie zostávajú rovnaké. V sezóne 2016–17 bolo deväť výrobcov pohonných jednotiek: ABT Schaeffler, Andretti Technologies, DS-Virgin, Jaguar, Mahindra, NextEV TCR, Penske, Renault a Venturi.
Spark SRT05e (2018–2022)
Od piatej sezóny tímy pretekajú na nových, radikálne upravených formuliach, ktoré majú vyšší výkon a dojazd. Maximálny výkon je 200 kW počas pretekov a 250 kW počas kvalifikácie a maximálna rýchlosť monopostov je okolo 280km/h. Batérie monopostov vydržia celý priebeh pretekov, čím sa eliminovala potreba vymieňať monoposty v strede pretekov.
HC DAC Dunajská Streda
HC DAC Dunajská Streda (celý názov: Handball Club Dunaszerdahelyi Atlétikai Club Dunajská Streda) je slovenský ženský hádzanársky klub sídliaci v Dunajskej Strede. Vznikol v roku 2016 fúziou dvoch mládežníckych dunajskostredských hádzanárskych klubovŠG DAC Dunajská Streda a ŠK Talent Dunajská Streda. Po víťazstve v 2. lige a neskôr v 1. lige postúpil v roku 2019 do slovensko-českej súťaže hádzanárok (MOL Liga), ktorej je odvtedy účastníkom. Je víťazom MOL Ligy a získal aj titul majstra Slovenska. Svoje zápasy hrá v Mestskej športovej hale v Dunajskej Strede s kapacitou 464 miest na sedenie. Klub má okrem seniorského tímu aj juniorské dorastenecké, žiacke a prípravkárské oddiely.
Úspechy
2 x finále2022, 2023
Ľabtuška vrchovská
Ľabtuška vrchovská (iné názvy: ľaptuška vrchovská, ľabtuška horská Anthus spinoletta) je druh spevavca z čeľade trasochvostovité (Motacillidae). Obýva Holarktickú oblasť. Na Slovensku hniezdi nad hornou hranicou lesa do, ako hniezdič bola dokázaná v 9,30 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov ľabtuška vrchovská patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková i európska populácia sú stabilné.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 700 - 1 100, zimujúcich jedincov 20 - 200. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Čilské národné inline hokejové družstvo mužov
Čilské národné inline hokejové družstvo mužov je mužský národný inline hokejový tím Čile, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Čilskej asociácie ľadového a inline hokeja (NAHII). Družstvo sa prvýkrát predstavilo na majstrovstvách sveta IIHF v roku 2000. Najlepším výsledkom družstva je 14. miesto na svetovom šampionáte práve z roku 2000, i keď skončilo na poslednom mieste. Na majstrovstvách sveta FIRS sa predstavilo v roku 2012 a najlepší výsledok dosiahlo v roku 2015, keď obsadilo 13. miesto.
Čilské družstvo sa dvakrát zúčastnilo aj juhoamerických majstrovstiev, na ktorých nevyhralo ani jeden zápas a skončilo vždy posledné.
Lakihegyi adótorony
Lakihegyi adótorony je veža typu Blaw Knox v časti Szigetszentmiklósu, v maďarskom Lakihegy. So svojou výškou 314 metrov bola v rokoch 1933 - 1939 a 1946 - 1947 treťou najvyššou stavbou sveta a najvyššou v Európe. Dodnes je najvyššou stavbou v Maďarsku a najvyššou svojho typu. Postavená bola v roku 1933 a zrekonštruovaná v roku 1946.
Saint-Christophe-en-Boucherie
Saint-Christophe-en-Boucherie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ruský fašizmus
Rašizmus – je druh totalitnej, fašistickej ideológie, symbióza základných princípov fašizmu a stalinizmu. Je odôvodnením agresívnej geopolitiky Ruskej federácie zameranej na okupáciu a anexiu územia iných štátov. Veľmi často je agresia voči iným štátom pomenovaná ako „spájanie zemi ruskej“. Rašizmus má podporu ruskej piatej kolóny.
Saint-Christophe-en-Boucherie
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ruský fašizmus
Ruský politológ Andrej Piontkovskij tvrdí, že ideológia rašizmu je v mnohom podobná nemeckému fašizmu (nacizmu), a prejavy prezidenta Vladimira Putina odrážajú podobné myšlienky ako mal vo svojich prejavoch nemecký vodca a ríšsky kancelár Adolf Hitler.
História
Ruský najvyšší súd v utorok klasifikoval ukrajinský pluk Azov ako teroristickú organizáciu. Informovali o tom agentúry AFP a Reuters. Súd vo svojom verdikte tiež konštatoval, že platí okamžite. Činnosť pluku je na jeho základe v Rusku zakázaná. Súd toto rozhodnutie pritom dvakrát odložil bez udania dôvodu. Prvýkrát ho mal oznámiť 26. mája, potom 29. júna.
Pluk Azov vznikol v roku 2014 ako krajine pravicové dobrovoľnícke milície s cieľom bojovať proti separatistom na východe Ukrajiny, ktorých podporuje Rusko. Neskôr ho začlenili do Národnej gardy Ukrajiny. Kyjev tvrdí, že pluk zmenil svoju nacionalistickú orientáciu a v súčasnosti je apolitický.
Príslušníci pluku Azov, ktorých Moskva často označuje za neonacistov, nenávidiacich Rusko, spolu s vojakmi ukrajinskej armády celé týždne odolávali ruským silám v obkľúčenom prístavnom meste Mariupol. Ruská armáda v máji oznámila, že 2439 ukrajinských obrancov sa vzdalo po tom, ako zúfalo kládli odpor v systéme bunkrov a tunelov tamojších oceliarní Azovstal.
VIAC K TÉME Ukrajina zahájila povinnú evakuáciu z Doneckej oblasti. Región musí opustiť vyše 200-tisíc ľudí Ukrajina zahájila povinnú evakuáciu z Doneckej oblasti. Región musí opustiť vyše 200-tisíc ľudí Rozhodnutie ruského súdu znamená, že členov pluku budú môcť súdiť ako teroristov, pričom za organizovanie teroristickej činnosti hrozí v Rusku až doživotný trest odňatia slobody. Účasť v teroristickej organizácii možno potrestať trestom väzenia v dĺžke desať až 20 rokov.
Predstavitelia samozvanej Doneckej ľudovej republiky (DĽR), ktorá považuje Mariupol za súčasť svojho územia, však už v máji uviedli, že zajatí členovia pluku Azov by podľa zákonov DĽR mohli byť odsúdení na trest smrti.
Politológ Stanislav Belkovský tvrdí, že rašizmus je maskovaný ako antifašizmus, ale má fašistickú tvár a podstatu. Politológ Ruslan Klyuchnik uvádza, že ruská elita sa považuje za oprávnenú budovať si vlastnú „suverénnu demokraciu“ bez ohľadu na západné štandardy, berúc do úvahy ruské tradície budovania štátu. Administratívny vplyv v Rusku je jedným z nástrojov zachovania demokratickej fasády, pod ktorou sa skrýva mechanizmus absolútnej manipulácie s prejavom vôle občanov.
Timothy Snyder, profesor histórie na Yale University a autor mnohých kníh o fašizme, totalite a európskych dejinách taktiež zastáva názor, že súčasné Rusko je fašistické. Povedal: "We must say this aloud: Russia is a fascist state." - "Musíme to povedať nahlas: Rusko je fašistický štát." A uvádza päť znakov fašizmu, podľa ktorých je súčasné Rusko fašistické.
Ideológia rašizmu
Prvky
Rašizmus je kvázi ideológia, ktorá je kontroverznou zmesou imperializmu, veľmocenského šovinizmu a náboženského tradicionalizmu, založená najmä na nostalgii za sovietskou minulosťou. Ideológia sa dáva do protikladu ku západným, liberálno-demokratickým hodnotám a inštitúciám, vrátane slobodných volieb a iných občianskych práv a slobôd. Ideológia rašizmu je založená na nenávisti a závisti voči západným demokraciám – v Európe, USA a Kanade. Jadrom tejto ideológie je kult národného vodcu, ktorý obnovil „veľkosť“ Ruska.
Ideológia rašizmu bizarne spája pohľady na svet ako na pole totálneho beštiálneho boja o prežitie s nárokom na vysokú spiritualitu, ktorú podľa rašistov zvyšok sveta nevie dosiahnuť. Zároveň táto ideológia zakladá na prisluhovačstve a hrubosti. Pritom určité prejavy západnej kultúry ako legalizácia prostitúcie, práva sexuálnych menšín („gayropa“), drogovo závislých a pod., môžu byť použité na odôvodnenie „nedostatku duchovna“ u iných národov. Rašizmus je kombináciou konceptu „mimoriadnej cesty“, o ktorej toľko hovorili boľševici, s nacistickou myšlienkou nadradenosti, nie však rasovej, ale duchovnej. Nakoniec z toho vznikla smrteľná zmes nazývaná „русский мир – 1. ruský svet, 2. ruský mier“.
Jadrom rašizmu je odmietanie západnej civilizácie, do protikladu sa jej stavia svojrázna ruská (euroázijská) civilizácia. Moskovskí intelektuáli súhlasia s autokratom Putinom, ktorý sa snaží dokončiť cársku a boľševickú ukrajinocídu. Dnes je rašizmus ideologickým základom putinizmu. História potvrdila, že rašizmus zahŕňa predovšetkým ničenie Ukrajincov ako národného spoločenstva.
Funkcie
Podľa odborníkov je rašizmus ideológiou, ktorá „je založená na ilúziách a ospravedlňuje prípustnosť akejkoľvek svojvôle v záujme klamlivo interpretovaných záujmov ruskej spoločnosti. V zahraničnej politike sa rašizmus prejavuje najmä porušovaním princípov medzinárodného práva, vnucovaním svetu vlastnej verzie historickej pravdy výlučne v prospech Ruska, zneužívaním práva veta v Bezpečnostnej rade OSN atď. Vo vnútornej politike je rašizmus porušovaním práva na slobodu myslenia, prenasledovaním členov „hnutia nezhodujúcich sa“, zneužívaním médií na dezinformovanie ľudí.
Symbolika
Hlavným symbolom rašizmu je písmeno „Z“. Výber tohto písmena nedáva zmysel. Toto písmeno nie je v cyrilike, hoci samotná invázia bola interpretovaná ako „záchrana ruského sveta“.
Rašisti
Prívržencov ideológie rašizmu zvyčajne nazývajú "rašisti", niekedy - "vaťáci".
Psychológia rašistov je psychológiou nepriateľstva, predstavou, že aj v Rusku sú všade cudzinci. Táto psychológia je typická pre ľudí, ktorí sú hlboko urazení imaginárnymi alebo skutočnými poníženiami, ktorým ich vystavil Západ. No v časoch, keď „Rusko je silné“, majú vraj rašisti možnosť pomstiť sa.
Frynichos
Frynichos (Frynichos) môže byť:
Ruský fašizmus
Rašisti
Charakteristickou črtou rašistického vedomia je nádej na silu. Dôležitou črtou rašistov je mŕtve a polemické vnímanie histórie Ruska, premena histórie na súbor kultových dátumov, ktoré rašisti uctievajú a veria im.
Majstrovstvá Slovenska v cestnej cyklistike
Majstrovstvá Slovenska v cestnej cyklistike sú preteky v cestnej cyklistike usporadúvané každý rok týždeň pred začiatkom Tour de France. Od roku 2008 sa usporadúvajú spoločné majstrovstvá Česka a Slovenska, striedavo, raz v Česku a raz na Slovensku. Víťaz pretekov nosí počas nasledujúceho roka Slovenský cyklistický dres.20x20bod
Háje 3
náhľad|Poloha v rámci Petržalky
Háje 3 sú lokalita v miestnej časti Háje v mestskej časti Petržalka v Bratislave.
Je to územie východne od Starohájskej ulice, severne od Kutlíkovej ulice, južne od Haanovej ulice a Gettingovej ulice a západne od Dolnozemskej cesty.
Ulice
Dolnozemská cesta, Gettingova ulica, Haanova ulica, Jankolova ulica, Kutlíkova ulica, Mamateyova ulica, Ulica Medveďovej, Ovsištské námestie, Polereckého ulica, Starohájska ulica, Ulica Alžbety Gwerkovej, Ulica Marie Curie Sklodowskej.
Saint-Civran
Saint-Civran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nemocnica Košice-Šaca
Nemocnica Košice-Šaca (do 19. júna 2003 VSŽ Nemocnica Košice-Šaca, do 3. júla 2020 Nemocnica Košice-Šaca, a.s. 1. súkromná nemocnica, oficiálne celým názvom Nemocnica AGEL Košice-Šaca a.s.) je prvá súkromná nemocnica na Slovensku. Bola založená v roku 1970 a sídli na okraji košickej mestskej časti Šaca.
Nemocnica Košice-Šaca poskytuje zdravotnú starostlivosť pre spádovú oblasť zo zhruba 100 000 obyvateľmi do ktorých patria pacienti hlavne z U. S. Steelu Košice, Moldavy nad Bodvou a časti okresu Košice II. Pre Žilinský, Banskobystrický, Prešovský a Košický kraj poskytuje zdravotnú starostlivosť v odbore popálenín a rekonštrukčnej chirurgie. Nemocnica je otvorená aj pre pacientov z iných regiónov, ktorí túto možnosť vo veľkej miere využívajú. V každoročnom rebríčku najlepších nemocníc na Slovensku tvorenom inštitútom INEKO, sa Nemocnica Košice-Šaca v roku 2018 umiestnila na druhom mieste v kategórii Všeobecné nemocnice, hneď za nemocnicou v Starej Ľubovni.
História
Televízny serál Nemocnica na okraji mesta presne vystihuje polohu Nemocnice Šaca. V 70. rokoch minulého storočia patrila Nemocnica v Šaci k najmodernejším veľkým nemocniciam na Slovensku a patrí k nim do dnes. Počas jej existencie prešla nemocnica viacerými rekonštrukciami. V roku 2006 bolo k nemocnici pristavané diagnostické centrum a najnovšie v roku 2016 tu vzniklo operačné centrum s celkovo piatimi sálami.
Areál, v ktorom zastáva dominantné postavenia 12 poschodová nemocničná budova, začali stavať Hutné stavby Košice v roku 1962. Investorom sa stali vtedajšie Východoslovenské železiarne (VSŽ). Architekti nemocnice – Karel Prager, Jiří Kadeřábek a Jiří Albrecht z Prahy získali za tento projekt zlatú medailu na svetovej súťaži projektov zdravotníckych zariadení v Izraeli. Tá istá trojica autorov navrhla v Prahe výnimočnú budovu Federálneho zhromaždenia (teraz slúži Národnému múzeu) alebo Novú scénu Národného divadla.
Kladný prístup personálu k samotnému pacientovi naznačuje vo vestibule farebná mozaika Helmuta Bistiku z roku 2006. Areál má aj umelecky pridanú hodnotu aj vďaka vyvýšenej soche Miloslava Chlupáča v parku medzi jednotlivými budovami a dvom kamenným reliéfom na prednej i zadnej fasáde vstupnej budovy. Predný reliéf s názvom Ozvena vytvoril Ludwik Korkoš v rozpetí rokov 1957 – 1970, pôvodom z Poľska, ktorý je aj autorom pamätníka Slovenskej republike rádu v Prešove. Zadný reliéf z roku 1970 je umeleckým dielom v tom čase budúceho vedúceho Katedry sochárstva na VŠVU v Bratislave Ladislava Snopeka, ktorý má umiestnenú svoju druhú plastiku s názvom Dvaja na Terase pred košickým Spoločenským pavilónom na Triede SNP.
Nemocnica mala byť pôvodne dokončená v roku 1967, no napokon jej 15 oddelení otvorili v až roku 1970. Oddelenia pozostávali s 461 postelí a nemocnica disponovala aj zaujímavosťou, ktorou bola potrubná pošta. Oddelenie popálenín bolo jediné v Česko-Slovensku a neskôr v nemocnici pribudlo aj oddelenie nukleárnej medicíny. Zariadenie už od vtedy až po súčasnosť slúžilo nielen zamestnancom VSŽ (dnešný U. S. Steel), ale aj obyvateľom spádovej oblasti Moldava nad Bodvou.
Rozšírenia
K pôvodnej hlavnej budove a 3-poschodovej komplementárnej časti v roku 2016 pribudlo nové 3-poschodové operačné centrum, ktoré zastrešuje viaceré operačné sály, lôžkové jednotky pooperačnej intenzívnej starostlivosti a ARO s napojením na urgentný príjem. Výška investície bola zrhuba 9 miliónov eur bez DPH. Po tejto prístavbe začala aj rekonštrukcia komplementárnej budovy a starých operačných sál. Vzniknúť by tu mala multifunkčná jednotka intenzívnej starostlivosti. Postupom času prešla nemocnica viacerými rekonštrukciami, medzi ktorými sa posledná zameriavala na pôrodnice. Rekonštrukcia pôrodníc bola kompletne ukončená 30. apríla 2019, pri ktorej bolo uviedených do prevádzky päť nových pôrodných boxov a dve nové operačné sály. Investíciu vo výške 2 miliónov eur hradila spoločnosť AGEL, a.s. do ktorej skupiny nemocnica patrí. Nové pôrodné boxy vynikajú vlastným sociálnym zariadením a centrálnym monitorovacím systémom. Ročne sa v šačanskej nemocnici narodí okolo 1 900 detí. Na svet im pomáha až trinásť lekárov a následne sa o ne stará tím siedmich lekárov nemocničného Novorodeneckého oddelenia.
V marci 2022 nemocica otvorila nový urgentný príjem za 9 miliónov €. Výstavba trvala 21 mesiacov. Súčasťou novopostaveného urgentu je operačné centrum pre miniinvazívne výkony, zákroková miestnosť, multifunkčná chirurgická jednotka intenzívnej starostlivosti, špecializované a ambulantné vyšetrovne, expektačná miestnosť, personálne a hygienické zázemie.