cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spojené štáty
Školstvo
Verejné školstvo je všeobecne dostupné. Vek vzdelávacej povinnosti je v jednotlivých štátoch rôzny. Začína v piatich až ôsmich rokoch a končí v štrnástich až osemnástich rokoch. Vzdelávacia povinnosť sa spravidla plní školskou dochádzkou do verejných škôl, do štátom akreditovaných súkromných škôl alebo schválenými programami domáceho vzdelávania. Vo väčšine verejných a súkromných škôl je výučba rozdelená do troch stupňov (úrovní): „základná“ škola (elementary school; na Slovensku prvý stupeň základnej školy, skôr „všeobecná“ škola), „stredná“ zodpovedá druhému stupňu slovenskej základnej školy alebo nižším ročníkom viacročných gymnázií (middle school, niekedy junior high school) a „vysoká“ (high school, niekedy secondary education), zodpovedajúca slovenským stredným školám. V prevažnej väčšine škôl týchto stupňov sú deti rozdelené do vekových skupín na ročníky, resp. triedy (grade) od škôlky (kindergarden) pre najmladších žiakov cez prvú triedu až po dvanásty ročník (triedu), posledný rok „vysokej“ školy. Presné vekové priradenie žiakov a študentov (anglicky len student) v ročníkoch sa trochu líši podľa miesta.
Vyššie, terciárne vzdelávanie, známejšie ako college univerzitnej úrovne je všeobecne vedené nezávisle na základnom a strednom školstve.
Zdravotná starostlivosť
thumb|[[Texas Medical Center v centre Houstonu je najväčším zdravotníckym komplexom na svete]]
Spojené štáty patria medzi krajiny s najvyššími výdavkami na zdravotníctvo v pomere k HDP. V medzinárodných rebríčkoch kvality zdravotníckych systémov (WHO, The BMJ) však nepatria k špičke. V roku 2008 sa USA podľa OECD pri porovnaní dĺžky života, úmrtnosti novorodencov, alebo potenciálne stratených rokov života v súvislosti so zdravotným stavom umiestnili v dolnej tretine štátov OECD. Napriek tomu sú USA krajinou s najrozšírenejším využívaním moderných medicínskych technológií.
V USA neexistuje univerzálny zdravotný systém zabezpečujúci starostlivosť pre všetkých obyvateľov. Niektoré štáty však v minulosti vyvíjali iniciatívu smerom k univerzálnemu systému, napríklad zavedením povinného zdravotného poistenia, ktoré chudobným dotuje štát. Ide hlavne o štáty Minnesota a Massachusetts. Vláda USA financuje z daní zdravotnú starostlivosť pre približne 28% obyvateľov, a to najmä pre ľudí nad 65 rokov a zdravotne postihnutých (Medicare), chudobných (Medicaid), pre deti z rodín s nízkym príjmom (Children’s Health Insurance Program), ako aj pre vojenských veteránov (Veterans Health Administration) a ľudí v aktívnej vojenskej službe (Tricare). Vláda tiež financuje kliniky poskytujúce predpôrodnú starostlivosť a spolu s charitatívnymi organizáciami aj väčšinu hospicov starajúcich sa o ľudí, ktorých očakávaná dĺžka dožitia je do šesť mesiacov. Podiel verejných výdavkov na celkových výdavkoch na zdravotníctvo dlhodobo stúpa.
V porovnaní s väčšinou iných štátov OECD vláda USA nereguluje ceny liekov, dôsledkom čoho sú najmä ceny originálnych liekov podstatne vyššie. Vznikajú tak priaznivé podmienky pre vývoj nových liekov, z čoho profitujú aj iné štáty. Značná časť výdavkov na zdravotníctvo v USA smeruje do výskumu. Väčšinu (hlavne aplikovaného) výskumu financujú súkromné ziskové firmy, pričom vláda sa orientuje najmä na základný výskum.
Verejná diskusia sa týka hlavne problému rýchlo rastúcich nákladov, nerovného prístupu k zdravotnej starostlivosti a nárastu počtu nepoistených, resp. nedostatočne poistených Američanov. K najviac diskutovaným riešeniam patria rôzne možnosti zavedenia univerzálneho zdravotného systému.
Zdravotné poistenie
Zdravotné poistenie je v USA záležitosťou každého jedinca a zatiaľ nie je povinné. Poisťovne sú zároveň súkromnými firmami, pričom výška poistenia sa neodvíja od výšky príjmu, ale je rozdelená podľa veku, prekonaných chorôb atď. To znamená, že mnoho ľudí z rodín s nízkymi príjmami si nemôže dovoliť platiť poistenie. Ľudia bez poistenia dostávajú v porovnaní s poistenými podstatne menej kvalitnú starostlivosť, pokiaľ si ju nedokážu priamo zaplatiť. Zo štatistiky National Center for Health Statistics z roku 2012 vyplýva, že 45,5 miliónov (teda 14,7%) osôb bolo nepoistených v čase rozhovoru, pričom 57,7 miliónov (18,6%) nebolo poistených aspoň časť roka predchádzajúcemu interview, z toho 34,1 miliónov nebolo poistených viac ako rok. Z celkového počtu bolo nepoistených 4,9 miliónov (6,6%) detí do 18 rokov. Zo štatistiky tiež vyplýva, že počet ľudí, ktorí si neplatia zdravotné poistenie, mierne klesá a približne 10% neplatičov nepochádza z rodín s nízkymi príjmami.
Reforma zvaná Obamacare (Patient Protection and Affordable Care Act), z roku 2010, reguluje prístup k zdravotnému poisteniu. Zmyslom zákona je zvýšiť dostupnosť zdravotného poistenia pre chudobnejšie vrstvy obyvateľstva. Zákon okrem iného zakazuje firmám, ktoré zabezpečujú zdravotné poistenie, akúkoľvek diskrimináciu – posudzovať výšku zdravotnej poistky klienta podľa jeho predchádzajúceho zdravotného stavu či na základe pohlavia, ako bolo doteraz bežné, a preto bolo zdravotné poistenie v podstate nedostupné pre vážne chorých a sociálne slabších občanov.
Chudoba
thumb|Scéna z prestrelky [[Chicago Police Department s ozbrojeným podozrivým v Homan Square]]
Štúdia OSN z mája 2018 konštatovala, že 40 miliónov Američanov žije v chudobe a 5 miliónov žije v podmienkach tretieho sveta. Podľa údajov americkej národnej koalície proti bezdomovectvu z roku 2009 má 44% bezdomovcov prácu a napriek tomu nedokážu uniknúť bezdomovectvu.
Kriminalita
V USA je kriminalita relatívne vyššia ako v Európe (v roku 2013 bolo 4,3 vraždy na 100 000 obyvateľov za rok), ale veľmi sa líši podľa štátu a mesta. Nebezpečné sú najmä getá obývané mestskou chudobou. Mesto s najvyššou mierou kriminality je Detroit, kde je ukazovateľ vrážd na približne desaťnásobku amerického priemeru.
Sídla
V tomto zozname sa nachádza 20 najväčších miest v Spojených štátoch podľa počtu obyvateľov (na základe údajov zo sčítania obyvateľstva v roku 2020). Všetky čísla počítajú len ľudí žijúcich priamo v meste, nepočítajú populáciu v metropolitnom okolí.
Štátne zriadenie
thumb|Prezident Biden so svojím vládnym kabinetom
Spojené štáty sú najstaršou federáciou sveta. Ide o prezidentskú republiku a zastupiteľskú demokraciu, fungujúcu prostredníctvom kongresového systému definovaného ústavou nahrádzajúcou pôvodnú ústavu, tzv. Články Konfederácie (Articles of Confederation) platné medzi rokmi 1781 – 1788. Územie tak patrí pod troje orgány – na federálnej, štátnej a miestnej úrovni, hoci mnohé oblasti sú spravované viac miestnymi správami, napríklad aj okresnými alebo metropolitnými orgánmi. Všetky tieto správne orgány sú volené voličmi v tajných voľbách alebo menované zástupcami volenými voličmi.
Štátna správa sa na federálnej úrovni skladá z troch zložiek:
Kongres Spojených štátov je dvojkomorovým parlamentom. Snemovňa reprezentantov má 435 členov po dva roky reprezentujúcich takzvané „kongresové okresy“. Pomer počtu zástupcov z každého štátu sa každý desiaty rok mení podľa vývoja počtu obyvateľov. Každému štátu je však zabezpečený najmenej jeden zástupca, ktorého má v súčasnosti sedem štátov. Najľudnatejší štát, Kalifornia, ich má 53. Každý štát má dvoch senátorov volených na šesťročné volebné obdobie. Každý druhý rok je volená tretina komory, zatiaľ čo Snemovňa reprezentantov je každý druhý rok volená celá. Senátori teda majú šesťročné volebné obdobie a kongresmani dvojročné. Voľba kongresmanov i senátorov nie je špecifikovaná ústavou a je tak ponechaná na štátoch, ale väčšinou sa do oboch komôr volí pomocou systému prvého v cieli (First-past-the-post voting).
Ústava Spojených štátov je najvyšším zákonným dokumentom amerického právneho systému. Je spoločenskou zmluvou upravujúcou fungovanie spoločnosti pomocou zvolenej vlády. Všetky zákony i postupy štátov a federálnej vlády môžu byť predmetom skúmania a ak sa zistí, že nie sú v zhode s ústavou, sú zrušené. Ústava je živým dokumentom, ktorý môže byť doplnený niekoľkými rôznymi spôsobmi. Všetky z nich však vyžadujú súhlas aspoň prevažnej väčšiny štátov. Ústava tak bola od času svojho vzniku zmenená, resp. doplnená, 27 krát, naposledy v roku 1992.
Ústava zahŕňa ustanovenie „zachovať slobodu“, základné práva podľa Listiny práv (Bill of Rights) a dodatky ústavy, medzi ktoré patrí sloboda slova, sloboda vyznania a sloboda tlače, právo na spravodlivý proces, právo držať a nosiť zbraň, všeobecné volebné právo, a vlastnícke právo. Zároveň všetkým štátom zaručuje republikánske zriadenie.
Politický systém
Politický systém Spojených štátov je väčšinový. K americkej politickej kultúre patrí veľká súperivosť medzi dvoma najväčšími stranami a vysoký podiel verejnosti v politike.
Americkej politike dominujú dve najväčšie strany – Republikánska strana a Demokratická strana. Členovia týchto dvoch strán držia prevažnú väčšinu volených úradov v celej krajine na federálnej, štátnej a miestnej úrovni. Nezávislí alebo kandidáti menších strán bývajú najúspešnejší prevažne len vo voľbách do miestnych zastupiteľstiev, hoci niekoľko nezávislých senátorov má svoje kreslá aj v Senáte. V americkej politickej kultúre je Republikánska strana vnímaná ako „stredopravicová“ alebo konzervatívna, Demokratická strana ako „stredoľavicová“ alebo liberálna. Veľkosť oboch strán však spôsobuje značné rozdiely aj vo vnútri samotných strán.
Od roku 2021 je prezidentom Spojených štátov demokrat Joe Biden.
Administratívne členenie
Samotné Spojené štáty sa skladajú z:
Sekundárne k USA patria aj ostatné ostrovné územia.
Oligarchia
Dve americké univerzity, Northwestern University a Princeton University, vypracovali spoločnú štúdiu uverejnenú v roku 2014, v ktorej skúmali 1 779 politických zmien či návrhov z rokov 1981 až 2002. Zamerali sa na otázku zhody týchto zmien s verejnou mienkou ľudí, ktorí ich presadzovali. Touto štúdiou sa zistilo, že zatiaľ čo miera presadenia legislatívnych návrhov v prospech najbohatších 10% Američanov mala lineárnu závislosť na ich preferenciu, presadenie legislatívnych zmien v prospech priemerných Američanov bolo nezávislé na tom, ako veľmi si Američania dané zmeny želajú alebo ich potrebujú. Dochádza tak k tomu, že nie je uplatňovaná „vôľa ľudu“, ale vôľa niekoľkých málo elít a dá sa tak hovoriť o existencii oligarchie a neexistencii demokracie v USA. Ekonomické elity a organizované skupiny, zastupujúce veľké záujmy biznisu, majú podstatný nezávislý vplyv na politiku Spojených štátov, zatiaľ čo záujmy priemerných občanov majú na presadenie politických zmien nepatrný alebo žiadny vplyv.
Na začiatku roku 2017 bol tzv. index demokracie Spojených štátov ohodnotený hodnotou pod 8,0, čím sa podľa Ekonomickej spravodajskej jednotky (Economist Intelligence Unit), ktorá hodnotenie vykonávala, krajina presunula z kategórie „plná demokracia“ do kategórie „chybná demokracia“ – prvýkrát vo svojej histórii.
Ozbrojené sily
thumb|left|250px|Americká vojenská prítomnosť vo svete thumb|Úderná skupina [[USS Kitty Hawk (CV-63)|USS Kitty Hawk, Ronald Reagan a Abraham Lincoln s lietadlami námornej pechoty, vojenského námorníctva a vojenského letectva]]
Ozbrojené sily Spojených štátov (United States Armed Forces) tvorí šesť zložiek: armáda, vzdušné sily, vojenské námorníctvo, námorná pechota, vesmírne sily a pobrežná stráž. V súčasnosti sú najsilnejšou a technologicky najpokročilejšou bojovou silou, čo Spojeným štátom zabezpečuje postavenie superveľmoci. K výzbroji amerických ozbrojených síl patria okrem iného tanky Abrams, stealth lietadlá, lietadlové lode či jadrové ponorky. Pokročilými technológiami disponujú aj výstroje a vybavenia peších i špeciálnych jednotiek.
Americké ozbrojené sily sa zapojili do väčšiny hlavných vojenských konfliktov 20. storočia. Pomohli poraziť Nemecko v oboch svetových vojnách. Operujú s najväčším rozpočtom na svete – na obranu vynakladajú približne 50% celkových svetových nákladov vojenstva, spolu so štátmi NATO je to 70%. Percento HDP amerických výdavkov na zbrojenie je však len o trochu vyššie než u štátov západnej Európy. Vysoké výdaje na obranu umožňujú Spojeným štátom rozvoj moderných technológií, napríklad stealth alebo mikrovlnné, sonické a ULF (Ultra low frequency) zbrane, ktoré úspešne vyvíjajú predné americké korporácie, a tiež značná časť zbraní a munície z ochudobneného uránu. Americké ozbrojené sily majú vysokú bojaschopnosť vďaka dlhoročným skúsenostiam s účasťou v ozbrojených konfliktoch a intervenciách.
V súčasnosti disponujú základňami po celom svete. Od druhej svetovej vojny v Nemecku a Japonsku, od kórejskej vojny v Kórejskej republike a ďalších krajinách. Spojené štáty sú zakladajúcim a najsilnejším členom NATO. Americké ozbrojené sily sú subjektom s najväčším dopadom na znečistenie ovzdušia na svete a tiež najväčšou spotrebou ropy (podľa CIA World Factbook je to 320 000 barelov denne, čo je približne 15 krát viac než v období druhej svetovej vojny). Emisie amerických ozbrojených síl navyše nie sú pripočítané k emisiám USA ani krajiny, na území ktorej operujú. Začiatkom 10. rokov 21. storočia Spojené štáty vojensky operovali podľa niektorých zdrojov vo viac ako stovke krajín sveta.
Vývojové tendencie
thumb|Sídlo [[Organizácia Spojených národov|OSN na Manhattane v New Yorku]]
Spojené štáty v širokom meradle ovplyvňujú celosvetový ekonomický, politický a vojenský vývoj. Tento vplyv vyvoláva početné diskusie o ich zahraničnej politike po celom svete. Takmer všetky štáty majú vo Washingtone, D. C. svoje veľvyslanectvá a mnoho z nich konzuláty po celej krajine. Avšak Irán, Severná Kórea, Bhután a Sudán neudržujú so Spojenými štátmi diplomatické styky.
Spojené štáty sú zakladajúcim členom Organizácie Spojených národov (OSN) so stálym zastúpením v Bezpečnostnej rade OSN a právom veta. Sú členom mnohých ďalších medzinárodných organizácií. Súčasnými spojencami USA sú Austrália, Izrael, Japonsko, Nový Zéland a štáty NATO, z ktorých Spojené kráľovstvo má s USA ďalšie nadštandardné vzťahy. USA majú navyše úzke diplomatické, ekonomické a kultúrne vzťahy so štátmi, s ktorými susedia na súši, teda s Kanadou a Mexikom.
Ako celok prešla zahraničná politika USA predovšetkým v 20. storočí rozmanitým vývojom. Monroeova doktrína z roku 1823 definovala celú západnú pologuľu za sféru vplyvu Spojených štátov. Po víťaznej španielsko-americkej vojne v roku 1898 Spojené štáty anektovali Havaj, Portoriko a Filipíny. Počas tzv. banánových vojen v prvej polovici 20. storočia Spojené štáty intervenovali v niekoľkých krajinách Karibiku a Strednej Ameriky. Na začiatku storočia bola snaha o izolacionizmus a neangažovanie sa mimo západnú pologuľu. Tento trend bol na čas prerušený počas prvej svetovej vojny, do ktorej sa USA zapojili v roku 1917 po potopení britského parníku Lusitania s Američanmi na palube. Po vojne sa odmietli zapojiť do Spoločnosti národov (predchodkyňa OSN) a pokračovali vo svojej politike z predvojnového obdobia, ktorú definitívne opustili po japonskom útoku na Pearl Harbor a vstupom USA do druhej svetovej vojny.
Po skončení najväčšieho ozbrojeného konfliktu v dejinách Spojené štáty pomáhali obnoviť západnú Európu prostredníctvom tzv. Marshallovho plánu a snažili sa zabrániť celosvetovému rozmachu komunizmu. V rámci tohto boja USA podporovali aj rôzne nedemokratické vlády (Pinochet, Suharto, Perón, Husajn, Duvalier, podpora operácie Condor) či sa nepriamo podieľali na zvrhnutí vlád, ktoré odporovali ich záujmom (Mosaddek v Iráne, Arbenz v Guatemale), alebo sa o ich zvrhnutie snažili (podpora contras v Nikarague).
Po víťazstve v studenej vojne sa USA stali v podstate jedinou superveľmocou na svete. Táto ich pozícia však doznáva v posledných rokoch určitú premenu, najmä v súvislosti s komplikovanou situáciou na Blízkom východe a v neposlednom rade s mocenským vzostupom Číny, podporovaným jej rastúcim ekonomickým potenciálom.
Antiamerikanizmus
thumb|Americkí vojaci strážia ropné polia v [[Rumajlá počas invázie do Iraku v roku 2003]]
Vlády USA čelili po svete antipatiám mnohých občanov i štátov, ale aj protestom v samotných USA, kvôli metódam boja proti teroristom, medzi ktoré patrí zaobchádzanie s väzňami vo väzniciach Guantánamo a Abú Ghrajb, prevádzkovanie tajných väzníc CIA mimo americké územie, v ktorých bolo povolené mučenie väzňov (Egypt, Pakistan, Poľsko, Litva alebo Rumunsko), masové odpočúvanie svojich občanov aj spojencov (Patriot Act, Echelon a odhalenie Edwarda Snowdena o činnosti NSA), kvôli vojne v Iraku, ktorá destabilizovala región a vyžiadala si veľké množstvo obetí (odhady sa pohybujú zhruba od 115 000 až do 461 000 mŕtvych od roku 2003), alebo z dôvodu vojenskej intervencie v Líbyi, ktorá sa po zvrhnutí líbyjského režimu prepadla do chaosu. Kritizovaná je tiež úzka spolupráca s nedemokratickými režimami ako je Saudská Arábia a podpora vojenskej intervencie v Jemene.
Vzťahy s Čínou
thumb|Bývalý prezident Spojených štátov [[Donald Trump s manželkou Melaniou pri stretnutí s čínskym prezidentom Si Ťin-pchingom a jeho manželkou Pcheng Li-jüan počas oficiálnej návštevy Číny v roku 2017]]
Stav vzťahov medzi USA a Čínou je jedným zo základných parametrov zahraničnej politiky. Americko-čínske vzťahy sa zlepšili v čase prezidentovania Richarda Nixona, ktorý vykonal zásadný obrat tým, že uznal vládu v Pekingu ako legitímnu vládu Číny. Došlo k uznaniu tzv. politiky jednej Číny a Taiwan bol nútený postúpiť svoje miesto v OSN Pekingu. V roku 1996 sa Čína pokúšala ovplyvniť americké prezidentské voľby zasielaním finančných príspevkov na podporu kampane Billa Clintona.
V roku 2016 bola Čína ako vlastník amerických štátnych dlhopisov v hodnote 1,244 bilióna dolárov najväčším zahraničným veriteľom Spojených štátov.
V čase vlády prezidentov Georgea W. Busha a Baracka Obamu sa začali prejavovať rozpory zapríčinené mocenským vzostupom Číny ako vážneho hráča v celosvetovom meradle, hlavne však v juhovýchodnej Ázii. Napätie medzi Čínou a Spojenými štátmi vystupňovali viaceré incidenty, napríklad hakerské útoky, vrátane krádeže osobných údajov 21,5 milióna zamestnancov amerických federálnych úradov v roku 2015, alebo budovanie umelých ostrovov v Juhočínskom mori. Ambície Číny sú umocnené jej rastúcou ekonomickou silou, ktorá sa prejavuje aj v obrovských každoročných prebytkoch Číny v jej obchode s USA. Podľa názoru amerických analytikov vykonáva Čína protekcionistickú obchodnú politiku pomocou umelo udržiavaného nízkeho výmenného kurzu čínskej meny a zároveň oveľa nižších miezd pracovníkov v čínskom priemysle, čím môže ponúkať svoj tovar v USA za veľmi nízke ceny a vytláčať tak domácich výrobcov. V roku 2017 dosiahol čínsky prebytok v obchode s USA 375 miliárd dolárov.
Po nástupe Donalda Trumpa do funkcie amerického prezidenta v januári 2017 sa táto situácia premenila v konflikt, pričom USA zaviedli zvýšené colné sadzby na dovoz ocele a hliníka z Číny. Dňa 2. mája 2018 priletela do Pekingu americká delegácia, ku ktorej patrili minister financií Steven Mnuchin, minister obchodu Wilbur Ross a poverenec pre obchodné záležitosti Robert Lighthizer. Informované kruhy vo Washingtone boli toho názoru, že cieľom tejto delegácie nebolo ihneď ukončiť spor s Čínou o obchodné záležitosti.
Ekonomika
Za menej ako 400 rokov sa Spojené štáty zmenili z divočiny obývanej Indiánmi na najmocnejšiu priemyselnú krajinu sveta. Dnes sú hospodársky najrozvinutejším štátom na Zemi. Vyrábajú štvrtinu hospodárskej produkcie sveta. Spojené štáty vynakladajú množstvo finančných prostriedkov na výskum nových spôsobov výroby a nových výrobkov. Po osamostatnení sa najrýchlejšie rozvíjal textilný a potravinársky priemysel. Postavenie transkontinentálnej železnice a dostatok nerastných surovín podnietili rozmach strojárskeho, oceliarskeho priemyslu a výroby elektrickej energie. Svetové vojny v 20. storočí neoslabili hospodárstvo USA, ale boli zdrojom rozmachu. USA tak posilnili svoj hospodársky a politický rast.
Spojené štáty majú zmiešanú ekonomiku. K súčasným problémom americkej ekonomiky patrí štátny a verejný dlh, korporátne dlhopisy, hypotekárna kríza vyvolaná pádom cien nehnuteľností, nízke úroky, výrazne negatívne saldo zahraničného obchodu a vzrastajúca inflácia. Najpoužívanejšou menou pre medzinárodné transakcie je americký dolár. Najvýznamnejšími obchodnými partnermi sú Čína, Kanada, Mexiko, Japonsko, Nemecko, Kórejská republika, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, India a Taliansko.
Poľnohospodárstvo
náhľad|Žatva v regióne [[Palouse v severnej časti stredného Idaha]]
Poľnohospodárstvo tvorí len 1% hrubého národného produktu, ale je vysoko výkonné a výraznou mierou sa podieľa na potravinovej bezpečnosti krajiny. Na území štátu sa pestujú všetky hospodárske plodiny mierneho a subtropického podnebia. Z hľadiska produkcie je významný stredozápad, ktorý tvorí obilnicu krajiny. Florida je významný producent citrusových plodov, Kalifornia viniča. USA patria medzi najväčších producentov bavlny, kukurice, zemiakov, tabaku a sóje. V Spojených štátoch sa pestujú aj geneticky modifikované plodiny (GMO), čo sa nestretáva v Európe s plným pochopením. Na severe a západe krajiny pretrváva chov hovädzieho dobytka. Okrem toho je v živočíšnej výrobe dôležitý chov hydiny, ošípaných a rybolov.
Priemysel
Priemysel sa zameriava na ťažbu fosílnych palív a železnej rudy. Nerastné suroviny spracúva hutnícky priemysel. Zastúpený je strojársky, drevársky, potravinársky a textilný priemysel. Spojené štáty majú najvyššiu spotrebu na svete, čo sa týka ropy, zemného plynu, elektriny a viacerých ďalších komodít. Zároveň sú najväčším svetovým producentom ropy a zemného plynu, ale všetku vlastnú produkciu spotrebujú a ešte musia dovážať. Významná je výroba civilných a vojenských lietadiel, kozmický priemysel, ako aj výroba zbraní a iné.
Služby
V súčasnosti tvorí základ hospodárstva USA sektor služieb. V tomto sektore pracuje najviac ľudí a vytvorí sa väčšina hospodárskej produkcie. Mimoriadne dôležité sú bankovníctvo, obchod. Celosvetový dosah má tvorba filmov, reklám, hudobná produkcia a telekomunikácie. Mnoho špičkových odborníkov pracuje vo sfére výroby softvéru, počítačových programov a hier. Globálny vplyv USA na svet možno badať pri presadzovaní sa firiem ako Microsoft, IBM, Coca-Cola, Pepsi, McDonald’s, General Motors, Ford a ďalších. V oblasti Silicon Valley v Kalifornii sídli tiež viacero moderných technologických firiem. Medzi najznámejšie hi-tech firmy patrí Google, Amazon.com, Facebook, Apple a ďalšie.
Medzi najväčšie obchodné odvetvia patrí maloobchodný a veľkoobchodný predaj, sektor (finančných, obchodných, zdravotníckych, sociálnych) služieb, proporcionálne vysoký podiel má aj veda a výskum alebo napríklad zábavný priemysel. USA sú tiež najvýznamnejším finančným trhom na svete, pričom New York Stock Exchange je najväčšou svetovou finančnou burzou podľa trhovej kapitalizácie.
Veda a technológie
thumb|left|[[Thomas Alva Edison a jeho fonograf, cca 1877]] thumb|[[kozmonaut|Astronaut Edwin „Buzz“ Aldrin na povrchu Mesiaca počas misie Apollo 11, 20. júl 1969]] thumb|[[Steve Jobs (vľavo), spoluzakladateľ Apple a Bill Gates (vpravo), spoluzakladateľ Microsoft Corporation]]
Piliere americkej filozofie a sociálnych vied stavali Henry David Thoreau či William James, Charles Sanders Peirce a John Dewey, najvýznamnejší predstavitelia amerického pragmatizmu, prvého rýdzo amerického filozofického smeru, ktorý hlboko ovplyvnil celú americkú spoločnosť. Veľmi vplyvnými autormi 20. storočia sa stali psychológovia Erich Fromm, Abraham Maslow, Carl Rogers, John Watson, Edward Thorndike či najcitovanejší psychológ 20. storočia Burrhus Frederic Skinner, sociológovia Erving Goffman a Talcott Parsons, filozof vedy Thomas Kuhn, rodová teoretička Judith Butlerová, politickí filozofi John Rawls, Samuel Huntington (autor slávneho Stretu civilizácií) a Francis Fukuyama (autor nemenej slávnej eseje Koniec dejín a posledný človek), filozof jazyka Hilary Putnam, zakladateľ sexuológie Alfred Kinsey, antropológovia Margaret Meadová a Clifford Geertz či lingvista Noam Chomsky. Mimoriadne postavenie majú Američania v ekonómii. Od začiatku udeľovania Nobelových cien za ekonómiu v roku 1969 bolo do roku 2018 len trinásť ročníkov, kedy cenu nepreberal niektorý z Američanov. Najväčší vplyv na spoločnosť mali z mnohých laureátov otec neoliberalizmu Milton Friedman, významní predstavitelia neokeynesiánskeho smeru Joseph Stiglitz a Paul Krugman, predstaviteľ teórie hier John Forbes Nash, ktorého preslávil film Čistá duša, a ktorý niesol pri bádaní bremeno paranoidnej psychózy, alebo Paul Samuelson, z ktorého učebnice sa už mnoho rokov učia tisíce študentov ekonómie po celom svete. O obohatenie ekonómie analýzou netrhového správania usiloval Gary Becker. Herbert Simon sa snažil prepojiť ekonómiu s psychológiou. Tiež jediná žena, ktorá získala Nobelovu cenu za ekonómiu, je Američanka Elinor Ostromová.
Turizmus
Spojené štáty americké sú krajinou s najväčším turistickým potenciálom. Medzi najvýznamnejšie centrá cestovného ruchu patria veľkomestá (New York, Los Angeles, Las Vegas atď.), na juhu krajiny Florida, na stredozápade Skalnaté vrchy a na západe Kalifornia. Množstvo turistov navštevuje národné parky (Yellowstonský, Yosemitský, Sequoia a ďalšie), ale aj mnohé atrakcie ako napr. Disneyland, Hollywood a pod.
Allegro (softvér)
Allegro je open source knižnica pre tvorbu video hier, ktorá má implementovanú podporu pre základnú 2D grafiku, manipuláciu s obrázkami, textový výstup, zvukový výstup, vstup a časovače (ako aj ďalšie rutiny pre matice s pevnými a pohyblivými rádovými čiarkami), Unicode reťazce, MIDI sekvencie, prístup k súborovému systému, prácu so súbormi, dátové súbory a pre 3D grafiku. Allegro je akronym frázy Atari Low-Level Game Routines, čo vo voľnom slovenskom preklade znamená Nízkoúrovňové herné rutiny pre Atari.
Spojené štáty
Infraštruktúra
thumb|Doprava na medzištátnej [[diaľnica|diaľnici I-787]] thumb|[[Medzinárodné letisko Hartsfield-Jackson Atlanta]]
Cestná doprava
Cestná doprava využíva najrozsiahlejšiu cestnú sieť na svete. Osobný automobil je v USA preferovaným dopravným prostriedkom na krátke a stredne dlhé vzdialenosti. Počet osobných áut v krajine presahuje 140 miliónov.
Allegro (softvér)
História
Allegro napísal Shawn Hargreaves pre Atari začiatkom 90. rokov. Keď zistil, že táto platforma upadá, tak prepísal Allegro na Borland C++ a DJGPP kompilátory v roku 1995. Podpora pre Borland C++ bola zanechaná vo verzií 2.0, takže jediným podporovaným kompilátorom zostalo DJGPP. Shawn Hargreaves už nepracuje na vývoji tejto knižnice. Od verzie 4.0 dokáže knižnica pracovať s operačnými systémami DOS, Microsoft Windows, BeOS, Mac OS X a systémoch založených na Unixe. Je napísaná v programovacom jazyku C.
Coubisou
Coubisou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 536 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Allegro (softvér)
Rozšírenia
Komunita užívateľov Allegra prispela viacerými doplňujúcimi knižnicami, ktoré riešili napríklad pohyb máp, import a export rôznych typov súborov. Rozšírenia sú zamerané najmä na prácu s novšími formátmi ako napríklad obrázkové PNG, GIF, JPEG, audiovizuálne MPEG video, hudobné Ogg, MP3, IT, S3M, XM, textové TTF a ďalšie.
Niektoré rozšírenia spájajú Allegro s inými programovacími jazykmi ako je napríklad Python, Perl, Scheme, C Sharp a iné.
Allegro je možné spojiť aj s OpenGL použitím knižnice AllegroGL. Verzia Allegro 5 už túto možnosť priamo podporuje.
Spojené štáty
Cestná doprava
Cez jazero Pontchartrain, ležiace na juhovýchode štátu Louisiana (severne od New Orleans), vedie najdlhší most sveta – Lake Pontchartrain Causeway.
Železničná doprava
Dĺžka železničných tratí je v súčasnosti o tretinu kratšia ako v roku 1930. Železnice zabezpečujú najmä prepravu surovín a potravín. Preprava osôb prevažuje najmä v prímestských oblastiach. Väčšinu vlakov osobnej dopravy prevádzkuje štátna spoločnosť Amtrak. Najviac nákladných vlakov prevádzkujú dve najväčšie spoločnosti Union Pacific Railroad a BNSF Railway, ktoré medzi sebou neustále konkurujú.
Letecká doprava
Letecká doprava má prvoradý význam v preprave osôb. V prepočte na osobokilometre značne prekonáva všetky ostatné druhy dopravy. Najväčšie letiská USA aj sveta podľa počtu prepravených cestujúcich sú Medzinárodné letisko Hartsfield-Jackson Atlanta, Medzinárodné letisko Los Angeles, O’Hareovo medzinárodné letisko v Chicagu, Medzinárodné letisko Dallas/Fort Worth, Medzinárodné letisko Denver a Medzinárodné letisko Johna F. Kennedyho v New Yorku.
Vodná doprava
Väčšina riečnych vodných ciest je vo východnej časti krajiny. Najvýznamnejšie sú na rieke Mississippi a Veľkých kanadských jazerách. Námorná doprava sa sústreďuje do východných a južných pobrežných oblastí. Najväčší obrat tovaru má prístav South Louisiana.
Kultúra
thumb|Tradičné symboly americkej kultúry – [[jablkový koláč, bejzbal a americká vlajka]]
Kultúrny región USA má vysoko rozvinutú materiálnu, ako aj duchovnú kultúru. Vplyv americkej kultúry je badateľný po celom svete. Rýchle občerstvenie ako napr. hamburgery, hotdogy, nealkoholické nápoje, ako aj postavy z filmov a televíznych programov poznajú diváci od západnej Európy až po Japonsko. Táto prezentácia Ameriky je miliardovým obchodom a má dôležité miesto v ekonomike Spojených štátov. Tomuto javu sa hovorí amerikanizácia a je jednou z príčin antiamerikanizmu.
Spôsob života
Miestnu spoločnosť charakterizuje americký spôsob života (American way of life). Široké vrstvy obyvateľstva sú nábožensky založené. Spoločenské tradície sa historicky odvodzujú od puritánstva. Dokazuje to napríklad prudérny filmový rating MPAA či citlivosť na sexizmus. Vlastný pohľad na seba charakterizuje americká výnimočnosť (American exceptionalism). V krajine je rozšírená predstava tzv. amerického sna (American Dream).
Americkú kultúru ovplyvňuje silný individualizmus, ktorý potláča pocit povinnosti k iným členom rodiny alebo iným sociálnym skupinám. Ďalšími znakmi sú značná mobilita a zmena (migrácie, snaha o rýchlu inováciu) a mechanické chápanie sveta (technologické riešenie všetkých problémov). Veľkú úlohu hrá právo na vlastnenie ručných zbraní, ktoré je zakotvené v americkej ústave. V niektorých štátoch, napríklad v Texase, je dovolené nosiť ručné zbrane viditeľne pri sebe, v meste New York je to naopak zakázané.
Podľa známej Inglehartovej mapy hodnôt patrí Amerika spolu s inými anglicky hovoriacimi krajinami k skupine vyznávajúcej hodnoty sebavyjadrenia (oproti hodnotám prežitia) v kombinácii s miernymi tradičnými hodnotami (oproti sekulárno-racionálnym hodnotám). Pre porovnanie, Slovensko a celá východná Európa sa vzhľadom na nižšie príjmy sústredí viac na hodnoty prežitia a vzhľadom na komunistickú minulosť a odlišnú úlohu náboženstva v spoločnosti viac na sekulárno-racionálne hodnoty.
Sociologické výskumy ukazujú, že Američania sú veľmi nábožní a v určitom zmysle nábožensky neznášanliví (na rozdiel od Európanov), uprednostňujú osobnú slobodu a osobnú zodpovednosť pred sociálnymi istotami (na rozdiel od obyvateľov východnej Európy) a sú veľmi hrdí na svoju vlasť (v porovnaní s európskymi národmi). Za pozitívne vlastnosti Američanov sa podľa prieskumov vo svete považuje pracovitosť a vynachádzavosť, za negatívne chamtivosť a násilnosť. Američania súhlasia so všetkými menovanými vlastnosťami okrem násilnosti.
V niektorých oblastiach sa však Američania prekvapujúco zhodnú so zvyškom sveta. Hodnoty demokracie a trhového hospodárstva sú dnes univerzálne. Občiansky aktivizmus je v Spojených štátoch síce veľmi uznávaný, ale rozsahom porovnateľný s Európou.
Kuchyňa
thumb|Typická americká večera, ktorá sa podáva pri príležitosti [[Deň vďakyvzdania|Dňa vďakyvzdania (Thanksgiving Day)]] thumb|[[Hamburger so zemiakovými hranolčekmi a pivom]] thumb|Rôzne americké [[whisky|whiskey na pultoch obchodu]]
V Spojených štátoch sa miešajú rôzne kultúry, obyčaje, rasy, náboženstvá i kuchyne zo všetkých častí sveta. Z toho dôvodu je prakticky nemožné jednoznačne definovať rôznorodú americkú kuchyňu. Navyše sú tu ešte miestne zvláštnosti a jedinečné spôsoby prípravy pokrmov, ktoré sem priniesli prisťahovalci, pričom ich recepty sa menili a prispôsobovali miestnym a dostupným potravinám.
Literatúra
thumb|left|[[Ernest Hemingway pracuje na knihe Komu zvonia do hrobu (For Whom the Bell Tolls), 1939]] thumb|[[Mark Twain, spisovateľ, satirik a humorista]]
K známym americkým nositeľom Nobelovej ceny za literatúru patria Ernest Hemingway, John Steinbeck, Thomas Stearns Eliot, William Faulkner, Pearl S. Bucková, Toni Morrison, Saul Bellow, Isaac Bashevis Singer, Sinclair Lewis a Eugene O’Neill.
Ku klasikom americkej literatúry patrí tiež Mark Twain, Arthur Miller, Jerome David Salinger, Vladimir Nabokov, Francis Scott Fitzgerald, Ayn Rand, Truman Capote, Henry James, John Updike, Norman Mailer, Philip Roth, O. Henry, Gore Vidal, Charles Bukowski, Henry Miller či Thomas Pynchon v próze, Walt Whitman, Emily Dickinsonová, Ralph Waldo Emerson, Jack Kerouac, Allen Ginsberg, Ezra Pound, Robert Frost, Sylvia Plathová, Langston Hughes či Henry Wadsworth Longfellow v poézii a Tennessee Williams v dráme.
V USA možno dosiahnuť veľkej popularity aj vďaka jedinej knihe, ako sa to stalo Harper Leeovej (Ako zabiť vtáčika), Margaret Mitchellovej (Juh proti severu), Harriet Beecher Stoweovej (Chalúpka strýčka Toma) alebo Maye Angelou (I Know Why the Caged Bird Sings).
Spojené štáty boli vždy predovšetkým veľmocou v oblasti žánrovej literatúry. Kráľom žánrov bol už Edgar Allan Poe. Dobrodružný román priviedol k dokonalosti Jack London, Herman Melville doň vniesol slávnu postavu a symbol túžby Moby-Dicka, Edgar Rice Burroughs Tarzana, James Fenimore Cooper svojho Posledného mohykána. Isaac Asimov, Ray Bradbury, Robert A. Heinlein a Philip K. Dick patria ku klasikom sci-fi. Na jej pomedzí sa vždy rafinovane pohyboval aj Kurt Vonnegut. Stephen King sa stal kráľom literárneho hororu a trileru, keď tak nadviazal na svojho veľkého predchodcu Howarda Phillipsa Lovecrafta. Známym autorom trilerov je tiež John Grisham. Mario Puzo sa preslávil svojím mafiánskym eposom Krstný otec. Drsnú detektívnu školu zakladal Dashiell Hammett. Revolúciu v žánri fantasy svoju Hrou o tróny spôsobil George R. R. Martin. Medzeru na trhu objavila aj Stephenie Meyerová so svojou ságou Twilight, rovnako ako Ursula K. Le Guinová. K priekopníkom americkej fantasy patril už „temný romantik“ Nathaniel Hawthorne. Špiónske romány preslávili Toma Clancyho. Kúzlo konšpiračných teórií bezo zvyšku zužitkoval Dan Brown. V humoristickom žánre sa presadil Washington Irving. Biografie preslávili Carla Sandburga. Viacero klasických komiksových postáv vytvoril Stan Lee.
Výtvarné umenie
thumb|[[Andy Warhol, maliar, filmový tvorca, autor a dôležitá osobnosť v hnutí popart]]
Americké výtvarné umenie bolo dlhý čas v tieni európskeho, ale v 19. storočí sa emancipovalo a stalo svojbytným. Mary Cassattová bola najvýznamnejšou reprezentantkou impresionizmu v Severnej Amerike. Blízko k nemu mal aj James Abbott McNeill Whistler. Na realistickú maľbu stavil Edward Hopper, regionalizmus zakladal Grant Wood. Priekopníčkou moderného umenia v USA bola Georgia O'Keeffová. Modernizmus došiel k svojmu vrcholu v diele Jacksona Pollocka, ktorý je jedným z hlavných svetových predstaviteľov abstraktného expresionizmu. V USA vznikol v 60. rokoch 20. storočia aj úplne osobitý výtvarný smer zvaný popart. Jeho hlavným predstaviteľom bol Andy Warhol a k ďalším reprezentantom patril Roy Lichtenstein. Jean-Michel Basquiat založil pouličné grafity. Umeleckú fotografiu obzvlášť formoval Man Ray.
Architektúra
V architektúre zaviedol Frank Lloyd Wright koncept „organickej architektúry“. Podobným priekopníkom bol Buckminster Fuller, tvorca geodetických kupol. Louis Sullivan je označovaný za „otca mrakodrapov“, ktoré sú pre americkú kultúru priam ikonické. Typickými bielymi domami sa preslávil modernista Richard Meier. Medzi modernizmom a postmodernizmom stál Philip Johnson. Klasikom postmodernizmu je Robert Venturi. V Číne narodený Ieoh Ming Pei sa preslávil svojimi modernými zásahmi do galérie Louvre v Paríži.
Hudba
thumb|left|[[Madonna si vyslúžila titul „Kráľovnej popu“]] thumb|[[Elvis Presley, považovaný za „Kráľa rock and rollu“]]
K najslávnejším americkým skladateľom vážnej hudby patria George Gershwin, Leonard Bernstein, Aaron Copland a Philip Glass. V čele avantgardných pokusov stál John Cage. Legendou filmovej hudby je John Williams. V rovnakom žánri sa preslávili tiež James Horner, Henry Mancini či Quincy Jones. Kráľom muzikálov bol Cole Porter. Scott Joplin založil hudobný štýl ragtime. Jazzovými legendami sú Louis Armstrong, Ella Fitzgeraldová, Miles Davis, Glenn Miller, Nat King Cole, Charlie Parker, John Coltrane.
Najslávnejší sóloví umelci populárnej a rockovej hudby pochádzajú často práve z USA. Klasici 40. až 70. rokov, otcovia zakladateľovia žánru, sú Elvis Presley, Bob Dylan, Johnny Cash, Jimi Hendrix, Frank Sinatra, Pete Seeger, B. B. King, Ray Charles, Bruce Springsteen, James Brown, Janis Joplinová, Tina Turner, Aretha Franklinová, Frank Zappa, Stevie Wonder, Bing Crosby, Chuck Berry, Eartha Kittová, Liza Minnelliová, Duke Ellington, Joan Baezová, Buddy Holly, Lou Reed, Billie Holiday, Diana Rossová, Donna Summer, Nina Simone, Gene Kelly, Etta James, Alice Cooper či Iggy Pop.
Ďalšia silná vlna prišla v 80. rokoch: Michael Jackson, Madonna, Whitney Houstonová, Cher, Prince, Mariah Careyová, Janet Jacksonová.
V 90. rokoch nastal mohutný nástup rapu a hip-hopu, pričom najslávnejšími rapermi sa stali Eminem, Tupac Shakur, 50 Cent, Kanye West, Akon, Jay-Z, Snoop Dogg, Dr. Dre, Lil Wayne. Kráľom latin popu je Ricky Martin, americkej country potom Dolly Partonová.
Zo Spojených štátov pochádza mnoho z najslávnejších rockových skupín. Po väčšinou z Kalifornie: The Doors (Jim Morrison), Metallica (James Hetfield), Linkin Park (Chester Bennington), Red Hot Chili Peppers (Anthony Kiedis), The Eagles, Beach Boys, 30 Seconds to Mars (Jared Leto), Green Day (Billie Joe Armstrong), Guns N’ Roses (Axl Rose), Megadeth (Dave Mustaine), Korn, blink-182, Slayer, The Black Eyed Peas. Najväčším narušením kalifornskej kultúrnej hegemónie bola vlna grunge z 90. rokov, ktorá sa zdvihla v Seattli: Nirvana (Kurt Cobain, Dave Grohl), Alice in Chains, Pearl Jam či Soundgarden. Silná hudobná scéna je tiež na východnom pobreží: Bon Jovi (Jon Bon Jovi), Kiss, Aerosmith (Steven Tyler), R.E.M., The Ramones, My Chemical Romance, The Velvet Underground, Simon & Garfunkel (Paul Simon, Art Garfunkel), Pixies, Backstreet Boys. Z amerického vnútrozemia je cesta k svetovej sláve o dosť ťažšia, ale našli sa aj také prípady: skupina Evanescence vznikla v Arkansase, metaloví Nine Inch Nails v Ohiu, Slipknot v Iowe či Pantera v Texase.
Najslávnejšou americkou tanečnicou bola Isadora Duncanová.
Kinematografia
thumb|left|[[Rita Hayworth sa v 40. rokoch 20. storočia stala najznámejšou herečkou v Hollywoode, sex symbolom a pin-up girl Ameriky]] thumb|Známy monumentálny nápis na južnom svahu kopca [[Mount Lee v Griffith Parku v Los Angeles]] thumb|[[Marlon Brando je považovaný za jedného z najväčších filmových hercov 20. storočia]]
Americký filmový priemysel je najrozvinutejší na svete a jeho synonymom je Hollywood, komplex filmových koncernov v Kalifornii – hoci štúdiá existujú aj inde.
Úplne zvláštnu pozíciu v americkej i globálnej kultúre si vydobyl Walt Disney, ktorý spôsobil revolúciu v detskom a kreslenom filme a vytvoril aj vlastné obchodné impérium. Režisérmi najslávnejších hollywoodskych trhákov boli Steven Spielberg (E.T. – Mimozemšťan, Čeľuste) a George Lucas (Hviezdne vojny). Ron Howard sa preslávil trhákmi podľa kníh Dana Browna, ale aj ceneným životopisným filmom ​​Čistá duša. Westerny preslávil John Ford. Špecialistom na sci-fi bol Robert Zemeckis, ale na svojom konte má aj cenenú „kroniku Ameriky 2. polovice 20. storočia“ i film Forrest Gump. Komédie boli doménou Georgea Cukora (Adamovo rebro) alebo Billyho Wildera (Niekto to rád horúce). Komediálne klasiky majú na svojom konte aj Woody Allen (Annie Hallová), Sydney Pollack (Tootsie) či William Wyler (Prázdniny v Ríme). Veľké mafiánske filmy preslávili Martina Scorseseho (Gangy New Yorku) a Francisa Forda Coppolu (Krstný otec). Akčný film sa pokúsil povýšiť na umenie Quentin Tarantino (Pulp Fiction: Historky z podsvetia). Surrealistické inšpirácie nezaprel ani v komerčnej produkcii originálny Tim Burton (Batman, Charlie a továreň na čokoládu).
Symbolom umeleckého filmu sú naopak tvorcovia ako Orson Welles (Občan Kane), Stanley Kubrick (Mechanický pomaranč) alebo David Lynch (Modrý zamat). Umelecké ambície mal aj Elia Kazan (Na východ od raja) či Sidney Lumet (Dvanásť rozhnevaných mužov). Politický aktivizmus je hlavným motívom Olivera Stonea (Čata, JFK) alebo dokumentaristu Michaela Moorea (Fahrenheit 9/11, Sicko). Silný politický akcent niesli už filmy priekopníka amerického filmu Davida Warka Griffitha (Zrodenie národa).
Hollywood produkuje aj nespočetné množstvo hereckých filmových hviezd, ktoré sa stávajú globálnymi celebritami. V ére klasického hollywoodu (20. až 50. roky 20. storočia) to boli medzi ženami Mary Pickford, Lillian Gish, Nemka Marlene Dietrichová, Joan Crawford, Grace Kellyová, Judy Garland, Marilyn Monroe, Elizabeth Taylorová, Katharine Hepburnová, Rita Hayworth, Lauren Bacall, belgicko-britská herečka Audrey Hepburnová či detská hviezda Shirley Templová. Z mužov potom Buster Keaton, Angličan Charlie Chaplin, Harold Lloyd, John Wayne, Henry Fonda, Gregory Peck, Fred Astaire, Cary Grant, Humphrey Bogart, James Dean, Marlon Brando, Clark Gable, bratia Marxovci, Gary Cooper, Spencer Tracy, James Stewart alebo Charlton Heston.
Neskôr to boli hviezdy ako Julia Robertsová, Sandra Bullocková, Meryl Streepová, Barbra Streisandová, Sigourney Weaverová, Gwyneth Paltrowová, Julianne Moore, Whoopi Goldberg, Cameron Diazová, Jennifer Anistonová, Jodie Fosterová, Angelina Jolie, Jennifer Lopezová, Robin Williams, Brad Pitt, Leonardo DiCaprio, Arnold Schwarzenegger, Bruce Lee, Johnny Depp, Robert Redford, Robert De Niro, Jim Carrey, Tom Cruise, Sylvester Stallone, Bruce Willis, Kevin Costner, Tom Hanks, Jack Nicholson, Clint Eastwood, Morgan Freeman, Will Smith, George Clooney, Eddie Murphy, Mel Gibson, Nicolas Cage, Harrison Ford, Paul Newman, John Travolta, Michael Douglas, Patrick Swayze, Richard Gere a mnohí ďalší. Ako iluzionista sa celosvetovo preslávil David Copperfield.
Americká Akadémia filmových umení a vied (Academy of Motion Picture Arts and Sciences) každoročne udeľuje cenu, ktorej sa všeobecne hovorí Oscar (oficiálne: Ceny Akadémie – Academy Awards). Veľkú prestíž má tiež Zlatý glóbus (Golden Globe Award) každoročne udeľovaný Hollywoodskou asociáciou zahraničných novinárov (Hollywood Foreign Press Association).
Šport
thumb|left|[[Michael Jordan v drese Chicago Bulls]] thumb|Štadión [[TIAA Bank Field|Alltel Stadium v Jacksonville na Floride počas konania Super Bowlu XXXIX]]
Najobľúbenejšie športy v Spojených štátoch sú americký futbal, bejzbal, basketbal, ľadový hokej, futbal, tenis, golf a wrestling. Štyri hlavné profesionálne športové ligy v Spojených štátoch sú Major League Baseball (MLB), National Basketball Association (NBA), National Football League (NFL) a National Hockey League (NHL). Všetky štyri patria medzi najlukratívnejšie športové ligy na svete. Profesionálna futbalová liga Major League Soccer (MLS) zatiaľ nedosahuje úroveň popularity štyroch najvyšších súťaží alebo ich medzinárodných náprotivkov, hoci jej priemerná návštevnosť rastie. Americký pôvod má basketbal, volejbal, skejtbording a snoubording. Lakros vymysleli v 12. storočí severoamerickí indiáni.
K americkým športovým legendám patria boxeri Muhammad Ali, Joe Frazier a Mike Tyson, basketbalisti Michael Jordan, Kobe Bryant, LeBron James, Magic Johnson, Shaquille O’Neal, Kareem Abdul-Jabbar, Wilt Chamberlain, Tim Duncan a Larry Bird, bejzbalisti Babe Ruth, Jackie Robinson a Joe DiMaggio, tenistky Serena Williamsová, Chris Evertová a Billie Jean Kingová, tenisti Andre Agassi, John McEnroe, Jimmy Connors a Pete Sampras, golfista Tiger Woods, cyklista Lance Armstrong, plavci Michael Phelps, Mark Spitz, Matt Biondi a Jenny Thompsonová, atléti Jesse Owens, Carl Lewis, Florence Griffithová-Joynerová, Michael Johnson a Raymond Clarence Ewry. K najväčším hviezdam amerického futbalu patrí Jerry Rice. K najväčším „zimným hviezdam“ amerického športu patrí zjazdárka Lindsey Vonnová.
Spojené štáty osemkrát organizovali olympijské hry. Štyrikrát išlo o letné olympijské hry (v St. Louis v roku 1904, v Los Angeles v rokoch 1932 a 1984, v Atlante v roku 1996) a štyrikrát o zimné olympijské hry (v Lake Placid v rokoch 1932 a 1980, v Squaw Valley v roku 1960 a v Salt Lake City v roku 2002). V roku 2028 sa budú konať letné hry už tretíkrát v Los Angeles. V roku 1994 boli Spojené štáty usporiadateľskou krajinou majstrovstiev sveta vo futbale. Trikrát organizovali majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji (Lake Placid v roku 1932 v rámci ZOH, Squaw Valley v roku 1960 v rámci ZOH a Colorado Springs v roku 1962).
Médiá
thumb|Korporátne sídlo [[American Broadcasting Company (ABC) v New Yorku]]
Medzi najvýznamnejšie americké médiá patrí tzv. veľká trojka televíznych spoločností – NBC, ABC a CBS, ktorú dopĺňa televízna sieť FOX. Významné sú tiež spravodajská káblová televízna spoločnosť CNN a televízna stanica Bloomberg, ktorá je zameraná na ekonomické spravodajstvo.
K najvýznamnejším novinám, i v celosvetovom meradle, patrí denník The New York Times mediálneho konglomerátu WarnerMedia a tiež The Wall Street Journal, takisto vydávaný v New Yorku. Ďalej možno menovať aj The Washington Post, Chicago Tribune a Los Angeles Times. Značný význam majú aj internetové noviny HuffPost.
Medzi periodickými časopismi vynikajú týždenníky Time a Newsweek. Pre Európu, Latinskú Ameriku, Afriku a Blízky východ vychádza Time Europe. Time Asia má sídlo v Hongkongu. Časopis Newsweek vychádza od roku 2012 iba na internete. V USA existuje veľké množstvo vedeckých a populárno-vedeckých časopisov, napríklad National Geographic.
Štátne sviatky
thumb|Oslavy [[Deň nezávislosti (USA)|Dňa nezávislosti (Independence Day) vo Washingtone]]
Čistěves
Čistěves je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 164 obyvateľov, z toho 78 mužov a 86 žien, pričom priemerný vek v obci bol 34,9 roka (muži 35,1 roka, ženy 34,8 roka).
Lednické bradlo
Lednické bradlo je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.