cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grumman F-14 Tomcat
Iránsko-iracká vojna
Dňa 7. januára 1981 vystrelil pilot F-14 raketu AIM-54 Phoenix na vodcu štvorice MiGov-23BN. Masívny výbuch zmietol prvý MiG z oblohy a ďalšie dva poškodil.
O tri týždne neskôr, 29. januára, zaútočil Tomcat na nepriateľský Su-22. Na vzdialenosť menej ako vystrelil raketu Phoenix, ktorá rozlomila iracký Suchoj na dve polovice.
Počas prvých šiestich mesiacov vojny zaznamenali iránske F-14s viac ako 50 víťazstiev vo vzdušných súbojoch proti irackým MiG-21, MiG-23, Su-20 a Su-22. Zatiaľ čo straty na strane Iránu predstavovali iba jednu F-14A. Tá bola poškodená troskami z MiG-21, ktorý explodoval priamo pred Tomcatom.
Incident v zálive Veľká Syrta
V auguste 1981 nariadil Ronald Reagan námorné cvičenie “Freedom of Navigation” v zálive Veľká Syrta, ktorý Líbya považovala za svoje výsostné vody. Cvičenia sa zúčastnila lietadlová loď USS Forrestal (CV-59) so stíhačkami Phantom a USS Nimitz (CVN-68), ktorá niesla na palube stroje F-14 Tomcat. Dňa 19. augusta 1981, počas hliadkovacieho letu pri pobreží Líbye, zachytili americké F-14 na svojich radaroch blížiacu sa dvojicu Su-22. Jedno z líbyjských lietadiel vystrelilo na Tomcaty raketu, tá však minula cieľ. Piloti F-14 opätovali streľbu a pomocou rakiet AIM-9L zostrelili oba nepriateľské Suchoje. Celý vzdušný súboj trval len 45 sekúnd.
Vojna v Perzskom zálive
Od 17. januára 1991 sa americké F-14 zapojili do plnenia rôznych úloh v rámci operácie Púštna búrka (Operation Desert Storm) v Perzskom zálive. Na misie do Kuvajtu a Iraku štartovali z piatich lietadlových lodí: USS John F. Kennedy (CV 67), USS Saratoga (CV 60), USS America (CV 66), USS Ranger (CV 61) a USS Theodore Roosevelt (CVN 71). V čase, keď začínala operácia Púštna búrka, boli F-14 jedinými americkými stíhačkami v aktívnej službe, ktoré mali za sebou skutočné vzdušné súboje s potvrdenými zostrelmi nepriateľských lietadiel. Paradoxne však počas vojny v Perzskom zálive vykonávali prevažne hliadkovacie lety. Vybavené zariadením TARPS (Tactical Airborne Reconnaissance Pod) boli Tomcaty vysielané taktiež na prieskumné misie, počas ktorých vyhľadávali iracké mobilné raketové systémy Scud. Keďže hlavnú rolu pri potláčaní irackého letectva zohrali stíhačky F-15C, pripísali si F-14 len jediný zostrel vzdušného cieľa. Išlo o vrtuľník Mil Mi-8, ktorý bol zničený strelou AIM-9 Sidewinder. K tomuto zostrelu došlo 6. februára 1991 a išlo o posledné vzdušné víťazstvo Tomcatov v službách US Navy. Počas celej leteckej kampane stratilo americké námorníctvo len jeden stroj F-14A+, ktorý bol 21. januára 1991 zostrelený irackým protivzdušným systémom S-75 Dvina. Obaja piloti sa stihli katapultovať, ale len jedného z nich americké špeciálne jednotky zachránili. Druhého zajala iracká armáda a bol väznený až do konca vojny.
Vojna v Kosove
Do ozbrojeného konfliktu v Kosove, ktorý prebiehal medzi silami Juhoslovanskej zväzovej republiky a povstaleckou skupinou kosovských Albáncov známou ako Kosovská oslobodzovacia armáda (UÇK), sa zapojila v roku 1999 aj Severoatlantická aliancia (NATO). Bombardovacia kampaň NATO trvala od 24. marca do 11. júna 1999 a angažovali sa v nej hlavne vzdušné sily USA. Tomcaty vzlietali z lietadlovej lode USS Theodore Roosevelt a zhodili celkovo 350 laserom navádzaných bômb. Stroje F-14 spolu so stíhačkami F/A-18 zničili alebo poškodili 477 taktických cieľov a 88 pevných cieľov.
Operácia Trvalá sloboda (Operation Enduring Freedom)
Dňa 7. októbra 2002 vzlietli americké F-14 (z lietadlovej lode USS Enterprises) a stíhačky F/A-18 (z lietadlovej lode USS Carl Vinson) na prvú bombardovaciu misiu v Afganistane. Hlavnými cieľmi boli teroristické základne, zbrane a vozidlá, výcvikové tábory a vojenské jednotky Tálibánu.
Operácia Iracká sloboda (Operation Iraqi Freedom)
Na rozdiel od operácie Púštna búrka, kde sa Tomcaty zapojili do bojových akcií minimálne, bolo pôsobenie F-14 v kampani Iracká sloboda, ktorá prebiehala v Iraku o 12 rokov neskôr, oveľa masívnejšie. 52 stíhačiek F-14D sa okrem lokalizovania irackých oddielov a systémov protivzdušnej obrany zapájali výrazne viac do útokov na pozemné ciele. Popri Super Hornetoch, ktoré sa zúčastnili bojových akcií prvýkrát, ničili nepriateľské pozemné ciele bombami JDAM (GBU-31).
Varianty
F-14A F-14B F-14D
Používatelia
thumb|right|Iránsky Tomcat F-14A
Súčasní používatelia
Irán
Bývalí používatelia
Spojené štáty
Zoznam osobností Saint-Raphaël
Zoznam osobností narodených v Saint-Raphaël:
Vissec
Vissec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Laufer
Laufer:
Vissec
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villevieille
Villevieille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Garches
Garches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hauts-de-Seine, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Horst-Wessel-Lied
Horst-Wessel-Lied (doslovný preklad: Pieseň Horsta Wessela) je skladba od Horsta Wessela z roku 1929. Zo začiatku sa používala ako pochodová pieseň SA. V roku 1933 sa stala hymnou politickej strany NSDAP a druhou (úradne neuznanou) hymnou nacistického Nemecka.
Dejiny piesne
Pieseň bola po prvýkrát predstavená v roku 1929, keď NSDAP do svojich novín Útok (nem. Der Angriff ) vložila text piesne pod názvom Die Fahne Hoch. Čoskoro sa stala pochodovou piesňou SA. Podľa anglicko-nemeckého profesora, Georga Brodericka, je melódia piesne prevzatá z ľudovej piesne Königsberg Lied, ktorá bola v 20. a 30. rokoch 20. storočia pomerne známa. Horst Wessel bol vo svojom dome prepadnutý a postrelený dvoma členmi komunistíckej paramilitantnej organizácie Roter Frontkämpferbund - Albrechtom Höhlerom a Erwinom Rückertom. 23. februára 1930 zomrel v nemocnici na otravu krvi.
Keď sa NSDAP dostala k moci, Horst-Wessel-Lied sa stala de facto druhou, aj keď neuznanou, hymnou Nemecka tak, ako vo fašistickom Taliansku Giovinezza. Po roku 1945 bolo spievanie tejto piesne zakázané. V Nemecku a Rakúsku je púšťanie a spievanie Horst-Wessel-Lied na verejnosti aj dodnes protizákonné.
13 Reasons Why
13 Reasons Why (štylizované ako TH1RTEEN R3ASONS WHY) je americký dramatický seriál Netflixu založený na rovnomennom románe od Jaya Ashera z roku 2007. Seriál sa zaoberá stredoškolským študentom Clayom Jensenom a následkami samovraždy Hannah Bakerovej, ktorá v krabici od kaziet opisuje prečo sa rozhodla ukončiť svoj život. Prostredníctvom rôznych príbehov seriál skúma a zobrazuje širokú škálu sociálnych otázok ovplyvňujúcich modernú mládež, vrátane samovrážd, sexuálneho obťažovania, šikanovania, rasizmu, atletickej kultúry, duševného zdravia, drogovej závislosti, alkoholizmu, domáceho násilia, homofóbie, deportácie, policajnej brutality, užívania steroidov, bezdomovectva, HIV, interrupcií či streľbách na školách. Tento seriál je produkovaný July Moon Productions, Kicked to the Curb Productions, Anonymous Content a Paramount Television.
Jozef Majský
Ing. JUDr. Jozef Majský (pôvodne Jozef Marhuľa; * 15. máj 1946, Hlohovec) je slovenský podnikateľ. Bol jedným z prvých slovenských veľkopodnikateľov, s vplyvom v rôznych oblastiach života (oligarcha). Bol obžalovaný z viacerých podvodov, predovšetkým v súvislosti s nebankovými spoločnosťami BMG Invest a Horizont Slovakia. Vytváraním falošných pohľadávok voči nebankovkám spôsobil podľa súdu spolu so spoločníkmi škodu 448 miliónov Sk (takmer 15 miliónov €). V roku 2020 bol odsúdený na 9-ročný trest, z ktorého si viac ako polovicu odsedel v českých väzniciach. V máji 2022 bol prepustený na slobodu.
Začiatok kariéry
Narodil sa v Hlohovci do učiteľskej rodiny. Jeho otec bol riaditeľom školy, mama sa starala o domácnosť. Po absolvovaní priemyslovky a Strojníckej fakulty SVŠT v odbore ekonomika textilného priemyslu sa tiež vydal na dráhu učiteľa. V roku 1980 nastúpil na pozíciu námestníka do strojárskej firmy Obal, š. p. v Novom Meste nad Váhom. V roku 1982 dostal ponuku robiť námestníka riaditeľa v bratislavskom Matadore. V Bratislave sa rozhodol študovať ďalšiu vysokú školu. Študoval medzinárodné vzťahy na Vysokej školy ekonomickej a v roku 1983 získal titul JUDr. na Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Ešte v minulom režime si zmenil meno z Marhuľu na Majského. Jeho súkromné podnikateľské aktivity začali už v Matadore, keďže sa mu prostredníctvom podniku darilo dovážať osobné počítače, ktoré sa v tom čase do ČSSR voľne nedovážali a boli nedostatkovým tovarom.
Podnikanie, privatizácia a politika
Po novembri 1989 začal už pod novým priezviskom podnikať, založil spoločnosť Sipox (Holding), pričom na dovoze počítačov pre štátne podniky zarobil desiatky miliónov korún. Pri nadobúdaní svojho majetku začiatkom 90. rokov zarobil aj na sprostredkovaní obchodu s ropou z Ruska. Jeden z obchodov cez firmu Menderassi mu podľa článku, ktorý v roku 1993 priniesol denník Pravda, pokazil povesť. Išlo o obchod za 350 miliónov korún. Ako vyšlo najavo, Slovnaft kúpil a spracoval ropu, ktorá stále patrila ruským dodávateľom. "'Nešlo len o nákup ropy, ale aj o chemikálie, hnojivá, keď mi už banky dôverovali, dostal som úvery,' povedal Majský a pokračoval: 'Vystihol som špeciálnu dobu, na ktorú som bol pripravený: v Rusku ešte fungovali štátne podniky zviazané príkazmi a s ich nadriadenými sa dali zabezpečiť dodávky a u nás sa už mohlo nakupovať bez povolení, nepotreboval som obchádzať zákony. Ale ani jeden štátny podnik (napr. Slovnaft) u nás ešte nemohol nakupovať priamo."Rýchlo sa stal jedným z prvých slovenských veľkopodnikateľov, s vplyvom v rôznych oblastiach života (oligarcha ). Následne sa sústredil na privatizáciu štátnych podnikov. "„Musím povedať, že som bol jeden z mála, ktorý bol vtedy na privatizáciu pripravený. Naozaj som patril k najsilnejším slovenským podnikateľom s desiatkami miliónov na účte.“ „Pri Prešove sa stretli politici s podnikateľmi. Ivan Lexa bol vtedy poverený vedením ministerstva privatizácie. Na tomto stretnutí sme všetci vlastne hľadali spôsob, ako to celé urobiť,“ hovoril o privatizácii v autobiografickej knihe."Do zániku Česko-Slovenska sa realizovala len jedna (t. j. prvá) vlna tzv. kupónovej privatizácie, ktorá sa začala v novembri 1991 a ktorej jednotlivé kolá prebehli od februára do decembra 1992. Pri vzniku Slovenskej republiky 1. januára 1993 kontrolovali investičné privatizačné fondy na Slovensku dve tretiny privatizovaného majetku. Väčšina z týchto „správcov“ však čoskoro začala tento majetok spravovať vo svoj prospech, a nie v prospech ľudí, ktorí im dali v kupónovej privatizácii svoju dôveru. Moravčíkova vláda pripravila v roku 1994 druhú vlnu kupónovej privatizácie, ktorá bola síce spustená v roku 1994 (ľudia si už kúpili a zaregistrovali kupónové knižky), ale následne bola koncom roka novou vládou V. Mečiara zrušená a v roku 1995 pretransformovaná na tzv. dlhopisovú privatizáciu. Práve známosti a zákulisné hry (po vzniku Slovenskej republiky začal pre Jozefa Majského pracovať Alojz Lorenc) vyniesli Majského medzi najbohatších ľudí v krajine. Sám priznával, že s politikmi udržiaval nadštandardné vzťahy. Ako jeden z mála podnikateľov hovoril verejne, akú stranu sponzoroval. Až taký problém v tom nebol, keďže vtedy prispieval takmer všetkým. Majský sa nespoliehal len na fondy ale medzi najznámejších slovenských privatizérov sa dostal aj vďaka politickým rozhodnutiam, priamym predajom z Fondu národného majetku a nákupom.
Sponzoroval v tejto súvislosti politické strany, najprv HZDS, vďaka čomu ovládol Trnavské automobilové závody (TAZ), bánovecký závod Tatry a ďalšie strojárske podniky. Po nezhodách s predsedom HZDS Vladimírom Mečiarom jeho podporu získala Sociálnodemokratická strana Slovenska na čele s Jaroslavom Volfom, potom sa preorientoval na neskoršieho prezidenta Rudolfa Schustera. Ten v roku 1998 založil Stranu občianskeho porozumenia (SOP), pričom do strany dosadil aj svoju vtedajšiu partnerku, neskôr manželku Dianu Dubovskú, ktorá v rokoch1998 – 2002 bola poslankyňou Národnej rady. Vlastnil tiež médiá, v roku 1993 sprivatizoval vydavateľstvo celoslovenského denníka Smena, ktorý o dva roky výhodne predal. Následne ovládol denník Národná obroda a magazíny Lišiak, Profit a TV Komplet. Investorom s 50 % podielom bola rodina Majských aj v Rádiu Twist spolumajiteľa a riaditeľa Andrej Hryca, pričom rádio v čase mečiarizmu poskytovalo významný mediálny priestor protimečiarovskej opozícii a občianskym aktivitám. Podnikateľské aktivity mal Majský aj v Česku, kde kúpil časť výrobcu nákladných automobilov LIAZ, prostredníctvom ktorého ovládal aj ďalšie spoločnosti.
Začiatkom milénia sa mu však prestalo v podnikaní dariť. Bol obvinený, že vytuneloval krachujúce nebankové spoločnosti BMG Invest a Horizont, ktoré roky lákali ľudí na extrémne vysoké výnosy. Majského spolupracovníci v čase, keď oznámili že zatvárajú pobočky, vybrali z Horizontu 40 miliónov korún a v kufríkoch ich priniesli Majskému. Majský potom tvrdil, že nemá žiadny majetok. Aj preto napríklad ako jediný z trojice nedostal peňažný trest.
Väčšinu firiem, ktoré vznikli pod značkou Sipox a nehnuteľnosti, ktoré vlastnila nebankovka Horizont vlastnia v roku 2023 Majského tri deti. Aj keď sa Majský snažil zapájať deti do rodinného biznisu od začiatku, to, že napokon v jeho impériu prevzali kormidlo, bolo viac-menej vynútené. Došlo k tomu koncom roka 2002, keď Majský v rámci kauzy Horizont skončil vo väzbe.
Osobný život
Má tri detí z prvého manželstva: Jozefa, Erika a Evu. Tri roky bol ženatý s Dianu Dubovskú (nar. 1973). V roku 2003 sa rozviedli a na jeseň 2004 sa Dubovská vydala za Čecha Jana Štrofa a prijala priezvisko Štrofová.
V Bratislave Majskí sídlia v honosnej vile pod Slavínom. Majský vlastnil aj sídlo uprostred poľovného revíru v katastri obce Obyce, kde usporadúval poľovačky a choval divé šelmy v klietkach.
Majský patril k podnikateľom, ktorí sa objavujú na rôznych spoločenských udalostiach, napríklad v relácii televízie Markíza Smotánka.
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1996
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1994 bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev Európy v hádzanej mužov, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v Seville a Ciudad Reale, v Španielsku v dňoch od 24. mája2. júna 1996, za účasti 12 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Česka a Zväzovej republiky Juhoslávia. Titul získalo 🇷🇺, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácim 🇪🇸.
Jozef Majský
Súdne konania
Po roku 2000 bol obžalovaný z viacerých podvodov, v októbri 2002 ho polícia zadržala na hraničnom priechode PetržalkaBerg.
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1996
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 1997, ktoré organizovalo Japonsko. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Jozef Majský
Súdne konania
Vo väzbe strávil takmer dva roky, pričom bol obvinený z ďalších trestných činov, v auguste 2004 však vtedajší generálny prokurátor Dobroslav Trnka zariadil jeho prepustenie na slobodu. Súdny proces aj potom pokračoval, predlžovali ho však obštrukcie Majského obhajcov a lekárskymi posudkami dokladané choroby. V decembri 2006 skončil pre vyhýbanie sa súdu opätovne vo väzbe a v apríli 2007 bol odsúdený na 12 rokov odňatia slobody. Jeho spoločníci Dávid Brtva a Patrik Pachinger dostali 11 a 10 rokov. Všetci však podali odvolanie a v októbri 2007 Najvyšší súd SR rozsudky pre konštatované chyby v konaní zrušil, čím sa prípad vrátil na začiatok a Majský bol prepustený na slobodu.
Začalo sa nové konanie, podobne ako pôvodné však bolo predlžované prieťahmi a obštrukciami zo strany obžalovaných aj obhajcov. Až v roku 2015 udelil Majskému Špecializovaný trestný súd v Pezinku trest odňatia slobody na 9 rokov za trestný čin podvodu. Rovnako ako v roku 2007 nasledovalo odvolanie na Najvyšší súd a ďalšia séria obštrukcií.
V júni 2020 bol Majský na základe európskeho zatýkacieho rozkazu zadržaný v Ostrave a o jeho vydaní na Slovensko rozhodne tamojší súd. 29. júla 2020 trojčlenný senát Najvyššieho súdu zamietol odvolanie Majského proti rozsudku Špecializovaného trestného súdu v Pezinku a uznal ho v neprítomnosti vinným a potvrdil mu 9-ročný trest. Rozsudok je právoplatný. Odsúdený podnikateľ vystriedal v Česku dve väznice. Najskôr bol v pražskom Pankráci, následne vo väznici Rapotice. V máji 2022 bol prepustený na slobodu. Pôvodný 9-ročný trest sa mu mal skončiť o štyri roky v decembri 2026.
Agassac
Agassac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2C-B-FLY
Dávkovanie
Alexander Shulgin stanovuje orálne dávkovanie 2C-B-FLY na 10 mg.
Toxicita
Toxicita 2C-B-FLY v ľuďoch je neznáma. Dve smrti nastali v októbri roku 2009, v Dánsku a USA, po požití látky predávanej ako 2C-B-FLY v malom obchode s tzv. výskumnými chemikáliami (angl. research chemicals; RC), ktorá ale v skutočnosti obsahovala Bromo-DragonFLY (analóg 2C-B-FLY) kontaminovaný malým množstvom neidentifikovaných nečistôt.
Kanada
K 31. októbru 2016; 2C-B-FLY je kontrolovaná látka pod tzv. Súpisom III v Kanade.
USA
2C-B-FLY je nekontrolovaná a nesupísaná látka v USA. Avšak môže spadať pod dohľad Federálny akt analógov ak je určený na ľudskú konzumáciu vďaka podobnosti s 2C-B.
Farmakológia
Halucinogénický efekt je sprostredkovaný jeho čiastočnou agonistickou (tzv. aktivačnou) v sérotoninovom receptore 5-HT2A, ale taktiež má veľkú väzbovú afinitu pre receptory 5-HT1D, 5-HT1E, 5-HT1A, 5-HT2B a 5-HT2C.
Výskumníci predpokladajú, že môže pôsobiť i ako inhibítor monoaminooxidázy, kvôli čomu je nebezpečné používať 2C-B-FLY zároveň s látkami ako je MDMA alebo Tramadol.
Strabišov-Oulehla
Strabišov-Oulehla je národná prírodná rezervácia ev. č. 413, lokalita Chvalnov-Lísky, Kunkovice v okrese Kroměříž. Lokalitu spravuje AOPK Zlín. Predmetom ochrany sú slnečné stráne s listnatým porastom a lokalita črievičníka papučkového.
Gennevilliers
Gennevilliers je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Hauts-de-Seine, v regióne Île-de-France.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Perellos
Perellos bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Perellos je neznámy grécky sochár (odlievač bronzu). Zo starovekých autorov o ňom zanechal správu jedine Plínius, ktorý uvádza, že tvoril v období 90. olympiády (420 – 417 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 5 stor. pred Kr. Nemôže tu ísť o Perilla z Agrigentu, sochára činného o storočie skôr.
Memento Mori (album)
Memento Mori je pätnásty štúdiový album britskej hudobnej skupiny Depeche Mode. Album bol vydaný 24. marca 2023 hudobnými vydavateľstvami Columbia a Mute. Ide o prvý album skupiny vydanej po smrti Andrewa Fletchera 26. mája 2022.
Európska liga vo volejbale mužov 2019
Európska liga vo volejbale mužov 2019 bol 16. ročník prestížnej Európskej ligy mužov, európskej súťaže národných tímov vo volejbale, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konal sa od 25. mája – 30. júna 2019. Európskej ligy sa zúčastnilo 20 tímov. Súťaž je rozdelená na Zlatú a Striebornú Európsku ligu. Víťaz Striebornej časti EL postúpi vyššie do Zlatej Európskej ligy a najhorší tím Zlatej EL zostúpil do Striebornej Európskej ligy. Víťaz a finalista Final four Zlatej EL mal právo štartovať na Vyzývacom pohári v boji o účasť v Lige Národov. Víťazi základných skupín Zlatej časti EL postupujú spolu s usporiadateľom záverečného turnaja do Final four. V striebornej časti EL postupujú najlepší z oboch skupín do finále, kde zabojujú o účasť v Zlatej Európskej lige. V skupine sa hrá systémom doma&vonku. V Zlatej časti Európskej ligy zvíťazilo premiérovo družstvo Turecka. Striebornú časť Európskej ligy vyhralo a postúpilo do Zlatej Európskej ligy družstvo Rumunska.
Finále Striebornej Európskej ligy
Pireas, 🇷🇴 Alexandria
Final four Zlatej Európskej ligy
🇪🇪 Tallinn
Marder (bojové vozidlo pechoty)
Marder je nemecké bojové vozidlo pechoty, ktoré bolo oficiálne zaradené do služby v máji 1971. Od 70. rokov prešlo vozidlo mnohými úpravami. Slúži nielen v Nemecku, ale aj v Čile, Indonézii, Jordánsku a Grécku. Vozidlo bolo vyrábané do roku 1975 a Bundeswehr získal približne 2100 kusov. V súčasnosti ho v nemeckej armáde nahrádza bojové vozidlo Puma.
Vznik a vývoj
Pôvodným zámerom bolo postaviť vozidlo, ktoré by nahradilo Schützenpanzer Lang HS.30, čo bolo bojové vozidlo z 50. rokov 20. storočia. Toto vozidlo v sebe spájalo všetky vlastnosti, ktorými sa dnes vyznačujú moderné BVP: rýchlosť, pancierovú ochranu, kanón namontovaný vo veži a priestor pre pechotu so zadným východom (takže pechota, chránená pred paľbou spredu, mohla bezpečne vystúpiť z vozidla). Vozidlo HS.30 však nebolo príliš ergonomické a v dôsledku ďalších konštrukčných zmien bol odstránený zadný východ, čo urobilo vozidlo nepoužiteľným v boji. Nemecká armáda ho preto potrebovala rýchlo nahradiť lepšou konštrukciou, čo vyústilo do vzniku Marderu.
Prvý prototyp bol vyrobený v roku 1960. V rokoch 1961 až 1963 bola postavená druhá séria prototypov. V roku 1966 boli sfinalizované vojenské požiadavky a v roku 1967 sa začala výroba tretej a poslednej série prototypov. Prvý Marder 1 bol odovzdaný 7. mája 1971 a výroba pokračovala až do roku 1975. Celkovo bolo vyrobených 2 136 kusov. Marder prešiel niekoľkými vylepšeniami, ktoré sa premietli do verzií A1, A2, A3, A4 a A5. Marder 1A3 je v súčasnosti najbežnejšou verziou vozidla a slúži aj nemeckej armáde.
Konštrukcia
Marder má dĺžku 6,79 m, šírku 3,24 m, výšku 2,98 m a celkovú bojovú hmotnosť 28,5 t. Variant 1A3 váži 33,5 t, zatiaľ čo varianty 1A5 a 1A5A1 vážia 37,4 t a 38,1 t. Vozidlo Marder môže pojať troch členov posádky a šesť členov pechoty. Pohonná jednotka sa nachádza v prednej časti vozidla a bojový priestor v zadnej časti. Vozidlo je tiež vybavené rampou pre rýchly vstup a výstup vojakov.
Komunikačné vybavenie Marderu pozostáva z primárneho rádia SEM 80 a sekundárneho rádia SEM 90 s dosahom 30 km.
Trup a pancier veže sú vyrobené zo zváranej ocele. Pancier dokáže ochrániť vozidlo a jeho pasažierov pred 20 mm prieraznou muníciou (APDS) DM43 a 25 mm nábojmi APDS vypálenými zo vzdialenosti 200 m. Boky trupu sú vybavené dodatočnými štítmi z valcovaného homogénneho panciera.
Vozidlo je vybavené termovíznymi systémami PERI-Z 11 a PERI-Z 11 A1 pre veliteľa a termovíznymi systémami PERI-Z 11 a Zeiss pre strelca. Do Marderu bola integrovaná aj termokamera ATTICA-GM, aby pomáhala strelcom efektívne vykonávať ich misie v náročných poveternostných podmienkach. Nahradila zastaranú termokameru WBG-X. Veliteľ vozidla má osem periskopov, zatiaľ čo strelec má tri. Nové termovízne zameriavacie zariadenie Saphir 2.6 MK výrazne zlepšuje dosah pozorovania a nepretržitú kvalitu prieskumu vďaka zvýšenému rozlíšeniu detektora a pokročilej zobrazovacej technológii. Vodič má k dispozícii aj nové nočné pozorovacie zariadenie Spectus II.
Hlavnou výzbrojou vozidla je automatický kanón Rheinmetall MK 20 Rh 202 kalibru 20 mm. Marder je tiež vyzbrojený univerzálnym guľometom Rheinmetall MG3 kalibru 7,62 mm, ktorý má účinný strelecký dosah od 200 m do 1 200 m. Okrem toho má protitankové riadené strely MILAN s vysoko výbušnou hlavicou.
Marder je poháňaný dieselovým motorom MTU MB 833 Ea-500. Na ceste dosahuje maximálnu rýchlosť 65 km/h a má dojazd 520 km. Vozidlo dokáže zdolať jeden meter vysoké vertikálne prekážky, stúpanie 60 % a bočný sklon 30 %, 2,5 m širokú priekopu alebo brodiť vodu hlbokú 2 m.
Emanuela Bellezza
Emanuela Bellezza (* 9. január 1984, Sanremo, Taliansko) je taliansko-americká speváčka, skladateľka, gitaristka a klaviristka. Popularitu získala po vystúpeniach pre MTV Très Univision, RAI, Telefutura a TV Azteca.
V roku 2012 vyhrala súťaž MTV Très a kolumbijský spevák Juanes si ju vybral na duet pre Deluxe Edition jeho albumu Juanes MTV Unplugged. Bellezza vyhrala súťaž svojou verziou Juanesovej piesne „Fotografia“. Album získal cenu Grammy v roku 2013 v kategórii Best Latin Pop Album. Vyhral tiež dve latinské ceny Grammy: Album roka a Najlepšie dlhé hudobné video.
Video ich vystúpenia na YouTube má temer 1,5 milióna prezretí. Ako výsledok, jej pieseň „Ella Se Va“ hrali rôzne rádiá vo Venezuele, kde sa dostala do Top 40 v miestnej hitparáde.
Issy-les-Moulineaux
Issy-les-Moulineaux je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Hauts-de-Seine, v regióne Île-de-France.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Aignes
Aignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adolfína Tačová
Kariéra
Medzi jej individuálne úspechy patrí štvrté miesto v preskoku na olympiáde v Ríme v roku 1960 za tromi sovietskymi súperkami Margaritou Nikolajevovou, Sofiou Muratovovou a Larisou Latyninovou. Práve v preskoku vyhrala trikrát majstrovstvá Česko-Slovenska (1959 až 1962), v roku 1959 bola absolútnou šampiónkou v osemboji.
V roku 1966 ju z reprezentácie vyradilo zranenie Achillovej šľachy a rok neskôr ukončila aktívnu kariéru. Vyštudovala odbor trenérstvo, venovala sa činnosti trenérky vo svojom domovskom oddiele Baník Ostrava stala sa aj medzinárodnou rozhodkyňou. V pokročilom veku naviac vyučovala akrobaciu študentov herectva na ostravskom konzervatóriu, mimo iných Richarda Krajča, a to až do roku 2011.
V roku 2011 bola vyznamenaná čestným titulom Sportovní legenda Ostravy.
Rodinný život
Vydala sa nedlho pred majstrovstvami sveta v roku 1962, neskôr sa rozviedla a vrátila sa k svojmi priezvisku za slobodna.
Aigrefeuille (Haute-Garonne)
Aigrefeuille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Parný kúpeľ
náhľad|Geotermálny parný kúpeľ na [[Islande]] Parný kúpeľ je miestnosť naplnená parou na účely relaxácie a očisty. Má dlhú históriu, siaha až do gréckych a rímskych čias.
História
Parný kúpeľ pochádza z rímskych kúpeľov, ktoré sa začali rozvíjať počas obdobia Rímskej ríše. Starorímske kúpele slúžili mnohým komunitným a spoločenským funkciám rímskej spoločnosti. Mnoho občanov v Ríme využívalo rímske verejné kúpele bez ohľadu na sociálno-ekonomický stav. Tieto rímske kúpele boli zásobované prírodnými horúcimi prameňmi spod zeme.
Historické časti kúpeľov - rímske, stredoveké, gruzínske a viktoriánske boli obnovené v anglickom Bathe a sú k dispozícii ako verejné kúpele alebo ako termálne kúpele.
Moderné parné kúpele
Dnes ešte stále existujú prírodné parné kúpele, ktoré často používajú podobné systémy, aké používali Rimania a ktoré obsahujú potrubia a čerpadlá, ktoré privádzajú vodu nahor a do veľkých bazénov všade tam, kde existujú prírodné pramene. Teraz sa používajú na udržiavanie teplej vody v kúpeľoch aj ohrievače.
Existuje veľa rôznych druhov parných kúpeľov, ktoré sa líšia od sáun. (Oba kúpele sú horúce, ale v saune sa para tvorí z vody liatej na kachle).
Kompozitný materiál
náhľad|Minilietadlo VariEze, postavené z kompozitných materiálov
La Garenne-Colombes
La Garenne-Colombes je francúzske mesto v severozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríža vo Francúzsku v departemente Hauts-de-Seine a regióne Île-de-France.
Kompozitný materiál
Kompozitný materiál, skrátene kompozit, je vo všeobecnosti materiál zložený z dvoch, alebo viacerých iných materiálov, ale s rozdielnymi vlastnosťami, ktoré dohromady dávajú výslednému výrobku nové vlastnosti, ktoré nemal sám o sebe žiaden z nich.
La Garenne-Colombes
Od centra Paríža je vzdialené.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Kompozitný materiál
Obyčajne jedna zo súčastí dodáva výrobku pevnosť a druhá slúži ako spojivo.
La Garenne-Colombes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Kompozitný materiál
Prednosti kompozitných materiálov spočívajú spravidla predovšetkým v ich hmotnosti. Voči tradičným oceľovým komponentom majú aj pri väčšom objeme podstatne nižšiu hmotnosť, čo uľahčuje ich prepravu a rýchlu a ľahkú montáž a demontáž. Kompozitné materiály sa výraznejšie nedeformujú (ich medza elasticity zodpovedá medzi pevnosti). Majú veľmi vysokú medzu únavy a sú stabilné a spoľahlivé. Nevýhodou kompozitných materiálov s epoxidovou matricou môže byť citlivosť na riedidlá. Kompozity starnú v závislosti na vlhkosti a teplote.
Používajú sa aj trojzložkové kompozity, ktoré tvorí:
Kobylí vrch
Kobylí vrch môže byť:
Integrovaný dopravný systém Žilinského samosprávneho kraja
Integrovaný dopravný systém Žilinského samosprávneho kraja (skr. IDS ŽSK) je integrovaný dopravný systém, ktorý po svojom dokončení zabezpečí prepojenie rôznych druhov verejnej dopravy v rámci Žilinského kraja. Po ukončení prvej etapy spustenia od 30. júla 2023 pokrýva územie okresov Bytča, Čadca, Kysucké Nové Mesto a Žilina. Jeho organizátorom je spoločnosť Integrovaná doprava Žilinského kraja (ID ŽK).
Tarifné zmeny
S platnosťou od októbra 2020 prebehla ako príprava integrácie zmena tarify v prímestskej autobusovej doprave v celom kraji: dovtedajšia pásmová tarifa sa zmenila na kilometrickú, zaviedla sa možnosť zvýhodneného prestupu a zjednotili sa tarifné podmienky pre zľavnené cestovné. Okrem toho si začali autobusoví dopravcovia vzájomne uznávať bezkontaktné dopravné karty. V rámci MHD Žilina prebehla tarifná zmena s platnosťou od apríla 2021: pásmová tarifa sa zmenila na časovú a zrušilo sa obmedzenie počtu jázd pri predplatných cestovných lístkoch.
Tarifa
Tarifa IDS ŽSK je zónovo-časová. Územie je rozdelené na tarifné zóny typu REGIÓN a MESTO, označené dvoj- a trojmiestnymi číslami. Na území mesta Žilina sa nachádzajú dve tarifné zóny s rovnakou územnou platnosťou, ale rozdielnou tarifnou sazbou. Jedna z nich zahŕňa aj MHD, druhá (lacnejšia) iba prímestské autobusy a vlaky.
Integrované cestovné v IDS ŽSK zahŕňa:
Železničné linky
Cestovné lístky IDS ŽSK platia vo iba v osobných vlakoch a vlakoch kategórie Regional Express.
Prímestské autobusové linky
Autobusové linky sú označené trojmiestnym číslom podľa regiónu, v ktorom premávajú:
Mestská hromadná doprava
Linky mestskej dopravy v Žiline sú označené jedno- a dvojmiestnymi číslami, linky mestskej dopravy v ostatných mestách trojmiestnym číslom podľa regiónu, rovnako ako prímestské autobusy:
Zdroj:
Holý vrch
...
Medvedzie
Medvedzie (1773 Medvedze, Medwedze, 1786 Medwecze, 1808 Medvedcze, Medwedzie, 18631873 Medvedce, 18771913 Medvedze, 1920 Medvedze, Medvedzie) je mestská časť mesta Tvrdošín. Medvedzie sa nachádza v severovýchodnej časti Oravy v Oravskej vrchovine. Leží v juhozápadnej časti mesta Tvrdošín. Najvyšším vrchom je Javorový (1076 m.n.m.), vybiehajúci z Oravskej Magury. V jeho masíve pramení Medvecký potok, vlievajúci sa pri Velingu do rieky Oravy. Na juhozápadnej strane Medvedzia sa nachádza vápencové bralo Skalka so súsoším Panny Márie vloženej do výklenku vytesaného do skaly.
Povesť
Povesť z 13. storočia hovorí, že keď uhorský kráľ Ladislav IV. bol na poľovačke v oravských lesoch, prišla strašná búrka a kráľovská družina sa rozutekala. S kráľom zostali len dvaja bratia, ktorí sa spolu s ním schovali do výčlenku v skale (Skalka). Ohrozil ich medveď, ktorého bratia zabili, a tak zachránili kráľovi život. Z vďaky za pomoc daroval kráľ obidvom bratom územie, ktoré sa začalo volať Medvedzie. Obidvaja bratia a ich potomkovia sa odvtedy volajú Medveckí.
Dejiny
Dejiny Medvedzia súvisia so starozemianskou rodinov Medveckých, ktorej korene siahajú do 13. storočia. Za najstarších známych príslušníkov tohto rodu sú považovaní bratia Mikuláš, Geras a Gregor, z ktorých prví dvaja menovaní mali údajne žiť v Medvedzí už v rokoch 12801290.
Písomná zmienka z roku 1355 uvádza, že kráľ Ľudovít povýšil Ladislava a Urbana do stavu uhorských šľachticov a na znak šľachtictva im daroval pôdu o 10 poplužiach ( tzv.. kráľovské poplužie, ktoré predstavovalo zhruba 65 ha.) z lesa zvaného Orava pri Medveckom potoku (Medvepataka).
V roku 1533 daroval Ján Zápoľský Jánovi Medveckému Malý Bystrerec. V roku 1547 sa uvádza ako majetok Pavla Medveckého (Pawel Medweczky), okrem neho sa tam spomínajú aj Ladislav a Gašpar Medvecký.
V roku 1593 zeman Ján Medvecký získal od uhorského a českého kráľa a rímskeho cisára Rudolfa II. Habsburského armálnu listinu.
V polovici 19. storočia sa pod Javorovým vrchom pálili tehly a oproti Skalke, na druhej strane Medveckého potoka bola farbiareň, vyrábala sa tu modrotlač.
Od polovice 19. storočia až do dnešných dní sa zachovali pri priezvisku Medvecký rôzne prímenia, napr. Baher, Beňo, Borsuk, Ferčík, Gasper, Gergeľ, Heretík, Holub, Hura, Janček, Kukla, Martiš, Martinek, Matejek, Mucha, Ollo, Pavlík, Páterek, Pišút, Rapák, Šebeň. Z rodu Medveckých pochádzali mnohé významné osobnosti, pôsobiace na Orave i celom území dnešného Slovenska.
V roku 1968 sa Medvedzie stalo mestskou časťou Tvrdošína. V roku 1974 sa začala výstavba sídliska Medvedzie.
Osobnosti Medvedzia
štyri generácie rezbárov rodiny Medvecký Beňo: Štefan Medvecký Beňo (18491924), Štefan Medvecký Beňo II. (18691941) Štefan Medvecký Beňo III. (18991977) a Jozef Medvecký Beňo (19272014). Vytvárali plastiky čerpajúce zo všedného života (gajdoš, pastier), plastiky svätých a hlavne betlehemy. Vyrezávali z lipy, jelše a vŕby.
Bronzový poklad
Bronzový poklad sa našiel v Krásnej Hôrke aj v Medvedzí. V 19. storočí sa našli dva poklady bronzových predmetov v okolí „Skalky“. O ich záchranu sa pričinil riaditeľ Oravského komposesorátu Mikuláš Kubínyi. Zbierku prezentoval v priestoroch Oravského hradu (časť z nich je dnes uložená v Slovenskom národnom múzeu v Martine). Starší poklad sa našiel okolo roku 1840 v Medvedzí. Datovaný je do neskorej doby bronzovej (jej začiatok cca 1 000 p.n.l.). V tom čase osídľoval Oravu ľud tzv. lužickej kultúry. Nález mladšieho pokladu je z kameňolomu z Krásnej Hôrky (1891). Datovaný je do záveru doby halštatskej až začiatku doby laténskej (cca 2. polovica 6. storočia p.n.l.). Okrem bronzových ozdôb obsahoval aj predmety, ktoré majú analógiu len na území stredného Poľska. Predmety sa nachádzajú v múzeách v Budapešti, Martine, Bratislave a Oravskom Podzámku.
Zdroje
Čelková, A., Kacír, D., Pikulík, G.: ''Malá časť zeme ... Medvedzie.'' Svornosť Bratislava, 127 s.,1997, ISBN 8085696037
Litava (rieka v Rakúsku)
Priebeh toku
Vzniká pri mestečku Haderswörth sútokom riek Schwarza a Pitten, prameniacich vo Fischbašských Alpách. Preteká Viedenskou kotlinou a západnou časťou Malej dunajskej kotliny ústi do Mošonského ramena Dunaja.
Priemerný prietok predstavuje 8,14 m³/s a rieka nie je splavná. V jej povodí ležia mestá Viedenské Nové Mesto, Bruck an der Leitha a Mosonmagyaróvár.
História
Pozdĺž Litavy po stáročia viedla hranica medzi Rakúskom a Uhorskom. Niektoré úseky rieky tvorili hranicu medzi rakúskou a uhorskou časťou habsburskej monarchie, preto sa zhruba od polovice 19. storočia tieto dve časti monarchie z pohľadu Viedne neoficiálne nazývali Predlitavsko (Predľutavsko) a Zalitavsko (Zaľutavsko).
Le Plessis-Robinson
Le Plessis-Robinson je francúzske mesto v departemente Hauts-de-Seine, v regióne Île-de-France.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dúžnik (vrch v Bielych Karpatoch)
Dúžnik je vrch v pohorí Biele Karpaty. Leží nad obcou Melčice-Lieskové, približne západne od Trenčína.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Lopenícka hornatina. Vrch leží v Trenčianskom kraji, v okrese Trenčín a zasahuje na katastrálne územie obcí Chocholná-Velčice, Melčice-Lieskové a Ivanovce. Najbližšími sídlami sú laznícke usadlosti obce Chocholná-Velčice na severovýchodnom úpätí a západne situovaná obec Nová Bošáca, severným smerom leží moravská obec Vyškovec. Dúžnik je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty.
Opis
Vrch leží v bočnom hrebeni Bielych Karpát, ktorý vedie z Kykuly južným smerom na Lukovský vrch. Východným smerom susedí Sokolí kameň, južne Horné bradlo , Dubický vrch a Roháčová , severozápadne Veľký  a Malý Lopeník  a severným smerom je sedlom oddelený Tlstý vrch  a Melčický vrch. Severovýchodne sa zvažujúce svahy odvodňujú prítoky Chocholnice, južné Melčický potok a západné Ivanovský potok, všetky smerujúce do Bošáčky v povodí Váhu. Vrcholom prechádza značený chodník na hlavný hrebeň.
Výhľady
Z veľkej časti hustým lesom porastený hrebeň umožňuje obmedzený rozhľad len z miest s redšou vegetáciou. Z nich je možné vidieť okolité vrchy Bielych Karpát, no pri priaznivých podmienkach tiež Malé Karpaty, Považský Inovec, Vtáčnik, Strážovské vrchy, Malú Fatru, Moravsko-sliezske Beskydy a Hostýnské vrchy.
Albiac (Haute-Garonne)
Albiac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malakoff
Malakoff je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Hauts-de-Seine, v regióne Île-de-France.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ambax
Ambax je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leoš Svárovský
Doc. MgA. Leoš Svárovský (* 17. máj 1961, Jablonec nad Nisou) je český dirigent a hudobný pedagóg, dlhoročný hosťujúci dirigent Slovenskej filharmónie a súčasný šéfdirigent Aichi Central Symphony Orchestra v japonskej Nagoji.
Štúdium a profesionálna kariéra
Svárovský začal ako dieťa hrať pôvodne na klavíri. Následne najprv študoval na konzervatóriu hru na flautu, neskôr pokračoval so štúdiom hry na flautu aj na pražskej AMU, kde tiež začal študovať dirigovanie. Po absolutóriu školy začínal ako asistent u šéfa Opery Národného divadla v Prahe pána Zdeňka Košlera a pôsobil ako dirigent Komornej opery v Prahe (1985-1987). Bol v priebehu kariéry šéfdirigentom viacerých českých a slovenských orchestrov. Neskôr bol vo funkcii dirigenta a šéfdirigenta v Janáčkovej filharmónii v Ostrave (1991-1993), Štátnej filharmónii Brno (1991-1995), šéfdirigenta slovenského symfonického orchestera Symfonietta v Žiline (1995-2000) a šéfdirigenta Komornej filharmónie Pardubice (1997-2009). Bol tiež hlavným dirigentom baletu pražského Národního divadla (2001-6/2002) a pôsobil ako dirigent Symfonického orchestera hlavného mesta Prahy FOK a Štátnej filharmónie Brno a šéfdirigent orchestra v Štátnej opere Praha. Od roku 2001 je stálym hosťujúcim dirigentom Slovenskej filharmónie. Od jari 2014 je Svárovský šéfdirigentom Aichi Central Symphony Orchestra v Nagoji.
Na svojom konte má niekoľko desiatok CD diskov s nahrávkami pre firmu Supraphon. Dirigovanie vyučoval krátko na JAMU v Brne, v súčasnosti je pedagógom dirigovania aj na pražskej AMU.
Svárovský je taktiež prezidentom Medzinárodného hudobného festivalu Emy Destinovej v Českých Budějoviciach.
Osobný život
Svárovský je ženatý, s manželkou Martinou má dve deti, Jakuba a Terezu. Býva v pražskom Smíchove.
Anan
Anan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marnes-la-Coquette
Marnes-la-Coquette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hauts-de-Seine, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Príslušenstvo potrubia
náhľad|Dvojica vodomerov na meranie spotreby teplej a studenej vody Príslušenstvo potrubia je súhrn pomocných zariadení, ktoré plnia rôzne funkcie v súvislosti s potrubím. Príslušenstvo potrubia patrí medzi potrubné armatúry. Niektoré typy príslušenstva sú:
Batwoman (seriál)
Batwoman je americký superhrdinský televízny seriál, ktorý mal premiéru 6. októbra 2019 na stanici The CW.
Externé odkazy
http://www.cwtv.com/shows/batwoman/
Periodické hodnotenie výskumnej, vývojovej, umeleckej a ďalšej tvorivej činnosti
Priebeh hodnotenia
Vďaka Plánu obnovy a odolnosti Slovenskej republiky boli v priebehu roku 2022 vytvorené hodnotiteľské komisie, zložené primárne zo zahraničných expertov a expertiek z 19 krajín a 66 univerzít (napr. University of Cambridge, Princeton University, McGill University, University of Melbourne, Technische Universität München, ETH Zürich, Université Paris-Saclay, Sapienza Università di Roma, atď.), aby hodnotili úroveň slovenskej vedy z pohľadu medzinárodnej vedeckej komunity.
Pre každú z oblastí výskumu bola Radou pre periodické hodnotenie vedy, výskumu a vysokých škôl vybratá medzinárodná hodnotiteľská komisia (tzv. komisia pre oblasť výskumu), ktorá hodnotila žiadosti o hodnotenie v danej vednej oblasti. Zároveň boli Radou pre periodické hodnotenie vybratí aj členovia komisií pre každú zo skupín oblastí výskumu (tzv. komisie pre skupinu oblastí výskumu). Tieto komisie dozerali na činnosť komisií pre jednotlivé oblasti výskumu, na samotný proces hodnotenia, a na konzistentné uplatňovanie kvalitatívnych kritérií pri hodnotení žiadostí podaných do jednotlivých oblastí výskumu.
Každá z projektových hodnotiteľských komisií v období septembra až decembra 2022 nielen sama posudzovala kvalitu výstupov, ale aj sama vyprodukovala metodológiu a špecifické kritéria hodnotenia kvality výskumu, v ktorých zohľadnila špecifiká vedecko-výskumného bádania v konkrétnej oblasti výskumu.
Oblasť hodnotenia
Oblasť hodnotenia je jednou z 28 oblastí výskumu, do ktorých bolo možné podávať žiadosti o periodické hodnotenie.
Výsledky hodnotenia
Výsledkom periodického hodnotenia, resp. práce hodnotiteľských komisií, sú takzvané profily kvality pracovísk. Profil kvality informuje o úrovni výskumnej, vývojovej, umeleckej či inej tvorivej činnosti v rámci každej konkrétnej žiadosti, podanej do periodického hodnotenia verejnou vysokou školou alebo verejnou vysokou inštitúciou, resp. jej súčasťou. Profil kvality je hodnotením výskumnej úrovne pracoviska ako celku, pričom pre každú žiadosť obsahuje percentuálne vyjadrenie počtov zastúpení výstupov v rámci každej z piatich úrovní kvality.
Piatimi úrovňami kvality, do ktorých hodnotiteľské komisie zaraďovali výstupy boli:
Význam hodnotenia
Hodnotenie bolo prvým v histórií samostatného Slovenska, ktoré bolo založené na posudzovaní reálnej kvality tvorivých výstupov, bez prihliadania na kvantitatívne merateľné parametre vedy a výskumu.
Výsledky periodického hodnotenia budú premietnuté do financovania vedy a výskumu v SR, počnúc rokom 2024.
Inšpirácia
Inšpiráciou pre Periodické hodnotenie výskumnej, vývojovej, umeleckej a ďalšej tvorivej činnosti boli overené zahraničné systémy hodnotenia vedy, najmä britský Research Excellence Framework (skrátene REF).
Budúcnosť hodnotenia vedy
V rámci hodnotenia VER 2022 sa posudzovala výhradne kvalita vedeckých výstupov. V budúcnosti (pri plánovanom hodnotení VER 2027) však bude súčasťou periodického hodnotenia aj hodnotenie spoločenského významu výskumnej, vývojovej, umeleckej a ďalšej tvorivej činnosti, a tiež hodnotenie prostredia výskumnej, vývojovej, umeleckej a ďalšej tvorivej činnosti. V súvislosti s plánovaným hodnotením spoločenského významu tvorivej činnosti v hodnotení VER 2027 pripravilo Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu pre žiadateľov pomôcku pre aplikačnú prax a výber prípadových štúdií, ktoré ilustrujú spôsob deklarovania spoločenského významu tvorivej činnosti, pričom tieto prípadové štúdie pochádzajú z britského hodnotenia REF ("Research Excellence Framework").
Periodické hodnotenie v médiách
Podľa štátneho tajomníka Ministerstva školstva Michala Fedáka je primárnym cieľom periodického hodnotenia zvýšenie kvality vedeckej tvorby a podpora konkurencieschopnosti vedeckých inštitúcií. Čo sa týka výsledkov samotného hodnotenia, tie môžu byť informatívne napríklad aj pre budúcich študentov či zamestnancov pri výbere vysokej školy či výskumného pracoviska.
Keďže budú zverejnené výsledky profilov kvality zohľadnené v rozpise dotácie verejných vysokých škôl počnúc rokom 2024, tak výsledky periodického hodnotenia boli prezentované na konferencii VER2022 za účasti vtedajšieho ministra školstva Jána Horeckého, na ktorej sa na túto tému viedla debata so zástupcami žiadateľov (inštitúcií).