cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amfión
Amfión môže byť aj obojaký ión, pozri amfión (chémia)
Radoslav Rančík
Radoslav Rančík (* 6. október 1979, Košice) je bývalý slovenský basketbalista, hrávajúci na pozícii pivota. S ôsmimi cenami Basketbalista roka je historicky najúspešnejším slovenským basketbalistom v ére samostatnosti. Naposledy hral za klub BK Inter Bratislava, v októbri 2018 ukončil kariéru.
Kariéra
Radoslav Rančík začal svoju profesionálnu kariéru ako legionár v Pule. V rokoch 2002-2011 hral postupne v chorvátskej, francúzskej, českej, talianskej, tureckej a ukrajinskej lige. V roku 2012 na krátky čas prvý raz pôsobil aj na Slovensku v klube BK Inter Bratislava, z ktorého sa vrátil späť do českého ČZE Nymburk. Kariéru ukončil opäť v BK Inter Bratislava po sezóne 2017/2018.
Štatistiky
Pozn: * Údaje aktualizované k 20.1.2007
Osobný život
Rančík je ženatý, 16. júna 2012 sa zosobášil s Veronikou Herákovou. Jeho brat Martin je tiež bývalý reprezentačný basketbalista. Je členom medzinárodnej komisie FIBA pre mládež.
Rančík je certifikovaný mentor FIBA. ( TASS Athlete lifestyle Mentor Certificate )
Rančík je obchodným riaditeľom spoločnosti Groupv4 a komentátorom basketbalových zápasov a golfu pre Slovenskú televíziu JOJ Šport.
Palmička nízka
Palmička nízka (Chamaerops humilis) je rastlina, ktorá sa radí do čeľade arekovité, inak nazývanej palmy. Je jednou z mála pôvodných paliem v Európe. Občas môže byť Chamaerops zamenená za Trachycarpus, ale líši sa tým, že Chamaerops má silné a nebezpečne ostnaté stopky, zatiaľčo Trachycarpus žiadne nemá. Názov Chamaerops dostala rastlina podľa svojho vzrastu. Chamaerops vzniklo spojením gréckych slov chamai – nízky a slova rhops – krovie.
Opis
Rastlina má krovitý charakter, väčšinou sa vytvára viac kmienkov. Listy sú modrozelenej farby. Sú dlaňovito delené a majú vejárovitý tvar. V priemere dosahujú až 60–80 cm.
Vo chvíli, keď rastlina dosiahne výšky 20–30 cm, začne tvoriť postranné výbežky. Každý rok sa na výbežkoch objaví nový chochol listov.
Vo svojom prirodzenom prostredí, v západnej časti Stredozemia, dosahuje výšku až 5 m, v interiéri v nádobách dorastá do 2–3 m.
Rastlina sa množí semenami, odnožami alebo delením trsu, rastie veľmi pomaly. Súkvetia sú hroznovité, kvety sú drobné a žlté. Kvitne od apríla do júna. Plodom je 1–4 cm dlhá nejedlá bobuľa.
Starostlivosť
Pokiaľ je o rastlinu dobre postarané, začne skoro kvitnúť. Obľubuje svetlé, slnečné miesta. V zime znáša teploty od 4°C do 12°C. Prezimovať môže aj pri zlých svetelných podmienkach, napr. v pivnici alebo garáži. Od apríla do novembra je možné rastlinu umiestniť von.
Palmička sa presadzuje len v prípade, že by hrozilo, že korene roztrhnú kvetináč. V lete sa viac zalieva, hlavne pri veľkých horúčavách. V zime, pokiaľ je umiestnená na tmavšom mieste, sa nezalieva skoro vôbec. Voda sa neleje do ružice listov, inak môže uhniť „srdiečko“. Pre palmičku je možné použiť zeminu alebo hlinenú záhradnú zmes, do ktorej sa primieša malé množstvo piesku. Rastlina sa hnojí v období od marca do augusta každých 8–14 dní štandardným tekutým hnojivom. Vďaka hnojeniu je potom odolnejšia v zime pri nižších teplotách.
Pokiaľ je rastlina zazimovaná v teplejšom prostredí, býva napadaná voškami a štítničkami. V lete je možnosť výskytu roztočcov.
Patúch
Patúch je sedlo v hrebeni Súľovských vrchov. Leží východne od Hradnej, miestnej časti obce Súľov-Hradná. Nachádza sa v CHKO Strážovské vrchy. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Súľovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Bytča a v katastri obce Súľov-Hradná.
Južne od sedla leží vrch Žibrid, severným smerom sa dvíha hrebeň, smerujúci k vrchu Kečka. Východnú časť hrebeňa a sedla odvodňujú prítoky Svinianky do Rajčanky, západné svahy odvodňuje riečka Hradnianka do Váhu.
Opis
Výrazné sedlo narušuje inak výškovo celistvý a ťažko dostupný hrebeň Súľovských vrchov. Z východnej strany je zakončením rovnomenného údolia, ktoré je odbočením údolia Svinianky. Z tohto smeru vedie i lesná cesta, ktorou je sedlo dostupné najmä horským cyklistom. Zo západu vedie do sedla poľná cesta z Hradnej. V sedle je križovatka značených turistických trás.
Prístup
Sedlom vedie hlavný hrebeň a ním vedúca Medzinárodná diaľková turistická trasa E3 v trase zeleno značeného turistického chodníka.
Gmina Kwidzyn
Gmina Kwidzyn je vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 207,25 km² a žije tu 10306 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 49,73 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kwidzyn.
My Girl
My Girl (🇰🇷; slov. doslovne: Moje dievča) je juhokórejský televízny seriál, ktorý mal premiéru 14. december 2005 na stanici SBS.
Gmina Łabowa
Gmina Łabowa je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 119,12 km² a žije tu 5172 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 43,42 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Nowy Sącz.
Gmina Łabunie
Gmina Łabunie je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 87,48 km² a žije tu 6257 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 71,52 osôb/km².
Manastirište
Manastirište môže byť v Bulharsku:
Gmina Łabunie
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Zamość.
Gmina Kwilcz
Gmina Kwilcz je vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 141,78 km² a žije tu 6097 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 43,0 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Międzychód.
Šarlota
Šarlota je ženské krstné meno. Meno je variantom mena Karla a pochádza z francúzštiny zo slov znamenajúcich „slobodný“, prípadne prenesene „kráľ“ alebo „vladár“. Meniny na Slovensku má 15.júla.
Zdrobneliny
Šarla, Charlottka, Charlie, Lotta, Lotty, Lottka, Lota.
Gmina Łabiszyn
Gmina Łabiszyn je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 166,92 km² a žije tu 9435 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 56,52 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Żnin.
Kanina
Kanina môže byť:
Laval (Isère)
Laval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mamlúk
Mamlúk alebo mameluk môže byť:
Husrav II.
Vláda
Cenou za podporu bolo uzavretie mierovej dohody medzi Byzanciou a Perziou, v ktorej Husrav rezignoval na niektoré sporné oblasti v Mezopotámii, Arménsku a Gruzínsku. Vzťahy medzi oboma panovníkmi sa v najbližších rokoch vyvíjali priaznivo, čo podľa byzantských prameňov umocňovala aj formálna adopcia perzského kráľa cisárom. Vnútropoliticky vystúpil Husrav proti obom svojim strýkom, možným konkurentom v boji o moc, z ktorých Vindóého sa mu podarilo odstrániť. Vistám, vtedajší správca Chorasánu, sa pod tlakom uchýlil k vzbure a niekoľko rokov vládol na východe ríše úplne nezávisle (razil aj vlastné mince). Až okolo roku 600 bol aj on zavraždený.
Z náboženského hľadiska sa správal Husrav zmierlivo voči kresťanom, ešte v 5. storočí často prenasledovaným, čo mu vynieslo nemilosť u zarathuštrovského kňazstva. Kresťanskú vieru vyznávali ako jeho obľúbené manželky, byzantská princezná Mária a Arménka menom Širin (jej syna Mardánšáha chcel vraj dokonca vymenovať následníkom), tak aj správca financií Jazdín a mnohí ďalší činitelia. Zdá sa, že kráľ pod rôznymi vplyvmi osciloval medzi podporou monofyzitizmu a nestoriánstva, hoci inak zostával verný tradičnému zarathuštrizmu. Husrav sa preslávil ako podporovateľ umenia a hudby, labužník aj zberateľ umeleckých predmetov a kuriozít, medzi ktorými boli aj mechanické prístroje vrátane orloja. Na jeho dvore pôsobil legendárny minstrel Bárbad. Husravova vášnivá láska k arménskej princeznej Širin inšpirovala rady umelcov a básnikov, vrátane Firdaúsího a Nizámího, ale aj hudobných skladateľov a maliarov perzských miniatúr.
Počiatok vojny s Byzanciou
Zvrhnutie a poprava cisára Maurikia roku 602 v Konštantínopole ukončila desaťročia mieru medzi perzskou a byzantskou ríšou. Voči novému cisárovi Fókovi vystupoval Husrav ako Maurikiov pomstiteľ a podľa jedného prameňa vraj nosil istú dobu aj smútočné šaty a verejne svojho dobrodinca oplakával. Ihneď tiež začal vojenské operácie, v prvej fáze zameranej hlavne proti Mezopotámii. Do roku 605 dobyl byzantské pohraničné mestá Edessa, Amidu, Mardin a Aleppo (Berroiu), o ktoré sa zvádzali boje už od 3. storočia.
Zhruba v tom istom čase pripojil kráľ tesnejšie k svojej ríši vazalský lachmovský štát a jeho vládcu An-Nu'mána III. dal usmrtiť. Do oblasti, ktorá doteraz tvorila nárazníkové pásmo pri hraniciach Mezopotámie (predovšetkým voči kočovným arabským kmeňom), bol dosadený sásánovský miestodržiteľ. V roku 604 došlo pri Dhu Káru k prvému meraniu síl medzi Peržanmi a Arabmi, ktoré skončilo perzskou porážkou. Arabi si z neho odniesli ponaučenie, že s Peržanmi je možné nielen bojovať, ale aj nad nimi zvíťaziť, z perzského hľadiska išlo zatiaľ len o epizódu.
Na vrchole moci
V októbri 610 bol v byzantskej ríši zosadený cisár Fókas, a hoci jeho nástupca Herakleios ponúkol Husravovi mier, vojna pokračovala s ešte väčšou prudkosťou než doteraz. V krátkej dobe padla do sásánovských rúk Antiochia nad Orontom, Damask a Tarsos a roku 614 po trojtýždňovom obliehaní dokonca aj Jeruzalem, odkiaľ Peržania odvliekli kríž, na ktorom bol údajne ukrižovaný Ježiš Kristus. Tisíce kresťanov počas bojov zahynulo, korisť z dobytých miest bola nesmierna. náhľad|Zavraždenie Husrava II. v predstave [[Mughali|mughalského umelca zo 16. storočia]] Pre Byzanciu nastalo jedno z najhorších období v jej dlhých dejinách. Husravovi vojvodcovia Sahin a Šahrvaráz obsadili roku 619 Egypt a ich oddiely postupovali hornatou Malou Áziou smerom ku Konštantínopolu. Bola tu zreteľná tendencia pripojiť okupované provincie natrvalo k sásánovskej ríši. Cisár Herakleios síce usilovne vykonával reformy a konsolidoval vojsko, ale až roku 622 mohol začať s pomalou protiofenzívou proti unavenému protivníkovi. Ten v medziobdobí vyplienil prinajmenšom tretinu teritória ríše, bez toho, aby utrpel výraznejšie straty. V roku 626 v spojení s Avarmi obliehal nakrátko samotný Konštantínopol.
Porážka a pád
V čase zahraničnopolitických úspechov sa Husravov dvor skvel dosiaľ nebývalým leskom. Kráľ podporoval umenie a vedy a prezentoval sa ako pán sveta. Avšak ani obrovské príjmy z dobre organizovaného daňového systému a prostriedky odvádzané novo ovládnutým krajom nestačili na financovanie nákladnej vlečúcej sa vojny, ktorej koniec bol v nedohľadne. Byzancia, ktorá bojovala o svoje bytie a nebytie, sa postupne spamätala a Husrav sa počas krátkej doby dostal do úzkych. Po niekoľkých menej významných porážkach bol v decembri 627 úplne rozdrvený v bitke pri Ninive, ktorá zvrátila všetko, čo na poli vojnovom do polovice dvadsiatych rokov získal.
Odkaz
Hoci Husravovo panovanie skončilo katastrofou a oslabená monarchia už o niekoľko rokov podľahla moslimskej expanzii z Arábie, bola postava kráľa v perzskom prostredí populárna po celý stredovek. Početní básnici mu venovali svoje epické diela a skladby, pričom najznámejšie je zrejme Nizámího dielo Chosrau a Širin (o Husravovej láske ku kresťanskému dievčaťu). Pramene väčšinou zdôrazňujú kráľove despotické sklony, aj keď napríklad Tabara vyzdvihuje aj pozitívne stránky jeho osobnosti. Počas európskej renesancie sa tematika Husravovho boja s cisárom Heracliom dostala do západného umenia, ako o tom svedčia fresky Piera della Francesca v Arezze.
Rivolta contro il mondo moderno
Rivolta contro il mondo moderno (dosl. Vzbura proti modernému svetu) je kniha Juliusa Evolu, prvýkrát vydaná v roku 1934, druhé talianske vydanie v roku 1951, tretie v roku 1969. Rozvádza kritiku moderného Západu, ktorý je vnímaný ako založený na konzume a sekularizme, masovej konformite a priemernosti. Tieto atribúty stavajú do kontrastu s aristokratickým heroizmom a náboženským rozjímaním. Ideál spoločnosti vidí v nadčasovej Tradícii duchovných prúdov predmoderného sveta, „kedy božské a numinózne ešte bolo súčasťou ľudského života“.
České vydanie vyšlo roku 2020.
Lavaldens
Lavaldens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gmina Łąck
Gmina Łąck je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 93,74 km² a žije tu 4932 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 52,61 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Płock.
Gmina Łączna
Gmina Łączna je vidiecka gmina v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve.
Má rozlohu 61,65 km² a žije tu 5245 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 85,08 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Skarżysko.
Apoštolská postupnosť
Apoštolská postupnosť alebo apoštolská sukcesia je kresťanská náuka ktorá hovorí o tom že biskupi sú nasledovníkmi svojich predchodcov a tí sú zase následníkmi svojich predchodcov, až táto línia siaha k apoštolom (preto apoštolská). Rôzne kresťanské cirkvi však túto náuku vykladajú rôzne a niektoré ju iným cirkvám neuznávajú. Katolícka cirkev a pravoslávne cirkvi považujú apoštolskú postupnosť za nevyhnutnosť k platnej vysviacke.
Lavars
Lavars je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Łącko
Gmina Łącko je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 132,95 km² a žije tu 14835 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 111,58 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Nowy Sącz.
Le Bouchage (Isère)
Le Bouchage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Totenkopf
náhľad|Poľný maršál [[August von Mackensen v plnej husárskej uniforme, so symbolom umrlčej lebky na kožušinovom kalpaku]] náhľad|Umrlčia lebka na čiapke [[3. tanková divízia SS Totenkopf|3. tankovej divízie SS Totenkopf]]
Totenkopf, resp. Totenschädel je nemecké slovo znamenajúce všeobecne umrlčia hlava alebo umrlčia lebka. Ako symbol je to nemecké označenie buď pre symbol lebky, alebo pre symbol lebky so skríženými hnátmi (smrtihlav). Symbol lebky so skríženými hnátmi pozostáva z ľudskej lebky (bez alebo aj s dolnou čeľusťou) a dvoch prekrížených stehenných kostí a je medzinárodným symbolom smrti, vzdoru proti smrti, nebezpečenstva alebo pirátstva.
U nás sa používa označenie totenkopf najmä pre lebku so skríženými hnátmi ako nacistický symbol a ako insígnia používaná v pruskej a nemeckej vojenskej tradícii, pričom stehenné kosti boli v Nemecku tradične umiestňované za lebku (na rozdiel od symbolu pirátstva – Jolly Roger).
Symbol v nemeckom vojenstve pôvodne zaviedol Fridrich Veľký pre oddiely husárov vedených plukovníkom von Rueschom. Symbol používali aj niektoré nemecké oddiely počas napoleonských vojen. Počas prvej svetovej vojny nosili emblém prepadové oddiely špeciálne cvičené pre útočný boj v zákopoch.
Neskôr počas nacistickej vlády a druhej svetovej vojny nosili emblém zvláštne oddiely SS zodpovedné za stráženie koncentračných táborov – tzv. SS-Totenkopfverbände. Emblém však nosili aj iné nemecké oddiely pozemných síl, napr. príslušníci tankového vojska, ktorí naviac nosili čierne uniformy (rovnako ako SS).
Gmina Lądek
Gmina Lądek je vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Pražská mincovňa
Pražská mincovňa je súborné označenie pre historické mincovne na území mesta Prahy. Najstaršia mincovňa (obdobie druhej polovice 10. storočia až začiatku 11. storočia) v Prahe sídlila pravdepodobne na Pražskom hrade a jej činnosť sa dá doložiť mincami s označením miesta razby PRAGA CIVITAS. V následnej histórii sa striedali obdobia razby mincí s dlhými obdobiami, kedy bola mincovňa uzavretá, pričom sa striedali tiež jej zriaďovatelia a menili sa i miesta jej pôsobiska.
Stredovek
thumb|Titulná stránka knihy Z príbehov pražskej mincovne, 1929 Počiatky razby mincí na území Prahy siahajú až do druhej polovice 10. storočia. Takzvané denárové obdobie začalo za vlády Boleslava I. a skončilo v roku 1300 nástupom pražského groša. Táto strieborná minca bola veľmi obľúbená a hojne používaná obchodníkmi prakticky v celej strednej Európe. Po mincovej reforme uskutočnenej kráľom Václavom II. bola výroba mincí presunutá do Kutnej Hory. V Prahe bola mincovňa obnovená v roku 1325 za účelom razby zlatých mincí florénov. Podnet na ich výrobu dal panovník Ján Luxemburský, ktorý tak chcel zvýšiť svoju prestíž a zároveň pomôcť kráľovskej pokladnici. Východiskovou surovinou pre razbu florénov sa stalo zlato vyťažené na území Čiech. Florény dostali názov podľa vzoru používaného v Taliansku, ktorému sa české florény podobali. Zavedenie výroby mince totiž dostali na starosť odborníci z toskánskeho mesta Florencia. Za Karola IV. sa upravené florény začali nazývať dukáty (kráľovské a mladší dukáty cisárske). V Prahe sa dukáty razili ešte za Václava IV., ich produkcia však slabla.
K obnoveniu zlatých dukátov v Prahe došlo za vlády Vladislava II. Jagelovského (1471 - 1516). Pražská mincovňa mala za Luxemburgovcov a neskôr za Jagelovcov špecifické postavenie, pretože razila len zlaté mince. Za vlády Ferdinanda I. (český kráľ v rokoch 1526 - 1564) však začala produkovať aj v tej dobe veľmi populárne strieborné toliare, ktoré razili aj ďalšie mincovne (prvé, takzvané šlikovské toliare, razila mincovňa v Jáchymove už v období vlády Ľudovíta I. Jagelovského). Toliarom sa platilo na väčšine územia strednej i západnej Európy. V čele mincovne stál panovníkom menovaný mincmajster, na kvalitu dohliadal vardajn.
Produkcia pražskej mincovne bola po celú dobu jej existencie kolísavá. Obdobie, kedy spracovávala veľké zákazky, striedali štádia útlmu, prípadne úplného pozastavenia výroby. To bolo často spôsobené nestabilnou politickou situáciou, ktorá často vyústila až k ozbrojenému konfliktu, prípadne nedostatkom kovu.
Novovek
Obdobie prosperity pražskej mincovne predznamenalo zrušenie mincovne v Kutnej Hore v roku 1726. Vtedy v Prahe razili mince v objeme 100 000 zlatých ročne. Význam pražskej mincovne pretrvával aj za vlády Márie Terézie, napriek tomu že dielňu opúšťali len niektoré nominály. Najvýznamnejšia bola razba dvacetikrejcarů, ktorá dosahovala ročný objem okolo 300 000 zlatých (od roku 1754). V dôsledku centralizačnej politiky Jozefa II. bola mincovňa v Prahe v roku 1784 zrušená, ale už o jedenásť rokov znovu obnovila výrobu, tentokrát na novom mieste v areáli paulánského (pavlínskeho) kláštora. Definitívne bola prevádzka uzavretá 3. januára 1856 a o rok neskôr (19. marca 1857) bola pražská mincovňa úradne zrušená.
Súčasnosť
Novodobá Pražská mincovna sa predstavila na svetovej numizmatickej výstave Zberateľ 2011. Koncom toho istého roku vydala emisný plán.
Razba
Prvou razbou určenou zberateľom sa stala strieborná medaila Nové Mesto pražské, na ktorej až na drobné odlišnosti je reliéf totožný s mincou Karola IV. - Nové Mesto pražské 10 000 Kč, ktorej bol na prelome tisícročia odbornou porotou udelený titul Najkrajšia zlatá minca sveta (autor Vladimír Oppl). V polovici januára 2012 pribudla strieborná pamätná medaila Korunovácia Václava II., vyrazená podľa návrhu Zbyňka Fojtů.
Prvou ročníkovou zbierkou mincovne je dvadsaťštyri strieborných a dvanásť zlatých medailí, tzv. Kalendárium 2012, ktoré je zamerané na osobnosti a udalosti českej i európskej histórie.
Krivák (bunda)
náhľad|Príklad kriváku Krivák alebo sidovka je pôvodne motorkárska kožená bunda. Na trh ho uviedla odevná firma Schott NYC pod označením Perfecto v roku 1928. Bunda bola navrhnutá tak, aby poskytovala čo najväčšiu ochranu proti vetru. Má pomerne krátky strih, zipsy vreciek nakrivo, výrazné cvoky a vrecko na boku. V roku 1940 firma Schott predstavila model s označením 613, ktorý sa vďaka nášivkám v tvare hviezdy na ramenách čoskoro začal označovať „One Star“.
Pražská mincovňa
Razba
V spolupráci s návrhárkou Blankou Matragi vznikla aj sada kolorovaných medailí, zobrazujúcich jej najslávnejšie modely šiat.
Značka
Pražská mincovňa a.s. vystupuje pod značkou PMI umiestnenou do oválu. Rovnaký symbol je vyrazený aj na produktoch mincovne.
Krivák (bunda)
Definitívny rozmach kriváku prišiel v roku 1953, kedy ho obliekla hviezda amerického filmu, Marlon Brando. Krivák navrhnutý pre motorkárov bol tuhší, vystužený a lepšie chránil proti vetru, na rozdiel od kriváku na bežné nosenie bol pohodlnejší a ľahší. Krivák tiež nosili „drsné“ komunity na okraji spoločnosti alebo ako znamenie boja proti bežnému konzumu. Krivák si obliekali hviezdy ako James Dean, John Travolta alebo Arnold Schwarzenegger (vo filme Terminátor 2: Deň zúčtovania). Krivák bol obľúbený aj vo svete hudby, zamilovali si ho spevák Freddie Mercury zo skupiny Queen, punkoví interpreti ako Sid Vicious zo skupiny Sex Pistols a slávni boli jej nosením aj členovia skupiny Ramones. V roku 1980 sa krivák stal definitívnou súčasťou populárnej kultúry. Okrem metalistov si ho zamilovali novoromantici a speváci country. Ďalej ho doviedli k dokonalosti glam rockové skupiny 80. rokov.
Krivák je dnes možné kúpiť ako v klasickej variante (čierny so striebornými cvokmi a zipsami), tak v najrôznejších farebných úpravách. Na konci tisícročia obľuba kriváku poklesla.
Kanina (rieka)
Kanina je rieka v okrese Gărmen v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Iné názvy
Rieka je známa aj pod miestnym názvom Kărvava reka (, doslova Krvavá rieka). Podľa lokálnej legendy názov pochádza z čias osmanskej nadvlády keď v blízkosti rieky žil miestny kňaz, ktorý mal pohľadnú dcéru. Osmanskí Turci sa rozhodli dcéru otcovi odobrať a poturčiť ju. Dievča odmietlo, načo bolo aj s otcom zabité a ich krv, ktorá následne zafarbila vodu v riečisku, dala údajne rieke Kanina jej lokálne meno.
Priebeh toku
Od svojho prameňa pod vrcholom vrchu Sveti Petăr   rieka najskôr smeruje na západ, približne po štyroch kilometroch sa stáča najskôr na juhozápad a následne pri úpätí vrchu Lisec  smerom na juh. V tejto časti toku sa do Kaniny vlieva jej najväčší prítok, rieka Bišterica. Preteká územím dediny Kovačevica a neskôr pri ktorej vytvára na svojom toku niekoľko vodopádov, kaskád a vírov. Pri dedine Marčevo opúšťa pohorie Rodopy a vteká do Gocedelčevskej kotliny, kde sa potom čo minie dedinu Ogňanovo vlieva juhozápadne od dediny Gărmen do rieky Mesta,   ktorej je ľavým prítokom.
Opis
Kanina je malá západorodopská horská rieka. Pramení vysoko v horách západorodopskom diele Dăbraš    pod vrcholom vrchu Sveti Petăr  v nadmorskej výške okolo.
V hornej časti toku tečie najskôr pomerne širokou, husto zalesnenou a len mierne naklonenou dolinou. V tejto časti sú sklanaté časti svahov pohoria naokolo tvorené prevážne ryolitom a granitom. Pri dedine Kovačevica rieka na svojom toku vytvára vodopády, kaskády a víry   z ktorých najznámejší a najväčší je tzv. Sinijat vir (, doslova Modrý vír). Neskôr pokračuje strmou úzkou dolinou lemovanou vysokými skalnatými svahmi. V tejto často už sú skaly tvorené prevážne granitom. Skalnaté steny svahov lemujúcich v tejto časti roklinu dosahujú od dna rokliny po vrchné časti výšku až tristo metrov. V poslednej časti, potom čo opustí pohorie Rodopy, tečie rovinatou kotlinou.
Rieka je dlhá a odvodňuje územie s rozlohou,   ktoré je tvorené západnými svahmi rodopského dielu Dărbaš. Priemerná nadmorská výška oblasti povodia rieky je približne. Najvodnatejšia je rieka v zime a na jar, pričom najvyšší stav vody dosahuje v priehu januára a apríla. Najmenej vody v rieke tečie v priebehu jesene v septembri a v októbri. Priemerný ročný prietok meraný pri dedine Ogňanovo je približne 3,05 m³/s.
Kanina je po rieke Bistrica druhou najdlhšou riekou rodopského dielu Dăbraš. Hlavné prítoky Kaniny sú rieka Bišterica  (najväčší prítok) a rieka Mračnica. Časť vody sa na hornom toku z rieky umelým  derivačným kanálom   Bišterica odkláňa a využíva sa na napájanie kaskády vodných nádrží „Dospat-Văča“. V doline rieky Kanina sa nachádzajú náleziská lignitu. Oblasť povodia je približne zo 70% zalesnené, pričom lesy sú tvorené z veľkej časti smrekmi a borovicami.
Rieka preteká cez územie dvoch obývaných miest, dedín Kovačevica a Gorno Drjanovo. Okrem toho tečie po okrajoch územia dedín Skrebatno, Lešten, Ogňanovo, Marčevo a Gărmen.
Volejbalová extraliga mužov 2010/11
Volejbalová extraliga mužov v sezóne 2010/11 bol 19. ročník extraligy volejbalistov, najvyššej volejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská volejbalová federácia (SVF). V súťaži účinkovalo 10 družstiev. Titul získalo družstvo VKP Bratislava, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad obhajcom prvenstva z VK Chemes Humenné. Po 18-tich rokoch z extraligy vypadol jej dlhoročný zástupca VŠK Púchov.
Minuloročný majster, VK Chemes Humenné, účinkoval okrem extraligy (do nej vstúpil až v nadstavbovej časti) aj v Stredoeurópskej lige. Organizoval sa aj druhý ročník Česko-slovenského pohára mužov, fináloví účastníci ktorého tvorili víťazi národných pohárov. Jeho víťazom sa v stretnutí hranom v Tepliciach stal český klub VK Jihostroj České Budějovice.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti predošlej sezóne nezmenil. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. Základná časť s deviatymi družstvami sa hrala dvojkolovým systémom každý s každým raz doma a raz vonku. Všetky družstvá postúpili do nadstavbovej časti hranej tiež dvojkolovým systémom, pričom štvorica najlepších postúpila do skupiny o 1. až 4. miesto, ktorú doplnilo družstvo účinkujúce v Stredoeurópskej lige; zvyšné družstvá vytvorili skupinu o 5. až 10. miesto. Družstvám sa v nadstavbovej časti započítavali výsledky zo základnej časti iba v skupine o 5. až 10. miesto. Najlepších 8 družstiev postúpilo do play-off. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Štvrťfinále, semifinále a duel o bronz sa hrali na 3 víťazné zápasy, finále na 4 víťazné zápasy a zápasy o umiestnenie na 2 odvetné zápasy. Zo súťaže zostúpilo v budúcej sezóne posledné družstvo po nadstavbovej časti a predposledné družstvo odohralo prelínaciu súťaž s 3 víťazmi skupín 1. ligy.
Bodovanie
Pre určenie víťaza a poradia družstiev sa posudzujú nasledovné kritériá:
Účastníci
Poznámka: Klub VK Nové Mesto nad Váhom sa do súťaže kvôli finančným problémom neprihlásil. Nahradila ho Stará Ľubovňa ako neúspešný účastník prelínacej súťaže.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Prelínacia súťaž
Družstvá: Systém:
Łukasz Szarek
Łukasz Szarek (* 22. februára 1990, Stalowa Wola) je poľský volejbalista. Hráva na pozícii Univerzál. Jeho telesné parametre sú 200 cm výška a 345 cm skok v útoku. Má okrem aj grécke občianstvo. Keď mal 3 roky, s rodinou sa presťahoval do Atén.
V roku 2016 sa stal majstrom Slovenska s tímom VK Bystrina SPU Nitra. Od sezóny 2020/2021 je hráčom VK MIRAD UNIPO Prešov. S prešovským klubom vyhral Slovenský Pohár v 2021 roku.
Klubové úspechy
Grécka Majstrovstvá: Slovenska Majstrovstvá: Rakúska Majstrovstvá: MEVZA: Slovenský Pohár:
Gmina Lądek-Zdrój
Má rozlohu 117,4 km² a žije tu 8781 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 74,8 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kłodzko.
Lykos (Téby)
Lykos (starogr. Λύκος – Lykos, latinsky Lycus) je v gréckej mytológii syn boiótskeho kráľa Hyriea a nymfy Klonie, tébsky kráľ.
V Tébach sa po smrti Labdaka ujal vlády Nykteus, ktorý mal krásnu dcéru Antiopu, s ktorou sa proti otcovej vôle oženil sikyónsky kráľ Epópeus. Nykteus s ním preto neúspešne bojoval a na smrteľnej posteli žiadal svojho brata Lyka, aby ho pomstil. Lykos preto usporiadal vojenskú výpravu na Peloponéz, mesto Sikyón zničil a kráľa Epopea zabil.
Na spiatočnej ceste do Téb porodila Antiopa dvoch synov, Amfióna a Zétha a deti Lykos následne rozkázal pohodiť v lese. Na druhý deň ich však našiel pastier a vzal si ich do výchovy. Nešťastná Antiopa žila potom dlhé roky bez radosti, utrápená žiaľom za svojimi deťmi. Navyše trpela zlým zaobchádzaním od Lykovej žiarlivej manželky Dirky. Tá nakladala na ňu množstvo práce, bila ju a trýznila a nakoniec ju uvrhla do väzenia. Najvyšší boh Zeus sa však nad Antiopou zľutoval a otvoril jej dvere väzenia a ona utiekla. Pri úteku sa možno z náhody, či božej vôle dostala ku kolibe, kde býval pastier s jej synmi.
Avšak v tom okamihu sa zjavila aj Dirka, ktorá ju vypátrala a oklamala jej synov, že ich matka je utečenou otrokyňou a nabádala ich k hroznému zločinu: aby ju priviazali k divokému býkovi a nechali ju ním usmrtiť. Ale na poslednú chvíľu pastier prezradil chlapcom, že je to ich vlastná matka, ktorá sa mu už zjavila vo sne. Amfión a Zéthos si uvedomili čo mohli spôsobiť a svoju zlosť obrátili proti Dirke a urobili s ňou to, čo im sama poradila. Divoký býk ju potom usmrtil a z jej krvi vytryskol zo zeme prameň, ktorý dostal po nej meno Dirke.
Antiopa a jej synovia sa vrátili do Téb. Po dohode s bohom Hermom upustili od potrestania kráľa Lyka a darovali mu život, ale z mesta ho vyhnali. (Alebo ho zbavili vlády a zabili ho, ako to líči iná verzia príbehu.) Potom sa ujali vlády a dali sa do zveľaďovania mesta a hradieb mestského opevnenia.
Le Bourg-d’Oisans (obec)
Le Bourg-d’Oisans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pôvabnica dvojfarebná
Súbor:Gatunek jadalny.svg Pôvabnica dvojfarebná (Lepista personata) je jedlá huba z čeľade čírovkovitých (Tricholomataceae).
Moše Aram
Moše Aram ( hebrejsky : משה ארם, rodným menom Moše Kazanovski, žil 7. augusta 1896 - 14. októbra 1978 ). bol izraelský politik a poslanec Knesetu za strany Mapam, Achdut ha-ÁVOD-Po'alej Cijon, Ma'arach, Izraelská strana práce a opäť Ma'arach.
Pôvabnica dvojfarebná
Opis
Pôvabnica dvojfarebná sa výzorom a veľkosťou plodníc podobá pôvabnici fialovej. Na prvý pohľad sa však odlišuje sfarbením, najmä farebnou kombináciou hlúbika a klobúka. Klobúk je 6 – 15 cm široký, za mladi polguľovito klenutý, s podvinutým okrajom, neskôr plocho klenutý až celkom plochý, belavý, plavý, bledookrový, často s hnedastým odtieňom, hladký a holý. Lupene sú 7 – 10 mm široké, husté, pri hlúbiku zúbkom vykrojené, najprv belavé, neskôr krémové a napokon okrovokrémové. Hlúbik je 50 – 100 mm vysoký a 12 – 20 mm hrubý, valcovitý, plný, na krémovom podklade tmavofialovo husto vláknitý, takže vyzerá akoby bol celý fialový. Dužina je belavá, pevná, má miernu chuť a nenápadnú vôňu. Výtrusy sú elipsovité, jemne bradavičnaté, bezfarebné, veľké 5,5–7 × 4–5 μm. Výtrusný prach je biely, s mäsovoružovkastým nádychom.
Moše Aram
Biografia
Narodil sa v meste Lijady vo vtedajšej Ruskej ríši (dnes Bielorusko ). Študoval na židovské základnej škole a židovskej strednej škole v meste Homel. Študoval na inštitúte psychoneurologie v Petrohrade a právo na Moskovskej univerzite. Pôsobil ako riaditeľ strednej školy v Kaunase. V roku 1924 presídlil do dnešného Izraela, kde pracoval v stavebníctve a pri budovaní ciest.
Le Bourg-d’Oisans (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moše Aram
Politická dráha
Angažoval sa v strane Po'alej Cijon, bol členom jej ústredného výboru. V tomto hnutí pôsobil aj po presídlení do dnešného Izraela. V rokoch 1935 - 1937 bol jej vyslancom v USA. V rokoch 1924 - 1935 bol členom zamestnaneckej rady v Tel Avive, od roku 1926 bol členom mestskej samosprávy v Tel Avive. Počas Španielskej občianskej vojny bol republikánskou vládou pozvaný do Španielska. V roku 1946 zasadal v organizačnom výbore Židovskej agentúry, zasadal vo výkonnom výbore odborovej centrály Histadrut, riadil tu aj oddelenie pre mobiliazaciu a pre demobilizovaných vojakov.
V izraelskom parlamente zasadol prvýkrát po voľbách v roku 1949, do ktorých išiel za stranu Mapam. Nastúpil do parlamentného výboru pre ekonomické záležitosti, výboru mandátneho a výboru House Committee. Za Mapam kandidoval aj vo voľbách v roku 1951. V priebehu volebného obdobia prešiel do formácie Achdut ha-ÁVOD-Po'alej Cijon. Bol členom výboru pre záležitosti vnútra, výboru pre vzdelávanie a kultúru, výboru pre ústavu, právo a spravodlivosť, výboru House commit a výboru pre verejné služby. Za Achdut ha-ÁVOD-Po'alej Cijon úspešne kandidoval aj vo voľbách v roku 1955. Bol členom výboru práce, výboru pre záležitosti vnútra, výboru pre zahraničné záležitosti a obranu, výboru pre vzdelávanie a kultúru a výboru pre ekonomické záležitosti. Predsedal výboru pre verejné služby. Opätovne sa do parlamentu dostal až po voľbách v roku 1961, znovu na kandidátke Achdut ha-ÁVOD-Po'alej Cijon. Mandát ale získal až dodatočne, v máji 1965, ako náhradník. Stal sa členom finančného výboru. Opätovne bol zvolený vo voľbách v roku 1965, teraz už za formáciu Ma'arach. V priebehu volebného obdobia dočasne prešiel s celou stranou do poslaneckého klubu Strany práce, aby sa potom vrátil k názvu Ma'arach. Predsedal výboru práce, bol členom výboru pre ekonomické záležitosti a výboru House Committee. Predsedal tiež podvýboru pre rozptyl obyvateľstva. Vo voľbách v roku 1969 poslanecký mandát neobhájil.
Externé odkazy
Portály : Izrael
Pôvabnica dvojfarebná
Výskyt
Rastie väčšinou mimo lesa v tráve na lúkach a pasienkoch, na stepných stráňach, často pod ovocnými stromami a v starých záhradách (zriedkavejšie aj v riedkych, svetlých listnatých lesoch ). Vždy rastie v jeseni, najskôr v septembri, za priaznivých podmienok až do decembra a často ju môžeme zbierať aj v miernej zime (na takých miestach, kde v tom čase iné hodnotnejšie huby skoro nerastú ). Plodnice rastú v skupinách, často v čarovných kruhoch, napr. pod ovocnými stromami. Mimo rastového obdobia signalizuje prítomnosť jej podhubia pás sýtozelenej vegetácie, najmä tráv, ktorý sa výrazne odlišuje od okolia. U nás je pomerne rozšírená.
Praktický význam
Je to lahodná jesenná huba, ktorú možno rozlične upravovať. Je vhodná do polievok, na vyprážanie, nakladanie do octového nálevu. Zúžitkovať možno aj zamrznuté plodnice, ak sa hneď spracujú.
Možnosť zámeny
Možnosť zámeny s nejakou jedovatou hubou je pre jej charakteristický tvar a farbu málo pravdepodobný. Mierne je jej podobná jedlá pôvabnica voňavá (Lepista irina), ktorá raste na vlhkých lúkach, v ovocných sadoch, ale niekedy aj v listnatých lesoch.
Gmina Łagiewniki
Gmina Łagiewniki je vidiecka gmina v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Dzierżoniów.
Kărdžalijské pyramídy
Kărdžalijské pyramídy sú prírodná pamiatka nachádzajúca sa v južnom Bulharsku niekoľko kilometrov východne od mesta Kărdžali pri dedine Zimzelen.
Opis
Kărdžalijské pyramídy sú skalné pyramídy vo Východných Rodopách. Sformované boli približne pred 40 miliónmi rokov v období, keď Východné Rodopy ešte tvorili časť morského dna.
Zoskupenie Kamenná svadba
Esteticky najzaujímavejšou časťou je skalné zoskupenie Kamenná svadba. Toto zoskupenie sa nachádza v tesnej blízkosti dediny Zimzelen a tvoria ho skalné pyramídy vysoké do 10 metrov pripomínajúce ženícha, nevestu a zvyšok svadobného sprievodu.
Ochranný štatút
Prírodná pamiatka s výmerou 5 hektárov od roku 1974.
Gmina Ładzice
Gmina Ładzice je vidiecka gmina v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Má rozlohu 82,72 km² a žije tu 4928 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 59,57 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Radomsko.
Marvánovci (Diyarbakır)
Marvánovci bola kurdská vládnuca dynastia v rokoch 9831085 s centrom v Amide (Diyarbakıre). Pri moci vystriedali vplyvný rod Hamdánovcov a Bújovcov. Zakladateľom rodu bol kurdský náčelník Bád, ktorý po smrti Bújovca Adududdaulu v roku 983 osadil mesto Majjafarikin (dnešný Silvan) a následne aj Amidu, Nisibis a okolité územia.
Bád úspešne uchránil krajinu pred bújovskou protiofenzívou i proti Hamdánovcom, zomrel však v bitke proti hamdánovsko-ukajovskej koalícii pri pokuse o dobytie Mosulu v roku 990. Druhým panovníkom nového štátu sa stal Al-Hasan ibn Marván, syn vojenského veliteľa Marvána, ktorý si za ženu zobral Bádovu sestru, a podľa ktorého bol rod pomenovaný. Po Bádovej smrti si Hasan zobral strýkovu manželku a stal sa novým vládcom. Pod jeho patronátom marvánovské vojská odrazili Hamdánovcov a naplno sa ujali moci v krajine. V roku 997 bol však Hasan v Amide zavraždený a moci sa ujal jeho brat Saíd, ktorý vládol do roku 1011.
Najväčšiu moc krajina dosiahla za vlády tretieho z bratov Nasra, ktorého ako nezávislého panovníka uznali ako Bújovci, tak i Fátimovci a Byzantská ríša. Podľa kronikára Ibn al-Azrak al-Farika z 12. storočia bol marvánovský dvor za Nasrovej vlády významným centrom kultúry a obchodu, známa je aj Nasrova stavebná činnosť. Niekedy v rokoch 1056/1057 sa do oblasti rozšírila moc Seldžuckej ríše. Tugril Beg I. marvánovský štát nezrušil, ale podriadil pod svoju zvrchovanosť. Po Nasrovej smrti prestíž Marvánovcov výrazne poklesla a marvánovské panstvo sa rozdelilo medzi jeho synov. Po tom, čo jeho prvý syn Nizám v roku 1063 vyhnal svojho brata Saída z Amidy bolo síce panstvo zjednotené, avšak úpadku už zabrániť nedokázal a v roku 1085 bola ríša za vlády seldžukovca Malikšáha I. na popud vezíra Ibn Džahíra inkorporovaná priamo do seldžuckého panstva. Posledný Marvánovec Mansúr následne získal od Seldžukov menšie panstvo, kde žil až do roku 1096.
Gmina Łambinowice
Gmina Łambinowice je vidiecka gmina v Poľsku v Opolskom vojvodstve.
Má rozlohu 123,71 km² a žije tu 8157 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 65,94 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Nysa.
Gmina Łagów (powiat świebodziński)
Gmina Łagów je vidiecka gmina v Poľsku v Lubuskom vojvodstve.
Má rozlohu 199,19 km² a žije tu 5135 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 25,78 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Świebodzin.
Kamenné huby (Beli plast)
Kamenné huby sú prírodná pamiatka nachádzajúca sa v južnom Bulharsku 1 kilometer severne od dediny Beli plast v tesnej blízkosti cesty vedúcej z Chaskova do Kărdžali.
Opis
Kamenné huby sú zoskupenie skalných útvarov vo Východných Rodopách pripomínajúce svojim tvarom huby. Vysoké sú do troch metrov. Miestni poznajú tento skalný fenomén aj pod menom Mantarkaja.
Ochranný štatút
Prírodná pamiatka s výmerou 3 hektáre od roku 1974.
The Pretty Reckless
The Pretty Reckless je americká alternatívna rocková hudobná skupina z New Yorku. Súčasní členovia sú Taylor Momsen (spev, gitara), Ben Phillips (gitara, sprievodné vokály), Mark Damon (basgitara) a Jamie Perkins (bicie). Ich debutový album sa volá Light Me Up. Album obsahuje single ako „Make Me Wanna Die“, „My Medicine“, „Miss Nothing“ alebo „Just Tonight“. Okrem albumu skupina vydala aj 2 EP - The Pretty Reckless a Hit Me Like a Man.
V roku 2014 vydali svoj druhý štúdiový album s názvom Going To Hell.
Absolvovali už jedno turné Light Me Up Tour, v roku 2012 sú na turné The Medicine Tour a v príprave je ďalšie pod názvom Support for Marilyn Mansons Hey Cruel World... Tour.
Bandraboua
Bandraboua je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Mayotte.
Polohopis
Bandraboua má rozlohu.
Obyvateľstvo
Bandraboua má 9013 obyvateľov (2009).
Gmina Lanckorona
Má rozlohu 40,61 km² a žije tu 5819 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 143,29 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Wadowice.
Kláštor kartuziánov v Hamborku
náhľad|Kartuziánsky kláštor s kostolom v Hamborku Kláštor v Hamborku (dnes Brezovička) bol jedným z troch kláštorov kartuziánov, ktoré boli na Slovensku.
Hamborek sa nachádzal v okrese Sabinov v Prešovskom kraji. Dedina sa volala najprv Haynburg (hrad na výbežku), potom Hamburg, Hambork, Hamborg, Hámbor, Hamburek, Hamborek a nakoniec v roku 1948 dostala názov Brezovička. Cez Hamborek kedysi viedla významná cesta – Via regia (kráľovská cesta), ktorá spájala Spiš so Šarišom. Hamborek mala vo vlastníctve rodina Berzeviczyovcov.
Vznik
náhľad|Kalich sv. Mikuláša z kostola kartuziánov v Hamborku náhľad|Medailón na kalichu s vyobrazením sv. Mikuláša Kláštor v Hamborku vznikol ako odčinenie Magistra Kakaša (Galusa), syna Rikolfa, za vraždu, keď v nejakom spore zabil Fridricha, syna spišského župana Arnolda z rodu Görgeyovcov, údajného prepošta Strážcov Božieho hrobu (ináč nazývaných aj krížovníkov alebo božohrobcov) v Chmeľove (alebo v Hanušovciach nad Topľou, kde sa dodnes nachádza existujúci kostol, ktorý vlastnil rád Božohrobcov). Pravdepodobne ho nezabil osobne, ale prostredníctvom svojho človeka Hynama Lanka a jeho druhov.
Po vražde sa v Levoči v roku 1307 konal zmierovací súd, aby sa medzi dvoma nepriateľskými šľachtickými rodinami Berzeviczy a Görgey zastavili ďalšie spory, plienenia a vraždy. Tento súd v rozsudku nariadil, aby za pásu duše zavraždeného Fridricha magister Kakaš založil (resp. podporil) šesť kláštorov – podľa M. Schmauka (C. Wagner uvádza, že mal len navštíviť šesť kláštorov), v ktorých sa za dušu Fridricha mal dať odslúžiť 400 zádušných omší – podľa M. Schmauka (C. Wagner uvádza 4000), čo bolo vtedy zvykom. Okrem toho mal priamy vrah Hynam Lang ako pokutu za hriech, ktorého sa dopustil, vykonať kajúcnickú púť spolu s ďalšími štyrmi druhmi na štyri pútnické miesta (alebo kláštory) a to – v Ríme, Bari, Kompostelli a Cáchach. Taktiež musel zaplatiť 200 mariek, z ktorých sa 50 mariek malo použiť na úhradu trov „pútnika“ Hynama a jeho druhov.
Na základe rozsudku magister Kakaš založil kláštor v Červenom Kláštore, Dravcoch, Huncovciach, Strážach, Richnave a v Hamborku. V Hamborku dal kláštor založiť roku 1307 a do kláštora povolal rehoľníkov – kartuziánov z kláštora na Skale útočišťa. Kartuziánom na Skale útočišťa na Spiši dal polovičný výnos z mlyna a celú rentu od poddaných v Hamborku v hodnote troch hrivien striebra ročne. Ďalej svoj majetok v Lendaku zamenil s majetkami rehoľných kanonikov v Chmeľove pri Prešove, cistercitom v Spišskom Štiavniku daroval časť svojho majetku vo Vlkovej (Farkašovciach).
Osídlenie kláštora
Jedným z novopostavených kláštorov bol aj kláštor v Hamborku (teraz v Brezovičke). Kartuziáni prišli zo Skaly útočištia do Hamborka v roku 1307 a postavili kostol dlhý 23,5 metra bez veže s polygonálnou svätyňou a severne od kostola postavili tiež kláštornú budovu dlhú 36,2 a širokú 10,4 metra. V kláštornej budove boli tri väčšie miestnosti s rozmermi: 8,6x8m, 11,3x8m a 8,9x3m, z ktorých jedna miestnosť slúžila pre kňaza, ktorý slúžil sv. omše v neďalekom kostole, v druhej miestnosti bývali traja-štyria frátri, ktorí pomáhali pri správe kláštora a tretia miestnosť slúžila ako hospic pre šľachticov, ktorí išli po ceste Via regia a potrebovali niekde prenocovať. Tento menší kláštor bol filiálkou kláštora na Skale útočištia, ktorý slúžil nielen ako kláštor a hospic, ale aj ako hospodárska správa – grangia. náhľad|Medailón na kalichu s vyobrazením sv. Jána Krstiteľa, ktorého si často dávali kartuziáni za patróna kostolov
Odchod kartuziánov
Prepošt na Skale útočišťa po čase zistil, že spravovanie tohto kláštora nie je pre neho výhodné a tak súhlasil s výmenou Brezovičky za obec Klčov. Výmena sa uskutočnila 14. januára 1329 a potvrdila ju aj Spišská kapitula. Výmenu inicioval Kokošov brat Ján. Obec Brezovička tak opäť prešla pod správu šľachticov z Brezovice. Kartuziáni preto odišli z Hamborka v roku 1329 na Skalu útočišťa alebo do Lechnice, kde boli v tom čase kartuziánske kláštory. Podľa tradície po sebe zanechali farskému kostolu pozlátený strieborný kalich sv. Mikuláša, ktorý sa teraz nachádza v Múzeu v Bardejove.
Spirit (album)
Spirit je štrnásty štúdiový album britskej hudobnej skupiny Depeche Mode. Album bol vydaný 17. marca 2017 hudobnými vydavateľstvami Columbia a Mute. Jedná sa o prvú spoluprácu kapely s producentom Jamesom Fordom.
Deluxe vydanie
Jedná sa o dvojdiskovú edíciu doplnenú o 28 stránkový booklet. Prvý disk je identický s CD štandardného vydania. Druhý disk, nazvaný Jungle Spirit Mixes, obsahuje 5 bonusových skladieb, ktorými sú remixy skladieb z albumu. Na týchto remixoch sa podieľali Depeche Mode, Matrixxman a Kurt Uenala.
Anton Pilgram
Anton Pilgram (* okolo 1460, Brno – † 1516, Viedeň) bol staviteľ, sochár a architekt.
Vzdelanie získal vo Viedni a v západnom Nemecku, značnú časť svojho života potom prežil v Brne (kam sa vrátil asi v roku 1495), kde sa po ňom zachovalo mnoho pamiatok. K jeho najznámejším dielam patrí portál na Starej radnici, ku ktorému sa vzťahuje i jedna z brnianskych povestí.
Rané realizácie
Prvé samostatné práce realizoval v Švábsku:
Stavby v Brne
thumb|Portál Starej radnice v Brne Do roku 1511 pôsobil v Brne:
Ďalšie diela
V rokoch 1511 – 1515 viedol kamenársku hutu pri dóme sv. Štefana vo Viedni.
Le Champ-près-Froges
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sarangui pulsičhak
Sarangui pulsičhak (🇰🇷; 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿; slov. doslovne: Havaruje na vás) je juhokórejský televízny seriál, ktorý mal premiéru 14. december 2019 na stanici SBS.
Bănderica (rieka)
Bănderica je rieka v južnom Bulharsku v Blagoevgradskej oblasti, povodie má  a dĺžka rieky je.
Opis toku
Rieka pramení v pohorí Pirin v západnej časti Horného Bănderického jazera, v nadmorskej výške Tečie severovýchodným smerom vo vysokých častiach pohoria Pirin a po 13 km toku sa spája s riekou Demjanica 400 m juhozápadne od mesta Bansko v nadmorskej výške  Po spojení s riekou Demjanicou sa názov mení a ako Glazne rieka pokračuje ďalej do svojho sútoku s riekou Mesta. Na svojom toku vytvára niekoľko vodopádov.
Le Cheylas
Le Cheylas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Power (album)
Power je jediný štúdiový album bývalej pražskej skinheadskej Oi! kapely Braník. Vydaný bol v roku 1991. Skupina sa rozpadla o rok neskôr.
Azerbajdžanské národné futbalové mužstvo
Azerbajdžanské národné futbalové mužstvo reprezentuje Azerbajdžan na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta, Majstrovstvá Európy alebo Liga národov UEFA.