cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jim Slater
Klubový hokej
29. septembra 2015 podpísal zmluvu s Genève-Servette z Národnej ligy A (NLA). 9. januára 2016 Slatera vážne udrel do hlavy spoluhráč Matt D'Agostini a utrpel otras mozgu a vážne zranenie krčnej chrbtice. Nakoniec sa vrátil do zostavy o niekoľko týždňov neskôr. Bol suspendovaný na jeden zápas za to, že v 2. zápase semifinále NLA za zákrok na Juliena Vauclaira z HC Lugano. Po dvoch rokoch v Servette Slater v lete 2017 prestúpil do Fribourg-Gottéron v rámci NLA. V klube strávil dve sezóny, v ktorých odohral 93 zápasov.
3. septembra 2018 bol Slater menovaný do tímu Michigan State ako dobrovoľný asistent trénera, čím ukončil svoju profesionálnu hokejovú kariéru.
Bellengreville (Calvados)
Bellengreville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1562 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Žabka
Ján Žabka (* 1888 Zvolen – ?) bol podnikateľ.
Životopis
Majiteľ elektrotechnického a strojárenského závodu v Banskej Bystrici. Člen elektrárenskej rady v Banskej Bystrici (po dobu 3 rokov).
Alexander Žabka
Alexander Žabka (* 4. jún 1925, Banská Bystrica - † 26. august 2000, Bratislava) bol geológ.
Životopis
Absolvoval gymnázium a Obchodnú akadémiu v Banskej Bystrici (1946). Riadiaci pracovník výskumu ložísk cementárenských a nerudných surovín v rôznych štátoch sveta. Vykonal prieskum surovín pre výrobu bieleho cementu na Slovensku. Autor správy Možnosti výstavby cementárne v širšom okolí Banskej Bystrice (1950). Autor správy Základný geologický výskum ložiska cementárenských surovín Banská Bystrica (1958). Jeho práce, záverečné správy a posudky sú uložené v genofonde Štátneho geologického ústavu Dionýza Štúra v Bratislave. Člen-expert odborných komisií. Nositeľ vyznamenaní.
La Conca-d'Oro
La Conca-d'Oro je francúzsky kantón v obvode Calvi v departemente Haute-Corse v regióne Korzika. Tvorí ho 8 obcí.
Agrokomplex – Výstavníctvo Nitra
agrokomplex NÁRODNÉ VÝSTAVISKO, štátny podnik je slovenská spoločnosť zaoberajúca sa organizáciou a usporadúvaním výstav.
Dejiny
1. januára 1973 vzniklo na podnet rezortu pôdohospodárstva Výstavníctvo poľnohospodárstva a potravinárskeho priemyslu, odštepný závod so sídlom v Nitre. Tento závod zabezpečoval svoju činnosť prostredníctvom štyroch stredísk: aranžérsko-reprodukčného, zámočníckeho, montážno-stavebného a projekčného.
1. januára 1976 sa zriadila účelová organizácia Agrokomplex – Výstavníctvo stálej celoštátnej poľnohospodárskej výstavy v Nitre.
V roku 1989 bola zriadená príspevková organizácia Agrokomplex – Výstavníctvo Nitra. V tomto období sa začali pripravovať nové témy veľtrhov a didakticko-náučné zameranie výstavy Agrokomplex sa menilo na komerčné s cieľom vytvoriť moderné informačné výstavné a veľtrhové podujatia zamerané na trh. Organizovali sa nové veľtrhové projekty, ktoré sa konajú dodnes. Najúspešnejšie z nich sú zamerané na nábytok a bývanie, gastrotechniku, strojárstvo, zváranie, zlievanie a metalurgiu, stavebnú mechanizáciu, záhradkárstvo, automobily, lesníctvo a drevospracujúce technológie.
Od 1. januára 2008 existuje výstavisko v novej právnej forme ako Agrokomplex – Výstavníctvo Nitra, štátny podnik.
Súčasnosť
Výstavný areál má celkovú rozlohu 143 ha, celková kapacita výstavného areálu je 90 906 m², krytá výstavná plocha v pavilónoch 40 906 m², voľná výstavná plocha 50 000 m², počet pavilónov 15, výstavisko má k dispozícii 1 kongresovú halu a 5 kongresových miestností.
Agrokomplex – Výstavníctvo ponúka na výber pre návštevníkov aj pre vystavovateľov veľké množstvo výstav a veľtrhov s rôznorodým zameraním.
Jang-c’-ťiang
Jang-c’-ťiang je rieka v strednej Číne, s dĺžkou (udáva sa aj 6 300, 5 472 či ) a s prietokom /s. Názov Jang-c’-ťiang (扬子江,, doslova „Rieka provincie Jang“), zažitý vo viacerých jazykoch, je pôvodne miestnym označením pre dolný tok rieky, pod ktorým ho najskôr poznali európski misionári. V Číne sa spravidla nazýva Čchang-ťiang (Zjednodušené znaky: 长江, Tradičné znaky: 長江,, doslova „Dlhá rieka“).
Národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky
náhľad|Tabuľa na [[Oravský hrad|Oravskom hrade]]
Národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky je hnuteľná, alebo nehnuteľná vec pamiatkovej hodnoty vyhlásená Pamiatkovým úradom Slovenskej republiky, ktorá je významným dokladom historického vývoja, životného spôsobu a prostredia spoločnosti od najstarších dôb po súčasnosť, ako prejavy tvorivých schopností a práce človeka z najrôznejších odborov ľudskej činnosti pre ich historické, umelecké, vedecké a technické hodnoty, alebo ktoré majú priamy vzťah k významným osobnostiam a historickým udalostiam.
História vzniku pamiatkovej starostlivosti
História pamiatkovej starostlivosti na Slovensku siaha až do čias Uhorska, konkrétne do roku 1853, kedy začala aj na území Slovenska vykonávať svoju činnosť C. k. centrálna komisia, zriadená cisárskym nariadením v rakúskej časti habsburskej monarchie v roku 1850. .
V roku 2001 NR SR schválila zákon č. 49/2002 O ochrane pamiatkového fondu. Týmto zákonom, ktorý nadobudol platnosť 1. 4. 2002, bol Pamiatkový ústav transformovaný na Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, ktorý vykonáva štátnu správu s celoslovenskou pôsobnosťou na úseku ochrany pamiatkového fondu.
Základné pojmy
Ochranu pamiatkového fondu zabezpečujú orgány štátnej správy:
Vyhlasovanie národnej kultúrnej pamiatky
Pamiatkový úrad Slovenskej republiky vyhlasuje za národnú kultúrnu pamiatku hnuteľnú alebo nehnuteľnú vec, ktorá má pamiatkovú hodnotu, a to na základe podkladu na vyhlásenie veci za národnú kultúrnu pamiatku, ktorú vypracúva Pamiatkový úrad Slovenskej republiky alebo Krajský pamiatkový úrad z vlastného podnetu alebo na podnet právnickej či fyzickej osoby.
Evidencia národných kultúrnych pamiatok
Centrálnu evidenciu zabezpečuje Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, ktorý plní funkciu správcu príslušnej časti štátneho informačného systému a vedie Ústredný zoznam pamiatkového fondu, ktorý sa člení na 4 registre:
K 31. 12. 2017 eviduje Ústredný zoznam pamiatkového fondu Slovenskej republiky:
Niektoré národné kultúrne pamiatky sú zároveň aj súčasťou 8 slovenských lokalít patriacich do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.
Pôvodná kategória Národných kultúrnych pamiatok, ktoré zákon č. 27/1987 Zb. definoval v § 4 ako najvýznamnejšiu súčasť kultúrneho bohatstva národa a vyhlasovala ich vláda Slovenskej socialistickej republiky svojím nariadením, sa zachováva iba ako údaj v príslušnom registri ústredného zoznamu. Ide o 69 nehnuteľných pamiatok, alebo ich súborov a 3 súbory hnuteľných diel.
Ochrana národnej kultúrnej pamiatky
Základná ochrana kultúrnej pamiatky je súhrn činností a opatrení vykonávaných na predchádzanie ohrozeniu, poškodeniu, zničeniu alebo odcudzeniu kultúrnej pamiatky, na trvalé udržiavanie dobrého stavu vrátane prostredia kultúrnej pamiatky a na taký spôsob využívania a prezentácie, ktorý zodpovedá jej pamiatkovej hodnote a technickému stavu.
Každý je povinný správať sa tak, aby svojím konaním neohrozil základnú ochranu národných kultúrnych pamiatok a základnú ochranu pamiatkových území a nespôsobil nepriaznivé zmeny stavu pamiatkového fondu a stavu archeologických nálezísk.
Základnú ochranu národných kultúrnych pamiatok vykonáva na svoje náklady vlastník pamiatky a využíva ju v súlade s jej pamiatkovou hodnotou. Okrem ďalších povinností priznáva súčasná legislatíva vlastníkom národných kultúrnych pamiatok aj práva a určité výhody.
Vlastník pamiatky má právo požiadať krajský pamiatkový úrad o bezplatné poskytnutie odbornej a metodickej pomoci, požiadať obec a ministerstvo o finančný príspevok alebo o poskytnutie štátnej pomoci na zachovanie pamiatkovej hodnoty kultúrnej pamiatky, ktorá sa realizuje napríklad prostredníctvom dotačného programu Ministerstva kultúry Slovenskej republiky Obnovme si svoj dom.
Jang-c’-ťiang
Je najdlhšou riekou celého euroázijského kontinentu, na ktorom prietokom zaostáva len za Gangou. V celosvetovom meradle je dĺžkou tretia (za Amazonkou a Nílom), prietokom v poradí štvrtá (za Amazonkou, Gangou a Kongom). Do mora ročne privádza 960 miliárd m³ vody.
Charakteristika
Rieka vzniká z ľadovca v nadmorskej výške na severnej strane pohoria Tangla na Tibetskej náhornej plošine na juhozápadnej hranici provincie Čhing-chaj s Tibetom. Na hornom toku rieky má mnoho mien – Tchuo-tchuo (沱沱, Tuotuo), Tchung-tchien (通天, Tongtian) Ťin-ša (金沙, Jinsha), preteká významnými mestami Čunking, Wu-chan a Nanking a vlieva sa do Východočínskeho mora pri Šanghaji. Povodie Jang-c’-ťiang pokrýva 1,8 miliónov km², čo predstavuje 1/5 územia Číny a domov 1/3 jej obyvateľov.
Na toku rieky sa nachádza priehrada Tri rokliny, najvýkonnejšia vodná elektráreň na svete (20 300 MW).
Jeruzalemský Talmud
náhľad|Príklad dvojstránky Jeruzalemnského Talmudu zachovaného v káhirskej geníze. Jeruzalemský Talmud alebo palestínsky Talmud (po hebrejsky תלמוד – učenie, štúdium) Je komentárom Mišny.
Označenie
Jeruzalemský Talmud sa niekedy označuje aj „Talmud d-maarava“ čiže Západný Talmud (Izrael z pohľadu Babylónie) alebo jednoducho „J'rušalmi“ aj keď pravdepodobne nevznikol v samotnom Jeruzaleme, ale v Tiberiase.
Vznik
Zozbieranie traktátov z viacerých zdrojov prebehlo pravdepodobne v 5. storočí. Poslednými rabínmi, ktorí sú v jeruzalemskom Talmude spomínaní, sú amoraiti z 5. storočia. Do textu sa však zasahovalo aj neskôr a vznikli rôzne verzie. V texte sa vyskytujú aj protiklady napriek tomu, že nie sú zmienené. Keďže Talmud pôvodne úryvky z Mišny neobsahoval, nie je jasné, z ktorej verzie Mišny autori vychádzali. Dnešné vložené úseky sa skladajú z viacerých Mišien: izraelskej a babylonskej.
Obsah
Organizácia Jeruzalemského Talmudu je podobná Mišne, ktorú komentuje. V JT sa však nachádza aj materiál nepochádzajúci z Mišny, celkovo chýba 24 z 63 traktátov. Niektoré pasáže sa tiež opakujú.
Zniev (hrad)
Zniev (-normovaný názov ; iné názvy: Znievsky hrad; vo vrcholnom stredoveku: Turiec, Turčiansky hrad) je zrúcanina na vápencovom vrchu Zniev vo výške, teda takmer nad mestečkom Kláštor pod Znievom. Hradný vrch tvorí severné zakončenie samostatného pohoria Žiar, nadväzujúceho na Lúčanskú časť Malej Fatry.
Dejiny
V listine z roku 1243, ktorú vydal uhorský kráľ Belo IV., sa hrad uvádza ako castrum Turus. Vznikol však pravdepodobne predtým pri staršej osade, ktorá v roku 1113 patrila zoborským benediktínom. O jeho staviteľoch sa dozvedáme z listiny kráľa Bela IV. z roku 1253, v ktorej oceňuje zásluhy Ondreja, syna Ivankovho za to, že tu s veľkou námahou dal postaviť hrad.
Význam hradu upadal a z tohto obdobia pochádza aj jeho nové pomenovanie, hrad Zniev. V roku 1530 tamojší hradný kapitán odovzdal objekt Kostkovi, ktorý bol v službách Jána Zápoľského. Keď neskôr kapitán kráľa Ferdinanda I. hrad dobýjal, ťažko ho poškodil. V nasledujúcich desaťročiach často menil majiteľov, ktorí postupne jednotlivé objekty opravovali. V roku 1605 hrad získali Bočkajovci, 1681 Tököliovci a 1705 Rákociovci. Posledná správa z roku 1713 nás informuje, že tu bol uschovaný archív. Po tomto roku hrad postupne upadal.
Opis
Na najvyššom mieste vrchu Zniev stáli budovy horného hradu, ktoré postupne ustupovali smerom k dolnej budove, vzdialenej od horného hradu asi. Horný hrad chránila šijová priekopa a vežová stavba. Ďalej tu boli pravdepodobne hospodárske budovy a obytné budovy stráží. Dolná novšia budova bola pravdepodobne typu palácovej stavby, ale mala aj obranné prvky. Hrad bol vystavaný na ťažko dostupnom vrchu a bol klasickým stredovekým hradom.
Súčasný stav
Z hradu dnes ostali veľmi poškodené základy budov a stavieb v hornom hrade. Poschodová budova, situovaná nižšie, je zo 14. storočia. Má zachované nárožné kamenné kvádre a na severe, smerom do priekopy, sú zvyšky smolného nosa. Z neskorších stavieb stojí len torzo malej vežičky, pristavanej ku gotickej pozdĺžnej budove na jej východnej strane. Z ostatných objektov sú viditeľné len nepatrné zvyšky murív prerastené vegetáciou. Horný hrad je odčítateľný v konfigurácii terénu.
4420 Alandreev
4420 Alandreev je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 15. augusta 1936.
Vlčí Habřina
Vlčí Habřina je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 315 obyvateľov, z toho 149 mužov a 166 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,6 roka (muži 43,5 roka, ženy 43,7 roka).
Guebwiller (mesto)
Guebwiller je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Grand Est.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Ostrá skala (Slovenský raj)
Ostrá skala je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Slovenský raj.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Dobšiná v okrese Rožňava v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1976 na rozlohe 6,66 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''PR je vyhlásená na ochranu krajinársky zaujímavého geomorfolog. výtvoru, zlepenc., červenopieskovcového a bridlicového skal. útvaru s relatívnou výškou 100 m nad údolím Hnilca, a vedecky významných rastlinných spoločenstiev na vedeckovýskumné ciele.''
Russenorsk
Russenorsk je pidžinový jazyk, kombinujúci v sebe prvky nórčiny a ruštiny, konkrétne jej bielomorského dialektu pomorštiny (pomorskij jazyk; nejde o pomorčinu Pomoranska!), ktorá má silný baltsko-fínsky, menovite karelský substrát. Russenorsk vznikol v komunite ruských obchodníkov a nórskych rybárov v arktických oblastiach. Používaný bol v oblasti nórsko-ruskej hranice (Barentsovo more, polostrov Kola, ale aj súostrovie Špicbergy).
K rozšíreniu tohto jazyka viedol hlavne čulý výmenný obchod medzi oboma komunitami a tiež skutočnosť, že ako pre Rusov, tak pre Nórov v arktických oblastiach bolo problematickejšie spojiť sa s inými oblasťami ich krajiny než so sebou navzájom. Jazyk bol používaný zhruba od 17. storočia (prvé doložené slovo) až do 20. storočia. Októbrová revolúcia v Rusku v roku 1917 však veľmi sťažila možnosť kontaktov medzi ruskou a nórskou komunitou. Tým sa aj znížila potreba spoločného dorozumievania. K strate významu jazyka viedla aj výrazná zmena spoločnej hranice medzi Nórskom a Ruskom, ktoré stratilo roku 1917 formálnu zvrchovanosť nad Fínskom. V roku 1919 obsadilo Fínsko oblasť okolo mestečka Petsamo, čím bola až do roku 1944 prerušená aj spoločná hranica medzi Ruskom a Nórskom. Úplne posledná doložená transakcia v tomto jazyku bola uzavretá v roku 1923. Zo sociologického hľadiska bolo zaujímavé, že jazyk bol používaný naprieč sociálnymi vrstvami. Niektoré morfologické javy v jazyku russenorsk sú pripočítané vplyvu ešte iných jazykov. Napríklad koncovka -om u slovies, pochádza možno z pidžinizovanej angličtiny používanej v prístave Archangeľsk. Avšak toto tvrdenie nie je celkom presvedčivo dokladovateľné.
Gramatika jazyka russenorsk bola veľmi jednoduchá ako u všetkých pidžinových jazykov. Bola preukázaná existencia asi 400 slov. V drvivej väčšine sa slovná zásoba týkala problematiky obchodu, lovu a rybolovu (prípadne súvisiacich tém ako počasie), nezasahovala však do menej frekventovaných tém komunikácie ako napríklad politiky a hudby. Slová jazyka boli ovplyvnené či prebraté v 50% prípadov z nórčiny, v 40% z ruštiny a ďalej sa v jazyku prejavovali vplyvy angličtiny, holandčiny, dolnonemčiny, fínčiny, francúzštiny, švédčiny a saamských (laponských) jazykov.
Courbesseaux
Courbesseaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chattušaš
Chattušaš alebo Chattuša bolo hlavné mesto Chetitskej ríše. Nachádzalo sa v blízkosti dnešného tureckého mesta Boğazkale, v minulosti nazývaného Boğazköy, v Çorumskej provincii na severovýchode strednej Anatólie. Leží v zátočine rieky Kızılırmak (v chetitských prameňoch Marašantija) východne od dnešnej Ankary.
Lokalita je od roku 1986 je zapísaná na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Louis Le Vau
Louis Le Vau (* 1612, Paríž, Francúzsko – † 11. október 1670, tamže) bol francúzsky architekt, ktorý pracoval pre kráľa Ľudovíta XIV.
Známym sa stal vďaka rekonštrukcii zámku Vaux-le-Vicomte, na ktorej pracoval spolu s architektmi André le Nôtreom a Charlesom Le Brunom. Medzi jeho neskoršie práce patrí aj zámok vo Versailles a Louvre, na ktorom pracoval spolu s Claudom Perraultom.
Kaspersky Anti-Virus
Kaspersky Anti-Virus je antivírusový program vyvíjaný firmou Kaspersky Lab. Je vytvorený na ochranu používateľov pred škodlivým softvérom a je určený pre počítače so systémom Microsoft Windows, Mac OS X. Linuxová verzia je k dispozícii pre firemných zákazníkov.
Ocenenia
V roku 2007 dostal ocenenie od PC Worldu ako najlepší antivírový program zo všetkých testovaných riešení. V hodnotení pre rok 2010 sa umiestnil na treťom mieste.
Nedostatky
Kaspersky Anti-Virus ma určité nedostatky. Sú to predovšetkým chýbajúci firewall, HIPS, AntiSpam, AntiBanner a nástroje rodičovskej ochrany. Tieto funkcie sú súčasťou Kaspersky Internet Security.
Kaspersky Anti-Virus je ako väčšina antivírového softvéru nekompatibilný s ďalšími antivírovými a antispywareovými riešeniami.
Liga arabských štátov
Liga arabských štátov ( alebo ) alebo Arabská liga je regionálna medzinárodná organizácia, ktorá združuje arabské štáty a súčasne je tiež organizáciou kolektívnej sebaobrany.
Liga bola založená 22. marca 1945 v Káhire. Dva najdôležitejšie dokumenty, na základe ktorých liga vykonáva svoju činnosť, sú Pakt Ligy arabských štátov (z roku 1945) a Zmluva o spoločnej obrane a hospodárskej spolupráci a vytvorení Hospodárskej rady Arabskej ligy (z roku 1950). Sídlo Ligy je v Káhire.
Členské štáty
Zakladajúcimi členmi Ligy boli Egypt, Irak, Jemen, Transjordánsko (dnes Jordánsko), Libanon, Saudská Arábia a Sýria. V roku 1953 sa k organizácii pridala Líbya a v roku 1956 Sudán. V roku 1958 sa pripojili Maroko a Tunisko, v roku 1962 Alžírsko a v roku 1964 Kuvajt. V roku 1971 zaznamenala organizácia prírastok o 4 nových členov a to Spojené arabské emiráty, Bahrajn, Katar a Omán. V rokoch 1973 a 1974 sa pridali Mauritánia a Somálsko. V roku 1976 bola prijatá aj Palestína a v roku 1977 Džibutsko. V roku 1993 sa do ligy pridali aj Komory a od roku 2003 má štatút pozorovateľa Eritrea.
V roku 1967 sa k lige pripojil Južný Jemen, ktorý je od roku 1990 opäť súčasťou zjednoteného Jemenu. Egypt bol z ligy vylúčený v roku 1979 po tom, čo podpísal mierovú dohodu s Izraelom. Sídlo ligy bolo vtedy premiestnené do Tunisu. V roku 1987 bolo členstvo Egyptu obnovené.
Ciele ligy
Cieľom ligy je slúžiť spoločnému dobru všetkých arabských krajín, zaisťovať lepšie podmienky pre všetky arabské krajiny, garantovať budúcnosť všetkých arabských krajín a vyplniť nádeje a očakávania všetkých arabských krajín.
Orgány ligy
Najvyšším orgánom Ligy arabských štátov je Arabská konferencia, ktorá prerokúva najzávažnejšie otázky politickej orientácie ligy. Ďalšími orgánmi sú Rada, Rada spoločnej obrany, Stála vojenská komisia, Odborné výbory a Generálny sekretariát.
Branislav Konrád
Branislav Konrád (* 10. október 1987) je slovenský hokejový brankár.
Reprezentácia
Reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta do 18 rokov v roku 2005 a na Majstrovstvách sveta do 20 rokov v roku 2007. V seniorskej kategóriu bol účastníkom MS v hokeji 2007, 2015, 2016 a 2021.
Ondrej Žabka
Ondrej Žabka (*  Slovensko) bol kníhtlačiar.
Le Haut-Nebbio
Le Haut-Nebbio je francúzsky kantón v obvode Calvi v departemente Haute-Corse v regióne Korzika. Tvorí ho 10 obcí.
Ondrej Žabka
Životopis
Faktor tlačiarne → Jozefa Havelku v Banskej Bystrici (1910-1916); mal prenajatú tlačiareň → Jozefa Havelku a spol. v Banskej Bystrici (1919-1924), majiteľ tlačiarne Kníhtlačiareň Ondrej Žabka a spol. v Banskej Bystrici (1924-1949). V tlačiarni okrem kníh tlačili časopis Slovenská žena (1920-1923), Banskobystrické noviny (1934-1935), Slovenský ochranca lesov (1927-1931) a i.
4289 Biwako
4289 Biwako je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil A. Sugie 29. októbra 1989.
Pracovný prostriedok
Pracovný prostriedok je prostriedok, pomocou ktorého človek pôsobí v pracovnom procese na pracovné predmety a cieľavedome ich mení na úžitkové hodnoty pre uspokojenie ľudských potrieb. Pracovné prostriedky sú súčasťou výrobných síl spoločnosti.
Tibet
Tibet môže byť:
Zoznam filozofických hesiel (Q – Z)
A B C Č D E F G H I J K L M N O P Q R S Š T U V W X Y Z Ž
Q
Quidditas ·Quinta essentia
R
Rabíndranáth Thákur ·Racionalita ·Racionalizmus (filozofia) ·Raimundo Teixeira Mendes ·Rak (znamenie) ·Rakúska filozofia ·Ralph Barton Perry ·Ralph Cudworth ·Ralph Waldo Emerson ·Rámakrišna ·Ramana Mahariši ·Rámánudža ·Ramón Llull ·Raymond Aron ·Raymond Polin ·Raymond Ruyer ·Reaktológia ·Reálna definícia ·Reálnosť ·Reálny základ ·Recepcia diela ·Recepcia hudby ·Recepcia umenia ·Receptor diela ·Rečový akt ·Redukcionizmus ·Reflexia (filozofia) ·Reflexia filozofie ·Reforma ·Reformizmus ·Regulatívna idea ·Reinhold Niebuhr ·Reistická ontológia ·Reizmus ·Relacionalita ·Relativizmus ·Relatívna pravda ·Remigius z Auxerre ·René Alleau ·René Descartes ·René Le Senne ·Renesančná filozofia ·Renesanční alexandristi ·Renesančný aristotelizmus ·Renesančný averroizmus ·Renesančný humanizmus ·Renesančný platonizmus ·Revolučná veda ·Revoluční demokrati ·Rezignácia ·Richard Dedekind ·Richard Heinrich Avenarius ·Richard Henry Tawney ·Richard M. Hare ·Richard Nicolaus Coudenhove-Kalergi ·Richard Rorty ·Richard Stanley Peters ·Rímska filozofia ·Rímsky eklekticizmus ·Rímsky synkretizmus ·Ritualizmus ·Robert C. Solomon ·Robert Grosseteste ·Robert Nozick ·Robert Owen ·Robert Spaemann ·Robin George Collingwood ·Robotnícka trieda ·Roger Bacon ·Roger Garaudy ·Roger Scruton ·Roland Barthes ·Rolandas Pavilionis ·Roman Berger ·Roman Ingarden ·Romano Guardini ·Romantická filozofia ·Romantizmus (filozofia) ·Rosenkruciáni ·Roy Wood Sellars ·Rozdielnosť ·Rozlišovanie (filozofia) ·Rozmýšľanie ·Rozpamätávanie sa ·Rozum ·Rozumová duša ·Rozumové poznanie ·Ruđer Josip Bošković ·Rudolf Agricola ·Rudolf Berlinger ·Rudolf Boehm ·Rudolf Bultmann ·Rudolf Carnap ·Rudolf Dupkala ·Rudolf Eisler ·Rudolf Eucken ·Rudolf Hermann Lotze ·Rudolf Pannwitz ·Rudolf Šíma ·Rudolf Stammler ·Rudolf Steiner ·Rudolph Goclenius ·Ruská filozofia ·Ryby (znamenie)
U
Učenie o dvojakej pravde ·Učenie o piatich živloch ·Udalosť ·Udalosť (synkriticizmus) ·Uddálaka ·Ukrajinská filozofia ·Ulrich Zwingli ·Um ·Umberto Eco ·Umelecké myslenie ·Umová kategória ·Umový pojem ·Unikajúcno ·Uriel da Costa ·Uroboros ·Utilitarizmus ·Utópia ·Utrpenie ·Úvaha (myšlienkový postup) ·Úvaha per absurdum
W
Walter Biemel ·Walter Burley ·Walter Burton Pitkin ·Walter Dubislav ·Walter Taylor Marvin ·Wilhelm Dilthey ·Wilhelm Kamlah ·Wilhelm Karl Essler ·Wilhelm Nestle ·Wilhelm Schapp ·Wilhelm Stern ·Wilhelm Totok ·Wilhelm von Humboldt ·Willard Van Orman Quine ·William Butler Yeats ·William Godwin ·William Hamilton ·William James ·William Kingdon Clifford ·William Lewis Stern ·William Occam ·William Pepperell Montague ·William Petty ·Wittgensteinova filozofia ·Władysław Stróżewski ·Wolfgang Stegmüller ·Wu-wej
X
Xenofanes z Kolofonu ·Xenokrates
Y
Yrjo Reenpää
Z
Zachariáš Láni ·Zachovanie ·Základ (filozofia) ·Zákon javu ·Zákon kontinuity ·Zákon materialistickej dialektiky ·Zákon miery ·Zánik predmetu ·Západná filozofia ·Západníctvo ·Zaratustra ·Záväznosť ·Záväzok ·Zážitok krásy ·Zážitok odporu ·Zdroj (filozofia) ·Zenón z Eley ·Zenón z Kitia ·Zenón zo Sidónu ·Zistenie ·Zmysel (filozofia) ·Zmysel dejín ·Zmysel filozofie ·Zmysel výrazu ·Zmysel života ·Zmyslovosť ·Zmyslový svet ·Znamenie (astrológia) ·Zoroastrizmus ·Zosimos z Panopoly ·Zoznam alchymistov ·Zoznam filozofických smerov ·Zoznam hermetikov ·Zuzana Kiczková ·Zvieratník
Ž
Žigmund Karlovský ·Životný svet
Zoznam filozofických hesiel : (A – H)·(I – P) ·(Q – Z)
1. február
Narodenia
thumb|upright|[[Oľga Szabová (* 1942)]] thumb|upright|[[Sherilyn Fenn (* 1965)]] thumb|upright|[[Gabriel Omar Batistuta (* 1969)]] thumb|upright|[[Michael C. Hall (* 1971)]] thumb|upright|[[Harry Styles (* 1994)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Mary Shelleyová|Mary Shelley († 1851)]] thumb|upright|[[Wisława Szymborska († 2012)]] thumb|upright|[[Ladislav Kuna († 2012)]]
Zásobník
Zásobník môže byť:
Prajazyk
Prajazyk alebo protojazyk je predpokladaný jazyk, z ktorého sa vyvinuli jednotlivé geneticky príbuzné jazyky, napr. indoeurópsky prajazyk, slovanský prajazyk (praslovančina).
Lidové divadlo Uranie
náhľad|Predná strana divadla náhľad|Zadná strana divadla a priľahlá záhrada Lidové divadlo Uranie sídliace v pivovarskej záhrade v pražských Holešoviciach vzniklo v roku 1903, keď tam bola predtým budova presťahovaná z výstavnej aleje Pražského výstaviska.
Dejiny
Budova pôvodne vznikla v roku 1898 pre Výstavu architektúry a inžinierstva a stála na Pražskom výstavisku. Slúžila tu napoly ako koncertná a prednášková sieň a napoly ako divadlo, prevádzkované na koncesiu divadelného riaditeľa Jana Vávru. Ten pre divadlo zostavil aj herecký zbor, čítajúci o i. Mariu Ryšavú, Antonína Jiřikovského, Mariu Zieglerovú, Mariu Bečvářovú a ďalší. Pre divadlo napísali dramatici Václav Štech a Karel Šípek pôvodnú ľudovú hru nazvanú Náš dům v asanaci. Na vzniku divadla sa podieľali o i. divadelník a profesor na Umelecko-priemyselnej škole v Prahe Gustav Schmoranz, ktorý bol technickým poradcom, Jaroslav Kvapil, neskorší režisér Vinohradského a Národného divadla a ďalší členovia spolku Máj na čele s predsedom Ignátom Herrmannom. Propagáciu projektu zabezpečoval Jozef Kuffner, divadelný referent Národných listov.
Samotná budova divadla architekta Osvalda Polívku bola po presťahovaní umiestnená v záhrade Měšťanského pivovaru a bola drevená na podmurovke. Priestor bol krytý, nad hľadiskom bol umiestnený sklenený svetlík. Sála mala kapacitu 750 sediacich a 140 stojacich divákov (teda bezmála 900 ľudí). Kolaudácia stavby sa konala v januári 1903.
Najväčší význam pre jeho činnosť znamenala doba okupácie (1939 - 1945). Uranie bola od roku 1941 (oficiálne až od roku 1943) vedená podnikateľom Bohumilom Perlíkom, ktorý sa už pokúšal založiť viac divadiel (činoherných štúdií). S týmto divadlom sú ďalej spojené mená hercov Vítězslav Vejražka, Miloš Nedbal, František Filipovský, Felix le Breux, Nelly Gaierová, Josef Hlinomaz, Marie Vášová, Blanka Waleská, Dana Medřická, čiastočne aj spolupracovali Otýlie Beníšková, Adina Mandlová, Zdenka Sulanová a ďalší.
Budova divadla sa do dnešných čias nezachovala, zničil ju veľký požiar 2. januára 1946, divadlo teda bolo v prevádzke približne 43 rokov. Pripomína ju len pamätná tabuľa v ulici U Uranie v pražských Holešoviciach.
Bellou
Bellou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 153 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4325 Guest
4325 Guest je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 18. apríla 1982.
L'Île-Rousse (kantón)
L'Île-Rousse je francúzsky kantón v obvode Calvi v departemente Haute-Corse v regióne Korzika. Tvorí ho 6 obcí.
Peško (prírodná pamiatka)
Peško je prírodná pamiatka v správe príspevkovej organizácie Správa slovenských jaskýň.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Bretka v okrese Rožňava v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 a naposledy novelizované v roku 2012. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Jaskyňa prístupná návštevníkom za účelom zotavenia a poznávania jej prírodných a historických hodnôt.
Guémar
Guémar je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Courcelles (Meurthe-et-Moselle)
Courcelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Voleč
Voleč je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 336 obyvateľov, z toho 165 mužov a 171 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,9 roka (muži 41,3 roka, ženy 44,4 roka).
Ferdinand Fellner
Ferdinand Fellner mladší (* 19. apríl 1847, Viedeň, Rakúske cisárstvo – † 22. marec 1916, Viedeň) bol rakúsky architekt.
Životopis
Narodil sa ako syn viedenského architekta a stavebného podnikateľa Ferdinanda Fellnera. Štúdium architektúry ukončil vo Viedni a v roku 1870 nastúil do firmy svojho otca, ktorú viedol aj po jeho smrti. So svojou manželkou Katarínou mal dve deti, Melániu a Ferdinanda (prezývaného „Ferry“ – tiež architekt).
Ateliér Fellner a Helmer
V roku 1873 založil spolu s Hermanom Helmerom spoločný ateliér. Koncom 19. storočia jeden z najznámejších architektonických ateliérov vo Viedni, ktorý sa špecializoval hlavne na projektovanie divadelných budov. Navrhli a naprojektovali za 43 rokov svojej spolupráce viac ako 200 stavieb, ktoré boli väčšinou realizované na území bývalého Rakúsko-Uhorska. Fellner a Hellmer vyvinuli akýsi typ divadla s dobrým dispozičným a technickým riešením, tieto divadlá slúžia až dodnes. Z výtvarného hľadiska ide o architektúru eklektickú, s prekypujúcim remeselným dekórom, využívajúce neskoršie renesančné a barokové formy, v posledných dielach tiež secesné. Častými spolupracovníkmi ateliéru pri výzdobe interiérov a exteriérov budov boli aj významný umelci svojej doby – Gustav Klimt a Ernest Klimt, Franz Matsch, Hans Makartn a iný.
Vďaka bezpečnostných hľadísk bola firma Fellner a Helmer vyhlásená za firmu, ktorá mala prijateľné ceny a presne dodržovali termíny a preto získali architekti zákazky na radu ďalších stavieb rôzneho využitia a účelu (projektovali bytové domy, obchodné domy, vily, paláce a zámky a iné). Fellner a Hellmer pracovali po celý život spolu, takže nemožno oddeliť ich autorský vklad u budov.
Korbeľka
Korbeľka je prírodná rezervácia vo Veľkej Fatre v katastrálnom území obce Ľubochňa. Nachádza sa na severozápadnom svahu vrchu Vysoký grúň. Bola vyhlásená v roku 1973 pre ochranu lesných porastov a striedania lesných spoločenstiev na vápencovom a dolomitovom podloží. Celková výmera chráneného územia je.
Maroš
Maroš môže byť:
Lenny Kravitz
Leonard Albert „Lenny“ Kravitz (* 26. máj 1964, Manhattan, New York, USA) je americký rockový spevák-skladateľ, multiinštrumentalista, hudobný producent, herec a aranžér, ktorého „retro“ štýl obsahuje prvky rocku, soulu, R&B, funku, reggae, hard rocku, psychedelického rocku, folku a balád. Okrem toho, že spieva ako hlavný spevák a sprievodný spevák, často počas nahrávania hrá na gitare, basovej gitare, bicích, klávesoch a perkusiách sám. Lenny Kravitz je známy svojimi prepracovanými koncertnými vystúpeniami a hudobnými videami. Jeho vzormi sú interpreti ako Jimi Hendrix, John Lennon, Stevie Wonder, Led Zeppelin a Queen.
Vyhral cenu Grammy v kategórii Best Male Rock Vocal Performance štyri roky po sebe, od roku 1999 do roku 2002, čím prelomil najvyšší počet víťazstiev v tejto kategórii, ako aj najviac po sebe idúcich výhier mužského interpreta v jednej kategórii. Bol tiež nominovaný na ďalšie ceny, z ktorých vyhral American Music Awards, MTV Video Music Awards, Radio Music Awards, BRIT Awards a Blockbuster Entertainment Awards.
Kravitz sa objavil aj na filmovom plátne, napríklad vo filmoch Komorník či v dvoch dieloch známej dystopickej ságy Hry o život.
Mladosť
Narodil sa v New Yorku, v časti Manhattan. Je synom herečky Roxie Roker (1929 – 1995) a producenta správ televízie NBC Sy Kravitza. Jeho otec pochádzal zo židovskej rodiny (pôvodom z Ukrajiny). Jeho matka bola z Bahám, mala afro-americký pôvod a pochádzala z kresťanskej rodiny. Kravitzov bratranec z druhého kolena je moderátor počasia v televízii Al Roker.
Dariganga
Dariganga (mong. Дарьганга) môže byť:
Svet v ohrození
Svet v ohrození je jedenásty štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Tublatanka vydaný v roku 2010. Skupina sa týmto albumom po "popovejšom" období vrátila k hutnejšiemu zvuku a rockovejším pesničkám albumov z 80-tych rokov.
Tamara Klimová
Tamara Klimová (* 19. január 1922, Ostrava – † 28. január 2004, Bratislava ) bola slovenská výtvarníčka.
V rokoch 1940 – 1944 študovala na Škole uměleckých řemesel v Brne, po maturite pokračovala na Vysokej škole umeleckopriemyselnej v Prahe (profesori Jan Bauch a Emil Filla). Tu sa zoznámila so svojim budúcim manželom Alojzom Klimom ) (* 1922 - † 2000). Spolu patrili k zakladateľom slovenského geometrického umenia.
Koncom 50.rokov sa stala členkou Skupiny 4 a od roku 1967 bola členkou Klubu konkretistov existujúceho do roku 1971.
V 70. rokoch sa začala venovať serigrafii a v 90. rokoch tvorbe nízkoreliéfnych objektov. Od roku 1952 vystavovala doma aj v zahraničí - Žilina, Jihlava, Praha, Karlove Vary, Bratislava, Stuttgart, Florencia, Rím, Turín, Londýn, či Medzinárodné trienále v Osake v roku 1994 (spolu s manželom). V roku 1989 mali s manželom súbornú výstavu v Galérii hlavného mesta Bratislavy, ktorá bola inštalovaná aj v Žiline, Brne a Liberci.
Tvorba
Tamara Klimová zažiarila už v kontexte slovenského neokonštruktivizmu šesťdesiatych rokov, našla v ňom priestor na uplatnenie svojho intelelktu. Zaujali ju možnosti vytvárania kryštalických kompozící v brazovej ploche, pripominajúce vnútorné priestory utopických architektúr. Transparentnými,hladko nanášanými farebnými plochami žiarivých tónov vyjadrila zároveň lomy svetla, ktorými násobila závrat zrkadlení a ich prienikov. Jej tvorbu z konca šesťdesiatych rokov charakterizuje istá dávka asymetrie riešení a farebná škála, v ktorej pracovala s poltónmi a miešaním farieb (oproti škále základnej,ktorá je pre ortodoxných konštruktivistov záväzná). To hovorí o autorkinej chuti obohatiť tendenciu vychádzajúcu z geometrie o osobnú senzuálnu skúsenosť. Jej diela - najmä grafiky a kresby, ktorým sa predovšetkým od šesťdesiatych rokov venovala - napovedajú variabilitu možností, čo geometria invenčnej umelkyni jej talentu prináša. V prácach posledného desaťročia Tamara Klimová zdisciplinovala svoj prednes: viac rešpektuje pôvodný jazyk geometrie, jeho základné princípy tvarovej i farebnej kompozície. . Zaujali ju možnosti vytvárania kryštalických kompozícií v obrazovej ploche, pripomínajúce vnútorné priestory utopických architektúr. Transparentnými, hladko nanášanými farebnými plochami žiarivých tónov vyjadrila zároveň lomy svetla, ktorými násobila závrat zrkadlení a ich prienikov. Istá dávka asymetrie riešení, rovnako ako použitá farebná škála, v ktorej sa nevyhýba poltónom a miešaným farbám - oproti škále základnej, ktorá je pre väčšinu konkretistov záväzná - hovoria o túžbe obohatiť Skupinový program o osobnú senzuálnu skúsenosť. Tamara Klimová ostala aj v nasledujúcich kde desaťročiach verná geometrii. Na rozdiel od niektorých z jej bývalých kolegýň zo Skupiny 4, v kontexte ktorej vystavovala pred zapojením sa do aktivít Klubu konkretistov, sa nedala zlákať k návratu do vôd figurácie, ktorá bola v období "normalizácie" poplatná lacnej podobe umenia reálneho socializmu. Jej kompozície, najmä grafiky, kresby, koláže a objekty, napovedajú variabilitu možností, ktoré jazyk geometrie invenčnej umelkyni jej talentu prináša.
Pôsobenie
Od roku 1959 pravidelne vystavovala doma i v zahraničí
V rokoch 1959 - 1967 členka a iniciátorka Skupiny 4. V rokoch 1967 - 1972 členka Klubu konkretistov s pravidelnou participáciou na skupinových výstavách (Banská Bystrica, Budapešť, Bratislava, Praha). V roku 1989 samostatná retrospektívna výstava spolu Alojzom Klimom v Bratislave, Liberci, Brne a Žiline.
4375 Kiyomori
4375 Kiyomori je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil Cuneo Niidžima, Takeši Urata 28. februára 1987.
Terminológia vodného hospodárstva
Prvý diel
I. diel vydaný v roku 1953, má 122 strán, Vydavateľstvo SAV ho vydalo ako 9. zväzkom Odbornej terminológie v 1 200 výtlačkoch. Zväzok pojednáva o terminológii troch odborov vodného staviteľstva:
Druhý diel
II. diel vydaný v roku 1954, má 115 strán, Vydavateľstvo SAV ho vydalo ako 10. zväzok Odbornej terminológie v 1 200 výtlačkoch. Zväzok pojednáva o terminológii Zdravotného inžinierstva a to o termínoch z vodárenstva, stokovania a kúpeľníctva.
Mať
Mať môže byť:
Pedagogika v starovekom Grécku
Grécke rodiny v staroveku mávali asi toľko detí ako rodiny dnešné. Dôvody boli predovšetkým ekonomické, pretože bolo treba nielen deti uživiť, ale postarať sa dievčatám o veno a finančne zabezpečiť chlapcov. To by pri väčšom počte detí viedlo k rozdrobeniu rodinného majetku, čoho sa samozrejme bohatšie rodiny chceli vyvarovať. Tiež vzhľadom na spôsob, akým sa pre mužov vyberali manželky, sa nedala predpokladať nejaká veľká náklonnosť medzi manželmi, takže príležitostí k otehotneniu ženy nebolo mnoho. Ako bude zmieňované ďalej, dievčatá sa vydávali veľmi mladé a brali si väčšinou mužov okolo 30 rokov, ktorých im vybral otec. Takže mnoho manželstiev nebolo v pravom slova zmysle láskyplné.
Pederastia a jej význam vo výchove
250px|thumb|Pederastická scéna na keramike Dôležitú rolu tu totiž tiež hrala láska k chlapcom – pederastia. Zo starých textov klasickej doby je známe, že výraz „láska” (eros), bol väčšinou používaný pre vyjadrenie homosexuálneho vzťahu a iba zriedka pre vzťah medzi jedincami rozdielneho pohlavia. Tradícia pederastie bola v Grécku tak silná, že ešte v rímskom období považoval Plutarchos za nutné dokazovať na niekoľkých stranách svojho dialógu „O láske“, že dievčatá sú, celkom vzaté, práve tak schopné vzbudiť vášnivý cit ako chlapci! Ďalej bude reč tiež o spartskej výchove, kde hrala nahota mladých chlapcov (aj dievčat) veľmi dôležitú rolu, ale na druhej strane tiež nepochybne viedla k pederastii. Existujú mnohé vázové maľby predstavujúce chlapcov a efébov, ako sa venujú telocviku a u nich sa nám zachovali nápisy, ktorých obsah je niečo v zmysle „dary venované krásnym chlapcom” (kalos). Mnoho odborníkov tiež poukazuje na vojenský pôvod homosexuality v Grécku. Podľa niektorých to bola práve istá forma „bojovníckeho kamarátstva”, ktoré sa veľmi udržalo v dórskych štátoch a Dórovia tieto zvyky neskôr preniesli do Helady. Grécka obec, a dokonca aj Atény, v dobe Periklovej, bola vždy „mužským klubom”, „uzavretým mužským prostredím”, ktoré bolo nedostupné druhému pohlaviu a mohla sa v nej vášnivá príchylnosť muža (erastés) k dvanásťročnému až osemnásť ročnému mládencovi (erómenos) stať inšpiračným zdrojom. V prípade, že si nejaký muž všimol nápadne pekného chlapca, tak mu začal preukazovať pozornosť. V prípade, že to chlapcovi bolo po vôli a priľnul k nemu, vytvoril sa medzi nimi dôverný vzťah, ktorý mohol samozrejme zostať celkom v rovine intelektuálnej a čistej, ale zrejme sa často vyvinul iným smerom. Takéto priateľstvá boli samozrejme veľmi podnetné, ako pre staršieho muža, ktorý si prial chrániť a vzdelávať svojho erómena, ale taktiež pre mladšieho, ktorý bol naplnený obdivom k svojmu erastovi. Taký je aspoň ideál „pedagogickej pederastie”, ako sa definoval v staroveku:
A ako sa k týmto priateľstvám staval mestský štát? Pokiaľ bolo takéto priateľstvo bez telesného erotického vzťahu, morálka vtedajšej spoločnosti ho schvaľovala a považovala ho za vhodný doplnok výchovy. V prípade, že muži rôzneho veku žili celé dni spolu, oddelení od žien, dochádzalo v mnohých spoločnostiach k homosexuálnemu vzťahu. Zákonom bol takýto vzťah v gréckych obciach zakázaný, a pokiaľ by došlo k znásilneniu chlapca, sotva by sa muž vyhol prísnemu trestu. Bolo ale samozrejmé, že stúpenci pederastie tvrdili, že ich priateľstvo k mladým chlapcom má iba výchovný cieľ a spája ich len čisté priateľstvo. Cez to všetko máme mnoho dôkazov o tom, že pederastia bola veľmi bežnou záležitosťou. Dostatok informácií nám poskytujú napr. Platónové dialógy. Plutarchos vo svojom diele O láske píše:
Samozrejme dôsledkom tohoto mužského chovania sa v niektorých častiach gréckeho sveta objavovali popri mužských kluboch tiež kluby ženské. Naproti mužskej homosexualite sa objavoval tzv. sapfismus. Najznámejšie z histórie boli tzv. kluby na ostrove Lesbos, kde jeden z nich viedla poetka Sapfó, ktorá bola zároveň vychovávateľkou. Riadila akýsi "dievčenský penzionát”, v ktorom mohlo dochádzať tiež k nadviazaniu erotických vzťahov medzi učiteľkami a žiačkami. Z Atén o niečom takom nemáme (okrem niektorých vázových scén, ktoré ale pravdepodobne pochádzajú skôr zo súkromia) doklady.
Narodenie dieťaťa
V Aténach mal otec právo rozhodnúť, či narodené dieťa vychová alebo odloží. Odloženie dieťaťa je v antike známe už z mytológie (Hefaistos, Oidipus, Romulus a Remus) a bolo v staroveku veľmi rozšírené. Forma bola dvojaká. Odloženie (so skrytou nádejou, že sa dieťaťa niekto ujme, a to buď s cieľom vychovať z neho otroka, veľmi silný bol tiež záujem obchodníkov s otrokmi alebo v prípade, pokiaľ išlo o dievča, mohla z nej byť vychovaná hetéra, bez záujmu nezostávali ani kupliari a neplodná žena si takto zjednávala dieťa, ktoré podstrčila mužovi ako vlastné) alebo utratenie (zvlášť u znetvorených novorodencov).
V Sparte o každom novorodencovi rozhodol štát. V prípade, že bolo veľmi slabé a neduživé, že by nedokázalo zniesť spartskú výchovu, bolo pohodené v Táygetskom pohorí, kde ho čakala istá smrť. Odloženie zdravých detí, a to hlavne dievčat, bolo charakteristickým znakom otrokárskej spoločnosti. Dôvodom odloženia bol často nemanželský pôvod dieťaťa, ale väčšinou to bola chudoba rodičov. Thébania, ktorí úplne zakazovali deti pohodiť, dovoľovali chudobným rodičom dieťa odpredať a tento predaj sama obec sprostredkovala. Odloženie dieťaťa postihovalo hlavne ženské pohlavie. U chlapcov, pretože predstavovali budúcu pracovnú silu, boli životné vyhliadky lepšie. Konkrétnym dokladom tejto praxe je zachovaný papyrusový list, ktorý 17. júna roku 1. po Kr. písal akýsi Hilarion, chudobný nádenník, z Alexandrie, kde pracoval, tehotnej manželke Alite do Oxyrhynchu: "Ak s pomocou božou šťastne porodíš, a bude to chlapec, nechaj si ho, ak to bude dievča, odlož ju!” V takýchto prípadoch nešlo ale o bezcitnú brutalitu, pretože s odloženým dieťaťom sa odkladali aj poznávacie znamenia, nejaký prsteň alebo šperk, podľa nich sa po rokoch rodičia s dieťaťom často stretali. Téma odloženia a stretania sa stala tiež častým námetom divadelných hier. (Sofokles – Oidipus,..)
V Aténach, keď bolo dieťa ponechané, boli ozdobené domové dvere pri chlapcovi olivovými vetvičkami a pri dievčati vlneným pletencom. Účel bol oznámiť susedstvu narodenie dieťaťa, a aj očista domu a tiež to symbolizovalo ciele výchovy: oliva – občianska zdatnosť, vlna – pracovitosť žien.
O malé deti sa starala ich matka, ktorej často pomáhala, a niekedy ju v podstate zastupovala, dojka a neskôr pestúnka. Nemôžeme sa teda diviť tomu, že pestúnky často poznali svojich zverencov lepšie než ich vlastná matka a keď deti povyrástli, tak medzi nimi bolo veľmi silné citové puto, ktoré často pretrvávalo dlhé roky až do dospelosti. Lásku pestúnky k zverenému dieťaťu nám dobre dokumentuje Aischylos vo svojom diele Oresteia, kde sa stará Oresteova pestúnka dozvedá o smrti Oresta, ktorá je ale sfalšovaná. To ona ale nevie a plače pre neho:
Deti sa často umývali alebo kúpali v okrúhlych alebo oválnych kadiach alebo umývadlách, Musíme povedať, že malé deti na tom boli s čistotou lepšie než niektorí dospelí ľudia, ktorí pokladali teplé kúpele za mäkosť a Aristofanes sa dokonca zmieňuje o tom, že mnoho Aténčanov napodobovalo Spartu do tej miery, že pohŕdali nielen každou prejemnelosťou, ale čistotou vôbec.
Pred spaním často matka alebo pestúnka spievala dieťati uspávanku. Ako dieťa rástlo, pribúdali k pôvodným uspávankám spievaným deťom pred spaním, tiež rozprávky. Deťom, ktoré neposlúchali sa často rozprávali rozprávky o tzv. "bubákoch – strašidlách”. Medzi najznámejšie a nám dochované strašidlá patrí napr. Mormo, Lamia a Gello, Akkó, Alfitó, Gelló, Gorgó, Empusa alebo Mormolyké. Naopak poslušným deťom sa často rozprávali zábavné rozprávky, kde hlavnými hrdinami boli zvieratá. Tieto bájky mali v sebe tiež určité morálne a etické ponaučenie, takže to bolo vlastne prvé vyučovanie v detskom živote. Neskôr im matky a pestúnky rozprávali rôzne mytologické príbehy a národné povesti, ako si ich pamätali ony, zo svojich detských čias a tým im tiež predávali svoje skúsenosti. I deti v staroveku neposlúchali a osvedčeným spôsobom, ako ich umierniť bolo trestanie. Doklady máme dokonca aj na vázach. Medzi najčastejšie tresty patrili zauchá, použitie tŕstia, bičíku, ale niekedy sa používalo to, čo bolo najbližšie po ruke, takže sa nemôžeme diviť tomu, že niekedy dieťa dostalo aj sandálom. Tresty sa väčšinou odohrávali doma, v rodinách a boli znakom istej disciplíny. S istými telesnými trestami sa stretávame aj v školách, ale to už deti boli staršie.
Výchova a škola v Sparte
V Sparte riadil výchovu budúcich občanov štát. Narodenie bolo už spomenuté skôr. Rozdiel od Atén bol tiež v tom, že v Aténach malé batoľatá zavinovali do plienok, zatiaľ čo v Sparte pestúnky novorodeňatá nezavinovali. Už od najútlejšieho veku bola výchova veľmi tvrdá. Ako informuje Plutarchos vo svojej knihe: Preto mnohé aristokratické rodiny hľadali pestúnky pre svoje deti práve v Sparte.