cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam chemických článkov/H
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 134 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
h6
H6
ha
Hadica · Hafnium · Halit · Hallov jav · Halloyzit · Halogenácia · Halogenid · Halogenidová výbojka · Halogenovodík · Halogén · Halogénderivát · Halogénkarboxylová kyselina · Halogénová žiarovka · Halotán · Halotrichit · Hans Adolf Krebs · Hans Fischer · Hans Christian Ørsted · Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin · Hans von Pechmann · Harold Kroto · Harold Urey · Hartmut Michel · Hauerit · Hawleyit · Haworthova projekcia · Hayashiho čiara · Hazel Gladys Bishopová
há
Hásium
hb
HBCD
he
Heinrich Caro · Heinrich Cornelius Agrippa · Heinrich Limpricht · Heinrich Otto Wieland · Hellova-Volhardova-Zelinského reakcia · Hem (chémia) · Hematit · Hematoxylín · Hemoglobín · Henri Braconnot · Henrik Carl Peter Dam · Henry Cavendish · Henry F. Schaefer III · Henry Hallett Dale · Henry Taube · Heptán · Heptóza · Herbert Aaron Hauptman · Herbert Charles Brown · Herbicíd · Hermann Emil Fischer · Hermann Kolbe · Hermann Staudinger · Hermes Trismegistos · Heroín · Heteroatóm · Heterocyklická zlúčenina · Heterotrofia · Hexakyanoželezitan draselný · Hexakyanoželeznatan draselný · Hexametyléntetraamín · Hexanitrohexaazaisowurtzitan · Hexán · Hexogén · Hexóza
hé
Hélium
hi
Hideki Širakawa · Hinokitiol · Histamín · Histidín · Histochémia · História periodickej tabuľky
hl
Hliník · Hliníkovanie (povrchová úprava) · Hliníkovanie zrkadla · Hliníková zliatina
hn
Hnedé uhlie · Hnojivo
ho
Hodrušit · Hofmannovo odbúravanie · Holmium · HOMO a LUMO · Homologický rad · Homoserín · Homunkul · Hoogsteenovo párovanie báz · Horčík · Horenie · Hormón · Howard Florey · Howlit
hr
Hrdza
hu
Hugo Schiff · Humphreyov cyklus · Humphry Davy · Hundovo pravidlo maximálnej multiplicity · Hunsdieckerova reakcia
hy
Hybridizácia (chémia) · Hydrazín · Hydrid (anión) · Hydrid (zlúčenina) · Hydrogenácia · Hydrogencitrát vápenatý · Hydrogenfosforečnan horečnatý · Hydrogenfosforečnan vápenatý · Hydrogenperoxosíran draselný · Hydrogensíran draselný · Hydrogenvínan draselný · Hydrogéncitrát sodný · Hydrogénsíran sodný · Hydrogénuhličitan sodný · Hydroláza · Hydrolýza · Hydroxámová kyselina · Hydroxid · Hydroxid draselný · Hydroxid hlinitý · Hydroxid nikelnatý · Hydroxid sodný · Hydroxid tálny · Hydroxid vápenatý · Hydroxid zinočnatý · Hydroxyderivát · Hydroxykyselina · Hydroxylapatit · Hydroxylová skupina · Hydrón · Hygroskopia · Hyoscyamín · Hypoxantín
Rjókan
náhľad|Rjókan náhľad|Izba v rjókane Rjókan je tradičný japonský ubytovací hostinec. Kladie dôraz na japonské tradície, ktoré musia byť dodržiavané. V Japonsku sa nachádza cez 80 000 rjókanov. Rjókany môžu byť veľmi luxusné hotely alebo malé rodinné penzióny, ktoré sa v Japonsku nazývajú minšuku.
Izby v Rjókane
V izbách sú podlahy pokryté rohožami tatami. V jednom rohu je tokonoma, výklenok do ktorého sa dá zvitok a ikebana alebo keramika. V izbe sa taktiež nachádza stolček s vankúšmi - zabuton. Zvyčajne na ňom nájdete čajovú súpravu. V izbe ale postele nehľadajte. Spí sa totiž na matracoch futon uložených v skrini, ktoré hosťovi večer upratovačka alebo okamisan nachystá. V izbách býva niekedy aj televízor, telefón a väčšinou aj klimatizácia. V rjókanoch bývajú kúpeľne spoločné.
Kúpeľ
V rjókane sú najmenej jedny spoločné kúpele a európske alebo turecké toalety. V kúpeľni je miesto na vyzlečenie, malá sprcha a malý bazén. Pred vstupom do bazénu je nutné sa najskôr dôkladne osprchovať. Bazén používajú aj iní hostia rjókanu a preto je potrebné vodu v bazéne neznečistiť, napr. mydlom.
Stravovanie
Najčastejšie jedlo hosťovi prinesie okamisan (manažérka rjókanu) priamo do izby. Doba na jedlo býva väčšinou už skoro podvečer. Okamisan s hosťom strávi buď dlhší čas alebo odíde a vráti sa až upratať zo stolu.
Ceny
Ceny v rjókanoch sa udávajú vždy za osobu, za izbu nikdy. Sú pestré - môžu byť pod 8 000, ale aj nad 35 000 jenov. Priemerné ceny sú ale od 15 000 do 25 000 jenov za noc.
Japonská asociácia rjókanov
Japan Ryokan Association združuje okolo 2 000 rjókanov po celom Japonsku.
Alena Kánová
JUDr. Alena Kánová (* 29. marec 1980, Liptovský Mikuláš) je slovenská paralympijská reprezentantka.
Zúčastnila sa na 6. paralympijských hrách; z 5. letných si priniesla vždy medailu a v roku 2014 sa zúčastnila zimných paralympijských hier v Soči v disciplíne curling. S bilanciou jednej zlatej, dvoch strieborných a dvoch bronzových medailí patrí k najúspešnejším zdravotne postihnutým športovcom.
Reprezentácia
V stolnom tenise účinkuje v športovom klube ŠK TPŠ Ružomberok a trénuje ju Andrej Bardoň: Hrá pravou rukou v skupine TT3.
Jej paralympijskú medailovú kolekciu tvorí zlato zo Sydney, striebro z Pekingu a Tokia a bronz z Atén a Londýna.
V roku 2014 sa ako hráčka curlingu zúčastnila Zimných paralympijských hier 2014 v Soči.
Onšov
Onšov môže byť:
Lévi (syn Jakuba)
Lévi je starozákonná biblická postava.
Jeho otcom bol Jakub a matkou Lia. Narodil sa v poradí ako tretí Jakubov syn a zároveň tretí syn Lie.
Zo života Léviho
Lévi mal vlastných bratov Rubena, Simeona, Júdu, Isachara a Zabulona. Mal aj vlastnú sestru Dinu.
Dinu raz znásilnil Sichem, syn kniežaťa kraja, v ktorom sa zdržiaval Jakub aj s celou rodinou. Jej pokrvní bratia Simeon a Lévi lesťou prepadli mesto, v ktorom knieža vládol a pobili ho ostrým meča. Jakuba tak zošklivili miestnym obyvateľom, na základe čoho musel opustiť svoje miesto a presídliť sa s celou rodinou do Betelu. Jakub pri poslednom požehnaní pripomína tento skutok a znova sa od neho dištancuje.
Simeon a Lévi sú praví bratia, ľstivosť a násilie sú ich zbrane, do ich kruhu moja duša nevkročí a k ich jednote sa moja sláva nepripojí! Veď vo svojej zúrivosti mužov povraždili a vo svojej ukrutnosti býky mrzačili. Nech je prekliata ich zúrivosť, lebo bola náramná aj ich hnev, lebo taký hrozný bol! V Jakubovi ich rozdelím a rozhádžem ich v Izraeli.
Lévi mal troch synov, ktorí sa volali Gerson, Kaát a Merari.
O Léviho smrti sa vie len toľko, že žil 137 rokov.
Léviho kmeň
V neskoršom období, v čase egyptského otroctva, už bol Izraelský národ členený na kmene, ktoré sa nazývali po 12 Jakubových synoch. Kmeň Léviho (leviti) v čase po odchode z Egypta mal 8580 mužov od 30 do 50 rokov, ktorí boli schopní konať službu v stánku zjavenia.
Léviho kmeň, po zaujatí zasľúbenej zeme, ako jediný nedostal krajinný podiel, teda celistvú dedičnú pôdu, ktorú by mohli obrábať ako ostatné kmene na zabezpečenie vlastného živobytia. Dostali však niekoľko tzv. levitských miest, v ktorých sa zdržiavali. Žili z desiatkov - príspevkov ostatných jedenástich kmeňov, ktoré povinne odvádzali ako určitú primitívnu formu dane.
Hlavnou úlohou Léviho kmeňa bola služba v svätostánku.
Podľa troch Léviho synov - Gersona, Kaáta a Merariho boli pomenované triedy levitov. Kňazi, ktorí konali službu v stánku zjavenia, pochádzali z rodu Kaátovho. Potomkovia ostatných Léviho synov vykonávali úlohy pri Stánku zjavenia (vrátnici, speváci, hudobníci, pomáhali pri obetách a pod.)
Významní leviti
Medzi významných potomkov Léviho patria najmä Mojžiš, Áron a ich sestra Miriam. Miriam bola najstaršia a Mojžiš najmladší. Mojžiš vyviedol Izraelitov z egyptského otroctva. Áron bol na púšti ustanovený za prvého veľkňaza (dedičné kňazstvo). Miriam býva považovaná za paraprorokyňu - po prechode cez červené more spievala Pánovi chválospev, ktorý katolícka Cirkev používa do dnes.
Ďalším významným potomkom z léviho kmeňa bol prorok a posledný sudca Izraela Samuel (pozri 1. a 2. knihu proroka Samuela). On pomazal za prvého Izraelského kráľa Šaula, aj druhého Dávida.
Medzi významných levitov možno určite zaradiť aj Zachariáša a Alžbetu - rodičov sv. Jána krstiteľa. A aj samotného Jána krstiteľa. Keďže Alžbeta bola Máriina príbuzná, možno dedukovať, že aj Panna Mária pochádzala z Léviho kmeňa. Keďže podľa vtedajšieho práva bol rodokmeň syna podľa rodokmeňa otca a právnym otcom Ježiša bol sv. Jozef z Júdovho kmeňa, aj Ježiš patrí do kmeňa Júdu a nie do kmeňa Lévi.
Napokon, keďže veľkňazský úrad v Izraeli bol dedičný, za významných potomkov Léviho možno považovať aj veľkňazov Annáša a Kaifáša, ktorí odsúdili Ježiša na smrť.
Rodinov
Rodinov je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 210 obyvateľov, z toho 112 mužov a 98 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 36,7 roka, ženy 43,0 roka).
Karol Duchoň
Karol Duchoň (* 21. apríl 1950, Galanta – † 5. november 1985, Bratislava) bol slovenský spevák.
V ankete RTVS Najväčší Slovák v roku 2019 bol vyhodnotený na 78. mieste.
Životopis
Matka Karola Duchoňa, Oľga, pochádzala z Báčskeho Petrovca, otec bol riaditeľom strojárenského učilišťa v Galante. Na základnej škole v Galante bola jeho spolužiačkou (dnes známa slovenská speváčka) Eva Máziková. Po skončení základnej školy, Karol Duchoň študoval na strojníckej priemyslovke v Partizánskom, ktorú nedokončil. Viac sa venoval hudbe, spevu a hre na gitaru. Štúdium prerušil počas dovolenky rodičov v Juhoslávii, kedy odišiel vystupovať s orchestrom Jaroslava Mikulu do zahraničia.
V roku 1968 sa spoznal s Robom Kazíkom, ktorý mal vtedy bítovú skupinu The Ice Boys (Ľadoví muži). Spolu začali hrávať na rôznych podujatiach, okrem iného aj na čajových večeroch v klube v Zlatých Moravciach. V roku 1969 Karol Duchoň začal spievať s Evou Mázikovou v skupine Braňa Hronca. V televízii vystúpil so svojou prvou piesňou v programe Malá televízna hitparáda. Pieseň sa volala „Uber pary“ (Nálady) a bola to coververzia hitu „Sugar, sugar“ od skupiny The Archies so slovenským textom Alexandra Karšaya. Tento Duchoňov spevácky debut upútal verejnosť a o Karola sa začali zaujímať slovenskí profesionálni hudobní skladatelia a textári. Okrem orchestra Braňa Hronca neskôr spolupracoval aj s orchestrom Juraja Velčovského. V roku 1970 Karol Duchoň spieval po prvýkrát na Bratislavskej lýre. Vystúpil so skladbou – „Kto má ťa rád“ s hudbou autora - Pavla Zelenaya a textom Milana Lasicu. Aj keď táto pieseň nezískala žiadnu cenu, toto vystúpenie bolo začiatkom jeho profesionálnej kariéry. Karol Duchoň začal spolupracovať so speváčkou Evou Kostolányiovou, spolu s ktorou v roku 1973 získali Striebornú Bratislavskú lýru za interpretáciu piesne „Chvála humoru“ (hudba: Igor Bázlik, text: Tomáš Janovic). V roku 1974 Karol Duchoň získal za interpretáciu piesne „Zem pamätá“ od autorov Pavla Zelenaya a Tibora Grűnnera) ocenenie Zlatá Bratislavská lýra a v medzinárodnej súťaži Bronzovú Bratislavskú lýru za tú istú pieseň. V tomto roku založil svoju kapelu s názvom Prognóza.
V roku 1975 sa Karol Duchoň predstavil v Tokiu, kde spieval pieseň „Čardáš dvoch sŕdc“ s hudbou Petra Hanzelyho a textom Ľuboša Zemana. Ľuboš Zeman ho na vystúpenie do Tokia aj sprevádzal. Pieseň sa publiku veľmi páčila. Hoci textu nerozumeli, muzikálne zaujala. V tomto období Karol zaznamenával úspechy v rozhlase, televízii aj na koncertoch.
V roku 1976 nahral Karol Duchoň v Nemecku svoj prvý album pre spoločnosť RCA. Nemecká kritika reagovala pozitívne na jeho spev a nazvali ho „slovenský Tom Jones“. V Nemecku naspieval viacero piesní v nemčine, napr. „Edeltraut“, „O Maria“, „Lass uns ein Nacht lang tanzen“, „Sonnenblumen blühen“. V roku 1977 začal vystupovať so skupinou Ľuba Beláka.
V 80. rokoch 20 storočia začal Karol Duchoň spolupracovať s orchestrom – VV-Systém Vlada Valoviča a neskôr od roku 1982 so skupinou Za-ja-ce kapelníka Pavla Zajáčka.
Karol Duchoň naspieval niekoľko duetov so známymi spevákmi ako sú napríklad Marcela Laiferová („Kamenný kvietok“), Dušan Grúň („Vonia kakao“), Jana Kociánová a inými. Veľa koncertoval aj v zahraničí – v Nemecku, Sovietskom zväze, Švajčiarsku, Francúzsku, Poľsku, Maďarsku, Bulharsku, na Kube.
Súkromie
V roku 1973 sa oženil s Elenou Šurákovou, potom sa im narodila dcéra Danka. Neskôr sa rozviedli. V roku 1985 sa oženil druhýkrát - s majsterkou zvuku Alenou Čermákovou.
Karol Duchoň bol človek so zmyslom pre humor, ktorý rád zabával druhých, bol veľmi dobrosrdečný a rád iným pomáhal. Žil rýchlo, nechcel nič premeškať či nezažiť. Intenzívny spoločenský život, obezita a neskôr choroba pečene spôsobená ťažkým alkoholizmom sa podpísali na jeho priskorom odchode. Zomrel 5. novembra 1985 v Bratislave.
Risped
Risped je strofický básnický útvar, pôvodne talianska ľudová milostná pieseň, neskôr lyrická báseň skladajúca sa z jedného štvorveršia a dvoch dvojverší, s rýmami „abab cc dd“.
Schwarzenberský palác (Viedeň)
Schwarzenberský palác je barokový palác vo Viedni v Rakúsku. Je majetkom kniežacej rodiny Schwarzenbergovcov.
Gaspard Monge
Gaspard Monge (* 9. máj 1746, Beaune, Côte-d’Or, Francúzsko – † 28. júl 1818, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik. Je považovaný za zakladateľa deskriptívnej geometrie. Počas Francúzskej revolúcie pôsobil aj ako politik, od roku 1792 bol ministrom námorníctva. Jeho meno sa nachádza medzi 72 menami vedcov na Eiffelovej veži.
Schwarzenberský palác (Viedeň)
Postavený bol v roku 1697 architektom Johanom Lucasom von Hildebrandtom a dokončený so zmenami oproti pôvodným plánom v roku 1728 architektom Johannom Fischerom von Erlach. V roku 1751 bola pristavaná k palácu jazdecká škola a oranžéria. Bohato zdobená Mramorová galéria je pre palác jednou z najtypickejších miestností. V súčasnosti je časť paláca využívaná ako päť hviezdičkový hotel a taktiež sa používa na spoločenské podujatia.
Medzinárodná diaľková turistická trasa E8
náhľad|Priebeh trasy E8
Európska diaľková trasa E 8  v súčasnosti vychádza z Írska na pobreží Atlantického oceánu. Pokračuje územím Británie kde končí v Liverpoole. Následne vstupuje v holandskom Rotterdame na Európsky kontinent. Potom prechádza územím Nemecka a Rakúska a hraničným priechodom Hainburg – Bratislava/Petržalka vchádza na územie Slovenska, kde je známa ako Štefánikova magistrála a Cesta hrdinov SNP. Zo Slovenska E8 pokračuje do Poľska a odtiaľ by v budúcnosti mala trasa E8 pokračovať cez Ukrajinu a Rumunsko do Bulharska, kde končí v Svilengrade pri tureckej hranici. Do budúcna sa nevylučuje ani pokračovanie E8 do Turecka.
Dĺžka trasy
Celkom táto Európska diaľková trasa (E 8) meria 4390 km.
Oinopión
náhľad|Dionýzos so synom Oinopiónom, detail čiernofigúrovej [[amfora|amfory, caa 540 – 530 pred Kr.]] Oinopión ( – Oinopión, ) je v gréckej mytológii syn boha vína Dionýza (alebo aténskeho kráľa Thésea ) a krétskej princeznej Ariadny; kráľ ostrova Chios.
Kráľ Rhadamanthys, slávny zákonodarca na ostrove Kréta, korunoval Oinopióna za kráľa ostrova Chios. Oinopión sa v mladosti od svojho otca boha Dionýza naučil umeniu výroby vína a tak tieto znalosti ostrovanom odovzdal.
Oinopón a nymfa Heliké sa potom stali rodičmi dcéry Meropy. (alebo Aeropy). Podľa antického autora Pausania sa Oinopión plavil na ostrov Chios v sprievode svojich synov, Tala, Euantha, Mela, Salaga a Athamanta.
Do jeho dcéry Meropy sa zaľúbil slávny lovec Órión. Oinopión mu potom svoju dcéru za manželku sľúbil, pod podmienkou, že jeho ostrov oslobodí od nebezpečných šeliem. Keď Órión zadanú úlohu splnil, Oinopión svoj sľub nemienil dodržať a svadbu stále odkladal. Jedného dňa však Órióna trpezlivosť prešla a potom ako ho Oinopión opil vínom sa jeho dcéry Meropy zmocnil násilím. Za túto nehoráznu opovážlivosť ho Oinopión následne oslepil.
Minšuku
thumb|Minšuku Minšuku je japonský typ penziónu. Je to jednoduché ubytovacie zariadenie. Minšuku ponúkajú ubytovanie v súkromí. Japonská rodina niekedy sprístupní hosťom aj svoju domácnosť, pričom hostia sú považovaní za súčasť rodiny. V minšuku vládne príjemná atmosféra. Na rozdiel od rjókanu si futony (matrace) hosť rozkladá a skladá sám.
Génicourt-sur-Meuse
Génicourt-sur-Meuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Čajka smejivá
Čajka smejivá (iné názvy čajka chichotavá, čajka smejivá – obyčajná ; lat. Chroicocephalus ridibundus staršie Larus ridibundus) je druh z čeľade čajkovité (Laridae ). Hniezdi v Palearktíde. Vyskytuje sa takmer na polovici územia Slovenska, hniezdi na ostrovoch. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov čajka smejivá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy, populácia v Európe v rokoch 19902013 mierne klesla, kým v severnej Amerike za posledných 40 rokov tamojšie populácie výrazne stúpli o 361%, to je 46,6% nárast každú dekádu. Prieskum bol vykonávaný na území menšom ako je polovica areálu rozšírenia na severoamerickom kontinente.
Opis
Čajka smejivá meria 37 –, rozpätie krídel má 94 –  a váži 211 – 340 g.
Hlas
Ozýva sa veľmi hlasno hlavne v hniezdnych kolóniách ostrým volaním "kriää" a varovným hlasom "ke-ke-ke".
Výskyt a stav na Slovensku
Čajka smejivá sa na Slovensku vyskytuje celý rok. Hniezdi v kolóniách na ostrovoch veľkých vodných nádrží a rybníkov. Koncom februára prilietajú na hniezdiská a po vyhniezdení ich môžeme nájsť skoro na polovici územia Slovenska. Zimujú na nezamrznutých vodných plochách a za potravou zalietajú na polia, do miest a na smetiská.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 9 000 – 17 000, zimujúcich jedincov 12 000 – 35 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Biotop
Uprednostňujú vodné plochy, močiare a rybníky. Na ostrovoch vodných plôch hniezdia a v okolí hľadajú potravu. V mimohniezdnom období sa vyskytujú pri riekach, väčších vodných tokoch, na poliach aj na sídliskách miest.
Potrava
Čajka smejivá sa živí najmä živočíšnou potravou. Vodný aj suchozemský hmyz a jeho larvy, ryby a drobné cicavce. Zo začiatku jari vyhľadáva suchozemský hmyz a červy, ak ho je nedostatok tak sa viac orientujú na vodný hmyz, hraboše a ryby. Z vodnej hladiny zbierajú rôzne odpadky v zimnom období. Konzumujú aj rastlinnú potravu, odtrhujú si zo stromov čerešne i žalude.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Autrey-lès-Gray (obec)
Autrey-lès-Gray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bosákova ulica
Bosákova ulica je ulica:
Stadio Olimpico di Torino
Stadio Olimpico di Torino (pôvodne Stadio Benito Mussolini, neskôr Stadio Comunale Vittorio Pozzo) je štadión nachádzajúci sa v talianskom meste Turín. Svoje domáce zápasy tu hráva futbalový klub Torino FC. V roku 2006 hostil otvárací i záverečný ceremoniál XX. Zimných olympijských hier a taktiež IX. Paralympijských hier. V minulosti bol domovom ďalšieho turínskeho klubu Juventusu.
Henry Morgan
Admirál Sir Henry Morgan (vo waleštine Harri Morgan ; * cca 1635 – † 25. august 1688) bol waleský admirál britskej Royal Navy, korzár a pirát. Známym sa stal počas pôsobenia v Karibiku kde plienil španielske sídla. Patril medzi najznámejších a najúspešnejších korzárov v dejinách. Bol to jeden z najbezcitnejších námorníkov na karibskom území, ktoré okupovalo Španielsko.
Amancey (kantón)
Amancey je francúzsky kantón v obvode Besançon v departemente Doubs v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 19 obcí.
Tortisambert
Tortisambert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Šustekova ulica
Základné informácie
Vznikla v roku 1977 pri výstavbe panelákového sídliska pod názvom Synekova ulica. Bola pomenovaná podľa Otta Syneka (1900 – 1941), českého komunistického politika popraveného nacistami. Od 1. apríla 1991 má názov podľa Daniela Šusteka (1847 – 1927), spoluzakladateľa Matice slovenskej v USA.
Tortisambert
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 148 obyvateľov (2009).
Šustekova ulica
Základné informácie
Na Šustekovej 2 sa nachádza poliklinika.
Kandidát vied
Kandidát vied (skr. na Slovensku (písaná za menom) CSc./ do roku 1964 C. Sc.; skratka v niektorých štátoch ScC. ) je vedecký titul. Na Slovensku sa udeľoval ako vedecká hodnosť od roku 1953 do roku 1996.
V rokoch 19901996 sa udeľoval paralelne k titulu Dr., ktorý titul kandidát vied napokon nahradil (už v podobe PhD.).
Titul sa prestal udeľovať od 20. novembra 1996 (§ 44a zákona č. 324/1996) na Slovensku a od (?) 1. júla 1998 v Česku. Jeho náhradou sa stali akademické tituly získavané po absolvovaní doktorandského štúdia (19901996 nazývaného na Slovensku postgraduálne štúdium), teda tituly (stav cca. 2005):
Baume-les-Dames (kantón)
Baume-les-Dames je francúzsky kantón v obvode Besançon v departemente Doubs v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 28 obcí.
Zoznam chemických článkov/J
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 88 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
já
Ján Fuska · Ján Garaj · Ján Gažo · Ján Justus Torkoš · Ján Kubis
ję
Jędrzej Śniadecki
ji
Jiří Baborovský · Jiří Drahoš
jo
Jodid · Jodid amónny · Jodid antimonitý · Jodid bizmutitý · Jodid draselný · Jodid dusitý · Jodid fosforečný · Jodid fosforitý · Jodid hlinitý · Jodid hlinný · Jodid kademnatý · Jodid lítny · Jodid meďný · Jodid olovnatý · Jodid ortutnatý · Jodid ortutný · Jodid samarnatý · Jodid sodný · Jodid strieborný · Jodid vápenatý · Jodid zinočnatý · Jodofor · Jodovodík · Johan August Arfwedson · Johan Gadolin · Johann Faust · Johann Wilhelm Ritter · Johannes Adolf Wislicenus · Johannes Nicolaus Brønsted · Johannes Thiele (chemik) · John Anthony Pople · John Bennett Fenn · John Burdon Sanderson Haldane · John Dalton · John Dee · John Ernest Walker · John Howard Northrop · John Charles Polanyi · John James Rickard Macleod · John Kendrew · John Warcup Cornforth · Jonón · Josef Hanuš (chemik) · Joseph Achille Le Bel · Joseph Black · Joseph Louis Gay-Lussac · Joseph Priestley · Jouleov-Braytonov cyklus · Jozef Bitskei · Jozef Locka
jó
Jód · Jódmetán · Jódovaný povidón · Jódová tinktúra · Józef Boguski · Józef Zawadzki
jö
Jöns Jakob Berzelius
Znásilnenie (rozlišovacia stránka)
Znásilnenie môže byť:
Rynárec
Rynárec je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 594 obyvateľov, z toho 303 mužov a 291 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 35,9 roka, ženy 38,3 roka).
5535 Annefrank
thumb| Annefrank z roku 2002. 5535 Annefrank je asteroid, ktorý obieha vo vnútornej zóne hlavného pásu asteroidov a patrí do rodiny Augusta. Nasnímala ho sonda agentúry NASA Stardust, keď 2. novembra 2002 preletela okolo neho vo vzdialenosti 3 300 kilometrov cestou k svojmu hlavnému cieľu - kométe Wild 2. Zaujímave je, že Annefrank sa ukázal dvakrát väčším telesom, ako sa predpokladalo podľa pozemských pozorovaní. Jasnosť, ktorú registrujeme ne Zemi, závisí od odrazivosti a veľkosti osvetleného povrchu, ale astronómovia použili pre albedo príliš nízke hodnoty. Asteroid bol pomenovaný podľa Anny Frankovej, autorky knihy Denník Anny Frankovej, ktorá zomrela v čase holokaustu.
Stolické vrchy
Stolické vrchy je rozsiahly krajinný celok geomorfologickej oblasti Slovenské rudohorie. Nachádza sa v juhovýchodnej časti stredného Slovenska a najvyšším vrchom je Stolica.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Stolické vrchy ***
Vymedzenie
Na severovýchode susedia Stolické vrchy s Nízkymi Tatrami, Volovskými vrchmi a Slovenským rajom, na severe s Muránskou planinou, na západe s Veporskými vrchmi a na juhu s Revúckou vrchovinou. Pohorie má z veľkej časti komplikovane stanovenú hranicu s minimom jednoznačných úsekov v podobe dolín a vodných tokov.
Geomorfologické členenie
Stolické vrchy sa delia na štyri geomorfologické podcelky:
Ochrana prírody
Rozsiahle pásmo na západnom okraji Stolických vrchov tvorí ochranné pásmo Národného parku Muránska planina, v rámci zvyšku pohoria je však ochranársky významné len maloplošné územia. Na niektorých chrbtoch sú zachovalé lesné porasty. Výskyt nerastných surovín podnietil v stredoveku vznik baníckych osád a mestečiek (Kokava nad Rimavicou).
Turizmus
Stolické vrchy patria medzi obľúbené ciele turistov, vyhľadávajúcich pokojné miesta bez húfov turistov. Turisticky významné sú najmä okrajové časti, susediace s národnými parkami Muránska planina a Slovenský raj, ako aj centrálna, najvyššia časť v okolí dominantnej Stolice. Dôležitými východiskovými miestami sú Rejdová, Muráň a Tisovec.
Bentó
náhľad|Bentó náhľad|Bentó Bentó je jedlo v krabičke nazývanej bentóbako. V nej si ľudia berú jedlo do práce, školy či na cestu. V premyslených krabičkách vyrobených z dreva, plastu alebo kovu s priehradkami je obvykle ryža, mäso alebo ryby, nakladaná zelenina, sójová omáčka a ďalšie prísady.
Auvet-et-la-Chapelotte
Auvet-et-la-Chapelotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Merací prístroj
Merací prístroj je zariadenie určené na meranie hodnoty nejakej fyzikálnej veličiny. Čiže, merací prístroj je zariadenie, resp. meradlo, ktoré slúži na prevod meranej fyzikálnej veličiny na merateľný údaj. Napríklad na meranie dĺžky sa používa mikrometer, uhla - uhlomer, hmotnosti - váhy.
Technický opis
Merací prístroj môže pozostávať z viacerých častí:
Klasifikácia meracích prístrojov
Meracie prístroje klasifikujeme podľa rôznych kritérií:
Externé odkazy
Meracie prostriedky (zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok) Meracie prístroje pre priemysel (zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok) Vlastnosti meradiel a meracích prístrojov
Lisa Marie Presleyová
Lisa Marie Presleyová (neprechýlene: Lisa Marie Presley; * 1. február 1968, Memphis, Tennessee, USA – † 12. január 2023, Los Angeles, Kalifornia ) bola americká speváčka a skladateľka, tiež známa ako „princezná rock and rollu“, jediný potomok speváka Elvisa Presleyho a Priscilly Presleyovej.
Detstvo a mladosť
Lisa Marie Presley sa narodila v Memphise, Tennessee, presne 9 mesiacov po tom, čo sa jej rodičia vzali. Bývali v Gracelande, Elvisovom statku v Memphise, až kým sa jej rodičia v roku 1972 neodlúčili. Po ich odlúčení a následnom rozvode bývala Lisa Marie prechodne u svojho otca v Gracelande a u jej matky v Beverly Hills. Takto to pokračovalo až kým jej otec zomrel (16. augusta 1977). Potom už bývala iba u svojej matky v Beverly Hills. Keď jej otec zomrel, Lisa sa stala spoludedičkou jeho majetku spolu s jej starým otcom Vernonom Presleym a prababkou Minnie Mae Presley. Vernon umrel v roku 1979 a Minnie Mae v roku 1980. Potom bola Lisa Marie jedinou dedičkou a zdedila Graceland.
Súkromný život
3. októbra 1988 sa Lisa Marie vydala za svojho priateľa Dannyho Keougha. Počas manželstva mali spolu 2 deti – dcéru Danielle Rileyovú, narodenú 29. mája 1989 a syna Benjamina Storma, narodeného 21. októbra 1992. V apríli 1994 Lisa Marie oznámila, že sú odlúčení, ale udržujú dobré vzťahy kvôli deťom. O mesiac neskôr odletela do Dominikánskej republiky, aby získala rýchly rozvod, ktorý prišiel 6. mája 1994. V roku ich rozvodu, zostali dobrými priateľmi a dokonca napísali spolu aj nejaké skladby. Keough žije v penzióne blízko jej domu. Keď bola Lisa Marie na turné vyučoval deti doma. 20 dní po ich rozvode, 26. mája 1994 si Lisa Marie vzala speváka Michaela Jacksona. Prvýkrát sa stretli, keď sedemročná Lisa prišla na niekoľko jeho koncertov v Las Vegas so svojím otcom. Stretli sa znova o niekoľko rokov neskôr. Počas obvinení Michaela Jackson zo sexuálneho obťažovania detí, sa stal doslova závislý od jej psychickej podpory, a ona sa zas obávala o jeho zdravie a závislosť na drogách. Boli v každodennom telefonickom kontakte. Lisa to komentovala: "Verila som, že neurobil nič zlé a obvinenia boli falošné. A áno, zamilovala som sa do neho. Chcela som ho zachrániť. Cítila som, že je to správne." Krátko po tom, sa Lisa pokúšala presvedčiť Jacksona, aby sa so žalobcom vyrovnal mimosúdne a aby sa šiel rehabilitovať. Urobil oboje. Nedávno Lisa Marie vydala vyhlásenie na svojom blogu na MySpace týkajúce sa smrti Jacksona 25. júna 2009, povedala, že zlyhala v pomoci Jacksonovi a tiež hovorila o ich svadbe: ''"Náš vzťah nebol falošný, ako to vykresľuje tlač. Verím, že ma miloval, ako najviac vedel, a ja som ho tiež veľmi milovala. Všetky zlé skúsenosti a spomienky na neho zomreli spolu s ním. Bol to úžasný človek, a ja som veľmi rada, že som sa k nemu dostala tak blízko a získala som veľa skúseností zo života s ním. Dúfam, že teraz je vykúpený z bolesti a smútku."
V roku 1995 sa Lisa Marie objavila vo videoklipe Michaela Jacksona "You Are Not Alone" len s uterákom okolo pása. Rozviedli sa 18. januára 1996 "v dobrom". Údajne sa schádzali aj po rozvode, ako milenci.
10. augusta 2000 sa Lisa Marie zosobášila s americkým hercom Nicolasom Cageom. Zanietený fanúšik Elvisa, Cage, tvrdil, že bol jediný okrem Elvisových príbuzných, kto videl Elvisovu spálňu v Gracelande. Požiadal o rozvod po 108 dňoch manželstva, 25. novembra 2002, len dva dni potom, čo sa šťastný pár objavil na premiére "Adaptation". Rozvod bol dokončený 26. mája 2004. Rozvodové konanie trvalo dlhšie, než manželstvo.
Lisa Marie sa znova vydala 22. januára 2006 za Michaela Lockwooda. Lockwood je gitarista, hudobný producent a režisér. V marci 2008, Lisa Marie oznámila, že je tehotná. To ukončilo špekulácie o jej priberaní. Jej manžel sa stal prvýkrát otcom. Dňa 7. októbra 2008 porodila jednovaječné dvojičky, Harper Vivienne Ann a Finley Aaron Love pomocou cisárskeho rezu. Dvojčatá vážili približne a.
V júli 2010 Lisa Marie a jej deti navštívili hrob Michaela Jacksona vo Forrest Lawn. Potom Lisa Marie napísala na Myspace a žiadala fanúšikov Michaela, aby mu nosili slnečnice, pretože to bol jeho obľúbený kvet. Odvtedy je jeho hrob ozdobený slnečnicami. Lisa Marie a jej rodina sa presťahovala do Veľkej Británie "Našli sme kvalitu života, ktorá je oveľa viac naplňujúca a obohacujúca. Zdvorilosť, kultúra a ľudia ma prinútili prebudiť sa a zabudnúť na pochmúrne myšlienky. V auguste 2010 kúpili Presleyovci vilu v blízkosti Tunbridge Wells, Kent. V blízkosti domu je bývalý domov zakladateľa scientológie, L. Rona Hubbarda v East Grinstead, Západný Sussex. Podľa médií sa Lisa Marie rozhodla opustiť Los Angeles, kvôli klebetám o jej ex-manželovi Michaelovi Jacksonovi. On sama povedala, že sa jej LA zdá stále viac povrchné, pokiaľ to je vôbec možné.
Úmrtie
Zomrela na zástavu srdca 12. januára 2023. Jej posledné verejné vystúpenie, bolo dva dni pred smrťou, na 80. odovzdávaní cien Zlatý glóbus, na ktorom sa zúčastnila so svojou matkou, Priscillou Presleyovou.
Single
To Whom It May Concern
Now What
Iné
Besançon-Est
Besançon-Est je francúzsky kantón v obvode Besançon v departemente Doubs v regióne Franche-Comté. Tvoria ho 3 obcí.
Premonštrátsky kláštor (Jasov)
Premonštrátsky kláštor s Kostolom svätého Jána Krstiteľa (tiež Jasovský kláštor ) je barokový sakrálny komplex nachádzajúci sa vo východoslovenskej obci Jasov, západne od Košíc, v okrese Košice-okolie v Košickom kraji.
Stavebné dejiny
Na konci 12. storočia sa na tomto mieste usadili príslušníci rehoľného rádu premonštrátov. Bolo to iba niečo viac ako päťdesiat rokov od chvíle, čo regule novej cirkevnej rehole Norbertovi z Xantenu schválil v roku 1126 pápež Honorius II. Ich príchod na územie niekdajšieho Uhorska sa datuje rokom 1130, kedy vo Veľkom Varadíne (dnes Oradea v severozápadnom Rumunsku) založili kláštor. Jedno z prvých premonštrátskych prepoštstiev na dnešnom území Slovenska vzniklo v Bzovíku na pôvodne cisterciánskom opátstve z roku 1130.
Trvalé osídlenie územia Jasova sa datuje od 12. storočia, kedy nastal v tejto oblasti rozvoj baníctva. V druhej polovici 14. storočia sa v obci začalo so stavbou prvých hámrov na spracovanie bohatých ložísk železa, medi a olova z okolitých baní. V roku 1487 sa Jasov, ako jedno zo siedmich miest, stal súčasťou Zväzu hornouhorských banských miest.
Od založenia do roku 1745
Predpokladá sa, že mnísi si prvé kláštorné budovy v Jasove postavili z dreva. Okolo roku 1228 začali s budovaním kamennej stavby kláštora, do výstavby ktorej však nepriaznivo zasiahol vpád tatárskych hôrd. Stavba bola vyplienená. Súčasná budova je v poradí štvrtou stavbou na tomto mieste.
Premonštrátski rehoľníci sa postupne usádzali i na ďalších miestach Horného Uhorska; najneskôr do roku 1387 vzniklo, okrem Jasova, na území Slovenska ďalších päť premonštrátskych kláštorov: v Lelesi, Bíni, Šahách, Nižnej Myšli a v Kláštore pod Znievom. Kláštory premonštrátov patrili medzi veľmi významné cirkevné ustanovizne. Rehoľní bratia vykonávali nielen pastoračnú činnosť, ale venovali sa aj osvete a zakladaniu škôl. Mali bohaté knižnice, zaoberali sa skriptorskou, pedagogickou, umeleckou ale aj hospodárskou činnosťou, najmä v oblasti baníctva, lesníctva a poľnohospodárstva (vinohradníctvo, rybolov). Niektorí členovia rádu zastávali významné posty pri kráľovskom dvore a leleský a jasovský konvent plnili aj funkciu tzv. hodnoverného miesta (jasovskému konventu právo vydávať hodnoverné listiny udelil v roku 1255 kráľ Belo IV.). Belo IV. tiež povolal na tieto územia, vyľudnené po tatárskych vpádoch, kolonistov a obci Jasov udelil rozsiahle výsady, podobné privilégiám kráľovských miest – o. i. právo slobodnej voľby farára a richtára, trhové a dolovacie právo. Prikázal tiež obyvateľom obce odvádzať povinné dávky kláštoru. I keď podľa historických záznamov prvá písomná zmienka o jasovskom prepoštstve pochádza ešte z roku 1234 (v nej sa uvádza zasvätenie kláštora svätému Jánovi Krstiteľovi ako aj podriadenosť jasovského kláštora Kláštoru svätého Štefana vo Veľkom Varadíne), listina Bela IV. z roku 1255 sa v súčasnosti považuje za zakladaciu listinu prepoštstva. Pre jasovský konvent mala táto listina aj ďalší, nemenej dôležitý význam – vymenúvala totiž kláštorné majetky a vymedzovala hranice územia pod správou kláštora.
Prvým predstaveným jasovského kláštora, známym podľa mena, bol prepošt Albrecht (Albert), ktorý sa do čela rádu dostal v roku 1235 (tento post zastával až do svojej smrti v roku 1257). Majetok kláštora zanechal v neutešenom stave. Situácia sa čiastočne zlepšila až koncom 13. storočia, kedy na základe privilégia kráľa Ondreja III. bolo premonštrátom povolené na svojich územiach dolovať rudy. Okrem nelichotivej hospodárskej situácie kláštor trpel i vnútornými spormi, ktoré sa najvypuklejšie prejavili pri dosadení prepošta Mikuláša II. v roku 1350 kráľom Ľudovítom I. Veľkým z Anjou.
vľavo|náhľad|Areál kláštora je situovaný v očarujúcej krajine Dôležitým medzníkom v dejinách jasovského kláštora bol rok 1436. 26. januára v uvedenom roku kráľ Žigmund Luxemburský vydal nariadenie, ktorými prikazoval kláštor opevniť múrmi. Mnísi pod vedením prepošta Stanislava kláštor prestavali na opevnený hradný objekt, čo sa odzrkadlilo aj v jeho oficiálnom pomenovaní. Od tohto dátumu sa v listinách uvádza ako „castrum Jászó“, „castellum“ či „Jászóvár“ (t. j. Jasovský hrad). Vzhľad takto prebudovaného kláštora zmenil aj jeho charakter – stal sa pevnosťou, ktorá v časoch, keď o nástupnícke práva v Uhorsku bojoval Ladislav Pohrobok, slúžila ako útočisko pred bratríckymi vojskami Jána Jiskru z Brandýsa. Ten na poverenie kráľovnej Alžbety Luxemburskej hájil záujmy jej nedospelého syna. Napriek hradbám však bratríci kláštor dobyli a ovládali ho až do roku 1447. Premonštráti boli nútení kláštor opustiť. V priebehu nasledujúcich takmer dvadsiatich rokov kláštor viackrát zmenil majiteľa. Až v roku 1464 sa rehoľníci definitívne vrátili do svojho sídla.
Skazu kláštorných budov dovŕšili vojská Imricha Tököliho, ktoré ho v roku 1685 dobyli a vypálili. Po ich odchode sa ho však poslednému commendatorovi z radov svetského kléru Jurajovi Fenesimu podarilo opraviť.
Nové osídlenie premonštrátskymi bratmi priniesli až reformy kráľa Leopolda I. Habsburského, ktorý dal previesť jasovský kláštor (spolu s kláštormi vo Veľkom Varadíne a v Lelesi) do majetku kláštora v Perneku, ktorý ho následne v roku 1700 predal premonštrátskemu opátstvu z moravskej Louky pri Znojme. Nový správca, loucký kláštor, odvtedy nielen dosadzoval prepošta v Jasove ale posielal tu aj administrátorov a rádových mníchov. 6. mája 1745 vyslal do Jasova ako nového administrátora opáta Andreja Sauberera (17001779).
S príchodom energického a organizačne nadaného opáta začala nová, najskvostnejšia kapitola dejín premonštrátskeho kláštora v Jasove. Sauberer nielenže dal postaviť nový kláštor a kostol, v podobe, v akej ich poznáme dnes, ale zároveň pozdvihol hospodársky život tak kláštora ako aj celej obce. Po zastabilizovaní finančných pomerov prepoštstvo nastúpilo cestu ekonomickej prosperity.
Úspechy opáta Sauberera neušli pozornosti cisárskeho dvora. Vďaka privilégiám Márie Terézie bol jasovský konvent, po predchádzajúcom súhlase uhorských stavov, 19. novembra 1770 povýšený na samostatný kláštor. Opát sa stal kráľovniným dôverníkom a prelátom uhorskej dolnej tabule s právom zúčastňovať sa zasadnutí krajinského snemu. Vyvrcholením Saubererovej svetskej kariéry bolo v roku 1774 vymenovanie za dvorného radcu Márie Terézie.
17451990
Opát Andrej Sauberer sa ešte v roku svojho príchodu do Jasova stal, po smrti prepošta Goldegga, novým jasovským prepoštom (bol ním až do svojho skonu v roku 1779). Svoje odhodlanie hospodársky a duchovne povzniesť upadajúce opátstvo čoskoro po nástupe na prepoštský stolec začal napĺňať konkrétnymi činmi. Je obdivuhodné, že aj napriek neľahkej úlohe pri konsolidácii hospodárskych pomerov konventu sa rozhodol pre radikálne opatrenie týkajúce sa stavby nového kláštora a jej financovania.
Zakrátko po nástupe do funkcie sa odhodlal k prestavbe, no v skutočnosti pre výstavbu nového kláštora v neskorobarokovom slohu. Veľkoryso poňatý projekt prestavby opevneného stredovekého kláštora, ktorý do základov zbúrali, začal zrejme už v polovici 40-tych rokov 18. storočia. Podľa záznamu z 19. storočia, objaveného na zadnej strane hlavného oltára v jasovskom kostole, práce začali položením základného kameňa v roku 1745.
Otázku autorstva projektu kláštora vyriešili historické výskumy, ktoré potvrdili stavbu ako dielo významného rakúskeho architekta a staviteľa Franza Antona Pilgrama (16991761), pôvodom z Korutánska, ktorého už na Slovensku preslávila výstavba Kostola a kláštora svätej Alžbety sestier alžbetínok v Prešporku.
Podľa dobových záznamov Pilgram pracoval na jasovskej stavbe už na prelome štyridsiatych a päťdesiatych rokov. Jeho zásluhou tu vzniklo stavebné dielo v mimoriadne úspešnom dispozičnom rozvrhu s centrálnou stavbou kostola symetricky doplnenou na oboch stranách trojtraktovými krídlami so samostatnými dvormi – reprezentačnými priestormi prelatúry na jednej strane a konventu na strane druhej. Koncepcia stavieb v Jasove vychádzala z predlôh starších barokových kláštorných súborov – benediktínskeho kláštora v Göttweigu, cisterciánskeho v Szentgotthárde a premonštrátskeho v Louke. Zbúranie starších stavieb od základov mu umožnilo realizovať veľkorysú koncepciu kláštora osadeného v malebnej krajine, nezaťaženú a neobmedzovanú uličnou zástavbou, s ktorou sa Pilgram musel vysporiadať pri realizácii bratislavského kláštora alžbetínok v rokoch 17391745. Keď 28. októbra 1761 Pilgram zomrel, pokračovatelia v jeho diele, palier Anton Salzgeber, pôvodom z Tirolska, a murársky majster Sebastian Cehmayster, mohli nadviazať na Pilgramove projekty a zavŕšiť stavbu celého komplexu.
náhľad|upright|Priečelie Kostola svätého Jána Krstiteľa po celkovej rekonštrukcii Dotvorením stavebne mimoriadne hodnotného diela je jeho interiérová výzdoba, ktorú realizovala trojica významných umelcov – sochár Johann Anton Krauss, štukatér Johann Ignaz Hennevogel (17271790) a predovšetkým maliar Johann Lucas Kracker. Všetci traja patrili k vynikajúcim umelcom vo svojich profesiách – Kracker v Jasove pracoval celkom v troch etapách (1752, 17621765 a 1776) a vytvoril tu svoje vrcholné dielo (fresky klenby zimnej jedálne v prelatúre, klenby slávnostného schodiska, všetky maľby v chráme, maľby na trojuholníkových frontónoch na priečelí kláštora a fresky klenby kláštornej knižnice, namaľoval i sedem oltárnych obrazov a tiež dve menšie kompozície na menzách oltárov svätého Norberta a svätého Augustína); s Kraussovým dielom sa stretávame na viacerých miestach okolia Košíc a spolu s Krackerom sa okrem Jasova podieľal aj na výzdobe hlavného oltára kostola v Egeri. Takmer žiadne poznatky nemáme o štukatérovi Johannovi Hennevogelovi (spolu s Krackerom pracoval na výzdobe pražského Kostola svätého Mikuláša na Malej Strane), jeho práce však harmonicky zjednocujú maliarsku a sochársku zložku výzdoby jasovského kláštora.
Stavba Kostola svätého Jána Krstiteľa, jednej z najvýznamnejších barokových sakrálnych stavieb na Slovensku, bola konsekrovaná 1. októbra 1766.
Obnovený konvent pôsobil v kláštore nepretržite do roku 1787, kedy bola na základe dekrétu cisára Jozefa II. z 26. marca 1787 rehoľa premonštrátov zrušená (podobne ako všetky kontemplatívne rády). Archív a bohoslužobné predmety previezli do Budína a ostatný hnuteľný majetok predali na dražbách. Priestory vyprázdneného kláštora obsadili obyvatelia Jasova. Tí spôsobili v jeho areáli v roku 1792 požiar, ktorý zničil nielen západný trakt kláštora, ale podľahlo mu aj niekoľko domov v obci.
Činnosť premonštrátov v Uhorsku opätovne povolil 12. marca 1802 cisár František II. no iba pod podmienkou, že budú spravovať aj cirkevné gymnáziá. Mnísi sa mohli vrátiť do kláštora, ktorý však našli zničený a z veľkej časti vyhorený. I tak ho obnovili, ba založili aj jeho filiálky v Debradi, Rudníku a vo Vyšnom Medzeve. Kláštor zároveň prevádzkoval štyri gymnáziá: v Košiciach, Levoči, Rožňave a vo Veľkom Varadíne.
Na konci 19. storočia rád premonštrátov patril medzi významných podnikateľov nielen v regióne. V Jasove prevádzkoval výrobu rúr, mal tu aj manufaktúru na výrobu kachličiek, tehelňu, tlačiarne a parnú pílu. Ďalším podnikateľským subjektom prenajímali hutu na spracovanie rúd a výrobu kovov, rudné bane, kameňolom s ťažbou mramoru, hámor a mlyny. Kláštoru zároveň patrila poľnohospodárska pôda o výmere viac ako dvadsaťtisíc hektárov. Už začiatkom 20. storočia mali dokonca vlastnú elektráreň.
Veľký zlom vo fungovaní rádu priniesol rok 1950. Politické pomery (ateizácia spoločnosti, rušenie kláštorov a rehoľných spoločenstiev) prinútili mníchov kláštor opustiť. Počas smutne známej Akcie K bolo niekoľko desiatok kláštorov v celom vtedajšom Československu zrušených a rehoľní bratia boli z nich internovaní v tzv. sústreďovacích kláštoroch (jedným z nich bol aj jasovský).
Po zrušení jasovského konventu padlo rozhodnutie umiestniť do bývalého kláštora psychiatrickú nemocnicu určenú pre tie najťažšie prípady. Štyridsať rokov trvala devastácia jedného z najväčších klenotov barokového umenia u nás. Až v roku 1990 sa dostal kláštor, priam barbarsky vyplienený, do rúk pôvodných majiteľov. Od uvedeného času slúži svojmu pôvodnému poslaniu a niekoľko desiatok rehoľných bratov sa snaží priviesť komplex k svojej niekdajšej kráse.
Prehliadka kláštorného komplexu
Na šírku roztiahnuté priečelia kláštorných krídel, orientované na juhovýchod, sú ukončené nárožnými vežami s manzardovými strechami. Vstupné časti do prelatúry i konventu sú zvýraznené rizalitmi a na vrchu ukončené trojuholníkovými frontónmi.
Komplexu kláštora dominuje stavba Kostola svätého Jána Krstiteľa. Štvoretážové priečelie kostola je členené horizontálnymi rímsami. Na okrajoch je zvýšené o jedno podlažie a prechádza do dvojice štíhlych veží ukončených helmicami. Dve spodné poschodia priečelia sú vertikálne členené pilastrami zakončenými hlavicami v korintskom slohu. Jeho centrálna časť s hlavným portálom, konvexno-konkávny rizalit, je na vrchu ukončená trojuholníkovým tympanónom so symbolom Najsvätejšej Trojice. Okraje stavby obsahujú plytké, oválne zakončené niky, v ktorých stoja sochy dvoch uhorských kráľov – svätcov: svätého Ladislava a svätého Štefana.
Interiér Kostola svätého Jána Krstiteľa
náhľad|upright|Pohľad do interiéru kostolaNa obdĺžnikovom pôdoryse stojaca jednoloďová stavba kostola návštevníka zaujme predovšetkým svojou interiérovou výzdobou vytvorenou v pozoruhodnej slohovej jednote. Jej jednotlivé zložky – maliarska, sochárska a umeleckoremeselná – sa dôsledne podriaďujú kánonu barokovej krásy.
Všeobecne možno povedať, že opát Sauberer mal pri voľbe umelcov, ktorí v Jasove zrealizovali jeho predstavy, mimoriadne šťastnú ruku. Tvorivý tím – architekt Franz Anton Pilgram, maliar Johann Lucas Kracker a štukatér Johann Ignaz Hennevogel – bol napokon obohatený o výnimočného sochára Johanna Antona Kraussa.
Medzi najvzácnejšie súčasti chrámového vybavenia patrí kolekcia siedmich oltárov, rozmiestnených po jeho obvode v prísnej symetrii. Všetky oltárne obrazy sú dielom Johanna Lucasa Krackera.
Po vstupe do chrámu prvým oltárom vľavo je oltár zasvätený patrónke baníkov svätej Barbore s oltárnym obrazom Sťatie svätej Barbory. Jeho náprotivkom je oltár svätého Ondreja (zvaného aj oltár svätého Jána Nepomuckého) so zaujímavým, ikonograficky nezvyčajným námetom na oltárnom obraze. Fiktívne stretnutie apoštola Ondreja a svätého Jána Nepomuckého je alegorickou parafrázou stretnutia mecenáša a umelca – opáta Andreja Sauberera a maliara Krackera – stretnutia, ktoré prerástlo do veľmi úspešnej spolupráce.