cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tono S.
Album „Univerzálny hráč“
Tono S. mal ešte dlhšie pred vydaním albumu napísané niektoré texty, ktoré mal robiť spoločne s Rebelom ako skupina Mater. Medzitým však Tono S. písal nejaké sólo texty na mixtapy a celkom sa mu to zapáčilo a tak začal dopisovať rozrobené texty a písať úplne nové. Materiál sa mu tak nakopil, že alternatíva spraviť sólo album bola veľmi výhodná vec. Debutový sólo-album „Univerzálny hráč“ vyšiel 29. augusta 2012 vydavateľstvom GRAMO ROKKAZ, s.r.o. ako CD album. Na albume sa nachádza 16 skladieb s viacerými hosťami, medzi ktorými boli napríklad členovia skupiny Gramo Rokkaz, Boy Wonder, Lyrik, Strapo alebo Zverina. O hudobné podklady sa postarala rovnako pestrá zostava, medzi inými aj Smart, DJ Metys, Analytik, Deryck, Majstro, Fellovič, Mugis a Skunk-fu. Scratche na albume si zobral na starosť DJ Miko a DJ Spinhandz. Album obsahuje tri videoklipy. Ako prvá z troch vyšla skladba „Iný“. Začala sa natáčať ešte koncom zimy 2012 pri petržalskom Draždiaku, no a réžiu si na starosť zobral sám Tono S. Na kameru, strih a samotnú postprodukciu dohliadal Ivan Kollár. 12. decembra 2012 vyšiel klip s názvom skladby „Sa mi sníva?“, ktorý má k júlu 2015 viac ako 220 500 prehratí na oficiálnom Gramo Rokkaz kanáli na YouTube. Ďalší videoklip „Nezvaný hosť“ vyšiel podstatne neskôr, avšak má viac prehratí ako prvé dva vidoklipy. Má k júlu 2015 viac ako 1 058 000 prehratí. Texty albumu sa nedajú presne definovať, keďže každý singel je o niečom inom, najčastejšie Tono S. rapuje o ťažkom, rýchlom, nepredvídateľnom, ale aj peknom a šťastnom živote, ale môžeme aj objaviť skladbu napríklad o Bohu („Modlitba“). Ďalej je možné nájsť na albume históriu autora, ako aj skupiny Mater, ktorú tvorí spoločne s Rebelom. Názov skladby je „Chlapci“ a je na albume v poradí deviata.
Album krstil spoločne so Strapovým albumom „23“ na turné „Že či sú zlí?“. Prvý krst sa konal v Prahe v septembri 2012. Krst pre slovenských fanúšikov bol 5. októbra 2012 v Bratislave.
Cover albumu
Riešenie grafiky coveru si pripravil Tono S. v spolupráci s Veronikou Donutkovou a Nabisom. Cover albumu obsahuje dres zavesený vešiakom na skrinke s číslom 1. Dres nesie číslo „75“ a nápis „Suchota“. Číslo 75 si na dres vybral Tono S. práve preto, lebo mu najviac vystihovali jeho iniciály, číslo 7 predstavuje písmeno T (Tono) a číslo 5 písmeno S (Suchota).
V Gramo Rokkaz
Po svojom debutovom albume napísal Tono S. mnoho textov. Objavil sa na albume Separa (vtedajšieho skupinového kolegu), ktorý vydal 31. októbra 2012 svoj debutový album „Buldozér“. Separ vytvoril preto tento album, lebo mal dojem, že v Gramo Rokkaz je strašne veľa členov a málo albumov. Ďalej Tono S. hosťoval na albumoch rapera Decka s názvom albumov „Utečenec“ a „Kronikár“.
Pri ostatných intrepretoch
Tono S. mal spoločne so Strapom dve skladby, ktoré prezentovali na turné „Že či sú zlí?“. Jedna skladba („Nečakaj“ ) sa nachádza na albume „Univerzálny hráč“ a druhá („Vždy som taký bol“ ) na sólo albume „23“ od Strapa. Ďalšia spolupráca fungovala s DJ Fatteom a Restom skladbou „Milujem túto dobu“, potom sa objavila skupina Mater na Mugisovom albume „Závet“, kde spolu s Mugisom a Spinhandzom vypracovali skladbu „Slovenske Pohlady“. 7. februára 2012 vyšiel voľne stiahnuteľný online album „Dillalog“, kedy oslavoval „J Dilla“ svoje 38. narodeniny. Na albume hosťuje okrem ostatných členov Gramo Rokkaz aj Tono S. skladbou „Neni mi pomoci“. Ďalšia spolupráca Tona S. a celého Grama Rokkaz so Spirit Music vzišla po nahraní tracku „Čo by si vrátil späť“, ktorá patrí do Grimasovho producentského albumu tretieho v poradí - „Heartbeat“. Tono si pripravil v skladbe refrén, ostatní členovia Gramo Rokkaz sa postarali o slohy.
Každoročne sa na začiatku letných prázdnin koná na bratislavských Zlatých Pieskoch rapový a Djský festival Hip Hop žije. Zúčastňuje sa ho takmer celá najväčšia scéna Českých a Slovenských raperov. V piatok 26. júna 2015 sa začínal konať 3. ročník tohto festivalu. K príležitosti tohto festivalu narepovalo 27 raperov z Česka a Slovenska na beat DJ Wicha na skladbu „#27“. Je to najväčší "feat" československej scény. Medzi nimi prispel na skladbu aj Tono S. svojimi veršami. Okrem neho sa na majku vystriedali Separ, Otecko, Zverina, Decko, Majself, Supa, Ego, Vladimir 518, Refew, Momo, Slipo, Danosť, Elpe, Paulie Garand, Idea, Čistychov, DNA, Rebel, Indy, Jay Diesel, Moe, Opak, Delik, BCL, Dame, Majk Spirit. Chalani natočili aj videoklip k tejto skladbe, ktorú mali na starosti Michal Nemtuda a Peter Vaněk. Tono prednáša svoj rap za asistencie Decka a Danosťa.
Album „1“ s Gramo Rokkaz
26. februára 2014 vydal label Gramo Rokkaz prvý album ako skupina - GR Team. Na albume sa okrem členov Gramo Rokkaz (Tono S., Rebel, Decko, Danosť) objavili aj Separ, Rest, Paulie Garand, či Idea. Producentskú stránku mali okrem iného na starosti Lkama, DJ Wich, Grimaso, Deryck, DJ Metys, DJ Miko, DJ Spinhandz alebo DJi z 1210 Symphony. Na klasickej verzii albumu sa nachádza 15 skladieb, na deluxe verzii je 36 skladieb z toho 15 čisto beatov. Z 21 skladieb sa Tono S. podielal na 13. Každý raper zo štvorice má na albume aspoň jednu sólo skladbu. Tono S. si pripravil na album dve sólo skladby. Skladbu „Pán Člajn“, ktorá sa nachádza na hlavnom trackliste a bonusovú skladbu „Staraj sa o seba!“. Skladbou „Pán Člajn“, chcel Tono S. poukázať na svoje vtipné punchlines, o beat sa postaral Mugis. 4. mája 2015 vyšiel aj videoklip na túto skladbu. Tono v ňom rapuje v lese a vyjadruje svoje riadky trefnými gestami a zábavnými grimasami, pričom to čo sa mu nepáči jednoducho spáli. V klipe sa objavil aj MC Gey z Ty Nikdy Labelu. Okrem tejto skladby Mugis urobil hudbu aj na „Príbehy z ulice 2“. Na skladbu „Staraj sa o seba!“ bol taktiež spravený videoklip. O hudbu sa postaral slovenský producent Godot, réžiu a post-produkciu videoklipu si vzala na starosť Veronika Donutková (tak isto ako pri videoklipe Pán Člajn) za asistencie Šmejdyho z Dark Hand. Ten sa postaral aj o kameru, pred ktorú sa okrem samotného autora skladby postavila aj slovenská herečka Petra Polnišová. Nahrávanie skladby sa konalo v štúdiu Bodák Records. Na oficiálnom kanáli Gramo Rokkaz na YouTube má k decembru 2015 viac ako 700 000 prehratí.
Album „Návraty“ s Beyuz (produkcia)
Tono S. nachystal spoločne s producentom Beyuzom album, ktorý nesie názov „Návraty“. Tono S. aj napriek tomu, že v albume rapuje sám, nenazýva tento album ako sólový, pretože tvrdí, že má rovnakú zásluhu na ňom ako jeho producentský kolega Beyuz. Nahrávanie albumu, ktoré sa začalo v apríli 2013 vypustením singla Mŕtva chémia sa ťahalo takmer rok. Počas čakania na vypustenie albumu vyšli na oficiálnom YouTube kanáli Tona S. dve videá zo štúdia nahrávania. Beyuz v albume hľadá krásu v pesničkách z dôb dávno minulých. Album nás vracia do čias gentlemanov a poctivej hudby. Jedná sa o materiál, ktorý ocení len náročný poslucháč. Nachádza sa tu 10 skladieb, Tono S. z toho v siedmych rapuje, v intre s názvom „Vítame vás“ predstavuje tvorcov albumu, čiže seba a Beyuza a dve skladby sú nazvané tzv. medzihry („Práca šlachtí“, „Medzihra“). Najpopulárnejšia skladba z albumu je bezpochyby dielo „Mŕtva chémia“, ktorá má k júlu 2015 na YouTube viac ako 262 000 pozretí, avšak nevyšla na oficiálnom kanáli Gramo Rokkaz ale na kanáli Tono Suchota. V autobiografickom diele sa Tono S. opísal v skladbe „Nudný chalan“.
Cover albumu
Na covere albumu sa nachádzajú autori na ulici mesta, ktorí stoja vedľa zaparkovaných áut. Ilustrácie sú od Ivana Kasaja a foto od Veroniky Donutkovej.
Rok 2015
Cez leto 2015 sa, ako už je v Gramo Rokkaz zvykom, vydal Tono na SUPPORT YOUR LOCAL HUSTLER. Táto akcia spočíva v tom prísť ako interpret k ľuďom čo najbližšie a ponúknuť merch. Tono S. od 8. augusta do 11. augusta obehal 10 slovenských miest: Bratislavu, Trenčín, Žilinu, Martin, Poprad, Prešov, Košice, Banskú Bystricu, Nitru, Trnavu. Po letnom vydaní sólo albumu „Fičúringy“ sa Tono S. objavil ešte na treťom albume Decka s názvom „Diabol nosí bradu“, tu sa nachádza na dvoch skladbách. Jedna vec je spoločná skladba so zoskupením GR Team - názov skladby: „G.R.T.E.A.M.“ Druhá skladba je remix na skladbu „2 a pol chlapa“ z Tonovho albumu. O remix sa postaral producent OrtoDogz. 21. decembra 2015 vydali členovia Gramo Rokkaz Špeker & Boco klip na skladbu „Furt“ z ich pripravovaného albumu. Tono S. má na skladbe refrénovú slohu. Jeho flow (prednes rapu) sa veľmi podobá s flowom amerického Snoop Dogga. O režii videa se postaral Matúš Mikuláši.
Terén
Terén môže byť:
Ovanches
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gibson Les Paul
Gibson Les Paul je elektrická gitara, ktorej projektantom bol džezový gitarista Les Paul a Ted McCarty.
Táto vlajková loď firmy Gibson sa vyrába už 60 rokov v nezmenenej forme. Je „matkou“ všetkých neskorších masívnych elektrických gitár firmy Gibson. Je odpoveďou firmy Gibson na Fender Telecaster a rovnako je legendou rocku a blues.
Vznik
Gitara Gibson Les Paul stelesňuje predstavu gitaristu a vynálezcu Les Paula (vymyslel napríklad viacstopový hudobný záznam), ktorý s myšlienkou masívnej, teda plnej elektrickej gitary prišiel do firmy Gibson už v roku 1941, vtedy ho s jeho prototypom neskôr nazývanom "Log" (Poleno – túto prezývku gitara dostala podľa masívneho borovicového trámu prierezu 10x, ktorý tvoril stredový diel tela) na ktorom pracoval od roku 1939 vyhodili. Les Paul sa ale myšlienkou plnej elektrickej gitary zaoberal už dávnejšie. O necelých 10 rokov ale firma Gibson Les Paula kontaktuje, pretože firma Fender je so svojim Telecastrom veľmi úspešná.
Predstava Gibsonu bola jasná, vytvoriť kontrast ku gitare Telecaster, čomu zodpovedá konšrukcia nástroja.
Konštrukcia a história modelu 1952 – 1961
Oproti jednoduchému ekonomickému a novátorskému Telecastru je Les Paul gitarou luxusnou a trochu konzervatívnou, svedčí o tom aj jej dizajn vychádzajúci z tradície Gibson a hlavne jej jazzových akustických gitár s klenutou vrchnou doskou. Zatiaľ čo Fender používal miestne a ľahko dostupné drevo (bahenný jaseň sa ťažil priamo v Kalifornii, javor v Kanade), Gibson pre svoje elektrické gitary zvolil luxusnejší mahagón, z ktorého bol vyrobený krk aj základ tela, na ktoré je prilepená javorová klenutá vrchná doska, mahagón dá zvuku hutnosť, konkrétne hĺbky a príjemné stredné frekvencie, javor dodá zvuku brilantnosť. Tiež konštrukcia krku je odlišná od tej ktorú zaviedol Fender, ale krk Telecastru bol z jedného kusu javoru, Gibson vsadil už na konštrukciu desiatkami rokov overenú na akustických gitarách, de je hlava ku krku nalepená a zviera uhol dozadu, smerom k hráčovi, samotný krk je do tela je tradične vlepený, a na samotný krk je nalepený palisandrový hmatník s 22 pražcami a s pozičnými značkami v tvare koruny. Vrchná doska a hmatník je lemovaný.
Od roku 1956 bol ponúkaný prvý modifikovaný model Les Paula s ebenovým hmatníkom a blokovým vykladaním – Custom, táto verza bola ponúkaná väčšinou v čiernej farbe v kombinácii so zlatými kovovými časťami gitary (kobylka, mechanika, drobné kovové súčiastky), na týchto modeloch sa už v priebohu roku 1956 objavujú nové snímače Gibsonu – humbuckre, ktoré sú tvorené 2 sériovo zapojenými cievkami, ktoré sú navíjané proti sebe a polarita ich (magnetických) jadier je tiež naopak, tento snímač zamedzuje brumu a šumu, na druhej strane výrazne posilňuje basové frekvencie a uberá výšky, ich zvuk však nie je zahuhlaný a nezrozumiteľný. Na prvých Customoch s humbuckerami sú až 3 snímače, ale čoskoro sa ponúkajú opäť iba s dvomi.
V roku 1958 končí výroba Gold top a nahrádza ho model Standard s 2 humbuckerami a dvojtónovým červeno-žltým sunburstom namiesto zlatej, občas sa na týchto gitarách objavila aj atraktívna kresba vrchnej dosky – žíhaný, alebo očkový javor, Gibson totiž atraktívne kusy dreva používal na jazzové gitary, model Les Paul nepovažoval za celkom plnohodnotný. Výroba Standardu aj Customu je zastavená v roku 1961, do tejto doby bolo vyrobených len okolo 2000 Les Paulov a nahradená modelom Gibson SG (pôvodne išlo o prepracovanie modelu, ale Les Paul nesúhlasil s uvádzaním jeho mena na novej gitare).
1961 – 1968
Po tom čo SG nahradilo v katalógu Gibsonu gitaru Les Paul sa zdalo, že táto náhrada sa gitaristom páči a plne im vyhovuje, gitarová hra sa vyvíjala a spolu s ňou aj celkový zvuk, v polovici 60-tych rokov sa gitarový tón začal pomaly skresľovať a tu sa ukázalo čo v gitare Les Paul je, v roku 1965 si ju zadovážil bývalý gitarista skupiny Yardbirds, Eric Clapton ktorý nastúpil k bluesovému spevákovi Johnovi Mayallovi a jeho skupine The Blusbreakers, o rok neskôr vychádza album Bluesbreskers kde znie práve táto gitara, krátko na to Pau Butterfield East-West, kde gitarista Blommfield hrá tiež na Gibsone Les Paul. Gitaristov oslovil ich tón, hlbký, pritom brilantný a dlhý, to bolo práve gitarou Les Paul. Následne množstvo gitaristov začalo Gibson Les Pau vyhľadávať, Ericovi Claptonovi, aj Jimmy Pageovi ich Les Pauly ukradli (dodnes sa nenašli).
história od roku 1968
Vlna záujmu o Gibson Les Paul viedla firmu Gibson v roku 1968 k obnoveniu výroby série Custom a nepochopiteľne až v roku 1975 sa na trhu objavili prvé kusy nových gitár Gibson Les Paul Standard. Les Paul je odvtedy v katalógu nepretržite, firma Gibson sa v 70-tych a 80-tych rokoch snažila presadiť nové dizajny gitár a klasické modely vytláčala na okraj, to sa zmenilo zmenou vedenia koncom 80-tych rokov, ktoré upriamuje pozornosť na klasické modely, ktoré sa tešia veľkej obľube.
variácie gitár Les Paul
Už od roku 1956 sa paralelne so základným modelom (vtedy "Gold top") vyrábajú aj modely, ktoré sa odlišujú či už vizuálne, alebo použitými materiálmi, či elektronikou (model Custom mal ebenový hmatník s blokovým vykladaním a skôr ako model standard mal aj humbuckerové snímače).
Môžeme pozorovať tieto odlišnosti od modelu Standard: - snímače – na gitarách Les Paul sa spravidla montujú 2 humbuckerové snímače, objavujú sa aj modely s minihumbuckerami, ktoré sú užšie a ponúkajú tak jasnejší zvuk (model Deluxe, na tento model hral napríklad Radim Hladík v prvej polovicei 70-tych rokov), snímače P-90 sa objavujú aj po roku 1956, aj v kombináci s humbuckerom, málokedy sa objavia na Les Paule jedncievkové snímače v štýle Fender. Rôznia sa tiež magnety a konštrukcie naoko rovnakých snímačov.
- vibrato – pevná kobylka modelu standard nemusí vyhovovať každému gitaristovi, na prelome 50-tych a 60-tych rokov sa na objednávku dodávalo na tieto gitary vibrato Bigspy, takúto gitaru si začiatkom 60-tych rokov objednal aj vtedy štúdiový gitarista Jimmy Page, v 80-tych rokoch si gitaristi montovali na svoje Les Pauly systém Floyd Rose, ten však navzdory stálemu ladeniu uberá gitarám ich prirodzený zvuk a jeho inštalácia si vyžaduje nenávratný zásah do tela nástroja.
- materiál – už od roku 1954 boli ponúkané jednoduché celomahagónové modely Junior s jedným snímačom pri kobylke, bez lemovania a s jednoduchým vykladaním hmatníka, podobnú konštrukciu má model Special z rovnakého obdobia, ten má ale aj snímač pri krku. V roku 1976 bolo vyrobených niekoľko celojavorových kusov, v tomto období sa vyrábali aj Les Pauly z Amerického orechu, pár kusov bolo vyrobených dokonca z bahenného jaseňa, občas sa na Les Pauloch objavujú iné exotické dreviny. Lacnejšie modely od dcérskej spoločnosti Epiphone sú vyrábané napríklad aj z americkej lipy či exotického ihličnanu agatis. Používa sa tiež nepravý mahagón.
- dizajn – modely Junior a Special boli od roku 1958, až do ukončenia výroby v roku 1961 vyrábané s dvoma výrezmi. Pre katalóg pre rok 1983 bol vyrobený 1 kus z mahagónu v tvare USA. - lemovanie – mimo modelov Special a Junior z 50tych rokov lemovanie postrádal aj model Studio z roku 1980
- vykladanie – okrem traadičného v tvare koruny na Standarde, alebo blokového na Custome, objavujú sa "bodky" ako majú gitary Fender, alebo rôzne netradičné obrazce, ako delené bloky, kvety…
- odľahčenie tela – gitary Les Paul majú pomerne vysokú hmotnosť (okolo 6 – ), to niektorým hudobníkom nevyhovuje, preto sa telá gitár odľahčujú, či už inou kombináciou driev (nepravý mahagón je často podstatne ľahší), alebo zúžením tela, alebo vyvŕtaním komôr, tu sú možné 2 spôsoby buď vyvŕtaním dier – tzv. swiss cheese alebo priamo komorovanie – tzv. chambering.
- objavujú sa tiež gitary s prišrubovaným krkom, hlavne na lacnejších modeloch značky Epiphone a rôznych kópiách.
Imram
Imram je žáner stredovekej írskej literatúry. Je to keltský cestopis obohatený o básnické prvky a predstavivosť, nechýba však ani legendárny a historický rozmer. Imramy vznikali už od piateho storočia a opisovali cesty námorníkov ktorý sa odvážili plaviť na ďalekom oceáne.
Medzi prvé imramy patria:
Tieto epické básne najprv šírili ústne bardi a neskôr ich zapísali mnísi v kláštoroch.
Dušan
Dušan je mužské krstné meno. Vzniklo ako skrátená podoba pôvodne južnoslovanských mien Duchoslav a Dušislav. V preklade znamená duša, duch alebo dych. Ten kto má dušu, alebo ten kto má dobrý dych (je silný, má odvahu, silného ducha). Na Slovensku má meniny 26. mája.
NGC 381
NGC 381 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavila nemecká astronómka Caroline Herschelová v roku 1783.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,3.
Juris Hartmanis
Juris Hartmanis (* 5. júl 1928, Riga, Lotyšsko – † 29. júl 2022) bol americký informatik narodený v Lotyšsku.
Zaoberal sa predovšetkým teóriou výpočtovej zložitosti. Za prácu v tejto oblasti dostal v roku 1993 spolu s Richardom Stearnsom Turingovu cenu. V článku, ktorý napísal spolu so Stearnsom, bolo zavedených viacero tried časovej zložitosti (DTIME(f(n))).
Sodäre (vulkanické pole)
Sodäre (iný prepis: Sodere) alebo Sodore je menšie vulkanické pole, pozostávajúce z niekoľkých pyroklastických troskových kužeľov a lávových prúdov. Rozprestiera sa na ploche 15 × 25 km na východnom okraji etiópskeho riftu, severne od mesta Mälkasa (Melkas(s)a) v Etiópii. K severovýchodnému okraju poľa zasahuje lávový prúd bazaltového zloženia až od sopky Bosät-Bäriča.
Azogues
náhľad|Azogues Azogues je hlavné mesto provincie Cañar v Ekvádore. Počet obyvateľov Azogues je 27 866. Azogues je známe svojimi panamskými klobúkmi, ktoré sú vyrábané hlavne na vývoz.
Ondrej Strečko (matematik)
Prof. RNDr. Ondrej Strečko, CSc. (* 25. marec 1928, Lupoč – † 2. január 1991, Prešov) bol slovenský matematik.
Životopis
Po základnej škole vychodil meštianku v Zvolenskej Slatine, Obchodnú akadémiu v Banskej Bystrici a gymnázium v Lučenci. Po maturite v r. 19481952 študoval matematiku a filozofiu na Prírodovedeckej fakulte SU (teraz UK) v Bratislave. Pedagogickú činnosť začína v r. 1952 vo Zvolene (VŠLD), v tom istom roku odchádza na Pedagogickú fakultu UPJŠ v Prešove, kde pôsobil až do svojej smrti. Vo veľkej miere sa pričinil o výchovnovzdelávací proces i odborné poslanie katedry matematiky ako jej člen, tajomník a viac ako 20 rokov jej vedúci.
Jeho odborná činnosť bola zameraná na teóriu a aplikácie nomografických metód. Výsledkom je 6 pôvodných vedeckých prác, kniha Desať kapitol z numerických, grafických a iných metód. Bol zapojený do základného výskumu v tomto odbore. V r. 1969 na Matematickom ústave Československej akadémie vied v Prahe získal hodnosť kandidáta fyzikálno-matematických vied. Od r. 1970 bol docentom, v r. 1980 bol menovaný profesorom. Zohral veľkú úlohu pri výchove a vzdelávaní učiteľov matematiky, v r. 1985 založil školiace pracovisko pre výchovu vedeckých ašpirantov v odbore Teória vyučovania. Napísal viaceré učebné texty a príručky ako aj odborné články, vypracoval mnohé recenzie prác z odboru num. metód aj teórie vyučovania. Dve funkčné obdobia bol prodekanom, neskôr (od r. 1980) dekanom. Bol člen mnohých komisií a rád. Založil v Prešove pobočku JSMF a vyše 20 rokov bol jej predsedom. Bol aj člen ÚV JSMF, nositeľom vyznamenania Zaslúžilý člen Jednoty ( 1972) a viacerých čestných uznaní a ocenení. Jeho syn docent PaedDr. Vladimír Strečko, CSc. je taktiež matematik pôsobiaci na Katedre Matematiky, fyziky a informatiky FHPV PU v Prešove.
Plitvička Jezera
Plitvička Jezera sú obec v Chorvátsku v Licko-senjskej župe. V roku 2001 tu žilo 4 668 obyvateľov, z toho bolo 67 % Chorvátov, 31 % Srbov a 2 % obyvateľov inej, resp. nezistenej národnosti.
Členenie obce
Obec Plitvička jezera pozostáva zo 41 častí (naselja): Bjelopolje, Čanak, Čujića Krčevina, Donji Vaganac, Drakulić Rijeka, Gornji Vaganac, Gradina Korenička, Homoljac, Jasikovac, Jezerce, Kalebovac, Kapela Korenička, Kompolje Koreničko, Končarev Kraj, Korana, Korenica, Kozjan, Krbavica, Ličko Petrovo Selo, Mihaljevac, Novo Selo Koreničko, Oravac, Plitvica Selo, Plitvička Jezera, Plitvički Ljeskovac, Poljanak, Ponor Korenički, Prijeboj, Rastovača, Rešetar, Rudanovac, Sertić Poljana, Smoljanac, Šeganovac, Trnavac, Tuk Bjelopoljski, Vranovača, Vrelo Koreničko, Vrpile, Zaklopača a Željava.
Centrom obce je časť Korenica, ktorej meno niesla celá obec až do roku 1997.
Gustav Robert Kirchhoff
Gustav Robert Kirchhoff (* 12. marec 1824 Königsberg, Východné Prusko dnes Kaliningrad, Rusko; † 17. október 1887 Berlín, Nemecké cisárstvo, dnes Nemecko) bol nemecký fyzik. Pracoval v oblasti mechaniky, spektrálnej analýzy a elektrotechniky. Od roku 1874 bol členom Akadémie vied v Berlíne.
Práca
V roku 1847 vyjadril v matematickej forme poučky o rozdelení elektrického prúdu vo viacvetvových elektrických obvodoch prostredníctvom prvých dvoch tzv. Kirchhoffovych zákonov, ktoré sú základnými vzťahmi, pomocou ktorých sa riešia elektrické obvody.
Spolu s Robertom Bunsenom položil základy spektrálnej analýzy a jej techniky. To malo veľký význam pre chemické ale aj astrofyzikálne výskumy. Zaviedol do fyziky pojem absolútne čierneho telesa a absolútne bieleho telesa.
Saint-Cirgues-de-Malbert
Saint-Cirgues-de-Malbert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Simontornya
Simontornya je mesto v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Tamási.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Viliam (prvé meno)
Viliam je mužské krstné meno. Pôvod má v staronemeckých slovách willo+helm, čiže „vôľa“ a „prilba“. Význam môže byť „muž pevnej vôle“. Meniny na Slovensku má 28. mája.
Sainte-Livrade-sur-Lot (kantón)
Sainte-Livrade-sur-Lot je francúzsky kantón v obvode Villeneuve-sur-Lot departemente Lot-et-Garonne v regióne Akvitánsko. Tvoria ho 4 obce.
Slovenské národné hokejové mužstvo na MS 1996
thumb|right|Dresy slovenského národného hokejového mužstva na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 1996
Toto je zostava slovenskej hokejovej reprezentácie, ktorá sa umiestnila na 10. mieste na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 1996. Trénerom tohto výberu bol Július Šupler.
NGC 382
NGC 382 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 4. novembra 1850.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Téma
Téma môže byť:
Bo Nordby-Andersen
Bo Nordby-Andersen (* 22. marec 1979) je dánsky hokejový útočník.
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu AaB Aalborg v najvyššej dánskej súťaži.
Reprezentácia
Dánsky reprezentačný tréner Mikael Lundström ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 10.
Ján Štohl
RNDr. Ján Štohl, DrSc. (* 26. júl 1932, Pezinok† 21. marec 1993, Pezinok) bol slovenský astronóm.
Život
Narodil sa 26. júla 1932 na Cajle (dnes Cajlanská ulica v Pezinku). Vysokoškolské štúdium ukončil roku 1956 na Karlovej univerzite v Prahe na špecializácii astronómia.
Po promócii nastúpil do Astronomického ústavu Slovenskej akadémie vied (SAV), kde začal pracovať v oddelení medziplanetárnej hmoty v Bratislave. Titul kandidáta vied získal na Astronomickom ústave Česko-slovenskej akadémie vied (ČSAV) (1966). Hneď nato absolvoval dvojročný študijný pobyt v Herzbergovom ústave v Ottawe u známeho odborníka na meteorickú astronómiu dr. P. M. Millmana. V roku 1988 obhájil doktorskú dizertačnú prácu. Už predtým nastúpil do funkcie vedúceho oddelenia medziplanetárnej hmoty AÚ SAV a pôsobil v nej do roku 1989, keď ho zvolili za riaditeľa Astronomického ústavu. Vedenia sa vzdal v roku 1992, lebo sa stal členom predsedníctva SAV a krátko na to aj 1. podpredsedom SAV. Zastával tiež funkciu tajomníka Vedeckého kolégia SAV pre vedy o Zemi a vesmíre (1971– 1986) a tajomníka SAV pre program Interkozmos. Dve volebné obdobia stál na čele Slovenskej astronomickej spoločnosti pri SAV (1980– 1986), ktorú v roku 1959 zakladal spolu s ďalšími nadšencami. Popritom stále pracoval v redakčných radách viacerých časopisov.
Svoju vedeckú dráhu začal Ján Štohl v stelárnej astronómii – skúmal premenné hviezdy. Neskôr ho zaujala meteorická astronómia, hlavne výskum meteoroidov a ich genetického súvisu s kométami a asteroidmi. Napríklad dokázal, že rozloženie geocentrických radiantov sporadických meteorov má silnú ročnú variáciu, čo má závažné dôsledky pre poznanie štruktúry sústav meteoritov. Zistil tiež, že prevažná väčšina meteorov s registrovanými hyperbolickými dráhami sa v skutočnosti pohybuje po eliptických dráhach, teda že tieto objekty sú riadnymi členmi slnečnej sústavy. V posledných rokoch hľadal genetický súvis medzi krátkoperiodickými meteorickými rojmi a niektorými asteroidmi typu Apollo, približujúcimi sa k dráhe Zeme. Za výsledky, ktoré dosiahol, sa mu dostalo širokého uznania medzinárodnej vedeckej komunity. Od roku 1970 bol členom komisie Meteory a medziplanetárny prach Medzinárodnej astronomickej únie. Tri razy ho zvolili za člena výkonného výboru komisie, v rokoch 1988–91 bol jej viceprezidentom a od roku 1991 prezidentom. Treba spomenúť aj rozsiahlu popularizačnú činnosť dr. J. Štohla. Keďže mal bohaté vedomosti a vynikajúci prednes, jeho prednášky boli pútavé a lákavé. Napísal tiež viacero kníh: K horizontom vesmíru, Zo života hviezd, Encyklopédia astronómie (1987) (spolu s Dr. Antonom Hajdukom). Dr. Ján Štohl, DrSc. patril k zakladateľskej generácii slovenských astronómov a latku kvality slovenskej astronómie i jej úspešnosti v zahraničí postavil veľmi vysoko. Zomrel 21. marca 1993 v Pezinku. Mal dvoch synov a 5 vnúčat.
Na jeho počesť je pomenovaná planétka (3715) Štohl.
Fundamentálna akciová analýza
Najčastejšie používaným prístupom analýzy akcií je fundamentálna analýza, ktorá tiež býva niekedy chybne označovaná len ako finančná analýza. Fundamentálna analýza vychádza z predpokladu, že na trhu existujú podhodnotené a nadhodnotené cenné papiere. Ide o také cenné papiere, ktorých vnútorná hodnota (spravodlivá či teoretická cena), ktorá je stanovená metódami fundamentálnej analýzy, sa líši od aktuálnej ceny kótovanej na niektorom akciovom trhu. Okrem výpočtu vnútornej hodnoty je schopná fundamentálna analýza poskytovať krátkodobé i dlhodobé projekcie ekonomickej a finančnej sily krajiny, odvetvia, sektoru a jednotlivých spoločností.
Slovník bankovníctva, poisťovníctva a kapitálových trhov definuje fundamentálnu analýzu nasledovne: „Fundamentálna analýza je najkomplexnejší druh akciovej analýzy, ktorý hľadá základné a podstatné faktory globálneho, politického, ekonomického, odvetvového a firemného charakteru, ktoré významne ovplyvňujú kurz, popr. vnútornú hodnotu akcie. K odhaľovaniu a podrobnému skúmaniu kurzotvorných faktorov dochádza na troch úrovniach:
Typickým znakom fundamentálnej analýzy je snaha o kvantifikáciu vnútornej hodnoty, najmä na jej tretej úrovni. Fundamentálna analýza sa opiera o dátovú základňu v podobe všetkých minulých a súčasných (t. j. verejných) informácií a pokúša sa odpovedať na otázku prečo sa čo v budúcnosti stane.“
Apollo 14
Apollo 14 bolo ôsmym americkým pilotovaným kozmickým letom v rámci programu Apollo a tretím, pri ktorom ľudia pristáli na Mesiaci. Výprava Apollo 14 mierila do oblasti Fra Mauro na západnej pologuli Mesiaca, kde malo pôvodne pristáť Apollo 13. Bola to posledná z tzv. H misií, cieľom ktorej bolo pristátie a takmer jeden a pol dňový pobyt na Mesiaci, pričom astronauti uskutočnili dva výstupy na jeho povrch. Posádka doviezla späť na Zem 42,80 kg mesačných vzoriek.
Emblém misie
Letový emblém Apolla 14 navrhla jeho posádka. Dominantným prvkom tu je odznak astronautov, ktorý sa blíži k Mesiacu po vyznačenej trajektórii zo Zeme. Zlatý okraj nesie v spodnej časti mená astronautov Apolla 14 a v hornej časti názov misie. Autorom emblému je Jean Beaulieu.
Prípravy na let
thumb|left|170px|[[Nosná raketa Saturn V roluje z montážnej haly Vehicle Assembly Building (VAB) k štartovaciemu komplexu 39A, 9. november 1970]]
V apríli 1970 sa Apollo 13 počas letu k Mesiacu dostalo po výbuchu jednej z kyslíkových nádrží do vážnych problémov a dlhý čas hrozila aj smrť posádky. Pristátie na Mesiaci sa tak muselo zrušiť a astronauti sa našťastie vrátili naspäť na Zem. Vyšetrovanie tejto nehody spôsobilo ďalší odklad štartu Apolla 14. Dňa 7. mája 1970 Thomas Paine oznámil, že Apollo 14 neodštartuje skôr než 3. decembra a miestom jeho pristátia na Mesiaci bude hornatá oblasť v okolí krátera Fra Mauro, kde malo pôvodne pristáť Apollo 13. Výcvik hlavnej a záložnej posádky Apolla 14 medzitým pokračoval. Podobne aj zostavovanie nosnej rakety v montážnej hale VAB, ktoré sa dokončilo v polovici mája. Dňa 30. júna NASA oznámila, že kvôli nutným opravám a testom na základe výsledkov vyšetrovania nehody Apolla 13 sa štart štrnástky odkladá na 31. januára 1971. Koncom júna sa tiež skončili skúšky lunárneho modulu vo vákuovej komore a na začiatku augusta aj veliteľského a servisného modulu. Následne sa začalo s montážou ich zostavy. Dňa 4. novembra sa kompletne zostavená kozmická loď premiestnila do VAB a tam ju pripevnili na vrchol nosnej rakety. O päť dní neskôr, 9. novembra, sa celá zostava presunula na štartovací komplex 39A a 19. decembra bol dokončený celkový test systémov nosnej rakety. V priebehu 18. a 19. januára 1971 sa uskutočnilo skúšobné odpočítavanie a 30. januára o 01:00:00 miestneho času, čiže 28 hodín pred štartom, začalo finálne odpočítavanie.
Priebeh letu
thumb|left|170px|Štart Apolla 14, 31. január 1971
Misia Apollo 14 nakoniec úspešne odštartovala s oneskorením 40 minút a 2 sekundy kvôli počasiu 31. januára 1971 o 16:03:02,57 miestneho času (21:03:02,57 svetového času) zo štartovacieho komplexu 39A v Kennedyho vesmírnom stredisku. Nosná raketa Saturn V s výrobným číslom SA-509 niesla na vrchole veliteľský modul pomenovaný Kitty Hawk a lunárny modul Antares. Navedenie na nízku parkovaciu obežnú dráhu Zeme a navedenie na translunárnu dráhu prebehlo bez problémov. Komplikácie nastali po odpojení kozmickej lode od stupňa S-IVB s pripojeným lunárnym modulom, s ktorým sa mali spojiť, a nepotrebný stupeň S-IVB odpojiť, aby celé súlodie mohlo letieť k Mesiacu podľa plánu. Pilotovi veliteľského modulu Stuartovi Roosovi sa totiž ani po troch opakovaných pokusoch nepodarilo úspešne spojiť veliteľský modul s lunárnym modulom. Západky na špici spojovacieho uzla, ktoré mali zabezpečiť pevné spojenie oboch lodí, nefungovali správne. Obe lode sa pri každom pokuse o pevné spojenie od seba iba zľahka odrazili. Eugene Cernan posádke nakoniec navrhol, aby Roosa držal veliteľský modul pomocou orientačných trysiek v čo najtesnejšej možnej blízkosti pri lunárnom module a Shepard v tom momente zatiahol pomocou prepínača na prístrojovom paneli spojovací uzol. Navrhnutý postup nakoniec fungoval bez problémov a veliteľský modul Kitty Hawk sa päť hodín po štarte pevne spojil s lunárnym modulom Antares, ktorý Roosa následne odpojil od stupňa S-IVB a s celou zostavou sa od neho vzdialil.
thumb|right|[[Alan Bartlett Shepard|Alan Shepard pózuje pri americkej vlajke na Mesiaci, 5. február 1971]]
Po štyri dni trvajúcom lete bolo Apollo 14 dňa 4. februára 1971 o 06:50 UTC manévrom LOI (Lunar Orbit Insertion – usadenie na obežnú dráhu Mesiaca) úspešne navedené na obežnú dráhu okolo Mesiaca. Po ďalšej korekcii dráhy nasledovali previerky lunárneho modulu. Po odpočinku prestúpili 5. februára Shepard a Mitchell do lunárneho modulu Antares a začali s prípravami na jeho oddelenie od materskej lode Kitty Hawk, ku ktorému došlo 5. februára o 04:50:43 UTC. „Toto je naozaj divoké miesto,“ povedal Shepard, keď sa pozrel z okna na mesačný povrch. Mitchell ho nazval „najsurovejším a najopustenejším kúskom krajiny, aký kedy videl“. Približne hodinu a pol pred začiatkom zostupového manévru palubný počítač lunárneho modulu oznámil, že dostal príkaz na prerušenie pristátia. Signál sa objavil aj po opakovanom pokuse o nápravu, ale problém sa nakoniec podarilo vyriešiť pri ďalšom komunikačnom okne s Houstonom. „Houston!“ ozval sa Shepard. „Čo je s tou loďou?“ Riešenie prišlo vo forme istej softvérovej záplaty na ignorovanie signálu prerušenia pristátia. Zostupový manéver následne prebiehal bez problémov až do momentu, kedy sa lunárny modul nachádzal vo výške približne 10 km nad mesačným povrchom. Palubný radar mal v tejto výške zamerať mesačný povrch a merať presnú vzdialenosť lunárneho modulu od povrchu, ale nestalo sa tak. „Houston, náš pristávací radar nefunguje,“ hlásil Shepard. „No tak, radar!“ zakričal Mitchell. „No tak.“ Keďže pravidlá misie prikazovali v tejto situácii prerušiť pristátie a vrátiť sa k materskej lodi, komunikátor astronaut Fred Haise ohlásil: „Antares, mali by ste si začať prechádzať procedúry na prerušenie pristátia.“ Shepard mu odpovedal: „Sme si vedomí základných pravidiel, Houston!“ Vzápätí Shepard navrhol Mitchellovi: „Ak sa radar nenahodí, poletíme až dole.“ Haise astronautom navrhol vypnúť a zapnúť istič radaru. Navrhovaný postup fungoval bezchybne a informácie z radaru sa okamžite preniesli do Houstonu, ktorý dal súhlas na pristátie. Chvíľu na to, o 09:18:11 UTC, lunárny modul Antares pristál v bezprostrednej blízkosti plánovaného bodu na pahorkatine Fra Mauro. Jedinou nedokonalosťou pristátia bolo, že modul pristál na malom svahu, čo spôsobilo, že Antares sa naklonil o niekoľko stupňov na jednu stranu. „Presne na mieste,“ povedal Shepard, pričom sa chichotal. „Na starca to nie je zlé,“ hlásil Haise z Houstonu. „Okay, Fredo,“ odpovedal Shepard. ''„Bola to naozaj dobrá práca. Ďakujem, kamarát.“''
Dubaj (mesto)
right|thumb|Sheikh Zayed Road right|thumb|Dubajské mrakodrapy
Apollo 14
Priebeh letu
Po vyše piatich hodinách od pristátia sa 47-ročný Alan Shepard stal piatym a vtedy aj najstarším človekom, ktorý vkročil na povrch Mesiaca. V momente, keď vstúpil na mesačný povrch, povedal: ''„Al je na povrchu. A bola to dlhá cesta, ale sme tu.“'' Išlo o prvú misiu, pri ktorej sa podarilo úspešne vysielať farebný televízny obraz z povrchu Mesiaca. Astronauti na povrchu okrem iného vztýčili vlajku, nastavili solárne experimenty a inštalovali aj súbor vedeckých prístrojov ALSEP, ktorý obsahoval aj laserový odrážač slúžiaci potom ešte dlhé roky. Medzitým im Deke Slayton odovzdal správu od prezidenta Richarda Nixona, ktorý chcel, aby po návrate navštívili Biely dom. Skvelé, povedali, a vrátili sa k práci. Zistili, že ľahšie sa im chodí, keď idú spôsobom, ktorý sa podobá skôr na klus koňa než na chôdzu bežca. Naučili sa tiež nakláňať dopredu, aby udržali rovnováhu. Ukázalo sa, že terén Fra Mauro je oveľa členitejší, než sa zdal na fotografiách. Dve predchádzajúce pristátia na Mesiaci sa uskutočnili na širokých a rovných plochách známych ako „moria“. Apollo 14 ako prvé pristálo v členitom mesačnom teréne, ktorý astronautom komplikoval chôdzu a ostrý slnečný svit im spôsoboval problémy s orientáciou. Bez orientačných bodov sa astronautom zdalo, že sa im pod nohami náhle objavujú krátery. Balvany, ktoré sa zdali vzdialené, boli zrazu blízko. „Je to rovnako náročné ako sa orientovať na Sahare,“ povedal Shepard. Po takmer piatich hodinách sa zaprášení a unavení Shepard s Mitchellom vrátili späť do lunárneho modulu. Prvý výstup na mesačný povrch trval 4 hodiny, 47 minút a 50 sekúnd. Astronauti si vyzuli špinavé topánky, napili sa vody z hadičky, vyprázdnili vrecká s močom a vliezli do prekrížených hojdacích sietí, Shepard na vrchu, Mitchell pod ním. Spánok bol ale takmer nemožný. Shepard mal pocit, že si nemá kde oprieť hlavu, a Mitchell stále zdvíhal okenné žalúzie, aby sa pozrel von. ''„Ed. Si hore?“'' opýtal sa Alan. „Sakra, áno, som hore,“ odpovedal Mitchell. „Máš pocit, že sa prevraciame?“ „Áno,“ povedal Mitchell. Obaja muži mali pocit, že lunárny modul sa príliš nakláňa, či dokonca kĺže po svahu. Obávali sa, že v mesačnej gravitácii jeden chybný pohyb prevráti ich jediný prostriedok na návrat domov. Počas prvej „noci“ na Mesiaci sa Shepard raz vzbudil, keď sa mu zdalo, že modul sa šmýka. Vyškriabal sa z hojdacej siete a pozrel von oknom, pričom spadol na Mitchella, ktorý ležal pod ním. Zakaždým, keď sa astronauti snažili zaspať, prebudili ich zvuky lunárneho modulu. „Ed, počul si to?“ naliehavo zašepkal Shepard. „Sakra, áno, počul som to,“ odpovedal Mitchell. „Čo to, sakra, bolo?“ opýtal sa šepotom Shepard. „Neviem.“ A o chvíľu znova: „Ed?“ „Čo je?“ „Prečo si, sakra, šepkáme?“ Obaja sa zasmiali a pokúšali sa zaspať.
Dubaj (mesto)
Dubaj ( Dubajj) je hlavné mesto rovnomenného emirátu. Má 3,1 mil. obyvateľov (2018), čo predstavuje je okolo 85 %, čiže veľkú väčšinu, obyvateľov emirátu Dubaj.
Apollo 14
Priebeh letu
thumb|left|Shepard (v popredí) s [[Edgar Dean Mitchell|Edgarom Mitchellom pri práci s vedeckým vybavením]]
Dubaj (mesto)
Mestom preteká rieka Dubai Creek, ktorá je však vlastne len zátokou Perzského zálivu. Na východnom brehu Dubai Creeku sa nachádza štvrť Dajra (angl. Deira alebo Dayrah), na západnom brehu Burdž Dubajj, na juhu leží štvrť Al-Awír (angl. Al-Aweer alebo Al-Awir).
Písomné dokumenty potvrdzujú existenciu mesta najneskôr na začiatku 19. storočia.
V Dubaji sa začalo s ťažbou ropy roku 1966, ropa však v emiráte Dubaj až dodnes nehrala hlavnú úlohu a mesto bolo už v roku 1930 najväčším centrom obchodu v Perzskom zálive, najmä obchodu so zlatom a perlami. Dnes mesto púta svetovú pozornosť svojimi projektami (stavby, športové a rekreačné centra). Ekonomika je dnes založená zväčša na zahraničnej pracovnej sile.
Apollo 14
Priebeh letu
Lunárny modul Antares odštartoval z povrchu 6. februára o 18:48:42 UTC a o 20:35:42 UTC sa spojil s materskou loďou Kitty Hawk. Potom Shepard zaklopal na poklop medzi oboma kozmickými loďami. „Kto je tam?“ ozval sa Roosa. Následne Shepard s Mitchellom vstúpili do materskej lode, z topánok si povysávali mesačný prach a vyzliekli si prepotené skafandre. V čase 01:37 UTC sa zapálil motor SPS, aby naviedol veliteľský a servisný modul Kitty Hawk na dráhu smerom k Zemi. Let domov mal pokojný priebeh. Apollo 14 šťastne ukončilo svoj let 9. februára 1971 o 21:05:00 UTC pristátím do vĺn južného Tichého oceánu v blízkosti lietadlovej lode USS New Orleans. Miesto pristátia sa nachádzalo približne juhovýchodne od Tongy. Posádka Apolla 14 sa stala poslednou, ktorá po pristátí absolvovala pobyt v karanténe. Lekári im ju dovolili ukončiť 27. februára. Následne astronauti absolvovali sériu rôznych spoločenských udalostí. Dňa 1. marca odcestovali do Washingtonu, D. C., kde ich prezident Nixon slávnostne prijal v Bielom dome a nasledujúci deň mali prejavy pred spoločným zasadnutím kongresu. Nasledovali slávnostné návštevy Chicaga a New Yorku. V Kennedyho vesmírnom stredisku sa 23. marca poďakovali zamestnancom, ktorí zabezpečili ich bezpečný štart. Koncom mája odleteli na parížsky aerosalón, kde sa stretli so sovietskymi kozmonautmi Pavlom Popovičom, Vitalijom Sevastianovom a Andrijanom Nikolajevom. Apollo 14 bolo spojovacím mostom medzi prvými výpravami celého programu Apollo a poslednými tromi, pre ktoré bola upravená veliteľská aj lunárna sekcia – mali väčšiu hmotnosť. Úpravy umožnili získať väčší počet údajov a zaistili posádke dlhší pobyt na mesačnom povrchu. Výrazné zvýšenie užitočného nákladu rakety Saturn V ilustruje príklad: prvá výprava k Mesiacu iba k jeho desiatim obletom, Apollo 8, niesla 28 870 kg (veliteľský+servisný modul), posledná lunárna misia s výsadkom dvoch astronautov na povrch Mesiaca, Apollo 17, už 48 607 kg.
Dubaj (mesto)
Dejiny
Prvá možná zmienka o Dubaji pochádza už z roku 1095. Okrem toho sídlo v roku 1580 benátsky obchodník s perlami Gasparo Balbi, keď sa zmienil o Dubaji ako o mieste, kde pracujú práve Benátčania hľadajúci perly. Ďalšie zmienky pochádzajú z roku 1799, keď už určite išlo o mesto. V roku 1820 uzavrel dubajský šejk s Britmi Pobrežnú mierovú zmluvu.
Apollo 14
Poznámky
<references group="pozn."/>
Ludárov potok
Ludárov potok je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Štiavnice, meria 4,7 km a je tokom IV. rádu. Tečie územím NAPANT-u, na hornom toku územím NPR Ďumbier.
Prameň
Pramení v Nízkych Tatrách, kde preteká podcelkom Ďumbierske Tatry, časťou Ďumbier a pramení na severovýchodnom svahu vrchu Ďumbiera (2 043,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 590 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie na sever, esovito sa stáča, ďalej pokračuje severovýchodným smerom, sprava priberá prítok z Matúšovských holí a zľava krátky prítok (1 341,8 m n. m.) z východojuhovýchodného svahu Ludárovej hole (1 731,6 m n. m.). Následne vytvára Ludárovu dolinu, v jej dolnej časti sa esovito stáča, ďalej tečie na sever a na začiatku Jánskej doliny, juhovýchodne od horárne Pred Bystrou, sa v nadmorskej výške cca 890 m n. m. vlieva do Štiavnice.
Dubaj (mesto)
Dejiny
V roku 1833 sa dynastia Ál Maktúm presťahovala z Abú Zabí do Dubaja. Dubaj prešiel pod britskú ochranu podľa zmluvy, v rámci ktorej sa Briti zaviazali chrániť Dubaj pred útokmi Turkov.
Dubaj ďalej lákal zahraničných obchodníkov s perlami a neskôr sa v meste vďaka jeho výhodnej polohe začali usídľovať indickí obchodníci. Dubajský obchod s perlami bol vážne narušený počas prvej svetovej vojny a ešte viac počas Veľkej hospodárskej krízy na konci 20. rokov. Nové obdobie v dejinách Dubaja nastalo po druhej svetovej vojne, keď sa Dubaj pripojil ku Kataru. Dubaj zažil v tomto čase veľký rozvoj, keď boli objavené ložiská ropy. Do mesta sa prisťahovali indickí a pakistanskí robotníci a medzi rokmi 1968 až 1975 narástol počet obyvateľov o 300%. V roku 1971 sa Dubaj stal súčasťou Spojených arabských emirátov a dôležitosť mesta ešte posilnili libanonskí utečenci a zriadenie zóny voľného obchodu v prístave Džabal Ali. Pre Dubaj bola pomerne veľkým plusom aj vojna v zálive v roku 1990, keďže sem stiahli svoje finančné aktivity firmy z Kuvajtu a neskôr aj z Bahrajnu. Po roku 2000 sa z Dubaja začalo stávať najrýchlejšie rastúce mesto sveta. Symbolom nových zmien sa stala stavba hotela Burdž al-Arab.
Hospodárstvo
Hrubý domáci produkt HDP dosiahol v roku 2005 výšku 37 miliárd USD. Celá ekonomika Dubaja bola postavená na ropnom priemysle, no príjmy z ropného priemyslu dosahovali podiel menej ako 6 %, čo znamená, že do štátneho rozpočtu prispievali hlavne iné odvetia hospodárstva.
Dubaj produkuje 240 000 barelov ropy denne a množstvo zemného plynu (podiel emirátu Dubaj v rámci SAE je 2 %). Ropné rezervy Dubaja sú už značne zmenšené. Najziskovejším odvetím hospodárstva pre Dubaj je obchod (16 %), entrepôt (15 %) a finančné služby.
So začiatkom ťažby ropy v 60. rokoch 20. storočia začal Dubaj bohatnúť. V 70. a 80. sa stal Dubaj dôležitou obchodnou cestou z čoho profituje dodnes entrepôt. S ťažbou ropy do krajiny prichádzali nové bankové a finančné inštitúcie. Do roku 1990 sa v Dubaji voľne obchodovalo so zlatom. Začali vznikať miesta voľného obchodu, ako je Džabal Alí (angl. Jebel Ali), Palm Islands, Sheikh Road a iné miesta.
Džabal Alí je prístav v Dubaji, postavený v 70. rokoch, a je to najväčší prístav vybudovaný človekom a 8. najdôležitejší, čo sa týka nákladnej dopravy.
Bolo postavené medzinárodné letisko.
Aj v Dubaji sa rozvíja priemysel a odvetia IT, ale dôraz sa kladie na finančné služby. Do emirátu Dubaj prišli svetové firmy ako EMC Corporation, Oracle Corporation, Microsoft, a IBM, a svetové média ako MBC, CNN, Reuters a AP. Vznikli tu priemyselné parky, zaoberajúce sa vedou, výskumom a výrobou, napr.:
Dubai Financial Market (DFM) finančný trh bol zavedený v roku 2000 ako sekundárna inštitúcia zaoberajúca sa obchodom, cennými papiermi v Dubaji. Veľké projekty viedli k budovaniu mrakodrapov, v ktorých sídlia svetové korporácie, či spoločnosti patriace Emirátom ako Emirates Towers, Burdž Chalífa a iné.
Emirát Dubaj sa v posledných rokoch začala orientovať na turizmus a medzinárodný obchod. Pre ilustráciu, v roku 2009 sa v Dubaji stavia niekoľko stoviek mrakodrapov. K tomu treba ešte pripočítať tri ostrovné komplexy v tvare obrovských pálm a jeden v tvare zemegule. Medzi najznámejšie projekty patria Palm Islands, najdrahší hotel na svete Burdž Al-Arab, ostrovy vytvárajúce mapu sveta, Dubai Marina a iné.
Klimatické podmienky
Dubaj má horúce klimatické podmienky, Niektoré mesiace presahujú s priemernou teplotou aj 40 °C. Zrážky sa vyskytujú sporadickejšie len okolo 150mm za rok. Zrážky sa väčšinou vyskytujú v mesiacoch Január, Február a Marec. Vlhkosť v zimných mesiacoch je 60%
Obyvateľstvo
V roku 1998 17 % obyvateľstva tvorili rodení obyvatelia Emirátov, zvyšok tvorili cudzinci. 51 % Dubajčanov pochádza z Indie, 16 % z Pakistanu, 9 % z Bangladéša, 3 % z Filipín a 3 % boli definovaní ako „západniari“. Cudzinci tu žijú s pracovným povolením, bez ktorého musia Dubaj do 30 dní opustiť. Aj preto je tu takmer nulová nezamestnanosť. Kriminalita je tiež veľmi nízka. V poslednom čase však vyvolali širokú medzinárodnú reakciu správy o porušovaní ľudských práv robotníkov.
Turistický ruch
Dubaj samotný má iba 15 kilometrov pláži. Po dostavbe ostrovných komplexov ich však má až 1 500 km. Najväčším projektom je Dubailand – svet zábavy v púšti, skladajúci sa z lyžiarskych svahov, pretekárskeho motoristického okruhu, ekoparku a najväčšieho nákupného centra na svete. Pravdepodobne najcharakteristickejším symbolom dnešného Dubaja je luxusný 321 metrov vysoký sedem hviezdičkový hotel Burdž al-Arab ("Veža Arabov"), postavený roku 1999, v tvare plachetnice. Jeho interiér je plný zlata, mramoru. Pobyt stojí od 2000 € do 8300 € za noc.
Eddingtonov-Lemaîtrov vesmír
Eddingtonov-Lemaîtrov vesmír je extrémny prípad Lemaîtrovho vesmíru, v ktorom sa predpokladá kladné zakrivenie priestoru (k = +1), kladná hodnota kozmologickej konštanty λE, rovnajúca sa práve kozmologickej konštante Einsteinovho vesmíru, a hmotnosť rovnaká ako pri stacionárnom Einsteinovom modeli. Expanzia v Eddingtonovom-Lemaitrovom vesmíre prebieha rovnako ako v Lemaitrovom vesmíre s nekonečne dlhým obdobím oddychu. Ak sa expanzia začína v čase t = 0 zo singulárneho stavu s faktorom škály R = 0, potom faktor škály sa bude s časom neohraničene asymptoticky približovať k hodnote polomeru Einsteinovho vesmíru RE = 1√λE, po dosiahnutí ktorého sa expanzia zastaví na nekonečne dlhotrvajúce obdobie oddychu. Ak sa expanzia pri t = 0 začala od hodnoty RE = 1/λE, potom po neobmedzene dlhotrvajúcom začiatočnom období oddychu bude faktor škály R rásť s časom neobmedzene a exponenciálne podľa vzťahu R(t) = eHt podobne ako v de Sitterovom vesmíre.
NGC 383
NGC 383 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. septembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Aurel Stodola
prof. Ing. a bc. Aurel Bohuslav Stodola, Dr. h. c. (* 11. máj 1859, Liptovský Mikuláš – † 25. december 1942, Zürich, Švajčiarsko) bol slovenský fyzik, technik, zakladateľ teórie parných a plynových turbín.