cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahmed I.
Vojna s Habsburgovcami: 1604 - 1606
Kvôli vzburám janičiarov v Anatólii, ktoré boli nebezpečnejšie ako kedykoľvek predtým, a porážke na východnom fronte bol Mehmed Paša povolaný do Konštantínopolu. Mehmed Paša tam náhle zomrel, keď sa pripravoval na odchod späť do sídla ríše. Kuyucu Murad Paša potom rokoval v Žitavskom mieri, ktorým sa zrušilo zapletenie 30 000 dukátov zaplatených Rakúskom a oslovil habsburského cisára rovnako ako osmanského sultána. Janičiarske vzbury boli silným faktorom pri osmanskom akceptovaní ich podmienok. Toto signalizovalo koniec osmanského rastu v Európe.
Janičiarské vzbury
Rozhorčenie nad vojnou proti Habsburgom a vysoké dane, spolu vtedajšou vládou Ahmeda I. spôsobili zenit janičiarských vzbúr. Tavil Ahmed začal vzburu krátko po korunovácii Ahmeda I. a porazil Nasuha Pašu a beylerbea z Anatólie, Kecdehana Aliho Pašu. Tavil Ahmed získal v roku 1605 pozíciu beylerbeya Šahrizoru, na zastavenie jeho vzbury, ale čoskoro potom pokračoval v dobytí mesta Harput. Jeho syn Mehmed získal pozíciu guvernéra Bagdadu s falošným firmanom a porazil vojsko Nasuha Pašu, ktoré boli vyslaný, aby ho porazil.
Osobnosť
náhľad|Ahmed I. ako mladý Şehzade. Sultán Ahmed bol známy svojimi zručnosťami v šermovaní, poézii, jazde na koni a rozprávaní vo viacerých jazykoch.
Ahmed bol básnik, ktorý napísal niekoľko politických a lyrických diel pod menom Bahti. Aj keď podporoval poéziu, prejavoval averziu k umeniu a pokračoval v zanedbávaní miniatúrnemu maľovaniu jeho otca. Ahmed sponzoroval vedcov, kaligrafov a pobožných mužov. Preto poveril kaligrafov napísať knihu s názvom Kvintesencia histórie. Pokúsil sa tiež vynútiť súlad s islamskými zákonmi a tradíciami, obnoviť staré nariadenia, ktoré zakazovali alkohol, a pokúsil sa vynútiť účasť na piatkových modlitbách a primeraným spôsobom platiť chudobným.
Bol zodpovedný za zničenie hudobných hodín, ktoré poslala kráľovná Alžbeta I. z Anglicka za vlády svojho otca. Dôvodom mohol byť Ahmedov náboženský nesúhlas s figuratívnym umením.
Rodina
Manželky
Synovia
Dcéry
Plaisance (Aveyron)
Plaisance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Ahmed I.
Smrť
Ahmed I. zomrel dňa 22. novembra 1617 na týfus a krvácanie zo žalúdka v paláci Topkapı v Istanbule. Bol pochovaný v Modrej mešite. Jeho nástupcom sa stal jeho mladší brat Şehzade Mustafa a stal sa z neho sultán Mustafa I. Neskôr nastúpili na trón Ahmedovi ďalší traja synovia: Osman II. (vládol 1618 - 1622), Murad IV. (vládol 1623 - 1640) a Ibrahim I. (vládol 1640 - 1648).
Plaisance (Aveyron)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ahmed I.
Dedičstvo
Dnes sa Ahmedovi I. priraďuje predovšetkým stavba mešity sultána Ahmeda (známa tiež ako Modrá mešita), jeden z majstrovských dielov islamskej architektúry. Oblasť okolo mešity sa dnes nazýva Sultanahmet. Zomrel v paláci Topkapı v Konštantínopole a je pochovaný v mauzóleu priamo za hradbami slávnej mešity.
Plaisance (Aveyron)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 218 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ahmed I.
V populárnej kultúre
V roku 2015 v televíznom seriály Muhteşem Yüzyıl: Kösem si Ahmeda I. zahral turecký herec Ekin Koç.
3671 Dionysus
3671 Dionysus je planétka s priemerom 7 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker, E. M. Shoemaker 27. mája 1984.
Harskirchen
Harskirchen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valleret
Valleret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ohaveč
Ohaveč je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 80 obyvateľov, z toho 34 mužov a 46 žien, pričom priemerný vek v obci bol 34,5 roka (muži 31,9 roka, ženy 36,5 roka).
Elio Di Rupo
Elio Di Rupo (* 18. júl 1951, Morlanwelz) je belgický politik a bývalý premiér Belgického kráľovstva. V období 1999 do 2011 bol predseda Socialistickej strany Belgicka.
DJ Quicksilver
Orhan Terzi (* 28. jún 1964, Trabzon, Turecko) je nemecký DJ a producent známy najmä pod umeleckým menom DJ Quicksilver.
1995 – 1996: Začiatky kariéry
Začínal ako hudobný producent spoločne s Tomassom De Donatisom, kedy spoločne pracovali a vydali niekoľko skladieb pre niekoľko spevákov ako Avex Trax, Positiva, Telstar, Edel, Alphabet City, alebo Sub Terranean.
1997 – 1998: Prelom a úspech
V roku 1997 vydal prvý album Quicksilver spoločne zo skladbou „Bellissima“. Po vydaní sa skladba umiestnila v rebríčkoch hitparád v Spojenom kráľovstve na #4 pozícii na niekoľko týždňov. V Európe dosiahla vysoký predaj čím Terzi dostal zlaté ocenenie za rok 1997. Album taktiež obsahoval aj niektoré známe skladby ako „Free“ alebo „Planet Love“.
1999 – 2003: Ostatné úspechy
Vydal skladbu „Heart of Asia“ pod názvom „Watergate“ v roku 1999. V roku 2002 získal ECHO ocenenie Najlepší celosvetový tanečný akt singlom „Ameno“ z roku 2000. Celkovo vydal 3 albumy.
Ostatná spolupráca
Terzi taktiež spolupracoval ako remixér na skladbách od Ian van Dahla, Faithlessa, alebo skupiny The Verve a ich skladby „Bittersweet Symphony“.
Plus JEDEN DEŇ
Prvé vydanie vyšlo 4. septembra 2006.
V súčasnosti (od roku 2015) je majiteľom denníka a vydavateľstva spoločnosť News and Media Holding a.s.
Jozef Šestáky
Jozef Šestáky (Schesztáky, Schestaky) (* 15. august 1750, Ružomberok – † 2. január 1823, Banská Bystrica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a kanonik.
Životopis
Študoval na piaristickom gymnáziu v Ružomberku, v Ezstergome, Pécsi a v Egri, teológiu v gen. kolégiu v Trnave, bakalár filozofie a teológie. Po vysvätení za kňaza, rokuk. kaplán, neskôr farár v Kamenci pod Vtáčnikom, dekan-farár v Oslanoch, od roku 1810 pôsobil v Banskej Bystrici. Katedrálny kanonik (od 1819), kanonik-kustód (1820) v Banskej Bystrici. Bernolákovec, člen Slov. učeného tovarišstva (od 1795). Autor autobiografickej básne v lat. hexametroch.
Teroristická organizácia
Teroristická organizácia je organizácia, ktorá používa sústavne teror, napr. mafia (?).
3672 Stevedberg
3672 Stevedberg je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 22. augusta 1985.
Výťah (dopravný prostriedok)
Výťah je transportný (dopravný) prostriedok používaný na presun ľudí a materiálu v zvislom (takmer zvislom) smere.
História
náhľad|Patentový nákres výťahu od Otisa, 15. január 1861. Výťahy začali ako jednoduché lanové alebo reťazové zdvíhadlá. Výťah je v podstate jednoduchý stroj, plošina, ktorá je ťahaná alebo tlačená mechanickými prostriedkami. Moderný výťah sa skladá z kabíny (tiež zvanej „klietka“) pohybujúca sa v uzatvorenom priestore zvanom „šachta“ resp. „zdvižná dráha“.
V minulosti bol výťahový riadiaci mechanizmus poháňaný parou a vodnými hydraulickými piestami. Elektrické výťahové kabíny sú ťahané rolujúcimi oceľovými lanami pomocou kladky a protizávažia. Hydraulické výťahy využívajú pre pohyb plošiny hydraulický piest. Lanová hydraulika využíva kombináciu oboch princípov – lán s kladkami a hydraulickú silu. V roku 1853 Elisha Otis uviedol "bezpečný" výťah so zariadením zamedzujúcim pádu kabíny pri pretrhnutom lane. Princíp zabezpečenia výťahu pred pádom je v princípe identický s tým, ktorý sa používa dnes. Skladá sa z vrúbkovaného valca, ktorý je upevnený pod výťahovou plošinou a mechanického regulačného zariadenia snímajúceho rýchlosť klesania výťahu. V prípade prekročenia určitej rýchlosti zariadenie mechanicky zablokuje pohyb plošiny. Prvý Otisov výťah bol inštalovaný na ulici Broadway číslo 488 v New Yorku 23. marca 1857. Prvá výťahová šachta bola inštalovaná 4 roky pred prvým výťahom v budove Cooper Union v New Yorku (v roku 1853). Výťahová šachta bola zakomponovaná do konštrukcie budovy pre Cooper Union, pretože Peter Cooper si bol istý že bezpečný osobný výťah bude čoskoro vynájdený. Šachta však bola kruhová, pretože Cooper si myslel, že je to efektívnejší dizajn.
Prvý elektrický výťah zostrojil Werner von Siemens v roku 1880. Bezpečnosť a rýchlosť elektrických výťahov značne zvýšil Frank Sprague.
Vývoj výťahov bol vedený potrebou presunu veľkého množstva nerastných surovín, rúd, uhlia a dreva. Technológia vyvinutá priemyslom a skonštruovanie oceľovej nosnej konštrukcie výrazne urýchlilo rozšírenie osobných a nákladných výťahov používaných v súčasnosti.
Dnešok
Dnes sa výťahy vyrábajú pod prísnou kontrolou, a sú viazané mnohými bezpečnostnými predpismi zahŕňajúce inštaláciu, údržbu a inšpekciu výťahov.
Výťahy dneška už nie sú schované vo vnútri budov, ale dotvárajú i architektonický dizajn budovy. Výťahy z transparentného materiálu a výťahy umiestnené na vonkajšom plášti budov umožňujú cestujúcim vidieť mimo kabínu počas presunu výťahom.
Všetky nové výťahy sú riadené na mikroprocesorovej báze. To umožňuje výťahovému systému automaticky a optimalizovane zastaviť kabíny tam, kde sú najpotrebnejšie na účel zvýšenia plynulosti a efektívnosti prepravy. "Chovanie sa" výťahu je založené na analýze budovy nazývanej "Prevádzková štúdia". Prevádzkové štúdie vytvárajú profesionálni "výťahoví konzultanti", ktorí používajú špeciálne analytické nástroje a programy na určenie optimálnej veľkosti, rýchlosti a počtu výťahov pre budovu.
Výťahy sú obvykle inštalované do budovy počas jej stavby. Konštrukcia výťahu umožňuje jeho neskoršiu renováciu – výmenu šachtových dverí, dverí kabíny, povrchov interiéru kabíny, kontrolného a riadiaceho zariadenia, zdvíhacích strojov, hydraulických a elektrických dielov a príslušenstva.
Výťahy sú relatívne bezpečné. Denne sa výťahmi transportujú milióny cestujúcich bez nehody. Nízka nehodovosť výťahov nie je prekonaná žiadnym iným transportným systémom. Určité riziko predstavujú staršie hydraulické výťahy, z hľadiska možnej poruchy hydraulického okruhu. Takéto typy výťahov sú u nás používané veľmi zriedka, a postupne sú nahrádzané elektrickými systémami.
Osobný výťah
Kapacita osobných výťahov je odvodená od plochy podlahy, počtu poschodí a predpokladaného počtu osôb v budove. Všeobecné osobné výťahy sa vyrábajú v nosnosti od 250 do. Obvykle sa osobné výťahy montujú do budov s viac ako 3 poschodiami. V budovách do 10 podlaží majú elektrické výťahy obvykle rýchlosť do 1,5 ms−1 a nad 10 podlaží rýchlosti začínajú od 2,5 ms−1 do asi 6 ms−1.
Osobné výťahy môžu byť špecializované na svoj účel, napr. pre nemocnice (pre mobilné postele), predný aj zadný vchod (výťahový vstup), 2 kabíny jedna na druhej (double decker) a iné. Kabíny v nadštandardných budovách môžu mať zdobený interiér, môžu byť vybavené nahranými hlasovými inštrukciami, môžu mať komunikačné spojenie, spojenie na bezpečnostný servis, automatické nahlásenie požiaru, špeciálne bezpečnostné vstupy (napr. v strope). Existuje špeciálny typ výťahu navrhnutý na transport invalidných vozíkov. Výťahy je zakázané používať na únik počas požiaru, pretože sú potenciálnou bezpečnostnou pascou.
Nákladné výťahy
Nákladný výťah je výťah prispôsobený pre transport tovaru, materiálu (a ak je to povolené i osôb sprevádzajúcich náklad). Nákladné výťahy majú niektoré výnimky z hľadiska bezpečnosti (napr. požiarnej), a preto by sa nemali prvorado používať pre prepravu osôb. Nákladné výťahy s výnimkami musia mať písomný oznam v kabíne, že použitie osobami je zakázané.
Malý nákladný výťah je niekedy používaný na transport malých vecí ako riadu vo viacpodlažnej kuchyni alebo v reštaurácii, na prepravu kníh vo viacpodlažnej knižnici a pod. Osoby ich nesmú použiť.
Špeciálny typ nákladného výťahu je automobilový výťah, používaný na transport automobilov v parkovacej garáži alebo v na to uspôsobenej budove.
Javiskové a orchestrálne výťahy sú špeciálne výťahy na použitie v divadlách a pod.
Typy výťahových zdvíhacích mechanizmov
Všeobecne poznáme tri pohonné mechanizmy pre pohyb výťahu:
Trakčné (ťažné) výťahy
Prevodové trakčné stroje sú poháňané elektrickými motormi na striedavý alebo jednosmerný prúd. Prevodovky používajú závitovkové prevody. Výťahová kabína sa pohybuje pomocou navíjaných oceľových zdvíhacích lán cez kladku, ktorá je pripojená na prevodovú skriňu poháňanú motorom. Tieto stroje sú všeobecne najlepšou voľbou pre prízemné alebo stropné trakčné pohony pre rýchlosti do asi 1,5 ms−1.
Bezprevodové trakčné stroje sú elektrické motory s reguláciou otáčok napájané striedavým alebo jednosmerným prúdom. V tomto prípade poháňacia kladka je priamo pripojená na hriadeľ motora.
V oboch prípadoch sú laná pripojené na závesnom mechanizme na vrchu kabíny (alebo môžu byť upevnené na nosnú časť pod kabínou). Laná sú obtočené okolo riadiacej kladky k vyvažujúcej protiváhe pripojenej na opačný koniec lán. Protiváha redukuje silu potrebnú na pohyb kabíny. Protiváha je umiestnená vo výťahovej šachte – ako kabína stúpa, protiváha klesá a opačne. Pohyb kabíny sa uskutočňuje sprostredkovane pohybom kladky. Výťah je riadený riadiacim systémom – v starších výťahoch typicky reléovou logikou alebo dnes častejšie procesorovým zariadením. Riadiaci systém riadi štart, akceleráciu, deceleráciu (spomalenie) a zastavenie výťahovej kabíny na správnom mieste. Hmotnosť protiváhy je typicky ekvivalentná hmotnosti výťahovej kabíny plus 40 – 50% kapacity výťahu. Drážky v riadiacej kladke sú špeciálne upravené tak, aby nemohlo dôjsť k prekĺznutiu lán.
Niektoré výťahy majú systém zvaný kompenzácia. To je separátna sada lán alebo reťazí pripojená na dno protiváhy a dno výťahovej kabíny. To robí kontrolu výťahu jednoduchšou, pretože cez systém bude kolísať menej hmotnosti. Ak je výťahová kabína na vrchu šachty, je nad kabínou krátka dĺžka zdvíhacieho lana a väčšia dĺžka kompenzačného lana pod kabínou. Opačne pre protiváhu.
Paternoster
náhľad|Paternoster v [[Berlíne]] Špeciálnym typom výťahu je paternoster, konštantne transportujúca postupnosť kabín. Tento typ výťahu sa používal v budovách, kde je permanentný pohyb osôb. Od tohoto typu pohonu sa pre jeho energetickú náročnosť ustupuje.
Všeobecné riadiace zariadenie
Typický moderný osobný výťah má: Iné riadiace zariadenia, ktoré sú všeobecne nedostupné verejnosti obsahujú napr.:
Číslovanie poschodí
Vo všeobecnosti sú výťahové ovládacie tlačidlá číslované postupne označujúc poschodia alebo zastávky, na ktoré je možné kabínu transportovať. Existujú však určité nezrovnalosti v používaní číslovania:
Ako pomoc pre zrakovo postihnutých je často vyrytá "*" vedľa tlačidla prízemie (ak poschodia pokračujú pod zem), alebo sú použité znaky Braillovým písmom.
Čad (hudobná skupina)
Čad je thrashmetalová kapela zo Svätého Jura. Vznikla v roku 1994. V rovnakom zložení funguje aj rock'n'rollová kapela Vandali.
Pomayrols
Pomayrols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 142 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sedlo pod Ostrvou
Sedlo pod Ostrvou je sedlo vo Vysokých Tatrách medzi Ostrvou a Tupou. Cez sedlo vedie Tatranská magistrála spájajúca Chatu pri Popradskom plese so Sliezskym domom.
Nad sedlom je vrch Ostrva. V severozápadnej stene Ostrvy je špicatý skalný útvar nazvaný Ihla v Ostrve. Vyhľadávajú ju horolezci.
Názov
Sedlo je pomenované podľa polohy pod Ostrvou. Názov je známy aj v nesprávnom tvare Osterva (podľa poľského Osterwa) má ľudový pôvod. Pravdepodobne vrch autorovi názvu, pripomínal ostrvu - žŕdku na sušenie trávy.
Turistické trasy
červeno značená Tatranská magistrála, smerujúca od Popradského plesa cez Sedlo pod Ostrvou a Štôlsku dolinu ku Batizovskému plesu.
Hatten
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lemuria
Lemuria je album vydaný symfonickou metalovou skupinou Therion. Názov albumu sa vzťahuje na hypotetickú stratenú krajinu Lemúriu. Album bol vydaný súčasne s albumom Sirius B. Obal bol vytvorený Thomasom Ewerhardom.
Ryan Getzlaf
Ryan Getzlaf (* 10. máj 1985, Regina, Saskatchewan, Kanada) je kanadský hokejový útočník a kapitán tímu Anaheim Ducks v severoamerickej lige NHL. Vyrastal v Regine v Saskatchewane a hral v juniorskom tíme Calgary Hitmen.
Juniorská kariéra
V lige Western Hockey League začal hrať po dorasteneckom drafte WHL 2000, na ktorom bol vybraný v 3. kole na 54. mieste celkovo a po úspešnej sezóne 2002-03 bol vybraný v vstupnom drafte NHL 2003 na celkovom 19. mieste tímom Mighty Ducks of Anaheim. Po drafte sa Getzlaf vrátil k tímu Calgary Hitmen a v sezóne 2003-04 si pripísal 75 bodov v 49 zápasoch. Vo svojej poslednej sezóne za Calgary Hitmen utrpel otras mozgu po zrážke s Dionom Phaneufom z tímu Red Deer Rebels.
Profesionálna kariéra
Potom čo na konci sezóny 2004-05 vypadli s Calgary Hitmen z play-off juniorské ligy WHL, tak hral Getzlaf v play-off ligy AHL za farmársky tím Aneheimu Ducks: Cincinnati Mighty Ducks. V sezóne 2005-06 debutoval v NHL, keď za Anaheim Ducks odohral 57 zápasov a pripísal si v nich 39 bodov. Časť sezóny odohral vo farmárskom tíme Portland Pirates. S Anaheimom sa dostali až do finále západnej konferencie, ale tam boli pokorení v päťzápasovej bitke tímom Edmonton Oilers. V sezóne 2006-07 hral vo všetkých 82 zápasoch základnej časti a zaznamenal 58 bodov. V tíme hral v druhom útoku s Coreym Perrym a Dustinom Pennerom a tento útok bol nazvaný „Kid Line“ (Detský útok) a dohromady nazbierali 147 bodov. V roku 2007 pomohol Getzlaf Anaheimu do finále Stanleyho pohára, kde porazili Ottawu Senators a vyhrali prvý Stanleyho pohár v histórii klubu. Getzlaf bol v play-off najproduktívnejším hráčom tímu. V novembri 2007 podpísal s Anaheimem novú päťročnú zmluvu (končiacu v roku 2012) na 26 625 000 amerických dolárov. V sezóne 2007-08 hral vo svojom prvom NHL All-Star Game a bol najproduktívnejším hráčom tímu. Pred sezónou 2008-09 bol menovaný spoločne s Chrisom Prongerom asistentom kapitána Scotta Niedermayera. V polovici sezóny bol zvolený do svojho druhého stretnutia hviezd NHL a pripísal si 91 kanadských bodov, čo bolo najviac v tíme a stačilo mu to na šieste miesto v celej lige. Pred sezónou 2010-11 si ho spoluhráči zvolili za svojho kapitána.
Medzinárodná kariéra
Getzlaf debutoval v kanadskej reprezentácii v kategórii do 17 rokov na šampionáte sedemnásťročných v roku 2002 v Manitobe a pripísal si 9 bodov v 6 zápasoch. V nasledujúcom roku reprezentoval na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji do 18 rokov 2003, kde 4 bodmi v 7 zápasoch pomohol Kanade k zlatým medailám. Po drafte NHL nastúpil na Majstrovstvá sveta juniorov v rokoch 2004 a 2005. V roku 2005 vyhral MSJ talentovaný tím Kanady, ktorý mal okrem Getzlafa na súpiske aj Coreyho Perryho, Sidneyho Crosbyho, Patrice Bergerona alebo Diona Phaneufa. Po tretej sezóne v Anaheime Ducks bol pozvaný do kanadskej reprezentácie na Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2008 v Kanade a v 9 zápasoch si pripísal 14 kanadských bodov. Na konci roku 2009 bol vybraný do kanadskej reprezentácie pre zimné olympijské hry 2010 vo Vancouveri, kde s reprezentáciou vyhral zlatú medailu.
Železničná stanica Kysak
Železničná stanica Kysak je hlavná železničná stanica v Kysaku.
Kilwa Kisiwani
Kilwa Kisiwani bol významný prístav východnej Afriky, v súčasnosti je to najmä archeologická lokalita. Na stredovekých zvyškoch mesta prebieha od 50. rokov 20. storočia archeologický výskum.
Železničná stanica Kysak
Nachádza sa v strednej časti obce, na križovatke dôležitých tratí Žilina – Košice a Košice – Prešov. Stanica bola otvorená 1. septembra 1870 pri spúšťaní trate do Prešova, no jej význam výrazne stúpol po sprevádzkovaní Košicko-bohumínskej železnice v marci 1872, otvorením úseku Spišská Nová Ves – Kysak.
Trate a doprava
Na stanici sa nachádza výkonné pracovisko sekcie riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Košice Železníc Slovenskej republiky.
Kilwa Kisiwani
Od roku 1981 sú pozostatky mesta spoločne so Songo Mnara zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO a od roku 2004 sú pre stále sa zhoršujúci stav pamiatok vplyvom poveternostných podmienok zapísané aj na jeho zozname ohrozených pamiatok.
Štôlska dolina
Štôlska dolina je malé údolie vo Vysokých Tatrách. Jej dno je tvorené skalnou suťou. Začína v Lúčnom sedle, otvára sa smerom na juh a hraničí:
Penalizmus
Penalizmus (asi z výrazu penál = zastarano peračník) bolo v minulosti označenie jednak pre ako obyčaj praktizovanú šikanu študentov prvého ročníka na vysokej škole a jednak pre príslušný prvý "skúšobný" rok štúdia vôbec. Príslušní študenti museli strpieť nadávky, posmechy, terorizovanie a museli starším študentom všestranne slúžiť. Príslušný rok sa začal rituálom absolúcie a skončil sa tzv. depozíciou. Výraz penalizmus sa vzťahuje najmä na takéto praktiky bežné v Európe v 17. a 18. storočí (prenesene aj neskôr), hoci už v 17. storočí v Nemecku boli tieto praktiky zakázané zákonom, pretože nadubudli prehnanú intenzitu. Podľa niektorých autorov podobné praktiky existovali už v Byzantskej ríši v 2. storočí po Kr., podľa iných pochádzajú z 8. storočia z inštitútu annum novitiatus (skúšobný rok) v kláštoroch.
František Setnička
František Setnička (* 17. apríl 1910, Kbelov † 9. apríl 1998, Zvolen) bol vysokoškolský pedagóg a konštruktér.
Životopis
Pôsobil ako vysokoškolský pedagóg, rektor VŠLD vo Zvolene (1969-1971). Podieľal sa na industrializácii drevárskeho priemyslu na Slovensku, vypracoval koncepciu rozvojových smerov v oblasti energetických technológií spracovania dreva. Iniciátor vytvorenia n.p. Smrečina Banská Bystrica, zastával funkciu dočasného riaditeľa a hlavného inžiniera (1951-1955). Autor vysokoškolskej učebnice, učebných textov, pôvodných vedeckých a odborných prác. Spolupracoval s redakciou časopisu Drevo.
Právne konanie
Právne konanie (iné názvy: vo význame 1 aj: právne relevantné konanie, vo význame 1 a 3 aj: konanie ; vo význame 1 aj úkon ; vo význame 1 a 2 aj: právny úkon  ; staršie: právny čin  ; staršie alebo nespisovne [okrem významu 3] : právne jednanie  ; nem. Rechtshandlung , Handlung; čes. právní čin  , okrem významu 3 najmä pred rokom 2014 aj: právní jednání , právní úkon ) môže byť:
V zahraničí bol v dávnejšej minulosti pojem právne konanie (Rechtshandlung) definovaný rozlične, a to niekedy až natoľko, že sa rôzne prekrýval s pojmom právny úkon v najužšom súkromnoprávnom zmysle (Rechtsgeschäft). V (česko-)slovenskej právnej teórii naopak panuje (s výnimkou textov pracujúcich výlučne s definíciou právneho úkonu z Občianskeho zákonníka) zmätok v používaní názvov (právny) úkon a (právne) konanie až dodnes (pozri vyššie uvedené definície a slovenské názvy). V Česku bol tento zmätok ešte znásobený tým, že od roku 2014 bol dovtedajší termín právny úkon v najužšom súkromnoprávnom zmysle v novom Občianskom zákonníku nahradený termínom právne jednanie, ktorý sa však dovtedy (ako vidno aj vyššie) často používal vo význame právne konanie a nie vo význame právny úkon v najužšom súkromnoprávnom zmysle.
Právne konanie vo význame 2 podľa Ottová 2006
Aktívne je právne konanie realizované (t. j. vytváraním konkrétnych právnych vzťahov) v dvoch základných formách:
Realizácia práva právnym nastáva aj pasívnym konaním (zdržaním sa konania, nečinnosťou, strpením konania iného subjektu):
Porovnaj aj delenie v článku právna skutočnosť.
Peňažníctvo
Peňažníctvo môže byť:
Ostroměř
Ostroměř je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 355 obyvateľov, z toho 692 mužov a 663 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 39,9 roka, ženy 43,9 roka).
Vedenie tepla
V dôsledku vedenia tepla prúdi energia vždy z oblastí s vyššou teplotou do chladnejších častí telesa. Bez vonkajších vplyvov (dodatočné ohrievanie, resp. ochladzovanie) je výsledkom vedenia tepla rovnováha, pri ktorej má každá časť telesa rovnakú teplotu.
Pri vedení tepla častice látky v oblasti s vyššou strednou kinetickou energiou predávajú časť svojej pohybovej energie prostredníctvom vzájomných zrážok častíc v oblasti s nižšou strednou kinetickou energiou. Častice sa pritom nepremiestňujú, ale len kmitajú okolo svojich rovnovážnych polôh.
Vedenie tepla sa uplatňuje predovšetkým v tuhých telesách, ktorých rôzne časti majú rôznu teplotu. Teplo sa vedením šíri tiež v kvapalinách a plynoch, kde sa však uplatňuje tiež prenos tepla prúdením.
Vzťahy
Pre vedenie tepla je základnou rovnicou rovnica vedenia tepla niekedy nazývaná aj Fourierov zákon. Podľa nej ak na tyči s dĺžkou L a prierezom S udržiavame rozdielne teploty koncov T_1 a T_2, po čase sa v sústave ustáli rovnováha a teplota sa mení pozdĺž tyče lineárne (pozri obrázok vpravo). Vtedy za čas t pretečie prierezom tyče teplo Q veľkosti Konštanta úmernosti v tomto vzťahu \lambda sa nazýva súčiniteľ tepelnej vodivosti. Je to charakteristika látky, z ktorej je tyč zhotovená. Zo vzťahu vidíme, že množstvo tepla preneseného vedením rastie priamo úmerne s prierezom telesa S a tzv. teplotným spádom (niekedy ho nazývame teplotný diferenciál) (T_1-T_2)/L.
Fourierov zákon má formu veľmi podobnú Ohmovmu zákonu – oba javy (vedenia tepla i vedenie elektrického prúdu) majú totiž podobný pôvod.
Tyč s konštantným prierezom a lineárnym poklesom teploty pozdĺž tyče je veľmi zjednodušenou sústavou. Vo všeobecnosti platí pre vedenie tepla v látke rovnica Tu \vec{q} je vektor hustoty tepelného výkonu prenášaného prúdením, \lambda je koeficient tepelnej vodivosti a T(x,y,z) je funkcia (presnejšie skalárne pole) udávajúca teplotu v rôznych bodoch telesa. Zápisom sme označili aplikovanie gradientu na skalárne pole teploty.
Ustálené vedenie tepla
Ustálené vedenie tepla je možné demonštrovať napr. na tyči dĺžky d, ktorej jeden koniec je udržiavaný na teplote t_1 a druhý koniec je udržiavaný na teplote t_2. Teplotný rozdiel t_2-t_1 je teda stály, teplota klesá rovnomerne od teplejšieho konca k chladnejšiemu. Podiel sa nazýva teplotný spád (teplotný gradient).
Množstvo tepla Q, ktoré za týchto podmienok prejde ľubovoľným kolmým prierezom S tyče za dobu \tau, je rovný Konštanta úmernosti \lambda je súčiniteľ tepelnej vodivosti (tepelná vodivosť).
Teplo prechádzajúce plochou určuje tzv. tepelný tok. Množstvo tepla Q, ktoré prejde plochou S za čas \tau sa označuje ako hustota tepelného toku
Podľa predchádzajúcich vzťahov teda pri ustálenom stave platí
Ak hrúbku vrstvy (teda dĺžku tyče) d zmenšujeme na \mathrm{d}x, zmení sa na tejto tenkej vrstve teplota o. Vzťah pre hustotu tepelného toku môžeme teda prepísať
Teplotný gradient sa však môže meniť nielen v smere osi x, ale tiež v ostatných smeroch. Ide teda o vektorovú veličinu, čo je možné s pomocou operátora gradientu vyjadriť ako Z tohto vzťahu je vidieť, že priebeh teploty v rovinnej doske je pri ustálenom prúdení tepla lineárna funkcia. Predchádzajúce vzťahy je možné využiť pri riešení problému prechodu tepla rozhraním. Tento vzťah býva tiež označovaný ako Fourierov zákon.
Pokiaľ sa teleso (napr. doska), ktorým teplo prestupuje skladá z n vrstiev s rôznou tepelnou vodivosťou \lambda_q a hrúbke d_q pre q-tú vrstvu, potom za ustáleného stavu je hustota tepelného prúdu vo všetkých vrstvách rovnaká, tzn. Pre celkový rozdiel teplôt potom dostaneme
Hustotu tepelného toku takouto doskou je možné vyjadriť ako
Podiel sa nazýva merný tepelný odpor vrstvy.
Neustálené vedenie tepla
Pri neustálenom vedení tepla dochádza k zmene teploty v jednotlivých častiach telesa.
Uvažujme prípad vedenia tepla doskou, ktoré nastane pri náhlom zvýšení teploty na jednom z povrchov dosky. Pokiaľ dosku rozdelíme na vrstvy o hrúbke \Delta x, nebude hustota tepelného toku vo všetkých vrstvách rovnaká ako pri ustálenom vedení tepla. Dôvodom je to, že časť tepla, ktoré do vrstvy vstúpi sa spotrebuje na ohriatie vrstvy. O túto časť tepla je potom tok v nasledujúcej vrstve ochudobnený.
Nech teda do vrstvy o hrúbke \Delta x a ploche S vstúpi za čas \Delta\tau teplo a z rovnakej vrstvy vystúpi za rovnaký čas teplo, kde q_1 a q_2 sú hustoty tepelného toku na vstupnej a výstupnej ploche. Teplota vrstvy sa teda zvýši o teplo, ktoré je rozdielom týchto teplôt, tzn.
Pokiaľ je merná tepelná kapacita vrstvy c a jej hmotnosť je, kde \rho je hustota vrstvy, potom platí Z predchádzajúcich vzťahov potom dostaneme Deriváciou vzťahu získame Pre časovú zmenu strednej teploty vrstvy dostaneme z týchto vzťahov (v limite pre a ) získame výraz Tento vzťah predstavuje jednorozmernú diferenciálnu rovnicu vedenia tepla. Túto rovnicu je možné jednoducho zovšeobecniť na trojrozmerný prípad
Teplotná vodivosť
Pre zjednodušenie sa zavádza veličina ktorá je označovaná ako teplotná vodivosť (súčiniteľ teplotnej vodivosti). Táto veličina ukazuje, ako látka vedie teplo, tzn. ako ľahko sa v nej vyrovnávajú teplotné rozdiely.
Rovnice vedenia tepla
Matematická formulácia nestacionárneho vedenia tepla umožňuje všeobecné vyjadrenie diferenciálnej rovnice vedenia tepla. Ide o pravdepodobne najznámejší príklad parciálnej diferenciálnej rovnice parabolického typu, ktorá je označovaná ako rovnica vedenia tepla. Vo všeobecnom vyjadrení sa zapisuje ako
Táto nehomogénna rovnica je pomenovaná podľa toho, že popisuje vedenie tepla v n-rozmernom vektorovom priestore s časom t.
V špeciálnom prípade pre n=3 dostaneme
Pokiaľ v rovnici vedenia tepla platí f=0, potom dostaneme homogénnu rovnicu vedenia tepla
Z fyzikálneho hľadiska ide o prípad, kedy sa vo vyšetrovanej oblasti nenachádzajú žiadne zdroje tepla.
Februárový prevrat
náhľad|Komunisti oslavujú menovanie Gottwalda premiérom Februárový prevrat (alebo Februárový puč, tiež Február 1948, z pohľadu komunistov: Víťazný február) je názov komunistického prevratu v Česko-Slovensku, ktorý sa uskutočnil medzi 17. a 25. februárom 1948. Dnes je (nekomunistami) vnímaný ako prechod od demokracie k totalite, pripojenie k sovietskemu mocenskému bloku, začiatok útlaku obyvateľstva  a ekonomického úpadku. V období socializmu bol 25. február oslavovaný ako významný deň Česko-Slovenska.
Priebeh a následky
náhľad|Pro-komunistická agitácia, fotografia z roku 1947
Situácia
Komunisti sa dlhodobo, už počas druhej svetovej vojny, pripravovali na prevzatie moci v štáte. Úzko spolupracovali so stalinským Sovietskym zväzom, snažili sa narušovať činnosť ostatných politických strán po roku 1945 združených v tzv. Národnom fronte. V prvých povojnových voľbách 26. mája 1946 získali komunisti v Česku 40,17 % (v Čechách 43,25 %, na Morave 34,46 %) hlasov. Na Slovensku triumfovala Demokratická strana (DS) so 62 % hlasov, čo však predstavovalo len 14 % v celoštátnom meradle. Komunisti s hlasmi sociálnych demokratov (Československá sociální demokracie - ČSSD) dosiahli pohodlnú väčšinu v parlamente a postupne sa im podarilo ovládnuť políciu, armádu i robotnícke organizácie. 2. júla 1946 sa vtedajší predseda Komunistickej strany Česko-Slovenska (KSČ) Klement Gottwald stal predsedom koaličnej vlády, v ktorej bolo 9 komunistov v menšine oproti 15 ministrom z iných strán a dvoch nezávislých. Komunisti využívali roztrieštenosť vtedajších demokratických politických strán (Československá strana národně socialistická – ČSNS, Československá strana lidová – ČSL a DS), faktickú neexistenciu opozície, povojnový radikalizmus a "mníchovské sklamanie" a nerozhodnosť chorého prezidenta Edvarda Beneša. (Vládu tvorilo 9 ministrov KSČ+KSS, ďalej 4 členovia ČSNS, 4 z ČSL a 4 z DS, 3 z ČSSD a dvaja nestraníci.)
Možné scenáre a slovenská politická kríza v roku 1947
Ako najúčinnejší sa podľa historika Barnovského javil Gottwaldovi scenár vyvolania masových protestov sociálne slabších vrstiev spoločnosti. Ich zástupcovia (najmä odborári) sa mali domáhať znárodňovania priemyslu a agrárnych reforiem. Tento postup by našiel podporu aj medzi slovenskými komunistami. Viliam Široký a Július Ďuriš s podporou bývalých partizánov (Zväz slovenských partizánov) a odborov (Revolučné odborové hnutie) vyhrocovali politickú situáciu na Slovensku už od roku 1946. Na Slovensku prebehol prevrat akoby v dvoch fázach. Slovenská vládna kríza na jeseň roku 1947 bola generálkou komunistov na prevrat v celoštátnom meradle. Komunisti zneužitím už ovládnutej polície proti DS vykonštruovali akési „protištátne ľudácke sprisahanie“ odvolávajúc sa najmä na Obuchovu aféru. (23. septembra 1946 bol zatknutý Otto Obuch, tlačový tajomník demokrata Jána Ursínyho, ktorý mal mať kontakty na ľudácky exil a bol za Slovenského štátu pracovníkom úradu propagandy.) Poprední politici DS boli obvinení z protištátnych aktivít (čo z českého pohľadu bola zradná spolupráca s bývalými ľudákmi HSĽS s cieľom rozbiť republiku.) Zboru povereníkov (vtedajší ekvivalent slovenskej vláde) už od jeho vzniku predsedal komunista: najprv Karol Šmidke, potom od 1946 Gustáv Husák, ktorý podal v októbri 1947, v rozpore so zákonom, demisiu všetkých jeho členov. V atmosfére tlačových kampaní, pouličných demonštrácií a hrozieb si potom KSS vynútila na schôdzke 9. novembra 1947 s demokratom Lettrichom zmeny v Zbore povereníkov, čo viedlo k vytvoreniu nového 8. Zboru 18. novembra 1947. Z postu podpredsedu československej vlády bol donútený odstúpiť Ján Ursíny (cirkevný hodnostár, agrárnik). V novej podobe Zboru povereníkov DS stratila tri miesta. Kríza sa teda vyriešila kompromisom a komunisti nedosiahli všetko, čo chceli. "Ovládli síce slovenský Zbor povereníkov ale už nie Slovenskú národnú radu, Národný front a národné výbory, ako si to pôvodne predsavzali." Slovenským komunistom sa nepodarilo počas politickej krízy v 1947 odstaviť alebo aspoň podstatne oslabiť Demokratickú stranu.
Udalosti februára 1948 v Prahe
Vo februári 1948, po Gottwaldovom odmietnutí prerokovať na vláde zneužívania národnej bezpečnosti komunistami, došlo k sérii udalostí, ktoré viedli k úplnému prevzatiu moci v celom štáte komunistami. V hre bolo veľa. KSČ sa netajila plánmi na ďalšie znárodňovanie a novú pozemkovú reformu. Komunistom neprešiel v parlamentnom výbore návrh na výrazné obmedzenie vlastníctva pôdy (nad 50 hektárov) a jej odobratie všetkým, ktorí na nej nepracujú. Tieto plány smerovali aj ku zvyšovaniu popularity komunistickej strany pred voľbami naplánovanými na rok 1948 v krajine ešte stále sa nachádzajúcej v období nedostatku aj napriek skončeniu vojny.
Vo vtedajšej vláde zasadalo 26 ministrov, z toho boli 9 komunisti, 3 sociálni demokrati, 12 tzv. „nekomunistických“ alebo „buržoáznych“ a 2 nestraníci (Masaryk a Svoboda). 20 februára 1948 podali 12 nekomunistickí ministri (ČSNS – 4, ČSL – 4, DS – 4) demisiu v nádeji, že prezident Beneš (bývalý člen ČSNS) rozpustí vládu a uskutočnia sa nové voľby alebo donúti komunistov dodržiavať demokratické zásady.Keďže neodstúpila nadpolovičná väčšina vlády, vláda ako celok nemusela podať demisiu. Nekomunistickí politici potrebovali presvedčiť ešte dvoch ministrov z radov nestraníci alebo z ČSSD. Komunisti ich naopak potrebovali zastrašiť aby sa k demisii nepridali. (Nakoniec Gottwald dosiahol dodatočné zbavenie úradu dvoch ministrov ČSSD Václava Majera a Františka Tymša. Ministrov, ktorí nepodporovali Gottwalda bolo spolu 14, teda väčšina, napriek tomu sa udalosti nevyvíjali podľa ich predstáv). Komunisti tvrdili, že ministri demisiou „zaujali miesto rozvratnej opozície“ a preto sa sami vyradili z politického života. Zároveň začali organizovať manifestácie ako nátlakový prostriedok. 21. februára na Staromestskom námestí Gottwald vyzval na vytváranie akčných výborov, ktoré mali „očistiť verejný a politický život od reakcie“. 24. februára 1948 začal komunistami inšpirovaný generálny štrajk, ktorý sa stal formou nátlaku na prezidenta. Beneš sa podvolil. 25. februára prijal demisiu a namiesto volieb doplnil vládu kandidátmi navrhnutými Gottwaldom. Vznikla tak prevažne komunistická druhá vláda Klementa Gottwalda.
Gottwaldovo víťazstvo
Komunisti počas obdobia socializmu v ČSSR oslavovali tento dátum ako „Víťazný február“, „Vítězství československého pracujícího lidu“. Žiaci sa učili, že vtedy „vláda prešla do rúk ľudu“. Ovládnutie najvyššej úrovne rozhodovania v krajine komunistami malo rýchlo ďalekosiahle dôsledky. Na Slovensku sa hlavné oslavy "Víťazného februára" do roku 1989 uskutočňovali v Bratislave na Námestí Klementa Gottwalda (teraz Námestie slobody) pred oslavným súsoším. (Účasť verejnosti nebola povinná.)
Už 10. marca 1948 nevysvetliteľne umrel nekomunistický minister zahraničia Jan Masaryk. 9. mája 1948 bola prijatá nová ústava vyhlasujúca Československo za ľudovodemokratickú republiku a 30. mája sa uskutočnili voľby len s možnosťou voliť jednotný zoznam kandidátov komunistami ovládaného Národného frontu (vhodiť do urny jednotnú / spoločnú kandidátku) alebo vhodiť do urny „biely lístok“ na znamenie nesúhlasu, čo urobilo 13,4 % inak bol hlasovací lístok neplatný. Ďalšou možnosťou bolo nevoliť a preto komunisti najprv agitovali a v neskorších rokoch vynucovali účasť na voľbách 2. júna 1948 zo zdravotných dôvodov odstúpil prezident Beneš a 14. júna bol za jeho nástupcu zvolený predseda KSČ a vtedajší premiér Klement Gottwald. 15. júna 1948 sa predsedom vlády namiesto Gottwalda stal komunista Antonín Zápotocký.
Dôsledky a hodnotenia
Prechod moci do rúk komunistov viedol k vnútornej aj zahraničnej závislosti politiky štátu od Sovietskeho zväzu, politickým procesom, väzneniu politicky a ideologicky nepohodlných osôb, nútenej emigrácii a prenasledovaniu oponentov. Totalitný režim trval nasledujúcich 41 rokov. Na Slovensku bolo počas jeho trvania, podľa ÚPN, v politických procesoch za politické trestné činy odsúdených celkovo 71 168 osôb, z toho 51 zahynulo vo väzení.
Demokratická strana bola fakticky po vojne jediným politickým protivníkom KSS. V závere februárovej konfrontácie sa DS úplne rozpadla. Niektorí funkcionári emigrovali a tí, čo zostali boli väznení a prenasledovaní. "Vedúci tajomník Demokratickej strany v Bratislave z rokov 1946 - 1948 Emil Dohnanec si myslí, že v roku 1948 neexistovala reálna sila, ktorá mohla februárové udalosti zvrátiť. V rámci DS sa síce o to usilovali, no ako povedal, 'už v roku 1945 mala Komunistická strana len na Slovensku 197 000 členov'. Navyše pred parlamentnými voľbami v roku 1946 komunisti zorganizovali založenie dvoch ďalších politických strán, ktoré mali oslabiť pravicu. (Dohnanec, potom prežil 4,5 roka v Jáchymovských baniach)""Významnú úlohu zohrala ŠtB. Podľa historika ÚPN Matej Medvecký, pokiaľ v zlomových dňoch­ len asistovala, keď „obsadila sekretariát Demokratickej strany, rozprášila redakciu denníka Čas a podobne. Tajná služba zohrala významnú úlohu najmä pred týmto dátumom. Snažila sa infiltrovať do prostredia DS, zisťovať nálady vnútri strany a získavať tam agentov. Paralelne s tým rozkladala tzv. ľudácke podzemie, s ktorým spájala aj ľudí, ktorí s ním nemali až tak veľa spoločné.“"Podľa niektorých historikov sa zmena režimu v Prahe aspoň navonok udiala parlamentnou cestou (aj keď s podporou sovietskeho tlaku na prezidenta Beneša a špeciálnych agentov sovietskej tajnej služby). V Bratislave však išlo o zjavne protiústavný akt (Husák zbavil šiestich povereníkov DS v Zbore povereníkov funkcií, bol obsadený sekretariát DS a v podstate zabránené jej ďalšej činnosti).
Podľa iných historikov (pozri posledný odsek) bol februárový prevrat len formálny akt, ktorým sa Československo stalo súčasťou východného bloku v sovietskej sfére vplyvu ovládaného komunistami. To, že k tomu došlo vo februári, bola vraj zhoda okolností. Vznik jednotného bloku krajín riadených Stalinom potvrdil postavenie Sovietskeho zväzu ako superveľmocami. Po predchádzajúcej spolupráci so Západom ako spojencov v druhej svetovej vojne v boji proti fašizmu sa od roku 1947 rozpútal skrytý konflikt – studená vojna. Februárový prevrat bol impulzom na založenie nového obranného zoskupenia, Severoatlantickej aliancie NATO 4. apríla 1949, rozdelenia Európy železnou oponou a následného vzniku Varšavskej zmluvy.
Valleroy (Haute-Marne)
Valleroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Februárový prevrat
Podrobný priebeh udalostí
náhľad|Volebné plagáty KSČ, s volebným číslom "1" Už od roku 1945 boli znárodnené veľkopodniky (s viac ako 150 zamestnancami) a veľkostatky. Komunisti však stupňovali svoje aktivity. Na demonštrácii roľníkov 4. apríla 1947 v Hradci Králové minister poľnohospodárstva za KSČ Július Ďuriš požadoval ďalšie znárodňovanie a rozparcelovanie pozemkov aj pod, ak na nich majiteľ sám nepracuje.
Valleroy (Haute-Marne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Februárový prevrat
Podrobný priebeh udalostí
Už v roku 1947 bolo vo vláde veľa sporov na hranici vládnej krízy. Ďurišov agrárny (Hradecký) program KSČ s heslom „Pôda patrí tým, ktorí na nej pracujú“ smeroval k zákonu navrhovaného komunistami „O trvalej úprave vlastníctva poľnohospodárskej pôdy“. Okrem neho sa viedli diskusie o zvýšení platov štátnych a verejných zamestnancov. Ku stupňovaniu populistických nátlakových akcií KSČ prispievala aj rastúca neistota komunistov ohľadne víťazstva v ďalších voľbách, ktoré mali byť v roku 1948 a prevládnutie antikomunistického krídla v sociálnej demokracii. Od začiatku roku 1948 tak napätie ešte ďalej vzrastalo.
Marketing vzťahov
Marketing vzťahov je proces budovania, prehlbovania a udržiavania dlhodobých vzťahov firmy so všetkými zúčastnenými stranami, ktorý zahŕňa jej zákazníkov, zamestnancov, dodávateľov a distribučných partnerov. Tieto vzťahy predstavujú pre firmu jednu z najcennejších vecí – kapitál vzťahov, ktorý predstavuje súhrn vedomostí, skúseností a dôvery firmy so zúčastnenými stranami.
Februárový prevrat
Podrobný priebeh udalostí
Pre ďalší vývoj udalostí boli dôležitým bodom sporu zmeny vo veliteľstve polície – Zboru národnej bezpečnosti (ZNB), keď 12. februára bolo 8 členov vedenia SNB v Prahe nahradených komunistami. Bola to reakcia komunistického ministra vnútra Václava Noska na požiadavky nekomunistov, aby boli vyšetrené politicky motivované prípady (Krčmaňská aféra, Mostecká aféra). 13. februára 1948 vláda proti vôli komunistov prijala návrh ministra spravodlivosti Prokopa Drtinu zrušiť odvolanie 8 nekomunistických veliteľov pražskej polície.
Marketing vzťahov
Dôležitou myšlienkou marketingu vzťahov je tvorba hodnoty pre obe strany – firmu a napr. zákazníka.
Februárový prevrat
Memorabilities
25. február bol oslavovaný ako významný deň Česko-Slovenska. Nikdy sa nestal štátnym sviatkom ani dňom pracovného pokoja. Pritom spôsobil, že až sedem cirkevných sviatkov podľa zákona z apríla 1948 a jeho novely z roku 1949 sa stalo bežnými pracovnými dňami. Odvtedy bol u nás štátnym sviatkom len 9. máj – Deň oslobodenia Československa Sovietskou armádou.
Marketing vzťahov
Napriek skutočnosti, že marketing vzťahov zahŕňa všetky zainteresované strany, bežne je definovaný iba s ohľadom na vzťahy so zákazníkmi.
Februárový prevrat
Memorabilities
V predvečer osláv 24. februára 1948 udeľoval prezident Gottwald na Pražskom hrade prvýkrát a naposledy Rad 25. februára. Toto vysoké štátne vyznamenanie malo tri stupne (hviezda, strieborná a bronzová medaila). Rad I. triedy vtedy udelil aj R. Slánskemu, V. Clementisovi a J. Frankovi, ktorí boli neskôr odsúdení v procese so Slánským.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Marketing vzťahov
Marketing vzťahov je stratégia navrhnutá na podporu vernosti zákazníkov, interakcie a dlhodobého záväzku. Cieľom stratégie je vytvorenie silných dlhodobých vzťahov so zákazníkmi poskytnutím informácií korešpondujúcich s ich potrebami a záujmami a otvorenou komunikáciou.
Marketing vzťahov posúva myslenie firiem od čisto konkurenčného až konfliktného k myšlienke vzájomnej závislosti a spolupráce. Zdôrazňuje dôležitosť rôznych skupín – dodávateľov, zamestnancov, distribútorov, veľkoobchodníkov a maloobchodníkov, ktorých spoločným snažením je priniesť zákazníkom najlepšiu hodnotu. Hlavné charakteristiky marketingu vzťahov:
História
Marketing vzťahov sa ako samostatná vedná disciplína marketingu objavil v 80-tých rokoch a podrobnejšie skúmanie prebiehalo najmä počas 90-tých rokov 20. storočia. Mnoho vedcov tvrdilo, že marketing vzťahov predstavuje posun základov marketingu od zameriavania sa na transakciu, pri ktorej sa firmy riadili marketingovým mixom 4P (price – cena, product – produkt, place – miesto, promotion – propagácia).
Ale ďalší vedci prišli s tvrdením, že výmena tovaru založená na vzťahu, nielenže nepredstavuje nový prístup k marketingu, ale je aj dlhoročným štandardom pre väčšiu časť zaznamenanej histórie. Výmenu založenú na transakcii nazývajú anomáliou, ktorá sa objavila iba v začiatkoch 20. storočia. Toto tvrdenie potvrdzujú vysvetleniami, že pred priemyselným vekom sa väčšina výmien odohrávala na lokálnych trhoviskách, kde výrobcovia (farmári a remeselníci) predávali svoje výrobky priamo spotrebiteľom. Keďže ochrana spotrebiteľa kontrolovaná inštitúciami prakticky neexistovala, bezprostredný vzťah medzi výrobcom a spotrebiteľom poskytol dostatočnú dôveru a istotu na uskutočnenie obchodu. Rovnako vzťahy poskytovali dôveru aj pri výmenách tovaru medzi obchodníkmi z rôznych častí sveta.
Osobný prístup sa zmenil s príchodom priemyselnej revolúcie, kedy sa začala uplatňovať masová výroba a spotreba. Výrobcovia sa zamerali na úspory z rozsahu úzko späté s masovou výrobou a začali vyrábať obrovské objemy tovarov s nízkymi nákladmi, ktoré bolo potrebné prepraviť, uskladniť a distribuovať cez väčšie geografické územia a pre väčšiu spotrebiteľskú základňu. S masovou produkciou prišla potreba agresívnejšieho predaja a propagácie, aby sa vytvoril dostatočný dopyt po zvýšenom objeme tovaru. Celý proces viedol ku vzniku nových odvetví zaoberajúcich sa prepravou, skladovaním a predajom. Tieto odvetvia predstavujú ďalší článok pri predaji výrobku medzi výrobcom a spotrebiteľom. Jednotlivé distribučné kanále sa snažili predať podobné, až takmer rovnaké produkty, pričom ťažiskom výmeny sa stala transakcia a cena sa stala hlavným prvkom pri tvorbe ponuky. Na základe pozorovaní v tomto období ekonómovia začali formulovať prvé marketingové myšlienky, ktoré viedli k funkcionalistickému ekonomickému pohľadu, v ktorom predajcovia používali nástroje marketingového mixu 4P k dosiahnutiu svojich obchodných cieľov. V súčasnosti môžeme pozorovať opätovný posun k marketingu vzťahov. Táto skutočnosť je spôsobená tromi hlavnými faktormi.