cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sopka
Konvergentné okraje platní
Pri strete dvoch platní je sopečná činnosť tiež veľmi častá. Pri poklese (subdukcii) oceánskej platne pod inú platňu (s oceánskou, alebo kontinentálnou kôrou) dochádza približne v hĺbke k jej zahrievaniu a následnej dehydratácii. Uniknutá voda v podobe pary prestupuje okolitým plášťom, ktorý má iné zloženie ako oceánska kôra. Vysoký tlak a teplota vodnej pary zapríčiňuje parciálne tavenie okolitých hornín. Magmy tohto typu sa nazývajú vápenato-alkalické (podľa ich zloženia), majú vysokú viskozitu, obsahujú veľa rozpustených plynov a ich erupcie sú často veľmi explozívne. Môžu mať rôzne zloženie, od bazaltov cez andezity, dacity až po ryolity. Pre konvergenciu dvoch platní sú typické vulkanické ostrovné oblúky. Napriek tomu, že sopky ostrovných oblúkov sú na Zemi najbežnejšie, vytvárajú len okolo 10 – 20 % celkovej sopečnej aktivity. Medzi známe sopky konvergentných okrajov patrí Farallon de Pajaros v Severných Mariánach. Dnes už nečinnými sopkami tohto typu boli aj sopky slovenského Vihorlatu a Slanských vrchov.
Dejiny Trnavy
Predmestské osídlenie
Vzhľad pôvodnej trhovej osady na východnom okraji mesta pripomína dodnes lievikový tvar Jeruzalemskej a Kapitulskej ulice. V jej centre stál kostol zasvätený sv. Mikulášovi – patrónovi obchodníkov. Na miernom kopci pravého brehu potoka, v okolí neskoršieho Františkánskeho Kostola svätého Jakuba, bolo situované bližšie neurčené osídlenie. Tradícia tu spomína prítomnosť benediktínskeho opátsva, no z nálezov ho nemožno potvrdiť. Najnovšie nálezy objektov kolových stavieb z 12. storočia dokazujú, že zástavba mala v tej dobe väčší rozptyl a presahovala i plochu neskoršieho opevneného mesta.
Sopka
Vnútroplatňový vulkanizmus
Vnútroplatňový vulkanizmus zahŕňa rôzne typy vulkanizmu, ktorý sa nevzťahuje k pohybom na okrajoch platní popísaných vyššie. Patrí sem vulkanizmus horúcich škvŕn a riftových zón. náhľad|vpravo|upright=2|Svetové rozšírenie najväčších horúcich škvŕn. Princípom a príčinou vulkanizmu horúcich škvŕn je vo výstup horúcich magmových diapírov priamo z plášťa cez zemskú kôru. Plášťové diapíry sú zdrojom taveniny, ktorá podstieľa litosféru, nemožno si ich však predstavovať ako jednoduché bodové zdroje tepla. Parciálne tavenie v diapíroch vo vrchnom plášti má za následok vznik veľkých objemov magmy obyčajne bazaltového zloženia. Horúce škvrny sú tiež zrejme dôležitým činiteľom pri rozpadoch superkontinentov. Klasickým príkladom sú Havajské ostrovy, ktoré boli vytvorené horúcou škvrnou pod Tichým oceánom podobne ako Galapágy. Ďalší dobrý príklad je Yellowstone. Island ako produkt takéhoto vulkanizmu je trochu zložitejší príklad, pretože tu sa nachádza kombinácia horúcej škvrny a divergentného okraja, tým pádom je chemické a minerálne zloženie magiem odlišné. Medzi vnútroplatňové vulkanity možno radiť i rozsiahle erupcie platóbazltov, ktorých spôsob vzniku je zrejme príbuzný vulkanitom viazaným na horúce škvrny. Známe sú z Jávy alebo Dekanskej plošiny.
Dejiny Trnavy
Trnava mestom – 13. storočie
náhľad|[[Belo IV. udelil Trnave mestské práva v roku 1238]] V roku 1238 udelil panovník Belo IV. Trnave, ako prvému mestu na území dnešného Slovenska privilégiá slobodného kráľovského mesta. Privilegiálna listina priznáva výsady miestnemu obyvateľstvu aj hosťom prichádzajúcim zvonka. Mesto plnilo funkciu pevnosti. Chránilo dôležité cesty a zároveň malo významnú úlohu v medzinárodnom obchode. Do jeho pokladnice plynuli príjmy z cla, mýta, daní a trhových poplatkov.
Sopka
Vnútroplatňový vulkanizmus
Počiatočné štádium rozpadu kontinentov je tiež sprevádzané vulkanizmom, ktorý je viazaný na riftové zóny. Magma z plášťa tu musí prechádzať hrubou kontinentálnou kôrou pri čom sa mení jej primitívne zloženie. Vulkanity riftových zón majú väčšinou alkalický charakter. Nachádzajú sa tu nielen primitívne bazaltové lávy (bazalty, bazaltické andezity), trachyty ale aj prechodné a kyslé magmy (ryolity). Niektoré majú veľmi netradičné zloženie napr. karbonatity. Veľké odlišnosti v zložení láv sú zapríčinené prítomnosťou kontinentálnej kôry, čo spôsobuje modifikáciu primitívnych magiem. Typickým príkladom vulkanizmu riftových zón sú sopky v okolí Východoafrickej priekopovej prepadliny.
2861 Lambrecht
2861 Lambrecht je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil F. Borngen, K. Kirsch 3. novembra 1981.
Sopka
Klasifikácia a formy sopiek
Sopky (alebo sopečná činnosť) sa rozdeľujú podľa viacerých faktorov:
Eruptovaný materiál
Rozdelenie erupcií na základe typu materiálu je jedno z najčastejších rozdelení. Ak magma obsahuje veľa (>65 %) oxidu kremičitého, nazýva sa felzická. Felzické lávy sú veľmi viskózne a eruptujú v podobe dómov, alebo krátkych lávových prúdov, najčastejším tvarom sopky je stratovulkán. Tento typ vulkanizmu je veľmi explozívny, nakoľko viskózna magma v sebe zadržiava veľký obsah fluíd (plynov). Častý je aj výskyt pyroklastických prúdov, obsahujúcich rozžeravené častice (až 800 °C) a plyny. Tieto prúdy sa pohybujú veľkou rýchlosťou po svahu sopky a ničia všetko, čo im stojí v ceste. Dobrým príkladom je sopka Pelée v Karibiku, alebo Pinatubo na Filipínach.
Na druhej strane, opačný prípad sú erupcie magiem, obsahujúcich malé množstvá SiO2 (<45 %), nazývané aj mafické. Magma tohto typu obsahuje málo rozpustených plynov a jej viskozita je oveľa menšia. Lávy tvorené z mafickej magmy majú tendenciu tiecť dosť rýchlo a sú vyvrhované bez extrémnych výbuchov. Sopky s takýmto typom magmy sa nazývajú štítové, klasický vzor sú havajské sopky Mauna Loa a Kilauea.
Morfologické typy sopečných erupcií
Podľa objemu, správania eruptujúcej lávy a vonkajších prejavov erupcie rozlišujeme nasledujúce typy :
Formy a stavba sopiek
thumb|right|Štítová sopka [[Hekla na Islande.]]
Brusturi
Brusturi je obec v Bihárskej župe v Rumunsku. Nachádza sa v strede župy a skladá sa z ôsmich dedín:  Brusturi (sídlo obce), Cuieșd, Loranta, Orvișele, Păulești, Picleu, Țigăneștii de Criș a Varasău.
Sopka
Centrálne erupcie
thumb|right|[[Kaldera|Kaldery vulkanického komplexu Uzon na Kamčatke.]] thumb|right|Stratovulkán [[Concepción (sopka)|Concepción v Nikarague.]]
Brusturi
Demografia
V obci existuje komunita rumunských Slovákov, ktorí sem prišli pravdepodobne z Gemelčičky a Novej Huty v rámci vnútornej kolonizácie z horských obcí do dolín za prácou. Sústreďujú sa najmä do dediny Varasău
Sopka
Lineárne erupcie
Druhým typom vulkanických erupcií sú tie, ktoré prenikajú na povrch pozdĺž plôch puklín a zlomov. Tento typ erupcí sa predpokladá v kontinentálnej ako i oceánskej kôre. Na kontinentoch k nemu prináležia rozsiahle výlevy platóbazaltov, tiež známe ako trapy. Tieto výlevy dosahujú rozlohu tisícov kilometrov štvorcových a hrúbky tisíce metrov.
Významným prejavom vulkanizmu vo všeobecnosti sú erupcie riftových zón a osových častí stredooceánskych chrbtov. Riftový systém dnešných oceánov má dĺžku okolo. V dôsledku vzďaľovania oceánskych platní na stredooceánskych chrbtoch do priestoru medzi nimi neustále vniká nová magma, tvorená najmä bazaltami (tzv. N-MORB).
Brusturi
História
Dedina Brusturi sa spomína ako: Tatharos (1490), Tataros (1692), Tatáros aj Brusztur (1808), Tataros (1851).
Sopka
Areálne erupcie
Ak sopečná aktivita preukázateľne nie je sústredená dlhšiu dobu na jednom mieste ale postupne mení polohu, označuje sa ako areálna. Aktivita sopiek, ktoré sú súčasťou areálneho vulkanizmu je prevažne krátkodobá. Niekedy sú vulkány tohto typu rozmiestnené v jednej línii, no môžu sa nachádzať i v nepravidelných skupinách, ktoré majú spoločný pôvod.
Aktivita
Medzi vulkanológmi neexistuje všeobecný konsenzus na definovanie toho, či je sopka aktívna. Problém je v tom, že čas medzi jednotlivými erupciami nie je pravidelný.
Vedci pokladajú sopku za aktívnu, ak počas nedávnej histórie aspoň raz eruptovala (čo nie je jednoznačné, pretože rozličné inštitúcie daný čas definujú rôzne – od 200 až po 10 000 rokov). Takisto sa za aktívnu označuje sopka s práve prebiehajúcou erupciou alebo so zvýšenou aktivitou (únikom) plynov z krátera, príp. s výskytom častých zemetrasení.
Ako spiaca sa označuje sopka, ktorá bola síce aktívna, ale momentálne žiadne známky aktivity nejaví.
Vyhasnutá, alebo neaktívna je taká sopka, pri ktorej sa vedci zhodli, že už nikdy nebude eruptovať (t. j. nejaví žiadne známky aktivity spomínané vyššie).
Toto rozdelenie niekedy prináša kuriózne situácie. Napríklad už spomínaná sopka v Yellowstone naposledy eruptovala pred viac ako 10 000 rokmi, ale keďže v danej oblasti sú ešte stále aktívne zemetrasenia a hydrotermálna činnosť, tak by sa mala považovať za aktívnu (spiacu). Prípadne vrch Puy de Dôme vo Francúzskom stredohorí, aj keď posledná erupcia prebehla v roku 5760 pred Kr. by tiež mala byť stále považovaná za aktívnu.
Svet už zažil viacero tragédií, keď boli zničené mestá pri výbuchu sopky považovanej za vyhasnutú. Najstaršia je azda tragédia, ktorá sa odohrala v antických Pompejách, kde výbuch Vezuvu, do vtedy považovaného za neaktívnu sopku, zničil mesto Pompeje, ako aj ďalšie mestá v okolí.
Prejavy a produkty sopečnej činnosti
thumb|right|Sopečná bomba. thumb|right|Neutuhnutá láva sopky [[Kilauea.]] thumb|right|[[Laháry z erupcie sopky Santa María v Guatemale.]] thumb|right|Popolový spád pri výbuchu sopky [[Pinatubo na Filipínach, 1991.]] Sopečná činnosť môže nadobúdať rozličné formy:
Dejiny Trnavy
Trnava mestom – 13. storočie
Na čele mesta stála dvanásťčlenná mestská rada s richtárom voleným mešťanmi na rok. Jeho funkciu schvaľoval panovník. Rada riešila všetky všetky civilné spory mešťanov a okrem iného rozhodovala aj o výmene mestského farára, ktorého ale schvaľoval ostrihomský arcibiskup.
Veľká koncentrácia obyvateľstva v stredovekých mestách vytvorila priaznivé podmienky pre príchod žobravých rádov. Zvykli sa usadiť v okrajových štvrtiach – pri hradbách. V juhovýchodnom kúte opevnenia Trnavy sa usadil rád sv. Kláry (pôvodne Damiánky). Ktorý je písomne doložený v roku 1239. Zároveň s ním prišli aj Františkáni, ktorí sa usadili pri západnom úseku hradieb. O niečo neskôr si na severovýchode vybudovali svoj kláštor Dominikáni. Pravdepodobne na mieste pôvodného johanitského konventu. Významná sakrálna stavba – kostol sv. Mikuláša pretrval ešte v románskej podobe z predmestského osídlenia. K verejným stredovekým stavbám mesta patril aj areál Špitálika s kostolom sv. Heleny s pôvodným patrocíniom sv. Kríža. Pre najchudobnejších obyvateľov ho vybudovali pri južnom úseku hradieb a z vonkajšej strany opevnenia umiestnili cintorín.
Po smrti Bela IV. sa obnovilo napätie medzi Uhorskom a Čechami, podporené viacerými vojnovými konfliktami. Koncom 13. storočia sa Trnava dostala do rúk mocného uhorského feudála Matúša Čáka Trenčianskeho, ktorý ju vydrancoval.
Trnava vyspelým gotickým mestom  – 14. storočie
náhľad|Kráľovi [[Ľudovít I. (Uhorsko)|Ľudovítovi z Anjou sa stala Trnava osudná, keď tu náhle skonal v roku 1382]] V roku 1327 rokoval v Trnave uhorský kráľ Karol Róbert s českým kráľom Jánom Luxemburským o zlatých florénoch a českých grošoch. Dohodli sa tu aj na zasnúbení svojich detí. Význam Českej cesty vzrástol ešte viac uzavretím priateľskej dohody medzi českým kráľom Karolom IV. a uhorským kráľom Ľudovítom z Anjou ktorí sa v Trnave stretli v roku 1350. Pri návrate z Poľska v roku 1382 Ľudovíta I. zastihla náhle v Trnave smrť.
69P/Taylor
69P/Taylor je periodická kométa, ktorú objavil Clement Jennings Taylor.
Dejiny Trnavy
Trnava vyspelým gotickým mestom  – 14. storočie
V roku 1325 vypukol požiar ktorý sa sústredil najmä na východnú časť mesta s kláštorom klarisiek a poškodil aj farský Kostol svätého Mikuláša. V 60. rokoch 14. storočia sa začala jeho rozsiahla prestavba do podoby honosného gotického chrámu. Urbanistická podoba mesta bola už okolo polovice 14. storočia ustálená. Staré valy opevnenia nahradili murované steny s baštami. Obranné cesty pozdĺž hradieb boli spojené s centrálnymi komunikáciami úzkymi uličkami. V okolí potoka neboli vytvorené ešte ulice, ale lemovali ho iba zadné časti parciel domov. Výnimkou bola dnešná Dolnopotočná ulica, kde sa už v tomto čase predpokladá jestvovanie židovského geta.
Obytný dom z počiatkov mesta sa rozširoval prístavbami, až vznikol tzv. prejazdový dom s prekrytým vstupom pre vozy z ulice. V meste sa však stavali aj nové gotické domy hneď ako vyspelé prejazdové objekty. Na stredoveký pôvod domov dnes upozorňuje niekoľko odkrytých detailov. Sú to najmä gotické okná na priečeliach, sedílie v prejazdoch, väčšie množstvo polkruhových a lomených kamenných portálov, gotické rebrové klenby a výklenky na svietidlá zachované v pivniciach.
Trnava od začiatku 15. storočia po bitku pri Moháči
náhľad|Za vlády [[Matej I. Korvín|Mateja Korvína mesto znovu prekvitá.]] Husiti na čele s Blažkom z Borotína v roku 1432 mesto lesťou obsadili a vydrancovali. Podnikali z neho vojenské útoky do okolia. Ich posádka tu zakotvila až do roku 1435. Pri odchode pobrali husiti z kostolov a kláštorov cennosti. Z mestského archívu zobrali medzi inými aj privilegiálnu listinu Bela IV. Trnavčania museli neskôr tieto predmety a listiny draho vykúpiť. Za vlády Mateja I. Korvína sa Trnava stala opäť významným stredobodom obchodu so zahraničím. Okrem nemeckého a maďarského obyvateľstva mali už významné postavenie Slováci a Židia. Slováci získali aj zastúpenie v mestskej správe. Židovské geto v dnešnej Dolnopotočnej ulici pri Trnávke je písomne doložené koncom 15. storočia. Židia sa vyčleňovali z mestskej spoločnosti samostatným právnym systémom a vlastným richtárom. Nezhody medzi mešťanmi a Židmi vyústili do náslilných konfliktov ktoré musel riešiť panovník.
Sopka
Prejavy a produkty sopečnej činnosti
Vyvrhovanie magmy z krátera a emisie plynov sú dobre pozorovateľné fenomény sopečnej činnosti.
Prvá z nich, vyvrhovanie magmy, môže byť pokojná, vtedy hovoríme o efuzívnej erupcii. Takto vyvrhovaná magma má nízku viskozitu a nízky obsah rozpustených plynov. Spravidla sú to erupcie bazaltov (Havajské ostrovy, Island). Opakom je explozívna  erupcia – vtedy vyvrhovanie sprevádza vyletovanie väčších (hovoríme im aj sopečné bomby), alebo menších (pyroklasty) úlomkov žeravej lávy z krátera. Nastáva, ak je vplyvom vysokých teplôt a tlakov vnútri Zeme v magme vysoký obsah rozpustených plynov. Pri výstupe zo sopečného komína dochádza k zníženiu tlaku, čo vyvolá mechanizmus podobný otvoreniu sódovkovej fľaše, rozpustené plyny sa rýchlo uvoľnia a spôsobia explóziu. Takýto typ erupcie sa vyskytuje v aktívnych (konvergentných) okrajoch tektonických platní.
Neistota
Neistota je pochybnosť, nejasnosť, neujasnenosť, váhavosť, rozpačitosť, nerozhodnosť, nedostatok zabezpečenia, nedostatok bezpečnosti, nestálosť, rozháranosť, príčina úzkosti.
Sopka
Prejavy a produkty sopečnej činnosti
K explozívnym erupciám zaraďujeme aj freatické erupcie. Nastávajú, ak magma pri svojom výstupe narazí na väčší objem vody (povrchovej, alebo podzemnej). Vplyvom vysokých teplôt sa voda okamžite mení na paru a spôsobí explóziu vodných pár, prachu, skál a vulkanických bômb.
Peter Lundgren
Peter Lundgren (* 29. január 1965, Gudmundra, Švédsko) je bývalý švédsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP v dvojhre a 3 turnaje vo štvorhre.
Dejiny Trnavy
Trnava od začiatku 15. storočia po bitku pri Moháči
V meste pribudla jedna cirkevná novostavba – kaplnka sv. Michala. Pôvodne krypta rodiny kapitána Pavla Holého, ktorý stál v národnostných sporoch na strane Slovákov. Od počiatkov bola svätostánkom Slovákov a bohoslužby v nej slúžili slovenskí kazatelia.
Významný prínos pre mestskú samosprávu znamenala výstavba objektu so sálami pre rokovania mestskej rady a širšej mestskej obce DOMUS CONSILI. V objekte bol umiestnený aj mestský archív a väzenie a neskôr k nemu pristavali aj malý dom pre kata, ktorého na požiadanie požičiavali okolitým mestám.
Po smrti kráľa Mateja v roku 1490 sa v Trnave uskutočnili rozhovory Vladislava II. Jagelovského s predstaviteľmi uhorskej šľachty o nástupníctve na uhorský trón. Sľubný rozvoj mesta zastavil v prvých rokoch 16. storočia vojenský konflikt s Maximilánom Habsburským. Ničenie v meste ešte dovŕšil požiar a mor. Mesto sa spamätalo z pohromy najmä zásluhou medzinárodného obchodu s dobytkom ktorý viedol so západnou Európou práve cez Trnavu. Prichádzalo sem množstvo obchodníkov, remeselníkov a pocestných. Obchod a oživenie trhov podnietili fungovanie trnavských cechov.
Na juhu Európy už začalo nebezpečenstvo tureckej agresie a krajina sa pripravovala na vojnu. Pokojné obchodovanie skončilo v roku 1526, keď vojsko sultána Süleymana I. porazilo pri Moháči vojská uhorského kráľa Ľudovíta a odobralo južné územie krajiny.
Po bitke pri Moháči, 16. a 17. storočie
náhľad|V roku [[1574 sa začala stavba novej dominanty mesta, mestskej veže.]] Priamym dôsledkom moháčkej porážky bolo zabratie južných oblastí Uhorska Turkami, čo vyvolalo potrebu presťahovať štátne a cirkevné ustanovizne do bezpečia severne položeného Slovenska. Kým hlavným a korunovačným mestom sa stal Prešporok, najvyšší cirkevný predstaviteľ, ostrihomský arcibiskup, si za svoje sídelné mesto zvolil Trnavu.
Od polovice 16. do konca 17. storočia Trnava zažila mnoho pohrôm. Obyvateľov niekoľkokrát zasiahla morová epidémia, v roku 1566 vypukol požiar a o niekoľko rokov neskôr postihli mesto dve zemetrasenia. Pri povodni v roku 1618 zaliala Trnavu voda údajne do výšky takmer dvoch metrov. Mesto trpelo počas protihabsburských povstaní Štefana Bočkaja, Gabriela Betlena, Juraja Rákociho a po povstaní Imricha Tököliho doslova ľahlo popolom, pričom zahynulo takmer 4 000 ľudí. Napriek nepriaznivým udalostiam zostala Trnava jedným z najdôležitejších stredísk remeselnej výroby na Slovensku. Daňové registre evidujú okolo 40 cechov. Cechové artikuly niektorých remesiel v Trnave prevzali v iných mestách.
Príchodom ostrihomského arcibiskupa a kapituly sa zveľadila zástavba dovtedy stagnujúcich priestorov Kapitulskej ulice a Námestia svätého Mikuláša. Z najvýznamnejších stavieb je potrebné spomenúť arcibiskupský palác, ktorý dal vybudovať arcibiskup Mikuláš Oláh a kanonické domy na námestí. Dôkazom ich vysokej umeleckej úrovne sú odkryté figurálne maľby na priečelí domu na rohu námestia. Od renesancie bol v Trnave obľúbený dom s arkádovým nádvorím. Často s kamennými toskánskymi stĺpmi. Zaujímavým je aj typ domu so vstupnou sieňou tzv. mázhausom, dodnes zachovaný len ojedinele. Arkiere, polkruhové kamenné portály, nástenné maľby, geometrické a figurálne motívy na fasádach vytvárajú obraz o vysokej stavebnej a umeleckej úrovni renesančnej architektúry Trnavy. Renesancia obohatila siluetu Trnavy o novú dominantu – mestskú vežu, pozorovateľňu na námestí.
Trnava od 2. štvrtiny 17. storočia – Trnavská univerzita
náhľad|[[Katedrála svätého Jána Krstiteľa (Trnava)|Katedrála sv. Jána Krstiteľa z rokov 16291637.]] Arcibiskup František Forgáč daroval v roku 1615 opustený dominikánsky kláštor s kostolom jezuitskému kolégiu. Ostrihomský arcibiskup Peter Pázmaň vydal 12. mája 1635 zakladajúcu listinu univerzity do rúk jej prvého rektora Juraja Dobronokiho. Trnavská univerzita bola slávnostne otvorená 13. novembra 1635. Nezávislosť jej zaručovala zlatá bula Ferdinanda II. z 18. októbra 1635. Ktorá jej potvrdila výsady iných univerzít. Spočiatku bola typickou jezuitskou univerzitou s filozofickou a teologickou fakultou zameranou na vzdelanie duchovných. Neskôr sa rozšírila o právnickú (1667) a lekársku fakultu (1769). Za svojho jestvovania v Trnave dosiahla úroveň európskych univerzít. Niektorí jej profesori boli medzinárodne uznávaní a ich diela boli prekladané do viacerých cudzích jazykov. Dôležitú úlohu spĺňala univerzitná kníhtlačiareň a jej knižná produkcia. Univerzitná lekáreň slúžila aj obyvateľom mesta a pomohla im najmä v rokoch epidémií. Botanická záhrada bola prístupná verejnosti. V roku 1773 sprístupnili aj bohatú knižnicu univerzity (v tom čase obsahovala okolo 17 000 zväzkov).
Prítomnosť univerzity rozprúdil stavebnú činnosť v meste. O výstavbu niektorých objektov sa zaslúžil uhorský palatín Mikuláš Esterházi a ostrihomský arcibiskup Peter Pázmaň. Spomedzi sakrálnych objektov najvýznamnejším bol Univerzitný kostol z rokov 16291637, ktorý talianski stavitelia Pietro Spazzo a Antonio Canevale postavili na mieste pôvodného dominikánskeho kostola. Stal sa prvým ranobarokovým kostolom na Slovensku a svojou umeleckou hodnotou presiahol hranice krajiny. Okrem cirkevných účelov slúžil aj pre potreby univerzity, napríklad na dišputy, divadelné predstavenia, promócie a podobne. Pôvodný dominikánsky kláštor upravený Jezuitami medzi rokmi 16151628 postupne nahradili štvorkrídlovým univerzitným areálom. Prvá univerzitná budova bola postavená v roku 1640 naprieč pôvodného rajského dvora dominikánskeho kláštora, ktorý predelila na dve nádvoria. Po nadstavbe o ďalšie podlažie v roku 1667 slúžila právnickej fakulte na prízemie umiestnili univerzitnú lekáreň. Autormi budovy boli stavitelia univerzitného kostola. Kláštorné krídla sa začali búrať postupne a hneď ich nahradzovali novými budovami. jednotlivé univerzitné budovy získali názvy podľa krajín, ktoré tvorili Uhorsko. (Chorvátske, Uhorské, Sedmohradské krídlo). Krídla mali pozdĺž nádvoria chodby s otvorenými arkádami. Zároveň sa stavali semináre a konvikty.
Po požiaroch v rokoch 1666 a 1683 sa opravovali aj iné budovy v meste. Kostol svätého Jozefa začali stavať kalvíni, ale neskôr ho upravili a využívali paulíni. Peter Pázmaň podnietil obnovu klariského a františkánskeho kostola. V meste pribudli niektoré barokové sochárske diela. Na námestí bolo osadené súsošie Najsvätejšej Trojice a Univerzitné námestie zdobilo súsošie Panny Márie.
Trnava v 18. storočí
náhľad|[[Anton Bernolák kodifikoval prvú spisovnú slovenčinu na základe trnavského nárečia.]] V 18. storočí v Trnave pribudlo k univerzitnému komplexu ešte niekoľko barokových stavieb – budova seminára svätého Štefana (1724) a šľachtický konvikt (17471764) ako klasicistická novostavba bola postavená budova lekárskej fakulty (1772) na Univerzitnom námestí okrem veľkolepých palácových architektúr boli v tomto období v meste postavené kláštory uršulínok a trinitárov s kostolmi. Na Námestí svätého Mikuláša pribudlo súsošie svätého Jozefa. Na severnej starne farského Kostola svätého Mikuláša bola postavená baroková kaplnka Panny Márie Trnavskej (17391741).
Sopka
Prejavy a produkty sopečnej činnosti
Sopečná erupcia sa prejavuje aj emisiou obrovského množstva plynov do ovzdušia. Ich zloženie je rôzne, líši sa od jedného vulkánu k druhému. Najväčší výskyt majú vodné pary, potom oxid uhličitý (CO2) a oxid siričitý (SO2). Ďalšími sopečnými plynmi sú sulfán (H2S), chlorovodík (HCl) a fluorovodík (HF).
Dejiny Trnavy
Trnava v 18. storočí
Ešte v priebehu 17. storočia no najmä v 18. storočí si významné šľachtické rody prebudovali staršie meštianske domy na objekty palácového typu, budovy s vysokým komfortom bývania získali rôzne tvarované kamenné vstupné portály. mali impozantnú interiérovú výzdobu zastúpenú napríklad kachľovými pecami a bohatou štukovou dekoráciou stropov, popri mnohých jednoduchších maľovaných ornamentálnych motívoch sa v niektorých interiéroch zachobvala aj hodnotná figurálna maľba. Súčasťou reprezentačných stavieb mesta sa stala reduta (dnešný dom na Štefánikovej 38), kde sa konali rôzne spoločenské podujatia a plesy.
Sopka
Prejavy a produkty sopečnej činnosti
Veľké, explozívne erupcie vyvrhujú spomínané plyny spolu so sopečným prachom až do stratosféry (~ nad povrch Zeme), čo ovplyvňuje počasie na Zemi: oxid siričitý sa mení na aerosól kyseliny sírovej (H2SO4) a ten zvyšuje albedo Zeme. HCl a HF sa rozpúšťajú vo vode a padajú naspäť na Zem v podobe kyslých dažďov. Vulkanickou aktivitou sa do ovzdušia uvoľňuje ročne 145 – 230 miliónov ton oxidu uhličitého.
Dejiny Trnavy
Trnava v 18. storočí
Obdobie klasicizmu sa výraznejšie nezapísalo do urbanizmu mesta. Skôr sa iba upravovali významné objekty, napríklad radnica a tzv. Špitálik pri Kostole svätej Heleny. Koncom 18. storočia si bohatí mešťania zakladali za hradbami záhrady s letohrádkami, z ktorých najvýznamnejší je pavilón Spiegelsaal z roku 1792, podľa ktorého neskôr pomenovali novú štvrť. Opevnenie stratilo svoj fortifikačný charakter a zo strany mesta k nemu začali pristavovať drobné domy mestskej chudoby (dnes ulička Horné Bašty).
Sopka
Prejavy a produkty sopečnej činnosti
Pyroklasitcké prúdy sú fluidizované zmesi žeravého prachu, plynov a popola (teplota až 800 °C), ktoré sa obrovskou rýchlosťou (/hod−1) rútia dolu úbočím stratovulkánov do značnej diaľky a ničia všetko čo im príde do cesty. Im podobné sú laháry (termín pochádzajúci z Indonézie): ide však o bahnové zmesi vody z topiacej sa snehovej čiapočky na vrchole vulkánu a prachovo-popolových usadenín na svahoch. Tieto tiež stekajú po svahoch veľkou rýchlosťou do značných diaľok (aj ).
Pyroklastické prúdy a laháry sú vďaka svojej kinetickej energii veľmi nebezpečné (niekedy viac ako samotná láva – sú totiž omnoho mobilnejšie): žeravý prúd pyroklastík pri výbuchu sopky Pelée v roku 1902 zabil asi 30 000 ľudí na v meste Saint-Pierre na Martiniku, lahárový prúd zo sopky Nevado del Ruiz v Kolumbii zasa pochoval pod osemmetrovou vrstvou popola a bahna mesto Armero spolu s 25 000 obeťami.
Rad Kutuzova
Rad Kutuzova, pomenovaný podľa vojvodcu v napoleonských vojnách Michaila Kutuzova, bol zriadený rovnako ako Rad Suvorova 29. júla 1942. Pôvodne mal 2 stupne, 8. februára 1943 bol zavedený tretí stupeň. V Rusku je dodnes udeľovaný. Rad Kutuzova bol udeľovaný za úspešné vedenie bojových operácií:
Dejiny Trnavy
Trnava v 18. storočí
Kráľovská akadémia mala zabezpečiť vyššie vzdelanie v Trnave po odchode univerzity do Budína. Umiestnili ju do budovy bývalej lekárskej fakulty, no v roku 1784 bola presťahovaná do susednej Bratislavy. Trnava zohrala koncom 18. storočia dôležitú úlohu pri zrode a formovaní moderného slovenského národa. Anton Bernolák kodifikoval prvý slovenský spisovný jazyk na základe trnavského nárečia. Slovenské učené tovarišstvo založené v roku 1792 vytvorilo sieť kultúrnych stánkov pre propagovanie jazyka v krajine. Bernolákovci boli hlásateľmi myšlienok osvietenstva, priekopníkmi národnobuditeľského úsilia a položili základy novodobej slovenskej literatúry. Od roku 1788 pokračovala v produkcii kníh tlačiareň Václava Jelínka a neskôr jeho syna Jána, kde vyšla v rokoch 17891841 väčšina bernolákovskej literatúry.
Sopka
Prejavy a produkty sopečnej činnosti
So sopečnou činnosťou majú súvislosť aj iné fenomény: zemetrasenia, fumaroly, gejzíry a horúce pramene.
Dejiny Trnavy
Trnava v 19. storočí
náhľad|V roku [[1831 vzniká jedno z prvých kamenných divadiel na území Slovenska.]] Založenie trnavského cukrovaru (1830) znamenalo začiatok rozvoja priemyslu na spracovanie poľnohospodárskej produkcie. V roku 1838 sa začala výstavba prvej konskej železnice v Uhorsku. Úsek medzi Trnavou a Bratislavou bol slávnostne otvorený v roku 1846. Ďalšia trať smerom na Sereď pre Trnavu zabezpečila napojenie na vodnú cestu po Váhu. V rokoch 18721873 železnicu prebudovali na parný pohon. Z tohoto obdobia pochádza aj stavba dodnes zachovanej budovy železničnej stanice.
Sopka
Predpovedanie sopečných erupcií
V súčasnosti vedci nedokážu presne predpovedať, kedy niektorá sopka vybuchne, aj keď indície o možnej erupcii nie je ťažké získať (ide skôr o predpoveď, kedy presne nastane erupcia). Na to sa využívajú nasledovné indície:
Dejiny Trnavy
Trnava v 19. storočí
S rozvojom kapitalizmu vznikli v Trnave druhej polovici 19. storočia viaceré menšie podniky: pivovar, sladovňa, liehovar, tehelňa, zvonolejáreň, kníhtlačiareň. Cukrovar patril v roku 1868 už medzi stredne veľké podniky. Začiatkom 20. storočia k nemu pribudlo Figaro, podnik na výrobu čokolády a cukroviniek.
79
Udalosti
Vezuv zničil Pompeje
Sopka
Seizmická aktivita
Zákonitosť seizmických aktivít je dosť komplexná, ale vo všeobecnosti platí princíp, že zvyšovanie seizmickej aktivity vedie k blízkej erupcii, najmä ak pred tým bolo obdobie pokoja.
Dejiny Trnavy
Trnava v 19. storočí
Vplyvom rakúsko-uhorského vyrovnania sa maďarizácia prejavila v úradoch, školách aj na verejnosti. Maďarský jazyk postupne ovládol aj trnavský magistrát a čiastočne i kultúru. V roku 1870 sa v Trnave konalo zakladajúce zhromaždenie Spolku svätého Vojtecha. Venoval sa vydávaniu slovenských kníh a prispieval k upevňovaniu národného povedomia napriek zložitej dobe. Najmä po zatvorení Matice slovenskej v roku 1875. Jeho zásluhou zostala Trnava významným centrom národného života až do roku 1918.
Trnava v 20. storočí
náhľad|[[Evanjelický kostol v Trnave|Evanjelický kostol z roku 1924.]] Veľké hospodárske krízy pred prvou svetovou vojnou a v medzivojnovom období sa stali príčinou silnej vlny vysťahovalectva. Trnavu neobišla za Slovenského štátu deportácia Židov. Do mesta sa prisťahovala časť utečencov z južných území zabraných Maďarmi. Neskôr prišli aj obyvatelia z území zaplaveného pri budovaní Oravskej priehrady. Ľudovodemokratické zriadenie, znárodnenie a ďalšie zmeny v politickom a verejnom živote ovplyvnili aj Trnavu. Päťročné plány vytýčili ciele socialistickej spoločnosti. Začala sa výstavba nových sídlisk. Reprezentačné verejné budovy, ktoré mali demonštrovať idey socializmu, zasiahla vzhľadová uniformita. Začiatkom 20. storočia sa začala viac rozrastať zástavba za hradbami. Južne od starého mesta vzniklo nové námestie (Námestie SNP) s priľahlými uličkami a novými budovami. Autorom niekoľkých secesných objektov je významný slovenský architekt Milan Michal Harminc. Pribudla stavba evanjelického kostola (architekt Josef Marek 1924) a susedného funkcionalistického evanjelického domu (architekt Juraj Chorvát). Kvalitným východiskom pre ďalší rozvoj sa stal územný plán Trnavy z roku 1921, ktorý vypracoval Ing. Ivo Beneš. Bol to jeden z prvých plánov tohto druhu na Slovensku. V panoráme mesta pribudli v rokoch 19361946 nové dominanty – vodojem a komplex nákupnej ústredne potravinových družstiev od architekta Emila Belluša. V rokoch 19371938 bola postavená veľká Bernolákova brána v západnej časti hradieb.
Povrly
Povrly sú obec v Česku v okrese Ústí nad Labem v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 249 obyvateľov, z toho 1 123 mužov a 1 126 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 39,6 roka, ženy 42,9 roka).
Dejiny Trnavy
Trnava v 20. storočí
Nástupom socializmu po II. svetovej vojne došlo k necitlivým deštrukčným zásahom v historickom jadre mesta. Niektoré hodnotné historické budovy v centre mesta nahradili pompézne socialistické novostavby. V roku 1987 bol v záujme záchrany kultúrnych hodnôt vyhlásené historické jadro Trnavy za mestskú pamiatkovú rezerváciu. Po revolúcii v roku 1989 sa začali zachované historické objekty obnovovať. Nový územný plán mesta z 90. rokov sa usiluje o rehabilitáciu vzhľadu mestskej pamiatkovej rezervácie mesta Trnava.
Trnava, ktorá ani v socialistickom období nestratilo katolícky ráz, bola od roku 1977 sídlom slovenskej cirkevnej provincie na čele s arcibiskupom metropolitom. Najprv pod názvom Trnavská arcidiecéza a od roku 1995 pod názvom Bratislavsko-trnavská arcidiecéza. 14. februára 2008 bola z územia arcidiecézy odčlenená Bratislavská arcidiecéza a časť územia bola pričlenená k Nitrianskej a Banskobystrickej diecéza. Trnava síce zostala sídlom arcibiskupa, ale sídlom metropolitu sa stala Bratislavská arcidiecéza.
Po udalostiach v roku 1989 nastala zmena politickej situácie krajiny čo sa premietlo do všetkých oblastí života. Od roku 1996 sa Trnava stala centrom novozriadeného Trnavského samosprávneho kraja. Počet obyvateľov dosahuje číslo 70 000.
Sopka
Seizmická aktivita
thumb|left|Sírové fumaroly – [[White Island (Whakaari)|White Island, Nový Zéland]]
Zvýšená emisia plynov
Ako magma stúpa k povrchu, klesá v nej tlak, čo spôsobí jej degazáciu. Celý proces sa podobá otvoreniu sódovkovej fľaše (únik CO2). Zvýšenie emisií oxidu siričitého (SO2), ako jedného z hlavných sopečných plynov, je jedným z hlavných oznamovateľov prísunu veľkého množstva magmy blízko k povrchu. V máji 1991 sa zvýšila emisia SO2 zo sopky Pinatubo na Filipínach. O dva týždne neskôr (28. máj 1991) množstvo emitovaného oxidu siričitého narástlo až na 5 000 ton (10-krát viac ako predtým). 12. júna 1991 sopka vybuchla. Tesne pred výbuchom však množstvo emitovaného SO2 pokleslo pod bežnú úroveň. Tento jav si vedci vysvetľujú tým, že tesne pred výbuchom sa plyny uzatvárajú v chladnúcej magme, čo len zvýši tlak a šance na explozívnu erupciu.
Deformácie povrchu
Zväčšovanie sa sopky signalizuje akumuláciu magmy pod povrchom. Vedci monitorujúci sopky často merajú zmenu náklonu úbočia sopky a tieto zmeny zaznamenávajú. Zmena náklonu (vydutie sa základne sopky) spolu so zvýšením emisií SO2 a častejším výskytom otrasov v okolí sopky s veľkou pravdepodobnosťou naznačujú blízku erupciu. Niekedy sú deformácie ťažko pozorovateľné, ale stále sa používajú na predpovedanie erupcií.
Sopečná činnosť na území Slovenska
thumb|right|Kamenný vodopád v [[Cerová vrchovina|Cerovej vrchovine – bazaltové teleso pliocénneho veku so stĺpcovou odlučnosťou.]] thumb|right|Podhradské skaly – andezitové horniny [[Vtáčnik (pohorie)|Vtáčnika.]]
Vulkanizmus na území Slovenska (ale nielen tam, ale aj v Maďarsku, Rumunsku a na Ukrajine) prebiehal v období treťohôr (neogén – pleistocén) až do štvrtohôr. Na Slovensku ním boli vytvorené viaceré pohoria, ktoré sa podľa lokality rozdeľujú na tri väčšie celky, pričom najväčšiu oblasť zaberajú stredoslovenské vulkanity (~):
Vulkanická aktivita sa začala pred 16,5 mil. rokmi a posledné aktivity boli datované pred 100 000 rokmi. Jej príčinou bolo podsunutie pravdepodobne oceánskej kôry flyšového pásma pod horniny Karpatského oblúka. Celý proces začal najskôr aktivitou andezitových vulkánov (predchádzala mu vulkanická aktivita v severnom Maďarsku) na juhu Slovenska (stratovulkány Lysec a Čelovce), ktorá sa rozvinula a vytvorila stratovulkány Vtáčnik, Javorie, Poľana, Štiavnický stratovulkán a vulkány Kremnických vrchov, niektoré s pomerne zložitou stavbou.
Holíč
Holíč je mesto ležiace v okrese Skalica v Trnavskom kraji.
Sopka
Sopečná činnosť na území Slovenska
Pred 13 mil. rokmi sa vulkanická aktivita postupne menila na z andezitovej cez dacitovú na ryolitovú (tzv. jastrabská formácia) a v posledných fázach až bazaltovú. Posledné výskyty sú ojedinelé erupcie bazaltových sopiek (vrch Kalvária v Banskej Štiavnici) a úplne posledná je sopka Putikov vŕšok pri Novej Bani.
Na východnom Slovensku sa začala sopečná činnosť aktivizovať z geologického hľadiska o niečo neskôr (pred 14,5 mil. rokov). Vytvorila reťaz stratovulkánov v Slanských a Vihorlatských vrchoch. Tieto mali relatívne jednoduchšiu stavbu ako stredoslovenské. Táto aktivita prechádza celým karpatským oblúkom cez Ukrajinu až do Rumunska (tu sú datované posledné prejavy na 20 000 rokov pred Kr.).
Holíč
Polohopis
Mesto Holíč leží na severe Záhorskej nížiny od Bratislavy. Je vstupnou bránou z Česka na Slovensko s hraničným priechodom na ceste I/51, ktorá spája Nitriansko a Trnavu s moravským Brnom. Najbližším susedným mestom je mesto Hodonín v Česku.
Sopka
Sopečná činnosť na území Slovenska
Na južnom Slovensku prebiehala vulkanická aktivita omnoho neskôr (6,4 mil. – 2 mil. rokov). Jej prejavy boli slabšie, sopečné formy boli rôzne maary, lávové prúdy, diatrémy. Juhoslovenské lávy sú tvorené prevažne bazaltami.
Holíč
Polohopis
Časť regiónu Záhoria, kde leží Holíč je súčasťou Trnavského samosprávneho kraja. Okresným mestom je susedná Skalica a leží na styku dvoch morfologických celkov – Chvojnickej pahorkatiny a Dolnomoravského úvalu.
Sopka
Sopky na Zemi
thumb|right|upright=2|Mapa výskytu sopečnej činnosti na Zemi (červené čiary – divergentné okraje, červené bodky – výskyt sopečnej činnosti za posledný milión rokov). thumb|right|[[Fumarola|Fumaroly na Etne – najvyššej činnej sopke v Európe.]]
Holíč
Ulice
29. augusta, A. Dubčeka, Bažantnica, Bernolákova, Betlehém, Bottova, Bratislavská, Budovateľská, D. Rapanta, Duklianska, Fučíkova, Gagarinova, Hodonínska, Hollého, Hrubá Lúka, Hurbanova, Hviezdoslavova, J. Čabelku, J. J. Boora, Jednoradová, Jesenského, Jilemnického, Kamenice, Kátovská, Kollárova, Kopčanská, Kpt. Nálepku, Kukučínova, Lesná, Lidická, Lúčky, M. Nešpora, M. R. Štefánika, Malý Vinohrad, Márie Terézie, Mlynská, Moyzesova, Námestie mieru, Námestie sv. Martina, Palárikova, Partizánska, Paseky, Pod hrebeňom, Pod sýpkou, Pod Zadnou Horou, Potočná, Pri kaštieli, Pri štadióne, Priateľstva, Priečna, Rodinné domky, Ružová, Sasinkova, Schiffelova, Sibírska, SNP, Staničná, Sv. Anny, Svätojánska, Školská, Športová, Štepnice, Štúrova, Ulica Márie Terézie, Veterná, Vinohrady, Vrádištská, Vysoká, Zámocká.
Sopka
Sopečná činnosť na iných objektoch slnečnej sústavy
thumb|right|Sopka Olympus Mons je najvyššia hora v slnečnej sústave Na Mesiaci nie je doložená žiadna sopečná činnosť, ale našli sa pozostatky niektorých vulkanických foriem (maary, dómy).
Holíč
Vodné toky
Chvojnica, Morava
Vodné plochy
Štrkáč, Rybník pri kaštieli, Valša
Sopka
Sopečná činnosť na iných objektoch slnečnej sústavy
Sopečná aktivita bola pozorovaná aj na iných planétach slnečnej sústavy. Povrch Venuše je z 90 % tvorený bazaltami, čo indikuje, že vulkanizmus hrá veľkú rolu pri tvarovaní jej povrchu. Aj keď to niektoré indície naznačujú, v súčasnosti nie je vulkanická aktivita na Venuši potvrdená.
Holíč
Dejiny
Územie mesta poskytovalo vhodné podmienky pre osídlenie už od praveku. Bolo i dôležitým strategickým miestom, pretože sa z neho dal kontrolovať brod cez rieku Moravu na diaľkovej obchodnej ceste.
Sopka
Sopečná činnosť na iných objektoch slnečnej sústavy
Na povrchu Marsu bolo identifikovaných niekoľko vulkánov:
Tieto sopky sú vyhasnuté už milióny rokov, ale Európska sonda Mars Express našla dôkazy o sopečnej činnosti v nedávnej minulosti Marsu.
Holíč
Dejiny
Zatiaľ najstaršie známe archeologické nálezy pochádzajú z neolitu – mladšej kamennej doby. Najdôležitejším archeologickým nálezom (oficálne nepotvrdeným iba slovenskou archeologickou obcou) v katastrálnom území Holíča je praveký kultový objekt, v ktorom sa našli opracované kamene – megality, ktorých pravosť potvrdil aj celosvetovo uznávaný odborník na megality Charles Tanguy Le Roux. Kontinuitu osídlenia dokladajú ďalšie nálezy z bronzovej doby, železnej doby i rímsko-barbarskej doby. V období Veľkej Moravy bolo územie Holíča hospodárskym zázemím centra Veľkomoravskej ríše Valov u Mikulčíc, ktoré sú vzdušnou čiarou vzdialené iba 3,5 kilometra. Na katastrálnom území mesta bolo lokalizovaných niekoľko veľkomoravských osád, zväčša poľnohospodárskeho charakteru, ale boli objavené i stopy po kamenárskej osade, z ktorej vyťažený kameň bol základným stavebným prvkom pre stavbu veľkomoravských kostolov vo Valoch, ale i Velehrade či Starom Meste pri Uherskom Hradišti.
Sopka
Sopečná činnosť na iných objektoch slnečnej sústavy
Najväčšiu vulkanickú aktivitu v Slnečnej sústave má Jupiterov mesiac Io. Celý je pokrytý sopkami s neutíchajúcimi erupciami kremitých hornín, oxidu siričitého a síry. Povrch Io sa neustále mení. Lávy na jeho povrchu majú najväčšiu teplotu v celej slnečnej sústave – dosahujú až 1 500 °C.
Holíč
Dejiny
Posledné známe písomné správy o veľkomoravskej ríši pochádzajú z rokov 904 a 906, keď prichádza k jej rozpadu. Predpokladá sa však, že celé desiate storočie ešte fungovala centrálna časť pôvodnej Veľkej Moravy a práve v tomto období sa Holíč stáva nositeľom veľkomoravskej tradície. Územie mesta sa stáva opäť významným strategickým miestom, o ktoré zviedli zápas tri novoformujúce sa stredoeurópske kráľovstva – uhorské, poľské a české. Najúspešnejšími v tomto boji boli Arpádovci a tak je Holíč začlenený medzi významné pohraničné oporné body Uhorska. Mestečko sa začalo rozvíjať okolo kráľovského hradu v polovici 11. storočia. Prvýkrát sa písomne spomína v roku 1205 ako WYWAR. Po tatárskom vpáde roku 1241 začali Arpádovci na novom mieste budovať v Holíči kamenný hrad, pričom využili prírodné danosti miesta v tvare polostrova.
Dr. No (film)
Dr. No je britský film z roku 1962, prvý zo série o tajnom agentovi Jamesovi Bondovi v hlavnej úlohe so Seanom Connerym. Je natočený podľa rovnomenného románu Iana Flemigna. Zaujímavosťou je, že v Japonsku "No" v názve nepochopili ako meno a tak film premietali ako "Nechcem doktora".
Holíč
Dejiny
V 13. storočí sa stáva mesto sídlom pohraničného kráľovského komitátu, ktorý zaniká v roku 1296. Jeho nástupcom je hradné panstvo, ktorého veľkosť je doložená v donačnej listine kráľa Žigmunda v roku 1389. Panstvo siahalo na severe až po českú Strážnicu, na východe až po Senicu a na juhu boli súčasťou panstva Studienka a Lakšárska Nová Ves. Západ panstva ohraničovala rieka Morava. V roku 1228 zriadil Ondrej II. v Holíči pohraničnú colnú stanicu.
Sopka
Sopečná činnosť na iných objektoch slnečnej sústavy
Najväčšia doteraz pozorovaná erupcia sa odohrala vo februári 1991 na inom mesiaci Jupitera – Europe. Tu má však sopečná aktivita inú podobu. Celá sa točí okolo vody – nazýva sa aj kryovulkanizmus. Tento proces je známy na viacerých mesiacoch vonkajších planét.
V roku 1989 Voyager 2 pozoroval ľadové sopky na Tritone – mesiaci Neptúnu. A v roku 1995 sonda Cassini-Huygens odfotografovala erupcie ľadu na Saturnovom mesiaci Enceladus. Vyvrhovaný materiál pozostáva z ľadu, tekutého dusíka, metánu a prachu. Sonda taktiež našla dôkaz o kryovulkanizme na ďalšom Saturnovom mesiaci – Titane, ktorého atmosféra pozostáva z metánu. Je predpoklad o výskyte kryovulkanizmu aj v Kuiperovom páse.
Iné projekty
.
Chlorid osmičitý
Príprava
Chlorid osmičitý sa pripravuje rozpúšťaním oxidu osmičelého v koncentrovanej kyseline chlorovodíkovej (tá tu pôsobí ako redukčné činidlo):
Uglas
Uglas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Chlorid osmičitý
Reakcia
Oxid osmičelý môže byť vytvorený oxidáciou chloridu osmičelého chlórnanom sodným:
Uglas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Holíč
Etnické zloženie obyvateľstva
a iní
Náboženské zloženie obyvateľstva
a iní
Pamiatky
Pozri článok: Zoznam kultúrnych pamiatok v Holíči
Dr. No (film)
Príbeh
Keď na Jamajke záhadne zmizol agent MI6 John Strangways, na jeho vypátranie vyšlú agenta 007 Jamesa Bonda. Ten zisťuje, že Strangways bol na stope istému Dr. No, majiteľovi bane na blízkom ostrove Crab Key. Po tajnom príchode Bonda a Quarrela na ostrov stretnú krásku Honey. Bond, Honey a Quarrel utekajú pred prenasledovateľmi, ale Bond a Honey sú chytení a Quarrel je zabitý dračím tankom. Bond je potom s Honey uväznený v dúpäti Dr.No. Bondovi sa podarí uniknúť a v prestrojení preťaží jadrový reaktor pričom v jeho chladiacej vani utopí Dr.No. Nakoniec spoločne s Honey z ostrova uniknú.
Tajomný hrad v Karpatoch
Tajomný hrad v Karpatoch (🇫🇷, 1892) je vedeckofantastický román francúzskeho spisovateľa Julesa Verneho napísaný v roku 1892. Je súčasťou cyklu Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires). Román vychádza z motívov gotického románu fantastických diel nemca Ernsta Theodora Amadea Hoffmanna a strašidelných poviedok angličana Sheridana Le Fanu. Motiváciou pre dejisko knihy bola autorovi pravdepodobne zrúcanina hradu Devín pri Bratislave.
Dej
Román sa odohráva na tajomnom polozrútenom hrade v transylvánskych Karpatoch opradeného strašidelnými povesťami poverčivého ľudu z neďalekej karpatskej dediny Verst, ktorý je presvedčený, že na hrad sa vrátil jeho pán Chort (diabol). Z hradu totiž stúpa dym a v noci sa v ňom objavujú tajomné svetlá. Ľudia ale netušia, že tieto úkazy vytvára na príkaz nového majiteľa hradu baróna Rudolfa Gortza jeho spoločník, geniálny, ale neuznaný, a preto zatrpknutý, fyzik Orfanik, aby obaja mohli v pokoji robiť svoje pokusy a odradili obyteľov dediny od návštev hradu. Orfanik tak napríklad premietal obrazy príšer na oblaky, strašil dedinčanov zvukmi sirén na stlačený vzduch a na vstupnú bránu hradu dal elektrickú ochranu. Na tú doplatil najmä lesník Nik Dek, keď sa s dedinským doktorom Patakom pokúsili vniknúť do hradu. Kŕč mu tak skrútil prsty, že sa nemohol elektricky nabitého kovania brány pustiť. Doktor Patak bol medzitým prichytený za cvoky v topánkach o magnetickú dosku uloženú v zemi a nemohol sa pohnúť z miesta.
K ďalším Orfanikovym vynálezom patrilo odpočúvacie zariadenie, vďaka ktorému mohol barón Gortz počuť rozhovory návštevníkov hostinca U kráľa Matyáša vo Verste, pričom nemusel opustiť pracovňu vo svojom hrade. Tým istým zariadením mohol Gortz návštevníkov hostinca aj oslovovať, čím ich odradzoval od skúmania zrúcaniny.
Všetky tieto udalosti zaujali grófa Franza Teleka, ktorý krajom prechádzal, a to najmä preto, že sa dozvedel, že na cimburí hradu sa objavuje silueta opernej speváčky Stilly, do ktorej boli barón Gortz aj gróf Telek kedysi zamilovaní, a ktorá tragicky zomrela na srdcový záchvat. Teraz je gróf Telek presvedčený, že Stilla nezomrela, ale bola barónom Gortzom unesená. Grófovi sa podarí preniknúť do hradu, ale tam ho barón Gortz uväzní. Gortz ho totiž veľmi neznáša, pretože ho viní zo Stillinej smrti. Preto chce hrad vyhodiť do vzduchu aj s Telekom, a tak sa mu chce pomstiť.
Telek tiež zistí, že Stillin obraz aj spev je iba jeden z Orfanikových vynálezov. Na príkaz baróna Gortza, ktorý bol fanatickým obdivovateľom Stillinho hlasu, vyrobil Orfanik zariadenie, ktoré umožňovalo premietať do priestoru trojrozmerný obraz speváčky a bolo doprevádzané zvukovým záznamom jej spevu.
Na hrad prichádzajú žandári, pre ktorých Telek preventívne poslal svojho sluha. Tí zahájili paľbu na utekajúceho Gortza. Pri tom Telekov sluha výstrelom barónovi rozbije hraciu skrinku so Stilliným hlasom. Rozčúlený Gortz následne vyhodí hrad do vzduchu, pričom sám zomrie. Všetky geniálne Orfanikove vynálezy sú zničené. Telek a Orfanik sa zachránia útekom podzemnou chodbou.
Čchangdokkung
Čchangdokkung (kórejsky 창덕궁, čínsky 昌德宮; doslova "Palác prosperujúcej cnosti") alebo Palác Čchangdok alebo Východný palác je jeden z piatich veľkých kráľovských palácov v juhokórejskom hlavnom meste Soul. Názov Východný palác vyplýva z jeho polohy na východ od Kjongbokkungu (Paláca žiarivého šťastia). Bol obľúbeným palácom mnohých kráľov éry Čoson (kráľovská dynastia I), posledný kórejský panovník (s titulom cisár) Sudžong tu žil až do svojej smrti v roku 1926. Palácový okrsok, založený na začiatku 15. storočia, sa rozkladá na ploche 45 hektárov a okrem 13 vlastných zachovalých palácových budov zahŕňa i slávnu Tajnú záhradu Piwon s 28 pavilónmi. Na rozdiel od Kjongbokkungu, ktorý stojí na rovine a pôsobí trochu geometricky stroho, je celý komplex Čchangdoku vystavaný tak, aby bol harmonicky zladený s prírodným kopcovitým reliéfom. Jeho stavby navyše úspešne zahŕňajú prvky starej kórejskej architektúry. V roku 1997 bol palácový komplex Čchangdokkung zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Slovenská socialistická republika
Slovenská socialistická republika (skratka SSR) bol oficiálny názov Slovenska od 1. januára 1969 do 1. marca 1990 v rámci federácie Československej socialistickej republiky. Hlavným mestom bola Bratislava.
Dejiny
Po okupácii Česko-Slovenska vojskami armád Varšavskej zmluvy boli zabrzdené a neskôr zvrátené všetky demokratizačné reformy Pražskej jari, s výnimkou federalizácie republiky. Centralistické Česko-Slovensko bolo na základe ústavného zákona č. 143 z 28. októbra 1968 rozdelené na Českú socialistickú republiku a Slovenskú socialistickú republiku. Zákon nadobudol účinnosť od 1. januára 1969.