cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leonardo Boff
Životopis
Po väčšinu života pôsobil ako profesor na poli teológie, etiky, filozofie, a to na brazílskych, aj európskych univerzitách, napr. v Lisabone, Barcelone, Oslu.
Verí, že pápež František je mužom, ktorý zreformuje pápežstvo a zmení katolícku cirkev.
Oj, svijetla majska zoro
Oj, svijetla majska zoro („Ó, žiarivé májové zore“) je hymna Čiernej Hory.
Текст химне
Ој свијетла мајска зоро
Мајко наша Црна Горо
Синови смо твог стијења
Волимо вас, брда тврда,
И стравичне ваше кланце
Који никад не познаше
Срамотнога ропства ланце.
Док ловћенској нашој мисли
Домовина наша мила.
Ријека ће наших вала,
Ускачући у два мора,
Глас носити океану,
Да је вјечна Црна Гора.
Prepis v latinke
Oj svijetla majska zoro
Majko naša Crna Goro
Sinovi smo tvog stijenja
I čuvari tvog poštenja
Volimo vas, brda tvrda,
I stravične vaše klance
Koji nikad ne poznaše
Sramotnoga ropstva lance.
Dok lovćenskoj našoj misli
Naša sloga daje krila,
Bit će gorda, bit će slavna
Rijeka će naših vala,
Uskačući u dva mora,
Glas nositi okeanu,
Nazraň
Nazraň (po rusky: Назрань; ingušsky: Наьсара). Od roku 1991 do roku 2002 bol hlavným mestom Ingušska, potom sa ním stal novovybudovaný Magas iba 4 km južnejšie. Býva tu 134 280 (2008) obyvateľov.
Oj, svijetla majska zoro
Prepis v latinke
Da je vječna Crna Gora.
Nazraň
V roku 2004 vtrhla do Ingušska skupina 200 - 300 čečenských rebelov a zaútočili na asi 15 správnych budov v Nazrani a najmenej na ďalšie 3 obce. Prepad trval takmer 5 hodín, boli pritom zabití dvaja z útočníkov a 67 členov bezpečnostných zložiek vrátane ingušského ministra vnútra, jeho zástupcu a ďalších oficiálnych činiteľov Ingušska. V prestrelkách bolo zabitých aj 25 civilistov, vrátane pracovníka OSN.
Zoznam planétok 61251 – 61500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Bosporská ríša
Bosporská ríša bola starovekým gréckym kráľovstvom, ktoré vzniklo okolo roku 480 pred Kr. zjednotením existujúcich gréckych osád na oboch stranách dnešného Kerčského prielivu a na Kryme. Sídlom bosporských kráľov bolo mesto Pantikapaion (dnešný Kerč), založené kolonistami z Milétu koncom 7. storočia pred Kr. Podľa Diodóra Sicílskeho zjednotiteľom a prvou vládnúcou dynastia bol grécky rod Archaianaktovcov. Názov „Bosporské kráľovstvo“ sa neodvodzuje od prielivu Bospor v Turecku, ale od prielivu Bosporu Kimmerského, dnes známeho ako Kerčský prieliv.
Landrethun-le-Nord
Landrethun-le-Nord je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Bosporská ríša
V oblasti Kerčského prielivu bolo založených niekoľko kolónii v období gréckej kolonizácie v 7. a 6. storočí pred Kr. Väčšina z nich bola kolóniami Miléťanov. Najvýznamnejšími z nich boli mestá Pantikapaion, Hermonassa, Theodosia a Gorgippia. Boli tu ale aj grécke osídlenie iného pôvodu – Fanagória bola kolóniou mesta Teos, Nymfaon bol zase kolóniou Atén a po nejakú dobu bol dokonca členom Aténskeho námorného spolku.
Landrethun-le-Nord
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bosporská ríša
Vláda Archaianaktovcov
náhľad|vpravo|Pantikapaion a ostatné grécke obce na severnom pobreží Čierného mora v polovici 5. storočia pred Kr. Jednotiacim prvkom kráľovstva pravdepodobne nebolo vojenské ovládnutie oblastí jedným z mestských štátov, ale útoky skýtskych kmeňov cítiacich šancu vydrancovať grécke čiernomorské kolónie, ktoré sa nemohli spoliehať na pomoc pevninských Grékov napadnutých perzskou armádou na čele s Dareiom I. Vlády sa ujal rod Archanaiktovcov a prvým kráľom mladého kráľovstva bol Archaianaktos. O jeho vláde, resp. vláde celého rodu sa nedochovali žiadne priame dôkazy, chýbajú aj akékoľvek informácie o pôvode rodu. Charakter vlády tejto dynastie môžeme vyvodiť iba nepriamo zo súdobých udalostí a archeologických nálezov. Jediná priama zmienka o vláde Archaianaktovcov sa objavuje v diele Diodora Sicílskeho. Podľa neho roku 438 pred Kr. skončila 42 rokov dlhá vláda Archaianaktovcov a na trón nastúpil Spartokos I., zakladateľ dynastie Spartokovcov. Okolnosti jeho nástupu na trón nie sú známe. Vláda Archaianaktovcov je historicky nedoložená, čiže nie je stopercentne pravdivá. Prvou historickou postavou v dejinách Bosporského kráľovstva je až kráľ Spartokos I.
Landrethun-le-Nord
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bosporská ríša
Vláda Archaianaktovcov
Skýtske nebezpečie donútilo Grékov k výstavbe kamenných hradieb okolo osád a vybudovaniu obranného valu s priekopou naprieč celým Kerčským polostrovom. Val bránil prenikaniu kočovných kmeňov, nebránil však miestnemu nekočovnému obyvateľstvu sa usadiť na území Bosporského kráľovstva a stať sa jeho obyvateľmi. Hranice sa postupne rozširovali, ríša postupne ovládla a pohltila niektoré z pôvodných skýtskych kmeňov, dôsledkom čoho bolo prelínanie v rovine etnickej aj kultúrnej. Preto býva Bosporská ríša niektorými historikmi nazývaná prvým helenistickým štátom.
Landrethun-le-Nord
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blatná (prítok Studeného potoka)
Blatná je potok na hornej Orave, na území okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Studeného potoka, meria 8,4 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Preteká geomorfologickým celkom Podtatranská brázda, podcelkom Zuberská brázda, kde aj pramení v oblasti sedla Bôrik (940 m n. m.), na južnom svahu Skorušiny (1 313,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 935 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie západojuhozápadným smerom, vytvára Blatnú dolinu a postupne priberá viaceré prítoky. Z pravej strany najprv priberá prítok z južného svahu Osobitej, zľava Kremenný potok, sprava ďalší prítok (840,5 m n. m.) z južných svahov Osobitej a z juhovýchodného svahu Mikulovky (1 192,5 m n. m.), znovu zľava prítok z oblasti Zamaňovej a severného svahu Mačacích dier (1 180,1 m n. m.). Následne sa vodný tok výraznejšie vlní, rozširuje svoje koryto, ďalej už tečie západným smerom a priberá niekoľko kratších prítokov z južných svahov Mikulovky a Javorkovej (1 140,5 m n. m.). Napokon preteká intravilánom obce Habovka, z pravej strany ešte priberá prítok z južného svahu Oslov (1 038,7 m n. m.) a na okraji obce ústi v nadmorskej výške cca 708 m n. m. do Studeného potoka.
Bosporská ríša
Spartokovci na tróne
náhľad|vpravo|Ruiny mesta Pantikapaion náhľad|vpravo|Busta Mithridata VI. v Louvre Spartokos I. (438 – 431 pred Kr.) bol pôvodom z Trácie, dynastia Spartokovcov z neho vzišla a tak býva občas označovaná ako trácka dynastia. Spartokos nadviazal priateľské vzťahy s Aténami. Pre Atény mala ríša veľký význam prírodného bohatstva a dodávok obilia od ich spojenca, Bosporania zase v Aténach mali politickú oporu, najmä proti skýtskym susedom.
Po jeho smrti nastúpil na trón jeho syn Satyrus (431 – 387 pred Kr.). Pripojil k ríši Nymfaion a obliehal Theodosiu, ktorá predstavovala pre Bosporanov obchodnú konkurenciu. Obliehanie dokončil až jeho syn Leukón I. (387 – 347 pred Kr.). Ten udelil aténskym lodiam obchodné privilégia, čím upevnil aténsko-bosporské priateľstvo. Po ňom sa na tróne vystriedali jeho synovia Spartokos II. a Périsadés I., pričom prvý menovaný vládol do svojej smrti roku 342 pred Kr. a druhý v poradí vládol do roku 310 pred Kr. Potom vypukla občianska vojna medzi bratmi Satyrom II. a Eumélom. Satyrus II. síce Euméla roku 310 pred Kr. v bitke na rieke Thatis porazil, onedlho na to bol ale zavraždený a Eumélos sa tak stal kráľom.
Jeho následníkom sa stal Spartokos III. (304 – 284 pred Kr.) a po ňom vládol Périsadés II. (284 – 245 pred Kr.). Ďalší králi však neboli schopní neustále čeliť skýtskym nájazdom a roku 108 pred Kr. bol kráľ Périsadés V. nútený žiadať Mithridata VI., kráľa Pontu, o vojenskú ochranu. Pontský generál Diofantus oslobodil z obliehania mesto Chersonesos, porazil Skýtov a založil pevnosť Eupatorium na západe Krymu. Roku 107 pred Kr. bol pri skýtskom povstaní zabitý Périsadés V. Skýti, vedený Saumakom, sa chopili moci, neboli však schopní čeliť novej výprave Diofantovej armády. Pontský kráľ Mithridatés VI. sa potom stal ako Mithridatés I. bosporským kráľom.
Spartokovci sa preslávili ako pokrokoví a múdri vládcovia. Svojím územiam vládli však ako tyrani, čo v starovekom poňatí znamená, že vládli v ríši neobmedzenou mocou. Pokiaľ mali podporu Atén, ich ríša prosperovala – v 4. a 3. storočí pred Kr. bolo Bosporské kráľovstvo na vrchole svojho ekonomického a kultúrneho rozvoja. Ovládalo polostrov Krym, údolie Kubáň a stepi pri Azovskom mori. Na severe moc ríše siahala až k mestu Tanais ležiacemu v ústí rieky Don. Keď sa ale dominantnou silou Grécka stala Macedónia, kráľovstvo upadlo do socioekonomickej krízy a bolo nútené platiť Skýtom tribút. Ani to však skýtskym nájazdom nezabránilo.
Bosporské kráľovstvo sa rozkladalo v nížinnej úrodnej krajine, čo bol základný predpoklad jeho ekonomickej sily, plynúcej predovšetkým z obchodu so základnými surovinami. Obyvateľstvo sa živilo rybolovom, pestovaním obilia a ovocia. Veľmi vysokej úrovne dosiahlo bosporské umelecké kováčstvo. Hlavné zisky plynuli Bosporanom z obchodu s obilím (pre Grécko) a tkaninami (pre skýtske kmene).
Keep Your Hands Off My Girl
„Keep Your Hands Off My Girl“ je prvá európska pieseň pop punkovej skupiny Good Charlotte z platne Good Morning Revival. V piesni sa spieva o nedostupnom ideálnom dievčati, keďže už má chlapca. Rôzni o ňo chcú bojovať, ale on sa nechce biť. K tomuto singlu boli nahrané dva videoklipy.
Bosporská ríša
Nástup pontskej dynastie
Po smrti otca sa vladárom stal Farnakés II. Najprv sa pokoril Pompeiovi a uznal zvrchovanosť rímskej moci, za rímskej občianskej vojny sa však snažil využiť situáciu a ovládnuť bývalé pontské územie v Malej Ázii. Vypukla vojna a k rozhodujúcej bitke došlo roku 47 pred Kr. pri Zéle. Rimania, pod vedením diktátora Julia Caesara, dosiahli presvedčivého víťazstva a donútili Farnaka utiecť späť do Bosporu. Práve vtedy údajne vyslovil Caesar pamätnú vetu „Veni, vidi, vici“, teda „Prišiel som, videl som, zvíťazil som“, charakterizujúcu rýchlosť a ľahký priebeh bojov z rímskeho pohľadu. Farnakés bol po návrate na Bospor zavraždený svojim zaťom Asandrom.
Moci sa chcel chopiť Asandros, bol však porazený a musel odísť do ústrania. Caesar tu dosadil Mithridata II., Farnakovho brata. Roku 44 pred Kr., kedy bol Caesar zavraždený, stratil Mithridatés II. oporu svojej vlády a k vláde sa konečne dostal Asandros. Jeho vláda skončila jeho smrťou roku 17 pred Kr. Moc v zemi potom rok uzurpoval istý Scribonius, roku 16 pred Kr. proti nemu zasiahol rímsky vojvodca Agrippa a dosadil na trón Polemona I. Po jeho smrti roku 8 pred Kr. prevzal vládu nad ríšou jeho syn Aspurgus I. (8 pred Kr. – 38). Jeho potomkovia ďalej vládli Bosporu, s výnimkou krátkych peripetií pri občianskych bojoch či Nerovej vláde (vtedy sa kráľovstvo stalo súčasťou provincie Moesia Inferior), až do zániku ríše. Pontská dynastia teda bola najdlhšie vládnúcim rodom na bosporskom tróne.
Bosporské kráľovstvo vazalom Ríma
náhľad|vpravo|Bronzové mince (172 – 211) Bosporské kráľovstvo sa stalo natrvalo klientskou zemou Ríma a jeho králi museli byť vo svojich úradoch potvrdení rímskym cisárom. Centrom rímskej správy a veliteľstvom pozemných síl sa stalo opevnené mesto Charax, rímska námorná moc sa sústredila v Chersonese. Územie Bosporu počas rímskej nadvlády prosperovalo, čo podporuje aj fakt, že kráľovstvo na Bospore Kimmerskom prežilo zo všetkých klientských štátov najdlhšie. Začala prestavba starých miest a zakladali sa nové. Rimania tu umiestnili svoje posádky a Bosporania, s výdatnou pomocou Rimanov, úspešne bojovali s kočovným kmeňmi. Rozhodujúcu porážku Skýtom uštedril kráľ Sauromatés II. (174 – 210). Mnoho Sarmatov (kmeň príbuzný Skýtom) sa usadzovalo v mestách a tunajšia rímsko-helénska kultúra podľahla istej „sarmatizácii“. Začala nová éra ekonomického vzostupu, byť v cudzom područí. Bosporskí králi nechávali raziť zlaté mince, na ktorých boli podobizne rímskych cisárov. V 2. polovici 3. storočia tieto mince začali podliehať znehodnocovaniu, čo predznamenalo aj pád Bosporského kráľovstva. Posledným kráľom bol Rhescuporis VI. (303 – 342), ktorý podliehol tlaku Gótov. Kráľovstvo pravdepodobne zaniklo v dôsledku sťahovania Hunov, ktorí budili strach a donútili germánske kmene k sťahovaniu na západ. Rímska ríša mala sama čo robiť, aby migrujúce národy zvládla a osamotené Bosporské kráľovstvo malo nulovú šancu tieto pohyby prežiť.
NGC 3245
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
Nagykátsky okres
thumb|right|Poloha okresu v rámci Maďarska
Nagykátsky okres je okres v strednom Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Nagykáta.
Sídla
V okrese sa nachádza celkom 16 obcí a miest. Obce Sülysáp, Menda a Úri boli do okresu zaradené až v roku 2007, odobratím zo susedného Monorského okresu.
Červovce (Solenogastres)
Červovce alebo staršie červovky (lat. Aplacophora [sensu stricto], Solenogastres, Ventroplicida, Neomeniomorpha, Neomeniid(e)a) sú taxón (trieda či podtrieda, staršie rad) mäkkýšovcov. Charakteristiku pozri v článku červovce (v širšom zmysle).
Giorgio Agamben
Giorgio Agamben (* 22. apríl 1942, Rím, Taliansko) je taliansky filozof, vydavateľ spisov W. Benjamina v taliančine, člen Collège international de philosophie v Paríži, od 1988 profesor pre estetiku na Univerzite v Macerate, teraz profesor na Univerzite IUAV, Benátky. Agamben sa usiluje o vypracovanie ontologického pojmu transcendentálnej skúsenosti ako skúsenosti podmienok možnosti skúsenosti: otázku podmienok skúsenosti pritom stavia ako otázku experimentum linguae čiže skúsenosti faktu jazyka.
Reálno je konštituované fantastikou; nemožnosť osvojenia si objektu otvára priestor fantaziem, pričom subjektivitu, ktorá sa vpísala do tohto priestoru, zbavuje identity s ňou samou. Reprezentácia tejto dvojakej hranice otvára možnosť neobjektivizujúcej skúsenosti. Tejto skúsenosti zodpovedá koncepcia dejín, ktorej ide o detskosť udalosti, o netradovateľné a vždy už zabudnuté v tradícii.
Pilisvörösvársky okres
thumb|right|Poloha okresu v rámci Maďarska
Pilisvörösvársky okres je okres v strednom Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Pilisvörösvár.
Čiapočky
Čiapočky môže byť:
Francescas (obec)
Francescas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Enrico Fermi
Enrico Fermi (* 29. september 1901, Rím, Taliansko – † 28. november 1954, Chicago, Illinois, USA) bol taliansky fyzik známy vďaka jeho výskumu jadrových reakcií. Zaoberal sa výskumom beta- a gama- žiarenia, podieľal sa na vývoji prvého jadrového reaktora a na rozširovaní a prehlbovaní kvantovej teórie.
V roku 1938 získal Nobelovu cenu za fyziku za potvrdenie existencie nových rádioaktívnych prvkov vytvorených neutrónovým ožarovaním a objav jadrových reakcií spôsobovaných ožiarením pomalými neutrónmi. Potom emigroval do USA, aby sa jeho rodina vyhla prenasledovaniu zo strany fašistov (jeho žena bola Židovka). V Amerike sa podieľal na Projekte Manhattan.
Francescas (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Enrico Fermi
Mladosť a vzdelanie
Narodil sa v Ríme. Keď jeho brat Giulio zomrel po malom chirurgickom zákroku v roku 1915, 14-ročný Enrico sa dal na štúdium fyziky, čo bol jeho spôsob vyrovnania sa so žiaľom. Podľa jeho neskoršieho vyjadrenia, každý deň kráčal pred nemocnicou, kde Giulio zomrel, až kým nebol schopný sa ohliadnuť na túto udalosť s odstupom.
Rodinný priateľ Adolfo Amidei viedol štúdium mladého Fermiho k algebre, trigonometrii, analytickej geometrii, analýze a teoretickej mechanike. Amidei tiež navrhol Fermimu, aby nenavštevoval univerzitu v Ríme, ale prihlásil sa na prestížnu „Scuola Normale Superiore“ v Pise, špeciálnu univerzitu pre vybraných nadaných študentov v roku 1918. Fermi si viedol obzvlášť dobre a skúšajúci na Scuola Normale považoval súťažnú esej 17-ročného Fermiho hodnú doktorskej skúšky. Promoval v roku 1922 a ďalší rok odišiel na University of Göttingen, vtedajšie svetové centrum kvantovej fyziky. Fermiho však veľmi sklamala tým, čo vtedy videl ako nadmerne formálny teoretický štýl pod vplyvom Maxa Borna, a tak po šiestich mesiacoch odišiel na University of Leiden v Holandsku, aby pracoval s Paulom Ehrenfestom. Počas svojho pobytu sa tam tiež stretol s Albertom Einsteinom.
Fyzika v Ríme
Fermi študoval profesúru na Rímskej univerzite La Sapienza (prvú v oblasti teoretickej fyziky v Taliansku, ktorú preňho vytvoril profesor Orso Maria Corbino, riaditeľ Ústavu fyziky). Corbino veľmi pomohol Fermimu pri výbere jeho tímu, do ktorého sa čoskoro pridali významné mozgy ako Edoardo Amaldi, Bruno Pontecorvo, Franco Rasetti a Emilio Segrè. Len pre teoretické štúdie sa Ettore Majorana tiež zúčastnil na tom, čo bolo čoskoro prezývané „Via Panisperna boys“ (podľa názvu ulice, kde mal ústav svoje laboratóriá).
Počas ich práce v Ríme Fermi a jeho skupina významne prispeli mnohým praktickým a teoretickým aspektom fyziky. Medzi ne patria napríklad Fermiho-Diracovo rozdelenie, teória beta rozpadu a objav pomalých neutrónov, ktoré sa ukázali ako podstatné pre činnosť jadrových reaktorov.
Nobelova cena a projekt Manhattan
náhľad|Fermi (vľavo dolu), Szillard (druhý sprava dolu), a zvyšok tímu. Fermi zostal v Ríme do roku 1938.
V roku 1938 získal Nobelovu cenu za fyziku za „demonštráciu existencie nových rádioaktívnych prvkov produkovaných ožarovaním neutrónmi a za súvisiaci objav jadrových reakcií spôsobených pomalými neutrónmi“.
Potom ako obdržal cenu v Štokholme emigroval so svojou ženou Laurou a deťmi do New Yorku, keďže fašistická vláda v Taliansku zaviedla protisemitské zákony a Fermiho žena, Laura Capon, bola židovka. Čoskoro po príchode do New Yorku začal pracovať na Columbia University.
Na Columbii overil prvotný experiment jadrového štiepenia Otta Hahna a Fritza Strassmana (s pomocou Bootha and Dunninga). Fermi potom začal štúdie, ktoré viedli k postaveniu prvého jadrového článku.
Po známom liste podpísanom Albertom Einsteinom (prepísaným Leóom Szilárdom) prezidentovi Rooseveltovi v roku 1939, udelilo námorníctvo Columbia University prvý grant na Atómovú energiu v hodnote 6 000 USD. Peniaze sa použili na štúdie, ktoré viedli k prvému jadrovému reaktoru – masívnemu „článku“ z grafitových tehál a uránového paliva, ktorý bol spustený 2. decembra 1942 v University of Chicago. Tento experiment bol míľnikom v honbe za energiou a reprezentoval Fermiho génia. Každý krok bol starostlivo naplánovaný, každý výpočet dôkladne vykonaný Fermim. Keď človek prvýkrát dosiahol prvú udržateľnú jadrovú reťazovú reakciu, uskutočnil sa kódovaný telefonát jednému z vedúcich osôb Projektu Manhattan, Jamesovi Conantovi: 'Taliansky navigátor pristál v novom svete… Domorodci boli veľmi priateľskí'. Článok s reťazovou reakciou bol dôležitý nielen pre jeho pomoc pri výskume vlastností štiepenia – potrebných pre pochopenie fungovania jadrovej bomby – ale aj preto, že slúžil ako prototyp masívnych reaktorov, ktoré boli neskôr vytvorené na Hanford, Washington, použité na množivé reaktory obohatené plutónium potrebné pre bomby použité pri Trinity teste a Nagasaki. Nakoniec bola práca Fermiho a Szilarda na reaktore použitá pri Projekte Manhattan.
Stal sa naturalizovaným občanom USA v roku 1944.
Povojnová práca
Keď Fermi v roku 1954 adresoval APS, povedal okrem iného, „Tak to nás vracia k Pearl Harbor. V tom čase som odišiel z Columbia University a po niekoľkých mesiacoch dochádzania medzi Chicagom and New Yorkom som sa nakoniec odsťahoval do Chicaga, aby som pokračoval v tamojšej práci a odvtedy sa práca na Columbii s niekoľkými výnimkami sústredila na fázu isotope separation projektu jadrovej energie, ktorý začali Booth, Dunning a Urey okolo roku 1940“.
Fermi sa považuje za jediného fyzika dvadsiateho storočia, ktorý exceloval teoreticky aj experimentálne (pozri link v kapitole 'Referencie'). Známy historik fyziky, C. P. Snow, o ňom hovorí, „Keby sa Fermi narodil o niekoľko rokov skôr, je celkom možné si ho predstaviť ako objaviteľa Rutherfordoveho atómového jadra a potom pôvodcu Bohrovej teórie atómu vodíka. Ak to znie ako hyperbola, čokoľvek o Fermim bude znieť ako hyperbola“. Fermiho zručnosti a úspech pramenili rovnako z jeho ocenenia umenia možného ako aj vrodenej schopnosti a inteligencie. Nemal rád komplikované teórie a hoci mal veľké matematické schopnosti, nikdy ich nepoužil, ak sa dalo k výsledku dospieť oveľa jednoduchším spôsobom. Bol známy tým, že vedel získať rýchle a presné riešenia problémov, ktoré iným ľuďom spôsobovali problémy. Príklad tohto je možné vidieť počas prvého testu jadrovej bomby v Novom Mexiku 16. júla 1945. Keď ho zasiahla nárazová vlna, Fermi pustil kúsky papiera. Odmeral vzdialenosť, o ktorú boli odfúknuté, a porovnaním s vopred vypočítanou tabuľkou vedel odhadnúť energetický potenciál bomby. Odhadol ho na 10 kiloton TNT. Odmeraný výsledok bol 18.6. (Rhodes, str. 674). neskôr bola táto metóda získania rýchlej a presnej odpovede obálkovými výpočtami neformálne známa ako „Fermiho metóda“.
Fermiho najodzbrojujúcejším rysom bola jeho veľká rezervovanosť a jeho schopnosť vykonávať akúkoľvek prácu, či kreatívnu alebo rutinnú. Bola to táto kvalita, ktorá ho urobila obľúbeným medzi ľuďmi všetkých vrstiev, od držiteľov Nobelovej ceny po technikov. Henry DeWolf Smyth, predseda princetonského Ústavu fyziky, raz pozval Fermiho na nejaké experimenty s princetonským cyklotrónom. Keď raz kráčal do laboratória, videl Smyth uznávaného vedca pomáhať študentovi presunúť stôl pod vedením iného študenta! Inokedy ho vedúci DuPont navštívil na Columbii. Potom, ako ho nemohol nájsť v laboratóriu ani v úrade, bol prekvapený, keď našiel držiteľa Nobelovej ceny v dielni ako strihal plechové pláty veľkými nožnicami.
Nikdy nezabudol na túto skúsenosť, kedy predbehol svoju dobu a zvykol hovoriť tým, ktorých mal pod patronátom: „Nikdy nebuďte prví; pokúste sa byť druhí“.
29. novembra 1954 Fermi zomrel vo veku 53 rokov na rakovinu žalúdka v Chicagu a bol tam pochovaný na Oak Woods Cemetery. Ako napísal Eugen Wigner: „Desať dní predtým, ako Fermi zomrel, mi povedal 'Dúfam, že to nebude trvať dlho.' Dokonale sa poddal svojmu osudu“.
Žralok belavý
Žralok belavý je mohutný a veľký druh žraloka z čeľade Carcharhinidae dlhý až  a s hmotnosťou okolo. Samice bývajú väčšie: dlhé s hmotnosťou až. Má zaokrúhlený masívny nosec, veľké žiabrové štrbiny a veľkú chrbtovú plutvu. Telo má zvrchu sfarbené šedé, brucho je biele.
Opis
Má dve chrbtové plutvy bez tŕňov, päť párov žiabrových štrbín a prúdnicovité telo. Patrí medzi neveľa druhov žralokov, ktoré často plávajú proti prúdu riek (jedného jedinca objavili v Amazonke až 3000 kilometrov od mora). Živí sa nezvyčajne rozmanitou potravou od bezstavovcov cez ryby a žraloky až po cicavce, pričom požiera aj mladé jedince vlastného druhu. Patrí medzi najnebezpečnejšie žraloky na svete; je zaznamenané veľké množstvo nielen vyprovokovaných, ale aj nevyprovokovaných útokov na človeka.
Potrava
Loví samotársky a jeho korisťou sa obvykle stávajú ryby, iné žraloky, delfíny, korytnačky, vtáky, mäkkýše, kôrovce a dokonca aj cicavce žijúce na súši. Žralok belavý je celosvetovo známy svojim nepredvídateľným, často veľmi agresívnym chovaním, ktoré vyústilo k názoru, že žraloky belavé pobývajúce v plytkých vodách sú často nebezpečnejšie človeku ako ostatné druhy žralokov v rovnakom prostredí. Navyše niekoľko útokov žralokov belavých na ľuďoch boli nesprávne prisudzované iným druhom žralokov, predovšetkým žralokovi modrému a tigriemu. Niekoľkokrát sa tak stalo aj vo filme Čeľuste. Sú vysoko územní a neváhajú zaútočiť na každého živočícha – vrátane človeka – ktorý vstúpi na jeho územie. V niekoľkých krajinách, predovšetkým v Indii predstavuje žralok belavý naozaj veľké nebezpečenstvo a môže za úmrtie, alebo napadnutie mnohých ľudí. Nepohrdne ani mŕtvolou.
Mundžak červený
náhľad|Mundžak červený Mundžak červený (iné názvy: mundžak indický, muntžak červený, muntžak indický, muntiak červený, muntiak indický; lat. Muntiacus muntiak) je malý druh z čeľade jeleňovité.
Charakteristika
Na úrovni lopatiek dorastá do výšky tesne nad pol metra a váži od 15 do 30 kg. Mundžak patrí k najstarším druhom jeleňov. Má krátke rožky na neveľkých kostných výrastkoch pokrytých mäkkou kožou. Primitívne sú aj jeho zuby, pričom sa mu zachovali reliktné tesáky. Keď ho napadne dravec, bráni sa kopytami. Toto zviera je veľmi plaché a nerado sa pohybuje po otvorenom teréne. Jeho správanie sa podstatne líši od správania iných príslušníkov čeľade jeleňovitých: lane mundžaka sa nezoskupujú do veľkých stád a netúlajú sa ďaleko od rodných miest. Zďaleka sa vyhýbajú kontaktu s inými zvieratami a človek obyčajne nájde iba ich stopy. Uvidieť skupinku dvoch alebo troch mundžakov je veľmi zriedkavé.
Lane privádzajú mláďatá na svet v auguste až septembri. Matka ich starostlivo ukrýva v nepreniknuteľnej húštine. Samica oblizuje svoje mláďatá dlhým drsným jazykom. Dlhý jazyk zároveň pomáha mundžakom dočiahnuť vysoké konáre a listy. Mláďatá ju čoskoro začnú sprevádzať na potulkách lesom. Mundžak je veľmi pripútaný k rodným miestam a zväčša v nich zotrvá celý svoj život. Dokonca chodieva po tých istých chodníkoch, z ktorých časom vyšliape trvalé cestičky.
Schieren
Schieren je luxemburská obec, ktorá sa nachádza v kantóne Diekirch v okrese Diekirch.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Schieren má 1486 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 6.63% bolo v Schieren nezamestanosť nižšia o 0.34 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Chvalšiny
Chvalšiny sú obec v Česku v okrese Český Krumlov v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 220 obyvateľov, z toho 633 mužov a 587 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 37,3 roka, ženy 39,8 roka).
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1281. V roku 1293 sú prvý raz spomínané ako mestečko (tento štatút si udržali do polovice 20. storočia). Do husitských vojen patrily k panstvu kláštora Zlatá Koruna (z tohto obdobia pochádza aj dodnes používaný znak so symbolom zlatej kráľovskej koruny). Neskôr patrili (potom čo sa ich zmocnil Oldřich II. z Rožmberka) až do zrušenia poddanstva k českokrumlovskému panstvu. Po roku 1848 boli Chvalšiny sídlom okresného súdu.
Napriek početným požiarom v minulosti sa v niektorých domoch zachovali neskorogotické prvky (z výstavby po požiari v roku 1515). Historické jadro obce má pamiatkový charakter a je od roku 1990 mestskou pamiatkovou zónou.
Podhorie (Beluša)
Podhorie je bývalá samostatná obec v okrese Púchov. Dnes je administratívnou súčasťou obce Beluša.
Nachádza sa na styku Ilavskej kotliny a Podmanínskej pahorkatiny v Považskom podolí v nadmorskej výške 258 m n. m. Je situovaná 3 km JJZ od centra Beluše na ceste z Beluše do Ladiec. Od susednej Hlože ju oddeľuje diaľnica D1 a cesta I/61. Je súčasťou katastrálneho územia Hloža-Podhorie.
NGC 3246
NGC 3246 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. apríla 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Kájov
Kájov je obec v Česku v okrese Český Krumlov v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 692 obyvateľov, z toho 837 mužov a 855 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,4 roka (muži 35,8 roka, ženy 37,1 roka).
Rudolf Agricola
Rudolf Agricola alebo Roelof Huysman alebo Huusman (* 23. august 1443/17. február 1444, Baflo pri Groningene – † 27. október 1485, Heidelberg) bol holandský humanista, významný svojou ostrou kritikou scholastiky a vzorným predvedením nového duchovného štýlu humanizmu, čím silno ovplyvnil ďalších humanistov a najmä Melanchtona. Jeho spisy vyšli 1539 v Kolíne.
Vytvoril pedagogický systém vyučovania latinčiny, na univerzite v Heidelbergu prednášal o gréckej a latinskej literatúre a hebrejské jazyky.
Podhorie (Slavnica)
Podhorie je miestna časť obce Slavnica v okrese Ilava.
Leží na styku Ilavskej kotliny a Bielokarpatského podhoria v Považskom podolí v nadmorskej výške 270 m n. m. Nachádza sa v ústí Košariskej doliny na Košariskom potoku, 3 km severozápadne od Slavnice.
Agrippa
Agrippa (* 1. storočie – † 2. storočie) bol starorímsky filozof, predstaviteľ mladšieho skepticizmu. Predpokladá sa, že je autorom piatich argumentov (trópov), ktoré sa týkajú nepoznateľnosti sveta.
Nora Baráthová
Nora Baráthová (* 7. jún 1944, Kežmarok) je slovenská spisovateľka, historička a autorka literatúry pre deti a mládež.
Životopis
Narodila sa v rodine inžiniera a vzdelanie získavala v Kežmarku a neskôr vyštudovala filozofickú fakultu v Prešove (odbor slovenský jazyk – dejepis). V rokoch 19652008 pracovala ako historička v Mestskom múzeu v Kežmarku. V súčasnosti je na dôchodku.
Tvorba
Jej práce sú venované tak dospelým, ako aj mládeži. V literatúre pre dospelých sa venuje najmä témam z histórie Spiša, v dielach pre mládež sa venuje súčasným problémom mladých ľudí a tiež sa tu prejavuje jej silný cit pre pozorovanie a sklon k sentimentálnosti.
Landrethun-lès-Ardres
Landrethun-lès-Ardres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Domagnano
150px|thumb|Erb mesta thumb|150px|Mapa kastelu (obce) v San Maríne Domagnano je kastel (obec) v San Maríne. Má 2 865 obyvateľov (2006), jeho katastrálne územie je 6,62 km². Prvá písomná zmienka je z roku 1300, ale predpokladá sa, že bolo založené o pár storočí skôr.
Demografický vývoj
Za posledné roky sa populácia v meste prudko rozrastá.
Miroslav Mikolášik
MUDr. Miroslav Mikolášik (* 11. september 1952, Dolný Kubín) je slovenský lekár, politik, veľvyslanec, bývalý poslanec EP za KDH. Je ženatý, má štyri deti.
Amargasaurus
Amargasaurus bol rod stredne veľkého sauropóda, žijúceho v období spodnej kriedy (asi pred 130 až 125 miliónmi rokov) na území dnešnej Južnej Ameriky. Jediný druh je Amargasaurus cazaui.
Miroslav Mikolášik
Vzdelanie
Úspešne vyštudoval strednú školu v Nimes vo Francúzsku, kde vo francúzskom jazyku aj zmaturoval. V roku 1978 ukončil štúdium na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe.
Amargasaurus
Amargasaurus sa vyznačuje robustným a zavalitým telom, malou hlavou na dlhom krku, štyrmi stĺpovitými končatinami a predovšetkým dvoma radmi tŕňov, ktoré tvorili akúsi dvojitú kožnú blanu. Blana predstavovala Amargasaura trochu väčšieho, než v skutočnosti bol. Amargasaurus bol dlhý zhruba 10 m a mohol vážiť až okolo 8 ton. Pred nepriateľmi sa chránil silným chvostom alebo svojou celkovou veľkosťou. Podobne ako iné sauropódy, aj Amargasaurus prehĺtal gastrolity (žalúdočné kamene), ktoré mu pomáhali rozdrviť rastlinnú potravu. Amargasaurus sa svojimi ostnatými stavcami podobá dikreosaurovi a niektorí paleontológovia zaraďujú týchto dvoch dinosaurov spolu do samostatnej čeľade.
Miroslav Mikolášik
Zaradenie v Európskom parlamente
V druhých voľbách do Európskeho parlamentu na Slovensku 6. júna 2009 bol opätovne zvolený na kandidátke KDH za poslanca EP.
Ventilátor
thumb|250px|right|Ventilátor thumb|250px|right|Stolový ventilátor Ventilátor je pracovný stroj, ktorého cieľom je zabezpečiť dopravu plynu z jedného miesta na druhé. Pri prietoku dopravovaného plynu ventilátorom dochádza síce k jeho stlačeniu, ale toto nie je primárny cieľ ventilátora. Zvýšenie tlaku je len také veľké, ako je potrebné na prekonanie odporov pri prúdení dopravovaného vzduchu potrubím a udržanie prúdenia plynu.
Ventilátory patria do skupiny kompresorov (v širšom zmysle). Vzhľadom na svoj účel sú konštruované ako lopatkové (rotačné) stroje. Pokiaľ je ventilátor určený na prekonávanie odporov v nasávacom potrubí (pred ventilátorom) nazýva sa aj exhaustor.
Rozdelenie
Podľa smeru prúdenia sa ventilátory delia na: Podľa tlaku a výkonu:
Využitie
Ventilátory majú v praxi široké využitie, od najväčších po najmenšie aplikácie. Využívajú sa napríklad na vytváranie ťahu pri parných kotloch, vháňanie vzduchu do kuplovní, vyhní a plynových generátorov. Sú súčasťou vetracích a klimatizačných zariadení. Využívajú sa aj na dopravu sypkých materiálov v prúde vzduchu. často bývajú integrálnou súčasťou elektrických motorov. Malé ventilátory sú súčasťou počítačov a rôznych elektrospotrebičov, pre zabezpečenie ich chladenia.
Ventilátory sa využívajú aj ako samostatné elektrické spotrebiče.
Cár
right|thumb|[[Mikuláš II. (Rusko)|Mikuláš II., posledný ruský cár]]
Cár bol oficiálny titul panovníka v Rusku a Bulharsku, ktorý pochádza z latinského slova caesar, cisár.
Rusko
V Rusku začal ako prvý používať titul cár neoficiálne veľké knieža moskovské Ivan III., ale iba v diplomatickom styku s menej významnými štátmi, napríklad s Livónskom. Roku 1514 použil jeho nástupca Vasilij III. titul „cár a vládca celej Rusi“ („car i gosudar vseja Rusii“) v návrhu rusko-habsburskej spojeneckej zmluvy, ktorú v tejto podobe potvrdil cisár Maxmilián I. Habsburský. (To neskôr využil Peter I. Veľký, ktorý sa snažil oddôvodniť starobylý nárok ruských cárov na cisársku hodnosť). Oficiálne sa za ruského cára dal korunovať ako prvý v roku 1547 Rurikovec Ivan IV. Hrozný.
Titul cár sa používal do roku 1721 (Peter Veľký), kedy bol nahradený titulom imperátor („Z milosti božej, MENO, všeruský Imperátor/Imperátorka a Samovládca/Samovládkyňa“). Neoficiálne bol ruský imperátor označovaný ako „cár“ až do pádu monarchie v roku 1917. Posledným ruským imperátorom bol Mikuláš II. z romanovskej, respektíve holštajnsko-gottorpskej dynastie, zosadený v roku 1917.
Bulharsko
V Bulharsku prijal ako prvý titul cára (basilea) Bulharov knieža Simeon I. v roku 917 v snahe vyrovnať sa, potom ako dosiahol víťazstvo nad byzantským vojskom pri Anchiale, konštantínopolskému panovníkovi. V roku 1018 prvé bulharské kráľovstvo zaniklo a Bulharsko sa stalo súčasťou Byzantskej ríše. Ku vzniku druhej bulharskej ríše došlo v roku 1186 pod vládou cárov z dynastie Asenovcov. Ani tá však nemala dlhé trvanie. Rozpadla sa koncom 14. storočia pod náporom osmanských Turkov. Samostatný bulharský štát bol obnovený ako kniežatstvo koncom 19. storočia. V roku 1908 prijal jeho vládca Ferdinand I. z Sasko-cobursko-gothajskej dynastie cársky titul. Posledným bulharským cárom bol v rokoch 1943–1946 neplnoletý Simeon II. Po návrate z exilu bol roku 2001 zvolený za predsedu bulharskej vlády.
Ján Kadár
Ján Kadár (* 1. apríl 1918, Budapešť – † 1. jún 1979, Los Angeles) bol slovenský filmový scenárista a režisér židovského pôvodu.
Od roku 1952 spolupracoval s českým režisérom Elmarom Klosom. Spolu s ním nakrútil viacero filmov. Ich spoločný film Obchod na korze z roku 1965 bol v roku 1966 ocenený Oscarom ako najlepší cudzojazyčný film. Pôvodne sa film mal natáčať v Rožňave, ale pre nesúhlas vedenia mesta sa natáčal v Sabinove.
Od roku 1968, kedy emigroval z vtedajšieho Česko-Slovenska, žil v USA.
Pamätná tabuľa
V Rožňave, na priečelí budovy, kde Ján Kadár býval s rodičmi od roku 1921, osadili v roku 2005 pamätnú dvojjazyčnú (slovensko-maďarskú) tabuľu.
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2016
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2016 bol 108. ročník súťaže európskych krasokorčuliarov, ktorý organizovala Medzinárodná korčuliarska únia v dňoch 27. až 31. januára 2016 v Bratislave.
Bratislava toto podujatie hostila štvrtýkrát v histórii (1958, 1966, 2001). Súťaže prebiehali v štyroch kategóriách – muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry.
Počas piatich dní videlo šampionát priamo v hale 35.500 divákov a 276 akreditovaných novinárov. Mimoriadne priaznivý ohlas dostali organizátori na vysokú návštevnosť a žičlivosť divákov. Tí vytvárali na štadióne výnimočnú atmosféru, ktorá nie je na európskych šampionátoch obvyklá.
Právo účasti
Právo zúčastniť sa majstrovstiev mali športovci registrovaní v európskych národných krasokorčuliarskych zväzoch a ktorí 1. júla 2015 dosiahli vekovú hranicu 15 rokov. Okrem týchto základných pravidiel bola ako kvalifikačné kritérium určená minimálna hodnota technických elementov, ktorú museli športovci prekročiť.
Minimálna hodnota technických elementov
Medzinárodná korčuliarska únia určila pre sezónu 2015/2016 minimálnu hodnotu technických elementov, ktorú museli športovci prekonať aspoň raz na podujatí v aktuálnej alebo predošlej sezóne, aby sa kvalifikovali na Majstrovstvá Európy (zohľadňovali sa iba podujatia zaradené do oficiálneho kalendára ISU). :
Právo nominácie viacerých súťažiacich
Každá krajina mala právo nominovať jedného súťažiaceho do súťaže. Na základe umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách Európy mali nasledovné krajiny právo nominovať viac ako jedného súťažiaceho :
Zoznam účastníkov súťaže
Poznámky k zmene nominácií národných krasokorčuliarskych zväzov:
Za Francúzsko bol nominovaný aj Chafik Besseghier, ktorý však kvôli natrhnutému väzivu v pravom členku odvolal v januári 2016 svoju účasť. Keďže Francúzsko nenominovalo na súťaž žiadneho náhradníka, nebol preobsadený iným pretekárom.
Izrael mala pôvodne reprezentovať Katarina Kulgeyková. Bola však preobsadená náhradníčkou.
Pôvodne nominovaná dvojica Juko Kavagutiová / Alexandr Smirnov boli preobsadení 21. januára 2016 náhradníkmi Jevgenijou Tarasovovou s Vladimirom Morozovom kvôli vážnemu zraneniu Kavagutiovej (pretrhnutá šľacha), ktoré utrpela predchádzajúci deň počas tréningu.
Kvôli zraneniu ramena partnera 25. januára 2016 odvolala svoju účasť na súťaži aj ďalšia ruská športová dvojica Xenija Stolbovová / Fiodor Klimov. Nahradili ich Kristina Astachovová a Alexej Rogonov.
Pôvodne mala Spojené kráľovstvo reprezentovať športová dvojica Amani Fancyová / Christopher Boyadji. Keďže však odvolali svoju účasť a Spojené kráľovstvo nenominovalo žiadnych náhradníkov, nemalo v športových dvojiciach zastúpenie.
Program podujatia
Program podujatia je uvádzaný v miestnom čase UTC+1 (stredoeurópsky čas). Oproti oficiálnemu rozpisu boli začiatky niektorých súťaží posunuté o 45 minút neskôr. V tabuľke sú uvedené skutočné začiatky:
Maskot
Maskotom bratislavských majstrovstiev Európy bola „Zimka“, krasokorčuliarka s modro-tyrkysovou širokou zvonovou sukňou, ktorá mala podľa organizátorov symbolizovať „najdynamickejšie prvky krasokorčuľovania – teda skok a piruetu“. Vizuálnu podobu maskota vytvorili študenti Katedry vizuálnej komunikácie Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave tak, aby šlo o niečo netradičné (nie zviera, či imaginárny symbol) a aby zároveň bol maskot príťažlivý pre mladé publikum a deti. Meno bolo vybrané spomedzi návrhov fanúšikov krasokorčuľovania tak, aby bolo ľahko vysloviteľné pre cudzincov a aby reflektovalo tento zimný šport. Pre Zimku sa rozhodli aj kvôli tomu, že zimka je zdrobnenina, ktorú často používajú deti a tie by organizátori radi zaujali a pritiahli ku krasokorčuľovaniu.
Kostým maskota vytvorila v priebehu týždňa špecializovaná firma, pričom na výrobu odevu z lycry a sklených vláken spotrebovala okolo 8 metrov látky.
Finančné odmeny
V zmysle rozhodnutia Rady Medzinárodnej korčuliarskej únie z 27. októbra 2015 boli stanovené nasledovné finančné odmeny pre súťažiacich na Majstrovstvách Európy 2016, ktorí sa kvalifikovali a súťažili vo voľných jazdách, resp. voľných tancoch, a zároveň sa umiestnili do 8. miesta pri súťažiach jednotlivcov, resp. do 5. miesta v kategórii športových dvojíc a do 6. miesta v kategórii tanečných párov (oproti predchádzajúcim majstrovstvám Európy došlo k zníženiu počtu odmeňovaných miest z prvých dvanástich v každej kategórii):
Celkovo tak ISU vyplatila na finančných odmenách súťažiacim 289 500 USD.
Ráckevský okres
thumb|right|Poloha okresu v rámci Maďarska
Ráckevský okres je okres maďarskej župy Pest. Jeho centrom je mesto Ráckeve.
NGC 3247
NGC 3247 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,6.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach – mestskej časti Kavečany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach, mestskej časti Kavečany v okrese Košice I.
Lániovci
Lániovci (Lányi, Lány, Láni, Lánius) sú stará uhorská rodina, ktorá si pôvod odvodzuje od rodiny Jacobi-Lányi z 12. storočia. Až počas 17. storočia však boli jednotliví členovia rodu povýšení do šľachtického stavu dedične. Lányovci sa dnes radia medzi rodiny spojené s evanjelickou cirkvou na Slovensku.
Čebrať
Čebrať je zalesnený vrch v severnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa približne severozápadne od Ružomberka, nad jeho mestskou časťou Rybárpole. Z vrcholu je výhľad na mesto Ružomberok. Masívom prechádza Tunel Čebrať.
Mirza Fatali Achundov
Mirza Fatali Achundov (* 12. júl 1812, Şəki, Azerbajdžan – † 27. február 1878, Tbilisi, Gruzínsko) bol azerbajdžanský spisovateľ, verejný činiteľ, filozof a osvietenec.
Čebrať
Juhovýchodne leží nižší Predný Čebrať, ktorý dosahuje výšku
Vzducholoď Norge
náhľad|Dochovaný kotevný stožiar na Svalbarde Vzducholoď N1, známejšia pod druhým menom Norge bol prvý stroj, ktorý preletel z Európy do Ameriky cez severný pól. Na priekopníckej výprave sa zúčastnila šestnásťčlenná medzinárodná posádka. Veliteľom expedície bol nórsky polárnik Roald Amundsen, technickú stránku letu istila talianska posádka pod vedením leteckého konštruktéra plukovníka Umberta Nobileho a na lete sa zúčastnil aj jeden z hlavných sponzorov výpravy, Američan Lincoln Ellsworth.
Parametre vzducholode
(rovnaké, ako pri vzducholodi Italia)
História letu
Amundsen s Ellsworthom chceli zopakovať pokus preletieť severný pól. Pokúšali sa o to neúspešne v roku 1925 pomocou hydroplánu. Navrhli preto Nobilemu odkúpenie jednej z jeho vzducholodí. Vzducholoď N1 bola potom premenovaná na Norge (Nórsko).
Nobile so svojou posádkou vyrazili vzducholoďou z Ríma 29. marca a doleteli po etapách cez Pulham, Oslo, Petrohrad a Vadsø do Ny-Ålesundu (King's Bay) na Svalbard. Tam pristúpili Amundsen a Ellsworth, a spoločne odštartovali 11. mája 1926 na sever. Pól dosiahli 12. mája o 1:30 po polnoci. Napriek problémom s namŕzajúcou hmlou, dorazila vzducholoď po celkom 36 hodinách na dohľad Aljašky. Kvôli nepriaznivému počasiu sa nepodarilo doletieť do pôvodne plánovaného Nome, ale núdzovo pristala pri osade Teller. Vzducholoď Norge celkom strávila na cestách 171 hodín a prešla 12 480 kilometrov.
Výsledky výpravy
Výprava predovšetkým ukázala, že na severe nie je pevnina, ale len more. Do tej doby nebola existencia jedného či druhého preukázaná. Vyvrátili sa tiež niektoré hypotézy o špeciálnych elektrických vlastnostiach atmosféry v okolí pólu.
Posádka vzducholode Norge bola prvá, ktorá preukázateľne dosiahla severný pól. Predchádzajúce výpravy (Frederick Cook 1908, Robert Peary 1909 a  Richard Byrd 1926 - letel k pólu lietadlom len niekoľko dní pred Norgem) nemajú dosiahnutie pólu dostatočne preukázané.
Zaujímavosťou je, že vo vzducholodi bol umiestnený prístroj na meranie vodivosti vzduchu, dodaný českým fyzikom Františkom Běhounkom. Ten sa zúčastnil pozemnej časti výpravy na Svalbarde. Tesne pred odletom dokonca boli v jeho prístroji nahradzované oceľové súčiastky duralovými, kvôli zníženiu hmotnosti. Počas letu ho potom obsluhoval švédsky fyzik a meteorológ Finn Malmgren. Výsledky spoločných meraní vyšli knižne v Paríži ako jediný vedecký výsledok expedície. O rok neskôr dostal preto Běhounek pozvanie osobne sa zúčastniť na ďalšej výprave vo vzducholodi Italia, ktorá sa uskutočnila na jar roku 1928.
Vo Vadsø¨a Ny-Ålesundu sú ako technická pamiatka dochované kotevné stožiare, ktoré Norge pri svojej ceste použila.
Čebrať
Popis
Čebrať je husto zalesnený vrch s viacerými skalnatými bralami a dominuje okrajovej časti Šípskej Fatry nad mestom Ružomberok. Južné svahy klesajú do údolia Váhu, juhovýchodným smerom v horskom hrebeni leží menej výrazný Predný Čebrať. Severozápadným smerom susedia Kečky, severne Radičiná a Tlstá hora , východným smerom dominuje masív Choča a južným smerom je údolím Váhu oddelené Malinné. Čebrať sa nachádza v povodí Váhu, kam stekajú potoky z juhozápadnej časti masívu, pokým východné odvodňujú prítoky riečky Likavka.
Výhľady
Hoci je Čebrať pomerne husto zalesnený masív, skalné bralá a menšie čistiny umožňujú obmedzený, no zaujímavý výhľad na okolie. Dominujú vrchy severnej časti Veľkej Fatry, hrebeň Oravskej Magury, mohutný masív Veľkého Choča, veľká časť Liptovskej kotliny a takmer celé Nízke Tatry. Pri priaznivých podmienkach je z vhodných lokalít dobre viditeľný hrebeň Malej Fatry, Západných Tatier či Babia hora.
Czernowitz
Czernowitz môže byť:
Faetano
thumb|vľavo|50px|Erb mesta thumb|150px|Poloha kastelu (obce) na mape San Marína Faetano je kastel (obec) v San Maríne. Má 1 132 obyvateľov ( 2006 ), jeho katastrálne územie je 7,75 km².
Založenie mesta
Prvá písomná zmienka o existencii mesta je z roku 1463.
Fréchou
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kastel (San Maríno)
right|thumb|Mapa San Marína Kastel alebo obec (tal. castello) je administratívna jednotka San Marína. San Maríno sa delí na 9 kastelov:
Piesok (rozlišovacia stránka)
Piesok môže byť:
ESO 269-57
náhľad|ESO 269-57 ESO 269-57 (alebo aj LEDA 45683) je špirálová galaxia nachádzajúca sa v skupine galaxií v súhvezdí Kentaur. Galaxia je od slnečnej sústavy vzdialená približne 155 miliónov svetelných rokov. Označenie ESO 269-57 získala v roku 1970, keď bola skatalogizovaná počas katalogizácie južnej oblohy Euróskym južným observatóriom.
Kaplice
Kaplice (nem. Kaplitz) je mesto v Česku v okrese Český Krumlov v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 7 277 obyvateľov, z toho 3 693 mužov a 3 584 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,7 roka (muži 38,4 roka, ženy 41,0 roka).
NGC 3248
NGC 3248 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1785.