cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koháriovci
Dejiny rodu Kohári
Na fiľakovskom hrade ho vystriedal jeho syn Štefan I. Kohári. Vyštudovaný teológ, vojak, politik a básnik. Počas Tököliho povstania bol zajatý a po prepustení v roku 1685 získava grófsky titul, post krajinského sudcu pre Uhorsko a stal sa tajným radcom cisára Karola VI. Jeho synovec Andrej Kohári (1694 – 1757), syn Wolfganga bojoval vo vojsku princa Eugena Savojského a zastával funkciu župana Hontianskej župy. Práve on dal v rokoch 1744 – 1750 prestavať dvojkrídly kaštieľ na veľké šľachtické sídlo vo Sv. Antone, kde previezol rodové sídlo z hradu Čabraď. Jeho vnuk ríšsky kancelár František Jozef Kohári (1760 – 1826) predseda Uhorskej kráľovskej komory, hlavný kráľovský komorník a hontiansky župan bol posledný mužský potomok Koháriovcov.
V roku 1815 bol František Jozef Kohári povýšený do rakúskeho kniežacieho stavu na jeho žiadosť, nakoľko jeho jediná dcéra splodená s Máriou Antóniou Waldsteinsko-Wartenbergskou, dcéra Mária Antónia Gabriela (1797 – 1862), sa vydala za saské knieža, Ferdinanda Juraja zo Sasko-cobursko-gothajskej dynastie a podľa sobášnej zmluvy prijali priezvisko a titul kniežat Koháry-Coburg aby nedošlo k mezaliancii. Ferdinand Juraj Sachsen-Coburg-Gottha však zanechal zdvojené priezvisko Koháry-Coburg a užíval ako aj jeho potomkovia iba rodné priezvisko a titul. Ferdinand bol spríbuznený s mnohými kráľovskými dvormi. Jeho neterami boli kráľovná Viktória, cisárovná Karolína Mexická a jeho synovcami boli princ Albert Britský a kráľ Leopold II.
Erb rodu
Csergheö ho uvádza podľa pečate baróna Petra z roku 1605. V modrom štíte na troch strieborných skalách stojí zlatý korunovaný dvojchvostý lev s mečom. Klenotom je vyskakujúci lev zo štítu. Prikrývadlá sú zlato-modré po oboch stranách. Odlišná oktogonálna pečať tiež z roku 1602, v modrom štíte na zelenom kopčeku stojí lev s mečom. V leme je kruhopis PETTRUS ‒ KOHARI. Na ďalšej Petrovej pečati z roku 1617 je v štíte korunovaný lev s mečom, nad štítom sú iniciály P.K.E.A. Peter v tom istom roku odtlačil aj o niečo väčšie typárium s identickým obsahom. Štefan v roku 1664 v Nitre odtlačil pečať s levom na trojvrší v štíte. Klenotom je lev zo štítu?, vpravo je iniciála S. Štefan v roku 1717 odtlačil pečať, kde je v modrom štíte na skalnom trojvrší zlatý korunovaný dvojchvostý lev. Korunovanú kartušu nesú privrátené levy. Štefan v roku 1718 odtlačil pečať s levom s mečom na kopčeku v štíte. Klenotom je vyrastajúci lev zo štítu, vedľa sú iniciály S – K. Mikuláš v roku 1760 vo Vyhniach odtlačil pečať rovnakého obsahu ako Štefan v roku 1717. Kniežací erb tvorí v modrom poli na striebornom skalnom trojvrší korunovaný lev s mečom. Štít je v purpurovom kniežacom hermelínovom stane s kniežacou korunou. Mortuárium Františka je krásnou ukážkou funerálnej heraldiky. Ohlasuje vymretie rodu po meči, obsah štítu je totiž obrátený dolu hlavou.
Vladimir Iľjič Lenin
Vladimir Iľjič Lenin, vlastným menom Vladimir Iľjič Ulianov (starší prepis: Uľjanov; ; * 22. apríl 1870 , Simbirsk (dnes Ulianovsk) – † 21. január 1924, Gorki pri Moskve) bol ruský marxistický revolucionár a architekt moderného komunizmu – boľševizmu. Stál na čele boľševickej revolúcie (1917) v Rusku a bol spoluzodpovedný za zmenu Ruska na Sovietsky zväz.
Detstvo a dospievanie
left|thumb|Vladimir Ulianov (asi 1887) Ulianov sa narodil v ruskom Simbirsku ako syn Iliu Nikolajeviča Ulianova (* 1831 † 1886), ruského gymnaziálneho riaditeľa, ktorý sa usiloval o demokratizáciu a vzdelanie pre celé ruské obyvateľstvo a vykonal veľa pre vzdelanie neruských etník, a jeho liberálnej ženy Marije Alexandrovny Blankovej (* 1835† 1916). Prarodičia z otcovej strany boli Kalmyci, babička jeho matky bola Volžská Nemka luteránskeho vyznania a starý otec jeho matky bol žid, tak ako i jeho starý otec, Izraiľ Moisejevič Blank, ktorý konvertoval na pravoslávie. Sám Lenin bol pokrstený ako pravoslávny.
Ulianov sa usilovne vzdelával v latinčine a gréčtine. Roku 1886 mu zomrel otec na mozgovú mŕtvicu. Poručníkom rodiny sa stal Fiodor Kerenskij, otec Alexandra Fiodoroviča Kerenského (18811970). 8. mája 1887 bol popravený jeho starší brat Alexandr Ulianov za účasť na atentáte na cára Alexandra III. Táto udalosť Ulianova radikalizovala a koncom roku 1887 bol po štyroch mesiacoch štúdia vylúčený z právnickej fakulty Kazanskej univerzity pre účasť na študentských protestoch a vypovedaný pod neverejný policajný dozor na rodinný statok Kokuškino. Tu sa zoznámil s Hegelovými dielami, vďaka čomu získal vedomosti o dialektickej metóde. Študoval ako samouk a v roku 1891 získal povolenie vykonávať právnickú profesiu.
Profesionálny revolucionár
Používal mnoho pseudonymov. Krátko po svojom príchode do Petrohradu v roku 1893 sa zapojil do revolučného hnutia a štúdia marxizmu. Svoje prvé práce nepodpisoval. Napokon začal používať svoje iniciály V. U., potom K. Tulin podľa mesta Tula.
Roku 1895 Julij Osipovič Cederbaum (L. Martov 18731923) a Ulianov zjednotili petrohradských marxistických socialistov do marxistickej strany Zväz boja za oslobodenie robotníckej triedy. Obaja boli čoskoro uväznení: Ulianov v decembri 1895 a po 14 mesiacoch bol poslaný na tri roky do vyhnanstva do sibírskej dediny Šušenskoje. O rok neskôr za ním prišla aj ľavicová aktivistka Nadežda Krupská, ktorá sa v júli 1898 stala jeho manželkou a zotrvala s ním do konca života. V referáte o knihe Alexandra Helphanda použil Ulianov pseudonym ''Vl. Iľjin''. V apríli 1899 vydal Vývoj kapitalizmu v Rusku. V roku 1900 jeho vyhnanstvo skončilo. Cestoval potom po Rusku a ostatných krajinách v Európe. Lenin žil v Zürichu, Ženeve, Mníchove, Prahe, Viedni a Londýne a spoločne s Martovom od roku 1900 vydával ľavicový časopis Iskra a rad spisov a kníh vzťahujúcich sa k revolučnému hnutiu. Ulianov bol aktívnym členom Sociálnodemokratickej robotníckej strany Ruska (SDRSR). V emigrácii vtedy žilo približne 5 000 Rusov.
Od roku 1900 používal pseudonym Petrov. V januári 1901 sa v liste nestorovi ruského marxizmu Georgijovi Plechanovovi (18571918) podpísal ako Lenin. Nie je vylúčené, že si toto meno zvolil ako dôkaz opozície proti nemu, keďže Plechanov používal pseudonym Volgin, podľa rieky Volgy. Ulianov si zvolil Lenu, ktorá je dlhšia a tečie opačným smerom. Ulianov sám nikdy neprezradil, prečo si ho vybral. Plechanov mal v tomto období na Ulianova veľký vplyv. Okrem priezviská Lenin používal aj meno Frei alebo Jacob Richter. Od júna 1902 sa definitívne rozhodol pre meno Lenin, obyčajne N. Lenin či Nikolaj Lenin, pričom prvé meno si zvolil podľa svojho starého otca.
Roku 1902 vydal svoju základnú prácu Čo robiť?, kde revidoval marxizmus. Tvrdil, že robotnícka trieda musí byť vedená svojou avantgardou – sociálnedemokratickou stranou. Lenin sa stal vedúcou postavou radikálne ľavicového hnutia, 30. júla – 23. augusta 1903 sa v Bruseli a Londýne konal II. zjazd SDRSR, ozajstný zakladajúci zjazd. Ako inde v Európe sa ruskí sociálni demokrati vnútorne delili na dve skupiny – menšinových revolucionárov (v SDRSR nazvaní menševici) a väčšinových reformistov (v SDRSR boľševici). Vodcom boľševickej frakcie SDRSR bol Lenin, menševikov L. Martov. Plechanov a Lev Davidovič Bronstein (Lev Davidovič Trockij 18791940) stáli uprostred obidvoch frakcií, no častejšie sa prikláňali k menševikom. Hlavnými sociálno demokratickými novinami bola Iskra, ktorú vydávali Plechanov, Martov a Lenin. thumb|Leninova fotka z decembra 1905 Boľševici vyhrali väčšinu dôležitých hlasovaní: o vedení Iskry a o správe straníckych financií. Lenin však vo vedení Iskry dlho neostal, už v decembri z nej odišiel a 14. marca 1904 opustil aj vedenie SDRSR. Na IV. zjazde SDRSR (23. apríla – 8. mája 1906 v Štokholme) bol zvolený do ústredného výboru SDRSR. Tento zjazd zakázal pomerom hlasov 64 : 24 prepady bánk a iné lúpeže ("expropriácie"), čo boľševici odmietli rešpektovať. Viktor Černov (vodca eserov) ho označil za človeka "s pravdou vo vrecku", s pravdou, ktorú musí mať za každých okolností.
V roku 1907 sa Lenin z bezpečnostných dôvodov presunul do Fínska. Cestoval po Európe a zúčastnil sa mnohých ľavicových stretnutí a aktivít. Inessa Armandová, členka SDRSR od roku 1903, na konci roka 1906 ušla z vyhnanstva. Roku 1909 sa v Paríži stretla s Leninom a stala sa jeho milenkou. Ich pomer trval až do roku 1920, kedy zomrela.
Keď 8. marca 1917 začala februárová revolúcia, ktorá vyústila do zvrhnutia cára Mikuláša II. (15. 3. (2. 3. S. K.) 1917 cár abdikoval), Lenin sa 16. apríla (3. apríla podľa juliánskeho kalendára) 1917 vrátil zo Švajčiarska do Petrohradu. Je potvrdené z mnohých strán, že Lenin sa zo Švajčiarska dostal do Petrohradu s pomocou Nemeckého cisárstva. Lenin cestoval spoločne s ostatnými ruskými sociálnymi demokratmi (menševikmi aj boľševikmi) v uzatvorenom vlaku. Cisár Viliam II. očakával, že Lenin paralyzuje bojaschopnosť ruskej armády a ukončí vojnu na východnom fronte. V Leninovi potom videl len relatívne bezvýznamnú osobu, ktorá krátko potom stratí moc.
Okamžite po návrate Lenin publikoval Aprílové tézy, ktoré u vtedajšej vládnucej triedy vyvolali ohromné pobúrenie. Plechanov ich označil za delírium. V júni prešli boľševici do konfrontácie s koaličnou dočasnou vládou (od 18. 5. (5. 5. S. K.)). Vláda reagovala trojdenným zákazom všetkých demonštrácií. Dňa 11. júna 1917 menševik Irakli Cereteli označil boľševikov za kontrarevolucionárov. Keď sa zrútila júlová Brusilova haličská ofenzíva, boľševici sa pokúsili o puč, no, bol neúspešný a Lenin sa musel skrývať vo Fínsku. Nemohol sa zúčastniť ani VI. zjazdu na prelome júla a augusta 1917, kde sa boľševici definitívne etablovali ako samostatná strana: Sociálnodemokratická robotnícka strana Ruska (boľševikov) – SDRSR(b), keď sa zlúčili s mežrajoncami (межрайонцы), ktorými bol Lev Trockij, Adolf Joffe, Anatolij Lunačarskij, Mojsej Urickij, David Riazanov, M. M. Volodarskij, Lev Karachan a Dmitrij Manuilskij. V podzemí Lenin napísal knihu Štát a revolúcia, v ktorej sa vyslovil pre vládu robotníckych rád ("sovietov"). Lenin sa do Petrohradu vrátil v októbri 1917. Využil oslabenie Kerenského vlády a začal intenzívne pripravovať povstanie, ktoré nakoniec pod heslom aprílových téz "všetku moc Sovietom" uskutočnil Trockij na svoje narodeniny 7. novembra 1917 ("Veľká októbrová socialistická revolúcia").
Hlava socialistického štátu
8. novembra 1917 je Lenin zvolený za predsedu rady ľudových komisárov (Sovnarkom). 9. novembra 1917 Sovnarkom vydal dekrét o tlači, ktorý zlikvidoval slobodu tlače. Počas 10 dní boli zastavené všetky nezglajchštachované noviny. 5. 12. 1917 bola ustavená tajná polícia – Zvláštna komisia pre boj s kontrarevolúciou a sabotážou (Чрезвычайная комиссия по борбе с контрреволюцией, »чрезвычайка«, чека). Od 1. februára 1918 bol v Rusku zavedený gregoriánsky kalendár – po 31. 1. 1918 nasledoval 14. 2. 1918. Na VII. zjazde bola 6. 3. 1918 SDDSR(b) premenovaná na KSR(b).
Tvárou v tvár nemeckej ofenzíve, Lenin usiloval o okamžité podpísanie mierovej zmluvy. Iní boľševickí vodcovia, ako napríklad Bucharin, a ľaví eseri obhajovali pokračovanie vojny ako prostriedok podnecujúci revolúciu v Nemecku. Trockij, ktorý viedol vyjednávanie, obhajoval kompromis v podobe mierovej zmluvy len v prípade nulových územných nárokov oboch strán. Trockij odmietol zmluvu podpísať. Po neúspešnom vyjednávaní Nemecko začalo rozsiahlu ofenzívu, v ktorej dôsledku stratilo Rusko rozsiahle územia na západe. V dôsledku týchto udalostí došlo k posilneniu Leninových pozícií v boľševickej strane a v marci 1918 Lenin nariadil svojim emisárom prijať nemecký návrh na ukončenie vojny (tzv. Brestlitovský mier), aby tak splnil sľub, ktorý pomohol jeho strane k moci a zároveň sa mohol sústrediť na domáce problémy. IV. zjazd sovietov mierovú zmluvu 15. marca 1918 ratifikoval 724 : 394 hlasmi. Ľaví eseri s mierovou zmluvou nesúhlasili, a preto boli vyhodení z vlády. 6. júla 1918 zavraždili nemeckého veľvyslanca Mirbacha.
12. júna 1918 bol zavraždený cárov brat Michal. 16. júna 1918 bol obnovený trest smrti. Lenin to obhajoval takto: „Ak nemôžeme zastreliť bielogvardského sabotéra, aká je to potom veľká revolúcia?“ 17. júla 1918 bola na základe rozhodnutí Lenina a Trockého zavraždená celá cárova rodina: cár, jeho manželka a všetkých päť detí, ďalej osobný lekár rodiny a služobníctvo, ktoré im ostalo. Lenin tak dal prednosť tajnej poprave pred verejným súdom. 30. augusta 1918 Fany Kaplanová postrelila Lenina a v ten istý deň bol zavraždený šéf petrohradskej Čeky Mojsej Urickij. Poďla Olega Vasiljeva bol atentát na Lenina púhou kamuflážou slúžiacou ako zámienka k rozpútaniu červeného teroru. Všetci väznení členovia dočasnej vlády boli verejne popravení: minister spravodlivosti Ščeglovitov, minister vnútra Chvostov, minister vnútra Protopov, náčelník policajného oddelenia Beleckij a arcidiakon Vostrogov. Ich účelom bolo „zasiať strach do sŕdc nepriateľov revolúcie“. Na druhej strane bol zavraždený ľudový komisár tlače, propagandy a agitácie Volodarskij.
V roku 1921 nechal Lenin brutálne potlačiť vzburu kronštadských námorníkov a niekoľko roľníckych povstaní. Potom vydal sériu rozkazov, ktoré urobili z popráv bez súdu štandardnú metódu. V roku 1922 vydal smernice na boj s cirkvou. V smerniciach nariadil odstrániť z kostolov všetky cenné veci a vyzval pritom k vyvraždeniu kňazov. (z Leninových inštrukcií Čeke: "Čím väčšie množstvo reakcionárskych kňazov a reakcionárskej buržoázie bude v tejto záležitosti zastrelených, tým lepšie.") Keď sa objavili protesty proti popravám a krutému zaobchádzaniu, Lenin poznamenal: "Nech si psy buržoáznej spoločnosti poštekávajú a kňučia nad utratením každého nežiaduceho šteňaťa. My vytíname veľký starý prales."
V ekonomickej politike presadzoval elektrifikáciu Ruska a prestavbu priemyslu. Ako úspešný možno zhodnotiť projekt elektrifikácie, rozbehnutie spriemyselňovania, efektívnejšieho využívania poľnohospodárskej pôdy, no najmä dramatické zlepšenie života miliónov ľudí, ktorí žili pred revolúciou v neľudských podmienkach. Lenin nakoniec vyhlásil novú ekonomickú politiku (NEP) (povolenie podnikania), aby zabránil úplnému zrúteniu ekonomiky.
Ulianov sa v mladosti nakazil syfilisom. Prvé ťažkosti sa prejavili v roku 1920. Progresívna paralýza Lenina od jesene 1921 vyradila z politiky. Od 26. mája 1922 bol oficiálne chorý, pre verejnosť s "mozgovou mŕtvicou". V júni–decembri 1922 sa jeho stav normalizoval, no potom ho postihol ďalší záchvat. Na prelome decembra 1922 a januára 1923 spísal tzv. závet (list zjazdu), v ktorom oznámkoval jednotlivých členov politbyra a pokúsil sa (neúspešne) odstaviť Stalina. 10. marca 1923 stratil Lenin príčetnosť, z čoho sa plne neprebral až do svojej smrti. Zomrel 21. januára 1924. Leninovo telo bolo nabalzamované a dodnes je vystavované v Leninovom mauzóleu.
Leninizmus
V niektorých bodoch opravil marxistické učenie, pričom sa domnieval, že tieto opravy nie sú duchu marxizmu cudzie a že anticipujú jeho praktické pôsobenie v podmienkach 20. storočia. Kritizoval empiriokriticizmus, špeciálne filozofiu Ernesta Macha a jeho ruských prívržencov.
Lenin definuje štát ako organizáciu moci na utláčanie. Štát je vždy určitým aparátom, ktorý vzniká zo spoločnosti a skladá sa zo skupiny ľudí, ktorí sa zaoberajú iba tým, že vládnu. Štát bude môcť odumrieť vtedy, keď si ľudia natoľko navyknú zachovávať základné pravidlá spolužitia a ich práca bude taká produktívna, že budú dobrovoľne pracovať podľa svojich schopností. S demokraciou spája otázku: ,,demokracia pre akú triedu?“ Demokracia podľa neho nie je totožná podriadeniu menšiny väčšine, pritom v realite to videl práve tak.
Antiimperializmus
Lenin vo svojom diele ,,Imperializmus, najvyšší stupeň kapitalizmu“ prezentuje imperializmus ako dôsledok kapitalistického zriadenia. Píše tam, že výstavba železníc je použitá ako nástroj útlaku, v kolóniách a polokolóniách. Imperializmus je kapitalizmom úpadku, predvečerom sociálnej revolúcie. Nadprodukcia a obrovské zisky dovolili vznik triedy robotníckej buržoázie. Rozdelenie sveta kapitalistickými veľmocami bolo v roku 1916 ukončené. Imperializmus vznikol ako vývoj a priama postupnosť základných vlastností kapitalizmu. Imperializmus však porušuje jednu z hlavných vlastností kapitalizmu, z voľného kapitalistického trhu sa transformuje na kapitalistické monopoly – imperializmus teda definuje ako monopolistický stupeň kapitalizmu, ktorý vyrastá z voľného trhu, ale zároveň ho ničí za účelom dosiahnutia vyššieho spoločensko-ekonomického poriadku:
Imperializmus nezaberá len agrárne územia ale aj vysoko industrializované územia, pretože:
Monopoly a oligarchia sa snažia o dominanciu a nie o slobodu, vykorisťujú stúpajúci počet malých a slabých štátov. Imperializmus má tendencie k vytváraniu rentiérskych štátov. Imperializmus spája s oportunizmom.
Legionowo
Legionowo je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat legionowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 51 172 obyvateľov (30.6.2007).
Ternana Calcio
Ternana Calcio alebo len Ternana je futbalový klub z talianskeho mesta Terni. V sezóne 2012/13 bude hrávať druhú najvyššiu taliansku futbalovú súťaž Sériu B.
História
V roku 1925 vznikol klub Terni FBC ako výsledok spojenia klubov "Terni Football Club" a "Unione Sportiva Ternana". Druhú najvyššiu súťaž v krajine hral klub už v roku 1927. Nasledovali finančné problémy a ústup z pozícií. Do tretej ligy sa Ternane podarilo dostať v roku 1938. V roku 1946 si už pod menom Società Sportiva Ternana vybojoval klub postup späť do Série B. Vydržal tam však iba dve sezóny, po ktorých nasledoval opätovný pád do nižších súťaží. Do Série C sa klub vrátil v roku 1964. Už o 4 roky neskôr hrala Ternana Sériu B. Následne bolo zmenené meno klubu na Associazione Calcio Ternana SpA. Veľký úspech zaznamenala Ternana v sezónach 1972-73 a 1974-75, keď si zahrala Sériu A. Obdobie až do konca 90-tych rokov bolo v znamení pohybov v nižších ligách. V roku 1992 sa dostala Ternana do finančných problémov a musela vyhlásiť bankrot. Následne bola v roku 1993 obnovená pod terajším názvom. Až v roku 1998 sa klubu podarilo trvalejšie udržať v Sérii B. Od roku 2006 však opäť hrala iba tretiu ligu. Túto v sezóne 2011/12 vyhrala a od sezóny 2012/13 je opäť v druhej najvyššej súťaži.
Športové úspechy
Serie B - 1
Tretia liga - 3
Vrodená idea
Vrodená idea je idea, ktorá je vlastná ľudskej mysli od počiatku a nezávislá od skúsenosti. Medzi vrodené idey zaraďujú matematické a logické axiómy, východiskové filozofické princípy a i. Zakladateľom učenia o vrodených ideách je Platón.
Podľa Leibniza) je vrodená idea obsiahnutá v rozume podobne ako žilky kameňa v kuse mramoru; je to sklon alebo dispozícia rozumu, ktorej rozvoj umožňuje zmyslová skúsenosť.
Marans (Maine-et-Loire)
Marans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Les Pradeaux
Les Pradeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz TMA-03M
Priebeh letu
Štart Sojuzu TMA-03M bol pôvodne plánovaný na 25. novembra 2011, ale po zničení Progressu M-12M pri neúspešnom vzlete dňa 24. augusta 2011 bol odložený na 20. a potom na 21. decembra 2011.
Štart sa uskutočnil 21. decembra 2011 o 13:16:14,190 svetového času (UTC) z kozmodrómu Bajkonur. O 13:25 UTC sa kozmická loď dostala na predvolenú obežnú dráhu vo výške 230 × 190 km. Postupnými manévrami sa obežná dráha zvyšovala a dva dni po štarte sa loď dostala k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). K spojeniu oboch telies došlo 23. decembra 2011 o 15:19:14 UTC, kedy sa Sojuz TMA-03M v automatickom režime pripojil k modulu Rassvet.
O šesť mesiacov neskôr sa kozmonauti vrátili do Sojuzu, dňa 1. júla 2012 sa o 04:47:43 UTC odpojili od stanice a v ten istý deň o 08:14:41,2 UTC pristáli v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu.
Hincovce
Hincovce sú obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.
Polohopis
Obec sa nachádza v Hornádskej kotline v úzkej doline potoka Peklisko, ľavostranného prítoku Hornádu.
Susedné obce
Baldovce, Buglovce, Bystrany, Spišské Podhradie - Katúň, Spišský Hrušov
Časti obce
Trsťany
Symboly obce
http://www.ngw.nl/int/slo/h/hincovce.htm, http://www.crwflags.com/fotw/flags/sk-sn-hi.html
Názov
Vývin názvu obce
Maďarský názov: Hincóc, Szepesnádasd
Starostovia obce
1990 - 1994 Miloslav Vaverčák (VPN)
1994 - 1998 Ondrej Filip (KDH)
1998 - 2002 Ondrej Filip (NEKA)
Kozákov (národná prírodná pamiatka)
Kozákov je národná prírodná pamiatka v okrese Semily, ktorá bola vyhlásená Okresným národným výborom Semily 13. júna 1985 na katastroch obcí Lestkov, Loktuše a Vesec na rozlohe 162,8 ha. Nachádza sa približne v 5 kilometrovej vzdialenosti od miest Turnov, Železný Brod a Semily. Zahŕňa západné melafyrové svahy Kozákovského hřbetu s čadičovými prúdmi, ktoré prechádzajú do zvlnenej krajiny Českého raja. Nadmorská výška sa pohybuje medzi 420 až 720 m nad morom. Územie patrí do CHKO Český ráj, je súčasťou Geoparku UNESCO.
Hincovce
Obecné zastupiteľstvo
1990 - 1994 - 10 poslancov
Kozákov (národná prírodná pamiatka)
Ochrana
Predmetom ochrany podľa zakladajúceho predpisu je ochrana veľmi starého geologického útvaru vzniknutého sopečnou činnosťou, náleziská unikátnych minerálov - farebných chalcedónov a odrôd kremeňa, morských i sladkovodných cenomanských usadenín obsahujúcich veľké množstvo skamenelín rastlín a živočíchov, významného archeologického náleziska - najsevernejšieho výskytu človeka doby kamennej a jeho dielne v jaskyni Babí pec, symbolu krajiny Českého raja, náleziská drahých kameňov a v novodobej histórii symbolu boja za slobodu českého ľudu.
Hincovce
Obecné zastupiteľstvo
1994 - 1998 - 9 poslancov (6 KDH, 3 HZDS)
Kozákov (národná prírodná pamiatka)
Prírodné podmienky
Kozákov a ďalšie náleziská ozdobných kameňov v okolí Turnova poznali už umelci v dobe Karola IV. (záujem bol najmä o jaspis). Rozvoj ťažby sa potom obnovil za panovania Rudolfa II. Na západnom svahu Kozákova sú permské andezitoidy prekryté transgresnou kriedou. Ide prevažne o cenomanské kremenné pieskovce korycanských vrstiev s odtlačkami schránok lastúrnikov, na báze kriedy o zlepence, pieskovce a ílovce sladkovodného cenomanu (peruckých vrstiev) so zvyškami flóry a tenkými slojkami popolovinového uhlia. Pieskovce vystupujú v tektonicky vysunutej kryhe na priečnom kozákovskom zlome až takmer pod vrchol Kozákova. Majú nezvyčajne príkre sklony 18-24°, podmienené tektonickou pozíciou. V pieskovcoch sú pozoruhodné pseudokrasové archeologicky významné jaskyne Babí pec a Kudrnáčova pec) a v skale vytesaná izbička Drábovna. Pod Drábovnou je kaňonovitá roklina Měsíční údolí. Vrcholovú časť Kozákova a časť jeho východného a severného svahu tvorí neogénna sopečná vyvrelina čadič s početnými zhlukmi olivínu (tzv. Olivínové gule). Najmladšie vyvreliny na Kozákove sú datované do obdobia pred 6,7 až 3,5 miliónmi rokov.
Hincovce
Obecné zastupiteľstvo
2002 - 2006 - 5 poslancov (3 KDH, 1 HZDS, 1 NEKA)
Kozákov (národná prírodná pamiatka)
Flóra
Rastliny: ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), bleduľa jarná (Leucojum vernuum).
Fauna
Živočíchy: sokol sťahovavý (Falco peregrinus), bocian čierny (Ciconia nigra), jastrab krahulec (Accipiter nisus), jastrab veľký (Accipiter gentilis), krkavec čierny (Corvus corax), výr skalný (Bubo bubo), orešnica perlavá (Nucifraga caryocatactes), netopier čierny, (Barbastella barbastellus), netopier veľký (Myotis myotis), podkovár krpatý (Rhinolophus hipposideros), netopier vodný (Myotis daubentonii), netopier svetlý (Plecotus auritus).
Hincovce
Obyvateľstvo
Vývoj obyvateľstva od roku 1869:
Łochów
Łochów je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat węgrowski v rovnomennej gmine.
Hincovce
Obyvateľstvo
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (2001):
Zloženie obyvateľstva podľa národnosti (2001):
Łochów
Žije tu 6 463 obyvateľov (30.6.2007).
Bodovce
Bodovce sú obec na Slovensku v okrese Sabinov.
Vnútorné Mongolsko
náhľad|Autonómna oblasť Vnútorné Mongolsko (vyznačená červeno) Vnútorné Mongolsko je autonómna oblasť Čínskej ľudovej republiky. Leží v severnej časti Číny a jej hlavným mestom je Chöch chot. Jej rozloha je 1 181 104 km² a je tak treťou najväčšou provinciou Číny. Na severe hraničí s dvoma štátmi: Mongolskom a Ruskom.
Počet obyvateľov provincie je viac ako 24 miliónov, z ktorých 79% tvoria etnickí Chanovia a 17% Mongoli. V menšej miere tu žijú aj Mandžuovia, Chuejovia, Evenkovia a Kórejci.
Povrch provincie tvoria z veľkej časti rozsiahle rovinaté stepi a polopúšte, v jej západnej časti sa rozprestiera z Mongolska zasahujúca púšť Gobi.
Hranica množiny
Hranica množiny je množina hraničných bodov množiny.
STS-60
STS-60 bola misia amerického raketoplánu Discovery. Celkovo išlo o 60. misiu raketoplánu do vesmíru, prvú misiu raketoplánu k vesmírnej stanici Mir (Shuttle–Mir program) a 18. misiu pre Discovery. Cieľom misie boli pozorovania a experimenty v mikrogravitácii. Jeho významnou časťou bolo vynesenie objektu WSF-1 (Wake Shield Facility One), ktoré malo vytvoriť čo najčistejšie vákuum pre materiálové experimenty.
Zariadenie WSF-1 malo vytvárať vákuum tak, že malo letieť samostatne vesmírom za raketoplánom, pričom dutá strana jeho diskovitej časti mierila do protismeru letu. Ostrá strana vytvárala v riedkej hornej vrstve atmosféry Zeme brázdu, vďaka ktorej na dutej strane vzniklo oveľa vyššie vákuum ako v okolitom priestore. To malo byť využité najmä na výrobu polovodičových kryštálov arzenidu galitého (GaAs). Kvôli problémom v priebehu letu však posádka zariadenie nemohla vypustiť na samostatný let. Ako náhradný program ho teda Discovery niesol na konci manipulátoru RMS vysunutý čo najviac v priestore. No vzhľadom na to, že v bezprostrednej blízkosti raketoplánu je zvyšková koncentrácia ovzdušia vyššia, vákuum dosiahnuté na WSF bolo horšie než malo byť. Jeho hodnota bola porovnateľná "len" s najdokonalejším vákuom, aké v tej dobe bolo možné dosiahnuť v pozemských laboratóriách.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Mark VIII
Mark VIII, tiež známy ako Liberty alebo The International bol anglo-americký tank, navrhnutý počas prvej svetovej vojny. Mal nahradiť staršie britské tanky s cieľom vytvoriť unifikovaný typ, ktorým by boli vybavené Francúzsko, Spojené kráľovstvo a USA. V praxi bola jeho výroba pomalá a pred novembrom 1918 bolo vyrobených len niekoľko kusov.
Po vojne bolo 100 týchto tankov používaných americkou armádou až do roku 1932, kedy ich nahradili stroje s pokročilejším dizajnom. Tie, ktoré neboli vyradené do začiatku druhej svetovej vojny, boli poskytnuté Kanade na cvičné účely.
Opis
Posádka mala 12 členov, vrátane mechanika, ktorý sedel vedľa 300-koňového vidlicového dvanásťvalcového motora Liberty L-12. Motor bol chladený veľkým horizontálnym chladičom. Tri obrnené palivové nádrže v zadnej časti tanku s objemom 909 litrov mu poskytovali dojazd 90 kilometrov. Motor prenášal výkon prostredníctvom planétovej prevodovky, ktorá poskytovala dva prevodové stupne vpred a dva vzad. Maximálna rýchlosť tanku bola /h. Dĺžka stopy bola 10,42 metra, ale aj napriek tomu, že šírka trupu bola 3,76 metra, skutočný pomer dĺžky k šírke bol veľmi zlý. Hoci jeho hmotnosť bola len 38,9 tony, bojová výzbroj sa skladala z hrubého panciera vpredu a po stranách – čo bolo mierne zlepšenie oproti tanku Mark V, no pancier bol napriek tomu pre neskoršie štandardy tenký. Vrch a spodok trupu bol chránený len hrubým opláštením, čo bolo na ochranu pred mínometnými granátmi a mínami nedostatočné.
Slovenské národné hokejové mužstvo na ZOH 2014
thumb|right|Dresy slovenského národného hokejového mužstva na ZOH 2014
Slovenské národné hokejové mužstvo sa na Zimných olympijských hrách 2014, ktoré sa uskutočnili v Soči, zúčastnilo v nižšie uvedenej zostave a obsadilo 11. miesto.
Hranice systému
Hranice systému sú množina hraničných podsystémov systému.
Zoznam logických integrovaných obvodov CMOS radu 4000
Zoznam logických integrovaných obvodov CMOS radu 4000
Program Sojuz
Program Sojuz je sovietsko-ruský program ľudských letov do vesmíru. Jeho história sa začala písať začiatkom 60. rokov 20. storočia keď bol časťou sovietskeho programu ľudských letov na Mesiac. V rámci programu bola vyvinutá kozmická loď a nosná raketa s rovnakým menom.
Cieľ Mesiac bol zrušený, keď technické problémy spôsobili, že sa naň ako prví dostali Američania. Sojuz prežil a vyvinul sa do rôznych vojenských a civilných vesmírnych programov väčšinou spojených s kozmickými stanicami.
Łomianki
Łomianki je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat warszawski zachodni v rovnomennej gmine.
Amagne
Amagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Výlučná ekonomická zóna
thumb|Morské zóny definované medzinárodným právom. Výlučná ekonomická zóna (iné názvy: výhradná hospodárska zóna, výlučná hospodárska zóna, výlučné hospodárske pásmo, exkluzívna ekonomická zóna, skr. EEZ) je oblasť, ktorá sa nachádza za pobrežným morom a k nemu prilieha a ktorá podlieha zvláštnemu právnemu režimu, ktorý upravuje Dohovor Organizácie Spojených národov o morskom práve, umožňujúci pobrežnému štátu prieskum, využívanie a hospodárenie s prírodnými zdrojmi, ako aj výrobu energie pomocou vody a vetra. Výlučná ekonomická zóna sa rozprestiera do vzdialenosti 200 námorných míľ od základnej línie pobrežia štátu.
Definícia
Vo všeobecnosti sa výlučná ekonomická zóna, prináležiaca štátu, rozprestiera do vzdialenosti 200 námorných míľ (370 km) od základnej línie pobrežia štátu. Výnimky nastávajú ak by sa EEZ minimálne dvoch štátov prekrývali; to znamená základné línie pobrežia daných štátov sú vo vzdialenosti menšej ako 400 námorných míľ (740 km). V takomto prípade je na dotknutých štátoch, aby sa dohodli na vytýčení hranice (napr. v Baltskom mori). De facto, ľubovoľný bod v prekrývajúcej sa zóne pripadne štátu, ktorého pobrežie je najbližšie.
Výlučná ekonomická zóna krajiny siaha omnoho ďalej do mora ako pobrežné more, ktoré môže štát vytýčiť do vzdialenosti nepresahujúcej 12 námorných míľ (22 km) od základnej čiary pobrežia. EEZ tak okrem pobrežného mora zahŕňa aj priľahlú zónu. Krajiny majú právo na morské dno, ak je súčasťou kontinentálneho šelfu, až do vzdialenosti 350 námorných míľ (648 km), ďaleko za hranice ich EEZ. Tieto oblasti ale nie sú súčasťou EEZ krajiny. Právne vymedzenie pojmu kontinentálny šelf nekorešponduje s geologickým vymedzením, zahŕňa aj kontinentálny svah a kontinentálne úpätie a takisto všetko morské dno v EEZ.
Poradie krajín podľa veľkosti EEZ
thumb|300px|EEZ všetkých krajín sveta (tmavomodro). right|thumb|300px|EEZ [[Európska únia|krajín Európskej únie a ich závislých území.]] right|thumb|300px|EEZ [[USA|Spojených štátov amerických.]] right|thumb|300px|EEZ [[Francúzsko|Francúzska.]] right|thumb|300px|EEZ [[Austrália|Austrálie.]] right|thumb|300px|EEZ [[Rusko|Ruska.]] right|thumb|300px|EEZ [[Spojené kráľovstvo|Spojeného kráľovstva.]] right|thumb|300px|EEZ [[Nový Zéland|Nového Zélandu.]] right|thumb|300px|EEZ [[Kanada|Kanady.]] right|thumb|300px|EEZ [[Japonsko|Japonska.]] right|thumb|300px|EEZ [[Portugalsko|Portugalska.]] right|thumb|300px|EEZ [[Čile.]] right|thumb|300px|EEZ [[Brazília|Brazílie.]] right|thumb|300px|EEZ [[Mexiko|Mexika.]] right|thumb|300px|EEZ [[Dánsko|Dánska.]] right|thumb|300px|EEZ [[Nórsko|Nórska.]] right|thumb|300px|EEZ [[India|Indie.]] right|thumb|300px|EEZ [[Filipíny|Filipín.]] right|thumb|300px|EEZ [[Juhoafrická republika|Juhoafrickej republiky.]] V tomto zozname sú zahrnuté závislé územia v ich materských štátoch, ale nároky na územie Antarktídy nie. Stĺpec EEZ+Rozloha obsahuje veľkosť exkluzívnej ekonomickej zóny plus rozlohu štátu.
Łomianki
Žije tu 16 049 obyvateľov (30.6.2007).
Marcé
Marcé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz 38
Sojuz 38 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 38 vyštartoval 18. septembra 1980 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Na palube bola dvojčlenná medzinárodná sovietsko-kubánska posádka.
Priebeh letu
Loď odštartovala 18. septembra 1980 večer z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz U. Štart sa vydaril, loď sa dostala na orbitu 195 – 287 km, bez problémov fungoval aj systém automatického približovania. K spojeniu lode so stanicou nastalo večer 19. septembra.
Jaroslav Franek
Ing. Jaroslav Franek, CSc. (* 28. október 1946, Bratislava ) je slovenský vedec, učiteľ a bývalý hovorca Ústredného zväzu židovských náboženských obcí a bývalý predseda Rady Slovenskej televízie.
Sojuz 38
Práca na stanici
Medzinárodná posádka strávila na stanici sedem pracovných dní, v rámci ktorých celá štvorica vykonala 22 experimentov.
Jaroslav Franek
Venuje sa problematike antisemitizmu a židovskej histórii. Vyučuje elektrotechniku na Fakulte elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.
Životopis
Od 1978 pôsobil ako odborný asistent (v roku 2020 už ako externý spolupracovník) na Katedre teoretickej a experimentálnej elektrotechniky, Fakulty elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity.
Pôsobil aj ako externý učiteľ na Inštitúte judaistiky UK v Bratislave, ktorý bol zriadený v roku 1996.
Žije v Bratislave, je ženatý, otec dvoch detí.
Verejné pôsobenie
Ako hovorca Ústredného zväzu židovských náboženských obcí viacero rokov formuloval názory a postoje svojich spoluvercov, čo sa rozhodli ostať občanmi Slovenskej republiky.
30. januára 2001 Rada Slovenskej televízie (Rada RTVS, ktorá je kolektívny riadiaci orgán RTVS) zvolila za svojho predsedu Jaroslava Franeka.
Franek
Franek môže byť:
Idealita
Idealita je oblasť všetkého, čo existuje ideálne. Jedna z modalít jestvovania alebo existovania.
Podľa Letza je idealita región toho, čo existuje ideálne. Modalita jestvovania tvoriaca súčasť okolia reality. Idealita má dôvod svojho existovania v realite.
Linorez
náhľad|Otláčanie linorytu Linoryt alebo linoleoryt je grafická technika spočívajúca vo vyrytí (t.j. použije sa rydlo) negatívneho obrazu do linolea, alebo názov obrazu vytvoreného touto technikou. Veľmi podobný je linorez alebo linoleorez, čo je grafická technika spočívajúca vo vyrezaní (t.j. použije sa nôž) negatívneho obrazu do linolea, alebo názov obrazu vytvoreného touto technikou. V zahraničí sa linoryt aj linorez označuje jedným spoločným názvom (napr. angl. linocut, nem. Linolschnitt).
Linoryt a linorez sú buď umelecké techniky alebo sa používajú pri kníhtlači. Linorez a linoryt sa vyznačujú maximálnym svetelným kontrastom tmavých a svetlých plôch, jasnosťou tvarov a jednoznačnosťou výtvarnej reči. Táto technika pôsobí dynamicky a zameriava sa skôr na plochy než línie. Grafické techniky ako linoryt alebo drevorez boli významné najmä v nemeckom expresionizme.
História
náhľad|Die Brücke Samotné linoleum bolo vytvorené okolo roku 1800 ako podlahová krytina. Bolo oveľa lacnejšie ako drevo a nenáročné na výrobu. Povrch linolea je mäkší a ľahší na vyrývanie na rozdiel od kovu alebo dreva. Vďaka týmto vlastnostiam bolo označované ako amatérske a využívalo sa hlavne na školách. Neskôr, keď umelci ako Pablo Picasso a Henri Matisse začali linorez používať pri svojej tvorbe okolo roku 1900, jeho popularita vzrástla. V rovankom období sa v Berlíne objavila skupina expresionistov nazývaná Die Brücke, pre ktorú je charakteristický prave linorez.
Technika
Priamo do linolea sa pomocou rydiel vyrýva zrkadlovo obrátený odraz. Z bezpečnostných dôvodov sa ryje vždy smerom od tela do dostatočnej hĺbky, ale aby sa linoleum neprederavilo. Vyrytá plocha zostane biela a žiadne tieňovanie nie je možné. Na hotový obraz sa valčekom nanesie v tenkej rovnomernej vrstve farba. Nakoniec sa linoryt otláča na papier pomocou grafického lisu. Linoryt môže byť použitý viackrát a ak chceme mať linoryt komponovaný z viacerých farieb, každá farba musí byť samostatne vyrytá a postupne otlačená. Kompozíciou dostaneme hotový obraz.
Predstavitelia
Medzi hlavných predstaviteľov linorytu a linorezu na Slovensku patrí Ľudovít Fulla. Je považovaný za jedného zo zakladateľov moderného maliarstva a grafiky na Slovensku. Inšpiroval ho najmä slovenský folklór. K Jeho najznámejším kolorovaným linorytom patrí „Veterná Bratislava“ či „Vtáčia krajina“. Ďalším významným predstaviteľom je Orest Dubay (napr. jeho grafika „Na vrchole“).
Medzi súčasníkov tejto techniky sa zaraďuje Matúš Maťátko, absolvent VŠVU v ateliéri voľnej grafiky a ilustrácie v Bratislave. Jeho grafické diela boli vystavené v Slovenskej národnej galérii na výstave „Drsná škola“, v roku 2017.
Workshopy
Jedným zo spôsobov propagácie tejto grafickej techniky medzi širokou verejnosťou, ako aj mladých umelcov, sú workshopy usporadúvané v Banskej Štiavnici. V roku 2015 sa konal workshop linorytu  pre študentov VŠVU pod vedením Svätopluka Mikytu. Prvým slovenským workshopom pracujúcim s linorezom bol "ÁNO_LINO_09" v Banskej Štiavnici v roku 2009.
Referencie
Taidegrafiikka
Łosice
Łosice je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat łosicki v rovnomennej gmine.
Žije tu 7 189 obyvateľov (30.6.2007).
Stav
Stav môže byť:
Hraničnosť
Hraničnosť je vlastnosť byť krajný, medzný, prechádzajúci do niečoho iného.
Lezoux (obec)
Lezoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ajax Amsterdam
Amsterdamsche Football Club Ajax, taktiež známy ako AFC Ajax, Ajax Amsterdam alebo jednoducho ako Ajax, je holandský profesionálny futbalový tím, ktorý sídli v Amsterdame a hrá v Eredivisie, najvyššej holandskej futbalovej lige. Historicky je Ajax (pomenovaný podľa legendárneho gréckeho hrdinu) najúspešnejší klub v Holandsku s 35 titulmi v Eredivisie a 20 KNVB Pohármi. Kontinuálne hrá v Eredivisie, od počiatku ligy v roku 1956 spoločne s Feyenoordom a PSV Eindhoven, a je jedným z "veľkej trojky", ktorá dominuje v tejto súťaži.
Ajax je historicky jedným z najúspešnejších klubov na svete. Podľa IFFHS bol Ajax siedmy najúspešnejší európsky klub v 20. storočí a Svetovým klubom roka v roku 1992. Podľa nemeckého magazínu Kicker bol Ajax druhý najúspešnejší európsky klub v 20. storočí.
Súčasná zostava
12px|Kapitán klubu
Van de Graaffov generátor
thumb|Van de Graaffov generátor. Veľká guľa slúži ako kondenzátor(zásobník) ktorý akumuluje elektrický náboj.
Majstrovstvá sveta v canoe pole 2008
Majstrovstvá sveta v canoe pole 2008 boli v poradí 8. majstrovstvá sveta v canoe pole, ktoré organizuje Medzinárodná kanoistická federácia (ICF). Konali sa v Edmontone, v Kanade od 24.27. júla 2008, za účasti 20 mužských a 17 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužský a ženský tím Ruska. Víťazmi sa stali druhýkrát v histórii Holanďania a tretíkrát Britky.
Prvých 5 tímov a Taiwan z oboch kategórií sa kvalifikovalo na Svetové hry 2009, ktoré sa konali v taiwanskom Kao-siungu.
Konečné poradie
Muži
Ženy
Muži do 21 rokov
Revolver Revue
Revolver Revue je český štvrťročne vydávaný kultúrny časopis založený v roku 1985 pod názvom Jednou nohou. Od roku 1986 vychádza pod súčasným názvom. Pod značkou časopisu ako Edice Revolver Revue vychádzajú od roku 1988 aj knihy.
Wang Ja-pching
Wang Ja-pching alebo Ja-pching Wangová (* 27. január 1980, Jen-tchaj, Čína) je druhá čínska kozmonautka. V roku 2013 sa na lodi Šen-čou 10 zúčastnila 14-dňového letu na prvú čínsku kozmickú stanicu Tchien-kung 1.
Revolver Revue
Časopis založili príslušníci mladej generácie undergroundu Viktor Karlík, Jáchym Topol a Ivan Lamper v jednom z centier disentu 80. rokov 20. storočia, v byte Němcových v Ječné ulici v Prahe. Do časopisu prispievali aj Václav Havel, Zbyněk Hejda, Vít Kremlička, Alexandr Vondra, Petr Placák, J. H. Krchovský.
Wang Ja-pching
Životopis
Narodila sa v meste Jen-tchaj vo východočínskej provincii Šan-tung. V roku 1997 sa stala vojenskou pilotkou a v Leteckých silách čínskej ľudovej armády dosiahla hodnosti kapitána, má nalietaných vyše 1 600 hodín.
Revolver Revue
V 80. rokoch sa časopis distribuoval ilegálne. Od roku 1995 (desať rokov) vychádzala v časopise Kritická příloha.
Wang Ja-pching
Životopis
V rokoch 2009 – 2010 sa zúčastnila 5. výberu čínskych kozmonautov, ktorým v marci 2010 úspešne prešla a spolu s Liou Jang tak prvýkrát rozšírili oddiel čínskych kozmonautov o ženy. V roku 2012 bola menovaná ako Liouovej náhradníčka pre let Šen-čou 9.
Revolver Revue
Pre časopis je typická veľmi kvalitná grafická úprava (i v jeho počiatkoch, zvlášť v porovnaní so samizdatom) a tvrdá a neúprosná kritika umeleckých diel, vrátane diel autorov z kruhov blízkych redakcii. V poslednom čase sa Revolver Revue zameriava na monotematické bloky, podobne ako Labyrint revue.
Wang Ja-pching
Životopis
Vlastného letu do vesmíru sa dočkala už nasledujúci rok, keď sa v júni 2013 na lodi Šen-čou 10 zúčastnila spolu s kozmonautmi Nie Chaj-šengom a Čang Siao-kuangom vyše 14 dňovej expedície na stanicu Tchien-kung 1. Počas letu sa stala známa hlavne tým, že z jej paluby viedla unikátnu naživo vysielanú edukačnú prednášku pre žiakov základných a stredných škôl.
Hranol
Hranol alebo prizma môže byť:
Revolver Revue
V súčasnosti časopis vydáva Společnost pro Revolver Revue, redakciu tvoria Terezie Pokorná (šéfredaktorka), Viktor Karlík a Marek Vajchr.
Hranol
Prizma môže byť aj hľadisko, uhol pohľadu.
STS-85
STS-85 bola misia raketoplánu Discovery. Celkovo išlo o 86. misiu raketoplánu do vesmíru a 23. pre Discovery. Cieľom misie bolo vynesenie kryogénneho infračerveného spektrometra a teleskopu.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Maków Mazowiecki
Maków Mazowiecki je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat makowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 9 827 obyvateľov (30.6.2007).
1262 Sniadeckia
1262 Sniadeckia je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil Sylvain Julien Victor Arend 23. marca 1933.
Amblimont
Amblimont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Hantec
Hantec je hantírka používaná v Brne.
Amblimont
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 142 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Marki
Marki je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat wołomiński v rovnomennej gmine.
Marigné
Marigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam planétok 86501 – 86750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
1263 Varsavia
1263 Varsavia je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Sylvain Julien Victor Arend 23. marca 1933.
Idealizácia
Idealizácia je myšlienkové vytváranie ideálnych objektov (alebo idealizovaných objektov) ako istého druhu abstrakcií.
Limons
Limons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenská extraliga v ľadovom hokeji 1996/1997
Slovenská extraliga v ľadovom hokeji 1996/97 bola štvrtou sezónou slovenskej hokejovej extraligy. Majstrom sa stal tím Dukly Trenčín, ktorý porazil vo finále HC Košice 3:1 na zápasy v sérii hranej na tri víťazné zápasy.V prelínačke vypadli družstvá ŠK Iskra Banská Bystrica a Spartak Dubnica nad Váhom. V nasledujúcej sezóne ich nahradili družstvá HKm Zvolen a HK 36 Skalica
Baráž o extraligu
O poradí na 2.-4. mieste rozhodli vzájomné zápasy.O umiestnení na 6. a 7. mieste pri rovnosti vzájomných zápasov (HC MEZ VTJ Michalovce - Spartak Dubnica nad Váhom 5:3 a 1:3) rozhodlo celkové skóre.
Spišská diecéza
right|thumb|[[Spišská Kapitula]] Biskupstvo Spišské Podhradie alebo Spišská diecéza alebo Spišské biskupstvo, v úradnom styku Rímskokatolícka cirkev Biskupstvo Spišské Podhradie je rímskokatolícka diecéza na Slovensku so sídlom v Spišskom Podhradí, časti Spišská Kapitula. Bola zriadená 13. marca 1776. Jej rozloha je 7 802 km², tvorí ju 14 dekanátov. Podlieha pod metropolu Košice.
História
Pápež Pius VI. bulou Romanus pontifex z 13.marca 1776 zriadil nové biskupstva a to: Banskobystrické, Rožňavské a Spišské, ktoré vznikli vyčlenením z Ostrihomského arcibiskupstva. Táto bula vznikla pod vplyvom dekrétu Márie Terézie z 15. januára 1776.
Blízkozemská planétka
thumb|Blízkozemský asteroid [[4179 Toutatis]] Blízkozemská planétka (NEA z anglického Near Earth Asteroid) je planétka, ktorej obežná dráha je v blízkosti dráhy Zeme. Niektoré blízkozemské planétky aj pretínajú dráhu Zeme a predstavujú isté nebezpečenstvo zrážky. Tieto planétky sú preto najľahšie dosiahnuteľné pozemskými kozmickými sondami. Niektoré je možné dosiahnuť aj použitím nižšej relatívnej rýchlosti, aká je potrebná na dosiahnutie Mesiaca. Kozmickými sondami tak už bolo navštívených viacero blízkozemských planétok, vrátane 433 Eros, 25143 Itokawa a 4179 Toutatis.
Je známych okolo 1000 blízkozemských planétok do veľkosti okolo 32 km (1036 Ganymed). Pravdepodobne ich existuje niekoľko desiatok tisíc, z toho planétok s rozmermi nad 1 km môže byť okolo 2000.
Tieto planétky prežijú na svojich dráhach iba od 10 miliónov do 100 miliónov rokov, pretože sú často eliminované rozpadom dráhy a akréciou Slnka, kolíziami s vnútornými planétami alebo sú vymrštené zo slnečnej sústavy po tesnom prelete okolo planét. Tieto procesy ich mali eliminovať pomerne dávno, ale nové sú pravidelne dodávané z pásma planétok.
Brezovica (okres Sabinov)
Brezovica je obec na Slovensku v okrese Sabinov.