cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Premietací stroj
Premietací stroj (iné názvy: filmový premietací prístroj, filmový projektor, kinoprojektor, projektor v užšom zmysle, premietací prístroj v užšom zmysle, hovorovo: premietačka v užšom zmysle, hovorovo: filmová premietačka) je druh premietacieho prístroja, presnejšie opticko-mechanický stroj slúžiaci na reprodukciu obrazu a zvuku z obrazového a zvukového záznamu na pozitívnej filmovej kópii (spravidla šírky 8, 16, 35 alebo 70 mm). Miestnosť kina určená na premietanie sa volá premietareň. V súčasnosti sú premietacie stroje nahradzované digitálnou technikou.
Železnica Desná
Železnica Desná je marketingový názov regionálnej železničnej trate 293 o dĺžke 20,8 km zo Šumperka do Kútov nad Desnou s trojkilometrovou odbočkou Petrov nad Desnou - Sobotín. Trať vlastní Zväzok obcí údolia Desnej (ktorého členmi sú obce Vikýřovice, Rapotín, Velké Losiny, Loučná nad Desnou, Sobotín, Rejchartice, Hraběšice a Vernířovice). Zväzok obcí vznikol po povodniach v roku 1997 a obnovenie a prevzatie poničenej železničnej trate bolo jeho najvýznamnejším činom.
Prevádzkovanie dráhy
Po obnovení prevádzky na trati sa prevádzkovateľom dráhy stala spoločnosť Stavebná obnova železníc a.s., ktorá sa predtým podieľala na oprave povodní poškodených úsekov. Od 1. marca 2005 je prevádzkovateľom dráhy firma SART - stavby a rekonštrukcie a.s.
Prevádzkovanie železničnej dopravy
Po obnovení zjazdnosti trate bola prevádzkovateľom osobnej i nákladnej dopravy na železnici (a tiež prevádzkovateľom železnice - pozri vyššie) firma Stavebná obnova železníc a.s.
Od 1. októbra 2002 potom prevádzkovanie pravidelnej osobnej dopravy prevzala spoločnosť Connex Morava a.s. (v júli 2008 premenovaná na Veolia Transport Morava, v júli 2013 premenovaná na Arriva Morava). Vozidlá prevádzkované týmto dopravcom na uvedenej trati sú však majetkom Zväzku obcí údolia Desnej, ktorý ich získal súčasne s prevzatím trate. Na týchto tratiach platí tarifa a zmluvné prepravné podmienky integrovaného dopravného systému Olomouckého kraja (IDSOK).
Pravidelnú nákladnú dopravu prevádzkujú od 1. mája 2005 České dráhy, resp. od 1. decembra 2007 ČD Cargo.
Výskum
Trať poslúžila v roku 2012 ako model pre výskum možností využitia slnečnej energie v systémoch regionálnej koľajovej dopravy, vykonaný na pardubickej Univerzite Jana Pernera.
Achájci
Achájci (gr. Αχαιοί - Achaioi) alebo zastarano aj Achájovia bol jeden z hlavných starogréckych kmeňov.
Prvý raz ich zrejme (identita je sporná) spomínajú chetitské pramene v 14. až 13. stor. pred Kr. pod názvom kráľovstvo Achchijava, čo bola námorná veľmoc v tesnom susedstve Chetitov, teda na Rodose alebo na maloázijskom pobreží, čo by potvrdzovalo teóriu, že Gréci sú pôvodom anatólsky národ. Okrem toho Achájci zrejme tvorili súčasť „morských národov“, ktoré ohrozovali Egypt v 13. stor. pred Kr. a tiež je možné, že sa niektoré z morských národov usadili v Palestíne, kde ich Židia označovali za Filištíncov.
Achájci boli každopádne neskôr hlavným obyvateľstvom severnej a strednej časti Peloponézu, južnej Tesálie. Boli to Achájci, ktorí vytvorili mykénsku civilizáciu, prvú vyspelú grécku kultúru. Achájske kmene dobyli aj mesto Trója (podľa mytológie). Mali bronzové zbrane a nástroje. Boli však podrobení gréckymi Dórmi, ktorí už mali železné zbrane a nástroje, a v dôsledku toho donútení opustiť Arkádiu a Acháju a snáď sa aj sčasti presunúť na severné pobrežie Malej Ázie. Podľa Homéra predstavovali tú časť gréckeho vojska, ktorá bojovala pred Trójou a zostala na území Malej Ázie. Ako etnická skupina indoeurópskeho pôvodu sa významne podieľali na formovaní starovekého gréckeho národa, keď splynuli s Dórmi. (cf. Gréci).
Kapolcs
Kapolcs je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Má rozlohu 1397 ha a žije tu 429 obyvateľov (2007).
Hallencourt
Hallencourt môže byť:
NGC 6344
NGC 6344 je dvojhviezda v súhvezdí Herkules, ktorú objavil Gerhard Lohse v roku 1886.
Arces
Arces je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nouvion
Nouvion môže byť:
Operácia Kryptonite
Operácia Kryptonite prebiehala v prvej polovici februára 2007 a bola súčasťou operácie Achilles. Participovali na nej britské, holandské a afganské vojská. Cieľom operácie bolo zabezpečiť priehradu Kadžaki, ktorá mala byť v rámci obnovy krajiny opäť spustená. V okolí priehrady došlo len k sporadickej streľbe, no mesto Musa Qala bolo dobyté až po desiatich dňoch.
Boj
Koaličné a afganské vojská spustili útok cez víkend 10. a 11. februára 2007. Pred pozemným útokom došlo len k obmedzeným náletom aby sa predišlo poškodeniu priehrady. Priehrada mala veľký význam pre obe bojujúce strany ako aj pre civilistov, čo bol zrejme hlavný dôvod prečo ju Taliban pri ústupe nezničil. Pri postupe k priehrade sa koaličné vojská dostali pod paľbu z ľahkých zbraní, no aj napriek nepriateľskej presile boli schopné prinútiť Taliban k ústupu. V pondelok skoro ráno došlo k leteckému útoku na pozície Talibanu medzi mestom Musa Qala a priehradou. Pri útoku bol zabitý významný talibanský veliteľ Mullah Manan. Následne už povstalci neboli schopní efektívne čeliť koaličným vojskám a ich činnosť sa sústredila na bezpečný presun z oblasti. Podľa hovorcu NATO plukovníka Toma Collinsa používal Taliban pri ústupe civilistov ako ľudské štíty.
Následky
Taliban súce nepristúpil k zničeniu priehrady, no bolo poškodených niekoľko kľúčových komponentov priehrady. To predĺžilo čas potrebný na znovuuvedenie priehrady do prevádzky, čo bolo pre NATO kľúčové pre získanie podpory civilného obyvateľstva. Koaličné vojská neutrpeli žiadne straty a nepodarilo sa zistiť ani presné počty zabitých či zranených povstalcov. Niekoľko bojovníkov Talibanu padlo do zajatia. Podľa vyhlásení NATO nebol v boji zabitý žiaden civilista, a to aj napriek používania živých štítov. Toto tvrdenie ale odmietajú miestni predstavitelia.
Le Miroir (Saône-et-Loire)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Louisiana (francúzska kolónia)
Louisiana bola územne-správna súčasť francúzskej kolónie Nové Francúzsko. Toto územie, ktoré bolo pod správou Francúzov po väčšinu 17. a 18. storočia, nieslo svoje pomenovanie po francúzskom kráľovi Ľudovítovi XIV. Prvýkrát toto pomenovanie použil francúzsky objaviteľ René-Robert Cavelier de La Salle.
Zaberala väčšinu hydrogeografického povodia najväčšej severoamerickej rieky Mississippi. Približné geografické vymedzenie Louisiany je: na severe Veľké jazerá, na juhu Mexický záliv, na západe Skalnaté vrchy a na východe Apalačské vrchy. Louisiana bola rozdelená do dvoch regiónov Dolná Louisiana a Horná Louisiana, prírodné hranice medzi týmito správnymi jednotkami boli rieka Arkansas. Jeden z dnešných štátov USA – Louisiana nesie svoje meno po tomto historickom regióne, ale rozlohou zaujíma len malú časť pôvodnej Louisiany ovládanej Francúzmi.
Le Miroir (Saône-et-Loire)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Louisiana (francúzska kolónia)
Louisiana sa rozvíjala veľmi pomaly kvôli nedostatku financií a ľudských zdrojov a zároveň aj kvôli veľkým vzdialenostiam. Prehra Francúzska v Sedemročnej vojne (jej časť odohrávajúca sa na severoamerickom kontinente je známa ako Francúzska a indiánska vojna) ukončenej Parížskou zmluvou v roku 1763 znamenala pre Francúzov stratu kontroly nad Louisianou. Parížska zmluva (mimo iné) prikazovala predať územie východne od rieky Mississippi do rúk Spojeného kráľovstva, na západ od rieky bolo územie pridelené Španielsku, ktoré novo nadobudnuté územie začlenilo do svojho vicekráľovstva Nové Španielsko. Francúzsko obnovilo svoju zvrchovanosť nad západnou časťou Louisiany v roku 1800, v roku 1803 ju však Napoleon Bonaparte predal USA, čím definitívne skončila francúzska nadvláda nad Louisianou.
Najsevernejšiu časť Louisiany prenechalo USA v roku 1818 Spojenému kráľovstvu. Toto územie sa nachádzalo nad 49. rovnobežkou severnej šírky a dnes je súčasťou kanadských provincií Alberta a Saskatchewan. Na území dnešných USA sa Louisiana rozkladala cez celé štáty Iowa, Missouri, Arkansas, Oklahoma, Kansas, Nebraska, Južná Dakota a na častiach štátov Montana, Severná Dakota, Minnesota, Louisiana, Texas, Nové Mexiko, Colorado a Wyoming.
Káptalanfa
Káptalanfa je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Sümeg.
Astenosféra
thumb|right|Astenosféra (oranžová farba) pod litosférou (sivá)
Astenosféra (z gréc. a + sthenos: bez sily, slabý, oslabená vrstva) je vrstva Zeme, nachádzajúca sa vo vrchnom plášti pod litosférou. Nachádza sa asi 100 km (je to značne variabilné, pod oceánmi sa nachádza bližšie k povrchu, pod kontinentmi vo väčšej hĺbke) pod povrchom a zasahuje až do hĺbky. Vplyvom vysokého tlaku a teploty je duktilná. Seizmické vlny sú pri prechode ňou spomaľované, seizmológmi je nazývaná aj „zóna nízkych rýchlostí“. Oproti litosfére má vyššiu hustotu a nižšiu viskozitu. Teplota je odhadovaná na max. 1 400 °C, bežne asi medzi 1 200 a 1 300 °C.
Seaborgium
Seaborgium, číta sa [síborg-], (lat. seaborgium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Sg a protónové číslo 106. Je to 14. transurán a 3. transaktinoid, silno rádioaktívny kovový prvok, pripravovaný umelo v cyklotróne alebo urýchľovači častíc.
Je to rádioaktívny kovový prvok, ktorý zatiaľ nebol izolovaný v dostatočne veľkom množstve, aby bolo možné určiť všetky jeho fyzikálne konštanty. Pri svojej polohe v periodickej tabuľke by svojimi vlastnosťami mohol pripomínať volfrám.
Mikojan-Gurevič MiG-17
Mikojan-Gurevič MiG-17 (označenie NATO "Fresco") je prúdové stíhacie lietadlo, vyvinuté v ZSSR a postupne od roku 1952 používané vzdušnými silami mnohých krajín v rôznych variantoch. Licenčná produkcia prebiehala v Poľsku (ako PZL Mielec Lim-5 a Lim-6) a Čínskej ľudovej republike (ako J-5).
Vznik a vývoj
left|thumb|I-330 left|thumb|Sovietsky MiG-17 v múzeu right|thumb|Egyptský MiG-17 right|thumb|Zrekonštruovaný MiG-17 vo farbách poľského letectva
MiG-17 vznikol ako celokovový samonosný stredoplošník so šípovitým krídlom a jeho dizajn bol založený na úspešnom dizajne svojho predchodcu – MiGu-15, pričom najväčšia zmena oproti MiGu-15 bola zmena konštrukcie krídel. Tie mali pri koreni šípovitosť 45° a na vonkajšej časti 42°. Ďalšími viditeľnými zmenami boli tri aerodynamické plôtiky na každom krídle oproti dvom na MiGu-15, predĺžená zadná časť, kýlový hrebeň – pre zvýšenie pozdĺžnej stability – s pätkou chrániacou trup lietadla pri pristávaní. Celková konštrukcia MiGu-17 bola podobná MiGu-15 a obe lietadlá používali rovnaký motor Klimov VK-1. Nové lietadlo dostalo označenie I-330 (SI).
Základná verzia MiGu-17 bolo viacúčelové stíhacie lietadlo vyzbrojené tromi kanónmi. Mohlo slúžiť aj ako stíhací bombardér i keď jeho bombová záťaž bola v porovnaní s ostatnými lietadlami vtedajšej doby a podobnej konštrukcie ľahšia. Namiesto bombovej záťaže niesol častejšie prídavné nádrže.
Z druhej verzie prototypu SI-02 čoskoro vznikla verzia MiG-17P do každého počasia, vybavená radarom RP-1 Izumrud. Na jar 1953 vstúpila do produkcie verzia MiG-17F, ktorá bola vybavená motorom VK-1F s prídavným spaľovaním, ktoré dopomohlo k celkovému vyššiemu výkonu (nový motor zvyšoval výkon po dobu troch minút o 25 %). Ďalšou výrobnou verziou bol MiG-17PF s motorom VK-1F spolu s radarom Izumrud.
V roku 1956 vznikla z malej série 47 lietadiel verzia MiG-17PM vyzbrojená štyrmi raketami vzduch-vzduch Kaliningrad K-5 (RS-2U alebo AA-1 Alkali pod označením NATO). Takisto vznikla aj malá séria prieskumnej verzie MiG-17R s motorom VK-1F. Celkovo bolo v ZSSR do zastavenia výroby roku 1958 vyrobených niekoľko tisíc kusov rôznych verzií MiGu-17.
Výzbroj a výstroj
Verzie pre denné stíhanie (MiG-17 a MiG-17F) boli vyzbrojené dvoma kanónmi Nudeľman-Richter NR-23 kalibru (každý s 80 nábojmi) a jedným kanónom Nudeľman N-37 (so 40 nábojmi) umiestnenými na spoločnej lafete pod nasávacím otvorom. Na zameriavanie paľby slúžil automatický gyroskopický zameriavač ASP-4NM. Verzie vybavené radarom Izumrud (MiG-17P a MiG-17PF) niesli namiesto kanóna N-37 tretí kanón NR-23 so zvýšeným počtom nábojov 100 pre každý kanón. Takto sa mala kompenzovala hmotnosť samotného radaru ale hmotnosť lietadla aj tak vzrástla o viac ako oproti "čistej" verzii MiG-17 čo malo za následok pokles výkonu a zhoršenie letových vlastností. Toto vyriešila až inštalácia nového motoru VK-1F s prídavným spaľovaním. Všetky varianty mohli niesť až  bômb na nosníkoch pod krídlami. Nosníky boli ale zväčša využívané pre 400-litrové prídavné nádrže. Prieskumná verzia MiG-17R bola vyzbrojená iba dvoma kanónmi NR-23.
Jediná verzia MiGu-17 schopná niesť rakety vzduch-vzduch bola MiG-17PM (alebo MiG-17PFU), ktorá niesla štyri rakety Kaliningrad K-5. Táto verzia ale neniesla žiadnu kanónovú výzbroj. Niektoré krajiny upravili svoje MiGy-17 na nosenie neriadených rakiet alebo bômb na prídavných nosníkoch. Kubánske MiGy-17 mohli niesť aj rakety AA-2 Atoll.
Výroba v licencii
right|thumb|Lim-5 poľského letectva right|thumb|J-5 letectva ČĽR
V roku 1955 získala Poľská ľudová republika licenciu na výrobu MiGu-17. Takto boli vyrábané MiGy-17F továrňou WSK-Mielec pod označením Lim-5. Prvý stroj bol vyrobený 28. novembra 1956 a do roku 1960 továreň vyprodukovala 477 kusov. Pod označením Lim-5R sa vyrábala aj prieskumná verzia s kamerou AFA-39. V rokoch 1959 – 1960 bolo vyrobených 129 kusov MiGu-17PF pod označením Lim-5P. Továreň takisto produkovala niekoľko variantov pre pozemnú podporu: Lim-5M od roku 1960, Lim-6bis od roku 1963 a Lim-6M (prestavaný v 70-tych rokoch) a aj dve prieskumné verzie Lim-6R a MR.
V Čínskej ľudovej republike bol prvý MiG-17F zostavený v roku 1956 z dielov dovezených zo ZSSR, nasledovaný licenčnou výrobou v Šen-jangu od roku 1957. Verzie vyrobené v Číne boli označované ako J-5 alebo F-5 (pre export). Od roku 1964 boli vyrábané verzie s radarom podobné MiGu-17PF pod označením J-5A (alebo F-5A). Číňania vyvinuli aj dvojsedadlovú cvičnú verziu JJ-5 (FT-5 pre export) s použitím kabíny zo stroja JJ-2 (licencovaná výroba MiG-15UTI). Táto verzia vyrábaná v rokoch 1966 – 1986, bola poslednou vyrábanou verziou MiGu-17 a zároveň jedinou dvojsedadlovou.
Nasadenie
right|thumb|MiG-17PF bulharského letectva right|thumb|MiG-17 vietnamského letectva Úlohou MiGu-17 a mnohých iných sovietskych stíhacích lietadiel bolo hlavne zostreľovanie amerických bombardérov a nie súboje s nepriateľskými stíhačmi. Podzvukový MiG-17 mal byť efektívny proti pomalším, ťažkým nákladom vyzbrojeným americkým stíhacím bombardérom a strategickým bombardérom (ako B-52 Superfortress a B-36 Peacemaker, ktoré boli ešte poháňané piestovými motormi). Keď USAF zaviedlo do výzbroje strategické bombardéry schopné letu nadzvukovou rýchlosťou ako Convair B-58 Hustler alebo General Dynamics FB-111 museli typ MiG-17 vystriedať nadzvukové typy MiG-21 a MiG-23.
MiG-17 sa stal štandardným stíhacím lietadlom vo všetkých krajinách Varšavského paktu na prelome 50. a 60. rokov 20. storočia. Boli používané aj mnohými inými krajinami, hlavne v Afrike a Ázii. Celkovo slúžilo vo vzdušných silách viac ako 30 štátov. Mnoho vyrobených MiGov-17 je aj v dnešných dňoch stále v službe (napr. v Angole, Mali, Mozambiku, Severnej Kórei, Sudáne či Tanzánii) i keď nie všetky v aktívnej. Toto robí z MiGu-17 jedno z najdlhšie slúžiacich stíhacích lietadiel.
V roku 1958 sa dostali do konfliktov nad Taiwanským prielivom, keď 17-tky Čínskej ľudovej republiky narazili na F-86 Sabre slúžiace v armáde Čínskej republiky.
MiGy-17 boli hlavným stíhacím lietadlom vo výzbroji vzdušných síl Vietnamskej ľudovej armády v roku 1965. Vo Vietnamskej vojne, kde slúžili po boku MiGov-19 a MiGov-21 zaznamenali aj svoje prvé víťazstvá. Niektorí severovietnamskí piloti preferovali obratnosť MiGu-17 pred rýchlosťou MiGu-21. MiGy-17 sa tu presadili napr. proti americkým nadzvukovým F-105 Thunderchief.
Boli použité aj počas Nigérijskej občianskej vojny v rokoch 1967 až 1970, pilotované nigérijskými alebo žoldnierskymi pilotmi z Východného Nemecka, Ruska, Južnej Afriky, Veľkej Británie či Austrálie.
Verzie
right|thumb|MiG-17F right|thumb|MiG-17PF s radarom Izumrud
Takticko-technické údaje (MiG-17F)
MiG-17 je jednomiestny jednomotorový samonosný stredoplošník. Kovová kostra krídel, pevných aj pohyblivých chvostových plôch je potiahnutá duralom. Trup tvorí duralová pološkrupina. Krycie plechy sú takisto duralové. Podvozok je zaťahovací, hlavné podvozkové nohy sa sklápajú do krídel, predná do trupu.
Technické údaje
right|250px
NGC 6345
NGC 6345 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 13. mája 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Kardinálne číslo
Kardinálne čísla sa používajú na porovnávanie množín podľa veľkosti.
Kamenec (prítok Tople, Tarnov)
Prameň: v severozápadnom cípe Ondavskej vrchoviny, v blízkosti slovensko-poľskej štátnej hranice, na východnom svahu vrchu Dzielec (793,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 705 m n. m.
Smer toku: po sútok s Olchovcom na juhozápad, odtiaľ po sútok so Sveržovkou na juhojuhozápad, potom k ústiu na juh
Geomorfologické celky: Ondavská vrchovina
Prítoky: sprava spod Polianky (726,1 m n. m.), z oblasti Stavenca, zľava spod Beskydského sedla (637 m n. m.), Oľchovec, Mostík, prítok z južného úpätia vrchu Busov (1 002,0 m n. m.) a Sveržovka
Ústie: do Tople na území obce Tarnov v nadmorskej výške okolo 318 m n. m.
Obce: Frička, Petrová, Gaboltov, Sveržov a Tarnov
Achája (historické územie)
thumb|Poloha Acháje Achája alebo Achaia (gr. Αχαΐα – Achaia) je historická krajina a krajská jednotka na severe Peloponézu v Grécku. Hlavné mesto je Patra, ktorá je zároveň najväčším mestom Peloponézu. V Acháji žije okolo 300 000 obyvateľov. Nachádzajú sa tu známe pohoria ako Omplos, Chelmos a Erymanthos.
Dejiny
Starovek
Prví obyvatelia boli Pelasgovia, ktorí kraj nazývali Αιγιάλεια (Aigialeia), no už okolo roku 3000 pred Kr. sa tu usadzuje grécky kmeň Achájcov, ktorí zároveň dali meno tomuto kraju. Približne v 14 – 12 stor. pred Kr. tadiaľto prechádza grécky kmeň Dórov, ale neusadil sa tu, achájske obyvateľstvo tu ostalo kontinuálne žiť. Existuje však aj iná teória o osídlení Acháje, podľa ktorej tu Pelasgovia žili až do 15 stor pred Kr. a následne sa tu usadil grécky kmeň Iónov, ktorý tu sídlil až do Dórskej invázie. Po dórskom vpáde vraj ušlo veľa Achajcov z rôznych končín Peloponézu do Aigialeia, ktorá sa odvtedy nazýva Achája. Achajci sa tu mali premiešať s Iónmi a Pelasgami. V roku 1082 pred Kr. bolo postavené mesto Patra a neskôr Leontio. Neskôr tu vzniklo spoločenstvo mestských štátov pod vedením mesta Heliké. Tak tu okolo roku 800 pred Kr. vznikol Achájsky spolok, hlavné mesto sa presunulo s Heliké do Aigiónu. V 4 stor. pred Kr. Acháju ovládli Macedónci, ale po smrti Alexandra Veľkého Achájci vyhlásili nezávyslosť a obnovili svoj spolok, ktorý ovládol skoro celý Peloponéz a stal sa popri Macedónií najvýznamnejším štátom Grécka. V 2 stor. pred Kr. sa však Grécko dostáva pod vplyv Rimanov, ktorí nakoniec ovládnu aj Acháju. Od roku 146 pred Kr. je Grécku súčasťou Rímskej ríše. Bola tu vytvorená provincia Achaia, ktorá zahrňovala veľkú časť Grécka. Postupne sa začína christianizácia kraja, prosperovalo hlavne mesto Patra. Od roku 395 je Achája súčasťou Východorímskej (Byzantskej) ríše. Medzi 3 – 5 storočí bola Achája vyplienená Gótmi a Hunmi.
Byzancia
V 6 stor. sa do Grécka dostávajú Slovania, ktorí sa usadili predovšetkým na západnom Peloponéze, teda aj v Acháji. Prežilo iba dobre opevnené mesto Patra. Byzantská vláda proti nim podnikala viac operácií. Achájskí Slovania proti tomu povstali v roku 783 a v roku 805, kedy zaútočili na osady miestnych Grékov a pokúsili sa dobyť aj mesto Patra, ale tu boli byzantskou armádou definitívne zničení. Byzantská vláda sa nad celým Gréckom obnovila a Slovania boli presídlovaní do Anatólie. Máme správy o tom, že do Acháje sa usadilo grécke obyvateľstvo z južnej Itálie, Sicílie a Anatólie na posilnenie tamojšej gréckej populácie. Malé slovanské etnikum sa v Acháji utiahlo do horských oblastí a vytvorili si tu pár dedín, ktoré sa odvtedy nazývajú Nezerochoria, meno je odvodené od slovanského kmeňa Ezeritov (Nezeritov) a gréckeho slova choria (dediny), teda dediny Ezeritov. V Nezerochorií však Slovania-Ezeriti narazili na pôvodné obyvateľstvo Grékov, s ktorými sa hneď pomiešali a tak sa hellenizovali. V 13 stor. Acháju ovládli Európania a v 15 stor. Turci. V tomto období sa južne a východne od mesta Patra usadili albánski Arvaniti, územia nimi osídlené však neboli veľké, takže netvorili ani 5% celkového obyvateľstva Acháje.
Najvýznamnejším mesto tejto doby bolo tiež mesto Patra, prosperovala však aj Vostitsa (Staroveký Aigíon) a Kalavryta. V roku 1770 tu Gréci proti Turkom povstali, ale neúspešne, ich povstanie bolo potlačené. V roku 1821 však vypuklo nové grécke povstanie, Grécka vojna za nezávislosť, ktorá vypukla práve v Acháji, v kláštore Agia Laura, kde metropolita mesta Patra Germanos vztýčil grécku vlajku, symbol povstalcov a začal povstanie proti Turkom. Gréci rýchlo ovládli Vostitsu, Patru a Kalavrytu. Práve Vostitsa (Aigio) bolo vôbec prvé oslobodené grécke mesto. Po oslobodení Grécka vzišli z Acháje mnohí politici, ako napríklad predseda vlády Venizelos Roufos, Andreas Michalakopoulos, grécky diktátor zo 60. rokov minulého storočia Georgios Papadopoulos, či politická rodina Papandreou z dediny Kalentzi, z ktorej pochádza aj bývalý premiér Jeorjos Papandreu.
Súčasnosť
V 20. stor. sa mnohí obyvatelia Acháje vysťahovali za lepším životom do neďalekých Atén. Okrem mesta Patra sú tu mestá Aigio (premenované z Vostitsa), Kalavryta či Aigira. Z prímorského mesta Rio vedie most Charilaosa Trikoupisa, ktorý spojuje Peloponéz s mestom Antirrio v Akarnánií.
Káptalantóti
Má rozlohu 1174 ha a žije tu 444 obyvateľov (2007).
Majstrovstvá klubov FIFA 2005 – Zostavy
Zostava tímov zúčastnených na majstrovstiev klubov FIFA 2005, ktoré sa uskutočnili od 11. do 18. decembra 2005 v Japonsku. Celkovo sa zúčastnilo 138 hráčov zo 6 tímov.
Al-Ahly
Tréner: Manuel José de Jesus
Al-Ittihad (Jeddah)
Tréner: Anghel Iordanescu
Liverpool
Tréner: Rafael Benítez
São Paulo
Tréner: Paulo Autuori
Le Planois
Le Planois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6346
NGC 6346 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 13. mája 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Karakószörcsök
Karakószörcsök je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Ajka.
Má rozlohu 711 ha a žije tu 348 obyvateľov (2007).
Filip II. (Burgundsko)
Filip II. Smelý (francúzsky Philippe le Hardi) (* 15. január 1342, Pontoise, Francúzsko – † 27. apríl 1404, Halle, Belgicko) bol zakladateľ burgundskej dynastie ako vedľajšej vetvy rodu Valois a burgundský vojvoda.
Filip bol štvrtý syn francúzskeho kráľa Jána II. Dobrého a jeho prvej manželky Bony Luxemburskej.
Illinois State Capitol
náhľad|vpravo|Illinois State Capitol Illinois State Capitol sa nachádza v Springfielde, Sangamon County, IL.
Bol postavený v rokoch 1868 - 1888. Podobne ako väčšina štátnych kapitolov, aj Illinois State Capitol má kupolu. Budova je dlhá,  široká, priemer kupole je  a jej vrchol sa nachádza  nad úrovňou ulice. Výstavba budovy stála 4,5 milióna dolárov.
V Illinois State Capitol sídli Kongres Illinoisu. Skladá sa z dvoch komôr:
Archiac
Archiac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Andrew Ainslie Common
Životopis
Jeho otec Thomas Common bol lekár. Po otcovej skorej smrti sa zamestnal vo firme svojho strýka v Londýne a v roku 1867 sa oženil.
Archiac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kékkút
Kékkút je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Archiac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Andrew Ainslie Common
Životopis
So svojim 36“ teleskopom 31. januára 1883 vytvoril fotografiu hmloviny Orión za ktorú v roku 1884 dostal Zlatú medailu Royal Astronomical Society.
Kékkút
Má rozlohu 368 ha a žije tu 103 obyvateľov (2007).
Andrew Ainslie Common
Životopis
Pri svojich pozorovaniach objavil aj početné hmloviny, čo zverejnil v časopise Copernicus. V roku 1888 tieto objavy zverejnil John Dreyer v New General Catalogue. Objavil 29 NGC-objektov.
1895 až 1896 bol prezidentom Royal Astronomical Society.
Martin Kramár
Martin Kramár (* 10. november 1817, Martin – † 1. júl 1895, tamtiež) bol slovenský evanjelický kňaz, pedagóg, kultúrny činiteľ, jeden z predstaviteľov matičného obdobia.
Narodil sa v rodine Pavla Kramára a Judity rod. Krpelecovej. Študoval vo viacerých mestách: Martin, Necpaly, Rožňava, Levoča, Bratislava a Jena.
Prvý riaditeľ nižšieho Slovenského evanjelického patronátneho gymnázia v Turčianskom Sv. Martine (18671875). Spolu s Jozefom Nedobrým (18411921) prvý z interných členov profesorského zboru gymnázia. Druhý tajomník Matice slovenskej. Autor a zostaviteľ výročných správ a krátkeho článku o seniorálnej škole v Turci. V školskom roku 1868/1869 vyučoval: náboženstvo vo všetkých triedach (6 hod.), latinčina vo všetkých triedach (18 hod.), prírodopis vo všetkých triedach (4 hod.) a krasopis v II.triede (1 hod.). Týždenný úväzok : 29 hod.
Tatra KT3UA
Tatra KT3UA je projekt modernizácie ukrajinských električiek česko-slovenskej výroby.
Modernizácia
Električka KT3UA je rovnako ako plzenská Tatra K3R-NT zostavená z dvoch starších vozňov Tatra T3. Vozové skrine boli skrátené a medzi ne bol vložený nový stredný nízkopodlažný článok. Dosadená bola nová elektrická výzbroj typu TV Progress, zmodernizovaný bol interiér a stanovisko vodiča. Pantograf zostal pôvodný. Boli nainštalované aj nové čelá vozňa podľa návrhu Ing. arch. Patrika Kotasa.
Modernizácie boli vykonané v šumperskej spoločnosti Pars nova v rokoch 2004 a 2005. Prestavané boli dva vozne, resp. 4 električky T3, prvý prototyp bol určený pre Kyjev, druhý bol dodaný do Krivého Rogu. V modernizáciách sa zatiaľ v roku 2006 nepokračuje.
NGC 6347
NGC 6347 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. júla 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Kemeneshőgyész
Kemeneshőgyész je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Pápa.
Má rozlohu 2608 ha a žije tu 532 obyvateľov (2007).
Zbýšov (okres Vyškov)
Zbýšov je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 571 obyvateľov, z toho 276 mužov a 295 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 35,6 roka, ženy 40,2 roka).
Castillon-la-Bataille (kantón)
Castillon-la-Bataille je francúzsky kantón v obvode Libourne v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 14 obcí.
Kniha džunglí (Kipling)
Kniha džunglí alebo staršie Kniha džungle je dvojdielna kniha britského spisovateľa Rudyarda Kiplinga z roku 1894 a 1895. V origináli ide o dve samostatné knihy The Jungle Book a The Second Jungle Book; v roku 2002 vyšlo dielo aj po slovensky v podobe dvoch kníh Kniha džunglí a Druhá kniha džunglí.
Slovenské vydania
Slovenské vydania knihy  :
Preklady Margity Pauliny Tóthovej sú pravdepodobne prekladmi len prvého dielu (naznačuje to text Encyklopédie spisovateľov sveta, ktorý uvádza ako prvý rok slov. vydania druhého dielu rok 1957, ako aj popisy v knižničných katalógoch; pozri ale poznámku nižšie k informácii časopisu Listy).
V roku 1978 vyšla slovenská dramatizácia knihy (preklad: Mikuláš Fehér, úprava: Dagmar Martincová, Václav Martinec).
Kniha džunglí I.
Mladý indický chlapec je po útoku chromého tigra Šer Chána na jeho rodičov od nich oddelený a náhodou natrafí v džungli Síoni (Madhjapradéš) na vlčiu rodinu, ktorá ho pod vedením vlčice Rakši spoločne so svojimi mláďatami vychová. Vlci ho pomenujú Maugli a postupne sa učí všetky schopnosti pre potrebu prežitia v džungli. Po nejakom čase, aby získal uznanie, je ako ostatné mláďatá predvedený celej vlčej svorke. Potom ako sa za neho prihovorí medveď Balú a panter Bagíra ho do svorky prijmú. Pretože hlavný vlk Akela je už starý a slabý, sa Šer Chánovi, ktorý si na chlapca neústupne robí nároky, podarí presvedčiť čím ďalej tým viac vlkov až pokým svorka bez vodcu a disciplíny Mauglího vylúči. Varovanému a zbraňou ohňa, pred ktorou zvieratá utekajú, obdarenému Mauglimu sa podarí zabrániť aby ho vlci a Šer Chán napadli. Nakoľko ho presvedčili o tom že je človek, Maugli opúšťa džungľu a vracia s k ľuďom.
V tretej poviedke o Mauglim sa píše o tom, ako po udalostiach v prvej poviedke prišiel medzi ľudí a len ťažko sa učil ich reč a primeranému vystupovaniu medzi nimi. Stane sa pastier a dáva pozor na dedinské byvoly. Vlčí bratia Maugliho varujú, že ho opäť sleduje Šer Chán. Maugli využije byvoly nato, aby Šer Chána zahnal do úžiny a nechá ho nimi udupať. Po jeho triumfe nad úhlavným nepriateľom ho dedinčania obvinia z bosoráctva a z dediny ho vyženú. Maugli sa vráti do džungle, aby tam žil so svojimi vlčími bratmi, s ktorými ho vychovala matka Rakša.
V žiadnej súvislosti s ostatnými príbehmi z knihy nie je príbeh o Kotíkovi, bielom tuleňovi v severnom Pacifiku. Keď sa Kotík hrá s rovesníkmi, prídu lovci tuleňov zaženú tulene na odľahlé miesto a tam ich usmrtia. Iba Kotík ostane vďaka výnimočne bielej koži a poverám lovcov ušetrený. Zdesene sa pokúša zažitú situáciu opísať ostatným tuleňom. Ale ešte žiadny tuleň na vlastné oči nevidel zabíjanie a preto mu lenivo nevenujú žiadnu pozornosť. V nasledujúcich rokoch v ktorých vyrastá sa zúfalo snaží nájsť východisko z každoročného umierania tuleňov. Konečne sa mu podarí natrafiť na sirény, ktoré mu ukážu odľahlé opustené miesto, na ktoré ešte nikdy nevkročila ľudská noha a ktoré ponúka rajské podmienky pre život tuleňov. Vráti sa naspäť a v boji porazí najsilnejšieho tuleňa a jeho ľud, ho podľa sľubu ak tuleňa porazí ho nasledovať, odvedie do novej krajiny, kde sa dá žiť v istote.
Rikki-Tikki-Tavi je malá promyka mungo, ktorá sa zatúla do záhrady bielej rodiny. Dôverčivo sa tam udomácni a rodinu viackrát udatne obráni pred nebezpečními útokmi hadov, raz pred malým jedovatým hadom a dvakrát pred veľkými kobrami. Túmai je desaťročný chlapec, ktorý sprevádza svojho otca, sprievodcu slonov v tretej generácii, v pohorí Garo (Meghálaj), aby ulovili a zabili niekoľko slonov. Túmaj sa správa nebojácne a statočne a jeho najväčším prianím je stať sa lovcom slonov. Ale z rozprávania sa dozvedel, že lovcom slonov sa môže stať iba ten, kto videl tanec slonov. Keďže takýto tanec ešte nikto nevidel, znamená to, že sa lovcom slonov nikdy stať nemôže. Jedej noci odcvála na slonovi svojho otca do džungle a naozaj sa tam stane svedkom tejto výnimočnej udalosti.
V noci pred vojenskou prehliadkou jeden vojak tajne vypočuje rozhovor hovoriacich zvierat.
Canso (kráter)
Canso je kráter Marsu. Nachádza sa 450 km západne od miesta pristátia Viking 1, mierne severovýchodne od Lunae Planum a západne od Chryse Planitia. Kráter je pomenovaný podľa rybárskeho mesta Canso v Novom Škótsku. Meno bolo oficiálne potvrdené v Marťanskom povrchovom názvosloví v roku 1988 Medzinárodnou astronomickou úniou (IAU).
Okyslenie
Okyslenie alebo okysľovanie alebo acidifikácia môže byť:
Joan Crawford
Joan Crawford (vlastným menom Lucille Fay LeSueur; * asi 23. marec 1904, San Antonio, Texas, USA – † 10. máj 1977, New York, New York) bola americká filmová a divadelná herečka.
Detstvo a mladosť
V roku 1922 sa prihlásila na Stephens College v Columbii, neskôr ani túto školu nedokončila a až do svojej smrti mala len základné vzdelanie.
Kariéra
Pod menom Lucille LeSueur začala tancovať v zboroch. Neskôr si ju všimol producent Jacob J. Shubert. Ten jej dopomohol sa dostať na divadelné dosky.
Crawford bola s prácou v divadle spokojná a tak oslovila Loews Theaters Nils Granlund, ktorá jej zaistila pozíciu na televíznych obrazovkách. Na Vianoce, roku 1924 podpísala zmluvu so spoločnosťou Metro-Goldwyn-Mayer, známou ako MGM. Bola platená týždenne 75 dolármi.
Jej prvým filmom bol film Lady of the Night v roku 1925. Crawford bola nespokojná však zo svojím menom, pretože si bola istá, že znie nevkusne. Preto požiadala vedúceho MGM, Petea Smitha, aby jej pomohol vybrať nejaké meno, pod ktorým môže umelecky vystupovať. Prvou voľbou bol pseudonym Joan Arden, ale neskôr sa rozhodla, že chce aby jej umelecké meno znelo Jo-Anne Crawford.
Od začiatku svojej kariéry považovala herečku Normu Shearer za najobľúbenejšiu herečku štúdia, za svoju profesionalitu.
V roku 1932, stvárnila prostitútku Sadie Thompson, vo filme Rain. vľavo|náhľad|Na plagáte filmu Love on the Run, z roku 1936 Crawford patrila medzi populárne filmové herečky až do polovice 30. rokov. Napriek filmom v ktorých sa objavovala, stále túžila po dramatickejších úlohách a preto často prosila vedúcich spoločnosti MGM aby jej hľadali úlohy toho typu. V roku 1935 hrala vo filme I Live My Life, film mal úspech a tiež aj jej herecký výkon. Jej ďalšie úspešné filmy boli The Gorgeous Hussy z roku 1936 a Love on the Run, z rovnakého roku.
Po 18 rokoch, dňa 29. júna 1943 bola jej zmluva s MGM ukončená. 1. júla 1943, podpísala zmluvu s Warner Bros. Jej prvým filmom pre štúdio bol Hollywood Canteen.
V roku 1945 hrala hlavnú úlohu v dráme Mildred Pierce. Crawford musela kvôli filmu robiť kamerové skúšky, pretože režisér ju pôvodne nechcel obsadiť. Film sa stal veľmi úspešným. Získala ocenenie Academy Awards, za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe. Jej ďalším filmom bol film Humoresque z roku 1946, v hlavnej úlohe s Johnom Garfieldom. Druhú nomináciu v rovnakej kategórii získala za jej herecký výkon v roku 1947, v dráme Possessed.
V roku 1952 po dokončení filmu This Woman Is Dangerous, požiadala o zrušenie zmluvy so spoločnosťou Warner Bros. V rovnakom roku získala aj svoju tretiu nomináciu na Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme Sudden Fear. náhľad|Joan Crawford, počas natáčania filmu [[What Ever Happened to Baby Jane?|Whatever Happened to Baby Jane? z roku 1962]] V roku 1954 hrala vo filme Johnny Guitare, spolu s Sterlingom Haydenom a Mercedes McCambridge. V roku 1959, hrala vo filme The Best of Everything. Aj keď nehrala hlavnú úlohu, získala od kritikov pozitívne recenzie. V roku 1961 prijala rolu Blanche Hudson, v dráme Whatever Happened to Baby Jane?. Režisér filmu bol Robert Aldrich. Vo filme hrala aj herečka Bette Davis, ktorá v roku 1962 získala za svoju úlohu nomináciu na Academy Awards. Bola nahnevaná, že za svoju rolu nezískala nomináciu na Academy Awards a preto kontaktovala každého z nominovaných (Katharine Hepburn, Lee Remick, Geraldine Page a Anne Bancroft), že v prípade ich neprítomnosti či by mohla prebrať ich ocenenie. Nakoniec sa tak aj stalo, ocenenie získala Anne Bancroft, a cenu za ňu prevzala Crawford. Jej herecká kolegyňa Bette Davis celý život tvrdila že ju Crawford nenávidí. Veľkou inšpiráciou ich niekoľko ročného sporu a tiež aj natáčania filmu Whatever Happened to Baby Jane? bol seriál Feud, ktorý sa natáčal v roku 2017 a postavu Crawford vo filme stvárnila herečka Jessica Lange. Postava Blanche Hudson vo filme Whatever Happened to Baby Jane?, bola poslednou väčšou rolou Crawford. V roku 1968 nahradila jej nevlastnú dcéru pri natáčaní seriálu The Secret Storm.
V roku 1970, hrala v menej úspešnom filme Trog. V roku 1972 ukončila svoju kariéru, ktorá trvala 45 rokov a na svojom konte mala viac ako 80 filmov. V rovnakom roku získala ocenenie Cecil B. DeMille Award. Tiež publikovala svoju knižnú autobiografiu s názvom A Portrait of Joan, ktorú napísala Jane Kesner Admore, v roku 1962. V roku 1971, publikovala svoju ďalšiu knihu, s názvom My Way of Life.
Jej posledné vystúpenie na verejnosti sa uskutočnilo 23. septembra 1974, na knižnej párty, kde ju sprevádzala jej dobrá kamarátka Rosalind Russell. Keď na druhý deň Crawford videla fotografie z večierka, bola natoľko pobúrená svojím vzhľadom, že zrušila všetky vystúpenia a rozhovory.
Súkromný život
náhľad|Joan Crawford v Night Gallery, v roku 1969
Vzťahy
Crawford bola štyrikrát vydatá. Jej prvé manželstvo bolo s Douglasom Fairbanksom Jr. Ich manželstvo skončilo v roku 1933 a herečka to odôvodnila tým, že sa cítila veľmi menejcenná, neskôr sa objavili aj informácie o nevere jej manžela.
V rokoch 1935 až 1939 bola vydatá za filmového herca Franchota Tonea. Manželstvo bolo spočiatku idylické ale neskôr boli medzi Crawford a Toneom nezhody. Manželstvo bolo rozvedené v roku 1939 a zostali po rozvode priateľmi. Dokonca sa o neho herečka postarala v dobe keď Tone trpel rakovinou pľúc a tiež pomáhala s prípravami na jeho pohreb v roku 1968.
Na jar 1942 sa spoznala s hercom Phillipom Terrym. Po šiestich týždňoch vzťahu sa pár zosobášil. Manželstvo skončilo v júni 1946. Herečka sa k jej tretiemu manželstvu málo kedy vyjadrovala.
V roku 1955 sa vydala za riaditeľa spoločnosti Pepsi-Cola, Alfredom Steeleom. Crawford očaril preto, pretože zbožňoval deti a nebol z hereckej brandže. Často sprevádzala svojho manžela na obchodných rokovaniach v Spojených štátoch, Kanade, Južnej Amerike a Európe. Dňa 4. apríla 1959 Steele zomrel v spánku na zlyhanie srdca. Crawford bola vymenovaná za riaditeľku spoločnosti Pepsi-Cola, kde fungovala v tejto pozícií do roku 1973, ale úspech spoločnosti nezabezpečila.
Deti
Herečka nemala vlastné deti, hoci ich veľmi chcela. Počas svojej kariéry však mala niekoľko potratov. Preto sa rozhodla si deti adoptovať. Crawford si adoptovala svoje prvé dieťa, v roku 1940. Keďže bola slobodná, kalifornský zákon jej zabránil v adopcii v štáte; preto zabezpečila adopciu prostredníctvom agentúry v Las Vegas. Dieťa bolo dočasne nazvané Joan, kým herečka nezmenila jej meno na Christina. Crawford si neskôr s manželom Phillipom Terrym, osvojili syna, ktorého nazvali Christopher Crawford.
V roku 1978 jej najstaršia dcéra Christina napísala knihu Mommie Dearest, v ktorej tvrdila, že Joan ju a jej brata zneužívala fyzicky a duševne. Podľa Christiny bola matka veľká alkoholička a že milovala len seba samú. Mnoho ľudí ako príklad Van Johnson, Marlene Dietrich, Myrna Loy, Katharine Hepburn a tiež Bette Davis neverili tvrdeniam Christiny, ktoré popísala v knihe. Betty Hutton a Helen Hayes však tvrdili, že boli svedkami agresívneho správania Crawforda voči deťom.
Posledné roky
Crawford rušila všetky verejné vystúpenia a začala odmietať rozhovory. Od roku 1972 do polovice roku 1975 ju trápili problémy so zubami. V októbri 1974 tento zdravotný problém liečila antibiotikami. V posledných rokoch jej života sa pošmykla a udrela sa do tváre, keď bola v podnapitom stave.
Úmrtie
Crawford zomrela 10. mája 1977 v jej byte v New Yorku. Príčinou smrti bol infarkt myokardu. 13. mája 1977 sa uskutočnil pohreb v Campbell Funeral Home v New Yorku. Vo svojej poslednej vôli, ktorá bola napísaná v roku 1976, herečka odkázala svojim dvom najmladším deťom, Cindy a Cathy, z jej majetku výše 2 milióny dolárov. Vydedila dcéru Christinu a Christophera. Ostatné peniaze darovala jej obľúbeným charitatívnym organizáciám.
16. mája 1977 sa uskutočnila spomienková bohoslužba pre Crawford v Unitary Church of All Souls na Lexington Avenue v New Yorku. Bohoslužby sa zúčastnila jej dlhoročná kamarátka Myrna Loy či Geraldine Brooks. 24. júna 1977 v divadle Samuela Goldwyna sa konala ďalšia spomienková bohoslužba. Crawford bola spopolnená a jej popol je v krypte so svojím štvrtým a posledným manželom Alfredom Steeleom na cintoríne Ferncliff Cemetery v Hartsdale v New Yorku.
Odkaz v kultúre
Má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy, za jej prínos do filmového priemyslu, ktorú dostala v auguste 1960. Časopis Playboy, zaradil Crawford medzi „100 Sexiest Women of the 20th century“, kde sa zaradila na 84.mieste.
V roku 1999, bola zvolená ako Americkým filmovým inštitútom ako desiata najväčšia hviezda klasického amerického filmu.
Tiež bola obľúbená u homosexuálov, ktorých počas svojho života obdivovala.
Štyri roky po jej smrti vydala skupina Blue Öyster Cul pieseň s názvom Joan Crawford. V roku 1989 vyšla kniha s názvom Bette a Joan: The Divine Feud, ktorý hovorí o ich konfliktoch počas natáčania filmu Whatever Happened to Baby Jane?.
Harvest Records
Harvest Records je britské hudobné vydavateľstvo, patriace pod Capitol Music Group, pôvodne pod EMI, založené v roku 1969. Špecializuje sa na progresívny rock.
Archingeay
Archingeay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kemenesszentpéter
Kemenesszentpéter je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Pápa.
Archingeay
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kemenesszentpéter
Má rozlohu 2135 ha a žije tu 694 obyvateľov (2007).
Igor I. (Kyjevská Rus)
Pôvod
Roku 912 sa stal vládcom Kyjeva Igor, ktorý bol podľa niektorých letopisov synom varjagského vládcu Novgorodu Rurika. Niektorí historici sa však domnievajú, že varjagská vláda v Kyjeve po odchode Olega na sever skončila a v osobe Igora sa dostala k moci nová slovanská dynastia. Tomu odporuje fakt, že Igor je obdobou škandinávskeho mena Ingvar. Igor však mohol byť potomkom Varjaga a slovanskej ženy. V každom prípade sa panovnícky rod, ktorý založil, označuje ako Rurikovci (na Rusi vládli do roku 1597, posledným vládnucim príslušníkom rodu bol cár Fiodor.)
Život
Rovnako ako jeho predchodca zaútočil Igor dvakrát proti Konštantínopolu. Roku 941 išlo o obyčajný nájazd nepočetnej kniežacej družiny, počas ktorého boli ruské lode spálené pod hradbami mesta povestným „gréckym“ ohňom. Bojovníci, ktorí unikli skaze, potom vydrancovali Bitýniu na južnom pobreží Čierneho mora. O tri roky neskôr zhromaždil Igor mohutné varjagsko-slovanské vojsko a najal kočovných Pečenehov, ktorí mali súčasne napadnúť Konštantínopol z pevniny. Byzantský cisár Roman I. Lakapenos sa o výprave Rusov dozvedel a poslal im naproti svojich najlepších vyjednávačov, ktorí mali bojovníkom ponúknuť rovnaký tribút, aký získal pre svojich vojakov v roku 911 Oleg. Výsledkom rokovania bolo uzatvorenie novej zmluvy, ktorá bola síce obdobou predošlej dohody, no jej podmienky boli výhodnejšie pre Byzanciu a Rusov v mnohom obmedzovali. Ak chceli na území ríše obchodovať, museli platiť clo a okrem toho sa zaviazali hájiť byzantskú pevnosť Chersonésos na Kryme pred útokmi nepriateľov.
V zmluve z roku 944 vystupuje kyjevský vládca Igor ako veľké knieža, to znamená prvý medzi ďalšími kniežatami východných Slovanov. Sám však používal chazarský titul kagan (rovnako ako jeho nástupcovia až po Jaroslava Múdreho). Igor sa snažil rozširovať moc kyjevských kniežat na ďalšie východoslovanské územia a primäť tunajšie kmene k poplatnej závislosti. Roku 945 bol zabitý pri vyberaní daní u Drevľanov. Vlády za jeho neplnoletého syna Sviatoslava sa ujala Olegova žena Oľga.
NGC 6348
NGC 6348 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 29. júna 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Acidita
Acidita môže byť:
Narziss Kaspar Ach
Život
Narziss Ach sa narodil 29. októbra 1878 Margarete Burgerovej, manželke praktického lekára. V rokoch 1890–1895 a 1898–1899 študoval medicínu a filozofiu vo Würzburgu, kde v júli 1895 promoval. V rokoch 1895–1896 pôsobil ako lodný lekár, neskôr pracoval na psychiatrickej klinike v Heidelbergu u Emila Kraepelina. Roku 1897 uskutočnil cestu do Ameriky, pričom sa hlbšie zaoberal morskou chorobou. Potom pôsobil na farmakologickom inštitúte v Štrasburgu. 22. novembra 1899 získal titul doktora filizofie u Oswalda Külpeho na psychologickom inštitúte vo Würzburgu. Tu zotrval do roku 1901. Neskôr zastával miesto asistenta na Filozofickom seminári v Göttingene, 31. júla 1902 sa stal docentom.
Le Puley
Le Puley je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tombara
Tombara môže byť:
NGC 6349
NGC 6349 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 15. júla 1879.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1990
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1990 boli v poradí 11. Majstrovstvá sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konali sa od 22. augusta1. septembra 1990 v troch čínskych mestách: Peking, Šanghaj a Šen-jang, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Egypta a Taiwanu. Svoj piaty titul získal Sovietsky zväz, ktorý vo finále zvíťazil nad obhajcom titulu z Číny.
Kerta
Kerta je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Ajka.
Má rozlohu 1546 ha a žije tu 667 obyvateľov (2007).
Királyszentistván
Királyszentistván je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v Balatonalmádskom okrese.
Má rozlohu 891 ha a žije tu obyvateľov.
Afarčina
Afarčina je nížinný východokušitský jazyk používaný v Etiópii, Eritreji a Džibutsku. Odhaduje sa približne 1,5 milióna užívateľov, predovšetkým medzi Afarmi. Základné poradie slov je rovnako ako v ostatných východokušitských jazykoch typu SOV (podmet - predmet - sloveso). Afarčina je blízko príbuzná jazyku Saho.
Šibská voda
Šibská voda je potok v hornom Šariši, na území okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Tople, má dĺžku a je tokom VI. rádu.
Prameň
V pohorí Čergov na severnom úpätí Bukového vrchu, v lokalite Lámanisko, v nadmorskej výške cca
Smer toku
Po obec Šiba viac-menej na severovýchod, odtiaľ po Bardejovskú Zábavu na sever, na území mesta Bardejov na severoseverovýchod.
Prítoky
Sprava Kľušovský potok, Lukavica, zľava prítok z juhovýchodného úpätia Žobráka, Richvaldský potok.
Ústie
Ústi do Tople pod vrchom Kopytovka na území mesta Bardejov v nadmorskej výške cca
Asjút
Asjút môže byť:
Coutras (kantón)
Coutras je francúzsky kantón v obvode Libourne v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 12 obcí.
New Ireland
New Ireland alebo Nové Írsko môže byť:
Hrušky (okres Vyškov)
Hrušky sú obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 771 obyvateľov, z toho 369 mužov a 402 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,0 roka, ženy 41,8 roka).