cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skladanie bielkovín
Levinthalov paradox
V skutočnosti trvá zloženie 100 aminokyselín dlhého polypeptidového reťazca približne 5 sekúnd a Levinthalov paradox bol v priebehu ďalších rokov čiastočne vysvetlený. Z tohto hľadiska bol dôležitý objav, že skladanie prebieha kotranslačne. To znamená, že N-koncová časť reťazca bielkoviny, ktorá ešte nie je dosyntetizovaná, nie je ovplyvnená týmito ešte nenasyntetizovanými úsekmi a zbaľuje sa od nich nezávisle. Dôležitým objavom bol aj veľký vplyv hydrofóbneho efektu, pre ktorý sa vo vnútornej časti molekuly bielkoviny vytvára tzv. hydrofóbne jadro, ktoré má veľký vplyv na jej stabilitu. Ďalším vysvetlením Levinthalovho paradoxu je hierarchická časová následnosť zbaľovania – rýchlejšie procesy zbaľovania ovplyvňujú procesy pomalšie. Najrýchlejšie sa skladajú sekundárne štruktúry (alfa-hélix a beta-skladaný list), blízke sekundárne štruktúry následne tvoria stabilné tzv. foldy. Následne medzi sebou interagujú jednotlivé foldy a postupne sa stabilizuje celá terciárna štruktúra.
Termodynamika skladania
Ako každý chemický proces, aj proces skladania bielkovín popisuje termodynamika pomocou veličiny zvanej Gibbsova energia (G). Gibbsova energia je veličina, ktorá hovorí o stabilite danej molekuly alebo komplexu molekúl. Ak je Gibbsova energia produktov chemického deja nižšia ako Gibbsova energia reaktantov (rozdiel Gibbsových energií ΔG je teda záporný), sú produkty termodynamicky stabilnejšie. Gibbsova energia je pri konštantnom tlaku a teplote definovaná ako kde
Entropia je veličina, ktorá charakterizuje neusporiadanosť v systéme – čím je neusporiadanosť väčšia, tým je entropia väčšia a tým je systém termodynamicky stabilnejší. Entalpia charakterizuje príspevok väzieb – čím je chemická väzba (jej väzbová energia) silnejšia (väčšia), tým je entalpia nižšia a systém termodynamicky stabilnejší. Pre výpočet celkovej zmeny Gibbsovej energie ΔG je potrebné brať do úvahy aj vodu, ktorá in vivo a aj in vitro vytvára okolné prostredie bielkoviny a interaguje s ňou: thumb|Hlavnou silou skladania bielkovín je hydrofóbny efekt: hydrofóbne postranné reťazce aminokyselín (čierne) sa zhlukujú vo vnútri molekuly Každý člen tejto rovnice vplýva na celkovú zmenu Gibbsovej energie bielkoviny počas jej skladania:
skladanie proteínov je teda z termodynamického hľadiska najviac ovplyvnené entropickým efektom, pretože molekuly vody sú okolo zbaleného proteínu omnoho menej usporiadané ako okolo proteínu nezbaleného. Tento efekt je častejšie nazývaný ako hydrofóbny efekt alebo hydrofóbna interakcia, pretože v konečnom dôsledku spôsobuje agregáciu nepolárnych postranných reťazcov vo vnútri bielkoviny a vystavenie polárnych postranných reťazcov na jej povrch. K zbaľovaniu tiež prispievajú disulfidické mostíky, soľné mostíky a van der Waalsove interacie.
Lievik skladania
thumb|Lievik zbaľovania znázorňuje energetický proces, ktorým bielkovina prechádza počas zbaľovania Lievik skladania (anglicky folding funnel) je náčrt procesu skladania proteínov z hľadiska termodynamiky. Nezbalených stavov je mnoho a sú charakteristické relatívne veľkou Gibbsovou energiou. Počas skladania sa Gibbsova energia znižuje a s ňou aj počet možných konformačných stavov, ktoré je možné nadobudnúť. Na spodku lievika je termodynamicky najstabilnejší stav, ktorý korešponduje s natívnym stavom bielkoviny. Hĺbka lievika naznačuje, do akej miery je natívny stav bielkoviny stabilný oproti denaturovaným stavom a jeho šírka naznačuje konformačnú entropiu stavov o danej energii.
Jednotlivé lieviky majú pre každý proteín iný tvar. Ten záleží na množstve možných konfigurácií, ktoré sú závislé na tom, aká je zložitá cesta skladania bielkoviny, či existujú semistabilné intermediáty skladania a či majú tieto intermediáty potenciálnu schopnosť tvoriť zhluky (agregovať). Napríklad pre bielkoviny, ktoré na poskladanie potrebujú pomoc od šaperónov (pozri nižšie) je typický výskyt viacerých hlbších lokálnych energetických miním, v ktorých sa môže daná bielkovina počas skladania "zaseknúť". Naopak, pre bielkoviny, ktoré je možné renaturovať, je typický hladký povrch lievika.
Šaperóny
Väčšina bielkovín nie je schopných zbaliť sa spontánne a potrebujú pomoc od iných bielkovín, ktoré s nimi interagujú a pomáhajú im nadobudnúť natívnu konformáciu. Tieto bielkoviny sa nazývajú šaperóny a väzbou na zbaľované proteíny im vytvárajú mikroprostredie, ktoré im skladanie z termodynamického hľadiska uľahčuje. Známe sú dve hlavné rodiny šaperónov – rodina Hsp70 a šaperoníny. .
Hsp70
Proteíny z rodiny Hsp70 majú relatívnu molekulovú hmotnosť okolo 70 000 a ich množstvo v bunkách sa zväčšuje po tepelnom šoku, z čoho vychádza ich názov (z angl. Heat shock protein). Tieto bielkoviny sa viažu na hydrofóbne časti bielkovín a tým ich chránia pred denaturáciou teplom a pred vytváraním agregátov s ďalšími syntetizovanými bielkovinami, ktoré ešte nie sú zbalené. Niektoré z nich na druhej strane blokujú skladanie bielkovín, ktoré musia zostať v nezbalenej forme, kým sa dostanú na membránu. Ďalšie sprostredkujú správne poskladanie kvartérnej štruktúry viacreťazcových proteínov. Na nezbalené bielkoviny sa môžu viazať aj viackrát, pričom vždy spotrebujú jednu molekulu ATP. Pre svoju funkciu potrebujú ďalšie menšie molekuly (ako napr. Hsp40). V krajnom prípade aspoň prenášajú polypeptid do šaperonínov.
Šaperoníny
thumb|Proteín v GroEL v rôznych rozlíšeniach Šaperoníny sú veľké proteínové komplexy, ktoré vo svojom vnútornom priestore uzatvárajú nezbalené polypeptidy a za spotreby ATP sprostredkujú ich zbalenie do natívneho stavu. Bakteriálne šaperoníny sú komplexom proteínov GroEL a GroES, ich analógy v eukaryotických organizmoch sa nazývajú Hsp60. GroEL má tvar sudu, do ktorého je navedený nezbalený polypeptid a v tomto "sude" je z oboch strán uzavretý proteínmi GroES. GroEL následne za pomalej hydrolýzy ATP postupne mení svoju konformáciu a tak núti bielkovinu v jeho vnútri skladať sa. Tento proces trvá približne 10 sekúnd, až kým nie je uvoľnená Jedna z podjednotiek GroES. Ak bielkovina nebola zbalená správne, proces sa môže opakovať.
Best of the Beast
Best of the Beast je prvá oficiálna kompilácia najvačších hitov britskej heavy metalovej skupiny Iron Maiden, ktorá vyšla v roku 1996 pri príležitosti 20.výročia vzniku skupiny v troch formátoch: LP s 34 skladbami, dvojCD s 27 skladbami a CD so 16 skladbami. Na albume sú zaradené z väčšej časti najznámejšie skladby skupiny, obsahuje však aj nové skladby, napríklad „Virus“, ktorú naspieval Blaze Bayley. Obal albumu a singlu „Virus“ navrhol Derek Riggs.
Skladanie bielkovín
Eliminácia nesprávne zbalených bielkovín
Napriek vyššie popísaným procesom, ktoré vedú k správnemu skladaniu bielkovín, sú v bunke syntetizované aj bielkoviny zbalené nesprávne. V skutočnosti je viac ako štvrtina všetkých syntetizovaných polypeptidov odstránená pre ich nesprávny folding. V eukaryotických bunkách sú bielkoviny, ktoré sú sekretované do extracelulárneho (mimobunkového) priestoru, zbaľované až v endoplazmatickom retikulu. V stresových podmienkach sa biosyntéza bielkovín v bunke zvyšuje a prevyšuje tak kapacitu endoplazmatického retikula. Bunka na to fyziologicky reaguje zvýšením koncentrácie šaperónov a znížením produkcie proteínov. Proteíny, ktoré sa stihli zbaliť nesprávne ešte pred bunkovou reakciou na ne, môžu byť degradované autofágiou, čo je proces, počas ktorého je vnútorná časť bunky obalená membránou a takto vzniknutá kapsula následne fúzuje (splynie) s lyzozómom, v ktorom sa nachádzajú degradačné enzýmy. Alternatívne môžu byť zle zbalené proteíny ubiquitinylované a zacielené do proteazómu.
Best of the Beast
Zoznam skladieb
{| border=0 cellspacing=5 cellpadding=5 |
Skladanie bielkovín
Amyloidózy
Ak nie sú zle zbalené proteíny odbúravané, môžu agregovať a vytvárať tzv. amyloidné vlákna, ktoré sú tvorené zle zbalenými sekretovanými proteínmi v extracelulárnom priestore. Jedno vlákno má priemer 7 – 10 nm. Pozostávajú z tzv. jadra, ktoré je tvorené agregovanými ß-skladanými listami jednotlivých zle zbalených bielkovín, pričom tieto ß-listy sú kolmé na pozdĺžny smer vlákna a postranných častí bielkovín. Amyloidné vlákna môže vytvoriť mnoho bielkovín a väčšina z nich má štruktúru vlákna stabilizovanú zvýšeným množstvom aromatických aminokyselín. Súbor ochorení, ktoré tieto vlákna spôsobujú, sa nazýva amyloidózy a tie často vznikajú práve mutáciou, pri ktorej sa zamení nejaká aminokyselina z bielkoviny za aromatickú aminokyselinu. Medzi najznámejšie amyloidózy patria tie, ktoré spôsobujú neurodegeneratívne ochorenia, akými sú Alzheimerova choroba, Huntingtonova choroba alebo Parkinsonova choroba.
Best of the Beast
Single
vydané: 2. september 1996
Skladanie bielkovín
Priónové ochorenia
Priónové ochorenia, tiež známe pod názvom spongiformné encefalitídy, sú, podobne ako amyloidózy, ochorenia, ktoré vznikajú zlým zbalením proteínu, v tomto prípade tzv. priónového proteínu. Patrí medzi ne Creutzfeldt-Jakobova choroba, Choroba šialených kráv, kuru a iné. Zle zbalený priónový proteín tvorý štruktúry podobné amyloidným vláknam. Navyše, zle zbalená forma tohto proteínu spôsobuje zmenu správne zbalených priónových proteínov na ďalšie zle zbalené proteíny. Fyziologická funkcia priónového proteínu však nie je známa. .
Krapkowice
Krapkowice (nem. Krappitz) je mesto v Poľsku v Opolskom vojvodstve v okrese Powiat krapkowicki v rovnomennej gmine.
Narodil sa tu Mikuláš Albert z Kaménka.
Žije tu 17 997 obyvateľov (30.6.2007).
Gmina Chełmek
Gmina Chełmek je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 27,24 km² a žije tu 12827 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 470,89 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Oświęcim.
Le Rozier
Le Rozier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Frank Sherwood Rowland
Frank Sherwood Rowland (* 28. jún 1927, Delaware, Ohio, USA – † 10. marec 2012, Newport Beach, Kalifornia) bol americký chemik, ktorý sa podieľal na odhalení príčin vzniku ozónovej diery.
V roku 1995 získal spoločne s Paulom Crutzen a Mario Molinom Nobelovu cenu „za ich prácu na chémii atmosféry, hlavne na spotrebe ozónu“.
Nadace Český literární fond
Nadace Český literární fond je česká nadácia podporujúca vznik nových hodnotných diel pôvodnej aj prekladovej literatúry, divadla, filmu, publicistiky, vedy, rozhlasu, televízie a zábavného umenie. Pôsobí ako jeden z mála alternatívnych neštátnych zdrojov financovania kultúry.
Nadácia ČLF formou grantov podporuje vydanie alebo realizáciu nekomerčných diel literatúry, divadla, vedy a filmu a periodík. Prostredníctvom štipendií napomáha vzniku nových umeleckých a vedeckých projektov.
Nadácia udeľuje Výročné ceny:
Spoločne s Nadání Josefa, Marie a Zdenky Hlávkových udeľuje tiež Literárnu cenu Josefa Hlávky.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2002
Majstrovstvá sveta vo futbale 2002 (oficiálne 2002 FIFA World Cup Korea Japan™) boli sedemnáste majstrovstvá sveta v dejinách futbalu. Finálový turnaj sa odohral medzi 31. májom a 30. júnom roku 2002 v Kórejskej republike a Japonsku. Turnaja sa zúčastnilo 32 mužstiev. Podľa rozhodnutia FIFA z mája 1996 sa po prvýkrát v histórii Majstrovstvá sveta konali v dvoch krajinách, čo zároveň znamenalo, že po prvýkrát na záverečný turnaj postupili priamo tri krajiny: usporiadateľaké 🇰🇷 a 🇯🇵 a obhajca 🇫🇷. Bol to prvý šampionát mimo územia Európy alebo Ameriky a posledný, na ktorý sa priamo kvalifikoval aktuálny majster sveta.
Majstrom sveta sa stala a piaty titul získala 🇧🇷, keď vo finále porazila 🇩🇪 2:0.
Mužstvá
Nasledujúcich 32 mužstiev zoradených podľa regiónov sa kvalifikovalo na záverečný turnaj. Usporiadateľské krajiny a obhajca titulu nehrali kvalifikáciu, ale postupovali priamo. Číslo v zátvorke označuje nasadenie mužstva pre tento turnaj:
Skupiny
Skupiny A, B, C, D sa hrali v Kórejskej republike. Skupiny E, F, G, H sa hrali v Japonsku.
Bodový systém
Systém hry v základných skupinách bude ligový. Každé mužstvo hrá s ostatnými v skupine jeden zápas. Víťaz získa tri body, za remízu je jeden bod a za prehru žiadny.
Výsledky bojov v základných skupinách
V nasledujúcich tabuľkách:
Skupina A
Všetky časy sú lokálne (UTC+9)
Osemfinále
Zápasy v Kórejskej republike:
Zápasy v Japonsku:
Štvrťfinále
Zápasy v Kórejskej republike:
Zápasy v Japonsku:
Semifinále
Zápas v Kórejskej republike:
Zápas v Japonsku:
Ultra Zoom
Ultra Zoom je séria digitálnych fotoaparátov od spoločnosti Olympus:
Leśnica
Leśnica je mesto v Poľsku v Opolskom vojvodstve v okrese Powiat strzelecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 913 obyvateľov (30.6.2007).
Gorazd Zvonický
Gorazd Zvonický, vlastným menom Andrej Šándor (* 29. jún 1913, Močarany (dnes mestská časť Michalovce) – † 27. júl 1995, Rím) bol slovenský básnik katolíckej moderny, katolícky kňaz, salezián, prekladateľ, editor edície Lýra, misionár, pedagóg a významný exilový pracovník.
Životopis
Vyrastal v chudobnom východoslovenskom maloroľníckom prostredí ako piate z ôsmich detí. Jeho talent a nadanie si všimla významná postava michalovského života – kňaz ThDr. Štefan Hlaváč, ktorý zariadil, aby šiel študovať do kňazského seminára k saleziánom. Večné sľuby saleziánskeho rehoľníka zložil 11. novembra 1940. V roku 1942 zmaturoval v Kláštore pod Znievom a od roku 1944 študoval teológiu vo Sv. Beňadiku a Sv. Kríži nad Hronom. Za saleziánskeho kňaza bol vysvätený 29. júna 1948 biskupom ThDr. Štefanom Trochtom. Počas povinnej vojenčiny sa zoznámil s básnikmi Jankom Silanom a Pavlom Ušákom-Olivom, ktorí v ňom prebudili záujem o poéziu. Až do násilného zatvorenia biskupského seminára v Trnave (19. mája 1949) pôsobil ako školský radca. Zároveň bol redaktorom časopisu Mládež a misie. V júni 1949 bol menovaný za správcu farnosti v Michalovciach.
V noci z 13. na 14. apríla 1950 sa po zatknutí dostal do izolačného tábora pre duchovných v Podolínci. Tu spolu so stovkami iných rehoľníkov strávil niekoľko tvrdých mesiacov. V auguste 1950 sa mu podarilo z tábora utiecť. 22.októbra 1950 tajne prešiel hranice cez rieku Morava a odišiel do slobodného zahraničia. Po krátkom pobyte v Taliansku odišiel do Buenos Aires v Argentíne. Tu sa aktívne zapojil do práce v Spolku slovenských spisovateľov a Zahraničnej Matice slovenskej. Keď bol v roku 1963 založený Slovenský ústav sv. Cyrila a Metoda v Ríme, vrátil sa do Európy a zapojil sa do práce ústavu. Stal sa redaktorom básnickej edície Lýra, členom predsedníctva Slovenského ústavu v Ríme a profesorom humanitných vied na gymnáziu Antona Bernoláka pri Slovenskom ústave sv. Cyrila a Metoda. Tu pôsobil až do roku 1990. Počas celého svojho pôsobenia v exile spolupracoval s mnohými slovenskými periodikami.
Gorazd Zvonický sa dožil pádu komunizmu. Po dlhých rokoch exilu mohol navštíviť rodné Slovensko, čo pre neho znamenalo obrovskú satisfakciu. Zomrel v Ríme a bol pochovaný v slovenskej hrobke na cintoríne Prima Porta na Via Flaminia. 29. júna 1996 boli jeho telesné pozostatky prenesené na Národný cintorín v Martine.
Pri príležitosti 100. výročia jeho narodenia (2013) vyšla životopisná kniha Zvuk zvonov - Gorazd Zvonický, ktorej autorom je jeho žiak Zlatko Kubanovič, životopisný film Gorazd Zvonický známi/neznámy (52 min.), režírovaný Borisom Voroňákom a Slovenská pošta vydala známku Gorazd Zvonický (1913-1995). Poštová známka vyšla z emisného radu Osobnosti, v nominálnej hodnote 0,65 €.
V roku 1996 bola Okresná knižnica v Michalovciach premenovaná na Zemplínsku knižnicu Gorazda Zvonického.
Tvorba
Literárnymi dielami prispieval do viacerých periodík, ako napr.: Rozvoj, Don Bosco, Saleziánske zvesti, Mládež a misie, Slovenské pohľady, Kultúra a iné. Venoval sa najmä písaniu poézie, no pokúšal sa písať i prózu (Okolo kľúčovej dierky, Keď mlčať nie je zlato) a okrem vlastnej tvorby tiež prekladal z taliančiny.
Vodné dielo Mikšová
Vodné dielo Mikšová je vodné dielo na rieke Váh, južne od Bytče. Je súčasťou Vážskej kaskády a využíva akumulačnú schopnosť Hričovského kanála. Patrí medzi naše najvýkonnejšie vodné elektrárne v Bytčianskom okrese.
Postupnosť
Postupnosť môže byť:
Holešovice
Holešovice sú pražská štvrť. Takmer celé územie patrí k mestskej časti Praha 7, ale nepatrná časť na juhozápade (pobrežie Vltavy medzi Čechovým mostom a ulicou U plovárny) patrí k mestskej časti Praha 1. Hlavná časť Holešovíc leží v tzv. Pražskom meandre Vltavy na jej ľavom brehu, k Holešoviciam patria Bubny a na návrší štvrť Letná.
Stredooceánsky chrbát
thumb|right|Vznik stredooceánskeho chrbta výstupom [[Magma|magmy.]] thumb|right|Topograficky výrazný stredooceánsky chrbát v Atlantickom oceáne. Stredooceánsky chrbát je podmorské pohorie, vytvorené výstupom magmy zo zemského plášťa. Stredooceánske chrbty sa nachádzajú na hraniciach dvoch rozchádzajúcich sa platní a sú najdlhším horským systémom na Zemi - ich dĺžka je asi 60 000 km.
Stredooceánske chrbty sú geologicky aktívne. Magma vystupuje systémom zlomov a vytvára novú oceánsku kôru, spolu s reťazou podmorských vulkánov. Najmladšie horniny sa nachádzajú v centre chrbta a postupne sú odsúvané ďalej od chrbta. Tento proces bol pozorovaný ako rozchádzanie sa morského dna. Rýchlosť rozpínania nie je pri všetkých stredooceánskych chrbtoch rovnaká a rozoznávajú sa dva typy : Výlevy magmy v oblasti stredooceánskych chrbtov neprebiehajú neustále ale sa periodicky opakujú každých niekoľko tisíc rokov.
Na opačnom konci platne sa nachádza hlbokomorská priekopa, kde dochádza k poklesávaniu oceánskej kôry naspäť do plášťa. Najčastejšie sa vyskytujúca hornina je bazalt.
Existencia stredooceánskych chrbtov bola potvrdená až v päťdesiatych rokoch 20. storočia, nakoľko až vtedy sa začal robiť systematický výskum morského dna.
Zakaukazská socialistická federatívna sovietska republika
Vytvorenie Zakaukazskej socialistickej federatívnej sovietskej republiky (skrátene: Zakaukazská SFSR; ; ; ; ) bolo schválené na 1. zjazde komunistických strán Azerbajdžanu, Arménska a Gruzínska vo februári roku 1922. 12. marca toho istého roku podpísali zástupcovia týchto republík zmluvu o federatívnom zväzku a v decembri 1922 ju schválil I. zjazd zakaukazských sovietov.
Mičovice
Mičovice je obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 337 obyvateľov, z toho 176 mužov a 161 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,3 roka, ženy 42,8 roka).
Doha
Doha môže byť:
Rad (matematika)
V matematike je (nekonečný) rad postupnosť, ktorej n-tý člen predstavuje súčet prvých n členov danej postupnosti a_n. Tento súčet sa označuje ako čiastočný (parciálny) súčet postupnosti a_n.
Ak sú členy daného (nekonečného) radu čísla, potom sa takýto rad nazýva číselným radom (alebo taktiež rad s konštantnými členmi). Ak n-tý prvok radu závisí nielen na svojom poradovom čísle n, ale tiež na ďalších parametroch, potom takýto (nekonečný) rad označujeme ako funkčný prípadne tiež funkcionálny rad. Funkčný rad získame z postupnosti funkcií f_n(x).
Neformálne sa ako (nekonečný) rad často označuje nekonečný súčet postupnosti a_n, ktorý sa symbolicky zapisuje ako:
V prípade postupnosti funkcií nahradzujeme a_n symbolom f_n(x).
Súčet radu (definícia ad a)
Pre postupnosť definujeme tzv. k-tý čiastočný súčet ako, teda (konečný) súčet prvých k prvkov postupnosti. Pomocou neho je definovaný súčet nekonečného radu ako, čiže limita postupnosti čiastočných súčtov.
Podľa (ne-)existencie tejto limity sa rady delia na:
Lesíček
Lesíček je obec na Slovensku v okrese Prešov.
História
Obec vznikla na základe zákupného práva na území Lipoveckého panstva. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1402, kde sa uvádza ako Erdewske. Ďalšie názvy boli Erdwchke, Erdechke a v roku 1808 Lesníček; maďarský názov je Erdőcske. Obec patrila Jurajovi zo Žehly a neskôr ju vlastnili rodiny Segneyovcov a Karolyiovcov. V 19. storočí patrili okolité lesy štátu.
V rokoch 1402 a 1427 bola obec zdanená z piatich port. V roku 1787 žilo 247 obyvateľov v 34 domoch a v roku 1828 rovnaký počet obyvateľov v 33 domoch.
Hlavnou obživou bolo poľnohospodárstvo, chov dobytka a práca v lesoch.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hosťovce (okres Košice-okolie)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hosťovce (okres Košice-okolie) v okrese Košice-okolie.
Čierny obelisk
Čierny obelisk (🇩🇪) je román nemeckého prozaika a dramatika Ericha Maria Remarqua z roku 1956 o následkoch vojny a kontrastoch v povojnovej nemeckej spoločnosti. Román situovaný do predvojnového obdobia 2. svetovej vojny tematicky nadväzuje na romány Na západe nič nové a Cesta späť s tým rozdielom, že opisuje ľudí ktorí vojnu prežili. Témou sú vojaci, ktorých vojna obrala o mladosť. Epizódy v románe majú nádych nostalgie a smútku uprostred veselosti a v neveselých veciach nachádzame komickosť, čím sa románová tragika mení na komédiu.
Obsah
Dej románu sa odohráva v čase v ktorom sa Nemecko zmieta v hospodárskej kríze, nezamestnanosti a hyperinflácii, v čase nadchádzajúceho fašizmu. Hlavná postava Ludwig Bodmer, aranžér, agent a obchodný vedúci firmy predávajúcej náhrobné kamene sa snaží zorientovať v neistom svete, v ktorom je "istá len smrť". Prostredníctvom jeho hlavnej postavy spoznáme pestrý život mestečka Werdenbrück so statočnými ľudmi i príležitostnými "umelcami", povaľačmi, prostitútkami, svet krčiem, speváckych spolkov a verejných domov. Do tohto rámca autor vkladá Ludwigov intímny svet, čistú ideálnu lásku a vzťah k potulnej umelkyni - chorobomyseľnej Izabele z blízkeho ústavu. Do protikladu ju autor stavia ako uzdravenú Genevièvu, pričom práve ona pre Ludwiga stvárňuje nedosiahnuteľnosť a skutočný svet. Týmto spôsobom autor zobrazuje rozličné roviny skutočnosti. Román končí Ludwigovou rezignáciou a jeho odchodom do Berlína, pričom za sebou necháva aj priateľov, ktorých už nikdy neuvidí.
Symbolika
Čierny obelisk bolo označenie od roku 1880 masovo vyrábaného pomníka a náhrobný kameňa. Nakoľko bol tento obelisk obľúbený práve lepšou spoločnosťou, stal sa symbolom bohatého meštiactva. Remarque v románe stvárňuje kritiku spoločnosti tým, že pravicovo orientovaný vojak mimo službu sa na čierny obelisk vymočí a čierny obelisk hrdina románu napokon predá majiteľke verejného domu.
MTS
MTS môže byť:
Lewin Brzeski
Lewin Brzeski je mesto v Poľsku v Opolskom vojvodstve v okrese Powiat brzeski v rovnomennej gmine.
Žije tu 5 839 obyvateľov (30.6.2007).
MTS
mts môže byť:
Mts môže byť:
Karol V.
Karol V. môže byť:
Karolo (regantoj)
Gmina Cewice
Gmina Cewice je vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 187,86 km², žije tu 6 891 obyvateľov (2006) a priemerná hustota zaľudnenia je 36,68 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Lębork.
Siracourt
Siracourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tvář
Tvář bol literárny a kritický časopis mladšej generácie spisovateľov, ktorý vychádzal v rokoch 1964-1965 a 1968-1969. Na rozdiel od predchádzajúcich časopisov pre mladých autorov Květen a Plamen sa výslovne nehlásil k marxistickej ideológii. Hoci vychádzal len krátku dobu, mal veľký význam pre formovanie mladšej generácie spisovateľov, kritikov aj spoločenských vedcov.
Názov sa odvolával na báseň Františka Halasa "Tvář" a programom bola neideologická poézia a literatúra. Medzi prvých autorov Tváře patrili Jiří Gruša, Petr Kabeš, Jan Lopatka, Jiří Pištora, neskôr Bohumil Doležal, Václav Havel, Zbyněk Hejda, Věra Linhartová, Emanuel Mandler, Jan Nedvěd, Jiří Němec a ďalšie. Okrem pôvodných textov básnických, prozaických i odborných publikovala Tvář aj preklady, recenzie atď.
Veľký výbor z textov publikovaných v Tváři vyšiel roku 1995 v nakladateľstve Torst.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skároš
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skároš v okrese Košice-okolie.
Hloubětín
náhľad|Kostol Sv. Juraja
Hloubětín je pražská štvrť a katastrálne územie v pražskom mestskom obvode Praha 9. Prevažná časť Hloubětína patrí do mestskej časti Praha 14. Časť západne od Priemyselného polookruhu (napríklad Vozovňa Hloubětín, Tesla Hloubětín, Hořejší rybník na Rokytke a zástavba okolo Jahodnickej ulice), s výnimkou bloku pri ulici Na obrátce patrí do mestskej časti Praha 9. Do mestskej časti Praha 10 patrí iba nepatrný pruh neobbývanej a nezastavanej pôdy medzi objektom Perlitu a Konstruktivy a železničnou spojkou Malešice–Jahodnice západne od Průmyslovej ulice.
1. júl
Udalosti
thumb|224x224px|úvodný ročník [[Tour de France]]
Narodenia
thumb|upright|[[Olivia de Havillandová (* 1916)]] thumb|upright|[[Carl Lewis (* 1961)]] thumb|upright|[[Liv Tylerová (* 1977)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Marlon Brando († 2004)]] thumb|upright|[[Nicholas Winton († 2015)]]
François Mauriac
François Mauriac (* 11. október 1885, Bordeaux – † 1. september 1970, Paríž) bol významný francúzsky spisovateľ, dramatik a esejista, predstaviteľ katolicizmu. Požadoval prísnu politickú spravodlivosť, obhajoval kolonizované národy. V roku 1952 získal Nobelovu cenu.
Les Bessons
Les Bessons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
François Mauriac
Biografia
François Mauriac sa narodil ako najmladší z piatich detí v zámožnej rodine bankára. Nemal ani dva roky, keď mu zomrel otec a od tej doby sa o deti spolu s matkou starali starí rodičia. Matka bola veľmi zbožná katolíčka, Françoisa preto ako sedemročného poslali do školy Mariánskeho rádu (Collège de Grand-Lebrun) na predmestí Bordeaux. V Bordeaux pokračoval aj v univerzitnom štúdiu, ktoré zakončil v roku 1905.
Les Bessons
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
François Mauriac
Biografia
V roku 1906 prišiel do Paríža, kde sa pripravoval na prijímacie skúšky na „École Nationale des Chartes“, kde ho prijali v roku 1908. Príliš dlho však na škole nevydržal – po niekoľkých mesiacoch z nej odišiel na základe pevného rozhodnutia, že svoj život zasvätí literatúre. Svoje prvé dielo, básnickú zbierku Les mains jointes (Zopäté ruky) vydal hneď v nasledujúcom roku (1909), ďalšiu zbierku básní „Adieu à l'adolescence“ (Zbohom dospievanie) v roku 1911. Potom sa už zameral skôr na prózu.
Les Bessons
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
François Mauriac
Biografia
Jeho románový debut L’Enfant chargé de chaînes (Zviazané dieťa) vyšiel v roku 1913. Mauriac si osvojil typický štýl písania, veľmi poetický a sugestívny. Jeho rané práce patria súčasne do obdobia jeho osobnej mladistvej spirituálnej krízy, kedy trpel pocitom, že kresťanské duchovné zameranie človeka je potlačujúcim faktorom prirodzených ľudských potrieb, preto zobrazujú predovšetkým boj medzi citmi a rozumom, respektíve túžbou a zodpovednosťou vnútri človeka. Táto téma sa stáva ústrednou problematikou Mauriacových diel aj do budúcnosti, ale už v oveľa hlbšom rozmere.
Les Bessons
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
François Mauriac
Biografia
Počas prvej svetovej vojny bol Mauriac povolaný, aby slúžil na Balkáne ako príslušník Červeného kríža. V roku 1922 vydal ďalší román Le baiser au lépreux (Bozk malomocnému), ktorý bol jeho prvým výrazným úspechom.
Ďalšie Mauriacove práce boli síce odmietnuté pravým krídlom katolíckych kritikov, novelu Thérèse Desqueyroux (Tereza Desqueyrouxová) 1927 prijali čitatelia aj ostatná kritika nadšene, označila ju za historicky najlepší francúzsky román. Kniha vychádza zo skutočnej udalosti. Mladá manželka začína postupne nenávidieť svojho manžela, hrubého statkára a nakoniec ju jej nenávisť doženie k jeho vražde. Román zobrazuje nepokoj a nenaplnenie človeka, núteného žiť v provinciálnom prostredí, obmedzenom množstvom predsudkov, vrátane sexuálnych. Dielo vo svojom hlavnom posolstve obsahuje autorovu tradičnú tému hriechu a vykúpenia, respektíve obhajobu človeka, ktorý sa síce jednoznačne previnil, ale jedinečnosť jeho osobnej citovej a morálnej skúsenosti zostáva vonkajšiemu svetu pri jeho posudzovaní skrytá, hoci je hlavným a jediným skutočným jeho obrazom vo vzťahu k etickému kódexu.
Lenzov zákon
Lenzov zákon je fyzikálny zákon popisujúci vzťah medzi elektrickým prúdom a zmenou magnetického indukčného toku. Zákon bol v roku 1833 sformulovaný nemeckým fyzikom Heinrichom Friedrichom Lenzom na petrohradskej akadémii, znie: Zákon sa dá odvodiť od Faradayovho zákona elektromagnetickej indukcie, stačí si v ňom len všimnúť znamienko mínus.
François Mauriac
Biografia
V júni 1933 ho prijali do Francúzskej akadémie. V tom čase písal pre parížsky denník „Le Figaro“, kde pravidelne uverejňoval svoje články, v ktorých upozorňoval na hrozbu nastupujúceho fašizmu. Tridsiate roky boli súčasne obdobím, kedy písal aj divadelné drámy, ktoré boli uvádzané s pomerne slušným úspechom v Comédie Française (napr. jeho prvá dráma Asmodée dosiahla v rokoch 1937 – 1938 sto repríz).
Lenzov zákon
Princíp vlaku budúcnosti
Napríklad vlak, ktorý sa pohybuje na magnetickom vankúši (maglev). Namiesto koľajníc sa vlak pohybuje po trati vybudovanej z kovových pásov. V podvozku má zabudovanú sústavu magnetov. Pri veľkej rýchlosti magnety vytvárajú v kovových pásoch premenné magnetické pole, v ktorom sa indukujú uzavreté vírivé prúdy. Vírivé prúdy môžu mať veľké hodnoty a preto aj silné magnetické pole. Riadia sa Lenzovým zákonom a sú namierené proti príčine čo ich vyvolala. Vírivé prúdy svojim magnetickým poľom odpudzujú magnety na podvozku. Magnetické sily spôsobujú nadnášanie vlaku nad traťou. Kolesá vlaku sú potrebné len na rozjazd.
François Mauriac
Biografia
V roku 1941 vydal pravdepodobne svoje najvýznamnejšie dielo, román La Pharisienne (Farizejka). V priebehu druhej svetovej vojny aktívne spolupracoval s La Résistance – hnutím, v ktorom pôsobilo mnoho spisovateľov, odmietajúcich okupáciu Francúzska. Mauriac bol veľkým prívržencom hlavného predstaviteľa francúzskej zahraničnej armády generála Charlesa de Gaulla (neskoršieho francúzskeho prezidenta). Po vojne podporoval jeho politické ambície a predovšetkým jeho protikoloniálnu politiku (v roku 1964 o ňom napísal rozsiahlu biografickú esej). V roku 1952 vydal François Mauriac ďalší vynikajúci román Galagai a súčasne získal Nobelova cena za literatúru. O šesť rokov neskôr ho De Gaulle vyznamenal Veľkým krížom čestnej légie.
Lenzov zákon
Indukčná brzda
Otáčajúci sa kotúč prechádza oblasťou medzi nadstavcami jadra cievok. Pri tomto pohybe dochádza v kotúči ku zmenám magnetického poľa. V dôsledku tejto zmeny sa vo vodivom kotúči indukujú vírivé prúdy, ktoré pôsobia proti zmene magnetického poľa. Majú brzdiaci účinok.
François Mauriac
Biografia
Od začiatku päťdesiatych rokov písal Mauriac pravidelne každý týždeň novinové stĺpčeky (nazývané Bloc-notes), ktoré si získali veľký ohlas. Koncom päťdesiatych rokov ich začal spracovávať knižne, aby neskôr vyšli v dvoch zväzkoch ako Le Nouveau Bloc-notes (1958 – 1960) a (1961 – 1964). Jeho práca v šesťdesiatych rokoch sa okrem toho obmedzuje už takmer len na písanie spomienok, ktoré zahŕňajú aj filozofické a politické úvahy. François Mauriac zomrel v Paríži 1. septembra 1970, pochovaný bol na cintoríne vo Vémars, kde v posledných rokoch pred smrťou žil.
Charakteristika tvorby
Dielo Françoisa Mauriaca je významné predovšetkým tým, že autor patrí medzi tradičných románopiscov, pre ktorých viditeľný svet neprestal existovať, ktorého hrdinovia sú ľudia s dušami v duchu kresťanského pohľadu, spisovateľ, osobujúci si základné právo na komentár, teda na vyjadrenie svojich názorov. Jeho apológia človeka je vlastne schopnosťou videnia zárodočného jadra ľudskej podstaty, ktorá – akokoľvek obrastená pokrivenými vetvami predsudkov, zvykov, primárneho egoizmu a archetypov – nesie všetku ťažobu citového a morálneho rozporu života.
Anglický spisovateľ Graham Greene, ktorého Mauriac obdivoval (obdiv bol vzájomný, rovnako ako boli príbuzné aj ich ústredné témy) a považoval ho za najväčšieho moderného románopisca, o ňom napísal: ''Udalosti v románoch F. Mauriaca jeho hrdinov obyčajne nemenia (čo je skutočnosť, ktorú romantické nepravdy nepoznajú), ale odhaľujú ich vnútro postupne s nesmiernou jemnosťou. Jeho morálne a náboženské cítenie sa od bežného diametrálne odlišuje – nenarazíte u neho na falošný predpoklad či na konvenčnú postavu. So sympatiami ukazuje spirituálnu podstatu človeka, skrytú pod vrstvou deštruktívneho sebectva a falošnej ľútosti. Pokrytec predsa nemôže žiť večne, bez toho, aby na neho nemali vplyv názory, ktoré vyznáva. V Mauriacovom diele má miesto irónia, nie satira. Keby bol Pascal písal romány, bol by použil práve túto metódu a tento tón''. Mauriacove dielo obsahuje takmer 60 titulov (románov, divadelných hier, esejí, filozoficky ladených biografií, polemík a politických úvah pamätí, takisto súbory novinových článkov a knihy spomienok).
Práce o autorovi
O Françoisovi Mauriacovi vyšlo okolo dvadsať podrobných biografií či štúdií. Vybrané:
Európska spoločnosť François Mauriac
Hlásiac sa k odkazu spirituality spisovateľovho diela vznikla spoločnosť „Association Européenne François Mauriac“, ktorej cieľom je podpora autorov a vydávanie diel súčasnej európskej literatúry, predovšetkým duchovného zamerania.
Hárún ar-Rašíd
náhľad|Hárún ar-Rašíd Hárún ar-Rašíd ( – Áron Spravodlivý) (* 17. marec 763, Rej, Irán – † 24. marec 809) bol piaty kalif z dynastie Abbásovcov v rokoch 786809. Je to tradičný hrdina arabského a islamského folklóru (zbierka Tisíc a jedna noc).
Meno
Jeho celé arabské meno je Hárún ibn Muhammad ibn Abd Alláh ibn Muhammad ibn Alí ibn Abd Alláh ibn Abbás ibn Abd al-Muttalib ibn Hášim ibn Abd Manaf.
Životopis
14. septembra 786 zomrel za nejasných okolností jeho brat a vtedy vládnuci kalif al-Hádí, čo Hárúnovi otvorilo cestu na trón. Hlavným vezírom (veľkovezírom) jeho vlády sa stal Jahjá ibn Chálid z vplyvnej perzskej rodiny Barmakiovcov. Hárún na jeho radu pozval do Bagdadu veľa učencov prevažne z Indie. Traduje sa, že pred prijatím islamu boli barmakovci budhisti. Členovia rodu Barmak sa stali vezírmi kalifov a udržiavali si silné politické postavenie. Jahjá ibn Chálid sa stal hlavným vezírom a jeho syn Džafar ibn Jahjá vezírom kalifa Hárúna ar-Rašída a fakticky kontrolovali celú štátnu administratívu. Boli považovaní za patrónov mnohých vied a umení. V Bagdade zanechali mnoho významných stavieb, založili prvé dielne na výrobu papiera a zaslúžili sa o rozvoj písomníctva. Počas vlády Hárúna ar-Rašída bola v Bagdade založená knižnica a centrum pre učencov Bajt al-Hikma - Dom múdrosti. Tu vznikli preklady Pytagora, Aristotela, Galéna, Hippokrata, indického Brahmaguptu.
V roku 803 upadla vezírova rodina do kalifovej nemilosti, Jahjá bol uvrhnutý do väzenia, kde v roku 806 zomrel. Jeho syn Dža’far bol popravený, rozštvrtený a časti tela boli vystavené po stranách mosta v Bagdade po dobu troch rokov. Príčina straty dôvery sa vysvetľuje vzťahom vezíra Dža’fara Barmaka a Hárúnovej sestry Abbásy, ktorí napriek zákazu kalifa splodili syna. Historik Ibn Chaldún spochybnil tento príbeh a ako dôvod uvádza neúctivé správanie členov barmakovskej rodiny a enormný nárast mocenského vplyvu rodiny, čím sa stali reálnou hrozbou kalifa.
ICC
ICC môže byť skratka pre:
Nebahovy
Nebahovy sú obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 491 obyvateľov, z toho 254 mužov a 237 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 40,6 roka, ženy 40,7 roka).
Hlubočepy
Hlubočepy sú mestská štvrť a katastrálne územie na juhu pražskej mestskej časti Praha 5.
Zástavba vlastnej štvrte Hlubočepy sa nachádza v údolí Dalejského potoka, ktoré ju veľmi limituje. Podzĺž hlavnej ulice, Hlubočepskej, zdvihajúcej sa na západ na Barrandov a vedúcej na východ na Zlíchov sa nachádza väčšina domov, niektoré boli postavené aj na svahoch. Sú to hlavne rodinné domy, napriek tomu sa v údolí nachádza niekoľko poschodových stavieb. Súčasťou historickej obce a katastrálneho územia Hlubočepy je aj Barrandov, Klukovice a Zlíchov.
Gmina Chełmiec
Gmina Chełmiec je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 112,01 km² a žije tu 24 473 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 218,49 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Nowy Sącz.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Barrandov
right|thumb|Centrum sídliska Barrandov
Barrandov je štvrť na juhu mestskej časti Praha 5 v katastrálnom území Hlubočepy, ležiaca na skale nad ľavým brehom Vltavy. Barrandov sa delí na starý a nový Barrandov. Starý Barrandov tvorí vilová štvrť, schátraný objekt Barrandovskej terasy a filmové ateliéry Barrandov. Nový Barrandov (bežne označovaný ako sídlisko Barrandov) tvorí sídlisko. Za zmienku stojí aj rezervácia Barrandovské skály.
Andreas Papandreu
Andreas Jeorjiu Papandreu (gr. Ανδρέας Γεωργίου Παπανδρέου, transliterácia Andreas Georgiou Papandreou) (* 5. február 1919, ostrov Chios, Grécko – † 23. jún 1996, Atény, Grécko) bol grécky ekonóm a socialistický politik. Jeho otec Georgios Papandreou pochádzal z Achaie a stal sa zakladateľom politickej dynastie, keď bol zvolený za premiéra. Andreas bol dvakrát predsedom gréckej vlády (od 21. októbra 1981 do 2. júla 1989 a od 31. októbra 1993 do 22. januára 1996).
Brodská (prírodná pamiatka)
Brodská je prírodná pamiatka v lokalite Halenkov – Nový Hrozenkov v okrese Vsetín. Patrí pod správu CHKO Beskydy. Prírodná pamiatka sa nachádza na južnom svahu hlavného hrebeňa Vsetínských vrchov v závere údolia Hrubá Brodská, južne pod vrcholom Beskyd.
Ochrana
Predmetom ochrany je prirodzený jedľobukový porast pralesovitého charakteru s výskytom vzácnych druhov fauny a flóry.
Moaré
Moaré alebo moiré môže byť:
Brodská (prírodná pamiatka)
Flóra
Na území PP sa nachádza prirodzený starý les, ktorý tvoria prevažne buk lesný (Fagus sylvatica) a jedľa biela (Abies alba). V bylinnom podraste rastie typická karpatská kvetena jedľobučín ako je zubačka žliazkatá (Dentaria glandulosa), zubačka cibuľkonosná (Dentaria bulbifera) a zubačka deväťlistá (Dentaria enneaphyllos) ai. Brodská je tiež významnou mykologickou lokalitou.
Fauna
Územie PP je významným hniezdiskom pre lesné vtákmi hniezdiace v dutinách ako je napr. ďateľ bielochrbtý (Dendrocopos leucotos), holub plúžik (Columba oenas), žlna sivá (Picus canus), muchárik malý (Ficedula parva), tesár čierny (Dryocopus martius), ďubník trojprstý (Picoides tridactylus). Na území sa vyskytujú aj silne ohrozený rys ostrovid (Lynx lynx), občas sa sem zatúla aj medveď hnedý (Ursus arctos).
Namysłów
Namysłów je mesto v Poľsku v Opolskom vojvodstve v okrese Powiat namysłowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 16 421 obyvateľov (30. 6. 2007).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slanec
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slanec v okrese Košice-okolie.
Vznik Slovenského štátu
náhľad|Porovnanie územia Slovenského štátu a dnešného Slovenska. Žlté a červené plochy predstavujú stratu územia v dôsledku Mníchovskej dohody a prvej Viedenskej arbitráže. Žltou farbou územia, ktoré pripadli nacistickému Nemecku, červeným územia, ktoré pripadli Maďarsku. Modrou územie, ktoré Slovensko odstúpilo po tzv. Malej vojne. Sivou územie nemeckej ochrannej zóny.
Slovenská republika (do 21. júla 1939 Slovenský štát) bol štát, ktorý vznikol krátko pred druhou svetovou vojnou na troskách Česko-slovenskej republiky ako priamy dôsledok zhoršujúcej sa medzinárodnej politickej situácie a hrubého nátlaku hitlerovského Nemecka. Slovensko, výrazne okyptené o južné územia zabrané Maďarskom a časť Oravy a Spiša, ktoré boli zabrané Poľskom, vyhlásilo samostatnosť 14. marca 1939. Česká časť spoločnej republiky sa stala súčasťou nacistickej Tretej ríše ako Protektorát Čechy a Morava.
Vznik autonómnej Slovenskej krajiny
Po Mníchovskej dohode sa stala dominujúcou stranou na Slovensku Hlinkova slovenská ľudová strana (HSĽS). HSĽS sa dlhodobo snažila o autonómiu Slovenska v rámci Česko-Slovenska, ale jeho úplná samostatnosť nikdy nebola súčasťou jej programu. Podľa posledných Hlinkových ústnych pokynov mala byť strana vedená v autonomistickom, nie však v separatistickom duchu. V užšom aj širšom predsedníctve HSĽS prevažovalo Tisovo umiernené krídlo, ktoré bolo ochotné riešiť postavenie Slovenska v rámci spoločného štátu s Čechmi. Tiso si ako pragmatik zároveň uvedomoval hospodárske a vojenské riziká, ktorým by musel samostatný štát čeliť. Konzervatívny kurz Tisovho krídla odmietala skupina okolo Karola Sidora, ktorý bol popri Tisovi najvážnejším kandidátom na predsednícky post po Hlinkovi. Sidor bol predstaviteľom propoľského krídla, ktoré zvažovalo ďalšiu budúcnosť v únii s Poľskom, alebo v štáte pod jeho ochranou. Sidor bol vnímaný ako predstaviteľ protičeského kurzu, aj on ale pred Mníchovom odmietol morálnu podporu Adolfa Hitlera pri riešení slovenskej otázky. Hitler vo svojej reči z 26. septembra 1938 požadoval sebaurčovacie právo nielen pre sudetských Nemcov, ale aj pre Slovákov. Už nasledujúci deň Sidor zareagoval na jeho podporu rozhlasovým prejavom, kde ocenil prístup česko-slovenského prezidenta a vyhlásil, že konsolidované Slovensko bude oporným pilierom spoločného česko-slovenského štátu. Popri týchto frakciách sa v HSĽS začala formovať skupina separatistov, ktorí považovali autonómiu za nedostatočnú a požadovali úplné odčlenenie od Česko-Slovenska. Tvorili ju najmä príslušníci mladšej ľudáckej generácie, napr. Alexander Mach, Ferdinand Ďurčanský, Viliam Kovár, Jozef Kirschbaum, Karol Murgaš a ďalší. Skupina mala zatiaľ vo vnútornej politike minimálny vplyv a pomoc hľadala u predstaviteľov nacistického Nemecka. Medzi charakteristické črty tejto skupiny patrila ostrá protičeská, protimaďarská, protižidovská a protikomunistická rétorika aj keď promaďarský smer v HSĽS bol málo významný.
6. októbra 1938 zástupcovia HSĽS spoločne s predstaviteľmi ďalších strán podpísali Žilinskú dohodu, ktorou si osvojili návrh HSĽS na vydanie ústavného zákona o autonómii. Zúčastnené strany deklarovali, že prijatím tohoto návrhu bude štátoprávne postavenie Slovenska definitívne vyriešené. Zároveň bolo rozhodnuté o sformovaní autonómnej slovenskej vlády na čele s Jozefom Tisom. Nové postavenie Slovenska bolo právne ukotvené 22. novembra 1938 prijatím Ústavného zákona č. 299/1938 o autonómii Slovenskej krajiny. Podobne sa na Podkarpatskej Rusi dohodli dve najväčšie národnostné menšiny, Rusíni a Ukrajinci, a od 8. októbra 1938 vytvorili vlastnú autonómnu vládu. Pod vplyvom moderného ukrajinského národného povedomia získala kontrolu nad autonómnou vládou pro-ukrajinská frakcia vedená Avgustinom Vološynom a Podkarpatská Rus bola premenovaná na Karpatskú Ukrajinu.
Rast separatistických tendencií
Aj po vyhlásení autonómie dominovalo v strane Tisovo krídlo, pričom radikáli kompenzovali nižšiu podporu svojou vysokou aktivitou. Už 8. októbra 1938 vypracovali program skorého vyhlásenia suverenity. V autonómnej vláde pôsobil v prospech separatistických tendencií Ďurčanský a vplyv si zachovávali aj prostredníctvom tlače, najmä vďaka Machovmu postu šéfa Úradu propagandy a redaktora Slovenskej pravdy. Záštitu nad radikálmi prevzal Vojtech Tuka, ktorý sa v tom čase vrátil na Slovensko po prepustení z väzenia, kde si odpykával trest za vlastizradu a špionáž v prospech Maďarska. Pozícia Sidora bola dočasne otrasená, nakoľko sa v Žiline proti Tisovi nedokázal presadiť a radikáli mu vyčítali aj jeho postoj k ponúkanej nemeckej pomoci. Postupne ju ale obnovoval prostredníctvom svojho postu hlavného veliteľa Hlinkovej gardy a Národných výborov.
Samotný Tiso zostal oficiálne prívržencom autonómie v rámci Česko-Slovenska a toto prezentoval aj podporou voľby nového prezidenta Emila Háchu, ktorého sprevádzal pri jeho ceste po Slovensku koncom roka 1938. Ešte v januári 1939 pri rokovaní s predsedom ústrednej vlády Rudolfom Beranom deklaroval, že v strane nebude trpieť separatistické snahy. Pod rýchlym vplyvom vnútorných a zahraničných udalostí sa začal ale aj on postupne prikláňať k možnosti osamostatnenia, ktoré sa ale malo realizovať v dlhodobom horizonte a evolučnou cestou. Ako priznal neskôr už ako prezident Slovenskej republiky v roku 1943, tých, ktorí sa dožadovali samostatnosti, považovali v tom čase za zradcov.
Trafalgar Square
náhľad|Trafalgarské námestie thumb|Dominantou Trafalgarského námestia je [[Nelsonov stĺp]] Trafalgar Square alebo Trafalgarské námestie je námestie v centre Londýna, ktoré svojim názvom pripomína bitku pri Trafalgare v roku 1805 a víťazstvo britského námorníctva v Napoleonských vojnách. Námestie pôvodne malo niesť meno kráľa Viliama IV., ale G. L. Taylor navrhol súčasne používaný názov.
Vznik Slovenského štátu
Rast separatistických tendencií
V súvislosti s Mníchovskou dohodou a jej dôsledkami začalo zároveň bližšie nadväzovanie kontaktov medzi predstaviteľmi HSĽS a Nemecka. Súčasťou Mníchovskej dohody bol dodatok, na základe ktorého sa malo vyriešiť postavenie maďarskej menšiny. Po zlyhaní dvojstranných rokovaní medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom bol problém riešený nemeckou mediáciou a následne prvou viedenskou arbitrážou. V snahe vzbudiť záujem nemeckých politikov o Slovensko Ďurčanský 12. októbra 1938 ubezpečoval Hermanna Göringa, že sa Slováci snažia o úplnú samostatnosť za podpory Nemecka. 19. októbra 1938 navštívili Ďurčanský s Tisom v Mníchove Ribbentropa a snažili sa ho získať na svoju stranu v slovensko-maďarskom spore. Ribbentrop podporu prisľúbil (sľub nedodržal), pričom nemecká diplomacia zrejme začala prikladať vyššiu váhu myšlienke zneužitia slovenskej otázky na ďalšie rozbíjanie Č-SR. Ribbentrop dal obom slovenským politikom na vedomie, že Nemecko by uvítalo „podľa možnosti veľkú samostatnosť Slovenska“, s čím Ďurčanský sympatizoval, Tiso však deklaroval, že uprednostňuje zotrvanie v autonómii. Postoj Nemecka k Slovensku v skutočnosti nebol celkom vyjasnený, keďže nemecká politika sa orientovala predovšetkým na likvidáciu zvyšku Česka a Slovensko potrebovala najmä ako návnadu pre Maďarsko.
Začiatkom roka 1939 radikáli zvýšili svoje aktivity a snažili sa získať Hitlerovu podporu. V novoročnom článku Slováka Tuka vyzval na „dokončenie úlohy", ktorá sa začala vyhlásením autonómie. 8. januára poukázal na potrebu budovania vlastnej štátnosti v rovnakom časopise aj Mach. Tuka, aby zvýšil svoj vplyv, založil 30. januára Slovensko-nemeckú spoločnosť a stal sa jej predsedom. Vedúce posty v spoločnosti zastávali Ďurčanský, Mach a Černák. Tuka v pozdravnom telegrame Hitlerovi  dokonca ponúkol vojenské spojenectvo „k obrane a podpore európskej civilizácie“. 5. februára deklaroval Mach požiadavku osamostatnenia veľmi jednoznačne na gardistickej manifestácii v Rišňovciach: „mať svoj samostatný Slovenský štát znamená pre nás život, nemať samostatnosť znamená pre nás smrť." 12. februára navštívil Tuka Hitlera a bez akejkoľvek ústavnej funkcie, poverenia alebo splnomocnenia vyhlásil, že osud slovenského národa vkladá do jeho rúk. Postupne sa menil aj Tisov postoj, ktorý v polovici februára na nátlak radikálov prejavil ochotu odtrhnúť sa od Prahy do jesene. 20. februára Tiso na zasadnutí autonómnej vlády zdôraznil jej úlohu na budovaní slovenskej štátnosti a na druhý deň v sneme v rámci vládneho vyhlásenia deklaroval, že „tu na pôde svojho snemu budujeme svoj nový štát, svoj slovenský štát“.