cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kambrická explózia
Techniky zobrazovania príbuznosti organizmov (fylogenetické techniky)
Kladistika je vedný odbor, ktorý sa zaoberá tvorbou grafov, ktoré prehľadne zobrazujú predpokladanú príbuznosť (respektíve podobnosť) jednotlivých skupín organizmov. Porovnáva jednotlivé organizmy a snaží sa odhadnúť, ktoré ich znaky sú spoločné a ktoré odvodené. Na základe toho ich umiestni v kladograme. Porovnáva sa buď stavba organizmov (anatómia) alebo ich biomolekuly – DNA, bielkoviny. Výsledkom je kladogram – graf v tvare „stromu“, pričom jednotlivé vetvy (klady) predstavujú skupiny organizmov, o ktorých sa predpokladá, že majú spoločného predka. Kladistika v skutočnosti nedokazuje, že organizmy naozaj pochádzajú zo spoločného predka a ani to nevylučuje, ale zameriava sa na čo najpravdepodobnejšie zobrazenie ich príbuznosti za predpokladu, že majú spoločného predka – teda že život sa na Zemi objavil len raz a všetky organizmy sú jeho potomkami (posledný univerzálny spoločný predok). Kladistické techniky sú niekedy problematické a kritizované, že napriek používaniu počítačov je tu stále prítomný silný prvok subjektivizmu. Navyše kladogram vytvorený na základe porovnávania stavby tela zvyčajne býva podstatne odlišný od kladogramu vytvoreného na základe biomolekúl. Za predpokladu, že dve skupiny organizmov zachytené v kladograme sa vyvinuli zo spoločného predka, je možné pomocou javu molekulárnych hodín približne odhadnúť dobu, kedy sa tieto skupiny oddelili. V prípade, že tempo mutácií je rovnomerné (tento predpoklad však už bol viackrát významne spochybnený ), z počtu ich rozdielov vieme približne určiť, ako dlho trvalo kým sa oddelili od hypotetického spoločného predka.
Vysvetlenie niektorých často používaných vedeckých pojmov
Kmeň (Phylum) je taxonomická jednotka s vyššou úrovňou než trieda (resp. nadtrieda) a nižšou ako ríša (resp. podríša). Bola vytvorená vedcami s cieľom lepšie roztriediť organizmy. Tento systém nie je perfektný ani pri moderných organizmoch – rôzne knihy môžu niektoré organizmy zaraďovať rôzne a problémy sú zvlášť pri vyhynutých druhoch. Korunová skupina je fylogenetický výraz pre najmenšiu monofyletickú skupinu, ktorá teda zahŕňa posledného spoločného predka a všetkých z neho pochádzajúcich potomkov (živých či vyhynutých). Trojlistovce (Triploblastica) znamená, že zárodok obsahuje tri vrstvy, z ktorých sa vyvinú rôzne telesné sústavy. Vyššie organizmy vrátane človeka sú trojlistovce. Výnimkou sú napríklad medúzy. Dvojstranovce (Bilateralia, Bilateria) sú pododdelenie oddelenia epitelovce. Majú bilaterálne (obojstranne) symetrické telo s diferencovanou hlavou. Celóm, označovaný aj ako pravá telová dutina, je dutina vznikajúca pri vývoji mnohých živočíchov, obklopená bunkami mezodermálneho pôvodu.
Predkambrický život
Naše porozumenie kambriu závisí aj od vedomostí, ktoré máme o živote a udalostiach, ktoré nastali pred ním.
Výskyt skamenelín živočíchov spred približne 1 miliardy rokov
Pravdepodobne najstaršie známe skameneliny sú stromatolity, ktoré boli vytvorené z kolónií mikroorganizmov pred približne 2,7 miliardami rokov. Predkambrický život poznávame najmä z akritárch. Ide o malé fosílie zvyškov niektorých mnohobunkovcov až po riasy. Prvýkrát sa objavili približne pred 2 miliardami rokov, ale určitý „boom“ v ich veľkosti, rôznosti atď. datujeme približne pred 1 miliardou rokov. Niektorí vedci sa domnievajú, že tento „boom“ bol spôsobený objavením sa predátorov – prvých zložitejších mnohobunkovcov. Vo všeobecnosti však predkambrické vzorky skamenelín neposkytujú indície, ako sa neskôr mohli objaviť mnohé vyššie živočíchy – napríklad mnohé sinice nevykazujú žiadnu evolučnú zmenu počas miliárd rokov. Fosílie z formácie Doushantuo sa považujú za staré približne 580 miliónov rokov. Nepanuje však zhoda v ich zaradení. Z obdobia Ediacara (cca 565 miliónov rokov) sa zachovali fosílie stôp po vŕtaní na morskom dne. Predpokladá sa, že tieto živočíchy boli predchodcovia červov a hoci sa nezachovali ich fosílie, predpokladá sa, že pravdepodobne to už boli dvojstranovce. Na začiatku kambria sa objavuje oveľa viac takýchto stôp po činnosti organizmov a ich vedľajší efekt ich životnej aktivity (prekysličovanie morského dna) mohol napomôcť zlepšeniu prostredia pre ďalšie druhy. Boli organizmami živiacimi sa tesne pri morskom dne a zároveň sa pred predátormi boli schopní zavŕtať do zemského povrchu. Na začiatku kambria (cca 542 milónov rokov) máme záznamy o vzniku veľmi veľa typov rôznych vŕtavých stôp. Veľmi významné sú hlavne vertikálne stopy po Diplocraterion a Scolithos – znamenajú, že organizmy sa mohli úplne iným sposobom pohybovať než v minulosti. A môže to aj znamenať, že aspoň niektoré z týchto organizmov mali exoskelet, hoci sa nám ich fosílie nezachovali. O veľkosti týchto organizmov máme informácie na zázname ich stôp vo fosilizovanom bahne (cca centimetre) a ani oni nám ale neposkytujú informáciu o náhlom objavení sa veľkých kambrických (aj metrových) živočíchov.
Fauna Ediacara
Na počiatku kambria pravdepodobne vyhynuli stromatolity a to umožnilo živočíchom osídliť aj jazierka s teplou vodou a uhlíkovými usadeninami. Súčasne sa objavuje veľký počet rôznych skamenelín napríklad mäkkýšov a živočíchov so schránkami.
Fosílie stôp
Sú veľmi spoľahlivým indikátorom aký život sa vyskytoval a prezrádzajú rozrôznenie organizmov na začiatku Kambria, kedy sladkovodná ríša bola skoro tak rýchlo obsadzovaná ako oceány.
Malá schránková fauna
náhľad|25px|left|Cloudina Bola nájdená na mnohých miestach vo svete. Je to veľmi rôznorodá kolekcia fosílií, zvyčajne veľmi malých (cca 1 – ). Hoci sú maličké, sú oveľa častejšie než kompletné fosílie neskorších organizmov a hlavne pokrývajú časový úsek od začiatku Kambria po prvé lagerstätten, v ktorom sa inak fosílie veľmi nevyskytujú. náhľad|100px|Trilobit Olenoides er., stredné Kambrium
Skoré trilobity a ostnatokožce
Najstaršie fosílie trilobitov sú datované do obdobia približne pred 530 miliónmi rokov a boli celosvetovo rozšírené. Už skoré trilobity nesú všetky vlastnosti skupiny trilobitov ako celku. Nezdá sa, žeby niekedy existovala nejaká prechodná skupina alebo skupina predkov trilobitov. Najstaršie ostnatokožce podľa všeobecnej mienky pochádzajú z trochu neskoršieho obdobia (v geologickom ponímaní). Na rozdiel od súčasných neboli všetky lúčovito symetrické.
Burgesské bridlice
náhľad|left|Výnimočné nálezy v Burgess Shale - zachovali sa dokonca aj organizmy s mäkkým telom - napríklad Priapuly Fosílie z tohto a podobných nálezísk vzbudili veľký údiv i nadšenie. Aj poprední predstavitelia vedy 19. storočia sa totiž domnievali, že organizmy s mäkkým telom sa nemôžu zachovať do našich čias. Napríklad Charles Darwin píše: „Žiadny organizmus s telom iba z mäkkých častí, nemôže byť zachovaný.“ Ale Burgess Shale a podobné lagerstätten (napríklad Chengjiang) poskytujú skvelo zachované fosílie živočíchov (jednak celostné, jednak sa zachovali aj mäkké časti ich tiel) a tak nám prinášajú jedinečné informácie o živočíchoch tohto obdobia. náhľad|V skamenelinách občas nachádzame zachované aj živočíchy s takýmto telom - Tanierovka ušatá Môžeme v nich rozoznať oči, črevá, žalúdok, štetiny a podobne. Ako hovorí paleontológ S. C. Morris: „tieto pozoruhodné fosílie zachytávajú nielen ich kontúry, ale niekedy dokonca vnútorné orgány napríklad črevá alebo svaly“. Hoci zachytávajú veľký počet organizmov, je možné, že tieto fosílie zachovali len staršie organizmy (v hlbokej vode), kým v plytčinách možno žili vyspelejšie organizmy.
Skoré kambrické kôrovce
Sú veľmi zriedkavé v Kambriu a tie, ktoré sa našli vo švédskom Orstene sa buď nepovažujú za „pravé” kôrovce, alebo sú veľmi maličké. Viac sa dozvedáme z nálezov mikrofosílií z Mount Cap v Kanade. Pomocou rozpúšťadla (kyseliny fluorovodíkovej) nachádzame v skalách fragmenty fosílií z neskorších etáp skorého Kambria. Ich rozmanitosť je porovnateľná s dnešnou. Najzaujímavejšie na týchto nálezoch je, že už v tejto dobe disponovali veľmi zložitým a presným ústrojenstvom na kŕmenie sa. Tým sa líšia od skorších druhov v Kambriu, ktoré jednoducho hádzali do seba všetko, čo zachytili. Predpokladá sa, že takéto sofistikované a špecializované ústroje predstavovali veľký potenciál pre rozrôznenie sa organizmov, keďže umožňovali rôzne spôsoby kŕmenia sa a vývoja.
Skoré rozrôznenie v Ordoviku
Po masovom vymieraní na rozhraní Kambria a Ordovika sa objavuje nové rozrôznenie ktoré prinieslo skupiny živočíchov dominujúce v Prvohorách (Paleozoiku). Počas neho sa približne zdvojnásobil počet radov a strojnásobil počet čeľadí. V morskom prostredí sa rozdielnosť organizmov v podstate vyrovnala dnešnej a početnosť druhov dosiahla úroveň typickú pre Prvohory.
Dôvody explózie
Živá a prudká diskusia ohľadom fosílneho záznamu a mechanizmov, ktoré spôsobili existenciu početných a zložitých organizmov trvá už mnoho desaťročí. Napriek nájdeným fosíliám predkambrických, pomerne komplexných živočíchov (trojlisté dvojstranovce), panuje pomerná zhoda v názore, že objavenie sa veľkého počtu výrazne sa líšiacich organizmov (približne 14 kmeňov) v geologicky krátkom období skorého Kambria si vyžaduje dôkladné vysvetlenie. To, ako hovorí evolučný paleontológ Charles Marshall (Harvard University), musí zahŕňať odpoveď na: „(a) nápadné zvýšenie rozdielnosti živočíchov [teda rozličných typov živočíchov], (b) vynorenie sa rozmanitosti živočíchov [teda počet druhov v rozličných typoch], (c) prečo počiatok explózie bol pred približne 543-542 miliónmi rokov, (d) prečo trvanie explózie bolo niekoľko desiatok miliónov rokov, (e) prečo sa táto udalosť objavila (tak) unikátne.“
Súčasné vedecké vysvetlenia môžeme rozdeliť do niekoľkých kategórií.
Hypotézy založené na evolučnej teórii fyletického gradualizmu
náhľad|Zakladateľský efekt - neštandardné kombinácie génov v menších zakladateľských populáciách, spôsobia ich výraznú odlišnosť od pôvodnej populácie Po krátkom období v 19. storočí, kedy sa náhle objavenie zložitých živočíchov vysvetľovalo najmä pomocou náboženských dôvodov, vplyvom myšlienok osvietenstva a úspechov mechanistickej paradigmy vo vede, došlo k príklonu k čisto materialistickým vysvetleniam kambrickej explózie. Významný prínos Charlesa Darwina, A. R. Wallacea, J. B. Lamarcka a mnohých ďalších popredných vedcov bol v objavení určitej „prirodzenej premenlivosti“ organizmov (napríklad známe pinky na Galapágoch). Časom ich nástupcovia odhalili mnohé ďalšie dôležité procesy (tvoriace objekt skúmania populačnej genetiky), napríklad migrácia, efekt hrdla fľaše, génový tok, zakladateľský efekt, genetický drift, spoločný pôvod, transpozícia chromozómov, veľkosť populácie, atď. Na základe fungovania týchto javov v malom rozsahu (tzv. mikroevolúcia), tvrdili, že počas dlhých období postupným hromadením jemných zmien (tzv. fyletický gradualizmus), sú schopné spôsobiť masívne zmeny v stavbe a fungovaní organizmov, napríklad vznik nových rádov, kmeňov atď. (tzv. makroevolúcia). Po počiatočnom odmietnutí Darwinovej evolučnej teórie vtedajšími vedeckými špičkami, došlo neskôr k jej búrlivému prijatiu. Veľkým plusom darwinizmu bolo a zostáva, že poskytuje systematický pohľad na rôznorodosť biologického sveta (známy výrok: „nič v biológii nedáva zmysel, len ak je to pozerané v svetle evolúcie“). Preto sa výrazná väčšina súčasných vedcov pokúša nájsť vysvetlenie kambrickej explózie jedine v rámci neodarwinovskej evolučnej teórie. Konkrétny spúšťač explózie zatiaľ nebol súhlasne určený, existuje niekoľko nasledovných – súperiacich (či dopĺňajúcich sa) hypotéz.
Zvýšenie obsahu kyslíka
Prvotná atmosféra Zeme pravdepodobne neobsahovala kyslík. Ten dnešný je považovaný za výsledok fotosyntézy organizmov. Nedostatok kyslíka mohol brániť objaveniu sa väčších, komplexných živočíchov. Množstvo kyslíka, ktoré môže organizmus absorbovať, je určené plochou jeho dýchacích orgánov, kým množstvo, ktoré potrebuje, je určené objemom jeho tela a ten rastie s veľkosťou organizmu rýchlejšie. Preto zvýšenie množstva kyslíka mohlo umožniť zväčšenie organizmov. Napriek tomu však členovia fauny Ediacara dosahovali dĺžku v metroch – takže kyslík jasne nelimitoval ich vzrast. Hoci iné metabolické funkcie môžu byť výrazne závislé na kyslíku, zdá sa, že organizmy neboli nijako postihnuté, keď sa podobné podmienky vyskytli inokedy v dejinách. Neexistuje tu teda presvedčivá spojitosť medzi množstvom kyslíka a explóziou života v Kambriu.
Doby ľadové
Ešte pred Ediacarskou periódou bola Zem výrazne zaľadnená. To mohlo viesť k masovému vymieraniu a spôsobiť efekt hrdla fľaše. Ediacarská fauna by mohla byť výsledkom tohto javu, keďže sa prekrýva s týmto zaľadnením. Problém je, že k zaľadneniu došlo dlho pred Kambriom a tak ťažko posúdiť, ako také rozrôznenie mohla spôsobiť séria týchto efektov. Zaľadnenie mohlo skôr zabraňovať vývoju väčších organizmov (zimu totiž lepšie znášajú menšie organizmy).
Zvýšenie obsahu soli v kambrických moriach
Niektorí vedci sa domnievajú, že náhle zvýšenie koncentrácie vápnika v moriach mohlo viesť morské organizmy k vytváraniu si schránok a kostry, ale to nevysvetľuje výrazné a početné zmeny v základnej stavbe ich tiel.
Vývojové vysvetlenia
Množstvo teórií sa opiera o jav, že malá zmena v riadiacich génoch počas embryonálneho vývoja, môže spôsobiť veľké zmeny vo fenotype. Takto môže síce dôjsť k veľkým zmenám, ale tieto teórie zápasia s problémom, ako vysvetliť, že začiatok takého vývojového systému by mal viesť zvyšovaniu rôznosti alebo rozdielnosti v Kambriu. Prítomnosť predkambrických živočíchov kombinovaná s molekulárymi dátami ukazuje, že väčšina genetickej výbavy, ktorá mohla byť dôležitá pre kambrickú explóziu, bola už veľmi dobre etablovaná do Kambria. Tento zrejmý paradox je spomínaný v teórii, ktorá sa zameriava na fyziku vývoja. Navrhuje preto, že objavenie sa jednoduchého mnohobunkového organizmu poskytlo zmenený kontext a prostredie, v ktorom nové procesy a efekty boli mobilizované produktami génov, ktoré predtým slúžili na fungovanie jednobunkovcov. Komplexnosť organizmov sa tak „vynorila samoorganizovaním“ týchto procesov.
Ekologické vysvetlenia
Zameriavajú sa hlavne na interakciu medzi živočíšnymi druhmi, boj o prežitie alebo symbiózu. Hoci môžu byť pomerne úspešné pri vysvetľovaní prečo bola taká rapídna zmena v rozrôznení, musia aj vysvetliť prečo k nej došlo práve vtedy.
Vymierania na konci Ediacary
Dôkazmi je vymiznutie fosílií fauny Ediacara z geologických vrstiev a tiež poruchou v zázname úrovní izotopu δ13C. Masové vyhynutia sú často nasledované adaptívnym rozrôznením, lebo druhy zapĺňajú uprázdenné miesto. Ale neskôr sa všadeprítomná rôznosť vráti k stavu pred vyhynutím a to v každom známom prípade vyhynutia vo Phanerozoiku.
Vývoj očí
náhľad|Sumec obyčajný - má veľmi zlý zrak. Namiesto neho používa chemoreceptory uložené v niekoľkých fúzoch Niektorí vedci tvrdia, že za explóziu spôsobilo objavenie sa očí. Úspešnejší predátori tak vyvolali tlak na zlepšenie obrany obetí a vyvinuli sa rôzne obranné techniky, Potvrdzujú to pozorovaniami (ale opačného typu!), že ak organizmy prišli o zrak napríklad v jaskyniach, kde nebolo svetlo, ich rôznorodosť sa znížila Mnohí vedci však toto vysvetlenie zamietajú a tvrdia, že iné zmysly ako napríklad čuch, alebo zachytenie zmeny tlaku umožňujú zistiť predátora oveľa lepšie a zďalej než zrak a objavenie sa týchto zmyslov nevyvolalo žiadnu explóziu.
Úprava ekosystému
náhľad|Rôzne druhy planktónu Organizmy nevyhnutne ovplyvňujú svoje prostredie. Množstvo planktónu už vtedy bolo veľmi podobné dnešnému. Predpokladá sa, že postupne došlo k jeho zväčšeniu, mohol dosadnúť až na morské dno a napríklad zavŕtať sa. Tak sa chemicky obohacovalo morské dno, znižovalo sa množstvo uhlíka a preto narastalo množstvo kyslíka v moriach (ktorý sa viaže s uhlíkom).
Evolučné teórie neodvolávajúce sa na evolučný fyletický gradualizmus
náhľad|Grafické porovnanie teórie fyletického gradualizmu a teórie prerušovanej rovnováhy Už krátko po úspechu darwinizmu sa objavovali vedci, ktorí tvrdili, že pôvodne navrhnuté mechanizmy fungovania evolučného vývoja organizmov nestačia na vysvetlenie experimentálnych dát a vyvíjali rôzne „úpravy“ pôvodnej Darwinovej evolučnej teórie. Pravdepodobne jeden z prvých bol popredný paleontológ Otto Schindewolf. Na základe svojej dôkladnej znalosti skamenelín tvrdil, že evolúcia organizmov neprebiehala pomalým hromadením jemných zmien organizmov (tzv. fyletický gradualizmus), ale „skokmi“. Zašiel až do krajnosti svojím tvrdením, že: „prvý vták sa vyliahol z plazieho vajca“. Podobnú teóriu, ale na základe svojich genetických experimentov vyvinul Richard Goldschmidt (University Berkeley) v 40-tych rokoch 20. storočia. Tvrdil, že mikromutácie sú príliš malé na to, aby mohli viesť k objaveniu sa nových typov stavieb tela a že evolúcia teda musí prebiehať „skokmi“ a to formou makromutácií (tzv. teória nádejnej obludy). Súhlasil, že masívny náhodný zásah do genotypu organizmu by v drvivej väčšine prípadov viedol k jeho uhynutiu, nie k vylepšeniu, ale domnieval sa, že v určitom malom percente prípadov by došlo k objaveniu sa „vylepšeného“ organizmu (saltacionizmus). Podobne významný francúzsky zoológ 20. storočia Pierre Grassé sa po zhodnotení darwinovskej evolučnej teórie priklonil k neo-lamarckovej evolučnej teórii. Harvardský evolučný biológ Stephen J. Gould spolu s N. Eldredgeom sa pokúsili o určitú strednú cestu medzi makromutáciami a evolučným fyletickým gradualizmom. Vyvinuli nový typ evolučnej teórie (prerušovaná rovnováha) – ako dlhé obdobia, keď sa živočíšne druhy prakticky nemenia, prerušované krátkymi okamihmi rýchlej zmeny. Ako mechanizmus evolúcie podčiarkovali najmä rýchly vznik nových druhov v okrajových oblastiach, kde je väčšia šanca na presadenie sa nových génov, prípadne mikromutácie počas embryonálneho vývoja, ktoré v dospelosti spôsobia výrazné odlišnosti organizmov. Dôvody, kvôli ktorým boli v minulosti tieto teórie vytvorené, sa považovali za vyriešiteľné s pokrokom vedy. Po desaťročiach výskumu sa však opäť dostávajú do popredia. Ide o porovnanie niekoľkých výrazných rysov evolučného fyletického gradualizmu a fosílneho záznamu.
náhľad|Darwinova predstava postupného vzniku kmeňov v jeho knihe O pôvode druhov Charles Darwin popísal na známom „stromovitom diagrame“ svoju predstavu, ako by sa mali vyššie taxonomické kategórie objavovať z nižších postupným hromadením početných, jemných zmien a dodal: „Nevidím dôvod pre limitovanie procesu modifikácie, ako je tu opísaný, len na formovanie druhov a rodov. Takže dve skupiny rodov sformujú dve odlišné čeľade alebo rády v závislosti od množstva rozlišujúcich modifikácií, ako je to znázornené v diagrame“ Významný evolučný biológ Richard Dawkins to vysvetľuje: „čo boli rozdielne druhy v jednom rode, sa časom stali rozdielnymi rodmi v čeľadi. Neskôr sa čeľade rozlíšili až do bodu, keď ich taxonomisti už nazývajú radmi, triedami, kmeňmi. Predchodcovia dvoch rôznych kmeňov, stavovcov a mäkkýšov, ktoré sa nám zdajú, ako postavené na úplne: „rozdielnom základnom pláne tela“, boli dakedy len dva druhy v jednom rode“. Preto sa očakávalo, že v kambrických a iných vrstvách sa najprv objavia pomerne podobné živočíchy, ktoré sa budú najprv len málo odlišovať a postupne naberaním malých zmien sa vyvinú výrazne odlišné živočíšne kmene. Podrobné porovnávanie fosílií z týchto období vedie v súčasnosti viacerých vedcov k záveru, že: „väčšina vyšších taxonomických kategórií bola vybudovaná zhora-nadol, skôr než zdola-nahor. Fosílie naznačujú, že hlavný tep rozrôzňovania kmeňov sa objavil pred triedami, triedy pred rádmi, rády pred čeľaďami. Nevyzerá to, že by sa vyššie taxonomické kategórie rozrôznili skrz hromadenie nižších kategórií.“
Očakávalo sa, že časom sa podarí nájsť množstvo prechodných foriem od najjednoduchších živočíchov až ku pomerne zložitým kambrickým živočíchom. Napríklad Charles Darwin píše: „ak je teória pravdivá, je neoddiskutovateľné, že predtým než boli naplavené najnižšie kambrické vrstvy... počas tohto nesmierneho a ešte celkom neznámeho množstva času sa svet hemžil živými tvormi.“ Toto sa však za približne 150 rokov usilovného hľadania fosílií nepodarilo. Významný evolučný biológ Richard Dawkins to komentuje: „vyzerá to, akoby tam boli (myslí bezstavovce) zasadené bez akejkoľvek evolučnej minulosti.“ Niekoľko desaťročí preto zastávala popredné miesto v paleontológii „artefaktová hypotéza“. Jej základnou myšlienkou bolo, že náš aktuálny záznam skamenelín je ešte veľmi nedokonalý a zlomkovitý – teda prechodné organizmy existovali, ale z rôznych dôvodov sa ešte nenašli ich skameneliny. Napríklad, že medzičlánky boli zničené geologickými procesmi, alebo že mali mäkké telo a preto neskameneli, alebo že sú uložené v podmorských usadeninách a podobne. Do dnešnej doby sa podarilo preveriť v podstate všetky dôvody uvádzané touto hypotézou, ale nebola potvrdená.
Veľmi jasnou charakteristikou kambrických skamenelín je výrazná morfologická izolácia (odlišnosť) plánov tiel jednotlivých kmeňov. Môžeme ich veľmi spoľahlivo rozklasifikovať do príslušných skupín. Navyše, po prvotnom objavení sa, si naďalej zachovávajú svoju odlišnosť a nepozorujeme žiadny jasný smer ich zmeny počas ich existencie na Zemi: „Neexistuje absolútne žiadny náznak splývania medzi kmeňmi, keď sa vraciame späť do skorého Kambria. Boli navzájom výrazne oddelené rovnako ako dnes. Ich odlišnosť jasne odráža realitu, nie je to len naša triediaca konvencia.“ V súčasnosti sa preto na znázornenie rôznosti živočíšnych druhov namiesto kužeľa (z jedného bodu rozrôznenie na rôzne typy organizmov) používa skôr predstava valca – z rôznych miest v podstave začínajú výrazne odlišné typy organizmov, ktoré sa už neskôr zásadne nemenia. Na základe týchto zistení sa opäť začína uvažovať o alternatívnych verziách evolučnej teórie. Zvlášť vedci zaoberajúci sa mikrobiológiou, tvrdia, že ide o oblasť, ktorej fungovanie sa zásadne líši od (makro) biologického sveta, ktorého skúmaním bola vyvinutá klasická neodarwinovská syntéza. Preto volajú po výraznej modifikácii (neo) darwinovskej evolučnej teórie. Skepticky ohľadom konkrétnych evolučných teórií sa vyjadrili aj evoluční biológovia Valentine a Erwin, ktorí uzatvárajú, že „ani jedna zo súperiacich teórií evolučnej zmeny na úrovni druhov, či už fyletický gradualizmus alebo teória prerušovanej rovnováhy, sa nezdá byť aplikovateľná na prvotné objavenie sa nových stavieb tela“. Podobne Foote a Gould uvádzajú, že „model kambrickej explózie vyžaduje mechanizmus neobvyklej flexibility a rýchlosti.“ Takže hoci mnohí vedci v súčasnosti považujú (súhlasne s významným paleontológom S. C. Morrisom) túto udalosť za „prirodzený a nevyhnutný výsledok pokračujúcej evolúcie“, zároveň sa objavuje čoraz viac hlasov, že potrebujeme „novú teóriu pre evolúciu noviniek, nie rôznosti“.
Denis Villeneuve
Denis Villeneuve (* 3. október 1967, Trois-Rivières, Quebec, Kanada) je kanadský filmový režisér a scenárista. Medzi jeho najznámejšie filmy patria Unesené (2013), Sicario: Nájomný zabijak (2015), Prvý kontakt (2016) a Blade Runner 2049 (2017). V roku 2017 bol nominovaný na cenu Oscara v kategórii Najlepšia réžia za film Prvý kontakt.
Hjedžong
Hjedžong (🇰🇷; hanča: 惠宗; * 912, Nadžu, Tchäbong – † 23. október 945, Kägjong, Korjo), vlastným menom Wang Mu (🇰🇷), bol druhým kráľom Korja. Na trón nastúpil po smrti svojho otca, kráľa Tchädža.
Detstvo
Hjedžong sa narodil v roku 912 v meste Nadžu ako prvý syn Wang Kona a jeho druhej manželky Čanghwy z klanu O. Tá bola dcérou O Ta-rjona (🇰🇷), sudcu v Nadžu. Wang Kon ju stretol a oženil sa s ňou, keď v Tchäbongu pôsobil ako generál v službách Kung Jeho.
Vláda
Hjedžong nastúpil na trón po otcovej smrti v roku 943. Jeho vláda bola poznačená sprisahaniami a mocenskými bojmi medzi Tchädžovými synmi. Prvé z týchto spiknutí viedli princovia Wang Jo a Wang So. Boli to synovia Tchädža a jeho tretej manželky, kráľovnej Sinmjongsunsong, ktorá mala značný politický vplyv. Keď sa o tom dozvedel Wang Kju (🇰🇷), otec Hjedžongovej druhej manželky Hugwangdžu, varoval svojho zaťa. Ten však nijako nezakročil, a preto začal Wang Kju plánovať vlastné sprisahanie, ako dostať na trón svojho vnuka.
Smrť
Hjedžong zomrel 23. októbra 945, v druhom roku svojej vlády, v dôsledku ochorenia. Je pochovaný v hrobke Sullung, ktorá sa nachádza v severokórejskom meste Käsong.
Blanzac (Haute-Vienne)
Blanzac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pyrrhos z Atén
Pyrrhos (Pyrrhos) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Pyrrhos, sochár z Atén, bol činný v 2. polovici 5. storočia pred Kr. Rímsky spisovateľ Plínius uvádza, že bol autorom sôch bohýň Hygieie a Atény (Hygiam et Minervam). Zrejme tu ide o bronzovú sochu Atény Hygieie, ktorú na aténsku Akropolu dal umiestniť aténsky politik Perikles. O tejto soche sa zmienil aj Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „sú tu sochy bohýň, a to Hygieie, ktorá bola vraj dcéra Asklépia, a Atény, ktorá má prívlastok mena Hygieia.“
V roku 1840 sa z tejto sochy pri vstupnej bráne na aténsku Akropolu (Propyleje) našiel mramorový podstavec s nápisom: - text v starogréčtine
Na hornej časti podstavca sa zo sochy zachovali stopy nôh. Každý pokus o rekonštrukciu tejto stratenej sochy je len hypotetický.
Veliteľstvo československého četníctva na Slovensku
Veliteľstvo československého četníctva na Slovensku bol riadiaci orgán četníctva počas Slovenského národného povstania (SNP), podliehajúci povereníctvu Slovenskej národnej rady (SNR) pre veci vnútorné. Funkciu jeho veliteľa zastával plk. Vladimír Bodický (krycie meno Branislav), zástupcom veliteľa bol pplk. Ján Plakinger a náčelníkom štábu stot. Jozef Peterka.
Priamym predchodcom tohto orgánu bolo Hlavné veliteľstvo žandárstva, ktoré sa v roku 1943 presťahovalo z Bratislavy do Štubnianskych Teplíc. Mnohí príslušníci Zboru žandárstva Slovenskej republiky tajne spolupracovali s Vojenským ústredím Slovenskej národnej rady na príprave povstania. Po vypuknutí SNP veliteľstvo vydalo rozkaz svojim podriadeným veliteľstvám zapojiť sa do povstania a premenovalo sa na „Veliteľstvo československého četníctva na Slovensku“. Četníci sa zapojili do bojovej činnosti a v rámci revolučných národných výborov samostatne alebo spolu s milíciami vykonávali bezpečnostnú službu na povstaleckom území. Bojové jednotky štábu veliteľstva tvorila kombinovaná rota automatčíkov, tri bojové čaty a delostrelecká batéria. 21. septembra 1944 bolo veliteľstvo presunuté do Harmanca a neskôr do Brusna.
Po potlačení povstania sa četníci aktivizovali v partizánskych jednotkách, napr. v partizánskej skupine Branislav, ktorú založili príslušníci veliteľstva a ktorá vyvíjala intenzívnu a produktívnu spravodajskú činnosť. Mnohých četníkov zapojených do odboja postihli represálie okupačných vojsk (napr. postrieľanie zajatých četníkov na cintoríne v Revúcej). Na základe nariadenia Predsedníctva SNR č. 6/1945 Zb. n. SNR zo dňa 23. februára 1945 o rozpustení žandárskych a policajných organizácií a formácií zanikli všetky žandárske útvary a vznikol jednotný bezpečnostný zbor s názvom Národná bezpečnosť, ktorý bol v roku 1947 zlúčený s ďalšími bezpečnostnými zložkami do Zboru národnej bezpečnosti.
Arnières-sur-Iton
Arnières-sur-Iton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ibráhím Abbúd
Ibráhím Abbúd (* 26. október 1900, Sinkat – † 8. september 1983, Chartúm, Sudán) bol sudánsky politik, generál a prezident. V roku 1958 viedol vojenský prevrat v krajine, kde následne obsadil funkciu ministerského predsedu (premiéra) a od roku 1963 prezidenta. Ďalším prevratom zosadený. Následne žil dlhé roky v Británii, zomrel však v Chartúme.
Aubevoye
Aubevoye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Blond (Haute-Vienne)
Blond je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Aubevoye
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blond (Haute-Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Xiaomi Mi Max 2
Xiaomi Mi Max 2 je telefón (phablet) čínskej značky Xiaomi, uvedený v máji roku 2017. Je nástupcom modelu Xiaomi Mi Max.
Prístroj je vybavený osemjadrovým procesorom Qualcomm Snapdragon 625 (8x 2.0 GHz Cortex-A53) GPU Adreno 506, 4GB RAM, a IPS displej 6.44" s rozlíšením FullHD. Operačný systém je Android 7.0 (Nougat).
Vyrába sa vo verzii s internou pamäťou 64 GB a 128 GB.
Joan Allenová
Joan Allenová (* 20. august 1956, Rochelle, Illinois, USA) je americká herečka.
Detstvo a mladosť
Allenová sa narodila do americkej rodiny a je zo štyroch detí, z ktorých sa narodila ako najmladšia. Navštevovala strednú školu Rochelle Township High School. Následne navštevovala University of Eastern Illinois University, kde hrala v niekoľkých divadelných hrách s Johnom Malkovichom, ktorý bol tiež študentom, a potom Northern Illinois University, kde získala titul bakalár umenia.
Kariéra
Allenová svoju hereckú kariéru začala v divadle. Bola členkou súboru Steppenwolf Theatre Company v roku 1977. V roku 1989 získala cenu Tony za divadelné predsavenie Burn This, ktoré sa hralo na Broadwayi a zahrala si tam spolu s Johnom Malkovichom.
V roku 1995 získala nomináciu na Academy Awards, v kategórií Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe vo filme Nixon. O rok neskôr si zahrala po boku herečky Winony Ryder a herca Daniel Day-Lewisa, ktorý hral jej manžela vo filme Crucible.
V roku 1997 hrala v komédii Pleasantville, ktorá vyšla v roku 1998.
V menšej úlohe sa objavila ako matka Rachel McAdamsovej, v romantickej komédii The Notebook z roku 2004.
V roku 2016 sa objavila v televíznom seriály The Family, ktorý mal dvanásť častí.
Súkromý život
V roku 1990 sa vydala za herca Petra Friedmana. Rozviedli sa v roku 2002 a majú spolu dcéru Sadie, ktorá sa narodila v roku 1994.
Usulután (mesto)
Usulután je piate najväčšie mesto vo východnej časti štátu Salvádor a hlavné mesto departementu Usulután. Počet obyvateľov je približne 73-tisíc. Kvôli zemetraseniu z roku 2001 bolo mesto vážne poškodené.
Šport
V meste sa nachádza známy salvádorský futbalový klub C.D. Luis Ángel Firpo. Jeho štadión Sergio Torres Stadium má kapacitu 5000 divákov.
Veľká cena Abú Zabí 2021
Veľká cena Abú Zabí 2021 (angl. Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix 2021), boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 12. decembra 2021 na okruhu Yas Marina Circuit v Abú Zabí, hlavnom meste Spojených arabských emirátov. Bola to záverečná Veľká cena sezóny 2021. Prvý krát od roku 1974 odštartovali dvaja vedúcy jazdci šampionátu jazdcov do posledných pretekov s rovnakým počtom bodov. Max Verstappen sa stal prvý raz majster sveta jazdcov, zatiaľ čo Mercedes získal ôsmy titul majstrov sveta konštruktérov sa sebou.
Pre obidvoch pilotov tímu Alfa Romeo Racing to bola aj posledná Veľká cena vo Formule 1: Kimi Räikkönen ukončil po pretekoch svoju kariéru a Antonio Giovinazzi bude od roku 2022 jazdiť vo Formule E. Kvôli pozitívnemu testu na koronavírus sa Nikita Mazepin nezúčastnil pretekov.
Priebeh kvalifikácie
Max Verstappen získal, aj vďaka aerodynamického vaku (slipstream), ktorý mu na rovinke medzi zákrutami 8 a 9 vytvoril tímový kolega z Red Bullu Sergio Pérez, Pole Position pred Lewisom Hamiltonom a Landom Norrisom.
Priebeh pretekov
Max Verstappen vyhral preteky pred Lewisom Hamiltonom a Carlosom Sainzom. Tým pádom sa stal prvým holandským majstrom sveta Formule 1.
Preteky
Poznámky:
Vodné pólo na Panamerických hrách 1987
Vodné pólo na Panamerických hrách 1987 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1987. Konal sa v Indianapolise, v Spojených štátoch v dňoch od 17.22. augusta 1987, za účasti 6 mužských tímov. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951, a toto bolo jeho 10. vydanie. Zápasy sa odohrali na plaveckom štadióne Indiana University Natatorium s kapacitou 4 700 divákov. Titul tretíkrát v rade získalo domáce 🇺🇸, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad 🇨🇺.
Turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na Olympijský kvalifikačný turnaj 1988. Kvalifikovali sa naň 3 najlepšie družstvá.
Hraničný potok (prítok Handlovky)
Hraničný potok je potok na Hornej Nitre, vo východnej časti okresu Prievidza. Je to pravostranný prítok Handlovky a preteká osadou Remata. Má dĺžku 5,5 km a je tokom V. rádu.
Pramení v pohorí Kremnické vrchy, na severozápadných svahoch Vysokej v nadmorskej výške okolo. V pramennej oblasti priberá štyri prítoky a preteká osadou Remata, za ktorou z pravej strany priberá potok od rekreačného strediska. Tu tvorí hranicu pohorí Kremnické vrchy a Žiar, pokračuje severozápadným smerom a po vstupe do Handlovskej kotliny sa vlieva do Handlovky v nadmorskej výške okolo.
Medzinárodná federácia inline skater hockey
Medzinárodná federácia inline skater hockey (skr. IISHF – International Inline Skater Hockey Federation) je medzinárodná športová organizácia združujúca 11 národných zväzov hry inline skater hockey po celom svete, sídliaca v Sione, vo Švajčiarsku. Vznikla v roku 1998. Na jej čele v súčasnosti stojí Dán Erik Sommer. IISHF zatiaľ nie je členom MOV.
Dejiny
Predchoca IISH vznikol už v roku 1988 pod názvom European Street Hockey Association (ESHA), keďže vtedy sa vyskytoval tento šport iba v európskych krajinách. Jeho zakladateľmi boli Anglicko a Nemecko. V roku 1992 vznikla International Street Hockey Association (ISHA) ako nástupca ESHA, ktorej zakladateľmi boli Spojené kráľovstvo, Nemecko a Holandsko. Po tom, čo sa k nim pridali aj Švajčiarsko a Dánsko v roku 1993 sa federácia premenovala na International Skater Hockey Federation (ISHF). A v roku 1998 sa premenovala na dnešné meno. Od roku 1997 organizuje federácia európske vrcholné podujatia, ako majstrovstvá Európy mužov, žien a juniorov a rok neskôr aj Európsky pohár klubov.
Blanka Bohdanová
Blanka Bohdanová (* 4. marec 1930, Plzeň – † 3. október 2021, Praha) bola česká herečka, maliarka a divadelná pedagogička, členka činohry Národného divadla v Prahe, nositeľka Ceny Thálie, držiteľka Cien Františka Filipovského (1996, 1997) za dabing.
Životopis
Už od detstva hrala divadlo a túžila aj po výtvarnom štúdiu na keramickej škole, však z dôvodov rodičovských obáv počas druhej svetovej vojny vyštudovala plzenskú obchodnú akadémiu. Po vojne odišla študovať na brniansku JAMU.
Po absolutóriu v roku 1951 svoje prvé divadelné angažmán strávila v oblastnom východočeskom divadle v Pardubiciach (19511957), potom sa presťahovala do Prahy, kde hrala najprv v Mestských divadlách pražských (19571960) a neskôr v Divadle E. F. Buriana. Od roku 1966 do roku 2010 bola členkou činohry Národného divadla v Prahe. Herectvo tiež vyučovala na Pražskom konzervatóriu. V roku 1985 dostala titul zaslúžilá umelkyňa.
Salto
Salto môže byť:
Morovniansky potok
Morovniansky potok je potok na Hornej Nitre, vo východnej časti okresu Prievidza. Je to ľavostranný prítok Handlovky a preteká Morovnom a Ráztočnom. Má dĺžku 6 km a je tokom V. rádu.
Pramení v pohorí Vtáčnik, na západných svahoch Malého Griča v nadmorskej výške okolo. V pramennej oblasti priberá štyri prítoky, preteká Morovnom a prevažne severným smerom tečie k Ráztočnu, kde sa v nadmorskej výške okolo vlieva do Handlovky.
Boisseuil
Boisseuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aulnay-sur-Iton
Aulnay-sur-Iton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Plávanie na Letných olympijských hrách 2016 – 100 metrov prsia ženy
Disciplína 100 metrov prsia ženy na Letných olympijských hrách 2016 sa konala 7. a 8. augusta v Estádio Aquático Olímpico.
Rekordy
V priebehu disciplíny bol rekord prekonaný.
Bonnac-la-Côte
Bonnac-la-Côte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liga majstrov vo volejbale
náhľad|Logo volejbalovej Ligy majstrov Liga majstrov vo volejbale je najprestížnejšia volejbalová súťaž pre európske volejbalové kluby, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). V súťaži figuruje 20 tímov, ktoré sú rozdelené do piatich skupín po štyroch, hrá sa systémom doma-vonku. Najlepší zo skupín a traja najlepší z druhých miest postupujú do štvrťfinále. Štvrťfinále sa hrá na dva zápasy, v prípade remízy rozhoduje zlatý set. Rovnako sa hrá aj semifinále a finále sa hrá na jeden zápas. Od roku 1959 do 2000 sa súťaž volala Pohár európskych majstrov CEV, od roku 2000 nesie terajší názov Liga majstrov CEV.
Autheuil-Authouillet
Autheuil-Authouillet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NHL Entry Draft 1997
NHL Entry Draft 1997 bol 35. vstupný draft NHL. Uskutočnil sa 21. júna 1997 v Civic Arena v Pittsburghu v Pensylvánii. Jednotkou draftu sa stal Joe Thornton, ktorý sa spolu s ďalšími hráčmi stal úspešnými v NHL.
Postup draftu
Predchádzajúce kluby hráčov sú v Severnej Amerike, pokiaľ nie je uvedené inač.
Salto (department)
Salto je department nachádzajúci sa v západnej časti Uruguaja. Jeho západnú hranicu tvorí rieka Uruguaj, ktorá ho oddeľuje od Argentíny. Na severe leží department Artigas, na severovýchode Rivera, na východe Tacuarembó a na juhu Paysandú. Hlavným mestom departmentu je rovnomenné mesto Salto, ktoré leží na úplnom juhozápade departmentu na brehu rieky Uruguaj. V departmente Salto žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 124 878 ľudí, zaberá plochu 14 163 km2, čo z neho robí druhý najväčší department z hľadiska územia a jeden z najväčších aj z hľadiska počtu obyvateľov.
Department bol vytvorený v roku 1837, keď bol vyčlenený z departmentu Paysandú. Neskôr sa územie departmentu zmenšilo, keď bol z neho vyčlenený department Artigas.
Zoznam miest a obcí v departmente
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Ondriašov potok
Ondriašov potok je potok na Záhorí, pretekajúci územím okresu Malacky, v katastrálnych územiach obcí Jablonové a Lozorno. Je to pravostranný prítok Suchého potoka, nížinný typ toku s dĺžkou 5,813 km a o ploche povodia 9,188 km². Pramení v nadmorskej výške a do Suchého potoka sa vlieva vo výške
Cena Jaroslava Mika
Cena Jaroslava Mika je ocenením, ktoré je každoročne udeľované významným slovenským odborníkom v oblasti požiarnej ochrany na základe ich nominácie zo strany odbornej verejnosti. Cena nesie meno významnej na počesť Ing. Jaroslava Mika, slovenskej osobnosti v oblasti požiarnej ochrany. Cenu Jaroslava Mika udeľuje Asociácia pasívnej požiarnej ochrany SR.
Ondriašov potok
Prameň
Pramení v nadmorskej výške neďaleko novopostavených rodinných domov, pod vrchom Na vŕškoch, v obci Jablonové, v Malých Karpatoch, v časti Podmalokarpatská zníženina. Tesne nad prameňom z jeho východnej strany bol vybudovaný odvodňovací kanál, ktorý neskôr do Ondriašovho potoka ústi.
Opis toku
Od prameňa potok pokračuje východoseverovýchodným smerom v medzi uprostred lúky, kde preteká pomedzi stromy a trávu. Tok sa mierne stočí na východ a vzápätí na juhovýchod pričom jeho koryto ostáva stále rovnakého charakteru. Následne sa potok stáča na východ, tečie v listnatom lese, podteká cestu II/501 a priberá zľava spomínaný kanál, ako svoj najvýznamnejší prítok. Pokračuje viac-menej východným smerom, potom sa tok presmeruje na severovýchod, mierne sa vlní a podteká aj železničnú trať Zohor-Plavecký Mikuláš. Tečie v zmiešanom lese, na východ, ústi do neho ľavostranný kanál a následne je premostený mostom miestnej účelovej komunikácie v obci Lozorno. Úsek od mosta preteká v menovanej obci, v umelom koryte, kde ho následne križuje elektrické vedenie vysokého napätia. Pokračuje v princípe na severovýchod a hneď sa mierne oblúkom stočí zase na východ. Priberá pravostranný prítok, stále tečie východným smerom, voľne meandruje, ešte podteká cestný most, až napokon, v nadmorskej výške ústi sprava do Suchého potoka.
Cena Jaroslava Mika
Jaroslav Miko
'''Ing. Jaroslav Miko''' sa počas svojho tvorivého života stal gestorom požiarnej ochrany a autorom novodobej koncepcie protipožiarnej bezpečnosti stavieb v oblasti právnych predpisov a súvisiacich technických noriem na Slovensku. Po ukončení štúdií na Vysokej inžinierskej požiarnotechnickej škole v Moskve v roku 1981 pracoval až do odchodu do dôchodku vo vedúcich funkciách odboru požiarnej prevencie súčasného Prezídia HaZZ MV SR. Svoj život zasvätil požiarnej ochrane a technickej normalizácii, keď bol mnoho rokov predsedom technickej komisie TK 17 Bezpečnosť a ochrana pred požiarmi. Bol autorom a spoluautorom mnohých dôležitých právnych predpisov a technických noriem v oblasti požiarnej ochrany a požiarnej bezpečnosti stavieb. Aj po odchode do dôchodku zostal veľmi aktívne pracovať v oblasti požiarnej ochrany a ako špecialista požiarnej ochrany riešil množstvo dôležitých stavieb. Okrem toho naďalej zastával funkciu predsedu technickej komisie TK 17 pri Úrade pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR a aj vďaka nemu sa podarilo na Slovensku vytvoriť ojedinelý národný systém právnych predpisov a technických noriem v oblasti protipožiarnej bezpečnosti elektrických inštalácií, ako v prvej krajine EÚ. Bol uznávanou osobnosťou doma aj v zahraničí a pomohol výraznou mierou zviditeľniť postavenie a vnímanie Asociácie pasívnej požiarnej ochrany SR, ktorej bol prvým a zatiaľ jediným čestným členom. Okrem toho bol aj členom Komory kominárov Slovenska.
Držitelia ocenenia
'''Rok 2016: Ing. Viliam Fusek''' za dlhoročné aktívne pôsobenie v oblasti PBS, v oblasti technickej normalizácie a jeho najväčšiu zásluhu na vypracovaní koncepcie požiarnych konštrukcií, zhotoviteľov požiarnych konštrukciía osvedčení požiarnych konštrukcií, ktorá bola ako v prvej krajine EÚ premietnutá do právnych predpisov na Slovensku
'''Rok 2017: Ing. Ján Dekánek''', dlhoročný významný slovenský odborník v oblasti požiarnej ochrany a súčasný predseda stálej pracovnej skupiny špecialistov PO v APPO SR, za výsledky jeho celoživotnej práce a prínos v oblasti požiarnej ochrany, tvorby predpisov a technických noriem
'''Rok 2018: Ing. Štefan Rástocký''', dlhoročný významný slovenský odborník v oblasti požiarnej ochrany a požiarneho skúšobníctva a súčasný predseda TK 119 pri ÚNMS SR, za výsledky jeho celoživotnej práce a prínos v oblasti požiarnej ochrany, tvorby predpisov a technických noriem
'''Rok 2019: Ing. Tomáš Krchnák''' – za sústavnú aktivitu a angažovanosť pri presadzovaní cieľov APPO SR (Asociácie pasívnej požiarnej ochrany Slovenskej republiky) a vysoko odbornú angažovanosť v oblasti navrhovania a inštalácie zariadení na odvod tepla a splodín horenia, v ktorej ako autor prvej ATN® 001 vytvoril chýbajúci národný technický rámec pre navrhovanie a inštaláciu týchto zariadení.
'''Rok 2020: Ing. Miroslav Pôbiš''' – za celoživotný prístup v oblasti požiarnej bezpečnosti stavieb, ako jedného z prvých členov APPO SR, za aktívny a vysoko odborný zhotoviteľský prístup k požiarnym konštrukciám a propagáciu projektu osvedčovania požiarnych konštrukcií v aplikačnej praxi. Za neoceniteľné zásluhy na propagácii myšlienky osvedčovania požiarnych konštrukcií v rámci výstavby EMO 3 a EMO 4. Za zodpovedný prístup k výkonu funkcie predsedu revíznej komisie APPO SR.
'''Rok 2021: JUDr., Mgr. Róbert Károlyi''' – za výrazné presadzovanie návrhov asociácie APPO SR v oblasti Koncepcie štátnej politiky rozvoja technickej normalizácie na roky 2021-2024. Za podiel na výsledkoch národného projektu Sektorovo riadených inovácií vo vzťahu k povolaniam, ktoré súvisia s PBS (požiarnou bezpečnosťou stavieb) a za presadzovanie výraznejšieho zapojenia sa mladých odborníkov do činnosti asociácie.
Balázs Farkas
Balázs Farkas môže byť:
Jozef Hollý
Jozef Hollý môže byť
Hošťanka
Umiestnenie
Celková výmera rezervácie dosahuje 54 ha.
Geologickým podkladom je turmalín-muskovitický granit (Třebíčský masiv).
Ochrana
Predmetom ochrany je rôznoveký lesný porast s dominujúcou autochtónnou jedľou bielou, potenciálne vhodný genetický materiál.
Popri jedli bielej v rezervácii oi. nájdeme buk lesný, v podraste potom lykovec jedovatý (Daphne mezereum), veternicu hájnu (Anemone nemorosa), pľúcnik lekársky (Pulmonaria officinalis), pečeňovník trojlaločný (Anemone hepatica), bažanku trvácu (Mercurialis perennis) a cyklámen purpurový (Cyclamen purpurascens).
Jedľové porasty pochádzajú z prirodzeného zmladenia z prvej polovice 20. storočia. Pestujú sa maloplošným spôsobom s dlhou obnovnou dobou. V roku 2000 bola rezervácia oplotená, aby sa zabezpečila ochrana pred zverou.
Bosmie-l’Aiguille
Bosmie-l’Aiguille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Authevernes
Authevernes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Breuilaufa
Breuilaufa je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Authou
Authou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Perth
Perth môže byť:
Aero A.11
Aero A.11 (alebo A 11 či A-11) bol česko-slovenský dvojmiestny jednomotorový viacúčelový vojenský dvojplošník so zmiešanou konštrukciou.