cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NGC 6789
NGC 6789 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 30. augusta 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Šancová ulica
Šancová ulica je ulica:
Saint-Léger-le-Petit
Saint-Léger-le-Petit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Szörény
Szörény je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 441 ha a žije tu 74 obyvateľov (2007).
Rodez-Ouest
Rodez-Ouest je francúzsky kantón v departemente Aveyron v regióne Midi-Pyrénées. Tvoria ho štyri obce.
NGC 1785
NGC 1785 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel v roku 1836.
NGC 6790
NGC 6790 je planetárna hmlovina v súhvezdí Orol, ktorú objavil Edward Charles Pickering 16. júla 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,5.
Opole
Opole je sídlo Opolského vojvodstva v Poľsku.
Patrí medzi najstaršie mestá v Poľsku. Od raného stredoveku do začiatku 20. storočia bolo metropolou Horného Sliezska. Mestom preteká rieka Odra. V meste žije asi 130 tisíc obyvateľov.
Szulimán
Szulimán je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Tomáš Zmoray
Tomáš Zmoray (* 26. júl 1989, Banská Bystrica ) je slovenský skokan na lyžiach. Je členom klubu VŠC Dukla Banská Bystrica.
Reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouvri. V disciplíne skoku na lyžiach na strednom mostíku HS-106 nepostúpil z kvalifikácie, pričom na postup mu chýbalo len 0,1 bodu, no na veľkom mostíku HS-140 sa kvalifikoval do hlavnej súťaže z posledného postupového miesta, kde skončil na 43. mieste. S celkovými výsledkami bol spokojný.
== Úspechy ==
Žitavská ulica
Žitavská ulica je ulica:
Dobratice
Dobratice je obec v Česku v okrese Frýdek-Místek v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 141 obyvateľov, z toho 547 mužov a 594 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 38,9 roka, ženy 40,9 roka).
Saint-Loup-des-Chaumes
Saint-Loup-des-Chaumes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Road to Success
Road to Success je neautorizovaná biografia kanadskej rockovej skupiny Nickelback, ktorá bola vydaná 1. mája 2004 vydavateľstvom Chrome Dream. Dokument trvajúci 60 minút ukazuje fotografie rodinného albumu Kroegerovcov, rozhovory s bývalými spolupracovníkmi skupiny, okrem iného aj rozhovor z prvým manažérom skupiny Clidom Hillom, riaditeľom školy v meste Hanna, ktorú navštevovali členovia skupiny a rozhovory s ľuďmi z hudobného priemyslu. V biografii nie sú použité skladby skupiny, pretože nie je autorizovaná ani skupinou ani vydavateľstvom skupiny.
Jaroslav Novák
Jaroslav Novák môže byť:
Alphaville
Alphaville môže byť:
Neileus
Neileus (Neileus) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra. Za vlády jeho otca Kodra vpadli do Atiky Dóri a hrozilo, že si krajinu podmania. Keď sa Kodros dozvedel z delfskej veštiarne, že Atény sa zachránia len ak zahynie ich kráľ, dobrovoľne obetoval svoj život a Dóri skutočne od Atén odtiahli. Následníkom Kodra sa potom stal jeho najstarší syn Medón, ale už nie s titulom kráľ (basileus), ale už len ako archón (panovník), lebo kráľovský titul sa po hrdinskej smrti Kodra z úcty k nemu zrušil. Počas vlády Medóna začali Ióni z Atiky (hlavne z Atén) kolonizovať západné pobrežie Malej Ázie.
Antický autor Pausanias uvádza, že keď zomrel Kodros, medzi jeho najstarším synon Medónom a Neileom nastal spor o následníctvo. Neileus totiž argumentoval, že Medón je chromý a preto nemôže byť vládcom. Ich spor ukončila až delfská veštiareň, ktorá Medóna uznala za vládcu a z jej rozhodnutia musel Neileus s bratmi z krajiny odísť. Neileus potom obsadil mesto Milét spolu s iónskymi Grékmi z Atiky. Podľa tradície sa táto krajina v dávnej minulosti nazývala Anaktoria a obývali ju Kári. Neskôr ju obsadili kolonisti z Kréty, ktorí jej dali názov Milétos. Keď prišli kolonisti z Atiky, v boji pozabíjali všetkých mužov a oženili sa s ich ženami a dcérami.
Geoff Muldaur
Geoff Muldaur (* 12. august 1943, Pelham, New York, USA) je americký spevák a gitarista. V šesťdesiatych rokoch bol členom skupiny Kweskin Jug Band a neskôr bol členom skupiny Better Days Paula Butterfield. Svoj prvý album, spoločný so svojou manželkou Mariou Muldaurovou, s názvom Pottery Pie vydal v roku 1969. Na jeho albume Is Having a Wonderful Time z roku 1975 sa podieľal John Cale; v tom istom roku hral Muldaur na Caleovom albume Slow Dazzle.
Nákladný vlak
thumb|Nákladný vlak [[Kanadská pacifická železnica|Kanadskej pacifickej železnice ťahaný štyrmi dieselovými lokomotívami]]
Nákladný vlak je vlak, ktorý slúži na prepravu tovaru po železnici. Skladá sa zo súpravy niekoľkých nákladných vozňov a z jednej alebo viacerých rušňov, ktoré zaisťujú pohyb vlaku. Nákladný vlak je náležite označený, vybavený požadovanými dokumentmi a má cestovný poriadok pripravený pre jazdu. Môže tiež zaisťovať prepravu osobných vozňov alebo špeciálnych vozňov.
NGC 1786
NGC 1786 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. novembra 1834.
Auray
Auray je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Saint-Amans-des-Cots (kantón)
Saint-Amans-des-Cots je francúzsky kantón v departemente Aveyron v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho šesť obcí.
NGC 1786
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
Szűr
Szűr je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Moháčskom okrese.
Má rozlohu 783 ha a žije tu 302 obyvateľov (2007).
Auray
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Nákladný vlak
Nákladný vlak môže prepravovať sypké materiály, intermodálne kontajnery, univerzálny alebo špecializovaný náklad v účelovo navrhnutých vozňoch. Ale preprava tovaru po železnici nie je tak flexibilná ako nákladná doprava po cestách, čo má za následok viac prepravovaného tovaru kamiónmi, a to aj na dlhé vzdialenosti.
NGC 6791
NGC 6791 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Lýra, ktorú objavil August Winnecke v roku 1853.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,5.
Arith
Arith je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Lykinos zo Sparty
Lykinos (Lykinos) bol dvojnásobný olympijský víťaz v 5. stor. pred Kr.
Arith
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marie Nováková
Marie Nováková môže byť:
Elliot McKay See
Elliot McKay See, Jr. (* 23. júl 1927, Dallas – † 28. február 1966, St. Louis) bol americký letecký inžinier, námorný pilot, skúšobný pilot a astronaut NASA, ale do vesmíru neletel. Tragicky zahynul pri jednom z letov s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom T-38.
Výťah (literatúra)
Výťah alebo zriedkavo abréžé je text, ktorý v stručnej podobe sprostredkúva základné informácie o nejakom dlhšom texte. Veľmi stručne a informatívne údaje vymenúva a zaznamenáva, má znaky enumeratívnosti.
Elliot McKay See
Životopis
V roku 1949 vyštudoval vojenskú námornú akadémiu a potom slúžil u námorného letectva ako pilot. Titul leteckého inžiniera získal v roku 1962 po ukončení štúdia na Kalifornskej univerzite v Los Angeles a ešte v tom istom roku sa dostal do druhej skupiny amerických astronautov v NASA. Po absolvovaní výcviku bol vymenovaný za záložného pilota pre misiu Gemini 5 a potom za veliaceho pilota hlavnej posádky Gemini 9. Bol vedený ako nevojak, civilista. Elliot See bol ženatý a mal tri deti.
Zoznam panovníkov Kráľovstva oboch Sicílií
Sicílski grófi (1071 – 1130)
V roku 1059 pápež Mikuláš II. pridelil Sicíliu vojvodovi Robertovi Guiscardovi, ktorý ju ako grófstvo prenechal svojmu bratovi Rogerovi.
Elliot McKay See
Životopis
Bol tiež námorným a skúšobným pilotom. Pri jednom z letov s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom Northrop T-38 Talon, ktorými NASA disponovala, došlo k nehode a See spolu s kolegom, astronautom Charlesom Bassettom, zahynuli pri pristávacom manévri za veľmi zlého počasia po zrážke s budovou spoločnosti McDonnell na letisku v St. Louis, kde mali prevziať práve dokončovanú kozmickú loď Gemini 9.
Zoznam panovníkov Kráľovstva oboch Sicílií
Králi oboch Sicílií
Roger II. prijal v roku 1130 od protipápeža Ankléta II. kráľovský titul, ktorý v roku 1139 uznal aj pápež Inocent II. Sicílske kráľovstvo sa odvtedy nerozkladalo len na ostrove Sicília, ale pokrývalo aj južnú tretinu Apeninského polostrova, onedlho si pripojilo aj Maltu a Mahdiu.
Hautevillská dynastia (1130 – 1198)
Konstancia sa vydala za rímskonemeckého cisára Henricha VI., ktorý si už predtým nárokoval na Sicílsky trón, na ktorý sa dostal až po sobáši s Konstanciou.
Hohenstaufská dynastia (1194 – 1266)
V roku 1282 bolo Kráľovstvo oboch Sicílií rozdelené na Sicílske kráľovstvo (nazývané aj Trinakria) a pevninskú oblasť, Neapolské kráľovstvo, ktoré malo centrum v Neapolsku. Tieto dve kráľovstvá boli opätovne zjednotené až v roku 1816.
Králi Kráľovstva oboch Sicílií – Bourbonovská dynastia (1816 – 1861)
V roku 1861 sa Kráľovstvo oboch Sicílii stalo súčasťou novovzniknutého Talianskeho kráľovstva.
Metropolitná oblasť New York
right|thumb|Okresy metropolitnej oblasti right|thumb|Newark, New Jersey, mesto v metropolitnej oblasti
Metropolitná oblasť New York alebo Veľký New York je najväčšia metropolitná oblasť v Spojených štátoch a tretia najväčšia na svete po Tokiu a Mexiku. Rozkladá sa na ploche, čo sú tri pätiny rozlohy Slovenska a žije tu takmer 22 miliónov obyvateľov.
Najväčším mestom oblasti je New York City, okrem toho zahŕňa mestá ako Newark, Jersey City, Yonkers, Paterson a Bridgeport.
Veľká cena Kórejskej republiky 2013
Veľká cena Kórejskej republiky 2013 (2013 Formula 1 Korean Grand Prix) boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 6. októbra 2013 na okruhu Korean International Circuit v Kórejskej republike.
Metropolitná oblasť New York
Dôležité mestá
Toto je zoznam dôležitých miest zloženej štatistickej oblasti New York-Newark-Bridgeport s odhadom počtu obyvateľov z roku 2005.
Veľká cena Kórejskej republiky 2013
Okruh leží v oblasti Jeongam blízko prístavného mesta Mokpo, približne 400 kilometrov južne od hlavného mesta Soul. Jedna časť okruhu je permanentná, zatiaľ čo druhá časť pozostáva z bežných cestných komunikácií, ktoré vedú popri prístave.
Veľká cena Kórejskej republiky bola štrnástymi pretekmi sezóny 2013 a štvrtým ročníkom Veľkej ceny Kórejskej republiky.
Kvalifikácia
Poznámky:
Preteky
Poznámka:
NGC 6792
NGC 6792 je galaxia v súhvezdí Lýra, ktorú objavil Gerhard Lohse v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 1787
NGC 1787 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 25. decembra 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
Tarrós
Tarrós je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Hegyhátskom okrese.
Má rozlohu 529 ha a žije tu 117 obyvateľov (2007).
Dolní Domaslavice
Dolní Domaslavice je obec v Česku v okrese Frýdek-Místek v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 181 obyvateľov, z toho 572 mužov a 609 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 39,2 roka, ženy 40,2 roka).
Muhammad ’Attá as-Sajjid
right|thumb|Muhammad ’Attá Muhammad ’Attá as-Sajjid, ‎ (* 1. september 1968, Kafr aš-Šajch, Egypt - † 11. september 2001, New York) bol podľa FBI vodca skupiny teroristov, ktorí zaútočili na World Trade Center 11. septembra 2001 prvým lietadlom - American Airlines let č.11. Študoval v Nemecku a v Spojených štátoch. Stal sa silným veriacim militantného islamu.
Celým menom Muhammad Muhammad al-Amír ’Awad as-Sajjid ’Attá, uvádza sa aj ako Mohammed Atta, Mehan Attá, Muhammad al-Amir, Muhammad al-Sajjid, Muhammad Muhammad al-Amir Awag as-Sajjid Attá a pod.
Saint-Beauzély (kantón)
Saint-Beauzély je francúzsky kantón v departemente Aveyron v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho päť obcí.
Saint-Martin-d’Auxigny (obec)
Saint-Martin-d’Auxigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grécko-baktrijské kráľovstvo
Grécko-baktrijské kráľovstvo existovalo približne medzi rokmi 250 až 125 pred Kr. Toto helenistické kráľovstvo sa nachádzalo v strednej Ázii a zahŕňalo územia Baktrie, Sogdiany a ďalších územných celkov.
Kráľovstvo bolo založené okolo roku 250 pred Kr., kedy priaznivú situáciu pre cestu k moci využil miestny satrapa Diodotos k odtrhnutiu rozsiahleho územia od vtedajšej seleukovskej ríše. Hlavným mestom nového kráľovstva sa stala Baktra (dnešný Balch). Spoločne s novo vzniknutým grécko-baktrijským kráľovstvom sa odtrhla aj Partia. Keď sa Diodotovi nepodarilo Partiu dobyť, uzavrel s ňou jeho syn Diodotos II. obojstranne výhodné prímerie. Okolo roku 180 pred Kr. prenikli baktrijskí Gréci do severnej Indie, čo viedlo k vzniku indo-gréckeho kráľovstva, ktoré pretrvalo až do konca 1. storočia pred Kr.
Vydumanec (prítok Šemšianskeho potoka)
Vydumanec je potok v Above, na území okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Šemšianskeho potoka, meria a je tokom VIII. rádu.
Pramení v juhovýchodnom výbežku Volovských vrchov, v podcelku Holička, na východoseverovýchodnom svahu Dlhej chraste v lokalite Panský les, v nadmorskej výške približne  Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, zľava priberá krátky prítok a prechodne tečie smerom na juh. Následne sa stáča na juhojuhozápad, vteká do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina, v lokalite Pod Dlhou chrasťou priberá krátky ľavostranný prítok, ďalej podteká cestu II. triedy č. 548, esovito sa ohýba a zľava priberá dva prítoky z lokality Ortoviská. Ďalej už pokračuje juhozápadným smerom a južne od obce Šemša ústi v nadmorskej výške do Šemšianskeho potoka.
John Bardeen
John Bardeen (* 23. máj 1908, Madison, Wisconsin, USA – † 30. január 1991, Boston, Massachusetts) bol americký fyzik a elektrotechnik.
Dvakrát získal Nobelovu cenu za fyziku: prvýkrát v roku 1956 spolu s Williamom Shockleym a Walterom Brattainom za objav tranzistoru a druhýkrát v roku 1972 spolu s Leonom Neilom Cooperom a Johnom Robertom Schriefferom za základnú teóriu konvenčnej supravodivosti, známu ako BCS teória.
Bardeenove objavy mali veľmi významné praktické aplikácie. Objav tranzistoru spôsobil elektrotechnickú revolúciu, umožnil napríklad vývoj moderných počítačov. Bardeenove výsledky v oblasti supravodivosti sa zas využívajú pri zobrazovaní magnetickou rezonanciou.
V roku 1990 ho časopis Life zaradil na zoznam 100 najvplyvnejších Američanov 20. storočia.
NGC 1788
NGC 1788 je reflexná hmlovina v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Poseidón (boh)
náhľad|Poseidón milský, 2. storočie pred Kr., Národné archeologické múzeum [[Atény]] Poseidón alebo Poseidon (starogr. Ποσειδῶν - Poseidón,, čiže Neptún) je starogrécky boh, jeden z dvanástich bohov Olympu, jedno z najstarších božstiev Grécka, ktorého meno sa objavuje už na tabuľkách z minojského paláca v Knosse. Pôvodne bol jedným z najvyšších mužských božstiev, uctievaným v južných ostrovných oblastiach, predovšetkým medzi Iónmi. Jeho meno značí manžel Zeme, alebo Pán. Neskôr boli jeho právomoci obmedzené na vládu nad morami a vodným živlom, ale tiež napríklad nad zemetrasením a koňmi.
Podľa legendy sa Aténa po súboji s Poseidónom stala patrónkou mesta Atény, hoci ten zostal na Akropole v podobe svojho náhradníka Erechtea. Po súboji poslal Poseidón na attickú rovinu povodeň, aby potrestal Aténčanov za to, že si ho nevybrali.
Poseidónovou manželkou je Amfitríta, ale zaplieta sa postupne s veľa inými ženami, tak bohyňami, ako aj smrteľníčkami, a má s nimi nespočetných potomkov. Poseidón je otcom veľa gréckych hrdinov a mýtickým predkom početných kráľovských rodov.
Starí Gréci obetovali Poseidónovi býka a koňa, pretože tieto pozemské zvieratá symbolizovali dravosť, násilie, ale aj plodivú silu.
Najvýznamnejším Poseidónovým kultovým miestom bol Korint. Na jeho počesť sa v jeho blízkosti konali každý druhý rok Isthmické hry.
Lineárne písmo B (mykénska gréčtina)
Ak sa dá veriť zachovaným hlineným tabuľkám lineárneho písma B, meno po-se-da-wo-ne („Poseidon“) sa vyskytuje častejšie ako di-u-ja („Zeus“). Vyskytuje sa aj ženský variant, po-se-de-ia, ktorý označuje stratenú bohyňu-konzortku, v podstate predchodkyňu Amfitrité. Poseidón nesie často titul wa-na-ka (wanax), čo v nápisoch v lineárnej B znamená „kráľ“.
Arkádske mýty
Poučnou výnimkou je archaický a lokalizovaný mýtus o žrebcovi Poseidónovi a kobyle Demeter vo Figálii v izolovanej a konzervatívnej Arkádii, o ktorej sa zmieňuje Pausanias (2. storočie), že upadla do zabudnutia; žrebec Poseidón prenasleduje kobylu-Demeter a zo spojenia sa jej narodí kôň Arión a dcéra (Despoina), ktorá mala zrejme tiež podobu kobyly. Násilná Demeter bola Demeter Erinys (zúrivá).
Pôvod
náhľad|Socha Poseidóna, Palác Kadriorg, [[Tallinn, Estónsko]] Zdá sa, že arkádsky mýtus súvisí s prvými grécky hovoriacimi ľuďmi, ktorí prišli do regiónu v dobe bronzovej. Ich náboženské presvedčenie sa miešalo s vierou pôvodného obyvateľstva. Je možné, že Gréci so sebou nepriniesli iných bohov okrem Dia, Éósa a Dioskúrov. Kôň (numina) súvisel s tekutým živlom a s podsvetím. Poseidón vystupuje ako zviera (kôň), ktoré je riečnym duchom podsvetia, ako sa to zvyčajne deje v severoeurópskom folklóre a nezvyčajne aj v Grécku. Poseidón "Wanax", je mužským spoločníkom (paredros) bohyne prírody. V príbuznom minojskom mýte sa Pasiphaë pári s bielym býkom a rodí hybridnú bytosť Minótaura. Býk bol starý predolympský Poseidón. bohyňa prírody a jej paredros sa zachovali v eleusínskom kulte.
V mykénskej kultúre, ktorá bola silne závislá od mora, nie je dostatok dôkazov o tom, že Poseidón bol spojený s morom. Nie je jasné, či "Posedeia" bola bohyňou mora. Homér a Hésiodos naznačujú, že Poseidón sa stal pánom mora po porážke svojho otca Krona, keď sa svet losom rozdelil medzi jeho troch synov; Diovi pripadlo nebo, Hádovi podsvetie a Poseidónovi more, pričom Zem a hora Olymp patrili všetkým trom. Walter Burkert predpokladá, že helénske kultové uctievanie Poseidóna ako boha koní môže súvisieť so zavedením koňa a vojnového voza z Anatólie do Grécka okolo roku 1600 pred Kr.
Existujú dôkazy o tom, že Poseidón bol kedysi uctievaný ako kôň, čo dokazuje jeho kult na Peloponéze. Niektorí antickí autori však zastávali názor, že pôvodne bol bohom vôd, a preto sa stal "zemetrasením", pretože Gréci verili, že príčinou zemetrasení je erózia skál vodami, riekami, ktoré podľa nich mizli v zemi a potom sa opäť vynorili. Tomu verili aj prírodní filozofi Táles, Anaximenes a Aristoteles, čo mohlo byť podobné ľudovej viere.
Každopádne raný význam Poseidóna možno ešte zahliadnuť v Homérovej Odysei, kde je hlavným hýbateľom udalostí skôr Poseidón než Zeus. V Homérovi je Poseidón pánom mora.
Uctievanie
thumb|[[Andrea Doria ako Neptún - alegorický obraz od Agnola Bronziniho znázorňuje vladársku hegemóniu Janova v Tyrrhenskom mori.|vľavo]] Poseidón bol hlavným občianskym bohom viacerých miest: V Aténach bol po Aténe druhý najdôležitejší, zatiaľ čo v Korinte a mnohých mestách Veľkého Grécka bol hlavným bohom polisu.
Vo svojom priaznivom aspekte bol Poseidón vnímaný ako ten, kto vytvára nové ostrovy a ponúka pokojné more. Keď bol urazený alebo ignorovaný, údajne udieral svojím trojzubcom do zeme a spôsoboval chaotické pramene, zemetrasenia, utopenia a stroskotania lodí. Námorníci sa modlili k Poseidónovi za bezpečnú plavbu a niekedy ako obetu utopili kone; takto sa podľa fragmentárneho papyru Alexander Veľký pred vrcholnou bitkou pri Isse zastavil na sýrskom morskom pobreží a uchýlil sa k modlitbám, "vzývajúc Poseidóna, boha mora, pre ktorého prikázal hodiť do vĺn štvorkolesový voz".
Poseidón je dodnes uctievaný v modernom helénskom náboženstve, okrem iných gréckych bohov. Uctievanie gréckych bohov uznáva grécka vláda od roku 2017.
Narodenie
náhľad|Poseidón, [[Kodaň, Dánsko]] Podľa štandardnej verzie sa Poseidón narodil titánom Kronovi a Rhei ako piate dieťa zo šiestich, ktoré sa narodili po Hestii, Déméter, Hére a Hádovi v tomto poradí. Pretože sa Poseidónov otec bál, že ho jedno z jeho detí zvrhne, ako to urobil jeho vlastnému otcovi, Kronus zhltol každé dieťa hneď po narodení. Poseidón bol posledným, ktorého postihol tento osud, kým sa Rhea nerozhodla oklamať Krona a odviesť šieste dieťa, Dia, do bezpečia po tom, čo Kronovi ponúkla na zjedenie skalu zabalenú v prikrývke. Keď Zeus vyrástol, dal svojmu otcovi silné emetikum, ktoré ho prinútilo vyvrátiť zjedené deti. Päť detí vyšlo z otcovho brucha v opačnom poradí, čím sa Poseidón stal druhým najmladším a zároveň druhým najstarším dieťaťom. Vyzbrojený trojzubcom, ktorý preňho ukovali Kyklopi, Poseidón so svojimi súrodencami a ďalšími božskými spojencami porazil Titánov a stal sa vládcom namiesto nich. Podľa Homéra a Apollodora si potom Zeus, Poseidón a tretí brat Hádes rozdelili svet losovaním; Zeus dostal nebo, Poseidón more a Hádes podsvetie.
V zriedkavejšej - a neskoršej - verzii sa Poseidón vyhol tomu, aby ho jeho otec zožral, pretože ho matka Rhea zachránila rovnakým spôsobom ako Dia, keď namiesto neho ponúkla Kronovi žriebä, tvrdiac, že porodila koňa namiesto boha, zatiaľ čo v skutočnosti dieťa uložila do čriedy. Rhea zverila svoje dieťa jarnej nymfe. Keď si Kronus dieťa vyžiadal, nymfa Arne zaprela, že ho má, a jej prameň sa potom volal Arne (čo má podobnosť s gréckym slovom "zaprieť"). V inom príbehu Rhea dala Poseidóna Telchinom, starovekým obyvateľom ostrova Rodos. Capheira, oceánska nymfa, sa stala dojkou mladého boha. Keď Poseidón vyrástol, zamiloval sa do Hálie, krásnej sestry Telchinovcov, a splodil s ňou šesť synov a jednu dcéru Rhodos. V tom čase sa zrodila Afrodita, bohyňa lásky, ktorá vystúpila z mora a na ceste na Cyprus sa pokúsila zastaviť na Rodose. Poseidón a Haliini synovia jej odmietli pohostinnosť, a tak ich Afrodita prekliala, aby sa do seba zamilovali a znásilnili Haliu. Keď to urobili, Poseidón ich prinútil potopiť sa pod hladinu mora.
V Homérovej Odysei má Poseidón sídlo v Aege.
Založenie Atén
Aténa sa po súboji s Poseidónom stala patrónkou mesta Atény. Poseidón však zostal na Akropole numinózne prítomný v podobe svojho náhradníka Erechtea. Na koncoročnom sviatku v aténskom kalendári sa pod baldachýnmi do Eleusis vydávali Skira, Aténin kňazi a Poseidónov kňaz. Dohodli sa, že každý z nich dá Aténčanom jeden dar a Aténčania si vyberú, ktorému daru dajú prednosť. Poseidón udrel trojzubcom do zeme a vytryskol prameň; voda bola slaná a nie veľmi užitočná, zatiaľ čo Aténa im ponúkla olivovník.
Aténčania alebo ich kráľ Kekrops prijali olivovník a spolu s ním aj Aténu ako svoju patrónku, pretože olivovník prinášal drevo, olej a jedlo. Po boji Poseidón, rozzúrený svojou prehrou, poslal na attickú rovinu povodeň, aby potrestal Aténčanov za to, že si ho nevybrali. Priehlbina, ktorú vytvoril Poseidónov trojzubec a ktorá sa naplnila slanou vodou, obklopovala severnú halu Erechtea. "V kulte bol Poseidón stotožnený s Erechtheom," poznamenal Walter Burkert; "mýtus to mení na časovo-príčinnú postupnosť: Poseidón v hneve z prehry viedol svojho syna Eumolpa proti Aténam a zabil Erechthea".
Súboj Atény a Poseidóna bol predmetom reliéfov na západnom frontóne Partenónu, prvého pohľadu, ktorý vítal prichádzajúceho návštevníka.
Robert Graves a ďalší tento mýtus interpretujú ako odraz stretu medzi obyvateľmi v mykénskych časoch a novšími prisťahovalcami. Atény boli v čase svojho najväčšieho rozmachu významnou námornou veľmocou a v istom okamihu porazili v námornej bitke perzskú flotilu na ostrove Salamína.
Korint
Korinťania mali podobný príbeh o zakladaní svojho mesta ako o zakladaní Atén. Podľa mýtu sa Helios a Poseidón stretli, pričom obaja chceli, aby sa mesto stalo ich. Spor sa dostal k jednému z hekatoncheirov, Briareovi, staršiemu bohovi, ktorý tak dostal za úlohu urovnať spor medzi oboma bohmi. Briareus sa rozhodol udeliť Akrokorint Héliovi, zatiaľ čo Poseidónovi dal Korintský priesmyk. V tomto príbehu majú Hélios a Poseidón predstavovať oheň a vodu. Hélios ako boh slnka dostal oblasť, ktorá je najbližšie k oblohe, zatiaľ čo Poseidón, ktorý je bohom mora, dostal priesmyk pri mori.
Múry Tróje
Poseidón a Apolón, ktorí urazili Dia svojou vzburou v Hérinom pláne, boli dočasne zbavení božskej moci a poslaní slúžiť trójskemu kráľovi Laomedonovi. Ten ich nechal postaviť okolo mesta obrovské hradby a sľúbil im za odmenu svoje nesmrteľné kone, čo však potom odmietol splniť. Z pomsty poslal Poseidón pred trójskou vojnou morskú príšeru, aby zaútočila na Tróju. Netvora neskôr zabil Herakles.
Partneri, milenky, obete a deti
Poseidón mal údajne mnoho milencov oboch pohlaví. Jeho manželkou bola Amfitrité, nymfa a staroveká morská bohyňa, dcéra Nerea a Doris. V jednej správe, ktorá sa pripisuje Eratosthenovi, sa Poseidón chcel s Amfitritou oženiť, ale ona pred ním utiekla a ukryla sa u Atlasa. Poseidón vyslal mnohých, aby ju našli, a bol to delfín, ktorý ju vystopoval. Delfín presvedčil Amfitrité, aby prijala Poseidóna za svojho manžela, a nakoniec sa ujal vedenia ich svadby. Poseidón ho potom ako odmenu za dobré služby umiestnil medzi hviezdy. Oppián hovorí, že delfín prezradil Poseidónovi, kde sa Amfitríta nachádza, a ten si Amfitrité proti jej vôli odniesol, aby sa s ňou oženil. Spolu mali syna Tritóna, morského muža.
Smrteľná žena menom Tyro bola vydatá za Krétea (s ktorým mala jedného syna, Aisóna), ale milovala Enipea, riečneho boha. Prenasledovala Enipea, ktorý jej návrhy odmietol. Jedného dňa sa Poseidón, naplnený túžbou po Tyro, prezliekol za Enipea a z ich zväzku sa narodili hrdinovia Pelias a Néleus, dvojčatá. Poseidón mal tiež pomer s Alope, svojou vnučkou cez Cerkyóna, svojho syna a kráľa Eleusiny, a splodil attického hrdinu Hippothoóna. Cerkyón dal svoju dcéru pochovať zaživa, ale Poseidón ju premenil na prameň Alope pri Eleusiny. náhľad|Morský thiasos zobrazujúci svadbu Poseidóna a Amfitrity z oltára Domícia Ahenobarbusa na Marsovom poli, basreliéf, Rímska republika, 2. storočie pred Kr. Poseidón zachránil Amymóné pred chlípnym satyrom a potom s ňou splodil dieťa, Nauplia.
Po znásilnení Kainei Poseidón splnil jej žiadosť a premenil ju na mužského bojovníka. Poseidón sa raz zamiloval do fókijskej ženy, dcéry Coronea, keď sa prechádzala po pobreží. Pokúsil sa jej dvoriť, ale ona ho odmietla a utiekla. Poseidón ju potom prenasledoval s cieľom znásilniť ju. Aténa, ktorá bola svedkom toho všetkého, sa nad dievčaťom zľutovala a premenila ju na vranu.
Smrteľníčka menom Kleito žila kedysi na izolovanom ostrove. Poseidón sa do ľudskej smrteľníčky zamiloval a vytvoril jej obytnú svätyňu na vrchole kopca neďaleko stredu ostrova a obydlie obklopil kruhmi vody a zeme, aby ju chránil. Porodila päť dvojčiat; prvorodený Atlas sa stal prvým vládcom Atlantídy.
Jana Nováková
Jana Nováková môže byť:
Poseidón (boh)
Partneri, milenky, obete a deti
Medzi jeho ďalšie deti patrí Polyfémos (kyklop) a napokon Alebion a Bergion a Otos a Efialtae (obri).
Poseidón si za milenca vzal aj mladého Nerita, syna Nerea a oceánidky Doris (a teda brata Amfitrity). Nerites bol tiež Poseidónov vozataj a svojou rýchlosťou ohromoval všetky morské tvory. Jedného dňa však boh slnka Hélios premenil Nerita na mäkkýša. Claudius Aelianus, ktorý zaznamenal tento príbeh, ako si ho rozprávali námorníci, hovorí, že nie je jasné, prečo to Hélios urobil, ale teoretizuje, že sa mohol nejako uraziť alebo že s Poseidónom boli rivali v láske a Hélios chcel, aby Nerites cestoval medzi súhvezdiami namiesto morských príšer.
K ďalším mužským milencom patrili Pelops a Patroklos.
Literatúra a umenie
vľavo|náhľad|Neptún a Amfitrité, Jacob de Gheyn II, [[16. storočie]] V gréckom umení Poseidón jazdí na voze, ktorý ťahal hipokampus alebo kone, ktoré mohli jazdiť po mori. Bol spájaný s delfínmi a trojzubými rybími kopijami (trojzubcami). Žil v paláci na dne oceánu, ktorý bol postavený z koralov a drahokamov.
V Iliade je Poseidón priaznivo naklonený Grékom a pri viacerých príležitostiach sa aktívne zúčastňuje na boji proti trójskym vojskám. V XX. knihe však zachráni Aineia po tom, čo trójskeho princa položí na lopatky Achilles.
V Odysei sa Poseidón vyznačuje nenávisťou voči Odyseovi, ktorý oslepil jeho syna, kyklopa Polyféma. Poseidónovo nepriateľstvo bráni Odyseovi dlhé roky v návrate domov na Itaku. Odysseus sa dokonca dozvedá, že napriek jeho konečnému bezpečnému návratu si upokojenie Poseidónovho hnevu vyžiada ešte jednu plavbu z jeho strany.
V Eneide Neptún stále pociťuje nevôľu voči putujúcim Trójanom, ale nie je taký pomstychtivý ako Juno a v prvej knihe zachráni trójsku flotilu pred pokusmi bohyne zničiť ju, hoci jeho hlavnou motiváciou je rozčúlenie nad tým, že Juno zasiahla do jeho domény.
Hymnus na Poseidóna zaradený medzi Homérove hymny je krátkou invokáciou, sedemriadkovým úvodom, ktorý oslovuje boha ako "hýbateľa zeme i neplodného mora, boha hlbín, ktorý je aj pánom hory Helikón a šírych Aegy", a špecifikuje jeho dvojakú povahu ako olympského boha: "krotiteľa koní a záchrancu lodí".
V novoveku sa Poseidón (prípadne Neptún) objavuje ako figurálna ozdoba fontán, príkladom môže byť Neptúnova fontána vo Florencii (1560), Neptúnova fontána v Bologni (1563 - 1567), Neptún s Tritónom v Londýne (1620), Neptún v Petrodvorci (1716), Triumf Neptúna a Amfitrité v parku vo Versailles (1740).
Moderná kultúra
náhľad|Neptúnova fontána, [[Prešov]] Vďaka svojmu postaveniu gréckeho boha sa Poseidón viackrát objavil v modernej a populárnej kultúre.
Knihy
Poseidón sa objavil v modernej literatúre, najmä v sérii Percy Jackson (autor Rick Riordan), v ktorej hrá úlohu otca titulnej postavy. Poseidón sa objavuje v adaptácii Odysea od Garetha Hindsa z roku 2010.
Webkomiksy
Poseidón sa objavil v komikse Rachel Smytheovej Lore Olympus z roku 2018.
Filmy a televízia
Poseidón bol veľmi populárny najmä vo filmoch súvisiacich s bohmi. John Putch režíroval v roku 2005 film Dobrodružstvo Poseidonu. Wolfgang Petersen tiež sfilmoval román Paula Gallica a režíroval film Poseidon z roku 2006.
Poseidón sa objavuje vo filme Percy Jackson - Zlodej blesku a Percy Jackson - More príšer, obe adaptácie knižnej predlohy. Objavuje sa aj v seriáli televízie ABC Once Upon a Time.
Videohry
Poseidón sa viackrát objavil vo videohrách, napríklad v hre God of War 3 od spoločnosti Sony.
Tékes
Tékes je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Hegyhátskom okrese.
Má rozlohu 1256 ha a žije tu 252 obyvateľov (2007).
Benedikt XV.
Polovica jeho pontifikátu spadá do obdobia prvej svetovej vojny a jemu pripadla veľmi ťažká úloha viesť katolícku cirkev v krajinách, ktoré vojna postavila proti sebe. Neutralita, v mnohých prípadoch váhanie, na stranu ktorého bloku sa pridať, uberali na vážnosti úradu, ktorý zastával.
Mladosť
Pochádzal z aristokratickej rodiny janovského bankára, markíza Giuseppe della Chiesu. Mladý markíz Giacomo sa rozhodol zasvätiť život cirkevnej kariére. No prv, na otcovu žiadosť, získal právnické vzdelanie. Na univerzite v Janove sa della Chiesa pridal na stranu ultraklerikálnej organizácie, ktorej členovia sa nazývali „otroci Pia IX.“
Budúci pápež študoval na Gregoriánskej univerzite – najvyššej teologickej škole katolíckej cirkvi, kde bol aj vysvätený za kňaza. Po jej skončení študoval na Akadémii šľachtických kňazov pripravujúcej diplomatov Svätej stolice.
Ako absolvent akadémie sa dostal na svoj prvý zahraničný post – bol vymenovaný za tajomníka nového nuncia v Madride. V roku 1901 získal post vedúceho oddelenia štátneho sekretariátu pri Svätej stolici.
V roku 1907 bol vo funkcii arcibiskupa preložený do Bologne, kde šesť rokov čakal na kardinálsky klobúk. 3. septembra 1914 bol v šestnástom kole konkláve zvolený za 257. následníka sv. Petra.
Lavírujúci rímsky pápež
Podľa prvých krokov nového pápeža sa usudzovalo, akým smerom sa bude uberať jeho pontifikát. Benedikt XV. po svojom zvolení adresoval list francúzskemu prezidentovi R. Poincarému, v ktorom mu oznámil, že sa stal pápežom napriek tomu, že diplomatické styky medzi Vatikánom a Francúzskom boli pred desiatimi rokmi prerušené. Podľa tohto kroku bolo zrejmé, že bude viesť politiku naklonenú Dohode. V skutočnosti jeho politika lavírovala medzi oboma znepriatelenými stranami. Na začiatku vojny totiž vo Vatikáne prevládal názor, že zvíťazia centrálne mocnosti. Benedikt by sa bol rád dostal do tábora víťazov, preto nadbiehal predstaviteľom rakúsko-nemeckého bloku. Na druhej strane sa snažil získať sympatie aj v kruhoch Dohody.
Stúpenci Dohody tiež mali záujem na pápežovej priazni. Krátko po vypuknutí vojny Spojené kráľovstvo zriadilo svoje vyslanectvo pri Svätej stolici. Britskí a ruskí diplomati vyvíjali na Benedikta XV. nátlak, aby obnovil diplomatické styky s Francúzskom. Pápež sa však s odpoveďou neponáhľal, lebo v tom čase dosahovali úspechy vo vojne nemecké vojská. thumb|Benedikt XV. vo svojej pracovni V ďalšom priebehu vojny situáciu pre Vatikán i Benedikta XV. skomplikoval vstup Talianska do vojny na strane Dohody. Takmer všetko talianske duchovenstvo podporovalo rozhodnutie vlády čo spôsobilo oslabenie pápežovej autority ako hlavy rímskokatolíckej cirkvi. Pod nátlakom talianskych úradov boli diplomatickí zástupcovia centrálnych mocností nútení opustiť Vatikán. Taliansko obsadilo rezidenciu rakúsko-uhorskej diplomatickej misie vo Vatikáne, čo viedlo k pápežovmu ostrému odsúdeniu postupu talianskej vlády a zákazu účasti katolíkov na politickom živote v Taliansku. Nemecko a Rakúsko sa otvorene postavilo za pápeža a prisľúbilo Benediktovi XV., že v prípade ich víťazstva vo vojne obnovia svetskú moc pápežov. Ich podpora zašla ešte ďalej, keď pápežovi navrhli, aby opustil Vatikán a na zostávajúci čas vojny presídlil do Španielska k pronemecky orientovanému kráľovi Alfonzovi XIII.
Benedikt XV. dal prednosť politike vyčkávania a váhania. Sám ju nazýval neutrálnou politikou. Takto sa usiloval zabezpečiť si maximálne výhody pri deľbe „vojnovej koristi“ po víťazstve bez ohľadu na to, kto zvíťazí. Všemožnými spôsobmi si snažil nakloniť predstaviteľov jednej i druhej strany (napr. vymenovanie desiatich nových kardinálov, z ktorých traja boli Francúzi, zrušenie exkomunikácie bulharského cára Ferdinanda I. keď Bulharsko vstúpilo do vojny na strane Nemecka a pod.).
Benedikt XV. a Rusko
Benedikt XV. videl v Rusku veľké nebezpečenstvo pre ďalší vývoj v Európe i pre samotnú katolícku cirkev. Víťazstvo Októbrovej revolúcie a po nej nasledujúca občianska vojna a intervencia, vznik viacerých samostatných štátov ako dôsledok proletárskej revolúcie vyvolali vo Vatikáne rozruch. Súčasne sa však pápež nádejal, že víťazstvo proletariátu v Rusku oslabí pozície pravoslávnej cirkvi vo východnej Európe a snažil sa z toho vyťažiť maximálne výhody pre katolícku cirkev. Benedikt XV. v tichosti sympatizoval s akciami bielogvardejcov a zahraničných intervencií na území mladého Sovietskeho zväzu a privítal boj proti boľševizmu, ktorého sa najviac obával.
Povojnové ťahy
left|thumb|Pamätník Benedikta XV. v [[Bazilika svätého Petra|Bazilike sv. Petra vo Vatikáne, dielo sochára Pietra Canonicu]] Benedikt XV. sa po skončení vojny snažil zlepšiť vzťahy s víťaznými mocnosťami a získať aspoň čiastkové výhody na medzinárodnom poli a v Taliansku. Prostredníctvom amerického prezidenta W. Wilsona sa pokúšal dostať na rokovania o versaillskej mierovej zmluve. Pre zamietavý postoj Talianska sa Vatikán na rokovania nedostal. V snahe zmierniť napäté vzťahy s Talianskom odvolal Benedikt XV. svoj zákaz o neúčasti katolíkov na politickom živote a povolil založenie kresťanskodemokratickej Ľudovej strany. Jej úlohou bolo zabránenie šírenia vplyvu socialistov a komunistov. Pápež uznal právo vedúcich predstaviteľov iných štátov vykonávať oficiálne návštevy u talianskeho kráľa, proti čomu mal Vatikán námietky odvtedy, čo bola zlikvidovaná svetská moc pápežov.
Celkovo možno povedať, že jeho zahranično-politické a diplomatické úsilie stroskotávalo. Proti nemu hrali najmä jeho pronemecké sympatie počas vojny. Neúspechom skončili i rokovania v roku 1919 s talianskou vládou v tzv. rímskej otázke (otázka vytvorenia samostatného Vatikánskeho štátu). Medzi oboma stranami sa spočiatku dosiahla dohoda, že Svätá stolica dostane malé územie a samostatnosť. Hlavný cieľ tejto dohody bol však z dôvodu rozpustenia vtedajšej vlády a následného častého striedania vlád nasledujúcich naplnený až v lateránskych zmluvách v roku 1929.
Hodnotenie pontifikátu
Charakteristickou črtou Benedikta XV. bolo lavírovanie a nerozhodnosť v konaní, čo sa prejavilo aj v jeho vnútornej politike. Na jednej strane schválil v roku 1917 kanonický kódex – najvyšší zákon pre duchovenstvo a veriacich, ktorým odsudzoval náboženskú znášanlivosť a slobodu svedomia a vyhrážal sa tým, ktorí porušia pápežské direktívy a cirkevné ustanovenia, na druhej strane pripustil teologické diskusie a zastavil prenasledovanie „modernistov“.
Súčasne si však Benedikt XV. veľmi aktívne počínal na misijnom poli. Po prvej svetovej vojne Kongregácia pre šírenie viery, usmerňujúca prácu misionárov, začala intenzívne rozširovať svoju činnosť v Ázii, na Blízkom východe a v Afrike. Roku 1918 Vatikán nadviazal diplomatické styky s Čínou.
Benedikt XV. zomrel 22. januára 1922 na následky zápalu pľúc. Jeho telesné ostatky odpočívajú v nádhernom mramorovom náhrobku v Bazilike svätého Petra.
Ward Weaver III
Ward Francis Weaver III (* 6. apríl 1963) je usvedčený zločinec a tretí v poradí v rodinnej línií s rovnakým menom a zároveň aj tretí usvedčený vrah. Odpykáva si doživotný trest odňatia slobody bez možnosti podmienečeného prepustenia za sexuálne napadnutie, znásilnenie, pokus o vraždu a vraždy Ashley Pondovej a Mirandy Gaddisovej.
Mladosť a manželstvá
V roku 1967 Weaverov otec opustil rodinu a jeho matka, Trish, sa znovu vydala. Vzala si Boba Budrowa, ktorý bol alkoholik.
Weaver prvýkrát preukázal protispoločenské správanie už ako tínedžer. V roku 1981 jeho príbuzná nahlásila, že ju opakovane znásilnil a zbil. Polícia obvinenia vyšetrovala, no prokurátor sa rozhodol Weavera nestíhať, pretože práve narukoval do armády a chystal sa odísť z Portlandu.
V roku 1981 sa Weaver pripojil k námorníctvu, no v máji nasledujúceho roku (1982) bol vylúčený pre alkoholizmus a neplnenie povinností. Počas krátkej službe v armáde sa spoznal s jeho budúcou manželkou, Mariou Stoutovou. Spolu sa nasťahovali k Weaverovým rodičom a Stoutová čoskoro zistila, že je tehotná.
Keď bola v piatom mesiaci tehotenstva, Weaver ju napadol tak, že ju museli ošetriť v nemocnici, no ona odmietla podať žalobu a zakrátko mu porodila syna, o 7 rokov neskôr aj dcéru. Niekedy v tomto čase bol Weaverov otec odsúdený na trest smrti za vraždu.
Neskôr Weaver s manželkou začali bývať s rodinou Ordanasových. Počas jednej noci opitý Weaver zaútočil na 15 ročnú Jennifer Ordanasovú s betónovým blokom. Podarilo sa jej však utiecť a Weaver bol odsúdený na tri roky väzenia.
V roku 1993 Maria Weaverová požiadala o súdny príkaz na ochranu pred manželom a čoskoro sa rozviedli. V júli 1995 Weaver napadol svoju novú priateľku Kristi Sloanovú panvicou. Sloanová proti nemu odmietla svedčiť a tak sa opäť vyhol stíhaniu. Zosobášili sa vo februári 1996 a manželstvo vydržalo 4 roky.
Vraždy Ashley Pondovej a Mirandy Gaddisovej
V auguste 1997 si Weaver začal vzťah so ženou s práce. Tá sa k nemu nasťahovala do domu v Beavercreek Road v Oregon City. Weaverova 12 ročná dcéra sa skamarátila s Ashley Pondovou a Mirandou Gaddisovou.
V auguste 2001 Ashley obvinila Weavera z pokusu o znásilnenie, no polícia prípad nevyšetrila. O päť mesiacov neskôr, 9. januára 2002 Ashley zmizla cestou do školy. Rodina a priatelia po nej začali pátrať, no neúspešne. O dva mesiace neskôr zmizla aj Miranda. Po zmiznutí dievčat Weaver vykopal na svojom pozemku jamu a vyplnil ju betónom.
V auguste 2002 bol Weaver zatknutý za pokus o znásilnenie synovej priateľky. Jeho syn zavolal 911 a dispečerovi povedal že jeho otec zabil Ashley aj Mirandu. Následne agenti FBI našli pozostatky Mirandy na Weaverovom pozemku a na druhý deň aj ostatky Ashley, schované pod hrubou betónovou doskou na záhrade.
Odsúdenie
2. októbra 2002 bol Weaver obvinený z vraždy, zneužitia mŕtvoly, sexuálneho násilia, pokusu o vraždu a pokusov o znásilnenie. O dva roky neskôr, v septembri 2004 bol odsúdený na dva doživotné tresty bez možnosti podmienečného prepustenia.
Prokyón
Prokyón (α CMi/α Canis Minoris/Alpha Canis Minoris) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Malý pes, ôsma najjasnejšia hviezda na nočnej hviezdnej oblohe a štvrtá najjasnejšia hviezda severnej oblohy.
Prokyón je jedna z najbližších hviezd k Zemskej slnečnej sústave, je vzdialený iba 3,5 pc alebo 11,41 svetelných rokov, jeho paralaxa je 0,286″ a absolútna magnitúda 2,7. Je to žltý podobor. Podobne ako Sírius, je to spektroskopická dvojhviezda — hlavnú hviezdu (Prokyón A) sprevádza slabá spoločnica tzv. biely trpaslík (Prokyón B) vzdialená asi 2,2″ až 5,0″. Už v roku 1840 astronómovia z jeho premenného vlastného pohybu usúdili, že Prokyón má sprievodcu. V roku 1896 na Lickovej hvezdárni bol tento spoločník, Prokyon B skutočne objavený vo vzdialenosti 4,3″ od hlavnej zložky. Pozorovať sa však dá len veľmi ťažko nielen pre svoju malú vzdialenosť od hlavnej zložky, ale aj pre nízku zdanlivú jasnosť (udáva sa v rozsahu 13. až 9. magnitúdy). Hlavnú zložku obehne asi za 40,65 roka. Priemer Prokyona B je asi dvojnásobok priemeru Zeme, jeho stredná hustota dosahuje 100 000 g/cm³. V sústave sa nachádza ešte aj tretia hviezda, Prokyon C, ktorý obieha asi 20-krát ďalej ako Prokyon B a má jasnosť 12. magnitúd.
Prokyón je jedným z vrcholov zimného trojuholníka a zimného šesťuholníka.
Daily News
Daily News je piaty najväčší denník v Spojených štátoch od 30. marca 2008 s denným nákladom 703 137 kusov. Bol založený v roku 1919 a od roku 2007 je vo vlastníctve Mortimera Zuckermana. Už desaťkrát získal Pulitzerovu cenu.
Vo svojej dobe mal nezanedbateľné miesto v histórii fotožurnalistiky za svoj významný prínos v publikovaní obrazových správ.
Michael Jeter
Michael Jeter (* 26. august 1952, Lawrenceburg, Tennessee, USA – † 30. marec 2003, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký herec.
Začiatky
Narodil sa v mestečku Lawrenceburg v štáte Tennessee. Jeho matka Virginia bola domovníčka, otec William Claud Jeter bol zubárom. Študoval na univerzite v Memphise, kde sa od medicíny odvrátil a začal sa venovať herectvu. Hral v niekoľkých hrách a muzikáloch, než sa za hereckou prácou odsťahoval do Baltimore.
Kariéra
V divadle mala veľký úspech jeho rola v muzikáli Grand Hotel, za ktorú dokonca dostal Tony Award. Veľké množstvo jeho práce vo filme a televízii spočívalo v hraní výstredných, okázalých rolí alebo rolí hlúpych ľudí, ako napríklad vo filmoch Kráľ rybár, Strach a hnus v Las Vegas alebo Zóna úniku. Samozrejme hral tiež aj iné a divákom väčšinou sympatické role, ku ktorým patria role vo filmoch Lietajúci Bud, Sestra v akcii 2: Opäť v habite, Jurský park 3 alebo predovšetkým rola Eduarda Delacroix v snímke Franka Darabonta Zelená míľa. Získal cenu Emmy za svoju rolu v seriáli Evening Shade.
Niekoľkokrát prepožičal svoj hlas pánovi Noodleovi do seriálu Sesame Street a TV sérií pre deti s názvom Elmo's World, do ktorých bol jeho hlas využitý aj posmrtne.
Osobný život
Nikdy neskrýval svoju homosexualitu a od roku 1995 otvorene priznával svoj vzťah so Seanom Blueom.
Saint-Chély-d'Aubrac (kantón)
Saint-Chély-d'Aubrac je francúzsky kantón v departemente Aveyron v regióne Midi-Pyrénées. Tvoria ho dve obce.
Dolní Lomná
Dolní Lomná je obec v Česku v okrese Frýdek-Místek v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 844 obyvateľov, z toho 405 mužov a 439 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 40,5 roka, ženy 40,3 roka).
Mansovia
náhľad|Mansijská rodina (okolo roku 1901) Mansovia (mans. Меньдси, Моансь) alebo staršie Vogulovia je etnická skupina obývajúca najmä v Chantyjsko-mansijskom autonómnom okruhu v Ťumenskej oblasti v Rusku. Ich pôvodný jazyk, mansijčina (resp. vogulčina), patrí medzi ugrofínske jazyky. V dôsledku intenzívnej rusifikácie prebiehajúcej od 70. rokov 20. storočia sa zmenšuje počet Mansov ovládajúcich mansijčinu ako svoj materský jazyk (v roku 1989 len 37,1 %).
V roku 2010 žilo v Rusku 12 269 príslušníkov tohto etnika, na Ukrajine to v roku 2001 bolo 43 osôb.
Mužská dvojhra na AEGON Championships 2010
Mužská dvojhra na AEGON Championships 2010 sa hrala ako súčasť AEGON Championships 2010 od 7. júna do 13. júna. Titul získal Američan Sam Querrey, ktorý vo finále porazil svojho krajana Mardy Fisha 7–6(3), 7–5. Bol to jeho 5. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Nasadenie
''Nižšie je zoznam nasadených hráčov. V zátvorkách je kolo, v ktorom vypadli. {|
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1971
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1971 boli v poradí 24. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizovala Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBASQUET). Konali sa v Montevideu, v Uruguaji v dňoch od 18.30. marca 1971, za účasti 8 tímov. Uruguaj bol organizátorom juhoamerického šampionátu mužov piatykrát, predtým hostil toto podujatie v rokoch 1930, 1940, 1953 a 1969, zakaždým v Montevideu. Svoj ôsmy titul získala 🇧🇷, ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred domácim 🇺🇾 a 🇦🇷.
Arvillard
Arvillard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Teklafalu
Teklafalu je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Arvillard
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Teklafalu
Má rozlohu 1676 ha a žije tu 359 obyvateľov (2007).
Bangor (Morbihan)
Bangor je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 1789
NGC 1789 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. decembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 1790
NGC 1790 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. februára 1831.
Tengeri
Tengeri je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Sellyskom okrese.