cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pablo Picasso
Životopis
Picasso bol extrémne talentovaný ako maliar a kreslič, dokonca aj na štandard svetového umelca. Pracoval s rovnakou zručnosťou s olejom, vodovými farbami, pastelom, uhlíkom, ceruzkou a atramentom. Bol preslávený tým, že komplexné scény modeloval len pomocou niekoľkých geometrických tvarov v jeho kubistických prácach so zmiešaným médiom, ale aj tým, že produkoval po celý svoj život majstrovské portréty. Picassove skice jeho priateľov perom a atramentom z kubistického a neskoršieho obdobia sú cenené pre ich dovtedy nedoceňovanú vierohodnosť a stali sa príkladom jeho schopností. Picasso sa v sfére umenia vskutku pohyboval s ľahkosťou, aj napriek obmedzenému akademickému cviku (dokončil iba prvý ročník Kráľovskej akadémie v Madride). Jeho prirodzený talent bol znásobený divou pracovnou etikou, ktorá prežila do posledných rokov jeho dlhého života.
thumb|upright|Picassovo múzeum v Malage
Haploidná sada
Haploidná sada je počet chromozómov charakteristických pre pohlavné bunky jednotlivca.
MTV Unplugged No. 2.0
MTV Unplugged No. 2.0 je druhý album americkej speváčky Lauryn Hillovej, ktorý v roku 2002 získal platinovú platňu. Bol nahratý 21. júla 2001 v štúdiách MTV na Times Square v New Yorku, avšak vydaný bol až 7. mája 2002.
CD Numancia
Club Deportivo Numancia de Soria, S.A.D. je španielsky futbalový klub zo Sorie, ktorý bol založený 9. apríla 1945. V súčasnosti hrá druhú najvyššiu španielsku futbalovú súťaž, Segunda División, keďže na konci sezóny 2008/09 zostúpil z Primera División.
MTV Unplugged No. 2.0
Album má lyrický nádych, v ktorom Pani Hill zdieľa svoje myšlienky o viere, spoločnosti, Bohu a láske. Všetky pesničky na albume písala sama, okrem "So Much Things to Say" (Bob Marley) a "The Conquering Lion" (tradičná adaptácia).
Pieseň "I Gotta Find Peace Of Mind" je o jej nehynúcej láske k manželovi Rohanovi – ("You’re my peace of mind..."), v štúdiu MTV to zaspievala tak precítene, že koniec piesne sprevádzal jej slzy...
Niektorí kritici nazvali tento album kariérovou samovraždou, aj keď album získal platinovku. Niektorí považovali nahrávanie za znak poklesu, a iný zas naopak za znak Lauryninej geniálnosti. Veľa kritikov ju chválili za jej úprimnosť. Montreal Film Journal napísal: "Lauryn rastie ako umelec tak aj ako človek, a sledovať ako sa to deje je inšpirujúce."
Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici
Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici so sídlom v Banskej Bystrici bola zriadená dňom 1. júla 1992.
Univerzita je pomenovaná podľa Mateja Bela, slovenského polyhistora, encyklopedistu, filozofa, pedagóga, kazateľa a osvietenca. Vznikla zlúčením Fakulty ekonomiky služieb a cestovného ruchu v Banskej Bystrici (FESCR) Vysokej školy ekonomickej (VŠE) Bratislava a Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici. Spočiatku mala univerzita tri fakulty: Ekonomickú fakultu, Fakultu humanitných a prírodných vied a Pedagogickú fakultu. V roku 1995 sa Fakulta humanitných a prírodných vied rozdelila na dve samostatné fakulty.
V akademickom roku 2016/2017 mala univerzita takmer 8 000 študentov. Z tohto počtu bolo zahraničných študentov 2,5 %.
Vedenie univerzity
Rektorom univerzity je od 18. novembra 2014 docent Ing. Vladimír Hiadlovský, PhD., bývalý dekan Ekonomickej fakulty UMB. Vo funkcii nahradil prof. PhDr. Beatu Kosovú, CSc., ktorá bola rektorkou od roku 2006. Doc. Ing. Vladimír Hiadlovský, PhD., bol dňa 9. mája 2018 zvolený akademickým senátom univerzity za rektora aj na funkčné obdobie rokov 2018 až 2022.
Prvým rektorom bol prof. PhDr. Ján Findra, DrSc.
Sorit
Sorit (z gr. soros = hromada) je reťaz sylogizmov, v ktorej záver predchádzajúceho sylogizmu je jednou z premís nasledujúceho sylogizmu, pričom sa jedna z premís nevyjadruje explicitne.
Oligopol
Oligopol jeden z typov nedokonalej konkurencie. Je to trhová štruktúra, v ktorej len málo predávajúcich ponúka podobné alebo úplne identické statky. Vďaka tomu môže mať každý čin akéhokoľvek predávajúceho ďalekosiahly dopad na zisky všetkých ostatných predávajúcich, z toho vyplýva, že oligopoly sú vzájomne závislejšie než firmy v dokonalej konkurencii.
Typy oligopolu
Rozlišujeme niekoľko typov oligopolu:
Duopol
Najjednoduchší druh oligopolu. Situácia na trhu, ktorá sa vyznačuje nedostatočnou konkurenciou na strane ponuky, pretože sú prítomní iba dvaja predávajúci. Výrobcovia môžu medzi sebou uzavrieť dohodu (kolúziu) na trhu o množstve, ktoré sa bude vyrábať, a o cenách, za ktoré sa budú výrobky predávať a vytvoriť kartel, pričom budú konať ako monopol. Cieľom kartelu je maximalizácia zisku celého odvetvia.
Príčiny vzniku oligopolu
Podobne ako u monopolu, iba v menšej miere príčinou je obmedzený vstup do odvetvia. Dôvodom môže byť:
Teória hier
Strategické chovanie oligopolu skúma teória hier. Teória hier je matematická disciplína, pomocou ktorej skúmame situácie, v ktorých sa každá osoba pri rozhodovaní o svojom jednaní musí brať ohľad na to, ako môžu ostatní na dané jednanie zareagovať. Keďže je počet na oligopolnom trhu malý, musí každá firma konať strategicky. Zisk každej firmy je závislý nielen od toho, koľko vyrobí, ale takisto od rozsahu výroby svojich konkurentov.
Väzňova dilema
Väzňova dilema je jedným z najznámejších typov teórie hier. Ide o "zvláštnu" hru medzi dvoma väzňami pri výsluchu, ktorí si vyberajú či sa priznať alebo zatĺkať. Vďaka tejto hre môžeme pochopiť, ako je náročné udržanie spolupráce, aj keď by spolupráca bola obojstranne najvýhodnejšia.
Príklad väzňovej dilemy
Dvaja podozriví sú zadržaní políciou. Polícia nemá dostatok dôkazov a navštívi preto oboch väzňov, ktorí sú oddelení, aby im ponúkla rovnakú dohodu. Ak bude jeden z nich svedčiť proti druhému (zradí druhého) a tento nič neprezradí (nebude spolupracovať), zradca bude prepustený a spoluväzeň si musí odsedieť dvadsať rokov. V prípade, že obaja nebudú svedčiť, budú odsúdení na 1 rok. Ak sa obaja väzni priznajú, každý dostane 8 rokov. Obaja väzni sa musia rozhodnúť, či budú mlčať alebo svedčiť, pričom vedia, že spoluväzeň sa o zrade nedozvie pred ukončením vyšetrovania. Ako by mali väzni konať?
Situáciu oboch väzňov sa dá popísať výplatnou maticou, ktorá uvádza všetky kombinácie stratégií všetkých hráčov. Zaujíma nás ako hra skončí. Výsledok záleží na tom, akú stratégiu zvolia hráči. Racionálny hráč zvolí takú akciu, ktorá mu zaistí najvyššiu možnú "výplatu", ale musí mať na rozume, že to nezáleží iba na jeho akcii. Preto najlepším možným výsledkom pre oboch by bolo sa nepriznať, ale aj keby sa dopredu dohodli, ze sa nepriznajú, logika záujmu o seba samého preváži a prinúti ich to priznať sa.
Hollywood Boulevard
right|thumb|Hollywood Boulevard
Kathryn Dwyer Sullivanová
Kathryn Dwyer Sullivanová (* 3. október 1951, Paterson, New Jersey, USA) je profesorka geológie a bývalá americká astronautka z letov s raketoplánmi.
Hollywood Boulevard
Hollywood Boulevard je preslávená ulica tiahnúca sa losangeleskou štvrťou Hollywood v Kalifornii v USA. Vo svojej východnej časti prechádza ďalšími časťami Hollywoodu - Little Armenia a Thai Town.
Na turisticky najrušnejšej časti Hollywood Boulevard, medzi Gower Street a La Brea Avenue, sa nachádza tzv Hollywood Walk of Fame - Hollywoodsky chodník slávy, ktorý tu vznikol v roku 1958 ako pocta umelcom pôsobiacim v zábavnom priemysle.
Kathryn Dwyer Sullivanová
Lety do vesmíru
Po prvýkrát letela v Challengeri v roku 1984 a tým sa stala 151. kozmonautom Zeme, piatou medzi ženami. V posádke STS-41-B bolo šesť ľudí, veliteľ Robert Crippen, ďalej Paul Scully-Power z Austrálie, Marc Garneau z Kanady, z USA Kathryn Sullivanová, Sally Kristen Ridová, David Leestma a Jon McBride. Počas osemdenného letu vypustili družicu ERBS. Úspešne pristáli na myse Canaveral na Floride.
Hollywood Boulevard
Na ulici sídli však rada ďalších kultúrnych pamiatok, preslávených kín, obchodov a multifunkčných budov prevádzkovaných filmovým a hudobným priemyslom.
Od roku 1887 niesla ulica meno Prospect Avenue, a to až do pripojenia k mestu Los Angeles v roku 1910.
Kathryn Dwyer Sullivanová
Lety do vesmíru
Po druhýkrát letela v raketopláne Discovery na jar 1990. Počas päťdenného letu STS-31 vypustili Hubbleov vesmírny ďalekohľad. Posádka: Loren Shriver, Charles Bolden, Bruce McCandless, Steven Hawley a Kathryn Sullivanová. Štartovali na Floride, pristáli na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii.
Hollywood Boulevard
Na Hollywood Boulevard sa nachádza niekoľko zastávok červenej linky losangeleského metra (Metro Red Line), ktoré tu boli otvorené po predĺžení podzemnej dopravnej siete v roku 1999 z Downtownu do San Fernando Valley. Zastávky sa nachádzajú na križovatkách Hollywood Blvd. s Western Avenue, Vine Street a Highland Avenue.
Kathryn Dwyer Sullivanová
Lety do vesmíru
Po tretíkrát a naposledy letela na raketopláne Atlantis. Jeho posádka: veliteľ plk. nám. pechoty Charles Bolden, pilot pplk. USAF Brian Duffy, ďalej dr. Kathryn Sullivanová (vo funkcii veliteľa užitočného nákladu), kpt. David Leestma, Michael Foale, dr. Byron Lichtenberg a dr. Dirk Frimout, prvý Belgičan letiaci do vesmíru. Táto osemdenná misia STS-45 so sebou viezla laboratórium Spacelab a program bol naplnený množstvom experimentov. Štart aj pristátie boli na Floride.
Hollywood Boulevard
Pamiatky a významné miesta
thumb|Grauman's Chinese Theatre
Kathryn Dwyer Sullivanová
Po letoch
Po odchode z NASA po svojom poslednom lete sa stala vedeckou pracovníčkou v NOAA vo Washingtone a to do roku 1996. Potom nastúpila ako prezidentka vedeckej organizácie CEO v Ohiu, po roku 1999 bola v spoločnosti American Electric Power Co., Inc. a McDermott International, Inc., New Orleans.
Pollionnay
Pollionnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Tajomstvá
Tajomstvá je druhý sólový štúdiový album slovenskej speváčky Katky Knechtovej. Album vyšiel 13. februára 2012, v nahrávacej spoločnosti Universal Music.
Pollionnay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tajomstvá
Album obsahuje celkovo jedenásť skladieb. Bol nahraný v dvoch jazykových verziách. V anglickej verzii určenej pre zahraničné hudobné trhy, dostal tento album názov Love and Regret. Producentsky sa na ňom podieľala Katarína Knechtová spoločne s Christianom Eignerom, ktorý už spolupracoval ako producent a spoluautor viacerých nahrávok skupiny Depeche Mode. Autormi textov na albume sú Rasťo Kopina a Vlado Krausz.
Pollionnay
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien 2016
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 2018. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k októbru 2015.
Sorites
Sorites (lat.) je gr. soreites - zreťazený sylogizmus, v ktorom záver predchádzajúcich premís je jednou z premís nasledujúceho sylogizmu.
Rondo (hudba)
Rondo alebo rondó (staršie rondeau) je hudobná forma, založená na niekoľkonásobnom návrate výraznej témy, pričom jej jednotlivé nástupy sú vystriedané iným hudobným materiálom – medzivetami alebo novými, samostatnými témami.
S najstaršou formou ronda sa stretávame v stredovekých tanečných piesňach v 13. storočí, v ktorých sa striedal sólový spev (couplet) so zborovým refrénom (refrain). Tento princíp sa neskôr preniesol aj do inštrumentálnej hudby. Najstaršou formou ronda v inštrumentálnej hudbe je couperinovské rondo (Francois Couperin) v 17.18. storočí. Neskôr sa rozvinuli aj ďalšie formy ronda.
Podľa počtu striedavých tém a spôsobu ich striedania rozoznávame rondá piatich typov: Obidve rondá IV. a V. typu sa nazývajú tiež sonátové rondá.
Téma ronda
Téma ronda, ktorá sa v každom type ronda viacnásobne vracia, býva melodicky aj rytmicky výrazná, ľahko zapamätateľná. Z hľadiska formy je rondo v niektorom type stavby krátkej piesne, t. j. väčšinou je periodické. Charakter témy ronda závisí od toho, v akom tempe je skladba. Pokiaľ nie sú samostatnou skladbou, rondá prvých dvoch typov sú zvyčajne pomalou časťou sonátového cyklu, rondá III. až V. typu rýchlou, väčšinou poslednou časťou cyklu, vtedy mávajú spravidla humorný charakter.
Vyššie typy ronda
Vyššie typy ronda sú kombináciou rondovej a sonátovej formy, preto sa nazývajú tiež sonátové rondá. So sonátovou formou majú spoločný predovšetkým tonálny plán najmä rondo V. typu, ktoré obsahuje úplnú sonátovú expozíciu a reprízu. Spoločným znakom môže byť aj čiastočné rozvedenie témy ronda alebo inej témy, ktoré sa niekedy nachádza v strednej časti vyšších typov ronda. Z hľadiska témy (najmä rondo V. typu) je tu opäť podobnosť so sonátovou formou, v tématickom kontraste a krajných dieloch ronda (rondo IV. typu obsahuje dve kontrastné témy, rondo V. typu tri čo je vlastne obdoba hlavnej témy, vedľajšej témy a záverečnej témy v expozícii sonátovej formy).
Od sonátovej formy sa tieto typy ronda líšia predovšetkým strednou časťou v ktorej uvádzajú novú, s krajnými dielmi kontrastujúcu tému. Ak sa v rozvedení sonátovej formy objaví nová téma, má epizodický charakter, dôraz je na rozvedení tém expozície. V sonátovom ronde je nová téma v strednom dieli širšie koncipovaná na väčšej ploche a ak sa tu nachádza aj rozvedenie niektorej témy, nie je na ňom taky dôraz, ako v sonátovej forme.
1. diel: Téma ronda je v periodicky stavanej piesňovej forme v hlavnej tónine, rýchlom tempe. Po medzivete, ktorá moduluje do dominantnej alebo paralelnej tóniny nastupuje v tejto novej tónine vedľajšia veta (zvyčajne menej výrazná ako v sonátovej forme). Nasleduje opäť téma ronda v hlavnej tónine.
1. diel: Po téme ronda v hlavnej tónine a po medzivete nastupuje vedľajšia téma v dominantnej alebo paralelnej tónine, v tej istej tónine zostáva aj záverečná téma.
2: diel: Nastupuje široko koncipovaná nová téma, pričom sa často v tomto dieli vyskytnú tiež prvky rozvedenia.
3. diel: Prináša reprízu expozície, opäť s tonálnym vyrovnaním. Väčšinou nasleduje malý alebo veľký typ kódy (niekedy má tvar druhého rozvedenia).
Vyššie typy ronda, ak nie sú samostatnou skladbou, vyskytujú sa v rámci sonátového cyklu ako posledná finálna časť. Majú vždy rýchle tempo a často aj dramatický charakter.
Perrières
Perrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 288 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lukovištia
Lukovištia je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Poitiers
Poitiers je mesto na rieke Clain na západe centrálneho Francúzska, hlavné mesto prefektúry, ktorá je súčasťou departementu Vienne v regióne Nové Akvitánsko. Je známe svojimi malebnými uličkami plnými stredovekých domov postavených v románskom slohu a veľkými historickými udalosťami, ktoré sa tu odohrali. Za starostlivosť o 78 pamiatok patriacich do historického dedičstva Francúzska dostalo mesto ocenenie "Mesto umenia a dejín" udeľované od roku 1985 francúzskym ministerstvom kultúry.
Obyvatelia Poitiers si hovoria Pictaviens (muži) a Pictaviennes (ženy). Každý štvrtý obyvateľ je študent. Celkový počet obyvateľov je mesta je asi 85 000 na celkovej rozlohe v priemernej nadmorskej výške
Dejiny
left|thumb|Palác Poitiers Mesto Poitiers bolo založené keltským kmeňom Piktonov. Po obsadení územia Rimanmi získalo názov Limonum. Kresťanstvo sa do mesta dostalo v 3. storočí, prvým biskupom bol svätý Hilarius medzi rokmi 350 až 367. Dnes je sídlom diecézy Poitiers.
O päťdesiat rokov neskôr bolo dobyté ariánskymi Vizigótmi a stalo sa jedným z hlavných sídiel ich kráľov. V roku 507 v bitke pri Vouillé blízko Poitiers porazil franský kráľ Chlodovik I. vizigótskeho kráľa Alaricha II. a územie sa dostalo pod vládu Franskej ríše. 10. októbra 732 franský majordómus Karol Martel víťaznou bitkou zastavil expanziu Maurov zo Španielska na sever.
Poitiers bolo hlavným mestom Poitou, historického regiónu patriaceho grófom z Poitiers a rodu akvitánskych vojvodov. Eleonóra Akvitánska, ktorá sa v meste často zdržiavala, ho nechala opevniť a v roku 1199 mu udelila mestské práva. V bitke 19. septembra 1356, v rámci storočnej vojny medzi Anglickom a Francúzskom, bol zajatý francúzsky kráľ Ján II. Dobrý. V roku 1432 sa tu Karol VII. dal vyhlásiť za kráľa, pretože Paríž bol obsadený Angličanmi, a založil miestnu univerzitu.
Doprava
Poitiers leží na železničnej trati vlakov TGV z Paríža do Bordeaux. Hlavné nádražie sa nachádza na západe starého centra mesta. Okrem TGV odtiaľto vychádzajú aj vlakové linky do Angoulême, Limoges a La Rochelle.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Solaris Trollino
thumb|Solaris Trollino 12, [[Opava (Sliezsko)|Opava]] right|thumb|Solaris Trollino 15, [[Vilnius]] right|thumb|Solaris Trollino 18, [[Winterthur, Švajčiarsko]] right|thumb|Solaris Trollino 24 - prototyp z roku [[2019]]
Solaris Trollino je modelový rad mestských trolejbusov poľskej spoločnosti Solaris Bus & Coach S.A. vychádzajúci z radu autobusov Solaris Urbino. V rade sa nachádzajú 12, 15, 18 a 24-metrové trolejbusy, pričom 18 a 24-metrové trolejbusy sú kĺbové. Prvý z nich bol vyrobený v roku 2001. Označenie autobusov je vždy Solaris Trollino xx, pričom XX je dĺžka trolejbusu (napr. 12-metrový trolejbus je Solaris Trollino 12)
Autréville-Saint-Lambert
Autréville-Saint-Lambert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Johan Ludvig Runeberg
Johan Ludvig Runeberg (* 5. február 1804, Jakobstad, Fínsko – † 6. máj 1877, Porvoo) bol fínsko-švédsky básnik. Je považovaný za fínskeho národného básnika.
Životopis
Narodil sa v rodine námorného kapitána (rodina rozprávala po švédsky) v Jakobstade (fín. Pietarsaari) na brehu Botnického zálivu. Študoval na švédskej kráľovskej akadémii v Turku (švéds. Åbo Kungliga Akademi), kde sa priatelil s Johanom Vilhelmom Snellmanom a Zachariasom Topeliem.
Neskôr sa stal docentom na Helsinskej univerzite. Po presťahovaní do Porvoo v roku 1837 pôsobil ako gymnaziálny profesor. Posledných 15 rokov života strávil upútaný na lôžko.
Mnoho jeho básní sa zaoberalo životom v poľnohospodárskom Fínsku. Najznámejšou z týchto básní je Bonden Paavo o drobnom roľníkovi obrábajúcom pôdu v chudobnom kraji okolo jazera Saarijärvi a jeho odhodlaní a vytrvalosti napriek tvrdému podnebiu a rokom zlej úrody. Každý rok pridáva dvojnásobok kôry stromov do svojho chleba, aby odvrátil hladovanie. Runebergovou najslávnejšou prácou sú Príbehy Ensigna Ståla (švéd. Fänrik Ståls sägner), ktoré napísal medzi rokmi 1848 a 1860. Vedľa tradičnej Kalevaly je považovaná za najväčšiu fínsku epickú báseň. Obsahuje príbehy z Fínskej vojny počas rokov 1808 a 1809. V tejto vojne Švédsko hanebne stratilo Fínsko, ktoré sa stalo veľkovojvodstvom ruského impéria.
Epizodicky spracovaná báseň zdôrazňuje všeobecnú ľudskosť na oboch stranách konfliktu a oslavuje hrdinstvo Fínov. Prvá báseň Naša zem (šv. Vårt land, fín. Maamme) sa stala fínskou hymnou.
Každý rok 5. februára sa vo Fínsku oslavuje Runebergov deň. K tomuto dňu neodmysliteľne patria Runebergove tortičky. Ich tradícia pochádza od Runebergovej ženy Fredriky. Bola tak šetrná, že do svojich tortičiek pridávala chlebovú strúhanku, ktorá je neoddeliteľnou súčasťou receptu na tieto koláčiky.
Solaris Urbino
náhľad|Solaris Urbino III 15 CNG na linke s evidenčným číslom 1207 a s reklamou na Slovenský plynárenský priemysel v [[Bratislava|Bratislave. Reklamu na SPP majú všetky bratislavské autobusy poháňané CNG]] náhľad|Košický Solaris Urbino 12 IV náhľad|Solaris Urbino 18 náhľad|Solaris Urbino 12
Solaris Urbino je modelová rada mestských nízkopodlažných autobusov poľskej spoločnosti Solaris Bus & Coach S.A. V rade sa nachádzajú 10, 12, 15 a 18-metrové autobusy, pričom 18-metrové autobusy sú kĺbové. Prvý z nich bol vyrobený v roku 1999. Autobusy samozrejme prechádzajú vývojom, v roku 2014 bola predstavená už štvrtá séria (Solaris Urbino IV). Všetky autobusy majú výsuvnú plošinu pre nástup vozíčkárov, kneeling (naklonenie vozidla pre jednoduchšie nastupovanie) a existujú aj v CNG verzií.
Prevádzka na Slovensku
Autobusy Solaris Urbino premávajú aj na Slovensku (Bratislava, Košice, Prešov, Nitra, Žilina, Prievidza). V Bratislave jazdia autobusy Solaris Urbino 10 III (na linkách, , a ), Solaris Urbino 8,6 III (na linkách , , ,  a ), Solaris Urbino 18 III (na linkách  a ), Solaris Urbino 18 IV (na linkách  a ) a Solaris Urbino 12 Hydrogen IV (na linke ); v Košiciach zas klasické Urbino 12 II (najmä na linkách , ), 15 II (najmä na linkách ,  a ), a Urbino 12 IV (najmä na linkách , , ,  a ), v Prešove klasické Urbino 12 III (na všetkých linkách obsluhované štandardnými autobusmi) a Urbino 18 III.
Na vozidlách Solaris dodaných na Slovensko sa objavili vážne technické poruchy. Na všetkých vozidlách Solaris Urbino dodaných do Košíc boli postupne vymenené chybné štartéry, na dvoch vozoch Solaris Urbino 15 sa sa neskôr počas prevádzky vznietil motor a boli vážne poškodené. V Bratislave sa vznietili dve vozidlá vozidlá Solaris Urbino 15 CNG. 30. mája 2007 bola ich prevádzka v Bratislave zrušená po tom, ako kontrola po požiari z autobusov zistila, že v žiadnom z preverovaných vozidiel nefunguje zabezpečovací mechanizmus automatických elektroventilov (informoval o tom predseda predstavenstva bratislavského dopravného podniku Branislav Zahradník). To však nebola samotná príčina požiaru, tú DPB ešte stále neoznámil. Tento mechanizmus má na starosti po vypnutí vozidla kľúčom zablokovať prívod plynového paliva do motora. Jeho nefunkčnosť znemožňuje uhasenie požiaru hasiacim prístrojom. Do prevádzky boli opäť zaradené 29. augusta 2007. Do Košíc bol dodaný len jeden autobus tohto typu, ktorý bol následne z preventívnych dôvodov taktiež dočasne odstavený pre kontrolu. Ostatných 40 košických vozidiel značky Solaris (Urbino 12, 15) zostalo v prevádzke.
V decembri 2011 došlo opätovne k požiaru jedného z bratislavských vozidiel Solaris Urbino III 15 CNG, ktoré už raz v roku 2007 bolo zasiahnuté požiarom. Vzhľadom na výšku škôd už oprava nebola odsúhlasená a vozidlo bolo rozobraté. Ďalší autobus rovnakého typu zhorel v Bratislave aj v novembri 2016, plamene však pohltili celý voz. Zvyšných 20 vozidiel je zatiaľ stále v prevádzke.
Vyraďovanie vozidiel Solaris Urbino v Košiciach začalo v roku 2013, keď vzhľadom na nákup nových vozidiel SOR NB 12 City a SOR NB 18 City bolo rozhodnuté, že vážnejšie poruchy Solarisov sa už nebudú odstraňovať. V roku 2014 dojazdil aj jediný košický Solaris na CNG pohon, 18-metrové vozidlá boli odpredané naspäť výrobcovi. Neskôr v októbri 2019 vznikol požiar Solarisu Urbino 12 #5101 v zadnej časti motora, ktorý spôsobil okamžité vyradenie vozidla. V roku 2020 teraz jazdí 1 Solaris Urbino 12, z toho dvoch vyradených a 23 typov Solarisov Urbino 15, z toho je 12 vyradených.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1987
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1987 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy 1987 v basketbale žien, ktorú organizovala Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Zúčastnilo sa jej rekordných 20 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest v piatich kvalifikačných skupinách. Nováčikom kvalifikácie bolo družstvo Portugalska. Kvalifikácia prebiehala od 5. do 28. septembra 1986.
Priamy postup
Priamo postúpilo družstvo hostiteľskej krajiny a víťaz Majstrovstiev Európy 1985:
Výsledky
🇵🇹 Lisabon
🇫🇮 Lahti
🇩🇪 Wuppertal
Vršac
🇳🇴 Oslo
Love Don’t Let Me Go
„Love Don't Let Me Go“ je house skladba francúzskeho DJa Davida Guettu a amerického speváka-skladateľa Chrisa Willisa. Bola vydaná ako druhý singel z albumu Just a Little More Love. Remix tejto skladby bol vydaný ako singel v roku 2006 s názvom „Love Don't Let Me Go (Walking Away)“.
Hudobné video
Hudobné video bolo prvýkrát vydané cez YouTube dňa 23. mája 2007 s celkovou dĺžkou 2 minuty a 55 sekúnd.
Anch
thumb|200px|Zrkadlo v tvare anchu z Tutanchamónovej hrobky Anch (☥; ), iné názvy: symbol anch, nílsky kríž, egyptský kríž, kríž života, kľúč života,, je jeden zo staroegyptských hieroglyfických znakov. Egyptskí bohovia a bohyne sú často zobrazení s anchom držaným za jeho slučku.
Anch sa často objavuje na obrazoch z egyptských hrobiek aj v ďalšom umeleckom zobrazení, zvyčajne v situácii, kedy boh či bohyňa prináša zosnulému dar života. Anch symbolizoval znovuzrodenie pre druhý svet a zároveň aj počatie. Starovekí Egypťania používali anch ako obľúbený amulet. Aj zrkadlá sa často vyrábali v tvare kríža, čo mohlo symbolizovať nazeranie do druhého sveta. Anch sa používal v spojitosti s dvoma ďalšími hieroglyfmi – džed (zdravie) a was (sila).
Anch, ktorý bol spojený s kultom slnka a slnečným bohom, sa takmer vždy spodobňoval zo zlata, nikdy nie zo striebra, ktoré sa považovalo za mesačný kov, a len zriedkavo z leštenej medi.
Je spojením symbolov Osirisa (kríž) a Isis (ovál).
Anch je pomerne populárny aj v súčasnosti medzi rôznymi skupinami (hippies, goth, novopohanmi) a medzi umelcami.
Symbolizuje znovu zrodenie pre mŕtvych
Napr. Anubis jeden z bohov ho drží v ruke.
Osadníci z Katanu
thumb|right|Osadníci z Katanu
Osadníci z Katanu je moderná spoločenská hra pre 3 – 4 hráčov (s rozšíreniami pre 3 – 6 hráčov, so zapracovaním variantu aj pre 2 hráčov), ktorá sa po prvýkrát objavila na trhu v roku 1995 pod názvom Die Siedler von Catan. Jej autorom je známy tvorca hier Klaus Teuber z Nemecka. Hra získala niekoľko ocenení, z ktorých najvýznamnejšie je ocenenie Spiel des Jahres, ktoré jej bolo udelené v roku 1995. Je považovaná za "Hru spoločenských hier". V roku 2000 bola v Nemecku vyhlásena za hru storočia.
Osadníci z Katanu bola jedna z prvých moderných spoločenských hier, ktorá si získala vysokú popularitu aj mimo Európy. Z hry sa predalo viac ako 15 miliónov kusov a preložila sa do 30 jazykov. Českú a slovenskú verziu (ale zatiaľ nie všetky rozšírenia) vydáva od roku 2004 pod názvom Osadníci z Katanu české vydavateľstvo Albi.
Roman Šebrle
Roman Šebrle (* 26. november 1974, Lanškroun) je český viacbojár a olympijský víťaz z roku 2004.
Životopis
Skúšal viacero športov. V ich rodine mal šport dlhú tradíciu, jeho otec sa venoval lyžovaniu a skoku do výšky, preto sa aj Roman uberal týmto smerom. Štrnásť rokov hrával súťažne futbal a popri tom sa začal venovať atletike. Najskôr trénoval v Týništi nad Orlicí a v Pardubiciach. Najlepšie mu išiel skok do výšky, v ňom aj teraz stabilne skáče okolo 210 cm. Doma na dvore mu vyrobili doskočisko a začal trénovať. Vyštudoval gymnázium a nadstavbu v odbore informatika. Po úspechu Roberta Změlíka na barcelonskej olympiáde sa začal výraznejšie zaujímať o desaťboj. Bez špeciálneho tréningu v ňom dosiahol skvelých 7135 bodov. Od roku 1995 vrcholovo trénuje v armádnom klube Dukla Praha. Spočiatku bol v Česku v tieni slávnejších atlétov Jana Železného, ktorého si veľmi váži a nachádza uňho cenné rady do oštepárskeho tréningu, a Tomáša Dvořáka, ktorý na olympiáde v Atlante obsadil skvelé tretie miesto.
Šebrle sa prvého výraznejšieho úspechu dočkal v roku 1997, keď vyhral univerziádu a na majstrovstvách sveta v Aténach obsadil 9. miesto. Na olympiádu v Sydney cestoval ako jeden z favoritov. Zlato mu uniklo naozaj len o vlások potom ako bola zrušená diskvalifikácia Estónca Noola v hode diskom. Obsadil "len" 2. miesto za Noolom.
V roku 2001 sa stal halovým majstrom sveta v sedemboji a na mítingu v rakúskom Götzise utvoril svetový rekord keď sa mu ako prvému v histórii podarilo prekonať 9000 bodovú hranicu. Získal 9026 bodov. O svetovom rekorde sa rozhodlo až v záverečnom behu na 1500 m kde zlepšil svoje doterajšie maximum o 7 sekúnd. Ako hovorí, dosiahol to najmä vďaka svojej pevnej vôli.
Aj rok 2002 bol mimoriadne úspešný, okrem toho že sa mu narodil syn získal prvé miesto na otvorených aj halových ME a na mítingu Grand prix. Je logické, že bol vyhlásený za atléta roka. Prvé miesto obhájil aj o rok a v roku 2004 sa dokonca stal športovcom roka v Česku, keď na olympiáde v Aténach získal zlato výkonom 8893 b. Prezident mu udelil medailu za zásluhy a bola mu prepožičaná hodnosť majora.
Roman Šebrle žije v Prahe so svojou manželkou Evou, bývalou reprezentantkou v behu na 400 a 800 metrov., ktorá je aj jeho poradcom v bežeckom tréningu. V skoku do výšky spolupracuje s bratmi Janků a v skoku o žrdi, jednej z jeho slabších disciplín ho trénuje Pavel Petr. Vo voľnom čase sa najradšej venuje golfu a rôznym športom, ku ktorým si vypestoval vzťah už k detstve. Okrem športu kladie na popredné miesta v svojom rebríčku hodnôt rodinu.
V ďalších rokoch pokračoval v zbieraní úspechov, roku 2005 obsadil 2. miesto na MS a 1. na halových MS. V roku 2006 zase získal zlato na ME a bronz na halových MS. Dva razy za sebou získal ocenenie atlét roka(2005, 2006).
Robotnícka strana (Česko)
Robotnícka strana bola radikálna česká nacionalistická mimoparlamentná politická strana, ktorá vznikla v januári 2003 a bola rozpustená 17. februára 2010 rozhodnutím Najvyššieho správneho súdu. Nástupnická Robotnícka strana sociálnej spravodlivosti (DSSS) proti rozhodnutiu o rozpustení podala však 15. marca sťažnosť na Ústavný súd Českej republiky.
Paliatívna medicína
Paliatívna medicína je odvetvie medicíny, ktoré sa zaoberá paliatívnou liečbou. Pojem paliatívna liečba možno chápať ako starostlivosť o pacientov, ktorí trpia nevyliečiteľným ochorením. V minulosti sa jednalo najmä o ochorenia nádorového charakteru, dnes má paliatívna medicína oveľa širší záber. Poskytuje sa mnohým pacientom s rôznymi typmi chronických ochorení ako napríklad demencia, niektoré neurodegeneratívne ochorenia či ischemická choroba srdca. Tento trend sa nazýva paliatívny prístup. Zmenu nazerania na paliatívnu liečbu možno pozorovať aj na zmenách jej definície v čase:
Ciele
Cieľom paliatívnej starostlivosti je zmierniť utrpenie a dosiahnuť čo najvyššiu kvalitu života nevyliečiteľne chorých pacientov a ich rodín. Jedná sa hlavne o tlmenie príznakov ochorenia, liečbu bolesti a psychickú podporu pacienta i jeho príbuzných.
Delenie/Typy paliatívnej liečby
Paliatívnu starostlivosť delíme na dva základne typy, a to všeobecnú a špecializovanú.
Služby paliatívnej liečby
Jedná sa o možnosti poskytovania všeobecnej či špecializovanej paliatívnej starostlivosti.
Oddelenie paliatívnej medicíny (OPM)
OPM patrí medzi špecializované služby paliatívnej starostlivosti. Jedná sa o samostatné nemocničné lôžkové oddelenie špecializované na paliatívnu starostlivosť poskytovanú pacientom, ktorým táto starostlivosť nemôže byť poskytnutá doma či iným spôsobom. Každé takéto oddelenie by malo mať paliatívny podporný tím. Okrem lekára, zdravotných sestier a ďalšieho zdravotníckeho personálu je na oddelení potrebná i služba fyzioterapeuta a psychoterapeuta alebo kňaza prípadne ďalších sociálnych pracovníkov.
Problémy súvisiace s paliatívnou liečbou
Jedným z problémov starostlivosti o dlhodobo chorých v domácom prostredí je často nutnosť 24 hodinovej prítomnosti nejakej osoby. Paliatívna dovolenka by mohla byť účinným riešením tohto problému. Je to možnosť vziať si dlhodobé platené voľno za účelom starostlivosti o ťažko chorého či zomierajúceho blízkeho rodinného príslušníka. Táto možnosť je dostupná aj na Slovnesku od r. 2021 vo forme dlhodobej OČR. Práca s ľuďmi je všeobecne psychicky veľmi náročná, o to viac práca s ťažko chorými a umierajúcimi pacientmi. Je to zdroj permanentného stresu a často vedie k celkovej emočnej vyčerpanosti - tzv. syndróm vyhorenia zvaný tiež burn-out syndróm. Burn-out syndróm je reakciou na dlhodobé nadmerné emočné napätie. Prejavuje sa zhoršením nálady, apatiou, pocitom slabosti a bezmocnosti až depresiou. Pre ľudí, ktorí sa venujú paliatívnej liečbe a starostlivosti o umierajúcich je obzvlášť dôležité si riziko vzniku tohto syndrómu uvedomovať a účinne mu predchádzať. S pokrokom medicínskeho výskumu, a teda aj so zlepšením možností paliatívnej liečby, čoraz viac narastá otázka, kedy a za akých okolností je možné, ba dokonca vhodné, liečbu ukončiť, prípadne ju celkom odmietnuť. Týmto problémom sa hlbšie zaoberá odvetvie lekárskej etiky.
Diego Forlán
Diego Forlán (* 19. máj 1979, Montevideo, Uruguaj) je uruguajský profesionálny futbalista.
Mestský dom v Čadci
náhľad|Pohľad z Palárikovej ulice Mestský dom v Čadci je trojpodlažná polyfunkčná budova v Čadci.
Diego Forlán
Je dvojnásobný držiteľ Pichichi Trophy a taktiež dvojnásobný držiteľ Zlatej kopačky. Je víťazom Európskej ligy v sezóne 2009-10. Má okrem uruguajskej aj španielsku národnosť.
Mestský dom v Čadci
Rozhodnutie o výstavbe Mestského domu v Čadci definitívne padlo v roku 1930. Povereným architektom sa stal Žigmund Vavrín-Wertheimer, ktorý projektoval v Žiline vyše 25 rokov. Výstavba začala v roku 1931. Mestský dom bol dokončený v roku 1932. V súčasnosti (2009) sa v mestskom dome nachádza sídlo Mestského úradu, Dexia banka, Komunálna poisťovňa, Informačné centrum mesta Čadca, Kysucká galéria a ďalšie súkromné podniky.
Diego Forlán
Začiatky
Diego Forlán, syn bývalého hráča za národný tím Pabla Forlána, bol nádejný tenista, ktorý sa neskôr rozhodol nasledovať otca vo futbale. Začal hrávať za mládežnícke kluby C.A. Penarol, Danubio F.C. a Independiente. V Independiente sa dostal do seniorského tímu, za ktorý hrával štyri roky. V januári 2002 prestúpil za 6,9 milióna £ do Manchester United.
Manchester United
Potom sa mu však začalo dariť a dával dôležité góly. Napríklad strelil vyrovnávajúci gól doma proti Aston Ville, proti Chelsea Londýn dal v posledných minútach víťazný gól a pomohol získať pre Manchester ligový titul za sezónu FA Premier League 2002/2003. Počas tejto doby bol známy tým, že po strelenom góle oslavoval tak, že si dal dole dres. Keď to urobil prvýkrát a prebehol celým štadiónom, rozhodca musel na chvíľu prerušiť zápas a nariadiť mu, aby sa obliekol mimo ihriska.
V roku 2002 sa stal obľúbeným hráčom fanúšikov po dvoch strelených góloch FC Liverpoolu pri výhre Manchestru 2 : 1. Forlánova bilancia v Manchestri bola 98 zápasov, v ktorých strelil 17 gólov. Pre klub však boli jeho výsledky nedostatočné, napr. pri porovnaní s jeho spoluhráčom Ruud van Nistelrooyom, ktorý z 219 zápasov strelil až 150 gólov. V auguste roku 2004 podpísal Forlán zmluvu s Villarrealom CF a v Manchesteri ho nahradil Wayne Rooney.
Villarreal CF
Forlán bol spočiatku spojený so španielskym klubom Levante UD ale 21. augusta 2004 podpísal zmluvu so španielskym klubom Villarreal CF. V prvej sezóne 2004-2005 za Villarreal vyhral Pichichi Trophy pre najlepšieho strelca La Ligy s 25 gólmi a s tímom sa umiestnil na 3. mieste. Tým si zaistil účasť v Lige majstrov UEFA. Vyhral taktiež Zlatú kopačku spolu s Thierrym Henrym.
Atlético Madrid
thumb|Forlán v drese Atlético Madrid Spolu s Juanom Riquelmom bol Forlán presunutý do Atlético Madrid výmenou za Luisa Perea a finančné vyrovnanie. 30. júna 2007 následkom odchodu kapitána Atlética Fernanda Torresa do FC Liverpool, vedenie klubu schválilo prestup a finančné odškodnenie vo výške 21 miliónov €. Vo februári 2008 sa vrátil na Britské ostrovy na osemfinále Pohára UEFA proti Boltonu Wanderers (paradoxne proti rovnakému klubu, ako pri svojom debute v Manchestri United), ale Atlético v súhrne dvojzápasu prehrali 1:0. V sezóne 2008-2009 znovu vyhral Pichichi Trophy, keď z 33 ligových zápasov strelil 32 gólov a rovnako vyhral druhýkrát Zlatú kopačku.
22. apríla 2010 strelil jediný gól v prvom semifinálovom zápase v Európskej lige UEFA proti FC Liverpoolu. O týždeň neskôr, v druhom zápase, strelil gól v predĺžení a znížil na 2:1, čo znamenalo postup do finále vďaka viacerým streleným gólov na ihrisku súpera. 12. mája 2010 sa v hamburskej HSH Nordbank Arene stretli vo finále s Fulhamom a Forlán v ňom strelil dva góly. Atlético vyhralo 2 : 1 po predĺžení.
Reprezentačná kariéra
Forlán debutoval v uruguajskom národnom futbalovom mužstve v roku 2002. Hral na Majstrovstvách sveta vo futbale 2002, kde strelil gól v zápase proti Senegalu. V semifinále Copa América v roku 2007 zaznamenal gól aj proti Brazílii, avšak v penaltovom rozstrele neuspel a Brazília vyhrala 5 : 4. Po turnaji získal isté miesto v základnej jedenástke. 17. júna 2008 strelil proti Čile tri góly pri výhre Uruguaja 6:0 v kvalifikačnom zápase na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010, kam napokon Uruguaj postúpil.
Jozef Bukovinský
Jozef Bukovinský (* 8. december 1949, Spišské Bystré) je bývalý česko-slovenský hokejista (obranca) a tréner. Bol známy tým, že ako jediný v lige hrával s okuliarmi (sklá mali sedem a deväť dioptrií).
Klubový hokej
S hokejom začínal v Poprade kde hrával až do roku 1968. V sezóne 1968/69 prišiel študovať do Bratislavy kde hrával za BEZ Bratislava. Od sezóny 1969/1970 hrával v Slovane Bratislava, kde počas 14-tich sezón odohral 525 zápasov v najvyššej súťaži a dal 43 gólov. V roku 1979 s ním získal majstrovský titul. Následne pokračoval ešte v kariére v Slávii Ekonóm Bratislava, Nových Zámkoch a Piešťanoch.
Reprezentácia
Na najvyššej úrovni reprezentoval od 6. apríla do 17. apríla 1979 v 4. zápasoch, v ktorých strelil 1. gól. Zúčastnil sa Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 1979 v Moskve, kde Československo skončilo na 2. mieste.
Trénerská činnosť
Po ukončení hráčskej kariéry trénoval dorastencov a neskôr aj mužov Spartak BEZ Bratislava a Slávii Ekonóm Bratislava. Štyri roky pôsobil ako tréner mládeže v talianskom Rittene. V rokoch 1994 - 1996 bol asistentom trénera A - tímu Slovana. V klube pôsobil aj ako tréner mládeže. Pracoval aj ako riaditeľ MsHK Žilina a trénoval v Kazachstane. V súčasnosti podniká.
Mikuláš Šustek
Patril medzi najstarších členov družiny a on sám sa zúčastňoval mnohých rabovačiek, či už s Uhorčíkom alebo s Jánošíkom. Bol chytený pri Jablunkove, kde bol aj vydaný uhorským úradom, ktoré ho potom odovzdali žilinským mešťanom a tí ho začali vypočúvať. Práve jeho výpoveď bola jedným z hlavných prostriedkov na vypátranie Jánošíka aj Uhorčíka a k jeho výpovedi tiež dopísali aj svedectvo o brutálnom postrelení Domanižského farára. Tieto svedectvá však boli sfalšované pre prípadný súd a nakoniec boli aj použité pri Jánošíkovom súde v marci 1713. Neskôr bol Mikuláš Šustek pri lámaní na kolese aj popravený 10. októbra 1712. V tom čase sa Jánošík ukrýval u jeho mladšieho brata v Krásne nad Kysucou, ktorý mu neskôr aj oznámil, že Mikuláša popravili. Jánošík potom pomohol odniesť a pochovať jeho telo pri Žiline. V Krásne nad Kysucou ostal až do 26. októbra toho istého roku, dokým ho nezatkli spolu s Uhorčíkom a Šustekom a neuväznili pri Hrachove.
Viktor Uhliarik
Architektúru študoval na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. Pôsobil v bratislavskom Zdravoprojekte, kde bol od roku 1966 riaditeľom.
V spolupráci s Jozefom Schusterom navrhol viacero liečebných domov a zdravotníckych zariadení. Roku 1972 získali Cenu Dušana Jurkoviča za stavbu liečebného domu Balnea Grand a Balnea Splendid v Piešťanoch.
Sadizmus (medicína)
Sadizmus je forma sadomasochizmu, ktorá spočíva v ukájaní pohlavného pudu telesným alebo psychickým týraním sexuálneho partnera; od slovnej agresie cez štípanie, hryzenie, zraňovanie, bitie, škrtenie až k vražde.
Miloslava Zemková
Miloslava Zemková (* 13. júl 1956, Bratislava) je slovenská manažérka a komunálna politička.
Pomeys
Pomeys je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Solaris Bus & Coach
náhľad|Solaris Urbino 12 náhľad|Solaris Urbino 15 náhľad|Solaris Trollino 15 náhľad|Solaris Trollino 18
Solaris Bus & Coach S.A. je poľský výrobca autobusov, trolejbusov a električiek pod značkou Solaris, sídliaci v meste Bolechovo.
Dejiny
V roku 1994 Krzysztof Olszewski založil firmu Neoplan Polska, ktorá predávala a od roku 1996 aj licenčne vyrábala zájazdové a nízkopodlažné mestské autobusy značky Neoplan. V roku 1999 firma predstavila prvý vlastný autobus Urbino pod značkou „Solaris“. 1. septembra 2001 sa firma Neoplan Polska zmenila na rodinný podnik Solange a Krzysztofa Olszewských – Solaris Bus & Coach Sp. z o.o. V roku 2005 sa firma zmenila na akciovú spoločnosť.
Mestské a prímestské autobusy
Hlavným odvetvím firmy je výroba nízkopodlažných mestských autobusov s označením Urbino. V roku 1999 bol ako prvý model uvedený autobus Urbino 12, neskôr doplnený modelmi Urbino 15, Urbino 18 a Urbino 9 (nahradený modelom Urbino 10). Firma vyrába autobusy aj na stlačený zemný plyn (CNG) a s hybridným pohonom (Urbino 18 Hybrid). V roku 2007 bol predstavený zúžený autobus Alpino s dĺžkou, určený na prejazd úzkymi uličkami starých miest. V roku 2005 bol predstavený prvý čiastočne nízkopodlažný model (Low Entry) Urbino 15 LE, od roku 2008 doplnený modelmi Alpino LE a Urbino 18 LE. V roku 2009 vznikol prímestský autobus InterUrbino 12.
Diaľkové autobusy
Firma vyrábala diaľkový autobus Vacanza, a to v dvoch modeloch Vacanza 12 a Vacanza 13. Tieto autobusy boli určené hlavne pre poľský trh. Vyrábali sa do roku 2008.
Električky
V roku 2006 bola podpísaná zmluva medzi Solarisom a spoločnosťami Bomdardier Transportation a Vossloh Kiepe na spoločnú výrobu električiek v Poľsku. Toto konzorcium vyhralo súťaž na dodávku električiek pre Krakov a Gdansk. V roku 2009 predstavil Solaris prvý vlastný model nízkopodlažnej električky pod označením Tramino. Električka má byť dostupná v dvoch variantoch – čiastočne nízkopodlažná (LE) o dĺžke a nízkopodlažná o dĺžke.
Prevádzka
Autobusy Urbino sú využívané v rámci mestskej hromadnej dopravy vo všetkých veľkých poľských mestách. V roku 2000 sa začal export. Prvé autobusy boli dodané do Ostravy a Berlína. V súčasnej dobe je asi 60 % výroby určenej na export. Autobusy Solaris jazdia vo Nemecku, Lotyšsku, Česku, Litve, Švajčiarsku, Taliansku, Maďarsku, Nórsku, Francúzsku, Dánsku, Estónsku, Rakúsku, Švédsku, Grécku, Rumunsku, na Slovensku a Malte. Od roku 2008 sa vyvážajú aj mimo Európu do Spojených arabských emirátov.
Bratislava
Solaris Urbino 15 CNG: 1201 - 1222 30. mája 2007 bola ich prevádzka v Bratislave dočasne prerušená po tom, ako kontrola po požiari jedného z autobusov (ev. č. 1216) zistila, že v niektorých z preverovaných vozidiel nefunguje zabezpečovací mechanizmus elektroventilov (informoval o tom predseda predstavenstva bratislavského dopravného podniku Branislav Zahradník). Tento mechanizmus má na starosti po vypnutí vozidla kľúčom zablokovať prívod plynového paliva do motora. Táto chyba zväčšila následky požiaru, ale ešte stále nebola oznámená príčina samotného požiaru. Do premávky boli bratislavské Solarisy napriek tomu opätovne zaradené 29. augusta 2007.
Ďalší požiar Solarisu (ev. č. 1222) sa stal 4. januára 2008 na Osuského ulici v Bratislave - Petržalke. Nikto zo zasahujúcich ani z cestujúcich nebol pri požiari zranený. Tentokrát išlo o menší požiar, než ten, ktorý sa stal 30. mája 2007.
Solaris Urbino 8,6: 1911 - 1916
Solaris Urbino 18: 3211 - 3216
Autobusy tohto typu sú pôvodom z Berlína v trojdverovej verzii.
Solaris New Urbino 18: 3221 - 3231
Solaris Urbino 12 Hydrogen: 2601 - 2604
Košice
Autobus s číslom 3535 je z Ostravy. Autobusy s číslami 3904 a 3905 sú z Ostravy.
Levice
Tieto autobusy premávali pôvodne v Nitre, kde bola MHD prevádzkovaná spoločnosťou Arriva. Vzhľadom na zmenu dopravcu v MHD boli tieto autobusy presunuté do Levíc.
Púchov
Autobusy tohto typu sú pôvodom z rakúskeho mesta Dornbirn, kde boli prevádzkované dopravcom Postbus
Lipovec (okres Rimavská Sobota)
Lipovec (maď. Lipóc) je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
The Madcap Laughs
The Madcap Laughs je prvý sólový album britského speváka a gitaristu Syda Barretta, ktorý je známy ako jeden zo zakládajúcich členov skupiny Pink Floyd. Album vyšiel začiatkom roku 1970.
Po odchode zo skupiny Pink Floyd na jar roku 1968 Barrett pod dohľadom producenta Petra Jennnera v nahrávacom štúdiu na Abbey Road za jeden mesiac nahral prvé verzie niektorých vlastných skladeb, ktoré boli zaradené na album, ktorý neskôr vydal pod názvom The Madcap Laughs. Práca na nahrávaní finálnych verzií boli pre Barrettove psychické problémy na takmer na rok zastavené. Tento projekt prevzal v apríli 1969 iný producent: Malcolm Jones. Barrett začal pracovať na novom hudobnom materiáli a Jones upravoval predchádzajúce nahrávky. Ako bubeník bol na nahrávanie pozvaný Jerry Shirley z kapely Humble Pie. V júli 1969 sa producentami albumu stali Barrettovi bývalí kolegovia zo skupiny Pink Floyd, David Gilmour a Roger Waters, ktorí mu jeho sólový debut pomohli dokončiť.
Album The Madcap Laughs vyšiel na CD v roku 1990 a v roku 1993 bol vydaný spolu so šiestimi bonusovými skladbami v rámci boxsetu Crazy Diamond.
Pohyb po kružnici
Pohyb po kružnici (iné názvy: kruhový pohyb (hmotného bodu), otáčavý (resp. rotačný) pohyb hmotného bodu ) je taký pohyb, pri ktorom  sa teleso pohybuje po kružnici, jeho trajektória je teda kruhová. Patrí medzi tzv. krivočiare pohyby. Tento pohyb môže byť rovnomerný, rovnomerne zrýchlený alebo nerovnomerne zrýchlený.
Príkladmi pohybu po kružnici sú točenie ventilátora; točenie guličky na konci pevného lana; pohyb pasažierov na retiazkového kolotoči, keď sa nemení vzdialenosť sedačiek od osi otáčania; obeh satelitu okolo planéty v konštantnej vzdialenosti od planéty; pohyb nabitých častíc, ak ich rýchlosť je kolmá na magnetické pole, v ktorom sa nachádzajú. Ak sa teleso otáča okolo pevnej osi, všetky body telesa vykonávajú pohyb po kružnici.