cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gespunsart
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Ancteville
Ancteville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Plameň (časopis)
Plameň - v podtitule Časopis slovenskej mládeže (od 1. čísla XIV. ročníka Časopis katolíckej mládeže) vydával Spolok sv. Vojtecha v Trnave.
Plameň začal vychádzať v roku 1934 - I. ročník, a vychádzal nepretržite až do prvých rokov po druhej svetovej vojne. Posledným číslom XIV. ročníka bolo číslo 9. Ďalšie vydávanie časopisu bolo v dôsledku Februárových udalostí zastavené. Uverejňovali v ňom svoje práce začínajúci autori, neskorší známi slovenskí básnici a spisovatelia, napr. Vojtech Mihálik, Miroslav Válek, Viliam Turčány a iní.
Vydavateľské ročníky Plameňa sa kryli so školským rokom. Začínali septembrom a končili júnom. Zodpovedný redaktor bol najprv Valér Vnuk, neskôr Ján Motulko.
Časopis vychádzal dva razy mesačne. Mal z dnešného pohľadu niekoľko zaujímavých rubrík:
Saint-Genès-du-Retz
Saint-Genès-du-Retz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Operátor dopravy
Operátor dopravy alebo operátor môže byť:
3C 20
3C 20 je Seyfertova galaxia v súhvezdí Kasiopeja.
Sompolno
Sompolno je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat koniński v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 681 obyvateľov (30.6.2007).
Trutnov
Trutnov (nem. Trautenau) je okresné mesto v Královéhradeckom kraji v severovýchodných Čechách. Leží v Krkonošskom podhorí na rieke Úpe. Má približne 31 239 obyvateľov a rozlohu.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Trutnove je z roku 1260. Názov mesta pochádza z nemeckého  – utešená niva, podľa povesti bolo pomenovné po rytierovi Trutovi.
V roku 1421 Trutnov dobylo husitské vojsko. V roku 1582 vznikol meštiansky pivovar, ktorý bol majetkom 149 právovárečných domov.
V 16. storočí boli vybudované kamenné hradby. V roku 1642 Trutnov dobylo švédske vojsko.
V rokoch 1745 a 1861 mesto zasiahol požiar. V roku 1866 sa tu odohrala bitka medzi rakúskou a pruskou armádou.
V noci z 29. júla na 30. júla 1897 Trutnov silno zasiahla povodeň.
Viliam Talský
Viliam Talský, známy tiež pod krycím menom Láďa (* 28. september 1904, Vígľaš† 3. december 1953, Bratislava) bol slovenský dôstojník. V období 19251944 príslušník československej a slovenskej armády. Po 2. svetovej vojne nebol prijatý do ČSĽA a bola mu odobraná hodnosť. Roku 1947 pre opustenie a následné odzbrojenie Východoslovenskej armády Národným súdom v Bratislave odsúdený na 15 rokov väzenia. Pre chorobu predčasne prepustený.
Život
Jeho otec bol Anton Talský a matka Ľudmila rod. Gaysslerová. Študoval na Vojenskej akadémii v Hraniciach, na aplikačnej škole pre ženijné vojsko v Litoměřiciach a na Vysokej škole vojenskej v Prahe. Vojak z povolania, príslušník československej armády, 19391944 slovenskej armády.
Talský pôsobil roku 1944 v hodnosti plukovníka ako náčelník štábu Ministerstva národnej obrany v Bratislave. Od augusta 1944 ako zástupca generála Augustína Malára v Prešove. Veliteľom vojenského ústredia SNR plukovníkom Jánom Golianom bol poverený viesť východoslovenskú armádu do pripravovanej akcie proti Nemcom. Po zachytení signálu k ozbrojenému odporu 29. augusta 1944 však úlohu nezvládol, v noci z 30. na 31. augusta 1944 odletel do Poľska k maršalovi Ivanovi Konevovi dohodnúť koordináciu bojových akcii s Červenou armádou a odložil ich začiatok na 2. september 1944. Nerozhodnosťou a neplánovaným odchodom zo Slovenska sa pričinil o rozpad dvoch divízií a následné odzbrojenie Východoslovenskej armády, ktorá ako celok do ozbrojenej akcie v rozhodujúcej chvíli nezasiahla a Nemci ju odzbrojili. Dňa 15. septembra sa vrátil na Slovensko, na východnom Slovensku sa usiloval organizovať rozptýlených vojakov do partizánskeho boja. Od decembra 1944 sa stal príslušníkom 1. čs. armádneho zboru v ZSSR a krátko velil aj jeho 3. československej brigáde. Ako veliteľ brigády robil všetko pre to aby svoju predošlú vinu napravil a aby sa osvedčil. Sám Ludvík Svoboda bol s jeho činnosťou spokojný. Postupne po prechode činiteľov povstania zo slovenských hôr k Červenej armáde množili sa ich požiadavky na to aby bol Talský zatknutý, čomu nakoniec Svoboda vyhovel.
Po vojne v roku 1947 Národný súd Talského v Bratislave potrestal za zradu SNP a odsúdil ho na 15 rokov väzenia. Talský si však neodpykal celý trest a po piatich rokoch väzenia zomrel.
Anctoville-sur-Boscq
Anctoville-sur-Boscq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Špeditér
Špeditér (príslušná činnosť alebo príslušný podnik sa volá špedícia alebo špeditérstvo alebo zasielateľstvo) môže byť:
Špedícia môže byť aj skrátene oddelenie špedície
Zmiešaná štvorhra na US Open 2010
Zmiešaná štvorhra na US Open 2010 sa hrala ako súčasť US Open 2010 od 30. augusta do 12. septembra 2010.
Sandinovský front národného oslobodenia
right|thumb|Vlajka Sandinovského frontu národného oslobodenia Sandinovský front národného oslobodenia (špan.: Frente Sandinista de Liberación Nacional, skr. FSLN) je ľavicová politická strana v Nikarague, jej členovia sú známi ako sandinisti. V 70. rokoch 20. st. viedli guerillový boj proti represívnej vláde diktátora Anastasia Somozu Debayla. Potom, ako sa im ho v r. 1979 podarilo zvrhnúť, dostali sa k moci a v Nikarague následne vládli do r. 1990. Aj neskôr zostali jednou z dvoch najvýznamnejších politických strán v krajine a ich líder, Daniel Ortega, bol v r. 2006, 2011, 2016 a 2021 opätovne zvolený za prezidenta Nikaraguy. FSLN je členom organizácie ľavicových politických strán Latinskej Ameriky a Karibiku Foro de São Paulo.
Sandinisti sa pomenovali na počesť Augusta Cézara Sandina, historického lídra nikaragujského národného odporu proti americkej okupácii krajiny v rokoch 1922 – 1934, ktorý bol v r. 1934 zavraždený Národnou gardou Američanmi dosadeného diktátora Anastasia Somozu, ktorého rodina následne vládla až do spomínaného r. 1979.
Začiatky
Sandinisti pôvodne vznikli ako spolok radikálnych študentských aktivistov na univerzite v Manague v r. 1961. Ich cieľom bolo zvrhnutie Somozovho režimu a založenie marxistického štátu. Hlavnými zakladateľmi hnutia boli Carlos Fonseca, Silvio Mayorga, či Tomás Borge (ktorý sa ako jediný zo zakladajúcich lídrov dožil ich víťazstva v r. 1979).
Do začiatku 70. rokov boli ozbrojené aktivity sandinistov minimálne (pokus o spustenie širšieho partizánskeho boja v r. 1967 sa skončil neúspechom) a ich všeobecná verejná podpora neveľká. Výraznejšie začala stúpať až po r. 1972, keď po ničivom zemetrasení, ktoré zasiahlo Managuu, diktátor Anastasio Somoza Debayle zneužil väčšinu medzinárodnej pomoci určenej k obnove mesta k vlastnému obohateniu. Tato otvorená korupcia spôsobila, že k podpore sandinistov sa začalo pridávať aj mnoho ľudí, ktorý dovtedy Somozov režim tolerovali, či dokonca podporovali. V decembri 1974 uskutočnili sandinisti svoju prvú väčšiu akciu, keď ich ozbrojená skupina obsadila vilu ministra poľnohospodárstva Jose María Castillu, v ktorom práve prebiehala veľká oslava, na ktorej sa zúčastnilo mnoho vysokopostavených úradníkov a Somozových spolupracovníkov. Ministra, ktorý na nich začal strieľať, zabili. Všetkých ostatných účastníkov oslavy zobrali za rukojemníkov a požadovali prepustenie 14 zadržaných sandinistov (vrátane neskoršieho lídra Daniela Ortegu) a výkupné 2 milióny dolárov. Bolo im vyhovené a ozbrojencom aj s prepustenými väzňami bolo dovolené odletieť na Kubu.
Revolúcia
Od polovice apríla 1979 sandinisti naplno rozvinuli proti Somozovým silám otvorenú povstaleckú ofenzívu na niekoľkých frontoch a pomerne rýchlo dostali pod kontrolu severné časti krajiny, pričom rozhodujúcim elementom boli pre sandinistov hlavne úspešné pouličné boje v mestách. 16. júna 5 politických osobnosti (Daniel Ortega, Moises Hassan, Sergio Ramirez z FSLN, stredopravicový Alfonso Robelo a Violeta Barrios de Chamorrová, vdova po zavraždenom novinárovi) založilo v exile dočasnú provizórnu vládu, tzv. Chuntu národnej rekonštrukcie. Medzitým bojovníci FSLN získavali pod kontrolu stále väčšie územie krajiny a do konca júna ovládali už takmer celú Nikaraguu, okrem hlavného mesta. 17. júla Somoza definitívne rezignoval a ušiel do Miami, moc odovzdal svojmu spolupracovníkovi Francisco Urcuyovi, ktorý však zakrátko krajinu tiež opustil. 19. júla 1979 armáda FSLN slávnostne vstúpila do Managuy, nasledujúci deň do mesta prišli z exilu aj členovia Chunty národnej rekonštrukcie a prevzali v krajine moc. V občianskej vojne dovtedy zahynulo asi 50 000 ľudí, viac ako 600 000 ľudí ostalo bez strechy nad hlavou a krajina mala zničenú ekonomickú infraštruktúru.
Vláda sandinistov
Počas svojej vlády sa sandinisti zameriavali hlavne na povojnovú rekonštrukciu krajiny a sociálne programy. Zaviedli bezplatné zdravotníctvo, podporovali stavbu škôl a nemocníc v odľahlých oblastiach, snažili sa zvyšovať zamestnanosť. Významná bola ich rozsiahla alfabetizačná kampaň, keď sa im v priebehu pol roka podarilo znížiť negramotnosť obyvateľstva z 50% na 13%. Za ich vlády sa tiež podarilo o tretinu znížiť detskú úmrtnosť a odstrániť detskú obrnu.
Sandinisti skonfiškovali všetku pôdu, ktorá patrila Somozovcom (vlastnili asi pätinu pôdy v krajine) a prerozdelili ju chudobným roľníckym rodinám. Zastávali model zmiešanej ekonomiky a na majetok súkromných spoločností nesiahali, zoštátňovanie počas ich vlády takmer neprebiehalo (s výnimkou Somozových súkromných bánk a podnikov). Ekonomická situácia vojnou zničenej Nikarague sa počas ich vlády začala spočiatku zlepšovať, no neskôr hlavne kvôli americkému obchodnému embargu a prírodným katastrofám (napr. zničujúci hurikán Joan v r. 1988) prudko upadala a ku koncu ich vlády bola horšia ako po skončení vojny proti Somozovy.
V zahraničnej politike sandinisti obnovili diplomatické vzťahy s Kubou (ktorá ich výrazne podporovala už počas ich partizánskeho boja) a nadviazali s ňou úzke spojenectvo. V menšej miere nadviazali styky aj so Sovietsky zväzom a ďalšími krajinami východného bloku, súčasne s týmito aktivitami sa však prudko zhoršili vzťahy so Spojenými štátmi. Keďže vláda USA považovala FSLN v kontexte Studenej vojny za komunisticky orientovanú stranu, ktorá obmedzovala ich vplyv v oblasti, od začiatku začala vyvíjať silnú snahu na ukončenie sandinovského režimu a návrat proamerickej vlády. Tieto snahy prebiehali obzvlášť intenzívne za vlády Ronalda Reagana. V r. 1985, podobne ako predtým v prípade Kuby, uvalili USA na Nikaraguu rozsiahle ekonomické embargo. CIA tiež tajne organizovala proti Nikarague podvratnú a záškodnícku činnosť, pričom napr. v r. 1984 jej agenti zamínovali podvodnými mínami hlavné nikaragujské prístavy. USA navyše rozsiahlo podporovali opozičné militantné skupiny súhrnne známe ako Contras. Vojenskú pomoc Contras v r. 1982 síce zakázal po nátlaku medzinárodnej verejnosti senát, no na príkaz prezidenta Reagana tajne pokračovala aj naďalej, pričom v tejto súvislosti vznikla aj známa aféra Irán-Contras. Hoci USA vládu sandinistov často obviňovali z porušovania ľudských práv a z podpory terorizmu, v skutočnosti pravé nimi podporovaný Contras uskutočnili množstvo násilných a teroristických akcii proti civilistom, pričom často fungujúc ako eskadry smrti zastrašovali a vraždili členov a podporovateľov FSLN (tato činnosť sa zvyšovala s blížiacimi sa voľbami v r. 1990). V súvislosti s podporou Contras a zamínovaním prístavov podala Nikaragua na USA sťažnosť na Medzinárodný súdny dvor v Haagu. Ten v r. 1986 uznal porušenie medzinárodného práva, nariadil Spojeným štátom s touto činnosťou prestať a zaplatiť Nikarague reparácie (čo však USA samozrejme odmietli). Kvôli činnosti Contras bol sandinistami v Nikarague od marca 1982 do januára 1988 vyhlásený výnimočný stav, čo bolo spojené s miernou mediálnou cenzúrou a obmedzením niektorých občianskych práv. right|thumb|Pamätník obetiam a hrdinom revolúcie v [[León (Nikaragua)|Leóne]] Kvôli stále sa zhoršujúcej ekonomickej situácii, neúspešnej vojne s Contras ale aj vďaka rozsiahlej kampani opozičnej Violety Chamorovej (výdatne podporovanej USA) začala verejná podpora sandinistom klesať. V nasledujúcich prezidentských voľbách v r. 1990 Daniel Ortega so ziskom 41% prehral oproti 55% V. Chamorovej, čim sa vláda sandinistov v Nikarague na dlhšie obdobie skončila.
Súčasnosť
Po prehraných voľbách síce FSLN ostávali druhou najsilnejšou stranou v krajine, no ani v nasledujúcich rokoch sa im nepodarilo prekonať volebné úspechy pravicových strán a ostávali tak v opozícii. Počas tohto obdobia sa niektorí poprední členovia FSLN od strany oddelili a založili vlastné politické subjekty (ako napr. Sergio Ramirez a jeho Sandinovské renovačné hnutie), preferencie samotnej FSLN to však veľmi neovplyvnilo. Volebný úspech dosiahli sandinisti opätovne až v r. 2006, keď Daniel Ortega so ziskom 38% zvíťazil v prezidentských voľbách a FSLN sa zároveň stalo najsilnejšou stranou v nikaragujskom parlamente. V prezidentských a parlamentných voľbách v novembri 2011 sandinisti výrazne posilnili svoju pozíciu na nikaragujskej politickej scéne, keď bol Daniel Ortega znovuzvolený za prezidenta zo ziskom 62,46 % už v prvom kole a v parlamentných voľbách získal FSLN 60,85 % a 63 z 92 mandátov v Národnom zhromaždení. Prezidentské voľby v novembri 2016 vyhral Daniel Ortega so ziskom 72,44 % hlasov a v súčasne konaných parlamentných voľbách získal FSLN 65,86 % a 71 z 92 mandátov v Národnom zhromaždení. Víťazstvom FSLN sa skončili aj prezidentské a parlamentné voľby v novembri 2021, v ktorých zvíťazil jeho prezidentský kandidát Daniel Ortega so ziskom 75,87 % hlasov a FSLN sa stal znovu najsilnejšou parlamentnou stranou, keď získal 74,17 % hlasov a 75 z 91 mandátov v Národnom zhromaždení.
Girondelle
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 156 obyvateľov (2009).
Śrem
Śrem je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat śremski v rovnomennej gmine.
Žije tu 30 184 obyvateľov (30.6.2007).
NGC 3801
NGC 3801 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
3C 212
3C 212 je Seyfertova galaxia v súhvezdí Rak.
Lyrika
náhľad|[[Smrť Jánošíkova, jedna z najznámejších slovenských básni. ]] Lyrika (latin. lyrika mele - lýrou sprevádzané verše) je jeden z troch základných druhov umeleckej literatúry spolu s drámou a epikou. V lyrike sa predvádza autorov vzťah ku skutočnosti ako bezprostredný zážitok, ako záznam faktov, vyjadrovanie subjektívnych reakcií, pocitov, nálad a myšlienok. Na rozdiel od epiky a drámy lyrika pri práci s témou nerešpektuje časovú následnosť (je nesujetová, nedejová). Čas v lyrike sa nepohybuje od minulosti k budúcnosti, nemá príznaky uplývania, lyrický zážitok pociťujeme ako trvale platný. Najvlastnejšou formou lyrického prejavu je verš.
Lyrická poézia je slohovo i tematicky bohato diferencovaná (lyrika subjektívna a lyrika objektívna; lyrika intímna, lyrika spoločenská, lyrika prírodná, lyrika reflexívna a podobne). Medzi lyrikou a ostatnými druhmi nie je príkra hranica, v konkrétnych literárnych dielach sa často jednotlivé druhové princípy prelínajú (napríklad lyrickoepické básnictvo, lyrizovaná próza, lyrická dráma).
Lyrické básne nemajú dej, básnik nimi vyjadruje svoje túžby, myšlienky a pocity.
Príklad
Aj v súčasnosti je najcharakteristickejším znakom lyriky to, že konkrétna báseň vyjadruje jednu základnú myšlienku, opisuje (vyjadruje) jeden silný zážitok z viacerých hľadísk. Ako príklad možno uviesť báseň slovenského básnika K. Strmeňa Augustová elégia, ktorá vznikla z negatívneho zážitku. Básnik opisuje „noc" z 20. na 21. augusta 1968, keď našu vlasť obsadili vojská Varšavskej zmluvy. K. Strmeň vyjadruje svoj žiaľ rozličnými obrazmi, ale všetky sa vzťahujú na jeden základný motív - okupáciu.
Základný motív (okupácia v noci) sa v básni rozvíja z hľadiska žiaľu nad spustošenou vlasťou a na princípe osvetlenia toho istého negatívneho zážitku z viacerých zorných uhlov. Pozadie pre vznik textu tvoria podnety z vonkajšieho sveta, no tie básnik (lyrický subjekt) pretavuje do individuálnej výpovede. Práve prostredníctvom lyrického subjektu nadobúda Strmeňová báseň jedinečnú a originálnu podobu.
Delenie
podľa tematiky:
podľa prístupu k realite:
Preťahovanie lanom (kynológia)
Preťahovanie lanom v kynológii je šport, kedy sa dva psi preťahujú o hrubé lano (aby sa dalo dobre držať v zuboch). Lano býva dlhé cca 1m. Každý pes je priputaný aby sa súperi v bojovej nálade navzájom nenapadli. Prehráva ten, kto sa prvý vzdá a opustí bojisko. Je to zaujímavé, divácky atraktívne predstavenie.
Jozef Horák
Jozef Horák, pseudonymy Ivan Mráz, Ján Adam, Ján Adamov, Jožo H. Tepliansky (* 30. január 1907, Banská Štiavnica-Štefultov, Slovensko – † 11. jún 1974, Prešov, Slovensko) bol slovenský prozaik, dramatik, básnik, redaktor, literárny teoretik, zostavovateľ čítaniek a učebníc, autor literatúry pre deti a mládež, kultúrny a osvetový pracovník.
Životopis
Narodil sa v rodine baníka Jána Horáka a jeho manželky Kataríny ako jedno z ich štyroch detí. Jeho otec zomrel v roku 1914 v 1. svetovej vojne a o rodinu sa starala len matka, ktorá zomrela v roku 1923. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, neskôr v učiteľskom ústave. Pôsobil ako učiteľ v Teplej, v rokoch 1946 – 1948 pôsobil ako ľudovýchovný referent v Matici slovenskej v Martine, kde bol tiež redaktorom detského časopisu Slniečko a redigoval edície Most a Kvety. Po odchode z Matice slovenskej pôsobil od roku 1953 ako riaditeľ na škole v Svätom Antone, neskôr v Podsitnianskej a v rokoch 1964 – 1967 v Banskej Štiavnici. Zomrel 11. júna 1974 v Prešove, no pochovaný je v Banskej Štiavnici.
Tvorba
Jeho beletristické diela čerpali z banskoštiavnického prostredia, odkiaľ pochádzal. Napísal takmer štyri desiatky knižiek. Debutoval v roku 1927 básňou Ecce! v regionálnom periodiku Hlasy spod Sitna, zbierkou povestí Sitniansky vartár.
NGC 3802
NGC 3802 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 14. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
3C 215
3C 215 je Seyfertova galaxia v súhvezdí Rak.
Saint-Genès-la-Tourette
Saint-Genès-la-Tourette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Microsoft Windows
Herné konzoly firmy Microsoft Xbox One a Xbox Series X používajú vlastný operačný systém postavený na platforme Windows.
Operačné systémy Microsoft Windows
Samotný pojem Windows sa používa ako súhrnný termín pre niekoľko generácií produktov, ktoré je možné zaradiť do nasledujúcich kategórií:
Rozhranie
Najviditeľnejší rys ostatných verzií systému Windows (od Windows 95 a NT 4.0) je tzv. pracovná plocha (desktop) a typické používateľské rozhranie (shell), ktoré sú podobné prostrediu „Workplace Shell“ uvedenom pre operačný systém OS/2 2.0 v roku 1992 od spoločnosti IBM, čo je objektovo-orientované grafické používateľské rozhranie (GUI) bežiace na OS/2 Presentation Manager. Rozhranie systému Windows však umožnilo obrovskú zmenu v spôsobe, akým ľudia a počítače navzájom komunikujú. Aj ľudia, ktorí majú len veľmi málo skúseností s počítačmi, dokážu vykonávať veľmi veľa úloh, a to aj vrátane tých zložitejších.
Moderné operačné systémy sa musia v dnešných časoch vysporiadať s ohromných nárastom menej pokročilých používateľov pri súčasnej väčšej zložitosti a sile. V záujme pritiahnuť a uľahčiť používanie systému takýmto používateľom, mnohé nastavenia operačného systému sa robia prostredníctvom grafického rozhrania, čo niektorí používatelia vnímajú ako príliš veľké izolovanie od samotného počítača, následkom čoho je ťažšie kontrolovať a nastavovať niektoré systémové položky. Toto však vždy bol väčší či menší problém pri všetkých operačných systémoch s grafickým používateľským rozhraním (GUI) a podľa definície v menšej miere pri všetkých operačných systémoch vôbec. Napriek tomu však ostatné verzie systému Microsoft Windows umožňujú nastavovať veľké množstvo parametrov buď prostredníctvom príkazového riadku alebo programovo pomocou skriptovania.
Środa Wielkopolska
Środa Wielkopolska je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat średzki v rovnomennej gmine.
Žije tu 21 706 obyvateľov (30.6.2007).
Microsoft Windows
Bezpečnosť
Počas mnohých rokov bola práve bezpečnosť systémov rodiny Windows dôležitou otázkou. Väčšina dnešných operačných systémov bola navrhnutá s veľkým zreteľom na bezpečnosť vo viacpoužívateľských a/alebo sieťových prostrediach. Windows, hlavne jeho spotrebiteľské verzie (Windows 16 bit, Windows 95/98/ME), však boli pôvodne navrhované pre ľahké používanie na jednom počítači bez sieťového pripojenia a nemali bezpečnostné prvky zabudované natívne. V kombinácii s občasným chybným kódom (ako napr. pretečenia zásobníkov či dátových oblastí) a hlavne s obrovskou popularitou a enormným množstvom používateľov, sa systémy Windows stávajú úspešnými terčami rôznych červov a vírusov. Príkladom je Červ Blaster z augusta 2003.
Spoločnosť Microsoft pripustila isté bezpečnostné problémy na prelome tisícročia a (podľa tlačových vyhlásení) teraz považuje bezpečnosť za prioritu číslo jeden. V porovnaní s unixovými systémami však stále ešte existujú v oblasti bezpečnosti značné rezervy.
Microsoft uvoľňuje bezpečnostné updaty (tzv. záplaty) cez vlastnú službu Windows Update približne raz za mesiac, pričom kritické update sú dostupné, prirodzene, v kratších intervaloch. Na systémoch Windows 2000 a XP môžu byť updaty automaticky stiahnuté a nainštalované, pokiaľ sa používateľ tak rozhodne.
V roku 2001 prišla spoločnosť Microsoft s novou iniciatívou týkajúcou sa bezpečnosti, ktorú nazvala Palladium. Neskôr bola premenovaná na „Next Generation Secure Computing Base“. Palladium je systém, ktorý dovoľuje programu overiť si, že je nemodifikovaný, a že beží na „dôveryhodnom“ hardvéri s „dôveryhodnými“ ovládačmi a „dôveryhodnou“ architektúrou. Toto, aspoň teoreticky, umožňuje, aby softvér bežal na nemodifikovanom softvéri a hardvéri. Palladium má špecifické použitie v DRM systémoch. Ako vedľajší efekt bude odmietnutie prístupu „nedôveryhodným“ operačným systémom na hardvérovej úrovni, čo pravdepodobne poškodí napr. veľa distribúcii operačného systému Linux, keďže nanešťastie neexistuje „jeden správny“ Linux, ktorý by mohol byť certifikovaný (aj keď sa predpokladá, že hlavné veľké distribúcie certifikované budú). Ďalším problémom môže byť, že veľa používateľov považuje možnosť prispôsobiť si systém za jednu z jeho najväčších výhod. Niektorí konšpirační teoretici sa už nechali počuť, že za snahou presadiť systém Palladium, sa skrýva tajný dôvod, avšak je veľmi nepravdepodobné, že by Microsoft bránil dodávateľom systémov Linux ako napr. Red Hat ich systémy certifikovať.
Hang time
Hang time je kynologický šport. Ide o výdrž na zavesenej návnade. Návnada je umiestnená v základnej výške cca. 1,5 metra. Potom čo sa pes zachytí na návnade začne sa merať, ako dlho sa na návnade udrží. Často to bývajú rekordné časy. Tento šport je podobný high jumpu, ale pri hang time ide o čas, nie o výšku skoku.
Mirko Nešpor
Mirko Nešpor (* 28. september 1924, Skalica – † 17. december 1944, Bratislava) bol slovenský vysokoškolák, študent Stavebnej fakulty SVŠT v Bratislave, antifašista a účastník Slovenského národného povstania.
Život
Narodil sa ako jedno z piatich detí Antona Nešpora a Ľudmily Nešporovej, rodenej Korčákovej v Skalici. Tu aj študoval na osemročnom gymnáziu. Neskôr sa spolu s rodičmi presťahoval do Holíča. Napriek tomu, že vynikal v matematike a fyzike, s pokračovaním štúdia na vysokej škole z finančných dôvodov váhal. Na Vysokej škole technickej v Bratislave začal študovať až po tom, čo si zabezpečil štipendium, ktoré ho však zaväzovalo zostať pracovať po skončení štúdia 5 rokov v štátnej službe. Už v tej dobe bol presvedčený antifašista.
Do ilegálnej činnosti sa zapojil v lete 1944. Po skončení 1. ročníka odišiel na prázdninovú prax na stavbe priehrady v Ústí nad Oravou. Tam sa spolu s Ľubomírom Linhartom podieľal na organizovaní a zakladaní národných výborov v obciach na Orave. Po príchode do Banskej Bystrice bol poverený odovzdávať politické inštrukcie ilegálnemu hnutiu na Orave, tam sa tiež niekoľkokrát zapojil so zbraňou v ruke do ozbrojeného boja. Cestu cez územie obsadené nacistami uskutočnil dvakrát. Svoje postrehy z obsadeného územia, protifašistického hnutia na Orave a partizánskych bojov odovzdával redakcii povstaleckých novín Pravda. Koncom októbra sa zúčastnil partizánskeho boja v Nízkych Tatrách, kde ochorel a na odporúčanie velenia jednotky sa vrátil do rodiska, kde žil v ilegalite.
Pred zatknutím sa rozhodol ujsť do Bratislavy, na železničnej stanici v Skalici ho 13. decembra zatkli príslušníci Hlinkovej gardy. Tam bol podrobený krutému dvojdňovému výsluchu. Dňa 16. decembra ho previezli na Ústredňu štátnej bezpečnosti do Bratislavy na Vlčkovej ulici 35, no po tom, čo vyšlo najavo, že dobitý väzeň nehodlá vypovedať ani po krutom mučení, sa ho rozhodli vyšetrovatelia zbaviť. Mirko Nešpor bol popravený v pivničnej cele. Podľa oficiálnej správy väzeň Nešpor spáchal samovraždu a obesil sa. Odporuje tomu skutočnosť, že v čase smrti mal ruky pevne zviazané reťazou, ktorá sa mu zarezala hlboko do rúk. Tieto rany boli tak bolestivé, že ruky prakticky nemohol dať od seba.
Pamiatka
V Bratislave bola v minulosti po ňom pomenovaná ulica a vysokoškolský internát, v Holíči mu bol odhalený pomník. Pamätnú tabuľu má aj v rodnej Skalici. V súčasnosti je po ňom pomenovaná ulica v Trenčíne, Šali, Prešove, Košiciach, Senici, Malackách, Michalovciach, Námestove, Palárikove, Šaštíne-Strážach, Lučenci, Holíči, Gbeloch, Žiline, Kysuckom Novom Meste, Liptovskom Mikuláši, Bystričanoch, Poprade-Veľkej a v Banskej Bystrici. In memoriam bol vyznamenaný Radom SNP I. triedy. V roku 1946 mu bol udelený titul Ing.
Vașcău
Vașcău (, do 19. storočia Craiva) je mesto v Bihárskej župe v Rumunsku, nachádzajúce sa cca  od najbližšieho mesta Ștei. Mesto sa skladá z nasledovných častí: Câmp, Câmp-Moți, Colești, Vărzarii de Jos, Vărzarii de Sus.
História
V meste sa nachádza významné archeologické nálezisko zo staršej doby kamennej, dokazujúce osídlenie tohoto územia naozaj oddávna. Prvá písomná zmienka o nejakej usadlosti v tejto oblasti však pochádza až z listiny Liber regius z roku 1552, kde sa spomína ako Nagykohó („Veľká pec”, rumunsky Cuptorul Mare). Mesto sa zúčastnilo na revolučných aktivitách roku 1784 a v rokoch 1848 – 1849. V medzivojnovom období boli v meste postavené viaceré školy a továreň na spracovanie mramoru. V roku 1956 sa už spomína ako mesto, skladajúce sa z hore spomenutých častí.
Angey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Deep Purple
250px|thumb|Deep Purple počas koncertu v Košiciach (7.10.2006) Deep Purple je britská hardrocková hudobná skupina, ktorá sa považuje za jednu z najdlhšie činných hardrockových kapiel v súčasnosti. Vznikla v Hertforde, Anglicku v roku 1968. Spolu so skupinami Led Zeppelin a Black Sabbath sa táto skupina považuje za priekopníka moderného hard rocku a (aj keď to členovia skupiny popierajú) aj heavy metalu. Skupina má vo svojom repertoári popovejšie ladené, ale aj progresívne skladby. Skupina Deep Purple predala na celom svete viac ako 100 miliónov hudobných nosičov. a mohli sme ju nájsť aj v zozname najhlučnejších skupín sveta Guinnessovej knihy rekordov.
Angey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Deep Purple
Počas svojej existencie mala skupina Deep Purple osemročnú prestávku a prešla mnohými personálnymi zmenami. Zloženie kapely len v rokoch 1968 – 76 sa zmenilo štyrikrát. Komerčne najúspešnejšou zostavou bola druhá z tohto obdobia: Ian Gillan (spev), Ritchie Blackmore (gitara), Jon Lord (klávesy), Roger Glover (basgitara) a Ian Paice (bicie). Táto zostava sa znovu zišla v rokoch 1984 – 89 a ešte v roku 1993, kedy Blackmore kapelu definitívne opustil. S gitaristom Stevem Morsem sa skupina stabilizovala, no po Lordovom odchode v roku 2002 sa dá povedať, že jediným členom kapely, ktorý s ňou hrá počas celej jej existencie je bubeník Ian Paice.
Študentské rádio
Študentské rádio (staršie internátne rozhlasové štúdio alebo internetové rádio študentov, skratka IRŠ) je rozhlasová stanica tvorená študentmi vysokých škôl a vysielajúca hlavne pre vysokoškolákov.
Deep Purple
Obdobie pred vznikom (1967 – 68)
V roku 1967 sa bubeník Chris Curtis, ktorý bol členom kapely The Searchers obrátil na londýnskeho biznismana Tony Edwardsa s nápadom, že by chcel menežovať nápad s hudobnou skupinou, ktorá by nemala stálych členov, ale jej zostava by sa menila podľa aktuálneho hudobného trendu. Bol by to akýsi projekt kolotoča hudobníkov. Inšpirovaný týmto plánom Edwards spolu so svojimi dvoma obchodnými partnermi Johnom Colettom a Ronom Hirem (Hire-Edwards-Coletta – HEC Enterprises) sprostredkovali na tento projekt finančnú podporu.
Angey
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Deep Purple
Obdobie pred vznikom (1967 – 68)
Prvým hudobníkom, ktorý bol pre zostavu vytypovaný bol hráč na organ značky Hammond Jon Lord. Lordov hudobný vkus bol silne ovplyvnený klasickou hudbou. Hrával spolu so spevákom Arthurom (Artom) Woodom (brat člena The Rolling Stones, Ronnie Wooda) a bubeníkom Keefom Hartleyom v zoskupení Art Woods. Ďalším členom budúcej kapely sa mal stať štúdiový hráč na gitaru Ritchie Blackmore, ktorého pozvali z jeho účinkovania v Hamburgu. Netrvalo dlho a Chris Curtis kapelu opustil.
Študentské rádio
História
Najväčší rozmach internátne rozhlasové štúdiá dosiahli v 80-tych rokoch minulého storočia, keď boli alternatívou k štátom kontrolovaným masmédiám. V tom čase existovalo IRŠ prakticky na každom vysokoškolskom internáte. Koncom osemdesiatych rokov vznikla celoslovenská súťaž IRŠ-iek Štúdioráma, neskôr Amatérsky zvukový záznam. IRŠ-ká sa aktívne zúčastňovali aj na všeobecných rádioamatérskych súťažiach RadioRally a Fonorama. V 90-rokoch IRŠ-ká postupne prenechali miesto komerčným rádiostaniciam, ktoré v počiatkoch výdatne zásobili skúsenými pracovníkmi. V roku 2005 sa podarilo obnoviť celoslovenskú súťaž vysokoškolských a internátnych rádií s názvom Rádiorallye.
Deep Purple
Obdobie pred vznikom (1967 – 68)
Ako hráča na basgitaru Jon Lord vtedy odporučil svojho starého známeho Nicka Simpera, s ktorým v roku 1967 účinkoval v kapele The Flower Pot Men. Simper predtým hrával spolu aj s Blackmoreom v zoskupení The Savages. Zostavu kolotoča hudobníkov doplnil spevák Rod Evans a hráč na bicie Ian Paice z kapely The Maze. Na jar roku 1968, po krátkom turné v Dánsku, dal Ritchie Blackmore kapele názov Deep Purple. Tento názov pochádza z rovnomenného titulu obľúbenej piesne Blackmoreovej starej mamy.
Postup (1968 – 70)
V roku 1968 sa kapela Deep Purple stala známou na severoamerickom kontinente vďaka štvrtej priečke v rebríčkoch Billboardu s a druhej pozícii v rebríčku kanadského magazínu RPM s coververziou piesne „Hush“ od Joe Southa. Skladba pochádzala z ich debutu, albumu s názvom Shades of Deep Purple (1968). Kapela Deep Purple sa vtedy zúčastnila spoločného amerického turné so skupinou Cream.
Druhý album Deep Purple The Book of Taliesyn (s coververziou piesne „Kentucky Woman“ od Neila Diamonda) vyšiel v USA a Kanade v tom istom roku ako ich debut. V USA sa dostal na 38. priečku rebríčkov a 21. bol v Kanade. Napriek týmto úspechom bol album v Spojenom kráľovstve vydaný až v nasledujúcom roku.
V roku 1969 kapela vydala svoj tretí album s názvom Deep Purple, so skladbou „April“. Pieseň silne pripomínala hudobný štýl skupiny Vanilla Fudge, ktorá aj podľa vyjadreni Ritchieho Blackmora bola pre Deep Purple veľkou inšpiráciou. Lord bol ovplyvňovaný klasickými autormi ako napríklad Bach a Rimskij-Korsakov.
Po edícii týchto troch albumov a viacerých amerických koncertných šnúrach skončilo hudobné vydavateľstvo Tetragrammaton svoju činnosť. Práva na nahrávky kapely Deep Purple v 70. rokoch mali v Amerike po zániku ich vydavateľa zastrešovať Warner Bros. Records. Na začiatku roku 1969, po návrate do Spojeného kráľovstva kapela nahrala poslednú skladbu s Evansom a Simperom. Mala názov „Emmaretta“.
Na voľné miesto speváka odmietol po čiastočnom rozpade Deep Purple Blackmoreovu ponuku Terry Reid, ktorý rok predtým odmietol podobný návrh od formujúcej sa kapely Led Zeppelin. Urobil tak na odporúčanie svojho producenta Mickie Mosta. Terry považoval síce návrh za lichotivý, no chcel sa radšej venovať sólovej kariére. Blackmore nakoniec nemal inú možnosť, než hľadať niekoho iného.
Náhradu za Evansa so Simperom Blackmorovi nakoniec odporučil jeho bývalý spoluhráč zo Savages, bubeník Mick Underwood. Predstavil mu basgitaristu Rogera Glovera a speváka Iana Gillana. Týmto spôsobom Underwood efektívne zlikvidoval kapelu Episode Six, v ktorej spolu Gloverom a Gillanom účinkovali.
Nová zostava Deep Purple (fanúšikmi nazývaná aj „Deep Purple Mark II“) nahrala svoju prvú skladbu, ktorou bol prepadák s názvom „Hallelujah“
In Rock
Po vydaní orchestrálneho albumu sa kapela Deep Purple podujala na hektické turné a nahrávanie, ktoré sa ukázalo v ich hudobnej kariére ako najvýznamnejšie. Ich prvý štúdiový album z tohto obdobia bol Deep Purple in Rock (1970). Jeho názov bol zjavne inšpirovaný obalom, na ktorom je paródia na Mount Rushmore. Sú na ňom nahrávky ich známych diel ako „Speed King“, „Into The Fire“ a „Child in Time“. Skupina nahrala aj svoj prvý Top-Ten hitparádový hit v Spojenom kráľovstve s názvom „Black Night“. Súhra medzi Blackmoreovou gitarou a Lordovými skreslenými organmi, spojenými s vyjúcim spevom Iana Gillana a údernou rytmickou linkou Glovera s Paicem sa stala jedinečnou hudobnou značkou, ktorá spojila hudobný štýl kapely Deep Purple aj v ich ďalších spoločných hudobných projektoch. Zároveň sa táto zostava výraznejšie odlíšila od predošlých albumov.
Fireball, Machine Head a Made in Japan
Druhý spoločný album s názvom Fireball im vyšiel v lete roku 1971. Titulná skladba vyšla ako singel. Počas nahrávania albumu vznikol aj jeho ďalší singel „Strange Kind of Woman“, ktorý bol vydaný na americkej edícii namiesto piesne „Demon's Eye“. Na pôvodnej britskej edícii sa táto skladba nenachádzala.
Počas koncertného turné Fireball vznikla na popud jedného novinára skladba „Highway Star“. V decembri roku 1971 skupina Deep Purple odcestovala do Montreux vo Švajčiarsku, kde zrealizovala nahrávanie svojho ďalšieho albumu s názvom Machine Head. Na nahrávanie kapela použila mobilné nahrávacie štúdio od skupiny Rolling Stones. Požiar, ktorý vtedy vznikol v jednom zábavnom komplexe počas koncertu Franka Zappu a jeho Mothers of Invention bol inšpiráciou pre vznik jedného z najväčších hitov kapely Deep Purple, rockovú klasiku s názvom „Smoke on the Water“. Album Machine Head patrí k najslávnejším projektom skupiny. Jeho skladby „Highway Star“, „Space Truckin'“, „Lazy“, či „Smoke on the Water“ hráva kapela na koncertoch dodnes.
Aj keď Deep Purple v podstate existovali dokopy iba tri a pol roka, mali za sebou sedem regulárnych štúdiových albumov. V roku 1972 absolvovali štyri koncertné turné po Amerike a v auguste turné po Japonsku. Počas japonského turné vydali špeciálny koncertný dvojalbum, ktorý mal byť pôvodne iba pre japonský trh. Tento dvojalbum dostal názov Made in Japan. V súčasnosti patrí tento dvojalbum medzi najpopulárnejšie a najpredávanejšie koncertné albumy a klasiku histórie populárnej hudby.
Odchod Gillana s Gloverom
Zostava Deep Purple Mark II pokračovala ďalej v práci na ďalšom ich spoločnom albume s názvom Who Do We Think We Are (1973). Je na ňom aj nahrávka skladby „Woman from Tokyo“. Medzi člemi kapely v tomto období narastalo napätie a bolo na nich viditeľné vyčerpanie. V mnohých smeroch sa skupina stávala obeťou vlastného úspechu. Vďaka úspechu projektov Machine Head a Made in Japan sa spolu s albumom Who Do We Think We Are stala sa v Spojených štátoch v roku 1973 kapela Deep Purple najpredávanejšou hudobnou skupinou. V jednom rozhovore v roku 1984 Ian Gillan pripustil, že kapela bol manažmentom tlačená do toho aby dokončila album a vyšla s ním na turné v období keď si jej členovia zúfalo potrebovali oddýchnuť.. Celé napätie vyvrcholilo počas ich druhého turné po Japonsku v lete roku 1973, kedy pod Blackmoreovým tlakom Gillan skupinu opustil. Roger Glover bol zo skupiny vytlačený spolu s Gillanom.
Nová zostava a odchod Blackmorea
Skupina najprv najala basgitaristu, speváka pôvodného člena skupiny Trapeze, Glenna Hughesa. Jej pôvodným zámerom bolo, že budú v kapele štyria a Huges bude zároveň hrať na basovú gitaru a spievať. Huges si myslel, že spievať mal pôvodne aj s Paulom Rodgersom zo skupiny Free, no Rodgers v tom čase rozbiehal svoj projekt Bad Company. Konkurzy na miesto speváka kapely ale pokračovali. Do úvahy prichádzali dvaja kandidáti: Škót Angus Cameron McKinlay a David Coverdale. Nakoniec sa zhodli na Coverdaleovi, ktorý bol neznámym spevákom zo Saltburnu v severovýchodnom Anglicku. Blackmoreovi sa páčil jeho mužný bluesovo zafarbený hlas.
Napriek tomuto úspechu Blackmore nevnímal nové smerovanie hudobného štýlu skupiny Deep Purple pozitívne. Komentoval to slovami:„Nemám rád funky a soul.“ Výsledkom všetkého bolo, že 21. júna 1975 spolu s Ronnie James Diom založil svoju novú skupinu s názvom Ritchie Blackmore's Rainbow, neskôr zjednodušene Rainbow.
Tommy Bolin a rozpad kapely
Na Blackmoreovoe miesto prišiel gitarista Tommy Bolin, ktorý pochádzal z amerického stredozápadu. Uspel v konkurze na gitaristu Deep Purple hlavne preto, lebo mal povesť prispôsobivého hudobníka. V roku 1974 pôsobil v undergroundovej kapele Zephyr, no potom z ničoho nič nahradil gitaristu Joea Walsha v kapele James Gang. V Amerike sa takáto zmena považovala za porovnateľné riziko s odvahou nahradiť post gitaristu v kapele Deep Purple. S kapelou James Gang Bolin nahral dva albumy: Bang a Miami. Ešte významnejším podnetom pre voľbu Bolina bola referencia, že sa Bolin v roku 1973 podieľal na nahrávaní albumu Spectrum od džez-rockového hudobníka Billyho Cobhama. Na tomto albume jeho hru počul David Coverdale, ktorý ho kapele odporučil. V období keď bol prijatý za člena kapely Deep Purple, Bolin pracoval na svojom albume Teaser.
Výsledkom spolupráce novej zostavy kapely bez Blackmorea bol v roku 1975 album Come Taste the Band. Na tomto albume sú niektoré skladby, na ktorých sa podieľal aj Tommy Bolin: napr. „Dealer“ a „Getting Tighter“, „Oved to G“, no najznámejšou nahrávkou albumu je pieseň „You Keep on Moving“.
Bolin si po umeleckej stránke dobre rozumel s Hugesom a Coverdalom, no mal aj veľmi blízky vzťah k drogám, ktoré ho postupne paralyzovali. Dochádzalo u neho k výpadkom, ktoré mali fatálny dopad na prezentáciu kapely hlavne počas koncertných vystúpení. Dochádzalo k tomu, že zlyhal aj počas nahrávaní koncertného albumu Last Concert in Japan, ktorým chcel ich hudobný vydavateľ nadviazať na úspech albumu Made in Japan. Bolin strácal pod vplyvom drôg koncentráciu a tým sa rozchádzal v koncepte a na vystúpeniach sa stávalo, že spoločná hra kapely s gitaristom pod vplyvom drôg vyústila do hudobného chaosu. Bolin býval na pódiu labilný a neprofesionálny. Celé to vyvrcholilo na koncerte v Liverpool Empire, kedy Bolin nedokázal držať s kapelou tempo a po tom ako sa publikum začalo dovolávať Blackmorea stuhol a so slzami v očiach odišiel z pódia. Dňa 19. júla 1976 sa Hughes a Bolin dozvedeli, že bola s nimi ukončená spolupráca a skupina Deep Purple sa na čas rozpadla. Lord a Paice sa pokúsili spojiť s Coverdalom a založiť kapelu so skráteným názvom Purple, no David spoluprácu odmietol.
Sólové projekty
Jon Lord v tomto období pracoval na projekte nahávania skladby pre štvorčlennú rockovú kapelu a Maďarský symfonický orchester. Po skončení nahrávania sa spojil s Tonym Ashtonom a založil zoskupenie Paice, Ashton a Lord. Glen Hughes sa vrátil do kapely Trapeze, David Coverdale založil Whitesnake. Tommy Bolin založil svoju kapelu Tommy Bolin Band, nahral svoj druhý sólový album Privat Eyes. Spojil sa aj s Glenom Hughesom. Koncom novembra 1976 mal začať koncertné turné s Jeffom Beckom. Dňa 3. decembra 1976 vystúpil v Jai Fronton Hall. Hranie mu šlo dobre. V zákulisí sa odfotografoval s Jeffom Beckom a s priateľkou odišiel do hotela v Newporte na Miami Beach. Tam sa predávkoval drogami a upadol do bezvedomia, z ktorého sa už neprebral. Tommy Bolin zomrel ako 25 ročný na predávkovanie drogami.
Bývalí členovia kapely Deep Purple sa po rozpade ďalej pokúšali o úspechy vo svojej hudobnej kariére v iných skupinách ako boli Rainbow, Whitesnake, Black Sabbath a Gillan. Koncom 70. a začiatkom 80. rokov sa na hudobnej scéne objavil aj pokus o oživenie hardrockovej éry v podobe skupiny Deep Purple, ktorej značku sa pokúšal prebrať bývalý člen, spevák Rod Evans. Táto akcia skončila žalobou od legitímnych členov kapely a záväzkom pre Evansa na úhradu 672 tisíc dolárov za neoprávnené používanie mena.
Obnovenie a rozchody (1984 – 1994)
thumb|left|230px|Deep Purple v [[Cow Palace, San Francisco, Kalifornia, 31. január 1985]] Osem rokov po rozchode skupiny sa v apríli 1984 znovu dala dokopy jej najúspešnejšia zostava v zložení Blackmore, Gillan, Glover, Lord a Paice a v októbri toho istého roku vydala svoj nový album s názvom Perfect Strangers. Album sa dostal na piatu priečku britského rebríčka na 17. pozíciu rebríčka Billboard 200. Bol k nemu vydaný rovnomenný singel a naštartované koncertné turné, ktoré začalo v Austrálii, pokračovalo cez celý svet do Severnej Ameriky, potom počas nasledujúceho leta do Európy. Po finančnej stránke bolo toto turné tiež veľmi úspešné. Vystúpenia na Britských ostrovoch bolo obmedzené iba na Knebworth Festival, kde vystúpili pred 80 000 divákmi spoločne s kapelou Scorpions. Na vstupenke boli aj mená hudobníkov ako sú UFO, Bernie Marsden's Alaska, Mama's Boys, Blackfoot, Mountain a Meat Loaf.
Obnovená zostava vydala v roku 1987 ďalší štúdiový album The House of Blue Light a koncertnú nahrávku z roku 1988, Nobody's Perfect.
V roku 1989 bol z kapely vyhodený Ian Gillan, ktorý bol nahradený spevákom Joe Lynn Turnerom (ex-Rainbow). V roku 1990 vydali jediný album s názvom Slaves & Masters, niektorými fanúšikmi nazývaný aj „Deep Rainbow album“.
Po ukončení koncertného turné Turner zo skupiny odišiel a Lord, Paice, Glover a hudobný vydavateľ žiadali aby pri príležitosti 25. výročia vzniku skupina znovu spolupracovala s Ianom Gillanom. Blackmore súhlasil až potom ako sa na jeho bankový účet poukázalo 250 000 dolárov. Klasická zostava spolu nahrala nový album The Battle Rages On, no napätie medzi Gillanom a Blackmoreom narastalo aj počas ináč úspešného európskeho turné. V novembri roku 1993 Blackmore od skupiny Deep Purple definitívne odišiel. Na japonskom koncertnom turné ho nahradil Joe Satriani. Keď sa fanúškovia v Japonsku dozvedeli, že za gitarou nebude Ritchie Blackmore, tak niekoľko tisíc z nich vrátilo vstupenky. Joe Satriani pokračoval so skupinou aj na letnej európskej šnúre roku 1994. Skupina mala záujem s ním spolupracovať aj ďalej, no Satrianiho záväzky pre nahrávacie spoločnosti túto spoluprácu neumožňovali.
Nakoniec sa stal Blackmoreovým nástupcom bývalý gitarista skupín Dixie Dregs a Kansas, Američan Steve Morse.
Oživenie so Steve Morsom (1994 – súčasnosť)
right|thumb|250px|Roger Glover a Steve Morse jammujú počas predohry k skladbe „[[Highway Star“]] V roku 1996 vydala nielen obnovená, ale hlavne Morsem oživená kapela Deep Purple album Purpendicular, ktorý obsahoval nahrávky rôznych hudobných štýlov. V roku 1997 vyšiel aj nový koncertný album Live at The Olympia '96. Počas zvyšku 90. rokov nová zostava absolvovala viacero úspešných koncertných turné, v roku 1998 vydala tvrdšie znejúci album Abandon.
V septembri roku 1999 Jon Lord spolu s Londýnskym symfonickým orchestrom znovu zrealizoval svoje Concerto for Group and Orchestra, ktorý bol znovu nahraný v Royal Albert Hall.
Jon Lord spolupracoval s kapelou až do roku 2002, kedy sa rozhodol od skupiny odísť a venovať sa sólovým projektom, špeciálne orchestrálnej hudbe. Za klávesovými nástrojmi ho nahradil Don Airey, ktorý už spolupracoval s hudobníkmi ako sú Rainbow, Ozzy Osbourne, Black Sabbath, či Whitesnake. V roku 2003 kapela Deep Purple vydala album Bananas. V roku 2005 Deep Purple vystúpili na koncerte Live 8 a v októbri toho istého roku im vyšiel ďalší štúdiový album Rapture of the Deep.
Zaujímavosti
náhľad|Vstupenky na koncert Deep Purple v Košiciach, 14 september 1991
Pentrit
Pentrit je výkonná a citlivá trhavina, predovšetkým na vojenské a špeciálne použitie. Pentrit, presným chemickým označením pentaerythrittetranitrát je silnou výbušninou, bežne označovanou skratkou PENT, PETN, PENTA alebo TEN.
Základné fyzikálne a chemické vlastnosti
Chemicky je pentrit štvormocný nitroester alkoholu pentaerythritolu o sumárnom zložení C(CH2ONO2)4. Je to biela kryštalická látka s kryštalickou hustotou 1,77g/cm3 a teplotou topenia 141,4 °C. Pri tejto teplote sa začína samovoľne rozkladať, takže sa nedá odlievať. Spracováva sa flegmatizovaný lisovaním.
Vo vode je pentrit prakticky nerozpustný (0,01g v 100g vody pri 50 °C) a zle sa rozpúšťa v bežných nepolárnych rozpúšťadlách ako benzín alebo tetrachlórmetán. Z obvyklých organických rozpúšťadiel je najlepšie rozpustný v acetóne (15 g v 100g acetónu pri 20 °C, 55g v 100g acetónu pri 60 °C) dobre sa rozpúšťa aj v dimetylformamide (40g v 100g roztoku pri 40 °C, 70g v 100g roztoku pri 100 °C). Chemicky je značne stály, nehydrolyzuje ani dlhodobejším pôsobením vody alebo slabých alkalických vodných roztokov.
Použitie
Ako výbušnina patrí pentrit k najcitlivejším výbušninám a v niektorých ohľadoch má takmer vlastnosti traskavín. Je veľmi citlivý na mechanický impulz, v čistom stave sa citlivosťou blíži nitroglycerínu. Je citlivý na trenia a veľmi citlivý na iniciáciu detonáciou (detonuje od 0,01g azidu a od rozbušky č.8 detonuje pri obsahu 40% vody). V suchom stave sa ľahko elektrizuje. Súčasne je ale veľmi brizantný a dlhodobo chemicky stabilný.