cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tužice
Tužice je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 86 obyvateľov, z toho 45 mužov a 41 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 36,7 roka, ženy 48,3 roka).
Štrukturalizmus (architektúra)
Štrukturalizmus vznikol začiatkom 20. storočia ako smer vo vede založený na metodologickej orientácii, ktorej cieľom je výskum štruktúry objektov pri dôraze na prioritu celku voči častiam a skúmanie vzťahov medzi prvkami daného systému. Takto sa rozšíril v lingvistike, etnografii, folkloristike, estetike, dejinách umenia, teatrológii a v neposlednom rade aj v architektúre.
Východiskové princípy + rozvoj
K jeho úplnému rozvoju v architektúre došlo však až po druhej svetovej vojne, kedy sa o to zaslúžila skupina architektov odmietajúcich strohosť a neosobnosť predchádzajúceho obdobia. Teda štrukturalizmus, jeho zrod a predovšetkým následné aplikovanie do tvorivej praxe architektov, sa stal akýmsi medzníkom neskorej moderny. Dovtedajšia moderna sa totiž uberala smerom, ktorý priekopníci nového smeru zásadne odmietajú. Nesúhlasia s hlavným určujúcim faktorom moderny – s technikou. Odmietajú jej sterilnosť, anonymitu a neosobné koncepty. Štrukturalizmus pokladá za hlavnú os konceptu tvorby a základ svojej činnosti sociálne vzťahy a ľudské správanie. Východiská pre tvorbu sa menia a teda aj výsledné diela nie sú už viac strohé a technikou podmienené ako v samotnej moderne. Tieto nové princípy vychádzajúce z antropológie, ktorú teoreticky rozpracoval vo svojich dielach Claude Lévi-Strauss.
Vedúcou osobnosťou a mostom medzi teóriou Straussa a praxou sa stal Aldo van Eyck. Vychádzal hlavne z tézy, že základ spoločenskej štruktúry tvorí sieť vzťahov. Van Eyck pochopil, že fungovanie spoločenských štruktúr a existencia v rámci nich znamená obohatenie života a nachádzanie jeho zmyslu, pričom byť mimo nich znamená určitú formu exilu. Preto sa tvary a priestory štrukturalistických stavieb mali stať miestom podporujúcim sociálne vzťahy tak, aby vytvorili architektúru s citlivým prístupom pre jednotlivé funkcie. Jej estetické pôsobenie sa stalo druhoradým.
Čierna nad Tisou
Čierna nad Tisou je mesto na Slovensku v Košickom kraji v okrese Trebišov.
Polohopis
Mesto leží v juhovýchodnom cípe Slovenska na trojmedzí Ukrajiny, Maďarska a Slovenska a na rozhraní spádových území obcí Čierna, Malé Trakany, Veľké Trakany, Biel a Boťany. Obec a neskôr mesto boli budované v súlade s potrebami Česko-Slovenska a Sovietskeho zväzu na zabezpečenie železničnej výmeny tovarov spojenej s ich prekládkou (dôvodom je rozdielny rozchod koľají, používaný na východe Európy a v strednej a západnej Európe), a to pomerne v krátkej dobe.
Ulice
V Čiernej nad Tisou sa nachádza 16 ulíc: Dukelských hrdinov, Jarná, Jesenná, Jesenského, Jilemnického, Hlavná, Letná, Obrancov mieru, Radová, SNP, Školská, Trakanská, Zimná, Záhradná, Železničná, 1. mája a jedno námestie – Námestie pionierov.
Vodné toky
Extravilánom mesta preteká rieka Tisa, ktorá tvorí štátnu hranicu s Maďarskom a od centra je vzdialená 5,5 kilometra.
Symboly mesta
Podľa Heraldického registra má mesto tieto symboly prijaté 21. októbra 1982. Erb predstavuje spojenie zamestnaneckého motívu (koleso rušňa) a hovoriaceho symbolu (čierna farba štítu odvodená od názvu mesta).
Erb
V čiernom štíte koleso rušňa vpravo dolu s protizávažím, všetko strieborné.
Vlajka
Vlajka mesta pozostáva z dvoch pozdĺžnych pruhov – bielo-čierneho a čierno-bieleho. V hornom pruhu v žrďovej časti je biely a v dolnom pruhu čierny štvorec. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a je ukončená dvoma cípmi (t. j. jedným zástrihom), siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1946 na základe vládneho uznesenia na zabezpečenie výmeny tovarov medzi ZSSR a Československom vybudovaním železničného prekladiska. Na výstavbu sa vyčlenilo územie, ktoré patrilo do katastrálneho územia obce Čierna. Z hľadiska histórie ide o pomerne mladú usadlosť, vybudovanú pre potreby zamestnancov pracujúcich na založenej železnici. Zo začiatku boli vybudované tri drevené stavby, ktoré plnili funkciu ubytovne, obchodu a kultúrnej miestnosti (aj kino).
V prvej etape výstavby bola vybudovaná časť Rodinné domky a dva činžové domy. Súčasne boli postavené drevené stavby – železničná stanica a hospodárska budova železníc. Časom sa oblasť železničného prekladiska rozširovala, čo so sebou prinieslo potrebu budovania ďalších bytov, ako aj budovanie infraštruktúry – školy, škôlky, obchodov, služieb a tiež budovy pre kultúru, ktorá splnila aj historickú úlohu v roku 1968 (rokovanie medzi najvyššími predstaviteľmi ZSSR a ČSSR).
Ako mladá obec od začiatku výstavby disponovala ústredným kúrením, ktoré zabezpečovali dva parné rušne. V druhej etape výstavby boli postavené nová základná škola s vyučovacím jazykom slovenským, budova obecného úradu, ako aj ďalšie obytné bloky a Hotel Úsvit; zo strany železníc to boli nová budova železničnej stanice, rušňového depa, závodu Železničné staviteľstvo a traťová dištancia.
Tretia etapa priniesla so sebou okrem výstavby ďalších obchodných zariadení a obytných blokov aj výstavbu jediného závodu na tomto území – Výrobného závodu AŽD (Automatizácia železničnej dopravy). V 80. rokoch bola výstavba mesta postupne zastavená.
História prekladiska
Prekladisko bolo v počiatku budované ako jednosmerné prekladisko tovaru zo Sovietskeho zväzu a Ďalekého východu do celej Európy. Významnú úlohu zohralo v roku 1947 pri prekládke obilia v dôsledku veľkého sucha. Jeho význam so zvyšujúcim sa objemom prekladaného tovaru postupne rástol. Zo začiatku prevládala prekládka ropy do rafinérie Slovnaft, neskôr rástol objem strojov a zariadení a tiež objem umelých hnojív, nechýbali ani stavebné, potravinárske či iné špeciálne obchodné komodity. Význam prekladiska rástol až do roku 1989, keď vzhľadom na politické zmeny nastal útlm prepravných aktivít.
Obyvateľstvo
Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 žilo v Čiernej nad Tisou 4 645 obyvateľov, z toho bolo 2 792 maďarskej, 1 554 slovenskej, 244 rómskej, 15 českej, 11 ukrajinskej a 6 rusínskej národnosti.
Významné udalosti
29. júla – 1. augusta 1968 – V Čiernej nad Tisou sa stretli delegácie Komunistickej strany Československa a Komunistickej strany Sovietskeho zväzu pod vedením Alexandra Dubčeka a Leonida I. Brežneva.
Iné projekty
.
Sermentizon
Sermentizon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
František Adamča
František Adamča (* 13. september 1934, Osada† 25. február 1992, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, matematik, tréner.
Životopis
Stredoškolský profesor matematiky a deskriptívnej geometrie na SVŠ a gymnáziu v Banskej Bystrici. V rokoch 1976 – 1990 riaditeľ J. G. Tajovského v Banskej Bystrici, zaslúžil sa tiež o rozvoj basketbalu na škole. Dlhoročný tréner basketbalistov TJ Partizán, neskôr Dukla Banská Bystrica.
Pytagoras zo Samosu
Pytagoras zo Samosu alebo Pýthagorás zo Samosu alebo Pythagoras zo Samosu (staršie sa písalo namiesto "Samosu" slovo "Samu"; asi 580 pred Kr. - asi 572 pred Kr. až 496 pred Kr.) bol starogrécky filozof, nábožensko-morálny reformátor, matematik, astronóm, akustik.
Pytagoras sa narodil okolo roku 570 pred Kr. na ostrove Samos v rodine obchodníka. Ako malý chlapec často sprevádzal svojho otca na cestách za obchodom, prevažne do Itálie. Už v mladom veku vynikal prirodzeným darom reči a charizmou, ktorou si získaval sympatie svojho okolia a tak poľahky dokázal spraviť dojem aj na starešinu – úplne prvých mudrcov, mysliteľov a filozofov v starovekom Grécku. Jedným z nich bol aj astronóm a matematik Thales, ktorý okamžite rozpoznal v mladom Pytagorovi talent a zobral si ho do učenia. Thales presvedčil Pytagora aby odišiel do Egypta.
Keď sa Pytagoras po 20 rokoch vrátil na Samos, málokto si ho pamätal. Usporiadal pár prednášok, seminárov, kde odprezentoval všetku to, čo sa naučil. Nakoniec ale zistil, že sa nenašiel nikto koho by nejakým spôsobom výraznejšie zaujal. V tom čase na Samose totiž úradoval a vládol tyran Polykrates, a jeho spôsob vládnutia vôbec nedával priestor takýmto voľnomyšlienkárom. A tak netrvalo dlho a Pytagoras sa presťahoval do Krotónu, v Itálii.
Po svojom príchode do Krotónu, rýchlo dosiahol rozsiahly vplyv a veľa ľudí ho začalo nasledovať.
Podstatou všetkého je podľa Pytagora číslo. Číslo je princíp, ktorý dáva veciam určitosť, jasnosť, poznateľnosť. Čísla sú aj symbolom etických hodnôt a vzťahu medzi ľuďmi.
V spolku, ktorý Pytagoras založil, ho považovali za veľkú autoritu a výrok 'Pytagoras to povedal' sa vraj používal ako argument pri uplatňovaní nejakého názoru.
Pytagorova práca
- Obsah štvorca zostrojeného nad preponou (najdlhšou stranou) pravouhlého trojuholníka je rovný súčtu obsahov štvorcov zostrojených nad jeho odvesnami:.
2. Zistil tiež, že pohyb planét a hviezd nie je spontánny, ale určený istými matematickými rovnicami. Trajektóriu planét a iných vesmírnych telies je teda možné vypočítať. Spojením týchto dvoch zistení vznikla jeho teória. Predstavoval si planéty a iné vesmírne objekty ako noty, ktoré spolu tvoria jednu veľkú symfóniu – vesmír.
Podľa Pytagorových predstáv Zem, Slnko a všetky planéty obiehajú okolo centrálnej ohnivej gule.
3. Traduje sa, že keď prechádzal okolo kováčskej dielne, zaujalo ho, ako kladivá, ktorými otroci búšili do nákov, vydávajú zvonivý, harmonický súzvuk. Pátral po príčine a ukázalo sa, že hmotnosti kladív sú v pomere 6: 8: 9: 12. Pri súčasnom dopade kladív tak zneli harmonické akordy oktávy, kvinty a kvarty. Pytagoras potom experimentoval i so strunami a píšťalami rôznych dĺžok a stal sa vlastne zakladateľom hudobnej harmónie náhľad|Pravouhlý trojuholník a Pytagorova veta demonštrovaná na ňom.
Algenib
Algenib (iné názvy: Gamma Pegasi, γ Peg, γ Pegasi; arab. al-džánib = bok alebo al-džanb = strana) je hviezda v súhvezdí Pegas. Je to premenná hviezda typu β Cep, spektrálneho typu B2, triedy svietivosti IV. Zdanlivá hviezdna veľkosť sa mení od 2,87m do 2,89m v perióde 0,15 d. Vzdialenosť od Zeme dosahuje 330 ly. Má jedného spektroskopického a dvoch vizuálnych sprievodcov.
Jazyk výrokovej logiky
Jazyk výrokovej logiky je jazyk tvorený výrokovou premennou výrokovej logiky, logickou konštantou výrokovej logiky a zátvorkami, ktoré sa používajú podobne ako v matematike.
Pretože pri definícii jazyka nejakej výrokovej logiky sú vždy určujúcim faktorom iba logické spojky, chápe sa niekedy pod jazykom výrokovej logiky zoznam logických spojok, ktoré sa vyskytujú v jej formulách, napr. jazyk klasickej výrokovej logiky.
Lumes
Lumes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gregor XII.
Gregor XII. (vlastným menom Angelo Corrario; * asi 1326, Benátky, Taliansko – † 18. október 1417, Recanati) bol 205. pápež. Pápežský úrad zastával v od 30. novembra 1406 do 4. júla 1415.
Lumes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1120 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gregor XII.
K tomu nedošlo a situácia zostala komplikovaná. Ani jeden pápež nechcel ustúpiť a obaja sa považovali za platne zvolených. Situácia sa vyriešila až na kostnickom koncile. Gregor nominoval Karola z Malatesta a kardinála Dominici di Ragusa za svojich legátov. Kardinál zvolal koncil. Legáti ohlásili, že Gregor opustil pápežský stolec (a vymenovali ho pápežským legátom v Ancone). Koncil potom zosadil tiež protipápeža Jána XXIII. a západná schizma sa tak skončila.
Gregor dožil svoj život v pokoji v Ancone. Je pochovaný v katedrále v Recanati. Pápeži, ktorí vládli po ňom, sú všetci pochovaní v Ríme.
Canisy
Canisy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pomník Mikuláša Schneidra Trnavského
náhľad|Pomník
Pomník Mikuláša Schneidra Trnavského sa nachádza na Kapitulskej ulici v Trnave. Bol odhalený v roku 2001 pri príležitosti 120. výročia jeho narodenia.
Nezamyslice
Nezamyslice môžu byť:
Kapitulská ulica (Trnava)
Kapitulská ulica je ulica v Trnave, patrí do historického jadra Trnavy, nachádza sa v mestskej časti Trnava-stred a je súčasťou Centrálnej mestskej zóny, ktorá je mestskou pamiatkovou rezerváciou. Park tiahnuci sa pozdĺž nej je určený na oddych. Neďaleko je Námestie sv. Mikuláša. Na začiatku parku je postavený pomník Mikuláša Schneidra Trnavského. Na opačnom konci ulice sa nachádza Západoslovenské múzeum.
17. storočie
Peter Pázmaň v roku 1619 postavil na Kapitulskej ulici v Trnave prvú budovu šľachtického konviktu, ktorá slúžila ako šľachtický študentský výchovný ústav. Neskôr slúžila ako univerzitná budova pre potreby  Trnavskej univerzity.
20. storočie
Mesto Trnava malo možnosť začiatkom 50. rokov 20. storočia vyhlásiť časť historického jadra za pamiatkovo chránené územie, avšak mesto túto možnosť vtedy nevyužilo a stalo sa tak až koncom roka 1987, kedy bolo historické jadro mesta Trnava vyhlásené za mestskú pamiatkovú rezerváciu, a tým pádom sa Kapitulská ulica stala súčasťou tejto rezervácie.
21. storočie
V sobotu 13. mája 2017 počas mestského trhu Trnavský rínek, ktorý sa konal na Kapitulskej ulici, organizovala trnavská samospráva participatívne plánovanie úpravy Kapitulskej ulice, kde mohli záujemcovia v stánku Mesta Trnava vyjadriť svoje nápady a pripomienky k zamýšľanej revitalizácii Kapitulskej ulice. Záverečná správa z prieskumu verejnej mienky bola zverejnená v tom istom roku približne o mesiac neskôr na webovom sídle Mesta Trnava. Trnavčania sa v prieskume vyjadrili, že si želajú ponechať Kapitulskej ulici prírodno-relaxačný a historický charakter.
Vinohradnícke regióny a oblasti Horného Uhorska a Slovenska
Vinohradnícke regióny a oblasti Slovenska (Horného Uhorska)
Vinohradnícke oblasti Slovenska a vínna kultúra v nich je osem storočným vývojom centralizovaná na najväčšie sídelné centrá- vinohradnícke mestá. (Pressburg- Bratislava, Skalica, Trenčín, Nitra, Levice, Komárno, Štúrovo...) Prezentácia, propagácia a obchod s vínom danej oblasti bol v týchto mestách dôležitou spoločenskou a hospodárskou zložkou každodenného života.
Západoslovenský región
Západoslovenský región bol v staroveku súčasťou Rímskej ríše a v stredoveku sa historicky členil na: Bratislavskú, Nitriansku a Trenčiansku vinohradnícku oblasť.
Bratislavská vinohradnícka oblasť (Pressburger Weinbaugebiet), Pressburgerland Weinstrasse.
Bratislavská vinohradnícka oblasť vznikala v staroveku osídľovaním západnej a strednej Európy rímskymi légiami, no najväčší rozvoj nastal v polovici 13.stor. pozvaním "hospites" z germánských krajín. Vinohradníci z Porýnia( Rheingau, Rheinnessen, Baden, Wurttemberg)pomenovali vinice okolo Pressburgu rovnakými názvami aké sú v krajine svojho pôvodu. Vytvorili identický súvislý veniec vinohradov- "SCHIEDUNGEN"(Pressburgerland Weinstrasse). V stredovekom Uhorsku geograficky susedila s Rábskou, Mošovskou, Komárňanskou, Nitrianskou a Trenčianskou vinohradníckou oblasťou. Bratislavská vinohradnícka oblasť má päť historických etáp vývoja vinohradníctva: Historická faktografia dokladuje väzbu vinohradníckych oblastí a rajónov na významné mestá, obce od staroveku cez stredovek dodnes. Na západe Slovenska to boli hlavne mestá Bratislava, Trnava, Hlohovec, Nitra a Trenčín s ich priľahlými župami. Bratislava ako slobodné kráľovské mesto Uhorska (Rakúsko-Uhorskej monarchie) ležalo po r. 1945 priamo na hranici s blokom kapitalistických krajín – triednym nepriateľom socializmu a komunizmu. Na križovatke štyroch krajín a národov mala Bratislavská župa veľké historické väzby najmä na Dolné Rakúsko a Viedeň. Vládne orgány ČSSR dali uzavrieť hranice najmä so SRN a Rakúskom. Vznikali nielen fyzické hranične systémy, ale aj snahy meniť spoločensko-sociálne vzťahy, kultúru, historické skutočnosti, umenie... V Bratislavskej župe to začalo odsunom občanov nemeckej národnosti do Nemecka. Desaťročia sa pokračovalo skresľovaním, mazaním a domýšľaním histórie nášho národa a krajiny. Slovenské vinohradnícke regióny a oblasti boli zmenené čo do rozmiestnenia, plochy, ale i názvoslovia. Juhozápadné Slovensko prišlo o Rábsku a Mošovskú oblasť, ktoré pripadli Maďarsku. Bratislavská a Komárňanská župná oblasť boli zrušené a Nitrianska prišla o severnú časť Malých Karpát. Bola zrušená dôležitá väzba medzi Bratislavskou župou a jej najvýznamnejším vinohradníckym sídlom – Bratislavou. Bratislava prišla o svoj prím, celá župa ako i Slovensko o centrum udávajúce rozvojové trendy (zrušenie cezhraničného styku, zrušenie spolkov, osláv, výstav, sprievodov, viech, viničných tratí...). Bratislava a jej tradičná vinohradnícka oblasť bola štátnymi orgánmi ČSSR nahradená umelou väzbou na južnú časť pohoria Malých Karpát. Režim zlikvidoval cezhraničnú prezentáciu vinohradníctva, väzby medzi župou a Bratislavou ako „výkladnou skriňou“ obchodu s vínom. Družstevná veľkovýroba zrušila vinohradnícky stav a celú jeho významnú spolkovú činnosť. Medzinárodný styk v oblasti vinohradníctva sa konal – kontroloval cez štátne vinohradnícke družstvá.
Štvrtá etapa rozvoja vinohradníctva v Bratislavskej župe. Po rozpade socialistického spoločenstva bola pokojnou cestou v r. 1989 zvrhnutá komunistická vláda na Slovensku. Boli rozpredané mnohé štátne družstvá, závody a továrne. Zhabané vinohrady prešporsko-župným Nemcom, ktoré boli po roku 1948 formálne pridelené prisťahovalcom do Bratislavskej župy boli vyňaté zo štátnych družstiev. Súkromníci začali obrábať pridelené, alebo skutočné rodinné vinohrady. Sezónou 19921994 začali vznikať nové súkromné, vinohradnícke a vinárske hospodárstva.
Piata etapa rozvoja nastala po roku 2009 prijatím zákona 313/2009 o vinohradníctve a vinárstve. Celé územie SR sa stalo jediným vinohradníckym regiónom s povoleným presunom suroviny z oblasti dopestovania do inej oblasti finálneho spracovania. Geologicko-klimaticky značne rozdielne pohorie Malých Karpát sa stalo zlúčením Malokarpatskej, Hlohovecko-Trnavskej a oddelenej Skalickej oblasti (Chvojnická pahorkatina) jediným celkom. Tento nehomogénny útvar ma reprezentovať a propagovať rozdielne vína pod značkou jedinej oblasti. Na vína zásadne vplýva vápencové podložie v rajóne Čachtíc, naplavenín rieky Moravy v Skalici a žulového masívu Bratislavy, Pezinky, Modry.
Delenie Bratislavskej vinohradníckej oblasti (Pressburger Weinbaugebiet)
Severný vinohradnícky rajón (sever Bratislavskej župy a stredná časť pohoria Malých Karpát) tvoria obce Dubová, Častá, Doľany, Dolné a Horné Orešany. Historicky ich uzatvára obec Dechtice. Pôdne zloženie týchto podhorských viničných tratí je tvorené prevažne bridlicou a kremencom.
Nitrianska vinohradnícka oblasť
Nitrianska vinohradnícka oblasť je severná časť Malých Karpát, južná časť Bielych Karpát, severná a východná časť Podunajskej panvy. Severnú časť Malokarpatského pohoria (od obce Dechtice) a južná časť Bielych Karpat patrila celé storočia až do roku 1928 pod územnú a hospodársku správu Nitrianskej župy a jej vinohradníckej oblasti (na krátke obdobie do roku 1945 patrila pod správu Trenčianskej župy.) Uvedená severná časť Malých Karpát sa počas trvania ČSSR nazývala Hlohovecko-Trnavská oblasť. Tvoria ju zväčša vápence, významne ovplyvňujúce vínnu révu (okolie Čachtíc). Od Nového Mesta nad Váhom pokračuje Karpatský oblúk južnou časťou Bielych Karpát. Oblasť okolo Skalice tvorí nížina, ktorou preteká rieka Morava a Chvojnická pahorkatina (Biele Karpaty). Dnes je začlenená do Malých Karpát.
Stagnácia vinohradníctva, vinárstva v súčasných oblastiach Slovenska
Dôvodom stagnácie a nerovnomerného rozvoja vinohradníctva po roku 1948 je likvidácia pôvodných vinohradníckych oblastí s ich centrálami („spolkovými domami“) a chýbajúce rozvojovo-propagačné fondy. Dnes oficiálne jediný Slovenský vinohradnícky región je neštandartný unikát, umožňujúci zvoz- miešanie a spracovanie hrozna rôznych oblastí, čím sa minimalizuje tvorba skutočných oblastných vín. Vinohradnícke spolky v slobodných kráľovských miestách či župných sídlach celé storočia priamo vnímali potreby jednotlivých členov – celoročne fungovala prezentácia a predaj oblastných vín pre domáceho i zahraničného klienta.
Kostol svätého Michala archanjela (Karlova Ves)
Kostol svätého Michala archanjela je rímskokatolícky kostol v Bratislave, mestskej časti Karlova Ves.
Na sklonku 18. storočia bola v Karlovej Vsi postavená neskorobaroková murovaná kaplnka sv. Jána Nepomuckého. Išlo o malý jednoloďový sakrálny priestor s polkruhovou apsidou. Na priečelí kaplnky boli plastiky sv. Petra a sv. Pavla. Kaplnka mala vstavanú drevenú vežičku. Pri kaplnke bol umiestnený aj obecný cintorín.
Rozadol
Poloha
Nachádza sa v Ružovej doline, ktorá patrí do širšieho centra Bratislavy. Areál sa v minulosti využíval ako priemyselný — areál bratislavských mliekarní.
Kostol svätého Michala archanjela (Karlova Ves)
V roku 1935 kaplnku Jána Nepomuckého rozšírili, zmodernizovali a zasvätili sv. Michalovi archanjelovi. Jednoloďový kostolík má polkruhovú apsidu, zaklenutú konchou, ktorá je postavená na rímse a na pilastroch so štylizovanými hlavicami. Pôvodná loď kaplnky i prístavba novej priestrannejšej lode majú oceľovobetonový plochý strop. Na západnej strane je vstavaná vežička s ihlancovou strechou.
Rozadol
Hmotovo – priestorové riešenie
Pôdorysná stavba odzrkadľuje tri základné nosné motívy urbanistickej štruktúry: Tieto základné znaky doplnili ďalšie charakteristické prvky, ako napr. menšie objekty vybavenosti, umiestnené voľne v rámci bloku.
Kostol svätého Michala archanjela (Karlova Ves)
Patrí pod karloveskú farnosť minoritov - menších bratov konventuálov. Má kapacitu okolo 100 osôb.
Rozadol
Hmotovo – priestorové riešenie
Usporiadanie budov v komplexe vytvára vlastné nádvoria poloprivátneho charakteru. Skladá sa z 11 objektov, ktoré zahŕňajú byty, kancelárie a občiansku vybavenosť.
Dispozičné riešenie
Objekt tvorí 5 šesťpodlažných budov, ktoré majú zelené strechy, 3 osempodlažné bytové domy a jedna dvadsaťštyriposchodová budova s polyfunkčným využitím a bazénom na streche. Táto budova je jednou z najvyšších obytných na Slovensku. Celá rozloha komplexu je 22 300 m². V komplexe sa nachádza 260 bytov: jednoúrovňové – 50180 m², mezonetové s obytnou plochou 180 m².
Dispozičné riešenie je navrhnuté ako voľný, otvorený priestor, vytvorený spojením kuchynskej, jedálenskej a obytnej zóny. Vo všetkých bytoch sa nachádza lodžia alebo terasa.
Fasáda
Charakteristický vzhľad komplexu určuje keramický obklad tehlovej farby. Bohato diferencovanú textúru priečelí obytných domov vyvažuje pokojnejšie priečelie administratívy. Severná fasáda uličného traktu s presklenými pavlačami vracia v novom prevedení tradičný motív mesta.
Konštrukcia
Komplex vďačí za svoju vysokú dispozičnú variabilitu železobetónovému stenovému a pilierovému nosnému systému s rozponom 7,5 m.
Servant (Puy-de-Dôme)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Týnec (okres Klatovy)
Týnec je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 324 obyvateľov, z toho 163 mužov a 161 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 41,9 roka, ženy 42,2 roka).
Inžinierstvo
Inžinierstvo je oblasť ľudskej činnosti spočívajúca v navrhovaní (konštruovaní), stavbe a používaní (prevádzke) vynálezov (techniky, technológií), ktoré transformujú fyzikálny svet okolo nás tak, aby spĺňal požadované potreby. Inžinierstvo predstavuje spôsob myslenia podobný vedeckému tým, že je tiež kreatívny a konštruktívny, ale na rozdiel od vedy nie je cieľom inžinierstva znalosť samotná. Inžinierstvo využíva aj výsledky vedy, ale spočíva hlavne v umení preklenúť medzeru medzi vedeckým výskumom a technickým výtvorom. Ak sa pojem technika používa v zmysle druhu ľudskej činnosti, myslí sa tým práve inžinierstvo. Ľudia vykonávajúci inžinierstvo sa nazývajú inžiniermi. Oblasti vedy a inžinierstva sa často prelínajú, preto sa niekedy označujú združeným pojmom "veda a technika" alebo "výskum a vývoj" a pod.
Inžinierske oblasti
V priebehu historického vývoja inžinierstva sa vydelili nezávislé oblasti inžinierstva, v ktorých sú aj dnes vzdelávaní budúci inžinieri. Ide hlavne o stavebné inžinierstvo, chemické inžinierstvo, strojné inžinierstvo, elektrické inžinierstvo. Oblastí inžinierstva je ale omnoho viacej, existujú napr. banské inžinierstvo, letecké inžinierstvo, biomedicínske inžinierstvo a i.
Okrem delenia podľa druhu technických diel je možné aj delenie podľa zamerania inžinierskej činnosti v živote diela (výrobné inžinierstvo, prevádzkové inžinierstvo), alebo podľa používaných nástrojov (napr. inžinierstvo pomocou počítača).
Dejiny inžinierstva
Počiatky inžinierstva možno rozpoznať pri stavbách prvých veľkých civilizácií (Mezopotámia, Egypt), a menovite vieme identifikovať prvých inžinierov v antike (Imhotep, Archimedes zo Syrakúz, Herón). Vtedy však ešte pojem inžinierstvo neexistoval. Archimedes napriek svojim úspechom, nepovažoval stavbu technických diel za veľmi ušľachtilú činnosť a svoj hlavný cieľ. Herón naopak považoval vedu za prostriedok k technike (nazývali ho mechanikom alebo aj divotvorcom). Technické výtvory v dobách antiky slúžili iba na vojenské účely (obliehacie stroje), alebo na náboženské účely (rôzne iluzionistické efekty). Rozvoj inžinierstva a nástup priemyselnej revolúcie bol umožnený až zánikom otroctva a nevoľníctva ako zdrojov lacnej pracovnej sily. Počiatok slova "inžinierstvo" v dnešnom význame treba hľadať práve v tejto dobe.
Pôvod slova "inžinierstvo" je v latinskom ingenium (nápaditosť), ktoré sa cez francúzštinu a zmenu významu (engine – obliehací stroj, neskôr motor) dostalo aj do iných slov.
Michal Maximilián Scheer
Michal Maximilián Scheer (* 7. január 1902, Považská Bystrica – † 9. február 2000, Nitra) bol slovenský architekt. Patrí medzi významných slovenských architektov modernej architektúry tvoriacich v duchu funkcionalizmu.
Dielo
V roku 1925 prišiel do Žiliny kde sa začala jeho tvorba. Priaznivá situácia v rámci rozvoja mesta mu poskytla mnoho príležitostí realizovať sa. Postavil tu viacero víl, bytových domov, administratívnych budov a škôl. Za jeho najvýznamnejšie dielo sa považuje Finančný palác, ktorý bol postavený na úzkom pozemku v mieste stretávania sa ulíc.
Thrashcore
Thrashcore, známy aj ako fastcore (v skutočnosti sú medzi oboma subžánrami drobné rozdiely, často sú ale uvádzané ako totožné) je podžáner hardcore punku vyznačujúci sa rýchlym tempom hrania. Vznikol na začiatkom 80.rokov 20. storočia v Spojených štátoch. Thrashcore je v zásade rýchlejší hardcore punk, zo stopovými pasážami (z angl. 'blast beat'). Takt tejto hudby znie akoby trhane, v niektorých častiach je rýchle tempo stopnuté, aby sa následne opäť rozbehlo (niekedy znejúc ako náraz eng. blast). Piesne sú väčšinou veľmi krátke, a thrashcore sa považuje za ako menej harmonického, menej metalického predchodca grindcoru. Podobne ako v hardcore punku, aj v thrashcore sa v textoch piesní zdôrazňovala mladícka rebélia a antimilitarizmus. Žáner je úzko spätý so skateboardovou kultúrou.
Pôvod
Podobne ako sa hardcore punkové kapely vyvinuli od svojích punk rockoých predchodcov väčšou intenzitou a výbušnosťou, sa aj thrashcorevé kapely (niekedy jednoducho označované ako "thrash") odlišovali hraním v krkolomnom tempe, ktorým nekompromisne priniesli inováciu do hardcore. Thrashcoreové kapely sa paralelne rozvíjali s inými subžánrami, a využívali podobné postupy ako street punkové, ale najmä Disbeatové kapely. To sa týkalo aj amerických "thrash" kapiel formujúcich žáner začiatkom 80. rokov, ako Cryptic Slaughter (Santa Monica), Dirty Rotten Imbeciles (D.R.I.) (Houston), Septic Death (Boise) a Siege (Weymouth, Massachusetts). V európe to boli Electro Hippies (UK), Lärm (HOL), Raw Power (TAL), v Japonsku S.O.B.. Aj tieto ovplyvnili vývoj a smerovanie thrash core vo svete. Za zmienku ešte stojí vplyv neskoršej tvorby americkej hardcore punkovej kapely Negative Approach.
Powerviolence
Powerviolence scéna sa vyvinula z thrashcorovej vlny v Bay Area, v Kalifornii ako protajšok britskému grindcoru (ten mal pôvod v cruste). Powerviolence kapely sa od grindcore odlišovali kvôli rastúcej spriaznenosti grindcorových kapiel s deathmetalovými, ktoré pôsobili najmä na Floride, Švédsku a Brazílii. Skupiny hrajúce powerviolence chceli navodiť asociáciu s metalovou kultúrou, ktorú prezentovali crossover thrash, thrash metal, a grindcore. Podobne ako thrashcorové, aj power violence kapely sa inšpirovali crustom, niektoré prvky prevzali z youth crew, prípadne z noisu.
Návrat Thrashcore
Deväťdesiate roky predstavujú návrat thrashcoru, a kapely, ktoré boli označované ako power violence, alebo grindcore začali objavovať a využívať vplyvy predchádzajúcich období thrashcoru. Týmto skupinám sa často hovorilo „bandana“ thrash (eng. bandana = šatka), vďaka tomu, že veľká časť členov kapiel nosila počas vystúpení na hlavách šatky. Medzi významné thrashcore kapely 90. rokov patria hlavne Code 13, Guyana Punch Line, What Happens Next?, R.A.M.B.O. (USA) Vitamin X (HOL), Vivisick (JAP), Voorhees (UK). Mnohé zo spomínaných spájali thrashcore s inými elementami hardcore punku, ako napríklad straight edge, anarcho-punk, youth crew, alebo crust punkom.
Dnešný thrashcore
Významné thrashcore kapely začiatkom 21. storočia pokračujú v odkazoch ich predchodcov z rokov 90. Medzi najvýznamnejšie patria Limp Wrist, ktorý svoju hudbu označovali ako queercore (eng. queer=homosexuálny); D.S.13 zo Švédska, alebo Holandsko-americká kapela Das Oath.
Zoznam piesní Františka Nedvěda
Toto je zoznam piesní, ktoré naspieval alebo zložil spevák, skladateľ a textár František Nedvěd.
Zoznam piesní
poz. - pieseň - duet - (autor hudby / autor textu piesne) - rok
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Ctibor Štítnický
Ctibor Štítnický, pôvodným menom Tibor Dörner (* 6. september 1922, Štítnik† 12. jún 2002, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ, manžel slovenskej spisovateľky Jarmily Štítnickej.
Tvorba
Svoje literárne diela začal publikovať už počas 2. svetovej vojny v časopisoch Nový rod, Rozvoj a študentskom časopise Napred, no taktiež prispieval i do rôznych zborníkov. Neskôr prispieval i do časopisov a denníkov Tvorba, Elán, Pravda, Národná obroda, Tribúna a ďalších. Knižne debutoval zbierkou básní Presýpacie hodiny, ktorá mu vyšla v roku 1943. Jeho druhá zbierka Červená šatka (1946) je tematicky a hodnotovo hybridná a popri politicky angažovaných textoch obsahuje aj nábožensky ladené básne. Ako príslušník tzv. mladej generácie, ktorá akcentovala ideové princípy socialistického režimu, sa Štítnický stal typickým predstaviteľom dobovej literatúry. Vo svojej tvorbe vyjadroval generačné pocity a protivojnové nálady, ústiace do snahy o únik z vojnového sveta, svoje socialistické presvedčenie, snahu o vyjadrenie nových faktov a zmien v životoch ľudí v povojnovom Slovensku. Neskôr sa venoval taktiež ľúbostnej poézii, v ktorej vyjadroval ako erotickú stránku kontaktov muža a ženy, tak i pocity sklamania, no najmä obrazy rodinného šťastia a vzťahy partnerov k deťom. Okrem poézie pre dospelých sa venoval i tvorbe pre deti a mládež, písal reportáže a venoval sa tiež prekladom z maďarského (Endre Ady, Imre Madách) a ruského jazyka, pričom neprekladal len poéziu a prózu, ale i celý rad hudobných komédií.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej mužov 2008
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej mužov 2008 boli v poradí 3. majstrovstvá Oceánie v hádzanej mužov, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa v Wellingtone, na Novom Zélande od 7.10. apríla 2008, za účasti 4 tímov. Hráči Novej Kaledónie sa tešili zo svojho prvého titulu.
Amfinomos (syn Nisa)
Amfinomos (Amfinomos) je v gréckej mytológii syn Nisa, kráľa v Dulichiu. Bol jeden z nápadníkov Odyseovej manželky Penelopy.
Po takmer dvadsaťročnej nepritomnosti ithackého kráľa Odysea prichádzali do Ithaky muži z mnohých krajín a prehovárali jeho manželku Penelopu, aby sa za nich vydala. Presviedčali ju, že je už určite vdovou a neuspokojili sa s jej odmietnutím. Napokon ju donútili, aby so sobášom súhlasila. Penolopa si však dala podmienku, že musia počkať, kým Odyseovmu otcovi Laertovi upletie pohrebný rubáš. Penelopa, aby získala čas, plietla rubáš tri roky, kým sa nápadníci od zradnej slúžky dozvedeli, že čo cez deň uplietla, to v noci vypárala a prinútili ju rubáš dotkať. Jej syn Télemachos sa už nemohol na dotieravých nápadníkov pozerať a preto sa jedného dňa vybral do Pylu za kráľom Nestorom, aby sa dozvedel, čo sa stalo s jeho otcom. Keď sa potom najdotieravejší pytač Antinoos dopočul, že sa Télemachos vracia, navrhol, aby ho zabili. Télemacha sa zastal len Amfinomos, ktorý povedal, že to môžu urobiť len vtedy, ak im na to dajú znamenie bohovia.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej mužov 2008
Tieto majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na budúcoročné MS 2009. Kvalifikovať sa mal na ne iba víťazný tím. Ale kvôli tomu, že Nová Kaledónia nebola členom IHF, postúpila Austrália.
Amfinomos (syn Nisa)
Keď sa potom Odyseus po dlhoročnom putovaní vrátil do Ithaky, bohyňa Aténa mu dala podobu žobráka, aby ho Pénelopini nápadníci nespoznali a nezabili. Odyseus sa vrátil práve včas, lebo Penelopa na nátlak nápadníkov vyhlásila súťaž, ktorá sa mala konať už na druhý deň. Dala priniesť Odyseov ťažký luk a dvanásť sekier a nápadníkom povedala, že kto prestrelí šípom uchá všetkých sekier, bude jej manželom. Odyseus, ktorý sa medzitým stretol so svojim synom Télemachom prišiel v jeho sprievode bez povšimnutia do svojho paláca. V podobe žobráka sa neskôr stretol s Amfinomom a povedal mu, že poznal jeho statočného otca a poradil mu, aby palác opustil. Amfinomos však aj napriek tomu zostal.
Ivanovice
Ivanovice môže byť:
Alkaios
Alkaios (starogr. Άλκαῖος – Alkaios, ) môže byť:
Christo Stoičkov
Christo Stoičkov Stoičkov, 🇧🇬 (* 8. február 1966, Plovdiv, Bulharsko) je futbalový tréner a bývalý útočník, ktorý bol členom bulharskej reprezentácie, ktorá skončila na štvrtom mieste na Majstrovstvách sveta 1994. Na klubovej úrovni bol niekoľko sezón súčasťou legendárneho tímu FC Barcelona zo začiatku 90. rokov a v roku 1994 bol vyhlásený za futbalistu roka v Európe.
Inžinierstvo pomocou počítača
Inžinierstvo pomocou počítača (CAE = computer-aided engineering) sú postupy CAD, CAP, CAM a CAQ.
Ide o komplexnú podporu inžinierskych prác vo vývojovo-návrhových etapách a súbor výpočtových, modelovacích a simulačných prostriedkov. Najčastejšie využívajú metódu konečných prvkov (MKP). Typy softvérov: Cosmos, Femap, Ansys, Nastran, LS-Dyna a iné.
José Carreras
Josep Carreras i Coll (* 5. december 1946, Barcelona, Španielsko), známejší ako José Carreras, je španielsky operný spevák-tenorista, preslávený svojimi interpretáciami diel Giuseppe Verdiho a Giacoma Pucciniho. Slávu získal vďaka svojej účasti medzi „Los Tres Tenores“ (Traja tenoristi) spoločne s Plácidom Domingom a Lucianom Pavarottim.
Životopis
Hudobné nadanie prejavoval od detstva. V ôsmich rokoch mal prvé verejné vystúpenie s áriou La donna è mobile v španielskom rozhlase. V jedenástich rokoch sa objavil prvýkrát v barcelonskom Liceu ako mladý soprán v úlohe rozprávača v opere Manuela de Fally El retablo de Maesa Pedro a v malej úlohe v druhom dejstve opery Bohéma.
Počas dospievania študoval na barcelonskom konzervatóriu Conservatorio Superior de Música del Liceo. Debutoval v roku 1970 v Barcelone ako Ismael vo Verdiho opere Nabucco a v opere Norma; tu upútal pozornosť protagonistky, slávnej sopranistky Montserrat Caballé, ktorá mu ponúkla účinkovať v opere Lucrezia Borgia – to bol prvý veľký Carrerasov úspech. S Caballé znovu spieval v roku 1971 v opere Mária Stuartová v Londýne. Obaja speváci sa v budúcnosti stretli v predstaveniach mnohých ďalších opier.
V roku 1972 vystúpil v USA v úlohe Pinkertona v opere Madame Butterfly. V roku 1973 potom v Londýne a v roku 1974 vo Viedni v opere La traviata. V 28 rokoch už Carreras spieval v 24 operách. V roku 1978 spieval Dona Carlosa v rovnomennej opere na festivale v Salzburgu s dirigentom Herbertom von Karajan.
V roku 1984 prijal Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya (Zlatá medaila katalánskej vlády).
V roku 1986 vystúpil ako herec v úlohe tenora Juliána Gayarra vo filme Romanza final (Gayarre), ktorý režíroval José María Forqué.
V roku 1987, na vrchole kariéry, mu diagnostikovali leukémiu; lekári mu dávali len malú šancu na vyliečenie a prežitie. Po tvrdej liečbe (vrátane rádioterapie, chemoterapie a autotransplantácie kostnej drene) sa mohol opäť vrátiť na svoju profesionálnu umeleckú dráhu. V roku 1988 založil Fundación Josep Carreras contra la leucemia (Nadácia José Carrerasa proti leukémii), ktorá ekonomicky podporuje výskum leukémie a ktorá udržiava banku darcov kostnej drene. V roku 1990 v Caracallových kúpeľoch prvý raz vystupoval spoločne s Plácidom Domingom a Lucianom Pavarottim.
Brno-Ivanovice
Brno-Ivanovice je mestská časť na severnom okraji štatutárneho mesta Brna. Pod názvom Ivanovice tiež katastrálne územie a ako Ivanovice u Brna samostatná obec do 26. novembra 1971.
José Carreras
Životopis
V roku 1991 bol vyznamenaný cenou Premio Príncipe de Asturias de las Artes.
13. septembra 2002 slávnostne otvoril v meste San Juan de Alicante námestie na počesť aktivít realizovaných v boji proti leukémii.
Brno-Ivanovice
Mestská časť má rozlohu 244,61 ha, je tu evidovaných 28 ulíc a 826 adries.
José Carreras
Životopis
22. septembra 2006 slávnostne otvoril v meste Fuenlabrada divadlo, ktoré nesie jeho meno.
17. júna 2008 oslávil vystúpením v Teatre del Liceu v Barcelone päťdesiat rokov od svojho debutu na tomto javisku.
Diskografia
José Carreras nahral predovšetkým pre Philips Classics niekoľko opier: Nápoj lásky, Lucie z Lammermooru, La Juive, Tosca, La Boheme, Samson a Dalila, Maškarný ples, Bitka pri Legnane, Korzár, Jeden deň kráľom, Stiffelio a Trubadúr. Celkovo existuje viac ako 120 oficiálnych nahrávok vrátane kompletných opier, okrem toho ľudové piesne, vianočné koledy, populárne piesne, sakrálne piesne, muzikály Lloyda Webbera, tangá, omše, oratória; tieto nahrávky sú nielen v španielčine, ale aj v katalánčine, angličtine, taliančine, nemčine, francúzštine, portugalčine a dokonca aj v čínštine, kórejčine atď.
Prvé národy
thumb|Rozšírenie indiánskych jazykov v Severnej Amerike Prvé národy (angl. First Nations, fr. Premières nations) je kanadský etnický termín označujúci skupinu domorodých obyvateľov Severnej Ameriky – indiánov a ich potomkov, ktorí žijú v Kanade. V Spojených štátoch sa tento termín nepoužíva.
V roku 2006 žilo v Kanade 700 000 príslušníkov pôvodného indiánskeho obyvateľstva, čo predstavovalo vyše 2 percentá celkovej populácie. Obývajú najmä provincie Ontário a Britskú Kolumbiu, no ich jednotlivé kmene a komunity žijú vo väčšine provincií.
Zoznam architektonických článkov/?
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
?ç
İçəri Şəhər
?ş
İş Kuleleri
Monte Carlo Masters
Monte Carlo Masters je každoročný tenisový turnaj pre mužských profesionálnych hráčov, v meste Monte Carlo, v Monaku.
Turnaj je súčasťou ATP Masters Series programu turnajov ATP. Koná sa od roku 1969. Obyčajne sa začína a končí v apríli.
Turnaj sa hrá na antuke.
Historicko-porovnávacia jazykoveda
Historicko-porovnávacia jazykoveda je jazykovedný smer založený na porovnávaní jazykov (najmä európskych a ázijských), ktorý dospel k záverom, že mnohé jazyky spolu súvisia tak, že sa podľa všetkého vyvinuli z jedného prajazyka. Budovala predovšetkým na štúdiu zvukovej a morfologickej stavby jazykov, na štúdiu zákonitostí jej vývinu.
Vojtech Adamec
Vojtech Adamec (* 12. júl 1926, Špania Dolina – † 27. apríl 1973, Košice) bol slovenský dirigent, zbormajster a hudobný skladateľ.
Životopis
Študoval na Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici a 1947-1950 diaľkovo na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave (odbor hudobná výchova). V rokoch 1950-1954 pokračoval v štúdiu dirigovania u J. Strelca a V. Talicha na VŠMU v Bratislave.
Pôsobil ako hudobný pedagóg. Roku 1966 ako externý, 1972 ako interný profesor dirigovania na Štátnom konzervatóriu v Košiciach. Zaslúžil sa o rozvoj slovenského zborového spevu. Pod jeho vedením absolvovali spevácke zbory koncerty na Slovensku i v zahraničí. Ako zbormajster SĽUK-u sa zúčastnil na nakrúcaní folkloristických filmov. Komponoval skladby pre rozhlasové, televízne a divadelné potreby; organizátor hudobného života.
Arborétum Borová hora
Borová hora je účelovým zariadením  Technickej univerzity vo Zvolene. Územie arboréta bolo vyhlásené za chránený areál v obciach Sliač a Zvolen, Banskobystrický kraj, okres Zvolen, vo Zvolenskej kotline, rozloha 47,8 ha, vyhlásený 1981, dendrologické arborétum prevažne s druhmi domácimi na Slovensku, s podchytením ich vnútrodruhovej a zemepisnej premenlivosti, slúži na výučbu, súčasťou je rozárium a zbierka kaktusov a sukulentov.
História
30. marca v roku 1965 sa začali vysádzať prvé rastliny. Tento dátum je aj oficiálnym dátumom vzniku arboréta.
Rozárium
Zbierka ruží v rozáriu obsahuje približne 840 odrôd. Genofondovo je zbierka zameraná na ruže vyšľachtené na historickom území bývalého Československa.
Zbierka kaktusov a sukulentov
Obsahuje taxóny pôvodom zo Severnej Ameriky a Mexika, najmä rody Echinocereus a Mammillaria, ale návštevník môže vidieť aj ukážky sukulentnej flóry z iných oblastí. Expozícia je rozdelená do skupín podľa miesta výskytu.
Kluby
Pri arboréte vyvíja svoju činnosť od roku 1972 Klub kaktusárov Zvolen. O rok neskôr v roku 1973 bol založený klub špecializujúci sa na pestovanie ruži - Rosa klub Zvolen.
Alioth
Alioth (pravdepodobne z arab. 'alja, 'ilja – tučný ovčí chvost al. al-hawar – kontrast medzi bielou farbou očnej rohovky a tmavou farbou dúhovky) alebo Epsilon Ursae Majoris (ε Uma/ε Ursae Majoris) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Veľká medvedica. V asterizme Veľkého voza je to tretia hviezda v oji.
Alioth je krátkoperiodická premenná hviezda a zároveň aj spektroskopická dvojhviezda. Jej zložky sa vzájomne obehnú raz za 4,15 roka. Dvojhviezda je aj ξ Uma, ktorá je od nás vzdialená 81 svetelných rokov. Tieto dve hviezdy jasné 4,4 a 4,9 majú vzájomnú obežnú dobu 60 rokov a od seba sú vzdialené asi 3 miliardy kilometrov. Ich odstup sa od roku 1992, kedy dosiahol minimum, opäť zväčšuje. Obe zložky sú zlatožltej farby, preto sa občas nazývajú aj „nebeské diamanty“. Každá zo zložiek je tiež spektroskopická dvojhviezda.
Alioth patrí medzi premenné hviezdy, ktorých magnetické pole sa voči Zemi mení s periódou rovnou rotačnej perióde hviezdy. Tento typ hviezd sa nazýva premenné hviezdy typu Alfa2 Canum Venaticorum.
Ján Jakub Adami
Ján Jakub Adami (Adámi) (* 17. jún 1714, Levoča† 4. júl 1792, Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ, včelár.
Jeho otec Jakub Adami, jeho matka Alžbeta Adamiová.
Životopis
Študoval na evanjelických stredných školách, od 1734 na univerzite v Jene a Halle. Konrektor v Levoči, v 1747 rektor, 1748 evanjelický farár nem. cirkvi. V roku 1772 bol zvolenský senior v Banskej Bystrici. Znalec matematiky a baníctva, venoval sa aj včelárstvu, praktické skúsenosti z neho zhrnul do publikácie prvej svojho druhu na Slovensku, ktorou sa zaradil medzi priekopníkov včelárstva.
Seychalles
Seychalles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obežnica
Obežnica môže byť:
Alhena
Alhena (arab. al-han`a – vypálený znak na krku ťavy), Almeisan (arab. al-maisān – vznešene kráčajúci) alebo Gamma Geminorum (γ Gem/γ Geminorum) je hviezda v súhvezdí Blíženci. Je to podobor zdanlivej jasnosti 1,93m. Patrí do spektrálneho typu A0, do triedy svietivosti IV. Vzdialenosť od Zeme je približne 105 ly.
Absolútne čierne teleso
Absolútne čierne teleso (iné názvy: Planckov žiarič, dokonale čierne teleso, čierne teleso, čierny žiarič) je hypotetické teleso, ktoré úplne pohlcuje elektromagnetické žiarenie všetkých vlnových dĺžok dopadajúce na jeho povrch. Absorpčný koeficient absolútne čierneho telesa je 1 pre všetky vlnové dĺžky. Absolútne čierne teleso je súčasne ideálny žiarič, zo všetkých možných telies tej istej teploty vysiela najväčšie množstvo žiarivej energie. Celkové množstvo energie, ktoré sa vyžiari z povrchu absolútne čierneho telesa za jednotku času a rozloženie intenzity žiarenia podľa vlnových dĺžok, závisí len od jeho teploty. Celkovú intenzitu žiarenia absolútne čierneho telesa popisuje Stefanov-Boltzmannov zákon. Žiarenie Slnka pomerne dobre zodpovedá žiareniu absolútne čierneho telesa s teplotou približne 5800 K, reliktové žiarenie zodpovedá žiareniu absolútne čierneho telesa s teplotou 2,7 K.
Experimentálna aproximácia absolútne čierneho telesa
right|thumb|S rastúcou teplotou telesa sa vrchol intenzity žiarenia posúva ku kratším vlnovým dĺžkam Schopnosť telesa vysielať elektromagnetické žiarenie úzko súvisí s jeho schopnosťou pohlcovať žiarenie, pretože teleso pri konštantnej teplote je v termodynamickej rovnováhe so svojím okolím, teda získava pohlcovaním energie od okolia rovnaké množstvo energie, ako do okolia odovzdáva. Absolútne čierne teleso možno aproximovať dutým telesom s veľmi malým otvorom. Všetko žiarenie, ktoré vniká do dutiny, zostáva v dutine a postupne je stenami dutiny pohltené. Steny dutiny neustále vysielajú a pohlcujú žiarenie a žiarenie, ktoré z dutiny uniká cez malý otvor má vlastnosti žiarenia absolútne čierneho telesa. Experimentálne sa zistilo, že množstvo vyžiarenej energie závisí od teploty a je tým väčšie, čím je teplota telesa vyššia. Vysielané žiarenie obsahuje elektromagnetické vlny rôznej vlnovej dĺžky a experimentálne sa zistilo, že relatívne množstvo energie žiarenia s istou vlnovou dĺžkou sa tiež mení. Množstvo vysielanej energie sa hodnotí pomocou spektrálnej hustoty žiarenia I(λ), definovanej ako množstvo energie pripadajúcej na jednotkový interval vlnovej dĺžky. Pre malé a veľké hodnoty vlnovej dĺžky klesá k nule.
Wienov posuvný zákon
Maximum I(λ) je pri istej hodnote λ(max), pričom
Tento empirický vzťah sa nazýva Wienov posuvný zákon.