cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pexeso
Pravidlá
Každý hráč obracia v jednom kole dve karty, ak majú rovnaký symbol, odloží si ich a pokračuje v obracaní ďalších dvoch, ak nie sú rovnaké, obrátia sa naspäť a pokračuje ďalší hráč. Keď sú všetky zhodné symboly nájdené a teda sú obrátené všetky karty, vyhráva ten kráč ktorý má odložených najviac kariet (našiel najviac zhodných dvojíc).
Zoznam planétok 85501 – 85750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Pexeso
Pravidlá
Pexeso môže byť v papierovej forme, alebo ako softvérová hra v počítači.
Jaroslav Slávik
Jaroslav Slávik môže byť:
1228 Scabiosa
1228 Scabiosa je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil K. Reinmuth 5. októbra 1931.
Kumáraláta
Kumáraláta (2. storočie) bol indický filozof, predstaviteľ hínajánového buddhizmu, zakladateľ školy sáutrántika.
Milagros Sequerová
Milagros Sequerová (* 30. september 1980, San Felipe, Venezuela) je bývalá venezuelská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA v dvojhre a 3 turnaje vo štvorhre.
Alamagan
Alamagan je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v centrálnej časti tichomorského súostrovia Severné Mariány. Ostrov predstavuje vrchol masívneho stratovulkánu, jeho plocha je 11,12 km2. V súčasnosti (podobne ako aj v minulosti) je riedko obývaný, záznamy z roku 2000 hovoria len o šiestich osobách. Sopka je v súčasnosti neaktívna, posledná erupcia sa odohrala pred cca 1 000 rokmi.
Arkadia (krajská jednotka)
Arkadia alebo Arkádia je krajská jednotka v Grécku. Hlavné mesto je Tripoli. Zodpovedá historickému územiu Arkádie plus časti východného pobrežia Pelopenézu.
Súčasnosť
Od 20. storočia sa začína rozvoj Arkádie, ako napríklad výstavba ciest, či prezentácia európskych oblečení obyvateľom. V priebehu tohto storočia sa väčšina Arkádčanov odsťahovala do veľkých miest, predovšetkým do Atén a preto tu dnes žije iba okolo 100 000 ľudí. Najznámejšie mestá sú tu Tripoli (Tripolitsa), Megalopoli, Astros, Vytina, Gortyna, Palumba, Stemnitsa, Leonidio či Dimitsana.
Kultúra
Kultúra modernej Arkádie sa od staroveku príliš nezmenila. Obyvatelia žijú stále jednoduchým vidieckym životom. Arkádčania si uchovali mnohé staroveké tradície. Radi sa zabávajú a tancujú, tak ako aj v staroveku miestnu kultúru prezentoval tancujúci boh Pan. Práve Arkádia je známa svojim bohatým folklórom. Pochádzajú odtiaľto mnohé ľudové piesne. Obľúbený hudobný nástroj je klarina (klarinet), na ktorý sa hrajú orientálne melódie. Tancuje sa tu tanec Tsakonikos, Tsamiko a Syrtos. Aj dnes tu môžeme nájsť silné pohanské prežitky v miestnej kultúre. To vidíme hlavne počas miestnych slávností, ako aj počas veľkonočných slávností, ktorými je známa práve Tripolitsa. Arkádčania, tak ako aj iní južní Gréci uctievajú strom platan, známa je miestna ľudová pieseň Ore, stis Arkadias to platano (Platan v Arkádií).
Horoskopia
Horoskopia je časť astrológie, ktorá sa zaoberá zostavovaním horoskopov.
John Wishart (štatistik)
John Wishart (* 28. november 1898, Perth, Škótsko – 14. júl 1956, Acapulco de Juárez, Mexiko) bol škótsky matematik a poľnohospodársky štatistik. Je po ňom pomenované rozdelenie v štatistike.
V roku 1931 sa stal členom Kráľovskej spoločnosti v Edinburgu. Od roku 1937 prispieval aj do vedeckého časopisu Biometrika.
John Wishart zomrel 14. júla 1956 vo veku 57 rokov v Mexiku.
Žabí potok (prítok Hincovho potoka)
Žabí potok je tatranský potok na katastrálnom území Štrbské Pleso. Je to ľavostranný prítok Hincovho potoka, má dĺžku 1,6 km a je tokom IV. rádu.
Thomas Samuel Kuhn
Thomas Samuel Kuhn (* 18. júl 1922, Cincinnati, Ohio, USA – † 17. jún 1996, Cambridge, Massachusetts, USA) bol americký filozof, fyzik, teoretik a historik vedy.
Zastával koncepciu historistickej dynamiky vedeckého poznania, podľa ktorej sa vývoj vedy neuskutočňuje v plynulých zmenách, ale prostredníctvom revolučných procesov (spontánnych zmien určitého modelu - paradigmy). Presnejšie tvrdí, že sa striedajú etapy tzv. normálnej vedy (uznanie istej paradigmy) a tzv. kritické etapy (kedy v dôsledku nahromadenia neriešených problémov nastupuje revolúcia vytvárajúca viacero súperiacich paradigiem). Kuhn pritom zastáva stanovisko internalizmu.
Dánske národné lakrosové družstvo mužov
Dánske národné lakrosové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Dánsko v medzinárodných lakrosových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Dansk Lacrosse Forbund. Jeho najlepším umiestnením je 16. miesto na majstrovstvách sveta či 10. miesto na majstrovstvách Európy.
Svoj prvý súťažný zápas odohralo Holandsko v roku 2004 na 7. ME v Prahe. V roku 2016 viedol družstvo ako hlavný tréner Novozélanďan Nick Ravenhall.
Żarki
Żarki je mesto v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v okrese Powiat myszkowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 4 466 obyvateľov (30.6.2007).
Vokatív
Vokatív (vo vzťahu k slovenčine, češtine a latinčine nazývaný aj piaty pád) je gramatický pád, ktorým sa hovoriaci obracia na adresáta (teda pád, ktorým sa len oslovuje).
Vokatív zo syntaktického hľadiska (z hľadiska funkcie) existuje prakticky vo všetkých jazykoch, ale vokatív z morfologického hľadiska (z hľadiska tvaru) existuje len v niekoľkých jazykoch (napr. v češtine a v rudimentárnej forme i v slovenčine) a v ostatných sa nahrádza morfologickým nominatívom, či spojením "môj + nominatív" a podobne. Aj v tých jazykoch, ktoré majú pre vokatív zvláštny tvar (napr. v češtine), sa často používa v niektorých prípadoch nominatív. Podobne v jazykoch, ktoré skloňujú s koncovkami, je vokatív často tvorený alebo zvýrazňovaný pomocou rôznych častíc, napríklad latinské "o", talianske "o", arabské يا alebo pomocou iných prostriedkov, napríklad členom (aramejčina) a podobne.
Vokatív v slovenčine
V slovenčine už vokatív z morfologického hľadiska takmer neexistuje, zachovalo sa iba zopár tvarov: pane, synku, bratku, človeče, chlapče, otče, priateľu, švagre, kmotre, chlape, majstre, šéfe a mnohé slová v náboženských textoch, napr. Bože, Spasiteľu. Tieto však už súčasní autori často považujú len za špeciálne varianty nominatívu. Ide o staršie výrazy a staršie a ironické kontexty, iba tvary ako šéfe sú nedávno spätne prebrané z češtiny. Syntaktický vokatív sa realizuje pomocou morfologického nominatívu. V ľudovom – teda nespisovnom – jazyku možno však dnes (azda pod vplyvom angličtiny a/alebo maďarčiny) pozorovať vokatív tvorený koncovkou -i pre vlastné mená a niektorých príbuzných (Paľo – Pali, Zuza – Zuzi, mama – mami, oco – oci, babka – babi), ktorý je však často synonymný so zdrobneným nominatívom (z ktorého zrejme pôvodne aj vznikol). V nárečiach existujú aj rôzne iné tvary vokatívu.
Zachované vokatívne tvary sa naďalej hodnotia ako spisovné, ale väčšina z nich (okrem slova pane) je štylisticky príznaková. Zhruba pred 40 rokmi sa ešte na slovenských školách vokatív vyučoval ako existujúci pád (tzv. 5. pád) a slovenčina mala vtedy 7 pádov. Dnes všetky relevantné jazykové príručky a učebnice vokatív za pád (myslí sa samozrejme morfologický pád) nepovažujú. Namiesto číselného označenia (ktoré pretrváva v češtine) sa pády zvyčajne označujú názvami s latinským pôvodom.
Tri peniažky
Tri peniažky sú územie európskeho významu na Slovensku v Banskobystrickom kraji v katastri mesta Jelšava. Správca územia je Národný park Muránska planina a jeho rozloha je 140,51 ha.
Predmetom ochrany sú biotopy:
Predmetom ochrany sú tieto druhy:
Labessette
Labessette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tank (album)
Tank je šiesty štúdiový album britskej alternatívnej elektronickej skupiny Asian Dub Foundation.
Lens
Lens môže byť:
Sojuz TM-33
Sojuz TM-33 bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-33 vyštartoval 21. októbra 2001 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Hlavným cieľom letu bola výmena lode Sojuz TM-32 na stanici ISS, kde slúžila ako záchranná loď. Tento typ letu sa niekedy označuje ako Taxi Mission. Posádka, ktorá odštartuje v novej lodi, sa po niekoľkých dňoch pobytu na stanici vráti späť na Zem v starej lodi. Tentoraz však bol súčasťou náplne letu aj súbor experimentov v rámci francúzsko-ruského programu Andromeda. Sojuz TM-33 potom zostal u ISS ako záchranná loď až do mája 2002, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Jurij Gidzenko, Roberto Vittori a Mark Shuttleworth, ktorý sa stal druhým vesmírnym turistom a prvým Afričanom vo vesmíre.
Opis misie
Išlo o 14. pilotovaný let k Medzinárodnej vesmírnej stanici. Na palube pristál vesmírny turista Mark Shuttleworth.
1229 Tilia
1229 Tilia je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil K. Reinmuth 9. októbra 1931.
Le Louroux-Béconnais (obec)
Le Louroux-Béconnais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Banskobystrická diecéza
Biskupstvo Banská Bystrica alebo Banskobystrická diecéza, v úradnom styku Rímskokatolícka cirkev Biskupstvo Banská Bystrica je rímskokatolícka diecéza na Slovensku so sídlom v Banskej Bystrici. Na jej čele od 15. decembra 2012 stojí Marián Chovanec.
História
Územie terajšieho banskobystrického biskupstva bolo pôvodne súčasťou rozsiahleho ostrihomského arcibiskupstva. Vzhľadom na veľkosť tohoto arcibiskupstvo bolo viac pokusov o vyčlenie menších biskupstiev. Úspešne boli zavŕšené v roku 1776 zásluhou cisárovnej Márie Terézie banskobystrické biskupstvo. Jeho utvorenie schválil spolu so spišským a rožňavským biskupstvom pápež Pius VI. 13. marca 1776 bulou Regalium principum.
Cisárovná Mária Terézia novovzniknutému biskupstvu dala do vena niekdajšie arcibiskupské panstvo s kaštieľom vo Svätom Kríži nad Hronom (terajší Žiar nad Hronom) a bývalý jezuitský kostol v Banskej Bystrici určila za jeho katedrálu. Patrón katedrálneho kostola sv. František Xaverský sa stal patrónom biskupstva.
Od 27. júla 2011 do 15. decembra 2012 bola diecéza v stave sede vacante z dôvodu smrti diecézneho biskupa Mons. Rudolfa Baláža. 28. júla 2011 Kolégium konzultorov zvolilo podľa noriem Kódexu kánonického práva za dočasného administrátora diecézy, generálneho vikára diecézy Mons. Mariána Bublinca.
Do dnešných dní sa na banskobystrickej biskupskej katedre vystriedalo 15 biskupov.
Diecézny biskup
Diecéznym biskupom je Marián Chovanec. Za biskupa Banskobystrickej diecézy ho vymenoval 20. novembra 2012 pápež Benedikt XVI. Úrad diecézneho biskupa prevzal 15. decembera 2012.
Návšteva pápeža Jána Pavla II.
Svätý Otec Ján Pavol II. 12. septembra 2003 celebroval slávnostnú sv. omšu pri ktorej otvoril diecéznu synodu Banskobystrickej diecézy.
Sufragánne začlenenie diecézy
Diecéza bola od svojho vzniku začlenená ako sufragánna diecéza pod Ostrihomskú arcidiecézu. Po rozpade Uhorska a vzniku I. ČSR v roku 1918 vzhľadom na napäté vzťahy medzi Svätou stolicou a vládou trvalo skoro dvadsať rokov, kým sa oficiálne upravilo sufragánne začlenenie diecézy. 2. septembra 1937 Svätá stolica vydala bulu Ad ecclesiastici regimis o vonkajšom ohraničení diecéz a vyňala všetky diecézy Slovenska spod príslušnosti pod Ostrihom a Jáger (🇭🇺) a podriadila ich priamo Svätej stolici.
V roku 1977 bola diecéza začlenená pod novovytvorenú Trnavskú arcidiecézu (od roku 1995 Bratislavsko-trnavská arcidiecéza). Od 14. februára 2008 patrí Banskobystrické biskupstvo pod novovzniknuté metropolitné Bratislavské arcibiskupstvo.
Dekanáty
Dekanáty Banskobystrickej diecézy:
Husova kazatelna
Husova kazatelna je chránená prírodná pamiatka za obcou Petrovice v okrese Příbram.
Ide o dvojmetrový kamenný kývavec, nachádzajúci sa medzi množstvom iných kameňov, ale nedá sa prehliadnuť. Je najväčší a je to jediný kývavec. Jeho rozmery sú 2 metre na výšku, 3 metre na dĺžku a široký je 1,8 metra. Ostatné kamene sú klasické a v rôznych veľkostiach. Tento kývavec má vo vrchnej časti akoby vyhĺbenú misu o veľkosti 80-krát. Tu podľa povestí stával kňaz pri kázňach k ľudu.
Podľa povestí na ňom kázal Ján Hus.
Nachádza sa neďaleko obce Žemličkova Lhota, asi tri kilometre severovýchodne od Petrovíc. Kamenná oblasť je v malom lesíku, necelých 500 metrov od cesty.
Cinema
Cinema môže byť:
Hincov potok
Hincov potok je tatranský potok, spolu s ľavostrannou Krupou vytvára rieku Poprad. Jeho dĺžka je 4,9 km a je tokom III. rádu.
Prameň
Preteká Mengusovskou dolinou vo Vysokých Tatrách, vyteká z Veľkého Hincovho plesa v nadmorskej výške
Opis toku
Najprv tečie JV smerom, sprava priberá prítok vytekajúci z Malého Hincovho plesa a následne zľava Žabí potok, najprv pravé a v nadmorskej výške aj ľavé rameno. Potom pokračuje SJ smerom, vstupuje do Tatranského podhoria a v nadmorskej výške sa spája s Krupou.
Guguan
Guguan je menší ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v centrálnej časti súostrovia Severné Mariány, asi 30 km južne od ostrova Alamagan a 64 km severovýchodne od ostrova Sarigan. Ostrov má dĺžku 2,8 km a plochu niečo cez 4 km2.
Severnú časť ostrova tvorí menší stratovulkán, na južnej časti sa nachádza erodovaná kaldera s postkalderovým dómom. Posledná vulkanická aktivita na ostrove sa odohrala medzi rokmi 1882 a 1884, keď došlo k vytvoreniu severného vulkánu.
Sublimácia
Sublimácia môže byť:
Letecké opravovne Trenčín
Letecké opravovne Trenčín (LOTN) je slovenský priemyselný podnik sídliaci na Trenčianskom letisku.
Dejiny
Opravovne vznikli v roku 1934, kedy sa začala výstavba, ktorá pokračovala až do roku 1938. Do Trenčína sa z Nitry a z Piešťan presťahoval Letecký sklad a Letecká škola. Cez vojnu sa v objektoch opravární licenčne vyrábali lietadlá Ju 87 Stuka. V roku 1945 sa obnovoval areál opravovní poškodený nemeckými bombami.
Po vojne v roku 1949 sa začala prestavba niektorých objektov, v tejto dobe sa tu opravovali predovšetkým piestové lietadlá. Výrazným impulzom bol predovšetkým presun vojenského leteckého skladu a dielní z Nitry. 1. októbra 1958 sa oficiálne schválil názov Letecké opravovne Trenčín. V 60. rokoch nastalo zvýšenie sortimentu opráv, v 70. rokoch nastala prúdová éra.
Opravovne v roku 1963 otvorili vlastné učňovské stredisko, z ktorého sa neskôr stala stredná škola (dnes Stredná odborná škola letecko - technická Trenčín).
Opravovne zabezpečovali opravy československých lietadiel L-29 Delfín, L-39 Albatros, sovietskych MiG-21, MiG-29 a helikoptéry Mi-8/17. V rokoch 1977 - 1987 sa začala dostavba Leteckých opravovní a následná stavba vzletovej a pristávacej betónovej dráhy s dĺžkou 2200 metrov.
1. júla 1989 nastala reorganizácia a osamostatnenie podniku na štátny podnik. V roku 2006 sa zo štátneho podniku stal akciový podnik, v jeho mene koná Ministerstvo obrany SR.
V novembri 2016 informovali médiá, že Letecké opravovne uspeli v tendri servisnej agentúry NATO na opravu ruských helikoptér Mi-171, ktoré sú nasadzované silami NATO a ich spojencami v Afganistane.
John Singleton Copley
Zo začiatku maľoval najmä historické výjavy, neskôr sa stal obľúbeným portrétistom britskej kráľovskej šľachty. V rokoch 1774 až 1776 navštívil Taliansko a v roku 1779 sa stal členom Royal Academy of Arts v Londýne. Jeho najslávnejší obraz je Watson a žralok z roku 1778 spodobňujúci generála Watsona, ktorého takmer zožral žralok.
Žalobín
Žalobín je obec na Slovensku v okrese Vranov nad Topľou.
Vodné toky
Oľka a Ondava. Rieka Ondava, ktorá tečie chotárom obce je na úseku Slovenská Kajňa – Hencovce celoročne splavná. Poskytuje vhodné podmienky na vodnú turistiku aj pre úplnych začiatočníkov. V blízkosti obce funguje aj požičovňa lodí, ktorá organizuje splavy na riekach Ondava, Laborec, Topľa a Latorica.
Vodné plochy
Domaša –
Pamiatky
V novembri 1944 obec vypálili nemeckí vojaci za pomoc obyvateľov obce, tam pôsobiacim partizánom. Zhorelo 107 domov.
Pravidelné podujatia
Letné slávnosti
Rudník
Rudník môže byť:
Horolezectvo
náhľad|Výstup na [[Mont Blanc v roku 1862]]
Horolezectvo alebo alpinizmus alebo alpinistika je športová činnosť zameraná na vystupovanie a zliezanie vysokých vrchov a skál. Horolezectvo je prekonávanie skalných a ľadovcových horských terénov (skaly, ľady, hory) lezením pomocou horolezeckého výstroja.
V širšom zmysle sa ako horolezectvo chápu aj (vysoko)horské túry a podobné činnosti.
Horolezectvo umožňuje rojčiť: človek má pri ňom pocit, že odstraňuje zákony zemskej príťažlivosti, že sa ako archanjel približuje k nebu.
Dejiny
Spočiatku slúžilo hlavne na praktické účely ako bolo prírodovedecké bádanie. Bolo spojené s cestovateľstvom, na vojenské účely a pod. Ako odvetvie športu sa rozvíjalo od 19. storočia najmä v Alpách. Dobíjanie svetových veľhôr sa začalo začiatkom 20. storočia. Do roku 1944 zdolali horolezci takmer 30 vrcholov, ktorých výška presahovala V roku 1950 s pomocou kyslíkového prístroja francúzski horolezci Maurice Herzog a Louis Lachenal ako prví ľudia vyšli na Annapurnu, prvý pokorený kopec vysoký viac než  29. mája 1953 Novozélanďan Edmund Hillary so šerpom Tenzingom Norgayom zdolali najvyššiu horu sveta Mount Everest vysokú
Diaspora (sociálna sieť)
Diaspora (označovaná DIASPORA*) je nezisková, používateľmi vlastnená distribuovaná sociálna sieť, ktorá je založená na slobodnom softvéri. V marci 2012 bolo odhadovaných okolo 375 000 používateľských účtov. Projekt bol založený v roku 2010 štyrmi študentami New York University. Diaspora pozostáva zo skupín nezávislých serverov, ktoré medzi sebou spolupracujú a tak vytvárajú sieť.
Technológia
Sociálna sieť Diaspora je zložená zo siete serverov nazývaných pody, tie vlastnia rôzni jednotlivci alebo organizácie. Na každom z týchto podov je nainštalovaná vlastná kópia Diaspory. Používateľ si môže podľa vlastného uváženia vytvoriť účet na ktoromkoľvek pode a komunikovať s používateľmi na všetkých ostatných podoch. Tento princíp zaručuje, že sieť nie je hostovaná na jednom mieste a že používateľské dáta nevlastní jedna organizácia. Systém je navrhnutý tak, že používateľ si môže kedykoľvek stiahnuť všetky svoje dáta a presunúť ich inam. Diaspora uplatňuje politiku, ktorá dovoľuje používateľom používať pseudonymy, na rozdiel od jej konkurenta Facebooku, ktorý to neumožňuje.
Predavačky bublín
Predavačky bublín je debutový román slovenskej spisovateľky Tamary Heribanovej, ktorý vyšiel v roku 2010.
Obsah
Román predstavuje svet šoubiznisu, lacného pozlátka, plytkých vzťahov, ktoré citlivého človeka pripravia o akékoľvek ideály a ženú ho k osamoteniu a eskapizmu. Hlavnou postavou je mladá asistentka šéfredaktorky bulvárneho týždenníka, ktorá miluje kaktusy, pretože spôsobená bolesť je predvídateľná na rozdiel od tej pôvodom ľudskej. Autorka vtipne a ironicky podáva mimoriadne závažnú tému.
Recepcia
Debut Tamary Heribanovej bol prijatý veľmi pozitívne u laikov i literárnej kritiky. Koncom roka 2010 bola kniha na prvých priečkach predajnosti v sieti kamenných kníhkupectiev Panta Rhei.
V recenzii v literárnom dvojtýždenníku Knižná revue bolo vyzdvihnuté najmä spracovanie tabuizovanej témy depresií a úzkostí ako dôsledku neľudskosti. Navyše jazyk knihy bol zadefinovaný ako "svieži a čítavý".
Podľa book.review Tamara Heribanová "trpké, smutné či nepríjemné skutočnosti odľahčuje, využíva satiru", chválená je "neobkukaná“ téma či „neklišéovitý“ štýl" spisovateľky.
Literárny kritik Robert Dyda považuje román v recenzií Kaktusové predavačky bublín – zvnútra sladké, zvonku pichľavé za „príjemné, ľahkoironizujúce čítanie, ktoré sa nehrá na viac než čím je. Nezneužíva ani nepodužíva žáner, nepomáha si nevkusom a vulgarizmami."
1230 Riceia
1230 Riceia je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil K. Reinmuth 9. októbra 1931.
Sublimácia (psychológia)
Sublimácia je v psychológií obranný mechanizmus spočívajúci v premene nižšieho vitálneho pudu (obyčajne sexuálneho) na vyššiu, spoločensky prijateľnejšiu a uznávanú činnosť (kultúrnu, umeleckú, sociálnu a i.).
V zmysle Freudovho ponímania je to napr. prenos energie libida na iný cieľ, vzdialený od sexuálneho uspokojovania, a pudová energia sa transformuje na sociálne prijateľnú, morálne schvaľovanú a uvoľňuje napätie spoločensky prípustnejšou formou. Na základe sublimácie vznikajú náboženské kulty, umenie, veda, spoločenské inštitúcie, vývoj ľudstva.
Copa América
thumb|220px náhľad náhľad Copa América alebo Majstrovstvá vo futbale Južnej Ameriky je futbalová súťaž národných tímov Južnej Ameriky usporiadaná pod hlavičkou asociácie CONMEBOL. Tato súťaž vznikla v roku 1916.
1975 – 2015
(pozvané tímy sú označené kurzívou) 1 Zúčastnili sa len 3 mužstvá. 2 Zápas o 3. miesto sa nehral. 3 V roku 1916 sa víťazovi neodovzdávala žiadna trofej. 4 Turnaj bol považovaný za extra ročník, víťaz neobdržal trofej.
Majstrovstvá sveta v atletike 2009
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 boli 12. majstrovstvá sveta. Prebiehali od 15. do 23. augusta 2009 v nemeckom meste Berlín. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne v Berlíne s kapacitou 74 845 miest v 47 disciplínach (24 mužských, 23 ženských).
Hlasovanie
O usporiadanie MS sa okrem iného uchádzali mestá: Split (Chorvátsko), Valencia (Španielsko), Brisbane (Austrália), Brusel (Belgicko), Naí Dillí (India), Casablanca (Maroko) a Tägu (Kórejská republika).
Steve Biko
Steve Biko, vlastným menom Stephen Bantu Biko (* 18. december 1946, King William's Town, vtedy Juhoafrická únia† 12. september 1977, Pretoria) bol juhoafrický bojovník za ľudské práva pôvodného obyvateľstva Afriky. Základné a stredoškolské vzdelanie nadobudol počas trvania silného apartheidu. Po ukončení rímskokatolíckeho gymnázia začal študovať medicínu na University of Natal, štúdium však nedokončil.
V roku 1968 založil South African Students' Organisation (SASO) a bol zvolený za jej prvého predsedu. Definoval dve úrovne apartheidu. Vonkajšia podrobovala pôvodné obyvateľstvo sociálnej a ekonomickej nespravodlivosti a vnútorná, ktorá spôsobovala pocit menejcennosti čiernych, následkom čoho sa tak aj začali správať. V marci 1973 siedmim aktivistom organizácie a Bikovi zakázali činnosť. Mali znemožnený verejný prejav, publikovanie, nemohli cestovať a stretávať sa s viac ako jedným človekom, ktorý nebol členom ich rodiny.
Aj napriek zákazu bol Biko naďalej aktívny, niekoľkokrát ho zatkli, ale nebol odsúdený. V roku 1976 ho zatvorili na 101 dní a potom prepustili.
Znova sa dostal do väzenia 18. augusta 1977. 10. septembra bol na policajnom výsluchu a 11. septembra našli Bika zbitého, nahého, bez dokladov pri nemocnici v Pretórii, viac ako tisíc kilometrov od väzenia. Zomrel nasledujúci deň na silné krvácanie do mozgu.
Oficiálne stanovisko polície znelo, že Biko zomrel na následky hladovky, ale súd nariadil vyšetrovanie a v novembri 1977 bolo oznámené, že príčinou jeho smrti bolo ťažké poranenie hlavy, ktoré utrpel na poslednom výsluchu. K obžalobe z vraždy alebo zabitiu napriek tomu nikdy nedošlo. Dvadsať rokov po Bikovej smrti sa piati bývalí dôstojníci polície priznali, že ho zavraždili.
Biko v umení
Novinár Donald Woods opísal Bikov životný príbeh vo svojej knihe: Steve Biko - hlas humánnosti, ktorá upriamila pozornosť sveta na rasistickú politiku v Južnej Afrike.
Režisér Richard Attenborough natočil v roku 1987 podľa knihy film Volanie slobody (Cry Freedom) v hlavnej úlohe s Denzelom Washingtonom a spevák Peter Gabriel zložil pieseň „Biko“.
Peloponéz
Peloponéz môže byť:
Příběhy ve znamení touhy
Příběhy ve znamení touhy je kniha poviedok, ktorých autormi sú najznámejší a najobľúbenejší slovenskí a českí spisovatelia. Pätnásť autorov sa zamyslelo nad pojmom túžba a ponúklo rozmanitú tvorbu s jedinečným rukopisom. Kniha vyšla v roku 2012 vo vydavateľstve Mladá fronta.
Na zbierke sa podieľali spisovatelia Jaroslav Rudiš, Halina Pawlowská, Marek Šindelka, Klára Mandausová, Tomáš Hanák, Kateřina Janouchová, Sára Saudková, Iva Frühlingová, Tamara Heribanová, Michal Hvorecký, Jozef Heriban, Jozef Banáš, Oľga Feldeková, Eva Urbaníková a herečka Kristína Farkašová.
Fotografie k poviedkam pochádzajú od Sáry Saudkovej.
Sojuz TM-32
Sojuz TM-32 bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-32 vyštartoval 28. apríla 2001 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Hlavným cieľom letu bola výmena lode Sojuz TM-31 na stanici ISS, kde slúžila ako záchranná loď. Tento typ letu sa niekedy označuje ako Taxi Mission. Posádka, ktorá odštartuje v novej lodi, sa po niekoľkých dňoch pobytu na stanici vráti späť na Zem v starej lodi. Na palube Sojuzu TM-32 sa nachádzal aj Dennis Tito, ktorý sa stal prvým vesmírnym turistom. Sojuz potom zostal u ISS ako záchranná loď až do októbra 2001, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Viktor Afanasiev, Claudie Haigneréová a Konstantin Kozejev.
Opis misie
Na palube pristál vesmírny turista Dennis Tito. Sojuz zakotvil u ISS len niekoľko hodín potom, čo raketoplán Endeavour počas misie STS-100 opustil stanicu.
1231 Auricula
1231 Auricula je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil K. Reinmuth 10. októbra 1931.
Aleksandra Wozniaková
Aleksandra Wozniaková (* 7. september 1987, Montreal, Quebec, Kanada) je súčasná kanadská profesionálna tenistka.
Lachaux
Lachaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lúky pod Ukorovou
Lúky pod Ukorovou sú územie európskeho významu a chránený areál na Slovensku v Banskobystrickom kraji v katastri mesta Revúca a obce Revúčka. Správca územia je Národný park Muránska planina a jeho rozloha je 12,13 ha.
Predmetom ochrany sú biotopy:
Predmetom ochrany sú tieto druhy:
Le Marillais
Le Marillais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tesália (kraj)
thumb|Oblasť modernej Tesálie na mape Grécka. Tesália (gr. ΘεσσαλίαThessalia) je kraj (perifereia) v severovýchodnom Grécku. Je približne zhodný s rovnomenným historickým územímpozri Tesália (historické územie).
Fókis
Fókis (po starogrécky) resp. Fokida (po novogrécky) môže byť:
Tesália (kraj)
Dnes je najväčšie mesto Tesálie Larisa. Veľká časť kraja je však dôležitým poľnohospodárskym územím, hoci Tesália nie je najfrekventovanejší turistický kraj. Turisti sem chodia hlavne kvôli kláštoru Meteora, či za turistikou alebo zimnými športami do pohoria Pindos.
Obyvateľstvo a kultúra
Obyvatelia Tesálie sa delia na viaceré skupiny. Tradične sa v minulosti rozdelovali ako Greki, Vlachi (Arumuni), Karagunides (Karaguni) a Sarakacani. Po roku 1923 sa tu usadili aj Maloázijskí Gréci, hlavne v okolí mesta Larisa a Volos. V pohoriach severného Pindu stále žijú Arumuni (Valasi), ktorí sa však kvôli urbanizácií kraja miešali s väčšinovými Grékmi a tak sa helenizovali. Izolované skupiny Arumunov však stále nájdeme v dedinách v pohorí Pindos (Metsovo, Samarina). Arumunov môžeme nájsť aj v pár dedinách okolo mesta Volos, kam prišli počas tureckej nadvlády z Pindu. Najznámejšia arumunská dedina v tejto oblasti je Sesklo. Tvoria aj časť obyvateľstva mesta Trikala, Farsala, Larisa, Kalambaka, Elassona a Tyrnaovos. Väčšina Arumunov sa tu však usadila z Pindu až v 20. stor. počas urbanizácie. Okrem nich tu žijú aj spomínané gréckohovoriace etnické skupiny Sarakacani (hlavne južný Pindos-Agrafa) a Karaguni, ktorí žijú predovšetkým v okrese Karditsa a hovoria svojim archaickým gréckym dialektom, ktorí vykazuje mnohé spoločné prvky so starogréčtinou vďaka historickej izolácií týchto ľudí od ostatných Grékov. Ostatní obyvatelia sa nezaraďovali do žiadnej z týchto skupín a nazývali sa jednoducho-Greki, teda Gréci. Na východe Tesálie bol nedávno objavený aj dedinský dialekt, ktorý sa vyvinul z antického gréckeho aiolského dialektu. Ľudia v Tesálií si vďaka neprístupným terénom, drsnej prírode a vysokým horám takto dokázali zachovať svoje tradície viac ako 2 000 rokov, čo je silne vidieť na miestnom folklóre. Tesálske piesne sú hrané na klarinete v špecifickom orientálnom rytme a väčšinou hovoria o pastierskom živote. Najznámejšie piesne sú tu Svarniara, Karaguna alebo Juria sta Paliura.
Zawiercie
Zawiercie je mesto v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v okrese Powiat zawierciański v rovnomennej gmine.
Žije tu 52 692 obyvateľov (30. 06. 2007).
Administratívne delenie
Zawiercie má 21 mestských častí:
== Partnerské mestá ==
Giovanni Domenico Cassini
Giovanni Domenico Cassini alebo Jean-Dominique Cassini (* 8. jún 1625, Perinaldo, Janovská republika – † 14. september 1712, Paríž, Francúzsko) bol taliansko-francúzsky astronóm a inžinier. Jeho synom bol francúzsky astronóm Jacques Cassini.
Astronómia
V roku 1644 Cassini začal pôsobiť ako asistent na observatóriu v Panzane, kde od roku 1648 až do 1669 pracoval ako astronóm. V roku 1650 sa stal profesorom na Univerzite v Bologni a v roku 1671 bol vymenovaný za riaditeľa Parížskeho observatória. So svojou novou vlasťou sa úplne stotožnil a vo Francúzsku a okolitých krajinách je známy ako Jean-Dominique Cassini.
V roku 1672 poslal svojho kolegu Jeana Richera do Cayenne vo Francúzskej Guyane, zatiaľ čo sám zostal v Paríži. Obidvaja robili súčasné pozorovania Marsu, našli jeho paralaxu a odvodili jeho vzdialenosť. Toto meranie po prvýkrát ukázalo skutočné vzdialenosti v slnečnej sústave.
Cassini tiež ako prvý uskutočnil meranie zemepisnej dĺžky metódou navrhnutou Galileom, použitím zatmenia Jupiterových mesiacov ako hodín.
Astrológia
Keď sa vo svojej mladosti nadchol pre nebesá, skôr ho zaujímala astrológia ako astronómia. Neskôr sa vo svojom živote zameral takmer výhradne na astronómiu a ako sa stále viac zapájal do vedeckej revolúcie a pestoval racionálne myslenie, začal astrológiu kritizovať. V mladosti študoval astrológiu veľmi intenzívne a načerpal v tomto obore rozsiahle znalosti; je kuriózne, že práve tie ho viedli k rozhodnutiu stať sa skôr astronómom.
V roku 1644 senátor Bologne Marquis Cornelio Malvasia, ktorý sa veľmi zaujímal o astrológiu, pozval do Bologne Cassiniho a ponúkol mu miesto v observatóriu v Panzane, ktoré sa práve stavalo. Spolu s ostatnými trávil väčšinu času počítaním nových, lepších a presnejších efemerid pre astrologické účely za použitia rýchlo sa rozvíjajúcich astronomických metód a nástrojov tej doby.
Roku 1669 sa presťahoval do Francúzska a vďaka grantu Ľudovíta XIV. mohol založiť Parížske observatórium, ktoré bolo otvorené v roku 1671. Cassini zostal jeho riaditeľom až do konca svojej kariéry, do svojej smrti v roku 1712. Napriek tomu, že vo Francúzsku Cassini slúžil 41 rokov ako kráľovský astronóm/astrológ Ľudovíta XIV. („Kráľa Slnko“), vo svojej dvojitej úlohe väčšinu času venoval astronómii; astrológiu, ktorú tak intenzívne študoval v mladosti, zanedbával.
Inžinierstvo
Pápež Klement IX. najal Cassiniho na stavbu opevnenia a reguláciu koryta rieky Pád na ochranu pred záplavami.
MŠK Žilina
História oddielu
Futbalový klub bol oficiálne založený 20. júna 1909 ako Krúžok žilinských športovcov (vtedy pod maďarským menom Zsolnai testgyakorlók köre). Organizačné snahy však začali už v roku 1908. Žilina bola medzi svetovými vojnami v rokoch 1928 a 1929 dvakrát slovenský majster. Oddiel bol jedenástym najúspešnejším oddielom v Česko-Slovensku, 31 sezón hral v 1. česko-slovenskej lige. V sezónach 2001/02, 2002/03 a 2003/04 bola MŠK Žilina Slovenský futbalový majster, v sezónach 2004/05, 2007/08 skončila druhá. V sezóne 2008/09 sa jej podarilo dosiahnuť úspech aj na medzinárodnej scéne postupom do skupinovej fázy pohára UEFA, kde zvíťazila na pôde anglického klubu Aston Villa 2–1, no do vyraďovacej fázy sa nedostala.
Medzinárodne najznámejším odchovancom Žiliny je Marek Mintál, bol kráľom strelcov v 1. slovenskej lige. Po prestupe do 1.FC Norimberg sa stal kráľom strelcov v druhej nemeckej Bundeslige a v sezóne 2004/05 bol kráľom strelcov aj v 1. nemeckej Bundeslige, v sezóne 2008/2009 sa stal opätovným kráľom strelcov v 2. Bundeslige. Ďalší známy hráč je Tomáš Hubočan, ktorý v zimnom prestupovom období 2007/2008 prestúpil do ruského klubu Zenit Petrohrad.
Fanúšikovia
Jedna časť fanúšikov pôsobí v občianskom združení Žilinskí Fanatici. Niektorí jeho umiernenejší členovia sa starajú o choreografie, výrobu vlajok, ostatné fanúšikovské predmety a o atmosféru na zápasoch klubu. Ďalšia časť prevažne starších fanúšikov je známa ako Žilinskí Šošoni. Občianske Združenie Žilinskí Šošoni vzniklo oficiálne vo februári 2011 po úspešnej registrácii na MV SR. Združenie je pokračovateľom pôvodného fanklubu, ktorý vznikol v polovici 90. rokov.
Externé odkazy
MŠK Žilina výsledky
1232 Cortusa
1232 Cortusa je planétka s priemerom 39 km, ktorú objavil K. Reinmuth 10. októbra 1931.
Giuliano Razzoli
Giuliano Razzoli (* 18. december 1984, Castelnovo ne' Monti, Taliansko) je taliansky lyžiar. Špecializuje sa najmä na točivé disciplíny, slalom a obrovský slalom.
Lamontgie
Lamontgie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Salvádorská občianska vojna
right|thumb|Pamätník obetiam vojny v [[San Salvadore - 85 metrov dlhá granitová stena s vyrytými menami obetí]] Salvádorská občianska vojna prebiehala od r. 1979 do r. 1992 v stredoamerickom Salvádore. Išlo o vnútroštátny ozbrojený konflikt primárne sa odohrávajúci medzi salvádorskou vojenskou chuntou a ľavicovými guerillovými organizáciami na čele s Frontom národného oslobodenia Farabunda Martího. Konflikt si vyžiadal okolo 75 000 obetí, predovšetkým z radov civilistov.
Predohra
Vnútropolitická situácia v Salvádore bola napätá už dlho pred vypuknutím vojny. V krajine dlhodobo panovali veľké sociálne rozdiely, keď rodiny niekoľkých oligarchov vlastnili takmer všetku pôdu na úkor väčšinového chudobného obyvateľstva. Pri potláčaní sociálnych nepokojov nadobudla v Salvádore veľký vplyv armáda a už od 30. rokov 20. st., počnúc diktátorom Maximilianom Hernández Martínezom, zastávali post prezidenta prakticky výlučne vysokopostavení armádni dôstojníci, dosadzovaní po sfalšovaných voľbách, prípadne vládli viacčlenné vojenské chunty, ktoré tvrdo potláčali všetku opozíciu, obzvlášť z radov ľavicovo orientovaných politických strán a hnutí. Táto situácia, spolu so stále zhoršujúcou sa sociálno-ekonomickou situáciou majoritného obyvateľstva viedla v priebehu 70. rokov k viacerým väčším nepokojom, ktoré však bývali armádou tvrdo potlačené a predstavitelia opozície začali byť fyzicky likvidovaní a zastrašovaní hlavne pomocou eskadier smrti. V tomto období bol nárast sociálneho napätia čiastočne spojený aj s návratom veľkého množstva chudobných salvádorských imigrantov z Hondurasu, ktorí boli odtiaľ vyhnaní po tzv. Futbalovej vojne v roku 1969.
Tieto okolnosti viedli už od začiatku 70. rokov k vzniku viacerých radikálnych ľavicových skupín, ktoré sa rozhodli vojenský režim zvrhnúť pomocou ozbrojeného partizánskeho boja. Najväčšou z nich sa stali Ľudové oslobodzovacie sily "Farabundo Martí", ktoré sa v roku 1980 spojili s ďalšími štyrmi menšími hnutiami a spolu založili Front národného oslobodenia Farabunda Martího (FMLN). left|thumb|130px|Povstalecký bojovník z hnutia FMLN, 1984
Začiatky vojny
Za začiatok občianskej vojny v Salvádore sa považuje 17. október 1979, keď úradujúceho vojenského prezidenta, generála Carlosa Humberto Romera zvrhla tzv. Revolučná vládnuca chunta, ktorá okrem vojakov pozostávala aj z niekoľkých civilných politikov, akým bol napr. konzervatívny pravičiar José Napoleón Duarte, dovtedy známy odporca vojenskej diktatúry. Chunta si kládla za cieľ upokojiť napätú situáciu v krajine, preto opatrne začala uskutočňovať niektoré ľavicou presadzované reformy, ako zoštátnenie niektorých strategických podnikov, či miernu pozemkovú reformu (napriek tomu si však udržovala dobré vzťahy s USA). Hoci nová chunta oficiálne rozpustila obávanú polovojenskú jednotku ORDEN (ktorú už od 60. rokov využívali na upevňovanie moci predchádzajúci vojenský prezidenti), v skutočnosti sa politické represie a násilnosti za jej vlády zintenzívnili a pomerne rýchlo vyeskalovali do občianskej vojny. Zásluhu na tom mala vo veľkej miere vojenská časť chunty, ktorá vstup civilných politikov už na začiatku podmieňovala tým, že armáde nebudú klásť prekážky v boji proti ľavicovým guerillám. Za vzrastanie násilia však najvýraznejšie mohli rozpory v armáde. Jej radikálne ultrapravicové krídlo totiž nedôverovalo umiernenejším „reformistom“ z chunty a na vlastnú päsť organizovalo brutálne eskadry smrti, ktoré začali masovo vraždiť nielen ľavicových predstaviteľov a aktivistov, ale aj civilistov, ktorí s nimi čo i len prejavovali sympatie, či napr. nahlas kritizovali armádu. Táto radikálna časť armády, reprezentovaná hlavne majorom Robertom D'Aubuissonom, chcela touto eskaláciou násilia nielen zlikvidovať ľavicovú opozíciu, ale zároveň podkopať a zastrašiť civilno-vojenskú chuntu, zabrániť reformám a opäť prevziať v krajine absolútnu moc. Vládnuca chunta, vedomá si tohto tlaku a obávajúca sa otvoreného konfliktu v armáde tak akcie ultrapravičiarov vo veľkej miere tolerovala, či dokonca v tichosti podporovala.
Eskalácia konfliktu
Na vzrastajúce násilie a teror v krajine začala upozorňovať miestna katolícka cirkev, obzvlášť arcibiskup Óscar Arnulfo Romero, ktorý zároveň vyzýval na ukončenie vojenskej podpory USA salvádorskej vláde. Radikáli ho začali obviňovať z kolaborácie s ľavicovými rebelmi a vyhrážky voči nemu a ďalším cirkevným predstaviteľom sa stupňovali. 24. marca 1980 bol arcibiskup Romero zastrelený priamo počas slúženia omše v kaplnke Nemocnice Božej Prozreteľnosti v San Salvadore. Počas jeho pohrebu, ktorý sa konal 30. marca a zúčastnili sa ho desaťtisíce ľudí, bola na trúchliacich zhromaždených na námestí pred Metropolitnou katedrálou spustená streľba, ktorá si vyžiadala najmenej 31 mŕtvych. V máji 1980 bol major R. D'Aubuisson v súvislosti s týmito činmi zatknutý, no na nátlak časti armády ho vládnuca chunta zakrátko prepustila a vyšetrovanie voči nemu zastavila. Paradoxne, D'Aubuissonova popularita v ultrapravicových kruhoch narástla a v roku 1981 založil vlastnú nacionalistickú politickú stranu ARENA.
Útoky eskadier smrti proti cirkevným predstaviteľom pokračovali aj neskôr, pričom medzi najznámejšie prípady patrí vražda štyroch amerických rehoľných sestier z 2. decembra 1980, či usmrtenie šiestich jezuitských pastorov zo 16. novembra 1989. right|thumb|Vypálené ruiny dediny El Mozote Na udalosti v krajine odpovedal Front národného oslobodenia Farabunda Martího (ktorého medzitým začala pomerne výrazne podporovať Kuba) rozsiahlou povstaleckou ofenzívou, ktorú spustil začiatkom roka 1981 a zakrátko získal kontrolu nad veľkou časťou vidieckych oblastí provincií Morazán a Chalatenango. Armáda zareagovala silnou protiofenzívou, ktorá však z vojenského hľadiska nebola veľmi efektívna (povstalci si väčšinu svojich pozícii v týchto oblastiach udržali) a trpeli v nej hlavne civilisti.
V priebehu celej občianskej vojny bolo zaznamenaných viacero veľkých masakrov civilného obyvateľstva, no najviac sa ich udialo práve v súvislosti s armádnou protipovstaleckou ofenzívou v rokoch 1981 a 1982. Vôbec najhorší prípad sa odohral v odľahlej časti provincie Morazán, v dedine El Mozote. 11. decembra 1981 tam elitná jednotka salvádorskej armády známa ako Batalión Atlacatl (vycvičená v USA) zavraždila vyše 730 ľudí (niektoré zdroje hovoria až o 900 mŕtvych), vrátane žien a minimálne 131 detí. . Mnohé z obetí boli pred smrťou mučené a znásilňované, celú dedinu vojaci nakoniec vypálili. Masaker v El Mozote prežilo len niekoľko osôb.
V roku 1982 bola Revolučná vládnuca chunta rozpustená a opäť došlo k armádou ovplyvneným parlamentným a prezidentským voľbám. Do postu dočasného prezidenta v nich bol dosadený civilista Álvaro Magaña z D'Aubuissonovej strany ARENA. Následne došlo k miernej reforme ústavy a v roku 1984 prebehli po dlhej dobe prvé kvázi slobodné prezidentské voľby (mohli sa v nich však zúčastniť len armádou povolení kandidáti), v ktorých J. N. Duarte pomerne tesne zvíťazil nad extrémistom R. D'Aubuissonom. Napriek tomu sa však reálna situácia v krajine prakticky nezmenila, rozhodujúci vplyv si zachovávala armáda, vojna a násilnosti pokračovali.
Ukončenie konfliktu
K podstatnému zvratu vo vojne došlo v novembri 1989, keď FMLN odštartoval novú veľkú ofenzívu, v ktorej sa mu podarilo získať kontrolu dokonca nad niektorými okrajovými štvrťami San Salvadoru, pričom v niektorých častiach mesta došlo k obzvlášť intenzívnym pouličným bojom. Mesto sa im nakoniec obsadiť nepodarilo, no ich akcia ukázala patovosť ozbrojeného konfliktu, kde ani jedna zo strán nie je schopná vojensky poraziť tú druhú a udalosti tak zosilnili medzinárodný tlak na mierové ukončenie občianskej vojny. Na salvádorskú vládu v tomto ohľade začal naliehať aj jej najväčší podporovateľ, vláda USA. Nový prezident Salvádoru Alfredo Cristiani (zvolený v roku 1989 taktiež po „kvázi slobodných“ voľbách) tak napriek nesúhlasu časti armády začal s povstalcami priame rokovania, ktoré viedli v apríli 1991 k prímeriu a definitívne vyústili do podpísania mierovej zmluvy v zámku Chapultepec v Mexiko City 16. januára 1992. left|thumb|Civilnú obeť konfliktu prenášajú jej príbuzní na svoju farmu kvôli pohrebu, 1982
Následky
Mierová dohoda z Chapultepecu okrem ukončenia vojny stanovila aj následnú demokratickú transformáciu krajiny. Vplyv armády bol značne obmedzený, obávaná Národná garda a Národná polícia (z ktorých sa najčastejšie formovali eskadry smrti) boli definitívne rozpustené, spravodajská služba bola presmerovaná pod civilnú kontrolu a dôstojníci podozriví z porušovania ľudských práv boli z armády vylúčení (väčšine z nich však bola zároveň zaručená imunita pred ďalším stíhaním). FMLN sa odzbrojila a zapojila do demokratického procesu, pričom dnes patrí medzi najsilnejšie politické strany v krajine.
Mierová zmluva tiež nariaďovala vytvorenie Komisie pre pravdu, ktorá mala občiansku vojnu analyzovať a vyšetriť najťažšie prípady porušenia ľudských práv. Komisia pracovala pod dohľadom OSN a svoje závery predložila v apríli 1993. Jednoznačne sa jej podarilo zdokumentovať vyše 20 000 obetí konfliktu, neskoršie podrobnejšie analýzy humanitárnych organizácií však toto číslo zvýšili na 75 000. Za minimálne 85% násilností počas konfliktu je zodpovedná armáda a jej eskadry smrti, 5% majú na svedomí povstalci a zvyšok neidentifikované skupiny.
Vyšetrovanie OSN tiež potvrdilo, že za vraždu arcibiskupa Romera a následný masaker na jeho pohrebe bol zodpovedný major D'Aubuisson. Ten sa však za svoje činy nikdy nedostal pred súd a v roku 1992 zomrel na rakovinu. Ním založená nacionalistická strana ARENA dodnes patri medzi najsilnejšie politické strany v Salvádore.
Rola USA v konflikte
Podobne ako v iných konfliktoch, ktoré sa v tom čase odohrávali v Strednej Amerike (ako napr. občianska vojna v susednej Guatemale), aj v salvádorskom občianskom konflikte hrala nezanedbateľnú rolu vláda USA. USA boli najvýznamnejším zahraničným podporovateľom a spojencom salvádorskej vojenskej vlády. Nielenže ignorovali a zamlčovali porušovanie ľudských práv v Salvádore (napr. masaker v El Mozoto dlho interpretovali len ako povstaleckú propagandu), ale vojenskej diktatúre poskytovali aj rozsiahlu materiálnu a finančnú podporu. V samotnom Salvádore sa na začiatku 80. rokov nachádzalo niekoľko desiatok amerických vojenských poradcov, ktorí „pomáhali“ armáde v protipartizánskej činnosti. Mnoho salvádorských dôstojníkov, ale aj radových vojakov absolvovalo výcvik priamo v USA, ako napr. členovia Bataliónu Atlacatl, zodpovedného za masaker v El Mozote, či samotný R. D'Aubuisson, absolvent School of the Americas (dnes Inštitút západnej pologule pre bezpečnostnú spoluprácu) vo Fort Benningu. Táto podpora bola čiastočne obmedzená len po spomínanej smrti štyroch amerických rehoľných sestier v roku 1980, no zakrátko bola naplno obnovená a najrozsiahlejšiu podobu dosiahla za vlády prezidenta Ronalda Reagana. USA túto podporu represívnym režimom ospravedlňovali obavou, že by v týchto krajinách uchopili moc ľavicoví partizáni, ktorí by, podobne ako v roku 1959 na Kube, prešli na stranu Sovietskeho zväzu a zmenili by tak pomer síl na sklonku studenej vojny.
Zealandia Bank
Zealandia Bank je stratovulkán, nachádzajúci sa v Tichom oceáne medzi ostrovmi Guguan a Sarigan. Sopka je tvorená andezitmi až bazaltami a jej vrchol sa nachádza necelý meter pod hladinou mora. Vek poslednej erupcie nie je známy, no expedícia NOAA v roku 2004 objavila fumarolickú aktivitu v oblasti Zealandia Bank.
Epirus (kraj)
Epirus alebo Ipiros (gr. Ήπειρος - starogrécka výslovnosť Épeiros, novogrécka Ipiros, lat. Epirus) je kraj (perifereia) v Grécku v časti historického územia Epirus - pozri Epirus (historické územie).
Krupá (zdrojnica Popradu)
thumb|right|Potok Krupá 1km južne od Popradského plesa
Krupá je tatranský potok, ktorý spolu s pravostranným Hincovym potokom vytvára rieku Poprad. Má dĺžku 2,1 km a je tokom III. rádu.
Opis toku
Vyteká z Popradského plesa v nadmorskej výške 1 494,3 m n. m. a preteká Mengusovskou dolinou vo Vysokých Tatrách. Tečie severojužným smerom, pred sútokom sa stáča na západ. Už v Tatranskom podhorí, severne od železničnej zastávky Popradské pleso, sa v nadmorskej výške 1 302,8 m n. m. spája s vodami Hincovho potoka.
Rudník (okres Myjava)
Rudník je obec na Slovensku v okrese Myjava.
Polohopis
Obec leží na severe Myjavskej pahorkatiny.
Dejiny
Rudník vznikol v roku 1955 odlúčením niekoľkých kopaníc od Myjavy. V minulosti tu bol mlyn, vyhne, záboje na výrobu semencového oleja. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, ženy tkáčstvom, výšivkárstvom, vyrábali náročné čipky na súčasti krojov, muži výrobky z dreva. V roku 1957 založili JRD. Za socializmu väčšina obyvateľstva pracovala v priemyselných podnikoch v Myjave.
RAPEX
RAPEX (Rapid Alert System for Non-Food Products) je rýchly informačný systém spoločenstva (Community Rapid Information System), ktorý zabezpečuje výmenu informácií o nebezpečných výrobkoch nepotravinového charakteru medzi Európskou komisiou, členskými štátmi Európskej únie a štátmi Európskeho hospodárskeho priestoru – Islandom, Lichtenštajnskom a Nórskym kráľovstvom.