cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivan Hoffman
Publicistika
V druhej polovici osemdesiatych rokov aktívne pôsobil v slovenskom disente, bol redaktorom samizdatového časopisu Fragment K. V rokoch 1990-1992 spolupracoval s Rádiom Slobodná Európa ako reportér. V rokoch 1992–1994 pracoval v Rádio Alfa, najprv ako generálny riaditeľ, neskôr ako moderátor diskusných programov. V rokoch 1994 až 2007 bol externým spolupracovníkom Českého rozhlasu. Je nositeľom Ceny Ferdinanda Peroutky. Pravidelne publikuje v českom denníku Deník a v týždenníku Literární noviny.
Sami Salo
Salo s hokejovou kariérou začal v klube TPS Turku, v roku 1996 si ho v 9. kole draftu vybral klub Ottawa Senators. V drese Ottawy odohral 4 sezóny, pred sezónou 2002-03 bol vymenený do klubu Vancouver Canucks. Počas lockoutu v sezóne 2004-05 hrával za švédsky klub Frölunda HC Göteborg s ktorým získal titul vo švédskej Elitserien. Po dvoch sezónach za Tampa Bay Lightning oznámil ukončenie svojej aktívnej hráčskej kariéry.
Trpinec
Trpinec je vodný tok na Krupinskej planine, na území Hontu, v okrese Krupina. Je to pravostranný prítok Litavy a má dĺžku. Na dolnom toku sa výraznejšie zarezáva do svojho podložia a nadväzuje na zaklesnuté údolie rieky Litava.
Prameň: na Krupinskej planine, v podcelku Závozská vrchovina, severne od obce Senohrad v nadmorskej výške okolo
Smer toku: prevažne na juhojuhozápad, na dolnom toku na juh
Geomorfologické celky: Krupinská planina, podcelky Závozská vrchovina a Dačolomská planina
Prítoky: zľava Slatina a prítok z oblasti Litavského chotára, sprava nemá významnejšie prítoky
Ústie: do Litavy juhozápadne od obce Cerovo v nadmorskej výške cca
Obce: Trpín
Ján Novák (1984)
Ján Novák (* 28. marec 1984, Prešov) je bývalý slovenský futbalista, a mládežnícky tréner v klube 1.FC Tatran Prešov. Bývalý mládežnícky reprezentant pôsobil v mládežníckych družstvách 1. FC Tatran Prešov, neskôr sa prepracoval do A mužstva Tatrana, počas svojho dlhého pôsobenia v Tatrane bol aj na dvoch polročných hosťovaniach v Bardejove a Starej Ľubovni. V roku 2009 prestúpil do českého klubu MFK OKD Karviná o rok neskôr pôsobil v ďalšom moravskom klube FC Vítkovice.
Dobre vedieť!
Dobre vedieť! je slovenská súťažno-zábavná a vedomostná šou na základe nemeckého formátu Wer Weiss Denn Sowas?. Relácia mala premiéru na TV Markíza v utorok 17. mája 2016.
Pravidlá
V šou proti sebe súťažia dva tímy na čele s dvomi stálymi kapitánmi (Juraj Kemka a Róbert Jakab, neskôr Vladimír Kobielsky). V hľadisku sedí sto divákov, ktorí sa pred začiatkom súťaže posadia za jedného z kapitánov, veriac vo výhru jeho tímu. Kapitánov v každom kole dopĺňa jeden celebritný hosť.
Oba tímy majú na výber z 12 tém, pod ktorými sa skrývajú otázky z rôznych oblastí života. Ku každej otázke sú poskytnuté tri možnosti, z nich je práve len jedna správna. Po označení odpovede nasleduje krátky video-dôkaz v animovanej alebo hranej forme, prípadne sa dôkaz predvedie priamo v štúdiu. Za správnu odpoveď získa tím 300€, v prípade nesprávnej odpovede nič nestratí ani nezíska. Ak súťažná dvojica nevie odpovedať, môže práve raz použiť žolíka – z divákov v hľadisku vyberú dobrovoľníka, ktorý verí, že pozná odpoveď na otázku. Táto odpoveď je však záväzná, označí sa možnosť, ktorú vybral žolík.
Po vyčerpaní 12 tém nasleduje finálová otázka. Tímy sa dozvedia tematický okruh a na základe vlastného uváženia musia staviť časť nahratej sumy (minimálne 1€, maximálne celú nahratú sumu). Na finálovú otázku musia zodpovedať v určenom časovom limite. V prípade správnej odpovede sa tímu pripočíta stavená suma, ak tím odpovie zle, stavená čiastka sa odráta. Vyhráva tím, ktorý má po finálovej otázke na konte vyššiu sumu – tá sa potom spravodlivo rozdelí medzi divákov, ktorí tím na začiatku podporili.
V 11., 14., 18. a 27. epizóde sa nadobudnutá čiastka za správne zodpovedanú otázku zvýšila z 300€ na 500€.
Účinkujúci
Pravidelnými účinkujúcimi v krátkych video-dôkazoch sú:
Slanica
Vznik obce
Obec založili pri vtoku riečky Slanice (dnešná Polhoranka) do Bielej Oravy podľa Valašského práva bratia z rodiny Kludovskej, pochádzajúcej z Kňažej. Prvá zmienka o obci Slanica (pod názvom Zlanycha) je z roku 1564, kedy oravskí Valasi žiadali kráľa Ferdinanda I. o odpustenie daní v novozaložených dedinách. Slanica dostala názov podľa slanej príchute vody, ktorá priteká zo slaných prameňov z úpätia Babej hory. V dobe kuruckých bojov Slanica veľmi spustla.
Obyvateľstvo obce
Obyvateľstvo obce sa živilo roľníctvom, chovom dobytka a v 18. storočí už prevažovalo pláteníctvo. Podľa záznamov z rokov 17771978 je známe, že sa výrobe a predaju plátna venovala väčšina rodín v Slanici. Po úpadku pláteníctva sa obyvatelia venovali obrábaniu malých políčok a mnohí obyvatelia sa odsťahovali. V roku 1870 mala Slanica 152 domov a 1 068 obyvateľov. Do roku 1930 počet domov stúpol na 168, no obec zaznamenala už len 329 obyvateľov. Pred zatopením žilo v Slanici 850 obyvateľov.
Slanický ostrov umenia
Kostol Povýšenia svätého Kríža, postavený v obci Slanica v 18. storočí, stál na pahorku, ktorý zostal aj po vybudovaní a naplnení Oravskej priehrady nad vodnou hladinou a dnes tvorí Slanický ostrov nazývaný tiež Ostrov umenia. Kostol sa staval v rokoch 17661769 ako baroková kaplnka a v roku 1843 ho klasicisticky prestavali na kostol s dvoma vežami a pristavanou tzv. zámočnou kaplnkou. V súčasnosti sa v interiéri kostola nachádza galéria ľudového umenia, kde je nainštalovaná expozícia „Tradičná ľudová plastika a maľba“. Na ostrove sa zároveň nachádza pôvodný dnes už historický cintorín a lapidárium „Oravskej kamenárskej tvorby 18. a 19. storočia“. V bývalej hrobke je nainštalovaná expozícia histórie zatopených obcí a budovania Oravskej priehrady. Ostrov je v letnej sezóne dostupný loďou premávajucou z Námestova alebo z Prístavu, naopak v zimných mesiacoch je možné prejsť až na ostrov po zamrznutej vodnej hladine.
Skalka nad Váhom
Skalka nad Váhom je obec na Slovensku v okrese Trenčín. V blízkosti sa nachádza známe pútnické miesto.
Soblahov
Soblahov je obec na Slovensku v okrese Trenčín. Táto obec získala ocenenie dedina roka 2001.
Dejiny
Osídlenie už v eneolite, v záverečnej fáze doby kamennej. Obec s farou sa spomína od roku 1332 ako Sabula, z roku 1372 ako Sabloho, z roku 1404 ako Soblahow, z roku 1598 ako Soblaho, z roku 1773 ako Soblahow, maďarsky Szoblahó, Cobolyfalu. Patrila panstvu Trenčín. V roku 1598 mala 2 mlyna a 56 domov, v roku 1720 mala 28 daňovníkov, v roku 1784 mala 98 domov, 122 rodín a 640 obyvateľov, v roku 1828 mala 102 domov a 741 obyvateľov. Obchodovali s drevom, v 16. storočí sa živili rybnikárstvom, hrnčiarstvom, nožiarstvom (habáni). Za I. ČSR sa zaoberali poľnohospodárstvom. Bol tu i kameňolom. Počas SNP bojovali v chotári obce, hlavne pod Ostrým vrchom partizáni. Koncom októbra 1944 Nemci zastrelili 4 osoby v kameňolome.
Príroda
Obec je bohatá na vodné zdroje (v blízkosti vyvierajú minerálne pramene kyselky), rastlinstvo a živočíšstvo. Zo živočíchov je to napríklad fuzáč alpský, roháč veľký, salamandra škvrnitá, bystruška potočná, jasoň chochlačkový, sova dlhochvostá, alebo jazvec lesný. V roku 1975 bol opísaný pre vedu nový druh dvojkrídlovca, nazvaný Sycorax slovacus (opísal prof. RNDr. Jozef Halgoš Dr.Sc.), ktorý doteraz nebol zistený na inom mieste na svete. Z rastlín je to napríklad chránený poniklec veľkokvetý a ľalia zlatohlavá, na močiarnych i na lúčnych biotopoch je potvrdený výskyt viacerých druhov vzácnych orchideí.
V katastri obce sa nachádza prírodná rezervácia Bindárka a Ostrý vrch.
Érd
Érd je mesto v Maďarsku v Peštianskej župe v okrese Érd.
Má rozlohu, žije tu obyvateľov  a je súčasťou metropolitnej oblasti mesta Budapešť.
Milan Laluha
Milan Laluha (* 11. november 1930, Tekovské Lužany – † 10. november 2013 ) bol slovenský maliar a grafik.
V rokoch 19501955 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave (prof. Fulla, prof. Zmeták, prof. Hoffstädter a prof. Milly). Patril k prvým absolventom Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave, ktorých spájalo úsilie úprimne pretlmočiť skutočnosť. V roku 1957 bol zakladajúcim členom Skupiny Mikuláša Galandu, činnosť ktorej bola ukončená v roku 1968. Zúčastnil sa na všetkých skupinových výstavách galandovcov. V roku 1972 bol vylúčený zo Slovenského zväzu výtvarných umelcov, čo znamenalo „tichý“ zákaz verejných výstav, reprodukovania a nakupovania jeho diel verejnými galériami. Tento zákaz však nikdy nebol striktne dodržiavaný. V rokoch 1955 žil v Dolnej Mičinej, ktorú po celý život dlhodobo navštevoval a výtvarne zobrazoval, v rokoch 1958 sa usadil v Martine, od roku 1963 žil a tvoril v Bratislave.
Začiatky tvorby
Začiatky tvorby Milana Laluhu sú spojené s Dolnou Mičinou a jej okolím. Oporu našiel u otca moderného umenia – Paula Cézanna, z ktorého vychádzala celá jeho generácia a kubizmus s jeho proto i post fázami. Po skončení školy sa oboznámil s dielom Fernanda Légera. V jeho maľbe ho zaujal mohutný tvar budovaný na sochárskom pôdoryse. Podľa Cézannovho príkladu si v prírode overoval jej tvarové základy – hranol, kužeľ, guľu. Pri začiatkoch Laluhovej tvorivej cesty stál i jeho pedagóg – maliar a grafik Ernest Zmeták. V Laluhovej tvorbe bola vždy určujúca kresba a téma dediny a človeka. Prvé Laluhove práce inšpirovali predmety každodennosti, blízki ľudia a príroda. Boli to realistické zátišia – Topánky, Papuče (1955), Kvet (1956), kresby ceruzou – viac v rovine zobrazenia ako vyjadrenia, i napriek tomu, že obdivoval Vincenta van Gogha. Krajina na kresbách uhľom je už vystavaná, poukazuje na príklad E. Zmetáka, jeho skratku, monumentálne cítenie i „strapatý" rukopis. Odtiaľ bol už len krok ku kresbám ceruzou Krajina z Mičinej, Domy (1957), inšpirovaným lekciou raného kubizmu. Tieto práce boli pre Laluhu prinové, nemal čas sa s nimi stotožniť, o čom svedčí aj skutočnosť, že ich na výstave mladých Obrazy – Sochy v Bratislave (1957) nevystavil a prezentoval sa olejmi Kytica I. a II. (1956).
Tvorba v Skupine Mikuláša Galandu
Záujem o tému domova pociťovalo viacero umelcov. Potvrdili to aj tým, že sa združili do Skupiny Mikuláša Galandu. Spolu s maliarmi Andrejom Barčíkom, Rudolfom Krivošom, Milanom Paštékom, grafikom Ivanom Štubňom, sochármi Vladimírom Kompánkom, Antonom Čutekom a Pavlom Tóthom ju založili v roku 1957 (od roku 1962 v nej pôsobil aj Andrej Rudavský). Pripájali sa k dielu Miloša Alexandra Bazovského s jeho reflexiou „mať korene" v archaickej predmetnosti a psychike modernej skutočnosti.
Podarilo sa im preniknúť k esencii národnej podstaty, ale zároveň odhaliť aj archetypálne a symbolické vrstvy tvorby a prepojiť tak slovenský výtvarný prejav s najvyspelejšími hodnotami súdobého európskeho umenia. Milana Laluhu s galandovcami spájal obnovený záujem o človeka ako sebaidentifikujúcu sa bytosť a snaha o vyjadrenie pevného tvaru.
Na kresbách ceruzou Mičiná, Banská Bystrica (1958) autor spevňuje tvar hrubou, miestami prerušovanou kontúrou. Súkromne ich nazýva „tankovými kresbami", asociujú mu stopy po páse tanku. Ako pravý galandovec zrieka sa detailu i perspektívy priestoru. V maliarskom prednese rozvíja tvaroslovie geometrických elementov a farebným akordom červených a modrých tónov dynamizuje tvar ako v Kompozícii s červeným pozadím (1958). S analýzou a nasledujúcou syntézou tvaru pracuje aj v zátiší.
V martinskom ateliéri (19581963) sa sústreďuje na portréty blízkych priateľov maliarov a hercov, nielen en face, ale aj temena hlavy, podľa ktorého ich bezpečne identifikuje – Miro Marček, Vladimír Kompánek a iní (1963). Tu sa rozrástla galéria aktov a zátiší v charakteristickej širokej plošnej „Laluhovskej" kontúre a svojbytnej farebnosti – trojzvuku červenej, žltej a modrej, ako na Trojportréte (19621963).
Paralelne zobrazuje prírodu. V oleji Kompozícia (Strom) (19601961), je už základom geometrická osnova formy, dynamickosť farebných rytmov medzikruží a kruhových výsekov a oproti olejomaľbe Červená kompozícia (1958) farebné rytmy prerastajú za obrazovú plochu.
Zobrazuje človeka po práci, pri podvečernom odpočinku, alebo v očakávaní niečoho bližšie neurčeného. Veľký tvar, obyčajne koruna stromu vyrastajúca z postavy, evokuje gotický oblúk, ktorý prerastá obrazovú plochu ako pokračovanie v našom svete. „Na jednej strane vytvára samostatné svety obrazov, ktorými monumentalizuje a zlyričťuje náš svet, na druhej strane sa domáha prerastania dynamiky obrazu do skutočného sveta." Najadekvátnejšie vyjadrenie našiel Milan Laluha v simultánnom kontraste základných farieb – červenej, zelenej, modrej a žltej a v kontraste bielej a čiernej.
Rovnako blízkym motívom je krajina. Prístup k jej zobrazeniu je oproti koncu 50. rokov odlišný. Už nekladie dôraz na výstavbu krajinného výseku, ale je preňho dôležité vyjadrenie bezprostredného vzťahu na základe poznania. Zobrazuje ju prostredníctvom elementárnych a univerzálnych tvarov v jednoduchej kompozičnej výstavbe a žiarivej farebnosti. V krajine vládnu presné, ale skryté zákony prírody, preto je človeku dôverne blízka. Kresbu ceruzou kombinuje s frotážou dreva a omietky, čím motív nielen ozvláštňuje, ale aj poetizuje. V 60. rokoch sa paralelne venuje aj ilustrácii.
Askéza
Askéza (gr.) môže byť:
Milan Laluha
Neskorá tvorba
V nežičlivých 70. rokoch na jednej strane pokračoval v znakových obrazoch zo záveru 60. rokov, ako Spln (1969), na ktorom sú červené valéry v kontrapunkte k bielemu kruhu s výraznou modrou kontúrou asociujúcemu magický kruh v kruhu. Výrazné v jeho tvorbe je úsilie o minimalizáciu a čistotu formy, ako v olejoch Strechy, Strechy I.(1971). Týmto problémom sa zaoberá v pasteloch Drevenice (1970)i v kresbách ceruzou Domy (1978). Na kresbovej ploche okrem dramatických univerzálnych autoportrétov (1973, 1978) vytvára svojbytný svet stromov, kde sa ocitá až na hranici surrealistických vízií, ako napríklad v kresbe Tak sa prudko vzniesol... (1978).
V pasteloch používa najjednoduchšie prostriedky tvaru a farby na dosiahnutie pôsobivého výrazu. Intenzita farebného tónu je živelná, nabitá energiou, vibruje, žiari, vysiela signály najvnútornejších pocitov – Pri zátiší (1982), Jeseň (1984).
I v maľbe pribudli profily chlapov, sprítomňujúce spomienky maliara na fajčiarov z dolnomičínskej krčmy. Ako podkladovú plochu používa neklasické materiály – krabice od farieb, šmirgľový papier a zvyšky kartónov. Rozsiahle maliarske a kresliarske dielo Milana Laluhu nadviazalo prirodzenou väzbou na tému slovenskej dediny, ktorú vlastnou poetikou obohatil o nové významové a výrazové polohy. Milan Laluha je maliarom variácií, prostredníctvom nich hľadá podstatu existencie v prapôvodnej ľudskosti. Milan Laluha s potrebnou vierou v život dáva prednosť múdrosti overenej tradíciou.
Zastúpenie v súkromných zbierkach
Francúzsko, Maďarsko, Nemecko, Švajčiarsko, Švédsko, Taliansko, USA, Veľká Británia
MB
MB môže byť:
Pessines
Pessines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam geografických článkov/C
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 546 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
c?
Cà Mau · Călărași (župa) · Cërrik · Cēsis · Căușeni (mesto)
ca
Cabadov jarok · Cabaj-Čápor · Cabaray · Cabo Frio · Cabotov prieliv · Cabov · Cabovský potok · Cabrera · Caburgua-Huelemolle · Cafár · Cagliari · Cahnov · Cachan (mesto) · Cachoeira do Sul · Caichinque · Cairns · Cakov · Cakóháza · Calabozos · Calais · Calaiská úžina · Calatrava (sopka) · Calbuco (sopka) · Caldas Novas · Caldera de Taburiente · Caldera del Atuel · Caldwell (Texas) · Caldwell County (Texas) · Caleta Olivia · Caleu Caleu · Calex · Calgary · Calhoun County (Texas) · Cali · Calingasta (department) · Callahan County · Callaqui · Calvados (departement) · Calw (mesto) · Camac · Cambé · Cambridge (Cambridgeshire) · Cambridge (Massachusetts) · Cambridge Circus · Cambridgeshire · Cameron County (Texas) · Camp County · Campi Flegrei · Campi Flegrei del Mar di Sicilia · Campo dei Fiori (štvrť) · Campo Grande (Mato Grosso) · Campo Grande (Misiones) · Campo Mourão · Campoformido · Canal du Midi · Canal Grande · Canale d’Agordo · Canberra · Cancún · Cando · Canelones · Canelones (department) · Canindé de São Francisco · Cankova · Cantal · Cantemir (okres) · Canterbury · Canton (Južná Dakota) · Capayán (department) · Cape Cod · Cape Point · Capela · Capri (ostrov) · Capua · Car-kolokol · Car-puška · Caraș-Severin · Caracas · Cardiff · Carevo · Carl Ritter · Carlingford (Írsko) · Carlingford Lough · Carlisle (sopka) · Carlow (mesto v Írsku) · Carlsbad (Texas) · Carmacks · Carmelo · Caroline Atoll · Carpi · Carrara · Carrán-Los Venados · Carrick-on-Shannon · Carrickmacross · Carska bara · Carson City · Carson County · Cartagena (Kolumbia) · Cartagena (Španielsko) · Casablanca · Casale Monferrato · Cascais (obec) · Cascavel · Cascavel (Paraná) · Casoria · Cass County (Texas) · Castel del Monte (obec) · Castel Gandolfo · Castelo Branco (mesto) · Castleblayney · Castledermot · Castries (Svätá Lucia) · Castro County · Caswell Bay · Catalão · Catamarca (argentínska provincia) · Catania · Catania (provincia) · Catanzaro · Catriló (department) · Caucete (department) · Cavalese · Cavan (mesto v Írsku) · Cay (sopka) · Cayambe (sopka) · Cayenne · Cayutué-La Viguería
cá
Cáceres · Cádiz · Cák
câ
Câmpulung
ce
Ceboruco · Cece (obec v Maďarsku) · Cedynia · Cefalù · Cegléd (mesto) · Cegléd (potok) · Ceglédbercel · Cehu Silvaniei · Cejkov (hrad) · Cejkov (okres Trebišov) · Cejlón · Celbridge · Celje · Celldömölk · Celle · Celok (geomorfológia) · Cena mesta Košice · Cengelka · Central business district · Central Falls · Central Island · Central United States · Centrálna ulica (Žilina) · Centrálny masív (Francúzsko) · Centre-Val de Loire · Centrum výcviku Lešť · Cered · Cereme · Ceremoniálne grófstvo · Cergy · Cerknica · Cernik · Cernina · Cerninka · Cerová (okres Senica) · Cerová vrchovina · Cerová vrchovina – Porimavie · Cerovo (okres Krupina) · Cerový potok (prítok Radošinky) · Cerro Auquihuato · Cerro Azul (Čile) · Cerro Bayo · Cerro Bravo · Cerro del Azufre · Cerro del León · Cerro el Ciguatepe · Cerro el Cóndor · Cerro Escorial · Cerro Fitz Roy · Cerro Hudson · Cerro Largo (department) · Cerro Negro · Cerro Negro de Mayasquer · Cerro Nicholson · Cerro Pantoja · Cerro Prieto · Cerro Tujle · Cerro Tuzgle · Cerros de Tocorpuri · Cesena · Cesta II. triedy 486 (Česko) · Cesta III. triedy 1015 (Slovensko) · Cesta III. triedy 1020 (Slovensko) · Cesta III. triedy 3390 (Slovensko) · Cesta III. triedy 3391 (Slovensko) · Cesta III. triedy 3400 (Slovensko) · Cesta III. triedy 3410 (Slovensko) · Cesta III. triedy 3650 (Slovensko) · Cesta III. triedy 3652 (Slovensko) · Cestice · Cetina · Cetinje (mesto)
cé
Cégénydányád
cf
Cfat
cch
Cch’-si (mesto) · Cchinvali · Cchuk-Qarqar
ci
Cianovský potok · Cibakháza · Cicero (Illinois) · Cidlina (rieka) · Ciechanowiec · Ciechanów · Ciechocinek · Cienfuegos · Cieszanów · Ciężkowice · Cigánd · Cigánsky kanál · Cigeľ · Cigeľka (obec) · Cigla · Cikó · Cimenná · Cincinnati · Ciney · Cinisello Balsamo · Cinobaňa · Cinque Terre · Cintorínsky potok (prítok Holešky) · Cirák · Cirocha · Cisano Bergamasco · Cista Provo · Citov · Cittadella · Ciudad Bolívar · Ciudad de la Costa · Ciudad del Plata · Ciudad Evita · Ciudad Real · Cividale del Friuli · Civitavecchia · Cizkrajov
cí
Cífer · Cínová hora · Cípec · Císařov
cl
Clamart · Clane · Clarington (Ontário) · Clark (sopka) · Claude · Claymont (Delaware) · Clearwater · Cleveland (Ohio) · Clifton (Texas) · Clichy · Clichy-sous-Bois · Clippertonov ostrov · Cloghoge · Clones · Cluj (župa) · Cluny (obec) · Clyde (rieka v Škótsku)
co
Coal Harbour · Coalisland · Coastal states · Coevorden · Cofre de Perote · Cochiquito · Coiba · Coimbra (mesto) · Colachi · Colatina · Coldharbour Lane · Coleraine · Colchester · Colima (sopka) · College Station (Texas) · Colo (sopka) · Colombes · Colombo (Paraná) · Colonia (department) · Colonia del Sacramento · Colorado (rieka vo Veľkom kaňone) · Colorado Springs · Columbia (Južná Karolína) · Columbia (Missouri) · Columbia (rieka) · Columbus (Georgia) · Columbus (Ohio) · Comines-Warneton · Comino · Como (mesto, Lombardsko) · Comodoro Rivadavia · Comondú-La Purísima · Compton (Kalifornia) · Comrat · Comské jazero · Concepción (department, Corrientes) · Concepción (mesto v Čile) · Concepción (provincia, Čile) · Concepción (sopka) · Concepción del Uruguay · Concord (Kalifornia) · Concord (Massachusetts) · Concord (New Hampshire) · Concordia (mesto, Entre Ríos) · Coney Island · Conflans-Sainte-Honorine (mesto) · Congonhas · Congr · Conhelo (department) · Conchagüita · Connecticut · Constanța (župa) · Constantine (mesto) · Cookov prieliv · Cookov vrch · Cookstown · Cootehill · Copacabana · Copahue · Copiapó (mesto) · Copiapó (sopka) · Copo (department) · Corbeil-Essonnes · Corbetti · Corcovado (sopka) · Cordón Caulle · Cordón de Puntas Negras · Cordón del Azufre · Cork (mesto v Írsku) · Corno Grande · Cornwall (grófstvo) · Coro · Coronado (sopka) · Coropuna · Corpen Aike · Corpus Christi (Texas) · Corrèze (departement) · Correggio (mesto) · Corrientes (argentínska provincia) · Corrientes (mesto) · Corse-du-Sud · Corvo (sopka) · Cosenza · Cosigüina · Costa del Sol · Costiera amalfitana · Cotonou · Cotopaxi (sopka) · Coufavá · Courbevoie · Couvin · Covasna (župa) · Coventry · Coxen Hole
có
Córdoba (argentínska provincia) · Córdoba (mesto v Argentíne) · Córdoba (mesto v Španielsku) · Córdoba (Veracruz)
cô
Côte-d’Or · Côtes-d’Armor
cs
Csabacsűd · Csabdi · Csabrendek · Csaholc · Csajág · Csanádapáca · Csanádpalota · Csanytelek · Csapi · Csapod · Csarnóta · Csaroda · Csataszög · Csatár · Csatka · Csáfordjánosfa · Csákány · Csákánydoroszló · Csákberény · Csákvár · Csánig · Csány · Csányoszró · Csárdaszállás · Császár · Császártöltés · Császló · Csátalja · Csávoly · Csebény · Csegöld · Csehbánya · Csehi · Csehimindszent · Csemő · Csempeszkopács · Csengele · Csenger · Csengersima · Csengerújfalu · Csengőd · Csenyéte · Csepreg · Cserdi · Cserénfa · Cserépfalu · Cserépváralja · Cserhát · Cserháthaláp · Cserhátsurány · Cserhátszentiván · Cserkeszőlő · Cserkút · Csernely · Cserszegtomaj · Csertalakos · Csertő · Csesznek (obec) · Csesztreg · Csetény · Csécse · Csém · Csénye · Csép · Csépa · Csér · Csévharaszt · Csibrák · Csikéria · Csikóstőttős · Csikvánd · Csincse · Csipkerek · Csitár · Csobaj · Csobád · Csokonyavisonta · Csokvaomány · Csolnok · Csoma · Csomád · Csombárd · Csongrád · Csonkahegyhát · Csonkamindszent · Csopak · Csorna · Csókakő · Csólyospálos · Csór · Csót · Csöde · Csögle · Csökmő · Csököly · Csömend · Csömödér · Csönge · Csörnyeföld · Csörög · Csörötnek · Csősz · Csurgó · Csurgónagymarton
cu
Cuatro Torres Business Area · Cuenca (Ekvádor) · Cuenca (Španielsko) · Cuernos del Diablo · Cugarský prieliv · Cuiabá · Cuicocha · Cukmantel · Cukrík (Pezinok) · Culebra · Cumbal · Cumberland (Anglicko) · Cumberland Hill · Cumbre Vieja · Cumbria · Cunda · Cupertino · Curacó (department) · Curaçao · Curitiba · Curtici · Curtis Island (Nový Zéland) · Curumi · Curuzú Cuatiá (department) · Cusco (mesto) · Cushamen (department) · Cuxhaven · Cuyo
cú
Cúcuta · Cún · Cúrsky potok
cv
Cvikov · Cvrčovice (okres Brno-venkov)
cy
Cybinka · Cyklámen fatranský · Cyklokorytnička · Cyperské kráľovstvo · Cyprus · Cyprus (ostrov)
cz
Czaplinek · Czarna Białostocka · Czarna Woda · Czarne · Czarnków · Czechowice-Dziedzice · Czeladź · Czempiń · Czerniejewo · Czersk · Czerwieńsk · Czerwionka-Leszczyny · Czchów · Człopa · Człuchów · Czyżyny
Anuanurunga
Anuanurunga je malý atol v oblasti súostroví Tuamotu vo Francúzskej Polynézii. Spolu s atolmi Anuanuraro, Nukutepipi a Hereheretue je súčasťou skupinky ostrovov Vojvodu z Gloucesteru. Jeho najbližším susedom je atol Anuanuraro, vzdialený severozápadným smerom.
Atol má približne kruhový tvar s priemerom 3.. Celková rozloha je len. Jeho lagúna je úplne uzatvorená, bez splavného vstupu do plytkej lagúny. Na obvode koralového útesu sú 4 väčšie a niekoľko menších ostrovčekov.
História
Prvá zmienka o atole je z pera portugalského navigátora plaviaceho sa pod španielskou vlajkou, Pedra Fernandesa de Queira zo 4. februára 1606. Celú skupinu atolov Vojvodu z Gloucesteru (fra. Îles du Duc de Gloucester), potom zaniesol do máp ako Cuatro Coronas (špa. Štyri koruny). .
Ale prvú (písomne doloženú) návštevu atolu vykonal až námorný dôstojník a objaviteľ Philip Carteret 12. júla v roku 1767. ,
V 19. storočí sa spolu s ostatnými atolmi oblasti Tuamotu stáva francúzskym územím.
Ovsená ulica
Ovsená ulica je ulica:
Sermesse
Sermesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Asmitá
Asmitá (sans.) je sebectvo, egoizmus.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Buková
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Buková v okrese Trnava.
Vajcík (priezvisko)
Vajcík je slovenské priezvisko odvodené od slova vajce. Najčastejšie je v Banskej Bystrici, Brezne a Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Vajcík.
Asociácia
Asociácia (lat. associatio – spojenie) môže byť:
Vajcik
Vajcik je priezvisko, pozri Vajcik (priezvisko), napr.:
Concevreux
Concevreux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rieka (prítok Litavy)
Rieka je potok na Krupinskej planine, na území Hontu, na rozhraní okresov Krupina a Veľký Krtíš. Je to ľavostranný prítok Litavy a má dĺžku 9,5 km.
Pramení v podcelku Dačolomská planina pri osade Malé Riečky, juhovýchodne od obce Senohrad v nadmorskej výške okolo 590 m n. m. Najprv tečie severojužným smerom, potom sa prudko stáča postupne na sever a na okraji obce Litava ústi do Litavy v nadmorskej výške okolo 428 m n. m. Zľava priberá prítok z oblasti Dolinky.
Pisany
Pisany je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Asociácia ideí
Asociácia ideí je psychický fenomén, pri ktorom jedny predstavy samovoľne vyvolávajú, strhávajú so sebou iné. Na tomto fenoméne sa snažil postaviť celú psychológiu asocianizmus.
Vojtech Kováč
Vojtech Kováč môže byť:
Vajcik (priezvisko)
Vajcik je slovenské priezvisko odvodené od slova vajce. Je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v Bratislave. V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Vajcik.
Suchánsky potok
Suchánsky potok je potok na Krupinskej planine, na území Hontu, v okresoch Zvolen a Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Plachtinského potoka a má dĺžku. Niekedy sa označuje ako Lahoš, prípadne Sucháňsky potok. Na hornom toku preteká územím VVP Lešť, na dolnom toku sa výrazne zarezáva do sopečného podložia planiny a vytvára hlbšie údolie s úzkym dnom.
Prameň: na Krupinskej planine, v podcelku Dačolomská planina, na západnom úpätí Jaseňového vrchu v nadmorskej výške cca, na území VVP Lešť
Smer toku: prevažne na juh, na dolnom toku viac na juhovýchod
Geomorfologické celky: Krupinská planina, podcelky Dačolomská planina a Modrokamenské úboče
Ústie: do Plachtinského potoka severne od obce Horné Plachtince v nadmorskej výške
Obce: nepreteká žiadnou obcou
Peter Mulík
PhDr. Peter Mulík (* 7. apríl 1957), PhD. je slovenský historik so špeciálnym zameraním na dejiny vzťahov štátu a cirkvi v slovenskom a medzinárodnom kontexte a na slovenské dejiny 20. storočia.
Orientuje sa na všeobecné dejiny, vzťahy štátu a cirkví, etnogenézu, nacionalizmus a konfesionalizmus, teológiu, katolícku sociálnu náuku.
Serrières (Saône-et-Loire)
Serrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Konstanca
Konstanca je mesto v juhovýchodnom Rumunsku na pobreží Čierneho mora. Má rozlohu 124,89 km² a okolo 280-tisíc obyvateľov.
Dejiny
Konstanca bola pomenovaná na počesť Konštancie, sestry Konštantína Veľkého (274 – 337), rímskeho cisára. Ešte v roku 950 bola známa ako Constantia a bola obohnaná hradbami. Neďaleko mesta sa nachádza i známy Trajánov val. Dochovalo sa aj veľa starovekých budov priamo v meste, vrátane častí najdlhšieho mozaikou zdobeného chodníka na svete. Od 9. storočia bola súčasťou Bulharska, v 14. storočí ju dobyli Turci. Po pripojení Dobrudže k Rumunsku v roku 1878 sa stala práve Konstanca najväčším prístavom v Rumunsku.
Etnické zloženie obyvateľstva
Rumuni – 92,22 % Turci – 2,90 % Tatári – 2,80 % Rómovia – 0,95 % Gréci – 0,17 % Maďari – 0,14 % Arméni – 0,12 % Nemci – 0,06 % Ukrajinci – 0,03 % a iní
Náboženské zloženie obyvateľstva
pravoslávni – 92,24 % moslimovia – 5,87 % rímski katolíci – 0,74 % baptisti – 0,22 % grécki katolíci – 0,11 % turíčni (pentekostálni) kresťania – 0,05 % reformovaní – 0,05 % a iní
Jakub Paur
Jakub Paur (* 4. júl 1992, Višňové) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub Spartak Trnava.
Paur začal svoju kariéru v mládežníckych kategóriách MŠK Žilina. V roku 2011 začal hrávať za áčko Žiliny. Počas svojho pôsobenia v Žiline hral aj na hosťovaní v Zlatých Moravciach. V roku 2016 odišiel do Trenčína. Po troch rokoch v Trenčíne sa v roku 2019 vrátil naspäť do Žiliny.
Rybárik riečny
Rybárik riečny (iné názvy: rybárik obyčajný, rybárik zelený ; lat. Alcedo atthis) je približne veľký vták z čeľade rybárikovité (Alcedinidae). Je veľmi výrazne sfarbený s oranžovou spodinou a modrým chrbtom, krídlami a temenom. Výrazným znakom je tiež jeho nápadne dlhý zašpicatený zobák. Pre svoje krásne sfarbenie je nazývaný lietajúci drahokam.
Vyskytuje sa pri pomaly tečúcich čistých vodách na veľkom území Európy, Ázie a Severnej Afriky. V Strednej Európe pritom ide o jediného zástupcu svojej čeľade.
Rybárik riečny je po väčšinu roka samotársky žijúci a prísne teritoriálny vták. Živí sa predovšetkým menšími rybami, ktoré loví strmhlavým útokom pod vodou, ale v malej miere sa v jeho potrave objavuje aj vodný hmyz a obojživelníky. Hniezdia v norách, ktoré si hĺbia v strmých brehoch vôd, v jednej znáške pritom býva 5 – 7 svetlých vajec.
V roku 2011 ho Slovenská ornitologická spoločnosť označila za „vtáka roka“ a v roku 2000 tak urobila aj Česká.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov rybárik riečny patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je neznámy, európska populácia má klesajúci trend 3049% za tri generácie (13,2 roka).
Opis
left|thumb|Rybárik riečny v lete Rybárik riečny je len o niečo málo väčší ako vrabec. Dorastá 16 –, v rozpätí krídel meria 24 –  a dosahuje hmotnosť medzi 40 – 45 g. Má zavalité telo, krátky chvost a končatiny, široké krídla a zhruba dlhý rovný zašpicatený zobák. Je výrazný svojim žiarivým sfarbením, ktoré sa mierne líši v závislosti na jednotlivých poddruhoch (pozri taxonómiu). Stredoeurópsky poddruh, A. a. ispida, má vonkajšiu časť krídel, chrbát, chvost a takmer celú hlavu modrú, hruď a končatiny sú jasne oranžové, zobák tmavý, škvrna pod ním a po stranách krku je potom sfarbená nabielo.
Obe pohlavia sa pritom sfarbením nijako výrazne nelíšia, samice však na rozdiel od samcov majú červeno sfarbený koreň spodnej čeľuste. Mladé vtáky sú všeobecne jednotvárnejšie sfarbené a ich operenie má zelenší odtieň.
V Severnej Afrike, Európe a vo väčšine Ázie ide o úplne nezameniteľný druh, v jej juhovýchodnej časti však môže byť relatívne ľahko zamenený s viac ako 6 inými druhmi rybárikov, najmä s rybárikom lesným (Alcedo meninting).
Jeho let je rýchly (dokáže dosiahnuť aj rýchlosť vyššiu ako /h) a priamy. Dá sa pri ňom relatívne ľahko určiť vďaka jeho jasne modro sfarbenej kostrči.
Často a nápadne sa ozýva, najčastejšie krátkym, ostrým a pri vzrušení často opakovaným tyt-tyt.
Rozšírenie
thumb|Čisté potoky s bohatým výskytom rýb poskytujú rybárikom riečnym ideálne životné prostredie Rybárik riečny sa vyskytuje takmer v celej Európe s výnimkou Islandu, severného cípu Britských ostrovov a Škandinávie. Značne zasahuje aj na rozsiahle územie Ázie, najmä do jej západnej, východnej, južnej a juhovýchodnej časti. Izolovane obýva aj Severnú Afriku. Jeho globálny areál rozšírenia pritom zaberá plochu veľkú približne.
Severské populácie sú väčšinou migrujúce, vtáky z južných populácií na svojich hniezdiskách zotrvávajú po celý rok. Migrujúce jedince zimujú najmä v Strednej Európe a Stredomorí a niektorí migrujú až na vzdialený africký kontinent. Ázijské vtáky potom zimujú najmä v Juhovýchodnej Ázii. Migruje predovšetkým v noci a často aj na dlhé vzdialenosti, napr. sibírske vtáky musia ročne zdolať aj viac ako.
Na Slovensku sa vyskytuje na celom území. Hniezdi tu 700 – 1 300 párov, odhadovaný počet zimujúcich jedincov 700 - 1400, pričom jeho populácia i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny pokles od 20 - 50%.
V Česku sa rybárik riečny vyskytuje celoročne. Aj napriek tomu, že je jeho populačný trend na tomto území v posledných rokoch na miernom vzostupe, stále je zaradený medzi silne ohrozené a teda aj prísne chránené druhy. Na území Česka hniezdi v počte 300 – 700 párov, a to maximálne do nadmorskej výšky.
Početnosť
V posledných rokoch nebol u jeho populácie, ktorá má zhruba 600 000 párov, zaznamenaný pokles vyšší ako 30 % a preto je v Červenom zozname zaznamenaný ako málo dotknutý druh.
Ekosozologický status na Slovensku v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 LR:nt, LR - menej ohrozený druh, nt - takmer ohrozený taxón. V roku 2001 LR - menej ohrozený. V roku 2014 LC - menej dotknutý.
Európska populácia predstavuje 67 – 135 tisíc párov. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Jeho početnosť je však väčšinou rok od roku odlišná a to najmä v závislosti na teplotách v zimnom období. Typickým príkladom je Belgicko, kde bolo po zime s veľmi nízkymi teplotami zaznamenaných len 8 párov, počas 5 rokov sa jeho početnosť na území tohto štátu zvýšila až na 45 párov, z toho však v nasledujúcom roku nepriaznivú zimu prežilo iba 25 párov. Vážnou hrozbou pre neho však predstavuje aj ničenie prirodzeného biotopu a nedostatok hniezdnych miest.
Biotop
Žije v blízkosti pomaly tečúcich čistých vôd bohatých na ryby. Z tohto dôvodu môžu rybáriky slúžiť aj ako bioindikátor čistej vody. Najčastejšie tak obýva rieky, potoky, rybníky, jazerá, priehrady a mokrade. Počas zimného obdobia často zalietava aj k poloslaným vodám.
Ekológia
Rybárik riečny je plachý a po väčšinu roka samotársky žijúci a prísne teritoriálne vták. V prípade, že na jeho území vnikne konkurent, skloní sa, začne pomaly kývať hlavou zo strany na stranu a rozťahuje krídla. K súbojom dochádza len zriedkakedy, jeho podstatou je však zhodenie jedného z účastníkov do vody a jeho pridržanie pod ňou. Tieto súboje sa však takmer vždy obchádzajú bez akýchkoľvek vážnych zranení.
Potrava a lov
náhľad|Rybárik na pozorovateľni Živí sa najmä menšími rybami do veľkosti, ktoré predstavujú 60 – 67 % jeho potravy. Najčastejšie sú tu zastúpené hlaváče, pstruhy, šťuky, jalci a iní zástupcovia čeľade kaprovité. Okrem rýb požiera aj obojživelníky, hmyz a kôrovce. Rybárik stráca rýchlym lietaním veľa energie, denne preto musí zjesť také množstvo potravy, ktoré sa vyrovná celým 60 % jeho celkovej hmotnosti. left|thumb|Rybárik riečny s korisťou Na korisť väčšinou číha v sede na vetve visiacej obvykle 1 –  nad vodou, v prípade, že sa v okolí žiadne vhodné vetvy nenachádzajú, hľadá ju aj počas trepotavého letu (takto sa však stáva iba v 3 % prípadov). Ak korisť zbadá, vrhá sa rýchlym strmhlavým letom pod vodnú hladinu, uchopí ju do zobáka a potom sa opäť vracia späť na svoju pozorovateľňu. Pod vodou má oči otvorené, ale chránené jemnou blankou, vďaka ktorej nevidí a spolieha sa tak len na dotyk.
Ulovenú potravu následne zabijú údermi o konár a prehĺta ju hlavou napred, aby sa neporanil o rybie šupiny a plutvy. Pri love sa môže potopiť aj jeden meter pod vodnú hladinu, obvykle však nepresahuje hĺbku. Úspešnosť lovu je veľmi nízka, len približne každý desiaty pokus je úspešný.
Nestráviteľné zvyšky, ako sú kosti, niekoľkokrát denne vyvrhne v podobe malých šedých vývržkov.
Rozmnožovanie
thumb|Umelé hĺbenie strmých brehov pri vodných plochách napomáha k zvýšeniu počtu hniezdiacich vtákov Obe pohlavia rybárika riečneho pohlavne dospievajú vo veku jedného roka. Hniezdenie, je po celý rok jediné obdobie, kedy sa nezdržiava samotársky, ale v pároch, každý pár pritom obhajuje teritórium veľké až. Je známy svojimi pytačkami, pri ktorých samec prenasleduje samičku, obaja sa spolu strmhlav vrhajú do vody, ale v poslednej chvíli zmení smer a letí vysoko ku korunám stromov. Zásnuby môžu trvať aj niekoľko hodín, potom dochádza k tzv. zásnubnému kŕmeniu. Samec prináša samici potravu, klania sa a odovzdáva ju priamo samičke do zobáka. left|thumb|Mladý vták Hĺbia si vlastnú noru na strmých brehoch v blízkosti vôd. Väčšinou býva umiestnená vysoko, v niektorých prípadoch až nad hladinou, vďaka čomu je chránená pred mnohými predátormi, ako sú napríklad lasice. Pre jej vybudovanie potrebuje mäkkú pôdu, do ktorej zobákom naráža až do doby, kým sa v nej neobjaví jamku. V konečnom štádiu nora môže na dĺžku merať až pol metra a na jej konci je malá komôrka. Ak je na okraji hniezda trus, znamená to, že noru obývajú mláďatá.
Vo voľnej prírode sa dožíva priemerne 7 rokov, zatiaľ najstarší zaznamenaný jedinec pochádza z Belgicka s vekom 21 rokov.
Taxonómia
Rybáriky sú malé vtáky tvoriace čeľaď rybárikovité a tri samostatné podčeľade – rybárikovcorodé (Halcyoninae), rybárcorodé (Cerylinae) a rybárikorodé (Alcedininae). Najpočetnejší rod tretej spomínanej podčeľade, rybárik (Alcedo), kam zaraďujeme aj rybárika riečneho, obsahuje celkom 17 druhov. Názov Alcedo je pritom latinský výraz pre rybárika, atthis zase meno krásnej mladej ženy z ostrova Lesbos a priateľky známej poetky Sapfó. Jeho najbližšie príbuznými druhmi sú pritom rybárik lesný, tyrkysový a veľký.
Druh prvýkrát opísal v roku 1758 švédsky prírodovedec Carl Linné pod pôvodným názvom Alcedo ispida.
Väčšinou u neho rozlišujeme 7 poddruhov (pozri prehľad nižšie), niektoré zdroje však uvádzajú poddruhov aj viac.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Guinea (štát)
Guinea (dlhý tvar Guinejská republika) je štát v Afrike. Úradným jazykom je francúzština, no používa sa aj fulbčina, malinke a susu. 85 % Guinejčanov sú moslimovia, 8 % kresťania a 7 % tvoria tradičné viery. Ich obyvateľstvo sa skladá z Fulbov (30 %), Malinkov (25%), Susuov (15%) a 30 % tvoria iné národnosti.
Administratívne delenie: 7 regiónov a tzv. špeciálna zóna hlavného mesta
Čičmianska kotlina
Čičmianska kotlina je geomorfologická časť Zliechovskej hornatiny. Leží v južnom výbežku žilinského okresu, v okolí rázovitej obce Čičmany.
Stano Lajda
Akad. mal. Stano (Stanislav) Lajda (* 17. júl 1959, Žilina) je slovenský maliar, ilustrátor a reštaurátor. V roku 2020 získal Cenu Fra Angelica, ktoré udeľuje Rada Konferencie biskupov Slovenska pre vedu, vzdelanie a kultúru popredným osobnostiam.
Čičmianska kotlina
Polohopis
Nachádza sa na rozhraní západného a stredného Slovenska, v centrálnej časti Zliechovskej hornatiny, podcelku Strážovských vrchov. Má pretiahnutý tvar v smere juhozápad-severovýchod, kopírujúc horný tok Rajčanky. Plošne neveľká kotlina má dĺžku cca 4 a šírku okolo 2 km. Zo západu a severozápadu ju ohraničuje geomorfologická časť Strážov s masívom rovnomenného vrchu, z východu a juhovýchodu je to časť Javorinka s rovnomenným vrchom.
Stano Lajda
Životopis
V rokoch 1966 – 78 navštevoval ĽŠU Žilina a v rokoch 1979 – 1985 študoval na VŠVU Bratislava, odbor reštaurovanie maľby.
V rokoch 1987 – 1990 bol zamestnaný v PG Žilina, od roku 1990 v slobodnom povolaní a od 1996 – člen výtvarného združenia Cont-Art (SVÚ). V súčasnosti sa venuje voľnej tvorbe, knižnej ilustrácii, karikatúre, grafike, reštaurovaniu maľby a pedagogickej činnosti.
Čičmianska kotlina
Ochrana prírody
Kotlina je súčasťou CHKO Strážovské vrchy. Obec Čičmany je od roku 1977 pamiatkovou rezerváciou ľudovej architektúry.
Turizmus
Kotlina s rázovitou obcou Čičmany v centrálnej časti Strážovských vrchov si aj vďaka odľahlosti zachovala svoj ráz. Drevenice s jedinečným maľovaným motívom sa stali živým skanzenom, vyhľadávaným turistami z celého sveta. Vzor motívu je často preberaný ako jedinečný symbol krajiny. Medzi najzachovalejšie stavby patrí Radenov dom. Centrom obce vedie červeno značená Cesta hrdinov SNP (Strážov – Fačkovské sedlo), v trase ktorej vedie Medzinárodná diaľková turistická trasa E8 i Medzinárodná Mariánska turistická trasa, spojenie s ďalšími chodníkmi v širšom okolí zabezpečuje aj  žlto značená trasa.
Stano Lajda
Dielo
=== Rekonštrukcia podoby Žofie Bosniakovej ===
Pozostatky Žofie Bosniakovej boli 1. apríla 2009 v Tepličke nad Váhom spálené psychicky narušeným mužom. Výtvarník Stano Lajda sa vtedy rozhodol, že chce jej podobu ľuďom vrátiť. Pri vytvorení kópie vychádzal z dvoch portrétov, ktoré sa zachovali. Spolu s tímom odborníkov dôkladne spracovali každý detail a vymodelovali podobu Žofie Bosniakovej vo veku 35 rokov.
Rekonštrukcia Poslednej večere od Leonarda Da Vinciho
Z originálnej maľby Poslednej večere od renesančného génia Leonarda da Vinci sa zachovalo iba 40%. Stano Lajda v roku 2008 začal tvoriť vedeckú rekonštrukciu tohto obrazu v mierke 2,5 x zmenšenej. Konečná šírka obrazu je 3,5 metra, dokončil ju pri 500-stom výročí Leonardovej smrti v roku 2019.
Asocianizmus
Asocianizmus je náuka najmä anglických filozofov (John Locke, David Hume,  David Hartley, Joseph Priestley, John Stuart Mill), podľa ktorého hlavným činiteľom v našom psychickom   živote je vybavovanie predstáv, ktoré sa spájajú (vznikajú medzi nimi asociácie)  podľa troch tradičných foriem – podobnosti, kontrastu a súvislosti.
Lough Neagh
Lough Neagh (ír. Loch nEathach) je jazero v Severnom Írsku (Spojené kráľovstvo). Je to najväčšia sladkovodná plocha na ostrove Írsko aj na Britských ostrovoch (33. najväčšie v Európe). Brehy jazera sú rozdelené medzi 5 zo 6 severoírskych grófstiev: Antrim, Armagh, Londonderry, Down, Tyrone. V roku 1976 bolo zahrnuté do Ramsarského zoznamu mokradí medzinárodného významu.
Má rozlohu 392 km². Je 30 km dlhé a 15 km široké. Leží asi 30 km na západ od Belfastu v nadmorskej výške. Jazero je veľmi plytké s priemernou hĺbkou len okolo 9 m. Maximálná hĺbka dosahuje 25 m.
Pobrežie
Rozkladá sa na plošine Antrim. Brehy jazera sú nízke, často močaristé, na severe vyvýšené.
Ostrovy
Na jazere je mnoho ostrovov. Najvýznamnejšie sú Coney Island, Coney Island Flat, Croaghan Flat, Derrywarragh Island, Padian, Phil Roe's Flat a The Shallow Flat.
Vodný režim
Prítoky jazera sú napríklad rieky Bann, Ballinderry a Main. Deväť percent povodia jazera leží v Írsku, kým zvyšných 91 percent v Spojenom kráľovstve. Z jazera odteká rieka Bann do Atlantického oceánu. Hoci je jazero využívané na rôzne rekreačné a komerčné aktivity, počasie na ňom je často búrlivé a veterné. Miestna záchranná služba je v pohotovosti 24 hodín denne.
Doprava
Na jazere je rozvinutá lodná doprava.
Fauna
Na jazere je rozvinuté rybárčenie (pstruhy, úhory), pričom úhory z jazera sa vyvážajú do celého sveta.
Osídlenie
Na brehoch ležia mestá Antrim, Toomebridge, Ballyronan, Lurgan, Craigavon a Magherefelt.
Jadierko
thumb|Schéma bunkového jadra s jadierkom vo vnútri bunky Animal Cell.svg:'''
1. Jadierko
3. Ribozóm (malé bodky)
4. Vezikula
6. Golgiho aparát
8. Hladké endoplazmatické retikulum
9. Mitochondria
10. Vakuola
11. Cytosól (spolu s ostatnými organelami tvorí cytoplazmu)
14. Cytoplazmatická membrána ]]
Vyskytuje sa vo väčšine jadier eukaryotických buniek. Je to silne svetlolomná štruktúra, ktorá sa intenzívne farbí, najmä zásaditými farbivami, a preto ju možno pozorovať aj pod svetelným mikroskopom. Jadierko nepredstavuje samostatnú bunkovú organelu v pravom zmysle slova, ale je produktom chromozómu. Nie je trvalou súčasťou jadra, mizne v profáznom štádiu mitózy a k jeho rekonštrukcii dochádza až v telofáze. Svojimi fyzikálnochemickými vlastnosťami sa odlišuje od hmoty jadra, od ktorej nie je oddelené žiadnou membránou. Geneticky a morfologicky je jadierko spojené s chromozómami. Tvar jadierka je guľovitý, eliptický alebo aj nepravidelný. Počet jadierok kolíše od jedného k trom.
V mnohých druhoch buniek sa vo vnútri jadierka nachádza ešte menšia, ťažko farbiteľná, dynamická guľovitá štruktúra, tzv. nucleolinus. Hoci bola objavená pred viac než 150 rokmi, nie je presne známa jej funkcia. Z posledných štúdií na vaječných bunkách živočíchov však vyplýva, že úzko súvisí s prípravou deliaceho meiotického aparátu po aktivácii oocytu. ´
North American P-51 Mustang
North American P-51 Mustang bolo americké jednomiestne jednomotorové stíhacie lietadlo dlhého doletu, ktoré bolo používané hlavne počas druhej svetovej vojny. Išlo o jeden z najúspešnejších typov stíhacích lietadiel. Mustangy väčšinou sprevádzali bombardéry počas náletov na Nemecko a ním okupované krajiny, pričom Spojencom pomohli získať vzdušnú nadvládu. Boli nasadené aj v Tichomorí proti Japonsku.
V kórejskej vojne boli Mustangy nasadené ako hlavná stíhačka a bojové lietadlo Spojencov, ale v jej priebehu boli nahradené prúdovými lietadlami. U niektorých letectiev Mustang slúžil ešte na začiatku 80. rokov. Niekoľko letuschopných lietadiel súkromných majiteľov lieta dodnes.
Vznik a vývoj
thumb|left|North American NA-73X thumb|right|Britský Mustang Mk.I s americkými výsostnými znakmi počas skúšobného letu, október 1942