cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rion-des-Landes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svetové hry 2017
náhľad|Štadión otváracieho ceremoniáluStadion Miejski
Svetové hry 2017 boli v poradí 10. svetové hry, najväčšie medzinárodné multišportové podujatie v neolympijských športoch, ktoré organizuje Medzinárodná asociácia Svetových hier (IWGA). Konali sa v Vroclave a ďalších 4 priľahlých mestečkách v dňoch od 20.30. júla 2017, za účasti 111 prihlásených krajín. Zúčastnilo sa na nich cez 3 200 športovcov, ktorí súťažia v 27 oficiálnych a 4 hostiteľských športoch. Po nemeckých mestách Karlsruhe v roku 1989 a Duisburg v roku 2005 sa Vroclav bol tretím stredoeurópskym dejiskom Svetových hier. Otvárací ceremoniál sa konal na futbalovom štadióne Stadion Miejski s kapacitou 45 000 divákov. Ten záverečný sa odohral v kultúrno-koncertnom komplexe Narodowe Forum Muzyki.
Hostiteľské mesto
Záujem o usporiadanie 10. svetových hier prejavili 4 mestá: maďarská Budapešť, taliansky Janov, juhoafrické Kapské Mesto a poľský Vroclav. Po odstúpení Janova ostali do augusta 2011, kedy IWGA rozhodla o organizátorovi, traja kandidáti. V januári 2012, iba pár dní pred vyhlásením víťaza, odstúpilo kvôli finančným problémom aj Kapské Mesto. Výkonný výbor IWGA 12. januára 2012 v Lausanne rozhodol, že sa organizátorom 10. svetových hier stal Vroclav.
Maskotom hier bola dvojica rozprávkových postavičiek Hansel a Gretel (Janko a Marienka), ktorí sa stali víťazom internetového hlasovania.
Dejiská
Súťaže na Svetových hrách sa uskutočnili v 23 dejiskách. Okrem Vroclava sa uskutočnili aj v mestách Jelcz-Laskowice, Świdnica, Szymanów a Trzebnica.
Športy
Súťažilo sa v 27 oficiálnych a 4 hostiteľských športoch (medaily z týchto športov neboli zaradené do celkovej medailovej klasifikácie krajín). Florbal a thajský box sa prvýkrát predstavili na Svetových hrách ako oficiálne športy.
Poletuška asapan
Poletuška asapan je hlodavec patriaci do čeľade vevericovité. Keď sedí na strome vyzerá ako obyčajný hlodavec, no keď z neho skočí vzlietne ako naozajstný vták. Poletuška asapan nelieta v pravom slova zmysle, pretože nemôže vzlietnuť do výšky. Vo vzduchu však dokáže vynikajúco manévrovať, zatáčať, opisovať kruhy a špirály, dokonca pristáť na tom istom mieste, z ktorého vzlietla.
Potrava a spôsob obživy
Poletuška je všežravec. Okrem orieškov a semien, ktoré si nosí do svojho príbytku na prezimovanie, sa živí aj púčikmi kvetov, mladými plodmi, lišajníkmi alebo hubami. Živí sa aj lovom rôzneho hmyzu, pavúkov a niekedy plieni vtáčie hniezda. Tak ako väčšina nočných živočíchov má vynikajúci zrak (dokonca aj v tme, pretože má obrovské oči), sluch a citlivé hmatové fúziky. Tieto zmysly jej pomáhajú pri hľadaní potravy.
Rozmnožovanie
Pohlavnú dospelosť dosahujú poletušky okolo prvého roku života. Mláďatá mávajú raz za jeden rok. Po štyridsiatich dňoch po párení porodí poletuška dve až šesť mláďat. Prichádzajú na svet úplne bezmocné v dutine stromu, hniezde. Keď dosiahnu vek dvoch mesiacov, samica ich vynesie vysoko do koruny stromu a predvádza im ako sa majú odraziť, plachtiť aj pristáť, a potom ich čakajú prvé „skúšobné lety“. Rodina zostáva pohromade až do nasledujúcej jari. Dovtedy mláďatá matku sprevádzajú na nočných výpravách za potravou.
Spôsob života
Severoamerické poletušky žijú hlboko v korune stromov. Tu využijú svoje letové schopnosti, najlepšie pri preskakovaní z jedného stromu na druhý. Tu im nehrozí žiadne nebezpečenstvo od nepriateľov zo zeme, ale stávajú sa ľahkou korisťou pre orlov alebo jastrabov. Aj preto sú poletušky nočnými živočíchmi.
Ich úkryty sú diery od ďatľov alebo iných vtákov. V lete žijú samotársky a vyhľadávajú pokoj. Zimujú v zoskupení asi dvadsiatich jedincov, aby sa mohli navzájom zohrievať. Keď je však extrémna zima upadajú do stavu strnulosti, z ktorého sa preberajú len raz za čas, aby sa mohli najesť.
Spôsob lietania
Poletuška riadi smer letu s dokonalou presnosťou. Na začiatku, ešte pred štartom, odhadne smer a vzdialenosť. Potom zoskočí, roztiahne končatiny, teda aj kožný lem medzi nimi a „vzlietne“. Pomocou lakťových ostrôh mení tvar a ovplyvňuje smer letu. Pred pristátím vztýči chvost, čím telo dostane do takmer zvislej polohy. Potom pristáva na všetky štyri nohy naraz. Na kostre poletušky je vidieť ako sa jej kožný lem upína na kosti v štyroch a na chrupkové lakťové ostrohy na dvoch miestach.
Výskyt a ochrana druhu
Poletušky asapan sa vyskytujú na východe Severnej Ameriky od Kanady až po Mexiko, všade tam, kde sú ihličnaté, zmiešané alebo listnaté lesy s dostatočne vysokými stromami. Poletuškám zatiaľ nehrozí nebezpečenstvo, ich stavy závisia od veľkosti lesných plôch. Prispôsobili sa, a v súčasnosti ich nájdeme aj v blízkosti ľudských obydlí.
Isle-et-Bardais
Isle-et-Bardais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Obyvateľstvo
Isle-et-Bardais má 275 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Roquefort (Landes)
Roquefort je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rivière-Saas-et-Gourby
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zuzana Mináčová
Zuzana Mináčová, rodená Silbersteinová, neskôr Severová (*, Bratislava) je slovenská fotografka.
Životopis
Narodila sa v rodine židovského lekára v Bratislave. Počas vojny sa rodina skrývala. V trinástich rokoch, v roku 1944 bola aj so svojou o tri roky staršou sestrou na základe udania odvlečená, najprv do zberného tábora v Seredi, potom do koncentračného tábora v Osvienčime. Následne sa so sestrou dostali do pracovného tábora vo Vrchlabí, kde sa v máji 1945 dočkali oslobodenia a mohli sa vrátiť do Bratislavy. Rodičia, ktorí boli počas vojny ukrytí inde, tiež prežili a otec sa po vojne mohol vrátiť k lekárskej profesii.
Rozhodla sa stať fotografkou a tri roky študovala na strednej škole umeleckého priemyslu. Po získaní výučného listu školu opustila a začala pracovať vo filmových ateliéroch v Bratislave. V roku 1951 sa vydala za Jána Mináča, brata spisovateľa Vladimíra Mináča. V roku 1953 sa im narodil syn Ján, ktorý sa stal profesorom matematiky na univerzite v Kanade, a v roku 1961 syn Matej, ktorý sa stal filmovým režisérom.
V roku 1993 sa Zuzana Mináčová odsťahovala zo Slovenska do Prahy, aby unikla nacionalistickým náladám, ktoré jej pripomínali obdobie Tisa.
Dielo
Pravidelne fotografuje na karlovarskom filmovom festivale. Vytvorila celý rad fotografických cyklov (Čas, Čekání, Herecké portréty, Hra, Návštěva, Souvislosti, Stromy, Zastavení na cestě). V roku 1996 vytvorila knihu portrétov Rekonstrukce rodinného alba ako spomienku na svojich príbuzných, z ktorých väčšina zahynula za vojny v koncentračných táboroch. Modelom boli príbuzní a priatelia, ktorí podľa jej spomienok stelesnili príbuzných, po ktorých nezostali dochované žiadne fotografie.
Jaligny-sur-Besbre (obec)
Jaligny-sur-Besbre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Jaligny-sur-Besbre má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Jaligny-sur-Besbre má 627 obyvateľov (2009).
Sabres (Landes)
Sabres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Isserpent
Isserpent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Isserpent má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Isserpent má 498 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Czarna
Gmina Czarna môže byť:
Napoleon II.
Napoleon François Joseph Charles Bonaparte, vojvoda z Reichstadtu prezývaný Orlík (* 20. marec 1811, Paríž, Francúzsko – † 22. júl 1832, Viedeň, Rakúsko) bol syn francúzskeho cisára Napoleona Bonaparte a rakúskej arcivojvodkyne Márie Lujzy Habsbursko-lotrinskej, rímsky kráľ.
Život
Ako legitímny potomok cisára Napoleona bol jeho následníkom ako cisársky princ. Okrem toho niesol už v kolíske titul „Jeho veličenstvo rímsky kráľ“. O tri roky neskôr ríša jeho otca padla. Napoleon sa chcel vzdať trónu v prospech svojho syna, spojenecké sily mu však túto možnosť, na naliehanie ruského cára Alexandra I., zamietli.
29. marca 1814 malý princ v sprievode svojej matky, cisárovnej Márie Lujzy, opustil palác Tuileries. Ich prvá zastávka bol zámok Rambouillet, a potom v obavách pred postupujúcimi nepriateľskými vojskami pokračovali k zámku Blois. 13. apríla Mária Lujza a trojročný princ boli späť v Rambouillet. Stretli sa tam s otcom cisárovnej, rakúskym cisárom Františkom I. Dňa 23. apríla, v sprievode rakúskeho pluku, matka a syn opustili Rambouillet vo Francúzsku a boli presunutí do exilu v cisárskej Viedni.
V roku 1815, po porážke pri Waterloo, Napoleon znova odstupoval v prospech svojho syna, ktorého nevidel odkedy ho mocnosti uvrhli do vyhnanstva na ostrove Elba.
Orlík v tom čase už žil vo Viedni a všemožnými spôsobmi sa z neho snažili spraviť pravého Rakúšana. Oslovovali ho „Franz“ (podľa vzoru starého otca cisára Františka I). Neskôr v roku 1818 mu bol udelený titul vojvodu zákupskeho.
Na celom cisárskom dvore mu bola najbližšie mladá princezná Žofia Bavorská (matka neskoršieho cisára Františka Jozefa). Zvyšok dvora si ho viac menej držal od tela, ako nepríjemné dedičstvo. Celý život prežil skôr osamote, ktorú mu podľa možnosti zmierňoval jeho jediný priateľ, poručík Prokesch von Osten.
Gmina Czarnocin
Gmina Czarnocin môže byť:
Napoleon II.
Život
Rímsky kráľ, francúzsky cisársky princ, rakúsky arcivojvoda, vojvoda z Reichstadtu zomrel v mladom veku na tuberkulózu v zámku Schönbrunn vo Viedni dňa 22. júla 1832.
Gmina Czermin
Gmina Czermin môže byť:
Saint-Agnet
Saint-Agnet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jenzat
Poloha
Jenzat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Agnet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jenzat
Obyvateľstvo
Jenzat má 512 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Agnet
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-André-de-Seignanx
Saint-André-de-Seignanx je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Czernichów
Gmina Czernichów môže byť
Gmina Zduny
Gmina Zduny môže byť:
Frederik Andersen
Frederik Andersen (* 2. október 1989, Herning, Dánsko) je dánsky hokejový brankár aktuálne pôsobiaci v tíme Carolina Hurricanes v NHL. V roku 2016 získal spolu s Johnom Gibsonom Jenningsovu Trofej za najnižší priemer inkasovaných gólov v NHL.
V roku 2020 bol súčasť All-Star Teamu NHL, v roku 2014 bol vybratý do All-Rookie Teamu NHL. Štyrikrát bol vyhlásený za najlepšieho dánskeho brankára. Patrí k najväčším osobnostiam dánskeho hokeja, je prvým Dánom, ktorý v NHL zastával post prvého brankára (najskôr v Anaheime Ducks a potom v Toronte Maple Leafs).
Požáry
Požáry je národná prírodná pamiatka na území hlavného mesta Prahy nachádzajúca sa v katastri mestskej časti Praha Řeporyje. NPP je tvorená opusteným lomom s príjazdovými zárezom. Predmetom ochrany je zárez cesty k lomu a opustený lom, kde je zachytený stratotyp medzinárodného významu pre vrchnosilúrske pododdelenia ludlov - přídol. Spodnú hranicu přídolu určuje prvý výskyt graptolita Monograptus parultimus.
Chránené územie sa rozkladá na ploche 3,5 ha a nachádza sa medzi 310 a Prvýkrát začalo byť územie chránené roku 1982, kedy bolo vyhlásené za chránený prírodný výtvor. K jeho vyhláseniu národnou prírodnou pamiatkou potom došlo v roku 1992. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Český kras.
Lokalita
vľavo|náhľad|Vstup do lokality NPP Požáry Územie sa nachádza v Prahe v katastri mestskej časti Praha Řeporyje na pravom brehu Dalejského potoka. Lokalita je voľne prístupná po celý deň z ulice k holému vrchu. V tesnom susedstve tejto pamiatky sa nachádza stále funkčný kameňolom Řeporyje, v ktorom sa ťaží vápenec a je verejnosti neprístupný. V susedstve lokality sa nachádza národná prírodná pamiatka Dalejský profil. V blízkosti územia sa nachádza Železničná trať Praha - Rudná u Prahy - Beroun.
História
Územie lomu Požáry bolo človekom narušované už vo stredoveku, kedy tu dochádzalo k zmene krajinného rázu, ktorá bola spôsobená vyrúbaním lesov a ich premenou na pastviny. Neskôr tu vznikajú dva vápencové lomy. Lomy majú jamový charakter a nazývajú sa Požár 1 a Požár 2 (ten už nie je súčasťou NPP). Tunel pre úzkokoľajnú malodrážku, ktorý slúžil k doprave ťaženého vápenca z lomu k železnici Praha-Rudná, tu vznikol roku 1930. K doprave boli používané lokomotívy jazdiace na naftu.
Štôlňa spájajúca lomy vzniknutá v 20. storočí, sa zachovala do dnešných dní. Vápence lochkovského súvrstvia sa v lome Požár 1 profitovali pre výrobu cementu a ďalej i pre chemický a sklársky priemysel. Časť ťaženého materiálu bola používaná ako stavebný kameň. Počas ťažby bol odkrytý skalný profil. Prvým, kto profil prvýkrát opísal, bol Brouček v roku 1937. Ťažba vápenca v lome Požár 1 bola ukončená pred začiatkom druhej svetovej vojny, avšak prístupový zárez sa používal až do ukončenia ťažby v lome Požár 2 koncom rokov štyridsiatych. Od roku 1955 tu študoval Herman Jaeger z nemeckého paleontologického múzea Humboldtovej univerzity v Berlíne skameneliny graptolitov.
Roku 1979 zhromaždila medzinárodná subkomisia pre silúrsku stratigrafiu podklady pre stanovenie štvrtého medzinárodného chronografického oddelenia silúru a jeho medzinárodného stratotypu. V máji 1979 v Kyjeve prebehlo zasadnutie Medzinárodnej silúrskej subkomisie a zatiaľ neformálne hlasovanie potvrdilo, že je návrh českej pracovnej skupiny oprávnený. Roku 1982 bolo územie vyhlásené za chránený prírodný výtvor. V marci 1983 navrhla územie česká pracovná skupina na medzinárodný stratotyp na základe podrobného štúdia českých geologických profilov, ktoré prebiehalo už od roku 1979. Roku 1984 bol potom po oficiálnom hlasovaní na medzinárodnom geologickom kongrese v Moskve Medzinárodnou silúrskou subkomisiou oficiálne prijatý najvyšší silúrsky stupeň přídol. vpravo|náhľad|Informačné doska k medzinárodnému stratotypu Ako jeho globálny stratotyp bol vybraný lom Požár 1 s požárským súvrstvím, ktoré sa pôvodne nazývalo přídolské, ale aby nevznikol zmätok, bolo premenované práve na požárské. Roku 1986 bolo definované požárské súvstvie, ktorého regionálnym stratotypom bola NPP vyhlásená. Na vyhlásenie územia národnou prírodnou pamiatkou potom došlo v roku 1992.
Geológia a paleontológia
NPP Požáry sú významným náleziskom skamenelín. Podrobným opisom geológie lokality sa zaoberal Jiří Kříž už od roku 1965 (v rôznych prácach potom aj v rokoch 1986, 1989, 1991, 1992). O popularizáciu stratypového profilu sa zaslúžil aj Ivo Chlupáč roku 1993. V záreze pred tunelom nájdeme odkryté tufitické bridlice vo farbe hrdzavo hnedej s konkréciami sivých vápencov. V týchto bridliciach nájdeme trilobita Cromus beaumonti a ramenonožca Septaturya sapho. V lavici s šírkou okolo 1,3 m nájdeme trilobity Cromus beaumonti, Prantlia ligula, Prionopeltis praecendens, Metacalymene baylei, Diacanthaspis minuta, Otarion diffractum. Ďalej tu bol nájdený tiež mäkkýš Cardiola docens a ramenonožce Septaturya sapho, Shagamella margarita a Bleshidium patellium. V nadloží potom nájdeme vápence so skamenelinami trilobita Ananaspis fecunda. Vo vápencovej lavici, ktorú tvorí jemnozrnný čiernošedý až šedý vápenec nájdeme rôzne zvyšky hlavonožcov. vľavo|náhľad|Skameneliny v lokalite NPP Požáry
Báza, ktorá oddeľuje přídol od ludlovu je vo vrstve číslo 96 a je definovaná prvým výskytom graptolita Monograptus parultimus. Požárské súvstvie tj. k vrstve č. 136 charakterizujú vápence s vložkami vápenatých bridlíc. Nadložie potom tvorí lavica zrnitého vápenca. Typický je tu výskyt hlavonožca Orthocycloceras fluminese. Ďalšie vrstvy č. 141, 143-146 obsahujú úlomky ľaliovky Scyphocrinites elegans.
Jemné aj hrubozrnné vápence od vrstvy č. 150 v šedej farbe ukrývajú tiež ľaliovky Scyphocrinites elegans, ďalej tiež niektoré druhy ramenonožcov. Vo vrstve číslo 158 nájdeme trilobita Tetinia minuta. V nadložných krinoidových vápencoch devónskeho stupňa potom nájdeme trilobita Warburgella rugosa, ramenonožcov Gypidula pelagra, Lanceomyonia tarda, Hebetoecha hebe a Glossaleptaena emarginata. Následné vrstvy profilu sú tektonicky narušené, preto tu žiadny výskum neprebiehal.
Na výskume lokality sa podieľalo veľa odborníkov, ako boli Florentin Paris z Rennes (skúmal Chitinozoa), V. Havlíček (skúmal ramenonožcov), Hans-Peter Schönlaub (konodontov), Barnett (skúmal konodontov), Bouška a Prokop (skúmali krinoidov), Kukal (skúmal hraničný interval), Aris Angelidis (skúmal fyzikálne vlastnosti celého profilu).
Flóra
vpravo|náhľad|Lom Požár 1 Na území národnej prírodnej pamiatky nájdeme druhy, ktoré nie sú vzácne. V podstate sa jedná o bežné druhy v krajine, ktorá bola narušená činnosťou človeka. Na lomových stenách nájdeme šalát prútnatý (Lactuca viminea). Dno lomu je zarastené vŕbou rakytovou (Salix caprea), vtáčím zobom (Ligustrum vulgare) a jaseňom štíhlym (Fraxinus excelsior), ktoré sa sem dostali ako náletové dreviny. Na hornom okraji lomu potom nájdeme vičenec piesočný (Onobrychis arenaria).
Z bylín sa tu vyskytuje devätorníkovec sivý (Rhodax canus), ostrevka vápnomilná (Sesleria caerulea), kostrava valeská (Festuca valesiaca), horčičník škardolistý (Erysimum crepidifolium) a niekoľko druhov ostríc.
Stavovce
Na lokalite bol pozorovaný výskyt skokana hnedého (Rana temporaria), z plazov potom jašterice zelenej (Lacerta viridis) a jašterice krátkohlavej (Lacerta agilis). Na lokalite nájdeme hniezdisko niekoľkých druhov vtákov Prahy, akými sú žltochvost domový (Phoenicurus ochruros) alebo trasochvost biely (Motacilla albumu). Z ďalších vtákov, ktorí boli na lokalite pozorovaní menujme žlna sivú (Picus canus), vlhu obyčajnú (Oriolus oriolus), žlnu zelenú (Picus viridis), zo sov tu boli pozorované sova obyčajná (Strix aluco), výr skalný (Bubo bubo), myšiarka ušatá (Asio otus). Z dravcov myšiak hôrny (Buteo buteo) a sokol myšiar (Falco tinnunculus). Z cicavcov Prahy bol v lokalite pozorovaný jež tmavý (Erinaceus europaeus) a ryšavka obyčajná (Apodemus sylvaticus).
Význam NPP
vpravo|náhľad|Označené vrstvy stratotypu Lokalita je významná tým, že umožňuje vedecké štúdium. Štatút medzinárodného stratotypu žiada aby bol odkryv zachovaný a aby z neho bol umožnený odber vzoriek pre vedecké účely našim aj cudzím vedeckým pracovníkom. Povinnosťou štátu je zachovať stratotyp pre vedeckých pracovníkov prístupný a zároveň tu udržiavať značenie vrstiev, ktoré umožňuje ďalší vedecký výskum profilu.
Ochrana
Súčasný stav lokality je výsledkom intenzívnej ľudskej činnosti, avšak ťažba v lome už bola v minulosti zastavená. Dnes je však potrebné chrániť dno lomu, umelé skalné odkryvy a rovnako tak aj dno zárezu pred tým, aby na mieste nevznikli čierne skládky (ktoré tam však napriek všetkej starostlivosti vznikajú) a tiež je potrebné brániť šíreniu náletových drevín. Povinnosťou štátu je dostatočná úprava prístupových trás a celého územia tak, ako mu prináleží z hľadiska jeho medzinárodného významu.
Server Side Includes
Server Side Includes (skrátene SSI) je jednoduchý webový skriptovací jazyk, ktorý sa vykonáva na strane servera tesne pred odoslaním stránky užívateľovi. SSI patrí k najstarším skriptovacím jazykom.
Používa sa hlavne na skladanie jednej stránky z rôznych menších častí.
Súbory SSI majú prípony .shtml,.shtm,.stm,.inc,.ssi
Výhodou SSI je, že sa do HTML kódu zapisuje v tvare HTML komentára, teda medzi značky. Preto, ak nie je SSI na serveri podporované, ostanú SSI príkazy v stránke jednoducho zakomentované.
Filotea
náhľad|300x300bod|Svätý František Saleský, biskup ženevský Filotea alebo Úvod do zbožného života je (po francúzsky: Introduction à la vie dévote) je kniha od svätého Františka Saleského. Prvé vydanie vyšlo v roku 1609 a konečné vydanie v roku 1619. Kniha sa tešila obľube, o čom svedčí fakt že bola preložená do všetkých veľkých jazykov tej doby.
Obsah
náhľad|220x220bod|Filotea Filotea sa skladá z piatich častí (kníh), pričom každá z nich sa týka určitého stupňa duchovnej cesty kresťana.
Pozri aj
František Saleský
Laféline
Poloha
Laféline má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Laféline má 192 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Radiačný pás
Radiačný pása alebo pás žiarenia je jeden z prstencov (torusov) v okolí planéty, v ktorom je zachytené korpuskulárne žiarenie (energetické ióny a elektróny). Ide o častice slnečného vetra zachytené v magnetickom poli planéty, preto je ich existencia možná len u planét s magnetosférou. Radiačné pásy Zeme sa nazývajú van Allenove pásy.
Saint-Aubin (Landes)
Saint-Aubin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolerit
Dolerit alebo mikrogabro je subvulkanická bázická hornina, ekvivalent bazaltu (čadiča) až gabra so strednozrnnou až hrubozrnnou textúrou.
Termín dolerit zaviedol v roku 1829 René Just Haüy, aj keď niektoré zdroje považujú za autora termínu d'Aubuissona už roku 1819. Názov pochádza z gréckeho slova doleros – klamlivý. V USA a často aj v inej anglickej terminológii označovaný ako diabáz. Termín diabáz však má v strednej Európe iný význam, keďže sa ním (nesprávne) označujú hlavne paleozoické bazalty.
Vlastnosti
Dolerit má chemické zloženie totožné s bazaltami (a gabrami), líši sa však svojou mikroskopickou aj voľným okom pozorovateľnou textúrou, ktorá je strednozrnná, väčšinou ofitická (rovnako veľké kryštály plagioklasov a pyroxénov s výplňou približne rovnako veľkých kryštálov pyroxénu) až intersticiárna (medzery medzi kryštálmi plagioklasov vyplnené vulkanickým sklom). Kryštály dosahujú veľkosť od 0,5 do. Idiomorfné alebo hypidiomorfné kryštály plagioklasov bývajú často obklopené pyroxénmi. Hustota týchto hornín sa pohybuje od 2,95 do 3,15 kg.dm³.
Minerálne zloženie
Pozostáva prevažne z minerálov zo skupiny živcov – bázických plagiklasov (62 %), hlavne anortitu až labradoritu a z monoklinických pyroxénov, hlavne augitu (2029 %). Môže tiež obsahovať olivín (312 %) alebo kremeň (do 5 %). Ako akcesória môže byť prítomný magnetit a ilmenit (do 2 %). V dôsledku alterácie niekedy obsahuje hornblend, biotit, apatit, pyrotit, chalkopyrit, serpentín, chlorit a kalcit. Podobne ako pri bazaltoch a gabrách možno aj pri doleritoch rozoznávať alkalické a tholeitické variety, ktoré môžu byť identifikované podľa prítomnosti pyroxénov s nízkym obsahom vápnika, nefelínu, analcímu, kremeňa a prítomnosti alebo chýbania olivínov.
Výskyt
náhľad|Doleritová dajka v záreze cesty v americkom štáte Arizona. Dolerity tvoria často subvulkanické telesá v podloží bazaltov oceánskej kôry, najmä tzv. dajkový komplex. Mimo oceánskej kôry vystupujú často v ložných aj pravých žilách a šošovkovitých telesách. Desiatky či stovky menších žíl doleritu po hromade môžu byť viazané na jedno magmatické centrum.
Lokality
Na Slovensku sú známe napr. z rakoveckej skupiny gemerika. Doleritové telesá sú lokálne známe aj z triasovo-jurskej sukcesie príkrovu Bôrky, z melanže meliatika sú známe predovšetkým z maďarského územia, hlavne z pohoria Rudabánya. Mladšie, neogénne dolerity sú známe z magurského flyšového pásma, z oblasti tešínsko-hradišťského súvrstvia, kde sú súčasťou neovulkanických tešinitových telies blízko Uherského Hradišťa na Morave.
Medzi svetovo známe lokality patrí napr. vrchnotriasový Palisades Sill, ktorý vytvára spektakulárne útesy The Palisades pozdĺž západného brehu rieky Hudson blízko New Yorku v USA. Doleritové dajky ako súčasť britskej terciérnej vulkanickej provincie sú známe aj z Skye, Rum, Mull a Arran v západnom Škótsku a Slieve Gullion v Írsku. Dolerity kriedového veku sú aj súčasťou ďalších geologických jednotiek, napr. v rámci dekanských trapov v Indii.
V Západnej Austrálii vytvára 200 km dlhá doleritová dajka samostatné pásmo norseman–wiluna. V oblasti tejto dajky medzi Norseman a Kalgoorlie, sa nachádza najväčšia austrálska baňa na zlato The Super Pit.
Využitie
Hornina sa pre svoju vysokú pevnosť, podobne ako bazalt, s ktorým často asociuje, používa ako kamenivo pri stavbe ciest.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2017
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2017 boli 19. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien, ktoré organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Uskutočnili sa v dňoch 31. marca až 7. apríla 2017 v americkom meste Plymouth. Titul majsteriek sveta z roku 2016 obhájili hokejistky USA.
O udržanie
vyhralo 2:1 na zápasy. Do I. A divízie napokon nezostupuje nikto, pretože IIHF 19. mája 2017 rozhodla, že Top divízia bude rozšírená z 8 na 10 tímov. To znamená, že v sezónach 2017 a 2018 nezostúpi žiaden tím zo žiadnej divízie MS.
Nižšie divízie
Šieste tímy z divízií mali pôvodne zostúpiť do nižšej divízie, ale kvôli rozšíreniu Top divízie z 8 na 10 tímov napokon nezostúpil nikto.
I. A divízia
Turnaj I. A divízie MS 2017 sa hral v Grazi v Rakúsku od 15. do 21. apríla 2017.
I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2017 sa hral v Katoviciach v Poľsku od 8. do 14. apríla 2017.
II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2017 sa hral v Kangnungu v Kórejskej republike od 2. do 8. apríla 2017.
Kvalifikácia II. B divízie
Kvalifikácia II. B divízie sa hrala v Tchaj-peji na Taiwane od 12. do 17. decembra 2016.
Saint-Avit (Landes)
Saint-Avit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lamaids
Lamaids je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Lamaids má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Lamaids má 159 obyvateľov (2009).
Saint-Barthélemy (Landes)
Saint-Barthélemy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hydrometria
Hydrometria je časť hydrológie zaoberajúca sa spôsobmi merania hydrologických prvkov ako sú zrážky, charakteristiky podzemných vôd alebo prietok povrchových tokov, potrebnými prístrojmi, ako aj metódami ich získavania, prenosu, spracovania a archivácie hydrologických údajov.
Hydrometria je široko používaná pri výskume fyzikálnych javov, hlavne v experimentálnej hydroaeromechanike. Využíva sa tiež v leteckom, chemickom a potravinárskom priemysle, pri ťažbe zemného plynu a ropy a iné.
DDR-Oberliga
DDR-Oberliga bola najvyššia futbalová liga v Nemeckej demokratickej republike. Liga bola založená v roku 1948 a nahradila tak ligový systém z čias nacistického Nemecka. Po zjednotení Nemecka východonemecké ligy zanikli a kluby, ktoré v nich hrali boli preradené do rôznych (západo) nemeckých futbalových súťaží.
Vznik súťaže
Oficiálna súťaž vznikla so vznikom NDR v roku 1949 pod názvom DS-Oberliga (Deutscher Sportausschuss Oberliga). Svoj neskorší názov DDR-Oberliga dostala až v roku 1958. Počiatky súťaže boli poznačené častými zmenami v počte účastníkov ligy, počte zostupových pozícií, ale predovšetkým častými zmenami názvov klubov, ktoré túto súťaž hrali. V rámci Východného Nemecka nezostal z politických dôvodov prakticky žiadny predvojnový futbalový klub, skoro všetky boli vytvorené až po vojne tak, aby boli po všetkých stránkach v súlade s novou ideológiou krajiny. K stabilizácií súťaže došlo až v sezóne 1954/55, kedy bol počet účastníkov súťaže stanovený na čísle 14. Tento počet vydržal až do zániku súťaže po zjednotení Nemecka.
Zánik súťaže
Po zjednotení Nemecka v roku 1990 sa odohrala ešte jedna sezóna všetkých futbalových súťaží vo Východnom Nemecku. Za poslednú sezónu je teda považovaný ročník 1990/91. Tento ročník bol neskôr oficiálne premenovaný na NOFV-Oberliga, teda Nordostdeutsche Fußballverband Oberliga. Podľa poradia, na ktorom jednotlivé kluby v jednotlivých súťažiach skončili, boli v nasledujúcej sezóne zaradené do (západo) nemeckých súťaží. Do najvyššej nemeckej súťaže Bundesligy sa dostali prvé dve mužstva z tabuľky a to posledný majster východonemeckej ligy FC Hansa Rostock a druhý tím tabuľky Dynamo Dresden. Ďalších 10 tímov bolo preradených do 2. Bundesligy a posledné dva kluby museli hrať v ďalšom ročníku 3. nemeckú liga.
Hrací systém
Hracia doba bola zachovaná už z predvojnového obdobia, keď sa hralo systémom jeseň – jar. Iba na krátky čas medzi rokmi 1956 a 1960 sa zmenil systém podľa sovietskeho vzoru na jar – jeseň. Práve prechod na nový (sovietsky) systém spôsobil, že sa v roku 1955 hrala jedna, tzv. prechodná sezóna, ktorú vyhral klub Wismut Karl-Marx-Stadt. Táto sezóna sa však nepovažuje za riadnu a preto sa klubu, ktorý v nej vyhral, neráta daný titul k ostatným. Samotný hrací systém bol klasický, keď každý klub hral raz doma a raz vonku s každým súperom z tabuľky (Teda v prípade, ak súťaž mala 14 členov, hralo sa spolu 26 zápasov, 13 doma, 13 vonku.). Jediná výnimka je sezóna 1961/62, kedy sa súťaž vracala k pôvodnému nemeckému systému jeseň – jar. Vtedy hrali tímy až 3 zápasy s každým súperom, raz doma, raz vonku a raz na neutrálnej pôde. Počet zostupujúcich tímov sa ustálil v roku 1954 na dva. Kluby, ktoré zostúpili, hrali v nasledujúcom ročníku druhú ligu, ktorá sa nazývala DDR-Liga. Keďže druhá najvyššia východonemecká súťaž sa väčšinu svojej existencie delila na skupiny podľa územia štátu, zostupujúce kluby vypadávali podľa svojej geografickej polohy.
Politické vplyvy
Východonemecký futbal, podobne ako ostatné športy v krajine, bol často pod silným politickým vplyvom. Tento vplyv sa prejavil už v prvej sezóne v roku 1948, ktorá sa odohrala ešte v rámci sovietskej okupačnej zóny, kedy sovietske okupačné úrady zakázali z politických dôvodov víťazovi súťaže účasť v bojoch o celonemecký titul. Klub SG Planitz sa tak vôbec nemohol uchádzať o nemecký titul.
Ďalším klubom, ktorý doplatil na politické rozhodnutie bol klub BSG Turbine Halle. Tento získal na prelome 40tych a 50tych rokov dva majstrové tituly, no ani to nezabránilo nútenému preradeniu celého futbalového oddielu do iného klubu už dva roky po poslednom titule. BSG Turbine Halle bolo dokonca preradené až do tretej najvyššej súťaže. Nový klub však až do zániku súťaže nedokázal nadviazať na úspechy svojho predchodcu.
Klubom, ktorý tiež postihli politické rozhodnutia komunistického vedenia krajiny, bol majster zo sezóny 1953 SG Dynamo Dresden. Hneď nasledujúcu sezónu sa úspešný futbalový oddiel musel nútene na základe rozhodnutia šéfa tajnej polície Ericha Mielkeho presunúť do Východného Berlína a hrať za predchodcu neskoršieho klubu Berliner FC Dynamo. Erich Mielke bol totiž presvedčený, že úspešný by mal byť predovšetkým klub z hlavného mesta a nie kluby z regiónov. Dynamo Dresden bolo taktiež preradené do druhej ligy. Podobne, ako v prípade BSG Turbine Halle, ani tu nebol nový klub v lige vôbec úspešný a po čase dokonca zostúpil.
Politické rozhodnutie zasiahlo tiež klub BSG Wismut Aue. Neďaleko mesta Aue, kde tento klub sídlil sa nachádzalo väčšie mesto Chemnitz, ktoré bolo v roku 1953 z politických dôvodov premenované na Karl-Marx-Stadt. Keďže však Karl-Marx-Stadt nemalo v lige vlastný tím, politickí predstavitelia krajiny v roku 1954 rozhodli, že tím z Aute sa premenuje na SC Wismut Karl-Marx-Stadt, no nepresťahuje sa. Klub v tejto bizarnej situácií dokázal získať v druhej polovici 50tych rokov tri majstrovské tituly.
Ďalším klubom, ktorého postihli politické rozhodnutia predstaviteľov štátu bol Vorwärts der KVP Leipzig. V tomto prípade sa jednalo o vojenský klub, takže ako vojenský útvar sa musel na základe politického rozhodnutia viackrát sťahovať. V roku 1953 padlo rozhodnutie, že klub bude prevelený do hlavného mesta. Po presťahovaní do Východného Berlína sa klubu podarilo od roku 1958 do roku 1969 získať šesť majstrovských titulov. Avšak už dva roky po poslednom titule bolo opätovne rozhodnuté, že klub už pod názvom FC Vorwärts Berlin sa opäť presťahuje, tento raz do mesta Frankfurt nad Odrou, kde vznikol nový tím FC Vorwärts Frankfurt. Ani tento však nedokázal nadviazať na úspechy predchodcu.
Politické rozhodnutia veľmi zasiahli tiež futbal v meste Lipsko. Mesto najprv v roku 1953 prišlo o vojenský klub Vorwärts der KVP Leipzig, ktorý sa musel presťahovať do iného mesta. V meste však zostali dva kluby, a to BSG Chemie a SC Rotation. BSG Chemie dokonca získalo dva majstrovské tituly, posledný v roku 1964. Napriek tomu padlo rozhodnutie, že dva menované kluby sa spoja do jedného, čím vznikol nový klub SC Leipzig. Klub BSG Chemie tak musel byť založený v podstate opäť. Od tejto udalosti už žiadny klub z Lipska nezískal majstrovský titul.
V roku 1953 tiež bolo rozhodnuté, že v Sasku je dostatok futbalových klubov, naopak na severe krajiny nebol žiadny. Preto sa musel klub BSG Empor Lauter presunúť na sever do mesta Rostock, kde vznikol nový klub SC Empor Rostock.
V roku 1974 vyhral klub 1. FC Magdeburg Pohár víťazov pohárov. Ako jediný východonemecký klub zvíťazil v jednom z európskych pohárov, no aj v tomto prípade sa musel neskôr podvoliť politickému rozhodnutiu. Ako víťaz Pohára víťazov pohárov mal nastúpiť do zápasu Superpohára UEFA proti víťazovi Pohára majstrov európskych krajín, ktorým bol však v danom roku Bayern Mníchov. Keďže sa jednalo o tím zo Západného Nemecka, k vzájomnému zápasu vôbec neprišlo.
V 70tych rokoch vládli vo Východom Nemecku dva kluby, SG Dynamo Dresden a 1. FC Magdeburg. Vtedy zasiahol opäť šéf tajnej polície Erich Mielke, ktorý bol stále nespokojný, že lige vládnu kluby z regiónov. Tento raz však nesiahol k presunu hráčov, ale rozhodol sa, že tajná polícia začne ovplyvňovať zápasy tak, aby pomohli jeho obľúbenému policajnému klubu z hlavného mesta Berliner FC Dynamo. Vďaka tejto silnej podpore získalo BFC Dynamo od roku 1979 desať majstrovských titulov v rade. Nešportové dôvody úspechu tohto klubu sa prejavili na európskej scéne, kde klub v tomto období vypadával často už v prvom kole.
Lalizolle
Lalizolle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Lalizolle má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Lalizolle má 374 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Dobre
Gmina Dobre môže byť:
Gmina Ujazd
Gmina Ujazd môže byť:
Syvakivci
Syvakivci (Syvyvkivci) je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 795 obyvateľov.
Smrk (prírodná rezervácia)
Ochrana
Predmetom ochrany sú zvyšky prirodzených smrekových bučín s prímesou bielej jedle a javorom horským so zachovanými dynamickými procesmi prebiehajúcimi v prirodzených ekosystémoch; striedajú sa rôzne typy biotopov od pramenísk po kamenisté až balvanité sutiny.
Flóra
Dominantnou drevinou rezervácie je smrek obyčajný, občas sa tu vyskytuje buk lesný a jarabina vtáčia, ďalšie stromy len ojedinele. V bylinnom poschodí v rezervácii rastie hlavne smlz chĺpkatý, chlpaňa lesná, sedmokvietok európsky, srnovník purpurový, brusnica čučoriedková, papraď rozložená, metluška krivolaká, kyslička obyčajná alebo tôňovka dvojlistá. Zriedkavo sa vyskytuje beskydský endemit prilbica tuhá moravská.
Fauna
Okrem klasických obyvateľov českého lesa sa v rezervácii vyskytujú hlavne živočíchy náročnejšie na pokoj. Z vtákov rezerváciu obýva napr. hlucháň hôrny, jariabok hôrny, tesár čierny, ďateľ veľký, žlna sivá, jastrab veľký, sova obyčajná, drozd kolohrivec, vrchárka modrá, žltochvost hôrny, príležitostne aj bocian čierny alebo krkavec čierny. Rezervácia Smrk je trvalým biotopom rysa ostrovida a niekoľkokrát tu bol pozorovaný medveď hnedý, pri úpätí hory boli zaznamenané stopy vlka. Tieto veľké šelmy sem prechádzajú zo slovenských hôr.
Gmina Zakrzewo
Gmina Zakrzewo
Gmina Dobra
Gmina Dobra môže byť:
Gmina Dąbrowa
Gmina Dąbrowa môže byť:
Gmina Dąbie
Gmina Dąbie môže byť:
Saint-Cricq-Chalosse
Saint-Cricq-Chalosse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Langy
Langy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Langy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Langy má 239 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Superskupina (rozlišovacia stránka)
Superskupina môže byť:
Lavault-Sainte-Anne
Lavault-Sainte-Anne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Lavault-Sainte-Anne má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Lavault-Sainte-Anne má 1197 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Cricq-du-Gave
Saint-Cricq-du-Gave je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Druhý nicejský koncil
náhľad|Miesto konania koncilu - dnes už bývalý chrám Hagia Sophia v meste İznik (Nikaia) Druhý nicejský koncil bol ekumenický koncil, ktorý sa konal v dňoch 24. septembra až 23. októbra 787 v meste Nikaia (lat. Nicaea; dnes mesto İznik v Turecku). Zvolala ho byzantská cisárovná Irena. Koncilu predsedal konštantínopolský patriarcha Tarasios a zúčastnili sa ho i vyslanci rímskeho pápeža Hadriána I.
Katolícka, starokatolícka i ortodoxná cirkev považujú Druhý nicejský koncil za 7. ekumenický koncil. V rámci protestantizmu sa vyskytujú veľmi rôznorodé názory, od principiálneho uznania záverov tohto koncilu až po ich úplné odmietnutie.
Závery
Vo svojej odpovedi na spor o ikony Druhý nicejský koncil špecifikoval správne chápanie úcty k týmto posvätným obrazom.
Koncil, s odvolaním sa na cirkevnú Tradíciu, definoval:"„... je dovolené stvárňovať podobu prevzácneho a životodarného kríža i úctyhodné sväté obrazy, maľujúc farbami ako i vo forme mozaiky či tvoriac z akýchkoľvek iných vhodných materiálov, zvlášť v svätých Božích chrámoch na posvätných nádobách a rúchach, na stenách alebo tabuliach, totiž ako obrazy nášho Pána a Boha a Spasiteľa Ježiša Krista ako i našej nepoškvrnenej Vládkyne, svätej Božej rodičky, a úctyhodných anjelov a všetkých svätých a požehnaných mužov.""Pretože čím častejšie oko hľadí na tieto obrazné stvárnenia, tým viac si budú tí, ktorí sa na ne dívajú, pripomínať ich (skutočné) predobrazy a prebúdzať v sebe túžbu po týchto (predobrazoch), uctievajúc ich bozkami a prednášajúc modlitby. Teda nie, že by týmto obrazom samotným prináležalo uctievanie, v zmysle viery v ne, aké patrí len Bohu!""Úcta preukázaná obrazu je (v konečnom dôsledku výhradne) úctou k jeho skutočnému predobrazu a kto sa modlí k obrazu, modlí sa vlastne k tomu, koho (v skutočnosti) obraz znázorňuje.“"V tejto záležitosti sa tak koncil v podstate pridal k argumentácii Jána Damascénskeho.
Ikonoklastický koncil, ktorý sa konal v roku 754 v meste Hiereia, bol vyhlásený za „pseudosynodu“ a jeho závery za neplatné.
Lapalisse (obec)
Lapalisse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Lapalisse má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Lapalisse má 3 162 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Laprugne
Laprugne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Laprugne má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Laprugne má 361 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Cricq-Villeneuve
Saint-Cricq-Villeneuve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Meni
Meni bol staroegyptský vládca – král ranodynastického obdobia, ktorého staroveká historická tradícia označuje ako zjednotiteľa Horného a Dolného Egypta a zakladateľa prvej dynastie. Panoval okolo roku 3000 pred Kr. Jeho totožnosť je predmetom práve prebiehajúcej vedeckej diskusie, aj keď ho aj napriek odlišnej titulatúre tradičná egyptológia spája s faraónom Narmerom, ktorému sa tiež pripisuje zjednotenie Egypta. Je možné, že ide o pololegendárnu postavu, príp. sa jeho menom v neskoršej tradícii označovalo niekoľko prvých egyptských panovníkov – zakladateľov štátu.
Historický kontext
Staroveká tradícia pripisuje Menimu zjednotenie Horného a Dolného Egypta do jedného štátneho útvaru a označuje ho za zakladateľa, a teda prvého panovníka 1. dynastie. Napriek tomu sa neobjavuje na častiach Kráľovských análov (Káhirská a Palermská tabuľa), z ktorých sú dnes známe len niektoré fragmenty. Objavuje sa až v neskorších textoch ako prvý ľudský vládca Egypta, priamo nastupujúci na trón po bohovi Horovi. Objavuje sa v ešte neskorších kráľovských zoznamoch tiež ako prvý ľudský panovník. Vystupuje aj v démotickej próze grécko-rímskeho obdobia. Je to doklad, aký význam mala jeho postava v egyptských dejinách, podobne ako Romulus a Rémus pre staroveký Rím. Staroveký dejepisec Manehto spomína ako „viedol vojsko cez hranicu a vybojoval si veľkú slávu.“
Hlavné mesto
Manehto spája antické mesto Cenej (Tinis) s 1. a 2. dynastiou a Meniho spomína s prídomkom ako „Menes Tinidčan“. Herodotos Manehtovi protirečí tvrdením, že založil nové hlavné mesto Memfis (Inebuhedž → Mennofer), na mieste, kde odklonil hrádzou tok rieky Níl. Manehto pripisuje založenie mesta jeho synovi, kráľovi Atotovo a panovníkov nazýva faraónmi až od „memfidskej“ 3. dynastie.
Kultúrny vplyv
Diodoros Sicílsky tvrdil, že Meni zaviedol kult niektorých bohov a elegantnejší a luxusnejší životný štýl. Proti tomu vystúpil podľa Plutarcha faraón 24. dynastie Tefnacht, ktorý nechal vytesať na jeden stĺp v Tébach Meniho prekliatie za vynález luxusu.
Epizóda s krokodílom
Diodoros zaznamenal udalosť z Meniho života. Podľa kňazov krokodílieho boha Sobeka Meniho na poľovačke napadli vlastní psi. Zachránil sa pred nimi tak, že preplával jazero Moeris (dnešné Birket Karún vo Fajjúmskej oáze) na chrbte krokodíla a z vďaky k Sobekovi založil mesto Šedet (Krokodilón polis).
Smrť
Manehto spomína, že vládol 62 rokov a zomrel pri love hrochov, keď ho jeden z nich odniesol.
Ďalšia súvislosť
Niektorí odborníci súdia, že meno kráľa Minóa, ktorý vládol starovekej Kréte (minojská kultúra), je odvodené z mena „Menes“, rovnako ako je titul cisár a cár odvodené z mena „Caesar/Cézar“.
Meni, Narmer a Aha
Skoro úplná absencia akejkoľvek stopy po Menim v archeologických nálezoch, s porovnateľne bohatším dôkazovým materiálom možno posledného preddynastického faraóna Nermera, ktorému tradícia pripisovala prosperitu krajiny a archeologické nálezy jasný nárok na pozíciu zjednotiteľa štátu, dala príležitosť vzniku teórie identifikujúcej Meniho s Narmerom.
Turínsky a Abydoský kráľovský zoznam, ktoré sú vo všeobecnosti prijímané ako vierohodné zdroje, zobrazujú mená oboch paní faraónov, nie ich Horove mená, a sú dôležitými prameňmi pri hľadaní súvislostí s ďalšími záznamami, tzn. mená oboch paní z kráľovských zoznamoch, Horove mená z archeologických nálezov a niekoľko mien uvádzaných Manehtom alebo ďalšími historickými zdrojmi. Flinders Petrie sa pokúsil ako prvý priradiť k sebe mená z týchto zdrojov a zaradiť ich: Itetiho k (Horovi) Džerovi ako tretieho faraóna 1. dynastie, Tetiho k (Horovi) Ahovi ako druhého, a Meniho k (Horovi) Narmerovi ako prvého. vidí tento rad ako „extrémne pravdepodobný“, zase pokladá za prvého faraóna (Hora) Ahu a stotožňuje ho s Menim.
Totožnosť s Narmerom
Na známej palete z Nechenu (Hierakón polis) je faraón Narmer zobrazený s bielou korunou Južného Egypta a červenou Severného Egypta, a tak sa zdá, že už v jeho období bol Egypt zjednotený. – Je však tiež pravdepodobné, že Narmer len úspešne skončil vojenskú opráciu proti Dolnému Egyptu a samozrejme sa ukázal v kráľovských insigniách svojho porazeného protivníka. To však neznamená, že bol v tom čase uznávaným vládcom celého Egypta. spomína menej pravdepodobnú možnosť, že paleta zobrazuje koniec vojenského konfliktu s obyvateľmi Palestíny, nie Dolného Egypta.
Na kamennej hlavici palcátu z Nechenu je Narmer vyobrazený ako účinkuje v rituály slávnosti Sed. Pred ním sa nachádza svätyňa (reput/džebaut) so zahalenou postavou. Niektorí egyptológovia ako Percy E. Newberry vidia v kultovom objekte reprezentáciu božstva. Je však tiež možné, že vo svätyni sa nachádza Narmerova budúca manželka princezná Neithotep, v tom prípade by sa však musela scéna interpretovať ako svadobná slávnosť. – Werner Kaiser a Günter Dreyer sa v tejto súvislosti prikláňajú k druhej alternatíve a podľa nich nejde o božstvo ale o svadobný rituálu, a Neithotep stotožňujú s faraónom Tetim, druhým panovníkom 1. dynastie podľa Turínskeho kráľovského zoznamu, s ktorým je tradične spájaný Aha.
Totožnosť s Ahom
Túto hypotézu naznačuje káhirský fragment Kráľovských análov (Palermskej dosky), na ktorej sa nachádza medzi Ahom a Džerom ešte jeden panovník s krátkym obdobím vlády. A pretože Džer je stotožnený na káhirskom fragmente s menom „Iteti“, ostáva v tomto prípade pre Ahu meno „Meni“ a meno „Teti“ pre ďalšieho samostatného vládcu. – Proti tomu stojí fakt, že časť kráľovskej titulatúry, trónne a vlastné meno, t. j. mená v kartušiach, sa v období panovania Ahu ešte nepoužívali, a narábanie s menami „Meni“, „Teti“ alebo „Iteti“, ktoré sú tohoto druhu, je podľa súčasných poznatkov anachronizmom.