cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tatra K2S
Prevádzka
Prvá električka K2 bola na typ K2S zmodernizovaná v roku 1998, premiéra vozňa č. 7101 (pri prestavbe sú električky prečíslované na súvislý rad) pre verejnosť prebehla 31. júla toho roku, keď bola vystavená pri príležitosti otvorenia zrekonštruovaného Kamenného námestia. Skúšobné jazdy sa začali na jeseň 1998. Ešte v tom istom roku boli modernizované ďalšie dve električky, v roku 1999 ďalšie dve. Posledný vozeň s výzbrojou TV14 (č. 7106) bol rekonštruovaný v roku 2000. Prestavby na typ K2S prebiehali v počte dvoch až štyroch vozňov ročne do roku 2006 (posledná električka č. 7125). Vozeň č. 7121 (modernizovaný v roku 2005) bol pri modernizácii upravený na školský.
V roku 2007 bola vyrobená prvá električka K2S s novou skriňou vozňa (č. 7126), ďalšie vozne nasledovali v rokoch 2008 a 2009 (do č. 7134). Posledným vozňom K2S je električka č. 7135 (prestavba v roku 2009), pri ktorej modernizácii bola opäť využitá aj pôvodná karoséria.
Modernizácia starších vozňov K2 na typ K2S a takisto aj novostavby vozňov K2S prebiehali vo spoločnosti Pars nova s Šumperku.
Saint-Laurent-Médoc (kantón)
Saint-Laurent-Médoc je francúzsky kantón v obvode Lesparre-Médoc v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvoria ho 3 obce.
Lesencefalu
Lesencefalu je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Má rozlohu 719 ha a žije tu 313 obyvateľov (2007).
Autsajdri
Autsajdri je populárny slovenský rozhlasový sitkom vysielaný Slovenským rozhlasom.
Dej
Dej sa odohráva v mestečku Bez mena. Oskar Pfundtner ako primátor mestečka, Amália ako vedúca školskej jedálne, Roland ako gymnazista, Anténa ako vysokoškoláčka - začínajúca žurnalistka a babka ako všetko večne kritizujúca dôchodkyňa vedia riešenie "bežných" problémov poriadne zamotať a spestriť.
Achája
Achája (zriedkavo Achaia; novogr. Achaia, lat. Achaea) môže byť:
Tatra K2R
Dejiny
Z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov sa od roku 1998 pristúpilo k obmedzenejším modernizáciám. Tak vznikol typ K2R.03. Vzhľadom aj technicky je takmer totožný so svojim predchodcom, odlišuje sa v niekoľkých detailoch. Rekonštrukcia 7 vozňov prebehla v šumperskom Parse.
Achája
Achaia alebo Achája je dnes aj administratívna jednotka Grécka (predtým okres, teraz krajská jednotka), pozri Achaia (časť kraja)
Tatra K2R
Modernizácia
Typ K2R.03 je takmer totožný s K2R. Odlišné sú iba dvere (boli ponechané pôvodné), pôvodné sú aj laminátové sedadlá (doplnené o čalúnenie) a niekoľko ďalších detailov predovšetkým v interiéri vozidla, čím sa cena za modernizáciu znížila.
Achája
Achaia je planétka, pozri 1150 Achaia.
Tatra K2R
Prevádzka
Modernizácie na typ K2R prebiehali v rokoch 1995 až 1998.
Bell 206
Bell 206 je označenie pre rodinu ľahkých viacúčelových helikoptér, ktoré existujú ako v jedno-, tak v dvojmotorovej verzii. Helikoptéry vyrába spoločnosť Bell Helicopter Textron v výrobnom závode v kanadskom Mirabelu v Quebecu. Pôvodne bol vyvinutý model Bell YOH-4 pre letecký program Spojených štátov a Bell 206 sa mal stať jeho nasledovníkom určeným pre vojenské účely. S prebudovaným drakom sa vrtuľníky Bell 206 začali úspešne predávať i pre komerčné účely ako päťmiestny Bell 206A JetRanger. Pre vojenské účely nakoniec vznikol z modelu Bell 206 vrtuľník Bell OH-58 Kiowa. Spoločnosť Bell predstavila neskôr predĺženú sedemmiestnu verziu s označením LongRanger, ktorá neskôr začala byť dodávaná i ako dvojmotorová s označením TwinRanger, zatiaľ čo spoločnosť Tridair Helicopters označila podobný dvojmotorový vrtuľník ako Gemini ST. Označenie strojov Bell 206 podľa ICAO je v leteckých plánoch BO6 pre JetRanger a LongRanger a BO6T pre TwinRanger.
Tatra K2R
Prevádzka
Modernizácie na typ K2R.03 prebiehali v rokoch 1998 až 1999.
Nitrianske Rudno (obec)
Nitrianske Rudno je obec na Slovensku v okrese Prievidza, ležiaca v Rudnianskej kotline v nadmorskej výške  Obec je obklopená prírodnou panorámou, ktorú zo západu vytvára Strážovské pohorie Nitrických vrchov a od severovýchodu Strážovské pohorie Malej Magury.
Bell 206
Vývoj
náhľad|vľavo|Bell YOH-4A náhľad|vľavo|Experimentálny Bell 47 XH-13F 14. októbra 1960 americké námorníctvo vyzvalo 25 výrobcov vrtuľníkov na podanie ponuky na dodanie ľahkých vrtuľníkov určených na pozorovanie. Do súťaže sa prihlásili letecké spoločnosti Hiller Aircraft i Hughes Helicopters, vrátane spoločnosti Bell. Bell ponúkol vrtuľník YHO-4. 19. mája 1961 boli vyhlásení víťazi: Bell a Hiller Aircraft.
Lesenceistvánd
Lesenceistvánd je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Má rozlohu 864 ha a žije tu 1006 obyvateľov (2007).
Nitrianske Rudno (obec)
Vodstvo
Popri obci preteká rieka Nitrica, na ktorej bola v rokoch 19511958 vybudovaná vodná nádrž s celkovým objemom 4,410 mil. m³ so zatopenou plochou 89,7 ha. Nádrž slúži prioritne pre tepelnú elektráreň v Novákoch a NCHZ.
Bell 206
Vývoj
Spoločnosť Bell vytvorila nový model YOH-4A, ktorý sa stal predchodcom modelu 206. V roku 1962 bolo postavených päť prototypov, ktoré boli určené na vojenské testovanie a na skúšobné lety. Prvý prototyp vzlietol 8. decembra 1962. Stroje Bell YOH-4A boli však v porovnaní s vrtuľníkmi iných výrobcov často označované ako "škaredé káčatká". V súťaži bol nakoniec v máji 1965 vybraný model Hughes OH-6.
Nitrianske Rudno (obec)
Vodstvo
Cez obec pretekajú tri potoky:
Bell 206
Vývoj
Potom, keď model YOH-4A nebol vybraný v súťaži na vojenské účely, hľadala spoločnosť Bell cestu, ako skonštruovať vrtuľník pre komerčné účely. Okrem kritizovanej podoby vrtuľníka problémom bola aj veľkosť nákladného priestoru. V zadnej časti vrtuľníka sa mohli prepravovať maximálne tri osoby. Bolo potrebné prebudovať trup vrtuľníka, aby v porovnaní s modelom YOH-4A bol elegantnejší a  aby priestor pre náklad bol väčší aspoň o. Nový prebudovaný stroj označili ako 206A a prezident Bell-u, Edwin J. Ducayet, mu dal prídavok JetRanger čím naznačil nový smer vývoja vrtuľníkov firmy Bell od doby, kedy bol vyrobený model Bell 47J Ranger.
Nitrianske Rudno (obec)
Geomorfologické celky
Obec je obklopená pohorím Strážovské vrchy, špecificky jeho geomorfologickými podcelkami:
Bell 206
206L LongRanger
náhľad|vľavo|Bell 206L-1 LongRanger Model 206L LongRanger je dlhší variant štandardného modelu 206. Je predĺžený o a ponúka miesto pre sedem osôb. Od prvého predstavenia LongRangerov v roku 1975 vyrobil Bell viac ako 1700 kusov všetkých variantov a typov. V roku 1981 predstavili vojenský variant, ktorý niesol označenie TexasRanger. Pôvodná verzia 206L využívala turbohriadeľový motor Allison 250-C20B, ale každá novšia verzia disponovala výkonnejším motorom. Verzia 206L-1 mala motor 250-C28, v novších verziách 206L-3 a 206L-4 bol motor 250-C30P.
V roku 2007 spoločnosť Bell oznámila nový program modernizácie variantov 206L-1 a 206L-3, ktoré využívali komponenty z modernejšej verzie 206L-4. Modernizované varianty boli označené ako 206L-1+ a 206L-3+. Zmeny sa týkali predovšetkým v posilnení niektorých konštrukčných prvkov draka lietadla s využitím modernejších výkonnejších motorov, ktoré zvýšili maximálnu  vzletovú hmotnosť. 24. januára 2008 spoločnosť Bell Helicopter Textron oznámila že hodlá ukončiť výrobu variantu 206B-3.
Nitrianske Rudno (obec)
Geológia
Obec leží na fluviálnych sedimentoch, ktoré vystupujú v podobe dolinných terás, rieky Nitrica a priľahlých potokov. Podstatná časť obce leží na proluviálnych sedimentoch nízkych náplavových kužeľov, ktoré sa nachádzajú hlavne na úpätiach hôr. Ďalšou významnou zložkou sú flyše s prevahou pieskovcov, ktoré tvoria 50 m hrubé a niekoľko 100 m dlhé šošovkovité polohy. Prevažným horninovým typom sú stredo až hrubozrnné pieskovce (často vápenité) hnedej až hrdzavo žltohnedej farby.
Bell 206
Gemini ST a TwinRanger
Označenie TwinRanger bolo prvý raz použité v polovici 80. rokov, kedy bol vystavený prototyp stroja Bell 400 TwinRanger. Tento model sa však do sériovej výroby nedostal. V roku 1989 začala spoločnosť Tridair Helicopters vyvíjať dvojmotorový variant, ktorý mal pôvod v LongRangeri a dostal označenie Gemini ST. Prototyp vzlietol 16. januára 1991. Certifikácia mu bola udelená v novembri tohto istého roku. Certifikácia sa vzťahovala na prebudovanie verzií 206L-1S, 206L-3 a 206L-4S na dvojmotorové Gemini ST. Na začiatku roku 1994 bol stroj Gemini ST certifikovaný ako prvý stroj, ktorý môže lietať ako jedno – i dvojmotorový vo všetkých fázach lietania.
Spoločnosť Bell začala tiež vyvíjať dvojmotorový variant modelu 206. Ten bol označený ako 206LT TwinRanger. Vychádzal z variantu 206L-4 a bol rovnaký ako Gemini ST. Od l. januára 1994 do roku 1997 vyrobili len 13 kusov 206LT. TwinRanger bol väčšinou nahradzovaný modernejším strojom Bell 427.
Nitrianske Rudno (obec)
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pod názvom Ruda 1275. Z pôvodného názvu vyplýva, že obec sa vyvinula pôvodne z baníckej osady. V listine z roku 1348 už vystupuje pod menom Rudno. Pôvodne patrila obec zemianskemu rodu Diviackovcov, v 16. storočí Ujfalušiovcov a neskôr, žiaľ bez bližšie určeného časového obdobia, rodu Rudnayovcom. V roku 1788 v obci žilo 122 obyvateľov v 15 domov (z toho boli 4 zemianské domy a 11 poddanských domov). Miestni obyvatelia boli chudobní a zaoberali sa predovšetkým poľnohospodárstvom, čo sa čiastočne prenieslo aj do obecného erbu. Rudnayovci vlastnili aj obec Kršťanová Ves, ktorá je od roku 1924 súčasťou Nitrianskeho Rudna s jedným katastrálnym územím.
Bell 206
História letov
Prvý prototyp 206A vzlietol 10. januára 1966. JetRanger získal plnú certifikáciu Federal Aviation Administration (FAA) 20. októbra toho istého roku. Dodávky zákazníkom začali 13. januára 1967.
Nitrianske Rudno (obec)
Pamiatky
Dominantou obce je rímsko-katolícky kostol, ktorý bol v roku 18041816 postavený na mieste dreveného kostolíka zničeného požiarom. Kostol bol v roku 1991 zasvätený sv. Andrejovi-Svoradovi a Benediktovi.
Bell 206
História letov
náhľad|vľavo|Spirit of Texas, vrtuľník, ktorý ako prvý uskutočnil cestu okolo sveta V roku 1968 zakúpilo námorníctvo Spojených štátov stroje 206A ako cvičné vrtuľníky. Armáda Spojených štátov amerických sa rozhodla nakoniec pre stroje 206A, ktoré hodlala využiť i na prieskumné lety. Boli označené ako Bell OH-58 Kiowa.
Základné tvary i design strojov 206 sa od roku 1967 nezmenili. Bola však predstavená celá škála nových variantov. V roku 1971 bol predstavený nový JetRanger II a v roku 1977 ďalší zmodernizovaný variant s označením 206B-3 JetRanger III. JetRanger je obľúbený vrtuľník. Využívajú ho, okrem iných, napríklad, televízne spoločnosti na spravodajstvo. LongRanger využívajú najmä Vrtuľníkové záchranné zdravotné služby a používa sa aj ako transportný vrtuľník. 1. septembra 1982 sa vydali piloti H. Ross Perot Jr. a Jay Coburn vrtuľníkom na cestu okolo sveta. Cesta im trvala celkom 29 dní a tri hodiny a Bell 206L-2 sa stal 30. septembra 1982 prvým vrtuľníkom na svete, ktorý absolvoval cestu okolo sveta. V roku 1983 sa stal austrálsky obchodník Dick Smith prvým pilotom na svete, ktorý absolvoval sólovú cestu okolo sveta za 260 letových hodín. Počas cesty tankoval palivo na kontajnerovej lodi medzi Japonskom a Aleutskými ostrovmi.
22. júla 1994 bol prekonaný nový svetový rekord v lete okolo sveta. Pilot Ron Bower vzlietol z Hurtsu v Texase 24. júna 1994 a vrátil sa za 24 dní, 4 hodiny, 36 minút a 24 sekúnd. Letel priemernou rýchlosťou 35,62 uzlov (65,/h). Jeho stroj bol vybavený prídavnou palivovou nádržou o objeme 91 litrov.
JOMA Extraliga vo futsale 2006/07
JOMA Extraliga vo futsale 2006/07 bol 14. ročník slovenskej extraligy vo futsale, najvyššej futsalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje združenie Slovenský futsal. V súťaži účinkovalo 12 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Víťazom sa tretíkrát za sebou stalo družstvo Slov-Matic FOFO Bratislava a kvalifikovalo sa tak do futsalového pohára UEFA.
Bell 206
Civilné verzie
náhľad|Bell 206A náhľad|Bell 206B JetRanger III náhľad|Bell 206L TexasRanger v roku [[1981]]
Vojenské verzie
náhľad|vpravo|Americký armádny Bell OH-58C Kiowa (206A-1) na letisku Castle Ashby v [[Anglicko|Anglicku]]
JOMA Extraliga vo futsale 2006/07
Konečné poradie
Pozn.: V báraži o účasť v extralige 2007/08 súťažili okrem Malaciek aj 4 regionálni víťazi: Kláštorná Košice, Neografia Martin, KPP Barabéri Bratislava a CVS JAKO Borský Mikuláš.
Bell 206
Vrtuľníky Bell 206 v Česko-Slovensku a na Slovensku
náhľad|vľavo|Vrtuľník Bell 206L-4T Firma CAR Car Auto Rent si prenajala v roku 1990 od MHS Helicopter – Flugservice vrtuľník Bell 206L D-HHOO. Po dvojmesačnej prevádzke ho pre administratívne problémy vrátila. Od 28. apríla 1991 sa v Prahe, Ostrave, Bratislave, Nových Zámkoch, Banskej Bystrici a v Poprade predvádzal vrtuľník Bell 206L3 Long Ranger D-HIBS. Firma BEL-AIR, s.r.o. v dňoch 15. novembra až 19. novembra 1991 zabezpečila preškolenie pilotov na Bell 206L-3 vo Forth Worth. V Bratislave v marci 1992 bol zdokonaľovací výcvik na Bell 206L-3 C-FLWC (OK-WIO). Od 12. apríla 1992 vrtuľník OK-WIO lietal v službách leteckej záchrannej služby v Ostrave (Krištof 5) a OK-WIP a na Slovensku – od 12. apríla v Banskej Bystrici a v Bratislave. Dňa 28. mája 1996 bol predvedený v Mladej Boleslavi vrtuľník Bell 407 N407SF. Firma REGIONAL HELI SERVICE, ktorú založili 29. októbra 1997 od 1. apríla 1998 využívala v Žiline vrtuľník Mil Mi-2 a neskôr Bell 206 L4T. Na Slovensku od roku 1998 Bell 407 OM-ZSS mala firma Air - Transport Europe. Slúžil v bývalej Leteckej záchrannej službe Košice. Bol predaný vo februári 2000
Nitrianske Rudno (obec)
Graf vývoja počtu obyvateľstva za roky 1869-2021
{"version":2,"width":421,"height":217,"data":[{"name":"table","values":[{"x":1869,"y":436},{"x":1880,"y":503},{"x":1890,"y":489},{"x":1900,"y":517},{"x":1910,"y":612},{"x":1924,"y":733},{"x":1930,"y":679},{"x":1940,"y":802},{"x":1948,"y":706},{"x":1961,"y":1032},{"x":1970,"y":1220},{"x":1991,"y":1792},{"x":2001,"y":1900},{"x":2011,"y":1937},{"x":2021,"y":1925}]}],"scales":[{"name":"x","type":"ordinal","range":"width","zero":false,"domain":{"data":"table","field":"x"}},{"name":"y","type":"linear","range":"height","nice":true,"domain":{"data":"table","field":"y"}}],"axes":[{"type":"x","scale":"x"},{"type":"y","scale":"y"}],"marks":[{"type":"rect","from":{"data":"table"},"properties":{"enter":{"x":{"scale":"x","field":"x"},"y":{"scale":"y","field":"y"},"y2":{"scale":"y","value":0},"fill":{"value":"steelblue"},"width":{"scale":"x","band":"true","offset":-1}}}}]}
NGC 6361
NGC 6361 (tiež Arp 124) je je pár interagujúcich galaxií v súhvezdí Drak, ktorý objavil americký astronóm Lewis A. Swift 18. augusta 1886. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi eliptické galaxie blízko špirálových galaxií a narušujúce ich.
Nitrianske Rudno (obec)
Skladba obyvateľov podľa národnosti a vierovyznania
Obyvateľstvo je z hľadiska národnosti homogénne. Slovenskú národnosť podľa údajov z roku 2001 malo 99,05% obyvateľov. Iné národnosti nie sú významnejšie zastúpené.
Z hľadiska vierovyznania je obyvateľstvo taktiež homogénne. K rímskokatolíckej cirkvi sa podľa údajov z roku 2001 hlásilo 90,05% obyvateľov.
NGC 6361
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Bell 206
Špecifikácia (206B-3)
náhľad|Mapa vojenských používateľov (2006) náhľad|Bell 206 JetRanger [[Los Angeles Police Department]]
Nitrianske Rudno (obec)
Šport
náhľad|Preteky motocross-u 2018 v areáli Kaňová
Športové areály
náhľad|Preteky RudnoCupu 2019 na miestnej priehrade V obci sa nachádzajú 2 multifunkčné ihriská. Jedno multifunkčné ihrisko stojí v areáli Základnej školy Nitrianske Rudno, ktoré je širokej verejnosti prístupne v akýkoľvek čas, okrem času školskej výuky. Druhé multifunkčné ihrisko stojí v areáli Campingu Nitrianske Rudno, kde je však nutné si za poplatok rezervovať termín. K dispozícii je aj ihrisko na plážový volejbal. Okrem iného sa tu nachádza aj motokrosový areál - Kaňová. V letnom období miesta priehrada premieňa na najväčšie športovisko v okolí. Okrem kúpania sa využíva aj na rôzne vodné športy, napríklad jachting, surfing či plavbu na vodných bicykloch a člnoch.
Poluvsie (okres Prievidza)
Poluvsie je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Nitrianske Rudno (obec)
Cestné komunikácie
Obec leží na cestnej komunikácii II/574 v smere na juh na Diviacku Novú Ves a Majer (Nitrianske Sučany), kde sa napája na cestu I/9 a v smere na sever na Valaskú Belú. V obci sa nachádza aj križovatka ciest II/574 a III/1774 smerom na Šútovce a Bojnice.
Poluvsie (okres Prievidza)
Poloha
Nachádza sa 8 km severne od mesta Prievidza v Hornonitrianskej kotline, na sútoku rieky Nitra a potoka Kravská (zaužívaný názov Lubená). Na východnom okraji obec ohraničuje rieka Nitra, na západe sa dvíhajú výbežky pohoria Malá Magura. Chotár Poluvsia susedí s obcami Nedožery-Brezany, Pravenec, Nitrianske Pravno, Malinová a Lazany.
Nitrianske Rudno (obec)
Verejná doprava
V obci sa v súčasnosti nachádzajú 4 autobusové zastávky:
Poluvsie (okres Prievidza)
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Poluvsí pochádza z roku 1358, kedy patrilo panstvu Prievidza. V 15. storočí už obec spadala pod bojnické panstvo a v roku 1675 v nej žilo 54 osôb. Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom, no pôsobil tu aj jeden mlynár a kováč. Na konci 19. storočia žilo v Poluvsí už viac ako 200 obyvateľov a rozvojom dopravy a zlepšením životných podmienok ich počet rýchlo rástol. Možnosť pracovať vo vznikajúcich priemyselných závodoch a v poľnohospodárstve prispela k jej rozvoju na modernú obec.
Nitrianske Rudno (obec)
Verejná doprava
Autobusy prevádzkovateľa SAD Prievidza poskytuje pravidelné spoje do samotnej Prievidze, Novák, Sebedražia, Zemianských Kostolian, Valaskej Belej, Nevidzian, Čavoja, Temeša, Seče, Rudnianskej Lehoty a iných miest okresu Prievidza
Rekreácia
náhľad|Výhľad na obec z Malého Rokoša
Poluvsie (okres Prievidza)
Doprava
Železničná trať Prievidza - Nitrianske Pravno, vedúca západne od obce má staničnú zastávku v Pravenci časť kolónia. Popri trati vedie, rovnako mimo obce, cesta I/64, spájajúca Hornú Nitru s Rajeckou kotlinou a Žilinou a Turcom.
Nitrianske Rudno (obec)
Košútová skala
náhľad|Pohľad na zátoku priehrady v Nitrianskom Rudne
Školstvo
V súčasnosti v obci pôsobí materská škola aj základná škola.
Dejiny školstva
História miestneho školstva však siaha oveľa ďalej. Ako sa spomína v prvej školskej kronike, prvá rímsko-katolícka škola bola založená asi v roku 1828 vo vtedajšom farskom dvore a pozostávala z jednej izby, ktorá bola súčasne učiteľským bytom, kuchyňou i triedou. Školský rok začínal, keď napadol prvý sneh a končil, keď začali jarné práce na poli. V roku 1883 vznikla v obci Štátna ovocinárska škôlka, ktorej zakladateľom bol Dr. Eugen Sporzon, poslanec uhorského snemu. V roku 1903 presťahovali škôlku do Prievidze a bola základom pre výskumný ovocinársky ústav v Bojniciach.
Denis Myšák
Najmladšou osobnosťou pochádzajúcou z tejto obce je mladý úspešný športovec a reprezentant Slovenska v rýchlostnej kanoistike. Hoci sa narodil len v roku 1995, v roku 2015 už stihol získať na MS v Miláne zlatú medailu v K4 na 1000 m v zložení Denis Myšák, Erik Vlček, Juraj Tarr, Tibor Linka. O rok neskôr na ME v Moskve štvorkajak v rovnakom zložení opäť triumfoval na 1000 m a bol druhý na neolympijskej 500 m trati. Popri titule majstra sveta dosiahol najvýraznejší úspech ziskom striebornej olympijskej medaily z Ria v roku 2016 a bronzovej olympijskej medaily z Tokia v roku 2021.
Symboly obce
náhľad|Erb obce
Les Bizots
Les Bizots je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nástenný kvadrant (súhvezdie)
thumb|right|200px|Mapa súhvezdia Nástenný kvadrant. Nástenný kvadrant, lat. Quadrans Muralis bolo súhvezdie, ktoré zaviedol Jérôme Lalande v roku 1795. Nachádzalo sa medzi súhvezdiami Pastier, Drak a Herkules, blízko chvosta Veľkej medvedice. Jeho názov sa už nepoužíva, ale je po ňom pomenovaný meteorický roj Kvadrantídy.
Bývalé jasné hviezdy
Zdroj: SKY-MAP.ORG
Lesencetomaj
Lesencetomaj je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
NGC 1301
NGC 1301 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Blížkovice
Blížkovice je mestečko v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 218 obyvateľov, z toho 619 mužov a 599 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 38,2 roka, ženy 41,2 roka).
Krymská autonómna sovietska socialistická republika
Krymská autonómna sovietska socialistická republika bola súčasťou Ruskej SFSR (1921 – 1954) a Ukrajinskej SSR (1954 – 1992) ako autonómna republika. Rozprestierala sa na území polostrova Krym.
Prvá Krymská ASSR
náhľad|Administratívne členenie Krymskej ASSR, máj [[1921]] Uznesením Celoruského ústredného výkonného výboru a Rady národných komisárov z 18. októbra 1921 bolo rozhodnuté o zriadení autonómnej sovietskej socialistickej republiky pre národy a národnosti žijúce na území Krymského polostrova pod názvom Autonómna krymská socialistická sovietska republika. Z pohľadu administratívno-správneho členenia vznikla Krymská ASSR na časti územia Tauridskej gubernie Ruskej SFSR. Sedem bývalých újezdov Tauridskej gubernie bolo premenovaných na okruhy a tie sa ďalej členili na rajóny (spočiatku 7 okruhov a 20 rajónov, od roku 1938 bolo rajónov 27). Prvá ústava autonómnej republiky bola prijatá 10. novembra 1921.
NGC 6362
NGC 6362 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Oltár, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 25. júna 1826.
Krymská autonómna sovietska socialistická republika
Prvá Krymská ASSR
Nová ústava prijatá 5. mája 1929 už reflektuje upravený názov Krymská autonómna sovietska socialistická republika.
NGC 6362
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,1.
Krymská autonómna sovietska socialistická republika
Prvá Krymská ASSR
V rokoch 1941 – 1944 autonómnu republiku, ako aj celý Sovietsky zväz tvrdo zasiahli boje 2. svetovej vojny. Územie Krymu okupovali armády fašistického Nemecka a Rumunska. Koniec vojny však pre obyvateľstvo Krymu neznamenal koniec útrap. Od založenia KASSR boli najpočetnejšími národmi a národnosťami Rusi a Ukrajinci (370.888), Krymskí Tatári (184.568), Nemci (42.567), Gréci (23.855), Bulhari (11.898) a Arméni (11.736). Všetko sa však zmenilo v dôsledku hľadania vnútorného nepriateľa pomocou princípu kolektívnej viny. Sovietske orgány na čele so Stalinom a NKVD obvinili národy Krymu z kolaborácie s fašistickým Nemeckom. V auguste 1941 bolo deportovaných okolo 60 tisíc krymských Nemcov na Sibír a do odľahlých oblastí Kazachstanu. Deportácie najviac zasiahli dovtedy druhý najpočetnejší národ Krymu – krymských Tatárov. Od 18. do 20. mája 1944 ich bolo vyše 180 tisíc deportovaných do oblastí v strednej Ázii (územie dnešného Uzbekistanu, Kazachstanu, Tadžikistanu), v Marijsku a na Ural. 27. júna 1944 boli v priebehu jediného dňa deportovaní Bulhari, Gréci a Arméni žijúci na Kryme. Neskôr boli do Uzbekistanu presídlení aj príslušníci iných národov žijúcich dovtedy na Kryme – Turkov, Iráncov, Maďarov, Rumunov a Talianov. Tieto bezprecedentné a nehumánne kroky zasiahli do životov tisícov ľudí a traumatizujú ruskú a ukrajinskú spoločnosť dodnes. Po ukončení masových deportácií krymských národov zostali viaceré oblasti Krymu úplne neobývané a všetky sídla, ktorých názov pochádzal z tatárskeho jazyka, boli premenované.
Výnosom prezídia Najvyššieho Sovietu ZSSR z 30. júna 1945 bola zrušená autonómia Krymu a nahradená nižšou formou administratívno-správnej jednotky Ruskej SFSR pod názvom Krymská oblasť. Zodpovedajúce zmeny v Ústave ZSSR však boli uskutočnené až o rok, 25. júna 1946.
Krymská oblasť
Od 25. júna 1946 teda vznikla Krymská oblasť ako nový subjekt Ruskej SFSR. Administratívne sa oblasť spočiatku členila na 26 rajónov a 6 miest oblastného významu (Jevpatorija, Kerč, Sevastopoľ, Simferopoľ, Feodosija a Jalta). Postupne sa počet rajónov aj miest oblastného významu menil.
V roku 1948 krymský prístav Sevastopoľ získal špeciálny status mesta republikového významu Ruskej SFSR, čím sa fakticky vyčlenil z Krymskej oblasti a získal postavenie samostatného subjektu v rámci Ruskej SFSR.
Vo februári 1954 rozhodlo prezídium Najvyššieho Sovietu ZSSR o právnom vyčlenení Krymskej oblasti z Ruskej SFSR a jej pripojení k Ukrajinskej SSR. Toto svoje rozhodnutie zdôvodnilo vzájomnou previazanosťou ekonomík, územnou blízkosťou a úzkymi hospodárskymi a kultúrnymi vzťahmi oboch subjektov. Podľa niektorých zdrojov stála za rozhodnutím osobná iniciatíva prvého tajomníka ÚV KSSZ Nikitu Chruščova, ktorého vrcholová politická kariéra začala práve na Ukrajine. Motiváciou mu mohla byť snaha zavďačiť sa ukrajinskej politickej elite a „vykúpiť“ svoju vinu na povojnových politických represiách voči obyvateľstvu Krymu. Definitívne bol presun potvrdený zákonom z 26. apríla 1954 a Krymská oblasť sa stala definitívne súčasťou ukrajinského územia.
Postoj k národnostnej otázke Krymu sa začal meniť až koncom osemdesiatych rokov 20. storočia. V roku 1989 Najvyšší Soviet ZSSR označil deportáciu krymských Tatárov za zločinnú a nezákonnú, čo vyvolalo masový návrat pôvodného obyvateľstva na Krym a začiatok diskusií o obnovení autonómie národov a národností Krymu.
Druhá Krymská ASSR
Na celoštátnej úrovni sa prvýkrát spomína potreba obnoviť Krymskú ASSR v Uznesení Najvyššieho Sovietu ZSSR „o záveroch a návrhoch komisií pre problémy sovietskych Nemcov a krymskotatárskeho národa“ z 28. novembra 1989, v ktorom sa uvádzalo, že ''„obnova práv krymskotatárskeho národa sa nemôže uskutočniť bez obnovy autonómie Krymu v podobe vytvorenia Krymskej ASSR v rámci Ukrajinskej SSR. Bolo by to v prospech záujmov nielen krymských Tatárov, ale aj v prospech predstaviteľov ďalších národností, ktoré v súčasnosti žijú na Kryme“''.
Celospoločenská diskusia vyústila do vyhlásenia vôbec prvého referenda v Sovietskom zväze. Referendum o obnovení Krymskej ASSR sa konalo 20. januára 1991 na území Krymskej oblasti. Hlasovania sa zúčastnilo 81,37% oprávnených voličov, z ktorých sa za obnovu Krymskej ASSR vyslovilo 93,26%.
Na základe výsledkov referenda bola zákonom Ukrajinskej SSR z 12. februára 1991 obnovená Krymská ASSR už však ako súčasť Ukrajinskej SSR. 19. júna 1991 bola existencia Krymskej ASSR zakotvená aj v Ústave Ukrajinskej SSR.
Podhradie (okres Prievidza)
Podhradie je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Z hradného kopca sa otvára panoramatický výhľad na Hornonitriansku kotlinu a okolitú prírodu. Príroda v okolí, so svojimi početnými skalnými útvarmi a mimoriadne krásnymi zákutiami poskytuje mnoho príležitostí na pešiu i cyklistickú turistiku.
V 70. a 80. rokoch minulého storočia následkom banskej činnosti došlo k pohybu podložia pod obcou, čo spôsobilo, že sa vtedy zrútilo mnoho rodinných domov. Následne v dôsledku stavebného uzáveru sa rozvoj obce prakticky zastavil.
Základným spôsobom obživy Podhradčanov bolo v minulosti poľnohospodárstvo a sezónne práce, za ktorými odchádzali do okolitých štátov. Industrializáciou okresu najmä v období po skončení II. svetovej vojny sa charakter zamestnanosti obyvateľov obce výrazne zmenil. Svoje pracovné uplatnenie našli od roku 1936 v miestnych kameňolomoch. Úplná zmena zamestnanosti našich občanov nastala s budovaním priemyselných podnikov Novácke uhoľné bane, Elektráreň v Zemianskych Kostoľanoch, Novácke chemické závody, podniky na výrobu stavebných hmôt a ďalšie.
Počas SNP bolo okolie obce operačným priestorom Hornonitrianskej partizánskej brigády oddielu Vtáčnik a oddielu Ponomarenka z brigády J. Nálepku. Na počesť padlých v I. a II. svetovej vojne bol v roku 1953 postavený v strede obce pamätník a na miestnom cintoríne v roku 1969 pamätník sovietskym partizánom. V roku 1949 začal do obce premávať prvý autobus, telefónne spojenie bolo zavedené v roku 1954, v roku 1955 sa zavádza elektrický prúd a v roku 1963 sa dobudoval verejný vodovod. Postupne v ďalších rokoch boli vybudované objekty občianskej vybavenosti a bezprašné komunikácie.
Názov obce sa časom od jej vzniku menil. V historických prameňoch sa až po dnešok uvádza v týchto verziach: 1352 – Keseleukeu, 1388 – Waralya, 1786 – Podhragya, 1920 – Podhradie.
Hrad: história hradu a panstva
Hrad Sivý Kameň (Kesseloko) bol postavený krátko pred rokom 1350 ako kráľovský hrad. Stavbu hradu si vyžiadali pomery, ktoré nastali po smrti Matúša Čáka (1321). Po rozpade oslianského a prievidzského domínia to vyvolali dôsledky čiastočného rozkladu kráľovských majetkov na Hornej Nitre. Keďže okrem Bojníc tu iný hrad nebol, vznikla potreba zriadiť nové administratívne centrum orientované v južnejšej oblasti. To bol dôvod vybudovať hrad Sivý Kameň. Názov dostal podľa sivej farby kameňa, z ktorého bol postavený (maďarsky kese – sivý, keselo – osobitný odtieň sivej farby). V niektorých listinných materiáloch z 18. storočia sa uvádza aj názov Orlí Kameň, ktorý vznikol pravdepodobne nesprávnym prekladom prípadne výmenou maďarského keselyu sup – orlí vták.
Z listiny z roku 1352 sa dozvedáme, že správou hradu bol poverený bán Gilet a jeho synovia, ktorí užívali titul „castellany de Bajmocz et Kesseloko“ a spravovali obidve hradné panstvá. Po Giletovcoch zveril kráľ Ľudovít I. starostlivosť o obidva hrady uhorskému palatínovi Ladislavovi Opolskému. Zápis z roku 1388 hovorí, že na základe rozkazu kráľa Žigmunda sa vlastníkom hradu Sivý Kameň stávajú Ladislav Kakaš a Ján Domongoš. Ale už v roku 1395 ho daroval spolu s Bojnicami palatínovi Leustachovi z Jelšavy. Po jeho smrti zdedili Bojnice a Sivý Kameň jeho synovia Juraj a Peter. Keď však z roku 1430 zomrel Juraj bez potomkov, pripadli hrady naspäť korune. V roku 1434 kráľ daroval hrad Sivý Kameň Gregorovi Majténimu a jeho dedičom. Od toho času zostal hrad i panstvo v trvalej držbe rodiny Majténiovcov. Patrili k nemu aj poddanské dediny Podhradie, Sebedražie, Nováky, Horná Ves, Veľká Lehota, Malá Lehota, Bystričany a Čereňany.
Kráľ Žigmund v snahe o urýchlenie hosposárskeho rozvoja krajiny udeľoval rôzne výsady mestám i šľachte, aby sa lepšie starali o svoje i kráľovské majetky. Podnietil tým aj väčší záujem o doosídľovanie dedín. Z listín z rokov 1458 a 1474 vydaných Gregorom a Žigmundom Majténim sa dozvedáme, že potvrdzujú staré šoltýske výsady udelené kráľom Žigmundom. Majténiovci mali záujem na tom, aby dediny ich panstva prosperovali. Čiastočne preto oslobodzovali novousadlíkov od daní a niektorých služieb. Horná Nitra musela zo začiatku 16. storočia čeliť častému tureckému plieneniu.
Požiar v roku 1524 značne poškodil hrad, čo spôsobilo finančne slabým Majténiovcom nemalé problémy. Bol to zároveň jeden z dôvodov, že sa členovia zemepánskej rodiny začali usadzovať v Novákoch a budovať si nové šľachtické sídlo. Začiatkom 40. rokov 16. storočia sivokamenské panstvo prepadli lúpežní rytieri Ján a Rafael Podmanický pod zámienkou, že obhajujú nároky Jána Zápoľského na uhorský trón. Dobyť hrad sa im však nepodarilo, a tak vydrancovali a vypálili poddanské dediny v okolí. Keďže strategický i obranný význam hradu v tomto období klesal, stávali sa Nováky postupne administratívnym centrom panstva. Koniec 16. a začiatok 17. storočia sa niesol v znamení biedy a ťažkostí spôsobených turecko-tatárskymi nájazdmi a vyčíňaním rôznych zbojníckych bánd. Majténiovci stojaci verne pri cisárovi si to odnášali v plnej miere. Povstalci vedení zemanmi Horvátom, Ilešházim, Rajčánim, Bošánim a Kostolánim napadli hrad aj ostatné majetky Majténiovcov a dôkladne ich vyplienili. Štyroch Majténiovcom odviedli do svojho tábora. Tento nápor už hrad nevydržal. Prvé desaťročie 18. storočia prinieslo hradu ďalšie útrapy v podobe Rákociho vojenských akcií, počas ktorých boli vyplienené aj zvyšky hradu. Tak sa z niekdajšieho hrdého centra panstva stávala postupne ruina, ktorá slúžila už iba ako väzenie pre previnilcov, prípadne ako sklad materiálov. Hrad, ktorý bol pre Majténiovcov už iba príťažou, postupne pustol. Väčšiu časť rozvalín v pomerne krátkom čase rozobrali obyvatelia Podhradia a blízkych obcí na stavebné účely.
Orol maorský
Orol maorský (lat. Hieraaetus moorei, Harpagornis moorei, Harpagornis assimilis) bol obrovský orol, ktorý kedysi žil na Južnom ostrove Nového Zélandu. Bol najväčším orlom aký kedy existoval a vrcholový predátor.
Opis
Vyznačoval sa silnými pazúrmi dlhými 7 cm. Mal úzku a dlhú lebku (15 cm). Vážil 10 až 15 kg a bol dlhý 1,1 m. Mal relatívne krátke krídla merajúce približne 2,6, čo naznačuje, že to bol skôr lesný vták. Jeho korisť sa skladala prevažne z gigantických nelietavých vtákov, ktorí sa neboli schopní ubrániť pred silou a rýchlosťou týchto orlov.
Vyhynutie
Orol maorský vyhynul okolo roku 1400, hoci niektorí argumentujú, že bol videný v devätnástom storočí. Pravdepodobnou príčinou zániku bolo vyhubenie veľkých nelietavých vtákov (moa), jeho hlavný zdroj potravy. V súčasnosti je najbližší príbuzný orla maorského orol malý (Hieraaetus pennatus) a nie orol klinochvostý (Aquila audax) ako sa kedysi predpokladalo.
Splynutie (podniky)
Splynutie (termín podľa slov. obchodného práva; v americkom práve consolidation) alebo fúzia (termín z literatúry; angl. merger, nem. Fusion) je spojenie jedného alebo viacerých podnikov tak, že všetky zaniknú a vytvoria jeden nový, ktorý preberie jeho (ich) celé imanie.
Definície
Definícia v §69(3) Obchodného zákonníka presnejšie znie takto: Splynutie je postup, pri ktorom na základe zrušenia bez likvidácie dochádza k zániku dvoch alebo viacerých spoločností, pričom imanie zanikajúcich spoločností prechádza na inú novozaloženú spoločnosť, ktorá sa svojím vznikom stáva právnym nástupcom zanikajúcich spoločností. V §69 a 69a sa nachádzajú aj príslušné ďalšie ustanovenia.
Charakteristika
Účelom splynutia môže byť odstránenie nepriaznivého vývoja daného podnikateľského subjektu, zlepšenie portfólia, získanie know-how a iné. Práva a záväzky zanikajúcich právnických osôb sa prenášajú na novozniknutý - spojený organizačný celok.
Ordináta
Ordináta je pri zakresľovaní prvých dvoch rozmerov pravouhlej sústavy súradníc zvislá os súradníc. V prípade (typickej) karteziánskej sústavy súradníc je to os y (teda os druhej súradnice), v prípade geodetickej sústavy súradníc je to os x (teda os prvej súradnice).
Opakom je abscisa.
Montastruc-la-Conseillère (kantón)
Montastruc-la-Conseillère je francúzsky kantón v obvode Toulouse v departemente Haute-Garonne v regióne Midi-Pyrénées na juhu Francúzska. Tvorí ho 13 obcí.
Mongolsko
Mongolsko (-toto je krátky aj dlhý tvar názvu ; mong. Mongol Uls [doslova "mongolský/-ká štát/krajina", často nesprávne prekladané ako Mongolská republika ]; v rokoch 1924-1992 bol dlhý tvar názvu štátu Mongolská ľudová republika) je vnútrozemský štát v strednej Ázii, hraničiaci na severe s Ruskom a na juhu s Čínou. Hlavné a najväčšie mesto Ulanbátar je domovom asi 40% populácie. S rozlohou je Mongolsko 19. najväčšou a tiež najredšie osídlenou nezávislou krajinou na svete, s počtom obyvateľov okolo 3,2 milióna obyvateľov. Je to tiež druhý najväčší vnútrozemský štát na svete po Kazachstane.
Oblasť súčasného Mongolska, bola už v minulosti ovládaná mnohými kočovnými ríšami. V roku 1206 Džingischán založil Mongolskú ríšu a podmanil si veľkú časť vtedajšieho sveta. V 16. a 17. storočí sa Mongolsko dostalo pod vplyv tibetského budhizmu. Na konci 17. storočia boli všetky oblasti Mongolska začlenené do oblasti vládnucej dynastie Čching. Po páde dynastie Čching v roku 1911, Mongolsko vyhlásilo nezávislosť, ale muselo bojovať až do roku 1921, v ktorom pevne stanovilo svoju nezávislosť od Čínskej republiky. Krajina sa už v prvých rokoch svojej existencie dostala pod značný vplyv ZSSR, a v roku 1924 bola vyhlásená Mongolská ľudová republika, čím sa stala priamo satelitným štátom ZSSR. Až po zrútení komunistických režimov v Európe koncom roka 1989, keď Mongolsko prešlo svojou vlastnou demokratickou revolúciou na začiatku roku 1990, to viedlo k systému viacerých politických strán, novej ústave z roku 1992 a k prechodu k trhovému hospodárstvu.
Krajina má len veľmi málo ornej pôdy, veľkú časť Mongolska pokrývajú suché stepi s drsným podnebím, kde hlavným zdrojom obživy je kočovné pastierstvo. Okrem vývozu vlnených tkanín (napríklad kašmíru) a výrobkov z kože je dôležitou súčasťou hospodárstva ťažba nerastných surovín (volfrám, hnedé a čierne uhlie, meď a ropa). Územie dnešného Mongolska sa v starších časoch označovalo ako Vonkajšie Mongolsko, kým takzvané Vnútorné Mongolsko je dnes ako autonómna oblasť súčasťou Čínskej ľudovej republiky. Mongolsko je parlamentná republika. V roku 1961 sa Mongolsko stalo členom OSN a v roku 1997 vstúpilo aj do Svetovej obchodnej organizácie.
Geografia
náhľad|vľavo|Topografická mapa Mongolska náhľad|vľavo|Púšť Gobi v strednom Mongolsku Po vzniku Kazachstanu prestalo byť Mongolsko najväčším vnútrozemským štátom sveta (zaberá druhú pozíciu). Patrí medzi štáty najviac vzdialené od mora. V západo-východnom smere meria, od severu k juhu. Dĺžka hraníc predstavuje, z toho pripadá na hranicu s Ruskom a  predstavuje hranica s Čínskou ľudovou republikou. Územie Mongolska zasahuje na severe do pásma ihličnatých lesov sibírskej tajgy a rozprestiera sa cez pás stepí až po ázijskú oblasť púští na juhu. Veľká časť krajiny má charakter náhornej plošiny s priemernou nadmorskou výškou presahujúcou ; iba 19% rozlohy krajiny sa nachádza pod úrovňou. Najnižším bodom je hladina jazera Chocho Núr v najseverovýchodnejšom cípe krajiny. Kým juhovýchod a juh Mongolska je len mierne zvlnený a zbrázdený stržami, na severe a najmä na západe sa dvíhajú vysoké pohoria Východný Sajan, Changaj a Mongolský Altaj (s najvyššou horou krajiny Hüiten Peak vysokou ). Na juhu Mongolska potom ďalej k východu vybieha o niečo nižšie pásmo Gobijského Altaja. Celý juh a juhovýchod Mongolska zaberá najsuchšie a najnehostinnejšia časť krajiny – púšť Gobi. Medzi horami na západe sa nachádza celý rad veľkých bezodtokových jazier (Char Us núr, Chjargas núr); táto oblasť býva preto nazývaná Jazernou panvou. Tu sa rozprestiera najväčšie mongolské jazero Uvs núr. V kontraste s juhom, kde chýbajú stále vodné toky, v severnej časti krajiny existuje pomerne hustá riečna sieť. Najväčšími riekami sú Orchon a Selenga, ktoré odvádzajú vodu do ruského jazera Bajkal, patria teda k úmoriu Severného ľadového oceánu. Selenge je na dolnom toku pri ruských hraniciach dokonca využívaná pre lodnú dopravu.
Dejiny Mongolska
Napriek svojej odľahlosti a "ľudoprázdnosti" má Mongolsko pomerne bohatú históriu. Ľudia obývali Mongolsko od kamennej doby. Vo všeobecnosti Mongolsko v tomto čase malo podobnú históriu ako zvyšok kočovnej stepi, ktorá leží medzi Sibírou, severným Ruskom na sever a Čínou na Stredný východ a centrálnej Ázie na juh. Tieto stepi obvykle boli obývané bandami kočovníkov. Títo boli niekedy spojení v konfederáciách líšiacich sa veľkosťou. Obvykle hnali zvieratá, obchodovali alebo útočili na viac usadlé národy. Pôvodní obyvatelia Mongolska tak už pred začiatkom nášho letopočtu viedli extenzívne, kočovné poľnohospodárstvo zamerané predovšetkým na chov dobytka. Len zriedka zakladali malé osídlenia. Mongolsko sa stalo politicky dôležité prakticky až okolo 3. storočia.
Mongolská ríša
Niekoľko storočí mongolského prenikania cez euroázijský kontinent (obdobie nazývané aj „Pax Mongolica“) radikálne zmenil demografiu a geopolitiku týchto oblastí. Mongoli mali svoj chanát už začiatkom 12. storočia. No najdôležitejšie medzníky Mongolska z hľadiska jej vývoja je nepochybne obdobie Mongolskej ríše. Mongolská ríša sa rozprestierala od východnej Európy, Jadranského mora cez východného Stredomoria až do Číny. Bola to najväčšia ríša v dejinách ľudstva. Jej zakladateľom bol Džingischán. Podarilo sa mu zjednotiť mongolské kmene (Merkiti, Naimani, Mongoli, Ujguri, Keraiti, Tatári a iné menšie kmene) v 1206 tým, že absorboval iné konfederácie do jeho vlastnej. Tak sa začala viac desaťročí trvajúca expanzia jeho ríše na všetky svetové strany. Džingischánovi sa podarilo preniknúť do ázijského Ruska ale aj na územie dnešnej Kórey. Zaujímavé je, že Džingischán nikdy nezačal vojnu ani nenapadol len tak žiadny štát. Bola to väčšinou pomsta za zavraždených poslov alebo obchodníkov. Pred napadnutím, vždy poslal kráľom poslov s výzvou na kapituláciu. náhľad|vpravo|Hranice Mongolskej ríš od jej založenia až po rozpad v rokoch 1206-1294 Rozmach ríše zavŕšil jeho vnuk Chubilaj, za ktorého vlády sa Mongolská ríša sa rozprestierala od východnej Európy, Jadranského mora až do Číny. Chubilaj tiež dal základ storočnej nadvláde Mongolov v Číne založením dynastie Yuan, politicky si pripútal Tibet a uskutočnil výpravy do Japonska a na Jávu. Takto Mongoli politicky a ekonomicky ovplyvnili vývoj takých ríš akými boli Rusko, Čína ale aj dnešný Irán (Perzia). Expanzia mongolskej ríše siahala až na územia dnešných štátov: Čína, Rusko, Ukrajina, Kórea, Azerbajdžan, Arménsko, Gruzínsko, Irak, Irán, Kazachstan, Kirgizstan, Uzbekistan, Tadžikistan, Afganistan, Turkmenistan, Moldavsko, Kuvajt, Poľsko a Maďarsko. Mongolsko malo počas tohto búrlivého obdobia nespočetné množstvo územných sporov. Medzi najvýznamnejšie a najväčšie patria : Prvá vojna s dynastiou Západný Sia, dobytie Kara-kitanského Chanátu, invázia do Chorezmskej Ríše, útoky na Gruzínsko a Povolžské Bulharsko, druhá vojna s dynastiou Západný Sia a dynastiou Ťin.
Obdobia nadvlády
Ďalším významným obdobím v histórii Mongolska je obdobie nadvlády Číny a Ruska. Veľký vplyv, ktorý Mongoli mali na susedné krajiny v 13. – 15. storočí sa im ako bumerang vrátil v stredoveku, kedy vojenská plemena kočovníkov bola „zmiernená“ tibetským buddhizmom.
Čínska nadvláda
V polovici sedemnásteho storočia ovládli čínski Mandžuovia, neskorší zakladatelia vládnucej dynastie Čching, Vnútorné Mongolsko (teda časť historického Mongolska južne od púšte Gobi, Vonkajšie Mongolsko je časťou severne od Gobi) a o pár desaťročí neskôr aj samotné Vonkajšie Mongolsko – územie dnešného Mongolska Mongoli sa tak dostali do akejsi patovej situácie na rozhraní sféry záujmov Čínskeho cisárstva a silnejúceho cárskeho Ruska. Nakoniec však bývalá Mongolská ríša padla do područia Číny, na ktorej periférií zostala až do začiatku dvadsiateho storočia. Čínska nadvláda spojená s neúmerným zaťažením roľníkov, neúnosným daňovým systémom a represáliami páchanými na nomádskom obyvateľstve dala základ modernému skepticizmu Mongolov v oblasti ekonomickej, ale aj všeobecnej spolupráce. Politická reprezentácia Mongolov pod hrozbou expandujúceho Japonska a v prítomnosti poznačenej súperením Ruska a Číny videla svoju jedinečnú príležitosť zlepšiť postavenie národa. Až v roku 1911 po páde čínskej vládnucej dynastie Čching vyhlásilo Mongolsko nezávislosť. Stalo sa teokraciou na čele s náboženským vodcom 8. džebcündampa chutuchtom („žijúcim Buddhom“). V roku 1919 bolo po revolúcii v Rusku Mongolsko obsadené Číňanmi. Neskôr krajinu oslobodili sovietski boľševici, a v roku 1924 komunisti vyhlásili Mongolskú ľudovú republiku. Politické elity Vnútorného a Vonkajšieho Mongolska boli nejednotné, a tak nezávislosť následne vyhlásilo iba Vonkajšie Mongolsko. V zápätí na jeho území vznikol akýsi protektorát pod ruským vedením, zabezpečujúci „ochranu pred čínskou a japonskou expanziou“ a územiu bola zo strany Číny poskytnutá autonómia.
náhľad|vpravo|Súčasný prezident Mongolska Tsakhiagiin Elbegdorj
Komunizmus
V roku 1921, v Mongolsku definitívne zvíťazila marxistická frakcia, ktorá 26. novembra 1924 vyhlásila vznik Mongolskej ľudovej republiky, čím sa Mongolsko stalo druhou komunistickou krajinou sveta. Až do víťazstva Stalina však MĽR zostávala relatívne nezávislým štátom. To sa definitívne zmenilo dosadením Chorloyna Čojbalsana, Stalinovho poručníka. Pod jeho vedením prešlo Mongolsko všetkými stalinistickými „reformami“: Uskutočnilo pozemkovú reformu, pri ktorej boli roľníci a pastieri donútení vstúpiť do novozaložených družstiev, uzatvorilo 799 z 800 buddhistických kláštorov v krajine, znárodnilo dopravu a vyhnalo všetkých čínskych obchodníkov, ktorí boli dovtedy nosným pilierom mongolského zahraničného obchodu. Podobne prebehli aj v MĽR čistky, pri ktorých bolo v roku 1939 popravených asi 27 000 ľudí, z toho 17 000 buddhistických mníchov. Následný vnútropolitický a ekonomický vývoj krajiny bol až do deväťdesiatych rokov dvadsiateho storočia úzko spätý s vývojom Sovietskeho zväzu. Prebehla až zarážajúco nelogická kolektivizácia hospodárstva, násilná urbanizácia nomádskeho obyvateľstva a pokusy o rozvoj priemyslu. Temer symptomaticky možno povedať, že sovietsky model viedol k rozbitiu fungujúcich štruktúr nomádskeho hospodárstva a zaťaženiu životného prostredia. Vzrástol podiel odlesnenej pôdy, čím bola podmienená jej následná degradácia a v konečnom dôsledku erózia. Dlhodobé dopady takéhoto pôsobenia vyplývajú z dlhej regeneračnej doby stepných a lesostepných pôd a z nenapraviteľného porušenia vysokej úrodnosti stepných pôd pri  nedodržaní extenzívneho hospodárenia.
Hoci sa adaptácií sovietskeho modelu rozvoja v Mongolsku dá mnoho vytknúť, prípadne s mnohými podniknutými krokmi nesúhlasiť, je nutné zvýrazniť skorú podporu mongolských elít, zastúpených najmä v osobe Jambyna Bothmonha, perestrojke a glasnosti – po mongolsky il tod – už v polovici osemdesiatych rokov.
Súčasnosť
náhľad|vpravo|Jurta je tradičné, prenosné, drevené obydlie, ktoré používajú kočovní Mongoli už po stáročia. Drevená konštrukcia je pokrytá vrstvami tkaniny a ovčou vlnou ako izoláciou. Súčasné politické a ekonomické postavenie Mongolska je výsledkom súhry špecifických prírodných a spoločenských faktorov. Sú to najmä prírodné podmienky, geografická poloha nárazníkového štátu medzi dvoma ázijskými mocnosťami – Ruskou federáciou a Čínskou ľudovou republikou, a ich osobitý vplyv na dejiny Mongolska, ktoré umožňujú pochopiť tradičné kočovnícke a pastierske zameranie v minulosti ako aj východiskové pozície mongolského hospodárstva a jeho premeny po rozpade bipolárneho rozdelenia sveta. V tomto období je hlavnými bodmi programu vlády je riešenie sociálnych problémov obyvateľstva, podpora malého a stredného podnikania, rozvoj vidieka, reorganizácia a modernizácia školstva. Do akej miery však môžu byť podobné snahy a pokusy úspešné zostáva otázkou ďalšieho vývoja dnešného Mongolska a zvládnutia nových ekonomických a spoločenských výziev.
Obyvateľstvo
náhľad|Administratívne členenie Mongolska