cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vatikán
Pápežský štát
Rím bol vyhlásený za hlavné mesto zjednoteného Talianska, taliansky parlament poskytol pápežovi záruky suverenity vo Vatikáne, v Lateráne a v Castel Gandolfo, príspevok na krytie jeho výdajov a slobodu k vykonávaniu cirkevných obradov. Na protest proti obsadeniu Ríma zostali však pápeži vo Vatikáne a označovali sa za tzv. vatikánskych väzňov.
Vznik Vatikánskeho mestského štátu
Riešením boli až Lateránske zmluvy medzi pápežom Piom XI. a fašistickým diktátorom Benitom Mussolinim z 11. februára 1929, na základe ktorých sa Vatikán stal suverénnym štátom. Pápež sa formálne vzdal vlastníctva stredovekého cirkevného štátu a uznal Rím za hlavné mesto Talianska. Taliansko uznalo mesto Vatikán ako suverénny štát. Za stratu cirkevného štátu dostal Vatikán odškodné v peniazoch a štátnych cenných papieroch. V roku 1984 podpísal Vatikán nový konkordát s Talianskom, ktorým boli zrušené niektoré privilégiá katolíckej cirkvi v Taliansku. V ďalších rokoch sa normalizovali vzťahy Vatikánu s krajinami strednej a východnej Európy, hlavne po odstránení totalitných komunistických režimov v rokoch 1989 – 1990.
Vatikánska hvezdáreň
Observatórium založil v roku 1891 pápež Lev XIII. a Pius XII. ho v roku 1943 zveril Spoločnosti Ježišovej a premiestnil do Castel Gandolfo v blízkosti Ríma. S rozvojom mesta množstvo svetla spôsobovalo ťažkosti pri nočnom pozorovaní hviezd, preto v roku 1993 observatórium premiestnilo časť svojej činnosti na Monte Graham v Arizone. Dnešným riaditeľom je od roku 2015 páter Guy Joseph Consolmagno SJ.
Svetové dedičstvo UNESCO
V tomto malom štáte leží výnimočná kolekcia vzácnych budov a umeleckých diel. V strede Vatikánu sa nachádza Bazilika svätého Petra. Tiež sú tu múzeá, paláce a záhrady. Na Zozname svetového kultúrneho dedičstva je Vatikán zapísaný na základe kritérií (i), (ii), (iv) a (vi).
thumb|Bazilika svätého Petra
3629 Lebedinskij
3629 Lebedinskij je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 21. novembra 1982.
Montlaur (Aveyron)
Montlaur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 663 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marianna Oravcová
Marianna Oravcová je slovenská filozofka. Zaoberá sa analytickou filozofiou.
Sergej Jevgenievič Voronov
Sergej Jevgenievič Voronov (* 3. október 1987, Moskva, ZSSR) je ruský krasokorčuliar súťažiaci v sólovej mužskej kategórii. Je držiteľom striebornej medaily z európskeho šampionátu 2014, dvojnásobný majster Ruska (2008, 2009). V auguste 2014 bol podľa oficiálneho rebríčka ISU osemnástym najlepším krasokorčuliarom sveta v mužskej sólovej kategórii.
Kariéra
Voronov začal s krasokorčuľovaním v roku 1991, keď ho priatelia jeho rodičov zapísali do krasokorčuliarskej školy v Moskve. O dva roky neskôr si počas tréningu zlomil kľúčnu kosť a jeho rodičia chceli, aby s týmto športom skončil. Voronov však nesúhlasil, pretože medzičasom krasokorčuľovaniu úplne podľahol. Trénoval pod vedením Rafaela Aruťuniana, ale keď ten odišiel v roku 2000 do USA, jeho trinásťročný zverenec s ním nemohol bez rodičov odísť a prešiel do Petrohradu k trénerke Galine Kašinovej. Neskôr sa jeho trénerom stal Alexej Urmanov.
V roku 2005 získal prvýkrát medailu (striebro) na juniorských majstrovstvách Ruska a získal tak právo zúčastniť sa juniorských majstrovstiev sveta. Po kvalifikačnom kole však musel kvôli zraneniu zo súťaže odstúpiť a mimo ľadu zostal tri mesiace.
Vynútenú prestávku ale dokázal Voronov zúročiť, keď v nasledujúcej sezóne obhájil druhé miesto na majstrovstvách Ruska, na dvoch súťažiach juniorskej série „Grand Prix“ takisto vybojoval medailové umiestnenie (bronz) a na majstrovstvách sveta juniorov zavŕšil úspešnú sezónu ziskom striebornej medaily.
Sezóna 2006/2007
Vo svojej prvej seniorskej sezóne bol Voronov prvýkrát nominovaný na seniorské súťaže série „Grand Prix“. Na seniorských majstrovstvách Ruska pri svojej premiére skončil šiesty a nezískal tak právo vystúpiť na majstrovstvách Európy. Úspešne však vystúpil na Zimnej Univerziáde, kde získal piate miesto. Následne vyhral juniorské majstrovstvá Ruska a bronzovú medailu na juniorských majstrovstvách sveta. V závere sezóny sa Voronov prvýkrát zúčastnil seniorských majstrovstvách sveta a obsadil 19. miesto.
Sezóna 2007/2008
Začiatok sezóny 2007/2008 bol poznačený zdravotnými problémami. Voronov sa kvôli obnovenému zraneniu nohy musel odhlásiť zo súťaže „Skate Canada International 2007“ a aj po návrate do súťaží nemohol celú sezónu skákať odpichnuté skoky. Na súťaži „Trophée Eric Bompard 2007“ získal svoju prvú medailu (striebro) v sérii „Grand Prix“. Následne sa stal majstrom Ruska a úspešne reprezentoval krajinu na Majstrovstvách Európy 2008 (4. miesto) a na Majstrovstvách sveta 2008 (7. miesto).
Sezóna 2008/2009
Na záver sezóny sa Voronov zúčastnil vôbec prvých „majstrovstiev sveta“ v súťaži družstiev - „World Team Trophy 2009“, ktorá sa konala 16. - 19. apríla 2009 v japonskom Tokiu. Vo svojom segmente skončil Voronov siedmy, družstvo Ruska získalo piate miesto.
Sezóna 2009/2010
V tejto sezóne Voronov podával veľmi nestabilné výkony. Na súťaži „Finlandia Trophy“ bol druhý, na „Cup of China 2009“ získal bronz a na „Trophée Eric Bompard 2009“ v Paríži bol šiesty. Získal striebornú medailu na ruskom národnom šampionáte, čo mu zaistilo miestenku na majstrovstvá Európy. Tam však pokazil krátky program (17. miesto), vo voľných jazdách skončil dvanásty, čo stačilo iba na celkové 14. miesto. Kvôli jeho nepresvedčivému výkonu sa ruská krasokorčuliarska federácia rozhodla na nastávajúce Zimné olympijské hry 2010 do Vancouveru a Majstrovstvá sveta 2010 namiesto neho Arťoma Borodulina, ktorý skončil tretí na majstrovstvách Ruska.
Majstrovstiev sveta sa Voronov nakoniec zúčastnil ako náhradník namiesto Jevgenija Pľuščenka, ktorý bol zranený. Počas majstrovstiev odstúpil zo súťaže Borodulin a Voronov obsadil štrnáste miesto ako jediný zástupca Ruska. Na konci sezóny sa Voronov rozhodol zmeniť trénera a vrátiť sa do Moskvy, kde začal trénovať pod vedením Nikolaja Morozova.
Sezóny 2010/2011 a 2011/2012
Sezóny 2010/2011 a 2011/2012 boli poznačené zraneniami. Počas krátkeho programu na súťaži „Coupe Internationale de Nice 2010“ sa zranil a bol nútený odstúpiť. Rovnako kvôli zraneniu nedokončil ani súťaž „Cup of China 2010“. Na národných majstrovstvách bol desiaty v krátkom programe a tretí vo voľnej jazde, čo mu prinieslo celkové štvrté miesto so stratou iba 0,27 bodu na bronzové umiestnenie. Jediným jeho medailovým umiestnením bola Zimná univerziáda 2011, kde získal striebornú medailu.
Na Majstrovstvách sveta 2012 v Nice skončil Voronov sedemnásty v dôsledku bolestí v nohe. Ako sa ukázalo neskôr, šlo o vážnu zlomeninu v členkovom kĺbe, ktorá si vyžiadala viac ako mesačnú liečbu. Z tohto dôvodu sa Voronov nemohol zúčastniť ani tímovej súťaže „World Team Trophy 2012“, v ktorej ho nahradil Maxim Kovtun.
Sezóna 2012/2013
Sezóna 2012/2013 bola pre Voronova úspešnejšia v porovnaní s predošlými. Získal striebro na národných majstrovstvách a bronz na súťaži „Cup of China 2012“ - bola to jeho tretia medaila zo súťaží série „Grand Prix“. Koncom sezóny, v apríli 2013, sa Voronov rozhodol po troch rokoch odísť od doterajšieho trénera Morozova.
Sezóna 2013/2014
Od sezóny 2013/2014 začal Voronov spolupracovať s gruzínskou trénerkou Eteri Tutberidzeovou a Sergejom Dudakovom. Hneď na svojom prvom podujatí sezóny - na Finlandia Trophy 2013 získal striebornú medailu. Na súťaži série „Grand Prix“ NHK Trophy 2013 skončil na deviatom mieste. Ďalej nasledovali už iba medailové umiestnenia - zlato na súťaži „Zlatá korčuľa Záhrebu 2013“, bronz na Majstrovstvách Ruska 2014 a striebro na Majstrovstvách Európy 2014. Na svojom šiestom európskom šampionáte si vylepšil aj svoje osobné maximum na 252,55 bodu.
Sezóna 2014/2015
Voronovove výborné výsledky v predchádzajúcej sezóne mu opäť umožnili dostať sa do reprezentačného tímu Ruska a zúčastniť sa tých najprestížnejších svetových súťaží. V tejto sezóne bol Voronov nominovaný na dve súťaže série „Grand Prix“ - „Rostelecom Cup“ a „NHK Trophy“.
Dobrá Voda u Hořic
Dobrá Voda u Hořic je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 576 obyvateľov, z toho 280 mužov a 296 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,0 roka).
Mikuláš Sas
Mikuláš Sas (*  Slovensko) bol mešťan a zeman.
3630 Lubomir
3630 Lubomir je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 28. augusta 1984.
Mikuláš Sas
Životopis
Mešťan Banskej Bystrice, syn banskobystrického richtára Ondreja. Vlastnil Sásovú, dnes časť Banskej Bystrice (zač. 14.stor.).
Gyula Bárdos
Gyula Bárdos (* 15. marec 1958, Bratislava) je slovenský novinár a politik maďarskej národnosti, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a podpredseda Strany maďarskej koalície. Od roku 2012 je predsedom spoločenského a vzdelávacieho spolku Maďarov na Slovensku Csemadok.
Serqueux (Haute-Marne)
Serqueux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Gyula Bárdos
Životopis
Vyrastal a maturoval v Senci. V roku 1982 absolvoval učiteľské štúdium maďarčiny a slovenčiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 19831992 pracoval ako novinár v Bratislave, v rokoch 19921994 bol hovorcom MKDH.
Serqueux (Haute-Marne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gyula Bárdos
Politická kariéra
V prezidentských voľbách v marci 2014 získal 97 035 hlasov (5,10 % z odovzdaných hlasov) a zo 14 kandidátov skončil na 5. mieste.
Osobný život
Žije v Senci, s manželkou redaktorkou a moderátorkou Maďarského vysielania RTVS Ágnes Bárdos majú dve dcéry – herečku Judit Bárdos a poetku Kingu Bárdos.
Serqueux (Haute-Marne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vysokoškolský pedagóg
Vysokoškolský pedagóg (iné názvy: vysokoškolský učiteľ, [na univerzite:] univerzitný pedagóg/učiteľ) je pedagóg pôsobiaci na vysokej škole resp. univerzite. Patria k nim: profesori, docenti, odborní asistenti, asistenti, lektori (napr. cudzích jazykov) a inštruktori (napr. telesnej výchovy).
Nikodém Sartorius
Nikodém Sartorius (* 1556, Banská Bystrica - † 21. január 1595, Zvolen) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ, prekladateľ.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Jihlave. Pôsobil ako vychovávateľ palatína J. Thurzu, potom diakon v Banskej Bystrici, neskôr evanjelický farár, od roku 1588 aj dekan vo Zvolene. Roku 1588 sa zúčastnil obrany Zvolena v protitureckých bojoch. Autor náboženského spisu venovaného mestskému magistrátu. Prekladal z nemčiny a gréčtiny.
Švihrová
Švihrová je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Jamník v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1986 na rozlohe 5,6472 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''PR je vyhlásená na ochranu rašelinných fytocenóz s výskytom chránených druhov rastlín v Liptovskej kotline, dôležitých z vedeckovýskumného, náučného a kultúrno--výchovného hľadiska. Výskyt kosatca sibírskeho (Iris sibirica) tu bol zistený po prvýkrát.''
Liptovská Sielnica
Liptovská Sielnica je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Dejiny
Novovybudovaná obec vznikla po tom, ako bola priehradou Liptovská Mara zaplavená pôvodná Liptovská Sielnica. Slávnostné otvorenie novej Liptovskej Sielnice bolo 25. augusta 1974. Nová obec je postavená asi 2 km severne od pôvodnej Liptovskej Sielnice.
Geiswiller
Geiswiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Baumschlager & Eberle
Baumschlager & Eberle je architektonická firma, založená v roku 1984 rakúskymi architektmi Carlom Baumschlagerom and Dietmarom Eberlem. Čerpajú z odkazu modernizmu a skôr než typický materiál je pre nich charakteristická koncepcia utvárania priestoru.
V tvorbe tejto dvojice dominujú obytné súbory, významné sú aj administratívne budovy. Ich fasáda je vždy členitá a nedovolí stavbe vytvoriť jeden monolitický blok, navzdory tomu si však budova dokáže zachovať čistotu a kompaktnosť. Citlivo pracujú s okolitým prostredím. Pre ich práce na obytných súboroch je príznačné, že vo vnútri stavieb starostlivo zvažujú rozvod sietí, ale inak sú vnútorné dispozície natoľko voľné, že je ich možné do značnej miery prispôsobiť individuálnym požiadavkám. Pozornosť venujú aj stránke energetickej náročnosti - často využívajú dvojité, variabilné fasády.
Medzinárodné uznanie získali vďaka niekoľkým víťazstvám v medzinárodných súťažiach: napríklad ich projekt rozšírenia viedenského letiska, návrh administratívnych budov v Ženeve a Zürichu, obytného súboru v Pekingu alebo budova na brehu Bodamského jazera. Tvar posledne menovanej vychádza z idei vtáka stojacieho vo vode na jednej nohe. Vo vnútri betónového tubusu je umiestnená kancelária vyložená svetlým drevom, obe čelné steny sú zasklené.
Agáta
Agáta môže byť:
Juraj Halaj
Klubový hokej
S hokejom začínal v MHk 32 Liptovský Mikuláš. V tomto klube pôsobil až do sezóny 2001/02, keď prestúpil do Slovana Bratislava, kde získal dva majstrovské tituly v rade. Od ročníka 2004/05 hral v HK Aquacity ŠKP Poprad, kde patril k najproduktívnejším hráčom. Od sezóny 2008/09 hral v rodnom Liptovskom Mikuláši, kde po dvoch rokoch ukončil aktívnu kariéru.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 5 zápasov, neskóroval.
Ptah
thumb|Ptah Ptah alebo Peteh (🇪🇬), podľa rekonštruovanej výslovonosti Pitáh, bol jeden z najvýznamnejších bohov starovekého Egypta. Strediskom jeho kultu bol Mennofer, kde bol uctievaný ako stvoriteľ vesmíru. Gréci, ktorí ho nazývali Ftha (🇬🇷), ho stotožňovali s Hefaistom.
Podoba
Ptah bol zobrazovaný ako mumifikovaná ľudská postava s priliehavou čiapkou a od Strednej ríše aj s briadkou. V ruke držal anch symbolizujúci život, žezlo was symbolizujúce moc a džed symbolizujúci stabilitu. Mal povesť starostlivého dobrodinca, ktorý pozorne načúva ľudským modlitbám, preto bol niekedy zobrazovaný s veľkými ušami. Niekedy je zobrazovaný ako škaredý nahý trpaslík, ktorý rozosmial perzských dobyvateľov.
Posvätný býk Ápis sa považoval za Ptahove vtelenie.
Ptah ako Stvoriteľ
náhľad|Ramesse III. prináša vonnú obeť Ptahovi a jeho manželke Sechmet Ptah bol v memfidskej kozmogónii považovaný za prvotný pahorok. V tejto funkcii bol označovaný aj ako Ta-tenen (tiež Tathenen), čiže Vyvýšenina, alebo ako Tanen, čiže Ponorená zem. Podľa Šabakovho kameňa dal vesmíru vzniknúť Ptah tým, že sníval o stvorení v svojom srdci a vyslovil ho – bol teda akýmsi staroegyptským logom. Meno Ptah má význam Otvárač v spojitosti s obradom Otvárania úst, ktorý sa vykonával pri pohrebe a pri ktorom mala duša opustiť telo. Podľa memfidskej kozmogónie stvoril Ptah Atuma a usadil ho na prvotný pahorok, aby odtiaľ vládol jeho stvoreniu. Po tom, ako začali splývať Ogdoada a Enneada a Atum bol stotožňovaný s Réom, Ptah bol vytlačený z pozície hlavného boha a stal sa manželom bohyne Sechmet a otcom boha Nefertuma, mladšej formy boha Atuma. Zriedkavejšie je za jeho manželku považovaná Bastet a za jeho syna Imhotep, staviteľ prvej pyramídy.
Ptahova dôležitosť je zrejmá v tom, že označenie Egypt, z gréckeho Aigyptos, bolo odvodené zo staroegyptského pomenovania memfidského chrámu boha Ptaha, Hewet-Ka-Ptah (Hut-Ka-Ptah), teda „Dom Ptahovho ka“. Podľa egyptskej povery vyrieknutie Ptahovho mena prinesie manželke toho, kto meno vyslovil, plodnosť.
Ptah-Sókar: Ochranca remesiel
Ako boh-stvoriteľ bol Ptah súčasne ochrancom umelcov a remeselníkov, hlavne tých, ktorí pracovali s kameňom. Remeselníci, ktorí pracovali na tesaní hrobiek, pri najobvyklejšej práci s kameňom, dokonca tvrdili, že Ptah osobne zodpovedá za ich osud. Z toho vyplynula viera, pôvodne rozšírená medzi remeselníkmi, neskôr aj medzi ďalšími, že Ptah je bohom znovuzrodenia. Iný boh s rovnakými funkciami, Sókar, bol neskôr stotožnený s Ptahom ako Ptah-Sókar.
Ptah ako podsvetné božstvo
Z Ptaha-Sókara sa postupne stalo zosobnenie slnka putujúceho v noci podsvetím, jednak preto, že sa slnko každé ráno nanovo rodilo a Ptah-Sókar bol bohom znovuzrodenia, jednak i preto, že Ptah bol prvotným pahorkom Ta-tenen, ktorý sa nachádzal pod zemou. V dobách Strednej ríše bol nakoniec Ptah-Sókar stotožnený s Usirom, vládcom podsvetia, a podľa toho bol niekedy označovaný ako Ptah-Sókar-Usire.
Dolní Lochov
Dolní Lochov je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 49 obyvateľov, z toho 24 mužov a 25 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,7 roka (muži 44,9 roka, ženy 44,5 roka).
Trolejbusová doprava v Košiciach
thumb|[[Škoda 14TrM na konečnej zastávke Lingov (2020)]] thumb|Križenie trolejbusového a električkového vedenia na Námestí osloboditeľov v roku [[2016. Pravá električková stopa je v rozdvojovacej splietke.]] thumb|Opustená trolejbusová trať na sídlisku [[Košice - mestská časť Dargovských hrdinov|Dargovských hrdinov (2016)]] right|thumb|Trolejbus Škoda 14 TrM na [[Námestie osloboditeľov (Košice)|Námestí osloboditeľov]]
Košice sa stali v roku 1993 štvrtým slovenským mestom s trolejbusovou dopravou. Pravidelná premávka trolejbusov bola zrušená 31. januára 2015 (od 11.10.2020 premával každú nedeľu propagačný Dobrý trolejbus až do konca roka 2020 ). Svojim rozsahom išlo o malú prevádzku, ktorú tvorila jedna trať v dĺžke 25,3 km, vedená západo-východným smerom a vetviaca sa na jej západnom konci. Pred pozastavením prevádzky sa trolejbusy podieľali na celkových prepravných výkonoch mestskej hromadnej dopravy takmer šiestimi percentami. Prevádzkovateľom bol Dopravný podnik mesta Košice, a. s. Tak ako v Žiline a Banskej Bystrici, t. j. novších prevádzkach trolejbusovej dopravy na Slovensku, trolejové vedenie bolo budované pre napätie 750 V.
Dejiny
O vybudovaní trolejbusovej dopravy sa rozhodlo v prvej polovici 80. rokov, kedy bolo nutné znížiť podiel autobusovej dopravy na dopravných výkonoch celej košickej MHD. Keďže nové sídliská budované na oboch svahoch nad mestom v kopcovitom teréne nebolo možné obsluhovať električkami, práve trolejbusy sa zdali byť najvhodnejším riešením. S budovaním dopravného závodu sa začalo v roku 1986, no ďalšie práce na sieti prerušila zamatová revolúcia.
S budovaním prvého úseku na trase Dargovských hrdinov – Mlynská bašta (I. etapa) sa začalo na počiatku 90. rokov, prvý trolejbus vyšiel na skúšobnú jazdu 2. septembra 1993. Rovnako sa sprevádzkovalo aj zázemie, vozovňa na Trolejbusovej ulici. Prvá trolejbusová linka bola označená číslom a začala premávať 27. septembra 1993. Nasadené boli české kĺbové trolejbusy typu Škoda 15Tr, neskôr (1998) ich doplnila modernizovaná verzia Škoda 15TrM a krátky variant, typ Škoda 14TrM.
V roku 1995 bol sprevádzkovaný úsek Mlynská bašta - Námestie osloboditeľov, v roku 1998 úsek na Sídlisko KVP a o rok neskôr krátka vetva do Myslavy. Vznikli dve frekventované linky a  s prekrývaným intervalom. V ďalších plánoch sa počítalo s vybudovaním trolejbusového okruhu, ktorý mal prepojiť obe sídliska aj cez Sečovskú, resp. Vojenskú a Ondavskú ulicu. Vo výstavbe plánovaných tratí sa však nepokračovalo, čo v konečnom dôsledku spôsobovalo paralelné vedenie frekventovaných autobusových liniek na obe sídliská, ktoré navyše zabezpečovali aj ich spojenie s hlavnou košickou železničnou stanicou.
Trolejbusy boli krátko v hre aj ako riešenie neuspokojivej dopravnej situácie na Sídlisku Ťahanovce.
Od roku 2005 však dochádzalo k obmedzovaniu dopravných výkonov trolejbusovej dopravy (zrušenie linky ). V lete 2007 sa v DPMK začalo otvorene hovoriť o jej postupnom útlme a odpredaji nepotrebných trolejbusov. Proti tomuto zámeru sa zdvihla vlna odporu časti verejnosti spojená s petíciou nielen za jej zachovanie, ale hlavne za jej ďalšie rozširovanie. Dopravca reagoval dementovaním zámeru, posilnením spojov a zriadením nočnej trolejbusovej linky. Linkové vedenie z augusta 2008 sľubovalo posilnenie premávky trolejbusov na Sídlisko KVP zriadením kyvadlovej linky. Tá však bola po dvoch mesiacoch zrušená a nahradená expresnou autobusovou linkou.
V rokoch 2008 – 2012 sa dopravné výkony trolejbusovej trakcie postupne zvyšovali skracovaním intervalu dvoch nosných trolejbusových liniek. Napriek tomu Dopravný podnik mesta Košice v septembri 2012 navrhol mestskému zastupiteľstvu zrušenie trolejbusovej dopravy, čo zdôvodňoval vysokými prevádzkovými nákladmi a nevyhnutnou komplexnou obnovou električkovej trakcie. Do rozvíjania trolejbusovej dopravy už nebolo investované, čo sa prejavovalo predovšetkým schátralosťou vozového parku. Na trolejbusových linkách sa čoraz častejšie objavovali moderné nízkopodlažné autobusy, ktorým vyše 20-ročné, skorodované a postupne vyraďované trolejbusy nemohli konkurovať. V priebehu roka 2014 síce dopravca vypísal dve súťaže na nákup niekoľkých nových vozidiel, tie však dopadli neúspešne. Postupné utlmovanie prevádzky zavŕšila rozsiahla rekonštrukcia električkových tratí v centrálnej oblasti mesta v rokoch 2014 – 2015. Ani po jej ukončení a obnovení demontovaných úsekov trolejového vedenia sa však už trolejbusy na svoje tradičné linky, nevrátili.
Pokusy o obnovu prevádzky
10. marca 2019 sa po štyroch rokoch vrátil do ulíc mesta trolejbus 14TrM s číslom #2003. Tentokrát už vozil cestujúcich na nostalgickej linke ako "Dobrý trolejbus". V trolejbuse sa vozili okrem cestujúcich aj dobrovoľníci, ktorí počas jazdy na linke (rovnaká trasa ako niekdajšia linka ) rozprávali o svojich aktivitách. Od 10. Marca 2019 jazdil "Dobrý trolejbus" každú nedeľu v hodinových intervaloch (od 14.h-18.h), označený však už nie je ako linka, ale ako linka. Od 28.4.2019 sa trasa "Dobrého trolejbusu" zmenila z dôvodu opravy mosta na Moskovskej triede na sídlisku KVP. Trolejbus premával v rovnakom čase na predĺženej linke smerom na Sídlisko dargovských hrdinov.
23. apríla 2019 bol predstavený projekt s názvom "Československý Trolejbus" - ide o trolejbus 15Tr, ktorý jazdil v českom meste Chomutov. Po vyradení bol presunutý do Opavy, kde slúžil na fotojazdy. Trolejbus mal v Opave veľký úspech, ale nové vedenie tamojšieho dopravného podniku ho vyradilo. Dobrovoľníci ho neskôr presunuli do areálu spoločnosti TQM. Po dohode s vedením mesta Košice trolejbus presunuli do areálu spoločnosti Ekova Electric v Ostrave, kde ho vynovili do "retro" prevedenia, čo znamená, že vzhľad vozidla je identický s pôvodnými trolejbusmi, dodanými do Košíc v roku 1993. Do Košíc bol dodaný dňa 1.6.2019 a premiéru a zároveň aj dernériu mal na nostalgickej jazde mal 22.6.2019. Trolejbus dostal evidenčné číslo #1000 a momentálne je dlhodobo odstavený
18. mája 2019 sa do skúšobnej prevádzky uviedol parciálny trolejbus SOR TNB 12, zapožičaný z Banskej Bystrice. Dopravný podnik ho získal do skúšobnej prevádzky na jeden mesiac za symbolické jedno euro. Trolejbus bol testovaný na rôznych trasách v meste s využitím batériového pojazdu aj mimo trakčnej siete. Dopravný podnik chcel otestovať možnosti prevádzky parciálneho trolejbusu, výdrž batérií, možnosti rekuperácie energie, nabíjania trakčných batérií, či možnosti dojazdu aj na sídliská, kde trolejové napájanie nie je vybudované. Prvá skúšobná jazda sa uskutočnila za účasti primátora i vedenia DPMK na testovacej trase z Námestia osloboditeľov na sídlisko Ťahanovce. Pri tejto jazde trolejbus absolvoval úsek od Hypermarketu Tesco na konečnú zastávku Madridská na batériový pojazd.
22. júna 2019 sa v Košiciach uskutočnil trolejbusový deň. Všetky 3 prevádzkyschopné trolejbusy boli 22. mája vypravené na trať. V tento deň jazdili vozidlá na štyroch historických a zvláštných linkách.
Na linke <span style="padding: 1px .5em; color: darkgreen; border: 2px solid darkgreen; background-color:#FFFFFF; font-weight: bold;">70  (Nám. Osloboditeľov - Garáž Trolejbusová - Lingov) jazdili 3 trolejbusy - Škoda 14Tr (#2003) Škoda 15Tr (#1001, #1000 - Československý trolejbus). Na linke <span style="padding: 1px .5em; color: darkblue; border: 2px solid darkblue; background-color:#FFFFFF; font-weight: bold;">A1  (Čermeľ - Havlíčkova - Garáž Trolejbusová) jazdili 4 autobusy - Solaris Urbino 12 (#5101) Ikarus 280 (#4082) Škoda ŠM 11 (Veteran Bus Diamant) Škoda 706 RTO (Veteran Bus Diamant). Na linke <span style="padding: 1px .5em; color: darkred; border: 2px solid darkred; background-color:#FFFFFF; font-weight: bold;">E1  (Havlíčkova - Amfiteáter - Trolejbusový cintorín (Vozovňa DPMK)) jazdili 3 električky - Tatra T1 (#203) Tatra T2 (#212) Vario LF (#701). Na linke <span style="padding: 1px .5em; color: darkred; border: 2px solid darkred; background-color:#FFFFFF; font-weight: bold;">E2  (Staničné Námestie - Nám. Osloboditeľov - Trolejbusový cintorín (Vozovňa DPMK)) jazdili 2 električky -
Tatra T6A5 (#616) Tatra KT8D5 (#508). Jazda na týchto linkách bola bezplatná, akcia trvala od 9:00 do 17:00 a zorganizovaná bola spoločnosťou Československý dopravák spolu s DPMK.
Vozidlový park
Do Košíc bolo pôvodne dodaných 27 trolejbusov (ak nepočítame darovaný "Československý trolejbus" v roku 2019). V rokoch 2013 – 2014 bolo vyradených deväť vozidiel. Ostatné boli po pozastavení prevádzky deponované vo vozovni. V rokoch 2018 – 2019 bolo vyradených už 25 vozidiel.
Na rozdiel od niektorých iných slovenských miest, Bratislavy, Prešova alebo Banskej Bystrice, v Košiciach nepribudol ani jeden nízkopodlažný trolejbus. Jedno vozidlo (ev.č. 1006) prešlo v rokoch 2010 – 2011 generálnou opravou vo firme ZLINER. V roku 2019 mali Košice na mesiac zapožičaný jeden parciálny trolejbus typu SOR TNB 12 od DP Banská Bystrica.
Mary Robinsonová
Mary Robinsonová alebo Máire Bhean Mhic Róibínová (* 21. máj 1944, Ballina, Írsko) je írska politička. Bola siedmym prezidentom Írska od 3. decembra 1990 do 12. augusta 1997 ako prvá žena v tejto funkcii. Ďalej bola tiež vysokou komisárku Organizácie spojených národov pre ľudské práva v rokoch 1997 až 2002.
Najprv pôsobila na akademickej pôde, ako advokátka a ako členka Írskeho senátu (19691989).
V prezidentských voľbách v roku 1990 porazila Briana Lenihana zo strany Fianna Fáil a ako prvý zvolený prezident nemala podporu tejto strany. Jej prínosom je revitalizácia a liberalizácia skôr konzervatívneho prezidentského úradu. Rezignovala na prezidentský úrad 4 mesiace pred koncom jej volebného obdobia kvôli svojmu pôsobeniu v OSN.
Od roku 2002 je čestnou prezidentkou Oxfam International a je tiež zakladajúci členkou a predsedníčkou Council of Women World Leaders. Je členkou mnohých výborov vrátane Vaccine Fund.
Jej najnovšia iniciatívou je projekt Ethical Globalization Initiative (EGI), ktorého cieľom je začlenenie ľudských práv do procesu globalizácie a kontrola dodržiavania ľudských práv v rozvojových krajinách. Od r. 2004 je profesorkou Columbia University v New Yorku, kde vyučuje medzinárodné ľudské práva, ktoré prednáša aj na iných univerzitách.
Je vydatá, s manželom Nickom Robinsonom majú tri deti.
Montpeyroux (Aveyron)
Montpeyroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 563 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pedagógia
Pedagógia (gr.) je výchovná prax v protiklade k pedagogickej teórii. Termín pedagógia zaviedol Dilthey; jeho používanie sa však zatiaľ širšie neujalo.
3631 Sigyn
3631 Sigyn je planétka s priemerom 111 km, ktorú objavil Eric Walter Elst 25. januára 1987.
Ordálie
Ordálie (iné názvy: ordál, boží súd, božia skúška ) sú staroveké a stredoveké praktiky dokazovania viny na súdnom konaní, ktoré vyzývali božstvo, o ktorom sa predpokladalo, že nestrpí víťazstvo zla, aby pomohlo dopátrať sa pravdy. Využívali sa v prípadoch, kedy nebolo možné odhaliť pravdu, pričom ordáliám sa nemohol nikto vyhnúť, pokiaľ to protistrana požadovala. Podľa dobových predstáv sa obžalovaný, ktorý bol vinníkom musel obávať pravdy, keďže mu sudcom bol samotný boh. Naproti tomu nevinný obžalovaný z tohto dôvodu cítil v sebe nárast sily, božiu záštitu. Ordálie mali podobu skúšky ohňom, vodou, rozžeraveným železom, súbojom (tzv. ordáliový súboj ) a pod.
Svätý Albert
Svätý Albert môže byť:
Majstrovstvá Európy v hokejbale do 18 a 16 rokov 2007
Majstrovstvá Európy v hokejbale do 18 a 16 rokov 2007 boli v poradí 5. majstrovstvá európy v hokejbale, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konali sa v dňoch od 29. júna – 1. júla 2007 v Huttwillu, vo Švajčiarsku. Víťazom v kategorii U18 sa stali hokejbalisti Česka a v kategorii U16 Slovensko.
Konečné poradie
U18
U16
Chránená krajinná oblasť Vihorlat
náhľad|[[Vihorlat (vrch)|Vihorlat]] náhľad|[[Sninský kameň (vrch)|Sninský kameň]] náhľad|[[Morské oko (jazero)|Morské oko]] náhľad|[[Malé Morské oko]]
Chránená krajinná oblasť Vihorlat (CHKO Vihorlat) patrí medzi najmenšie veľkoplošné chránené územie na Slovensku. Žije tu okolo 5 tisíc druhov živočíchov. Bola vyhlásená vyhláškou MK SSR č. 9/1974 Zb zo dňa 28. decembra 1973 s cieľom ochrany a zveľaďovania prírody a prírodných zdrojov, zabezpečenia koordinácie jej hospodárskeho využívania v súlade s ochranou prírodného bohatstva a prírodných krás vzhľadom na ich všestranný kultúrny, vedecký, ekonomický a zdravotno - rekreačný význam. V tomto chránenom území platí druhý stupeň ochrany. Jednou z hlavných úloh vyplývajúcich z poslania CHKO je budovanie reprezentatívnej siete maloplošných chránených území, teda zabezpečovanie ochrany najhodnotnejších časti prírody formou prírodných rezervácií, chránených areálov a prírodných pamiatok.
Polohopis
Územie CHKO Vihorlat sa nachádza v najvýchodnejšej časti Slovenska, má nepravidelný tvar a zaberá strednú časť pohoria Vihorlat. Z južnej časti prechádza jeho hranica pri obci Remetské Hámre, odtiaľ severovýchodným a severným smerom smeruje údolím potoka Okna, potokom Barlahov a cez kótu Fetkov pokračuje na Nežabec, odtiaľ severným smerom nad kótu Na kameni. Z tejto kóty smeruje severná hranica CHKO na západ až nad obec Zemplínske Hámre, odtiaľ vedie kľukatá hranica približne okolo kót Podstava, Dzika. Odtiaľ južným smerom dolinou Remetského potoka až na okraj obce Remetské Hámre. Najvyššie položené miesto CHKO je vrch Vihorlat, najnižšie okraj lesa pri obci Jovsa. Rozloha CHKO Vihorlat je a rozprestiera sa na území okresov Michalovce, Sobrance, Humenné a Snina.
Vodstvo
V komplexe vulkanického pohoria Vihorlat významné postavenie majú jazerá. Tvoria jedinečnú ukážku vzniku a postupného zániku jazier. Najväčšie je Morské oko, v minulosti nazývané Veľké Vihorlatské jazero.
Západne od Morského oka vo výške leží Malé Morské oko, v minulosti nazývané Malé Vihorlatské jazero. Jazero má kolísavý stav vodnej hladiny, pričom hĺbka jazera kolíše od 2,5 do. Jazero je napájané prameňom, ktorý pri budovaní zvážnice bol z časti zavalený. Zvláštne je i to, že pri stálom prítoku vody jazero nemá povrchový odtok. Severne od Motrogonu sa nachádzajú ďalšie jazerá. Najvýznamnejšie je z nich jazierko Kotlík, ležiace vo výške Plocha jazera je 3, hĺbka kolíše od 0,5 do. Hladina vody kolíše v závislosti od klimatických podmienok. Jazierko Kotlík je hodnotené z faunistického hľadiska bohatým výskytom mlokov. Ďalšie jazerá sa nachádzajú v severnej časti CHKO a sú v rôznom stupni zániku. Najvýznamnejšie z nich je zanikajúce jazero Postávka s výmerou, ohraničené andezitový svahmi. Maximálna hĺbka pôvodného jazera bola. Povyše Postávky je ďalšie zanikajúce jazero - rašelinisko Hypkania s výmerou, ktoré malo maximálnu hĺbku. Vývojovo najmladší slatinno-rašelinný typ je Ďurova mláka. Na ploche rašeliniska je celý rad slatinných a rašelinných spoločenstiev, ktoré majú z fytocenologického a fytogeografického hľadiska veľký význam. Okrem uvedených jazier sa v pohorí Vihorlatu nachádzajú mnohé ďalšie, ktorých vonkajší obrys je už ťažko rozoznateľný a proces ich zániku možno pokladať za ukončený.
Rastlinstvo
V pohorí prevládajú spoločenstvá bukových lesov. Z ihličnatých drevín bola vo Vihorlate rozšírená len jedľa biela, čo dokazuje jej pôvodný výskyt na lokalite Jedlinka a prítomnosť peľových zŕn v hlbokých vrstvách rašeliny. Ostatné ihličnany, najmä smrek, boli v lesných porastoch vysadené človekom.
Vplyv neďalekých Východných Karpát sa prejavuje výskytom východokarpatských a balkánsko-východokarpatských druhov rastlín. Sú to: prilbica chlpatoplodá, skopólia kranská, kostihoj srdcovitý, razivka smradľavá, ale aj telekia ozdobná, živý symbol prírody Vihorlatu. Z druhov východokarpatsko-panónskej flóry, ktoré prenikli do Vihorlatských lesov z Východoslovenskej nížiny, treba spomenúť chránenú bleduľu jarnú karpatskú a ranostaj širokolistý.
Zaujímavú vegetáciu majú i bezlesé vrcholy pohoria so skalnatým reliéfom, Sninský kameň a Vihorlat. Vplyvom teplých vzdušných prúdov z nížiny a výhrevného andezitového substrátu rastú na ich južných svahoch vo vysokej nadmorskej výške teplomilné rastlinné spoločenstvá. Na chladnejšej severnej strane vrchu Vihorlat je bukový les vyvinutý až do vrcholca a rastú tam horské druhy, ako je soldanelka horská a podbelica alpínska.
Na skalnatých kopčekoch južných svahov pohoria sú ostrovčekovite rozšírené „lesostepné“ spoločenstvá drieňových dubín s účasťou teplomilných druhov dubín, ako sú drieň, brekyňa obyčajná, kamienka modropurpurová, waldsteinia kuklíkovitá a iné.
Sopečnou činnosťou vzniklo vo Vihorlate množstvo jazierok, ktoré sa zazemňovaním postupne zmenili na slatiny a rašeliniská. Rastú tu vzácne druhy rastlín: rosička okrúhlolistá, plavúnec zaplavovaný, páperník pošvatý a iné.
Živočíšstvo
Málo zmenené rastlinné fytocenózy a vplyv neďalekej Východoslovenskej nížiny a Východných Karpát sa prejavujú i v zložení živočíšstva Vihorlatu. Cez otvorenú krajinu prenikajú z juhu teplomilné stepné živočíchy, ktoré sa tu stretávajú s horskými druhmi Karpát. Z východokarpatských druhov žijú v pohorí niektoré mäkkýše, dážďovky a mnohonôžky.
Z vtákov sú významnými hniezdičmi Vihorlatu obe naše najväčšie sovy, výr skalný a sova dlhochvostá, ďalej orol krikľavý a v podhorí slávik veľký.
Z drobných cicavcov je pozoruhodný najmä výskyt hraboša močiarneho, raniaka malého a piskora vrchovského. Veľkým prírodným bohatstvom lesov Vihorlatu je prítomnosť veľkých a vzácnych šeliem ako je vlk obyčajný, rys ostrovid, mačka divá a vydra riečna.
Turistika
Pohorie Vihorlat prudko vystupuje z Východoslovenskej nížiny a kým jeho okrajové časti dosahujú 250, vrcholové časti pohoria presahujú Vertikálne prevýšenie tak dosahuje až. Táto rôznorodosť terénu dáva dobre podmienky na pešiu turistiku.
Celé územie CHKO je popretkávané turistickými chodníkmi s rôznym bodom prevýšenia. Najnižšie položený bod na turistických chodníkoch je pri obci Remetské Hámre (cca ), najvyšší bod sa nachádza na Vihorlate. Územím CHKO vedú turistické chodníky s celkovou dĺžkou. Maloplošné chránené územia sú označené predpísanou symbolikou a doplnené textovými informačnými tabuľami.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Thalpis zo Sparty
Thalpis (iné názvy: Thalpes, Thalpés, Thalpios; Thalpis) bol v roku 680 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.
Thalpis zo Sparty bol na 24. olympijských hrách v roku 680 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. (v Olympii sa víťazi korunovali olivovým vencom od roku 752 pred Kr. ) Beh na jedno stadion (stadiodromos) bol v Olympii najstaršou súťažnou disciplínou, podľa tradície zavedenej už počas založenia hier v roku 776 pred Kr.. Program hier sa o ďalšiu disciplínu, beh na dve stadiá (diaulos), rozšíril v roku 724 pred Kr. Vzdialenosť stadia (600 stôp ) merala v Olympii 192,27 metra.
Hamry (Plumlov)
Hamry je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe 1,44 km2.
Turková (národná prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Východná v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1965 na 30,9500 ha.
Predmetom ochrany je: ''NPR predstavuje zachovalé lesné spoločenstvá reliktného charakteru na vápenci (Pinetum dealpinum a Fagetum dealpinum). Územie bude využité ako vedecký objekt s možnosťou štúdia dlhodobej sukcesie rôznych biocenóz.''
Ján Šávolt
Ján Šávolt (* 18. december 1938, Banská Bystrica – † 16. december 2008, Banská Bystrica) bol bábkoherec.
Životopis
Od 1961 člen KBD v Banskej Bystrici. Roku 1957 a 1959-1960 účinkoval v ochotníckom Div. súbore A. Sládkoviča v Banskej Bystrici. Vypracoval sa na spoľahlivého bábkoherca s minucióznym pohybovým a rozvážnym slovným prejavom: Mesiac (Zakliaty káčer, 1963); Gigi (Borafogo, 1971); Osol (Brémski muzikanti, 1984); Radovid (Radúz a Mahuliena, 1986) a i.
Majstrovstvá Ázie a Oceánie v korfbale 2002
Majstrovstvá Ázie a Oceánie v korfbale 2002 boli v poradí 5. Majstrovstvá Ázie a Oceánie v korfbale, ktoré organizovala Ázijsko-oceánska korfbalová federácia (AOKF). Konali sa od 13. do 16. februára 2002 v Naí Dillí, v Indii, za účasti 5 tímov. India bola organizátorom ázijsko-oceánskeho šampionátu druhýkrát, predtým hostila turnaj v roku 1992, tiež v Naí Dillí. Všetky zápasy sa odohrali v Indira Gandhi Indoor Stadium. Turnaj pozostával iba z jednej skupiny bez následného play-off. Titul obhájil Taiwan, ktorý vyhral všetky doterajšie turnaje majstrovstiev.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2003, ktoré sa uskutočnili v Holandsku. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Adolf Loos
Život
Loosov otec bol sochár a kamenár. V jeho dielni sa zoznámil s radou remesiel, čo v ňom vyvolalo rešpekt a úctu k remeslu a tradícii a neskorší kritický postoj k remeselne vyrábaného nábytku a ďalším predmetom dennej potreby. Po nedokončených štúdiách technického smeru nastúpil k armáde. Neskôr doštudoval na Technickej univerzite v Drážďanoch.
Po štúdiách
Po troch rokoch odišiel za prácou do Spojených štátov, kde pracoval ako umývač podláh a riadov. Navštívil Filadelfiu, New York a Chicago. V Chicagu sa živo diskutovalo o otázkach architektúry, dôvodom bola svetová výstava (1893). Práve diskusia o ornamente podnietila Loosa k úvahám na túto tému, ktorú podrobnejšie rozobral v diele „Ornament a zločin“. Jeho odmietavý postoj však zdôvodňoval inak ako Louis H. Sullivan vo svojej stati Ornament in architecture (1892). V roku 1897 dostal prácu spolu s architektom Carlom Mayrederom a ustálil si svoje pracovné zameranie. Niekoľko rokov pracoval po celej Európe, kým sa v roku 1928 nevráti do Viedne.
V Rakúsku
V roku 1896 sa vrátil naspäť do Rakúska. Vo Viedni sa dostal do spoločnosti osobností ako napríklad Arnold Schönberg, Oskar Kokoschka, Ludwig Wittgenstein, Alban Berg, Karl Kraus. Najprv sa venoval zariaďovaniu bytov a módnych obchodov. Dekoratívne a umelecko-remeselné tendencie typické v Rakúsku a Nemecku odmietal odvolávajúc sa na vlastné americké skúsenosti. Päťdesiat realizovaných zákaziek svedčí o obývateľnosti interiérov, ktorú dosahoval používaním ušľachtilých materiálov.
V roku 1908 dostal zákazku na vytvorenie baru v centre Viedne. Loosov American Bar v Korutánskej pasáži je od roku 1959 pod pamiatkovou ochranou. O rok neskôr (1909), bol poverený postaviť obytný a obchodný dom firmy Goldman&Salatsch. Umiestnenie bolo na lukratívnom mieste vo Viedni, na Michaelerplatzi. Parter obložil zeleným mramorom, v hornej obytnej časti použil prostú vápennú omietku. Okná boli bez orámovania, akoby vystrihnuté. Pre Loosove snahy o jednoduchosť sa vzniesla vlna diskusie a kritiky. Tá viedla k pozastaveniu stavby do roku 1912. Výstavba mohla pokračovať až po prehlásení Adolfa Loosa, že na okná budú pripevnené bronzové kvetináče. Tým sa snažil o spopularizovanie neobľúbeného štýlu jednoduchosti. V roku 1921 sa stal hlavným architektom viedenskej mestskej stavebnej správy. V 1923 postúpil na pozíciu vedúceho. Miesta sa však vzdal a Viedeň opustil.
V Paríži
Vo Francúzsku bol Loos už známy. Francúzska avantgarda ho prijala s nadšením, vystavoval v d`Automne (Jesenný salón). Ako prvý cudzinec sa stal jeho členom, v Paríži sa však ako aktívny architekt nepresadil, jedinou zákazkou ostal dom pre Tristana Tzaru. V roku 1928 sa v zlom zdravotnom stave vrátil do Viedne.
Prínos do architektúry
Loosovým najväčším prínosom je uplatnenie Raumplanu (priestorového plánu). V ňom novátorsky formuloval pravidlá vnútorného usporiadania priestoru z hľadiska jeho trojrozmernosti. Zaslúžil sa o významný prínos do architektúry vďaka svojim stavbám a teoretickým spisom. Loos zomrel 23. augusta 1933 vo Viedni.
Dielo
náhľad|[[Villa Müller]] náhľad|[[dom Tristana Tzaru]]
Teoretik architektúry
Adolf Loos už od mladého veku začal formulovať a publikovať svoje myšlienky. Veľká časť najdôležitejších statí bola zhrnutá do dvoch súborov. Kniha Ins Leere geschprochen 18971900 (Reči do prázdna) vyšla v roku 1921 v Paríži. Druhá kniha „Trotzdem“ 19001903 (Navzdory) vyšla v roku 1931 v Innsbrucku. V roku 1903 založil vlastný časopis s názvom „Das Andere“ (To druhé), no vyšli iba dve čísla. V ňom presadzoval snahu o pohotovejšie uvádzanie západnej kultúry do Rakúsko-Uhorska.
Jeho teoretické práce vyvrcholili v krátkej eseji pod názvom Ornament und Verbrechen - „Ornament je zločin“, uverejnenej v roku 1908. Jeho slová ostali nepochopené mnohými, ktorí v nich videli zásadne odmietnutie ornamentu. Loos sa preto v roku 1924 publikovaním článku Ornament a výchova pokúsil proti podozreniu ohradiť. Loos spracovával vo svojich dielach rôzne témy. Jeho formulácie sú provokatívne, ale vždy obsahujú kritické a moderné stanovisko. Kvôli extrémnemu vyjadrovaniu a ostrej kritike iných architektov bol spornou postavou po celý život.
Ornament a zločin
Adolf Loos sa ako teoretik architektúry prejavil už v mladom veku. Vyvrcholenie jeho teoretických práci sa prejavilo eseji Ornament a zločin z roku 1908.
K dielu ho inšpiroval Louis H. Sullivan so svojou staťou Ornament in Architecture. V tomto teoreticko-praktickom diele Adolf Loos rozpracoval poňatie puristicko-funkcionalistickej architektúry v opozícii voči secesii. Táto architektúra má byť zbavená dekorácie. Dekoráciu považoval za povrchnú a subjektívnu. Malé množstvo ornamentov považoval za pravdivú architektúru. Nielen kvôli abstraktným morálnym dôvodom, ale aj po ekonomickej stránke práce a premrhaným materiálom priemyselnej civilizácie. Podľa neho ornament už nebol viac dôležitým prejavom kultúry. Loos kritizoval aj maskovanie pravej podstaty a krásy materiálov prehnanou ozdobnosťou.
Dielo demonštroval domom pre firmu Goldman & Salatsch. Napriek tomu ostal nepochopený kvôli nesprávnemu vyloženiu obsahu. Mnohí esej pochopili ako zásadné odmietnutie ornamentu z formálnych dôvodov. Loos sa snažil svoj zámer demonštrovať v článku Ornament a výchova.
Sexfontaines
Sexfontaines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dřevěnice
Dřevěnice je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 234 obyvateľov, z toho 111 mužov a 123 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 40,9 roka, ženy 40,6 roka).
Tréguier
Tréguier môže byť:
Ordinárius
Ordinárius alebo ordinár môže byť:
Peroxid sodný
Peroxid sodný (Na2O2) je zlúčenina sodíka a kyslíka (v podstate je to sodná soľ peroxidu vodíka). Je to svetložltý prášok taviteľný bez rozkladu. Jeho výroba spočíva v spaľovaní sodíka so vzduchom v hliníkových nádobách. Pri styku s organickými a redukčnými látkami reaguje prudko až explozívne.
Peroxid sodný existuje aj vo forme hydridov Na2O2·2H2O2·4H2O, Na2O2·2H2O, Na2O2·2H2O2 a Na2O2·8H2O.
S oxidom uhoľnatým reaguje za vzniku uhličitanu sodného. Pri reakcii s oxidom uhličitým vzniká mimo uhličitanu aj kyslík. Táto reakcia sa využíva v špeciálnych dýchacích prístrojoch pre hasičov a potápačov, či pri obnovovaní vzduchu v uzavretých priestoroch ako sú ponorky alebo vesmírne plavidlá. S vodou reaguje Na2O2 prudko za vývoja veľkého množstva tepla. Z vodných roztokov možno získať ľahko taviteľné doštičkovité kryštály ako hydrát v zložení Na2O2·8H2O. V zriedených roztokoch hydrolyzuje za vzniku peroxidu vodíka podľa reakcie Peroxid sodný sa využíva hlavne ako činidlo v bieliacich kúpeľoch.
3632 Grachevka
3632 Grachevka je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 24. septembra 1976.
Kostol svätého Olafa
'''Kostol sv. Olafa''' je gotický kostol v hlavnom meste Estónska v Tallinne, zasvätený nórskemu kráľovi Olafovi II.
Na vrchole kostola je vyhliadková plošina.
Jozef Ščepko
Jozef Ščepko (* 18. január 1919, Podolie - † 5. november 1967, Banská Bystrica) bol lekár-dermatovenerológ.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Trnave, v roku 1938-1944 na Lekárskej fakulte Slovenskej univerzity, 1944 MUDr. Prednosta Kožnovenerologického oddelenia nemocnice v Skalici a v roku 1958-1967 Kožnovenerologického oddelenia KÚNZ v Banskej Bystrici. Člen predsedníctva OV ČSČK v Banskej Bystrici. Šíril dermatovenerologickú osvetu a budoval sieť služieb v odbore. Člen lekárskych spoločností, funkcionár ČSČK. Autor odborných článkov.
Ordo ordinans
Ordo ordinans (lat.) je podľa Fichta je organizujúci počiatok, organizujúci svetový rozum.
Gerstheim
Gerstheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Policajti z centra
Policajti z centra je česko-slovenský detektívny seriál, nakrútený v roku 2011.
Dej
V každej časti kriminalisti riešia a uzavrú jeden prípad, pričom v jednotlivých dieloch sa rozvíjajú aj osudy hlavných postáv.
Gravitation
Gravitation je japonská manga od autorky Maki Murakamiovej, publikovaná spoločnosťou Gentosha v časopise Rutile. Na podnet tejto mangy vzniklo najskôr dvojdielne OVA a o rok neskôr aj trinásťdielny seriál. Žánrovo sa zaraďuje do šónen-ai.