cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wellington
Lanová dráha a múzeum
thumb|right|Lanová dráha vo Wellingtone Jedným z hlavných turistických symbolov Wellingtonu je pozemná lanová dráha spájajúca centrum mesta s prímestskou časťou Kelburn, kde sídli mestská botanická záhrada. Lanovka je 612 metrov dlhá a stúpa do výšky 120 metrov. Medzi konečnými stanicami ležia ešte tri ďalšie. Celá dráha je priama, len s jedným miestom pre stretávanie sa protiidúcich vozňov. Vozový park lanovky tvoria dva vozne, ktoré sú navzájom prepojené lanom. Kapacita lanovky je zhruba 100 cestujúcich, z toho 30 sediacich a 70 stojacich pasažierov. Po dráhe sa pohybuje priemernou rýchlosťou 18 kilometrov za hodinu.
O výstavbe pôvodnej lanovej dráhy bolo rozhodnuté na sklonku 19. storočia, keď bolo v súvislosti s výstavbou domov v kopcoch oblasti Kelburnu potrebné zabezpečiť spoľahlivé a rýchle spojenie medzi novovznikajúcou štvrťou a centrom mesta. V roku 1898 vypracoval James Fulton projekt budúcej lanovky, na ktorej výstavbe okrem iného pracovali aj skupiny odsúdených z väznice Terrace Gaol. 22. februára 1902 vyšiel na dráhu prvý vozeň. Nová lanovka vzbudila vlnu nadšenia a bol o ňu obrovský záujem. Počas prvého víkendu prevádzky prepravili jej vozne štyri tisícky pasažierov, za prvý rok viac ako 425 tisíc ľudí. Vtedajšia dráha bola dlhá 785 metrov, jej súčasťou boli tri tunely a viadukty.
V roku 1933 bola vykonaná elektrifikácia dráhy, keď elektrina nahradila doterajší veterný pohon lanovky. To prinieslo vodičom lepšiu kontrolu nad jazdou, pretože mohli teraz stroj riadiť priamo z kabíny. Dovtedy mali vo vozidle k dispozícii len signalizačný zvon. Staré drevené vozne sa však postupne stávali nevyhovujúcimi a nespĺňali moderné bezpečnostné normy. V roku 1973 sa jeden z robotníkov pri stavbe cesty postavil do cesty klesajúcemu vozňu lanovky a bol vážne zranený. Pri následnej kontrole vyšli najavo technické i bezpečnostné nedostatky historickej lanové dráhy a 22. septembra 1978 staré vozne za veľkého záujmu verejnosti vyrazili naposledy. Pôvodná trasa lanovky sa však stále javila ako najpraktickejšia, preto bola nová modernejšia trať následne postavená v miestach dráhy pôvodnej. Otvorená bola 22. októbra 1979 a staré drevené vozne nahradili modernejšie vozne švajčiarskej výroby, ktoré sú na dráhe ešte v prevádzke. Pôvodná budova, v ktorej sa vozne lanovky predtým otáčali, mala byť v minulosti už dvakrát strhnutá, ale obidva pokusy o demoláciu prežila a 5. decembra 2000 tu bolo otvorené múzeum lanovej dráhy.
Botanická a zoologická záhrada
thumb|left|Výbeh pre šimpanzov v zoologickej záhrade Zoologická záhrada bola vo Wellingtone založená v roku 1906, išlo o prvú zoologickú záhradu na území Nového Zélandu. Záhrada chová v súčasnosti približne 500 zvierat, ktoré zastupujú viac ako stovku živočíšnych druhov. Prvým oficiálne chovaným zvieraťom v novej zoo bol lev prezývaný "Kráľ Dick". K nemu sa časom pridali lamy, emu a kengury. Wellingtonská zoologická záhrada sa zapísala aj do Guinessovej knihy rekordov, keď sa jej pelikán Percy dožil veku 62 rokov. Najdlhšie žijúce zviera wellingtonskej zoo bol však gibon Nippy, ktorého záhrada získala v roku 1949 a žil v nej až do roku 2008, kedy uhynul. Zoologická záhrada je preslávená najmä svojím chovom šimpanzov, ktorý sa začal v roku 1956. Do sedemdesiatych rokov dokonca ZOO organizovala čajové posedenia so svojimi šimpanzmi, ktorých sa zúčastnilo až dvetisíc návštevníkov. Od roku 2007 obývajú wellingtonské šimpanzy nový priestranný výbeh.
V meste funguje aj botanická záhrada, ktorá sa rozkladá na ploche 26 hektárov v Kelburne, neďaleko konečnej stanice wellingtonskej lanovej dráhy. Funguje od roku 1868 a okrem iného sa tu nachádza veľká ružová záhrada lady Norwoodovej s tromi tisíckami druhov ruží. Súčasťou botanickej záhrady je cintorín "Bolton Street Memorial Park", kde sú pochované významné osobnosti mesta.
Demografia
V roku 2006 žilo trvalo na území Wellingtonu 179 466 obyvateľov, čo z neho robí šieste najľudnatejšie mesto Nového Zélandu. Od posledného sčítania ľudu v roku 2001 sa tak počet obyvateľov mesta zvýšil o 15 639, teda o 9,5 percenta. Obyvatelia Wellingtonu tvoria 4,5 percenta populácie celého štátu. Mediánový vek obyvateľov Wellingtonu je asi 33 rokov. V porovnaní s populáciou celého štátu, ktorej stredný vek sa blíži 40 rokov, je obyvateľstvo Wellingtonu výrazne mladšie. Ekonomicky aktívne obyvateľstvo tvorí takmer 74 percent wellingtonskej populácie. Najviac obyvateľov mesta má medzi 20 a 34 rokmi, v porovnaní s celým štátom má Wellington výrazne menej dôchodcov a detí do pätnásť rokov.
Prevažnú väčšinu obyvateľstva Wellingtonu tvoria Európania. Nezanedbateľnou národnostnou menšinou sú Aziati, ktorých zastúpenie vo Wellingtone je asi o 4 percentá vyššie ako na území celého štátu. Výrazne menšiu časť obyvateľstva Wellingtonu v porovnaní s celkovým zložením štátu tvoria pôvodní obyvatelia Nového Zélandu Maorovia, ktorých populácia tvorí 7,7 percent obyvateľstva mesta. Viac ako 28 percent súčasných obyvateľov mesta sa narodilo mimo Nový Zéland, prisťahovalci najčastejšie pochádzajú z Veľkej Británie. Okrem úradnej angličtiny je najrozšírenejším jazykom vo Wellingtone francúzština, ktorá z tejto pozície vytlačila maorijčinu, ktorá je druhým najrozšírenejším jazykom na území štátu. 70,5 percenta obyvateľov Wellingtonu však hovorí iba jedným jazykom.
Úroveň vzdelanosti je vo Wellingtone veľmi vysoká. Nadštandardné vzdelanie priznáva 55,5 % jeho obyvateľov, čo je o 15,5 % viac než na celom Novom Zélande a napríklad takmer o 6 % viac ako v najväčšom novozélandskom meste Aucklande. Podiel obyvateľov bez doloženého štandardného vzdelania je v porovnaní s celým štátom nižšia o takmer 14 %. Väčšina obyvateľov Wellingtonu pracuje na pozíciách odborníkov alebo manažérov. Priemerný ročný príjem obyvateľov Wellingtone je 32 500 dolárov, čo je o 8 100 dolárov viac ako priemerný plat na Novom Zélande. Viac ako 30 percent obyvateľov mesta má ročný príjem vyšší ako 50 000 dolárov, asi 9 percent viac než 100 000 dolárov.
Victoria University
thumb|left|Rutherford House, sídlo obchodných a administratívnych odborov Victoria University Victoria University of Wellington bola založená v roku 1897 a pôvodne fungovala ako súčasť Novozélandskej univerzity, ktorá sa však rozpadla v roku 1961. Známa je predovšetkým jej právnická fakulta sídliaca v bývalej budove vlády a fakulta humanitných odborov. Univerzita však ponúka aj štúdium pedagogiky, strojárstva, dizajnu, obchodu a prírodných vied. V roku 2009 ju navštevovalo 22 270 študentov a 1 884 zamestnancov. Hlavné sídlo univerzity je v Kelburne, fakulty pedagogiky, práva a biologického výskumu sídlia v troch odlúčených pracoviskách. Spoločne s Massey University prevádzkuje novozélandskú hudobnú školu.
Massey University
Massey University funguje od roku 1926, keď bola založená ako poľnohospodárska škola pod patronátom Novozélandskej univerzity. Po jej rozpade existovala ako súčasť Viktóriine univerzity a samostatnú univerzitou je od roku 1963. V roku 2008 študovalo na Massey University 35 509 študentov. Ako jediná vysoká škola na Novom Zélande ponúka okrem obchodu, pedagogiky, estetických a humanitných odborov tiež tituly z oblasti letectva, riešenia sporov alebo veterinárnej medicíny. Tá je navyše akreditovaná Americkou asociáciou veterinárnej medicíny, vďaka čomu sú absolventom Massey University bez problémov uznávané tituly z oblasti veteriny. Univerzitu tvoria tri kampusy, vo Wellingtone sídli fakulka dizajnu a Novozélandská hudobná škola, ktorú vlastní Masseyova univerzita spolu s univerzitou Viktóriinou. V meste pôsobí aj lekárska fakulta Otažskej univerzity a časť wellingtonského technického inštitútu.
Doprava
thumb|Wellingtonské medzinárodné letisko
Diaľničná sieť a letisko
Okolie Wellingtonu je obsluhované dvoma štátnymi diaľnicami SH1 a SH2, ktoré sa stretávajú na mimoúrovňovej križovatke severne od mesta. Diaľnica číslo 1 vedie samotným stredom mesta a končí pri areáli Wellingtonského medzinárodného letiska, fungujúceho v meste od roku 1935. Letisko leží 6 kilometrov juhovýchodne od centra mesta. Začínajú a končia vnútroštátne lety, niekoľko letov z Austrálie a ostrovov Tichého oceánu. Najväčšími strojmi, ktoré na wellingtonskom letisku v roku 2010 pristávajú, sú lietadlá Boeing 737-800 a Airbus A320. Väčšie lietadla musia využívať iné letiská, pretože jediná wellingtonská pristávacia dráha je dlhá iba 2051 metrov. Napriek tomu však Wellingtonské medzinárodné letisko prepraví ročne viac ako 5 miliónov cestujúcich, čo ho radí na tretie miesto medzi najrušnejšími letiskami Nového Zélandu, hneď za letisko v Aucklande a Christchurchu.
thumb|[[Trolejbus vo Wellingtone]]
Verejná doprava
Verejná doprava je prevádzkovaná spoločne pre celý wellingtonský región. Zabezpečujú ju väčšie množstvo spoločností pod spoločnou značkou Metlink. Každoročne prepraví až 35 miliónov pasažierov a ich počet stále narastá, čo robí z Metlinku najvyťaženejšiu dopravnú sieť Nového Zélandu. Z tohto počtu veľkú väčšinu (23 miliónov) prepravia mestské autobusy, ktorých na 103 linkách regiónu jazdí 470 a obsluhujú 2800 zastávok. 11 miliónov cestujúcich prepravia každoročne miestne železničné spoje, jeden milión cestujúcich jazdí každý rok wellingtonskou lanovkou. Zanedbateľná nie je ani lodná doprava. Dva osobné trajekty využije každoročne asi 150 000 ľudí a miera ich vyťaženie rastie najrýchlejšie z celej wellingtonskej dopravnej siete. V rokoch 1878 – 1964 bola vo Wellingtone prevádzkovaná aj električková doprava.
4087 Part
4087 Part je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 5. marca 1986.
Ponikev
Ponikev je dedina, časť obce Ludmírov v okrese Prostějov. Nachádza sa asi 2 km na juh od Ludmírova. V roku 2014 tu bolo evidovaných 62 adries. V roku 2001 tu trvalo žilo 148 obyvateľov.
Ponikev je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe 3,99 km2.
História
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1365.
Kunčice nad Labem
Kunčice nad Labem je obec v Česku v okrese Trutnov v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 586 obyvateľov, z toho 314 mužov a 272 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 39,9 roka, ženy 41,0 roka).
Hodža (priezvisko)
Hodža (o význame pozri hodža) je slovenské priezvisko. Najviac sa vyskytuje v Bratislave, Hliníku nad Hronom a Handlovej.
Známi nositelia
Pozri v článku Hodža.
Predpoklad
Predpoklad môže byť:
Saint-Germain-le-Fouilloux
Saint-Germain-le-Fouilloux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sebastian Vettel
Sebastian Vettel (* 3. júl 1987, Heppenheim, Nemecko) je bývalý nemecký pilot Formuly 1, ktorý pretekal za stajňu Aston Martin. V roku 2010 získal titul majstra sveta za stajňu Red Bull Racing, ktorý následne obhájil i v rokoch 2010, 2011, 2012 a 2013. Patrí medzi najúspešnejších pilotov F1 všetkých čias. Je jedným z piatich jazdcov, ktorí majú na konte štyri alebo viac titulov majstra sveta. Do konca roka 2020 mal podpísanú zmluvu so Scuderiou Ferrari. Jazdíl s číslom 5.
Vettel začal svoju kariéru vo Formule 1 ako testovací jazdec BMW Sauber a debutoval na Veľkej cene USA 2007, kde nahradil zraneného Roberta Kubicu. Počas sezóny prešiel k tímu Toro Rosso (v tom čase bol súčasťou programu pre Red Bull), kde súťažil do roku 2008. Na veľkej cene Talianska 2008 zaznamenal úspech, kedy sa stal (vtedajším) najmladším držiteľom pole-position a tiež aj víťazom pretekov. V priebehu prvého roka svojho pôsobenia v Red Bulle (2009) sa stal najmladším jazdcom vôbec, ktorý sa umiestnil na druhej priečke šampionátu jazdcov. Nasledujúci rok, vo veku 23 rokov, sa stal najmladším majstrom sveta. V tom istom roku tiež pomohol získať pre svoj tím Red Bull ich prvý konštruktérsky titul. Vettel titul majstra sveta obhájil ešte ďalšie tri razy, čím sa stal najmladším dvojnásobným, trojnásobným aj štvornásobným majstrom sveta F1. O tituloch z roku 2010 a 2012 sa rozhodlo v posledných pretekoch sezóny, pričom v roku 2010 prekonal Fernanda Alonsa z Ferrari v bitke štyroch jazdcov o titul. V roku 2012 ho porazil o tri body. Tituly z roku 2011 a 2013 boli odzrkadlením Vettelovej dominancie už v priebehu sezóny.
Vettel ukončil svoj kontrakt s tímom Red Bull po sezóne 2014, kedy nezaznamenal žiadne víťazstvo. Čoskoro bolo oznámené, že podpísal trojročnú zmluvu so Scuderiou Ferrari, kde bude pôsobiť od sezóny 2015. Počas prvého roku vo Ferrari vyhral 3 preteky a bol tak najbližším pretekárom pilotov dominantného tímu Mercedes. V roku 2016 tiež nevyhral ani jedny preteky a v šampionáte skončil na štvrtom mieste. Vettel a Ferrari sa tešili zlepšeniu v roku 2017, pričom popri štyroch víťazstvách sa tešili z vedenia viac ako polovice sezóny. Po páde na druhé miesto v poradí, reťazec zlej spoľahlivosti a výsledkov využil Lewis Hamilton, kedy Vettel prišiel o svoje nádeje na titul už v Mexiku.
Detstvo a osobný život
Vettel sa narodil v Heppenheime v Západnom Nemecku Norbertovi a Heike Vettelovcom. Má mladšieho brata Fabiana a dve staršie sestry: Melanie, dentálnu techničku a Stefanie, fyzioterapeutku pre zdravotne postihnuté deti. V jednom z rozhovorov priznal, že v škole nepatril medzi najlepších. Uviedol, že v detstve boli jeho hviezdy traja Michaelovia: Michael Schumacher, Michael Jackson a Michael Jordan. Pôvodne chcel spievať ako Michael Jackson, ale zistil, že nemá na to hlas. Vettel je tiež fanúšikom The Beatles, zberateľom viacerých nahrávok, vrátane Abbey Road a jeho obľúbenej skladby „Drive My Car“. V rozhovore pre seriál Top Gear, priznal, že bol fanúšikov britských komédií ako Malá Veľká Británia a Život Briana. Vettel žije v Thurgau vo Švajčiarsku ako väčšina pretekárov a je fanúšik nemeckého futbalu, konkrétne klubu Eintracht Frankfurt. V nemeckej verzii filmu Autá 2 prepožičal svoj hlas postave menom Sebastian Schnell.
Vettel je od roku 2019 ženatý s Hannou Prater, priateľkou z detstva. Spolu majú dve dcéry, Emilie (* január 2014) a Matildu (* september 2015) a syna              (* november 2019). V roku 2015 Forbes odhadol jeho ročný príjem na 33 miliónov dolárov. Kimi Räikkönen, tímový kolega zo Scuderie Ferrari, je jeho blízky priateľ. Sebastianov mladší brat Fabian je tiež pretekár. Zúčastnil sa súťaže Audi Sport TT Cup 2017.
Prehľad
(*) prebiehajúca sezóna
Formula 1
(*) prebiehajúca sezóna
(†) nedokončil preteky, ale je klasifikovaný, pretože odjazdil 90% dĺžky pretekov
Nandraž
Nandraž je obec na Slovensku v okrese Revúca.
Polohopis
Obec leží v juhovýchodnej časti Slovenského rudohoria. Vo vrchovinnej časti časti chotára obce sa nachádzajú ložiská medi a železnej rudy. V obci sa nachádza súkromná prevádzka na spracovanie dreva a farma na chov hovädzieho dobytka. V katastri obce sa nachádza aj Zvernica Nandraž, ktorá je zameraná na chov muflónej, jelenej a dančej zveri.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci (pod názvom Nadras) je z roku 1318. Hlavným zdrojom obživy obyvateľov boli práce v lesoch a baniach (ťažbou železnej rudy a medi). V 19. storočí, keď sa po kratšej prestávke ťažba obnovila, sa obyvateľstvo zaoberalo furmančením, vo väčšej miere poľnohospodárstvom a ovocinárstvom. Poľnohospodárske družstvo, ktoré bolo založené v roku 1951, v roku 1956 prešlo do štátneho majetku Jelšava.
Courcelles
Courcelles môže byť:
Ján Thomka
Ján Thomka de Bisztricska (* 29. jún 1898, Trnovo† 21. november 1984, Bratislava) bol slovenský pedagóg, osvetový pracovník, veršovník a zeman.
Jeho otec bol Ľudovít Thomka de Bisztricska a matka Mária rod. Jesenská.
Životopis
Študoval na Učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach, v roku 19201921 absolvoval kurz pre učiteľov meštianskych škôl v Banskej Bystrici. Roku 1918 účastník bojov na talianskom fronte, učiteľ a správca národnej školy v Turčianskom Jasene. Vynikol ako pedagóg, popri tom sa venoval kultúrno-osvetovej práci, včelárstvu, ovocinárstvu, ochotníckemu divadlu, viedol spevokol, miestne úverové družstvo a knižnicu, aktívne pôsobil v požiarnej ochrane. Napísal príručku pre učiteľov ľudových škôl k vyučovaniu vlastivedy, umelecky nenáročnú poéziu pre deti, náboženskú poéziu i verše s protipožiarnou tematikou. Publikoval v časopisoch. Od roku 1928 člen Matice slovenskej. Nositeľ vyznamenania Zaslúžilý učiteľ.
Kultúrny život (časopis)
náhľad|vpravo|Pamätná tabuľa na Štúrovej ulici v Bratislave
4088 Baggesen
4088 Baggesen je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil P. Jensen 3. apríla 1986.
Kultúrny život (časopis)
Vznikol ako časopis štátneho riadenia kultúry. Spočiatku podliehal Umeleckej a vedeckej rade, ktorá mala na starosti aj jeho vydávanie, neskôr Zväzu československých spisovateľov a od roku 1954 Zväzu slovenských spisovateľov. V rokoch 1948 – 1949 ho vydával jeho bývalý hlavný redaktor Ivan Horváth, po ňom vydávanie prebralo vydavateľstvo Obroda. (Doplnená poznámka od neautora stránky: pracoval s číslami z r. 1965 a 1968 a tam bol ako vydavateľ uvedený "Sväz slovenských spisovateľov v Bratislave" (Sväz ešte so starým S a nie Z).)
Popri hlavnom redaktorovi pôsobila i tzv. redakčná rada, ktorá bola schvaľovaná Umeleckou a vedeckou radou, potom Zväzom československých (slovenských) spisovateľov. Vo redakčnej rade a samotnej redakcii časopisu sa vystriedalo viacero významných literárnych osobností (hlavní redaktori napr. Ivan Horváth, Ján Kostra, Andrej Mráz, šéfredaktori Rudolf Fabry, Vladimír Mináč, Miroslav Válek, Vojtech Mihálik, Laco Novomeský a i.).
Úlohou časopisu bolo rozvíriť kultúrny život a uplatniť našu kultúru vo verejnom živote. Od začiatku sa snažil byť nielen časopisom pre literárnu, ale i divadelnú, hudobnú a výtvarnú problematiku. Okrem toho, že sa stal informátorom o slovenskej kultúre, mal za úlohu tiež riešiť problémy jednotlivých kultúrnych oblastí, rozvíjal kritické myslenie, a tým sa stal najmä diskusnou tribúnou, ktorá spočiatku šírila oficiálnu komunistickú ideológiu, no v 60. rokoch sa priklonila k pravicovému zmýšľaniu, vďaka čomu celý časopis smeroval k tzv. obrodnému procesu.
V druhej polovici 60. rokov sa stal jedným z najčítanejších periodík. Prinášal reprodukcie výtvarných diel (najmä slovenských autorov, pomenej už zahraničných), umelecké fotografie, snímky z divadelných predstavení a pod. Taktiež uverejňoval teoretické state o kultúre a umení, veľa úsilia sa tiež venovalo hľadaniu a podpore mladých talentov. Veľa priestoru a pozornosti sa venovalo i dedičstvu národnej kultúry a umeleckej tvorby. Časopis tiež prinášal diskusie o otázkach umenia, autoroch a ich dielach, no tiež ankety o problémoch a otázkach kultúrnej tvorby, ktoré mali riešiť i problémy, ktoré sa aktuálne vyskytovali v tejto oblasti.
Psychofyzický problém
Psychofyzický problém je otázka o mieste psychického v prírode (súčasť základnej filozofickej otázky) alebo v užšom zmysle problém vzťahov medzi psychickými a fyziologickými procesmi.
Kultúrny život (časopis)
Okrem pravidelných reportáží a príspevkov sa venoval i otázkam rovnoprávnosti štátneho usporiadania a reformno-ekonomickým otázkam. Vďaka tomuto smerovaniu nastal vo vedení časopisu názorový rozkol, keď niektorí z členov redakčnej rady z nej vystúpili a vydávanie časopisu bolo zastavené. Jeho pokračovateľom sa stal Literárny život, no po šiestich číslach zanikol aj ten.
Psychofyzický problém
Psychofyzická zápletka sa objavuje v dejinách filozofie v každom období. Predstavuje dôležitý problém ontológie, filozofie mysle, psychológie, hlavne však súvisí so sebaporozumením a sebareflexiou človeka. Kladie si otázky vzájomného vzťahu duše a tela, mozgu a psychických procesov, hmotnej existencie a vedomia.
Kultúrny život (časopis)
Časopis bol obnovený pod pôvodným názvom až v roku 1990, no vďaka zlej finančnej situácii v roku 1993 bolo jeho vydávanie opäť zastavené. V nasledujúcich dvoch rokoch sa ešte vyskytli pokusy o jeho znovuvydávanie, no neboli úspešné.
Psychofyzický problém
Monistické pozície
Monistické pozície sú charakteristické preferovaním buď telesnej (materializmus) alebo duševnej (idealizmus) stránky človeka.
Dualistické pozície
Dualistické pozície rozlišujú medzi telom a dušou. Chápu ich buď nezávisle od seba (Wittgenstein), ako paralelne jestvujúce javy (paralelizmus) alebo ich stavajú do vzájomnej relácie, kde spolu interagujú (interakcionizmus).
Jakub Považanec
Jakub Považanec (* 31. január 1991, Banská Bystrica) je slovenský futbalista, ktorý hráva na pozícii záložníka. V súčasnosti je hráčom klubu FK Jablonec. kde nosí dres s číslom 7. Tréner A-mužstva Horejš David
Svoj prvý zápas v Corgoň lige odohral v sezóne 2008/2009 v 31. kole (23. mája 2009) v domácom zápase proti MŠK Žiline (1:1). Nastúpil v 57. minúte zápasu po tom, čo vystriedal Patrika Vajdu. Svoj prvý gól v najvyššej slovenskej súťaži strelil 31. marca 2012 v 24. kole a zariadil ním víťazstvo 2:1 na pôde Dunajskej Stredy.
Ploské (okres Revúca)
Ploské je obec na Slovensku v okrese Revúca.
Polohopis
Obec leží v juhovýchodnej časti Slovenského rudohoria.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci (pod názvom Paleczka) je z roku 1413. Patrila rodine Drencsényiovcov. Obyvateľstvo sa spočiatku zaoberalo pastierstvom a chovom dobytka, od konca 18. storočia a v 19. storočí výrobou pluhov a podkov, prácou v železiarňach a furmančením železnej rudy a dreveného uhlia.
Michal Chovan
Michal Chovan (* 23. november 1987, Zvolen) je slovenský hokejový a hokejbalový útočník, hráč HC  Košice, bronzový medailista z majstrovstiev sveta v hokejbale z roku 2011.
Klubový hokej
Je odchovancom HKm Zvolen. V slovenskej extralige sa po prvýkrát objavil v sezóne 2005/06. Za Zvolen v nej odohral len 7 zápasov. V nasledujúcej sezóne odohral za klub 16 zápasov ale zaznamenal len 2 body, a tak prestúpil do HC 07 Detva kde odohral 4 zápasy. V ďalšej sezóne opäť hral za HKm Zvolen, odohral 44 zápasov a získal 3 body. V sezóne 2008/09 sa získal stále miesto v základnej zostave HKm Zvolen, ktorý končil v semifinále. Odohral v základnej časti 53 zápasov a nazbieral 44 bodov, v play-off odohral 12 zápasov a nazbieral 13 bodov.
Schœnbourg
Schoenbourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Het Lieverdje
náhľad|Het Lieverdje náhľad|Het Lieverdje Het Lieverdje je socha, ktorá sa nachádza v Holandsku, v centre Amsterdamu na námestí Spui. Túto sochu vytvoril v roku 1959 holandský umelec Carel Kneulman, ktorý bol predovšetkým sochár, maliar a grafik ale venoval sa aj spievaniu a písaniu básní.
Het Lieverdje
Meno "Het Lieverdje" ktoré v slovenčine znamená niečo ako "miláčik", bolo prvýkrát použité v denníku Het Parool v rubrike "Amsterdamse Dagboek" (Amsterdamský denník) v roku 1947. V nej autor Henri Knap opisuje príhodu malého asi 10 ročného chlapca ako zachránil pred utopením psíka, ktorý spadol do jedného z Amsterdamských kanálov. Tu Lieverdje teda symbolizuje holandských pouličných chlapcov, ktorí síce stále vymýšľajú vylomeniny ale aj tak majú srdce zo zlata. Po tomto príbehu nasledovalo mnoho ďalších a tak sa mesto rozhodlo poveriť Carela Kneulmana aby sochu vytvoril. Prvá sadrová socha bola v Amsterdame slávnostne odhalená 2. mája 1959 ale po pár dňoch zmizla. Rozhodlo sa teda ju nahradiť ďalšou, ale bronzovou. Tú sponzorovala fabrika na cigarety v Eindhovene a odhalená bola 10. septembra 1960.
Súčasnosť
V súčasnosti je okolo sochy už dlho pokoj. V roku 2012 sa stal menší incident, kedy bola zhodená nákladným autom pri cúvaní, ale nič dramatické sa vtedy neudialo a socha sa o chvíľu znova vrátila na svoje pôvodné mieto. Každý rok si ju pozrie asi 2,5 milióna turistov, ktorí navštívia Amsterdam. Socha "Het Lieverdje" dodnes symbolizuje lásku, mier a slobodu, za ktorú vtedy bojovalo toľko mladých ľudí.
Materiálna potreba
Materiálna potreba, tiež fyzická potreba alebo hmotná potreba, je základná ekonomická potreba, potreba reprodukcie materiálneho života uspokojiteľná materiálnymi úžitkovými hodnotami. Materiálne potreby sú kvalitatívne a kvantitativne podmienené stavom rozvoja výroby, a naopak ich existencia je podnetom, ktorý spätne ovplyvňuje rozvoj výroby.
Courcy
Courcy môže byť:
Lehôtka (rozlišovacia stránka)
Lehôtka môže byť:
Artemij Sergejevič Panarin
Artemij Sergejevič Panarin (* 30. október 1991, Korkino, RSFSR, Sovietsky zväz) je ruský hokejový útočník, ktorý momentálne pôsobí v NHL, kde nastupuje za tím New York Rangers. Rusko reprezentoval na MS 2015 a MS 2016.
KHL
Panarin nebol vybraný vstupnom drafte v NHL v roku 2010, a tak začal kariéru v KHL za Viťaz Čechov. Uprostred sezóny 2012/2013, keď nazbieral len 18 bodov v 40. zápasoch ho tak vymenili do SKA Petrohrad za draftový výber. Panarin zohral veľkú úlohu v roku 2014/15, keď nastrieľal 26 gólov a celkovo nazbieral 62 bodov v základnej časti, počas play-off nazbieral 20 za 20 zápasov a s SKA Petrohrad získal Gagarinov pohár. Bol menovaný do prvého All-Star tímu v sezóne 2014/15.
NHL
24. apríla 2015 Panarin podpísal dvojročný kontrakt so Chicagom Blackhawks. Strelil svoj prvý gól hneď v prvom zápase proti New Yorku Rangers. 17. februára 2016 strelil svoj prvý hetrik a opäť to bolo proti New Yorku Rangers. Panarin v 80. zápasoch nazbieral 30 gólov a 47 asistencií. Vyhral bodovanie nováčikov. Panarin našiel s Patrickom Kaneom neuveriteľnú chémiu medzi sebou v druhej formácií, kde im dopomáhal ešte Panarinov krajan Arťom Anisimov. Kane vyhral Art Ross Trophy s veľkou pomocou Panarina. Panarin bol menovaný na finalistu pre Calder Memorial Trophy pre najlepšieho nováčika ročníka.
Riešiteľný problém
Riešiteľný problém je problém, pre ktorý existuje aspoň jedno jeho riešenie (riešenie problému).
Courdemanche
Courdemanche môže byť:
Pau (mesto vo Francúzsku)
Pau je francúzske mesto v departemente Pyrénées-Atlantiques v regióne Nové Akvitánsko. Je strediskom oblasti Béarn.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Mičurinova ulica (zaniknutá)
Mičurinova ulica (predtým Titova ulica) bola ulica v Bratislave, mestskej časti Petržalka.
Existovala približne od roku 1950 (najprv ako Titova) do polovice 80. rokov 20. storočia. Križovala dnešnú Bosákovu ulicu na západnej strane a ústila na dnešnú Vavilovovu ulicu, odbočku zo zrušenej Starohájskej cesty vidno dodnes.
Írsky slobodný štát
Írsky slobodný štát bol štát založený v roku 1922 ako domínium Britského spoločenstva národov po podpísaní anglo-írskej dohody britskými a írskymi predstaviteľmi presne 12 mesiacov predtým. V deň, keď bol Írsky slobodný štát založený, jeho súčasťou bol celý Írsky ostrov, ale ako sa očakávalo, Severné Írsko okamžite využilo svoje právo a oddelilo sa od štátu. Írsky slobodný štát nahradil Írsku republiku (založená 21. januára 1919) a dočasnú vládu Írskeho slobodného štátu. W. T. Cosgrave, prvý predseda výkonnej rady írskeho slobodného štátu, viedol obe tieto vlády od augusta 1922.
V roku 1937 občania hlasovali o prijatí novej ústavy. Podľa novej ústavy sa Írsky slobodný štát premenoval na Írsko. V roku 1949 vystúpilo Írsko z Britského spoločenstva národov a vyhlásilo sa republikou.
František Chvalkovský
František Chvalkovský (* 30. júl 1885, Jílové u Prahy, Česko – † 25. február 1945, Berlín, Nemecko) bol český diplomat a politik, minister zahraničných vecí Česko-Slovenska od októbra 1938 do marca 1939.
Diplomatická a politická kariéra
V roku 1920 začal pôsobiť na ministerstve zahraničných vecí, kde sa stal prednostom politického oddelenia. To mu umožnilo stať sa členom česko-slovenskej delegácie v Trianone, kde sa prejednávala mierová zmluva s Maďarskom. Bol česko-slovenským vyslancom v Tokiu (1921-1923) a vo Washingtone (1923-1925). V roku 1925 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za agrárnu stranu. Po dvoch rokoch opäť vstúpil do diplomatických služieb a stal sa vyslancom v Berlíne (1927-1932) a v Ríme (1932-1938).
4. októbra 1938 sa stal ministrom zahraničných vecí v druhej úradníckej vláde generála Jana Syrového. Jeho príchod na post ministra zahraničných vecí znamenal zmenu dovtedajšej politiky a vyznačoval sa snahou nájsť nový vzťah k hitlerovskému Nemecku. 14. októbra 1938 rokoval v Berchtesgadene s Adolfom Hitlerom. Bol vedúcim česko-slovenskej delegácie na prvej viedenskej arbitráži, na základe ktorej muselo Česko-Slovensko odstúpiť južnú časť Slovenska a Podkarpatskej Rusi Maďarsku. Miesto ministra zahraničných vecí si udržal aj vo vláde Rudolfa Berana (1. december 1938-15. marec 1939). V noci zo 14. na 15. marca 1939 sa zúčastnil rokovania v Berlíne, kde prezident Emil Hácha podpísal dokument, ktorým vložil osud českého národa do rúk Adolfa Hitlera.
Po zriadení Protektorátu Čechy a Morava 16. marca 1939 nariadil vydať česko-slovenské vyslanectvá do rúk Nemecka, čo viacerí diplomati ako napr. Štefan Osuský odmietli. Počas okupácie pôsobil ako vyslanec Protektorátu v Berlíne. Táto funkcia bola len formálna a preto nebol súčasťou diplomatického zboru. Zahynul počas náletu spojeneckého letectva vo februári 1945.
Matej Thoraconymus-Kabát
Matej Thoraconymus-Kabát (Thoraconimus, Thorakonymus, Kabatai, Kabath) (*  Brezno - †  1586,, Sárospatak) bol  pedagóg, náboženský spisovateľ.
Životopis
Študoval v Bardejove u T. Fabriho, od 1569 vo Wittenbergu. Pôsobil sprvu ako učiteľ, neskôr rektor evanjelický lýcea v Kežmarku. Prednášal dialektiku, rétoriku, klasickú literatúru, gr. a lat. gramatiku. Znalec antickej literatúry, jeho práce boli uložené v knižnici kežmarského lýcea. V roku 1576-1586 pôsobil v Sárospataku.
Predpoklad existencie života
Predpoklad existencie života je súbor hodnôt parametrov prostredia, v ktorom existuje alebo by mal existovať život.
Courchamps
Courchamps môže byť:
Livarot (kantón)
Livarot je francúzsky kantón v obvode Lisieux v departemente Calvados v regióne Dolná Normandia. Skladá sa zo 22 obcí.
Stanislav Weinlich
Život
V rokoch 1951 až 1953 ukončil vojenskú základnú službu. Po jej ukončení sa stal vojakom z povolania, s miestom určenia Pohořelice. Následne do roku 1964 vykonával vojenské politické funkcie na rôznej úrovni. V roku 1965 ukončil diaľkové štúdium na Vojenskej politickej akadémii Klementa Gottwalda v Prahe a potom nastúpil do Plzne na výkon funkcie náčelníka politického oddelenia motostreleckej divízie. Od roku 1968 pôsobil v Prahe na Hlavnej politickej správe Československej ľudovej armády. V roku 1971 ukončil štúdium na Vojenské akadémii Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova v Moskve. Po skončení štúdia vykonával funkciu zástupcu veliteľa 14. tankové divízie a veliteľa 14. tankovej divízie v Prešove. Odtiaľ bol zaradený na funkciu náčelníka štábu – 1. zástupcu veliteľa Východného vojenského okruhu v Trenčíne. V roku 1975 prevzal velenie 1. armády v Příbrami. Po dvoch rokoch bol z uvedenej funkcie premiestnený k Vojenskej politickej akadémii Klementa Gottwalda v Bratislave, kde zastával funkciu zástupcu náčelníka pre učebnú a vedeckú činnosť. Roku 1974 dosiahol prvú generálsku hodnosť. Svoju vojenskú kariéru ukončil vo funkcii zástupcu náčelníka Vojenskej politickej akadémie Klementa Gottwalda v Bratislave. Genmjr. Weinlich bol preložený do zálohy na sklonku roka 1989.
4090 Risehvezd
4090 Říšehvězd je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 2. septembra 1986.
Cours
Cours môže byť:
Gleb Alexandrovič Čebotariov
Gleb Alexandrovič Čebotariov (* 1. august 1913 – † 4. august 1975) bol ruský astronóm, ktorý sa venoval nebeskej mechanike a teoretickej astronómii. Pod jeho vedením sa spacúvali vedecké dáta z umelých družíc.
Saint-Germain-le-Guillaume
Saint-Germain-le-Guillaume je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gróf Luxemburský (opereta)
Gróf Luxemburský (v origináli Der Graf von Luxemburg) je opereta, ktorú skomponoval Franz Lehár. Premiéra sa konala 12. novembra 1909 v Theater an der Wien. Libreto napísali Alfred Maria Willner, Robert Bodanzky a Leo Stein. Vzniklo na motívy staršej operety Bohyňa rozumu (Göttin der Vernunft) od Johanna Straussa mladšieho, dej však bol zmenený natoľko, že sa Straussovej operete takmer nepodobá. Vykazuje skôr isté podobnosti v zápletke s Veselou vdovou. Miestami možno až prehnane komediálne libreto doplnil Lehár veľmi ľubozvučnými melódiami, vďaka čomu sa opereta dočkala výrazného úspechu.
I. dejstvo
Knieža Bazil Bazilovič je zaľúbený do sólistky opery, Angely. Spoločenské konvencie mu však nedovoľujú aby si knieža vzal speváčku a preto vymyslí plán: Nájde si skrachovaného grófa Reného Luxemburského, ktorý je ochotný za pol milióna si Angelu vziať napriek konvenciám a neskôr sa s ňou rozviesť. Rozvedenú „grófku“ by si potom knieža Bazilovič mohol vziať bez problémov. Podmienkou je tiež, že René nesmie Angelu vidieť. Preto prebehne svadobný obrad tak, že ženích a nevesta sú oddelení paravánom.
II. dejstvo
O tri mesiace neskôr sa Angela a René náhodne stretávajú a zaľúbia sa do seba. René sa dozvie, že je vlastne Angeliným manželom. Bazilovič sa síce snaží stále získať Angelu, ale už je neskoro ...
III. dejstvo
Dej sa odohráva v hoteli Grand v Paríži, kde sa Bazilovič stretáva s grófkou Kokozovou, svojou starou láskou a nevestou. Dejstvo plné komediálnych prvkov sa nakoniec končí tak, že Angela a René môžu byť definitívne svoji a grófka Kokozová si získa Baziloviča.
Schœnenbourg
Schoenenbourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľudovít VI. (Francúzsko)
Životopis
Narodil sa ako najstarší syn Filipa I. a jeho prvej manželky Berty Holandskej. Ako desaťročný prišiel o matku, ktorú otec po osemnástich rokoch manželstva zapudil a znovu sa oženil s Bertradou z Montfortu. Údajne krásna Bertrada porodila kráľovi dvoch synov a snažila sa intrigovať proti prvorodenému synovi kráľa.
V rokoch 11091113 a 11161120 bojoval s anglickým kráľom Henrichom I. V roku 1124 odrazil útok cisára Henricha V.
Ku koncu života trpel výraznou obezitou, bez pomoci sa nedostal do sedla a často ho trápili zažívacie problémy. Zomrel v roku 1137 na dyzentériu krátko po tom, ako dohodol svojmu synovi sobáš s akvitánskou dedičkou.
Manželstvo a deti
1/ ∞ 1104 Lucienne de Rochefort-Montlhéry (10881137), dcéra grófa Guida II. z Montlhéry a Rochefortu a Alžbety z Crécy. Manželstvo bolo v roku 1107 rozvedené.
2/ ∞ 4. máj 1115 Adela Savojská (* okolo 11001154), dcéra grófa Humberta I. Savojského z Maurienne a Gisely Burgundskej. Mali deväť detí:
Eagles of Death Metal
Eagles of Death Metal je americká garage rocková skupina. Aj napriek názvu Eagles Of Death Metal nie je deathmetalová skupina. Skupina bola založená v roku 1998 v kalifornskom meste Palm Desert.
Členovia skupiny
Na turné vystupovali aj:
Diskografia
Albumy:
Útok v divadle Le Bataclan v Paríži
13. novembra 2015 skupina koncertovala v divadle Le Bataclan v Paríži, ktoré sa stalo miestom teroristického útoku, pri ktorom zahynulo 128 ľudí. Útok bol súčasťou viacerých teroristických útokov, ktoré zasiahli hlavné mesto Francúzska a po ktorých bol v Paríži vyhlásený zákaz vychádzania, po prvýkrát od skončenia 2. svetovej vojny. Na základe hlásení svedkov, útočníci strieľali do náhodných ľudí, až pokým ich nespacifikovala privolaná polícia. Najmenej dvaja útočníci boli zabití. Členom skupiny sa podarilo uniknúť do bezpečia.
Delémont
Delémont je hlavné mesto kantónu Jura v severozápadnom Švajčiarsku a zároveň sídlo okresu Delémont. K 31. decembru 2012 žilo v meste 11 773 obyvateľov.
Geografia
Delémont leží v nadmorskej výške 435 k n.m, 28 km juhozápadne od Bazileja, zhruba na polceste medzi Bazilejom a Bielom. Mesto sa rozprestiera na oboch brehoch rieky Sorne, tesne pred jej ústím do rieky Birs.
Primárna potreba
Primárna potreba je potreba biogénna – potreba, ktorá sa týka zabezpečenia, udržania holej existencie indivídua, ako hlad, smäd, spánok, potreba kyslíka (dýchania), sekrécie, aktivity, prístrešia, udržiavania optimálnej teploty, adaptácie, sexuálneho uspokojenia, materstva, hry a prezviedavosti (na primárnosť posledných štyroch potrieb a názory autorov rôznia, jedna skupina ju uznáva, druhá o nej pochybuje). Tieto potreby sú spoločné celému druhu homo sapiens.
Alexandr Andrejevič Čikin
Alexandr Andrejevič Čikin (* 27. január 1865 – † 25. júl 1924) bol ruský optik a astronóm-amatér, jeden zo zakladateľov Ruského zväzu astronómov. Pod jeho vedením začali pracovať známi optici a konštruktéri Maksutov a Ponomariov.
Rudolf Thrun
Rudolf Thrun (* 8. január 1927, Hrušovo – † 27. august 1985, Mlynky) bol herec, režisér.
Jeho otec Ján Thrun, matka Gizela rod. Filipovičová.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (19381946). Počas štúdií bol činný v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici. V roku 1952 absolvoval štúdium filozofie a estetiky na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity. Pôsobil na Novej scéne v Bratislave, DJGT vo Zvolene, pracovník Osvetového ústavu v Bratislave. S ochotníkmi spolupracoval ako inštruktor, vypracúval dramaticko-režijné rozbory hier a metodické príručky. Člen odborných a hodnotiacich porôt.
Peter Nižňanský (fotograf)
Peter Nižňanský (* 9. jún 1974, Bratislava) je fotograf slovenského pôvodu. Ako umelecké meno používa meno „Flynn“, aj Peter Flynn Nižňanský. Žije a tvorí vo Vancouveri v Kanade.
Životopis
Pracoval v Rádiu Ragtime, kde mal relácie Večer s Danielom a Flynnom a Ambient session. Je taktiež klubový DJ elektronickej hudby, pomohol zrodu ambientnej scény na Slovensku a bol aj rezidentným DJ-om už neexistujúcej Galérie Duna v Bratislave. Tesne pred odchodom do Kanady po krachu Rádia Ragtime začal aktívne fotografovať, od roku 2001 sa fotografii venuje profesionálne a zároveň vyučuje fotografovanie na Kitsilano Beach. Jeho tvorba je zameraná na krajinu, prírodu a na domorodých ľudí pri cestách po svete.
Vystavuje na Slovensku v rámci skupiny fotografov (Peter Paško, Palo Luka, Julo Nagy, Peter Flynn Nižňanský), ktorí tvoria projekt Magical Moments. Okrem toho sa venuje sólovým projektom, cestovaniu po Kanade a iných krajinách pričom fotografie vystavuje aj v domácom Vancouveri.
Rýn
Rýn (po nemecky Rhein, po francúzsky Rhin, po holandsky Rijn, v jaz. romanši: Rein) je jedna z najdlhších riek západnej Európy.
Názov
Názov rieky vo všetkých troch jazykoch pochádza z keltského Renos, doslova „tečúci“, z protoindoeurópskeho koreňa *rei- („tiecť, utekať“), z ktorého vzniklo aj anglické slovo „run“.
Dejiny
Spolu s Dunajom tvoril Rýn podstatnú časť severných hraníc Rímskej ríše a od tých čias je živou splavnou magistrálou.
Charakteristika
Veľká intenzita dopravy, spolu s faktom, že rieka spája najpriemyselnejšie oblasti Európy, veľmi negatívne ovplyvňuje kvalitu vody. Rieka je splavná od švajčiarskeho mesta Bazilej, pre menšie lode približne ďalej. Splavné sú aj všetky hlavné prítoky Rýna. Na hornom a strednom toku má alpský vodný režim. V oblasti delty je hladina vody v ramenách rieky vždy nad úrovňou okolitej nížiny, ktorú preto treba chrániť pred záplavami 4 hrádzami. So všetkými veľkými západoeurópskymi riekami je spojený kanálmi. Významné mestá na brehoch sú Bazilej, Mannheim, Mainz, Kolín nad Rýnom, Duisburg (najväčší vnútrozemský prístav na Rýne) a Rotterdam.
Tok
Rieka vzniká sútokom Predného Rýnu a Zadného Rýnu vo Švajčiarsku. Podľa morfológie krajiny a charakteru toku sa rozlišuje:
Pred ústím sa delí na niekoľko ramien:
Polyxenos (syn Agasthena)
Polyxenos alebo Polyxeinos je v gréckej mytológii syn élidskeho kráľa Agasthena  a jeho manželky Peloris, bol kráľ Élidy.
Rýn
Tok
Do rýnskej delty ústi aj belgická rieka Šelda (Schelde/Escaut).
Polyxenos (syn Agasthena)
Antický autor Pausanias uvádza, že trón v Élide po Agasthenovi a jeho spolukráľoch, zdedil jeho syn Polyxenos, ktorý sa z trójskej vojny vrátil živý a zdravý.
Rýn
Ľavostranné prítoky
Thur, Murg, Necker, Glatt, Sitter, Töss, Glatt, Aare, Birs, Ill, Lauter, Queich, Speyerbach, Rehbach, Isenach, Pfrimm, Selz, Nahe, Mosela, Mása, Nette, Ahr, Erft
Polyxenos (syn Agasthena)
Polyxenos bol pred vojnou ako mnohí iní nápadníkom krásnej Heleny, ktorá si nakoniec za manžela vybrala spartského kráľa Menelaa. Únos Heleny trójskym princom Paridom vyvolal potom trójsku vojnu. Polyxenos sa na strane Achájcov do vojny tiež vypravil a k brehom Tróje priviedol z Élidy vojsko na desiatich lodiach. Spolu s ním pred bránami Tróje bojovali aj ďalší élidskí vodcovia, Amfimachos, syn Kteata, Thalpios syn Euryta a Dióres, syn Amarynkea.
Rýn
Pravostranné prítoky
Landquart, Ill, Dornbirner Aach, Bregenzer Aach, Argen, Schussen, Radolfzeller Aach, Wutach, Alb, Murg, Wehra, Wiese, Elz, Kinzig, Rench, Murg, Federbach, Alb, Pfinz, Kraichbach, Neckar, Weschnitz, Mohan, Wisper, Lahn, Wied, Sieg, Wupper, Düssel, Ruhr, Emscher, Lippe
Polyxenos (syn Agasthena)
Nástupcom Polyxena sa na élidskom tróne stal jeho syn Amfimachos.
Špecifický problém
Špecifický problém je problém, ktorý rieši len tá ktorá konkrétna filozofická koncepcia alebo skupina filozofických koncepcií.
Otročok
Otročok je obec na Slovensku v okrese Revúca.
Polohopis
Obec leží v juhovýchodnej časti Slovenského rudohoria, 6 km severozápadne od Tornale.
Dejiny
V prvej písomnej zmienke z roku 1274 sa obec (s pôvodným slovanským názvom Atrachyk) spomína, keď kráľ Ladislav IV. povýšil synov Atračíka na kráľovských služobníkov a oslobodil ich od služieb na hrade Gemer. Keďže kataster obce patrí do teplej klimatickej oblasti s priemernou ročnou teplotou 8 – 9 °C, zdrojom obživy jej obyvateľov boli hlavne práce v poľnohospodárstve.
Mitická
Mitická je minerálna voda vyrábaná na Slovensku.
Charakteristika
Mitická je prírodná minerálna voda, stredne mineralizovaná, hydrogénuhličitanová, vápenato-horečnatá, slabo kyslá, uhličitá a hypotonická.
Predávaná minerálna voda je plnená zo zdroja MP-1.
Margot Fonteyn
Dáma Margot Fonteyn de Arias, DBE (rod. Margaret „Peggy“ Evelyn Hookham; 18. máj 1919, Reigate, Spojené kráľovstvo21. február 1991, Panama, Panama) bola anglická balerína (titulovaná prima ballerina assoluta), uznávaná za jednu z najlepších baletiek Spojeného kráľovstva.
Život
Narodila sa ako Margaret Evelyn Hookham (prezývka Peggy) 18. mája 1919 v meste Reigate v anglickom grófstve Surrey do rodiny Felixa Johna Hookhama (18891975), britského banského inžiniera, zamestnanca spoločnosti British-American Tobacco Company Ltd., a Hildy Acheson rod. Fontesovej (18941988), ktorá bola írsko-brazílskeho pôvodu. Vo veku piatich rokov ju matka prihlásila na výučbu baletu u Grace Bostulowej v londýnskej štvrti Ealing. V ôsmych rokoch sa s rodičmi presťahovala do Číny, kde študovala balet pod vedením ruského emigranta Georgea Gontcharova v Šanghaji.
Po návrate do Londýna v jej štrnástich rokoch nastúpila do školy baletnej spoločnosti Vic-Wells Ballet (od roku 1939 Sadler's Wells Ballet, dnes The Royal Ballet). Ako profesionálna balerína debutovala v roku 1934 v postave snehovej vločky v balete Luskáčik (v produkcii Vic-Wells Ballet uvedené ako The Nutcracker) a svoju prvé sólové rolu získala v predstaveniach Les Sylphides (1934) a The Haunted Ballroom (1935). V roku 1934 si taktiež osvojila umelecké meno Margot Fontes.
Po tom, čo v roku 1935 odišla z Vic-Wells Ballet primabalerína Alicia Markova, Fontesu obsadila uvoľnenú pozíciu. Zakladateľka a riaditeľka Ninette de Valois ju spolu s baletníkom Robertom Helpmannom, choreografom Fredericom Ashtonom a hudobným režisérom Constantom Lambertom považovala za kľúčovú osobu k budovaniu úspechu Vic-Wells Ballet. Pretože Valois považovala za potrebné, aby jej primabalerína vystupovala pod novým umeleckým menom, Fontes si pozmenila svoje umelecké priezvisko na Fonteyn.
Osobný život
6. februára 1955 sa v Paríži zosobášila s panamským diplomatom Robertom Emiliom Ariasom.
Pamiatka
17. novembra 2009 bol vo Westminsterskom opátstve osadený pamätný kameň s menami zakladateľov The Royal Ballet (Ninette de Valois, Frederick Ashton, Contant Lambert, Margot Fonteyn).
Johann Baptist Cysat
Johann Baptist Cysat (* 12. máj 1587, Luzern, Švajčiarsko – † 3. marec 1657, Luzern) bol švajčiarsky jezuitský matematik a astronóm, ktorý v roku 1610 nezávisle objavil a opísal hmlovinu v súhvezdí Orión, v roku 1611 pozoroval ďalekohľadom ako jeden z prvých slnečné škvrny a v roku 1619 publikoval dielo o pozorovaní kométy z prelomu rokov 1618 a 1619. Patril tiež medzi prvých astronómov, ktorí sledovali prechod Merkúra popred slnečný disk v roku 1631.
Životopis
Cysat sa narodil ako jedno zo 14 detí mestského úradníka švajčiarskeho mesta Luzern Renwarda Cysata. Jeho otec bol v roku 1574 jedným zo zakladateľov miestneho jezuitského kolégia, ktoré aktívne podporoval v ďalšej činnosti. V roku 1604 vstúpil mladý Cysat do rádu jezuitov. Jezuitom sa stal aj jeho starší brat Gašpar. V rokoch 16101613 študoval v Ingolstadte rétoriku a filozofiu a v rokoch 16131617 aj teológiu. V roku 1611 začal študovať paralelne matematiku a astronómiu u Christopha Scheinera. Napokon sa stal jeho asistentom a v roku 1618 bol vymenovaný za profesora matematiky. Na tomto poste zotrval päť rokov. Počas štúdií neúspešne žiadal o vyslanie na misiu do Číny. V období 16231627 bol rektorom jezuitského kolégia v Luzerne. Jezuitský rád ho v marci 1627 vyslal do Španielska vyučovať matematiku. V roku 1629 odišiel do Viedne ako poradca španielskeho vyslanca. Z Viedne odišiel do Ambergu, kde v rokoch 16301632 viedol stavbu kostola. Jeho ďalším pôsobiskom bol Innsbruck, kde pôsobil ako architekt pri rozširovaní univerzitného kostola. V rokoch 16321637 bol rektorom tamojšieho jezuitského kolégia. . V Innsbrucku sa venoval aj astronomickým pozorovaniam. V rokoch 16461650 sa podieľal na obnovení zničeného jezuitského kolégia (Collegium Willibaldinum) v Eichstätte a stal sa aj jeho rektorom. Na sklonku života sa opäť stal rektorom univerzity v rodnom meste Luzern. Tam vyučoval až do svojej smrti Sväté písmo a kontroverzistiku.
Dielo
6. marca 1611 spozoroval Cysat spolu s Christophom Scheinerom prvýkrát slnečné škvrny a neskôr obhajoval Scheinerove prvenstvo ich objavu v spore s Galileom Galileim. Pravdepodobne bol prvým Švajčiarom, ktorý si zostrojil vlastné ďalekohľady. Svoje pozorovania kométy C/1618 W1 z rokov 1618 – 1619 publikoval v 80-stranovom diele Mathemata astronomica de loco, motu, magnitudine, et causis cometae qui sub finem anni 1618 et initium anni 1619 in coelo fulsit vydanom v Ingolstadte v roku 1619. Polohy kométy premeriaval dreveným sextantom s polomerom 6 stôp. Meral aj rozmery jej hlavy a chvosta. Pomocou ďalekohľadu študoval jej celkový výzor, ktorý porovnával s hmlovinovitými objektami v meči Orióna, Rakovi a Strelcovi. 8. decembra 1618 sa mu podarilo ďalekohľadom rozlíšiť v jadre kométy drobné hviezdičky. Neskôr tento objav spochybnil Robert Hooke. Cysat meral paralaxu kométy, pomocou ktorej sa snažil zistiť vzdialenosť a polohu kométy v priestore. Z pozorovaní mu vyplynuli dva závery: buď sa kométa pohybuje po zakrivenej dráhe nachádzajúcej sa medzi Venušou a Marsom (v geocentrickej sústave), alebo je jej dráha rovná.