cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Drieňovský potok (prítok Štiavnice)
Pôvod názvu
Značný počet názvov iných potokov na Slovensku obsahuje slovný základ všeobecného podstatného mena drieň: Drienický potok, Drienok, Drieňov, Drieňová, Drienovec, Drieňovec (prítok Budinského potoka), Drieňovec (prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce), Drienovka, Drienovský potok, Drieňovský potok (prítok Východného Turca), Drieňovský potok (prítok Kútočného potoka), Drieňovský potok (prítok Mačacieho potoka), Drieňovský potok (prítok Slatiny), Drieňový potok (prítok Žitavy), Drieňový potok (prítok Bukového potoka) i kanálov: Drieňový kanál, Drieňovský kanál, Drieňovec. Názvy týchto vodných tokov majú podobnú motiváciu: buď v svojom pomenovacom procese prebrali s prípadnou modifikáciou do svojho názvu časť názvu sídelného objektu (obce, časti obce) respektíve nesídelného objektu (vrchu, lesa) alebo v pomenovacom procese primárne využili slovný základ apelatíva drieň.
Podkolibská ulica
Podkolibská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto.
Tiahne sa od Jaskového radu po Hlavnú ulicu. Pomenovaná je podľa miestnej časti Koliba. Je obsluhovaná trolejbusovou dopravou.
Slovenské národné hádzanárske družstvo žien
Slovenské národné hádzanárske družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Slovensko v medzinárodných hádzanárskych súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Slovenského zväzu hádzanej (SZH). Vzniklo v roku 1993 rozpadom česko-slovenského družstva, hoci ešte v roku 1993 sa česko-slovenské družstvo (ako spoločné družstvo Česka a Slovenska) zúčastnilo Majstrovstiev sveta 1993. Svoj prvý zápas odohralo na turnaji O štít města Chebu v roku 1993 s 🇨🇿. V roku 2022 mu v neoficiálnom svetovom rebríčku patrilo 25. miesto. Od júla 2019 je hlavným trénerom Pavol Streicher.
Jeho najväčším úspechom je úspešná kvalifikácia na turnaje Majstrovstiev Európy 1994 a 2014, na ktorých obsadilo zhodne 12. miesto. Rovnako 12. miesto dosiahlo aj na Majstrovstvách sveta 1995.
Najskúsenejšia hráčka a zároveň najlepšia strelkyňa je Katarína Dubajová, ktorá za národné družstvo nastúpilia v 224 medzinárodných zápasoch (z toho 5 zápasov na ME 2014) a vsietila 842 gólov (z toho 7 gólov na ME 2014).
Reprezentační tréneri
Prehľad doterajších trénerov národného tímu:
Zostava družstva
Zostava družstva na MS 2021:
Unigal (Pezinok)
Unigal je lokalita v Pezinku pri historickej mestskej časti Cajla medzi Kučišdorfskou a Trnianskou dolinou. Od 60. rokov 20. storočia do začiatku 0. rokov 21. storočia sa na tomto mieste nachádzalo hydinové družstvo, podľa ktorého bola pomenovaná táto lokalita. V súčasnosti sa skladá z dvoch ulíc: Javorová a Topoľová a nachádzajú sa tu rodinné domy.
Vauchelles-les-Quesnoy
Vauchelles-les-Quesnoy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vláda Lubomíra Štrougala
Vláda Lubomíra Štrougala môže byť vláda Československej socialistickej republiky:
Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení SR
náhľad|Logo Asociácie zamestnávateľských zväzov a združení SR náhľad|Sídlo na Nevädzovej 5 v Bratislave
Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení SR (skratka AZZZ SR) je vrcholovou zamestnávateľskou organizáciou na Slovensku. Jej členmi sú zamestnávateľské a podnikateľské zväzy a združenia.
AZZZ SR je záujmovým združením s právnou subjektivitou, ktoré bolo založené v roku 1991 na vytváranie podmienok pre dynamický rozvoj podnikania na Slovensku a na ochranu a presadzovanie spoločných zamestnávateľských, podnikateľských a obchodných záujmov svojich členov, najmä:
Členstvo a reprezentatívnosť
Členstvo je dobrovoľné a členom AZZZ SR sa môže stať každá organizácia združujúca zamestnávateľské subjekty, ktoré zamestnávajú pracovníkov, majúca reprezentatívny charakter, celoslovenskú pôsobnosť, spravidla uzatvárajúca kolektívne zmluvy a tiež významný zamestnávateľský subjekt – právnická osoba registrovaná na území Slovenska, ktorý je členom niektorého z členských zväzov AZZZ SR.
Členovia AZZZ SR zamestnávajú viac ako 400 tisíc zamestnancov.
Reprezentatívnosť: AZZZ SR v súčasnosti združuje 30 zamestnávateľských zväzov.
Ječmeniště
Ječmeniště môže byť:
Lincolnov pamätník
náhľad|Lincolnov pamätník náhľad|Socha Abrahama Lincolna Lincolnov pamätník je pamätník v meste Washington D.C., ktorý bol postavený na počesť 16. prezidenta USA Abrahama Lincolna.
Výstavba prebiehala v rokoch 1915 až 1922. Architektom bol Henry Bacon, autor sochy Abrahama Lincolna (1920) bol Daniel Chester French a autorom vnútorných malieb bol Jules Guerin. Pamätník bol miestom viacerých slávnych prejavov vrátane „I Have a Dream“, ktorý prednášal Martin Luther King 28. augusta 1963. Od roku 1966 je kultúrnou pamiatkou USA.
Budova bola postavená v dórskom štýle a obsahuje veľkú mramorovú sochu sediaceho Lincolna spolu so zápismi jeho dvoch známych prejavov. 36 stĺpov symbolizuje počet štátov USA počas vlády Lincolna. Neskôr bolo 12 štátov vyrytých na priečelí budovy a posledné dva Havaj a Aljaška boli umiestnené na podlahe.
Vláda Mariána Čalfu
Vláda Mariána Čalfu môže byť:
Róbert z Normandie
náhľad|270x270bod|Miniatúra zobrazujúca Róberta z Normandie vo väzení, asi [[15. storočie, Bibliothèque Nationale de France, Paríž]] Róbert z Normandie (iné mená pozri nižšie; *cca 1054† 3. február 1134, Cardiff, Wales) bol najstarší syn Viliama Dobyvateľa a jeho nástupca ako vojvoda z Normandie. Po návrate z prvej križiackej výpravy sa neúspešne pokúšal aj o zisk anglickej koruny, no v roku 1106 bol porazený svojim bratom Henrichom I. a zvyšok života strávil v zajatí.
Mená
Prezývku "Curthose" = "krátka topánka" mu mal dať jeho otec, kvôli jeho malému vzrastu.
Mladosť
Narodil sa ako najstarší syn prvého normandského kráľa Anglicka, Viliama Dobyvateľa a Matildy Flámskej. Za rok jeho narodenia býva často označovaný rok 1054, ale stretneme sa aj s určením jeho narodenia medzi rokmi 1051 a 1053. Ako dieťa bol zasnúbený s Margarétou, dedičkou grófstva Maine, ktorá však zomrela skôr než sa stihli vziať. Za grófa Maine bol však vyhlásený s predstihom, už s vidinou sobáša a tento región zostal pod vládou Normanov až do roku 1069, kedy došlo k vzbure a návratu grófstva pod vládu Huga V. z Maine.
Aj keď bol od mala považovaný za nástupcu svojho otca ako vojvodu Normandie, s pribúdajúcim vekom sa mu nedostávalo žiadnych dôležitejších úloh. V roku 1077 rozpútal rebéliu proti svojmu otcovi, no táto bola Viliamom I. potlačená a Róbert bol nútený utiecť do Flámska, ktorému vtedy vládol jeho strýko Róbert I. Flámsky. V januári roku 1079 sa počas jednej z bitiek Róbert stretol v priamom súboji so svojim otcom a dokonca ho dokázal zhodiť z koňa a poraniť ho. Viliam sa potom aj so svojou armádou stiahol do Rouenu. V roku 1080 sa Matilde Flámskej podarilo zmieriť svojho manžela so synom. To však nemalo dlhé trvanie, keďže už v rokoch 1082/1083 prišlo zo strany Róberta k ďalšej rebélii. Róbert bol však nútený znova utiecť, tentoraz do Itálie.
Vojvoda Normandský
Vlády nad Normandiou sa Róbert napokon ujal až po smrti Viliama I. v roku 1087 a to aj napriek tomu, že Viliam chcel na smrteľnej posteli svojho najstaršieho syna vydediť. Napokon však svoje panstvo rozdelil medzi svojich dvoch najstarších žijúcich synov. Anglickú korunu odkázal mladšiemu Viliamovi II., kým Róbertovi zanechal vládu nad Normandiou. Šľachtici síce preferovali ako panovníka Róberta, čo však bolo spôsobené tým, že ho považovali za slabšieho z dvoch bratov a za toho, ktorého autoritu budú môcť ľahšie obchádzať. Hoci obaja bratia sa hneď na začiatku svojich vlád dohodli na vzájomnom dedičstve panstva v prípade smrti, už v roku 1088 sa Róbert priklonil na stranu rebelov voči Viliamovi. Keďže však nepodporil anglických šľachticov aj osobne, táto rebélia neuspela. Na oplátku sa Viliam v roku 1091 vylodil so svojim vojskom v Normandii a prinútil Róberta odstúpiť mu časť jeho územia. vľavo|náhľad|461x461bod|Kresba náhrobku Róberta z Normandie
Križiacka výprava
náhľad|219x219bod|Náhrobok Róberta z Normandie v [[Gloucesterská katedrála|Gloucesterskej katedrále ]] Po tom ako pápež Urban II. v roku 1095 vyhlásil na koncile v Clermonte prvú križiacku výpravu, rozhodol sa Róbert k tomuto ťaženiu pripojiť spoločne so svojim švagrom Štefanom z Blois, manželom Róbertovej sestry Adely. Keďže však na takúto výpravu nemal dostatok financií, rozhodol sa založiť Normandiu Viliamovi za 10 tisíc mariek. Róbert a Štefan, spoločne s Róbertom II. Flámskym vyrazili so svojimi vojskami na pochod ako poslední z križiakov. Pri pochode Luccou ich Urban II. požiadal o pomoc pri znovu dobytí Ríma, ktorý v tom čase ovládal vzdoropápež Klement II., čo však križiaci odmietli. Na juhu Itálie sa ich vojská rozdelili. Zatiaľ čo Róbert Flámsky so svojimi vojakmi hneď v decembri 1096 prekročil Jadran a pokračoval v ceste do Konštantínopola, Róbert z Normandie spolu so Štefanom z Blois zostali v južnej Itálii, využívajúc pohostinnosť miestnych Normanov, ktorí stále vojvodu z Normandie považovali za hlavu všetkých Normanov. Morálka ich vojakov však počas zimy upadala. Navyše keď sa na jar 1097 konečne rozhodli v Brindisi nalodiť, hneď prvá loď sa prevrátila a jej posádka sa utopila. Vojakov čiastočne upokojila historka o tom, že vyplavené telá majú mať na ramenách do mäsa vytlačené znaky kríža a teda sa im okamžite dostalo milosti božej. Aj napriek tomuto údajnému zázraku však došlo k viacerým dezerciám. Ku Konštantínopolu tak vojská Róberta a Štefana prišli až v máji 1097, kedy už prebiehali prvé boje o Nikáju, do ktorých sa zapojili ihneď po zložení lénnej prísahy voči cisárovi Alexiovi.
Róbert sa potom aktívne zúčastnil ako dobýjania Nikáje, tak bitky pri Doryleone. Pri vojsku zostal dokonca aj po tom, ako ho počas obliehania Antiochie opustil jeho spoločník Štefan z Blois. Róbert dokonca počas tohto obliehania hral dôležitú úlohu ako súčasť predvoja pri bitke o Železný Most, kontrolujúci prístup k Antiochii. V pochode na Jeruzalem pokračoval spolu s vojskom Raimonda z Toulouse a počas obliehania mesta velil ľavému krídlu obliehacej línie, spoločne s Róbertom Flámskym. Dôležitú úlohu zohral aj v bitke pri Askalone a to aj napriek tomu, že v tom čase sa už po dosiahnutí križiackeho cieľa chystal na návrat do Európy.
Boj o anglický trón
Cestou domov sa Róbert na Sicílii oženil so Sibylou z Conversana, sesternicou ďalšieho účastníka výpravy Bohemunda z Tarentu. Vďaka jej venu získal prostriedky na vykúpenie Normandie zo zálohu. Do Normandie sa však vrátil krátko po smrti svojho brata Viiama a vlády v Anglicku sa medzitým zmocnil jeho ďalší brat Henrich. Ani s ním však Róbert nemal práve najlepšie vzťahy a naďalej živil nádeje na zisk anglickej koruny pre seba. Preto už v roku 1101 podnikol proti Henrichovi výpravu, ktorá sa skončila dohodou, že Henrich si síce ponechá vládu v Anglicku, ale bude Róbertovi vyplácať každoročne 2000 libier. Ani tým sa však roztržky neskončili a Róbert sa naďalej správal nepriateľsky voči Henrichovi. Preto zorganizoval Henrich v roku 1105 výpravu do Normandie a 28. septembra 1106 v bitke pri Tinchebray Róberta zajal. Róbertovi sa síce takmer podarilo utiecť zo zajatia, ale bol chytený a Henrich ho údajne následne nechal oslepiť. Zvyšok života tak strávil v zajatí na hrade v Cardiffe, kde v roku 1134 zomrel.
Potomstvo
Jeho jediný zákonný syn Viliam Citto, známy aj ako Viliam I. Flámsky sa niekoľkokrát neúspešne pokúšal o zisk Normandie. Zomrel v roku 1128 bez potomkov.
Ďalej mal dvoch známych nemanželských synov. Richard zahynul počas poľovačky v roku 1100. Richardov mladší brat Viliam odišiel do Svätej Zeme a po roku 1106 bol vyhlásený za pána Tartusu. Po roku 1110 však o ňom nie sú ďalšie záznamy.
Nemanželská dcéra sa vydala za Heliasa zo Saint-Saens, vojvodu z Arques a podporovateľa ako Róberta a ochrancu jeho manželského syna Viliama I.
Sósos
Sósos (Sósos) môže byť:
Vaudricourt (Somme)
Vaudricourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Milan Obrenović II.
Milan Obrenović II. (* 21. október 1819, Kragujevac† 8. júl 1839, Belehrad) bol knieža Srbska v roku 1839.
Životopis
Bol najstarším synom kniežaťa Miloša Obrenovića a princeznej Ľubice Obrenovićovej (rodenej Vukomanovićovej) a brat princa Michajla. Bol študentom na Belehradskej vysokej škole. Mal plný učebný plán, vrátane francúzštiny a nemčiny. V roku 1830, keď Srbsko získalo autonómiu, sa knieža Milan stal nástupcom svojho otca. Hoci bol celý svoj život chorľavý, podarilo sa mu čiastočne vybudovať politické názory a presvedčenia, ale jeho choroba (tuberkulóza) mu bránila viesť dobrú politiku. Na trón nastúpil po abdikácii kniežaťa Miloša (13. júna) a vládol až do 8. júla 1839, keď zomrel. Do dejín Srbov vstúpil ako vládca s najkratšou dobou vlády (25 dní). Na jeho počesť bolo pomenované mesto Nižný Milanovac. Bol pochovaný v Palilule a neskôr jeho pozostatky boli prenesené do Belehradu do Cerkvi svätého Marka.
Trón zdedil jeho mladší brat, knieža Michal Obrenović (18231868), knieža Srbska (18391842, 18601868).
2021 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2021 na Slovensku.
Dávid IV. (Gruzínsko)
Svätý '''Dávid IV. Budovateľ (podľa iného číslovania aj Dávid II.'''  ;  ; * okolo 1072/1073† 24. január 1125) bol gruzínsky kráľ z dynastie Bagrationovcov v rokoch 10891125.
V roku 1092 Dávid prestal odvádzať pravidelný tribút Seldžukom a v priebehu nasledujúceho desaťročia od nich oslobodil väčšinu gruzínskych území. Vrcholom jeho vojenskej kariéry bola bitka pri Didgori (1121). Znovu zjednotil Abcházske, Kachetské a Kartlijské kniežatstvo do jedného kráľovstva, ktorého hlavným mestom bolo od roku 1122 Tbilisi.
Dávidova vláda bola aj dobou kultúrneho a náboženského rozmachu. Zreformoval gruzínsku cirkev a sám písal poéziu, bol autorom cyklu duchovnej lyriky Galobani sinanulisani (Kajúcne žalospevy). Bol tiež významným patrónom a šíriteľom umenia, vedy a kresťanstva. Založil Monastier Gelati, ktorý sa stal významným kultúrnym centrom. Gruzínskou pravoslávnou cirkvou bol vyhlásený za svätého. Jeho sviatok si pripomínajú 26. januára.
Raný život a nástup na trón
Dávid pochádzal z dynastie Bagrationovcov a bol synom gruzínskeho kráľa Juraja II., ktorý viedol v rokoch 10731074 viedol úspešné boje so Seldžukovcami o južné územia Gruzínska. Zároveň Seldžuci pod vedením Malikšáha, ktorí dobyli byzantské územia v Malej Ázii do roku 1077. Vyplienili mestá Tbilisi, Ezurum a hlavné mesto Kutaisi. Seldžukom ani v tomto období nepodarilo Gruzínsko anektovať, avšak Juraj II. bol sultánom Malikšáhom prinútený uznať seldžuckú nadvládu a platiť pravidelný tribút. Do roku 1089 sa Gruzínske kráľovstvo zredukovalo na Abcházsko v severozápadnej časti Kaukazu. Mocenský neúspech Juraja II. viedol v Gruzínsku k prevratu. V roku 1089 bol kráľ prinútený abdikovať a na gruzínsky trón nastúpil, ako 16-ročný jeho syn Dávid IV. Jeho otec zostal oficiálne iba spoluvládcom až do svojej smrti v roku 1112. Napriek svojmu veku sa aktívne zapájal do politického života Gruzínska. Uskutočňoval cieľavedomú politiku a bol odhodlaný vniesť do krajiny poriadok. Obnoviť moc a potlačiť rebelujúcich feudálov a cirkevných hodnostárov, centralizovať štátnu správu a vytvoriť nový typ armády.
Prvé roky vlády
Prvé roky vlády boli mimoriadne ťažké. Dávid najskôr zrušil byzantské dvorské tituly, ktoré jeho predkovia používali po celé storočia, zatiaľ čo Gruzínske kráľovstvo bolo de facto nezávislé. Používanie byzantských dvorských titulov, ako magistros, kuropalates a nobilissimus totiž znamenalo uznanie zvrchovanosti byzantského cisára. Odmietnutím titulov Dávid vyhlásil jasnú nezávislosť Gruzínska od Byzantskej ríše.
V rokoch 10891100 zorganizoval malé oddiely svojich verných vojsk, aby obnovil poriadok krajine a potlačil moc domácich rodov. Podporil tiež založenie a postupné rozširovanie dobre organizovanej a vysoko efektívnej špionážnej siete. To mu umožnilo predvídať sprisahania. Začal s obnovou zničených regiónov a povzniesol vyplienené územia, ktoré osídlil novou populáciou. V priebehu svojej vlády na gruzínske územie usídlil veľký počet Kypčakov (okolo 200 000), ktorí sa stali významnou časťou gruzínskej reformovanej armády. Každá kypčacká rodina bola povinná poskytnúť kráľovi vojaka s koňom, čím vznikla armáda približne o počte 40 000 mužov. Usadzovali sa najmä v pohraničných oblastiach. Riskantná politika sa ukázala byť úspešnou a väčšina usídlených Kypčakov čoskoro prijala kresťanstvo a poskytla kráľovi spoľahlivú vojenskú silu.
vľavo|náhľad|Rekonštrukcia zástavy kráľa Dávida IV. V roku 1092 bol zavraždený seldžucký vezír Nizám al-Mulk a toho istého roku zomrel sultán Malikšáh, čo vážne oslabilo seldžuckú silu. V roku 1095 bola navyše vyhlásená prvá križiacka výprava a od roku 1097 začali na Blízky východ prenikať prví križiaci. Seldžuci na juhu Gruzínska museli upriamiť pozornosť na križiacku hrozbu. Gruzínci povzbudení svojimi úspechmi a začiatkom križiackych výprav do Svätej zemi prestali vyplácať ročný tribút Seldžukom a namiesto toho peniaze investovali do armády. V roku 1101 kráľ Dávid dobyl pevnosť Zedazeni neďaleko mesta Mccheta. V nasledujúcich troch rokoch oslobodil väčšinu východného územia Gruzínska. Situácia na Kaukaze sa stabilizovala.
Začiatok zlatého veku
náhľad|[[Gruzínske kráľovstvo v roku 1124]] V roku 1103 sa Dávid rozhodol získať Kachetské kniežatstvo, ktoré bolo dovtedy nezávislé od Gruzínskeho kráľovstva. Kachetiu získal Dávid bez veľkého odporu. Niektorí šľachtici sa pokúsili vzdorovať a požiadali o pomoc moslimského vládcu v Gjandži. Dávid vytvoril stálu gruzínsku armádu, ktorá dostávala pravidelný žold než vojenskú korisť z bitiek. V rokoch 1105, 1110 a 1116 odrazil seldžucké nájazdy do krajiny a v roku 1115 gruzínske sily dobyli mesto Rustavi. Podľa legendy sa mu počas bitky proti Seldžukom zjavil svätý Juraj patrón Gruzínska, ktorý mu pomohol vyhrať bitku. Ďalšia legenda spomína že ho v boji zachránila pozlátená ikona archanjela Michala, ktorú nosil na hrudi zbroje. V rokoch 11181119 Dávid presídlil asi 200 000 Kypčakov z pohraničných oblastí do stredného a východného Gruzínska, aby sa urýchlila ich asimilácia s gruzínskym obyvateľstvom. Neskôr im boli u delené určité privilégia ale na oplátku mali v prípade vojny poskytnúť z jedného rodiny jedného vojaka. To umožnilo Dávidovi okrem svojich kráľovských vojsk zvýšiť kapacitu armády o 40 000 mužov. Táto politika sa ukázala ako nebezpečná ale veľmi úspešná. Kypčakovia čoskoro konvertovali na kresťanskú vieru a prijali gruzínsky spôsob života.
V roku 1121 sa rozhodol Dávid podporiť jeruzalemského kráľa Balduina II. v boji proti Seldžukom. Dokonca nadviazal kontakt s križiakmi vo Svätej zemi. Existujú dôkazy, že sa obe frakcie pokúsili koordinovať svoje kroky proti moslimom. Okolité moslimské štáty sa začali obávať Dávidovej moci a vytvorili proti Gruzínsku veľkú koalíciu. V roku 1121 sultán n Muhammed I. vyhlásil džihád proti Gruzínskemu kráľovstvu. O veľkosti moslimskej armády panuje polemika. Počty sa pohybujú od 600 000 mužov (podľa Matúša z Edessy), 400 000 mužov až po moderné gruzínske odhady 100 000 až 250 000 mužov. 12. augusta 1121 Dávid porazil koalíciu moslimských štátov v bitke pri Didgori, čo sa často považuje za najväčší vojenský úspech v histórii Gruzínska. Víťazstvo signalizovalo vznik silného Gruzínskeho kráľovstva a jeho politickej nadvlády vo východnej časti Malej Ázii. V roku 1122 bolo Gruzíncami znovu dobyté mesto Tbilisi, ktoré bolo vyhlásené za nové hlavné mesto Gruzínska. Medzi rokmi 11231124 Dávid získal veľké časti Arménie a Širvánu (dnešný Azerbajdžan). Súčasťou kráľovstva sa stal aj dôležitý prístav Derbent na brehoch Kaspického mora. V tom istom roku k Dávidovi prišlo posolstvo od Arménov, ktorí ho požiadali od oslobodenie spod moslimskej nadvlády. Po krátkom obkľúčení padlo významné arménske mesto Ani a Dávid bol vyhlásený za kráľa Arménov a celého Gruzínska. Moslimská moc na Kaukaze bola zničená. Gruzínske územie sa tak rozprestieralo na Kaukaze od Čierneho mora po Kaspické more.
vľavo|náhľad|Medená minca Dávida IV., vyrazená medzi rokmi [[11181125, British Museum, Londým, Veľká Británia]] Dávid sa okrem vojenských úspechov zameral aj na reformu štátu. Veľmi sa zaujímal o zlepšenie gruzínskej spoločnosti a zaviedol reformy v cirkevnej liturgii a práve. Gruzínska cirkev trpela dosadzovaním členov zo šľachtických rodín na vplyvné miesta v cirkevnej hierarchii. To viedlo k nelegálnym manželstvám a sodomii. Všetky tieto praktiky odsúdila synoda v Ruisi-Urbnisi v roku 1104, ktorá stanovila aj minimálne vekové, kvalifikačné požiadavky pre cirkevné funkcie a obmedzila moc cirkvi. Dávid zjednotil úrad biskupa a hlavného sekretára, čím zaviedol kráľovskú kontrolu nad cirkvou. Nový úrad dohliadal na nový súdny systém a riadil špionážnu sieť. Založil Monastier Gelati ktorý sa stal hlavným zdrojom gruzínskeho intelektuálneho života, ako aj hrobkou gruzínskych kráľov. Založenie monastiera podnietilo učenie, písanie literatúry a histórie.
náhľad|Hrobka kráľa Dávida IV. v [[Monastier Gelati|Monastieri Gelati, Kutaisi, Gruzínsko]] Neskôr počas svojej vlády David usporiadal synodu, ktorá sa pokúsila o zmierenie arménskeho monofyzitizmu a gruzínskeho duofyzitizmu. Aj keď bola táto synoda oveľa menej úspešná ako prvá, praktizoval Dávid náboženskú toleranciu voči arménskym kresťanom, čo pomohlo mu zachovať gruzínsku vládu nad južnými územiami. V zahraničných záležitostiach vytváral aliancie pomocou manželských zväzkov. Svoju dcéru Tamaru vydal za Manuchehra III. budúceho emira Širvánu. Svoju ďalšiu dcéru Katu vydal za Izáka Komnéna, syn byzantského cisára Alexia I. Komnéna. Jeho tretiu dcéru vydal za osetského vládcu. Sám sa po rozvode so svojou prvou manželkou oženil s Guranduchtou, dcérou náčelníka Kypčakov, čím upevnil spojenectvo so severným kmeňom.
David zomrel v roku 1125 a na vlastnú žiadosť nebol pochovaný v katedrále, ale v jednom z vchodov do Monastiera Gelati. Po smrti bol Gruzínskou pravoslávnou cirkvou vyhlásený za svätého. Davidovým nástupcom sa stal jeho syn Demeter I., ktorý zdedil mocnú a silnú ríšu.
Poznámky
<references group="pozn." />
Nová Bellova ulica
Nová Bellova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v lokalite Zlatá noha. Vznikla 29. marca 2007.
Tiahne sa od Podkolibskej po Bellovu. Tvorí ju zástavba nových rodinných domov.
Zeuxis (sochár)
náhľad|Socha sediaceho muža, autor:Zeuxis, [[Metropolitan Museum of Art New York]] Zeuxis bol starogrécky sochár. Zeuxis, grécky sochár neznámeho rodiska, tvoril zrejme na konci 2. alebo na začiatku 1. storočia pred Kr. Zo sochárskych diel tohto umelca sa zachovala len mramorová socha sediaceho muža (zrejme socha filozofa Karneada z Kyrény). Niektorí znalci antického umenia predpokladajú, že tu ide o rímsku kópiu (Lippold, Adriani). Táto značne poškodená socha, datovaná do 1. stor. pred Kr., je zhotovená z pentelského mramoru, na podstavci má signatúru svojho zhotoviteľa: Objavili ju v roku 1902 v Ríme. Dnes je uložená v Metropolitan Museum of Art v New Yorku.
Radový rodinný dom
náhľad|Fortuneswell v Portlande, [[Spojené kráľovstvo]] náhľad|Riksrådsvägen, [[Štokholm, Švédsko]] náhľad|Radové domy Radový rodinný dom (iné názvy: radový dom, rodinný dom v radovej zástavbe, alebo ľudovo rodinný dom v radovke) je spôsob bytovej výstavby, keď sú rodinné domy postavené podľa rovnakého plánu, radené hneď vedľa seba a majú spoločné nosné steny alebo požiarne steny so susedným domom. V porovnaní s bytovými domami ponúkajú viac súkromia, alebo dokonca záhradu, v porovnaní so samostatne stojacimi rodinnými domami sú energeticky úspornejšie, zaberajú menej miesta a tým umožňujú vyššiu hustotu osídlenia nakoľko medzi nimi nevzniká voľná plocha.
Výhody - zníženie realizačných a prevádzkových nákladov na inžinierske siete a komunikácie.
Nevýhody - zvýšená obtiažnosť vytvoriť vhodnú dispozíciu, keďže radové domy majú možnosť orientácie miestností len k dvom svetovým stranám, nakoľko sa z dvoch strán dotýkajú vedľajšieho domu bez možnosti vytvorenia okien. Pri radových domoch nie je možné zabezpečiť zvukovú a optickú pohodu tak, ako pri samostatne stojacom rodinnom dome - tento nedostatok je možné eliminovať vhodným urbanistickým a dispozičným riešením – výškovou členitosťou, uskakovaním jednotlivých sekcií a podobne.
Opis
Radový dom predstavuje kompromis medzi blokovou alebo panelovou výstavbou v meste a samostatne stojacim rodinným domom. Radový rodinný dom patrí medzi skupinové formy rodinnej zástavby, ktorá rieši rozpor medzi nárokmi obyvateľov na bývanie a požiadavkami na hospodárnosť pôdy. Vzniká radením rodinných domov vedľa seba, so spoločnými štítovými alebo požiarnymi stenami.
Radením domov tesne vedľa seba sa minimalizujú hlavné slabiny samostatne stojacich domov, ktorými sú vysoká energetická náročnosť stavby so štyrmi ochladzovanými stenami a problémy so situovaním domu na pozemku a s umiestnením okien na bočných stenách tak, aby sa dodržali potrebné vzdialenosti od susedného domu. Na druhej strane sa pri radových domoch obmedzuje orientácia vnútorných priestorov len na dve svetové strany – do ulice a do dvora, čo môže byť náročné na presvetlenie a odvetranie niektorých priestorov vo vnútri dispozície.
Bývanie v radovom dome sa kvalitou približuje bývaniu v samostatne stojacom dome, svojím výzorom však pripomína bytové domy.
V závislosti od spôsobu radenia jednotlivých domov môže byť radová zástavba:
História
Predchodcom radových domov bola jednotná zástavba ulíc a námestí, príkladom môže byť Place des Vosges (1605-1612) v Paríži: jednotné nájomné domy okolo námestí so zeleňou a veľmi obmedzenou premávkou. Radové domy v modernom slova zmysle, však vznikli ako sociálne bývanie pre nemajetných a zamestnancov. Príkladom je sídlisko Fuggerei, ktoré v roku 1521 pre chudobných občanov Augsburgu postavil bankár Jakob Fugger.
V Anglicku má označenie Terraced house širší význam a zahŕňa aj jednotnú výstavbu činžových domov v uliciach miest. O rozšírenie výstavby radových rodinných domov sa zaslúžil najmä ekonóm a podnikateľ Nicholas Barbon po veľkom požiari Londýna (1667). S rozvojom sa spája aj škótsky architekt Robert Adam.
Aj v Česko-Slovensku sa stavali radové domy ako obytné kolónie pre zamestnancov a robotníkov z 20. rokov 20. storočia. Veľký rozvoj nastal pri obnove zničených miest po druhej svetovej vojne, keď sa stavali ako strohé kolónie s dlhými radmi domov, tak postupne aj komfortnejšie sídliská s obmedzenou dopravou, zeleňou, a často aj s dvoj - a trojdomami.
V súčasnosti sa radové domy stavajú na Slovensku vo veľkej miere v okolí veľkých miest napríklad Bratislava, Košice, Nitra, Trnava, Trenčín, nakoľko tento spôsob výstavby dovoľuje z minimálnej veľkosti pozemku vyťažiť maximum.
Veľmi populárne sú radové domy aj v Kanade, napríklad v Toronte. Prvý radový dom v USA bol postavený architektom Thomasom Carstairsom v roku 1820 v Philadelphii. V New Yorku, napríklad v Bronxe alebo v Brooklyne, sú radové domy komfortnejšie, preto v nich žijú bohatší ľudia strednej vrstvy.
V Malajzii a Singapure sú radové domy navrhnuté tak, že na horných podlažiach je obytná časť a dole je obchod, klub, materská škôlka. V niektorých miestach v týchto krajinách sú tiež využívané ako hotely a penzióny.
Vader
Vader je poľská death/thrash metalová skupina, založená v roku 1983.
Štefan z Blois
Štefan z Blois (iné mená pozri nižšie; * cca 1045, Blois† 19. máj 1102, Ramla, Palestína) bol gróf z Blois a Chartres. , jeden z vodcov prvej križiackej výpravy a tiež účastník takzvanej pomocnej križiackej výpravy v roku 1101, počas ktorej aj zahynul v bitke pri Ramle.
Život
Narodil sa okolo roku 1045 ako najstarší syn grófa Blois a Champagne, Theobalda III. z Blois, ktorého nahradil v roku 1089. Za manželku si zobral Adelu z Normandie, známu aj ako Adela z Blois, dcéru Viliama Dobyvateľa. Ich syn Štefan III. z Blois sa stal v roku 1154 kráľom Anglicka.
V roku 1096 sa spolu s bratom svojej manželky, Róbertom z Normandie, pridal ku križiackemu ťaženiu Róberta II. Flámskeho. Okrem viery ho k tomu motivovala aj jeho manželka, ktorá túžila mať zo svojho manžela slávneho bojovníka. Samotný Štefan patril k najbohatším účastníkom výpravy a tak sa často usudzuje, že sa mu nechcelo jeho bohaté panstvo opúšťať a sám pre výpravu nejavil veľké nadšenie. Do histórie prvej križiackej výpravy sa síce nezmazateľne zapísal, no predovšetkým vďaka zachovanej korešpondencii s manželkou a tiež tým, že ho doprevádzal Fulko zo Chartres, jeden z najvýznamnejších kronikárov tejto výpravy.
Keď v decembri 1096 dorazili spojené vojska Štefana a dvoch Róbertov na juh Itálie, rozhodol sa tu Štefan prezimovať spolu s Róbertom z Normandie, kým Róbert Flámsky prekročil Jadran prakticky okamžite. Nadšenie vojakov pre výpravu počas zimy upadalo a keď sa na jar 1097 konečne rozhodli v Brindisi nalodiť, hneď prvá loď sa prevrátila a jej posádka sa utopila. Vojakov čiastočne upokojila historka o tom, že vyplavené telá majú mať na ramenách do mäsa vytlačené znaky kríža a teda sa im okamžite po smrti dostalo milosti Božej. Aj napriek tomuto údajnému zázraku však došlo k viacerým dezerciám. Ku Konštantínopolu tak vojská Róberta a Štefana prišli až v máji 1097. Mesto aj prijatie u cisára spravili na Štefana ohromný dojem a tak neváhal so zložením lénnej prísahy voči cisárovi Alexiovi, po ktorej sa hneď zapojil do prebiehajúcich bojov o Nikáju.
Po dobytí Nikáje zavládlo v križiackom vojsku nadšenie a Štefan odhadoval pochod k Jeruzalemu na 5 týždňov, ak nebude Antiochia priveľkou prekážkou. To ešte nevedel, že sa vo svojich predpokladoch zmýlil o približne dva roky. Počas bitky pri Doryleone tvoril Štefanov oddiel predvoj armády, spoločne s oddielmi Bohemunda z Tarentu a Róberta Flámskeho, ale tiež s oddielom Byzantíncov pod velením Tatikia. Tento predvoj sa dostal do pasce nachystanej Kiličom Arslanom, z ktorej sa dostali len vďaka príchodu ďalších križiackych vojsk. náhľad|Erb [[Blois]] Presne podľa Štefanových obáv sa Antiochia ukázala ako jedna z najväčších prekážok na ceste k Jeruzalemu, keď križiacke vojská dorazili k mestu v októbri 1097, no dobyli ho až začiatkom júna 1098. Štefan, ktorý zrejme počas obliehania zabezpečoval zásobovanie, sa však dobytia mesta nedočkal. Správy o blížiacej sa armáde z Mosulu pod vedením atabega Korbughu spôsobili už skôr viaceré dezercie a ráno 2. júna opustil Antiochiu aj Štefan s celým svojim vojskom. Iróniou je, že mesto bolo dobyté hneď na ďalší deň. Hoci Štefanovým odchodom značne utrpel početný stav križiackej armády, Bohemundovi táto situácia vyhovovala, keďže prišiel o jedného z najväčších konkurentov v súboji o vedúce postavenie medzi vodcami výpravy, keďže práve počas obliehania Antiochie mal byť Štefan viacerými účastníkmi výpravy označený za hlavného veliteľa vojska. Podľa niektorých správ sa zo začiatku Štefan stiahol do Alexandretty iba s cieľom vyliečiť sa z choroby a neskôr sa chcel vrátiť a pomôcť križiakom v boji s Korbughom. Rozmyslieť si to mal až keď videl postavenie oboch armád, čo ho priviedlo k názoru, že križiaci nemajú šancu uspieť ani s jeho pomocou a teda nemá zmysel riskovať vlastný život. Isté je, že po opustení Antiochie sa obrátil na cestu domov do Európy, pričom v Malej Ázii sa stretol s vojskom cisára Alexia a mylne ho informoval o porážke križiackeho vojska pri Antiochii. Tým zabránil pochodu možných byzantských posíl na východ a napomohol tak k prehĺbeniu nedôvery križiakov voči byzantíncom.
Po návrate domov sa Štefanovo okolie k nemu nesprávalo veľmi priateľsky a bol považovaný za zradcu a zbabelca, ktorý nedostál svojmu sľubu. Tento názor mala podľa všetkého aj jeho manželka Adela a tak aby si napravil povesť, spoločne s ďalšími šľachticmi zo severného Francúzska sa v roku 1101 vydal na výpravu, ktorá mala posilniť postavenie novovzniknutých križiackych štátov. V Nikomédii sa Štefanov oddiel stretol s vojskom Lombarďanov a tiež s Raimondom z Toulouse, veliteľom tejto novej výpravy. Noví križiaci však navzdory radám Raimonda a Štefana presadili, že vojsko počas cesty Anatóliou odbočí na sever, aby oslobodili Bohemunda zajatého Seldžukmi. To viedlo k porážke križiackeho vojska a väčšina vojakov padla, alebo bola zajatá. Štefan s Raimondom sa zachránili útekom do Konštantínopola, odkiaľ sa potom do Svätej Zeme prepravili po mori. Po vylodení v Antiochii pokračovali križiaci v ceste na juh do Jeruzalema. 19. mája 1102 sa Štefan aktívne zúčastnil druhej bitky pri Ramle po boku nového jeruzalemského kráľa Balduina a podľa všeobecnej mienky priamo počas tejto bitky aj zahynul. Podľa historika Jamesa Brundage-a je však možné, že bol Štefan počas tejto bitky zajatý a následne popravený v Askalone.
Amathay-Vésigneux
Amathay-Vésigneux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Systém PPG I
Systém PPG I (PPG znamená Pteridophyte Phylogeny Group, t.j. doslova: skupina pre fylogenézu papraďorastov) je fylogenetický systém recentných výtrusných cievnatých rastlín z roku 2016. Výtrusné cievnaté rastliny sa tradične označujú aj ako papraďorasty v najširšom zmysle (lat. Pteridophyta) a pozostávajú z plavúňorastov (lat. Lycopodiopsida) a papraďorastov v nižšie uvedenom zmysle (lat. Polypodiopsida).
Podobný systém pre krytosemenné rastliny je APG IV - pozri samostatný článok.
Systém
Systém konkrétne vyzerá nasledovne (slovenské názvy podľa Mičieta et al. 2018 a Hrabovský et al. 2016, znak / oddeľuje úplné synonymá) :
Tracheophyta (cievnaté rastliny):
Poznámka: Citované slovenské texty (Hrabovský et al. 2016, Mičieta et al. 2018) tu boli použité čisto na uvedenie slovenských ekvivalentov. Systém v nich uvedený nie je priamo systém PPGI, ale len veľmi podobný systém. Napríklad Hrabovský et al. 2016 má (okrem iných odchýlok) namiesto mnohých vyššie uvedených čeľadí podčeľade.
Vauvillers (Somme)
Vauvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ostré brdo
Ostré brdo je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Liptovské Revúce, približne východne od Turčianskych Teplíc.
Opis
Ostré brdo je súčasťou bočnej rázsochy, ktorá vybieha z Ostredka východným smerom. Na severe ju vymedzuje Zelená dolina, južne sa tiahne Suchá dolina. Severným smerom sa nachádzajú Chyžky a Ploská, východným Brnovské , Čierna hora  a Šturec , južným Veterný vrch  a Repište  a západným Frčkov , Ostredok a Suchý vrch. Masív patrí do povodia rieky Váh a jej čiastkového povodia Revúcej; tá odvodňuje južné svahy hrebeňa, vodu zo severnej časti odvádza Lopušná. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrcholová časť je pokrytá nesúvislým, riedkym lesom s horskými lúkami, umožňujúcimi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité veľkofatranské vrcholy, pri priaznivých podmienkach vidieť tiež Nízke Tatry, Veporské vrchy, Poľanu, Javorie, ojedinele aj Vysoké Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no údoliami na severe i juhu vedú chodníky na hlavný hrebeň.
Gorgofoné
Gorgofoné alebo Gorgofona (Gorgofoné) môže byť v gréckej mytológii:
Konkretizmus (poézia)
Konkretizmus je básnický smer, ktorý sa zrodil v slovenskej poézii v 60. rokoch 20. storočia v dielach autorov Trnavskej skupiny. Definuje sa aj ako spredmetnená každodennosť, poézia všedného dňa. Básnici sa sústreďujú na interpretovanie skutočnosti pomocou konkrétnych zmyslových vnemov. Konkretizmus sa prvýkrát objavil v poézii Jána Ondruša. Okrem členov Trnavskej skupiny tvorili v štýle konkretizmu Štefan Strážay, Ján Buzássy, Erik Jakub Groch, Juraj Briškár , Jana Pácalová.
Vaux-en-Amiénois
Vaux-en-Amiénois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Na Zlatej nohe
Na Zlatej nohe je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v lokalite Zlatá noha. Vznikla 29. marca 2007.
Cch’
Piesne cch’ pôvodne patrili do prostredia profesionálnych speváčok zo zábavných štvrtí. Neskôr sa ale žáner stane literátskou tvorbou. Ich tématika je frivolná, sú milostné, roztúžené, melancholické, radovánky. Jazyk je blízky živej reči, mieša sa klasická čínština s paj-chua a slangom z nevestincov. Sladké texty boli písané zvláštnou formou na základe melódie, ku ktorej boli písané. Preto majú nepravidelnú formu a vo verši sa strieda rôzny počet slabík.
Básne sú rýmované, rozpadajú sa do slôh, uplatňujú sa kombinácie tónov. V období severnej dynastie Sung boli melódie, ku ktorým sa piesne písali, ešte známe, na konci dynastie však upadajú do zabudnutia a texty sa preto píšu ako vyplňovanie vzorcov. Nie je to teda skladanie cch’, ale vyplňovanie cch’. Už za dynastie Sung vzniká trend, že cch’ píšu neúspešní literáti, alebo tí, ktorí na vysokú literatúru rezignovali. Nízke žánre sa stali u literátov populárnymi. Forma sa stáva všeobecne známou a vyvíja sa na seriózny útvar. Témy sú buď hlboko osobné, napríklad spomienky na priateľov, vlastenecké (boj Sungov s barbarmi) alebo filozofické.
Najvýznamnejšími autormi poézie typu cch’ sú Su Š’ (známy aj ako Su Tung-pcho), Liou Jung, Li Čching-čao, Ou-jang Siou a Sin Čchi-ťi. Básne v žánri cch' písal aj Mao Ce-tung.
Kat
thumb|Kat a katov [[meč zo 17. storočia v múzeu]]
Kat (staršie aj: popravca, majster ostrého meča) je človek, ktorý vykonáva popravy ľudí, ktorí boli odsúdení na trest smrti. Kat tiež mučil odsúdených alebo vymáhal priznanie pri výsluchoch obžalovaných. V stredoveku mali mestá svojich katov, ktorí vykonávali tzv. hrdelné právo. Pri práci mu pomáhali jeho pacholci. Často si ich tiež požičiavali za úplatok z iných miest. Vedľa povolania kata vykonávali ešte ďalšie veci, ako napríklad prácu konského mäsiara, čistenie stok a iné. České slovo kat má nejasnú etymológiu, predpokladá sa, že súvisí so slovesami kácať a kotiť, čo by mohlo odkazovať na stínanie. V staršej češtine sa používalo pre popravcu alebo mučiteľa tiež slovo katan, spravidla hanlivo. To však svojím pôvodom s katom nesúvisí, ale je prebierkou z maďarského katona „žoldnier, (nájomný) vojak“.
Aj keď kat vykonával rozhodnutie mestskej rady (neskôr súdov), hlavne v stredoveku bol rôzne obmedzovaný. V hostincoch a v kostole mali stranou vyhradené miesto, museli chodiť väčšinou oblečení v čiernej farbe, niekedy museli byť len viditeľne označení. Často sa stávalo, že museli bývať za mestom na samote. Tomuto miestu sa ľudovo hovorilo katovňa. Vďaka svojmu remeslu sa vyznali v anatómii človeka, dokázali liečiť rôzne zlomeniny a iné zranenia.
Postupom času sa názor ľudí na toto povolanie menil a tiež rôzne obmedzenia, ktoré títo ľudia museli pre svoje povolanie trpieť, zmizli a začali si k povolaniu kata prikladať ešte iné zamestnania. Tak bol napríklad Leopold Wohlschlager zlatníkom, Jan Piperger čalúnnikom, Karel Huss liečiteľom, zberateľom, kustódom umeleckých zbierok na zámku Kynžvart.
Plat katov bol rôzny. Mestá, ktoré mali svojho kata, ich platili rôzne. Väčšinou dostával týždenný plat a potom za každý vykonaný úkon (popravu, výsluch, mučenie atď.) ďalšiu čiastku, ktorá bola stanovená podľa náročnosti, napríklad:
Zmluva na výkon povolania (ukázka niekoľkých bodov z roku 1616):
Vaux-Marquenneville
Vaux-Marquenneville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vtáčnik (ulica)
Vtáčnik je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v rovnomennej lokalite Vtáčnik. Je kolmá na Tupého ulicu, Na Zlatej nohe je na ňu kolmá.
Na varte
Na varte je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v lokalite Zlatá noha. Vznikla 29. marca 2007.
Je kolmá na Podkolibskú, rovnobežná s ulicami Nová Bellova a Na Zlatej nohe. Tvorí ju zástavba nových rodinných domov.
Daniel Fischer
Daniel Fischer môže byť:
Klasická čínština
thumb|Báseň v klasickej čínštine Klasická čínština je:
The Passenger
„The Passenger“ je skladba Iggyho Popa a Rickyho Gardinera, nahraná Iggym Popom pre jeho album Lust for Life z roku 1977. Skladba bola tiež vydaná ako B-strana jediného singlu, ktorý bol vydaný z albumu, „Success“.
Klasická čínština
Klasická čínština v širšom zmysle
Klasická čínština v širšom zmysle je jazyk, ktorý sa do začiatku dvadsiateho storočia používal v čínskom, ale aj japonskom, kórejskom a vietnamskom písomníctve. Od súčasneho jazyka sa líši najmä gramatikou a prevahou jednoslabičných slov (v súčasnej čínštine prevládajú dvojslabičné slova, i keď existujú aj jedno-, troj-, či dokonca aj štvorslabičné slová). V rámci typológie sa klasická čínština v širšom zmysle uvádza ako klasický prípad izolujúceho jazyka.
The Passenger
Text piesne napísal Iggy Pop, údajne vo vlaku Berlínskej rýchlodráhy. Gitarista Ricky Gardiner zložil hudbu. Skladba obsahuje charakteristický riff, pričom je možno najznámejšia svojím refrénom, na ktorom spolupracoval David Bowie.
Klasická čínština
Klasická čínština v širšom zmysle
Klasická čínština v širšom zmysle je založená na jazyku starovekých čínskych literárnych diel, hlavne textov pochádzajúcich z doby dynastie Chan (tento jazyk sa v čínštine označuje ako ku-wen • 古文 - ). Vzhľadom na evolúciu fonológie hovorovej čínštiny, ktorá viedla k nárastu homofónie, sa klasická čínština v širšom zmysle stala prakticky nezrozumiteľná vo svojej hovorenej podobe, v písanej podobe sa však používala bez väčších zmien.
The Passenger
Anglická rocková skupina Siouxsie & the Banshees vytvorila v roku 1987 coververziu skladby „The Passenger“ pre ich album coververzií Through the Looking Glass. Skladba dosiahla 41. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
Klasická čínština
Klasická čínština v širšom zmysle
Na začiatku dvadsiateho storočia sa čínski spisovatelia na čele s Lu Sünom odvrátili od klasickej čínštiny v širšom zmysle a začali tvoriť v jazyku hovorovom, tzv. paj-chua. V iných krajinách bola klasická čínština v širšom zmysle nahradená národnými jazykmi.
Klasická čínština v širšom zmysle je v súčasnosti predmetom výuky v Číne, najmä na stredných školách a univerzitách. Jej rola v čínskej kultúre sa dá zhruba porovnať s rolou latinčiny v Európe, pretože:
Černá Pole
Černá Pole sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Katastrálne územie má rozlohu 245,92 ha a je rozdelené medzi tri mestské časti. Väčšina leží v mestskej časti Brno-sever, park Lužánky a územie južne od parku v časti Brno-střed a malá severná časť v mestskej časti Brno-Královo Pole.
Externé odkazy
Černá pole na www.sever.brno.cz
Ľubietovská Bukovina
Ľubietovská Bukovina je vrch v strednej časti pohoria Poľana. Leží nad obcou Strelníky, približne severne od Detvy. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Poľana.
Opis
Ľubietovská Bukovina je súčasťou hrebeňa kaldery bývalého stratovulkánu, s výrazne plochým a odlesneným vrcholom. Horská lúka je využívaná pastiermi z blízkeho salaša. Severným smerom susedí Čiefov vrch, severozápadným vrch Minca , juhozápadne leží Bukovina , južne Grúň a východne Brusniansky grúň  a Hájny grúň. Oblasť patrí do povodia Hrona; severnú časť masívu odvodňujú prítoky Hutnej, západné sú pramennou oblasťou Zolnej a z južných svahov odvádza vodu riečka Hučava. Vrcholom prechádza značený chodník, ktorý sa na neďalekom rázcestí Krížne pripája na Rudnú magistrálu.
Amondans
Amondans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tupého ulica
Tupého ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto.
Tiahne sa od ulice Vtáčnik po Sliačsku.
You’re My Heart, You’re My Soul
„You’re My Heart, You’re My Soul“ je debutový singel nemeckej dvojice Modern Talking z ich debutového albumu The 1st Album. Vydaný bol dňa 29 októbra 1984, a do prvej štyridsiatky nemeckého rebríčka sa dostal dňa 21. januára 1985, do prvej desiatky (na 9. miesto) dňa 28. januára 1985. Na 1. mieste sa v nemeckom rebríčku udržal šesť týždňov a celkovo 25 týždňov bol v tomto rebríčku zahrnutý. V Nemecku za predaj viac ako 250 000 kópií tohto singlu obdržala dvojica Modern Talking zlatú platňu. Takisto obdržala zlatú platňu za predaj viac ako 715 000 kópií v susednom Francúzsku. Skladba „You’re My Heart, You’re My Soul“ je považovaná za najúspešnejší singel dvojice Modern Talking, pričom sa celosvetovo predalo viac ako 8 miliónov jeho kópií.
V roku 1998 bola nahraná reedícia s názvom „You’re My Heart, You’re My Soul“, ktorá vznikla po opätovnom spojení dvojice. Singel v novom balení opäť získal podobný úspech a v Nemecku za predaj viac ako 500 000 kópií získala dvojica Modern Talking platinovú platňu.
Zoznam skladieb
7" (Hansa 106 884) (BMG) 29.10.1984
12" (Hansa 601 496) (BMG) 29.10.1984
You’re My Heart, You’re My Soul ’98
„You’re My Heart, You’re My Soul ’98“ je prvý singel z ich siedmeho štúdiového albumu Back for Good. Je to tiež prvý singel po tom, ako sa dvojica opätovne spojila v roku 1998. Táto verzia je v podstate pôvodnou verziou singlu „You’re My Heart, You’re My Soul“, len v novom balení. Singel bol vydaný v roku 1998 a dostal sa do prvej päťky v Nemecku, Švajčiarsku, Rakúsku, Francúzsku, kým vo Fínsku či Švédsku dosiahol pozície v prvej desiatke.
Sekundár
Sekundár (z  < secundus„druhý“ ) môže byť:
Vaux-sur-Somme
Vaux-sur-Somme je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Murad V.
Murad V. (osm. tur. مراد خامس; * 21. september 1840, Istanbul, Osmanská ríša – † 29. august 1904, Istanbul, Osmanská ríša) bol sultán Osmanskej ríše od 30. mája do 31. augusta 1876.
Narodil sa v Istanbule. Jeho otcom bol Abdülmecid I. a matkou bola Şevkefza Kadın.