cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Knižnica P. O. Hviezdoslava v Prešove
História
V roku 1925 založil v Prešove Belo Klein - Tesnoskalský Mestskú knižnicu. Situovaná bola v priestoroch metského domu, ktorý predtým používala mestská polícia. Fond knižnice tvorilo približne 700 kníh – zbierka od Matice Slovenskej a od štátu. V roku 1926 sa knižnica presťahovala do budovy Čierneho orla, v susedstve čitárne Matice Slovenskej.
Internetový časopis
Vývoj a obsah
Čo sa týka obsahovej stránky, ponúka možnosti využitia vizuálnych aj audiovizuálnych prvkov, a dovoľuje tieto články prekladať rôznymi videami, zvukovými súbormi alebo aplikáciami. Čitateľovi je tak možné poskytnúť nielen textovú časť, ale napríklad k recenzii nového automobilu pripojiť aj videozáznam z testovacej jazdy, prípadne záznam zvuku motoru pri zvýšených otáčkach.
Knižnica P. O. Hviezdoslava v Prešove
História
V roku 1934 sa stal riaditeľom Jozef Repčák. V roku 1945 sa knižnica presunula do nových priestorov, pričom získala vybavenú požičovňu, oddelenie pre mládež, priestrannú čitáreň a knižný sklad. V roku 1951 sa knižnica po utvorení Prešovského kraja premenovala na Krajskú knižnicu.
Midnight in the City
Midnight in the City je názov albumu anglických coververzií nahrávok od slovenskej pop rockovej skupiny Elán, ktorý v roku 1991 vydalo hudobné vydavateľstvo Slovart.
Knižnica P. O. Hviezdoslava v Prešove
História
V roku 1993 bolo zriadené nové oddelenie pre nevidiacich a slabozrakých. V apríli 1999 sa knižnica stáva Regionálnou knižnicou P. O. Hviezdoslava v Prešove, od roku 2002 patrí pod nového zriaďovateľa so súčasným názvom knižnice. Centrálna požičovňa knižnice sa nachádza v secesnom Bosákovom dome na Levočskej ulici v Prešove.
Služby
Knižnica poskytuje bežné knižnično-informačné služby podľa knižničného poriadku. Venuje sa tiež komunitným aktivitám; v priestoroch sa stretáva klub bylinkárov, prostredníctvom Inojazyčného oddelenia knižnica podporuje samovzdelávanie v cudzích jazykoch, produkuje mnoho kultúrnych a vzdelávacích podujatí pre širokú verejnosť.
Midnight in the City
Album je zbierkou anglicky naspievaných skladieb skupiny Elán, ktoré boli v slovenčine vydané v období vzniku albumov Rabaka a Nebezpečný náklad. Okrem nahrávok z týchto albumov je na albume aj anglická verzia piesne „Smrtka na pražskom orloji“, ktorá bola dovtedy v slovenčine vydaná len na osobitnom singli v roku 1987.
Knižnica P. O. Hviezdoslava v Prešove
Služby
V Oddelení pre nevidiacich a slabozrakých knižnica ponúka potrebné služby vrátane výpožičiek zvukových kníh v spolupráci so Slovenskou knižnicou pre nevidiacich Mateja Hrebendu v Levoči.
Knižnica ako prvá na Slovensku začala do svojich aktivít zapájať verejnosť prostredníctvom dobrovoľníctva. Dobrovoľníkov využíva najmä v rámci donáškovej služby imobilným používateľom, na organizačnú pomoc pri kultúrnych aktivitách, burze kníh, revízii fondu a na pomoc čitateľom pri vyhľadávaní literatúry a dokumentov.
Knižnica P. O. Hviezdoslava v Prešove je zapojená do projektu KIS3G.
Cassagnoles (Hérault)
Cassagnoles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Piperidín
Piperidín alebo azinán je heterocyklická organická zlúčenina so Sumárnym vzorcom C5H11N. Je to 6-článkový nenasýtená zlúčenina, ktorá obsahuje 5 metylénových skupín (CH2) a jednu amínovú skupinu (NH). Názov zlúčeniny pochádza z latísnkeho slova piper, ktoré v preklade znamená piepor. Piperidín je bežná organická zlúčenina, ale piperidínové jadro sa často vyskytuje v štruktúre mnohých alkaloidov a farmaceutík.
Príprava
Piperidín prvýkrát syntetizoval v roku 1850 škótsky chemik Thomas Anderson a o dva roky neskôr ho nezávsle od neho pripravil francúzsky chemik Auguste André Thomas Cahours, ktorý ho aj pomenoval. Obidvaja ho pripravili reakciou piperínu s kyselinou dusičnou. Priemyselne sa vyrába hydrogenáciou pyridínu, väčšinou za použitia sulfidu molybdeničitého ako katalyzátoru. C5H5N + 3 H2 → C5H10NH Takisto sa dá pripraviť pomocou Birchovej redukcie pyridínu sodíkom v etylalkohole
Výskyt v prírode
Piperidínové jadro sa vyskytuje v mnohých prírodných alkaloidov, ako napríklad piperín (z ktorého bol prvýkrát pripravený), ktorý je zodpovedný za pálivú chuť pieporu čiernemu. Takisto sa vyskytuje v jede solenopsíne mravcov z druhu solenopsis. ,v jedovatom alkaloide koniíne vyskutujúcom sa v bolehlave škvrnitom, ktorým bol otrávený Sokrates.
Reakcie
Piperidín je sekundárny amín, ktorý sa využíva v reakcii na prípravu enamínov z ketónov Z piperidínu sa dá takisto pripraviť reakciou s chlórnanom vápenatým chlóramín C5H10NCl. Ten sa potom dehydrohalogenáciou vytvára cyklický imín.
Farmaceutiká obsahujúce piperidínové jadro
Neuroleptiká: Opioidy: Nootropiká a psychostimulanty:
Motor s protibežnými piestami
thumb|right|Animovaná schéma jednoradového dvojhriadeľového motora s protibežnými piestami Motor s protibežnými piestami je dvojpiestový spaľovací motor, v ktorého každom valci sa pohybujú dva piesty oproti sebe, s kompresným priestorom vytvoreným v strede valca. .
Motory s protibežnými piestami môžu byť vyhotovené ako:
Castanet-le-Haut
Castanet-le-Haut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
BK Iskra Svit
BK Iskra Svit (dávnejšie známy ako Chemosvit Svit) je slovenský mužský basketbalový klub sídliaci vo Svite. Bol založený v roku 1947 pod názvom BO AC Svit. Družstvo mužov dlhodobo pôsobilo v najvyššej česko-slovenskej súťaži a od roku 1993 je stálym účasníkom slovenskej extraligy. Domáce zápasy klub hrá v Iskra Aréne, ktorá má kapacitu 670 divákov. Je to majster Slovenska z roku 2003, viacnásobný medailista slovenskej extraligy, majster Česko-Slovenska z roku 1961 a 4-násobný víťaz Slovenského pohára. Niekoľko sezón účinkoval aj v európskych pohárových súťažiach. Mládežnícke tímy fungujú pod klubom Basketbalový klub Mládeže Svit, ktorý bol zaregistrovaný v roku 2001.
História
Klub vznikol v roku 1947 zásluhou jeho zakladateľa Cyrila Bursu a prvýkrát sa mu podarilo postúpiť do najvyššej česko-slovenskej súťaže v roku 1957. Už o 4 roky v nej dokázal zvíťaziť a účinkovať tak aj v Európskom pohári majstrov, keď sa prebojoval do štvrťfinále. V nasledujúcich rokoch získal ďaľšie ligové medaily a až do konca 60. rokov 20. storočia sa pohyboval v hornej polovici súťaže. Ďalšiu medailu sa mu podarilo získať ale až v roku 1985. Celkovo v česko-slovenskej lige odohral 37 sezón, pričom do nižšej súťaže vypadol iba 4-krát. Po osamostatnení Slovenska účinkoval v najvyššej slovenskej súťaži od jej začiatku, pričom si pripísal množstvo medailových úspechov, z ktorých najvýznamnejší je zisk titulu majstra Slovenska v roku 2003. 4-krát dokázal zvíťaziť aj v národnom pohári. Niekoľkokrát účinkoval aj Koračovom pohári, ale bez prenikavejšieho úspechu. V sezóne 2008/09 sa na čas presťahoval do susedného Popradusvoje domáce zápasy hrával v Aréna Poprad kedy si podľa mesta zmenil aj svoj názov. V roku 2010 sa vrátil nielen do Svitu, ale aj k svojmu pôvodnemu názvuIskra Svit.
Palacinka
Palacinka je nekysnutý múčnik, ktorý je vyrábaný z liateho cesta, ktorého základom sú múka, mlieko a vajcia, ktoré môžu byť doplnené soľou, cukrom a dochucovadlami. Má podobu veľmi tenkej placky, pečenej na panvici alebo na rozpálenej doske (kameni). Ako pôstne jedlo (pokiaľ sa nekombinuje s mäsom) sa hocikde spája s určitými rituálmi jari, adaptovanými v náboženstvách.
Lokálne varianty a podobné jedlá
Pokrmy typu palacinek z múky, kravského mlieka a slepačích vajec sú rozšírené prakticky po celom svete a pripravujú sa v rôznych variantoch, najmä podľa druhu múky, prípadne krupice:
Podávanie
Palacinka (resp. viac kusov v porcii ako „palacinky“) sa podáva zvyčajne plnená (teda z jednej strany natretá a potom zrolovaná alebo zložená), najčastejšie sladká ale i slaná.
Samotné plnenie sa niekedy (najmä v reštauráciách) vykonáva v kuchyni pred servírovaním, ale najmä v domácich podmienkach prebieha častejšie servírovanie palacinky s náplňami na stole zvlášť, aby si stravníci mohli sami pestro namiešať náplň podľa vlastného vkusu.
Etymológia
Názov pokrmu „palacinka“ sleduje stopy výpožičiek v niekoľkých jazykoch strednej a juhovýchodnej Európy. V rakúsko-bavorskej nemčine je slovo Palatschinke prevzaté z českého slova palačinka, to zase spolu so slovenským pochádza z maďarského palacsinta. Palacsinta pochádza z rumunského plăcintă (zákusok, koláč), ktorý pochádza z latinského slova placenta, kde znamenalo nielen plodové lôžko, ale aj plochý koláč. Slovo placenta potom vychádza z gréckeho πλακύς, ktoré je príbuzné so slovanským ploský.
Palacinka je tiež názov vo väčšine ďalších slovanských jazykov (ukrajinčina, slovenčina – palacinka, slovinčina, bosniančina, bulharčina, macedónčina, chorvátčina, srbčina). V poľštine sa toto jedlo nazýva naleśnik, v rumunčine clătită. Vo východnej Európe je ale súbežne užívaný názov „bliny“ pre miestnu obdobu palaciniek.
ŠKF Sereď
ŠKF Sereď je slovenský futbalový klub z mesta Sereď hrajúci v tretej najvyššej futbalovej súťaži od sezóny 2022/23. Domáce zápasy hráva na štadióne v Seredi.
História
Založenie prvého futbalového klubu v Seredi siaha do roku 1914, kedy skupina zanietencov založila mestské mužstvo pod názvom Sereďský športový klub. Presný dátum založenia bol 28. jún 1914. Mestský štadión Sereď bol vybudovaný a otvorený v roku 1962. Historicky prvý postup do najvyššej slovenskej futbalovej súťaže zaznamenali Sereďčania v sezóne 2017/18, keď po zisku druholigového titulu postúpili do najvyššej súťaže, kde sa prvýkrát predstavili v sezóne 2018/19.
Spolupráca
Nasledujúce futbalové kluby spolupracujú so ŠKF Sereď:
Rivalita
Zápasy s klubmi z okolia mesta Sereď bývajú už tradične nazývané ako regionálne derby. Nazvať sa tak dá hlavne konfrontácia ŠKF Sereď s FC Nitra, FC ViOn Zlaté Moravce – Vráble či FC Spartak Trnava.
Súpiska
12px|Kapitán klubu
Tréneri
Zoznam trénerov klubu od roku 2018:
Brownfield
náhľad|Poľnohospodársky brownfield pri [[Jenštejne]] náhľad|Priemyselný brownfield – vo vnútri továrenskej haly náhľad|Priemyselný brownfield – pred továrenskou halou Brownfield (doslovne „hnedé pole“) je pôvodom anglický výraz pre nehnuteľnosť (pozemok, objekt, areál), ktorá je nedostatočne využívaná, zanedbaná a môže byť aj kontaminovaná. Vzniká ako pozostatok priemyselnej, poľnohospodárskej, rezidenčnej, vojenskej či inej aktivity. Môže ísť o jednotlivé budovy, komplexy budov, areály s budovami alebo len plochy bez budov.
Castelnau-de-Guers
Castelnau-de-Guers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trans World Airlines
Trans World Airlines (TWA) boli hlavným leteckým dopravcom Spojených štátov, ktorý existoval v rokoch 1930 až 2001. Spoločnosť vznikla pod názvom Transcontinental & Western Air a spolu s American, United a Eastern Air Lines patrila medzi „Veľkú štvorku“ vnútroštátnych leteckých dopravcov v USA.
V roku 1939 začal preberať kontrolu nad TWA obchodný magnát a priekopník letectva Howard Hughes a po druhej svetovej vojne viedol expanziu spoločnosti do Európy, na Blízky východ, do Afriky a Ázie, čím sa TWA stali druhým neoficiálnym národným leteckým dopravcom Spojených štátov po Pan Am. V 60. rokoch sa Hughes musel vzdať TWA a nové vedenie dopravcu kúpilo spoločnosti Hilton International a Century 21 v snahe diverzifikovať obchodnú činnosť dopravcu.
TWA sídlili v rokoch 1931 až 1964 v Kansas City v štáte Missouri a z tunajšieho medzinárodného letiska plánovali spraviť svoju hlavnú vnútroštátnu a medzinárodnú základňu, ale v 70. rokoch od tohto plánu upustili. Najväčšou základňou spoločnosti sa neskôr stalo Lambertovo medzinárodné letisko v St. Louis. Hlavnou transatlantickou základňou TWA bol Terminál TWA (TWA Flight Center) na Medzinárodnom letisku Johna F. Kennedyho v New Yorku. Terminál od architekta Eera Saarinena bol dokončený v roku 1962, má futuristický dizajn, ktorým sa značne odlišuje od ostatných letiskových terminálov. Betónové škrupiny vytvárajú obraz vtáka, ktorý sa skláňa nad zemou. V roku 1996 TWA postihla najväčšia letecká katastrofa v dejinách dopravcu, explózia letu TWA 800. V roku 2001 TWA kúpila spoločnosť American Airlines, ktorá po útokoch z 11. septembra prepustila viacerých bývalých zamestnancov TWA a v roku 2003 zatvorila základňu v St. Louis.
História
Spoločnosť vznikla pod názvom Transcontinental & Western Air (T&WA) 16. júla 1930 zlúčením divízií Western Air Express (vznikol v roku 1925) a Transcontinental Air Transport (1928). Western Air Express lietal v prvom roku svojej činnosti (1926) s poštou aj cestujúcimi medzi Los Angeles a Salt Lake City. TWA otvorili v roku 1930 linku od pobrežia k pobrežiu (coast-to-coast), z Newarku v štáte New Jersey do Los Angeles s medzipristátím v Kansas City v Missouri, pričom celý let trval 36 hodín. Od roku 1934 pôsobil Western Air Express opäť ako samostatná spoločnosť (neskôr sa premenoval na Western Air Lines), zatiaľ čo TWA pôsobili naďalej ako transkontinentálny letecký dopravca.
thumb|left|[[Douglas DC-3 Transcontinental & Western Air (TWA) sa pripravuje na vzlet z Columbusu v štáte Ohio, 1940]]
V roku 1939 začal na naliehanie vtedajšieho prezidenta spoločnosti Jacka Fryeho v tichosti nakupovať väčšinový podiel akcií TWA obchodný magnát a priekopník letectva Howard Hughes, pričom do roku 1944 prevzal hlavný podiel v spoločnosti. Ďalší výrazný rozvoj TWA nastal po druhej svetovej vojne. V roku 1946 otvorili prvú medzinárodnú linku, z New Yorku do Paríža. Dňa 17. mája 1950 sa tým pádom premenovali na Trans World Airlines. V 50. rokoch spoločnosť rýchlo expandovala do Európy, na Blízky východ, do Afriky a Ázie.
Howard Hughes bol nakoniec v roku 1960 vytlačený z riadenia TWA, hoci naďalej vlastnil 78% spoločnosti. V roku 1961 podali TWA žalobu proti Hughes Tool Company s tvrdením, že táto spoločnosť porušila protimonopolné právo tým, že využila TWA ako trh vlastnej spotreby na obchodovanie s lietadlami. Toto tvrdenie však bolo vo veľkej miere závislé na získaní svedectva od samotného Hughesa, ktorý sa však stiahol do ústrania a odmietol svedčiť. V roku 1963 bol proti Hughes Tool Company vynesený rozsudok na zaplatenie 135 miliónov dolárov, ale v roku 1973 ho Najvyšší súd Spojených štátov zrušil na základe toho, že Hughes bol voči stíhaniu imúnny. V roku 1966 bol Hughes nútený predať svoje akcie TWA, pričom ich predaj mu vyniesol 546 549 771 dolárov.
thumb|[[Lockheed L-1049 Super Constellation|Lockheed L-1049G Super Constellation Trans World Airlines na Medzinárodnom letisku Los Angeles, 1959]]
V rokoch 1969 až 1975 TWA prevádzkovali transpacifické linky a tiež lety okolo sveta, ale museli ich pozastaviť v dôsledku výmeny liniek s konkurenčnými Pan American World Airways. V roku 1979 sa TWA reorganizovali vo vlastníctve holdingovej spoločnosti s názvom Trans World Corporation, ale v roku 1984 Trans World predala TWA verejnosti, aby sa bránila proti hroziacemu nepriateľskému prevzatiu. TWA mali finančné problémy, ale koncom roka 1985 spoločnosť získal americký investor Carl Celian Icahn. O rok neskôr TWA kúpili spoločnosť Ozark Air Lines, ktorá svoje linky sústredila na juhovýchod Spojených štátov. Hoci TWA fungovali ako obvykle, podali v roku 1992 návrh na vyhlásenie konkurzu s cieľom umožniť včasnú reorganizáciu spoločnosti. Napriek tomu, že v nasledujúcom roku sa spoločnosť dostala z úpadku, TWA fungovali naďalej so stratou. Nepriaznivé obdobie spoločnosti skomplikovala ešte katastrofa letu TWA 800, ktorá sa udiala 17. júla 1996 a bola najväčšou nehodou v dejinách TWA. Let TWA 800 vzlietol z Medzinárodného letiska Johna F. Kennedyho v New Yorku a smeroval na Letisko Leonarda da Vinci-Fiumicino v Ríme, pričom mal mať jedno medzipristátie na Letisku Charlesa de Gaulla v Paríži. V Boeingu 747-131 (N93119) explodovala po 12 minútach letu palivová nádrž. Nehodu nikto neprežil. Následné vyšetrovanie odhalilo, že explóziu spôsobila iskra z nezabezpečeného senzoru paliva. Závery vyšetrovania viedli k nariadeniu, že všetky takéto a podobné systémy v kontakte s palivovou nádržou musia byť dobre izolované. Osobné svedectvá ľudí z pobrežia vtedy priniesli aj verzie, že mohlo ísť o teroristický útok  alebo zablúdenú strelu amerického námorníctva. V januári 2001 TWA oznámili, že ich kúpi spoločnosť American Airlines. Dňa 1. decembra 2001 Trans World Airlines prestali existovať ako samostatný letecký dopravca.
Destinácie
thumb|170px|Propagačný plagát TWA
V roku 2001 Trans World Airlines lietali do 132 pravidelných a sezónnych destinácií v Severnej Amerike, Európe, Ázii a Afrike.
Codeshare
Trans World Airlines mali tzv. codeshare dohodu a v roku 2001 prevádzkovali spoločné lety so spoločnosťami:
Flotila
thumb|Letuschopný [[Douglas DC-2 „The Lindbergh Line“ vo farbách TWA]] thumb|[[Lockheed Model 12 Electra Junior|Lockheed Model 12A Electra Junior, ktorý bol vyrobený v roku 1937 pre Continental Air Lines a od roku 1940 lietal u Transcontinental & Western Air najmä ako experimentálne skúšobné lietadlo]] thumb|[[Boeing 737|Boeing 737-800 (N915NN) spoločnosti American Airlines v sfarbení odkazujúcom na Trans World Airlines]]
Flotila v roku 2001
Flotila Trans World Airlines pozostávala v čase prevzatia spoločnosťou American Airlines v roku 2001 z nasledujúcich lietadiel:
Heavy rock
Heavy rock môže byť:
Zvyčajný začiatok
Zvyčajný začiatok (zriedkavo aj Obvyklý začiatok alebo Obvyklý počiatok, csl. načálo obýčnoje) je súbor modlitieb, ktorými sa obyčajne začínajú rôzne bohoslužby časoslova alebo pobožnosti v cirkvách byzantského obradu. Nie je to len vstup do bohoslužby ale aj modlitba ako taká.
Po úvodnom vzývaní „Požehnaný Boh náš...“, alebo ak nie je kňaz tak po „Na príhovor našich svätých otcov...“, nasleduje „Sláva tebe, Bože náš, sláva tebe“ a modlitba k Svätému Duchu „Kráľu nebeský...“, ktorá sa v období od Paschy do Zostúpenia Svätého Ducha vynecháva.
Za ňou ide ďalší celok, ktorý sa aj na iných miestách v bohoslužbách často opakuje. Tvorí ho 3-krát Trojsvätá pieseň, Sláva Otcu, modlitba „Presvätá Trojica, zmiluj sa nad nami...“, 3-krát „Pane, zmiluj sa“ a opäť Sláva Otcu po ktorom prichádza modlitba Otče náš. Tu sa pri niektorých pobožnostiach zvyčajný začiatok aj končí.
Najčastejšie však zvyčajný začiatok obsahuje ešte záverečnú časť. Na konci za Otčenášom teda v tom prípade nasleduje 12-krát modlitba „Pane, zmiluj sa“, Sláva Otcu a v úplnom závere je „Poďte, pokloňme sa...“.
Ak sa slávenie viacerých bohoslužieb spája (napr. deviata hodinka a večiereň) tak sa celý zvyčajný začiatok berie iba pred prvou z nich a pred druhou sa hovorí iba „Poďte pokloňme sa...“.
Exkluzívne kňazskými alebo biskupskými časťami sú vo zvyčajnom začiatku iba úvodné zvolanie a doxológia po „Otče náš“, ostatné časti môže prednášať ľud alebo čitateľ.
Deliuss
Deliuss je kanadský multimediálno-transmediálny projekt. Ide o kombináciu heavy rockovej skupiny, online videohry a sci-fi príbehu.
Tica
Tica je názov dnes už zaniknutého toku, situovaného v geomorfologickom podcelku Medzibodrocké pláňavy v južnej časti Východoslovenskej nížiny. Je to výrazný krajinný prvok, ktorý v rovinatom území medziriečia riek Tisa a Bodrog vytváral husté meandre a tvoril severne situovaný tok paralelný s tokom rieky Tisa, podobne ako Malý Dunaj vytvára severný paralelný tok k rieke Dunaj. Zvyšky Tice sú viditeľné dodnes severne od mesta Kráľovský Chlmec, západne a južne od obce Leles, v katastroch obcí Zatín, Bačka, Vojka a Rad.
Na bývalom toku sú z dôvodu ochrany unikátnych mokradí vyhlásené prírodné rezervácie (PR) Dlhé Tice a Krátke Tice tvoriace súčasť CHKO Latorica. Mokrade ramenného systému Tice predstavujú raj pre volavkovité vtáky: napr. pre belušu malú, chavkoša nočného, volavku bielu a volavku purpurovú.
Súčasný ekosystém Tice sa vyznačuje so sukcesnými štádiami zarastania otvorených vôd až po močiare. Pokles hladiny vody v poslednom desaťročí urýchlil proces zazemňovania a ohrozuje aj biodiverzitu celého územia.
Je pripravený projekt na revitalizáciu Tice s cieľom zachovať druhové bohatstvo rastlinných i živočíšnych spoločenstiev (lekno biele, leknica žltá, kotvica plávajúca, bublinatka obyčajná, pálka úzkolistá, pálka širokolistá, vodné vtáky, korytnačka močiarna).
So zaniknutým tokom Tice je spojená aj NKP – gotický Most svätého Gottharda zo 14. storočia v obci Leles, ktorý šiel ponad Ticu na starej ceste z Kráľovského Chlmca do Veľkých Kapušian.
Tour de France 2020
Tour de France 2020 bol 107. ročník prestížnych cyklistických pretekov Grand Tour Tour de France. Štart pretekov bol pôvodne plánovaný na 27. júna, pre pandémiu COVID-19 sa však konal až 29. augusta v pobrežnom meste Nice. Cieľ sa uskutočnil 20. septembra v Paríži. Pretekári absolvovali 21 etáp, horskú časovku a.
Tímy
Na štart nastúpilo 19 UCI World Tour tímov, ktoré doplnili 3 prokontinentálne tímy. Každý výber si do Francúzska priviezol 8 cyklistov. Na štart pretekov tak nastúpilo 176 jednotlivcov.
Trať
Preteky viedli najmä v južnej polovici Francúzska, pričom z 21 etáp bolo 8 rovinatých, 6 kopcovitých, 6 horských a horský profil mala aj časovka.
Deň nezávislosti černochov
Deň nezávislosti černochov alebo Juneteenth (oficiálne Juneteenth National Independence Day, tiež označovaný aj ako Jubilee Day, Emancipation Day, Freedom Day a Black Independence Day) je federálny sviatok v Spojených štátoch, ktorý pripadá na 19. júna a pripomína oslobodenie afroamerických otrokov v dôsledku americkej občianskej vojny. Zároveň ide o oslavu afroamerickej kultúry. Ako federálny sviatok ho 17. júna 2021 vyhlásil prezident Joe Biden zákonom Juneteenth National Independence Day Act. Sviatok má korene v Galvestone v štáte Texas, čo bol posledný štát Konfederácie, kde otrokárstvo ešte pretrvávalo. Tam bol 19. júna 1865 vyhlásený generálny rozkaz č. 3 unijného generála Gordona Grangera, ktorý dal otrokom v Texase slobodu.
Ľudský papilomavírus
alt=Ľudský papilomavírus zobrazený pomocou kryogénnej elektrónovej mikroskopie.|náhľad|Ľudský papilomavírus Ľudský papilomavírus (v skratke HPV z anglického human papillomavirus) je v súčasnosti najbežnejšia pohlavne prenášaná infekcia. Toto pomenovanie nesie skupina vírusov, ktoré napádajú ľudské bunky. V ľudskej populácii ide o bežné vírusy, pričom väčšina typov nevyvoláva žiadne symptómy ochorenia a infekcia odznie bez liečenia. Určité typy HPV sú pôvodcami bradavíc na rukách a chodidlách a zhruba 40 typov HPV sú známe ako genitálne HPV, ktoré sú prenášané sexuálnym kontaktom. Postihujú oblasť genitálií a môžu vyvolať zmeny buniek sliznice krčka maternice. Bez liečby sa tieto abnormálne bunky môžu niekedy zmeniť v rakovinové bunky. Iné typy HPV môžu spôsobiť genitálne bradavice a benígne zmeny krčka maternice.
k predrakovinovým zmenám a až k rakovine. Rozvoj rakoviny krčka maternice zvyčajne trvá niekoľko rokov, aj keď v zriedkavých prípadoch môže prebehnúť v priebehu jedného roka.
Prvé papilomavírusy boli objavené už na počiatku 20. storočia, kedy sa dávali do súvisu s vznikom bradavíc, no až vďaka technikám molekulárnej biológie im bol v 80. rokoch minulého storočia prisúdený pôvod rakoviny krčka maternice.
Charakteristika a mechanizmus pôsobenia na bunky
Gény vírusu sú označované ako E (early) alebo L (late), v závislosti na tom, v akej fázy infekcie sú exprimované. Dva hlavné onkogény sú E6 a E7. Oba sú exprimované v skorom štádiu životného cyklu vírusu. Produkty expresie týchto genóv ovplyvňujú metabolizmus hostiteľských buniek a podmieňujú vznik nádorov. Proteín E6 interaguje s p53 proteínom hostiteľskej bunky a degraduje ho. Proteín p53 zodpovedá za apoptózu (smrť bunky) infikovaných epitelálnych buniek krčka maternice. Zároveň proteín E6 aktivuje enzým telomerázu, ktorá pomáha imortalizovať bunky a tým indukovať onkogenézu. Protein E7 má na metabolizmus bunky podobný efekt – viaže sa na retinoblastomový proteín a inhibuje jeho funkciu, čím dochádza k narušeniu bunkového cyklu. Taktiež dochádza k destabilizácii chromozómov hostiteľskej bunky, pretože sa proteiny E6 a E7 viažu na inhibítory cyklin-dependentných kináz CDK 4 (regulujú prechod medzi fázami G1 a S bunkového cyklu). Okrem toho inhibujú interferóny hostiteľskej bunky.
Castelnau-le-Lez
Castelnau-le-Lez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Ľudský papilomavírus
Charakteristika a mechanizmus pôsobenia na bunky
Sile expresie týchto génov odpovedá úroveň poškodenia cervikálneho epitelu a následný možný vznik rakoviny. Pri vysokom stupni génovej expresie dochádza k začleneniu vírusového genómu do genómu hostiteľskej bunky a zvyšuje sa tak proliferácia buniek a zhubnosť nádoru.
Castelnau-le-Lez
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ľudský papilomavírus
Infekcia vírusom HPV
náhľad|[[Rakovina krčka maternice]] Infekcia vírusom HPV sa na rozdiel od iných pohlavných ochorení vo väčšine prípadov neprejavuje typickými príznakmi. Na to, aby ochorenie prešlo z počiatočnej infekcie do rakovinového bujnenia musí vírus prekonať imunitný systém hostiteľa a prípadne svoj genóm integrovať do genómu hostiteľskej bunky, aby mohlo následne dochádzať k ďalším mutáciám. HPV napadá bazálne bunky dlaždicového cervikálneho epitelu v oblasti ektocervixu (vonkajšia časť krčka maternice) i cylindrické bunky endocervixu (hrdlo krčka maternice), kde dochádza k tvorbe CIN (cervical intraepithal neoplasia) – prekarcinózy, ktorá pokiaľ je neliečená, vedie až k štádiu karcinómu.
Castelnau-le-Lez
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ľudský papilomavírus
Infekcia vírusom HPV
HPV vyvoláva odpovede prirodzenej i adaptívnej imunity vedúce k zničeniu vírusu i napadnutých buniek, HPV sa však dokáže týmto procesom úspešne vyhnúť. V štádiu počiatočnej infekcie virióny neindikujú bunkovú lýziu a zostávajú v bunke. Pri prirodzenej replikácií bunky proteíny antigénnej kapsidy nie sú exprimované až do chvíle, kedy sú bunky diferencované do najvrchnejších vrstiev epitelu. V tomto momente už dendritické bunky antigénne proteiny nerozpoznajú.
Castelnau-le-Lez
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľudský papilomavírus
Rakovina krčka maternice
Rakovina krčka maternice je v celosvetovom meradle druhé najrozšírenejšie zhubné ochorenie u žien mladších než 45 rokov. Každým rokom sa toto ochorenie diagnostikuje až u 500 000 žien, z čoho až polovica umiera. Väčšina úmrtí sa však vyskytuje v rozvojových krajinách, a to najmä z dôvodu nedostatočných screeningových testov. V rozvinutých krajinách už prebiehajú screeningové programy, kedy je pri každej gynekologickej prehliadke povinný výter krčka maternice. Rýchlou automatizovanou analýzou DNA odobraných buniek je tak možné včas odhaliť prednádorové a nádorové zmeny. Pri pozitívnom náleze je pacientka sledovaná a v prípade potvrdeného karcinómu sa pristupuje k adekvátnej liečbe.
Vakcinácia
náhľad|Vakcína Gardasil V súčasnosti sú na trhu dostupné tri vakcíny proti HPV s rôznym rozsahom ochrany. Medzi ne patrí bivalentný Cervarix (GSK, chráni proti 2 typom HPV), kvadrivalentný Gardasil (predtým Sligard, proti 4 typom HPV) a najnovšie i rekombinantná nonavalentá vakcína Gardasil9 (tzv. univerzálna, chráni až proti 9 typom HPV). Tieto vakcíny sú určené pre dievčatá a mladé ženy. Optimálny vek pre očkovanie je ešte pred začatím pohlavnej aktivity. Vo väčšine krajín sa odporúča očkovanie dievčat vo veku 11 – 13 rokov a doočkovanie starších. V Česku a na Slovensku zatiaľ táto vakcinácia nie je hradená z verejných zdrojov.
Predné Tŕstie
Predné Tŕstie je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Krokavou, približne západne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Tŕstie. Leží na území Banskobystrického kraja, okresu Rimavská Sobota a na katastrálnom území obce Krokava. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaná Krokava, Hrlica a Ratkovské Bystré, východne sa nachádza Revúca, severne Muránska Lehota a Muráň a západne Tisovec, Rimavská Píla a Hačava.
Opis
Predné Tŕstie leží v strednej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom z vrchu Salašiská južným smerom na Lazy. Severne sa nachádza Radzim, Krížna poľana , Tri chotáre , Macov vrch a Šarkanica , západne sú plytkým sedlom oddelené Salašiská , Holcková  a Tŕstie , južne Paseka , Lazy , Nižný vrch  a Rovienky  a východne Dutková , Michalová  a Šrámová. Východne sa zvažujúce svahy odvodňuje Čierny, Demeterov a Tisový potok do Západného Turca v povodí Slanej, juhozápadné sú pramennou oblasťou riečky Blh v povodí Rimavy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, v juhozápadnej časti mladý lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou a nízkou vegetáciou je možné vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerský kras, Nízke Tatry, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu a prihraničné vrchy v Maďarsku.
Sily pre špeciálne operácie
náhľad|Príslušníci 1. operačného oddielu síl pre špeciálne operácie [[United States Army|Armády Spojených štátov známeho ako Delta Force počas vojny v Afganistane]] Sily pre špeciálne operácie (iné názvy: sily na špeciálne operácie, špeciálne sily ) sú strategické formácie a jednotky ozbrojených síl, ktorých úlohou je vykonávať špeciálne operácie na území cudzích štátov.
2. hokejová liga (Slovensko) 2003/2004
2. hokejová liga (Slovensko) 2003/2004 bola jedenástou sezónou 2. hokejovej ligy. Súťaž bola rozdelená do dvoch skupín. Prví z každej skupiny sa stretli vo vzájomných zápasoch o postup do 1. hokejovej ligy. Víťazom sa stalo družstvo HK Trnava, ktoré vo finále porazilo družstvo HK Brezno 2:0 na zápasy v sérii hranej na dva víťazné zápasy a postúpilo do 1. hokejovej ligy.
Emil Aarestrup
Hlavnou témou jeho poézie bola ženská krása a erotika. Bol aj známym prekladateľom, napr. Heinricha Heineho či Victora Huga.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zbojné
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zbojné v okrese Medzilaborce.
Herk-de-Stad
Herk-de-Stad je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Limbursko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 9 136 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Herk-de-Stad pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
El Al
El Al (doslova: k oblohe; vystupuje pod značkou: ELאלALעל; ) je izraelský národný letecký dopravca so sídlom na Letisku Bena Guriona v Tel Avive, ktoré je zároveň hlavnou základňou spoločnosti.
Lommel
Lommel je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Limbursko.
El Al
El Al je jedinou komerčnou leteckou spoločnosťou na svete, ktorá svoje lietadlá vybavuje protiraketovým obranným systémom na ochranu pred raketami zem-vzduch. El Al je všeobecne uznávaný ako najbezpečnejší zo svetových leteckých dopravcov, keďže mnohokrát vďaka svojim prísnym bezpečnostným opatreniam zabránil pokusom o únos lietadla a teroristickým útokom. Iba jeden let El Al bol unesený, ale tento incident sa zaobišiel bez strát na životoch.
Spoločnosť ponúka na svojich letoch iba kóšer stravu a počas židovského šabatu alebo náboženských sviatkov neprepravuje cestujúcich.
Lommel
Obyvateľstvo
Mesto má približne 32 917 obyvateľov (2010).
El Al
História
thumb|right|[[Lockheed L-049 Constellation|Lockheed L-149 Constellation El Al počas letu, 1951]]
Inauguračný let zo Ženevy do Tel Avivu sa uskutočnil 28. septembra 1948 lietadlom Douglas C-54 Skymaster (4X-ACA) pre prezidenta Izraela Chajima Weizmanna. Začiatkom roka 1949 sa flotila spoločnosti rozšírila o ďalšie dve lietadlá C-54 (4X-ACC, 4X-ACD). V júli 1949 El Al otvoril prvú pravidelnú linku, Tel Aviv – Paríž, pričom ešte do konca roka boli pravidelnými linkami spojené mestá Rím, Zürich a Londýn. V roku 1950 pribudli do flotily nákladné lietadlá Curtiss C-46 Commando (4X-ACE, 4X-ACF) a ďalšie tri C-54 (4X-ADB, -ADC, -ADN). Dňa 18. júna 1950 bola otvorená pravidelná linka z Tel Avivu cez Rím, Paríž, Shannon a Gander do New Yorku. Ešte v tom istom roku boli otvorené linky do Istanbulu, Viedne, Atén a Johannesburgu. Sieť liniek zostala nezmenená do roku 1956. V roku 1951 bolo do prevádzky uvedené lietadlo Douglas DC-3 (4X-ATA), ktoré sa používalo na linkách do Nikózie a Istanbulu. Namiesto zastarávajúcich C-54 boli zakúpené nové lietadlá typu Lockheed Constellation (4X-AKA, -AKB, -AKC). Prvý bol uvedený do prevádzky v decembri 1950, pričom štvrtý stroj (4X-AKD) pribudol do flotily v roku 1954. Za zostrelený L-149 Constellation (4X-AKC) v júli 1955 bol zakúpený náhradný (4X-AKE). V roku 1956 El Al otvoril linky do Bruselu a Amsterdamu. Starnúce Constellationy boli hlavným dôvodom nákupu nových lietadiel typu Bristol Britannia v roku 1957 (4X-AGA, -AGB, -AGC). Technické parametre týchto lietadiel umožnili otvorenie priamych liniek z Londýna do New Yorku. V ďalších rokoch sa počet lietadiel Britannia zvýšil na päť (4X-AGD, -AGE). V roku 1958 došlo k otvoreniu liniek do Kolína nad Rýnom a Mníchova a o rok neskôr do Teheránu. Prevádzka linky do Teheránu bol zastavená až v roku 1979.
thumb|left|[[Boeing 747|Boeing 747-258B (4X-AXA) El Al pristáva na letisku v Zürichu, júl 1983]] thumb|right|[[Boeing 707|Boeing 707-458 (4X-ATA) El Al na letisku Heathrow v Londýne, 2. september 1963. V roku 1968 bolo toto lietadlo unesené do Alžírska]]
Spoločnosť El Al vstúpila do prúdovej éry v roku 1961, kedy začala prevádzkovať typ Boeing 707 (4X-ATA), čo jej umožnilo lietať priamo z Tel Avivu do New Yorku. Počas 28 rokov služby Boeingu 707 u El Al sa vo farbách dopravcu vystriedalo celkovo 18 lietadiel tohto typu a štyri menšie Boeingy 720. V roku 1963 El Al otvoril linku do Frankfurtu a o rok neskôr do Kodane. V roku 1968 pribudli linky do Ženevy, Nice a Bukurešti. V 70. rokoch začal El Al prevádzkovať linky do Montrealu a Marseille. V roku 1971 pribudlo do flotily prvé širokotrupé dopravné lietadlo Boeing 747-200 (4X-AXA). Šesť dní po jeho dodaní, 8. júna, bol nasadený na pravidelnú priamu linku do New Yorku. V roku 1977 pribudla linka do Lisabonu a o dva roky neskôr do Miami. Vďaka podpisu mierovej zmluvy s Egyptom v Camp Davide bola v roku 1980 otvorená linka do Káhiry. V roku 1981 sa letecká sieť rozšírila do Bostonu a o dva roky neskôr do Chicaga a Los Angeles. V roku 1985 pribudla linka do Manchestru a o rok neskôr do Toronta. V 80. rokoch El Al tiež zakúpil lietadlá Boeing 737-200 (4X-ABN, -ABO), Boeing 757-200 (4X -EBL, -EBM, -EBR, -EBS, -EBT, -EBU, -EBV), Boeing 767-200 (4X-EAA, -EAB) a Boeing 767-200ER (4X-EAC, -EAD). V roku 1989 El Al otvoril linky do Budapešti, Varšavy a Štokholmu. Dňa 25. júna 1991 El Al otvoril pravidelnú linku LY521 do Prahy lietadlom Boeing 757-200 (4X-EBR). K ďalšiemu rozšíreniu liniek do východnej Európy došlo v rokoch 1992 (Moskva, Petrohrad) a 1993 (Sofia). Helsinki a Lipsko pribudli do siete liniek El Al v roku 1994.
Ako národný dopravca mal El Al významnú úlohu v izraelských humanitárnych záchranných prácach, keď boli leteckým mostom prepravovaní Židia z Etiópie, Jemenu a ďalších krajín, kde boli ich životy v ohrození. El Al je držiteľom svetového rekordu pre najviac prepravených cestujúcich počas komerčného letu, ktorý dosiahol počas operácie Šalamún, kedy prepravoval židovských utečencov z Etiópie. Pri tejto operácii bolo Boeingom 747 El Al prepravených 1 122 cestujúcich, čo je svetový rekord v preprave jedným lietadlom. V októbri 1992 El Al otvoril prvú pravidelnú linku na Ďaleký východ, do Pekingu. V roku 1993 nasledovali Bombaj a Bangkok, v roku 1994 Hongkong a o rok neskôr Dillí a Soul. V lete 1994 pristáli na Letisku Bena Guriona prvé dva Boeingy 747-400 (4X-ELA, -ELB). V júni toho istého roku pribudlo do flotily tretie lietadlo tohto typu.
Prvý Boeing 777 bol do flotily El Al zaradený v marci 2000. Od roku 2003 prebiehala dlho odkladaná privatizácia spoločnosti. V roku 2013 El Al predstavil novú dcérsku spoločnosť, nízkonákladového dopravcu Up, ktorý začal lietať v roku 2014 do piatich destinácií v Európe (do Berlína, Budapešti, Kyjeva, Larnaky a Prahy).
El Al vybavuje od roku 2015 niektoré svoje lietadlá protiraketovým obranným systémom C-MUSIC firmy Elbit Systems. V októbri 2018 ukončila dcérska spoločnosť Up svoju činnosť a zlúčila sa s El Al.
Destinácie
thumb|Pohľad na [[Letisko Bena Guriona v Tel Avive z Boeingu 737-800 El Al]]
El Al v súčasnosti lieta do 42 pravidelných a sezónnych destinácii v Európe, Ázii, Afrike a Severnej Amerike.
Codeshare
El Al má tzv. codeshare dohodu a v súčasnosti prevádzkuje spoločné lety so spoločnosťami:
Flotila
thumb|Turistická trieda na palube [[Boeing 737|Boeingu 737-800 spoločnosti El Al]] thumb|[[kašrut|Kóšer občerstvenie podávané v turistickej triede počas letu Paríž-Charles de Gaulle – Tel Aviv]]
Mitsubishi Galant VR-4
Šiesta generácia (E38A/E39A)
Pravidlá skupiny A predpisujú použitie prepĺňaného motora zdvihového objemu 2,0 l a pohon všetkých kolies. V civilnej verzii mal 4-dverový sedan výkon 177 kW/241 koní v závislosti na trhu, s ktorým Galant VR-4 dosiahol maximálnu rýchlosť viac ako 210 km/h, zrýchlenie z 0 na 100 km/h za 7,3 sekundy a štvrť míle prekonal za 15,3 sekundy. Automobil tiež mal riadenie všetkých štyroch kolies závislé od rýchlosti: zadné kolesá boli riadené v rovnakej fáze ako predné nad 48 km/h až o 1,5 stupňa.
Verzia liftback bola tiež vyrábaná a bola známa ako Eterna ZR-4. Mala menšie kozmetické zmeny, ale mechanicky bola zhodná so sedanom VR-4.
Siedma generácia (E84A/E74A)
Varianty automobilu používali rovnaký motor a pohonné ústrojenstvo a v Japonsku sa predávali sa pod názvom Eterna XX-4 liftback (1992) a Galant Sports GT liftback (1994-1996).
Ôsma generácia (EC5A/EC5W)
Posledná verzia VR-4 bola uvedená v roku 1996. Zdvihový objem motora bol zväčšený na 2,5 L, čim sa zvýšil výkon o 15% pre nezávislý japonský limit 206 kW/280 koní. Galant VR-4 bol tak schopný dosiahnuť maximálnu rýchlosť nad 240 km/h. Pri priemernom stave vozovky a použitom benzíne 98RON dokázal zrýchliť z 0 na 100 kmh za asi 6 sekúnd, ale súkromné zdroje tvrdia, že benzín s oktánovým číslom nad 100, model Type-V s manuálnou prevodovkou (najľahší model s 1520 kg) by mohol dosiahnuť zrýchlenie z 0 na 100 km/h pod 6 sekúnd.
Type-V model môže byť vybavený buď s 5-rýchlostnou manuálnou prevodovkou alebo voliteľnou INVECS-II poloautomatickou prevodovkou založenou na prevodovke Tiptronic od Porsche, kým Type-S model bol v ponuke s voliteľnou Active Yaw Control (AYC). Tento komplex zadného diferenciálu bol prvýkrát v ponuke pre automobil Lancer Evolution IV a používa celý rad senzorov na detekciu a potlačenie pretáčavosti, čo ponúkalo nakoniec Galantu VR-4 veľkú jazdnú agilitu aj napriek jeho veľkosti a hmotnosti. Od roku 1998 už ale nebol k dispozícii systém Active Yaw Control v spojení s manuálnou prevodovkou. Super VR-4 variant bol predávaný v oboch karosárskych verziách Galant sedan a Legnum kombi s kozmetickými zmenami ako sú sedadlá Recaro a volant Momo.
S ôsmou generáciou Galantu predstavilo Mitsubishi kombi variant (na mnohých trhoch známy ako Legnum), ktorý nahradil 5-dverový liftback. V roku 2000 partner MMC Ralliart skrátil Typové osvedčenie Galantov a Lancerov pre predaj v Spojenom kráľovstve. 200 kusov modelu VR-4 bolo importovaných do ukončenia výroby, kvôli úprave emisných štandardov v Japonsku.
Nikolaj
Nikolaj je mužské krstné meno pôvodom z Francúzska. Meniny oslavuje 29. augusta a v preklade znamená „víťazstvo“.
Jelcz M121E
Konštrukcia
Karoséria trolejbusu M121E využíva skriňu mestského autobusu M121. Predná časť vozidla je nízkopodlažná s podlahou vo výške 370 mm nad vozovkou, zadná časť vozidla nad zadnou hnacou nápravou (od tretích dverí) má podlahu vo výške 936 mm a je prístupná po schodíkoch z interiéru a vďaka zadným dverám. Trolejbus M121E je vybavený elektrickou výzbrojou Elektrotechnického inštitútu s tranzistormi IGBT. Jednosmerný trakčný motor Elmor DK210A3P je uložený v truhle za zadnou nápravou.
Pierre Reverdy
Pierre Reverdy (* 13. september 1889, Narbonne Aude, Francúzsko - † 17. jún 1960, Solesmes (Sarthe), Francúzsko) bol francúzsky básnik. Je spájaný s kubizmom a v začiatkoch so surrealizmum, mal vplyv hlavne na modernú francúzsku poéziu.
Mladosť
V matrike v Narbonne je zapísaný ako dieťa neznámeho otca a matky. Až vo veku 22 rokov bol spoznaný svojou mamou. V roku jeho narodenia sa vydala ale jej manžel žil v Argentíne. Až v roku 1897 sa mohla znovu vydať za otca Reverdyho, vinohradníka v Montagne noire. Pierre Reverdy sa stal členom rodiny pôvodne sochárov a kamenárov, jeho otec ale opustil rodinnú tradíciu a začal obchodovať s vínom. Celý život Pierra Reverdyho je poznačený religióznym citom. Vo svojich štúdiách pokračoval v Toulouse a v Narbonne.
Paríž
Do Paríža prichádza v októbri 1910. Na Montmartri, v slávnom Bateau-Lavoire, stretáva svojich prvých priateľov: Guillaume Apollinaire, Max Jacob, Louis Aragon, André Breton, Philippe Soupault a Tristan Tzara. Počas šestnástich rokov žil aby tvoril knihy. Jeho priateľmi boli Pablo Picasso, Georges Braque a Henri Matisse. Všetky tieto roky sú spojené viac alebo menej s rozkvetom surrealizmu, ktorého bol jedným z inšpirátorov. Jeho koncepcia poetického obrazu má hlavne veľký vplyv na mladého André Bretona a jeho teoretizáciu surrealistického hnutia.
Pierre Reverdy je spolu s Apollinairom ten, ktorý prijíma surrealistov pri ich príchode do Paríža počas vojny. Aragon rozpráva: " On bol, keď sme mali dvadsať rokov, Soupault, Breton, Éluard a ja, pre nás všetkou čistotou na svete. Náš bezprostredný najstarší, vzorný básnik." Počas vojny žil v dosť veľkej biede, zosilnenej zimou a nedostatkom uhlia. Louis Aragon hovorí: " Vidím ho v rue Cortot v čase biedy a násilia, v chlade, keď mu bola doma strašná zima, jeho žena chorá a v byte nad tým diablom Utrillom, ktorý ho vydieral, bolo na zabitie. V Reverdyho čiernych očiach bol taký oheň hnevu, aký som ešte nikde u nikoho nevidel, možno, ako v noci horeli úponky viniča uprostred vinohradu. Spomínam si na ten deň, keď musel jednému z tých bohatých mužov, ktorí tak milujú umenie, predať malého Braquea, ktorý preňho nebol len obraz, a keď sa v poslednej chvíli vyzliekol, zúrivo sa zmocnil plátna a perami ho pobozkal, na úžas osvieteného amatéra. "
Revue Nord-Sud
15. marca 1917 vyšlo prvé číslo revue „Nord-Sud“, na ktorej spolupracovali básnici dadaizmu, neskôr surrealizmu. Názov revue vzišiel z názvu spoločnosti metra, ktoré otvorilo v roku 1910 linku spájajúcu Montmartre s Montparnassom. Znamenala vôľu "spojiť tieto dva druhy tvorby". Pierre Reverdy vymyslel tento projekt koncom roka 1916, zatiaľ čo umelecký život bol stále umŕtvený Veľkou vojnou, aby ukázal paralely medzi poetickými teóriami Guillaume Apollinaira, Maxa Jacoba a jeho samého, naznačujúc tiež začiatok novej epochy pre poéziu a umelecké myslenie. Reverdy v ňom predvádza svoje literárne teórie, takisto početné reflexie o kubizme, menovite svojich priateľov Pabla Picassa a Georgesa Braqua. Joan Miró predstavuje revue na obraze, ktorý nesie jeho meno, „Nord-Sud “(1916-1917), na počesť básnika a výtvarníkov ktorých obdivuje.
V štrnástich zošitoch - ktoré sa vydávajú od marca 1917 do konca 1918 - príde s menami Andrého Bretona, Philippa Soupaulta, Louisa Aragona alebo ešte Tristana Tzaru, takisto vodcami dadaistického hnutia. Títo poslední publikujú v tom istom čase v revue „SIC“, ale podľa Adrienne Monnier: "Je to v Nord-Sud, kde seriózne debutujú André Breton, Louis Aragon a Philippe Soupault (v SIC to nie je príliš seriózne)."
Štýl a koncepcia poézie
Štýl Pierra Reverdyho sa zúčastňuje na obnovení poetického písania na začiatku 20. storočia. Sú to hlavne jeho úvahy o kubizme, ktoré sú známe, má výhodu myslenia "na vzťahy medzi skutočnosťou a básňou na jednej strane a medzi časom a námetom na strane druhej". Horlivý obdivovateľ Mallarmého a jeho famózneho "hodu kockami" si požičiava od neho jeho čipkovaný formát so systematickým návratom k línii veršov šikmých hrán. Pristupujúc k lepeniu papiera, postupu vypožičaného z kubizmu, ktorou chce veľmi skoro dospieť k písanej forme, hľadá týmto prostriedkom prístup do srdca vecí skôr ako na ich povrch. Báseň je teda skôr vyvolaním ich konsubstančnej reality prostredníctvom toho, čo naznačujú obrazy, než textovým opisom či rozprávaním. Prostriedky porovnanie a metafora sú tam prvoradé. Ako hovorí sám básnik, v súlade s koncepciou "úžasného obrázku" a analógie podľa André Bretona ide o spojenie dvoch slov s významom vzdialeným od seba, aby sa odhalili tajné spojenia medzi vecami, aby sa vytvorili „nevypočuté vzťahy“, akýsi vizuálny šok na stránke, a intelektuálny zároveň, čo umožňuje vytvoriť to, čo Reverdy nazýva „šok z poézie“. Picasso hovorí tiež, že Reverdy píše očami ako maliar. Nezanechal nikdy tento ideál písania, ktorý si vybral v epoche kubistu a táto zaujatosť mala rozhodujúci vplyv na všetkých veľkých básnikov, ktorí ju nasledovali, v prvom rade na básnikov surrealizmu.
Podľa Étienna-Alaina Huberta, Reverdy pozdvihuje "poéziu do výšok, kde sa stáva tajomnou a nenahraditeľnou súčasťou stavu ľudstva. Poézia je pre neho „celkom napäté bytie“, jedná sa menej o písanie atramentom ako krvou. Reverdy bol vždy v opozícii voči angažovanej literatúre alebo "okolnostiam poézie", formulácia v móde v rokoch 1945-1946, ktorú vrátil k "poézii okolností" - názov eseje z roku 1946, v ktorej odporuje nie bez irónie zástancom militantizmu: "že ide básnik na barikádu, to je dobré [...], ale nemôže ísť na barikádu a spievať zároveň. Je treba, aby spieval predtým alebo potom. Okrem toho je kľúčovým slovom jeho koncepcie poézie „cit“, poézia nespočíva ani vo veciach, ani v slovách, nespočíva v ničom, ale je to človek, ktorý ju nechal prísť, nachádza sa v ňom, v jeho vzťahu k veciam, ku svetu prostredníctvom slov: ''"Nie sú poetickejšie slová ako tie druhé. Pretože poézia nie je viac v slovách ako v západe slnka alebo nádhernom šírení úsvitu - nie viac v smútku ako v radosti. Je v tom, čo sa stáva slovami zasahujúcimi ľudskú dušu, keď sú zmenené západom slnka alebo svitaním, smútkom alebo radosťou. Je v transmutácii vykonávanej medzi vecami prostredníctvom podstaty slov a reakcií, ktoré majú vo svojom usporiadaní — ozývajúce sa v duši a v senzibilite." ''
Posmrtné uznanie
Vo svojom článku venovanom Reverdyho smrti, Louis Aragon napísal rovnako: Jeho veľkosť, ktorú by som mu pridal pre porovnanie živých a mŕtvych? Zostáva nám Saint-John Perse a Marie Noëlová, bol tu Apollinaire, bol tu Eluard. Množstvo básnikov vzdalo česť Pierrovi Reverdymu, venujúc mu články alebo básne, ku ktorým patrili André du Bouchet, Jacques Dupin, Edmond Jabès, Ricardo Paseyro, Pablo Neruda, Kateb Yacine. René Char povedal o ňom, že to bol „básnik bez biča a zrkadla“.