cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anna Boleynová
Kráľov rozvod
Niekedy koncom roka 1532 napokon napriek svojmu slávnemu výroku „Kráľovná alebo nič“, začala Anna sexuálny život s Henrichom a dokonca i otehotnela, vďaka čomu sa Henrich konečne rozhodol konať. Chcel, aby sa dieťa (o ktorom predpokladal, že to bude chlapec) narodilo ako legitímny dedič, a tak si koncom januára 1533 Annu tajne vzal. To, že manželstvo s Katarínou nebolo anulované, nebolo pre neho podstatné; v jeho mysli akoby nikdy nebolo existovalo. Odtrhol sa od katolíckeho náboženstva a prešiel na protestantské, z ktorého, tým že sa vyhlásil na hlavu cirkvi, vznikla anglikánska cirkev. Hoci prostý ľud ani cirkev s jeho rozhodnutím nesúhlasili, tvrdo si svoje rozhodnutie presadzoval, aj za cenu popráv každého, kto sa odmietol podrobiť novým pravidlám.
Kráľovná Anna
náhľad|vľavo|Anglický kráľ Henrich VIII. 23. mája arcibiskup oficiálne vyhlásil manželstvo Henricha a Kataríny za neplatné. Začali sa plány na Anninu korunováciu a 1. júna 1533 bola v londýnskom Toweri korunovaná za anglickú kráľovnú v ceremónii, ktorú viedol Thomas Cranmer, arcibiskup canterburský. Ľud sa búril a skôr než volanie na slávu sa ozývali hanlivé slová, Katarína bola totiž veľmi obľúbená. To však pre Annu nebolo dôležité, na hlase ľudu predsa nezáležalo, záležalo jej len na schopnosti ovplyvňovať kráľa. Ale manželstvo nezodpovedalo jej predstavám. Kým bola kráľovou milenkou, mohla s ním manipulovať, pretože jej bol naklonený, no ako jeho tehotná manželka stratila svoju príťažlivosť, rovnako ako stratila svoju štíhlu postavu. Najviac sa však bála straty jeho pozornosti a tak i svojej moci.
7. septembra 1533 okolo tretej poobede sa napokon narodila princezná Alžbeta (neskôr kráľovná Alžbeta I.). Anna vedela, že ak si chce svoju pozíciu i naďalej udržať, dcéra jej nestačí a musí porodiť syna. V januári 1534 bola opäť tehotná, dieťa však potratila. V roku 1535 sa nepodarené tehotenstvo znovu zopakovalo. Mŕtve dieťa bol vraj chlapec. Nešťastie Anny i Henricha sa odzrkadľovalo i na ich vzťahu. Henrich bol sklamaný a nešťastný, že sa mu stále nepodarilo splodiť mužského dediča. Jeden druhému sa navzájom stále viac odcudzovali, až sa napokon Henrich zapozeral do jednej z Anniných dvorných dám, Jany Seymourovej.
Rozsudok smrti
Nepriatelia Anny okamžite začali kuť plány proti kráľovnej, pričom využívali náklonnosť kráľa k Jane. Aj Thomas Cromwell, kráľov hlavný minister, sa dal do pohybu a snažil sa nájsť spôsob, ako ju dostať z trónu. Prinútil kráľa podpísať dokument, ktorý Annu obviňuje z velezrady. 30. apríla 1536 zatkli Anninho dlhoročného priateľa, hudobníka Marka Smeatona, ktorého mučili, aby z neho dostali priznanie o pomere s kráľovnou. Ako ďalší bol zatknutý a odvedený do londýnskeho Toweru sir Henrich Norris. Nevyhol sa tomu dokonca ani kráľovnin vlastný brat George Boleyn.
2. mája 1536 bola v Greenwichi zatknutá sama kráľovná, a bola taktiež oboznámená s obvineniami: cudzoložstvo, incest a velezrada. Neskôr bola odvedená do Toweru v riečnom člne pozdĺž tej istej cesty, ktorou sa viezla na prípravu korunovácie len pred tromi rokmi. Bola zamknutá v tých istých miestnostiach, ktoré obdržala vtedy, k tej slávnostnej udalosti. Sir Francis Weston a William Bereton boli taktiež obvinení z údajného pomeru s kráľovnou, rovnako ako sir Thomas Wyatt, ktorý sa trestu ako jediný vyhol. 12. mája 1536 boli Smeaton, Norris, Weston a Bereton vyhlásení za vinných a čakal ich trest smrti. V pondelok 15. mája 1536 bola aj kráľovná a jej brat vyhlásení za vinných vlastným strýkom Thomasom Howardom, vojvodom z Norfolku. Mali byť upálení, čo bol trest za incest, alebo im mala byť sťatá hlava. 17. mája popravili kráľovninho brata na Tower Hille. Ostatní štyria sa rozhodli pre smrť sekerou. Anna vedela, že jej čas sa kráti. Začala byť hysterická a náladová.
Poprava
Prišli pre ňu ráno 19. mája a odniesli ju na Tower Green, kde jej bola povolená súkromná poprava a dokonca bol privedený podľa jej posledného želania aj kat z Calais, keďže si želala zomrieť mečom podľa francúzskych zvykov. Pred popravou mala krátku reč, ktorá sa stala legendárnou:
Po tom, čo jej previazali oči a pripravili ju na popravu, viackrát zopakovala: „Ježišovi Kristovi porúčam svoju dušu, Pán nech prijme moju dušu.“ Kat odťal jej hlavu jediným švihnutím meča. Annu pochovali do kaplnky sv. Petra. Jej telo bolo jedno z tých, ktoré identifikovali pri renovácii kaplnky počas vlády kráľovnej Viktórie.
NGC 6020
NGC 6020 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 27. júna 1876.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Csátalja
Csátalja je obec v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe v Bajskom okrese.
Má rozlohu 3 905 ha a žije tu obyvateľov.
Bernardín
Bernardín môže byť:
NGC 533
NGC 533 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. októbra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
Lubě
Lubě je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 99 obyvateľov, z toho 50 mužov a 49 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,0 roka (muži 40,7 roka, ženy 47,4 roka).
Ussel (Cantal)
Ussel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saul Joseph Adelman
Prof. Saul Joseph Adelman (* 18. november 1944, Atlantic City, New Jersey, USA) je americký astronóm, ktorý pôsobí na vojenskej vysokej škole The Citadel v Charlestone v Južnej Karolíne.
Ussel (Cantal)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saul Joseph Adelman
Študoval na Kalifornskom technologickom inštitúte. Oženil sa s Carol Sugermanovou, s ktorou má troch synov.
Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2010/2011
Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2010/2011 boli šestnáste Majstrovstvá Ruska v ľadovom hokeji žien. Svoj štvrtý titul získal HK Tornado Moskovská oblasť sídliaci v meste Dmitrov v Moskovskej oblasti. V kádri tohto majstrovského tímu figurovala aj slovenská hráčka Jana Kapustová. Prvýkrát sa šampionátu zúčastnil Agideľ Ufa, ktorý nezískal ani jediný bod, ale v nasledujúcich dvoch sezónach skončil tretí. V sezóne 2011/2012 sa jeho hráčkou stala slovenská hokejistka Nicol Čupková a v sezóne 2012/13 ďalšia Slovenka brankárka Jana Budajová.
Konečná tabuľka
Hralo sa systémom každý s každým šesťkolovo (trikrát doma, trikrát vonku, každý účastník odohral 30 stretnutí) bez play-off.
Charlie Sheen
Charlie Sheen, vlastným menom Carlos Irwin Estévez, (* 3. september 1965,  New York, USA) je americký herec. Medzi jeho významné úlohy patria Chris Taylor z filmu Čata (1986), Jake Kesey z filmu Čierny prízrak (1986), Bud Fox z filmu Wall Street (1987), Ricky 'Wild Thing' Vaughn z filmu Prvá liga (1989), Sean Topper Harley z filmov Horúce strely (1991) a Horúce strely 2 (1993), Tom Logan z filmov Scary Movie 3 (2003) a Scary Movie 4 (2006).
V televízii je známy svojimi úlohami v seriáloch Všetci starostovi muži, Dva a pol chlapa a Anger Management. V roku 2010 bol Charlie Sheen najlepšie plateným televíznym hercom a za jednu epizódu seriálu Dva a pol chlapa zarobil 1,8 milióna amerických dolárov. Pozorný divák si mohol všimnúť Charlieho Sheena aj v seriáli Teória veľkého tresku v štvrtej časti druhej sezóny.
Osobný život Charlieho Sheena je známy hlavne článkami v médiách o jeho alkoholizme, užívaní drog, manželských problémoch a taktiež o obvineniach z domáceho násilia. V marci 2011 bol vyhodený z účinkovania v seriáli Dva a pol chlapa, kedy mu vypršala jeho zmluva a nahradil ho herec Ashton Kutcher. 17. novembra 2015, Sheen verejne odhalil, že je HIV pozitívny – svoju diagnózu poznal už o 4 roky skôr.
Mladosť
Sheen sa narodil ako Carlos Irwin Estévez v meste New York, ako najmladší syn herca Martina Sheena a umelkyne Janet Templeton. Jeho starí rodičia z otcovej strany boli emigrantmi z Galície v Španielsku a z Írska. Sheen má dvoch starších bratov Emilia a Ramona, a mladšiu sestru Renée Estevez. Všetci jeho súrodenci sú herci.
Nominácie a ocenenia
Charlie Sheen získal Zlatý glóbus v roku 2002 za politický sitkom Všetci starostovi muži a v rokoch 2005 a 2006 bol naň nominovaný za účinkovanie v ďalšom úspešnom sitkome Dva a pol chlapa.
Za hlavnú postavu v sitkome Dva a pol chlapa bol Sheen štyrikrát nominovaný na Cenu Emmy v kategórii Herec v hlavnej úlohe v komediálnom seriáli (Outstanding Lead Actor – Comedy Series) v rokoch 2006, 2007, 2008 a 2009.
Charlie Sheen bol nominovaný aj v rôznych iných súťažiach, v ktorých rozhoduje neprofesionálna verejnosť, ako napr. People’s Choice Awards (v rokoch 2006, 2007, 2008 a 2009), Kids' Choice Awards (v roku 2007) a Teen Choice Awards (v rokoch 2007 a 2008).
V roku 1989 získal Sheen ocenenie "Bronzový jazdec" za účinkovanie v úspešnom westerne Mladé pušky (1988) spolu s ďalšími hercami John Fusco, Christopher Cain, Lou Diamond Phillips, Emilio Estevez a Kiefer Sutherland.
Charlie Sheen získal svoju Hviezdu na Chodníku slávy v roku 1994.
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Prešov
thumb|Okres Prešov
V okrese Prešov sa nachádza 513 kultúrnych pamiatok. Nasleduje zoznam jednotlivých zoznamoch pamiatok podľa obcí.
NGC 701
NGC 701 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Preklúzia
Príklad
§ 436 Občianskeho zákonníka
''Právo na náhradu škody sa musí uplatniť u prevádzateľa bez zbytočného odkladu. Právo zanikne, ak sa neuplatnilo najneskôr pätnásteho dňa po dni, keď sa poškodený o škode dozvedel.''
Vysvetlenie
Ak sa osoba, ktorej bola spôsobená škoda, dozvedela o škode 1. januára 2006, ale žalobu podala 12. februára 2006, prekluzívna lehota už uplynula a súd takúto žalobu zamietne.
Ekumenická rada cirkví na Slovensku
Ekumenická rada cirkví na Slovensku je naddenominačná organizácia združujúca cirkvi, ktoré majú vieroučný základ v Biblii a ekumenických vyznaniach. Hlavnými cieľmi je budovanie spolupráce medzi cirkvami, charitatívne aktivity a spoločné akcie určené na propagáciu medzidenominačnej spolupráce. Spoločnou aktivitou je aj Ekumenická spoločnosť pre štúdium siekt. Rada sa venuje aj publikačnej činnosti.
Dejiny
Ekumenická rada cirkví v Česko-Slovensku bola založená v roku 1955. Od roku 1993 pôsobí samostatne na Slovensku. S cirkvami v Česku naďalej spolupracuje.
Štruktúra a pôsobenie
Najvyšším orgánom je Valné zhromaždenie. O smerovaní rozhoduje Riadiaci výbor. Hlavným predstaviteľom Ekumenickej rady je predseda, ktorým je v súčasnosti Mgr. Ivan Eľko, generálny biskup Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku. Podpredsedom je Mgr. RNDr. Ján Szőllős, CSc., podpredseda Rady Bratskej jednoty baptistov v SR. Obaja boli zvolení do funkcie 27. marca 2019. Generálnym tajomníkom je od 2. januára 2008 Mgr. Ladislav Krpala.
V rámci ERC pôsobí niekoľko komisií
V roku 2001 sa ERC vedená svojim predsedom biskupom Júliom Filom podielala na príprave zmluvy medzi Slovenskou republikou a registrovanými cirkvami a náboženskými organizáciami. Biskup Filo navrhol spoločný postup cirkví. Prizvnaní boli aj nečlenovia ERC: Ústredný zväz židovských náboženských obcí v Slovenskej republike a Apoštolská cirkev. Zmluva bola uznesením č. 1186 z 19. 12. 2001 schválená Vládou SR.
Csávoly
Csávoly je obec v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe v Bajskom okrese.
Má rozlohu 4 742 ha a žije tu obyvateľov.
Myfanwy Pavelicová
Myfanwy Pavelicová, rod. Spencerová (* 27. apríl 1916, Victoria, Britská Kolumbia, Kanada – † 7. máj 2007) bola kanadská maliarka portrétov.
Tvorba
Nikdy nezískala klasické výtvarné vzdelanie, jej talent bol objavený Emilly Carrovou, ktorá jej umožnila vlastnú výstavu v roku 1934. Hoci v období 1944 až 1960 strávila mnoho času v New Yorku, kde dominoval abstraktný štýl, zachovala si vlastné umelecké vyjadrenie.
Ocenenia
V roku 1984 získala najvyššie štátne vyznamenanie Order of Canada.
NGC 6021
NGC 6021 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Johann Hönig
Život
Narodil sa v Karlsbrunne (Karlova Studánka na Morave). Po absolvovaní vysokej školy pôsobil v rokoch 1839 – 1843 ako prvý profesor novozriadenej katedry technického kreslenia na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Zaviedol prednášky a skúšky z deskriptívnej geometrie, čo narazilo na odpor študentov a stretlo sa aj s nepochopením dvorskej komory ako nadriadeného orgánu akadémie. V roku 1843 prešiel na Polytechnický inštitút vo Viedni, kde sa stal profesorom a prednostom katedry deskriptívnej geometrie. Na čele katedry stál 27 rokov a vychoval prvú silnú generáciu deskriptívnych geometrov (R. Niemtschik, R. Staudigl, P. Skuherský, G. V. Peschka a i.), ktorá sa zaslúžila o rozvoj deskriptívnej geometrie ako vedy a ako bázového predmetu teoretického základu inžinierskeho vzdelávania.
V dejinách deskriptívnej geometrie je označovaný za zakladateľa deskriptívnej geometrie ako vedeckej disciplíny v Rakúsku (presnejšie – v Rakúsko-Uhorsku). Jeho učebnica Úvod do štúdia deskriptívnej geometrie (Anleitung zum Studium der darstellenden Geometrie, Viedeň 1845) slúžila po tri desaťročia ako vzor vedeckej a učebnicovej literatúry z deskriptívnej geometrie v Rakúsku. Pravidelnými verejnými prednáškami z deskriptívnej geometrie sa zaslúžil o propagáciu tohto predmetu v širšej verejnosti.
NGC 603
NGC 603 je trojhviezda v súhvezdí Trojuholník, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 16. novembra 1850.
Skalka pod Kaní horou
Skalka pod Kaní horou je prírodná pamiatka ev. č. 1089 neďaleko obce Žulová v okrese Jeseník. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú najtypickejšie a najpravidelnejšie vyvinuté izolované žulové skaly na území žulovského plutónu, na ktorých je možné študovať vplyv puklinatosti žuly na zvetrávanie a morfológiu.
Adam Dutkiewicz
Adam Jonathan Dutkiewicz (* 4. apríl 1977) je americký multiinštrumentalista, skladateľ, producent, hlavný gitarista a vokalista v metalcore skupinách Killswitch Engage a Aftershock.
Vyštudoval hru na basu, hudobné inžinierstvo a produkciu na prestížnej univerzite Berklee College of Music v Bostone, Massachusetts, USA. Hrá na basovú gitaru, elektrickú gitaru, bicie a klávesy. Charakteristický je svojim šoumenským prejavom, pestrým vulgárnym slovníkom a bizarnými kostýmami na koncertoch. Je inžinierom hudby v nahrávacom štúdiu Zing Studios, kde pracuje s mnohými skupinami. Na začiatku kariéry v skupine Killswitch Engage bol jej bubeníkom, neskôr na druhom albume prešiel ku gitare a vokálom.
Vlajka Ruska
thumb|right|Vlajka Ruska
Vlajka Ruska je trojfarebná trikolóra tvorená troma vodorovnými pruhmi s rovnakou šírkou bielej, modrej a červenej farby. Vlajka má pomer strán 3:2.
História vlajky
Do začiatku 17. storočia Rusko nemalo jednotnú štátnu vlajku. Počiatky jej vzniku sa datujú do obdobia cára Alexeja I., keď v roku 1668 bola vypustená prvá vojenská loď Orol.
Holandský staviteľ lode sa obrátil na šľachtickú dumu s prosbou, aby jeho loď mohla plávať na palube s holandskou vlajkou, tak ako to bývalo zvykom u lodí z iných krajín. Cár na jeho prosbu odpovedal kladne, dokonca sa nechal ňou inšpirovať. Po návšteve západnej Európy sa rozhodol zaviesť obmenu holandskej vlajky ako civilnú zástavu pre ruské lode.
Bola to horizontálna bielo-modro-červená trikolóra, ktorá bola vybraná na základe výberu Petra Veľkého. Táto zástava bola oficiálne uznaná v roku 1699. Práve tieto farby mali symbolizovať ruské národné farby, ktoré boli zastúpené aj v znaku Moskvy. Bielo-modro-červená trikolóra ako píše Alexander Putjatin vo svojej práci O ruskej národnej zástave sa stala „historicky prvou štátnou zástavou v dejinách Ruska“. Od tejto chvíle mala veľký vplyv na ostatné východoeurópske krajiny, ktoré sa v 19. storočí obracali k Rusku o pomoc v národnooslobodzovacích povstaniach. Odvtedy sa tieto farby nazývajú panslovanskými farbami.
Hypotézy o pôvode ruskej vlajky
Ruskí historici zastávajú niekoľko názorov na pôvod ruskej štátnej zástavy:
Vlajka Moskovského cára
Prvýkrát v dejinách Ruska bola štandarda cára Ruského impéria Petra I. tzv. zástava moskovského cára vztýčená 6. augusta 1693 počas jeho plavby po Bielom mori.
V rokoch 1699 – 1700 Peter I. vypracoval nové varianty vojensko-námornej zástavy. Dňa 20. januára 1705 vydal zákon, podľa ktorého boli všetci obchodníci povinní so svojimi obchodnými loďami plávať pod bielo-modro-červenou ruskou trikolórou. Táto vlajka sa na vojenských lodiach používala do roku 1721, kedy ju nahradila Ondrejská vlajka. Stará trikolóra sa stala vlajkou občianskych súdov v Ruskom impériu. Symbolika farieb štátnej zástavy Ruského impéria bola podobná dnešnej. Biela symbolizovala slobodu, modrá Bohorodičku a červená absolutizmus.
Iné vysvetlenie farieb vlajky bolo takéto:
Vlajka Ruskej republiky
Po februárovej revolúcii bola ustanovená Dočasná vláda. Dňa 14. septembra 1917 (podľa juliánskeho kalendára 1. septembra) v Rusku vyhlásili demokraciu a vznikla republika.
NGC 6022
NGC 6022 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 19. mája 1881.
Vlajka Ruska
Vlajka Ruskej republiky
Počas revolúcie sa rozšírilo použitie červenej zástavy, avšak iba na krátku dobu. Od 25. apríla 1917 bola štátnou vlajkou Ruskej republiky znova ruská trikolóra, a to až do apríla roku 1918.
Saint-Barthélemy (Haute-Saône)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 6022
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Saint-Barthélemy (Haute-Saône)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vlajka Ruska
Vlajka Sovietskeho Ruska
V roku 1918 bola oficiálne zavedená červená vlajka s iniciálami RSFSR. Po Októbrovej revolúcii v roku 1917 komunisti zrušili všetky predchádzajúce zástavy a namiesto nich zaviedli červenú zástavu pre celý Sovietsky zväz.
Saint-Barthélemy (Haute-Saône)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlajka Ruska
Vlajka Sovietskeho Ruska
Dňa 9. januára 1954 bola zavedená nová ruská vlajka. Išlo o vlajku ZSSR doplnenú modrým pruhom.
Vlajka Ruskej federácie
Opätovne bola ruská zástava zavedená dňa 22. augusta 1991, kedy ju schválil Najvyšší soviet RSFSR. V roku 1993 bol upravený pomer strán a odtieň farieb.
Ludíkov
Ludíkov je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 312 obyvateľov, z toho 161 mužov a 151 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,4 roka (muži 36,2 roka, ženy 40,6 roka).
Csengőd
Csengőd je obec v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe v Malokerešskom okrese.
Má rozlohu 4889 ha a žije tu 2216 obyvateľov (2007).
Vabres (Cantal)
Vabres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dirk Kuyt
Dirk Kuijt nazývaný aj Dirk Kuyt (* 22. júl 1980, Katwijk aan Zee) je holandský futbalový reprezentant, ktorý hral na MS 2006 a Euro 2008. Bol hráčom anglického klubu Liverpool FC, no v roku 2012 prestúpil do tureckého klubu Fenerbahçe SKza 1 milión libier (dôvod - časté nezaradenie do základnej zostavy v LFC).
So svojou futbalovou kariérou začínal v klube Quick Boys ako 5-ročný. Do prvého tímu sa dostal v marci 1998 a upútal pozornosť vedenia klubu FC Utrecht. Kuyt podpísal svoju prvú profesionálnu zmluvu v lete 1998 práve s Utrechtom. V roku 2003 prestúpil do rotterdamského Feyenoordu, od roku 2005 bol klubovým kapitánom. V lete 2006 prestúpil do klubu anglcikej FA Premier League Liverpool FC. V LFC pobudol 6 rokov, ale počas sezóny 2011/2012 už nedostával toľko príležitostí hrať v základnej zostave. Sám sa vyjadril, že by už po toľkých rokoch potreboval zmenu, prípadne nejakú novú výzvu. Z toho dôvodu sa rozhodol podpísať kontrakt s tureckým klubom Fenerbahçe SK. Pred odchodom z LFC poďakoval trénerovi, spoluhráčom a hlavne všetkým fanúšikom, ktorí ho podporovali. Vyjadril sa, že anglický veľkoklub Liverpool FC a jeho fanúšici zostanú do smrti v jeho srdci a rád na nich bude spomínať.
V drese holandskej reprezentácie debutoval v septembri 2004 v zápase proti Lichtenštajnsku.
NGC 6023
NGC 6023 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 19. mája 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 534
NGC 534 je galaxia v súhvezdí Sochár, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. októbra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Ján Krstiteľ Horváth
Ján Krstiteľ Horváth (* 13. júl 1732, Kőszeg, Maďarsko – † 21. október 1800, Pešť, Maďarsko) bol maďarský fyzik a filozof.
Narodil sa 13. júla 1732 v Kőszegu. Ako 19-ročný vstúpil do jezuitského rádu a po štúdiách na trnavskej univerzite stal sa prefektom konviktu v Trnave, profesorom filozofie na jezuitskom kolégiu v Budíne, napokon profesorom filozofie a fyziky na svojej alma mater. Po presťahovaní univerzity do Budína pokračoval v prednášaní tam, až do svojho odchodu na dôchodok v r. 1792. V r. 1784– 1785 zastával aj funkciu rektora. Bol plodným autorom fyzikálnych, sčasti aj matematických učebníc a filozofických diel. Viaceré z jeho prác vyšli v niekoľkých, dokonca aj v zahraničných vydaniach (Augsburg, Benátky), boli predlohami ďalších podobných diel a výrazne ovplyvnili výuku matematicko-fyzikálnych predmetov na samotnej univerzite, na kráľovských akadémiách a vyšších stredných školách v Uhorsku v posledných desaťročiach 18. a v prvých decéniách 19. storočia. Patril k najvýznamnejším profesorom–prírodovedcom trnavskej univerzity, v jeho diele dochádza k definitívnemu víťazstvu newtonovskej fyziky na škole, aj k osamostatneniu fyziky od filozofie a iných disciplín. Prvky modernosti nesie v sebe aj jeho dvojzväzková učebnica matematiky (Trnava 1772– 1773), do ktorej ako prvý autor v Uhorsku zaradil aj kapitolu o kužeľosečkách. Zomrel 21. novembra 1800 v Budapešti.
Csikéria
Csikéria je obec v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe v Bácsalmásskom okrese.
Má rozlohu 2 581 ha a žije tu obyvateľov.
Lysice
Lysice je mestečko v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 910 obyvateľov, z toho 955 mužov a 955 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 39,4 roka, ženy 40,6 roka).
Todd Bertuzzi
Klubový hokej
Todd Bertuzzi je útočník hrajúci na pravom krídle. V roku 1993 ho v úvodnom drafte NHL vybral klub New York Islanders v prvom kole ako 23. v celkovom poradí. Na ľad NHL sa v drese New Yorku dostal prvýkrát v sezóne 1996/1997 a odohral za tento klub necelé dve sezóny.
Počas sezóny 1997/1998 prestúpil do Vancouveru Canucks. V júni 2006 bol vymenený na Floridu, do celku Florida Panthers, ktorý ho koncom februára 2007 vymenil do Detroitu Red Wings. Od 2 júla 2007 pôsobil Bertuzzi v Anaheime Ducks, s ktorým podpísal zmluvu na 2 roky za 8 miliónov dolárov ako neobmedzený voľný hráč.
7. júla 2008 podpísal zmluvu s klubom Calgary Flames, ktorý viedol Mike Keenan. Pred začiatkom sezóny 2008-09 si zmenil číslo na drese z čísla 4 na číslo 7, ktoré nosieval jeho idol Phil Esposito. Dohodol na pokračovaní v tíme Detroit Red Wings, kde hral od roku 2009.
Reprezentácia
Todd Bertuzzi debutoval za Kanadu na Majstrovstvách sveta 1998 vo Švajčiarsku. Na nich odohral Bertuzzi šesť zápasov, v ktorých si pripísal 3 body a Kanada nakoniec obsadila 6. miesto. Reprezentoval Kanadu aj na Majstrovstvách sveta 2000 v Rusku. Dostal sa do reprezentačného výberu Kanady na zimné olympijské hry 2006 v Turíne.
Zámok Žleby
thumb|Zámok Žleby Zámok Žleby je zámok v rovnomennej obci približne na východ od Čáslavi. Pôvodne išlo o hrad vystavaný rodom Lichtenburgovcov. V 19. storočí bol hrad razantne prestavaný na novogotický zámok.
Dejiny
Hrad Žleby dal vystavať v 13. storočí buď už Smil z Lichtenburka, alebo jeho syn Jindřich z Lichtenburka. Prvá nepriama písomná zmienka o hrade pochádza z roku 1289, priama potom z roku 1297. Hrad patril žlebskej vetve Lichtenburgovcov. V roku 1356 kúpil hrad i panstvo Karol IV. od Anežky z Landštejna, vdovy po Hynkovi zo Žlieb, pričom jej panstvo nechal v držaní (Anežka umrela v roku 1370). Hrad sa tak stal kráľovským majetkom a bol v prípade potreby založený. V 70. a 80. rokoch 14. storočia bol držiteľom hradu i panstva Markvart z Vartenberka, v roku 1388 mu ho však za účasť na odboji Václav IV. vzal. Od roku 1396 sedel na hrade kráľovský vroclavský hajtman Štěpán z Opočna. Keď bol v roku 1397 zavraždený, prešiel hrad na Jindřicha z Opočna. Po štyroch rokoch, v roku 1401, bol hrad založený Jindřichovi Lacembokovi z Chlumu a v roku 1402 Oldřichovi z Hradce]. V roku 1406 kúpil hrad i Žlebské panstvo kutnohorský mincmajster Petr Zmrzlík zo Svojšic. Keď ten v roku 1421 zomrel, prešiel hrad do zálohy Haška Ostrovského z Valdštejna na Detemiciach, v roku 1436 Jiříka z Dubé a po ňom Jana z Janovic. Jan z Janovic predal hrad v roku 1483 Janu Spetlemu z Prudic, manželovi svoje dcéry Anežky. Od roku 1510 do roku 1522 patril hrad Žehušickým z Nestajova. V roku 1522 prešiel hrad na rytiera Kuneša Bohdaneckého z Hodkova, po jeho smrti v roku 1555 ho zdedil jeho syn [dam Bohdanecký z Hodkova a po jeho smrti v roku 1562 hrad prešiel na jeho vdovu Alžbětu z Nestajova na Žleboch. Alžběta roku 1575 predala Žleby Václavovi Chotoutovskému z Nebovid. V roku 1615 získal panstvo Heřman Černín z Chudenic, v roku 1622 však Žleby vymenil s Karlom z Lichtenštejna za Andělskú Horu.
Ten v roku 1723 predal Žleby grófovi Karlovi Jáchymovi Bredovi, v roku 1725 však Žleby prešli na rytiera zo Karla Richarda zo Schmidlinov. V roku 1730 kúpil panstvo gróf František zo Schönfeldu, po ňom ho zdedila jeho dcéra Kateřina a po nej, v roku 1754, jej muž Jan Adam z Auerspergu. Ten zomrel bez potomkov, a tak hrad zdedil jeho synovec Karel. Karla stretol podobný osud, a tak Žleby zdedil v roku 1811 jeho synovec Vincenc. Keď Vincenc zomrel, nebol jeho syn Vincenc Karel plnoletý, a tak sa o panstvo starala vdova Gabriela Marie Lobkovicová. V roku 1867 zomrel Vincenc Karel a panstvo prešlo na vdovu, Vilemínu Coloredo-Mansfeldovú. V roku 1877 prevzal panstvo syn Vincenca Karla František Josef. Po ňom prevzal Žleby knieža Ferdinand, posledný mužský potomok roku Auerspergovcov. Keď v roku 1942 zomrel, prevzala panstvo Marie z Trauttmandorfu. V roku 1945 bol zámok zoštátnený.
NGC 801
NGC 801 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 20. septembra 1885.
Benedikt V.
Benedikt V. (* 915?, Rím – † 966, Hamburg) bol 131. pápežom rímskokatolíckej cirkvi od 22. mája 964 do 23. júna 964, zvoleným po smrti synodou zosadeného Jána XII. (stalo sa tak 22. mája 964). Cisár Oto I. voľbu neuznal a odviezol si Benedikta so sebou do Hamburgu, kde zomrel.
BA-CA Tennis Trophy
Štvorhra
** Set sa hral len na 5 gemov
Csólyospálos
Csólyospálos je obec v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe v Kiskunmajsianskom okrese.
Má rozlohu 6510 ha a žije tu 1764 obyvateľov (2007).
Príkazová ekonomika
Príkazová ekonomika alebo centrálne plánovaná ekonomika je systém organizácie a riadenia ekonomiky založený na príkazoch a administratívnych rozhodnutiach z centra. Táto ekonomika zvyčajne nevyužíva výrobné zdroje krajiny efektívne a spravidla ide o nedostatkovú ekonomiku. Odpoveď na triádu otázok (t.j. čo vyrábať, ako vyrábať a pre koho vyrábať) tu dáva štát. Vláda, zvyčajne zastupujúca štát, robí všetky rozhodnutia o výrobe a rozdeľovaní.
Uplatňovalo sa v bývalom ZSSR a jeho satelitoch, vrátane Česko-Slovenska. Tento typ ekonomiky sa stále uplatňuje v KĽDR.
Opakom je trhová ekonomika.
Pôvod
Plánovaná ekonomika sa neriadi dopytom zákazníkov a nevedie k optimalizácii zisku výrobcov a distribútorov, ako je to u trhovej ekonomiky, ale riadi sa zámermi a rozhodnutiami štátnych orgánov, ktoré sledujú iné ciele.
V mierových pomeroch je centrálne plánovaná ekonomika na jednej strane veľmi zložitá vzhľadom na pestrosť potrieb obyvateľov, na druhej strane nepružná, pretože nedáva riaditeľom a manažérom nižších úrovní takmer žiadny priestor pre rozhodovanie - toto namiesto nich vykonávajú úradníci. Pretože manažérov málo motivuje, je tiež málo efektívna.
Alžbeta II.
Alžbeta II. (Elizabeth Alexandra Mary Windsor; * 21. apríl 1926, Mayfair, Londýn – † 8. september 2022, Balmoral Castle, Aberdeenshire) bola kráľovná Spojeného kráľovstva a ďalších 14 štátov Commonwealthu od 6. februára 1952 do svojej smrti v roku 2022.
Narodila sa v Mayfair v Londýne ako prvé dieťa vojvodu a vojvodkyne z Yorku (neskôr kráľ Juraj VI. a kráľovná Alžbeta). Jej otec nastúpil na trón po abdikácii svojho brata kráľa Eduarda VIII. v roku 1936, odkedy bola dedičkou trónu. Vzdelávala sa súkromne doma a počas druhej svetovej vojny začala vykonávať verejné funkcie, slúžila v Pomocnej územnej službe. V roku 1947 sa vydala za Filipa, vojvodu z Edinburghu, bývalého princa Grécka a Dánska, s ktorým mala štyri deti: Charlesa, princa z Walesu; Anne, kráľovskú princeznú; princa Andrewa, vojvodu z Yorku; a princa Edwarda, grófa z Wessexu.
Keď jej otec vo februári 1952 zomrel, Alžbeta sa stala hlavou Commonwealthu a kráľovnou v siedmich nezávislých krajinách Commonwealthu: vo Veľkej Británii, Kanade, Austrálii, na Novom Zélande, v Juhoafrickej republike, Pakistane a na Cejlóne. Vládla ako ústavná panovníčka prostredníctvom významných politických zmien, ako je decentralizácia vo Veľkej Británii, pristúpenie Spojeného kráľovstva k Európskym spoločenstvám, Brexit, kanadská patriarchácia a dekolonizácia Afriky. V rokoch 1956 – 1992 sa počet jej oblastí menil, keď si územia získavali samostatnosť, a keď sa štáty vrátane Južnej Afriky, Pakistanu a Cejlónu (premenovaného na Srí Lanku) stali republikami. Medzi jej mnohé historické návštevy a stretnutia patria štátna návšteva Írskej republiky a stretnutie s piatimi pápežmi. Medzi významné udalosti patrí jej korunovácia v roku 1953 a oslavy jej strieborného, zlatého a diamantového jubilea v rokoch 1977, 2002 a 2012. V roku 2008 navštívila Slovensko. V roku 2017 sa stala prvým britským panovníkom, ktorý dosiahol zafírové jubileum. V roku 2021, po 73 rokoch manželstva, jej manžel zomrel vo veku 99 rokov. V júni 2022 oslávila výnimočné, platinové jubileum svojej vlády.
Bola najdlhšie žijúcim a najdlhšie vládnucim britským panovníkom. Bola tiež najdlhšie pôsobiacou ženskou hlavou štátu v histórii a najstaršou žijúcou panovníčkou na svete, najdlhšie vládnucim súčasným panovníkom a najstaršou a najdlhšie slúžiacou súčasnou hlavou štátu.
Alžbeta občas čelila kritike kráľovskej rodiny v tlači, najmä po rozpade manželstiev jej detí, smrti jej bývalej nevesty Diany, princeznej z Walesu v roku 1997, rok 1992 označila za svoj annus horribilis. V Spojenom kráľovstve však podpora monarchie bola a stále zostáva trvalo vysoká, rovnako ako jej osobná popularita.
Mladosť
vľavo|náhľad|185x185bod|Na obale časopisu [[Time (týždenník)|Time, apríl 1929]] Elizabeth Alexandra Mary Windsor sa narodila o 3.40 h (SELČ) 21. apríla 1926, za vlády jej starého otca z otcovej strany, kráľa Juraja V. Jej otec, vojvoda z Yorku (neskôr kráľ Juraj VI.), bol druhým synom kráľa. Jej matka, vojvodkyňa z Yorku (neskoršia kráľovná Alžbeta, kráľovná matka), bola najmladšou dcérou škótskeho aristokrata, grófa zo Strathmoru a Kinghorne. Porodila ju cisárskym rezom v londýnskom dome jej starého otca: Mayfair, Bruton Street, 17. Pokrstil ju anglikánsky arcibiskup z Yorku, Cosmo Gordon Lang v súkromnej kaplnke Buckinghamského paláca 29. mája a bola pomenovaná po svojej matke; Alexandra po matke Juraja V., ktorá zomrela o šesť mesiacov skôr, a Mary po babičke z otcovej strany.
Právoplatná dedička
vľavo|náhľad|238x238pixelů|Portrét od [[Philip de László|Philipa de László, 1933]] Počas vlády jej starého otca bola Alžbeta tretia v poradí následníctva na britský trón, za svojím strýkom Eduardom a jej otcom. Aj keď jej narodenie vyvolalo verejný záujem, neočakávalo sa, že sa stane kráľovnou, pretože Eduard bol ešte stále mladý a predpokladalo sa, že sa pravdepodobne ožení a bude mať svoje vlastné deti, ktoré budú v rade následníctva pred Alžbetou. Keď v roku 1936 zomrel jej starý otec a jej strýko nastúpil ako Eduard VIII., stala sa po svojom otcovi druhou v poradí na trón. Neskôr v tom istom roku Eduard abdikoval, po tom, čo jeho zamýšľané manželstvo s rozvedenou prominentkou Wallis Simpsonovou vyvolalo ústavnú krízu. V dôsledku toho sa Alžbetin otec stal kráľom a ona sa stala pravdepodobnou dedičkou. Keby jej rodičia mali neskoršie syna, bol by nad Alžbetou v rade nástupníctva, pretože v tom čase bol trón určený prvorodenstvom s preferenciou mužov.
V roku 1939 rodičia Alžbety absolvovali turné po Kanade a USA. Rovnako ako v roku 1927, keď absolvovali turné po Austrálii a Novom Zélande, zostala Alžbeta v Británii, pretože jej otec si myslel, že je príliš mladá na to, aby podnikla verejné cesty. Keď rodičia odchádzali, „vyzerala uplakane“. Pravidelne si dopisovali a ona a jej rodičia uskutočnili 18. mája prvý kráľovský transatlantický telefónny hovor.
Druhá svetová vojna
náhľad|V uniforme pomocnej územnej služby, apríl 1945 V septembri 1939 vstúpila Británia do druhej svetovej vojny. Lord Hailsham navrhol, aby princezné Alžbeta a Margaréta boli evakuované do Kanady, aby sa vyhli častému leteckému bombardovaniu. To odmietla ich matka, ktorá vyhlásila: "Moje deti nepôjdu bezo mňa. Ja neodídem bez kráľa. A kráľ nikdy neopustí krajinu." Princezné zostali na zámku Balmoral v Škótsku až do Vianoc 1939, kedy sa presťahovali do domu Sandringham House v Norfolku. Od februára do mája 1940 žili v Royal Lodge vo Windsore, až kým sa nepresťahovali na hrad Windsor, kde žili väčšinu času nasledujúcich päť rokov. Vo Windsore usporiadali princezné na Vianoce pantomímy na podporu Kráľovninho fondu vlny, ktorý kupoval priadzu na pletenie do vojenských odevov. V roku 1940 uskutočnila 14-ročná Alžbeta prvé rozhlasové vysielanie počas Hodiny deťom od BBC, ktorá sa venovala ďalším deťom, ktoré boli z miest evakuované. Uviedla: „Snažíme sa robiť všetko, čo je v našich silách, aby sme pomohli našim galantným námorníkom, vojakom a letcom, a tiež sa snažíme niesť svoj podiel na nebezpečenstve a smútku z vojny. Vieme, každý z nás, že nakoniec bude všetko v poriadku.“ náhľad|Alžbeta ako princezná (úplne vľavo) na balkóne [[Buckinghamský palác|Buckinghamského paláca s rodinou a Winstonom Churchillom 8. mája 1945, ku Dňu víťazstva v Európe]] V roku 1943 Alžbeta absolvovala svoje prvé samostatné verejné vystúpenie. Keď sa blížili jej 18. narodeniny, parlament zmenil zákon, aby mohla pôsobiť ako jedna z piatich štátnych radkýň v prípade neschopnosti alebo neprítomnosti otca pri cestách do zahraničia, napríklad jeho návštevy v Taliansku v júli 1944. Vo februári 1945 bola vymenovaná za čestnú druhú nadporučíčku v Pomocnej územnej službe so služobným číslom 230873. Vyučila sa za vodičku a mechaničku a o päť mesiacov neskôr získala čestné juniorské veliteľstvo (v tom čase ženská obdoba kapitánky).
Na konci vojny v Európe, na Deň víťazstva v Európe, sa Alžbeta a Margaréta anonymne zamiešali do oslavujúceho davu v uliciach Londýna. Alžbeta neskôr v zriedkavom rozhovore povedala: „Spýtali sme sa našich rodičov, či by sme mohli ísť von a presvedčiť sa na vlastné oči. Pamätám si, že sme sa zľakli toho, že nás niekto spozná ... Pamätám si rady neznámych ľudí spájajúcich ruky a kráčajúcich po Whitehalle, všetci sme sa len prehnali prílivom šťastia a úľavy.“
Počas vojny boli vypracované plány na potlačenie waleského nacionalizmu užším spojením Alžbety s Walesom. Waleskí politici navrhli, aby sa na jej 18. narodeniny stala princeznou z Walesu. Minister vnútra Herbert Morrison túto myšlienku podporil, ale kráľ ju odmietol, pretože sa domnieval, že takýto titul patrí výlučne manželke princa z Walesu a princ z Walesu bol vždy zrejmým dedičom.
Princezná Alžbeta odišla v roku 1947 na svoju prvú zámorskú cestu a sprevádzala svojich rodičov po južnej Afrike. Počas cesty v rámci vysielania pre Britské spoločenstvo k jej 21. narodeninám zložila nasledujúci sľub: „Vyhlasujem pred vami, že celý môj život, či už dlhý alebo krátky, bude venovaný službe vám a službe našej veľkej kráľovskej rodiny, do ktorej patríme všetci.“
Manželstvo
vľavo|náhľad|Alžbeta a Filip v roku 1950 Alžbeta sa v rokoch 1934 a 1937 stretla so svojím budúcim manželom, gréckym a dánskym princom Filipom. Boli bratranec a sesternica z druhého kolena zo strany dánskeho kráľa Kristiána IX. a bratranec a sesternica z tretieho kolena cez kráľovnú Viktóriu. Po ďalšom stretnutí v Royal Naval College v Dartmouthe v júli 1939 povedala Alžbeta - hoci mala iba 13 rokov - že sa zamilovala do Filipa, a začali si vymieňať listy. Mala 21 rokov, keď boli 9. júla 1947 oficiálne oznámené ich zásnuby. Tie sa nezaobišli bez kontroverzií; Filip nemal žiadne finančné postavenie, narodil sa v zahraničí (hoci bol britským občanom a počas druhej svetovej vojny pôsobil v kráľovskom námorníctve) a mal sestry, ktoré sa vydávali za nemeckých šľachticov s nacistickými väzbami. Marion Crawford napísala: „Niektorí z kráľových poradcov si nemysleli, že je pre ňu dosť dobrý. Bol to princ bez domova alebo kráľovstva." Neskôr biografie uvádzali, že Alžbetina matka mala spočiatku výhrady k zväzku a označovala Filipa ako Huna“. V neskoršom veku však kráľovná matka povedala životopiscovi Timovi Healdovi, že Filip je „anglický džentlmen“.
Pred uzavretím manželstva sa Filip vzdal svojich gréckych a dánskych titulov, oficiálne konvertoval z gréckeho pravoslávia na anglikanizmus a prijal titul Lieutenant Philip Mountbatten (poručík Filip Mountbatten), keď prevzal priezvisko britskej rodiny svojej matky. Tesne pred svadbou ho menovali vojvodom z Edinburghu a udelili mu titul Jeho kráľovská výsosť. Alžbeta a Filip sa vzali 20. novembra 1947 vo Westminsterskom opátstve. Dostali 2 500 svadobných darov z celého sveta. Pretože sa Británia ešte úplne nespamätala z devastácie vojny, Alžbeta vyžadovala prídelové kupóny na zakúpenie materiálu pre svoje šaty, ktoré navrhol Norman Hartnell. V povojnovej Británii nebolo prijateľné, aby boli na svadbu pozvaní Filipovi nemeckí príbuzní vrátane jeho troch žijúcich sestier. Pozvaný nebol ani vojvoda z Windsoru, bývalý kráľ Eduard VIII.
Alžbeta porodila svoje prvé dieťa, princa Charlesa, 14. novembra 1948. Kráľ mesiac predtým vydal listový patent, ktorý umožňoval jej deťom používať titul kráľovského princa alebo princeznej, na ktorý by inak nemali nárok, pretože ich otec už nebol kráľovským princom. V roku 1950 sa Alžbete narodilo druhé dieťa, princezná Anne.
Po svadbe si manželia prenajali hotel Windlesham Moor neďaleko zámku Windsor až do júla 1949, kedy sa usadili v londýnskom Clarence House. V rôznych obdobiach medzi rokmi 1949 a 1951 bol vojvoda z Edinburghu odvelený v britskej korunnej kolónii Malta ako slúžiaci dôstojník Kráľovského námorníctva. Spolu s Alžbetou prerušovane žili niekoľko mesiacov na Malte v osade Gwardamanġa vo Villa Guardamangia, prenajatom dome Filipovho strýka, lorda Mountbattena. Ich deti zostali v Británii.
Nástup a korunovácia
náhľad|235x235bod|[[Korunovácia Alžbety II. v roku 1953]] V priebehu roka 1951 sa zdravie Juraja VI. zhoršovalo a Alžbeta ho často zastupovala na verejných podujatiach. Keď v októbri 1951 absolvovala cestu po Kanade a navštívila amerického prezidenta Harryho S. Trumana vo Washingtone, jej osobný tajomník Martin Charteris priniesol návrh prístupovej deklarácie pre prípad, že by kráľ bol na cestách. Začiatkom roka 1952 sa Alžbeta a Filip vydali na cestu do Austrálie, na Nový Zéland a do Kene. 6. februára 1952 sa práve vrátili do svojho ubytovania v Keni Sagana Lodge po noci strávenej v hoteli Treetops, keď dorazila správa o kráľovej smrti a následnom okamžitom nástupe Alžbety na trón. Filip informoval novú kráľovnú o novinkách. Martin Charteris ju požiadal, aby si vybrala kráľovské meno. „Samozrejme“ sa rozhodla zostať Alžbetou. V jej kráľovstve bola vyhlásená za kráľovnú a so sprievodom sa narýchlo vrátila do Spojeného kráľovstva. Spolu s vojvodom z Edinburghu sa presťahovali do Buckinghamského paláca.
Po nástupe Alžbety na trón sa zdalo pravdepodobné, že kráľovský rod bude niesť meno vojvodu z Edinburghu. Vojvodov strýko, lord Mountbatten, sa zasadzoval za názov House of Mountbatten. Philip navrhol House of Edinburgh podľa svojho vojvodského titulu. Britský predseda vlády Winston Churchill a Alžbetina stará mama, kráľovná Mária, uprednostnili zachovanie Windsorskej rodiny, a preto 9. apríla 1952 Alžbeta vydala vyhlásenie, že Windsor bude naďalej menom kráľovského rodu. Vojvoda sa sťažoval: „Som jediný muž v krajine, ktorý nesmie dať svoje meno svojim vlastným deťom.“ V roku 1960, po smrti kráľovnej Márie v roku 1953 a rezignácii Churchilla v roku 1955, bolo pre potomkov mužskej línie Filipa a Alžbety, ktorí nenesú kráľovské tituly, prijaté priezvisko Mountbatten-Windsor.
Napriek smrti kráľovnej Márie 24. marca 1953 prebiehala korunovácia 2. júna podľa plánu, ako si Mária žiadala pred smrťou. Ceremónia vo Westminsterskom opátstve, s výnimkou pomazania a prijímania, bola prvýkrát uvedená v televízii. Alžbetina korunovačná róba bola vyšívaná na jej pokyn kvetinovými znakmi krajín Commonwealthu.
Korunováciu v televízii odhadom pozeralo viac ako 20 miliónov ľudí, čím prekonala vtedajší rekord.
Pokračujúci vývoj Commonwealthu
náhľad|274x274bod|Alžbetine územie (svetločervené a ružové) a jej územia a protektoráty (tmavočervené) na začiatku jej vlády v roku 1952. Od jej narodenia pokračovalo Britské impérium v transformácii na Spoločenstvo národov. V čase jej nástupu na trón v roku 1952 bola už ustanovená jej úloha hlavy viacerých nezávislých štátov. V roku 1953 sa kráľovná a jej manžel vydali na sedemmesačnú cestu po celom svete, navštívili 13 krajín a prekonali viac ako 40 000 kilometrov po zemi, po mori i vzduchom. Stala sa prvou vládnucou panovníčkou Austrálie a Nového Zélandu, ktorá navštívila tieto národy. Počas cesty boli davy obrovské; podľa odhadov ju videli tri štvrtiny obyvateľov Austrálie. Počas svojej vlády uskutočnila kráľovná stovky štátnych návštev v iných krajinách a zájazdy po Commonwealthe; bola najviac cestujúcou hlavou štátu. vľavo|náhľad|236x236bod|Alžbeta II. a vodcovia Commonwealthu na konferencii Commonwealthu v roku 1960. V roku 1956 britský a francúzsky predsedovia vlády Sir Anthony Eden a Guy Mollet diskutovali o možnosti vstupe Francúzska do Spoločenstva. Tento návrh nebol nikdy prijatý a v nasledujúcom roku Francúzsko podpísalo Rímsku zmluvu, ktorá založila Európske hospodárske spoločenstvo, predchodcu Európskej únie. V novembri 1956 vtrhli do Egypta Británia a Francúzsko v konečnom dôsledku neúspešného pokusu o dobytie Suezského prieplavu. Lord Mountbatten tvrdil, že kráľovná bola proti invázii, aj keď Eden to poprel. Eden rezignoval o dva mesiace neskôr.
Absencia formálneho mechanizmu v rámci Konzervatívnej strany na výber vodcu znamenala, že po Edenovej rezignácii padlo na kráľovnú rozhodnutie, koho poverí zostavením vlády. Eden odporučil, aby sa poradila s lordom Salisburym. Lord Salisbury a Lord Kilmuir sa poradili s britským kabinetom, Churchillom a predsedom výboru z roku 1922, čo viedlo k tomu, že kráľovná vymenovala ich odporúčaného kandidáta Harolda Macmillana.
Suezská kríza a výber nástupcu Edena viedli v roku 1957 k prvej veľkej osobnej kritike kráľovnej. O šesť rokov neskôr, v roku 1963, Macmillan rezignoval a odporúčal kráľovnej, aby za predsedu vlády vymenovala Aleca Douglasa-Homea. Kráľovná sa opäť dostala pod kritiku za menovanie predsedu vlády na radu malého počtu ministrov alebo jedného ministra. V roku 1965 prijali konzervatívci formálny mechanizmus na voľbu vodcu, čím ju zbavili účasti.
NGC 6024
NGC 6024 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 28. júna 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Alžbeta II.
Pokračujúci vývoj Commonwealthu
Alžbetino tehotenstvo s princami Andrewom a Edwardom v rokoch 1959 a 1963 je jediným prípadom, kedy počas svojej vlády nevykonala štátne otvorenie britského parlamentu. Okrem konania tradičných obradov zaviedla aj nové praktiky. Jej prvý kráľovský chodník, ktorý sa stretol s radovou verejnosťou, sa uskutočnil počas turné v Austrálii a na Novom Zélande v roku 1970.
Valette (Cantal)
Valette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Alžbeta II.
Urýchlenie dekolonizácie
vľavo|náhľad|V [[Queensland|Queenslande v Austrálii, 1970]] V 60. a 70. rokoch došlo k zrýchleniu dekolonizácie Afriky a Karibiku. Viac ako 20 krajín získalo nezávislosť od Británie v rámci plánovaného prechodu na samosprávu. V roku 1965 však rodezský predseda vlády Ian Smith, ktorý bol v rozpore s krokmi k vládnutiu väčšiny, jednostranne vyhlásil nezávislosť a zároveň vyjadril „lojalitu a oddanosť“ Alžbete. Aj keď ho kráľovná formálne prepustila a medzinárodné spoločenstvo uplatnilo voči Rodézii sankcie, jeho režim prežil viac ako desať rokov. Keď sa oslabili väzby Británie na jej bývalú ríšu, britská vláda sa usilovala o vstup do Európskeho spoločenstva, čo sa podarilo v roku 1973.
Vo februári 1974 britský premiér Edward Heath odporučil kráľovnej, aby zorganizovala všeobecné voľby uprostred svojej cesty po austronézskom tichomorskom kraji, a požadoval jej odlet späť do Británie. Výsledkom volieb bol zavesený parlament; Heathovi konzervatívci neboli najväčšou stranou, ale mohli zostať vo funkcii, ak by vytvorili koalíciu s liberálmi. Heath rezignoval, až keď diskusie o vytvorení koalície stroskotali, potom kráľovná požiadala vodcu opozície, Harolda Wilsona, o zostavenie vlády.
O rok neskôr, na vrchole austrálskej ústavnej krízy v roku 1975, bol austrálsky premiér Gough Whitlam odvolaný z funkcie generálnym guvernérom Sirom Johnom Kerrom po tom, čo Senát ovládaným opozíciou zamietol Whitlamov návrh rozpočtu. Pretože Whitlam mal väčšinu v Snemovni reprezentantov, hovorca Gordon Scholes vyzval kráľovnú, aby Kerrovo rozhodnutie zmenila. Odmietla s tým, že nebude zasahovať do rozhodnutí vyhradených austrálskou ústavou generálnemu guvernérovi. Kríza podnietila austrálsky republikanizmus.
Valette (Cantal)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Alžbeta II.
Strieborné jubileum
náhľad|211x211bod|[[3. samit G7|Vedúci predstavitelia štátov G7, členovia kráľovskej rodiny a Alžbeta (uprostred), Londýn, 1977]] V roku 1977 Alžbeta oslavovala strieborné jubileum svojho nástupu na trón. Večierky a podujatia sa konali po celom Commonwealthe. Oslavy opätovne potvrdili popularitu kráľovnej, a to aj napriek paralelným negatívnym informáciám v tlači o odlúčení princeznej Margarety od jej manžela. V roku 1978 prijala kráľovná štátnu návštevu rumunského komunistického vodcu Nicolae Ceaușescu a jeho manželky Eleny v Spojenom kráľovstve, hoci si súkromne myslela, že majú „krv na rukách“. Nasledujúci rok priniesol dve rany: jednou bolo odhalenie Anthonyho Blunta, bývalého správcu kráľovniných obrazových zbierok, ako komunistického špióna; tou druhou bol atentát na jej príbuzného a svokra Lorda Mountbattena Dočasnou írskou republikánskou armádou.
Valette (Cantal)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.