cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zbojné
Kultúra a zaujímavosti
Severne od obce je v doline Výravy priehradné jazero, ktoré bolo pôvodne po 2. svetovej vojne postavené ako vodná elektráreň. Po letných búrkach v 60. – tých rokoch došlo k pretrhnutiu hrádze, poškodeniu elektrárne a zaplaveniu obce. V 1968 obec začala s opravou hrádze a rekreačného komplexu s hotelom, ktoré po roku 1969 musela odovzdať štátu a skončiť podnikateľské zámery obce. Výsledok štátnej správy rekreačného komplexu a školy v prírode je katastrofálny stav objektov. V roku 1973 sa začala socializácia obce a tak boli položené prvé základy JRD, ktoré bolo pripojené k JRD Rokytov pri Humennom.
Sojuz 26
Priebeh letu
Posádka najprv vstúpila do vzduchotesnej komory a obliekla si skafandre. Potom vypustili vzduch a Grečko sa do polovice tela vyklonil tak, že mohol manipulovať so spojovacím uzlom pomocou špeciálne navrhnutých nástrojov. Mal so sebou farebnú televíznu kameru, pomocou ktorej poslal na Zem obrázky svojej práce. Videl, že spojovací mechanizmus je v poriadku, čo znamenalo, že chybný bol spojovací uzol na Sojuze 25. Celý výstup trval 1 hodinu a 28 minút.
Zbojné
Stavby
Nedokončená priehrada na rieke Výrava.
Sojuz 26
Priebeh letu
Čo však nebolo Sovietmi oznámené, že tento výstup skoro vyústil do prvého úmrtia na orbite Zeme. Počas pobytu v prechodovej komore Romanenko nebol bezpečne pripojený ku kozmickej lodi a začal plávať von do otvoreného priestoru. Keď to zbadal Grečko, tak ho okamžite schmatol za opasok. V interview povedal, že sa opýtal „Jurij, kam ideš?“. Grečko sa vyjadril, že tento incident bol opísaný v knihe Jamesa Oberga tak, že znel viac nebezpečne, ako v skutočnosti bol a že bezpečnostné lano síce nebolo zapnuté, ale ešte stále bol pripojený elektrickými a komunikačnými káblami, ktoré by ho zastavili.
Zbojné
Pamiatky
V súpise pamiatok a dominantou obce je chrám sv. Mikuláša Biskupa – gréckokatolícky chrám barokovo-klasicistického štýlu bol postavený roku 1788. Hlavný oltár s prestavaným ikonostasom z prvej polovice 19. storočia, čiastočne doplnený roku 1858.
Pranles
Pranles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Sojuz 26
Priebeh letu
Celý tento výstup pripravil cestu pre januárový štart lode Sojuz 27 s posádkou Vladimir Džanibekov a Oleg Makarov. Keď sa 11. januára 1978 spojili s orbitálnou stanicou, bolo to po prvýkrát, keď tri kozmické lode boli spolu spojené vo vesmíre. Bolo to aj prvé použitie obidvoch spojovacích uzlov Saľutu 6 (dovtedy sa ani oficiálne nevedelo, že Saľut 6 má dva spojovacie uzly). Posádka strávila na orbitálnej stanici nasledujúcich päť dní. Potom sa Sojuz 26 odpojil a úspešne pristál.
Zbojné
Pamiatky
Medzi najstaršie usadlosti obce bol dom číslo 3 ako zvyšok kúrie. K rozvoju obce nesmieme zabudnúť na rod Škoda, ktorí tu vlastnili značnú časť lesov a širokom okolí. Z obce časť Pytľova cez Vrh bola postavená cesta Krivule na hranicu obce Zbojné a Valentovce, kde v 19. storočí dal Škoda postaviť veľký murovaný poschodový lovecký zámoček ( jagdschloss ) prezývaný kaštieľ, ktorý bol napájaný na vodovod zo studne na hrebeni nad zámočkom pri vojenskom cintoríne. V tejto dobe na kaštieľ došiel aj prvým u nás videným automobilom cez Zbojné po Krivuliach.
Pranles
Poloha
Pranles má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zbojné
Pamiatky
Kaštieľ bol zničený počas bojov v 1. svetovej vojne, keď Rusi zastavili front nad obcou Zbojné. V tejto oblasti sa začali urputné boje muža proti mužovi. Na jar v roku 1915 z Výravy útočili ruské vojská, z Valentoviec a Zbojného rakúsko-uhorské a nemecké vojsko. Údajne tam padlo na oboch stranách 8 000 vojakov.
Pranles
Obyvateľstvo
Pranles má 461 obyvateľov (2009).
Zbojné
Pamiatky
Neďaleko zrúcanín kaštieľa na hranici obci Zbojné, Valentovce a Výrava je vojenský cintorín pre rakúsko-uhorské vojská, nachádzajú sa tam aj ďalšie cintoríny smerom na Výravu a Krásny Brod. Cintorín pre nemecké vojská sa nachádza v katastrálnom území obce časť Kút-Hrabiny. Padlí ruskí vojaci boli pochovaní na obecnom cintoríne, veľká časť bola  prevezená do Osadného.
Pranles
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Zbojné
Pamiatky
Medzi pozoruhodnosť Škodovcov z 19. storočia patri drevená poľovnícka chata Milena s rybníkom a vysadenými sibírskymi borovicami na hrebeni Kudrovca na hranici obci Zbojné a Svetlice. Blízko chaty sú dve lúky od Zbojného Spálená a od Svetlíc Jozefova, kde pochovaný nemecký vojak prvý padlý u nás v 1. svetovej vojne, preto sa lúka volá "Josef Wiese ".
Bromont-Lamothe
Bromont-Lamothe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Zbojné
Pamiatky
Počas 2. svetovej vojny na jeseň roku 1943 bola v lesoch obce časť Bystré založená prvá partizánska skupina na Slovenskú Pugačev zo zajatcov červenej armády - zemlianka.
Bromont-Lamothe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zbojné
Pamiatky
Na základe rozhodnutia zástupcu veliteľa Armádneho veliteľstva plk. gšt. Rudolfa Pilfouska bola 11. rota daná k dispozícii 2. divízii na úpravu cesty v pohraničí, 12. rota bola daná k dispozícii 1. divízii. Okrem toho bola 10. rota uvoľnená na stavbu cesty v úseku Jabloň – Vyšné Zbojné – Výrava. Časť logistiky bola umiestená vo Vyšnom Zbojnom ako napr. poľne kúpeľne, pracovňa, to bola účinná a efektívna likvidácia škodcov pomocou horúcej suchej pary.
Bromont-Lamothe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zbojné
Pamiatky
Pamätná tabuľa na obecnom dome za účasť v 2. svetovej vojne.
Bromont-Lamothe
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zbojné
Kulinárske špeciality
V lete ryby v alobale a pečené v pahrebe. Pirohy plnené tvarohom, kapustou, zemiakmi alebo lekvárom, bobáľky alebo zemiakové guľky.
Každá rodina má svoju špecialitu.
Rad Bieleho dvojkríža
Rad bieleho dvojkríža je vyznamenanie zriadené zákonom NR SR č. 37/1994 z 2. februára 1994 o štátnych vyznamenaniach. Zapožičiava sa občanom iných štátov, ktorí sa mimoriadnym spôsobom zaslúžili o Slovenskú republiku.
Rad bieleho dvojkríža má dva druhy – občiansky a vojenský; každý z nich má tri triedy. Pri zapožičiavaní jednotlivých tried sa vychádza z miery zásluh toho, komu sa rad zapožičiava.
Matej Hrebenda
Hrebenda ako kníhkupec rozširoval slovenské a české knihy.
Rad Bieleho dvojkríža
Rad I. triedy
náhľad|upright|Rad Bieleho dvojkríža 1. triedy vojenského druhu Insígnie občianskeho a vojenského druhu I. triedy radu tvorí: radový kríž, veľká radová stuha, radová hviezda a radová stužka.
Matej Hrebenda
Životopis
Matej Hrebenda sa narodil v Rimavskej Píle, kde bol jeho otec Samuel notárom, ale väčšinu života prežil v susednej dedine Hačava (teraz časť mesta Hnúšťa). Jeho matka Alžbeta na jar 1806 zomrela a Matej sa stal polosirotou. Jeho otec mal mnoho chýb, no medzi najvýznamnejšiu patrí to, že nevydržal v žiadnom povolaní. Preto nemohol robiť to, čo robili iní rodičia: vychovávať deti, svojich troch synov.
Matej nemohol chodiť do školy a preto sa vzdelával sám. Na živobytie si zarábal. Otec sa v roku 1809 oženil znova a odišiel z Liptova. Stal sa učiteľom v Gemerskej stolici a Matej sa u neho zdržiaval ako mendík.
Rad Bieleho dvojkríža
Rad I. triedy
Radový kríž má priemer, je razený zo striebra, pozlátený. Lícna strana kríža je vyplnená bielym smaltom, ramená kríža sú lemované striebrom. Pod krížom je štít vyplnený červeným smaltom a olemovaný je pozláteným olivovým vencom, spod ktorého vybieha päť cípov polhviezdy. Cípy hviezdy tvoria pozlátené plastické lúče. Na rube kríža je v strede plastický štátny znak Slovenskej republiky, okolo ktorého je do kruhu umiestnený nápis SLOVENSKÁ REPUBLIKA, a matričné číslo. Kríž visí na pozlátenom závese, ktorý má priemer. Kríže občianskeho a vojenského druhu sa vzájomne líšia heraldickým stvárnením závesov. Závesom sa kríž upína na veľkú radovú stuhu pod dvojitú ozdobnú mašľu.
Matej Hrebenda
Životopis
Od narodenia mal zrakovú chybu a jeho zrak sa postupne zhoršoval. Aj napriek tomu, že veľmi rád čítal, v deviatich rokoch už nemohol čítať pri svetle, v pätnástich ani vo dne. Keďže nevidel, chodil od domu k domu a prosil ľudí, aby mu čítali. Kým našiel ľudí, ktorí by mu boli ochotní čítať, neraz prešiel aj 4 či 5 dedín.
Rad Bieleho dvojkríža
Rad I. triedy
Kríž občianskeho druhu má pozlátený záves tvorený tromi plastickými lipovými listami na štylizovanej podložke.
Matej Hrebenda
Životopis
V roku 1825 sa oženil so Zuzanou Gabajovou, dcérou krokavských pastierov. Žil s ňou 6 a pol roka. V tomto čase začal zhromažďovať knihy a z Krokavy sa vrátil do Hačavy. Rok po svadbe mu prišiel na svet syn, Šimon Matej a neskôr sa mu narodila dcéra Juliana. Jeho žena zomrela v roku 1831 na choleru a tak ostal vdovcom. O pol poldruha roka sa oženil s Annou Choljavou. Obaja boli postihnutí a žobráci; Matej bol slepý a Anna chromá na nohy. Boli však šťastní, spokojní. Až do roku 1834 bývali na „hospodách“ a neskôr si postavili chalúpku.
Rad Bieleho dvojkríža
Rad I. triedy
Kríž vojenského druhu má pozlátený záves tvorený tromi plastickými lipovými listami na štylizovanej podložke v strede s dvoma prekríženými mečmi.
Matej Hrebenda
Životopis
Zomrel v roku 1880 v Hačave.
Rad Bieleho dvojkríža
Rad I. triedy
Veľká radová stuha je hodvábna, modro-červeno-modrá, s pomerom farieb 3/8:2/8:3/8, dlhá, široká. Veľká radová stuha sa nosí cez pravé plece k ľavému boku. V mieste, kde sa jej konce križujú na ľavom boku, je pripevnená dvojitá ozdobná mašľa.
Matej Hrebenda
Tvorba a celoživotný odkaz
Zapísal sa najmä ako rozširovateľ slovenských a českých kníh. Knihy rozširoval po celom Slovensku. Prechodil však aj Prahu, Viedeň, Pešť, či Dolnú zem. Vydavatelia mu predávali knihy a on ich spájal nielen s predajom, ale aj nimi poúčal ľudí, šíril kultúru a osvetu. Bol to ešte aj veľmi veľký národný buditeľ. Mnohí ľudia pokladali čítanie kníh za nepotrebnú vec. Podľa obyčajných ľudí čítanie kníh bolo určené jedine vzdelancom. Hrebenda ako aj iní proti tomu bojovali najlepšie, ako len vedeli. Na cestách zachraňoval knihy pred pálením, vyhodením či roztrhaním. Zachránil mnoho kníh, a tým sa pričinil o vybudovanie knižníc.
Okrem kníh zbieral aj ľudové piesne či rozprávky. Podobne ako to robili Ján Kollár či Pavol Dobšinský. Všetky tieto dokumenty zapisoval Hrebendov pomocník. Sprevádzal ho od roku 1842.
Rad Bieleho dvojkríža
Rad I. triedy
Radová stužka je hodvábna, modro-bielo-modrá, s pomerom farieb 3/8:2/8:3/8, dlhá, široká. V strede stužky je miniatúra, ktorú tvorí dvojkríž vyplnený bielym smaltom. Pod krížom je štít vyplnený červeným smaltom a olemovaný pozláteným olivovým vencom s priemerom. Stužka je napnutá na pravouhlej lište, na rube s pripínacou ihlicou.
Matej Hrebenda
Tvorba a celoživotný odkaz
Nazhromaždil 58 kníh. Tie mu však zhoreli v krokavskom ohni, no začal zas a znova. V rimavskom kroji, na chrbte batôžtek kníh a palica. Chodil nielen po rodnom kraji, ale aj po rôznych stoliciach. Nebol len na slovenskom území. Bol aj na dolnozemských osadách.
Rad Bieleho dvojkríža
100px Rad II. triedy
Radový kríž má priemer, je razený zo striebra, pozlátený. Kríž občianskeho a vojenského druhu je heraldicky stvárnený rovnako ako radový kríž I. triedy. Kríž sa nosí na náhrdelníkovej stuhe.
Matej Hrebenda
Tvorba a celoživotný odkaz
Priatelil sa so všetkými dobrými ľuďmi. Aj oni s ním. Ak poprosil o knihu, ľudia mu ju bezpochyby dali. V temných končinách roznášal svetlo. Ako to už býva, dobrí ľudia majú ťažký život. Matej ho bezpochyby mal. Tým, že bol taký utrpený životom, miloval lásku, radosť a vedel byť aj šťastný. Tešil sa z hocijakej maličkosti, z každej darovanej knihy. Nezaujímal sa o slávu. V ľuďoch hľadal priateľstvo, ochotu a šťastie.
Rad Bieleho dvojkríža
100px Rad II. triedy
Náhrdelníková stuha je hodvábna, modro-červeno-modrá, s pomerom farieb 3/8:2/8:3/8, dlhá, široká.
Matej Hrebenda
Tvorba a celoživotný odkaz
Často hovorieval: „Nemám nič, nežiadam nič.“ Pri svojej slepote videl oveľa viac ako mnohí cez veľké okuliare. Knihy videl srdcom, nie očami.
Literárna tvorba
Literárnej tvorbe sa venoval už od svojich 14 rokov. Vtedy sa zaoberal veršami. Neskôr začal písať rôzne príležitostné či gratulačné verše. Jeho literárne prvotiny boli prijaté celkom priaznivo. Vo svojom čase jeho poézia plnila spoločenské poslanie. Dodnes sú uložené jeho rukopisy v Matici slovenskej. Sú tam uložené aj jeho literárne prvotiny, básne, piesne, listy, vinše i testament. Celý testament napísal vo svojom Vlastnom životopise. Ten je prameň pre poznanie kultúrnych a spoločenských pomerov v 19. storočí.
Rad Bieleho dvojkríža
100px Rad II. triedy
Radová hviezda má priemer, je razená zo striebra, pozlátená, heraldicky stvárnená rovnako ako radová hviezda I. triedy. Radová hviezda sa nosí na ľavej strane občianskeho odevu.
Matej Hrebenda
Poézia
Magazín aneb Sbírka veršů Matejě Hrebendy Hačavaského (rukopis Knížečka veršovních vinšů, Zborník slovenských národných piesní, prísloví, porekadiel, hádok, her, obyčají a povier)
Rad Bieleho dvojkríža
100px Rad II. triedy
Radová stužka je stvárnená rovnako ako radová stužka I. triedy. Na miniatúre je strieborný olivový veniec.
Matej Hrebenda
Ocenenie
V roku 1980 (sté výročie jeho smrti) ho vyhlásili za jubilanta UNESCO.
Rad Bieleho dvojkríža
100px Rad III. triedy
Insígnie občianskeho a vojenského druhu III. triedy radu tvorí: radový kríž s náhrdelníkovou stuhou a radová stužka (pozri ich zobrazenie).
Matej Hrebenda
Hrebendova kapsa
Od roku 1999 sa v rámci dňa mesta Hnúšťa koná literárna súťaž v poézii a próze. Jej názov je Hrebendova kapsa.
Rad Bieleho dvojkríža
100px Rad III. triedy
Radový kríž má priemer, je razený zo striebra, pozlátený. Kríž občianskeho a vojenského druhu je heraldicky stvárnený rovnako ako radový kríž II. triedy. Kríž sa nosí na náhrdelníkovej stuhe, ktorá je rovnaká ako stuha II. triedy.
Radová stužka je stvárnená ako radová stužka II. triedy. Na miniatúre je bronzový olivový veniec. Stužka sa nosí na ľavej strane občianskeho odevu, a to len vtedy, ak nahrádza nosenie iných radových insígnií.
Zoznam častí seriálu Čarodejnice (4. séria)
Nasledujúci zoznam je zoznam častí 4. série seriálu Čarodejnice. Pozri aj celý Zoznam častí seriálu Čarodejnice.
Štefan IV. (Uhorsko)
náhľad|Štefan IV. Štefan IV. (* asi 1133 – † 11. apríl 1165, Zemun) bol uhorský (proti)kráľ, ktorý bol korunovaný 27. januára 1163 a zosadený 19. júna toho istého roku. Bol synom uhorského kráľa Bela II. a Heleny, dcéry srbského veľžupana Uroša I.
Kaločský arcibiskup Miko koncom januára korunoval Štefana IV. za uhorského kráľa a ostrihomský arcibiskup Lukáš vyhlásil korunováciu za nezákonnú a Štefana IV. vyobcoval z cirkvi. Exkomunikovaný kráľ si síce nedovolil uväzniť arcibiskupa Lukáša ako to urobil jeho mladší brat a predchodca Ladislav II., obmedzil však predstaviteľom uhorského kléru možnosť slobodného pohybu a zakázal im priamo komunikovať s pápežskou kúriou. Súčasne zakázal vpustiť pápežských legátov do Uhorska.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Odorín
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Odorín v okrese Spišská Nová Ves.
Wąbrzeźno
Wąbrzeźno je mesto v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat wąbrzeski v rovnomennej gmine.
Žije tu 13830 obyvateľov (30.6.2007).
Katedrála svätého Juraja (Temešvár)
náhľad|Katedrála svätého Juraja v Temešvári
Katedrála svätého Juraja v rumunskom meste Temešvár je rímskokatolícka katedrála diecézy Temešvár.
Dejiny
Katedrála bola postavená v dvoch etapách v rokoch 1736 až 1774. Banát bol v tomto čase po odchode okupačných osmanských vojsk osídľovaný obyvateľstvom prevažne nemeckého pôvodu a rímskokatolíckeho vierovyznania. Ide o jednu z najkrajších barokových pamiatok v Banáte a dominantu mesta Temešvár. Katedrála bola niekoľkokrát renovovaná a do dnešných čias slúži ako katedrálny chrám rímskych katolíkov nemeckého, maďarského a rumunského pôvodu.
Architektúra
Stavba bola postavená v barokovom architektonickom štýle. Vybudovaná bola podľa plánov nemeckého architekta Josepha Emanuela Fischera von Erlach. Má dve mohutné veže (výška 35,5 m). Dlhá je 55 metrov. Obraz z hlavného oltára pochádza z roku 1754. Interiér je veľmi bohatý a je vyzdobený množstvom sôch a obrazov (Karol Boromejský, svätá Terézia).
Kazusa (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Kazusa Provincia Kazusa (🇯🇵) bola stará japonská provincia na polostrove Bósó na Honšú, kde sa v súčasnosti nachádza centrálna časť prefektúry Čiba. Kazusa hraničila s provinciami Awa a Šimósa.
Kazusa bola zvyčajne ovládaná z hradného mesta Ótaki, hoci starobylé hlavné mesto sa nachádzalo neďaleko Ičihara.
V období Edo sa v provincii Kazusa nachádzali nasledujúce léna:
Aiko Nakamurová
Aiko Nakamurová, jap. 中村藍子 - Nakamura Aiko, angl. Aiko Nakamura (* 28. december 1983, Osaka, Japonsko) je súčasná japonská profesionálna tenistka. Počas svojej profesionálnej kariéry vyhrala 2 turnaje ITF v dvojhre a 2 turnaje vo štvorhre.
Koňak
Koňak môže byť:
Olivier Messiaen
Olivier Eugène Prosper Charles Messiaen (* 10. december 1908, Avignon, Francúzsko – † 27. apríl 1992, Clichy) bol francúzsky hudobný skladateľ, organista, pedagóg a ornitológ. Jeho skladby zásadne ovplyvnila jeho hlboká katolícka viera a záujem o exotiku a vtáčí spev.
Životopis
Narodil sa do umelecky zameranej rodiny. Jeho matka Cécile Sauvage sa venovala poézii a otec Pierre Messiaen bol prekladateľom z angličtiny (okrem iného preložil diela Shakespeara).
Oliviera už od detstva fascinovala literatúra, no klavírne hodiny a najmä vplyv diel veľkých francúzskych skladateľov, Debussyho a Ravela, rozhodli o jeho hudobnom smerovaní. V jedenástich rokoch začal navštevovať parížske konzervatórium, kde študoval hru na organ u Marcela Duprého a skladbu pod vedením Paula Dukasa. Bol excelentným študentom, ešte počas štúdia vyhral niekoľko skladateľských cien.
V roku 1930 získal post prvého organistu katedrály La Trinité v Paríži, ktorý zastával takmer až do svojej smrti. V roku 1932 sa oženil s huslistkou Claire Delbos. Manželstvo sa však skončilo tragédiou, Claire po operácii úplne stratila pamäť a zvyšok života prežila v ústavoch.
Ani ďalšie roky skladateľovho života neboli šťastné, počas druhej svetovej vojny bol povolaný do armády. V roku 1940 sa dostal do nemeckého zajateckého tábora Stalag VIII-A. Tu zložil jedno zo svojích najznámejších diel Kvarteto na koniec času. Krátko po svojom prepustení v roku 1941 sa dal na pedagogickú dráhu, keď bol vymenovaný za profesora harmónie na parížskom konzervatóriu.
V roku 1959 jeho manželka zomrela a Messiaen sa o dva roky oženil so svojou žiačkou, klaviristkou Yvonne Loriod.
V roku 1966 získal titul profesora skladby. Medzi jeho žiakov patrili také osobnosti súčasnej hudby ako Pierre Boulez, Karlheinz Stockhausen, Iannis Xenakis a ďalší. Messiaenova skladateľská povesť rástla, v 60. a 70. rokoch získal niekoľko významných štátnych i zahraničných ocenení. V roku 1978 vystúpil z konzervatória a venoval sa už hlavne komponovaniu.
Mody s obmedzenou transponovateľnosťou
Jedným z typických aspektov Messiaenovej tvorby je komponovanie v systéme "modov s obmedzenou transponovateľnosťou" (niekedy prekladané ako "mody obmedzených transpozícií"), ktorý sám vytvoril a uverejnil. Modov je sedem a obsahujú rôzny počet tónov vychádzajúcich z chromatickej stupnice. Rad tónov je rozdelený do skupín po dvoch až šiestich tónoch, pričom posledný tón jednej skupiny je zároveň prvým tónom ďalšej skupiny. Transponovateľnosť sa obmedzuje len na určitý počet poltónových transpozícií, ďalšou transpozíciou by vznikol modus identický s povodným.
Prvý modus pozostáva z radu siedmich tónov, ktoré sú v skutočnosti (na rozdiel od obrázku) rozdelené do šiestich skupín po dvoch tónoch. Tóny v mode sú C, D, E, Fis, Gis, Ais, C. Po transpozícií o poltón vyššie vznikne rad tónov Cis, Dis, E, G, A, H, Cis. Ďalšia transponovateľnosť je už obmedzená, transpozíciou o ďalší poltón by vznikol rád tónov D, E, Fis, Gis, Ais, C, D, čo sú tóny identické s tónmi v pôvodnom netransponovanom mode.
Modus 2
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1999
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1999 boli v poradí 24. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v mestách Florencia a Prato, v regióne Toskánsko, v Taliansku v dňoch od 2.11. septembra 1999, za účasti 12 mužských a 8 ženských tímov. Počet účastníkov ženského turnaja sa oproti predchádzajúcim turnajom znížil o 4 tímy. Nováčikom bolo iba družstvo mužov Slovinska. Taliansko organizovalo európsky šampionát piatykrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1927, 1947, 1954 a 1983. Zápasy sa odohrali v Piscina Paolo Costoli di Firenze s kapacitou pre 2 500 a v Piscina Comunale di Prato s kapacitou pre 1 500 divákov.
Olivier Messiaen
Mody s obmedzenou transponovateľnosťou
Modus 3
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1999
V mužskej kategórii obhájilo titul 🇭🇺, ktoré zvíťazilo vo finálovom stretnutí nad 🇭🇷. V ženskej kategórii získalo svoj tretí titul v rade domáce 🇮🇹, keď vo finále vyhralo nad 🇳🇱.
Olivier Messiaen
Mody s obmedzenou transponovateľnosťou
Modus 4
Modus 5
Modus 6
Modus 7
Uzenice
Uzenice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 129 obyvateľov, z toho 60 mužov a 69 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,4 roka (muži 42,3 roka, ženy 44,4 roka).
Cernusson
Cernusson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Więcbork
Więcbork je mesto v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat sępoleński v rovnomennej gmine.
Žije tu 5851 obyvateľov (30.6.2007).
Teologická angelológia
Angelológia (starogr.: Ἄγγελος - posol, anjel) je náuka o anjeloch.
Angelológia v katolíckej cirkvi je časť dogmatickej teológie, presnejšie jej traktátu De Deo Creatore et Elevante (O Bohu Stvoriteľovi a Povýšiteľovi), ktorá pojednáva o anjeloch.
Katolícku angelológiu môžeme rozdeliť na niekoľko celkov:
Karl Schawerda
MUDr. Karl Schawerda  alebo Carl Schawerda (* 4. február 1869, Újezd na Moravě† 11. september 1945, Viedeň) bol významný, ale menej známy rakúsky lekár českého pôvodu. Gynekológ a entomológ – lepidopterológ, ktorý sa venoval hlavne výskumu nočných motýľov, ale má význam tiež ako autor opisu niektorých nových individuálnych foriem pri druhu jasoňa červenookého (Parnassius apollo Linnaeus, 1758).
MUDr. Karl Schawerda sa narodil v Újezdě na Morave v Česku 4. hebruára 1869 v rodine železničného inžiniera. Po skončení základného a stredného vzdelania pokračoval v štúdiu na univerzite vo Viedni, kde študoval medicínu. Po promóciách v roku 1894 pôsobil ako lekár – gynekológ. Spočiatku pôsobil asi 4 roky v Allgemeinen Krankenhaus a v St. Anna Kinderhospital. Neskôr pracoval ako gynekológ a pôrodník vo Viedni. V svojej praxi dosiahol hodnosť, označovanú ako „Obermedizinalrat“ – „vrchný zdravotnícky radca“. Počas svojho života sa zaoberal ako svojim koníčkom entomológiou. Opísal viacero nových druhov motýľov, z ktorých majú význam napr.: Horisme laurinata Schawerda, 1919, Dendrolimus pini ssp. iberica Schawerda, 1926, Hadena consparcatoides Schawerda, 1928, Charissa predotae Schawerda, 1929, Noctua interjecta ssp. caliginosa Schawerda, 1919, Noctua interjecta Schawerda, 1919, Scirpophaga xanthopygata Schawerda, 1922, Artimelia latreillei ssp. lusitanica Schawerda, 1934, Neocrambus wolfschlaegeri Schawerda, 1937, Antonechloris sardinica Schawerda, 1934, Lozotaenia straminea Schawerda, 1936, Aglia tau ssp. hemitaenia Schawerda, 1924, Achlya hoerburgeri Schawerda, 1924, Caradrina clara Schawerda, 1928, Chesisa zuellichi Schawerda, 1939, Diaphora luctuosa ssp. djamila Schawerda, 1910, Hada nana ssp. nevadensis Schawerda, 19??, Chesias pinkeri Schawerda, 1939, a pod.
Jeho menom bolo pomenovaných viacero druhov, prípadne foriem motýľov.
Okrem zbierania a opisu nových druhov a poddruhov motýľov robil tiež faunistický výskum a zozbieral značnú zbierku motýľov, ktorá mala asi 50 000 exemplárov. T. č. je z časti táto zbierka uložená v Naturhistorisches Museum vo Viedni. Menšia časť jeho zbierky, hlavne palearktické druhy skupiny malých motýľov (Microlepidoptera) je uložená v rámci zbierky H. G. Amsela od roku 1937 v Übersee-Museum v Brémach.
Dr. Karl Schawerda zomrel 11. septembra 1945 vo Viedni.
Arado Ar 196
Arado Ar 196 bolo najviac vyrábaným nemeckým hydroplánom počas druhej svetovej vojny, pričom sa ho vyrobilo viac než 500 ks a zároveň bolo hlavným lietadlom používaným na plavidlách nemeckej Kriegsmarine.
Vznik a vývoj
Vývoj lietadla začal v roku 1936 ako prepracovanie dvojplošníka firmy Heinkel (pravdepodobne stroja Heinkel HD 38). Prvé prototypy vzlietli v roku 1938 a v roku 1939 sa dostali k jednotkám Luftwaffe prvé stroje z sériovej výroby. Najrozšírenejšou verziou tohto stroja sa stal model A-3, ktorý bol vyrobený v počte 401 ks.
Operačné nasadenie
Arado Ar 196 bolo dobre pancierované, pre boj s nepriateľským lietadlom v oblastiach, kde nemohlo zasiahnuť stíhacie letectvo z pevniny. Toto platilo ešte v počiatočných obdobiach II. sv. vojny. Používalo sa na všetkých väčších plavidlách Kriegsmarine, vrátane pomocných krížnikov. Stroje Ar 196 časom vytlačili z palúb nemeckých lodí a krížnikov všetky staršie lietadlá. Štart z týchto lodí sa uskutočňoval pomocou katapultu a po ukončení misie pristáli v blízkosti materskej lode, kde ho pomocou žeriavu námorníci vytiahli späť na palubu. Do služby ich nezaradilo len námorníctvo, ale aj pobrežné letectvo, kde bol veľmi obľúbený pre svoju ťažkú výzbroj a obratnosť. Tu plnil úlohu hliadkovacieho a prieskumného lietadla. Lietadlo tiež operovalo z pozemných základní. V máji 1940 sa na tomuto typu lietadla podarilo zničiť britskú ponorku H.M.S. Shark. Viac ako 500 kusov lietadla Arado Ar 196 sa počas rokov 1939 – 1944 vyrobilo v Société Nationale de Construction Aèronautique vo Francúzsku a vo firme Fokker Holandsku.
Používatelia
24px Bulharsko 24px Fínsko 24px Nemecko 24px Nórsko border|link=|24px Rumunsko
Zdroje
Alexander Ludeke, Bojová technika druhej svetovej vojny, Slovart, Bratislava, 2009, ISBN 978-80-8085-730-1.
Préaux (Ardèche)
Préaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Préaux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Préaux má 614 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Vilniuska univerzita
Vilniuska univerzita (po litovsky: Vilniaus universitetas) je jedna z najstarších univerzít vo východnej Európe a najväčšia a najvýznamnejšia univerzita v Litve. Vznikla roku 1579 povýšením jezuitskej akadémie, ktorá vo Vilniuse fungovala od roku 1570, na univerzitu.
Dejiny
Jezuiti v roku 1573 z Litvy odišli a školu zdedil štát. Dlho bola táto univerzita jedinou univerzitou v Litve. Jej sláva sa čoskoro dostala aj za hranice štátu. Na škole vyučovali profesori z Anglicka, Škótska, Talianska, Dánska a iných západoeurópskych krajín. Študovali tu študenti z rôznych štátov sveta. V roku 1832 podľa nariadenia cára Mikuláša I. univerzitu zatvorili. Dôvodom bolo podozrenie, že univerzita je centrom revolučného hnutia litovského obyvateľstva. Svoju činnosť obnovila až v roku 1919.
Úspešní absolventi univerzity
Medzi úspešnými absolventami Vilniuskej univerzity boli mnohí literáti – poľský básnik Adam Mickiewicz a iní.
Architektúra stavby
Za viac ako štyri storočia sa univerzita rozšírila. Dnes sa jej budovy nachádzajú nielen v Starom meste (dvanásť budov), ale aj za hranicami mesta. Umelecky hodnotný je najmä veľký hlavný dvor Vilniuskej univerzity. Je vytvorený z najstarších budov univerzity, ktorých história siaha až do 16. storočia, ale aj z budov postavených o tri storočia neskôr – v 19. storočí. Súčasťou tohto komplexu je aj kostol so zvonicou sv. Jána. Zlúčenie architektonických štýlov – renesancie, baroka a klasicizmu – sa odzrkadlil hlavne v architektúre univerzitného dvora. Arkády, nachádzajúce sa na dvore, dodávajú budove univerzity typický nádych talianskych budov z obdobia renesancie. Na pamätných tabuliach umiestnených na fasáde Kostola sv. Jána a na budovách univerzity sú mená profesorov a rektorov, ktorí preslávili Vilniusku univerzitu.
Knižnica univerzity bola založená roku 1580. Skladá sa z niekoľkých sál, vyzdobených v rôznych architektonických štýloch. Najstaršou sálou je Sála Smugleviča, ktorú vyzdobil Franciszek Smuglewicz, autor obdivuhodných fresiek s náboženskou tematikou, okrášľujúce strop a steny sály. V 20. storočí boli fresky zreštaurované.
Súčasnosť
Dnes sa v Sále Smugleviča nachádza stála expozícia unikátnych rukopisov.
Patrimonium sancti Petri
Patrimonium sancti Petri alebo Patrimonium Petri alebo patrimonium Ecclesiae je latinské označenie pre:
Hipparchia z Maróneie
Hipparchia z Maróneie alebo Hipparchiá z Maróneie bola starogrécka filozofka, predstaviteľka kynizmu, manželka Kratesa z Téb, sestra Metrokla.
Ludvík Souček
Ludvík Souček (17. máj 1926, Praha, Prvá česko-slovenská republika – † 26. december 1978 Praha, Česko-Slovensko) bol popredný český spisovateľ science fiction (najmä pre mládež) a literatúry faktu, v ktorej popularizoval tzv. záhadologické teórie. Je jedným z najvýznamnejších a najpopulárnejších českých spisovateľov sci-fi 20. storočia, niekoľkokrát zvíťazil v čitateľských anketách o najobľúbenejšieho autora. Preložil Spomienky na budúcnosť od Ericha von Dänikena.
Životopis
Po štúdiách na lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe pracoval ako asistent na stomatologickej klinike. Potom vstúpil do Česko-slovenskej ľudovej armády a dva roky strávil v Kórejskej ľudovodemokratickej republike ako vojenský lekár. Neskôr pracoval na ministerstve národnej obrany, v armádnej redakcii Česko-slovenskej televízie a v nakladateľstve Albatros.
Włocławek
Włocławek je mesto v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat Włocławek v rovnomennej gmine.
Žije tu 118957 obyvateľov (30.6.2007).
Asklépios
thumb|Asklepios Asklépios (iné slovenské názvy: Asklepios, Eskulap, Aeskulap, Eskulapius, Esculapius; po grécky Asklépios, po latinsky Aesculapius) bol syn boha Apolóna a jeho milenky Korónidy, slávny lekár a neskôr boh lekárstva. Jeho uctievanie prevzali Rimania od Grékov. Podľa starovekých mýtov žil v podzemí a jeho stálym sprievodcom bol had. Tento had, ako symbol medicíny sa zachoval až do dnešných čias.
Zaujímavosti
Podľa knihy Angelologie dejín, synchronicita a periodicita v dejinách od Emila Páleša je Asklepios stotožňovaný s anjelom Rafaelom – Hermom – Merkúrom.
Michael Kiske
Michael Kiske (* 24. január 1968, Hamburg, Nemecko) je nemecký spevák, ktorý sa najviac preslávil ako hlavný spevák nemeckej speed/powermetalovej skupiny Helloween, ktorej členom bol medzi rokmi 1987 a 1993.
Predtým, než sa stal členom skupiny Helloween, Kiske spieval s nemeckou skupinou Ill Prophecy. Tá síce nahrala demo, ale nikdy neprerazila.
V devätnástich rokoch Kiske vstúpil do v tej dobe neznámej powermetalovej skupiny Helloween. Podieľal sa na albumoch Keeper of the Seven Keys Part 1, Keeper of the Seven Keys Part 2, Pink Bubbles Go Ape a Chameleon. V roku 1993 bol kvôli osobným nezhodám zo skupiny vyhodený a bol nahradený Andi Derisom, ktorý v Helloweene pôsobí dodnes. Kiske sa následne pustil na sólovú dráhu a vydal sólové albumy Instant Clarity, RTS a Kiske.
V súčasnosti (2012) sa venuje koncertovaniu so skupinou Unisonic, v ktorej sa opäť stretol s gitaristom Kaiom Hansenom (Helloween, Gamma Ray, Unisonic).
Hodnota statku
Hodnota statku (iné názvy: trochu nepresne ale často hodnota tovaru; hodnota; ekonomická hodnota (statku); hospodárska hodnota (statku)) je v národohospodárskej teórii pojem rôzne definovaný najmä v závislosti od ekonomickej školy. Najčastejšie sa chápe ako výmenná hodnota, úžitková hodnota (užitočnosť, úžitok), trhová cena či podľa Marxa ako „množstvo abstraktnej práce spoločensky nutnej na výrobu tovaru“.
Existuje od 50. rokov 19. storočia, predtým sa v rovnakom význame používal (podľa ruského vzoru) pojem "cennosť (statku)".
Brousse (Puy-de-Dôme)
Brousse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Hodnota statku
Klasická teória
Spomínaná výmenná hodnota sa podľa tejto teórie určuje:
Teória marxistov
Odnožou klasickej teórie je teória marxistov. Podľa filozofie marxizmu je hodnota tovaru spoločenskovýrobný vzťah vyjadrený prostredníctvom abstraktnej práce zhmotnenej v tovare; forma, ktorú na seba berie práca v tovarovom hospodárstve. Hodnota tovaru nie je prirodzenou vlastnosťou tovaru, ale výrazom určitých výrobných, spoločenských vzťahov medzi výrobcami tovaru.
Neoklasická teória
Podľa neoklasickej teórie hodnota statku závisí od jeho úžitku (=užitočnosť, utility), najmä tzv. marginálneho úžitku, pre spotrebiteľa pri zohľadnení obmedzenia daného spotrebiteľovým rozpočtom. Hodnota sa teda (zjednodušene povedané) chápe ako úžitková hodnota.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2000
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2000 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2000, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 25 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v kvalifikácii a následnom play-off. Jediným nováčikom kvalifikácie bolo Grécko.
Prebiehala od 13. novembra 1999 do 16. apríla 2000. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off.
Play-off
8.16. apríl 2000
Ivan Binar
Životopis
Maturoval v roku 1959, potom študoval češtinu, dejepis a výtvarnú výchovu na Pedagogickom inštitúte v Ostrave. Po absolvovaní inštitútu (1963) vyučoval na základnej škole. Súbežne s tým pracoval v záujmovom centre mládeže, redigoval časopis Tramp a publikoval v ďalších časopisoch napríklad v Mladém světě. Po roku 1965 sa významne podieľal na ostravskom študentskom divadle Pod okapem (neskôr Waterloo).
Začiatkom roku 1977 po podpísaní Charty 77 emigroval s rodinou do Rakúska (Viedeň), kde pôsobil ako reštaurátor keramiky a neskôr tlmočil v utečeneckom tábore Traiskirchen v Dolnom Rakúsku. Po presťahovaní do Mníchova, sa od 1. augusta 1983 stal redaktorom rádia Slobodná Európa. Roku 1994 sa vrátil do Prahy, ako spisovateľ na voľnej nohe.
V rokoch 2003-2004 bol predsedom Obce spisovateľov. 28. mája 2003 bol zvolený za člena Rady ČT.
Dielo
Jeho dielo je ovplyvnené Beat generation, rozvádza ich myšlienku o potrebe chrániť si vnútornú slobodu, ibaže ju stavia do iného svetla. Tento iný pohľad mu umožňuje predovšetkým priama skúsenosť s komunistickou diktatúrou.
Syr
thumb|Francúzsky syr [[brie (syr)|Brie]]
Syr je mliečny výrobok, ktorý obsahuje mliečnu bielkovinu, tuky a ostatné zložky mlieka.
Syr sa vyrába zrážaním mlieka syridlom alebo kyselinou mliečnou. Používa sa mlieko kravské, ovčie, kozie či mlieko iných cicavcov.
Syr sa používa surový, varený, pečený, údený i vysmážaný, konzumuje sa samotný alebo s rôznymi prílohami.
Niektoré druhy syra:
Spotreba
Francúzsko, Island, Fínsko, Dánsko a Nemecko mali najvyššiu priemernú konzumáciu syrov v roku 2014, priemerne 25 kg na osobu. náhľad|Balkánsky syr
Balkánsky syr
Balkánsky syr je druh mäkkého syra s typickou slanou chuťou a bielou farbou, ktorý sa využíva často pri výrobe zeleninových šalátov alebo šopského šalátu. Je napodobenina Gréckeho feta syru a Bulharskej sirene, ktorý bol vyrábaný pôvodne z ovčieho, kozieho a kravského mlieka, ale súčasné typy predávané v strednej Európe sú vyrábané z kravského mlieka. Skladá sa z 40 až 45 % tuku.
Hitači (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Hitači Provincia Hitači (🇯🇵) bola stará japonská provincia, ktorá hraničila s provinciami Iwaširo, Iwaki, Šimósa a Šimocuke. V súčasnosti jej to prefektúra Ibaraki.
Starobylé provinčné hlavné mesto a kláštor sa nachádzali v blízkosti súčasného mesta Išioka (boli objavené vo vykopávkach), kým hlavná svätyňa bola východnejšie v Kašima. V období Sengoku bola oblasť rozdelená medzi niekoľkých daimjóv, ale hlavné hradné mesto bolo zvyčajne súčasné mesto Mito.
Jodid ortutný
Jodid ortutný (HgI) je anorganická zlúčenina ortute a jódu, ktorá sa vyskytuje vo forme diméru. Je fotosenzitívny a ľahko rozkladá na ortuť a jodid ortutnatý.
Syntéza
Jodid ortutný môže byť pripravený priamym zlúčením ortute a jódu:
Historické použitie
Jodid ortutný, bol veľmi užívanou drogou v 19. storočí, ktorá bola predpisovaná na všetko od akné až po choroby obličiek. Používal sa tiež pri liečbe syfilisu. Jodid ortutný, bol k dispozícii ako voľno predajný liek, ktorý ste si mohli kúpiť, v akejkoľvek lekárni na svete. Najbežnejšou formou predaja, bola zmes z jodidu ortutného, sladkého drievka, glycerínu a marshmallow.
Podávaný orálne, a v nízkych dávkach, spôsobuje jodid ortutný nadmerné slinenie, páchnuci dych, hubovitosť a krvácanie ďasien, a bolesti zubov. Nadmerné používanie alebo predávkovanie spôsobuje fyzickú slabosť, vypadávanie zubov, hemolýzu (nadmerný rozpad červených krviniek) krvi a nekrózy kostí a tkanív v tele. Rané príznaky predávkovania alebo nadmerného užívania sú svalový tras (tremor), chorea a pohybová ataxia. Môže tiež nastať silné krvavé zvracanie a močenie.
Šimósa
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Šimósa Provincia Šimósa bola stará japonská provincia, ktorá sa nachádzala v severnej časti súčasnej prefektúry Čiba na ostrove Honšú. Spolu s provinciou Kazusa sa tiež volali Sóšú. Šimósa hraničila s provinciami Hitači, Kazusa, Kózuke, Musaši a Šimocuke.
Starobylé provinčné hlavné mesto sa nachádzalo v blízkosti modernej Ičikawy, hoci vo feudálnych časoch bolo dôležitejšie centrum Sakura. Šimousa prešla cez rôzne ruky a celá alebo jej časti boli ovládané silnými daimjómi z Musaši alebo Kazusy. thumb|left|Zobrazenie provincie Šimósa od Hirošigeho V ranom období Edo sa provincia Šimousa skladala z týchto lén:
Hippasos z Metapontu
Hippasos z Metapontu (okolo 450 pred Kr.) bol starogrécky matematik, predstaviteľ pytagoreizmu.
Hippasos objavil nesúmerateľnosť úsečiek, čím otriasol univerzálnou aritmetikou pytagorovcov a spôsobil tak krízu Pytagorovho obrazu sveta, v ktorom sú prirodzené čísla mierou vecí. Systém pytagorovskej matematiky, ktorý sa zakladá na štúdiu celých čísel, sa stal po Hippasovom objave ( iracionálnych čísel) neudržateľným. Veličiny ako strana a uhlopriečka štvorca boli pravdepodobne prvé, o ktorých sa ukázalo, že sú nesúmerateľné. Sú geometrické, ale aritmeticky ich nemožno vyjadriť pomocu celých čísel. Problém vyriešil už v 4. storočí pred Kr. Eudoxos z Knidu svojou teóriou o proporciách.
Krymská vojna
Krymská vojna je spolu s americkou občianskou vojnou niekedy považovaná za prvú modernú vojnu, počas ktorej technické novinky výrazne ovplyvnili chod bojových operácií.
Príčiny
Vojnu vyvolal vpád ruských vojsk na územie dnešného Rumunska, Moldavska a Valašska v júli 1853, ktoré v tom čase patrilo Osmanskej ríši. Rusko sa snažilo posilniť svoje mocenské pozície na Balkáne na úkor Turkov. To nevyhovovalo ostatným veľmociam, hlavne Spojenému kráľovstvu a Francúzsku.
Po napadnutí svojho územia vypovedala Osmanská ríša v októbri 1853 Rusku vojnu. Británia a Francúzsko vyslali na ochranu Istanbulu svoje vojnové lode. Turci porazili Rusov pri rumunskom meste Oltenita, Rusom sa však podarilo zničiť tureckú flotilu pri Sinope.
Začiatkom roku 1854 vplávali do Čierneho mora vojnové lode Spojeného kráľovstva a Francúzska na ochranu osmanského loďstva. Ruské jednotky zaútočili na osmanské vojsko v Bulharsku.
Útok na Krym
náhľad|vľavo|Útok britského jazdectva na Balaklavu
28. marca 1854 vypovedali vojnu Rusku Spojené kráľovstvo a Francúzsko. Spojenci sa 13. marca vylodili na západnom Kryme s asi 55 000 mužmi, severne od mesta Sevastopoľ. Pri rieke Alma sa im 21. septembra 1854 podarilo zvíťaziť nad Rusmi (okolo 4 000 mŕtvych Rusov a 2000 mŕtvych spojencov). Nakoniec sa spojeneckej armáde podarilo 4. októbra obkľúčiť Sevastopoľ, ktorý bol pevnosťou a dôležitou námornou základňou ruského námorníctva. 25. októbra sa Rusi neúspešne pokúsili prelomiť obkľúčenie v časti britského sektoru, neďaleko od prístavného mestečka Balaklava. Následný protiútok britskej ľahkej kavalérie skončil masakrom vďaka ruskej krížovej delostreleckej paľbe. Začala sa zákopová vojna, ktorá predznamenala spôsob boja na frontoch 1. svetovej vojny. 5. novembra nevyšiel Rusom pokus o vrazenie klinu medzi spojenecké vojská pri Inkermane. Porážka si vyžiadala 12 000 mŕtvych. Spojenci stratili viac ako 4 000 mužov.
V januári 1855 vypovedalo vojnu Rusku aj Sardínske kráľovstvo. Jeho premiér gróf C. Cavour vyslal na Krym vojsko. Spojenci sa 7. júna pokúsili útokom dobyť Sevastopoľ, ale nepodarilo sa im to ani za cenu 7 000 mŕtvych a ranených. Straty Rusov boli ešte vyššie. Druhý pokus o desať dní neskôr bol takisto neúspešný. 16. augusta sa neúspechom skončil pokus Rusov o prelomenie obliehania. Výsledkom bolo viac ako 8 000 mŕtvych. Obrancovia Sevastopoľa boli v ťažkej situácii a 8. septembra 1855 kapitulovali.
Výsledok
30. marca 1856 bola v Paríži podpísaná mierová zmluva. Podpísali ju Rusko, Osmanská ríša, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Sardínske kráľovstvo (Piemont), Rakúsko a Prusko. Boli obnovené predvojnové hranice medzi Ruskom a Tureckom a Turci museli súhlasiť s demilitarizáciou Čierneho mora a dolného toku Dunaja. K Moldavsku bola pripojená južná Besarábia a došlo k medzinárodnému uznaniu autonómie Moldavska a Valašska pod formálnou tureckou zvrchovanosťou.
Neschopnosť spojencov poraziť za krátky čas ruskú armádu, ktorá bola technicky zaostalejšia, súvisela okrem nepochopenia nového druhu vojny spojeneckým velením s neschopnosťou a niekedy aj nemožnosťou využiť vlastnú technologickú a vojenskú prevahu. Svoju úlohu zohrávala tiež dĺžka zásobovacích línií armád bojujúcich na Kryme. Samozrejme aj húževnatosť ruských vojakov brániacich sa na svojom území a ich dokonalá znalosť terénu spolu so systémom opevnení okolo Sevastopoľa prispeli k tomu, že ruská armáda dokázala tak dlho odolávať. Krymská vojna sa stala prvou vojnou, o ktorej aktuálnom vývoji sa čitatelia dozvedali vďaka telegrafu a fotografii (spojeneckých vojakov a miesta bojov fotografoval najmä Angličan Roger Fenton). Utrpenie vojakov na bojisku sa prostredníctvom fotografie a telegrafie dostalo na stránky novín a prinášalo čitateľom aktuálne informácie o dianí na bojisku.
Uzeničky
Uzeničky sú obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 127 obyvateľov, z toho 66 mužov a 61 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,2 roka (muži 43,5 roka, ženy 49,2 roka).
Hildegarda z Bingenu
V Katolíckej cirkvi je považovaná za svätú neformálne už od jej smrti. Koncom 16. storočia bola zapísaná do oficiálneho zoznamu svätých. 10. mája 2012 pápež Benedikt XVI. rozšíril liturgický kult úcty svätej Hildegardy na celú Cirkev; pristúpil k tzv. ekvivalentnej kanonizácii, kedy sa neskúma život osoby, ani sa za svätú nevyhlasuje v slávnostnom akte; osoba sa vyhlási za svätú na základe stáročného kultu.
Život
Hildegarda z Bingenu sa narodila ako desiate dieťa urodzenej nemeckej rodiny. V detstve ju rodičia dali do opatery Jutty zo Sponheimu, ktorá spolu s niekoľkými ženami žila pustovníckym životom v blízkosti mužského benediktínskeho kláštora Disibodenberg pri Staudernheime. Po Juttinej smrti prebrala Hildegarda von Bingen vedenie medzitým stále sa rozrastajúceho spoločenstva pobožných žien a neskôr sa s nimi presťahovala do Rupertsbergu pri Bingene, kde v roku 1147 založila kláštor. Hildegarda z Bingenu je autorkou niekoľkých prác, v ktorých sa okrem svojich náboženských vízií, zaoberala i tematikou prírodnej histórie, liečiteľských účinkov prírodných objektov, otázkami krásy i sexuality v korelácii s detskými dispozíciami. Okrem toho je autorkou básní a textov spievaných ženskými hlasmi ako gregoriánsky chorál. Tie sú zhrnuté v diele Symphonia armoniae celestium revelationum (Symfónia harmónie nebeských zjavení). 77 básní tvorí ucelený liturgický cyklus pre špecifické cirkevné sviatky.
Prírodné vedy a liečiteľstvo
Mimo kresťanskú problematiku je Hildegarda známa ako liečiteľka a na vtedajšiu dobu veľmi dobrá znalkyňa prírody. Zachovali sa jej popisy rastlín, zvierat, kameňov a liečenie stravou, drahými kameňmi, či bylinkami. V jej spôsobe liečenia však mal výrazné miesto predovšetkým vždy jej vzťah k Bohu, čo je v mnohých nekresťanských knihách o liečení Hildegardy buď často úplne zabudnuté, alebo výrazne skreslené. Jej liečiteľské znalosti sa neopierajú len o jej znalosti prírodných vied, ale aj zážitky z jej zjavení.
Niekedy je však v jej spisoch o liečení možné nájsť predpisy, ktoré by sme dnes mohli nazvať poverami. Jedno z viacerých vysvetlení je to, že jej spisy ktoré dnes máme k dispozícii nie sú originálne rukopisy, ale neskoršie opisy a tiež i preto s istou pravdepodobnosťou ide o určité neskoršie kompilácie jednak Hildegardiných originálnych textov, tak aj textov iných autorov – okrem iného i antických, arabských a pod. – ako bývalo vo vtedajšej dobe zvykom. Napísala aj štúdiu o blchách a všiach, ktoré spôsobovali problémy u pacientov, ktorých liečila v nemocnici pre chudobných v nemeckom meste Bingen.
Hildegarda je tiež dnes považovaná za prvú spisovateľsky činnú nemeckú lekárku a zakladateľku vedeckej prírodovedy i entomológie v Nemecku.
Vyobrazenie Hildegardy z Bingenu v Dobšinej
Zaujímavosťou je, že kult Hildegardy z Bingenu je doložený aj na území Slovenska, a to v Dobšinej. Pre reštaurátorov a pamiatkárov bolo veľkým prekvapením, keď našli pri odkrývaní fresiek v dnešnom evanjelickom gotickom kostole v Dobšinej fresku svätice, ktorú sprvu nevedeli identifikovať. Zistilo sa, že ide o Hildegardu z Bingenu. Tento kult sem priniesli nemeckí baníci zo Saska, ktorí kolonizovali Dobšinú. V rámci Slovenska je toto vyobrazenie unikátne.
International Sydney
Sydney International (v minulosti aj Medibank International či Apia International Sydney) je profesionálny tenisový turnaj v Sydney, Austrália, každoročne usporiadaný na kurtoch s tvrdým povrchom v Sydney Olympic Park Tennis Centre v Homebush. Je súčasťou mužského okruhu ATP Tour a ženského okruhu WTA, muži aj ženy hrajú v rovnakom termíne.
Otvorené majstrovstvá Nového Južného Walesu sa po prvýkrát konali v roku 1885, je to druhý najstarší tenisový turnaj na svete po Wimbledone. Pravidelne sa hrá od roku 1935. Hlavným sponzorom je Medibank, rozpočet 484 750 USD pre mužov a 600 000 USD pre ženy.
Aktuálnymi víťazmi sú:
Rallye Dakar 2014
Vytrvalostné preteky začali 5. januára v argentínskom meste Rosario a skončili 18. januára v čilskom Valparaíso. Súťažili jazdci motocyklov, štvorkoliek, automobilov a kamiónov, pre ktorých organizátori pripravili 13 náročných etáp.
Výsledky slovenských účastníkov
Slovensko v tomto ročníku reprezentovali:
Pozn.: * poradie po penalizácii