cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atómový vlak
Dej
Spoločnosť na likvidáciu odpadov má transportovať ruskú jadrovú bombu, ale zamestnanec spoločnosti sa snaží ušetriť peniaze tým, že bombu ukryje do nákladného vlaku. Tento vlak je navyše naložený nebezpečnými chemikáliami, vrátane kovového sodíka, ktorý sa spontánne vznieti pri kontakte s vodou. Vlaku počas cesty zlyhajú brzdy a neriadene sa rúti do Denveru. John Seger (Rob Lowe), vyšetrovateľ NTSB sa dostane do vlaku, a za pomoci železničiarov sa snaží rôznymi spôsobmi vlak zastaviť. Skúša niekoľko nápadov: spojiť lokomotívu, ktorá ich nasleduje, so služobným vozňom (spojovacie zariadenie na vozni sa však poškodí); pokúsi sa aj o vykoľajenie vlaku (čo by však pri vznietení chemikálií spôsobilo katastrofu), pri ktorom sa vrtuľník tesne vyhýba stretu s vlakom; nakoniec sa pokúsi o ručnú aktiváciu bŕzd (údermi do motorového mechanizmu veľkým kľúčom). Rušňovodič lokomotívy, ktorá vlak nasleduje, nevie že vlak spomaľuje a v rýchlosti narazí do posledného vozňa, ktorý úplne zničí. Tento náraz nanešťastie uvoľní brzdy, čo zapríčiní opätovné zrýchlenie vlaku. Medzitým sa obyvatelia Denveru snažia opustiť mesto. John Seger si uvedomí, že už neexistuje spôsob ako vlak zastaviť, tak spolu s mechanikom z neho vyskakujú.
Vlak sa nakoniec vykoľají a začne horieť. V zničenej súprave prebieha hľadanie bomby a hasiči sa zároveň snažia uhasiť požiar. Nesprávne pochopenie rádiového volania posádkou vrtuľníka spôsobí, že ten vodu vyleje priamo na vrak vozňa s kovovým sodíkom. Voda po kontakte s ním spôsobí ničivú explóziu, ktorá následne zapríčiní výbuch jadrovej bomby. Výbuch spôsobí vážne škody v Denveri a vytvorí elektromagnetický impulz, ktorý zničí akúkoľvek elektroniku v širokom okolí.
Zimné rozprávky
Zimné rozprávky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody mrázika Mrazulíka. Seriál bol vyrobený v roku 1974. Nakreslili ho Václav Dobrovolný a Jan Dudešek, ktorý bol aj jeho režisérom.
Eurybatos
Eurybatos (Eurybatos) môže byť:
Milan
Milan môže byť:
Anthony O’Connell
V roku 2002 sa priznal, že od 70. rokov 20. storočia mal sexuálny vzťah s Christoferom Dixonom, ktorý bol pôvodne študentom seminára. Dixon vypovedal, že vzťah trval do 90. rokov.
Gerty Coriová
Mladosť a štúdie
Gerty Theresa Radnitz sa narodila ako najstaršia z troch dcér v pražskej židovskej rodine chemika a riaditeľa cukrovaru Otta Radnitza a jeho manželky Marthy rod. Neustadtl na Petrskej ulici č.p. 25/1168 (teraz č. 29). Do svojich 10 rokov mala domácu učiteľku, v rokoch 19061912 navštevovala pražské dievčenské lýceum a po ďalšom cielenom samoštúdiu zložila v roku 1914 maturitnú skúšku na reálnom gymnáziu v Děčíne. V tom istom roku bola prijatá na štúdium medicíny na nemeckej Karlo-Ferdinandovej univerzite v Prahe, ktoré úspešne absolvovala v roku 1920.
Anthony O’Connell
O’Connell sa priznal potom, ako sa na neho Dixon obrátil so sťažnosťou, že bol zneužitý dvomi inými kňazmi. Kontakt O'Connella s Dixonom bol označený za sexuálne zneužitie a Dixon získal mimosúdne odškodnenie vo výške 125.000 $. O’Connell 8. marca 2002 odstúpil z funkcie.
Gerty Coriová
Mladosť a štúdie
Na univerzite sa zoznámila so študentom Carlom Ferdinandom Cori, ktorý v tom istom roku tiež promoval v odbore medicíny; už počas štúdia spolupracovali na výskumoch a čiastkové výsledky publikovali. Obaja ešte v tom istom roku odišli z Česko-Slovenska do Viedne, kde (proti vôli svojich rodičov) v auguste 1920 uzavreli manželstvo.
Anthony O’Connell
O’Connell bol v roku 1988 menovaný za prvého biskupa katolíckej diecézy v Knoxville a v roku 1998 poverený vedením diecézy v Palm Beach, kde mal pomôcť diecéze, aby sa spamätala po tom, ako sa jeho predchodca biskup Joseph Keith Symons priznal, že počas svojej kariéry pohlavne zneužíval päť chlapcov.
Gerty Coriová
Prax a vedecká práca
thumb|left|Manželia Coriovci v laboratóriu (USA) Od roku 1921 pracovala ako lekárka na pediatrii v Karolíninej detskej nemocnici vo Viedni pod vedením profesora W. Knoepfelmachera. Vo svojom výskume sa okrem iného zamerala na štítnu žľazu, pričom niektoré jej klinickej výskumnej práce boli zverejnené. Manžel Carl pracoval ako farmakológ na univerzitách vo Viedni a Grazi. V roku 1922, ako pre nedobré existenčné a pracovné podmienky vo Viedni, tak aj pre svoje veľmi malé šance na získanie miesta na vysokých školách v Európe, najmä s ohľadom na Gertin židovský pôvod, sa rozhodli obaja pre odchod do USA.
V USA
Od roku 1922 pracovala (rovnako ako jej manžel Carl) do roku 1925 ako výskumná pracovníčka v Štátnom ústave pre výskum zhubných chorôb v meste Buffalo na oddelení patológie, v rokoch 19251931 potom na oddelení biochémie. V Buffale vydala svoju prvú publikáciu (1923), v ktorej pokračovala vo svojom predošlom záujme o výskum pôsobenia hormónov štítnej žľazy; nasleduje (1923 a 1924) jej séria štyroch dokumentov o vplyve röntgenového žiarenia na kožu a na metabolizmus telesných orgánov. V roku 1928 získali obaja manželia štátne občianstvo USA. V rokoch 1938 a 1939 posunuli dôraz svojej práce smerom k enzymológii. Svedčí o tom aj 10 publikovaných prác, z toho 7 Gertiných (2 Carla a 1 S. Colowicka). Svoju poslednú prácu-recenziu na choroby glykogénu publikovala v roku 1957.
Z Buffala odišli Coriovci v roku 1931 do St. Louis, kde Gerty pôsobila na Washington University School of Medicine najprv ako profesorka farmakológie a od roku 1947 ako profesorka biochémie. Ako vedkyňa bola vo svojej práci vždy vynikajúca experimentátorka a analytička.
Manželia Coriovci objavili v roku 1936 priebeh katalytickej glykogénu, ktorý bol pomenovaný po nich ako Coriho cyklus. V odbornom lekárskom názvosloví sa všeobecne používajú pojmy Cori ester – glukózo-1-fosfát; pojmom „Cori disease“ sa označujú jednotlivé poruchy v metabolizme glykogénu. Gerta Coriová tiež objavila (1950) podstatu chorôb zo ukladania glykogénu.
Ocenenia
thumb|Pamätná tabuľa Gerty Cori, odhalená v r. 2000
GoPro
GoPro, Inc. je americká firma vyrábajúca odolné videokamery určené pre extrémnych športovcov.
História
Spoločnosť založil Nick Woodman v roku 2002, k založeniu ho inšpiroval surferský výlet v Austrálii, keď nemal možnosť zachytiť najlepšie momenty na vode, keďže amatérske fotoaparáty mu nepostačovali.
Prvý model prišiel na trh v roku 2004, volal sa GoPro HERO 35mm, zariadenie zaznamenávalo obraz na kinofilm Kodak 400 a umožňovalo zachytenie 24 snímkov. Rozmery boli 64 x 74 mm, váha 200 g. Zaznamenávanie videa nebolo možné.
GoPro HERO 35mm
Prvý model bol dostupný v apríli 2005 s rozmermi 64x76mm a váhou 200 gramov. Kamera používala analógovú filmovú surovinu, umožňovala len fotenie. Jedna rolka filmu Kodak 400 umožňovala 24 snímkov.
Digital Hero
Zariadenie bolo uvedené na trh v roku 2006, zariadenie podporovalo VGA rozlíšenie pre fotografie a QVGA pre video s 10 fps a obmedzením len na 10 sekúnd videa. Kamera Digital Hero 1 mala len 32 MB pamäte bez možnosti rozšírenia SD kartou.
Digital HERO 5
Zariadenie bolo uvedené v roku 2008, umožňovalo 5 megapixelové fotografie a video o rozlíšení 512x384. To znamená, že kamera až dotohto obdobia nepodporovala ani rozlíšene nodrmy PAL alebo NTSC. Kamera bola napájaná z batérii typu AAA, obsahovala 16 MB intenej pamäte a podporovala rozšírenie v podobe SD karty. Objavuje sa upevnenie kompatibilné aj s dnešnými kamerami.
Digital HERO Wide
Prvá GoPro kamera podporujúca plné PAL alebo NTSC rozlíšenie.
HD HERO
Prvá GoPro kamera natáčajúca v natívnom FullHD rozlíšení 1080p, s 5 Mpix senzorom.
HD HERO 2
Kamera bola predstavená 24. 10. 2011, obsahovala snímač s rozlíšením 11 Mpix, podporu snímania za zlých svetelných podmienok a dokázala zaznamenať až 120 fps. Predávala sa s tromi rôznymi balíčkami príslušenstva pre Outdoor, motorsport a pre surferov.
HERO 3
Línia bola uvedená koncom roku 2012, predávala sa v troch rôznych prevedeniach: black, silver a white. Líšili sa vybavením a technickými parametrami.
Dohovor Organizácie Spojených národov o morskom práve
400px|náhľad|{{legend|#007f00|ratifikovali}} {{legend|#00ff00|podpísali, ale neratifikovali}}{{legend|#C0C0C0|nepodpísali}} Dohovor Organizácie Spojených národov o morskom práve (, skracované ako UNCLOS) je medzinárodná zmluva, ktorá vznikla na tretej konferencii OSN o morskom práve (UNCLOS III), ktorá sa konala v rokoch 1973 – 1982. Zmluva bola podpísaná 10. decembra 1982 v jamajskom Montego Bay. Nahradila štyri dohody z roku 1958, pričom do platnosti vstúpila po ratifikácii 60. krajinou - Guyanou - 16. novembra 1994. Pre Slovensko nadobudla platnosť 7. júna 1996. Dohovor vynucuje Medzinárodný tribunál pre morské právo so sídlom v Hamburgu.
K októbru 2012 sa pridalo k Dohovoru 164 krajín a Európska únia. Spojené štáty americké napriek angažovanosti pri vytváraní Dohovoru a podpísaní Dohody o implementácii v roku 1994 nepodpísali samotný Dohovor. 16. júla 2012 v americkom senáte 34 republikánskych senátorov vyhlásilo, že ratifikáciu neodsúhlasia. Keďže v 100-člennom senáte by bolo treba 2/3 hlasov (aspoň 67 senátorov) na ratifikáciu, prerokúvanie zmluvy bolo zavrhnuté.
Nie je jasné, do akej miery Dohovor kodifikuje medzinárodné obyčajové právo.
Historické pozadie
Dohovor reagoval na otázky, ktoré sa začali objavovať už od začiatku 20. storočia, keď niektoré krajiny dali najavo želanie rozšíriť nároky o nerastné bohatstvo, ochrániť svoje zdroje rýb a vytvoriť prostriedky na vynucovanie kontrol zameraných na znečistenie. Krátko po 2. svetovej vojne Egypt, Etiópia, Saudská Arábia, Líbya, Venezuela a niektoré východoeurópske krajiny vzniesli nároky na 12-míľ pobrežných vôd, namiesto tradičnej 3-míľovej hranice. V roku 1967 už len 25 krajín používalo 3-míľovú hranicu, kým 66 krajín 12-míľovú a osem štátov 200-míľovú hranicu.
Hirics
Hirics je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Sellyskom okrese.
Má rozlohu 1468 ha a žije tu 246 obyvateľov (2007).
Paul Shanley
Paul Shanley (* 25. január 1931 – † 28. október 2020) bol rímskokatolícky kňaz v bostonskej arcidiecéze. V roku 2005 bol odsúdený za znásilnenie neplnoletého na 12 až 15 rokov väzenia a zbavený kňazskej funkcie.
Dóžov palác (Janov)
Dóžov palác (tal. Palazzo Ducale) je významná historická budova v talianskom meste Janov. V časoch Janovskej republiky bol sídlom janovského dóžu. Dnes je budova múzeom, jedným z najvýznamnejších múzeí ligúrskej metropoly. Nachádza sa v centre meste, s dvomi rozdielnymi vchodmi a fasádami, hlavnou na námestí Piazza Matteotti a druhou na Piazza De Ferrari.
Prvé časti paláca boli postavené medzi rokmi 1251 and 1275, počas rozkvetu Janovskej republiky, kým Torre Grimaldina (známa aj ako „Torre del Popolo“) bola dokončená v roku 1539.
Dóžov palác bol zrekonštruovaný v roku 1992, pri príležitosti osláv 500. výročia objavenia Ameriky Krištofom Kolumbom. V roku 2001 sa tu konal samit G8, ktorému predsedal vtedajší premiér Silvio Berlusconi.
Souillé
Souillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ďurský potok
Ďurský potok je potok vo východnej časti Podunajskej pahorkatiny, na území okresu Levice. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 7,7 km a je tokom III. rádu.
Vzniká v Hronskej pahorkatine pri obci Veľký Ďur, ktorou preteká, dvakrát sa stáča a napája Ďurský rybník. Potom tečie na západ cez obec Kalná nad Hronom a južne od obce sa v nadmorskej výške 153,8 m n. m. vlieva do Hrona.
Mora (priezvisko)
Mora je priezvisko, vyskytujúce sa aj na Slovensku, pričom najčastejšie je v Banskej Bystrici (časť Kráľová) a v obci Valaská (okres Brezno). V Česku je najrozšírenejšie v meste Příbram a v Prahe.
Známi nositelia
Pozri v článku Mora.
Valónsky Brabant
Valónsky Brabant alebo Valónske Brabantsko je provincia v Belgicku. Hlavné mesto je Wavre.
Erik Jendrišek
Erik Jendrišek (* 26. október 1986, Trstená) je slovenský futbalista, hráva na pozícii útočníka.
V súčasnosti (august 2023) je hráčom slovenského prvoligového klubu MFK Tatran Liptovský Mikuláš, kde prestúpil z AS Trenčín. Jeho prednosťou je rýchlosť a technická vybavenosť.
Reprezentácia
V reprezentácii odohral svoj prvý zápas v kvalifikačnom zápase o postup na Majstrovstvá sveta 2010 11. októbra 2008 proti San Marínu.
Reprezentačné góly
Góly Erika Jendriška za A-mužstvo Slovenska <references group="p." />
Akanthos zo Sparty
Akanthos (Akanthos) bol v roku 720 pred Kr. víťaz olympijských hier v diaulu a dolichu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dolné Lefantovce
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dolné Lefantovce v okrese Nitra.
Akanthos zo Sparty
Akanthos zo Sparty zvíťazil na 15. starovekých olympijských hrách v dvoch bežeckých disciplínach, v diaulu (behu na dve stadiá) a dolichu (behu na dlhú trať), novozavedenej bežeckej disciplíne. Víťazom behu na jedno stadion sa stal Orsippos z Megary. Boli to prví muži, ktorí na olympijských hrách bežali nahí. Podľa antického autora Thukydida atléti na predchádzajúcich olympijských hrách pretekali s páskou okolo ohanbia, a potom sa s tým prestalo. Pripomína, že niektorí barbari, predovšetkým Aziati, pri zápasení a boxe majú také pásky ešte aj za jeho čias a aj to, že starí Gréci mali kedysi veľa spoločného s barbarmi.
Bourg-Saint-Andéol (kantón)
Bourg-Saint-Andéol je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z deviatich obcí.
Starý most
Starý most môže byť:
SPP
SPP môže byť:
Filipek (priezvisko)
Filipek je slovenské a české priezvisko, odvodené od mena Filip. Slovenský ženský variant je Filipeková alebo Filipková. Na Slovensku je najčastejšie v Považskej Bystrici, obciach Dunajov (okres Čadca) a Modrová (okres Nové Mesto nad Váhom). V Česku je najčastejšie v mestách Třinec, Ostrava a Havířov.
Známi nositelia
Pozri v článku Filipek.
Ján Havlík
Služobník boží Ján Havlík (* 12. február 1928, Dubovce – † 27. december 1965) bol slovenský rehoľník, člen rádu lazaristov. Začiatkom 50. rokov bol vo vykonštruovanom procese odsúdený na desaťročný trest odňatia slobody, v ďalšom procese mu bol vymeraný ešte rok navyše. Fyzické trýznenie vo vyšetrovacej väzbe a kruté podmienky vo väzení pri práci v uránových baniach v okolí Jáchymova mu zničili zdravie. Zomrel vo veku 37 rokov.
V júni 2013 sa začal proces jeho blahorečenia. Diecézna fáza procesu blahorečenia sa skončila 24. februára 2018 v Kostole sv. Vincenta de Paul v Bratislave.
Životopis
Ján Havlík sa narodil ako najstarší zo štyroch detí. Rodina bola veľmi chudobná. Jeho rodičia boli veriaci ľudia, ovplyvnila ho aj jeho teta Angela, ktorá bola rehoľníčkou. Janko chodil osem kilometrov pešo do školy v Holíči.
V roku 1943 sa v Banskej Bystrici stal žiakom apoštolskej školy Misijnej spoločnosti sv. Vincenta z Pauly. Pri povstaní v auguste 1944 boli žiaci najprv premiestnení do Trnavy, potom odišli domov. Po skončení vojny sa Janko vrátil do Banskej Bystrice, aby dokončil štúdium. V máji 1949 zložil maturitu.
O rok neskôr, v máji 1950, bol Havlík spolu s ostatnými novicmi násilne odvezený z apoštolskej školy do „preškoľovacieho ústavu“ v obci Kostolná. Nasledovali nútené práce pri stavbe Priehrady mládeže v Nosiciach, kde musel zostať do augusta 1950. Našiel si potom podnájom v Nitre a popri zamestnaní pokračoval v štúdiu teológie.
Dňa 29. októbra 1951 vtrhli do podnájmu ozbrojené sily ŠtB, Havlík a jeho spolubývajúci boli zatknutí. Vo vyšetrovacej väzbe, kde bol podrobený mučeniu, zostal 15 mesiacov. Vo februári 1953 bol v Nitre v rámci procesu Štefan Krištín a spol. odsúdený za vlastizradu na 10 rokov väzenia. Bol prevezený do pracovného tábora Rovnosť pri Jáchymove, kde pracoval v uránových baniach.
V závere leta 1958 bol obžalovaný druhýkrát pre misijnú službu spoluväzňom. Čakala ho vyšetrovacia väzba v Ruzyni. Pri súdnom procese mu trest bol navýšený o ďalší rok. Jeho zdravotný stav bol však už v roku 1960 natoľko zlý, že musel byť prevezený do väzenskej nemocnice vo Valdiciach. Po niekoľkých mesiacoch bol premiestnený do väzenskej nemocnice v Ilave. V októbri 1962 bol síce prepustený na slobodu, ale s podlomeným zdravím, na ktorom sa vážne podpísalo fyzické trápenie i psychické stresy.
Nový most
Nový most môže byť:
Mons-en-Laonnois
Mons-en-Laonnois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Ján Havlík
Životopis
Zomrel na Vianoce v roku 1965 vo veku 37 rokov.
Mons-en-Laonnois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slnečná architektúra
Slnečná architektúra alebo solárna architektúra je architektúra, ktorá obsahuje znaky na získanie výhod s pasívnej slnečnej energie, denného osvetlenia alebo aktívnej slnečnej energie. Niektoré metódy solárnej architektúry sa datujú už tisícky rokov dozadu. V súčasnosti je veľký rozvoj technológii týkajúcich sa solárnej architektúry, zahŕňajúc napríklad solárne kolektory a solárne moduly. Tieto technológie spolu s pasívnym získavaním slnečnej energie, zabezpečeným vhodnou orientáciu budovy a technológiami ako sú napríklad Trombeho stena sú základom navrhovania slnečnej architektúry.
Trenton
Trenton môže byť:
Orlie pierko (rozlišovacia stránka)
Orlie pierko môže byť:
Valašské Klobouky
Valašské Klobouky sú mesto v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 5 042 obyvateľov, z toho 2 457 mužov a 2 585 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,2 roka (muži 38,1 roka, ženy 42,3 roka).
Baláž
Baláž môže byť:
Hobol
Hobol je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 1827 ha a žije tu 1008 obyvateľov (2007).
Plaz
Plaz môže byť:
Vták
Vták môže byť:
Polárka
thumb|right|Poloha Polárky
Názvy
Slovenské názvy: v súčasnosti: Polárka, staršie Severka , zriedkavo alebo staršie: Polárna hviezda (polárna hviezda)  , zriedkavo alebo staršie: Severná hviezda (severná hviezda). Slovensko-latinský názov je: alfa Ursae Minoris (Alfa Ursae minoris ) [v latinčine sa píše alpha nie alfa].
Odborné názvy:
Latinské názvy:
Starogrécke názvy:
Názvy jednotlivých častí
Polárka je trojhviezda, ktorej každý člen má vlastné označenie: dvojhviezda, t.j. hlavná hviezda, sa volá Polárka A (t.j. hviezdy Polárka Aa a Polárka Ab) a jej sprievodca sa volá Polárka B. Staršie sa mylne uvádzalo, že Polárka je päťnásobná hviezda a jej jednotlivé hviezdy sa označovali: Polárka A (Polárka Aa, Polárka Ab), Polárka B, Polárka C a Polárka D.
Poloha na oblohe
Hoci Shakespeare napísal “Som nemenný ako severná hviezda”, Polárka nebude vždy polárnou hviezdou. Je to v dôsledku precesie (pohybu rotujúceho telesa tak, že jeho os opisuje kužeľ). Iné hviezdy taktiež boli polárnymi hviezdami v minulosti a znova budú v budúcnosti, ako napríklad hviezdy Thuban a Vega. V dôsledku toho sa Polárka v blízkej budúcnosti stane ešte presnejšou polárnou hviezdou. Predpoklad je, že v roku 2100 Polárka dosiahne minimálnu odchýlku od severného svetového pólu, a to pol stupňa.
Je ľahké nájsť Polárku nasledovaním priamky, ktorá je načrtnutá Merakom a Dubhe (β a α Ursa Majoris, taktiež známych ako ukazovatele), hviezdami na konci Veľkého voza. Taktiež sa dá nájsť nasledovaním stredového bodu súhvezdia Kasiopeja v tvare W.
Neexistuje žiadna pravá hviezda južného pólu. Hviezda viditeľná voľným okom, ktorá je najbližšie južnému pólu, je nejasná hviezda Sigma Octantis, taktiež známa ako Polaris Australis. Avšak jasný Južný kríž (Crux) ukazuje smer k južnému pólu.
Fyzikálne vlastnosti
Polárka je trojhviezda (pozri vyššie). Voľným okom vidíme len najväčšieho a najjasnejšieho člena trojice – žltého nadobra (Polárka A). Má miliónkrát väčší objem ako Slnko a žiarivosť 5 000 Sĺnk. Jej absolútna magnitúda je -5,1. Keby sme Slnko umiestnili do takej vzdialenosti, ako Polárka, nevideli by sme ho ani ďalekohľadom.
Je to pulzujúca premenná hviezda, cefeida. Jasnosť slabo kolíše s periódou 3,97 dňa. Zmeny jasnosti sú však príliš malé na to, aby sa dali pozorovať voľným okom. Amplitúda pulzov sa v posledných rokoch stále zmenšovala a bolo možné ich zistiť len fotometrom. Okolo hlavnej zložky obieha v tesnej blízkosti slabý sprievodca. Nedá sa v ďalekohľade vidieť oddelene, ale prejavuje sa posunom čiar v spektre Polárky. Hlavná zložka (označená A) je teda spektroskopická dvojhviezda zložená z cefeidy a spektroskopického sprievodcu. Vo veľkej vzdialenosti obiehajú hlavnú zložku ďalší traja sprievodcovia B, C, D, ktorí sú dostatočne vzdialení, aby ich pozemské ďalekohľady rozlíšili. Zložka B je hviezda hlavnej postupnosti spektrálnej triedy F3 V jasná 8,8 mag. Dá sa vidieť pomocou menšieho amatérskeho ďalekohľadu (aspoň 7,5 cm) vo vzdialenosti 18“ od hlavnej zložky. Je to pravdepodobne len optická dvojhviezda. Silným ďalekohľadom je možné uvidieť dve slabšie zložky, C (13 mag, vzdialenosť 43“) a D (12 mag, vzdialenú 83“). Celá sústava je vo vzdialenosti 432 ly a približuje sa k nám rýchlosťou 17 km/s. Polárka je tiež členom málo známeho asterizmu Snubný prsteň, v ktorom predstavuje diamant. Zvyšné hviezdy asterizmu ležia južne od nej a majú jasnosť 7-8 magnitúd.
História pozorovaní
Sláva Polárky ako severnej hviezdy bola na základe klamlivej domnienky, že je to najjasnejšia hviezda na oblohe. Hoci je Polárka pomerne jasná a nápadná hviezda v dôsledku, že v jej blízkosti nie je žiadna iná jasná hviezda, je to v skutočnosti 48. najjasnejšia hviezda. Najjasnejšia hviezda na oblohe (okrem Slnka) je Sírius. Najnovší výskum publikovaný v Science tvrdí, že Polárka je dnes 2,5-krát jasnejšia, ako keď ju katalogizoval Ptolemaios. Astronóm Edward Guinan toto považuje za obdivuhodnú zmenu a vyjadril sa „Ak sú skutočné, tak tieto zmeny sú 100-krát väčšie ako tie, ktoré boli predpovedané teóriou o hviezdnej evolúcii.“
V roku 2005 Hubblov vesmírny ďalekohľad zachytil prvý záber kozmického objektu, o ktorého existencii sa už predtým vedelo, ale nikdy doteraz sa nepodarilo získať jeho snímku - malého spoločníka hviezd, čo znamená, že Polárka je dvojhviezda. Neskôr sa zistilo, že Polárka má dokonca dvoch sprievodcov, je to teda dokonca trojhviezda.
Chomérac (kantón)
Chomérac je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z ôsmich obcí.
Méreau
Méreau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Kurland
Kurland môže byť:
Homorúd
Homorúd je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Moháčskom okrese.
Má rozlohu 4473 ha a žije tu 619 obyvateľov (2007).
Méreau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Indiánske rozprávky
Indiánske rozprávky alebo aj Orlie Pierko je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody indiánskeho chlapca Orlie Pierko a dievčatka Hviezdička v indiánskom tábore. Seriál bol vyrobený v rokoch 1982 až 1988. Nakreslili ho Karel Zeman a Ľudmila Spálená. Réžiu obstarali Eugen Spálený a Ladislav Vlk.
Filipko (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Filipko.
Horváthertelend
Horváthertelend je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 536 ha a žije tu 76 obyvateľov (2007).
Velký Ořechov
Velký Ořechov je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 754 obyvateľov, z toho 354 mužov a 400 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,1 roka, ženy 40,0 roka).
Národná zoologická záhrada Bojnice
náhľad|Pavilón zebier v ZOO Bojnice náhľad|Karpatský náučný chodník náhľad|Ťava dvojhrbá v ZOO Bojnice Národná zoologická záhrada Bojnice  je najstaršou a najnavštevovanejšou zoologickou záhradou na Slovensku. Pre verejnosť bola otvorená 1. apríla 1955. Jej súčasná rozloha je, z čoho viac ako polovicu tvorí expozičná časť. Areál zoo sa nachádza v rekreačnom prostredí kúpeľného mesta Bojnice. Národná zoo Bojnice je jedinou štátnou zoologickou záhradou na Slovensku, jej zriaďovateľom je Ministerstvo životného prostredia SR. V rámci svojich aktivít vystavuje živé exponáty, chová ohrozené druhy zvierat, výchovne a edukačne vplýva na verejnosť v oblasti životného prostredia a ochrany biodiverzity, spravuje národné záchytné centrum pre zhabané a zaistené živočíchy, odborní pracovníci aktívne spolupracujú s orgánmi CITES, Štátnou ochranou prírody, vysokými školami a množstvom iných odborných organizácií v rámci ochrany prírody a životného prostredia, zabezpečuje trvalú starostlivosť o hendikepované živočíchy v rámci prevádzky rehabilitačnej stanice pre zranené vzácne živočíchy z prírody a v neposlednom rade poskytuje návštevníkom relax a oddych.
Santa Cruz (argentínska provincia)
Santa Cruz je argentínska provincia na juhu krajiny v Patagónii. Na severe hraničí s provinciou Chubut, na západe a na juhu s Čile a na východe s Atlantickým oceánom.
Národná zoologická záhrada Bojnice
Členstvo v odborných organizáciach
Národná zoo Bojnice je riadnym členom vo významných medzinárodných organizáciách: WAZA (Svetová asociácia zoologických záhrad a akvárií), EAZA (Európska asociácia zoologických záhrad a akvárií), UCSZOO (Únia českých a slovenských zoologických záhrad), WAPCA (Združenie pre ochranu západoafrických primátov), EEKMA (Európska asociácia ošetrovateľov a manažérov chovu slonov) IZE (Medzinárodná asociácia zoo vzdelávacích pracovníkov) a Species360 (Medzinárodná databáza zvierat chovaných v zoo).
Podiel na ochrane prírody doma aj v zahraničí
V rámci ochrany európskej fauny Národná zoologická záhrada Bojnice dlhodobo spolupracuje na viacerých projektoch záchrany ohrozených druhov živočíchov na Slovensku ako aj v zahraničí. K najvýznamnejším patrí spolupráca s Tatranským národným parkom pri výskume a imobilizácii kamzíka tatranského (Rupicapra rupicapra tatrica), a veľmi aktívna spolupráca pri výskume rysa karpatského (Lynx lynx carpathicus) na Slovensku. Súčasťou tohto projektu je v poslednom období úspešná rehabilitácia jedincov z prírody a ich následná reintrodukcia. Ďalej je to spolupráca v rámci záchranného programu repatriácie sovy dlhochvostej (Strix uralensis) na Šumavu, pravidelné vypúšťanie odchovaných mláďat plamienky driemavej (Tyto alba) do prírody, alebo chov a spätný návrat jasoňa červenookého (Parnassius apollo) na vybrané lokality v spolupráci so Štátnou ochranou prírody SR.
Národná zoo Bojnice sa podieľa aj na záchrane ohrozených druhov svetovej fauny, podporila napr. reintrodukciu v prírode vyhynutého Bažanta Edwardsovho (Lophura edwardsi) odoslaním dvoch odchovaných jedincov priamo do Vietnamu v spolupráci s pražskou zoo. Významná je tiež dlhoročná podpora činnosti združenia pre ochranu západoafrických primátov – WAPCA (West African Primate Conservation Action) a chov jedného z vlajkových druhov tohto projektu, ktorým je kriticky ohrozený mačiak Rolowayov (Cercopithecus roloway).
Kolekcia zvierat
Národná zoo Bojnice prezentuje jedinečnú kolekciu zvierat z celého sveta vo viac ako 360 druhoch s celkovým počtom viac ako 2700 exemplárov. Je to najväčšia kolekcia zo všetkých slovenských zoo. Približne 260 druhov z tejto kolekcie vystavuje ako jediná zoo na Slovensku, napr. slony africké či antilopy bongo. V rámci chovu vzácnych a ohrozených druhov zvierat je zapojená do chovu 30 druhov zaradených do EEP (európske záchranné programy), 39 druhov zaradených do ESB (európske plemenné knihy) a 14 druhov zaradených do ISB (medzinárodné plemenné knihy).
Vzdelávanie v zoo
Národná zoologická záhrada Bojnice realizuje v rámci svojich základných poslaní aj vzdelávanie a výchovu širokej verejnosti. Výučba sa realizuje v areáli zoo a taktiež v priestoroch Centra environmentálnej výchovy (hovorovo nazývané „Zooškola“). „Zooškola“ bola otvorená ako prvá v Československu a doteraz sa teší veľkej popularite. Ponúka široké spektrum vzdelávacích akcií, výučbových programov od materských škôl až po vysokoškolákov, nevynímajúc seniorov, či skupiny so špecifickými potrebami. Výuka je zameraná na ochranu životného prostredia, biodiverzity, na faunu a flóru celého sveta, ako aj na Slovensku. V „Zooškole“ sa ročne zrealizujú rôzne typy edukačných akcií s vyše 10 tisíc osobami.
Rochemaure (kantón)
Rochemaure je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa zo siedmich obcí.
Danny Thompson
Danny Thompson (* 4. apríl 1939, Teignmouth, Anglicko) je britský kontrabasista.
V prvej polovici šesťdesiatych rokov hral s kapelou Blues Incorporated a v roku 1967 založil skupinu Pentangle, s ktorou hral až do jej rozpadu o šesť rokov neskôr. Tiež spolupracoval s mnohými ďalšími hudobníkmi, medzi ktorých patrí napríklad Nick Drake, Rod Stewart, Kate Bush, Tim Buckley alebo Kevin Ayers. V neskorších rokoch hral aj s gitaristom Richardom Thompsonom (hral napríklad na jeho albumoch Mock Tudor, The Old Kit Bag a Sweet Warrior).
Kvapka (seriál z roku 2001)
Kvapka je slovenský animovaný seriál vyrobený v roku 2001, v štúdiu Interline. Ide o seriál pre detského diváka. O réžiu sa postaral Jaroslav Baran, scenár Bernadetta Šilingerová (zároveň aj autorka pôvodnej knihy), o kameru Ján Magdolén a Otto Geyer.
Obsah
Veselá rozprávka o zvedavej Kvapke a jej dobrodružstvách na ceste do sveta.
Mont-d’Origny
Mont-d’Origny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Filípek (priezvisko)
Filípek je české a slovenské priezvisko, odvodené od mena Filip. Slovenský ženský variant je Filípková, zriedkavo aj Filípeková. Na Slovensku je najrozšírenejšie v Bratislave a na Záhorí, najviac v obciach Borský Mikuláš a Hlboké. V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Uherské Hradiště a Hodonín.
Známi nositelia
Pozri v článku Filípek.
Souligné-Flacé
Souligné-Flacé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Potoky
Potoky môžu byť:
Veselá (okres Zlín)
Veselá je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 814 obyvateľov, z toho 406 mužov a 408 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,4 roka (muži 37,1 roka, ženy 39,7 roka).
Méry-ès-Bois
Méry-ès-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cykasorasty
Cykasorasty (Cycadophyta) sú oddelenie nahosemenných rastlín. Oddelenie obsahuje jednu triedu cykasy (Cycadopsida) a jeden rad cykasotvaré (Cycadales). Rastliny tvarom pripomínajú palmy, sú však príbuzné papradiam, od ktorých sa odlišujú tým, že sa rozmnožujú semenami.
Znaky cykasorastov
Sú to dlhožijúce dreviny podobné palmám. Najväčší druh je Lepidozamia hopei, ktorý žije v Austrálii a dosahuje výšku 20m. Listy majú veľké a perovité. Ich korene žijú v symbióze so sinicami, ktoré dokážu viazať vzdušný dusík a taktiež produkujú neurotoxín β-metylamíno L-alanín (BMAA), ktorý sa ukladá v semenách cykasov.
Cykasy sú hmyzoopelivé a dioecické (jednopohlavné). Samčia rastlina môže mať jednu, alebo viac samčích šištíc, ktoré sa skladajú z pomerne veľkých plodolistov s veľkým počtom peľníc. Peľ po opelení vytvára peľový vačok s 1 nástennou bunkou a 2 samčími pohlavnými bunkami. Samčia pohlavná bunka cykasov je asi najnezvyčajnejšou bunkou v rastlinnej ríši. Je mimoriadne veľká, dosahuje až 0,4 mm a môže mať až 70000 bŕv. Samotný proces oplodnenia trvá veľmi dlho, aj niekoľko rokov.
Samičia rastlina tvorí len jednu samičiu šišticu (extistuje len málo výnimiek), s dvoma alebo viacerými vajíčkami na každom megasporofyle. Vajíčka vznikajú z materskej bunky vajíčok (megaspór), ktorá sa rozdelí na 4 bunky, pričom 3 odumierajú a prežíva iba jedna z nich. Vyživovacie pletivo vajíčka (endosperm) majú cykasorasty veľké a dobre vyvinuté.
Dorota Kurónska
Dorota Kurónska alebo Dorota Kurlandská môže byť:
Cykasorasty
Znaky cykasorastov
Šištice väčšiny druhov produkujú teplo (sú o niekoľko stupňov teplejšie od okolia). Niektoré semená sú plávajúce a môžu sa rozširovať cez more, niektoré vnútrozemské druhy majú jedlý obal (sarcotesta), ktorý slúži ako potrava pre zvieratá ktoré rozširujú semená trusom.
Fylogenetický pôvod
Prvé cykasy sú známe z permu. Najväčšiu diverzitu dosiahli v počas triasu ale hlavne v jure, keď spolu s Gingophyta a Pinophyta dominovali vtedajšej flóre. Fosílie z toho obdobia sú známe zo všetkých kontinentov (napr. rody Nilssonia, Ctenis a Pseudoctenis). Z kriedy je známy fosílny druh Sanchycycas gigantea (nájdený v Japonsku), ktorý patril k najväčším druhom cykasov. Vo vrchnej krieda a na prelome kriedy a terciéru došlo k vymretiu viacerých rodov a druhov.
Fosílne (pravé) cykasorasty zahrňujú minimálne 19 rodov. Fosílie cykasorastov sú však niekedy ťažko rozlíšiteľné od fosílií radu Bennettitales (nazývané aj cykadeoidy), ktoré však majú pravdepodobne bližšie ku Gnetophyta, alebo Magnoliophyta.
Rozšírenie
right|thumb|Rozšírenie cykasoratov
Systém
Cykasotvaré:
Souligné-sous-Ballon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rytier Malíček
Rytier Malíček je slovenský animovaný seriál vytvorený v štúdiu Interline. Režíroval Jaroslav Baran, scenár napísal Marián Vanek. Ide o seriál pre detského diváka.
Hosszúhetény
Hosszúhetény je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsskom okrese.
Má rozlohu 4527 ha a žije tu 3363 obyvateľov (2007).
Ôsmy svetadiel
Ôsmy svetadiel je debutový štúdiový album, ktorý v roku 1981 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus slovenskej rockovej skupine Elán. V roku 1992 vyšla tomuto albumu reedícia na CD, ktorú vydalo hudobné vydavateľstvo Musica.
Kurónsko
V rokoch 1237 - 1561 ho ovládal Rád nemeckých rytierov. Po rozpade rádu tu v roku 1561 vzniklo Kurónske a zemgalské vojvodstvo (v rokoch 1596 - 1617 rozdelené na dve vojvodstvá - Kurónske a Zemgalské), ktoré bolo lénom Litovského veľkokniežatstva resp. od roku 1596 Poľsko-litovského štátu. V roku 1617 získalo novú ústavu, ktorou jeho zriadenie bolo zmenené na šľachtickú republiku. V 17. storočí zakladalo aj kolónie v zámorí. Od začiatku 18. storočia bolo pod silným vplyvom Ruska a v roku 1795 bolo k Rusku aj priamo pripojené ako Kurlandská gubernia (Kurónska gubernia). V roku 1918 sa stalo súčasťou Lotyšska (malý kúsok - územie okolo Palangy - pripadol Litve), ktoré sa v roku 1940 stalo súčasťou ZSSR a dnes je opäť samostatné.
Aipytos (syn Neilea)
Aipytos (Aipytos) je v gréckej mytológii syn Neilea, bol zakladateľ mesta Prieny.
Pobrežné maloázijské mestá Myus a Prienu založili Gréci na území Károv. Zakladateľom mesta Myus bol Ión Kyarétos, syn aténskeho kráľa Kodra, ale obyvatelia Prieny, boli z polovice tébskeho a z polovice iónskeho pôvodu, lebo zakladateľmi mesta boli Filótas, potomok Pénelea a Aipytos, syn Neilea.
Antický autor Pausanias v druhom storočí uvádza, že obyvatelia Prieny si aj napriek ťažkým časom, ktoré prežili za perzskej nadvlády, zachovali svoju identitu. Mesto Myus však ľudia opustili kvôli neznesiteľným komárom, ktoré sa veľmi premnožili po odklonení rieky Maiandros. Obyvatelia mesta sa potom presťahovali do Milétu.
V chalúpke a za chalúpkou
V chalúpke a za chalúpkou je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody deduška Večerníčka a jeho domácich zvieratiek. Seriál bol vyrobený v rokoch 1986 až 1993. Nakreslil ho Ladislav Čapek a režisérmi boli Ladislav Čapek a Jíří Miška.
Husztót
Husztót je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsskom okrese.
Má rozlohu 675 ha a žije tu 65 obyvateľov (2007).
Filipek
Filipek je priezvisko, pozri Filipek (priezvisko), napr.:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horné Lefantovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horné Lefantovce v okrese Nitra.
Vráskavec minke
Vráskavec minke alebo staršie vráskavec malý je najmenší druh vráskavca z čeľade vráskavcovité (Balaenopteridae).
Chrám svätého Michala archanjela
Chrám svätého Michala archanjela môže byť chrám v týchto obciach:
Mont-Notre-Dame
Mont-Notre-Dame je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Milánsky dóm
right|thumb|Milánsky dóm Milánsky dóm (tal. Il Duomo di Milano) je gotická katedrála v Miláne v Taliansku. Je to sídlo milánskeho arcibiskupa, v súčasnosti je ním Angelo Cardinal Scola. Katedrála je svetoznámym turistickým miestom, v dejinách hrala veľkú rolu v etablovaní kresťanstva a katolíckych tradícií.
Katedrála sa stavala od neskoršieho 14. storočia až po začiatok 16. storočia. Dóm patrí k najväčším na svete, druhá najväčšia katedrála v Taliansku (prvá je Bazilika sv. Petra v Ríme), druhá najväčšia gotická katedrála (najväčšia gotická katedrála na svete je katedrála v Seville).
Ostrava-Jih
Ostrava-Jih je od 24. novembra 1990 mestský obvod štatutárneho mesta Ostrava. Rozloha obvodu je 1631,35 ha a 30. júna 2010 tu žilo 113 973 obyvateľov.
Takmer celé územie mestského obvodu leží medzi riekami Odrou a Ostravicou, malá časť územia však leží aj na pravom (východnom) brehu Ostravice. Skladá sa z celých katastrálnych území Dubina u Ostravy, Hrabůvka, Výškovice u Ostravy a Zábřeh nad Odrou, ktorá zahŕňajú miestne časti Bělský Les, Dubina, Hrabůvka, Výškovice a Zábřeh.
Ibafa
Ibafa je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Soulitré
Soulitré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Totò
Totò, vlastným menom Antonio Focas Flavio Angelo Ducas Comneno De Curtis di Bisanzio Gagliardi (* 15. február 1898, Neapol, Taliansko – † 15. apríl 1967, Rím), bol taliansky herec, komik, spevák a autor piesní. Hviezdou sa stal už v 40. rokoch 20. storočia, jeho kariéra vrcholila v päťdesiatych rokoch, kedy natočil niekoľko filmov s vlastným umeleckým menom v názve.
Bol šľachtického pôvodu. V Taliansku patrí k najpopulárnejším umelcom všetkých čias, čoho dôkazom je, že v ankete Najväčší Talian všetkých čias obsadil piate miesto. Jeho komika nadväzovala na tradičnú taliansku komédiu dell’arte. Obsadzovali ho aj do vážnych diel, v závere jeho života si ho obľúbil napríklad režisér Pier Paolo Pasolini.
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2009
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2009 boli v poradí 39. majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCIRH. Konali sa v mestách Vigo a Pontevedra, v autonómnom spoločenstve Galícia, v Španielsku od 4.11. júla 2009, za účasti 16 tímov. Svoj štrnásty titul po finálovom víťazstve nad 🇦🇷 získalo domáce 🇪🇸.
Španielsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov deviatykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1951, 1954, 1960, 1964, 1972, 1976, 1988 a 1999. Zápasy sa hrali v arénach Instituto Ferial de Vigo s kapacitou 4 600 divákov a Pabellón Municipal de Deportes de Pontevedra s kapacitou 3 500 divákov.
Vták Gabo
Vták Gabo je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody vtáka Gaba vo svete ľudí. Seriál bol vyrobený v rokoch 1988 až 1991. Nakreslil a režíroval ho Bohumil Šejda.
Vizovice
Vizovice sú mesto v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 714 obyvateľov, z toho 2 284 mužov a 2 430 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,0 roka (muži 38,8 roka, ženy 41,1 roka).
Historické jadro je mestskou pamiatkovou zónou. Dominantou mesta je barokový zámok, sú tu dve trojuholníkové námestia, kostol a nemocnica z 18. storočia.
Jules Verne
náhľad|Ilustrácia z knihy 20 000 míľ pod morom, kapitán Nemo náhľad|Maják na konci sveta je považovaný za jeden z najlepších románov verneovskej literárnej scény. Jules Gabriel Verne (* 8. február 1828, Nantes, Francúzsko – † 24. marec 1905, Amiens, Francúzsko) bol francúzsky spisovateľ sci-fi a dobrodružného žánru. Jeho knihy sú dodnes obľúbené hlavne medzi mládežou.
Životopis
Detstvo Julesa Verna je spojené s dnes už bývalým ostrovčekom Île Feydau uprostred Loiry v Nantes, kde vyrástol, mal kamarátov a kde prežíval dobrodružné snové cesty. Strýko Châteaubourg, ktorý bol maliarom, tieto chlapčenské sny podporoval. Jules ho navštevoval s mladším bratom Paulom. Strýko mal albumy s vlastnými kresbami z krajín, ktoré spoznal a tieto malého Julesa veľmi zaujímali.
V roku 1839 v lete sa Jules nechal najať ako plavčík na trojsťažník Coralia do Indie, jeho rodičia to však zistili a zabránili mu odísť. Verne vyštudoval právo a potom sa živil ako obchodník s akciami.
10. januára 1857 sa oženil s Honorinou Hébé Morelovou, s ktorou mal syna Michela. Ten po jeho smrti dopísal rozpísané diela.
V roku 1862 sa zoznámil s nakladateľom Pierrom Julom Hetzelom, ktorý sa ako jediný zo všetkých parížskych vydavateľov rozhodol vydať jeho dielo Päť týždňov v balóne. Ponúkol mu zaň 10 000 frankov, na vtedajšie pomery slušnú sumu. Román mal obrovský úspech, preto Hetzel uzavrel s autorom exkluzívnu zmluvu na 20 rokov, v ktorej sa Verne zaviazal, že napíše dva romány ročne za honorár 20 000 frankov (10 000 frankov za jeden). Táto zmluva ho finančne zaistila a umožnila mu živiť sa iba písaním. Hetzel bol s Vernem ako autorom spokojný, keďže mu zabezpečoval nadštandardné príjmy a preto mu honorár postupne zvyšoval. Päťkrát zmenil zmluvu, takže si Verne mohol kúpiť vilu a jachtu.
Verne veľa cestoval, navštívil severoafrické pobrežie, Baltské more, USA, Rusko atď.
Diela
De la Terre à la Lune (1865), 1 zv. – Cesta na Mesiac
Melichar
Melichar môže byť:
Herkules
Herkules môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hosťová
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hosťová v okrese Nitra.
Melicher
Melicher je priezvisko, pozri Melicher (priezvisko), napr.:
Chrám Ochrany Presvätej Bohorodičky
Chrám Ochrany Presvätej Bohorodičky môže byť chrám v týchto obciach:
Chrám svätého Mikuláša Biskupa
Chrám svätého Mikuláša Biskupa môže byť chrám v týchto obciach:
Vlachova Lhota
Vlachova Lhota je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 239 obyvateľov, z toho 123 mužov a 116 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 37,2 roka, ženy 42,8 roka).
Illocska
Illocska je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Siklósskom okrese.
Má rozlohu 1510 ha a žije tu 242 obyvateľov (2007).
Rakúska zahraničná služba
Rakúska zahraničná služba (po nemecky Auslandsdienst) je dvanásťmesačná alternatíva náhradnej civilnej služby. Táto môže byť uskutočnená formou „Gedenkdienstu“ (služby na pripomenutie holokaustu), sociálnou službou alebo mierovou službou.
Služba v zahraničí je ekvivalentom nemeckej Anderer Dienst im Ausland (doslova: Iná služba v zahraničí). Zakladateľom je innsbruckský politológ Andreas Maislinger, ktorý prevzal základnú myšlienku z nemeckej „Aktion Sühnezeichen/Friedensdienste“ (doslova: Akcia Znak zmierenia/Mierové služby). 1. septembra 2002 smel prvý rakúsky účastník nastúpiť do služby na pripomenutie holokaustu v múzeu Auschwitz-Birkenau.
Rakúsky Gedenkdienst
Predmetom záujmu sú obete národného socializmu. Člen tejto služby vypomáha na pamätníkoch holokaustu (múzeá a vedeckovýskumné pracoviská). Ako príklad možno uviesť Centrum Simona Wiesenthala alebo Jad Vašem.
Rakúska sociálna služba
Člen sociálnej služby má za úlohu pomáhať na hospodárskom a sociálnom rozvoji tej-ktorej krajiny. Účastníci pracujúci v sociálnej službe pracujú s „deťmi z ulice“ alebo na projektoch na zlepšenie zásobovania pitnou vodou v rozvojových krajinách.
Rakúska mierová služba
Účastníci tejto služby sa angažujú v projektoch, ktoré pomahájú dosiahnuť alebo udržať mier v ozbrojených konfliktoch. Pracujú napríklad v neštátnych organizáciach v Izraeli, kde organizujú workshopy resp. spoločné iniciatívy konfliktných strán.
Financovanie
Rakúska republika prenecháva každému spolku, ktorý umožňuje vykonávať službu v zahraničí namiesto náhradnej civilnej služby určitý rozpočet. Pre každého vyslaného rakúskeho občana sa počíta s 10 000 eurami. Tento obmedzený rozpočet je dôvodom, prečo nemôže každý záujemca uskutočniť službu v zahraničí.
Titul „Auslandsdiener des Jahres“
Od roku 2005 udeľuje predstavenstvo tejto organizácie titul „Auslandsdiener des Jahres“ (voľný preklad: služobník zahraničnej služby roka).
Nositelia:
Východoslovenské drevené kostoly
thumb|Chrám svätého Kozmu a Damiána v Lukove Východoslovenské drevené kostoly/kostolíky/chrámy/cerkvi sú drevené stavby sakrálneho charakteru tvoriace osobitnú skupinu v pamiatkovom fonde Slovenska. Do tohto súboru oficiálne patrí pod uvedeným názvom 27 objektov, ktoré sú zapísané medzi národné kultúrne pamiatky.
Súbor kostolov bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku uznesením predsedníctva SNR číslo 234 v roku 1968. Oznámenie o tomto uznesení bolo uverejnené v Zbierke zákonov v čiastke 45/1968 na strane 425.
Ich ojedinelosť spočíva najmä v ich architektúre a technológii výstavby. Stavali ich na území, ktoré vždy oplývalo dostatkom dreva z bohatých lesov karpatského oblúka. Druhým špecifikom východnej oblasti Slovenska je kultúrna a konfesijná spätosť s byzantským prostredím, ktorá určila osobitné črty mnohých kultúrnych prejavov tunajšieho ľudu a podpísala sa aj na tvorbe drevenej sakrálnej architektúry (po náboženskej stránke), formovanej pod vplyvom východného náboženského rítu. Drevené chrámy, ktoré boli zaradené do zoznamu národných kultúrnych pamiatok sú objekty gréckokatolícke, okrem chrámu v Ruskom Potoku, ktorý je pravoslávny a kostola v Hervartove, ktorý je rímskokatolícky. Veľká väčšina z týchto chrámov je teda byzantského obradu a používa sa pre nich označenie cerkev. Prevažne sú to trojpriestorové stavby so štvorcovým alebo polygonálnym presbytériom, s pozdĺžnou loďou krytou presahujúcou kupolou a predsieňou (tzv. babincom). Veža vyrastá z konštrukcie predsiene, s ktorou má nad prízemím spoločnú strechu. Pozemok, na ktorom viaceré chrámy ležali, býval ohradený zrubovou alebo murovanou ohradou a jeho organickou súčasťou bol často i miestny cintorín.
Základná konštrukcia všetkých týchto objektov je zrubová. Krytinou stavieb je drevený šindeľ. Najpoužívanejším stavebným materiálom býval červený smrek, ktorý remeselníci opracovávali sekerou (pílou až v 19. storočí). Stavitelia pravidelne spájali drevené hranoly dubovými klinmi. Stavba spočívala na jednoduchej kamennej podmurovke bez maltového spojiva.