cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Londýnske metro
Najväčšie nešťastia v Londýnskom metre
Väčšinu tragédií, ktoré sa stanú v londýnskom metre tvoria samovraždy. Väčšina staníc má však v koľajisku kanál, ktorý bol pôvodne určený na odvod vody. Táto jama, ktorá sa označuje ako „suicide pit“ dokáže v prípade skoku alebo pádu pod vlak zvýšiť šancu na prežitie a zlepšiť prístup pomoci k obeti. Mnohé z týchto nešťastí dokážu spôsobiť výpadky a meškania vlakov na dlhé hodiny a na ich oznámenie sa používajú eufemizmy ako „passenger action“, alebo „customer incident“. Na staniciach Jubilee Line, ktoré boli otvorené v roku 1999, sa na nástupištiach nachádzajú bezpečnostné dvere, ktoré jednak zlepšujú cirkuláciu vzduchu a jednak zabraňujú samovražedným pokusom. Bezpečnostné dvere sa nachádzajú len na 8 staniciach: od stanice Westminister po North Greenwich.
Jedno z najhorších vlakových nešťastí v histórii londýnskeho metra sa stalo 28. februára 1975. Vlak pri vjazde do stanice Moorgate začal z neznámych príčin zrýchľovať, pričom narazil do jednej zo stien. Prvé tri vozne boli úplne zdemolované. Pri nešťastí zahynulo 43 cestujúcich vrátane vodiča vlaku. Príčina nešťastia ostáva dodnes neznáma. Vyše tisícky cestujúcich ostalo uväznených v tuneloch metra, kvôli požiaru, ktorý vypukol na stanici Oxford Circus dňa 13. novembra 1984. Za hlavnú príčinou požiaru bol označený laxný prístup k protipožiarnym opatreniam. 15 cestujúcich sa priotrávilo dymom, nezahynul nikto. O tri roky neskôr, 18. novembra 1987 vypukol na stanici metra King's Cross St Pancras ničivý požiar, ktorý si vyžiadal životy 31 ľudí. Požiar vznikol v dôsledku odhodenej zápalky, ktorá vznietila odpadky a maz pod drevenými eskalátormi.
V júni 2005 sa Londýnske metro stalo terčom teroristických útokov. Séria bômb explodovala vo vlakoch medzi stanicami Aldgate a Liverpool Street, Russel Square a stanicou King's Cross St Pancras a medzi Edgware Road a Paddington. Doprava bola na niekoľko hodín odstavená a tisíce ľudí bolo na niekoľko hodín zavretých v metre. Oficiálne údaje hovoria o vyše 52 mŕtvych a 700 zranených. Prvý teroristický útok sa v metre udial už v roku 1885, keď vo vlaku Metropolitan Line vybuchla bomba. Taktiež Írska republikánska armáda (IRA) uskutočnila v priebehu rokov 1939 až 1993 spolu desať bombových útokov na londýnske metro.
Ikonografia
thumb|left|Logo londýnskeho metra.
Mapu Londýnskeho metra (PDF) a kruhové logo spozná okamžite každý obyvateľ Londýna, takmer každý Brit a pre veľké množstvo ľudí na celom svete je spolu s Big Benom, dvojposchodovým autobusom a červenou telefónnou búdkou jednou z najvýznamnejších kultúrnych ikon Veľkej Británie.
Logo
Pôvod okrúhleho loga nie je celkom jasný. Prvýkrát sa objavilo v 19. storočí na vozidlách London General Omnibus Company. Koleso priečne preložené obdĺžnikom na sebe nieslo nápis GENERAL. Na označovanie staníc metra sa začal v roku 1913 používať červený disk s modrým obdĺžnikom a nápisom U NDERGROUN D – jeden z prvých krokov budovania korporátnej identity vo svete vôbec. Logo bolo upravené Edwardom Johnsonom v roku 1919.
Na každej zo staníc sa nachádza logo metra, s menom stanice umiestneným v modrom obdĺžniku, pri vchodoch do stanice a taktiež pozdĺž nástupištia, tak aby bolo ľahko viditeľné z prichádzajúcich vlakov. Okrem toho, mnohé zo staníc majú aj iné dekoračné prvky, špecifické pre tú ktorú stanicu. Napríklad, stanica metra Baker Street ma kachličky s profilom známeho románového detektíva Sherlocka Holmesa, zatiaľ čo kachličky na stanici King's Cross St Pancras sú usporiadané do tvaru kríža s malou korunkou. Na stanici Tottenham Court Road sú abstraktné mozaiky Eduarda Paolozziho. Nástupištia Northern Line na Charing Cross zdobia nástenné maľby Davida Gentlemana znázorňujúce stavbu Charing Cross.
Mapa
Pôvodnú mapu z roku 1931 navrhol Harry Beck. Beck postavil svoju značne schématickú mapu na predpoklade, že reálna geografická poloha je pre človeka nachádzajúceho sa pod zemou irelevantná a zameral sa na topografiu jednotlivých staníc. Beckova mapa pozostávala zo saníc pospájaných vodorovnými, zvislými čiarami alebo čiarami v uhle 45°.
Vedenie spoločnosti bolo voči novému návrhu mapy pomerne skeptické, keďže šlo iba o Beckovu voľnočasovú aktivitu. Mapa bola predstavená cestujúcej verejnosti vo forme malého letáku a stala sa okamžite populárnou. Počas rokov sa niektoré z prvkov mapy zmenili (napr. značenie prestupov medzi metrom a železničnými stanicami), ale základná Beckova idea sa zachovala dodnes. V roku 2006 bola mapa londýnskeho metra zvolená druhou najvýznamnejšou dizajnérskou ikonou Veľkej Británie.
Faksimile pôvodnej Beckovej mapy je vystavené na stanici Finchley Central, na stanici z ktorej Beck cestoval do práce.
Mégrit
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Franny a Zooey
Franny a Zooey (angl. Franny and Zooey) je román J. D. Salingera vydaný v roku 1961. Franny a Zooey, brat a sestra obaja dvadsiatnici sú najmladší členovia rodiny Glassovcov, ktorí boli častým objektom Salingerovych diel. Román sa odohráva počas predĺženého víkendu v novembri 1955.
Obsah
Prvá časť, Franny (1955), je podstatne kratšia než druhá časť. Dej sa odohráva na predmestí New Haven počas víkendu, kedy sa univerzitná študentka Franny stáva čoraz viac rozčarovaná zo sebectva a neutentičnosti, ktorá ju obklopuje.
Rakúske euromince
Rakúske euromince sú v obehu od 1. januára 2002. Rakúsko je členom Európskej únie od roku 1995 a tiež členom Európskej menovej únie. Dizajn minci bol vybraný vo verejnom hlasovaní. Mince každej nominálnej hodnoty majú rozdielne motívy a súčasne má každá z troch skupín mincí svoje vlastné témy. Mince s hodnotou 1, 2 a 5 centov zobrazujú rakúske Alpské kvety – na 0,01 € je Horec, na 0,02 € je Plesnivec alpínsky a na 0,05 € sa nachádza Prvosienka jarná. Na minciach 10, 20 a 50 centoch sú príklady architektúry z Viedne. Konkrétne na 10 centoch je Stephansdom (Dóm svätého Štefana) vo Viedni ako príklad gotiky, na 20 centoch sa nachádza viedenský Belvedér ako príklad baroka a na 50 centoch je viedenská secesná budova ako príklad secesie. Na minciach nominálnej hodnoty 1 a 2 eurá sú zobrazení známi Rakúšania. Na 1 eure je to slávny hudobný skladateľ Wolfgang Amadeus Mozart, ktorý sa narodil v Salzburgu a na 2 eurovej minci je vyobrazená radikálna rakúska pacifistka a držiteľka Nobelovej ceny za mier Bertha von Suttner.
Saint-Clair-sur-les-Monts
Saint-Clair-sur-les-Monts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Rakúske euromince
Všetky motívy mincí navrhol Josef Kaiser a obsahujú 12 hviezd symbolizujúcich EÚ, vlajku Rakúska a rok vyrazenia mince.
Saint-Clair-sur-les-Monts
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rakúske euromince
Dvojeurové pamätné mince
Detaily sa nachádzajú v príslušnej sekcii.
Saint-Clair-sur-les-Monts
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rakúske euromince
Žetóny Viedeňskej filharmónie
4€: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 13 mm; Hmotnosť: 1,24 g
Saint-Clair-sur-les-Monts
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rakúske euromince
Žetóny Viedeňskej filharmónie
10€: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 16 mm; Hmotnosť: 3,12 g
Veľmi krátke vlny
Podľa definície frekvenčný rozsah zahŕňa frekvencie od 30 do 300 MHz, čo zodpovedá vlnovým dĺžkam 1 m až 10 metrov. Tieto frekvencie sa používajú na prenos signálu, ktoré vyžadujú väčšiu šírku pásma ako na KV. Do tohto pásma teda spadá aj FM rozhlasové a televízne vysielanie.
Pensacola (kmeň)
350px|thumb|right|Územie kmeňa Pensacola - Mapa 1 350px|thumb|right|Územie kmeňa Pensacola - Mapa 2 Pensacola (doslova "Vlasy ľudí") je zaniknutý indiánsky kmeň, ktorý patrí do Muskogeskej jazykovej rodiny ( Muskogean languages family ). Tento malý domorodý kmeň hovoril jazykom Choctaw.
Kultúra
Kmeň Pensacola patril do kultúry juhovýchodných indiánov. Žili v trvalých domoch.
Veľmi krátke vlny
Využitie
Nasledujúca tabuľka zobrazuje rozdelenie FM rádiových vĺn na jednotlivé pásma a geografiu ich využitia, :
Rakúske euromince
Žetóny Viedeňskej filharmónie
25€: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 22 mm; Hmotnosť: 7,78 g
Pensacola (kmeň)
Dejiny
Kmeň Pensacola žil na západe amerického štátu Florida v zálive Pensacola Bay. S prvými bielymi sa kmeň stretol okolo roku 1528. Boli to poslední živí členovia expedície, ktorú viedol Pánfilo de Narvaéz. Je tiež pravdepodobné, že na ich území sa nachádzala provincia Achuse, ktorú veliteľ De Sotovej flotily Diego Maldonado v roku 1539 navštívil a odkiaľ si priviezol pozoruhodne jemnú soboliu kožušinu. V roku 1539 bola nepochybne v tej istej provincii, v prístave s názvom "Zátoka Ichuse", založená španielska kolónia, ktorej velil Tristan de Luna, ale kolonisti to čoskoro vzdali a vrátili sa späť do Mexika. Názov Pensacola je uvedený vôbec prvýkrát v španielskych listoch z roku 1677.
V roku 1686 bol kmeň Pensacola vo vojne s kmeňom Mobile. O 12 rokov neskôr bola jeho území postavená španielska pevnosť, ale kmeň tam už nebýval. Zdalo sa, že kmeň bol vyhladený inými kmeňmi, ale to je chyba. Kmeň sa len presunul do vnútrozemia a pravdepodobne aj na západ. Sieur de Bienville o nich píše okolo roku 1725 až 1726 a opisuje najmä umiestnenie ich dediny blízko kmeňa Biloxi pri Perlovej rieke Pearl River. Posledná zmienka o kmeni je v odhade indiánskej populácie zo dňa 1. decembra 1764, keď sa názov ich kmeňa objavuje spolu s ďalšími šiestimi malými kmeňmi. Bienville hovorí, že v dedine kmeňa Pensacola a v kmeni Biloxi v roku 1725 nebolo viac ako 40 mužov. Kmene Pensacola, Biloxi, Chatot, Capinans, Washa, Chawasha a Pascagoula mali dohromady len 251 mužov. Všetky boli postupne začlenené do silného kmeňa Choctaw.
Rakúske euromince
Žetóny Viedeňskej filharmónie
50€: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 28 mm; Hmotnosť: 15,52 g
100€: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 37 mm; Hmotnosť: 31,1 g
100€: Materiál: 99,95% platina; Priemer mince: 37 mm; Hmotnosť: 31,1 g
2 000€: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 74 mm; Hmotnosť: 622,13 g
5 eurové pamätné mince
Typ B: Materiál: meď; Priemer mince: 28,5 mm; Hmotnosť: 8,9 g
10 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: 17,3 mm; Hmotnosť: 14,9 g
20 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: 90% striebro; Priemer mince: 34 mm; Hmotnosť: 18 – 20 g
Typ B: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: 34 mm; Hmotnosť: 19 g
25 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: Stred: Niób, Okraj: 90% striebro; Priemer mince: 34 mm; Hmotnosť: 17,15 g
Typ B: Materiál: Stred: Niób, Okraj: 90% striebro; Priemer mince: 34 mm; Hmotnosť: 16,5 g
5. december
Narodenia
thumb|upright|[[Little Richard (* 1932)]] thumb|upright|[[Sheldon Lee Glashow (* 1932)]] thumb|upright|[[José Carreras (* 1946)]] thumb|upright|[[Pamela Jelimová (* 1989)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Wolfgang Amadeus Mozart († 1791)]] thumb|upright|[[Claude Monet († 1926) ]] thumb|upright|[[Nelson Mandela († 2013)]]
Rakúske euromince
50 eurové pamätné mince
Materiál: 98,6% zlato; Priemer mince: 22 mm; Hmotnosť: 10,14 g
100 eurové pamätné mince
Materiál: 98,6% zlato; Priemer mince: 30 mm; Hmotnosť: 16,23 g
Edward Wotton
Edward Wotton (známy aj ako Eduard Wotton; * 1492, Oxford† 5. október 1555, Londýn) bol jeden z najstarších, veľmi známych a významných anglických zoológov a entomológov. Lekár a svetoznámy entomológ klasického obdobia v Anglicku. Pokladá sa za priekopníka anglickej, ale i svetovej entomológie.
Dr. Edward Wotton sa narodil roku 1492 v Oxforde. Spočiatku navštevoval základnú školu v Oxforde, po skončení ktorej neskôr pokračoval v štúdiu na univerzite v Oxforde a v Padove, kde ukončil štúdium medicíny a farmácie. Neskôr pôsobí prakticky po celý svoj život ako lekár v Londýne.
Elektráreň
náhľad|Atómová elektráreň, [[Francúzsko]] Elektráreň je technické zariadenie a prípadne i komplex stavieb produkujúce elektrickú energiu premenou iného druhu energie. Elektrárne sú producenti energie pre distribučnú sieť.
Edward Wotton
Entomológii i zoológii sa venoval od mladosti. Zaoberal sa hlavne motýľmi, ale i inými skupinami hmyzu a živočíchov. V mnohých svojich názoroch je zástancom Aristotelových myšlienok a odmieta rôzne fantastické a legendárne tvrdenia a vracia sa čiastočne k pozorovaniu prírody.
Elektráreň
Delenie elektrární
náhľad|Geotermálna elektráreň na [[Islande]] Podľa druhu primárnej energie a spôsobu premeny delíme elektrárne na:
Edward Wotton
Svoje faunistické údaje zhrnul v svojich prácach: „De differentiis animalium Libri decem“, ktorá vyšla v roku 1552 v Paríži, ale i v iných prácach, ako napr. v svetoznámej práci, ktorá však vyšla až po jeho smrti a je súborným dielom štyroch významných autorov tej doby. Táto práca vyšla v roku 1634 pod názvom Insectorum sive Minimorum Animalium Theatrum. Spolupracovali na nej i ďalší svetoznámi prírodovedci a entomológovia, ako napr. Conrad Gesner, Thomas Penny a Thomas Moffet.
Elektráreň
Význam elektrární
Elektrická energia je najjednoduchšie transportovateľný a transformovateľný druh energie. Stala sa preto hlavným energetickým vstupom domácností i priemyslu. Energetický potenciál je nerovnomerne rozdelený a často sa nenachádza na mieste najvyššej spotreby. Preto je ekonomicky výhodné budovať elektrárne s veľkými výkonmi vo vhodných lokalitách a prenášať energiu k spotrebiteľom.
Edward Wotton
Edward Wotton zomrel 5. októbra 1555 v Londýne.
Elektráreň
Význam elektrární
Špičkovú energiu preto dodávajú elektrárne, ktorých prevádzka je drahšia (elektrárne na plyn), prípadne majú obmedzené množstvo vyrobenej energie v horizonte dní (vodné s akumulačnou nádržou), avšak dokážu rýchlo nabehnúť na požadovaný výkon (rádovo v desiatkach sekúnd).
Rozdiel medzi cenou vyrobenej energie v sedle a špičke využívajú prečerpávacie elektrárne, ktoré ukladajú prebytočnú energiu do potenciálnej energie vody a umožňujú lepšie využitie iných elektrární. Pri špičkovom odbere premieňajú energiu späť na elektrickú, takže nie je potrebné získavať energiu z drahých zdrojov (plynové elektrárne, nákup).
Ekologické problémy a alternatívne zdroje energií
Zlé vplyvy bežne budovaných energetických zdrojov na životné prostredie – znečisťovanie prostredia, kyslé dažde, globálne otepľovanie, uvoľňovanie rádioaktivity, výrazné zmeny rázu krajiny, hrozba katastrofy veľkého rozsahu a iné – vedú k hľadaniu alternatívnych, najmä obnoviteľných zdrojov energie. Ich využitie je však zatiaľ marginálne a doterajšie skúsenosti naznačujú, že zatiaľ nemáme ekologicky čistý zdroj schopný plne nahradiť problematické elektrárne na fosílne palivá a dnešné atómové elektrárne využívajúce štiepenie ťažkých jadier.
náhľad|Uhoľná elektráreň v [[Mannheime]] Tepelné elektrárne spaľujúce fosílne palivá, najmä uhlie, produkujú vo veľkých množstvách emisie prachu, skleníkových (CO2) a životné prostredie poškodzujúcich plynov (SO2, NO a NO2). Tieto emisie tiež spôsobujú kyslé dažde a pravdepodobne tiež globálne otepľovanie, majú tiež negatívny vplyv na zdravie obyvateľstva v okolí elektrárne. V elektrárňach sa preto budujú odsírovacie zariadenia. Nezanedbateľné, avšak málo známe sú emisie rádioaktívnych prvkov obsiahnutých v uhlí a tým aj v produktoch horenia – uhoľná elektráreň vyvrhne do ovzdušia viac rádioaktivity na jednotku vyrobenej energie, než atómová elektráreň (s výnimkou vážnej nehody).
Atómová energia
S atómovými elektrárňami sa spájajú riziká súvisiace s únikom rádioaktivity do prostredia a ekologická záťaž v podobe vyhoreného paliva a odstavených blokov. Napriek týmto skutočnostiam považuje väčšina odborníkov atómovú energiu za najčistejší zdroj.
Pri bežnej prevádzke atómovej elektrárne je pôsobenie radiácie na človeka výrazne nižšie, ako pri iných bežne akceptovaných činnostiach, ako je röntgenové vyšetrenie či transoceánsky let. Prípadná nehoda však znamenať vystavenie radiácii pre rôzny počet ľudí (jednotky až tisíce) i v rôznej úrovni, vrátane smrteľných následkov. Najznámejšia katastrofa s ťažkými následkami pre človeka i prírodu bol výbuch reaktora Černobyľskej jadrovej elektrárne 26. apríla 1986. Avšak ani po vyše dvoch desaťročiach nedošlo k zhode v počte obetí či rozsahu následkov katastrofy, ktoré sú stále predmetom skúmania. Havária však mala i vážne psychologické následky vedúce k odmietavému postoju k ďalšiemu rozvoju energetického využívania atómovej energie, ktoré začína odznievať až v súčasnej dobe.
Vyhorené palivo zostáva rádioaktívne mnoho rokov až tisícročí a je potrebné zabezpečiť jeho skladovanie tak, aby nedochádzalo k únikom radiácie do prostredia, inak môže znamenať vážnu záťaž pre životné prostredie. Na druhej strane, nové typy reaktorov umožňujú využiť časť energie, ktorá vo vyhorenom palive zostáva, a znížiť jeho rádioaktivitu.
Voda
náhľad|Obe nádrže [[Prečerpávacia vodná elektráreň|prečerpávacej elektrárne Čierny Váh]] Vodné elektrárne pri prevádzke neprodukujú škodliviny, znečistenie, emisie skleníkových a jedovatých plynov iba pri zanedbateľnej miere a z tohto pohľadu nepredstavujú žiadnu ujmu životnému prostrediu.
Vietor
Veterné elektrárne, podobne ako vodné, pri prevádzke produkujú len minimum škodlivín a znečistenia. Veterné farmy však výrazne menia vzhľad krajiny, predstavujú určité ohrozenie pre divo žijúce vtáky a spôsobujú hluk. Vážnosť týchto dopadov je predmetom diskusie.
Veterné elektrárne nie sú schopné pokryť významnú časť spotreby energie, ani keby boli postavené na všetkých miestach, kde sa ich stavba energeticky oplatí
Kisaki energy
Podobne, ako v prípade veterných elektrární, je potrebné slnečnú elektráreň zálohovať iným zdrojom energie.
Bedfordshire
Bedfordshire je nemetropolitné a ceremoniálne grófstvo v anglickom regióne East of England. Hlavné mesto grófstva je Bedford.
Geografia
Najjužnejší koniec grófstva je časť kriedovcového hrebeňa známeho ako Chiltern Hills. Pozostatkom je časť širokého povodia rieky River Great Ouse.
Bedfordshireské skaly sú väčšinou ílovité a pieskovcovité z obdobia jury a kriedy.
Leukadios
Leukadios (Leukadios) môže byť v gréckej mytológii:
Rysavá jalovica
Rysavá jalovica môže byť:
Šnaps
Šnaps môže byť:
Berkshire
Berkshire môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Oravský Biely Potok
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Oravský Biely Potok v okrese Tvrdošín.
Vorderweißenbach
Žije tu 2 046 obyvateľov (1. 1. 2010).
Mladí ľudia
Mladí ľudia je prvá vydaná poviedka Davida Salingera. Bola publikovaná v roku 1940 v časopise Story. Vybavil mu ju jeho profesor umeleckého písania. Pojednáva o niekoľkých mladých ľuďoch bez životného cieľa.
Obejdská kultúra
Obejdská kutúra alebo ubajdská kultúra, nazvaná podľa náleziska Tell Ubajd (Tell el-Obejd) pri Ure, bola neoliticko-chalkolitická kultúra na území Mezopotámie v rokoch 5000 – 3500 pred Kr. (iné pramene 4200 – 3300 pred Kr. ). Ide o prvú kultúru spoločnú pre celú Mezopotámiu.
Delenie
Delí sa takto:
Ako Obejd I resp. Obejd II sa označuje:
Celá obejdská kultúra (Obejd 1 – 4)
Nachádzala sa spočiatku len v Babylonii (čiže južnej Mezopotámii), počnúc hádždžímuhammadskou fázou vytlačovala Halafskú kultúru, ktorá mala na severe dovtedy dominantné postavenie. Okolo roku 4300 sa rozšírila aj do severnej Mezopotámie, kde v priebehu 5. a 4. tisícročia spôsobila zánik halafskej kultúry. Konečný rozsah bol teda približne na území Halafskej kultúry plus Babylonia, t. j. od Sýrie až po Perzský záliv (sčasti okrem Mezopotámie v užšom zmysle). Na severe bol obsadený Taurus a pláne okolo Malatye, na západe kultúra končila v Mersine a Hame na Oronte, na východe prenikla do Chúzistánu. Pri Urmijskom jazere vznikol lokálny obejský štýl.Najvýznamnejšie náleziská sú Eridu a Tell Avajlí, ďalšími sú Ur, Uruk, Hádždží Muhammad, Girsu, Nippur, Čóga Mami, Tell Madhúr, Tell Arpačíja, Tepe Guara, Tell Brak, Šagar Bazar a samozrejme Tell Ubajd (Obejd). Obejdská kultúra sa spočiatku kryla s konečnou fázou Sámárrskej kultúry (Čóga Mami, Tell Avajlí).
Vznikali už veľké verejné stavby (chrámy) a formovali sa prvé mestá. Dôležitým stavebným materiálom zostáva hlina, používa sa už aj asfalt. Domy (na juhu) boli buď trstinové chaty alebo pravouhlé domy z nepálených tehál pozostávajúce z haly a viacerých miestností. Na výrobu keramiky sa prvýkrát používala otočná hrnčiarska doska. Výzorom bola keramika esteticky neporovnateľne jednoduchšia a škaredšia ako keramika halafskej kultúry. V pomaly sa zväčšujúcich svätyniach, ktoré od čias hádžidžímuhammadskej fázy už sčasti stáli na vyvýšených terasách (prototypy budúcich zikkuratov), sa uctievala bohyňa-matka a boh Mesiaca. Objavil sa prvýkrát jednak trojľoďový pôdorys chrámu a jednak členenie fasády s výklenkami, čo boli charakteristiky odvtedy typické pre Mezopotámiu.
Podľa kostrových nálezov tu žilo veľa ľudí mediteránnej rasy. Je doložená viera v posmrtný život. Kultúra na konci zaznamenala istý úpadok.
Obejdská kultúra v severných oblastiach bola trocha odlišná od juhu - častejšie sa používajú kovy (pre blízkosť Arménska bohatého na kovy), maľby majú iné a bohatšie motívy, svätyne vyzerajú trochu inak a aj domy sú inakšie (okrúhle stavby rozdelené na väčší počet miestností).
Obejd 1 a 2
Ako prvá existovala (len) v Babylonii fáza Eridu-Hádždží Muhammad. Náleziská sú Eridu, Hádždží Muhammad, Ur, Tell Ubajd (Obejd), Nippur a Rás el-Amjá. Hojne sa už používali kanály. Keramika bola dvojfarebne maľovaná (spravidla geometrické motívy). Objavuje sa pestovanie ďatlovej palmy dovezenej z Arábie. Sídliská sú ešte stále dedinami. Rozlišujú sa dve fázy:
Fáza Hádždží Muhammad (Obejd 2)
V tomto období došlo k rozšíreniu do stredného Iraku (Rás el-Amjá, Nippur) a v Eridu začali vznikať chrámy na terase.
Fáza je pomenovaná podľa súčasného sídla Kal'at Hádží Muhammad južne od Varky (starého Uruku). V Eridu (vrstvy 14-12) je centrom mesta naďalej chrám, teraz už zväčšený. Keramika je príbuzná staršej keramike pôvodne iránskej (Tepe Guran), čo nasvedčuje tomu, že do krajiny prišlo nové obyvateľstvo. Keramika má tmavé maľby na svetlom podklade a podobne ako v sýrskom Tell Chaláfe je lesklá, aj tvary pripomínajú chaláfske, ornament je naďalej geometrický (trojuholníky, mriežky, hviezdice, poloblúčky), existuje kombinácia rytia a maľby. Hrubá keramika s organickým tmelom zase pripomína iránsky pôvod. Ľudia chovali najmä tura domáceho.
Obejd 3 a 4
V tomto období stojí Mezopotámia na prahu vytvárania prvých štátnych útvarov. Na čelo civilizačného vývoja sa definitívne dostala južná Mezopotámia, budovali sa mohutné chrámové komplexy.
Hlavnými lokalitami tejto kultúry sú Obejd, Eridu, Ur, Uruk, Girsu a Tell Ukajr. Hlavná hospodárska aktivita mesta prebieha okolo centrálneho chrámu. Vtedajší chrám v Eridu je naďalej zo sušených tehál, ale má oveľa väčšie rozmery: centrálna cela je 18 m dlhá a 6 m široká. Oltár s božstvami stojí pri užšej stene, obetný stôl je na konci cely. Chrám mal poschodia, kde bolo miestnosti pre chrámových kňazov, ktorí sa stávali vedúcou vrstvou mesta. Postupným pristavovaním chrámu vznikol v Eridu prvý známy mezopotámsky zikkurat, stupňovitý chrám.
Typické sú najmä výrobky z hliny, keramika je jednoduchá a zdá sa byť nestarostlivá, vyrába sa užitkový tovar s niekoľkými základnými tvarmi a geometrickou výzdobou. Z tvrdej hliny sa vyrábajú aj predmety dennej potreby - kosáky, sekerky a sekeromlaty, čo na spracovanie palmového dreva a trstiny stačilo. Modely lodičiek svedčia o rybolove, pestujú sa ďatle a obilie, tieto produkty sú súčasne aj predmetmi diaľkovej výmeny za drevo, meď a kameň. Obytné domy majú viac miestností, ktoré sú veľmi úzke, v rozsiahlych cintorínoch ležia zosnulí na chrbáte.
Obejdské vplyvy mimo južnej Mezopotámie
Obejdská kultúra sa šírila najmä do severnej Mezopotámie, hlavnými lokalitami sú Arpačijja, Tepe Gaura a tretia vrstva Ninive. Mestská civilizácia je známa z Tepe Gaury, kde stojí uprostred mesta trojloďový chrám. Je v ňom doložený tolos, čo dokladá miešanie obejdskej a pôvodnej domácej kultúry. Až v Obejde 4 tu prevládá južná kultúra úplne, na mestskej akropole stáli tri chrámy, ktoré navzájom uzavierali zo troch strán priestranný dvor. Východný chrám je typickou obejdskou stavbou chrámu s rozmermi 12 x 9 m, s skladiskami a poschodím. Na menšom pohrebisku v Arpačijji bola objavená keramika obejdského typu; obejdská kultúra sa tu udržala len asi dve storočia.
V Sýrii sa obejdská kultúra prejavila v období Amuk D a Amuk E, nachádzame tu maľovanú obejdskú keramiku. Na pobreží Sýrie je obdobnou zmiešanou kultúrou Ras Šamra IV A. V maloázijskej Kilíkii poznáme obejdskú kultúru z Mersinu. Mersin bolo opevnené mesto, hradba bola hrubá 1,5 m, ze sušených tehál na kamennom základe. Na hradby boli zvnútra prilepené domky so spojenými strechami, pravdepodobne tu žili obrancovia mesta.
Saint-Crespin (Seine-Maritime)
Saint-Crespin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obejdská kultúra
Obejdské vplyvy mimo južnej Mezopotámie
Južnejšie, v Libanone a v Palestíne poznáme obejdský vplyv z Byblu a z ghassúlsko-bešerbskej kultúry. Variantom obejdskej kultúry na severe Iránu bola pisdelijská kultúra, v Luristáne kultúra mesta Tepe Giyan, kde vidíme vplyv obejdskej kultúry najmä na pečatiach so zoomorfnými námetmi.
Fear the Walking Dead
Fear the Walking Dead je americký seriál, ktorý mal premiéru 23. augusta 2015 na americkej stanici AMC. Je to spin-off populárneho seriálu The Walking Dead. Seriál majú na starosti Robert Kirkman a Dave Erickson, pričom Kirkman sa podieľa aj na seriáli Walking Dead a je tvorcom pôvodnej komiksovej predlohy.
Saint-Crespin (Seine-Maritime)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arras-Ouest
Arras-Ouest je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho iba západná časť mesta Arras.
Waizenkirchen
Waizenkirchen je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Grieskirchen.
Žije tu 3 686 obyvateľov (1. 1. 2010).
Osa
Osy môže byť:
OSA môže byť:
Luthenay-Uxeloup
Luthenay-Uxeloup je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oldřich Nový
Oldřich Albín Nový (* 7. august 1899, Praha – † 15. marec 1983, Praha) bol český filmový a divadelný herec, režisér, skladateľ, dramaturg a spevák.
Mellionnec
Mellionnec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arras-Sud
Arras-Sud je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho deväť obcí.
Waldburg
Waldburg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Freistadt.
Žije tu 1 351 obyvateľov (1. 1. 2010).
Serranilla
Serranilla je ostrov v západnom Karibskom mori nachádzajúci sa asi severoseverovýchodne od štátu Nikaragua.
Do výšok zdvíhajte krov, tesári a Seymour úvod
Do výšok zdvíhajte krov, tesári a Seymour úvod je kniha Jerome David Salingera obsahujúca dve jeho (staršie) poviedky. V origináli vyšla v roku 1963.
Do výšok zdvíhajte krov, tesári (1955)
Hlavnou témou je svadba Seymoura Glassa a Murriel. Ako Buddy putoval na oslavu a ženích sa nikde neukázal. Celá banda svadobčanov potom išla niekoľkými autami do jej bytu. Murriel išla prvým, celá uplakaná. Keď prišla domov, Seymour ju čakal a spolu odišli na svadobnú cestu. Ostatné autá ostali v zápche ešte niekoľko hodín. Všetci hovoria, že aký je ten Glass sviňa, a že všetci to od neho čakali. Neskôr vyjde najavo, že je jeho brat a ostatní na neho nadávajú. Potom, keďže je zatvorené rýchle občerstvenie, pozve ich z auta, v ktorom išiel aj on, do bytu, kde voľakedy býval so Seymourom na drink. Teraz tam býva Boo Boo, ale je odcestovaná. Keď odíde do kuchyne pre ten drink, zastaví sa v kúpeľni a prečíta si Seymourov starý denník. Na kúpeľňovom zrkadle bol mydlom nápis, že zdvihnite vysoko povalový trám, tesári. Preto ten názov.
Seymour úvod (1957)
Nie je poviedka, ale črta. Buddy opisuje Seymoura a príbehy, ktoré zažívali v detstve a všetko piate cez deviate, vedome si toho. Pôvodne plánoval napísať tri knihy, s názvami Seymour I, potom II, III, prípadne IV., ale nevydalo, tak sa rozhodol, že začne len jeho opisom, to bude prvá kniha, a potom ostatným. Nevydalo. Napísal len jednu.
Majstrovstvá Európy v korfbale 2010
Majstrovstvá Európy v korfbale 2010 boli v poradí 4. Majstrovstvá Európy v korfbale, ktoré organizovala Medzinárodná korfbalová federácia (IKF). Konali sa v piatich holandských mestách: Almelo, Haag, Leeuwarden, Rotterdam a Tilburg, v dňoch od 22.31. októbra 2010, za účasti rekordných 16 tímov. Počet účastníkov sa oproti minulému turnaju zvýšil až o 8 tímov. Nováčikmi turnaja bolo až 5 družstiev: Írsko, Srbsko, Škótsko, Turecko a Wales. Svoj štvrtý titul v rade získalo 🇳🇱, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad 🇧🇪.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2011, ktoré sa uskutočnili v Číne. Kvalifikovalo sa na ne 10 najlepších družstiev.
Hundertwasserhaus
thumb|Hundertwasserhaus Hundertwasserhaus (od roku 2010 oficiálne Hundertwasser-Krawinahaus) vo Viedni je jedným z najznámejších diel architekta, maliara a sochára Friedensreicha Hundertwassera. Spolu s ním sa na návrhoch podieľal architekt Josef Krawina a Peter Pelikan. Pôvodnou funkciou domu bolo ubytovanie sociálne slabších ľudí, nakoniec je skôr turistickou atrakciou. Viedeň sa ňou môže pýšiť od roku 1985, kedy bola dokončená.
Saint-Denis-d’Aclon
Saint-Denis-d’Aclon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Normandia.
Hundertwasserhaus
Popis stavby
Vzhľad Hundertwasserovho domu je odrazom jeho celoživotných tvrdení a myšlienok. Neobsahuje teda rovné, alebo dokonca nejakým spôsobom pravidelné línie. Fasáda obsahuje množstvo pestrých farieb a dom je ako zvonku tak vnútri porastený zeleňou.
Saint-Denis-d’Aclon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zbizuby
Zbizuby sú obec v Česku v okrese Kutná Hora v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 464 obyvateľov, z toho 233 mužov a 231 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 40,4 roka, ženy 42,7 roka).
Leonard Kweuke
Leony Léonard Kweuke známy aj pod skráteným menom Leonard Kweuke či Leony Kweuke (* 12. júl 1987, Yaoundé) je kamerunský futbalista ktorá pôsobí momentálne v pražskom klube Sparta Praha.Začínal hrať futbal v klube Inter Stars Yaoundé,neskôr obliekal dres iného kamerunského klubu,Cintra Yaoundé.Potom odišiel do Iránu,kde hral za Esteghal Teheran a Steel Azin FC.Jeho prvým europskym klubom bola DAC Dunajská Streda.Hosťoval odtiaľ v nemeckých kluboch Eintracht Frankfurt a Energie Cottbus.Za Spartu hrá od roku 2010,kde sa stal nástupcom iného afrického útočníka,Bonyho Wilfrieda.V sezone 2011/11 strelil v Gambrinus lige 14 golov.
Merdrignac (obec)
Merdrignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Martin Michalko
Generálmajor Ing. Martin Michalko (* 26. júl 1968, Bardejov) je slovenský vojenský generál.
V súčasnosti je veliteľ Spoločného operačného veliteľstva OS SR, ktoré vzniklo v apríli 2021.
Život
Po maturite v roku 1986 začal študovať Vojenskú vysokú školu vo Vyškove na Morave. Štúdium ukončil v roku 1990 v odbore veliteľsko-inžinierskom motostreleckom a zároveň bol ako vojak z povolania menovaný do hodnosti poručík. Následne začal pôsobiť v Trebišove kde vykonával základné veliteľské funkcie v motostreleckom a mechanizovanom vojsku na stupni čata až prápor. Štábne funkcie zastával na veliteľstve brigády v Prešove a na veliteľstve Pozemných síl v Trenčíne. V roku 1999 ukončil účelový kurz ÚK-II, odbor veliteľsko-štábny, na Vojenskej akadémii v Liptovskom Mikuláši. V roku 1996 bol premiestnený do Michaloviec, kde zastával funkciu veliteľa mechanizovaného práporu. Od roku 2008 do roku 2010 pôsobil na veliteľstve 2. mechanizovanej brigády v Prešove a to vo funkcii náčelníka štábu. Náčelníkom odboru operácií na veliteľstve Pozemných síl v Trenčíne bol v období rokov 2010 až 2011. Od roku 2011 znova pôsobil na veliteľstve brigády v Prešove. V roku 2012 sa stal veliteľom 2. mechanizovanej brigády v Prešove. V rokoch 2015-2016 absolvoval postgraduálne štúdium na Armádnej vojnovej škole Spojených štátov (US Army War College), Carlisle, Pensylvania, USA. V roku 2018-2019 pôsobil ako veliteľ Strategického centra krízového manažmentu Generálneho štábu Ozbrojených síl SR.
Po odchode genmjr. Ondřeja Novosada do výslužby k 31. decembru 2022. sa stal veliteľom Spoločného operačného veliteľstva.
20. septembra 2018 ho prezident SR Andrej Kiska vymenoval do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál. 16. marca 2023 ho prezidentka Zuzana Čaputová povýšila do hodnosti generálmajor.
Pôsobenie v zahraničných vojenských misiách
Od februára 2006 do septembra 2006 pôsobil ako veliteľ ženijnej roty v rámci medzinárodnej operácie „Iracká sloboda“ v Iraku.
Vyznamenania
Za službu v mierových pozorovateľských misiách a ďalšie.
Waldhausen im Strudengau
Žije tu 2 893 obyvateľov (1. 1. 2010).
Aubigny-en-Artois (kantón)
Aubigny-en-Artois je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 30 obcí.
Mâcon (mesto)
Mâcon je francúzske mesto v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko-Franche-Comté.
Manažérstvo rizika
Manažérstvo rizika (iné, nenormované názvy: manažérstvo rizík, rizikový manažment, manažment rizika/rizík, riadenie rizika/rizík; angl. risk management) je riešenie rizík, ktoré môžu nastať v organizácii alebo časti činnosti organizácie (napr. kreditné riziko) resp. na životnom prostredí resp. riešenie technických rizík. Má 4 fázy: identifikácia rizika, analýza rizika a jeho následkov, riadenie reakcií na riziko a monitoring rizika.
Manažérstvo rizika je systematický proces, v ktorom sa riziko identifikuje, analyzuje a definuje optimálny spôsob jeho zvládnutia pri minimálnych nákladových aspektoch a rešpektovaní systémových cieľov subjektu. Úlohou rizikového manažmentu je predovšetkým dosiahnutie maximálnej bezpečnosti a ochrany majetku vypracovaním optimálnej stratégie riadenia rizík ako hlavných nositeľov možných budúcich škôd.
Mâcon (mesto)
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Je situované na západnom brehu rieky Saôna medzi oblasťami La Bresse na východe a Beaujolais na juhu. Je to najväčšie centrum v kraji Burgundsko postavené v románskom štýle s južným koloritom. Nachádza sa od Bourg-en-Bresse (prefektúra departmentu Ain),  od Lyonu a  od Paríža.
Mâcon je obkolesený vinohradov, ktoré vyprodukujú 49 mil. fliaš vína, z ktorých najslávnejšie značky sú „Saint-Véran“ a „Pouilly-Fuissé“.
Dejiny
Mestská aglomerácia bola založená na bývalom keltskom oppide založenom bezpochyby na začiatku 1. storočia pred Kr. pod menom „Matisco“. Mesto sa rýchlo rozvíjalo v 1. – 2. storočí. Počas 4. storočia mesto vybudovalo svoje hradby. V stredoveku bolo centrom grófstva podriadeného Burgundskému vojvodstvu. Tu sa Karol IX. zastavil po ceste zo Chalonu v Mâcone, bolo to 3. júna 1564, sprevádzaný dvorom a bratom vojvodom z Anjou, Henrichom Navarrským a kardinálmi.
V roku 1790 sa mesto stalo centrom nového departmentu Saône-et-Loire.
V roku 1814 bola v meste invázia rakúskej armády, neskôr bolo dvakrát oslobodené francúzskou armádou, nakoniec definitívne okupované až do pádu cisárstva. Po návrate Napoleona I. a obdobia „Sto dní“ bolo opäť dobyté Rakúšanmi.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Deväť poviedok
Deväť poviedok je kniha Jerome David Salingera.
Deň ako stvorený pre banánové rybky
(1948, A perfect day for bananafish) kniha Deväť poviedok
Ústrednou témou je samovražda Seymoura Glassa, ktorá sa odohrala na svadobnej ceste s ženou Murriel. Po rozhovore na pláži sa vyviezol výťahom na piate poschodie do svojej hotelovej izby. Murriel spala. Otvoril kufor a vybral si „samočinný Ortgies kalibru 7,65.“ Sadol si na vedľajšiu posteľ, pozrel sa na ňu a „vpálil si guľku do pravej sluchy.“
Úbohé členky Connecticutu
(1948, Uncle Wiggily in Connecticut) kniha Deväť poviedok
Odohráva sa ako rozhovor dvoch starých priateliek, z ktorých jedna je žena zabitého Waltera Glassa. Volá sa Eloise. Znovu sa vydala, ale svojho manžela trochu ohovára a nepovedala mu, že jej bývalého zabili počas okupácie Japonska.
Názov je podľa príhody, ktorá sa stala Eloise a Waltovi:
„Zvyčajne som naňho čakala pri autobusovej zastávke, hneď za naším Connectic-clubom, a raz prišiel neskoro, autobus sa už rozbiehal. Rozbehli sme sa za ním, a ja som spadla a vytkla som si členok. Povedal: ‚Takto to dopadne s členkami Connecticutu. Myslel tým pravdaže môj členok.‘“
Tesne pred vojnou s Eskimákmi
(1948) kniha Deväť poviedok
Dve kamarátky išli z tenisu, ale jedna sa hnevala, že stále platí, tak išli k druhej, aby jej za dnes peniaze vrátila. Nemala so sebou. Musela ísť zobudiť mamu, tak tá prvá čakala v obývačke. Prišiel tam brat tej druhej a začali sa rozprávať. Dosť dlho. Nakoniec keď prišla s peniazmi, tá prvá si ich nezobrala a odišla.
Názov vznikol počas rozhovoru s bratom. Na všeličo hundral, až sa dostal k tomu, ako sa všetci poberajú na obvodný úrad. Videl to z okna. Nečakane zrazu zahlásil, že vraj najbližšie budeme bojovať s Eskimákmi. Ani nevedel prečo s Eskimákmi: „Dočerta, odkiaľ by som to mal vedieť?“
Smieško
(1949) kniha Deväť poviedok
Toto bola poviedka, v ktorej sa hlavný hrdina, mladý študent práva staral o bandu deciek a často im rozprával rozprávku o Smieškovi. Bol to jednooký strašiak, na ktorého sa nesmel nikto pozrieť, inak by zomrel.
Pri loďke
(1949, Down at the Dinghy) kniha Deväť poviedok
Venované Esmé – s láskou a perfídnosťou
(1950) kniha Deväť poviedok
Vojak sa prechádzal po meste, zabočil do kostola, kde prebiehal nácvik zboru. Chvíľu sa pozeral, padla mu do oka asi najlepšia speváčka. Trinásťročná. Odišiel si sadnúť neďaleko do čajovne, kde onedlho prišla aj ona – Esmé, s rodinou. Rozprávali sa. Mimochodom aj o tom, že ona rada rozmýšľa nad perfídnosťou. To je taká vierolomnosť, zradnosť. Bol tam aj jej malý brat, ktorý rozprával geniálny vtip: „Čo povedala jedna stena druhej? … Stretneme sa na rohu!“ Nakoniec jej sľúbi, že jej napíše poviedku. Tak jej píše z Nemecka, kde bol ako vojak po druhej vojne. Pravdepodobne, aj toto sa stalo reálne, lebo toto bola tá poviedka venovaná Esmé.
Pôvab úst tvojich a očí zeleň
(1951) kniha Deväť poviedok
Muž zdvihol telefón. Bol to jeho najlepší kamarát. Ožratý. Nevedel kde je jeho žena. Nevedel ani, či sa ešte navzájom milujú. Nakoniec prišla, tiež ožratá. Viac-menej. Počas telefonátu spomínal, ako ju prvý raz videl, že jej obdivoval pôvab úst a zeleň očí. Hoci aj tak nemala zelené oči. O toho ten názov.
Belasé obdobie De Daumiera – Smitha
(1952) kniha Deväť poviedok
Mladý študent, umelec – maliar videl v novinách inzerát, že súkromná škola hľadá učiteľa. Tak si vymyslel pseudonym De Daumier, vydával sa za dvadsaťosemročného a ešte aj potomka Pabla Piccasa. Prijali ho. Školu viedli takí Japonci, ktorým sa zozačiatku vtieral, ale neskôr zistil, že aj oni majú kopec sporov a úradných problémov. Keď školu zavreli, ešte si dopisoval s niektorými žiakmi. Obzvlášť rád mal jednu rehoľnú sestru.
Teddy
(1953, Teddy McAdrle) kniha Deväť poviedok
Asi najlepšia psychologická poviedka. Hlavnou postavou je malý geniálny chlapec Theodore. Fakt si to len treba prečítať. Mnohí sa domnievajú, že tiež má súvis s rodinou Glassovcov. Presnejšie, že ide o Buddyho, čiže samotného JD Salingera.
Øre
Øre je stotina nórskej koruny, dánskej koruny, švédskej koruny a islandskej koruny. Øre je nórsky a dánsky pravopis, švédsky pravopis je öre, vo faerčine oyra a v islandčine eyrir.
Saint-Denis-le-Thiboult
Saint-Denis-le-Thiboult je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dorastenecké majstrovstvá sveta v atletike 2007
Slovensko reprezentovali Alexandra Štuková, Dana Čížková, Marián Žigala, Klára Ábelová, Peter Sárkózi, Lenka Kršáková, Adriana Mančušková, Miroslav Dobiáš, Veronika Privalincová, Miroslav Žíkavský, Peter Šmondrk, Roman Turčáni, Juraj Mokráš, Ján Beňa, Vladimír Šimík, Matúš Krčmár, Dušan Páleník, Lukáš Sojka a Vladimíra Šibová.
Hrádza (stavba)
Hrádza alebo umelá hrádza je zemná, oceľová alebo betónová stavba spravidla lichobežníkového prierezu s výrazne prevládajúcim dĺžkovým rozmerom pozdĺž morského pobrežia, vodného toku alebo naprieč vodným tokom slúžiaca na vzdutie vody (priehrada alebo rybničná nádrž), zadržovanie povodní, ochranu okolitých pozemkov pred záplavami, na spevnenie, úpravu a ochranu brehov či splavnenie toku. Podľa inej definície je to len takáto stavba pozdĺž vodného toku (teda okrem priehrad a rybničných nádrží), podľa ďalšej takáto stavba okrem priehrad (pričom v českej terminológii sa aj priehrada zásadne považuje za „hráz“).
Vplyv na prostredie
Úprava toku vody, či už regulácia brehov toku, alebo vytvorenie priehrady, má komplexné dopady na okolité prostredie. Na území dochádza k hydrologickým zmenám (výška hladiny podzemných vôd) nasledovaným zmenou v rastlinstve a živočíšstve.
Priehradné hrádze spôsobujú ekologickú záťaž najmä zatopením – a tým v podstate zničením – rozsiahlych častí ekosystému. Výstavba priehradných hrádzí sťažuje migráciu niektorých živočíšnych druhov, stabilizácia výšky hladiny rieky pod hrádzou a budovanie regulačných hrádz pozdĺž tokov môže viesť k zániku spoločenstiev prispôsobených na pravidelné záplavy. Prípadné pretrhnutie hrádze môže mať katastrofálne následky pre človeka i prírodu na rozsiahlom území.
Walding
Walding je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Urfahr-okolie.
Žije tu 3 885 obyvateľov (1. 1. 2010).
Berkshire (grófstvo)
Berkshire (IPA: aalebo ; niekedy skrátene Berks) je nemetropolitné, ceremoniálne a tradičné grófstvo v južnom Anglicku. Je známe aj ako Royal Berkshire, pričom tento titul sa stal oficiálnym v 30. rokoch 20. storočia.
Skladá sa zo šiestich okresov: West Berkshire, Reading, Wokingham, Bracknell Forest, Windsor and Maidenhead a Slough. Berkshire hraničí s okresmi Oxfordshire, Buckinghamshire, Surrey, Wiltshire a Hampshire.
Zavináč (znak)
Zavináč (slovenský a český názov vznikol podľa rovnomenného jedla) je označenie pre znak @. Znak @ je symbolická skratka pre anglické slovo "at" v zmysle po (7 kusov po 2 je spolu 14), pochádzajúce z latinského ad.
Jeho najčastejšie súčasné použitie je v elektronickej pošte (e-mail). V e-mailovej adrese oddeľuje meno používateľa (časť pred zavináčom) od označenia počítačovej domény (DNS-ový záznam). Napr. meno@domena.org čítame ako „meno zavináč doména bodka org“ (v kontakte s cudzinou „meno ät doména dot org“). Použitie tohto symbolu pre e-mailové adresy zaviedol Ray Tomlinson v roku 1971, pretože predpokladal, že tento zriedkavý znak nebude nikdy použitý ani v mene ani v názve domény.
Zavináč má v kódovaní Unicode aj v ASCII tabuľke kód 64 (U+0040). Na slovenskej počítačovej klávesnici sa dá vyčarovať aj kombináciou pravý Alt+V, alebo Alt+64 (na numerickej klávesnici).
Zbraslavice
Zbraslavice je obec v Česku v okrese Kutná Hora v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 397 obyvateľov, z toho 708 mužov a 689 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,8 roka (muži 40,1 roka, ženy 43,5 roka).
Leukadios (syn Ikaria)
Leukadios (Leukadios) je v gréckej mytológii syn Ikaria zo Sparty a najády Periboie.
Antický autor Strabón uvádza, že Ikarios, otec Odyseovej manželky Penelopy mal aj dvoch synov Leukadia a Alyzea, ktorí vládli v Akarnanii a zaznamenal aj, že podľa historika Efora z Kyme bratia založili na ostrove Leukas mestá, pomenované po nich, Leukadu a Alyzeiu.
Luzy (obec)
Luzy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mérillac
Mérillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Auchel (kantón)
Auchel je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 10 obcí.
Auxi-le-Château (kantón)
Auxi-le-Château je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 26 obcí.
Saint-Denis-sur-Scie
Saint-Denis-sur-Scie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
V3
V3 môže byť:
Waldkirchen am Wesen
Waldkirchen am Wesen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Schärding.
Žije tu 1 242 obyvateľov (1. 1. 2010).
Waldneukirchen
Waldneukirchen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Steyr-vidiek.
Žije tu 2 212 obyvateľov (1. 1. 2010).
Viktor Dyk
Viktor Dyk (* 31. december 1877, Pšovka u Mělníka – † 14. máj 1931, Lopud, Chorvátsko ) bol významný český básnik, prozaik, dramatik, publicista a nacionalistický politik, jeden z predstaviteľov tzv. generácie anarchistických buričov.
Životopis
Narodil sa v Pšovce pri Mělníku. Navštevoval gymnázium v Žitnej ulici v Prahe, kde bol jedným z jeho učiteľov Alois Jirásek. Potom vyštudoval Právnickú fakultu Karlovej univerzity. Po celý život však pôsobil ako novinár a spisovateľ.