cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kyslá kapusta
Zdravotný prínos
V dobách, kedy neexistovali mrazené potraviny a potraviny z južnej pologule neboli dostupné v strednej a severnej Európe, poskytovala kyslá kapusta zdroj dôležitých živín počas zimy. Kyslá kapusta sa skladovala vo veľkom množstve už v pivniciach starých Grékov a Rímanov a v 16. storočí bola tak veľmi obľúbená, že si vyslúžila názov „všeholiek“. Mala svoj význam aj v moreplavbe – napríklad bez nej by možno vtedy ani nebola objevená Amerika, pretože práve kyslá kapusta to bola, čo natlačená v sudoch sprevádzala Krištofa Kolumba na jeho plavbách a chránilo námorníkov pred toľko obávaným skorbutom a aj kapitán Cook si so sebou na cesty brával zásoby kyslej kapusty, ktorá, vďaka obsahu vitamínu C, pomáhala zabrániť skorbutu. Nemecké námorníctvo v tomto pokračovalo dokonca aj v dobách, kedy to britské prešlo na citróny.
Podobné potraviny
Kyslá kapusta, prípadne jej spôsob spracovania nie je čisto európskou záležitosťou. Môžeme ju napríklad nájsť v podobe kórejského kimčchi.
Európska cesta 69
Európska cesta 69 (E69) je medzinárodná cesta 1. triedy, ktorá celá vedie po území Nórska. Začína pri Nordkappe a končí v Olderfjorde. Jej celková dĺžka je 129 km.
E69 je najsevernejšia cesta na svete spojená s hlavnou medzinárodnou cestnou sieťou. Cesty na Špicbergoch a v Grónsku sú izolované a krátke. Severná časť cesty je v zimných mesiacoch uzavretá.
Apium
Zahŕňa okolo 12 druhov, z ktorých sú všetky okrem jedného (zeler voňavý) mimoeurópske, najčastejšie juhoamerické. V minulosti sa však do tohto rodu zahŕňali aj ďalšie druhy, pričom tie z týchto ďalších druhov, ktoré dnes patria do rodu Helosciadium (po slovensky: zeler), sú prevažne európske.
Systematika
rod zeler (Apium):
Staršie sa do rodu Apium zaraďovali aj tieto dnešné taxóny (do rodu Apium konkrétne patrili vždy len niektoré z nižšie uvedených položiek):
Holica (vrch v Nízkych Tatrách; 1341 m n. m.)
Holica je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Hiadeľom, približne severovýchodne od Banskej Bystrice.
Poloha
Nachádza sa na juhozápadnom okraji Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obcí Hiadeľ a Brusno. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situovaný Pohronský Bukovec, južne ležiaci Medzibrod, Hiadeľ a Moštenica, západne sa nachádzajú Donovaly a osada Korytnica-kúpele a severne Liptovská Lúžna. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Holica je súčasťou najzápadnejšej nízkotatranskej rázsochy, vybiehajúcej z Prašivej južným smerom na Kochuľu. Západným smerom susedí Kozí chrbát a Hôrka, južným je vrch Nad žliabkami  a Kochuľa, východným Bukový diel , Mlynárová  a Chabenec  a severným Veľká  a Malá Chochuľa  a Prašivá. Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu odvádza zo západnej časti potok Vážna a z východnej a južnej prítoky Sopotnice. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Hrebeň i vrchol Holice pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít je ojedinele vidieť okolité vrcholy Nízkych Tatier, susedné Starohorské vrchy a Veľkú Fatru, no tiež Kremnické a Štiavnické vrchy, Javorie, Ostrôžky, Poľanu a Veporské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no západne sa nachádza Hiadeľské sedlo, kde sa križuje Cesta hrdinov SNP s chodníkmi z obce Hiadeľ a z osady Korytnice. Východným smerom vedie cez Sopotnickú dolinu značený chodník z Brusna na Veľkú Chochuľu.
Okres (Slovensko, 1940 – 1945)
Okres bol nižšou administratívnou jednotkou Slovenskej republiky od polovice roku 1939 až do jej zániku v roku 1945. Na základe zákona Snemu Slovenskej republiky č. 190/1939 Sl. z. zo dňa 25. júla 1939 o verejnej správe bolo územie Slovenska, vtedy už značne zmenšené výsledkami prvej viedenskej arbitráže a maďarsko-slovenského ozbrojeného konfliktu, k 1. augustu 1939 rozčlenené na šesť žúp a 59 okresov (z toho jeden mestský).
Na základe zákona č. 50/1941 Sl. z. zo dňa 18. marca 1941 o zjednotení obvodov okresných úradov, okresných súdov, iných úradov a ich sídel sa s účinnosťou od 27. mája 1941 prenieslo sídlo okresu z Holíča do Skalice a uskutočnili sa zmeny vo vymedzení územných obvodov niektorých okresov.
Zoznam okresov podľa žúp
náhľad|alt=Farebná mapa žúp a okresov Slovenskej republiky v rokoch 1939 až 1945 po anglicky|Mapa
Drieňová (Nízke Beskydy)
náhľad|vrch Drieňová
Drieňová je nevýrazný vrch, patriaci pod provinciu Východné Karpaty v oblasti Nízke Beskydy. Leží severne medzi obcami Dlhé nad Cirochou a Belá nad Cirochou.
Port-Launay
Port-Launay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pouldreuzic
Pouldreuzic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Pouldergat
Pouldergat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Pouldreuzic
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pouldergat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pouldreuzic
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pouldergat
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pouldreuzic
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pouldergat
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Špongia
Špongia môže byť:
Európska cesta 76
Európska cesta 76 (E76) je medzinárodná cesta 1. triedy, ktorá sa nachádza v Taliansku. Vedie medzi mestami Migliarino a Florencia a jej celková dĺžka je 88 km.
Pred prečíslovaním európskych ciest v roku 1992 bolo označenie E76 používané pre cestu v Nórsku, teraz označovanú ako E134.
Garni Hotel Junior
Garni Hotel Junior  je 3-hviezdičkový hotel na Drieňovej ulici 14, Bratislava, miestna štvrť Štrkovec, vedľa Štrkoveckého jazera.
Stavba hotela prebiehala v rokoch 19761982, pôvodný názov bol Hotel CKM Sputnik.
Hubka
Hubka môže byť:
Európska cesta 78
Európska cesta 78 (E78) je medzinárodná cesta 1. triedy medzi mestami Grosseto a Fano, ktorá pretína Apeninský polostrov severne od Ríma. Celá jej trasa leží v Taliansku. Jej celková dĺžka je 278 km.
Jelenia huba
Jelenia huba (iné názvy: jelení hríb, jelenia hubka, jelenica) môže byť:
Poullan-sur-Mer
Poullan-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grand Hotel River Park
Grand Hotel River Park, a Luxury Collection Hotel je 5-hviezdičkový hotel na Dvořákovom nábreží v Bratislave. Hotel je súčasť multifunkčného centra River Park na ľavom brehu Dunaja.
Hotel bol pôvodne súčasťou medzinárodnej siete Kempinski, ale od 1. augusta 2015 patrí do najväčšej siete luxusných hotelov na svete Marriott.
Súčasť hotela je reštaurácia RIVERBANK.
Európska cesta 017
Európska cesta E017 je medzinárodná cesta triedy B, ktorá sa nachádza iba Rusku, vedie medzi mestami Jelabuga a Ufa. Jej celková dĺžka je 323 km.
Ján Valach (lekár)
MUDr. Ján Valach (* 29. september 1899, Vaľkovo, dnes časť Českého Brezova – † 11. september 1980, Rimavská Sobota) bol slovenský lekár chirurg, účastník domáceho druhého česko-slovenského odboja na Slovensku a Slovenského národného povstania (SNP).
Život
Jeho zásluhou bola v Likieri v roku 1939 zriadená provizórna nemocnica. Vykonával chirurgické a gynekologické operácie, kvalitnú brušnú chirurgiu vrátane operácií žalúdka. Prvú cholecystektómiu a mastektómiu učinil už v roku 1939. Po vyhlásení povstania sa v hodnosti kapitána stal riaditeľom tohto zdravotníckeho zariadenia, ktoré plnilo úlohu povstaleckej nemocnice. Pod jeho vedením pracovali lekári MUDr. Zdenek Hrivnák, MUDr. Ján Daniš, MUDr. Artúr Goldberger (Koval), MUDr. Rachel Ledererová-Kleinová, MUDr. Eugen Tochten, ošetrovateľky, pomocný a správny personál. 27. septembra sem bola evakuovaná časť ťažko ranených z Banskej Bystrice, ktorých 19. októbra presunuli do Heľpy a na Letisko Tri Duby. Odbojárov liečili pod krycími menami ako civilov na rôzne choroby a „úrazy doma pri práci“. Počas SNP až do mája 1945 nemocnica ošetrila vyše 500 osôb, väčšinou z Gemera. Okrem iných sa tu liečili Pavol Marcely, ktorý bol ťažko postrelený do ľavého pleca na Kohúte pri Revúcej, sovietsky pilot Vasil Čorný, ktorého postrelili pri bombardovaní Budapešti a musel núdzovo pristáť pri Čerenčanoch, viacerí francúzski aj sovietski partizáni či rumunski vojaci.
Po oslobodení obnovil činnosť Štátnej nemocnice v Rimavskej Sobote a pracoval ako jej riaditeľ. Podľa historičky Anny Falisovej „patril medzi vynikajúcich odborníkov v brušnej chirurgii [...]. Zaslúžil sa o šírenie zdravotníckej osvety.“ Učinil okolo 500 operácií žalúdka, ako aj trepanácie, operácie nádorov miechy, otvorenie srdcového vaku a i. Publikoval odborné práce v časopisoch Rozhledy v chirurgii, Časopis lékařů českých, Slovenský lekár, Praktický lekár a i.
Michal Tallo
Michal Tallo (* 1993, Bratislava) je slovenský básnik, prozaik a publicista.
Životopis
Vyštudoval dramaturgiu a scenáristiku na Filmovej a televíznej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave. Je redaktorom časopisu o súčasnom umení a kultúre Vlna, spoluorganizátorom medzinárodného literárneho festivalu Novotvar a koordinátorom československej literárnej súťaže Básne SK/CZ.
Tvorba
Michal Tallo debutoval zbierkou Antimita (2016, Drewo a srd), v roku 2018 vydal básnickú knihu Delta (Drewo a srd). Vo svojej tvorbe pracuje s motívmi digitálnych technológií či sociálnych sietí, ktoré prepája s osobnou a vzťahovou rovinou. Nadväzuje na poetickú tradíciu tvorby Márie Ferenčuhovej, Nóry Ruzičkovej, Kataríny Kucbelovej, Mily Haugovej, Štefana Strážaya či Michala Habaja. Kritika ho označuje za jedného z najvýraznejších predstaviteľov mladej slovenskej poézie. Jeho tvorba bola preložená do niekoľkých jazykov a vyšla v antológiách, ukrajinský preklad zbierky Antimita (prel. Oleksandra Kovalchuk) vyšiel v roku 2018. Okrem poézie Tallo publikuje krátke prózy či filmové a literárne recenzie v slovenských a českých médiách.
Ifigeneia
right|thumb|250px|"Obetovanie Ifigeneie" autor: [[François Perrier]] Ifigeneia alebo Ífigeneia alebo Ifigénia alebo Ifianassa (starogr. Ιφιγένεια, Ἰφιάνασσα  – Ifigeneia, Ifianassa/iný prepis Ífigeneia, Ífianassa; ) je v gréckej mytológii dcéra mykénskeho kráľa Agamemnóna jeho manželky Klytaimnéstry.
Jej súrodenci boli Orestes a sestry Élektra a Chrysothemis. Osudom jej bolo určené stať sa tragickou postavou mýtov.
Kráľ Agamemnón upevnil mocenské postavenie Mykén, priviedol ich k rozkvetu a bohatstvu. V tejto situácii sa stalo, že trójsky princ Paris uniesol krásnu Helenu, manželku Menelaa, kráľa v Sparte – Agamemnónovho brata. Po márnom vyjednávaní o vrátenie Heleny zhromaždili Gréci veľké vojsko a loďstvo bolo pripravené na odchod.
V prístave Aulida ich však zdržala nepriazeň počasia – panovalo úplné bezvetrie. Po márnom čakaní povolal kráľ veštca Kalchasa ten vyložil, že bezvetrie je z vôle bohyne Artemis, ktorá nemohla zabudnúť, že Agamemnón zabil jej posvätnú laň. Zmareniu celej vojenskej výpravy sa dá zabrániť jedine tým, že Agamemnón obetuje svoju dcéru Ifigeneiu. Agamemnón sa bránil, ale pod nátlakom ostatných veliteľov, ktorí ho nabádali k zodpovednosti voči vojsku a hrozili aj zvolením iného vrchného veliteľa, Agamemnón súhlasil dcéru vydať.
Posledné chvíle u obetného oltára prebiehali za úplného pokoja. Bojovníci oceňovali s dojatím statočnosť dievčiny. Veštec Kalchas chytil nôž, keď ho však priložil k jej telu, božským zázrakom usmrtil iba Artemidinu laň. Bohyňa obete vymenila a dievča uniesla. V ďalekej Tauride (dnešný polostrov Krym) ju ustanovila svoju kňažkou. Ifigeneia mala obetovať každého prichádzajúceho cudzinca, ktorého privedie kráľ Thoas, ochranca Artemidinej sochy. Tam slúžila dlhých sedemnásť rokov.
Za celé dlhé roky nepočula nič o svojej vlasti ani rodine. Netušila, že trójska vojna sa skončila pádom Tróje, že jej otec sa vrátil ako víťaz a po príchode domov bol na uvítacej hostine zabitý najatými vrahmi jej strýka Aigistha so súhlasom jej matky Klytaimnéstry, a že Aigisthos sa stal mykénskym kráľom. A nemala ani tušenie, že jej brat Orestes sa po siedmich rokoch vrátil a potrestal vrahov svojho otca. Zo svojho činu sa mal podľa príkazu boha Apollóna odobrať do Tauridy a tam sa očistiť pred sochou bohyne Artemis.
Orestes sa vydal na dlhú a nebezpečnú cestu, pretože nebolo pre neho nič horšie než prenasledovanie a trýznenie Erinyiami, ktoré týrali jeho svedomie po zabití zradnej matky, sprevádzal ho nerozlučný priateľ Pylades. Na konci svojej dlhej cesty však priamo pod posvätnou sochou padli do zajatia Thoantovým vojakom, aby boli rukami Ifigeneie obetovaní. Tá sa zľutovala a oznámila, že bohyňa si žiada obeť len jedného z nich. Pylades okamžite ponúkol svoj život, ak dostane Orestes slobodu. Ifigeneia sa s nimi rozprávala a dozvedela sa, že sú jej krajania a dopracovali sa čoskoro k tomu, že Orestes je jej brat. To obrátilo sled udalostí. Ifigeneia ľsťou presvedčila Thoanta, že je potrebné vykonať očistenie morskou vodou, podarilo sa im nastúpiť na loď a dostať sa na more. Ale loď sa v búrke vrátila späť na pobrežie. Tu pomohla bohyňa Aténa, prikázala Thoantovi, aby ich všetkých troch prepustil. Tak dostala slobodu i Ifigeneia, musela však zostať v službách bohyne Artemis, ale vo svojej rodnej krajine. Nemusela tiež už nikdy vykonávať ľudské obete. Svoj život dožila v chráme na pobreží pri Aténach, bez manžela a bez potomkov.thumb|200px|Obetovanie Ifigeneie, nástenná maľba z [[Pompeje|Pompejí, Múzeum: Nazionale Archaeologico v Neapole]]
Odraz v umení
Ifigeneia žije dodnes ako významná hrdinka veľkých drám:
Pyanopsia
Pyanopsia alebo Pyanepsia bola starogrécka slávnosť usporiadavaná v Aténach k pocte Apolónovi.
Pyanopsia (doslova „varenie fazule“ ) bola aténska slávnosť, ktorá sa slávila na jeseň po zbere úrody, a to 7. pyanepsióna (podľa atického kalendára), pravdepodobne na počesť boha Apolóna Delfinia. Vedci sa domnievajú, že patrí medzi najstaršie aténske sviatky, siahajúce prinajmenšom do 9. storočia pred Kr., z čias iónskych migrácií z pevniny na ostrovy Egejského mora. Možno od 6. storočia pred Kr. sa aténske rituály Pyanopsie začínajú spájať s príbehmi mýtického hrdinu Thésea (motivácia sa nachádza v potrebe politickej propagandy ). náhľad|Atický červenofigúrový [[Kylix (keramika)|kylix, Théseus zabíja Minotaura v prítomnosti bohyne Atény, maliar Aisón, cca. 420 pred Kr.]] Legenda tvrdila, že keď Théseus zabil Minotaura na Kréte a následne so svojim korábom pristál na ostrove Délos, sľúbil Apolónovi, že mu pripraví osobitú obetu, ak dôjde bezpečne domov do Atén (spojenectvo medzi Aténami a ostrovom Délos nadobudlo ďalší rozmer po grécko-perzských vojnách, keď sa Délos stal sídlom délskeho spolku). Keď už konečne pristál na brehoch Atiky (podľa Plutarcha v aténskom prístave Faléron dňa 7. Pyanopsióna ), Théseus a jeho spoločníci zobrali to, čo im zostalo zo zásob a uvarili polievku z fazule (zrejme z bôbu, fazuľa sa do Európy dostala až po objavení Ameriky ), obilia a zeleniny a obetovali ju Apolónovi ešte predtým, než sa o ňu podelili medzi sebou (svojím obsahom to bol zrejme podobný pokrm ako thargélos v Thargélii ). Príbeh hovoriaci o tom, ako Théseus obetoval ostatok svojich zásob jedla Apolónovi, môže odrážať stúpajúcu popularitu mýtov o Théseovi, ktorý sa v Aténach objavil počas poslednej štvrtiny 6. a začiatku 5. stor. pred Kr. Moderné štúdie meniacej sa ikonografie v atickej vázovej maľbe ukazujú, že záujem o Thésea náhle zosilnel počas vlád Peisistrata a Kleisthena. Pre Aténčanov bol v tomto období rovnako pôsobivým aj príbeh o tom, že Théseus bol prvým aténskym vodcom, ktorý zjednotil celú Atiku do jedného politického spoločenstva (oslava tohto zjednotenia sa konala počas slávnosti Synoikia ). Ďalšou dôležitou črtou slávnosti Pyanopsia bolo obetovanie posvätnej olivovej ratolesti, eiresióné, Apolónovi. Podobne ako pri Proérosii bol aj tento rituál spojený etiologicky s dávnym hladomorom (alebo morom), ktorý bol odvrátený obetovaním tejto ratolesti. Eiresióné (z eiros, vlna ) bola ratolesť z olivy prepletená farebnou vlnou, z ktorej viseli rôzne plodiny, ovocie či hotové potravináske produkty (napr. nádobky s vínom, medom alebo olejom, rozmanitosť produktov symbolizovala hojnosť a základné potreby ľudskej výživy ). Chlapci nosili tieto ozdobené ratolesti po meste a spievali piesne, často sa zastavovali pri domoch, aby prosili o darčeky. Ratolesti eiresióné, symboly úrodnosti a hojnosti, sa považovali za požehnanie od boha a Aténčania si ich preto radi vešali nad dvere svojich domovov. Keď sa slávnostný sprievod skončil, mladíci položili jednu eiresióné k dverám Apolónovho chrámu. Plutarchos zaznamenal jednu z piesní (básní), ktorú mladíci na slávnosti spievali Apolónovi (zloženú v daktylskom hexametri ):
Starogrécke literárne zdroje, najmä z komédií, uvádzajú, že v 5. stor. pred Kr. boli sviatočné aktivity mládeže počas tohto sviatku Aténčanom mimoriadne príťažlivé. Hoci Apolón nie je v mytológii považovaný za božstvo, ktoré by sa príliš zaujímalo o úrodnosť pôdy, zvyky v tento sviatok jasne naznačujú, že ho v Atike spájali i s poľnohospodárstvom. Strukoviny a zrná, ktoré tvorili varené jedlo Thésea, boli väčšinou tie semená, ktoré sa čoskoro zasiali ako oziminy. Aténčania uctievaním Apolóna ďakovali za hojnosť súčasnej úrody symbolizovanej plodinami na eiresióné a tešili sa na budúcu dobrú úrodu. Obetovaním časti úrody, strukovín a obilnín Apolónovi potvrdili svoj pokračujúci vzťah s bohom, ktorý kedysi pomohol aj ich hrdinovi Théseovi.
Poullaouen
Poullaouen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lina Mayer
Lina Mayer (vlastným menom Karolína Majerníková, * 8. máj 1984, Košice) je slovenská speváčka, skladateľka a tanečníčka. Je autorkou titulnej skladby „This Time“ k českému  film u Pojedeme k moři. V roku 2015 vydala EP obsahujúce aj singel „Personal Sky“, ktorý sa stal rádiovým hitom. Postupne vydávala ďalšie single ako Nothing, Don't leave me now,či Falling, z ktorých všetky sa umiestnili v rebríčkoch rádiového éteru. 4. apríla 2019 vydáva svoj debutový album s názvom Lina Mayer, na ktorom sa nachádzajú takmer všetky jej doterajšie skladby, ich akustické verzie, ako aj niekoľko noviniek: So High, Take Me Home a Fear.
Život
Už od detstva sa venovala umeniu, počas  základnej školy navštevovala ZUŠ kde sa učila hre na husliach, navštevovala aj hodiny baletu. Aktívne sa venovala niekoľko rokov tanečnému športu ( Štandardné tance a najmä Latinskoamerické tance ), kde si vytancovala na rôznych súťažiach na Slovensku i v zahraničí najvyššiu výkonnostnú kategóriu "S". Vyštudovala estetiku a slovenský jazyk a literatúru na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove. V roku 2009 sa pod rodným menom zúčastnila súťaže Česko Slovenská SuperStar, kde vypadla tesne pred bránami finále. Ešte počas školy si vyskúšala aj muzikál v divadle Nová scéna, ako speváčku s big bandom ju diváci poznajú z televízneho programu Let´s dance, a neskôr pôsobila ako tanečníčka a choreografka v českej šou Stardance (aneb když hvězdy tančí), kde tancovala po boku známeho českého herca Sašu Rašilova. Pracovné aktivity rozšírila aj v Česku, keď pôsobila chvíľu v pražskom divadle Broadway. Po tejto skúsenosti sa opäť vrátila na Slovensko a začala sa venovať intenzívnejšie vlastnej tvorbe. Jej prvý singel, nesúci meno „Dream“, vydala v roku 2012. V roku 2013 zložila a naspievala  skladbu This time, ktorá sa stala titulnou skladbou k českému filmu Pojedeme k moři (réžia Jiří Mádl). V roku 2015 uverejnila cover verziu známej skladby „Stay With Me“ od anglického speváka Sama Smitha. V tom istom roku vydáva svoje prvé EP, na ktorom sa nachádza aj skladba Personal sky. Tá sa po uvedení do rádií postupne zaradila medzi najhranejšie skladby v slovenskom éteri a obsadila dokonca 1. miesto v rebríčku airplay TOP 100. K skladbe bol nakrútený aj videoklip. Rádio Europa 2 jej v tom istom roku udelilo cenu Hudobný objav roka. O dva roky neskôr si odniesla z hudobných cien rádia Európa 2 už ocenenie Speváčka roka 2017. V tom istom roku zaujala aj účinkovaním v 3. sérii show Tvoja tvár znie povedome, kde sa premieňala na hviezdy ako Adele, Beyoncé, či Michael Jackson, a skončila na 4. mieste. Tiež hosťovala v skladbe Čítaš mi z pier od kapely Nocadeň, ku ktorej nakrútili aj spoločný videoklip. V roku 2019 vydala eponymný album Lina Mayer, kde sa nachádzaju všetky jej doterajšie vydané single (ako Personal sky, Don't leave me now, Nothing, Falling..) spolu s niekoľkými novými skladbami ako napríklad So high, Take me fome, či Fear. Album jej pokrstila a capellová formácia Fragile, v ktorej Lina popri vlastnom hudobnom projekte tiež posobí.
V marci 2019 si ju vybrala americká hudobná rocková skupina X Ambassadors (autori hitu Renegades) za svojho predskokana na ich svetovom turné v Bratislave. Bola nominovaná v prestížnej ankete OTO a prebojovala sa do TOP 3 ako Speváčka roka 2020.
Zuzana Šebová
Zuzana Šebová môže byť:
Homôlka
Homôlka môže byť:
Jelienka
Jelienka môže byť:
Jelenica
Jelenica môže byť:
Žiarec (vrch v Poľane)
Žiarec je vrch v pohorí Poľana. Leží nad osadou Kyslinky, približne severne od mesta Detva. Vrch okrajovo zasahuje do Chránenej krajinnej oblasti Poľana.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoká Poľana. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územia obcí Hrochoť a Poniky. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaná osada Kyslinky, západne ležiaca obec Hrochoť a Ponická Huta a severne položené Strelníky.
Opis
Žiarec je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od Hájneho grúňa západným smerom cez Bukovinu a je pozostatkom kaldery bývalého stratovulkánu. Južné svahy strmo padajú do Hrochoťskej doliny, ktorá je prielomom bývalej kaldery. Na niektorých mapách je jeho nadmorská výška uvádzaná hodnotou, čo je však o 100 metrov viac, ako v skutočnosti. Západne susedí vrch Kruhy, severne leží vrch Minca , východne je plytkým sedlom oddelená Bukovina a Žiar a južným smerom sa nachádza Želobudzská skalka. Hrebeň leží v povodí Hrona, resp. jeho čiastkového povodia rieky Slatina. Južné svahy odvádzajú vodu riečke Hučava, severné svahy sú pramennou oblasťou Malej Zolnej. Vrcholom vedie náučný chodník z Hrochote ku chate Horalka na úpätí Bukoviny.
Výhľady
Riedky lesný porast vrcholovej časti, no najmä menšie horské lúky umožňujú obmedzený rozhľad. Pozorovateľné sú susedné vrchy pohoria, no vďaka polohe na okraji horstva pri vhodných podmienkach aj Nízke Tatry, Starohorské vrchy, Veľká Fatra, Kremnické a Štiavnické vrchy, Vtáčnik a Javorie.
Primelin
Primelin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európa (mytológia)
Európa alebo Európé alebo zastarano Europe (starogr. Εὐρώπη  – Európé, ) bola dcéra sidonského kráľa Agénora (v Ovidiových Premenách nazývaná "Agénorovna") a jeho manželky Télefassy.
Jej meno nebolo nikdy zabudnuté, pripomína ju navždy názov svetadielu Európa.
Jej bratia sa volali Kadmos, Foinix, Kilix, Fineus a Thasos. Keď bola Európa unesená, jej otec bol nešťastný a vyslal svojich synov, aby sestru hľadali a bez nej sa domov nevracali. Bratia blúdili svetom, ale márne. Domov sa nevrátili. Rovnako neúspešný bol najstarší z nich, Kadmos. Obrátil sa na veštiareň v Delfách, kde dostal odpoveď. Keď vyjde z Delf, uvidí mladú jalovičku a tú bude nasledovať. Kam si ona ľahne do trávy, má Kadmos založiť nové mesto a to bude jeho novým domovom. Stalo sa a Kadmos jalovičku nasledoval na veľkom kuse sveta. Keď si ľahla do trávy, vzdával vďaky bohom a chcel vzdať obeť vládcovi neba i zeme. Keď jeho služobníci šli pre živú vodu, v jaskyni v hlbokom lese narazili na hrozného draka, obľúbenca boha vojny Area. Drak služobníkov zahubil. Kadmos išiel po ich stopách, zbadal miesto tragédie a zaútočil statočne na draka veľkým balvanom, oštepom napusteným jedom a nakoniec ho ubodal.
Zjavila sa mu bohyňa Aténa, jeho ochrankyňa a povedala mu, aby zoral pôdu a zasielať dračie zuby. Z nich vyrastie ľud jeho budúceho kráľovstva. Keď to Kadmos urobil, z brázd sa vynárali ozbrojení muži, ktorí sa vzájomne pobili, zostalo ich nažive iba päť. Pridružili sa ku Kadmovi a on s ich pomocou založil na tom mieste slávne mesto Téby. Za zabitie draka musel Kadmos niekoľko rokov slúžiť Areovi a až potom sa mohol ujať vlády.
Dodnes je mýtus o únose Európy predmetom záujmu učencov i archeológov. Stále sa udržuje presvedčenie, že na Kréte treba hľadať počiatok európskej kultúry a Krétu mnohí považujú za "najväčšiu záhadu dejín".
Exékias
náhľad|Atická čiernofigúrová [[amfora zo 6. stor. pred Kr. signovaná Exékiom. Vidíme tu Achilla a Aianta, ako hrajú kocky, opretí o oštepy, oblečení do bohato vyšívaných plášťov. Za Achillom v prilbici je namaľovaný štít, ktorý mu ukul Héfaistos na žiadosť jeho matky Thetidy (Musei dei Vaticano, Rím). ]] Exékias alebo Exsekias (Exékias, Eksekias) bol grécky hrnčiar a maliar v 6. storočí pred Kr. Je považovaný za najlepšieho umeleckého výrobcu čiernofigúrových váz.
Exékias pochádzal zrejme z Atén. Jeho činnosť sa datuje do rokov 550 až 530 pred Kr. Zoznam britského klasického archeológa J. D. Beazleyho obsahuje osemnásť jeho amfor, kalichový kratér, hydriu a dva náhrobné terakotové pinax (so zlomkami amfor i iných nádob až 132 kusov ). Exékias bol tiež autorom niekoľkých nových tvarov váz. Je známych niekoľko jeho signatúr, kde sa podpisuje: Dvakrát sa ale podpísal Εχσεκιας εγραφσε καποεσε με (Exsekias maľoval a urobil ma): preto sa predpokladá, že Exékias na rozdiel od mnohých iných významných umelcov vykonával činnosť maliara i hrnčiara.
Vo svojich maľbách sa prejavil predovšetkým epickou vážnosťou námetov, prísnosťou kresby a kompozíciou. Zdobí nádoby menších a stredných rozmerov, čaše a predovšetkým stolové amfory, kde sú výjavy s dvoma alebo tromi osobami zobrazené s bezprecedentnou dramatickou a psychologickou silou.
Najvýznamnejšie diela
Slávna je jeho amfora zobrazujúca Achilla a Aianta ako hrajú kocky. Achilles a Aias tu na chvíľu zabudli na vojnu a pohrúžili sa do hry, no stále sú ozbrojení, pripomínajú hrdinskú atmosféru Iliady. Pritom postavy spája len mohutný oblúk zhrbených chrbtov a prekrížené oštepy, ktoré zhmotňujú sústredenosť pohľadov. Exékiovo hrnčiarske ako aj maliarske majstrovstvo ilustruje aj amfora s čiernofigúrovou maľbou Achilla a Pentesileie, kráľovnej Amazoniek. Táto amfora má krásny čistý tvar (amfora so zúženým krkom), jej vydutie ozdobuje maľba zobrazujúca tragický boj Achilla a Penthesileie. Podľa gréckych mýtov Achilles kráľovnú zabije zásahom oštepu, ale vo chvíli smrti sa mu vidí taká krásna, že sa do nej vášnivo zamiluje. Horko ju oplakal a dal ju pochovať na brehu rieky Skamandros. Amfora je vystavená v Britskom múzeu v Londýne. náhľad|vľavo|Dionýzova miska od hrnčiara Exékia s prvou „zámernou červenou“ ako pozadím, Museum antiker Kleinkunst, [[Mníchov]] Jeho ďalším slávnym dielom je miska (čaša – kylix) znázorňujúca boha Dionýza v loďke. Vnútro tejto čiernofigúrovej misky má ako podklad po prvýkrát červené pozadie, na zovňajšku je pomaľovaná očami (miska s očami) Čiernofigúrová maľba vznikala tak, že maliar pred vypálením naniesol na vázu čierne postavy a potom vyryl vnútornú kresbu, ktorú oživil bielou a červenou farbou. Po vypálení mali postavy kovovolesklú čiernu farbu na červenooranžovom podklade. Vyskytujú sa však i iné farby, najmä biela pre holé časti ženských tiel a fialová pre ornamenty. Medzi jeho maliarske diela na amforách patrí aj Aias pripravujúci sa na samovraždu, Dioskúrovia vracajúci sa domov k rodičom Léde a Tyndareovi (na maľbe chlapec prináša nový odev pre Kastora, Pollux, ktorý sa už zbavil svojho starého na cestách poškodeného odevu, sa hrá s rodinným psom), Hérakles bojujúci s nemejským levom a mnohé iné (i ním zdobené fragmenty z váz). Jeho hrnčiarskym dielom je kalichový kratér, ktorého vzostupná vlnitá krivka pripomína kalich kvetu.
Zoznam jeho diel
Očíslovaný zoznam diel Exékia od Johna D. Beazleyho, diela s x neboli ešte Beazleymu známe, alebo ich Exékiovi nepripisoval.
Amfory so zúženým krkom Panathenajská amfora Baňaté amfory Hydria Kalichový kratér Stĺpikový kratér Dinos Pinax
Galéria
<Gallery> Black-figure amphora with depicting of Herakles fighting with the Nemeian Lion, from Vulci, around 540 BC, by the potter and painter Exekias, Altes Museum Berlin (13718506723).jpg|Baňatá amfora, Herakles a nemejský lev, Berlín F 1720 Exekias Suicide d Ajax 01 glare reduced white bg.png|Baňatá amfora, Boulogne-sur-Mer 558 Terracotta neck-amphora (jar) with lid and knob (27.16) MET DP218568.jpg|Amfora so zúženým krkom, New York, Metropolitan Museum 17.230.14 Attic black-figure calyx krater (side A). 6th cent. BCE cropped white-balanced white-bg.png|Čiernofigúrový kalichový kratér, boj o telo Patrokla, Národné archeologické múzeum v Aténach Exekias-Pinax.JPG|Náhrobný pinax Getty-open-image-attributed-to-group-e-workshop-of-exekias-attic-black-figure-neck-amphora-greek-attic-about-550-bc 013188F1V1.png|Čiernofigúrová amfora so zúženým krkom Terracotta neck-amphora (jar) with lid and knob (27.16) MET DT265.jpg|Terakotová čiernofigúrová amfora so zúženým krkom Exekias, anfora con apoteosi di ercole e partenza di un guerriero, 550-540 ac. 01.JPG|Baňatá amfora Orvieto 2745 (187) </Gallery>
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Priepasné
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Priepasné v okrese Myjava.
Volejbal na Panamerických hrách 2011
Volejbal na Panamerických hrách 2011 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011. Konal sa v Guadalajare, v Mexiku v dňoch od 15.29. októbra 2011, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 15. vydanie. Zápasy sa hrali v novovybudovanej aréne Complejo de Vôlei Pan-Americano s kapacitou 3 221 divákov.
V mužskej kategórii obhájila titul 🇧🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇨🇺. U žien získala titul tiež 🇧🇷, keď vo finále vyhrala nad 🇨🇺.
Kvalifikácia
Pozn: Družstvá sa kvalifikovali na základe aktuálneho svetového rebríčka FIVB a tiež výsledkov v Panamerickom pohári 2010.
Štyria mušketieri
náhľad| Štyri mušketieri [[Jacques Brugnon • Henri Cochet Jean Borotra • René Lacoste ]] Štyria mušketieri, tiež francúzski mušketieri je označenie štyroch vtedy najlepších tenistov Francúzska, ktorí v druhej polovici 20. rokov 20. storočia vytvorili najslávnejšiu kapitolu francúzskeho tenisu, keď získali 20 Grand Slamov v dvojhre a 23 vo štvorhre. Pomenovanie vzniklo po najslávnejšom románe Alexandra Dumasa Traja mušketieri.
Vo Wimbledone v rokoch 19241929 boli vždy, až na jednu výnimku, vo finále dvaja francúzski hráči, v období 19271932 zvíťazili šesťkrát na US Open, v rovnakej dobe doviedli šesťkrát v rade daviscupové družstvo Francúzska k zisku šalátovej misy. V roku 1927 bol pohár pre víťaza mužskej dvojhry French Open pomenovaný na ich počesť Coupe des Mousquetaires (Pohár mušketierov). Štvoricu mušketierov tvorili
Všetci sa dožili vysokého veku, najmenej 83 rokov, a v roku 1976 boli naraz uvedení do Medzinárodnej tenisovej siene slávy.
Parížsky salón
náhľad|Édouard Joseph Dantan: Zákutia Salónu 1880 Parížsky salón (Salon de Paris), zvyčajne len Salón, v dobe kráľovstve oficiálne nazývaný Salón Kráľovskej akadémie výtvarných umení (Salon de l'Académie royale des beaux Arts), neskôr Salón maľby a sochárstva (Salon de peinture et de sculpture) bola umelecká výstava v Paríži, prvýkrát usporiadaná v roku 1667 na podnet Ľudovíta XIV. Prvý Salón sa uskutočnil od 9. apríla od 23. apríla.
Štyria mušketieri
Noví "Štyria mušketieri"
Za "nových mušketierov" (Nouveaux Mousquetaires alebo Neo-Mousquetaires) označil časopis L'Équipe štvoricu súčasných francúzskych tenistov, ktorými sú Gilles Simon, Richard Gasquet, Jo-Wilfried Tsonga a Gaël Monfils. Toto prirovnanie následne prijala francúzska tlač. V roku 2008 sa prvýkrát od zavedenia rebríčka ATP (1973) dostali štyria francúzski hráči naraz medzi najlepších dvadsať tenistov hodnotenia (TOP 20).
Parížsky salón
Zo začiatku sa uskutočňovala dosť nepravidelne, neskôr zvyčajne raz za rok alebo za dva roky. Na Salón boli v 19. storočí umelci vyberaní podľa veľmi konvenčných kritérií, a preto od polovice tohto storočia vznikla rada konkurenčných podujatí, napríklad Salon des Indépendants, ktoré mali umožniť prezentáciu a predaj obrazov a sôch i avantgardnejším výtvarníkom.
Roku 1881 bol Parížsky salón nahradený Salónom francúzskych umelcov, ktorý sa usporadúva dodnes.
Ch-47
Ch-47 alebo CH-47 môže byť:
Quéménéven
Quéménéven je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hubert de Givenchy
Od roku 1952 pracoval vo svojom vlastnom dome módy Givenchy na Plaine Monceau v Paríži. Patril medzi najúspešnejších svetových módnych návrhárov. Jeho blízkou osobnou priateľkou a zákazníčkou bola herečka Audrey Hepburnová, neskôr medzi jeho prominentné zákazníčky patrila Jacqueline Kennedyová-Onassisová alebo monacká kňažná Grace Kellyová.
The Mooney Suzuki
The Mooney Suzuki je americká garage rocková hudobná skupina, ktorá vznikla v meste New York v roku 1996. Pôvodne zahŕňala vokálistu a gitaristu Sammyho Jamesa, Jr., gitaristu Grahama Tylera, basgitaristu Johna Paula Ribasa a bubeníka Willa Rockwell-Scotta, skupina vydala štyri štúdiové albumy – People Get Ready (2000), Electric Sweat (2003), Alive & Amplified (2004) a Have Mercy (2007). Súčasná zostava obsahuje zakladajúcich členov Jamesa a Rockwell-Scotta, gitaristu Chrisa Isoma a basgitaristu Rena Boa.
História
Skupina vznikla v roku 1996, potom, ako Graham Tyler odpovedal na inzerát, ktorý Sammy James Jr. zverejnil v obchode s gitarami. V roku 1998 vydali prvé dva single „Taking Me Apart“ a „Love is Everywhere“. Skupina získala názov podľa dvoch hlavných spevákov skupiny Can, Malcoma Mooneyho a Dama Suzukiho.
V roku 1999 skupina vydala svoje prvé EP. Po ňom nasledoval prvý album People Get Ready, vydaný v roku 2000 vo vydavateľstve Estrus. Na začiatku roku 2002 skupina vyhrala newyorskú regionálnu anketu na prvých výročných cenách Independent Music Awards za skladbu „My Dear Persephone“. Rozišli sa krátko na to, ale čoskoro sa opäť dali dokopy na žiadosť skupiny The Donnas. Po vystúpeniach so skupinami The White Stripes a The Greenhornes sa skupina rozhodla nahrať svoju ďalšiu nahrávku s Jimom Diamondom. V roku 2002 vyšiel album Electric Sweat a skupina bola na turné so svojimi dlhoročnými priateľmi, skupinou The Strokes a švédskou garage rockovou skupinou The Hives. Turné viedlo k podpísaniu zmluvy s vydavateľstvom Columbia Records, potom, ako sa objavili v reláciách Late Night with Conan O'Brien, The Late Late Show with Craig Kilborn a Friday Night with Jonathan Ross. Počas tohto času napísal Sammy James Jr. titulnú skladbu k filmu Jacka Blacka s názvom Škola rocku. Tiež napísal aj záverečnú skladbu „Tread Lightly Rosie Grier“.
V roku 2003 začala skupina na festivale Lollapalooza hrať skladby, ako napríklad „Primitive Condition“, ktorá sa objavila na albume produkovanom spoločnosťou The Matrix, Alive and Amplified. Skladba sa stala najväčším hitom skupiny a objavila sa v soundtrackoch hier Madden 2005, Shaun White Snowboarding a ATV Offroad Fury 3. Album Alive and Amplified prenikol do rebríčku UK Singles Chart na 38. mieste, a objavil sa v prerábke filmu Fun with Dick and Jane z roku 2005, ako aj filmu Grandma's Boy z roku 2006. Tiež prispeli do soundtracku hry Burnout 3 s ďalším singlom z tohto albumu s názvom „Shake That Bush Again“. Čoskoro bola skupina na turné so skupinou Kings of Leon.
Skupina v roku 2005 zmenila vydaveteľstvo na V2 Records. Album skupiny s názvom Have Mercy bol vydaný v lete 2007 (pôvodne bol pripravovaný na január 2007, a potom na jar podľa marketingových materiálov vydavateľstva V2) cez vydavateľstvo V2 Records. V dôsledku reorganizácie vydavateľstva V2 v januári 2007 oznámili, že nebol vo vydavateľstve vydaný, ale namiesto toho bude vydaný 19. júna cez indie vydavateľstvo Elixia Records.
V roku 2007 skupina nahrala cover verziu skladby speváčky Cher s názvom „Just like Jesse James“ pre kompilačný album vydaný spoločnosťou Engine Room Recordings s názvom Guilt by Association. Album sa objavil v septembri 2007. V tom čase tiež nahrali "jarný soundtrack" pre džínsovú spoločnosť DKNY. Skupina neskôr nahrávala svoj piaty album a v lete 2008 zahrala cameo rolu vo filme Bena Stillera Tropická búrka, okrem toho prispeli do filmového soundtracku cover verziami skladieb „I Just Want to Celebrate“ a „All Along the Watchtower“. V roku 2008 mentoroval Sammy James Jr. mladého rockera v epizóde ocenenej série televízie MTV s názvom Made.
Súčasné činnosti od roku 2010
Gitarista Chris Isom má svoju vlastnú skupinu, Loud Owls, zatiaľ čo basgitarista Reno Bo hrá na basgitaru s Albertom Hammondom, Jr. a pozastavil svoj sólový album. Sammy James Jr. hráva v okolí mesta New York so skupinami ako napríklad The Pierces, Men Without Pants a Native Korean Rock, vystupoval s Russellom Siminsom zo skupiny Jon Spencer Blues Explosion a Karen O zo skupiny The Yeah Yeah Yeahs. V apríli 2010 ziskal Will Rockwell-Scott miesto bubeníka v austrálskej rockovej skupine Wolfmother.
V roku 2010 bola použitá skladba skupiny The Mooney Suzuki s názvom „Do It“ pre reklamu spoločnosti SAP AG.
Členovia
Zostava skupiny obsahovala aj Nikolaia Fraitureho zo skupiny The Strokes a manažéra skupiny The Strokes, Ryana Gentlesa, Jaya Brauna zo skupiny The Negatones, Stevena Mertensa zo spolupráce s Adamom Greenom a zo skupiny The Moldy Peaches, Carsona Bella zo skupiny The Pattern, a Marc-Phillipe Eskenazi zo spolupráce s Albertom Hammondom, Jr..
Pôvodný člen Graham Tyler opustil skupinu, aby sa stal grafickým dizajnérom, zatiaľ čo bubeník Augie Wilson sa presťahoval po skončení štúdia na Cooper Union. Súčasná zostava obsahuje gitaristu Chrisa Isoma, ktorý hral s členmi skupín The Fiery Furnaces a The Negatones, ako aj basgitaristu Rena Boa, ktorý prispieva Albertovi Hammondovi, Jr. a skupine The Fame. Bubeník Will Scott sa vrátil pre ich turné albumu Have Mercy, potom, ako odišiel pri dokončení albumu Electric Sweat. Scott hral tiež na bicie pre kvinteto založené v New Yorku s názvom Apes & Androids.
Sakkos
Sakkos môže byť:
Ľudová štvrť
náhľad|Park na Považskej ulici
Ľudová štvrť je obytná zóna v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto v miestnej časti Slovany. Bola realizovaná Všeobecným stavebným družstvom počas druhej svetovej vojny v období prvej Slovenskej republiky v rokoch 1941 až 1943.
Nachádza sa v priestore ulíc Riazanská ulica, Hálkova, Za kasárňou, Letecká a Úradnícka ulica. Zložená je z dvojpodlažných rodinných domov. Domy majú dobrý dispozičný štandard a materiálové i konštrukčné prevedenie, na sídlisku však chýbala obchodná, školská, športová a kultúrna vybavenosť.
Matt Duffy
Matt Duffy môže byť:
Angeot
Angeot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bratislava - katastrálne územie Nové Mesto
náhľad|Poloha katastrálneho územia
Angeot
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratislava - katastrálne územie Nové Mesto
Ďalej sa rozdeľuje na miestne časti Slovany, Tehelné pole, Pasienky, Jurajov dvor a Mierová kolónia.
Querrien
Querrien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Minca (vrch v Poľane)
Minca je vrch v pohorí Poľana. Leží nad obcou Strelníky, približne východne od Banskej Bystrice. Vrcholom vedie hranica Chránenej krajinnej oblasti Poľana.
Poloha
Nachádza sa na západnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoká Poľana. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Bystrica a v katastrálnom území obce Strelníky. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná obec Strelníky.
Opis
Minca je súčasťou bočného hrebeňa, ktorý vybieha severozápadným smerom cez Ľubietovskú Bukovinu a v masíve sa delí na severne vedúcu vetvu Vtáčnika  a západne vedúcu na Jaseňový vrch. Severne susedí spomínaný Vtáčnik a Čiefov vrch, východne leží Vepor a Hájny grúň , juhovýchodne Ľubietovská Bukovina , južným smerom Bukovina  a Žiarec  a na západe vedie hrebeň k Jaseňovému vrchu. Hrebeňom vedie hranica povodia Hrona a jeho čiastkového povodia rieky Slatina. Severovýchodnú časť masívu odvodňuje Hutná, severozápadné jej prítok Vôdka, južne orientované svahy odvádzajú vodu riečke Zolná, ktorá smeruje do Slatiny. Vrcholom vedie značený chodník zo Strelník a neďaleko vrcholu stojí zrub.
Výhľady
Hôľnatý vrchol a riedky lesný porast v okolí poskytujú kruhový rozhľad. Poloha vrchu na okraji pohoria umožňujú pozorovať susedné vrchy Poľany, no pri vhodných podmienkach aj Nízke Tatry, Starohorské vrchy, Veľkú Fatru, Kremnické a Štiavnické vrchy.
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2016/17
Slovenská hokejbalová extraliga mužov v sezóne 2016/17 (alebo HEL 2016/17) bol 27. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenskou hokejbalovou úniou (SHbÚ). V súťaži účinkovalo, rovnako ako v minulej sezóne, 12 družstiev. V auguste 2016 bolo spustené logo extraligy, ktorá dostala mediálnu značku pod skratkou HEL a vytvorila sa aj vlastná internetová stránka extraligy. Titul získalo družstvo HBK Hokejmarket Skalica, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad MŠK Vippokerpro Kežmarok.
Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa nehralo, o bronzových medailách rozhodlo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledný celok mal pôvodne odohrať baráž o zotrvanie v extralige. Nakoľko ale SHbÚ rozhodla o navýšení počtu účasníkov v ďalšej sezóne, žiadny tím nezostúpil, ani nehral baráž. Bodovanie: V barážových zápasoch bol hrací čas 3 x 15 min a namiesto predĺženia sa hrali hneď samostatné nájazdy.
Základná časť
Zdroj: tophbl.sk
Baráž o extraligu
Nakoľko SHbÚ rozhodla o navýšení počtu účasníkov v ďalšej sezóne, žiadny tím extraligy nemusel nastúpiť v baráži. Okrem 2 slovenských tímov sa do baráže prihlásil aj jeden český. Do extraligy postúpili Košice a Trenčín. Družstvá:
Christopher Duffy
Christopher Duffy môže byť:
Pro-europanizmus
Pro-europanizmus (angl. Pro-Europeanism) je označenie pre kladný postoj k európskej integrácie, vysokú mieru dôvery voči Európskej únii, jej inštitúciám, orgánom a optimizmus v súvislosti s budúcnosťou európskeho projektu. Zástancovia vyjadrujú rešpekt a podporu k základným demokratickým hodnotám, princípom a cieľom EÚ, ktoré sú stanovené v Lisabonskej zmluve a Charte základných práv Európskej únie. K najznámejším pro-európskym politikom patria nemecká kancelárka Angela Merkelová a francúzsky prezident Emmanuel Macron. Rovnako aj Slovensko je dlhodobo považované za proeurópsky orientovanú krajinu. Podľa prieskumu Eurobarometra z roku 2018 si 51 % Slovákov myslí, že členstvo Slovenska v EÚ je dobrá vec, zatiaľ čo až 77 % respondentov je presvedčených že krajina z členstva profituje.
Eudidaktos
Eudidaktos (Eudidaktos) môže byť:
5-Metyluridíntrifosfát
5-Metyluridíntrifosfát (m5UTP) je nukleozidtrifosfát. Je to ribonukleozidtrifosfát tymidínu, ale používa sa názov "5-metyluridín", pretože ako tymidíntrifosfát sa označuje deoxyribonukleozidtrifosfát tymidínu.
Zátišie (Bratislava)
náhľad|Ihrisko a park na Varšavskej ulici
5-Metyluridíntrifosfát
5-Metyluridín sa v cytozole premieňa na m5UTP pre ďalšie použitie. m5UTP patrí medzi najbežnejšie modifikované nukleotidy v bunke a Maf proteíny sú schopné ho premeniť na m5UMP a pyrofosfát.
Zátišie (Bratislava)
Zátišie alebo aj Štvrť Emyháza je pomenovanie priestoru v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto v miestnej časti Slovany medzi ulicami Kukučínova, Hattalova, Zátišie, Vajnorská ulica a Riazanská ulica, v ktorom sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky č. 10503/1-8 Zátišie č. 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17 – rodinné domy z 20. rokov 20. storočia, tzv. zamestnanecká kolónia a nesúrodá zástavba od rodinných domov zo začiatku dvadsiateho storočia, staršie činžiaky, panelová zástavba, budova školy (v súčasnosti je sídlom Špeciálnej ZŠ pre žiakov s autizmom, Hálkova 54 a Základnej umeleckej školy, Hálkova 56), Štátny pedagogický ústav a výrobné haly.
V 19. storočí sa tu podľa plánu z roku 1894 nachádzalo vidiecke sídlo Villa Hidvégház. Bol to menší kaštieľ s hospodárskymi budovami s upravenou zeleňou v okolí, s veľkým záhradným priestorom deleným na úžitkovú a rekreačnú časť. Nachádzal sa v lokalite ohraničenej ulicami Hálkova, Varšavská a Brezovská ulica. V 20. storočí bol záhradný priestor rozparcelovaný na individuálnu výstavbu. Časť slúžila ako pionierska záhrada a v časti sa postavili objekty bývalého národného výboru.
Quimperlé
Quimperlé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hold On (pieseň Justina Biebera)
„Hold On“ je pieseň od kanadského speváka Justina Biebera. Bola vydaná vydavateľstvom Def Jam 5. marca 2021 ako štvrtý singel z jeho šiesteho štúdiového albumu Justice. Pieseň napísali Bieber po boku Ali Tamposiho, Jona Belliona, Luiza Bonfu, Waltera De Backera a producentov Andrewa Watta a Louisa Bella. Spolu s piesňou vyšlo aj hudobné video v hlavnej úlohe s Bieberom a Christine Ko.
Norwegian Air International
náhľad|[[Boeing 737|Boeing 737 MAX 8 Norwegian Air International]]
Norwegian Air International je letecká spoločnosť Írska. Vytvorená vo februári 2014 prevádzkuje Boeing 737-800 a Boeing 737 MAX 8 s pravidelným servisom v Európe. Od roku 2017 ponúka služby aj medzi Európou a destináciami na východnom pobreží Spojených štátov vrátane New Yorku a Rhode Island.
Sheraton Bratislava
Pravidelne sa tu konajú rôzne konferencie, výstavy atď. Hneď oproti hotelu Sheraton Bratislava sa nachádza nová budova Slovenského národného divadla.
Duffy (priezvisko)
Duffy je anglické priezvisko odvodené od írskeho priezviska "Ó Dubhthaigh", s významom potomok Dubthacha – čo bolo v starej írčine mužské meno, odvodené od arcibiskupa Dubthacha (6. storočie).
Je časté v krajinách s obyvateľstvom írskeho pôvodu – okrem Írska aj v USA, Spojenom kráľovstve, Austrálii a Kanade.