cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Logický kalkul
Logický kalkul je kalkul, ktorého zložky sa prostredníctvom nejakej interpretácie logicky vykladajú. Takáto interpretácia spočíva v tom, že určité znaky kalkulu sa vykladajú ako logické konštanty, iné ako individuové premenné a predikátové premenné alebo ako výrokové premenné, či premenné pravdivostných hodnôt, a určité postupnosti znakov kalkulu ako logické výrazy alebo výroky atď.
Amorots-Succos
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Logický kalkul
Ak sú oblasti logiky ako výroková logika, predikátová logika prvého stupňa atď. tak exaktne budované, že spĺňajú podmienky kladené na nejaký kalkul, tak hovoríme o výrokovom kalkule, predikátovom kalkule prvého stupňa atď. Výstavba logických odborov vo forme kalkulov je nevyhnutne potrebná pre skúmanie ich základov (napr. s ohľadom na logickú nezávislosť, logickú úplnosť alebo logickú bezrozpornosť).
Revin (obec)
Revin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 7236 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Banátska republika
Banátska republika (Republica Bănăţeană, Banater Republik, Banatska republika / Банатска република,  Bánáti Köztársaság) bol krátkodobý štát vyhlásený 1. novembra 1918 v Temešvári po zrútení Rakúsko-Uhorska. Republika zanikla 15. novembra toho istého roku.
Republika bola pokusom zachovať jednotu nemeckých a maďarských politických elementov na území Banátu v období rozpadu Rakúska-Uhorska. Zároveň došlo k reforme starého politického systému tak, aby sa do nového "štátu" chceli začleniť aj rumunské a srbské politickej elementy a republika sa tak poistila proti požiadavkám víťazného Rumunska a Srbska. Keďže však nebolo možné zastaviť vojenské jednotky víťazných štátov, tak sa Banátski Rumuni a Srbi k tomuto projektu nemecko-maďarských politikov nepripojili. Ide o jediné obdobie histórie, kedy bol Banát "nezávislou" krajinou, ktorú uznalo len Maďarsko. Potom bol Banát rozdelený do dnešnej podoby tj. väčšia časť Rumunsku, menšia západná časť Srbsku a malá severozápadná časť v okolí mesta Segedín Maďarsku.
Jediným prezidentom po dobu existencie bol Otto Roth.
Národnostné zloženie
Z celkového počtu cca 1 582 133 obyvateľov, bolo:
Významový konštituent
Významový konštituent je prvok, zložka významového útvaru, napríklad kategória.
Powiat moniecki
Powiat moniecki je powiat v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Žije tu 42736 obyvateľov (30.6.2007).
Cesta stredu
Cesta stredu môže byť:
Predikátový kalkul
Predikátový kalkul je rozšírenie výrokového kalkulu formalizáciou záverov založených na vnútornej štruktúre vyrokov. Predikátový kalkul zostavil Gottlob Frege a podstatne obohacuje aristotelovskú i tradičnú sylogistiku.
NGC 3964
NGC 3964 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. marca 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Kalkul (logika)
Kalkul alebo počet je v logike formalizovaná sústava - sústava pravidiel operácií so znakmi. Je tvorený súborom primitívnych symbolov, súborom axiómov, formačnými pravidlami (tvorenie výrazov) a transformačnými pravidlami (pravidlá odvodzovania).
Podľa diela Slovník filozofia a prírodné vedy (1983) je kalkul: „Operačná schéma konštrukcie obrazcov z daných obrazcov (Paul Lorenzen). Kalkul predstavuje množinu pravidiel pre schematické operácie. Do kalkulu patrí konečný počet atomárnych obrazcov (elementárnych objektov), z ktorých môžeme zostaviť ďalšie obrazce. Do kalkulu ďalej patrí konečný počet pravidiel, podľa ktorých môžeme vykonávať operácie s obrazcami. Zostavenie obrazcov podľa tychto pravidiel sa nazýva odvodenie.“
Podľa diela Filozofický slovník (1989) je kalkul: „systém pravidiel operovania so znakmi, ktorý rozširuje možnosti obsahového myslenia pri riešení úloh a dokazovaní súdov vyjadriteľných prostriedkami (jazykom) daného kalkulu. Charakteristickou osobitosťou kalkulu je to, že objekty, ktorými sa v ňom narába, sú hmotné predmety (číslice, písmená a iné znaky), ktoré sa v procese, keď sa na ne aplikujú pravidlá kalkulu, prakticky nemenia. Historicky kalkuly vznikli a vyvinuli sa v matematike (napríklad diferenciálny a integrálny počet a i.); neskôr sa metóda budovania kalkulov preniesla aj do logiky, vznikli logické a logicko-matematické kalkuly a v suvislosti s tým aj matematická logika alebo symbolická logika, v ktorej sa prostredníctvom vybudovania kalkulu vyjadrujú logické formy. Vyjadrenie určitých oblastí poznania, najmä v deduktívnych vedách, v podobe kalkulov budovaných na základe metód, ktoré vypracovala moderná logika, je najdôslednejšou formou formalizácie danej oblasti poznania. Efektivnosť tejto formalizácie potvrdzuje prax používania modernej výpočtovej techniky, rozvoj kybernetiky a informatiky.“
Podľa Kondakovova je kalkul systém skúmania istej predmetnej oblasti, v ktorom sa k predmetom skúmanej oblasti priraďujú materiálne znaky (číslice, písmená a i.), s ktorými sa potom podľa systému prijatých presných pravidiel uskutočňujú operácie nevyhnutné pre riešenie vytýčeného cieľa.
Podľa modernej logiky je kalkul systém znakov a pravidiel operovania s týmito znakmi, t. j. pravidiel vzťahujúcich sa iba na tvar týchto znakov, nie na ich význam.
Konštrukcia
Konštrukcia alebo zostrojenie alebo zostrojovanie môže byť:
Konštrukcia môže byť:
Jozef Barši
Jozef Barši (pôv. Neumann; * 24. február 1810, Janova Lehota - † 18. február 1893, Budapešť) bol rímskokatolícky kňaz, publicista a pedagóg.
Životopis
Narodil sa v rodine riaditeľa školy Jozefa Neumanna a jeho manželky Anny. Študoval na gymnáziu v Kremnici, Banskej Štiavnici, Ostrihome, filozofiu v Nitre, teológiu v Pešti. V roku 1832 získal titul PhDr., v roku 1870 sa stal členom korešpondentom UAV. Rímskokatolícky kaplán v Dobrej Nive, Jastrabej, Nitrianskom Pravne, od 1834 v Tajove, 1835 vychovávateľ, 1836 tajomník banskobystrického biskupa, 1837 kurát v Miláne, 1840 administrátor v Krupine, 1842 v Košiciach, 1846 farár v Bicske.
Za básne a články uverejnené počas maďarskej revolúcie 18481849 v Pešti Hírlap bol v septembri roku 1849 odsúdený na trest smrti, trest mu bol pozmenený na 20 rokov väzenia. Bol väznený v Olomouci a v roku 1856 amnestovaný. V roku 1862 konvertoval na reform. vieru, 1867 pracovník Uhorského štatistického úradu. Autor článkov a štúdií z oblasti národohospodárstva, kultúry, politiky, náboženstva, školstva a štatistiky, príležitostnej poézie. Prekladal z angličtiny a nemčiny.
Vladimír Bárta (1974)
Životopis
V roku 19881993 absolvoval SOU elektrotechnické v Banskej Bystrici. Od roku 1996 pôsobí ako fotograf v slobodnom povolaní. V roku 1996 získal 1. miesto v súťaži Najkrajšie knihy Slovenska za publikáciu Slovenská republika (spoluaut.) a v roku 1997 v súťaži Kniha roka 3. miesto za publikáciu Tatry a Spiš (spoluaut.). Vystavoval na samostatných autorských súťažiach doma i v zahraničí. Autor a spoluautor obrazových vlastivedných publikácií. Je členom Klubu fotopublicistov Slovenského syndikátu novinárov (1998).
David Szurman
Štartoval na ZOH 2002, kde sa umiestnili na dvadsiatom mieste. Na prelome 20. a 21. storočia sa zúčastnili aj svetových a európskych šampionátov (najlepšie 17. miesto na ME 2000 a ME 2002), v rokoch 2000 a 2001 sa stali majstrami Českej republiky.
Učenie o strede
Učenie o strede alebo doktrína stredu alebo náuka o strede môže byť:
Čung-jung
Čung-jung (, ; iné názvy: Cesta stredu, O princípe stredu, Doktrína stredu, Náuka o strede, Učenie o strede) je jedna z tzv. Štyroch kníh konfucianizmu, vydaných filozofom menom Ču Si v roku 1190. Podľa Ču Siho je autorom textu Konfuciov vnuk.
Podľa textu je dodržiavanie „čung-jung“ (v preklade: doktrína stredu, učenie o strede, náuka o strede, moderácia, priamosť v konaní, objektivita, úprimnosť, čestnosť, pravdovravnosť, náležitosť, rovnováha, neprítomnosť predsudkov) hlavnou témou konfuciánskeho myslenia. Človek sa má držať stredu za každých okolností; také správanie zodpovedá zákonom prírody. Napríklad priateľ by nemal byť ani príliš blízky ani príliš ďaleký a človek by nemal byť ani príliš smutný ani príliš veselý.
Paul Lincke
Paul Karl Emil Lincke (* 7. november 1866, Berlín, Nemecko – † 3. september 1946, Hahnenklee), bol nemecký operetný skladateľ, zakladateľ berlínskej operety.
Životopis
Jeho otec, maliar a neskôr zamestnanec magistrátu, bol tiež huslistom v malej kapele. Zomrel v roku 1871 na čierne kiahne a matka Paula Linckeho ostala sama s troma deťmi. Keďže Linckeho to od začiatku tiahlo k hudbe, stal sa v roku 1880 píšťalkárom v mestskej kapele vo Wittenbergu. Po návrate to Berlína sa stal v roku 1884 fagotistom v Central-Theater, o rok neskôr prešiel do Ostend-Theater (neskôr známy ako Rose-Theater), kde sa postupne dostával aj k dirigovaniu. Od roku 1887 dirigoval v Könistadtischen Theater a od roku 1890 v Parodietheater am Moritzplatz až napokon v roku 1893 zakotvil vo varieté Apollo, kde začal komponovať prvé piesne, napr. Die Gigerl-Königin, Wenn die Blätter leise rauschen, Ach Schaffner, lieber Schaffner. Varieté Apollo uvádzalo jednodejstvové operety a tak Linke začal komponovať svoje prvé operety. Po pár neúspešných pokusoch bola jeho prvým úspechom opereta Die Speeamazone (1896). Úspech ho povzbudil a v tom istom roku skomponoval aj ďalšiu operetu, Der deutsche Michel pre Ostend-Theater. Po uvedení nasledujúcej operety Venus auf Erden (1897) odišiel na dve sezóny do Paríža za šéfa orchestra do Folies Bergéres. Po návrate napísal svoje najúspešnejšie dielo, operetu Frau Luna (1899). Táto vedecko-fantastická opereta oslavujúca priekopníkov letectva, bola nielen veľkým úspechom pre autora, ale znamenala aj založenie berlínskej operety. Aj keď napokon berlínska opereta nikdy nedosiahla úspechy a kvality svojej viedenskej sestry (alebo skôr „matky“), niektoré jej vrcholné diela sa hrajú dodnes a Frau Luna patrí nepochybne medzi ne.
V nasledujúcom období Lincke skomponoval viacero operiet, z ktorých úspech dosiahli hlavne jeho skoršie diela, Im Reiche des Indra (1899), Loreley (1900) a Lysistrata (1902). Skomponoval tiež dve veľké revue pre Metropol-Theater, Donnerwtter –tadellos (1908) a Halloh, die grosse Revue (1909), tým však jeho hviezda zhasla, a žiadne z jeho nasledujúcich diel už nemalo väčší úspech. Po skončení prvej svetovej vojny prestal komponovať, lebo sa mu nepáčil nový štýl hudby. Zaoberal sa len vedením vydavateľstva Apollo (Apollo-Verlag), ktoré sám založil, prípadne občasným hosťovaním v rôznych kapelách. Nástup nemeckého nacionalizmu znamenal dôraz na nemeckú kultúru, a medzi iným aj renesanciu Linckeho operiet. V roku 1936 sa stal čestným prezidentom zväzu nemeckých skladateľov. V roku 1940 mal Lincke v Hamburgu premiéru svojej poslednej operety Ein Liebestraum. Pri príležitosti 75. narodenín dostal Lincke od mesta Berlín čestné občianstvo (1941) a neskôr vyznamenanie Goetheho medailou (1942). O rok neskôr ho vymenovali za profesora. Pri bombardovaní Berlína prišiel o svoj byt, potom aj o bankové konto. Počas kapitulácie Nemecka sa nachádzal v obnovenom Česko-Slovensku, odkiaľ išiel najprv do Bavorska a potom za priateľmi do Goslaru, kde takmer 80. ročný zomrel.
Zoznam Linckeho diel
náhľad|Paul Lincke na známke z roku 1996
Kecskemét
Kecskemét (po slovensky aj Kečkemét) je mesto so župným právom v strednej časti Maďarska a administratívne centrum Báčsko-malokumánskej župy.
Švédska východoindická spoločnosť
Švédska vychodoindická spoločnosť (, v skratke SOIC) bola obchodná spoločnosť, ktorá v rokoch 1731 až 1813 mala vo Švédsku monopol na obchod s východnou Áziou. Bola to súkromná spoločnosť s výrazným vplyvom štátu na svoje podnikanie. Patrila k podobným spoločnostiam iných európskych krajín, ktoré bojovali o podiel na obchode s Áziou.
Charakteristika
Roku 1731 škótsky obchodník Colin Campbell so svojimi švédskymi obchodnými spoločníkmi dostal od švédskej vlády povolenie založiť obchodnú spoločnosť, ktorej hlavnou obchodnou činnosťou by bolo obchodovanie s Áziou. Podľa znenia dohody mala spoločnosť oprávnenie obchodovať s krajinami na východ od Mysu dobrej nádeje s výnimkou obchodných staníc iných európskych krajín nachádzajúcich sa v týchto miestach.
Kecskemét
Má rozlohu 32 136 ha a má 110 687 obyvateľov (1. januára 2019).
Švédska východoindická spoločnosť
Charakteristika
Švédska východoindická spoločnosť v nasledujúcich rokoch vyvinula čulú obchodnú aktivitu, napriek tomu, že na rozdiel od východoindických spoločností ostatných krajín nesmela zakladať v oblasti východnej Ázie vlastné obchodné stanice a faktórie, a tak celý obchod prebiehal priamo cez švédske prístavy, predovšetkým  prístav Göteborg. Švédska vláda mala podľa dohody podiel na veľkú časť zisku z každého predaného lodného tovaru, ktorý dorazil do Švédska. Švédska východoindická spoločnosť smela využívať na svoju obchodnú aktivitu toľko lodí, koľko potrebovala na nerušené vedenie obchodných ciest, ale všetky lode používané v obchode museli byť navrhnuté a postavené v švédskych lodeniciach. Lode museli niesť vyvesenú švédsku zástavu a švédske lodné identifikačné papiere. Dôstojníkom a hodnostárom spoločnosti boli švédskou vládou dané rovnaké právomoci a autorita rozhodovať o pomeroch na lodi, ako mali námorní dôstojníci švédskeho loďstva.
Spoločnosť od vlády dostala povolenie vydávať svoje vlastné finančné papierové akcie, prostredníctvom ktorých mala od akcionárov získať dostatok kapitálu na vedenie svojej obchodnej činnosti. Kapitál, ktorý spoločnosť získala od akcionárov, sa z počiatku smel použiť iba na financovanie jednotlivých konkrétnych plavieb s jasným cieľom plavby, časovým plánom a s vypracovaným predpokladaným plánom finančného výnosu z predaja tovaru, netýkal sa investovania do akcií spoločnosti ako celku. Až po roku 1753 sa začali vydávať akcie spoločnosti bez konkrétnych obmedzení a spoločnosť mohla peniaze podľa vlastného uváženia rozdeliť na jednotlivé obchodné projekty. Akcionári mali odvtedy podľa veľkosti investovaného kapitálu aj právo na odmenu z celoročného zisku spoločnosti. Obchodné stanovy a privilégia spoločnosti boli po vyhotovení preložené do latinčiny a francúzštiny a odoslané všetkým východindickým spoločnostiam.
Prvá expedícia
Roku 1732 sa uskutočnila prvá obchodná výprava novozaloženej spoločnosti na čele s loďou Friedericus Rex Sueciae, na ktorej palube bol prítomný aj Colin Campbell. Cieľom výpravy bola Čína a tamojšie bohaté prístavy. Campell bol z tohto dôvodu ešte pred vyplávaním vyhlásený za oficiálneho veľvyslanca švédskeho kráľa v Číne povereného viesť obchodné rokovania. Po vyplávaní sa výprava bez väčších problémov po 181 dňoch dostala do Kantonu, jedného z hlavných obchodných prístavov Číny a hneď sa začalo s obchodovaním. Žiadanými tovarmi bolo korenie, porcelán a čaj.
27. augusta 1733 sa plne naložené lode vrátili do Göteborgu, takmer rok aj pol od svojho odchodu. Výprava bola vo Švédsku vnímaná ako obrovský ekonomický úspech, akcionári spoločnosti na výprave zbohatli. Celkovo výprava vyniesli vyše 900 tisíc riksdalerov (švédska mena), z nich 25% bolo rozdelených medzi akcionárov vo forme dividend.
Ďalšie výpravy
Medzi rokmi 1766 až 1786 sa uskutočnilo ďalších 36 výprav, z toho tri do Indie, zvyšok do Kantonu v Číne a jedna výprava sa skončila potopením lodí. Počas celej svojej existencie vyslala spoločnosť v rokoch 1731 až 1813 celkovo 132 obchodných expedícii, z nich 8 expedícii sa skončilo potopením lodí. Z dobových záznamov je zrejmé, že výpravy prinášali akcionárom obrovské zisky a množstvo z nich rozprávkovo zbohatlo.
Spoločnosť ponúkala na obchodnú výmenu za exotický tovar vychýrené švédske železo v surovom, ušľachtilom stave vo forme mečov, zbraní, ocele, opaskov, atď. Vyvážaná bol aj meď a drevené dubové trámy. Hlavným dovozným artiklom z čínskych prístavov bol čaj, ktorý v roku 1774 predstavoval 90% všetkého dovezeného tovaru. Väčšina dovezeného čaju bola po príchode do Švédska opätovne exportovaná do iných európskych krajín, najmä do Anglicka. Druhým najdôležitejším dovozným artiklom bol porcelán, ktorý sa podieľal na obchode 5%. Súčasní bádatelia odhadujú, že za celú existenciu švédskej východoindickej spoločnosti bolo prostredníctvom jej lodí dovezených do Európy 50 miliónov kusov rôznych druhov čínskeho porcelánu. Návrat vloženej investície predstavoval pre akcionárov a majiteľov spoločnosti 20 až 30%.
Zánik
Koncom 18. storočia sa začala prejavovať rastúca konkurencia Angličanov a Holanďanov pri obchodovaní s Čínou a švédska východoindická spoločnosť postupne začala strácať obchodné pozície vo vzájomnom konkurenčnom boji. Obchod postupne upadal. Posledná obchodná výprava pod vedením spoločnosti sa uskutočnila v roku 1806. V roku 1813 spoločnosť oficiálne zanikla.
Folligny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karpatske planine
Karpatske planine (iné názvy: Karpati, srbské Karpaty, staršie Juhoslovanské Karpaty/juhoslovanské Karpaty, staršie [často vrátane územia až približne po Dimitrovgrad] Východosrbské vrchy, Východosrbské rudohorie; po srbsky Каrpatske planine (u Srbiji) - doslova: Karpatské pohorie (v Srbsku), Karpati (u Srbiji) - doslova: Karpaty (v Srbsku), zastarano Srbsko rudogorje - doslova: Srbské rudohorie) je skupina pohorí v Srbsku považovaná buď za najjužnejšiu časť Karpát, alebo za časť Starej planiny, alebo za samostatné pohorie. V užšom zmysle siahajú od Dunaja po Kučajske planine, v širšom zmysle siahajú až po Niš.
Poloha
Nachádzajú sa vo východnom Srbsku, medzi riekou Morava (Južná Morava), rumunskými hranicami a riekou Timok pri bulharských hraniciach.
Nadväzujú na Západorumunské Karpaty (Banátske vrchy v užšom zmysle), od ktorých ich oddeľuje prielom Dunaja.
Susedia:
Karpatske planine spolu s Balkanske planine spolu tvoria tzv. Karpatsko-balkanske planine.
Charakteristika
Bežne presahujú a ich najvyššou časťou (pri širšej definícii ich rozsahu) je Rtanj planina, ktorá dosahuje vrcholom Rtanj výšku
Powiat sejneński
Powiat sejneński, (Litovsky: Seinų apskritis) je powiat v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Rilly-sur-Aisne
Rilly-sur-Aisne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 110 obyvateľov (2009).
NGC 3966
NGC 3966 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 8. mája 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Rilly-sur-Aisne
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Ervín Barta
Životopis
Navštevoval ľudovú školu v Ľubietovej, v štúdiu pokračoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Lekárskej fakulte SU v Bratislave. 1952 MUDr., 1960 CSc. a doc., 1969 mimoriadny profesor.
Popredný slovenský fyziológ, vysokoškolský pedagóg a vedeckovýskumný pracovník, ktorý obohatil česko-slovenskú i svetovú lekársku vedu. Člen výboru Československej kardiologickej spoločnosti, Fyziologickej spoločnosti, Spoločnosti patologickej a klinickej fyziológie. Autor a spoluautor monografií, vysokoškolských učebníc a skrípt z patologickej fyziológie, publikoval vyše 260 odborných štúdií v domácich i zahraničných časopisoch a zborníkoch.
Kontakt
Kontakt môže byť:
Otdeľnyj
Otdeľnyj je názov vulkanického komplexu, nachádzajúci sa v južnej časti polostrova Kamčatka, východne od rieky Savan, ktorej je zdrojnicou.
Komplex pozostáva z niekoľkých menších štítových sopiek a troskových kužeľov bazaltového zloženia a holocénneho veku, ktorý leží na staršom, pleistocénnom štítovom vulkáne Savan. Dominantnými centrami komplexu sú sopky Otdeľnyj a Tundrovij, nachádzajúce sa na jeho západnom okraji. Vek poslednej erupcie komplexu Otdeľnyj nie je známy, no odhaduje sa na koniec pleistocénu až holocén.
Brno-Jundrov
Brno-Jundrov je od 24. novembra 1990 mestská časť štatutárneho mesta Brna nachádzajúca sa na pravom brehu rieky Svratky. Mestskú časť tvorí takmer celé katastrálne územie Jundrov a malá severozápadná časť katastrálneho územia Pisárky.
Ance
Ance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jannis Sturnaras
Janis Sturnaras, DPhil (, * 10. december 1956, Atény, Grécko) je grécky ekonóm, univerzitný pedagóg, centrálny bankár, súčasný guvernér Banky Grécka a bývalý minister financií vo vláde Antonisa Samarasa.
Rozdelenie Česko-Slovenska
Rozdelenie Česko-Slovenska alebo zánik Česko-Slovenska bol proces zániku federatívneho štátu Česko-Slovensko zavŕšený 31. decembra 1992 vznikom dvoch nezávislých nástupníckych štátov Slovenska a Česka 1. januára 1993. Česko-Slovensko v priebehu svojej existencie prestalo de facto existovať aj 14. - 15. marca 1939 po okupácii Česka nacistickým Nemeckom. Po skončení druhej svetovej vojny bol obnovený spoločný štát s plnou právnou kontinuitou na prvú republiku. 31. decembra 1992 teda zanikla Česká a Slovenská Federatívna Republika (ČSFR) po 74 rokoch od vyhlásenia nezávislosti „Československa" 28. 10. 1918.
Spojovníková vojna 1990
Slovenská vláda 14. februára 1990 navrhla, aby sa názov krajiny písal so spojovníkom, konkrétne „Republika Česko-Slovensko“ alebo „Federácia Česko-Slovensko“. Na schôdzi federálneho parlamentu (Federálneho zhromaždenia) sa potom 29. marca 1990 okrem tohto návrhu prerokúval zmenený Havlov návrh „Republika Česko-Slovensko“ a návrh poslancov „Československá federatívna republika“. Jadrom sporu bol problém písania spojovníka, ktorý českí poslanci nesprávne označovali ako pomlčka. Nakoniec 29. marca 1990 federálny parlament rozhodol, že (dlhý) názov krajiny bude v českom jazyku bez spojovníka, teda „Československá federativní republika“, a v slovenskom jazyku so spojovníkom, teda „Česko-slovenská federatívna republika“. Proti tomuto riešeniu bolo viacero námietok a tak 20. apríla 1990 federálny parlament zmenil znova (dlhý) názov krajiny na „Česká a Slovenská Federatívna Republika“ (ČSFR) písaný s veľkými písmenami vo všetkým slovách, teda aj „Slovenská". Problémom tohto kompromisu však bola skutočnosť, že v slovenskom a českom jazyku sa zvyčajne píše veľkým písmenom len prvé slovo názvov krajín.
Spory o kompetencie a dvojdomček (1990/91)
Po schválení kompetenčného zákona po júnových voľbách v roku 1990 bolo novovytvorené Ministerstvo medzinárodných vzťahov (MMV) Slovenskej republiky na čele s Milanom Kňažkom. V roku 1992 česká vláda zriadila Ministerstvo medzinárodných vzťahov Českej republiky, ministrom bol Josef Zieleniec.
Situáciu na Slovensku komplikovala aj tzv. konverzia zbrojárskej výroby, ktorá bola sústredená viac na Slovensku (najmä na Považí). Toto spôsobilo v roku 1991 rýchlejší skokový rast nezamestnanosti na Slovensku (z 2 % na 11,8 %) ako v Česku, kde v tom istom čase bola nezamestnanosť iba 4,1%.
Predseda KDH Ján Čarnogurský, ktorým 23. apríla 1991 nahradila SNR vo funkcii premiéra V. Mečiara navrhoval, aby základom spolužitia Čechov a Slovákov bola záväzná zmluva medzi oboma republikami, pričom každá z nich by mala svoju ústavu, tá federálna by bola odvodená až následne. To bolo neprijateľné pre Prahu, ale aj pre VPN.
Vtedajší český premiér Petr Pithart (od apríla 1991 líder českého Občianskeho hnutia) prišiel v novembri 1991, po takmer celoročných rokovaniach národných reprezentácií, s ideou akéhosi „dvojdomčeka“, čo bol pokus zachrániť Československo tým, že sa sčasti pristúpi na slovenské predstavy vo voľnejšej federácii. Václav Klaus (po zániku OF v apríli roku 1991, predseda Občiansko demokratickej strany (ODS)) to vtedy odmietol ako nerealizovateľnú konfederáciu, naopak J. Čarnogurský Pithartovu ideu privítal.
Na Slovensku sa v rovnakom roku 1991 dostala do popredia viac diskusia o prijatí Deklarácie zvrchovanosti Slovenskej republiky. Prijatie tejto deklarácie podporovali HZDS, SDĽ a SNS. Medzitým sa v oboch národných parlamentoch posilnili opozičné strany, na Slovensku najmä HZDS a v Česku ODS. Obe národné vlády sa stávali menšinovými a tak vládne koalície hľadali kompromis, aby problém usporiadania štátu vyriešili ešte pred parlamentnými voľbami, ktoré sa mali uskutočniť v júni 1992. Koncom januára 1991 vytvorilo predsedníctvo SNR komisiu, ktorá mala pracovať s komisiou ČNR na návrhu štátnej zmluvy. Obe viedli predsedovia národných rád František Mikloško a Dagmar Burešová. Rokovať začali 3. februára 1992 v osade Milovy pri obci Sněžné. Niekoľko kôl rokovaní o budúcej podobe federácie a republík však skončili na mŕtvom bode. J. Čarnogurský vtedy ako premiér považoval dohodu z Milov aj po slovenských ústupkoch za dobrú, no vyrokovaný česko-slovenský návrh nezískal podporu v predsedníctve SNR, proti bol Milan Zemko z ODÚ-VPN, ale aj štyria poslanci KDH.
Voľby 1992 a zánik federácie
Rozdelenie federácie podporovali viaceré slovenské politické strany. Naopak Demokratická strana, ktorá bola pre zachovanie spoločného štátu vo voľbách prepadla a podobne Ján Čarnogurský, ktorý navrhoval odložiť vyhlásenie samostatnosti Slovenska až na dobu po vstupe do EÚ spôsobil prepad KDH a prispel k opätovnému víťazstvu HZDS a Vladimíra Mečiara vo voľbách. V Česku vo voľbách zvíťazila ODS s heslom „spoločný štát alebo rozdelenie“. Na Slovensku HZDS s nejasne formulovanou požiadavkou „konfederácie alebo rozdelenie“. Voľby v júni v roku 1992 na Slovensku vyhralo HZDS s 37,26 %, SDĽ získala 14,70 % a SNS 7,93 %. Tieto tri strany mali teda spolu 59,89 % hlasov.
To viedlo dňa 17. júla 1992  k aklamatívnemu schváleniu Deklarácie o zvrchovanosti Slovenskej republiky, ktorá bola prijatá ústavnou väčšinou. Po prijatí Deklarácie o zvrchovanosti už nebola možnosť prijať tzv. „funkčnú federáciu“, teda centralizovaný model federácie, presadzovaný českými politikmi, a tak došlo k dohode medzi vládou Slovenskej republiky a Českej republiky k zániku ČSFR a vzniku dvoch samostatných štátov. Úplné rozdelenie federácie bolo teda prienikom programov víťazných strán (ODS a HZDS) oboch národných štátov, hoci ich mandát rozdeliť federáciu bol neskôr mnohokrát spochybňovaný.
1. septembra 1992 SNR prijala Ústavu SR, ktorá bola ďalším krokom k nezávislej SR. ČNR 16. decembra 1992 tiež prijala ústavu Českej republiky.
Rozdeleniu ČSFR bránil existujúci ústavný zákon o referende z roku 1991 pretože stanovoval, že ČSFR je možné rozdeliť len referendom. K eliminácii referenda bol teda potrebný nový ústavný zákon. Spoločný návrh HZDS a ODS umožňoval rozdelenie aj ústavným zákonom či dohodou národných rád, prípadne vystúpenie jednej z republík z federácie. Ten však v hlasovaní vo Federálnom zhromaždení 1. októbra 1992 neprešiel. Filozofia nového návrhu ústavného zákona, podľa ktorého mala existencia federácie jednoducho skončiť 31. decembra 1992 o 24:00 SEČ schválili obe národné rady 17. novembra 1992 (v deň tretieho výročia Nežnej revolúcie). V stredu 25. novembra 1992 sa Federálne zhromaždenie zišlo k novému rokovaniu a dohodovací výbor predložil kompromisný návrh. Hlasovanie prebehlo presne o 13:21 a rozhodlo, že 31. decembra 1992 zanikne Česká a Slovenská Federatívna Republika a že jej nástupníckymi štátmi budú Slovenská republika a Česká republika.
Arnold Schönberg
Arnold Schönberg (* 13. september 1874, Viedeň, Rakúsko – † 13. júl 1951, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol rakúsky skladateľ, jeden z najdôležitejších zjavov hudby 20. storočia. Väčšinu svojich hudobných skladieb vytvoril mimo tradičný tonálny systém – v tzv. atonalite. Vymyslel tiež metódu hudobnej skladby dodekafóniu používajúcu 12 tónovú hudobnú stupnicu. Schönberg začal svoj hudobný vývoj ako violončelista a skladateľ-samouk. Skladateľsky bol Schönberg najviac ovplyvnený Antonínom Dvořákom a Richardom Wagnerom. Neskôr sa stal rozhodným stúpencom Johannesa Brahmsa a Gustava Mahlera. Prvé Schönbergove skladby obsahujú typické rysy neskorého romantizmu: Zjasnená noc, Piesne z Gurre, symfonická báseň Pelleas a Melisanda, zbor Mier na Zemi).
Od roku 1908 začala jeho hudba opúšťať tradičný tonálny systém. Od tohto okamihu sa stala jeho hudba atonálnou. (Schönberg sám navrhoval pojem „atonikal“, z ktorého sa vyvinuli pojmy atonálny a atonalita). Medzi jeho klasické atonálne diela patrí Drei Klavierstücke (Tri skladby pre klavír), z roku 1909.
WorldWideWeb
náhľad|Snímka obrazovky WorldWideWeb bol prvý webový prehliadač. Jeho súčasťou bol aj WYSIWYG editor. Prvýkrát bol predstavený 26. februára 1991 a bežal na platforme NeXTSTEP. Jeho autorom bol Tim Berners-Lee. WorldWideWeb bol neskôr premenovaný na Nexus, aby sa predišlo zámenám s World Wide Webom.
WorldWideWeb bol prvým programom, ktorý nepoužíval len vtedy bežný File Transfer Protocol, ale tiež Hypertext Transfer Protocol, ktorý vymyslel Berners-Lee v roku 1989.
Zdrojový kód programu bol v roku 1993 uvoľnený ako voľné dielo, čo z neho robí slobodný softvér.
Ján IV. (pápež)
Ján IV. (* ?, Dalmácia – † 12. október 642, Rím, Taliansko) bol 72. pápež. Pápežský úrad zastával od 24. decembra 640 do svojej smrti.
Pápežom bol zvolený po štvormesačnom období sedisvakancie a jeho pontifikát trval necelé dva roky. Pochádzal z Dalmácie, bol synom právnika menom Venantius. Cirkev (a latinské obyvateľstvo vôbec) vtedy veľmi trpela v dôsledku nájazdov Avarov a následne príchodu Slovanov. Ján IV. svoju vlasť podporoval materiálne i morálne – zaistil prenos pozostatkov významných dalmátskych svätcov do Ríma a usiloval o pokresťančenie dalmátskych Slovanov. Odsúdil tiež monoteletizmus ako herézu.
Borovicový lesík
Borovicový lesík je chránený areál v oblasti Bratislava.
Nachádza sa v okrese Bratislava I v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené a novelizované v rokoch 1982 a 2002 na rozlohe 0,8012 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Predmetom ochrany je: Chránený areál je vyhlásený z dôvodu zabezpečenia ochrany dubovo-hrabového lesa ako voľného pokračovania chráneného areálu Horský park a zvyšku rozsiahleho lesného porastu, v minulosti rozprestierajúceho sa cez Machnáč až po Mlynskú dolinu.
Výrokový kalkul
Výrokový kalkul je propozicionálny kalkul - logický systém, ktorý formalizuje úvahy založené na štruktúre zložených výrokov nezávisle od vnútornej štruktúry jednoduchých výrokov.
Powiat siemiatycki
Žije tu 48260 obyvateľov (30.6.2007).
NGC 3967
NGC 3967 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Wilhelm Tempel 19. mája 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Alpheratz
Alpheratz alebo Sirrah ( z surra al-faras – pupok koňa) alebo Alfa Andromedae (α And/α Andromedae) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Androméda.
Sirrah Alpheratz znamená „pupok koňa“. V minulosti totiž táto hviezda oficiálne patrila do súhvezdia Pegas, ako delta Pegasi. Dodnes je to jedna hviezd z asterizmu Pegasov štvorec a v takmer všetkých hviezdnych mapách sa spojnice od ďalších dvoch rohov štvorca – Algenib a Scheat – kreslia k Sirrah. Spojení touto hviezdou teda vytvárajú Pegas a Androméda akési dvojsúhvezdie. Ich spoločná hranica prechádza tesne popri Sirrah zo západnej strany. Niektorí astronómovia považujú preradenie Sirrah k Androméde za nelogické, ale podľa starých vyobrazení naopak zasahovala Androméda ešte viac do Pegasa a hviezdy alfa, beta a gama tvorili iba jej telo a nohy. Z toho pochádza aj názov hviezdy Sirrah – „pupok“. Hviezda Sirrah je podobor spektrálneho typu B a má pekuliárne spektrum. Vyskytujú sa v ňom netypické čiary mangánu a ortuti.
left|thumb|250px|Poloha hviezdy Alpheratz (Sirrah) Je to spektroskopická dvojhviezda. Má zdanlivú jasnosť 2,07m, patrí do spektrálneho typu B8, do triedy svietivosti IV. Jej sprievodca, hviezda zdanlivej jasnosti 9,2m, je od nej na oblohe vzdialený 76". Nachádza sa približne vo vzdialenosti 97 ly od Slnka.
HC Košice v sezóne 1993/1994
HC Košice v sezóne 1993/1994 hrali svoju 30. sezónu v rade na najvyššej možnej úrovni v Česko-Slovensku. Po rozpade federácie sa každý vybral svojou cestou. Táto sezóna bola pre klub a celý slovenský hokej zároveň premiérou najvyššej slovenskej hokejovej súťaže.
Káder
Tréneri
Herný systém
Ligu hralo 10 klubov. Liga sa hrala na dve časti, základnú a play-off. Počas základnej časti každý s odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma. Prví štyria postupovali do play-off hraného na 3 víťazné zápasy. Porazení semifinalisti hrali zápasy o 3.miesto na 2 víťazné stretnutia.
Zápasy Základnej časti
Hrubým písmom sú označené zápasy hrané Doma
Pavúk
''*výsledky sú uvádzané ako počet víťazných zápasov v sérii, ktorá sa hrala na 3. víťazné zápasy''
Štatistiky hráčov
Zdroj: eurohockey.com
Herný systém
Premiérového ročníka Slovenského pohára sa zúčastnilo všetkých 10 extraligových klubov. Kluby boli rozdelené do dvoch skupín po päť tímov, v ktorých odohrali systémom každý s každým 1 zápas doma a 1 zápas vonku. Víťazi skupín sa stretli v jednozápasovom finále, ktoré sa odohralo 13. marca 1994 v Trnave a jeho víťaz získal Slovenský pohár.
Nom (Egypt)
Nom (zo ) alebo sepat bola jednotka administratívneho rozdelenia starovekého Egypta. Používanie gréckeho namiesto egyptského označenia je dôsledkom dlhodobého vplyvu Grékov na Egypt, ktoré sa ustálilo počas obdobia Ptolemaiovcov. Okrem toho boli Gréci natoľko fascinovaní Egyptom, že o ňom zanechali veľa historických záznamov. Práve z nich čerpali európski historici pri poznávaní Egypta.
Staroveký Egypt
Rozdelenie starovekého Egypta na nomy siaha až do preddynastického obdobia (pred 3100 pred Kr.). Nomy pôvodne existovali ako nezávislé mestské štáty, ale neskôr sa začali zlučovať. Podľa tradície konečné zjednotenie vykonal Meni.
Nielenže rozdelenie zostalo nedotknuté po viac ako tri tisícročia, ale i hranice jednotlivých nomov a ich poradie zostalo takmer nemenné. Niektoré, ako napríklad Xois v delte alebo Chent-min v Hornom Egypte, sa spomínajú po prvý raz na Palermskej doske (5. dynastia), ďalšie, ako Bubastidský nom, sa objavujú až počas Novej ríše. Podľa systému, ktorý sa používal vo faraónskom Egypte, bol Egypt rozdelený na 42 nomov. Staroeg. slovo „sepat“ pôvodne znamenalo zavlažované územie. Nomy sa pravdepodobne vyvinuli z takýchto zavlažovaných oblastí, ktoré delili nílske údolie kvôli daňovým odvodom. Členenie v Hornom Egypte bolo stabilnejšie ako v Dolnom, kde sa hranice nomov priebežne prispôsobovali toku ramien nílskej delty.
Dolný Egypt, od starého hlavného mesta Memfidy po Stredozemné more, sa skladal z 20 nomov. Prvý z nich sa rozprestieral okolo hlavného mesta, dnešnej Sakkáry a Gízy, na mieste Káhiry. Nomy sú očíslované približne v poradí, v akom nasledujú z juhu na sever, pričom začínajú zo západu smerom na východ. Alexandria bola podľa toho v 3. a Bubastis v 18. nome.
Horný Egypt bol rozdelený na 22 nomov. Prvý z nich sa nachádzal v okolí Elefantíny, neďaleko egyptksých hraníc s Núbiou na Prvom katarakte. Dnes sa na tomto mieste nachádza Asuán. Odtiaľto pokračovalo číslovanie po prúde rieky v usporiadanom poradí nílskym údolím. Téby (dnes Luxor) ležal v 4., Amarna v 14. a Mejdúm v 21. nome.
Egypt za vlády Ptolemaiovcov a cisárov
Počas grécko-rimskej nadvlády nad Egyptom boli niektoré nomy pridané alebo premenované. Ptolemaiovci tak premenovali Krokodilopolitský nom na Arsinoitský nom. Hadrián vytvoril nový nom: Antinoopolitský, ktorý mal za hlavné mesto ním založený Antinoopolis.
Nomarchovia
Na čele každého nomu stál nomarch. V niektorých obdobiach to bola pozícia dedičná, inokedy nomarchov menoval faraón. Pokiaľ bola centrálna vláda silná, nomarchovia slúžili iba ako faraónovi správcovia. V časoch, kedy bola vláda slabá, napríklad v dobách cudzích vpádov alebo vojen, jednotlivé nomy sa dokázali postarať sami o seba a vznikli v nich dedičné vládnúce rody. Konflikty takýchto lokálnych vládcov boli v pohnutých dobách pomerne časté, napríklad počas Prvého prechodného obdobia, kedy došlo k rozpadu centrálnej autority až do doby, kedy sa podarilo jednému z vládcov ovládnuť celú krajinu a stať sa novým faraónom.
Delenie na nomy pretrvalo do rímskych čias. V čase, kedy bol Egypt rímskou provinciou, razili jednotlivé nomy vlastné peniaze, takzvané nomické mince, na ktorých sa stále odrážali miestne tradície. Nomy si udržali svoju dôležitosť pre administratívne členenie Egypta až do reformy byrokratického aparátu za vlády cisárov Diokleciána a Konštantína.
Po rokoch 307 – 308 prebrali úlohu nomov menšie jednotky nazývané pagi, s ktorými získali význam na ich čele stojaci pagarchovia. Úlohou pagarcha bolo v prvom rade zorganizovať výber daní, ale neskôr prijal pagarch aj vojenské funkcie. Pagarchovia boli často bohatí vlastníci pôdy, ktorý vládli tej pagi, z ktorej pochádzali.
Hieroglyfy
Niektoré kraje sa rozkladali len na jednom brehu rieky: 12. a 18. hornoeg. kraj sa rozkladali len na východnom brehu Nílu, 19. zase len na západnom brehu.
Poznámky
Hieroglyfy označených krajov (*) nie sú presné a v skutočnosti tvoria osobitné ligatúry, ktoré boli určené len pre vyjadrenie vlastného názvu kraja a nepatrili k bežnému súboru znakov. Systém zobrazovania hieroglyfov vo Wikipédii (WikiHiero) neumožňuje zobraziť tieto špeciálne znaky korektne.
Golaja sopka
Golaja sopka je menší, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v južnej časti Kamčatky, asi 10 km južne od komplexu Asača. Masív sopky je tvorený prevažne bazaltami a v jeho širšom okolí sa nachádza viacero menších troskových kužeľov a štítových sopiek. Vek poslednej erupcie nie je známy, no odhaduje sa na koniec pleistocénu až začiatok holocénu.
Powiat sokólski
Powiat sokólski je powiat v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Žije tu 71768 obyvateľov (30.6.2007).
Severín (pápež)
Severín (* ?, Rím, Taliansko – † 2. august 640) bol 71. pápež.
Pápežský úrad zastával od 15. októbra 638 do svojej smrti. Zvolený bol už tri dni po smrti svojho predchodcu.
Rimogne
Rimogne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1421 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Nádvorie Európy
right|thumb|Nádvorie Európy
Nádvorie Európy je námestie v Komárne.
NGC 3968
NGC 3968 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Západoukrajinská ľudová republika
Západoukrajinská ľudová republika (skratka: ZUĽR; ) bol krátko existujúci štátny útvar, ktorý vznikol dôsledkom porážky a následného rozpadu Rakúska-Uhorska. Republika existovala na území východnej Haliče a nárokovala si aj časť územia Bukoviny a Podkarpatskej Rusi. Na jej území sa tak nachádzali veľké mestá ako Ľvov (1. novembra 1918 sa stal jej hlavným mestom), Przemyśl, Stanislav, Ternopiľ, Kolomyja. V politike štátu dominovali ukrajinskí národní demokrati (podporovaní gréckokatolíckou cirkvou), liberáli a socialisti.
NGC 3968
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
Západoukrajinská ľudová republika
Predchádzajúce udalosti
Podľa sčítania ľudu v Rakúsku-Uhorsku z roku 1910 malo územie nárokované ZUĽR okolo 5,4 milióna obyvateľov. Z toho 3,29 milióna boli Ukrajinci (skoro 60%), 1,35 milióna Poliaci (25%) a 660 tisíc bolo Židov (12%). Zvyšok tvorili menšiny predovšetkým Rusíni, Nemci, Maďari, Slováci a Rumuni. Mestá boli osídlené predovšetkým Poliakmi a Židmi, zatiaľ čo Ukrajinci žili predovšetkým na vidieku. Tento fakt vytváral národnostné napätie, a to predovšetkým medzi Poliakmi a Ukrajincami. Najväčším problémom sa stalo mesto Ľvov, ktoré bolo obývané poľskou väčšinou a pre väčšinu Poliakov bolo jedno z najdôležitejších poľských miest vôbec.
Boj za nezávislosť
Západoukrajinská ľudová republika vyhlásila nezávislosť 1. novembra 1918, a to pár dní pred vyhlásením nezávislosti Poľska. Ukrajinská Národná rada, ktorá sa skladala z poslancov oblastí Haliče a Bukoviny z oboch komôr rozpadnutého rakúskeho parlamentu, plánovala vyhlásiť nezávislosť o dva dni neskôr, ale informácie o presune tzv. Poľskej likvidačnej komisie z Krakova do Ľvova udalosti urýchlili. Poľská likvidačná komisia bola inštitúcia poľskej vlády, ktorá mala udržať poriadok na územiach, ktoré boli pred delením Poľska (1772 – 1795) súčasťou poľského štátu a pripraviť ich na pričlenenie k novovzniknutej poľskej republike.
Krátko po vyhlásení nezávislosti vypuklo vo Ľvove ľudové povstanie vedené miestnymi Poliakmi. Poľská väčšina vo Ľvove odmietla pričlenenie k nepoľskému štátu. Pár týždňov po povstaní prišli na pomoc vzbúrencom jednotky z Poľska. Poliaci tak udržali kontrolu nad mestom a železnicou spájajúcu Ľvov s Poľskom. Zvyšok východného Haliče zostal v rukách ZUĽR.
Zlúčenie s UĽR
Od roku 1917 existovala na Ukrajincami obývanom území bývalého cárskeho Ruska Ukrajinská ľudová republika (UĽR) so sídlom v Kyjeve. Z počiatku bola iba satelitným štátom Nemeckého cisárstva, ale po porážke Nemcov vo vojne sa chopil moci Direktoriát na čele so Symonom Petljurajom.
Dohoda o zlúčení oboch ukrajinských štátov do jednotnej Ukrajiny bola dohodnutá na začiatku decembra 1918 a obe republiky sa oficiálne zlúčili 22. januára 1919 (Akt Zluky). Z praktického hľadiska išlo len o symbolický akt. Západná Ukrajina bola súčasťou Rakúsko-Uhorska, a tak mala celkom rozdielne právne, sociálne a politické normy a zvyklosti než zvyšok Ukrajiny patriacej pod Rusko. Využívala tak veľmi rozsiahlu autonómiu a dokonca mala svoju vlastnú vládu a armádu (Ukrajinské vojsko haličské). Nakoniec obe časti štátu bojovali nezávisle od seba svoje vlastné vojny. Západná časť sa musela potýkať s inváziou Poliakov, zatiaľ čo zvyšok Ukrajiny bojoval na východe s ruskými boľševikmi.
Veľký rozdiel bol aj v armádach jednotlivých častí. Západná Ukrajina mala vojsko oveľa disciplinovanejšie, zatiaľ čo východná časť mala vojsko chaoticky organizované, zúčastňovalo sa pogromov na Židoch a niekedy dokonca bojovalo proti svojim západným spojencom.
Porážka a exil
V Poľsko-ukrajinskej vojne odolávali jednotky bývalej ZUĽR poľskej presile cez deväť mesiacov. V júli 1919 ale Poliaci dokázali obsadiť väčšinu západoukrajinského územia. Väčšina zostávajúcej armády (50 000 mužov) sa presunula na východ bojovať s boľševikmi.
V júli 1919 vytvorili zvyšky bývalej správy ZUĽR exilovú vládu v Kamenci Podolskom. Ale vzťahy medzi exilovou vládou a ukrajinskou vládou v Kyjeve sa stále zhoršovali. Vrcholom rozporov boli úplne protichodné diplomacie oboch táborov. Exilová vláda ZUĽR začala vyjednávať spojenectvo s boľševikmi zamierené proti Poliakom a vláda v Kyjeve rokovala s Poliakmi o spojenectve proti boľševikom. Nakoniec ZUĽR uzavrela spojenectvo s Bielou armádou vedenou generálom Denikinom a jej Ukrajinské vojsko haličské sa tak dostalo priamo pod velenie bielogvardejcov. Západoukrajinskí politici sa snažili vysvetliť svoje spojenectvo s bielogvardejovcami naklonením západných mocností na ich stranu. Vláda v Kyjeve ale toto konanie striktne odmietla a západoukrajinská exilová vláda bola nútená opustiť Ukrajinu. Exil si našla 15. novembra 1919 vo Viedni.
V apríli 1920 bola podpísaná Varšavská zmluva medzi Poľskom a Ukrajinou so sídlom v Kyjeve. Zmluva definovala poľsko-ukrajinskú hranicu na rieke Zbruč, a tak celá východná časť Haliče pripadla Poľsku. Varšavská zmluva vyvolala veľkú nespokojnosť medzi haličskými Ukrajincami, ktorí sa cítili zradení vládou v Kyjeve. Exilová západoukrajinská vláda zmluvu odmietla a počas Parížskej mierovej konferencie sa stále snažila súčasný stav zmeniť. Spoločnosť národov nakoniec oficiálne prisúdilo východnú Halič Poľsku 14. marca 1923 s podmienkou, že poľská vláda zaručí oblasti autonómiu.
Ukrajinskí utečenci v ČSR
Časť porazenej ukrajinskej armády našla útočisko v Podkarpatskej Rusi. Táto oblasť bola získaná späť ZUĽR, ale nakoniec pripadla novovzniknutému Československu. ČSR prijímala ukrajinských utečencov po celú dobu vojny a dávala im veľkú voľnosť pri organizovaní ich vlastných vecí v ČSR. Došlo dokonca aj na vznik tzv. Ukrajinskej brigády, jej výcviku a vyzbrojeniu. Vojsko ale nikdy nebolo nasadené v boji, pretože ČSR zaujala v poľsko-ukrajinskom konflikte neutrálny postoj. Nakoniec tak ukrajinskí vysídlenci zostali po vojne v Československu. Za prispenia československého štátu, ktorý poskytoval veľkú morálnu, materiálnu a finančnú pomoc ukrajinskej emigrácii a ukrajinskému vojsku, vzniklo v ČSR veľmi aktívne centrum ukrajinských emigrantov.
Weiss (priezvisko)
Weiss je nemecké priezvisko s významom "biely". Na Slovensku je najrozšírenejšie v Kremnici a obci Horná Štubňa (okres Turčianske Teplice).
Známi nositelia
Pozri v článku Weiss.
Fontenay (Manche)
Fontenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gemma
thumb|Poloha v súhvezdí Severná koruna (pod α) Gemma (α CrB / α Coronae Borealis), tiež známa ako Alphekka alebo Alphecca, je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Severná koruna. Je to biela hviezda s povrchovou teplotou 10 000 K a magnitúdou 2,2. Je to zákrytová premenná hviezda, jej jasnosť však klesá iba asi o 0,1 magnitúdy. Patrí do pohybovej hviezdokopy Collinder 285.
Vláda Slovenskej republiky od 12. decembra 1989 do 26. júna 1990
'''Vláda Slovenskej republiky od od 12. decembra 1989 do 26. júna 1990''', resp. vláda Milana Čiča bola vládou, ktorej predsedom bol Milan Čič.
Kalkulácia (podnikové hospodárstvo)
Kalkulácia je vyčísľovanie výšky vlastných nákladov a ďalších zložiek ceny výkonov a ich úhrnu na kalkulačnú jednicu alebo kalkulačnú jednotku v organizáciách, ktoré kalkulujú.
Powiat suwalski
Powiat suwalski, (Litovsky: Suvalkų apskritis) je powiat v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Žije tu 35306 obyvateľov (30.6.2007).
Ró Cassiopeiae
Ró Cassiopeiae (ρ Cas/ρ Cassiopeiae) je žltý nadobor v súhvezdí Kasiopeja. Je to polopravidelná premenná hviezda.
Jeho jasnosť klesá zo zvyčajných 4,9 mag. až pod 6 magnitúd. Je to polopravidelne premenná hviezda typu SRd podobne ako SV Ursae Majoris a vzdialená je asi 3 400 ly.
Juraj Bartaky
Juraj Bartaky (* 10. apríl 1861 Žilina - † 25. júl 1913, tamže) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, národnokultúrny pracovník. Pseudonym: Ďurko spod Dubna
Životopis
Narodil sa v rodine Jána Bartakyho a jeho manželky Anny rodenej Augustinyiovej. Študoval na gymnáziu v Žiline a bohosloveckom seminári v Banskej Bystrici. Od 1883 kaplán v Slovenskej Ľupči a iných slovenských mestách. Popri pastoračnej činnosti sa venoval aj poľnohospodárskej osvete. Propagoval moderný systém striedavého hospodárenia, nové metódy prípravy pôdy, orby, sejby plodín.