cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Masamune Date
Patrón kultúry a kresťanstva
Ukázal sympatie ku kresťanských misionárom a obchodníkom v Japonsku. Okrem toho im umožnil prísť a kázať vo svojej provincii, tiež bol prepustený väzeň a misionár Padre Sotelo. Masamune Date povolil Sotelovi ako aj ďalším misionárom praktizovať svoje náboženstvo vo svojom regióne a získavať konvertitov v Tóhoku.
thumb|Replika [[galéra|galéry Date Maru alebo San Juan Bautista v Išinomaki, Japonsko]]
Sainte-Lheurine
Sainte-Lheurine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Masamune Date
Patrón kultúry a kresťanstva
Najväčším úspechom Masamuneho bolo iniciovanie a podpora jednej z mála japonských diplomatických ciest a objavovania ďalekých krajín v tomto období. Nariadil stavbu prieskumnej lode Date Maru alebo San Juan Bautista s využitím cudzích (európskych) techník stavby lodí. Poslal jedného zo svojich vazalov, Cunenagu Hasekuru a Soleta na úspešnú diplomatickú cestu s cieľom nadviazať vzťahy s pápežom v Ríme. Táto expedícia navštívila také miesta ako Filipíny, Mexiko, Španielsko, Rím a zároveň vykonala prvú japonskú cestu okolo sveta. Predtým japonský páni nikdy nefinancovali takýto typ podnikov a tak toto bola pravdepodobne prvá úspešná plavba. Najmenej päť členov expedície zostalo v Corii (Sevilla) v Španielsku, aby sa zabránilo prenasledovaniu kresťanov v Japonsku. 600 z potomkov s priezviskom Japón (Japonsko) teraz žije v Španielsku.
Sainte-Lheurine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Masamune Date
Patrón kultúry a kresťanstva
Keď Tokugawská vláda zakázala kresťanstvo, Masamune musel dodržiavať zákony. Avšak niektoré zdroje udávajú, že Masamuneho najstaršia dcéra, Iroha, bola kresťanka.
Sainte-Lheurine
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charolles
Charolles môže byť:
Cré
Cré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gabon
Gabon, dlhý názov Gabonská republika (fran. République gabonaise), je štát na západnom pobreží Strednej Afriky. Nachádza sa na rovníku, a hraničí s Rovníkovou Guineou na severozápade, Kamerunom na severe, Kongom na východe a juhu, a Guinejským zálivom na západe. Má rozlohu takmer 270 000 km2 a jeho populácia sa odhaduje na 2,1 milióna ľudí. Hlavným a najväčším mestom je Libreville.
Od svojej nezávislosti od Francúzska v roku 1960 mal suverénny štát Gabon troch prezidentov. Začiatkom 90. rokov zaviedol Gabon systém viacerých strán a novú demokratickú ústavu, ktorá umožnila transparentnejší volebný proces a reformovala mnohé vládne inštitúcie.
Boeing B-47 Stratojet
Boeing B-47 Stratojet bol americký strategický bombardér stredného doletu. Stroj bol skonštruovaný na základe požiadaviek amerického letectva z roku 1944 na maximálne rýchly bombardér pre stredné trate. Stroj najprv dostal krídlo priame, neskôr, vďaka využitiu nemeckých výskumov z druhej svetovej vojny, šípové pod uhlom 35°. Verzia B-47B mohla dopĺňať palivo počas letu, verzia B-47E dostala brzdiaci padák, katapultovacie sedadlá a kanóny miesto guľometov do zadnej časti trupu. Do služby bol zavedený v roku 1951. Posledný stroj bol vyradený v roku 1969.
Gabon
Vďaka bohatým ropným a zahraničným súkromným investíciám sa Gabon stal jednou z najbohatších krajín v Subsaharskej Afrike so 7. najvyšším HDI a 4. najvyšším HDP na obyvateľa (PPP) (po Mauríciusu, Rovníkovej Guinei a Seychely) v tomto regióne. Od roku 2010 do roku 2012 sa HDP zvýšil o viac ako 6% ročne. Avšak z dôvodu nerovnosti v rozdelení príjmov zostáva značná časť obyvateľstva chudobná.
Boeing B-47 Stratojet
Špecifikácie (B-47E)
right|300px|Orthographically projected diagram of B-47E Stratojet
Výkony
thumb|right|Historické video 0:32 minút – štart Boeingu B-47 Stratojet
Gabon
História
Najstaršími obyvateľmi oblasti boli Pygmejovia. Predtým, než sem v roku 1471 začali prichádzať Portugalčania, bolo tu niekoľko malých kmeňových štátov. Portugalčania boli postupne nasledovaní ďalšími Európanmi, ktorí bohatli z obchodu s otrokmi, slonovinou a vzácnymi druhmi dreva. Od tridsiatych rokov 19. storočia sa Gabon postupne stával francúzskou kolóniou. Francúzi ho v roku 1886 pričlenili k Francúzskemu Kongu a v roku 1910 k rozsiahlym oblastiam Francúzskej rovníkovej Afriky. V roku 1849 oslobodení otroci založili na pobreží malú osadu Libreville, ktorá sa čoskoro stala cieľom misionárov. V auguste 1960 krajina vyhlásila nezávislosť.
Moderné dejiny
vľavo|náhľad|Mapa Gabonu Po tom, čo 17. augusta 1960 Gabon získal nezávislosť, do čela krajiny sa postavil Léon M’Ba, opierajúci sa mocensky o synkretickú náboženskú sektu Bwiti, ktorej členovia pochádzali predovšetkým z najpočetnejšieho etnika Fang. Cez určitú dominanciu Fang (tvoria okolo tretiny obyvateľstva), nebol etnický rozpor v Gabone nikdy obzvlášť závažný. Prispieva k tomu skutočnosť, že v Gabone, viac ako v iných afrických krajinách, sú hranice etnických skupín veľmi neostré. Zvlášť oblasť južného Gabonu bola v koloniálnom období veľmi málo zasiahnutá inak všeobecným posilňovaním významu etnickej identifikácie. Štruktúra identít je tak v Gabone do značnej miery blízka predkoloniálnemu stavu. V roku 1964 došlo v Gabone k štátnemu prevratu, ktorý zvrhol M'Bua, avšak s pomocou francúzskych jednotiek sa podarilo obnoviť predchádzajúci režim. Francúzsky zásah prišiel o 24 hodín skôr, než o to M'ba oficiálne požiadal. Na zásahu sa podieľal francúzsky kontingent trvalo prítomný v Gabone (sídlila tu časť z 13 000 francúzskych vojakov rozmiestnených v čase studenej vojny v Afrike). Po tom, čo M'ba v novembri 1967 zomrel, v úrade ho nahradil viceprezident Albert-Bernard Bongo. Bongov režim jednej strany (Gabonskej demokratickej strany - PDG; Parti démocratique gabonais) sa dá označiť za pragmatický a administratívno-hegemonický. Na rozdiel od väčšiny afrických štátov neexperimentoval so socializmom alebo marxizmom a uplatňoval relatívne liberálny ekonomický systém v podobe štátneho kapitalizmu, ktorý do krajiny prilákal zahraničný kapitál. Vzhľadom k rozsiahlym náleziskám ropy Gabon v roku 1975 vstúpil do OPEC a v 70. rokoch zažíval značný ekonomický rast. Hoci sa Bongov režim v posledných rokoch formálne liberalizoval, zostáva pseudodemokratickým a politické smerovanie krajiny je pevne v Bongových rukách.
Geografia
vpravo|náhľad|Topografia Gabon leží na západnom pobreží Afriky v Guinejskom zálive, jednom z najväčších zálivov sveta. Zo severu susedí s Rovníkovou Guineou a Kamerunom, na východe a juhu s Republikou Kongo, s ktorou má najdlhšiu hranicu. 240 km západne od pobrežia leží Svätý Tomáš a Princov ostrov.
Krajina sa rozkladá po oboch stranách rovníka. Pobrežná nížina preniká ďaleko do vnútrozemia, preteká ňou 1 200 km dlhá rieka Ogooué. Jej údolie rozdeľuje plošina na severnú a južnú časť. Na severe sa rozkladá vysočina Monts de Cristal, na juhu pohorie Chaillu. V krajine sú tri krasové oblasti so stovkami jaskýň, z ktorých mnohé ešte neboli preskúmané. Dažďový prales pokrýva 85% rozlohy krajiny. Na východe sa nachádza najvyššia hora krajiny Mont Bengoué s nadmorskou výškou
Podnebie, flóra a fauna
Podnebie Gabonu je tropické rovníkové a veľmi vlhké. Na rozsiahlych územiach sa rozkladajú porasty tropických dažďových lesov. Na území Gabonu rastú predovšetkým ebenovníky, mahagonovníky, maslovníky a rafie, po ktorých sa pnú rôzne liany a epifyty. V lesoch žije veľký počet druhov hmyzu, plazov, vtákov a cicavcov, medzi nimi ohrozené gorily, papagáje či hrochy.
Administratívne delenie
vpravo|náhľad|Gabonské provincie Gabon sa delí na 9 provincií, ktoré sa ďalej delia na 50 departementov.
Členstvo v CEMAC
Gabon je členskou krajinou organizácie CEMAC (Communauté économique et monétaire de l'Afrique centrale), ktorá združuje okrem Gabonu aj Konžskú republiku, Rovníkovú Guineu, Kamerun, Stredoafrickú republiku a Čad. Jedná sa o menovú úniu, spojenú s regionálnou spoluprácou. V roku 2013 bol predložený návrh na voľný pohyb osôb v rámci všetkých členov CEMAC, ktorý bol však vetovaný Rovníkovou Guineou.
Ekonomika
Poľnohospodárstvo v Gabone je veľmi málo rozvinuté, orná pôda zaberá iba 1,1% rozlohy krajiny, chov dobytka obmedzuje výskyt muchy tse-tse. Časť potravín sa preto musí dovážať a pre krajinu je dôležitý najmä priemysel. Veľký význam pre tamojšie hospodárstvo má ťažba ropy, ktorá tu bola objavená v roku 1956. Najmä vďaka jej vývozu patrí Gabon k najbohatším krajinám Afriky (HDP činilo v roku 2013 11 571,08 USD). Aj napriek tomu žije väčšina obyvateľov Gabonu v chudobe a tretina dospelej populácie je negramotná. Okrem ťažby a spracovania ropy sa vo vnútrozemí ťaží železná a mangánová ruda, určité príjmy plynú Gabonu aj z ťažby dreva.
Poľnohospodárstvo v Gabone
Zvyšných 95% pracovne schopnej populácie pracuje v primárnom sektore, v ťažbe dreva alebo poľnohospodárstve. Poľnohospodárstvo tvorí jednu dvadsiatinu príjmov štátu, hlavné poľnohospodárske produkty sú maniok, banány, arašidy, jam, povojník batátový a kukurica. Predtým sa v Gabone vo väčšej miere pestovala káva aj kakaové bôby. Nové projekty, zamerané na diverzifikáciu ekonomiky, cielia na spoluprácu štátu a zahraničných investorov, ako je tomu v prípade pestovania olejnej palmy u Kanga (Olam Gabon).
Doprava
V roku 2002 bolo v krajine 8 454 km ciest, z toho 838 km so spevneným povrchom a 30 km rýchlostných ciest. Roku 1995 bolo v Gabone 23 000 osobných automobilov.
Námorný prístav Port-Gentil slúži na vývoz ropy a dovoz banského zariadenia, v roku 1974 bol otvorený ďalší prístav v Owende pri ústí rieky Ogooue. Gabon vlastní dve obchodné lode. Z riek je splavných asi 1 600 km, z toho 300 km na najväčšej rieke Ogooue. V roku 2004 bolo v Gabone 56 letísk, z toho 11 so spevneným povrchom a tri s medzinárodným prevádzkou: Libreville, Port-Gentil a Franceville. Za rok bolo prepravených okolo 386 000 cestujúcich.
Obyvateľstvo
Populácia Gabonu sa odhaduje na 1 725 290 obyvateľov (2015) a územie patrí medzi najredšie osídlené oblasti v Afrike. Prevažná väčšina obyvateľov sú bantuovia, ale žije tu aj najmenej 40 ďalších etnických skupín s vlastným jazykom a kultúrou. Miešanie medzi etnikami je bežné a znižuje etnické napätie. Jednotiacim prvkom je francúzština, jazyk bývalej koloniálnej mocnosti. Žije tu tiež viac ako 10 000 Francúzov. Najväčšie a hlavné mesto Libreville má asi 850 000 obyvateľov, Port-Gentil 136 000 obyvateľov, Masuku 110 000 obyvateľov.
Náboženstvo
Dnes sa 5575% obyvateľstva hlási ku kresťanstvu, ktoré je ale silne ovplyvňované miestnymi tradíciami a rituálmi, 2544% populácie tvoria animisti a zostávajúce 1% tvoria moslimovia. Kresťanom bol aj bývalý prezident republiky Omar Bongo, v roku 1973 však konvertoval na islam. Ústava zaručuje slobodu náboženského vyznania a vláda toto právo v praxi rešpektuje. V Gabone sú aktívni zahraniční misionári. V meste Lambaréné je nemocnica, v ktorej v rokoch 19131965 misijne pôsobil nositeľ Nobelovej ceny za mier Albert Schweitzer. V roku 1968 bola z Česko-Slovenska podniknutá expedícia Lambaréné, vďaka ktorej sem boli dopravené lieky a zdravotnícky materiál. Podobná expedícia bola z Prahy vypravená aj v roku 1988.
Nemesvid
Nemesvid je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Má rozlohu 1838 ha a žije tu 755 obyvateľov (2007).
Šléglov
Šléglov je obec v Česku v okrese Šumperk v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 37 obyvateľov, z toho 17 mužov a 20 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 39,5 roka, ženy 38,7 roka).
Louhans
Louhans môže byť:
Foreste
Foreste je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Crissé
Crissé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gabro
Gabro je bázická hrubozrnná vyvretá hornina, hlbinný ekvivalent bazaltu. Tvorí významné objemy hornín najmä oceánskej zemskej kôry, vzniká pri bazaltovom magmatizme stredooceánskych chrbtov. Gabro je blízke dioritu, od ktorého sa líši obsahom tmavých minerálov.
Klasifikácia
Gabro v užšom zmysle slova obsahuje iba bázický plagioklas a ortopyroxény. Do skupiny gabra však patria aj ďalšie horniny, ktoré nie je vždy možné na prvý pohľad rozlíšiť :
Gabro je hlbinným ekvivalentom bazaltu. Subvulkanickými ekvivalentami gabra sú gabrové porfýry. Lamprofyrickými horninami gabrového zloženia sú camptonit a monchiquit.
Petrologický opis
náhľad|vľavo|Pohľad na gabro v polarizačnom mikroskope, skrížené nikoly. Hlavné minerály: plagioklas, klinopyroxén a olivín. náhľad|vpravo|Gabro v [[diagram QAPF|QAPF diagrame]] Gabro je pevná, zelenavá až tmavá hornina obsahujúca bázický plagioklas, pyroxén a v menšej miere amfibol a olivín. Olivín na povrchu často podlieha premenám na minerály serpentínovej skupiny. Gabro má zvyčajne hrubozrnnú textúru, v ktorej dosahujú kryštály veľkosť nad. Ekvivalenty gabra s menšími kryštálmi sú označované ako diabáz. V anglickej literatúre existuje aj hovorové označenie microgabbro. Gabro môže v extrémnych prípadoch mať kryštály pegmatitickej veľkosti, obzvlášť niektoré pyroxénovo-plagioklasové kumuláty, ktorých kryštály však zvyknú mať ihlicovitý habitus.
Zo skupiny pyroxénov bývjú najčastejšie zastúpené klinopyroxény (augit), ale hornina často obsahuje aj menšie množstvo ortopyroxénov (hyperstén). V prípade, že je množstvo ortopyroxénu podstatne vyššie než obsah klinopyroxénu, hornina je označovaná ako norit. V prípade, že bola magma oddelená od taveniny presýtenej na kremík, môže sa v gabre vyskytovať aj nezanedbateľný podiel (nad 10%) kremeňa, takéto sa zvykne označovať ako kremité gabro. Essexit naopak reprezentuje gabro, ktorého materská magma mala nízky objem kremíka, čo malo za následok kryštalizáciu foidov, obvykle nefelínu. V gabrách sa môže nachádzať aj nízky obsah, obvykle len niekoľko percent oxidov železa, chrómu a titánu ako je magnetit, ilmenit, pyrotín, titanomagnetit prípadne aj chromit. Z akcesorických minerálov býva často zastúpený spinel, apatit, granát, titanit, rutil, ortit a vzácne aj zirkón.
Výskyt
náhľad|vpravo|Gabro v [[diagram PlPxOl|PlPxOl diagrame]] Gabro môže tvoriť masívy, lopolity rovnorodé intrúzie alebo byť súčasťou zvrstvených intrúzií ako kumulát, vytvorený usadzovaním pyroxénu a plagioklasu v tavenine. Kumulátové gabro by sa malo správne označovať ako pyroxénovo-plagioklasový ortokumulát.
Horniny gabrovej povahy sú dôležitou súčasťou oceánskej kôry a vyskytujú sa často v exhumovaných ofiolitových komplexoch ako časť ich vrstiev izotrópnych (masívnych) a páskovaných gabier. Dlhé pásy gabrových intrúzií sa nachádzajú okolo zaniknutých predrifotových zón, v blízkosti okrajov riftu.
Vo svete
V Severnej Amerike sú významné lokality v Kanade. Najväčším gabrovým masívom je teleso s povrchom okolo v Minnesote v USA. Masívy tvorené gabrom sa v Európe nachádzajú v oblasti Baltského štítu v Nórsku a Rusku na polostrove Kola. V Rusku je známy ich výskyt aj z Uralu. Nachádza sa tiež na Ukrajine, zakaukazských krajinách, Škótsku a Francúzsku.
Amfibolické gabro možno v Česku nájsť v stredočeskom plutóne pri Březnicou, Kamýku nad Vltavou a Benešove. Ďalšie miesta výskytu sú v poběžovickom bázickom masíve. Z pyroxenicko-amfibolických a amfibolicko-pyroxenických gabier sú známe z lokality Pecerady severne od Benešova. Tieto gabrá obsahujú najbežnejší amfibol – hornblend a z pyroxénov salit, malé množstvo kremeňa a K-živca. Ďalšie oblasti výskytu sú v ranskom a brnianskom masíve. Z ranského a kdyňského masívu sú známe pyroxenické gabrá s augitom, ktoré možno nájsť ďalej na Špičáku pri Deštnom v Orlických horách a pri Týnci nad Labem. Olivinické gabrá sa vyskytujú v ranskom, kdyňskom a poběžovickom masíve. Vzácnejšie sú výskyty hyperitov Kralovice, Bystřice nad Pernštejnem a olivinických hyperitov Moravské Budějovice a poběžovický masív, odkiaľ sú známe aj nority.
Slovensko
V Západných Karpatoch možno gabro nájsť v Malých Karpatoch, okolo Perneku, v Spišsko-gemerskom rudohorí pri Jelšave, Dobšinej, Gelnici.
Použitie
Gabro často obsahuje významný podiel chrómu, niklu, kobaltu, zlata, striebra, platiny a sulfidov medi, v prípade ekonomickej akumulácie sa preto povrchovo ťaží ako ruda.
Niektoré odrody gabra sa používajú ako obkladový kameň pod označením čierny granit. Veľmi populárne je pri výrobe náhrobných kameňov. Je obyčajne veľmi húževnaté a jeho opracovávanie je v porovananí s inými horninami náročnejšie. Podrvené sa používa ako súčasť ťažkých betónov.
Iné projekty
.
Ralliart
right|thumb|[[Gilles Panizzi riadi Mitsubishi Lancer WRC04 v roku 2004 na trati Rally Fínska]]
Ralliart Incorporated (transkripcia: Kabušiki gaiša Raríáto) bola divízia motoršportu automobilky Mitsubishi Motors. Jej úlohou bola príprava súťažných a terénnych vozidiel na preteky. Okrem toho bola Ralliart zodpovedná za návrh a výrobu dielov pre tuning automobilov Mitsubishi. V roku 2010 divízia Ralliart zmenšila svoje podnikateľské aktivity, aj keď značku bude naďalej používať automobilka Mitsubishi.
Automobily zo stajne Ralliart sa od roku 2005 zúčastňujú Majstrovstiev sveta v rely, Rallye Dakar a iných podujatí.
V Severnej Amerike automobilka Mitsubishi predáva upravené verzie svojich vozidiel s názvom Ralliart vo svojom názve (Mitsubishi Lancer Ralliart).
Montbard
Montbard môže byť:
Električková doprava v Naberežných Čelnách
náhľad|Mapa siete náhľad|Električková vozovňa náhľad|Električková trať
Električková doprava v ruskom meste Naberežnyje Čelny funguje od roku 1973. Spolu 11 liniek jazdí na sieti s rozchodom.
Vozidlový park
Technický vozňový park sa skladá zo 11 vozidiel, hisotircký vozňový park tvorí jediné vozidlo KTM-5.
Nikla
Nikla je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Má rozlohu 2335 ha a žije tu 722 obyvateľov (2007).
Avienus
Avienus, podľa nápisu z Bulla Regia celým menom Postumius Rufius Festus Avienus, (4. storočie) bol rímsky básnik, jeden z autorov patriacich k literárne činnej a vzdelanej aristokracie neskorej antiky.
Život
Avienus sa narodil v meste Volsinie v Etrúrii ako príslušník popredného aristokratického rodu Rufiov Festov. Dosiahol najvyššie štátne pocty vrátanej dvojnásobného konzulátu. Stýkal sa s ďalšími významnými príslušníkmi rímskej nobility vrátane vplyvného rodu Symmachov. Pretože v Avienovom diele chýbajú akékoľvek zmienky o náboženstve, predpokladá sa, že mohol byť stúpencom agnostizmu, ktorý sa rozšíril na konci antiky medzi nekresťanskou aristokraciou.
Dielo
Avienova básnická tvorba spadá ako celok do kategórie didaktickej poézie. Charakterizuje ju predovšetkým záujem o prírodné vedy – geografiu a astronómiu. Preložil do latinčiny grécku didaktickú skladbu Fainomena (Nebeské javy) od Arata zo Solu a sám zložil dve ďalšie skladby – v hexametroch písanú Descriptio orbis terrae (Popis sveta) a v jambických trimetroch zloženú Ora maritima (Morské pobrežie).
Descriptio bolo inšpirované gréckymi didaktickými prozaickými skladbami typu periegesis, ktoré sa objavujú v gréckej literatúre od archaických čias a predstavovali najstaršie diela zemepisného charakteru vôbec. Konkrétnou Avienovou predlohou bola pravdepodobne kniha Periegesis alexandrijského učenca Dionysia Periegeta. Z Avienovej verzie sa dochovala iba prvá kniha, ktorá napovedá, že autorove prebásnenie nebolo úplne najšťastnejšie.
Predmetom básne Ora maritima je, podobne ako v prípade Descriptio, zemepisný popis krajov ležiacich na morskom pobreží. Rovnako ako iné Avienove diela, aj tento kúsok vychádza zo staršej predlohy, v tomto prípade materiálu nazývaného periplus, teda popisu putovania po mori, akéhosi námorníckeho variantu geografického periegesis. I v tomto prípade nie sú literárne kvality diela práve najvyššie, nehovoriac o ich faktickej hodnote. Avienus napríklad úplne vynecháva niektoré významné pobrežné mestá (Emporium) a uvádza málo významné osady (Barcelona, Tarragon), najskôr kvôli ich významnej minulosti. Je zrejmé, že išlo o dielo určené pre vzdelané publikum a nie pre cestovateľov, ktorí by sa podľa neho mohli orientovať.
Nimrod (album)
Nimrod je piaty štúdiový album americkej punk rockovej skupiny Green Day. Album vyšiel 14.októbra roku 1997. Z albumu sa predalo dodnes niečo okolo 5 miliónov kópií po celom svete. Nachádza sa tu aj akustická skladba Time Of Your Life (Good Riddance), ktorú skupina, respektíve Billie Joe Armstrong hrá na koncertoch vždy ako poslednú. Autorom textov je Billie Joe a na hudbe sa podieľala celá skupina.
Sainte-Marie-de-Ré
Sainte-Marie-de-Ré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Crosmières
Crosmières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mojmírova ulica
Mojmírova ulica je ulica:
Crosmières
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sainte-Marie-de-Ré
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stabilizátor (motorizmus)
thumb|Stabilizátor (čiernej farby) na zadnej [[Náprava (automobil)|náprave vozidla Porsche]] Stabilizátor je flexibilný prvok pruženia automobilu, ktorého úlohou je zabrániť priečnemu vychýleniu vozidla pri jazde zákrutou. Prvý patent na stabilizátor bol udelený kanadskému vynálezcovi Stephenovi Colemanovi z Frederictone v New Brunswicku dňa 22. apríla 1919.
Stabilizátor je tyč alebo rúrka vhodného priemeru v tvare písmena U. Montovaný je do podvozku alebo rámu (napr. pomocného) a zakrivené konce sú pripojené k náboju kolesa. Počas jazdy po malých nerovnostiach sa kolesá pohybujú súčasne, alebo je rozdiel pohybu zanedbateľný. Za týchto podmienok stabilizátor nemá vplyv na prácu pruženia. Počas jazdy v zákrute zabraňuje nadmernému bočnému náklonu. To má za následok vzájomnú závislosť kolies jednej nápravy.
Zemská kôra
thumb|right|
Kôra, spolu s vrchnou časťou plášťa tvorí pevnú vrstvu povrchu Zeme – litosféru, ktorá je rozlámaná na viacero platní, „plávajúcich“ na plastickej vrstve – astenosfére.
Pevninská kôra
thumb|right|Oceánska kôra – vekPevninská kôra – rozdelenie Pevninská kôra sa zvykne nazývať aj SiAl (podľa latinských názvov najčastejšie sa vyskytujúcich prvkov kremíka a hliníka). Tvorená je prevažne alkalickými kremičitanmi a hlinitokremičitanmi. Z petrologického hľadiska ide prevažne o granity ich variácie. Na granitovom podklade sa nachádza hrubá pokrývka zvetralín a sedimentárnych hornín (pieskovcov, bridlíc, vápencov a dolomitov). Pod granitovou vrstvou sa obvykle vyskytuje ešte bazaltová vrstva.
Najstaršia pevninská kôra bola objavená v západnej Austrálii – 3,9 mld. rokov, centrálne časti Kanadského a Baltického štítu sú približne rovnako staré. Podstatná časť zemskej kôry sa vytvorila medzi 3,4 a 2,4 mld. rokov v archaiku. Väčšina časť týchto hornín je lokalizovaná v kratogénoch, hrubých okolo.
Oceánska kôra
Oceánska kôra, na rozdiel od pevninskej je monotónnejšia, tvoria ju prevažne bazalty, na ktorých sa nachádza vrstva sedimentov. Pod bazaltami sú ich hlbinné ekvivalenty gabrá a ešte hlbšie aj peridotity. Nazýva sa aj SiMa (kremík a horčík). Je podstatne mladšia (najstaršie oceánske bazalty in situ majú okolo 200 mil. rokov). Má menšiu hrúbku, do (v stredooceánskych chrbtoch je jej hrúbka prakticky nulová) a mierne väčšiu hustotu.
Oceánska kôra sa neustále vytvára (v stredooceánskych chrbtoch) výstupom a utuhnutím magiem z hranice spodného plášťa. Vďaka tomuto sa morské dno pomaly rozširuje. Naopak, v subdukčných zónach oceánska kôra poklesáva naspäť do plášťa a zaniká. Tento proces, spolu s ďalšími fenoménmi popisuje teória platňovej tektoniky.
Nyim
Nyim je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Siófok.
Má rozlohu 976 ha a žije tu 306 obyvateľov (2007).
Fossoy
Fossoy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nemrut Dağı
Nemrut Dağı je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa vo východnej Anatólii. Je to najzápadnejší vulkán z reťaze vulkánov pri jazere Van a zároveň jediný vulkán v oblasti, ktorého erupcia je historicky doložená.
Vrchol sopky tvorí 9× široká kaldera, ktorá je čiastočne vyplnená vodou (hĺbka ). V kaldere sa nachádza aj malé horúce jazierko (s teplotou až 60 °C), čo je dôkazom pretrvávajúcej aktivity sopky. Postkalderové štádium vulkanizmu zahŕňa produkciu lávových dómov, pyroklastických a lávových prúdov variabilného zloženia - od bazaltov až po ryolity, ktorá sa sústreďovala pozdĺž severojužného zlomového systému na severných okrajoch kaldery. Taktiež dno kaldery je posiate desiatkami malých lávových dómov.
Anna Magnaniová
Anna Magnaniová (* 7. marec 1908, Rím, Taliansko – † 26. september 1973, Rím), bola talianska filmová herečka, predstaviteľka predovšetkým živelných, drsných, bodrých talianskych žien z ľudu.
Bola držiteľkou ceny americkej Akadémie filmových umení a vied – Oscara (1955) za výkon vo filme Tetovaná ruža.
Zemské jadro
thumb|
Zemské jadro je najvnútornejšia časť Zeme. Nachádza sa v hĺbke 2 900 km, pod plášťom, od ktorého je oddelené Gutenbergovou diskontinuitou. Je rozdelené na vonkajšie a vnútorné (nazývané aj jadierko) jadro, medzi nimi sa nachádza prechodná zóna, široká asi 160 – 500 km. Jadro tvorí asi 31 % hmotnosti Zeme. Zloženie jadra a jeho vlastnosti nie je možné získať priamo, súbor poznatkov o ňom je kombináciou geofyzikálnych a geochemických meraní zemského plášťa a kozmochemických poznatkov.
Vývoj
Jadro sa začalo formovať pred 1 až 1,5 miliardou rokov. Tekuté jadro následne stuhlo pred 565 miliónmi rokov.
Vonkajšie jadro
Vonkajšie jadro je zložené hlavne zo železa a niklu. Ďalšími prímesami sú kyslík, síra a mangán. Z pozorovania prechodu seizmických vĺn sa javí ako tekuté, pretože S-vlny (sekundárne - priečne vlny) ním neprechádzajú.
Vnútorné jadro
Vnútorné jadro je tvorené zliatinou železa a niklu. Javí sa ako pevné, kvôli obrovským tlakom (okolo 4×1011 Pa) a teplote (približne 5 430 °C) má vnútorné jadro vysokú hustotu (~17 kg.dm-3).
Zalitavsko
Zalitavsko (iné názvy: Translajtánsko, Translajtánia ; staršie: Translajtania , Zaľutavsko , Krajiny za Ľutavou ; , ) bol neoficiálny názov pre Krajiny svätoštefanskej koruny (vlastné Uhorsko, Chorvátsko-Slavónsko a Rijeku), teda pre uhorskú časť Rakúsko-Uhorska (Uhorské kráľovstvo v širšom zmysle), od rakúsko-uhorského vyrovnania (1867) do zániku Rakúsko-Uhorska (1918). Názov je odvodený od rieky Litava (=Ľutava; , ), po ktorej prebiehala hranica medzi rakúskou a uhorskou časťou dualistickej Rakúsko-uhorskej monarchie.
Words
„Words“ je romantická skladba francúzskeho speváka F. R. Davida, ktorej sa celosvetovo predalo viac ako 8 miliónov kópií a dosiahla 2. miesto v rebríčku UK Singles Chart. Bola obrovským európskym hitom a dosiahla 1. miesta v rebríčkoch v Nemecku, Švajčiarsku, Švédsku a Nórsku. Takisto sa umiestnila na 1. mieste v rebríčku v Južnej Afrike a udržala sa na tejto pozícii 25 týždňov.
Pozície v rebríčkoch
1 "Words (remix '97)" 2 "Words '99 version"
Igor Vitalievič Presňakov
Biografia
Narodil sa v Moskve a vyštudoval klasickú hudbu v blízkej akadémii. Štúdium ukončil v odboroch gitara a dirigent. Presťahoval sa do Holandska, kde žije a pôsobí už viac ako 35 rokov. Jeho unikátny spôsob hry na gitaru je ovplyvnený viacerými štýlmi - Reggae, Rock and Roll, R&B, Country-western, Jazz, ale aj Heavy metal. Počas hry zvykne rytmus a melódiu dotvárať udieraním alebo bubnovaním na telo gitary. Aj keď sa sústredí zväčša na inštrumentálnu hru, občas zaznie aj jeho spev.
Jeho špecialitou je aj hra na sedemstrunnú ruskú gitaru.
Jeho popularita prudko vzrástla po roku 2007, najmä vďaka jeho nahrávkam videoklipov cover-verzií známych skladieb. Mnohé z jeho videí prekračujú hodnoty miliónov pozretí a jeho kanál má viac ako 500 tisíc odberateľov. Je zároveň oficiálnym spolupracovníkom značky gitár Takamine a zosilovacieho gitarového príslušenstva Fender.
Ako zdroj inšpirácie mu slúži široká škála žánrov a interpretov - The Beatles, Led Zeppelin, Deep Purple, Pink Floyd. Medzi ruskými umelcami sú to Andrej Makarevič, Viktor Coj, Vladimir Vysockij alebo Žana Bičevskaja. Z klasikov sú to Rachmaninov, Čajkovskij, Glinka, Musorgskij a tiež ruská duchovná a folklórna hudba.
Okrem hry už skomponovaných skladieb sa venuje aj kompozícii, jeho hudba bola napríklad použitá v predstavení Six Years od Sharra Whitea v Lex Theatre v Hollywoode.
5. apríla 2013 sa v Moskovskom B2 klube uskutočnil jeho prvý koncert v Rusku.
Zoznam geografických článkov/Ż
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 15 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Insomniac
Insomniac je štvrtý štúdiový album americkej punk rockovej skupiny Green Day. Album vyšiel 10. októbra roku 1995. Obsahuje 14 skladieb v celkovej dĺžke takmer 33 minút. Autorom textov je Billie Joe Armstrong a hudbu komponovala skupina spolu. Medzi albumami Dookie a American Idiot skupina predala niečo okolo 7 miliónov kusov albumov Nimrod, Insomniac a Warning.
Zoznam geografických článkov/Ż
ża
Żabno · Żagań · Żarki · Żarów · Żary
że
Żelechów · Żerków
żm
Żmigród
żn
Żnin
żo
Żoliborz · Żory
żu
Żukowo · Żuromin
Ladislav Rybánsky
Ladislav Rybánsky (* 19. december 1984, Šaľa) je slovenský futbalový brankár.
Klubová kariéra
Rybánsky je odchovancom Spartaku Trnava. Klub ho poslal v roku 2006 na hosťovanie do FKM Nové Zámky.
V roku 2010 odišiel do Maďarska, kde pôsobil v kluboch Kecskeméti TE, BFC Siófok a Diósgyőri VTK.
Po vypršaní zmluvy s Diósgyőrom prestúpil v júli 2013 do poľského klubu Podbeskidzie Bielsko-Biała hrajúceho najvyššiu poľskoú súťaž Ekstraklasu, kde podpísal dvojročný kontrakt. V januári 2014 sa však stal po rozviazaní kontraktu voľným hráčom. Za Podbeskidzie odchytal v sezóne 2013/14 v Ekstraklase 12 zápasov.
Potos (rod cicavcov)
náhľad|Kynkažu Potos (-lat.), po slovensky medviedik, potos, kynkažu alebo kinkažu, je rod z čeľade medviedikovité. Zahŕňa jediný druh medviedik kynkažu (iné názvy: medvedík kynkažu, potos plavý, kynkažu, kinkažu; lat. Potos flavus). Je príbuzný s medviedikom čistotným, ktorý žije v džungliach od Mexika po Brazíliu.
Charakteristika
Je veľký ako mačka domáca a jeho ovíjavý chvost, schopný sa zachytiť konárov, má dlhý ako telo. Trávi väčšinu času na stromoch a veľmi zriedka schádza na zem. Ma veľmi dlhy jazyk (skoro 13 cm), ktorým vylizuje nektár z kvetov s dlhým rúrkovitým okvetím. Kynkažu preto zohráva dôležitú úlohu pri reprodukcii niektorých stromov - keď sa posilňuje nektárom z kvetov, peľ sa mu zachytí na srsti na hlave, ktorý potom prenesie na iný strom.
Proba
Faltonia Betitia Proba známa aj iba ako Proba (306 - 366) bola jediná známa žena-poetka a navyše kresťanka počas neskorej antiky. Hoci pochádzala zo zámožnej rodiny z Orte, vydala sa za bohatého cisárskeho úradníka usadeného v Ríme. Podobne ako väčšina autorov tejto doby sa tak zaraďuje k literárne činným príslušníkom aristokracie.
Život
Proba sa narodila v rodine Probianovcov. Jej otec Petronius Probianus zastával roku 322 konzulát a podobnú dráhu sledoval aj jej brat, ktorý dosiahol konzulát roku 341. Ona sama sa vydala za Clodia Celsina Adelpha, ktorý dosiahol postavenia rímskeho prefekta. Spolu mali tri deti nazvané zhodne Quintus Clodius Hermogenianus Olybrius (jeden z nich zastával konzulát roku 372), dcéru Adelphiu Olybriu a ešte jednu dcéru, ktorá sa vydala za Lucia Valeria Septimia Bassa.
Dielo
Proba vyniká ako autorka literárneho žánru nazývaného cento – básne poskladanej úplne z veršov inej básnickej skladby. Kresťanka Proba sa rozhodla využiť klasické vzdelanie, ktoré sa jej dostalo, aby prostredníctvom veršov Vergíliových básní osvetlila príbehy zo Starého a Nového zákona. Vznikla tak jedna báseň o 694 riadkoch, ktorou Proba prerozprávala biblické dejiny od stvorenia sveta po zoslanie Ducha Svätého. Ide o dielo nesmierne precízne, a to pokiaľ ide o znalosť Vergília aj Biblie. Probino cento bolo pridané do zoznamu Decretum Gelasianum, ktorý vyhotovil pápež Geláz I. a obsahoval knihy nevhodné na verejné čítanie.
Rastislavice
Rastislavice sú obec na Slovensku v Nitrianskom kraji v okrese Nové Zámky.
Polohopis
Ležia na juhozápadnom Slovensku na rovinatých terasách s úrodnými černozemnými pôdami.
Obec sa nachádza 83 km východne od hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislava, 25 km južne od krajského mesta Nitra a 24 km severne severne od okresného mesta Nové Zámky. Komunikačné spojenie má zabezpečené autobusovou dopravou do krajského a okresného mesta, ako aj k železničnej doprave v 7,5 km vzdialených Komjaticiach (trať Nitra – Nové Zámky) a 5,5 km vzdialenom Jatove (trať Nové Zámky – Bratislava).
Zemepisná charakteristika
Rastislavice ležia na 48° 08' 25" s. z. š. a 18° 04' 14" v. z. d. Chotár obce sa rozprestiera vo výške 120, stred obce má výšku Katastrálne územie obce má výmeru 1 959 ha (,.
Rastislavice susedia na východe s obcou Komjatice, na juhovýchode s mestom Šurany, na juhu s obcou Tvrdošovce, na západe s Jatovom, na severe s Poľným Kesovom a na severovýchode s Veľkým Kýrom (predtým Milanovce).
Obec leží v Podunajskej nížine na južnom okraji Nitrianskej pahorkatiny. Jej odlesnený rovinný chotár tvoria široké, sprašou pokryté terasy s černozemnými pôdami.
Časti obce
Kalvín, Nová Švajčiareň, Nový Degeš, Stará Švajčiareň, Starý Degeš
Obyvateľstvo
Obec Rastislavice má 903 obyvateľov, z toho 49,72 % žien a 50,28 % mužov (ŠÚ SR k 31. 12. 2007).
Vývoj počtu obyvateľov: 1940 – 1266, 1948 – 1099, 1961 – 1190, 1970 – 1096, 1991 – 926.
Podľa Sčítania obyvateľov, domov a domácností z roku 2001 mala obec 928 obyvateľov (50 % žien a 50 % mužov), z toho bolo ekonomicky aktívnych 455 obyvateľov (43,52 % žien a 56,48 % mužov), pracujúcich 344 (40,70 % žien a 59,30 % mužov) a nezamestnaných 88 (43,18 % žien a 56,82 % mužov).
Roku 2001 bolo v obci 322 domov, trvalo obývaných 270 domov.
Etnické zloženie
Prevažná väčšina obyvateľov obce Rastislavice sa hlási k slovenskej národnosti.
Etnické zloženie obyvateľstva (údaje ŠÚ SR z roku 2001)
Náboženské zloženie
Viac ako štyri pätiny obyvateľov sa hlási k rímskokatolíckemu, vyše desatiny k evanjelickému náboženstvu.
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (údaje ŠÚ SR z roku 2001)
Kultúrne inštitúcie
V obci je miestne národopisné múzeum s pamiatkami hmotnej ľudovej kultúry.
Kultúrna činnosť
V obci je Miestne kultúrne stredisko, ktoré organizuje celoročne niekoľko tradičných kultúrno - spoločenských akcií a veľa príležitostných. Okrem toho v obci pracuje 13 spoločenských organizácií, ktoré sa spolu podieľajú na kultúrnom živote obce. Viac informácií nájdete na webovej stránke obce Rastislavice: www.obecrastislavice.sk
Hospodárstvo
Obec má poľnohospodársky charakter, je známa ovocinárstvom, včelárstvom, živočíšnou výrobou a pestovaním technických plodín. Bol v nej liehovar (do r. 1950), trepáreň konopí (1940 – 1950), tehelňa (do r. 1961). Roku 1950 zriadili štátny majetok, 1955 založili JRD, ktoré 1963 prešlo do štátneho majetku. Časť obyvateľov pracuje v poľnohospodárstve, ostatní v priemyselných podnikoch, firmách, v službách a obchode v mestách na okolí.
Externé odkazy
Oficiálna stránka obce
Dolná roveň (vrch v Malej Fatre)
Dolná roveň je zalesnený vrch v severnej časti Lúčanskej Malej Fatry. Leží nad obcou Višňové, približne juhovýchodne od Žiliny.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina, na hranici katastrálnych území obce Višňové a Turie. Najbližšími vrcholmi sú severozápadne situovaná Mikušová, severne ležiaci Valientov diel a juhovýchodne položená Horná roveň.
Opis
náhľad|vľavo|Dolná roveň Vrch sa nachádza na okraji Malej Fatry, južne od Višňového a pokrýva ho hustý porast zväčša smrekového lesa. Popod jeho vrchol, zjazdovkou lyžiarskeho areálu Holý diel, vedie značkovaný chodník na dominantu okolia, Minčol. Západné svahy sa zvažujú do Turskej doliny a práve Turiansky potok odvodňuje južné a západné svahy. Zvyšok vrchu odvodňujú prítoky riečky Rosinka.
Výhľady
Zalesnený vrchol obmedzuje výhľad, ktorý je možný len z malých čistín. Lokálne tak možno pozorovať najmä Žilinskú pahorkatinu a okolie Žiliny, no tiež severnú časť Súľovských vrchov, Javorníkov a Kysuckej vrchoviny. Pri vhodných podmienkach možno zhliadnuť tisícovky Moravsko-sliezskych Beskýd (Kněhyně, Smrk a Lysá hora).
Prístup
Na vrchol nevedú značkované trasy, prístup je možný odbočením z modrej značky, vedúcej cez Holý diel na Minčol.
Električková doprava v Nižnekamsku
náhľad|Mapa siete náhľad|[[KTM-23]]
Električková doprava v ruskom meste Nižnekamsk funguje od roku 1967. Spolu 7 liniek jazdí na sieti s rozchodom.
Vozidlový park
Technický vozidlový park sa skladá zo 17 vozidiel.
Ordacsehi
Ordacsehi je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Fonyód.
Má rozlohu 2256 ha a žije tu 783 obyvateľov (2007).
Štíty
Štíty sú mesto v Česku v okrese Šumperk v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 053 obyvateľov, z toho 1 023 mužov a 1 030 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,7 roka (muži 38,3 roka, ženy 41,0 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1278.
Orci
Orci je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
No Time to Chill (album)
No Time to Chill je piaty štúdiový album nemeckej techno skupiny Scooter vydaný 20. júla 1998 v Nemecku vydavateľstvom Edel Records. Sú na ňom tri single „How Much Is the Fish?“, „We Are the Greatest/I Was Made for Lovin' You“ a „Call Me Mañana“. Je to prvý album na ktorom sa podieľal Axel Coon.
Sainte-Même
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zámok La Bussière
right|200px|thumb|Zámok La Bussière Zámok La Bussière sa nachádza v obci La Bussière v departemente Loiret, región Centre-Val de Loire, a patrí zámkom pri Loire.
Socket 7
náhľad|Socket 7
Socket 7 je pätica (konektor) pre procesory x86 kompatibilné, ktorá sa spájkuje na základné dosky osobných počítačov. Je nástupcom Socket 5 a je s ním spätne kompatibilná, procesor do Socket 5 išiel umiestniť do socketu 7. Možno ju používať ako s procesormi Intel Pentium, tak aj s procesormi AMD, Cyrix, IDT (procesory WinChip) a ďalšími. Oproti Socket 5 má viac pinov a možnosť duálneho napájania (aj keď ho všetci výrobcovia nepodporovali). Ako jediný Socket podporoval mnoho výrobcov a frekvencií CPU.
Obsahoval 321 pinov (usporiadané 19x19), výnimočne 296 pinov (usporiadané 17x17).
Podporované procesory
Neskôr AMD vytvorilo pre svoje procesory AMD K6-II a AMD K6-III vylepšenú verziu Super Socket 7, ktorá umožňovala vyššie frekvencie a podporovala AGP.
Sviatok
Sviatok je deň pracovného pokoja, nedeľa alebo deň venovaný pamiatke prípadne oslave niečoho alebo niekoho.
Sviatky na Slovensku
Zoznam štátnych sviatkov, dní pracovného pokoja a pamätných dní obsahuje zákon č. 241/1993 Z. z. o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch v znení neskorších predpisov.
Štátne sviatky
Štátne sviatky sú dni pracovného pokoja, s výnimkou 28. októbra (Deň vzniku samostatného česko-slovenského štátu), ktorý nie je dňom pracovného pokoja.
Dni pracovného pokoja
Dňami pracovného pokoja sú štátne sviatky (s výnimkou uvedenou vyššie), nedele a tieto sviatky:
Pamätné dni
Pamätné dni sú dni pracovné.
Iné (neštátne) pamätné dni
== Bývalé (už zaniknuté) sviatky na území Slovenska ==
Cirkevné sviatky
Cirkevný sviatok je deň, keď si cirkev pripomína významnú udalosť z dejín spásy alebo významného svätca. Cirkevné sviatky majú rôzne stupne sviatkov.
Jan van Ruisbroek
thumb|Stredoveký potrét Jana van Ruusbroec Jan van Ruusbroec (výslovnosť [rüüsbruk]) (* 1293, Ruisbroek, Belgicko - † 2. december 1381, Groenendaal) bol flámsky teológ, mystik a a spisovateľ. Svoje diela písal v holandčine.
Životopis
Ján mal oddanú matku, ktorá ho vychovala v katolíckej viere. O jeho otcovi sa nevie nič. Jeho priezvisko je toponymom, čiže je odvodené od názvu osady Ruisbroek. V jedenástich rokoch opustil svoju matku bez akéhokoľvek odkazu a odišiel k svojmu strýkovi Jánovi Hinckaertovi, ktorý sa o neho postaral a zabezpečil mu vzdelávanie na škole Sv. Guduly v Bruseli. Jeho strýko žil v apoštolskom bratstve s kolegom v kánone Francisom van Coudenbergom. Jeho strýko mu zabezpečoval vzdelanie s cieľom aby sa stal kňazom. Ján bol vysvätený za kňaza v kostole Svätej Guduly v roku 1317. Jeho matka ho nasledovala do Bruselu. Vstúpila do ženského rádu Bekhardov kde krátko pred vysviackou jej syna zomrela.
Kňazské pôsobenie
Dvadsaťšesť rokov pokračoval Ján v živote so svojim strýkom Hinckaertom a Van Coudenbergom v extrémnej chudobe a odlúčenosti od sveta. V tom čase Bratstvo Slobodného ducha (svetsko-kresťanské hnutie v 14. storočí, ktoré pápež Klement V. na Viennskom koncile vyhlásil za kacírske) spôsobovalo kontroverznosť v Beneluxe. Jednou z nich bola žena Heilwige Bloemardinne, ktorá bola hlavne aktívnou v Bruseli a propagovala tam jej vieru populárnymi brožúrami. Ján jej odpovedal takisto brožúrami alebo spismi, ale žiaľ sa nám ani jeden z nich do dnešných čias nezachoval. Táto kontroverznosť vyznaní medzi Bratstvom a Katolíckou cirkvou natrvalo poznačila Jánove názory. Jeho neskoršie spisy odkazovali na tieto „kacírske“ názory vyjadrené v tej dobe, predovšetkým na ich spochybňovanie, pretože veril, že sú kacírske.
Jeho túžba po väčšom odlúčení od sveta a je možné, že aj potrestanie po tom, čo napadol Bloemardinneovú, prinútili troch priateľov, aby opustili Brusel v roku 1343 a šli do pustovne v Groenendaale v susedstve so Sonianským lesom (známe z bitky pri Waterloo), ktorú im daroval Ján III., vojvoda z Brabantu. Ruiny kláštora môžeme dodnes nájsť v Soignesskom lese. Ale pridalo sa k nim veľa nasledovníkov a preto bolo vhodné, aby sa zorganizovali a vytvorili riadne oprávnené náboženské hnutie. Komunita vstúpila do cirkevného kánonu a stala sa tak oprávnenou 13. marca 1349 a eventuálne sa stala hlavným sídlom spoločenstva, ktoré sa neskôr nazvalo po meste Groenendaal. Francis van Coudenberg sa stal prvým prepoštom a požehnaný Ján z Roysbroeku sa stal predstaveným ,alebo opátom kláštora. Hickaert skončil so svojou kanonickou funkciou kvôli jeho vysokému veku a uchýlil sa do komôrky mimo kláštora kde o niekoľko rokov neskôr zomrel. Najplodnejšie Jánove roky boli práve v tomto období, teda od roku 1349 do jeho smrti v roku 1381. Jeho sláva ako Božieho muža bola v jeho úžasnom hĺbavom vnímaní a v zručnom duchovnom vedení sa rozšírila za územia Flanderského a Brabantského kniežatstvá do Holandska, Nemecka a Francúzska. Všetky spoločenské vrstvy vyhľadávali jeho pomoc a radu. V príbehu sa hovorí, že jedného dňa za ním prišli dvaja kňazi aby im povedal v akom duchovnom stave sú. On im odpovedal: „Ste takí svätí, akými si prajete byť!“ Jeho spisy boli vo veľkom duplikované, špeciálne v kláštoroch v Holandsku a v Nemecku. Na začiatku 15. Storočia sa mohli nájsť aj v Anglicku. Medzi slávnymi spomínanými návštevníkmi v Groenendaale boli Johannes Tauler ( nemecký teologický mystik, určite sa vie, že poznal a vyzdvihoval Jánove spisy, avšak sa nevie, či sa osobne vôbec stretol s Jánom). Geert Groote (holandský kazateľ, mystik a náboženský reformátor) ho vnímal ako otca a mal ho rád ako priateľa. Cez Grooteho pomohol Ján formovať ducha Windeshaimskej školy (Bratia obyčajného života - Fratres Vitae Communis), rímsko-katolíckej pietistickej organizáciie zameriavajúcej svoje učenie len na vieru v Ježiša Krista. Najslávnejším predstaviteľom bol Tomáš Kempenský (nemecký kňaz, rehoľník, mystik a autor knihy „Nasledovanie Krista“).
Odkaz
Jánove pozostatky boli starostlivo uschované a jeho pamiatka ctená ako pamiatka svätca. Keď bolo Groenendaalske prepošstvo potlačené Jozefom II. v roku 1783, jeho pozostatky boli prenesené do kostola Svätej Guduly v Bruseli, avšak potom sa stratili počas francúzskej revolúcie. Jána blahorečil v roku 1908 pápež Pius X. Jánov autentický portrét neexistuje, avšak jeho tradičný obraz ho zobrazuje ako sediaceho v kanonickom rúchu v lese s písacou tabuľou na jeho kolene. Takto bol nájdený jedného dňa bratmi, respektíve bol v extáze obklopený ohňom pod stromom, pod ktorým odpočíval a ktorému plamene neublížili.
Po jeho smrti ho v príbehoch nazývali extatickým, alebo božským lekárom, a jeho myšlienky formovali medzi Priateľmi Boha( katolíckou nemeckou mystickou skupinou založenou vo Švajčiarskom Bazilej. Skupina verila, že sú bratmi Ježišovými, na základe Jánovho evanjelia 15:15, „..už nie ste mojimi služobníkmi, ale bratmi...“) i Bratmi obyčajného života a mohli pomôcť k položeniu základov reformácie.