cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HC Košice v sezóne 2011/2012
Herný systém
Základná časť sa hrala systémom, kde každý s každým odohral 3 zápasy vonku a 3 zápasy doma. V lige hralo 10 regulárnych družstiev a družstvo HK Orange 20, hrajúce v Púchove, ktoré odohralo iba jej časť ako prípravu na Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov. Prvých 8 celkov po základnej časti postúpilo do play-off, posledný hral baráž. Všetky série vrátane barážovej sa hrali na 4 víťazné stretnutia.
Štatistiky hráčov
Zdroj: eurohockey.com, Eliteprospects , Slovenský zväz ľadového hokeja
Kaguya (sonda)
Kaguya (po japonsky かぐや, predtým známa ako SELENE) bola dlho pripravovaná mesačná sonda japonskej agentúry JAXA. Bola vypustená v roku 2007, pričom v tom čase išlo o najkomplexnejšiu misiu na prieskum prirodzeného satelitu Zeme od čias projektu Apollo. Primárna misia pôvodne plánovaná na jeden rok bola predĺžená až do júna 2009 a počas tohto obdobia sonda veľmi presne zmapovala povrch Mesiaca, získala podrobné topografické a gravitačné merania a preštudovala podpovrchovú štruktúru ako aj tenkú atmosféru nášho satelitu.
Pomenovanie sondy
Sonda bola až do júna 2007 oficiálne označovaná ako SELENE (skratka z angl. SELenological and ENgeneering Explorer, Lunárny a inžiniersky prieskumník) teda menom gréckej bohyne mesiaca. Spolu s presným určením dátumu štartu však bola premenovaná na Kaguya, čo je meno japonskej rozprávkovej princeznej, ktorá prišla na Zem z Mesiaca.
Prístroje na palube
right|thumb|Štart sondy Kaguya
Sonda má na svojej palube aj dva subsatelity – Okina a Ouna, ktoré sa oddelujú na obežnej dráhe Mesiaca a ktoré majú zabezpečiť spojenie Zeme so sondou Kaguja aj vtedy, keď je na odvrátenej strane Mesiaca. Oba subsatelity zároveň doplňujú niektoré vedecké merania z Kaguje.
Priebeh letu
Kaguja odštartovala 14. septembra 2007 z kozmodrómu Tanegašima pomocou nosnej rakety H-2A. Spočiatku bola navedená na vysoko eliptickú obežnú dráhu Zeme, po korekciách dráhy úspešne prešla 3. októbra na selenocentrickú obežnú dráhu. 9. októbra sa od Kaguje oddelil subsatelit Okina a 12. októbra ho nasledoval subsatelit Ouna. Po ukončení skúšok všetkých systémov sondy začala Kaguja 21. decembra pravidelné vedecké merania. Kaguja zanikla 10. júna 2009, pričom narazila na mesačný povrch na mieste o súradniciach 65.5° j.š. a 80.4° v.d.
Subsatelit Okina zanikol nárazom o mesačný povrch už 12. februára 2009, Ouna by mala byť stále na orbite.
Louth (grófstvo)
Louth (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, ír. (Contae) Lú) je grófstvo v írskej provincii Leinster. Je to územne najmenšie grófstvo, správnym strediskom je Dundalk.
Poloha
Grófstvo leží na pobreží Írskeho mora, jeho zálivu Dundalk Bay a lagúnového jazera Carlingford Lough. Na severe hraničí so Severným Írskom, na západe s grófstvom Monaghan a na západe i juhu s grófstvom Meath. Časť južnej hranice tvorí rieka Boyne.
Sídla
Správnym strediskom grófstva je mesto Dundalk, ktoré je zároveň najľudnatejším mestom. Druhým najväčším mestom je Drogheda, ktoré sa rozširuje na územie grófstva Meath. Tretím najľudnatejším mestom je s veľkým odstupom Ardee. K významným sídlam ďalej patria: Blackrock, Carlingford, Castlebellingham, Clogherhead, Dunleer, Greenore, Louth, Omeath, Termonfeckin.
Doprava
Východnou časťou územia prechádza významná dopravná spojnica Dublin - Belfast, jednak ako cestná - diaľnica M1, jednak ako železničná. Diaľnica vedie v úseku Drogheda/hranica s grófstvom Meath - Dunleer - Dundalk, končí severne od mesta a pokračuje ďalej na sever k severoírskej hranici ako cesta N1. K ďalším dôležitým cestám sa radia R132 (Drogheda - Dunleer - Dundalk), N52 (Dundalk - Ardee - Kells), N2 (Slane - Ardee - Carrickmacross), R178 (Dundalk - Carrickmacross), R173 (Dundalk - Carlingford - Omeath - Newry) a N53 (Dundalk - Castleblaney).
Železničná doprava je reprezentovaná spomenutou železničnou traťou, na ktorej sú na území grófstva dve železničné stanice (Drogheda, Dundalk). Z nej odbočuje v Droghede trať do Navanu, ktorá je však využívaná len pre nákladnú dopravu.
V Dundalku je námorný prístav, ďalšie menšie prístavy sú v Greenore a Clogherhead. Prístav je tiež na rieke Boyne v Droghede.
2311 El Leoncito
2311 El Leoncito je planétka s priemerom 60 km, ktorú objavil Felix Aguilar Observatory 10. októbra 1974.
Lumen naturale intellectus
Lumen naturale intellectus (lat.) je prirodzené svetlo rozumu; v Descartovej filozofii intelektuálna intuícia.
Kollárovo námestie (Bratislava)
Kollárovo námestie je námestie v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenované podľa Jána Kollára (1793 – 1852), slovenského národného buditeľa, politika a básnika.
Poloha
Mierne klesajúce Kollárovo námestie sa nachádza v Starom Meste, severovýchodne od historického jadra Bratislavy. Zo severozápadu je ohraničené administratívnym komplexom Park One, resp. Námestím 1. mája, zo severovýchodu Jánskou ulicou a z juhovýchodu niekdajšími Hurbanovými kasárňami. Ústia doň ulice Živnostenská, Obchodná, Mariánska, Mickiewiczova a Radlinského. Námestie má približne 200 metrov na dĺžku a 70 až 80 metrov na šírku.
História
Námestie vzniklo výstavbou v priestore, ktorý sa kedysi nachádzal až za vonkajším mestským opevnením (palisádami), pri Krásnoveskej bráne. Do 18. storočia slúžil na obranu mesta, preto nemohol byť zastavaný. Jedinou budovou, ktorá tu stála už v 17. storočí, bol zájazdový hostinec Zlatý orol. V roku 1717 sa ešte spomína vodná priekopa za palisádami, no v roku 1725 sem už bol presunutý obilný trh z dnešného Nám. SNP. Najneskôr v roku 1789 tu stáli už aj trhové stánky. Najväčší rozkvet námestie zažilo v 19. storočí. Roku 1836 sa spomína nová regulácia a dláždenie, 1840 bola zriadená mestská váha, kde sa vážilo seno, 1842 vybudovanie novej budovy váhy a vinárne, 1864 obchod s múkou, 1866 piváreň, 1880 hostinec Mýtnik. V tomto čase sa na námestí konali pravidelné týždenné trhy so senom, obilím a slamou. V roku 1894 boli zavedené vodovodné hydranty a roku 1903 bol vybudovaný ľudový kúpeľ na rohu Kollárovho nám. a Obchodnej, ktorý stojí dodnes. Po vzniku 1. ČSR bol na mieste bývalej mestskej váhy a zvyšku hradieb postavený mohutný Živnostenský dom podľa projektu architekta Klementa Šilingera, ktorý si prišiel obzrieť aj prezident Tomáš Garrigue Masaryk. Elektrifikované bolo námestie až v roku 1930 a trh bol premiestnený pred Blumentálsky kostol.
Kollárovo námestie ponúkalo širokú paletu občianskej vybavenosti. Sídlila tu filiálka Bratislavskej všeobecnej banky, lekáreň K anjelovi, kaviareň Alžbetka, kino Alfa (1946 premenené na divadlo Nová scéna) a kaviareň Olympia v Živnodome. Svoje sídlo tu malo aj viacero robotníckych spolkov, ako Spoločenstvo bratislavských pekárov, Družstvo československých knihárov či Krajinský zväz mäsiarov a údenárov. Juhovýchodnú stranu námestia zaberali Honvédske kasárne, ktoré boli po páde monarchie premenované na Hurbanove.
Najväčšou zmenou však prešlo námestie počas socializmu. V roku 1951 bola na blízkej Jánskej ulici dokončená budova FCHPT STU (vtedy Chemicko-technologická fakulta SVŠT) od Vladimíra Karfíka. V 70. a 80. rokoch 20. storočia bola zbúraná celá severovýchodná zástavba, tvorená meštianskymi domami z 18. a 19. stor., čím sa námestie rozšírilo až po budovu CHTF SVŠT a nadobudlo dnešnú veľkosť. Na mieste domov bol vysadený park. Poslednou stavbou, ktorá na námestí pribudla, je administratívny komplex Park One z rokov 2006-2007.
Súčasnosť
Dnešné Kollárovo námestie je v prvom rade dopravným uzlom a súčasťou frekventovaného ťahu zo Starého Mesta do východných častí Bratislavy. Park na námestí je v zlom stave a celková kvalita verejných priestorov je nízka. Existujú však plány na rekonštrukciu a utlmenie dopravy, ktoré v roku 2019 predstavil urbanista Igor Marko, a takisto plány na premenu dnes takmer nevyužívaných Hurbanových kasární na kultúrne centrum od architektonickej kancelárie Architekti Šebo Lichý.
Boží Dar
Boží Dar je mesto v Česku v okrese Karlovy Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2020 tu žilo 250 obyvateľov, z toho 128 mužov a 122 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,8 roka (muži 39,4 roka, ženy 42,3 roka).
Steven Defour
Tento stále ešte mladý pravý stredopoliar nastúpil za Belgicko už v 18 rokoch. Záujem o neho mali v lete 2009 kluby ako Real Madrid či Everton FC. Jeho trhová hodnota je približne 10 miliónov eur.
Longpré-le-Sec
Longpré-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 81 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam chránených území v okrese Žarnovica
Toto je zoznam chránených území v okrese Žarnovica aktuálny k roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Žarnovica.
Gotthardský pätný tunel
thumb|Gotthardský pätný tunel thumb|Poloha tunelu vo Švajčiarsku Gotthardský pätný tunel je železničný pätný tunel, ktorý prechádza alpským Gotthardským masívom. Skladá sa z dvoch tunelových rúr (západná a východná), pričom celý tunelový systém (vrátane) má dĺžku 151,84 km. Tunel je súčasťou švajčiarskeho národného projektu AlpTransit, ktorý rieši severno-južné železničné prepojenie Švajčiarskych Álp.
15. októbra 2010 o 14:18 bol tunel kompletne prerazený. Po otvorení, ktoré prebehlo 1. júla 2016, bol tunel sprístupnený pre pravidelnú dopravu 11. decembra toho istého roku. S dĺžkou 57 km sa stal najdlhším tunelom na svete.
Boulin (Hautes-Pyrénées)
Boulin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roberto Luongo
Roberto Luongo (* 4. apríl 1979, Montreal, Quebec, Kanada) je bývalý kanadský hokejový brankár, ktorý odohral 19 sezón v NHL.
Klubový hokej
V NHL sa objavil prvýkrát v sezóne 1999/2000 v drese New York Islanders. Od nasledujúcej sezóny chytal s číslom 1 za klub Florida Panthers. Na sezónu 2005/2006 mal s Floridou uzavretú zmluvu na 3,2 mil. dolárov ročne. Od sezóny 2006/2007 do 2013/2014 chytal za Vancouver Canucks. V tíme Florida Panthers pôsobil od roku 2014 do roku 2019, kedy ukončil profesionálnu hokejovú kariéru.
Päťnásobný účastník All-Stare Game NHL.
Dvojnásobný víťaz QMJHL s tímom Val-d´Or Fureous.
Je prvým hráčom v histórii Floridy Panthers, ktorého číslo (#1) bolo vyradené.
Reprezentácia
Reprezentoval Kanadu na majstrovstvách sveta v rokoch 2001, 2003, 2004 a 2005, získal tak dve zlaté a jednu striebornú medailu.
V drese Kanady sa predstavil aj na Svetovom pohári v roku 2004 (kde priviedol Kanadu k víťazstvu) a na Olympijských hrách v rokoch 2006, 2010 a 2014.
Striebornú medailu získal aj na Majstrovstvách sveta juniorov do 20 rokov (kde bol vyhlásený za najlepšieho brankára turnaja).
Laytown-Bettystown-Mornington
Laytown-Bettystown-Mornington je mesto vo východnom Írsku, v grófstve Meath. Bolo vytvorené na účely cenzu spojením troch samostatných obcí: Bettystown, Laytown a Mornington. V roku 2002 tu žilo spolu 5 597 obyvateľov.
Nachádza sa v najvýchodnejšej časti grófstva a zaberá dlhý pás pobrežia medzi ústiami riek Delvin na juhu a Boyne na severe, je vzdialené od  (Mornington) po  (Laytown) na východ až juhovýchod od Droghedy. Cez Laytown preteká ďalšia rieka - Nanny. Obcami prechádza regionálna cesta č. R150, na ktorú sa v Morningtone a Bettystowne napája cesta č. R151. Železničné spojenie na trati Dublin - Belfast zabezpečuje železničná stanica v obci Laytown.
Hajtman
Hajtman (v 30. rokoch 20. stor. aj hejtman ; nárečovo aj hejtman ; po česky hejtman; z nem. Hauptmann = kapitán) môže byť:
Príkra
Príkra (, do roku 1927 Prikré) je (z hľadiska počtu obyvateľov) najmenšia obec na Slovensku v okrese Svidník. K 31. decembru 1998 mala len 5 obyvateľov.
Polohopis
Obec leží v hornatej oblasti Laboreckej vrchoviny, v severnej časti Nízkych Beskýd v kotline pri štátnej hranici s Poľskom. Mierne členitý povrch katastra tvoria flyšové vrstvy.
V okolí obce prevláda súvislý les s porastom buka a jedle. V katastrálnom území obce s výmerou, je vzácny, zachovalý relikt prirodzených pralesovitých jedľo-bučín Východných Karpát s veľmi výraznou hrúbkovou a vekovou diferenciáciou. Niektoré výberové stromy a porasty boli uznané na zber semien. Najstaršie stromy majú vyše 300 rokov. Tento lesný porast je európskou zvláštnosťou a vláda Slovenskej republiky tu vyhlásila 5. stupeň ochrany.
Nadmorská výška v strede obce je, v katastri sa pohybuje medzi a.
Obec bola historicky súčasťou Šarišskej župy a svidníckeho okresu. V medzivojnovom Česko-Slovensku bola medzi rokmi 1923 a 1928 zaradená do Košickej župy, počas existencie vojnového slovenského štátu spadala do v roku 1940 vytvorenej Šarišsko-zemplínskej župy.
V rámci povojnového Česko-Slovenska bola medzi rokmi 1949 a 1960 súčasťou Prešovského kraja a svidníckeho okresu, no v roku 1960 bola začlenená do väčšieho Východoslovenského kraja, v rámci ktorého patrila do okresu Bardejov, od ktorého sa však v roku 1968 odčlenil okres Svidník, ktorého sa obec opätovne stala súčasťou.
Od roku 1996 je súčasťou dnešného svidníckeho okresu v rámci Prešovského kraja.
Vodstvo
Cez obec preteká rieka Prikrianka. Riečka pramení na území CHKO Východné Karpaty, juhovýchodným smerom od obce v bukovom poraste, od hranice s Poľskom severovýchodne pod kótou, v nadmorskej výške.
Erb a vlajka
V modrom štíte na zelenom návrší preloženom striebornými skríženými sekerami so zlatými poriskami strieborný trojitý kríž so skrátenými spodnými ramenami.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 29. júla 2006, OZ č. 3/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou P – 211/2006.
Nový erb so zamestnaneckým, drevorubačským motívom je doplnený o sakrálny motív pripomínajúci gréckokatolícke tradície v obci.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Dejiny
Obec založili v rokoch 1573 – 1598, v dokumentoch patriacich k makovickému panstvu sa spomína rok 1618. V rokoch 1715 – 1720 sa obec pre zlé hospodárske podmienky vyľudnila. Jej obyvatelia odišli za možnosťami obživy do úrodnejších, južnejších krajov, kde bol po odchode Turkov nedostatok pracovných síl.
V 19. storočí tu mali majetok Dobrianskovci a rytier Kolbassa. V polovici 19. storočia v Príkrej svoju činnosť začala rozvíjať sklárska huta. V roku 1787 sa v obci nachádzalo 11 domov, v ktorých žilo 78 obyvateľov, v roku 1828 to bolo bolo 19 domov s 143 obyvateľmi, v roku 1940 až 28 domov a 160 obyvateľov, ktorí sa živili roľníctvom a pracovali v lesoch.
Na začiatku 20. storočia v obci bola píla, ktorá bola 1. svetovou vojnou značne poškodená. Po vojne spracovanie dreva už nebolo obnovené. V období Československej republiky obec postihlo vysťahovalectvo. V roku 1922 bol v obci štrajk drevorobotníkov.
Dňa 4. septembra 1939 v priestore obce Príkrej pôsobili jednotky z pešieho pluku 21 (Slovenského štátu), ktorý sa zúčastnil na vojne proti Poľsku. Slovenskí vojaci, ktorí boli mobilizovaní do brannej moci viedli bojovú činnosť na druhej strane hranice pri poľskej osade Czeremcha.
Pri prechode frontu v novembri 1944 tu boli ťažké boje, ktoré obec značne poškodili.
Obyvateľstvo
Príkra mala v roku 1869 122 obyvateľov, v roku 1880 106 obyvateľov, v roku 1890 114 obyvateľov, v roku 1910 107 obyvateľov, v roku 1921 131 obyvateľov, v roku 1930 146 obyvateľov, v roku 1940 160 obyvateľov, v roku 1948 143 obyvateľov, v roku 1961 113 obyvateľov a v roku 1970 spolu 73 obyvateľov.
Po oslobodení sa časť obyvateľstva odsťahovala do českých krajov, kde obsadzovali vysídlené pohraničie. V roku 1947 sa značná časť obyvateľov vysťahovala do ZSSR.
Pôdu obrábajú súkromne hospodáriaci roľníci, ktorí pracujú v priemyselných podnikoch v Košiciach, Svidníku a Krajnej Poľane. Dnes v obci žijú len starí obyvatelia.
Pri sčítaní obyvateľstva v 80. rokoch 20. storočia boli v obci zastúpené priezviská rodín Bilá, Blicha, Brenišin, Derco, Goldir, Grešlík, Hrib, Hrinko, Hromoho, Malinčak, Mitruška, Sluk, Suvák a Volčko.
Božičany
Božičany sú obec v Česku v okrese Karlovy Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 626 obyvateľov, z toho 320 mužov a 306 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,1 roka (muži 38,3 roka, ženy 37,8 roka).
Príkra
Doprava
Autobusové spojenie SAD Humenné, a.s., len počas letných prázdnin v mesiacoch júl a august, jeden deň v týždni – v stredu, odvoz ráno a poobede.
Mág (Perzia)
Mág ( maguš) je pôvodne príslušník kňazskej kasty v Perzii vyznávajúci zoroastrizmus. Mágovia uctievali oheň a živly, zaoberali sa liečením, zákonodarstvom a písomníctvom. V období Rímskej ríše preniklo ich učenie aj do Európy, kde slová mág, mágia nadobudli neskôr význam čarodejník.
Belo Rohál
Belo Rohál (* 19. máj 1920, Košice – † 2003, Adelaide, Austrália) bol slovenský dôstojník a protifašistický bojovník.
Životopis
Príslušník slovenskej armády a ČSĽA, dôstojník letectva. Účastník protifašistického odboja, príslušník 1. čs. leteckej divízie v ZSSR. Dôstojník leteckej školy v Banskej Bystrici (od 1939). Navigátor lietadla, ktoré letelo s plánom SNP z letiska Tri Duby do ZSSR (2. augusta 1944). Politicky prenasledovaný. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Arrheniova teória kyselín a zásad
Arrheniova teória kyselín a zásad je teória ktorú v roku 1884 vytvoril Svante August Arrhenius, definuje kyseliny ako látky, ktoré po rozpustení vo vode spôsobujú zvýšenie koncentrácie oxóniových katiónov H3O+:
V chemickej literatúre sa Arrheniove zásady často definujú len ako látky, ktoré sa vo vode ionizujú za vzniku iónov OH−.
Gionges
Gionges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Longsols
Longsols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tolnianska župa
Tolnianska župa (iný názov: Tolna; maď. Tolna megye alebo Tolna) je župa v Maďarsku pri brehu Dunaja.
V minulosti to bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku, a to pod názvami Tolnianska župa resp. Tolnianska stolica resp. Tolniansky komitát (namiesto slova Tolnianska/-y môže byť staršie slovo Tolňanská/-ý; iný názov: Tolna, Tolňa; lat. Comitatus Tolnensis, maď. Tolna (vár)megye alebo Tolna, nem. (Komitat) Tolnau alebo Tolnauer Gespanschaft).
Súčasná župa
Hraničí so Šomodskou, Stoličnobelehradskou, Báčsko-malokumánskou a Baraňskou župou. Na maďarské pomery je jej územie pomerne hornaté, nachádzajú sa tu pahorky Völgység na juhu, pri Dunaji sú aj močiare Sárköz. Okrem riek, ktorými sú Dunaj, tvoriaci východnú hranicu alebo Stó a Kapos sú tu aj plavebné kanály. Žije tu asi 250-tisíc ľudí na území s rozlohou, väčšinou Maďari. Hlavné a najväčšie mesto je Szekszárd, existujú tu však aj iné mestá s porovnateľnou veľkosťou. Cestné a železničné spojenie so zvyškom Maďarska je dobré, vedú sem hlavné železničné trate priamo z Budapešti.
Anatolij Vasilievič Lunačarskij
Anatolij Vasilievič Lunačarskij (* 23. november 1875, Poltava, Ukrajina - † 26. december 1933, Menton, Francúzsko) bol ruský filozof a politik. V rokoch 1917 až 1929 Ľudový komisár osvety.
Miguel Indurain
thumb|Miguel na [[Tour de France 1993]]
Miguel Indurain celým menom Miguel Indurain Larraya (* 16. júl 1964, Villava, Španielsko) je bývalý španielsky profesionálny cyklista.
Patrí medzi najúspešnejších profesionálnych cyklistov histórie, keď si pripísal 5 víťazstiev na Tour de France, 2 na Giro d’Italia, titul majstra sveta v cestnej cyklistike (1995) a olympijské zlato na LOH v Atlante v časovke jednotlivcov.
Pre svoje telesné parametre (188 cm a 80 kg) mal prezývku "Big Mig".
Box na Letných olympijských hrách 2012
Box na Letných olympijských hrách 2012 v Londýne sa bude konať od 28. júla do 12. augusta 2012 v ExCeL Exhibition Centre.
Zloženie
Muži budú súťažiť v nasledujúcich desiatich kategóriach:
Po prvýkrát na olimpijských hrách v boxe objavujú ženy, ktoré budú súťažiť v troch kategóriach:
Kvalifikácia na Letné olympijské hry v Londýne
V roku 2011 sa v Azerbajdžane konali Majstrovstvá sveta v Boxe, ktoré boli zároveň aj kvalifikáciou pre športovcov do Londýna.
Kvalifikačné kritériá
Národný olympijský výbor môže prihlásiť len 1 športovca, v oboch prípadoch. Pre krajinu bude vyhradených 9 miest - 6 miest (5 mužov a 1 žena) a 3 miesta pre trojstranný pozvaný výbor. Každý kontinent má mnoho miest a stanovišť, v ktorých budú dve šampionáty. Ázia má 56 miest, Amerika má 54, Afrika má 52, Európa 78 a Oceánia má 10. Kvalifikačné akcie boli:
Johannes Aventinus
Johannes Aventinus, vl. menom Johannes Georg Turmair (* 4. júl 1477, Abensberg, Nemecko - † 9. január 1534, Regensburg), nazývaný aj Aventinus, Aventín či Aventin, bol nemecký humanistický spisovateľ a historik. Je pokladaný za priekopníka klasickej filológie v Nemecku a zakladateľa nemeckej historiografie. Jeho bustu dal kráľ Ľudovít I. Bavorský vystaviť vo Walhalle. Jeho hrob sa nachádza v kláštore Sankt Emmeram v Regensburgu.
Životopis
Od roku 1495 študoval na vysokých školách v Ingolstadte, Viedni, Krakove a Paríži, predovšetkým humanitné vedy. Získal obsiahle a komplexné vzdelanie, aké v tých časoch dosiahlo iba málo učencov. V roku 1509, po skončení štúdií, sa stal vychovávateľom a učiteľom maloletých synov nebohého vojvodu Albrechta IV. na dvore bavorského kniežaťa Viliama IV. Vo februári 1517 bol vymenovaný za historiografa Bavorska a dostal čestnú úlohu vypracovať dejiny Bavorska. K dejinám Bavorska zozbieral veľké množstvo pramenného materiálu, na základe ktorého napísal viacero historických prác.
K jedným z najvýznamnejších Aventinovych diel patrí kronika Annales ducum Boiariae/Annales Boiorum resp. Bayerische Chronik (Anály Bavorov resp. Bavorská kronika). Ide o sedemzväzkové dielo o dejinách Bavorov do roku 1460. O hodnovernosti tohto diela niektorí historici pochybujú, lebo vzniklo na základe prameňov, z ktorých dnes viaceré neexistujú a mnohé v súčasnosti poznáme iba na základe neskorších odpisov. Toto dielo má aj pre slovenskú historiografiu mimoriadny význam. Jedna časť kroniky sa venuje bitke pri Bratislave (podrobnosti pozri v článku).
2313 Aruna
2313 Aruna je planétka s priemerom 17 km, ktorú objavil H. L. Giclas 15. októbra 1976.
Johannes Aventinus
Životopis
Súborne vydala jeho práce Mníchovská akadémia v rokoch 1880 až 1884 v piatich zväzkoch.
Osud Aventinovho diela nebol ľahký. Aj keď najstaršie dejiny spracoval značne romanticky, obdobie stredoveku napísal na základe prameňov už značne kriticky, otvorene odhalil rozličné politické intrigy, spoločenské a mravné delikty feudálnej a najmä cirkevnej hierarchie. Za túto kritičnosť ho v roku 1528 obvinili z kacírstva a uväznili. V roku 1554 sa dostalo jeho meno aj na index Benátskej inkvizície a vydávanie jeho kníh bolo zakázané. Po krátkej väzbe v Abensbergu ho vyslobodil Leonhard Eck, radca vojvodu Viliama IV. Po vyslobodení odišiel do slobodného ríšskeho mesta Regensburg, kde žil až do svojej smrti.
Roadwork
Roadwork je tretí román Stephena Kinga publikovaný pod pseudonymom Richard Bachman, vydaný v roku 1981 v mäkkej väzbe. V roku 1985 vyšiel v mäkkej a v tvrdej väzbe ako súčasť antológie The Bachman Books. Román zatiaľ nebol preložený do slovenčiny, v českom preklade vyšiel pod názvom "Srovnáno se zemí".
Kniha bola napísaná už v roku 1976 veľmi skoro potom, ako Kingova matka zomrela na rakovinu. King sa pokúsil napísať seriózny román, no podľa čitateľov jeho kníh to dopadlo biedne a ide o najhorší román napísaný pod pseudonymom.
Zaujímavosti
V románe je spomínaná práčovňa Blue Ribbon Laundry. Tá istá práčovňa sa objavuje v románe Carrie a v poviedke The Mangler (Mangel) zo zbierky Night Shift. Charlotte Littlefieldová, ktorej je kniha venovaná je v románe It učiteľkou na strednej škole vo fiktívnom meste Derry. Harry Jones, pracovník z Blue Ribbon Laundry vystupuje v románe Cujo.
Jurij Vasilievič Malyšev
Jurij Vasilievič Malyšev (* 27. august 1941, Nikolajevsk – † 8. november 1999, Hviezdne mestečko) bol sovietsky kozmonaut. Roku 1980 veliteľ prvej posádky na zdokonalenom type kozmickej lode Sojuz T-2; roku 1984 veliteľ kozmickej lode Sojuz T-11 (pobyt v kozmickej stanici Saľut 7; sovietsko-indický program).
Eduard Grečner
Štúdium
Vyštudoval gymnázium v Skalici. Už počas štúdia na gymnáziu sa začal zaujímať o umenie, konkrétne o literatúru a divadlo. Publikoval svoje básne v rôznych časopisoch a režíroval aj miestne školské divadlo.
Na pražskej FAMU sa najprv rozhodol študovať réžiu v ročníku Václava Wassermana. Onedlho však ochorel na tuberkulózu. Po návrate z liečenia mu lekári odporučili prestúpiť z réžie na odbor dramaturgia a scenáristka. Grečner radu lekárov poslúchol a v rokoch 1950 - 1954 študoval v ročníku M. V. Kratochvíla. Ročník absolvoval, ale bez formálneho ukončenia. Počas štúdia pokračoval na svojej predchádzajúcej literárnej tvorbe a písal recenzie pre Československý rozhlas (1950 - 1953).
Kariéra
Ďalej pokračoval na svojej predchádzajúcej literárnej tvorbe. Následne začal pracovať ako dramaturg, scenárista a režisér v bratislavských ateliéroch Štúdia hraných filmov na Kolibe. Jeho prvý kontakt s filmovou réžiou mimo školy bol, keď sa stal asistentom réžie dokumentu Štefana Uhra. Nasledovala práca pomocného režiséra na ďalších dvoch Uhrových filmoch - My z deviatej A (1961) a Slnko v sieti (1962). Tiež spolupracoval s Andrejom Lettrichom na jeho stredometrážnom hranom filme Strieborný Favorit (1960). Grečner bol aktívny aj ako scenárista. Pracoval na viacerých televíznych filmoch Vida Horňáka, ako napríklad Mlčanie mora (1963) a Kolíska (1964). Scenáristicky zastrešil aj dokumentárny film Eugena Šinka Etuda (1964).
Eduard Grečner ukázal aj svoje herecké umenie. Účinkoval v dvoch filmoch Petra Solana Boxer a smrť (1962) a Prípad Barnabáš Kos (1964). Popri vyťaženej práci režiséra a scenáristu pokračoval v recenzovaní činnosti z oblasti umenia v publikáciách Mladá tvorba a Kultúrny život.
V roku 2018 vyšla o ňom monografia českého filmového vedca Milana Cyroňa, na ktorej s ním spolupracoval a sám aj knihu pokrstil. Ide o prvú ponovembrovú českú monografiu venovanú výlučne tvorbe slovenského filmára.
Kvalita poznatkov
Kvalita poznatkov je rozsah, detailnosť, neprotirečivosť (konzistentnosť), úplnosť, štruktúrovanosť (začlenenosť) poznatkov. Od kvality poznatkov závisí účinnosť i efektívnosť riešenia problémov.
Acre (Brazília)
Acre je štát v Brazílii. Nachádza sa v najzápadnejšej časti jej územia, v Amazónii a patrí do regiónu Norte do Brasil. Jeho názov je odvodený od rovnomennej rieky, ktorá jeho územím preteká. O územie tohto štátu viedli spor Brazília s Bolíviou, nakoniec zmluva z Petrópolisu z roku 1903 jeho väčšiu časť prisúdila práve Brazílii.
Charakter štátu
Acre hraničí na juhu s Peru, na severe s brazílskym štátom Amazonas a má krátku hranicu i s ďalším štátom, Rondônia.
Jeho územie tvorí pieskovcová plošina do, pokrytá rovníkovým pralesom, v ktorom ešte stále žijú domorodí obyvatelia. Na ploche o rozlohe 152 589 km2 tu žije celkom 557 526 obyvateľov. Hlavným mestom Acre je Rio Branco, ležiace v juhovýchodnej časti krajiny.
Acre je známe vývozom kaučuku, brazílskeho orecha a dreva. Železničná doprava tu neexistuje, cestná sieť je riedka; štátom prechádza transamazonská diaľnica.
Mestá
Štát Acre je rozdelený do 22 obcí. Najväčšie mestá štátu s počtom obyvateľov k 1. júnu 2004:
Demografia
V roku 2010 tu žilo 732 793 obyvateľov. Hustota osídlenia bola 4,8 obyv./km2.
157 Dejanira
157 Dejanira je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil francúzsky astronóm Alphonse Louis Nicolas Borrelly 1. decembra 1875.
Acre (Brazília)
Hospodárstvo
Podiel Acre na ekonomike Brazílie je 0,2%.
Černava
Černava je obec v Česku v okrese Karlovy Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 295 obyvateľov, z toho 152 mužov a 143 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,3 roka (muži 43,9 roka, ženy 38,5 roka).
Lusus
Lusus alebo luzus (lat. lusus) je jedna z taxonomických úrovní  – malá odchýlka vo farbe listu, kvetu a habitu. Lusus je nižší taxón ako podtvar alebo tvar.
Tolna
Tolna (historický slovenský názov aj Tolňa) je mesto v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Szekszárd.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Samuel Hojč
Životopis
Teológiu študoval na evanjelickom kolégiu v Prešove a na univerzite v Tübingene. Kaplán u superintendanta Pavla Jozeffyho v Tisovci, u Jána Seberiniho v Banskej Štiavnici, farár v Mičinej (od februára 1840). Usadil sa v Peštianskej stolici (1859), na pustatine Vatya (od roku 1864), kde spolu s bratom obhospodaroval pôdu. Vystupoval ako národne oduševnený slovenský vlastenec (do roku 1848). Autor dvoch národnoobranných brožúr, po smrti superintendanta Pavla Jozeffyho predseda Zpěvníkového výboru, do nového Zpěvníka evanjelického (1842) prispel troma piesňami, vydal katechizmus (1858) a napísal štúdie z protestantských právnych dejín a organizácie evanjelickej cirkvi v Uhorsku. Po odchode do Peštianskej stolice sa napriek naliehaniu švagra Andreja Sládkoviča, prestal zapájať do národných aktivít a jeho rodina sa pomaďarčila.
Bourg-de-Bigorre
Bourg-de-Bigorre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gotthard
Gotthard alebo Gothard môže byť:
Interleukín 8
Interleukín 8 (značky: CXCL8, IL-8) je interleukín a chemokín zo skupiny CXC. Je to bunka imunitného systému človeka, ktorá sa stará o to, aby sa bojové bunky dostali ku ložisku zápalu.
Zoznam chránených území v okrese Turčianske Teplice
Toto je zoznam chránených území v okrese Turčianske Teplice aktuálny k roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Turčianske Teplice.
Pstriná
Pstriná je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Erb
V modrom štíte po zelenej, šiestimi striebornými skalami preloženej pažiti kráčajúci strieborný jeleň v zlatej zbroji, sprevádzaný vpravo hore strieborným skloneným mečom, vľavo hore zlatými váhami.
158 Koronis
158 Koronis je planétka s priemerom 39 km, ktorú objavil V. Knorre 4. januára 1876.
Pstriná
Erb
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva v roku 2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou P – 210/2006.
Súčasná heraldická kompozícia erbu symbolizujúceho prírodný motív, podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1868, doplnený o atribúty miestneho patróna – sv. Michala Archanjela.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka
Vlajka obce pozostáva z ôsmich pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej (1/8), zelenej (1/8), žltej (1/8), modrej (1/8), bielej (1/8), zelenej (1/8), žltej (1/8) a modrej (1/8). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi siahajúcimi do tretiny jej listu.
Názov
Vývin názvu obce
Dejiny
Obec historicky patrila do Makovického panstva a prvýkrát je spomínaná v urbári roku 1497 pod názvom Psthryna.
V roku 1787 mala obec 28 domov a 179 obyvateľov, v roku 1828 mala 21 domov a 185 obyvateľov, v roku 1942 spolu 40 domov 242 obyvateľov a 11 obyvateľov, hlásiacich sa k židovskému náboženstvu.
Tradičným zdrojom obživy ľudí žijúcich v obci bolo poľnohospodárstvo, predovšetkým pestovanie obilnín a chov rožného statku. Pridruženou činnosťou boli práce v lesoch spočívajúce v ťažbe dreva a v pálení drevného uhlia. Veľmi rozšírené bolo dolovanie stavebného kameňa v miestnych vrchoch. Zo starších období je známe pálenie vápna, ktoré sa získavalo výpalom drobivej ílovitej bridlice známej pod miestnym názvom kreminka. Z remeselných činností bolo rozšírené tkanie pokrovcov.
V priebehu 19. a v prvých desaťročiach 20. storočia obyvatelia obce odchádzali na príležitostné poľnohospodárske práce do oblastí dolného Zemplína, kde vypomáhali so žatvou. Tieto tzv. žniva boli jednou z mála pracovných príležitostí, ktorými si obyvatelia obce dokázali privyrobiť na živobytie.
V 19. storočí boli vlastníkmi pozemkov Sirmaiovci.
V roku 1932 sa obyvatelia obce zúčastnili hladových pochodov nezamestnaných a drobných roľníkov, kde žiadali zrušiť daňové a bankové dlhy, zastaviť exekúcie a prideliť panskú a cirkevnú pôdu malých roľníkom.
Tak ako ostatné obce i táto obec bola poznamenaná vysťahovalectvom. Nepriaznivá ekonomická situácia na prelome 19. a 20. storočia bola príčinou masívneho vysťahovalectva predovšetkým do Spojených štátov amerických, v menšej miere do Kanady a Argentíny. Po 2. svetovej vojne sa značná časť obyvateľov obce vysťahovala do priemyselných aglomerácií v Česku.
Obyvateľstvo
V súčasnosti (2023) sú medzi obyvateľmi obce zastúpené tieto priezviská: Černega, Čižmár, Čobirka, Dunčák, Džavoronok, Gajdoš, Jacečko, Kekeľ, Mihálik, Rusinko, Suvák, Szabó.
20000 Varuna
20000 Varuna (predbežné označenie 2000 WR106) je transneptúnsky objekt, jedno z najväčších známych telies za obežnou dráhou Neptúna. Patrí medzi objekty Kuiperovho pásu. Bola objevená 28. novembra 2000 (história predobjavových snímok sa však datuje až do roku 1953) astronómom R. McMillanom (Spacewatch) na observatóriu Kitt Peak v Arizone.
Čichalov
Čichalov je obec v Česku v okrese Karlovy Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 147 obyvateľov, z toho 68 mužov a 79 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 38,5 roka, ženy 45,2 roka).
Mágia
Mágia môže byť:
Sicílska mafia
Názvom mafia (Mafia) sa pôvodne označovala špecificky táto organizácia resp. komplex organizácií. Dnes sa týmto názvom často označujú aj niektoré podobné alebo všetky organizované zločinecké a teroristické skupiny - pozri článok mafia.
Pôvod názvu mafia
Ďalšia možnosť je odvodenie od maffia alebo mafia, ktoré v starej taliančine znamenajú bieda, chudoba. Tieto výrazy sa používali hlavne v Toskánsku. V starej toskánčine existovalo aj slovo malfusso, v preklade zločinec.
Ďalšia možnosť je mafia od slova ´´ma´´ - moja ´´fia´´ - dcéra čo pochádza z Talianska kde zavraždili dcéru mužovi, ktorý sa následne pomstil. Mafiánske pravidlo krv za krv.
Začiatky
V 19. storočí čelili obyvatelia Sicílie stálemu útlaku a potrebovali ochranu. Nakoľko sa k tejto situácii oficiálne orgány vtedy stavali ľahostajne, vznikla skupina miestnych obyvateľov, ktorí vzali spravodlivosť do svojich rúk. Vznikol tak zárodok lokálneho mimoštátneho a teda aj mimozákonného systému riadenia spravodlivosti a majetkových vzťahov, ktorý sa považuje za predchodcu organizácie, ktorá sa neskôr začala nazývať mafiou.
thumb|[[Lucky Luciano|Charles „Lucky“ Luciano, jeden z najznámejších amerických bossov]] Odnož mafie sa objavila na konci 19. storočia na východnom pobreží Spojených štátov spolu s vlnou talianskych imigrantov. Členovia mafie mohli byť len muži. Moc mafie v Spojených štátoch vyvrcholila v priebehu 20. storočia, keď vyšetrovanie FBI v 70. a 80. rokoch jej vplyv znížilo. O jej oslabenie sa pokúša tiež Interpol. Napriek úpadku mafie sa jej reputácia zakorenila v americkej kultúre, predovšetkým vo filmoch, seriáloch a dokonca v reklame. Aj po úpadku zostala mafia jednou z najmocnejších kriminálnych organizácií v Spojených štátoch. Ovláda kriminálne podsvetie predovšetkým v Chicagu a New Yorku. Od ostatných foriem zločinu sa mafia odlišuje nie len svojou štruktúrou ale aj infiltráciou do štátu – mafia má svojich členov, alebo svojich ľudí na miestach štátnych úradníkov, politikov, sudcov, aj v polícii. Vďaka tomu sa jej darí nielen presadzovať svoje záujmy, ale taktiež sa jej darí kryť svoju činnosť.
Medzi aktivity mafie patrí napríklad obchod s drogami, obchod s alkoholom (vďaka prohibícii v USA v rokoch 1914 – 1933 došlo k výraznému vzostupu moci a kapitálu mafie), organizovaná prostitúcia a kontrola pornopriemyslu, hazardné hry (hlavne v minulosti), obchod so zbraňami, pašeráctvo a vydieranie.
Sicílska Cosa nostra
Hlavná časť sicílskej mafie sa volá "Cosa nostra" (doslova "naša vec"). Prvé správy o jej existencii siahajú do druhej polovice 19. storočia. Okrem Cosy nostry existujú aj od nej nezávislé klany sicílskej mafie.
Organizácia
Základnou jednotkou Cosa Nostry sú tzv. rodiny. Tento pojem tu neoznačuje pokrvné rodiny, ale základnú bunku organizácie (ktorej členovia nemusia byť v príbuzenskom vzťahu), ktorá má kontrolu nad určitým teritóriom. Jednotlivé „rodiny“ a jej členov spája vzájomná solidarita, pocit výnimočnosti, pravidlá a do veľkej miery aj koordinácia.
Kultúra Cosa nostry
Kultúra, spôsob myslenia a konania organizácie a jej členov vychádza čiastočne zo sicílskej mentality, ktorú vykladá svojím vlastným spôsobom, čiastočne je výsledkom vlastnej histórie a pôsobenia mafie. Prijímacie rituály nového člena organizácie sú inšpirované slobodomurárstvom a siahajú hlboko do minulosti. Budúci člen odprisahá vernosť, je pichnutý do prsta a jeho krvou je pokropený svätý obrázok. Ten je následne spálený ako symbol likvidácie prípadného zradcu.
V roku 2007 polícia pri zatýkaniach objavila kódex sicílskej mafie:
Sila Cosa nostry spočíva najmä v jej schopnosti páchať násilie a vo veľkom dôraze na utajenosť a mlčanlivosť.
Longueville-sur-Aube
Longueville-sur-Aube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 128 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Village People
Village People je konceptuálna disko formácia, ktorá vznikla v roku 1977 v Spojených štátoch. Skupina je známa svojimi pódiovými kostýmami, ktoré sú vyobrazením amerických pracovných a spoločenských vrstiev ako aj chytľavou hudobnou produkciou.
Pôvodnými členmi zoskupenia boli: Victor Willis (postava policajta), Felipe Rose (postava indiánskeho náčelníka), Randy Jones (kovboj), Glenn Hughes (motocyklista), David Hodo (stavebný robotník) a Alex Briley (americký vojak). Pri vydaní skladby „In the Navy“, ktorá sa pôvodne mala stať súčasťou televíznych a rozhlasových reklamných spotov vojenského náboru pre US-Navy boli Willis a Briley preoblečení za admirála a námorníka.
Postavy, ktoré predstavovali členovia Village People mali pôvodne prezentovať ideály pre návštevníkov gay disko barov, no ich popularita sa vo veľmi krátkom čase rozšírila do hlavného prúdu hudobného priemyslu. Medzi piesňami Village People sa nachádza viacero klasických disko hitov, ako sú napríklad „Macho Man“, „Go West“, klasická klubová zmes „San Francisco(You've Got Me)“/„In Hollywood (Everybody is a Star)“, už spomínaná „In the Navy“, „Can't Stop the Music“, no hlavne ich najväčší hit „Y.M.C.A.“.
V septembri 2008 skupina pridala svoju hviezdu na Hollywoodsky chodník slávy. S predajom do 100 miliónov nosičov patrí formácia Village People do Zoznamu najpredávanejších hudobných umelcov na svete.
Prvotná kvalita
Prvotná kvalita alebo primárna kvalita je objektívna kvalita, čiže kvalita, ktorá prislúcha veciam a existuje nezávisle od poznávacích schopností človeka; napr. pohyb, nepriepustnosť, hustota, spojenie častíc, tvar, objem atď.
V dejinách filozofie odlišuje prvotné kvality od druhotných kvalít napr. Demokritos, Galilei, Descartes, Locke a ďalší.
Givry-en-Argonne (obec)
Givry-en-Argonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baníctvo
náhľad|Šachty v [[Banská Štiavnica|Banskej Štiavnici, 1726]] náhľad|Povrchová ťažba železnej rudy na [[Labradore v Kanade]] Baníctvo (iné názvy: banský priemysel, ťažobný priemysel) je ťažba nerastných surovín (minerálov, rúd, nerúd a fosílnych palív) prípadne ďalších surovín zo Zeme, povrchovou ťažbou alebo podzemným spôsobom. Predstavuje komplexný súhrn prác potrebných na vyhľadávanie, dobývanie a čiastočne aj na úpravu úžitkových nerastov. Týmto spôsobom sa dobýva väčšina surovín, ktoré nemôžu byť dopestované poľnohospodárstvom, vytvorené umelo v laboratóriách alebo priemyselne. V širšom zmysle baníctvo zahŕňa dobývanie akýchkoľvek neobnoviteľných zdrojov ako sú rudy, uhlie, ropa, zemný plyn ale aj kameň a piesok, soľ a voda a ďalšie.
Vplyv banského priemyslu na životné prostredie
Ťažba a úprava nerastných surovín má negatívne vedľajšie vplyvy na životné prostredie. Pri ťažbe a spracovaní prírodných surovín (uhlie, ropa, rudy) vzniká značné množstvo tuhých, kvapalných aj plynných odpadov. Produkcia týchto odpadov sa viaže na miesto ťažby, resp. výroby. Mnohé z týchto negatívnych javov možno minimalizovať alebo celkom odstrániť použitím vhodných technológií a pracovných postupov.
Intenzita a spôsob ovplyvnenia životného prostredia pri ťažbe závisia na:
== Verejnosti sprístupnené bane na Slovensku ==
Slovenské baníctvo
náhľad|Budova Kammerhofu na Kammerhofskej ulici v B. Štiavnici. Bola sídlom banskej komory a hlavného komorsko-grófskeho úradu. Vznikla v polovici 16. storočia, prestavbou viacerých meštianskych domov. Dnes sídlo Slovenského banského múzea.
História
Štátna banská správa je najstarším historicky štátnym orgánom, pôsobiacim na území súčasného Slovenska. Začiatok banského práva siaha do roku 1035. Podľa Štátneho ústredného banského archívu v Banskej Štiavnici banský úrad pôsobil v Banskej Štiavnici už od 14. storočia (1365). Vtedy to však neboli kráľovskí úradníci (obhajcovia jeho záujmov), ale súkromní nájomcovia niektorej banskej, no najmä kremnickej mincovnej komory. Jednotná banská správu na čele s panovníkom menovaným a panovníkovi zodpovedným hlavným komorským grófom, ktorý stál na čele Hlavného komorskogrófskeho úradu, bola zavedená po prijatí banského poriadku vydanom kráľom Maximiliánom II Habsburským v roku 1573. Účelom banského (ale aj lesného 1565) poriadku bolo oživiť hospodárstvo Uhorska, ktorého časť bola vo vazalstve Osmanskej ríše. Maximilián bol donútený platiť Turkom ročnú rentu 30 000 dukátov. Baníctvo bolo vtedy zamerané na ťažbu najmä rúd tzv. drahých kovov ako sú zlato, striebro, meď a pod).
Hofkammer (dvorská komora Habsburskej monarchie) ako Kráľovská komora v tom čase mala význam kráľovskej pokladnice - úradu povereným správou kráľovských majetkov, príjmov a výdajov. Sídlom hlavného komorského grófa pre baníctvo sa stala Banská Štiavnica, ktorá v tomto období už značne prevyšovala svojim významom a ťažbou všetky ostatné banské mestá. Maximiliána II. vydal v roku 1568 nariadenie, ktorého účelom bolo zefektívniť činnosť Komory, v ktorej vládol "zlý prehľad o príjmoch a výdavkoch.“ Začal vyžadovať ročné, mesačné alebo štvrťročné výpisy a spracovávať ich do systematických prehľadov
Funkcia hlavného komorského grófa bola prvýkrát obsadená až v r. 1598. Prvým hlavným komorským grófom po vydaní Maximiliánovho banského poriadku sa stal David Hág (45. komorský gróf od vedenia záznamov banského spolku od roku 1365.) Stál na čele celého baníctva, hutníctva a mincovníctva v 7 stredoslovenských (slobodných kráľovských) banských mestách mu podliehali aj lesy a uhliarstva. Boli mu podriadení komorskí grófi v Banskej Štiavnici a v Kremnici a správca baní v Banskej Bystrici. Bola mu tiež zverená správa panstiev, zámkov a iných majetkov patriacich komore, t.j. eráru, t.j. štátu.
V roku 1854 v Uhorsku bol zavedený nový banský zákon, ktorý menil pôsobnosť banských úradov, keď boli zriadené banské kapitanáty a banské komisariáty, ktoré vznikli z bývalých dištriktuálnych a substitučných banských súdov. Po Rakúsko- maďarskom vyrovnaní bol v roku 1873 zrušený komorsko-grófsky úrad a nahradený Maďarským kráľovským banským riaditeľstvom, tiež v Štiavnici. Hlavného komorského grófa nahradil banský riaditeľ Anton Péch. Aj v Baníckej akadémii zaviedli ako vyučovací jazyk maďarčinu. Péch ako poslanec budapeštianskeho parlamentu dosiahol podporu štátu nielen pre Štiavnicko-hodrušskom rudnom rajóne (SHRR), ale aj pre všetky podriadené závody. Na podnet Pécha bolo pri štátnom banskom riaditeľstve v Banskej Štiavnici zriadené samostatné geologické oddelenie a predajňa minerálov, ktoré až do odchodu do výslužby viedol banský jediný geológ Ľudovít Cseh. Ešte aj v tomto období pretrvávala preferencia gravitačnej úpravy rúd. V roku 1906 bola postavená prvá flotačná úpravňa v Pezinku, ako prvá v Rakúsko-Uhorsku. Flotačné úpravne v SHRR sa začali stavať až v 30. rokoch 20. storočia pri šachte František (1930) a pri Dolnohodrušskom banskom závode (1929).
Zameranie na rudné baníctvo
Po vzniku Česko-Slovenska bol koncom roka 1918 bol zriadený Vládny komisariát pre banské a hutnícke podniky a zariadenia. 3. januára 1919 sa stal kremnický rodák Ing. Bohuslav Križko komisárom pre štátne bane a huty z poverenie Vavra Šrobára, ktorý bol ministrom pre vlády pre správu Slovenska. Pri preberaní baní z maďarskej etapy do česko-slovenskej však nezvolil postup Pécha ale začal budovať komisariát v Bratislave a s celkom novými ľuďmi. Zo Štiavnice si do Bratislave zobral len časť kancelárskeho nábytku. V roku 1926 došlo k zrušeniu bratislavského úradu. Za riaditeľa Štátneho banského riaditeľstva (ŠBR) bol potom vymenovaný Ing. Arpád Bergfest, ktorý pracoval ešte z obdobia maďarskej etapy vedenia baní. Napriek jeho iniciatívam mesto Banská Štiavnica a jeho okolie upadalo. Od 1. januára 1923 Štiavnica stratila postavenie municipálneho mesta v Hontianskej župe. ŠBR v súčinnosti s Ministerstvom verejných prác a školstva otvorilo v Banskej Štiavnici v roku 1927 Banské múzeum Dionýza Štúra, ktoré sa stalo vedeckým ústavom pod vedením správcu Františka Fialu.
Na území Slovenska pôsobili do roku 1934 dva banské kapitanáty v Banskej Bystrici, v Spišskej Novej Vsi a potom ešte dva nové revírne banské úrady v Rožňave a v Berehove a ústredný banský inšpektorát pri ministerstve verejných prác v Prahe.
Po prechode frontu v marci 1945 riaditeľom SHRR sa sal Ing. Petr Polák, ktorý dovtedy vykonával funkciu prevádzkového inžiniera. Po znárodnení priemyslu vzniklo riaditeľstvo národného podniku Rudné bane a huty na farebné kovy v Banskej Bystrici. V Banskej Štiavnici zostali dva závody – Baňa a Huta, v Hodruši dva banské závody – Hornohodrušský a Dolnohodrušský. V roku 1947 bola zastavená ťažba zlatých a strieborných rúd pre nízku predajú cenu týchto kovov.