cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1973
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1973 boli v poradí 5. majstrovstvá sveta v hádzanej žien, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v siedmych juhoslovanských mestách: Belehrad, Negotin, Sarajevo, Šibenik, Varaždin, Záhreb a Zavidovići, v dňoch od 8.15. decembra 1973, za účasti rekordných 12 tímov. Juhoslávia bola organizátorom svetového šampionátu žien druhýkrát, predtým hostila toto podujatie v roku 1957. Turnaju prvýkrát predchádzala kvalifikácia. Titul získala domáca, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇷🇴. Bronzový získal svoju prvú medailu.
Kvalifikácia
Pozn: Guinea sa neskôr účasti vzdala, nahradilo ju Holandsko.
Obytný dom na Hviezdoslavovom námestí 7
Obytný dom na Hviezdoslavovom námestí 7 navrhol v roku 1935 brniansky architekt Bohuslav Fuchs pre pani Rosenthalovú ako svoj jediný objekt v Bratislave. Dom sa vyznačuje ľahkosťou, tak charakteristickou pre architekta Fuchsa.
Situovanie
Nájomný dom stojí v úzkej prieluke v centrálnej časti Bratislavy. Stavebná parcela jednou stranou prilieha k parkovo upravenému Hviezdoslavovmu námestiu a druhá strana ústi do Paulínyho ulice. Fuchs sa s problémom stavania na úzkej parcele už ľahko vyrovnal v starších projektoch.
Prevedenie
Stavba pozostáva z dvoch samostatných objektov o rozdielnej výške. Vyšší šesťposchodový dom je orientovaný do Hviezdoslavovho námestia a menší trojposchodový do Paulínyho ulice. Domy sa vyznačujú starostlivo koncipovanými bytmi, vysokým štandardom vybavenosti a maximálne racionálnou dispozíciou bytov. Na každom poschodí vyššieho objektu orientovaného k námestiu sú dva trojizbové byty. V objekte do ulice sú dva dvojizbové a jeden jednoizbový byt. Oba objekty sú riešené symetricky so schodiskom v osi symetrie. Z architektonického hľadiska je zaujímavejšie priečelie domu orientované do námestia. Fuchs siahol k zložitejšiemu komponovaniu fasády. Namiesto jednoduchých pásových okien, aké sú použité na hoteli Avion už v roku 1927, navrhol pílovito zalomenú fasádu s veľkými samostatnými horizontálnymi oknami, ktoré sa šachovnicovo striedajú s balkónmi. Dosiahol tak dynamizáciu priečelia.
Dobový názor na stavbu
Dobový názor prezentuje kritická recenzia stavby v časopise Slovenský staviteľ od autora píšuceho pod značkou Ingrad. Autor kritizoval funkčné využitie domu. Podľa neho sú byty na exponovanom pozemku nevhodné a vyjadruje názor, že vhodnejšou voľbou by boli skôr kancelárie. Domu vyčíta nevhodnú orientáciu na svetové strany. Kritizuje aj kubus arkiera, ktorý pôsobí príliš ťažkým dojmom na priečelí objektu do Paulínyho ulice. Ani priečelie z Hviezdoslavovho námestia sa nevyhlo jeho kritike. Podľa recenzie nie je dobré, je až priveľmi poprelamované.
„Vznikajú uličné vzhľady rázu akéhosi kubického romantizmu odporujúce zásadám moderného urbanizmu.“
Autor však vyzdvihuje dobré dispozičné riešenie bytov a ich vysoký štandard a kvalitu realizácie.
Obytný dom na Hviezdoslavovom námestí nezmenil svoje pôvodné poslanie, zostal celý čas funkčný. Fuchsovo realizované dielo sa názorovo radí k brilantnej modernej funkcionálnej architektúre, ktorá je osobitným prúdom a v takej vyspelej podobe nemá na Slovensku veľa reprezentantov.
Ulica Andreja Hlinku
Ulica Andreja Hlinku je ulica:
3. marec
Narodenia
thumb|upright|[[Eva Jiřičná (* 1939)]] thumb|upright|[[Vladimír Železný (* 1945)]] thumb|upright|[[Zico (* 1953)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Klement VIII. (pápež)|Klement VIII. († 1605)]] thumb|upright|[[Robert Hooke († 1703)]]
Norma Jean
Norma Jean je americká metalcorová skupina pochádzajúca z Douglasville v Georgii (predmestie Atlanty). Skupina od svojho vzniku v roku 1997 vystriedala mnoho členov a jediným pôvodným členom je gitarista Chris Day. Skupina norma Jean počas svojej existencie vydala šesť štúdiových albumov a bola nominovaná na Cenu Grammy za najlepší obal albumu za O God, the Aftermath. Meno skupiny je odvodená zo skutočného mena Marilyn Monroe.
Danzig (album)
Danzig je debutový album americkej skupiny Danzig. Vyšiel v roku 1988.
Zoznam skladieb
Všetky skladby napísal Glenn Danzig, okrem „The Hunter“ (coververzia od Alberta Kinga).
Arnaud Boetsch
Arnaud Boetsch (* 1. apríl 1969, Meulan-en-Yvelines, Francúzsko) je bývalý francúzsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP v dvojhre a 2 turnaje vo štvorhre.
Helena Jurikovičová
Helena Jurikovičová (* 10. január 1954, Dolná Súča) je slovenská scénografka a kostýmová výtvarníčka.
Cez svoje bohaté skúsenosti v oblasti scénografie sa vyprofilovala na návrhárku uniforiem pre potreby Ministerstva vnútra a Ministerstva obrany Slovenskej republiky.
Prostredníctvom svojej tvorby umocňuje povedomie Slovákov doma a v zahraničí.
Život
Helena Jurikovičová pochádza z obce Dolná Súča. Od detstva inklinovala k remeslu, vďaka čomu sa plynulo prepracovala až k módnemu návrhárstvu. V Trenčíne absolvovala Strednú priemyselnú školu odevnú.
Od roku 1974 svoju invenciu rozvíjala v Slovenskej televízií, kde spolupracovala s profesorkou a kostýmovou výtvarníčkou Ludmilou Purkyňovou, ktorá posúvala jej potenciál v oblasti kostýmovej tvorby. Po vzájomnej spolupráci doma aj v zahraničí bola profesorkou prizvaná na štúdium scénografie na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Po absolvovaní štúdia ostala pracovať pre Slovenskú televíziu, kde pôsobila 25 rokov ako scénograf a rekvizitársky pracovník pri výrobe kostýmov pre zábavné programy, inscenácie, rozprávky a filmy.
Od roku 2000 je na voľnej nohe a venuje sa salónnej výrobe odevov pre dámy aj pánov, výrobe historických kostýmov, realizuje eventy, navrhuje interiéry a vytvára scénografie pre rôzne spoločenské podujatia.
K najväčším úspechom Heleny Jurikovičovej patria nepochybne realizované zákazky uniforiem pre potreby Ministerstva vnútra a Ministerstva obrany Slovenskej republiky.
Za prezentáciu rodiska jej Dolná Súča udelila ocenenie – Čestné občianstvo obce.
Persona
Odevný salón Persona sa radí medzi salónne výroby na Slovensku.
Uniformy
Počas svojej existencie čestná stráž vymenila niekoľko druhov uniforiem. Ten najnovší model bol zavedený v roku 2008. Autorka Helena Jurikovičová vychádzala z modrej a sivej farby, ktoré boli pri koncipovaní národnosti v rokoch 1848 stanovené ako slovenské farby, teda najmä farby slovenského kroja. Nové uniformy, ktoré sú vyrobené v jarnej, letnej, zimnej a slávnostnej verzii, sa používajú na oficiálnych akciách prezidenta SR, pri návšteve významných predstaviteľov z iných štátov alebo pri štátnych protokolárnych akciách SR. Ich súčasťou sú aj zimné doplnky, zimné topánky, rukavice, či kožušinový golier.
Výtvarno–ideový návrh realizovala Hella Jurikovič v spolupráci s Ľubicou Jarjabkovou. Historická uniforma vychádza z uniformy slovenských dobrovoľníkov z roku 1848, konkrétne uniformy Janka Francisciho. Dňom 16. júna 2003 začal útvar čestnej stráže používať historické uniformy pri výkone čestného stráženia sídla prezidenta Slovenskej republiky, pri protokolárnych akciách, ktoré vyžadujú vzdanie pocty špalierom v Prezidentskom paláci, ako aj na Bratislavskom hrade.
Tvorba
Scénografia pre spoločenské podujatia a akcie
Zoznam kozmonautických článkov/DŽ
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Helena Jurikovičová
Tvorba
Realizácia eventov
Interiéry
Lion-devant-Dun
Lion-devant-Dun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Helena Jurikovičová
Tvorba
Odevy na mieru
Lion-devant-Dun
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Helena Jurikovičová
Tvorba
Rovnošata
Lion-devant-Dun
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Helena Jurikovičová
Tvorba
Módne kolekcie
Kostýmová výprava pre STV / RTVS
Kozynci (Lypovecký rajón)
Kozynci je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 369 obyvateľov.
Heraltice
Heraltice je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 358 obyvateľov, z toho 187 mužov a 171 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 41,0 roka, ženy 43,3 roka).
Prirodzené číslo
Pojem prirodzené číslo može znamenať buď kladné celé číslo (1, 2, 3,...) alebo nezáporné celé číslo (0, 1, 2, 3,...). Prirodzené čísla majú dve hlavné použitia: počítanie ("na stole sú 3 jablká") alebo poradie ("toto je 3. najväčšie mesto na Slovensku"). Vlastnosti prirodzených čísel súvisiace s deliteľnosťou (ako napr. rozdelenie prvočísel) študuje teória čísel. Problémy, s ktorými sa stretávame pri počítaní (ako napr. Ramseyova teória), študuje kombinatorika. (Pozn.: Už uvedený význam prirodzených čísel nie je matematická definícia, pretože zvyčajne všetky ostatné čísla sa definujú pomocou prirodzených, čo by viedlo k definícii kruhom. Korektné matematické definície sú uvedené nižšie.)
História prirodzených čísel a príslušnosť čísla nula
Prirodzené čísla majú podľa všetkého pôvod v slovách, ktoré sa používali na počítanie vecí, začínajú číslom jedna.
Ďalší krok k abstrakcii sa udial oveľa neskôr. Bola ním myšlienka nuly ako čísla s vlastnou číslicou. Číslica nula bola používaná v pozičných číselných systémoch už okolo roku 700 pred Kr. Babylončanmi, ale nikdy sa nepoužívala samostatne. Civilizácie Olmekov a Mayov používali nulu ako samostatné číslo okolo prvého storočia pred Kr., ale tento zvyk sa nikdy nerozšíril za hranice Mezoameriky. Koncept nuly, tak ako je to v súčasnosti, má pôvod v Indii a môžeme ho pozorovať u matematika Brahmaguptu v roku 628. Tak či tak, nulu používali ako číslo všetci stredovekí kalkulátori ("živé kalkulačky") počnúc Dionysiom Exiguusom v roku 525, ale vo všeobecnosti pre ňu neexistovala žiadna rímska číslica. Namiesto toho sa používalo slovo označujúce "nič" (nullae).
Prvé systematické štúdium čísel ako abstrakcií (t. j. ako abstraktných entít) za zvyčajne pripisuje starovekým gréckym filozofom, konkrétne Pytagorovi a Archimedovi. Ale podobné štúdium prebiehalo približne v rovnakom čase paralelne v Indii, Číne a Mezoamerike.
V devätnástom storočí bola vyvinutá prvá definícia prirodzených čísel založená na teórii množín. V rámci tejto definície je pohodlnejšie zahrnúť nulu (zodpovedajúcu prázdnej množine) medzi prirodzené čísla. Táto konvencia je dnes bežná v teórii množín, logike, diskrétnej matematike a informatike. V iných odvetviach matematiky, ako napr. v teórii čísel, je tento zvyk menej badateľný a častejšie sa používa staršia tradícia, ktorá nezahrňovala nulu ako prirodzené číslo.
Notácie
Matematici používajú zvyčajne na označenie množiny prirodzených čísel symbol veľkého písmena N v latinke (najčastejšie sádzané tučne N alebo tzv. matematickým tabuľovým fontom \mathbb{N}. Táto množina je nekonečná množina, ale spočítateľná (z definície).
Na predídenie nejednoznačnosti či autor považuje nulu za prirodzené číslo alebo nie sa niekedy pridáva dolný index "0" v prvom prípade (t. j. ak nula je zahrnutá medzi prirodzené čísla), či horný index "*" v druhom prípade (t. j. ak nie je):
(Niekedy sa v druhom prípade používa aj horný index "+". Zápis s horným indexom "*" sa zvyčajne používa v abstraktnej algebre na označenie tých prvkov okruhov, ku ktorým neexistuje multiplikatívny inverzný prvok, špeciálne v poliach sú to nenulové prvky.)
Formálne definície
Historicky sa exaktné matematické definície prirodzených čísel rodili s veľkými ťažkosťami. Peanove axiómy špecifikujú podmienky, ktoré musia spĺňať všetky úspešné definície prirodzených čísel. Isté konštrukcie (ako napr. v teórii množín, teórii modelov) ukazujú, že (aspoň jedna) štruktúra vyhovujúca Peanovým axiómom existuje.
Peanove axiómy
Je dôležité si uvedomiť, že "0" v Peanových axiómach nemusí nutne zodpovedať číslu nula tak, ako ho bežne poznáme. "0" je jednoducho symbol nejakého objektu, ktorý spolu s vhodnou funkciou nasledovníka vyhovuje Peanovým axiómam. Existuje veľa rôznych systémov, ktoré im vyhovujú, "klasická" množina prirodzených čísel je len jedna z nich (a to aj nezávisle či rátame od nuly alebo jednotky).
Štandardná konštrukcia
V teórii množín sa prirodzené čísla definujú nasledovnou štandardnou konštrukciou:
Ďalšie konštrukcie
Vo zvyšku textu predpokladáme štandardnú konštrukciu popísanú vyššie.
Vlastnosti
Operáciu sčítania na prirodzených číslach môžeme definovať rekurzívne a to takto: a + 0 = a a súčasne a + S(b) = S(a + b) pre všetky prirodzené čísla a, b. Touto konštrukciou získame komutatívny monoid (N, +) s neutrálnym prvkom 0. V tomto monoide platí zákon krátenia, a preto ho je možné vložiť do grupy. Najmenšia grupa obsahujúca prirodzené čísla sa nazýva celé čísla.
Ak definujeme S(0) := 1, potom S(b) = S(b + 0) = b + S(0) = b + 1; t. j. nasledovník b sa dá vyjadriť pomocou práve definovanej operácie + jednoducho ako b + 1.
Analogicky, pri už definovanom sčítaní, môžeme ďalej definovať násobenie nasledovne: a × 0 = 0 a súčasne a × S (b) = (a × b) + a. Týmto získame ďalší komutatívny monoid (N, ×) s neutrálnym prvkom 1 (t. j. nasledovníkom 0). Generátor tohto monoidu je množina prvočísel. Ľahko sa dokáže, že takto definované operácie sčítanie a násobenie vyhovujú distributívnemu zákonu, presnejšie povedná, násobenie je distributívne vzhľadom na sčítanie: a × (b + c) = (a × b) + (a × c). Znamená to, že (N, +, ×) tvorí komutatívny polookruh.
Vo zvyšku textu píšeme ab ako skrátený zápis pre a × b a taktiež predpokladáme štandardnú precendciu operátorov.
Ďalej môžeme definovať totálne usporiadanie na prirodzených číslach: a ≤ b (definotoricky) práve vtedy, keď existuje iné prirodzené číslo c také, že a + c = b. Pre toto usporiadanie platí: ak a, b a c sú prirodzené čísla a a ≤ b, potom a + c ≤ b + c a ac ≤ bc. Dôležitá vlastnosť tohto usporiadania je, že na množine prirodzených čísel tvorí dobré usporiadanie: každá neprázdna množina prirodzených čísel má najmenší prvok.
Aj keď všeobecne nie je možné deliť ľubovoľné čísla (delenie nazývame inverznú operáciu k násobeniu) (prirodzené čísla totiž netvoria pole), používa ako náhradu procedúru nazývanú delenie so zvyškom: pre každé dve prirodzené čísla a a b, pričom b ≠ 0, existujú prirodzené čísla q a r také, že
a navyše čísla q a r sú jednoznačne určené. Číslo q nazývame celočíselný podiel a r zvyšok. Táto veta je jednou z kľúčových pri budovaní rôznych myšlienok v teórii čísel.
Vitalizmus (biológia)
Vitalizmus (z lat. vita - život) je filozofický smer (najmä v biológii), ktorý tvrdí, že na vznik a trvanie životných prejavov je potrebná tvorivá, nemateriálna až nadprirodzená sila nazývaná životná sila (lat. vis vitalis), entelechia, duša a podobne. Je to opak mechanicizmu.
Počiatky smeru nájdeme u Platóna (učenie o duši) a Aristotela (učenie o entelechii), ale ako koncepcia vznikol vitalizmus až v 17.-18. storočí. V 18. a 19. storočí boli rozšírené diskusie medzi biológmi ktorí tvrdili, že známe zákony fyziky nakoniec vysvetlia rozdiel medzi životom a neživotom a vitalistami, ktorí tvrdili, že životné procesy nie je možné redukovať na mechanické procesy. Niektorí biológovia - vitalisti navrhli testovateľné hypotézy, ktoré mali preukázať nedostatky mechanistických vysvetlení, ale tieto experimenty neposkytli podporu pre vitalizmus. Biológovia teraz považujú vitalizmus v tomto zmysle za nahradenú vedeckú teóriu, vyvrátenú empirickými dôkazmi.
Vývoj vitalizmu
Zmienka o tom, že telesné funkcie sú dôsledkom vitalistického princípu existujúceho vo všetkých živých organizmoch, má korene siahajúce prinajmenšom do rokov 384 pred Kr. - 322 pred Kr. Kým vitalistické myšlienky sa stali bežnými v tradičnej medicíne,  pokusy vytvoriť funkčné vedecké modely sú datované od 17. storočia, kedy sa argumentovalo, že hmota existuje v dvoch radikálne rôznych formách, čo bolo odpozorované z ich správania v súvislosti s teplom. Tieto dve formy hmoty boli nazvané organická hmota a anorganická hmota. Anorganická hmota mohla byť roztopená a do pôvodného stavu vrátená odobraním tepla. Organické zlúčeniny boli zohrievaním premenené na nové formy, ktoré nemohli byť vrátené do pôvodného stavu (ireverzibilný dej). Tvrdilo sa, že podstatný rozdiel medzi týmito dvomi druhmi hmoty je vo vitálnej sile, ktorá mala byť prítomná len v organickej hmote.
Vynálezom mikroskopu v 16. storočí bola podporená teória, podľa ktorej príčinou chorôb sú mikroorganizmy. Taktiež lepším pochopením funkcie orgánov v ľudskom tele sa udržiavanie života stalo pochopiteľnejšie, čím sa stratila potreba vysvetľovať životné pochody v termínoch "vitálnych síl". Aj napriek tomu, vitalistické myšlienky boli stále podľa mnohých vedcov nevyhnutné k vysvetleniu ako organizmy udržujú život.
Flogistonová teória, ktorá bola rozvinutá J.J. Becherom a G. Stahlom na konci 17. storočia tvrdila, že všetky horľavé materiály obsahujú flogiston, substanciu bez farby, pachu, chuti alebo hmotnosti, ktorá sa uvoľňuje pri horení. Po zhorení sa myslelo, že látka zbavená flogistonu, je vo svojej "pravej" forme nazývanej calx.
Vitalizmus v chémii
V chémii bol vitalizmus zodpovedný za názor, že organické zlúčeniny pochádzajú len zo živých organizmov, vznikajú za pomoci životnej sily a preto sa nedajú pripraviť v laboratóriu. Ale už v roku 1783 Carl Wilhelm Scheele pripravil kyanovodík a Joseph Louis Gay-Lussac syntetizoval dikyán (C2N2), z ktorého potom Friedrich Wöhler pripravil v roku 1824 kyselinu šťaveľovú.
Za hlavný míľnik konca vitalistických predstáv sa však považuje Wöhlerova syntéza z roku 1828, pri ktorej sa Wöhlerovi podarilo zahrievaním kyanatanu amónneho pripraviť močovinu, látku pomocou ktorej cicavce vylučujú zo svojho tela nepotrebný dusík. Tým definitívne dokázal, že je možné organické zlúčeniny pripraviť umelo.
Kojšov
Kojšov je obec na Slovensku v okrese Gelnica.
Vodné toky
Obec Kojšov leží v dolnej časti údolia Kojšovského potoka (Rieka) v nadmorskej výške 425 – 614 m. Kojšovský potok tvorí prirodzenú os obce, pričom väčšia časť intravilánu leží na jeho ľavom brehu. Údolie rieky je charakteristické profilom širokého U až zarezaného V, vyskytujú sa v ňom slabo vyvinuté riečne terasy. Extravilán obce tvorí submontánna až montánna lesno-lúčno-oráčinová krajina, pričom lúčne priestory a v malej miere aj oráčiny sú sústredené prevažne v bezprostrednom okolí obce a lokálne pozdĺž vodných tokov i vo väčšej vzdialenosti, a aj v kompaktnej ploche lesov, obklopujúcich poľnohospodársku krajinu bezprostredného okolia obce, sa nachádza viacero menších i väčších lúčnych enkláv. Najnižší bod katastra je okolo 420 m n. m., najvyšší bod predstavuje vrchol Kojšovskej hole (1246 m n. m.).
Dejiny
Obec Kojšov vznikla pravdepodobne koncom 13.storočia na území Jekelfalussyovcov. Podľa dostupných historických prameňov sa po prvýkrát spomína v roku 1368 a potom až o sto rokov neskôr, keď pripadla panstvu Spišského hradu. Spolu s ním sa dostala pod zemepanskú právomoc Zápoľských, neskôr Turzovcov. Názov obce je odvodený najpravdepodobnejšie od osobného mena lokátora obce Koyša, ktoré vzniklo zo skrátenej domáckej podoby slovanského zloženého osobného mena Kojislav. Zo stredovekých zápisov názvu obce Kojšov možno uviesť tri názvy a to Koys z roku 1368, jeho pomaďarčenú podobu Koysfalva (Kojšovská dedina) z roku 1375 a konečne aj dnešnú podobu Kojschov z roku 1565, zachytenú nemeckou grafikou. Dôležité je poznamenať, že obec bola dosídľovaná v 15. a 16. storočí v rámci valašskej kolonizácie, ktorá postupovala z východu. Noví pastierski kolonisti tak vtlačili svoj nový národopisný ráz, ktorý sa doteraz zračí v reči, zvykoch, náboženstve, ako aj v povahových rysoch obyvateľstva. náhľad|Pohľad na obec Kojšov. Zamestnanie obyvateľstva bolo predurčené prírodnými podmienkami. Pôvodní obyvatelia obce sa zaoberali poľnohospodárstvom, najmä chovom oviec a dobytka. Vtedajšie bohaté lesy poskytovali možnosť práce v nich pri ťažbe a spracovaní dreva. Neskôr sa tu pálilo drevené uhlie pre železné hámre, ktoré upravovali vyťažené rudy z kojšovských baní. V roku 1565 sa Kojšov počítal medzi banské obce. Hlavným zamestnaním obyvateľov vedľa chovu oviec bolo drevorubačstvo a tesárstvo, neskôr baníctvo. V okolí obce sa ťažila železná, medená a strieborná ruda.
Zruční obyvatelia vyrábali dlabaný riad – korytá, misky, lyžice, naberačky a ďalšie, pre dedinský život potrebné výrobky. Ženy sa venovali tkaniu plátna, kobercov a súkna. Zručné ruky žien potvrdzujú uchované prekrásne výšivky na tradičných kojšovských ženských, dievčenských a mužských krojoch, ktoré si zachovali dodnes svoju autenticitu a ktorými sa v súčasnosti pýšia členovia dvoch dedinských folklórnych skupín.
Charakteristiku života obce v minulosti odzrkadľuje aj ojedinelý erb obce, ktorého atribútmi sú prekrížené brvno a píla - symbol ťažby a spracovania dreva, tri štvorlupeňové ruže – symboly baníctva a okrídlená hlava anjela symbolizujúceho ochranu pred zlom a nešťastím.
Tradičná výroba pretrvala až do polovice 20. storočia. V tomto období sa obyvatelia obce začínajú aktívne zapájať do civilizačného procesu a vzniká JRD. Manuálna výroba ustupuje a dáva voľný priechod priemyselnej výrobe vo fabrikách, ktorá sa prejavuje ako nový fenomén konca 19. storočia. Časť obyvateľstva pracovala v JRD a časť na železnici a v priemyselných podnikoch, ktoré boli v okolí.
Z pamätihodností je zaujímavý gréckokatolícky chrám (cerkev) sv. Petra a Pavla z roku 1809, ktorého výzdobu tvorí drevený polychromovaný ikonostas neorokokového štýlu.
Folklórna skupina Kojšovan
Rázovitá obec Kojšov od nepamäti uchováva zvyky a obyčaje svojich predkov. Kolorit dediny dopĺňajú tradície a zvyky, ktorým nechýbala pekná pieseň pri práci ako aj mnoho ľudových prejavov pri rôznych spoločenských príležitostiach počas celého roka. FS Kojšovan vznikla v roku 1958 a pôsobí pri Obecnom úrade Kojšov. Prezentovala sa najmä v gelnickom a spišsko-novoveskom regióne a v širšom kontexte aj v rámci Slovenska a aj v zahraničí (napr. Strážnice, Zágreb, Wisla). Repertoár: autentické piesne, zvyky a scénky Osobitosti: mimoriadne pôsobivý ženský a dievčenský kroj v originálnej zachovalosti a 700 ročný chorovod „Vodenie Ulijany" - turičný zvyk Počet členov: 10-15.
Folklórna skupina Jedlinka
Folklórna skupina JEDLINKA bola založená v roku 1997. Počas rokov 1997 - 2002 pôsobila pod názvom Detský folklórny súbor JEDLINKA. Pri príležitosti piatych narodenín v roku 2002 sa premenovala na Folklórnu skupinu JEDLINKA.
Skupinu tvoria deti a mládež vo veku 8-23 rokov. Repertoár skupiny je zostavený prevažne zo zvykov, tancov a piesní z obce Kojšov alebo blízkeho okolia. Napríklad pásma Vod'eňe Smertky, Veľká noc prichod'i, Voďeňe Uľijany, Májeňe ľanu, Hrabané sena na hoľi, Maľiny, Ušni že mi ušni, Vešarky, Vešar viľijovy. Počas doterajšieho pôsobenia skupina vystúpila približne na 130 rôznych podujatiach doma, na Slovensku, ale aj v zahraničí. Boli to podujatia Matičné dni v Martine (1997,98), premiéra filmu kojšovského rodáka Juraja Jakubiska - Nejasná zpráva o konci světa (1998), Spišské folklórne slávnosti (1997,98,99,2000,01,02,03,04), Kojšovská heligónka (2000,01,02,04,05), Belanské slávnosti (2000,01), Dni kolied kresťanov Slovenska (2002,03,04), Letokruhy človeka a krajiny pod Svoradom (2003,04), Antológia folklóru (2003), Hornotoryský folklórny festival v Krivanoch (2005) a ďalšie. Skupina a jej členovia sa zúčastňujú aj súťažných prehliadok kde získali spolu 12 ocenení na okresnom a dve na krajskom kole. Od roku 2001 pravidelne pripravuje v obci Kojšov podujatia na obnovovanie tradičných zvykov. (Fašiangová zábava, Voďeňe Smertky, Veľká noc, Voďeňe Ulijany na Turice, Choďeňe po spevaňu na Vianoce). V súčasnosti skupina pracuje pod občianskym združením Združenie ULIJANA z Kojšova.V rokoch 2003, 2004 a 2005 hosťovali v Kojšove folklórne skupiny Balamuty a Vasiľky z Bieloruska.
V súčasnosti skupina pracuje pod občianskym združením Združenie ULIJANA z Kojšova.
Ľudová hudba KOJŠOVJAN z Kojšova
Ľudová hudba KOJŠOVJAN bola založená v roku 2003 pri Folklórnej skupine JEDLINKA. Hráva v zložení 1. husle, 2. husle, akordeón a kontrabas. Hudbu dotvára dievčenské spevácke trio. Repertoár hudby je zostavený prevažne z piesní Kojšova a okolia, ako aj piesní zo Spiša a celého východného Slovenska. Okrem domácich podujatí (Fašiangová zábava, Veľkonočná zábava, a i.) sa zúčastňuje aj na niekoľkých folklórnych podujatiach po celom Slovensku - Spišské folklórne slávnosti (2003,04), Horehronské dni spevu a tanca v Heľpe (2004), Staré nôty mladých strún v Habovke (2003,04,05), Dni kolied kresťanov Slovenska v Chrenovci-Brusne (2003, 04), Letokruhy človeka a krajiny pod Svoradom (2003,04), Kojšovská heligónka (2003,04,05), Hornotoryský folklórny festival v Krivanoch (2005), Folklórny festival Východná (2005). V júni roku 2003 účinkovala na medzinárodnom festivale „Znejú cimbaly i harmoniky“ v meste Postavy v Bielorusku.
Ľudová hudba KOJŠOVJAN od roku 2004 pôsobí pri občianskom združení Združenie ULIJANA z Kojšova.
Cestná doprava
Obec Kojšov je dopravne sprístupnená prostredníctvom štátnej cesty III/54714, ktorá sa vo Veľkom Folkmari napája na štátnu cestu II/547. Cestné spojenie medzi obcou a širším okolím je teda orientované na cesty II/547 a II/546. Zdrojová i cieľová doprava podlieha v zimnom i letnom období výrazným zmenám. Tieto zmeny podmieňuje rekreačná a turistická sezónnosť. Na sieť štátnych ciest nadväzuje v obci sústava miestnych obslužných a prístupových komunikácií, ktorá je úmerná veľkosti obce a potrebám jej dopravnej obsluhy. V súčasnosti prebieha rekonštrukcia miestnych komunikácií obce. Z celkového plánu bolo už zrekonštruovaných približne 70%.
Železničná doprava
Katastrom obce neprechádzajú železničné trate. Najbližším železničným bodom je obec Margecany. Margecany sú významným uzlom na dvojkoľajovej elektrifikovanej trati na trase Bratislava – Košice. Na trati premávajú miestne vlaky aj medzinárodné rýchliky (IC). Druhou traťou je jednokoľajová neelektrifikovaná trať na trase Margecany – Zvolen. Táto trať má z celoslovenského významu len druhoradý význam avšak s veľkým potenciálom predovšetkým v oblasti rozvoja cestovného ruchu.
Lando
Lando (* ?, Sabina – † cca marec 914) bol pápež Katolíckej cirkvi. Pápežský úrad zastával cca od augusta 913 do cca marca 914. O jeho predošlej kariére, ani o okolnostiach zvolenia sa nevie nič.
K. C. Irving Regional Centre
K. C. Irving Regional Centre je hokejový štadión v meste Bathurst v kanadskej provincii New Brunswick. Je domovskou arénou tímu Acadie–Bathurst Titan, účastníkovi QMJHL. Štadión nesie názov podnikateľa Kennetha Collina Irvinga. V roku 2003 bol jedným z usporiadateľov Canada Games (kanadských hier), športového podujatia amatérskych športovcov krajiny.
Šinkansen
Šinkansen (jap. 新幹線) je sieť vysokorýchlostných železníc najmä na území Japonska. V súčasnosti sa skladá z ôsmich tratí a obsluhuje väčšinu významných japonských veľkomiest na ostrovoch Honšú a Kjúšu. Najvyššia dosahovaná prevádzková rýchlosť je /h.
Názov
Názov Šinkansen v doslovnom preklade znamená nová chrbticová trať. V anglofónnych krajinách je možné často sa stretnúť s označením bullet train, ktoré vzniklo prekladom japonského kódového názvu dangan rešša (弾丸列車). Oficiálne sa pojem Šinkansen vzťahuje výlučne na vysokorýchlostné trate, zatiaľ čo vlaky, ktoré po nich jazdia, sú označované ako superexpresy. V praxi sa názov Šinkansen používa pre oboje, aj v samotnom Japonsku.
Dejiny
Japonsko bolo prvou krajinou na svete, ktorá vybudovala železnicu určenú výlučne pre rýchlu osobnú dopravu. Bol to dôsledok stavu japonskej železničnej siete po skončení druhej svetovej vojny, keď tamojšie úzkorozchodné trate svojou kapacitou nepostačovali rastúcemu dopytu.
Pôvodné plány zo 40. rokoch 20. storočia počítali s úplnou prestavbou časti štátom vlastnených tratí na normálny rozchod koľají, ale kvôli finančnej náročnosti k tomu nedošlo. Namiesto toho v 50. rokoch vznikol projekt na vybudovanie separátnych tratí na rýchlu osobnú dopravu električkového charakteru. Jeho výsledkom bola vysokorýchlostná spojnica dvoch najväčších japonských veľkomiest, Tokia a Osaky, ktorá bola pre verejnosť otvorená 1. októbra 1964 pod názvom Tókaidó-šinkansen, práve včas pred letnou olympiádou v Tokiu. Táto trať bola okamžitým úspechom, už tri roky po začatí prevádzky bolo prepravených 100 miliónov cestujúcich.
Stavba takmer okamžite pokračovala rozširovaním trate Tokkaido ďalej na západ, v roku 1975 dosiahla trať pod názvom Sanjó-šinkansen svoju súčasnú konečnú v meste Fukuoka na ostrove Kjúšú. Nasledovali dve trate z Tokia severným smerom, Džóetsu do Niigaty a Tóhoku do Morioky, dokončené v roku 1982. Spočiatku vlaky na týchto dvoch tratiach odchádzali z tokijského severného predmestia Ómija, z tokijskej hlavnej stanice jazdia až od roku 1991.
Trate
thumb|right|Mapa siete Šinkansen v Japonsku Trate systému Šinkansen majú normálny rozchod koľají - a sú elektrifikované napätiami 25 kV 60 Hz (západne od Tokia), 25 kV 50 Hz (východne od Tokia) a 20 kV 50 Hz (trať Jamagata-šinkansen). Kvôli bezpečnosti a rýchlosti prevádzky majú trate výhradne mimoúrovňové kríženie s ostatnými druhmi dopravy i s ostatnými železnicami a z veľkej časti vedú po mostoch a v tuneloch. Je to preto, aby trať viedla priamo a bolo možné dosiahnuť čo najväčšie polomery výškových a smerových oblúkov. Tieto opatrenia umožňujú dosahovať vysoké prevádzkové rýchlosti, štandardom na väčšine tratí je /h, na novších úsekoch s vhodnými geologickými podmienkami až do /h, v prípravnej fáze je zvýšenie na /h.
Sieť tratí v Japonsku
V súčasnosti má sieť Šinkansen osem hlavných liniek:
Japonsko
Prevádzka na sieti Šinkansen je zaisťovaná vysokorýchlostnými elektrickými článkovými jednotkami, celkom sa za dobu prevádzky na sieti objavilo 14 rôznych typov súprav pre cestujúcich, ďalšie štyri slúžia na sledovanie stavu koľají a na niekoľkých ďalších typoch boli vykonávané vývojové testy.
Spoločným parametrom väčšiny súprav je dĺžka vozňa približne 25 metrov, pričom na tratiach Tókaidó a Sanjó sú súpravy bežne tvorené šestnástimi vozňami vrátane čelných, v ktorých sú taktiež prepravovaní cestujúci, podobne ako vo väčšine súprav Pendolino. Taká súprava má potom dĺžku takmer 400 metrov. Na iných tratiach sú súpravy radené do šesť-, sedem- alebo osemvozňových formácií, na niektorých tratiach jazdia dve najviac osemvozňové jednotky spojené. Hmotnosť jednotlivých prázdnych vozov sa v závislosti od typu pohybuje v rozmedzí 40 - 55 ton. Zaujímavosťou je, že žiadny v súčasnosti používaný typ vlakov nemá naklápacie vozňové skrine, naklonenie vlaku v zákrutách je riešené priamo pri stavbe trate. Vlak s naklápacími vozňovými skriňami je zatiaľ vo vývoji.
Prvým typom vlaku na trati Tókaidó a historicky prvým vysokorýchlostným vlakom na svete boli súpravy rady 0. Ich najvyššia rýchlosť bola /h, hmotnosť vozňa 55 ton, celkový výkon 11 840 kW pri 16-vozňovej jednotke, poháňané boli všetky nápravy v súprave. Dnes je tento typ dávno vyradený z prevádzky, posledné vlaky dosluhujú na najpomalších spojoch na Sanjó-šinkansenu a na spomínanej trati Hakata-minami. thumb|right|Elektrická jednotka radu 700T
Mimo Japonska
Úspešná dlhoročná prevádzka v Japonsku je aj pre zahraničné spoločnosti dôvodom pre nákup tejto technológie ako aj vlakov.
Typy súprav
thumb|right|Šinkansen Rad 0 ~ N700 thumb|right|Šinkansen Rad 200 ~ E4
Prevádzka
Sieť Šinkansen v Japonsku a na Taiwane je v prevádzke denne od 6:00 do 24:00, nočná doba je vyhradená na kontrolu a opravy tratí.
Typy vlakových spojov
Na väčšine tratí je prevádzka organizovaná tak, že existuje niekoľko druhov spojov, ktoré sa medzi sebou líšia tým, ako často zastavujú.
Tókaidó-šinkansen a Sanjó-šinkansen :
Džóetsu-šinkansen Oba spoje existujú aj vo variantoch MAX-Toki a MAX-Tanigawa, ktoré sú zaisťované dvojpodlažnými jednotkami typu E1 alebo E4.
Tóhoku-šinkansen
Akita-šinkansen
Jamagata-šinkansen
Nagano-šinkansen
Kjúšú-šinkansen Sanjó-šinkansen a Kjúšú-šinkansen
Nálepkovo
Nálepkovo (v minulosti Vondrišel,, , ) je obec na Slovensku v okrese Gelnica. Súčasťou obce je osada Čierna Hora.
Polohopis a dejiny
Obec Nálepkovo leží na ľavom brehu rieky Hnilec, do ktorej ústi obcou pretekajúci Železný potok. Ako lokalita sa Wagendrüssel spomína v rokoch 1272 – 1290, keď zemepáni z rodu Máriáši z Markušoviec podporili osídlenie územia nemeckými kolonistami - baníkmi. V roku 1315 sa už jv listine spomína ako dedina "villa Vagendrüssel". Už v roku 1358 sa stalo samostatným mestom s pozemkovým vlastníctvom a vlastným erbom (skríženými kladivami a kliešťami). V tom čase tu bolo niekoľko štôlní a hámrov. Storočia tu žili spolu Nemci a Slováci, katolíci a protestanti. Spoločne prispeli k zveľadeniu a skrášleniu mesta. Znášali aj neúspechy v ďalšom rozvoji, pretože ťažba a spracovanie rúd sa čoraz viac presúvali do väčších miest. Pred druhou svetovou vojnou malo mesto slovenský názov Vondrisel. Rímskokatolícky kostol bol postavený v rokoch 1770 – 1781 v barokovom slohu. Evanjelický kostol v roku 1785. Radnica bola postavená koncom 18. storočia a bola prestavaná začiatkom 20. storočia.
Dopyt (query)
Dopyt (nespisovne dotaz; angl. query) je presná žiadosť vyhľadania informácií z databáz a informačných systémov. Klient databázového servera (program alebo osoba) posiela na server dopyt, na ktorý server odpovedá a posiela požadované dáta (výsledok dopytu). Dopyt môže slúžiť na výber, mazanie, pridávanie alebo zmenu dát.
Príklad dopytu v jazyku SQL:
Champlitte (obec)
Champlitte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Genealógia
Genealógia môže byť:
Angelique Kerberová
Angelique Kerberová (* 18. január 1988, Brémy, Západné Nemecko) je nemecká profesionálna tenistka hrajúca ľavou rukou. Vo svojej kariére vyhrala na okruhu WTA Tour desať turnajov vo dvojhre. V rámci okruhu ITF získala jedenásť titulov vo dvojhre a tri vo štvorhre.
Na rebríčku WTA bola vo dvojhre najvyššie umiestnená v septembri 2016 na 1. mieste a vo štvorhre potom v auguste 2013 na 103. mieste. Trénuje ju nemecký tréner Torben Beltz.
Na najvyššej grandslamovej úrovni je víťazka dvoch grandslamov—prvý získala na Australian Open 2016, druhý získala o osem mesiacov neskôr na US Open 2016—a taktiež získala striebornú olympijskú medailu, keď reprezentovala Nemecko na Letných olympijských hrách 2016.
V nemeckom fedcupovom tíme debutovala v roku 2007 v baráži o Svetovú skupinu proti Japonsku, v ktorej prehrala dvojhru s Takaovou aj Moritovou. Vo Svetovej skupine 2014 vyhrala v úlohe lídra družstva vždy po dvoch singloch vo štvrťfinále so Slovenskom aj v semifinále proti Austrálii a stala sa hlavnou strojkyňou postupu Nemiek po 22 rokoch do finále proti Česku. V ňom potom nestačila na Šafářovú a v nedeľňajšom boji ani na Kvitovú, hoci v treťom sete viedla už 4–1 na gemy. Nemky odišli z Prahy porazené 1:3. V roku 2015 v súťaži nastúpila k ôsmim medzištátnym zápasom s bilanciou 7–7 v dvojhre a 0–0 v štvorhre.
Nemecko tiež reprezentovala na londýnskych letných olympijských hrách 2012, kde v súťaži dvojhra prehrala vo štvrťfinále so svetovou jednotkou Viktoriou Azarenkovou. Spoločne so Sabinou Lisickou vypadli v druhom kole ženskej štvorhry. S Philippom Petzschnerom nastúpili do zmiešanej štvorhry, v ktorej tiež neprešli cez úvodnú fázu turnaja.
2010: Prvýkrát vo finále turnaja na WTA
vľavo|náhľad|Počas [[Ženská dvojhra na Australian Open 2010|Australian Open 2010]] V sezóne sa kvalifikovala na melbournský Australian Open 2010, na ktorom prvýkrát v kariére postúpila do tretieho kola, keď vyradila Oľgu Govorcovovú a dvadsiatu tretiu nasadenú Francúzku Aravane Rezaïovú. Potom však v trojsetovej bitke nestačila na zástupkyňu ruského tenisu Svetlanu Kuznecovovú.
Premiérové finále na okruhu WTA Tour si zahrala na bogotskom Copa BBVA Colsanitas, v ktorom ju zdolala kolumbijská hráčka Mariana Duqueová Mariñová. V predchádzajúcom semifinále zdolala najvyššie nasadenú Argentínčanku Giselu Dulkovú. V druhom kole MPS Group Championships jej vystavila stopku Američanka Varvara Lepchenková. Do tretej fázy sa prebojovala na charlestonskom Family Circle Cupu, hranom na zelenej antuke. Skončila tu na rakete Daniely Hantuchovej. Vo štvrťfinále jedinej africkej udalosti roka Grand Prix SAR La Princesse Lalla Meryem, prebiehajúcej v Marakéši, bola nad jej sily Češka Renata Voráčová.
Parížsky French Open znamenal vypadnutie v druhom kole od Aravane Rezaïovej. Na tráve prešla do tretej fázy AEGON Classic, kde ju zdolala neskoršia čínska šampiónka Li Na. Holandský turnaj UNICEF Open opustila už po otváracom zápase porážkou od zástupkyne belgického tenisu Justine Heninovej. Vo Wimbledone si poradila s indickou hráčku Saniou Mirzovou a izraelskou turnajovou trinástkou Šachar Peerovou, aby vzápätí trávnatý turnaj opustila po prehre od Austrálčanky Jarmily Grothovej.
2011: Semifinále na US Open
vpravo|náhľad|Kerberová na [[Ženská dvojhra na US Open 2011|US Open 2011, kde dosiahla svoje prvé grandslamové semifinále]] Sezónu otvorila na Moorilla Hobart International, kde skončila vo štvrťfinále na rakete americkej tenistky Bethanie Mattekovej-Sandsovej. Nasledovala séria šiestich porážok v rade, ktorú pretrhla až na The Bahamas Women 'Open, kde sa prebojovala do finále. V ňom nenašla recept na Anastasiju Jakimovovú. Marcový Sony Ericsson Open znamenal vyradenie v druhom kole od Talianky Francescy Schiavoneovej. Na wimbledonskej tráve podľahla 17-ročnej britskej tínedžerke Laure Robsonovej.
Do newyorského US Open 2011 vstupovala v úlohe 92. hráčky rebríčka. Potom, čo vyradila americkú nádej Lauren Davisovú po trojsetovom priebehu, postarala sa o prekvapenie grandslamu, keď prehrala dvanástu nasadenú Agnieszku Radwańskú po setoch 6–3, 4–6 a 6–3. V treťom kole ju nezastavila ani ruská hráčka Alla Kudriavcevová a v osemfinále zdolala Rumunku Monicu Niculescuovú. Postúpila tak do svojho premiérového štvrťfinále, kde jej stopku nevystavila turnajová dvadsať šestka Flavia Pennettová a po trojsetovom priebehu postúpila. Až v semifinále skončila na rakete turnajovej deviatky a neskoršej víťazky Samanthy Stosurovej z Austrálie. Bodový zisk znamenal postup na kariérne maximum, keď v následnom vydaní svetovej klasifikácie figurovala na 34. mieste.
2012: Prvý WTA titul, semifinále na Wimbledone a umiestnenie v Top 5
V sezóne vyhrala dva turnaje v dvojhre a prvýkrát postúpila do elitnej svetovej desiatky, až na 5. miesto.
Sezónu začala na ASB Classic, kde v semifinále prehrala s Taliankou Pennettovou. Hneď na ďalšom turnaji v Hobarte ako nasadená štvorka opäť skončila v semifinále, keď prehrala so svojou krajankou a neskoršie víťazkou Barthelovou, ktorá sa do súťaže musela kvalifikovať. Na Australian Open 2012 potom vypadla v treťom kole s Ruskou Marijou Šarapovovou po hladkom priebehu 1–6 a 2–6.
náhľad|vľavo|Kerberová dosiahla semifinále na [[Wimbledon 2012|Wimbledone 2012]] Premiérový titul kariéry získala na parížskom Open GDF Suez, kde si vo finále poradila s francúzskou hráčkou Marion Bartoliovou pomerom 7–6(7–3), 5–7 a 6–3. Druhé víťazstvo pridala v polovici apríla na kodaňskom e-Boks Open potom, čo v boji o turnajový pohár zdolala dánsku obhajkyňu titulu Caroline Wozniackú 6–4 a 6–4.
Na druhom grandslame French Open skončila vo štvrťfinále na rakete finalistky turnaja Sary Erraniovej v dvoch setoch 3–6 a 6–7(2–7). Počas wimbledonskej prípravy na eastbournskom turnaji Aegon International bola vyradená Rakúšankou Tamirou Paszekovou po dramatickom priebehu 7–5, 3–6 a 5–7, hoci v rozhodujúcom sete viedla 5–3 a nepremenila päť mečbalov. Vo Wimbledone došla do svojho druhého grandslamového semifinále. V ňom ju porazila Agnieszka Radwańská 3–6 a 4–6.
Počas letnej časti na amerických betónoch si zahrala prvé finále turnaja Premier 5, do ktorého prešla na Western & Southern Open. Cestou do neho jej podľahli prekvapivo Serena Williamsová a Petra Kvitová. Jej premožiteľkou sa stala čínska tenistka Li Na, na ktorú nestačila po setoch 1–6, 6–3 a 1–6. Na newyorskom US Open 2012, kde obhajovala semifinálovú účasť, skončila vo štvrtom kole na rakete Talianky Erraniovej výsledkom 6–7(5–7) a 3–6.
Výsledky z priebehu roka jej zabezpečili premiérovú účasť na istanbulskom Turnaji majsteriek. Tam však prehrala všetky svoje stretnutia.
2013: Pokračovanie úspešnej kariéry
V sezóne získala jediný turnajový titul v jej závere na lineckom turnaji. Z ďalších dvoch finále odišla porazená. Počas roka neopustila elitnú svetovú desiatku a na istanbulský turnaj sa kvalifikovala druhýkrát v rade.
náhľad|Kerberová na [[Ženská dvojhra na US Open 2013|US Open 2013]] Hoci bola sezóna menej úspešná ako predchádzajúce, figurovala v jej priebehu v prvej svetovej desiatke. Premiérové finále si zahrala na mexickom Monterrey Open, v ktorom podľahla Anastasiji Pavľučenkovovej 6–4, 2–6 a 4–6. Do druhého boja o titul sa prebojovala až na sklonku sezóny na tokijskom Toray Pan Pacific Open, kde nestačila na Češku Petru Kvitovú pomerom 2–6, 6–0 a 3–6. Po návrate do Európy si pripísala jediný turnajový triumf roka, keď na októbrovom Generali Ladies Linz prehrala vo finále Srbku Anu Ivanovičovú 6–4, 7–6(8–6) potom, čo premenila štvrtý mečbal.
Na grandslamoch sa neprebojovala ďalej ako do osemfinále. Vo štvrtých kolách skončila na Australian Open 2013, kde ju vyradila Jekaterina Makarovová po setoch 5–7, 4–6, na French Open 2013 po prehre so Svetlanou Kuznecovovou 4–6, 6–4, 3–6, a tiež na US Open 2013 po porážke od Carly Suárezovej Navarrovej 6–4, 3–6, 6–7(7–9). Vo Wimbledone 2013, kde obhajovala semifinálovú účasť, skončila už v druhom kole na rakete Estónky Kaii Kanepiovej pomerom 6–3, 6–7(6–8), 3–6, hoci v tajbrejku druhého setu viedla 5–1 a bola dva lopty od postupu.
Vo svojej druhej účasti na záverečnom Turnaji majsteriek, naposledy prebiehajúcom v Istanbule, skončila v základnej skupine. Zaznamenala jediné víťazstvo nad Agnieszkou Radwańskou a porazená odišla po zápase od Sereny Williamsovej a Petry Kvitovej.
V záverečnej klasifikácii rebríčku WTA jej patrilo 9. miesto.
2014: Finále Fed Cupu a ustálený ranking
vľavo|náhľad|Rozohranie počas [[Ženská dvojhra na Mutua Madrid Open 2014|Madrid Open]] Do sezóny vstúpila na Brisbane International, kde skončila vo štvrťfinále na rakete Srbky Jeleny Jankovičovej. Nasledujúci turnaj Apia International Sydney znamenal postup do finále, v ktorom prekvapivo podľahla až kvalifikantke a 107. hráčke rebríčka Cvetane Pironkovovej po dvojsetovom priebehu. Na úvodnom grandslame Australian Open 2014 ju v osemfinále zastavila talianska tenistka Flavia Pennettová v troch setoh. Parížsky Open GDF Suez, konaný vo februári, predstavoval štvrťfinálové vyradenie od zástupkyne ruského tenisu Anastasiji Pavľučenkovovej.
Throw Yourself Away
„Throw Yourself Away“ je skladba kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich štvrtého štúdiového albumu The Long Road vydaného v septembri 2003. Autorom textu piesne je spevák skupiny Chad Kroeger a hudbu zložila celá skupina. Skladba je založená na pomalom, ťažkom metalovom riffe, a obsahuje krátke gitarové sólo. Skladba „Throw Yourself Away“ je jednou z najtvrdších piesní albumu. V roku 2004 bola skladba použitá v tribute albume Someday: The String Quartet Tribute to Nickelback venovanému skupine Nickelback. Skladba bola zahraná v klasickej forme s použitím nástrojov ako husle alebo kontrabas. Skladba nebola nikdy zahraná na koncerte.
Angelique Kerberová
2014: Finále Fed Cupu a ustálený ranking
V prvom februárovom kole Svetovej skupiny Fed Cupu viedla nemecký tím za víťazstvom na bratislavskej pôde proti Slovensku. Na výsledku zápasov v pomere 3–1 sa podieľala dvoma bodmi, keď zdolala čerstvú finalistku Australian Open Dominiku Cibulkovú aj Danielu Hantuchovú. Na Qatar Total Open v Dohe sa prebojovala do finále, kde ju prehrala Rumunka Simona Halepová, aby získala prvý titul z kategórie Premier 5. Do prvého z dvoch povinných amerických turnajov BNP Paribas Open vstupovala ako piata nasadená. Po voľnom žrebe však nestačila na španielsku hráčku Maríu Teresu Torrovú Florovú. Po presune do floridského Key Byscaine prešla na Sony Open Tennis medzi poslednú osmičku tenistiek, kde ju vyradila svetová jednotka Serena Williamsová v dvoch setoch.
Na Mutua Madrid Open skrečovala otvárací zápas proti Francúzke Caroline Garciovej pre poranenie chrbta. Po trojsetovej bitke odišla porazená na Internazionali BNL d'Italia od Petry Cetkovskej. Poslednou prípravou pred parížskym grandslamom sa stal norimberský Nürnberger Versicherungscup, kam prišla ako turnajová jednotka. Vo štvrťfinále však skončila na rakete ďalšej českej hráčky Karolíny Plíškovej. Jej cestu pavúkom na French Open ukončila vo štvrtom kole Kanaďanka Eugenie Bouchardová.
Throw Yourself Away
Zostava
Produkcia
Angelique Kerberová
2014: Finále Fed Cupu a ustálený ranking
Trávnatú časť roka otvorila na Aegon International v Eastbourne, kde bola nad jej sily americká tenistka Madison Keysová. V úlohe deviatej nasadenej vo Wimbledone zdolala na úvod Poľku Urszulu Radwańskú. V ďalšej fáze vyradila Heather Watsonovú a obhajkyňu semifinálovej účasti Kirsten Flipkensovú z Belgicka. V osemfinále zvládla duel s novou šampiónkou Roland Garros Marijou Šarapovovou, aby jej druhýkrát za sebou na grandslame vystavila stopku Eugenie Bouchardová, tentoraz vo štvrťfinále.