Dejiny_Paraguaja
Dôvody konfliktu
náhľad|[[Bernardo de Velasco sa v roku 1806 stal štvrtým a zároveň posledným guvernérom intendantom Paraguaja.]] Noví španielski králi z rodu Bourbonovcov nastúpili na trón na začiatku 18. storočia. Postupne pristúpili k viacerým zmenám, ktoré sa dotkli aj amerických kolónii. V roku 1776 rozhodli o reorganizácii územného členenia svojich amerických kolónii. Vzniklo tak Miestokráľovstvo Río de la Plata s hlavným mestom Buenos Aires. Založenie miestokráľovstva bolo motivované obchodnými (Buenos Aires bolo hlavné miesto nelegálneho obchodu) a bezpečnostnými faktormi (iné európske mocnosti sa snažili preniknúť do oblasti). Španielsko chcelo chrániť svoje územia pred záujmami Britského impéria a Portugalska. Pod nové miestokráľovstvo bolo zaradené aj Guvernérstvo Paraguaj. Po zmene územného členenia nasledovala ďalšia reforma. V roku 1782 boli vytvorené tzv. intendancie, ktoré nahradili guvernérstva. Na ich čele stál nový úradník nazvaný guvernér intendant. Tým pádom došlo k zániku Guvernérstva Paraguaj a vzniku Intendancie Paraguaj. Napriek zmenám mal Paraguaj stále rovnaké problémy. Na západe ho ohrozovali indiáni z územia Chaco a z východu pravidelne útočili otrokárske bandy z Brazílie. Už v roku 1780 vypuklo na území Horného Peru (súčasná Bolívia) tzv. povstanie Túpaca Amaru II. Na jeho čele stál jeden z indiánskych náčelníkov Túpac Amaru II., pričom sa mu darilo klásť odpor dva roky, kým nebol zabitý. Španieli tak začali stavať množstvo nových pevností, aby chránili hranice Paraguaja. Súčasne dochádzalo k zakladaniu nových indiánskych redukcii, ktoré nadväzovali na tradície bývalých jezuitských redukcii a ich cieľom bolo spojenie Asunciónu s Horným Peru (Bolívia). Postupne sa vystriedali traja guvernéri intendanti, ktorí vládli pomerné dlhšiu dobu. náhľad|vľavo|Mapa ukazuje [[Miestokráľovstvo Río de la Plata na konci 18. storočia. Územie Paraguaja je tmavomodrej farby s mestami Asunción a Concepción.]] V roku 1806 sa guvernérom intendantom stal Bernardo de Velasco. Za jeho vlády došlo k rozšíreniu územia paraguajskej intendancie o niekoľko misionárskych osád. V roku 1806 sa súčasne začali do oblasti presúvať britské námorné sily, čo vyvolalo obavy z možného útoku. Následne sa predchádzajúce obavy z britskej invázie do La Platy ukázali ako opodstatnené. Britom sa podarilo obsadiť Buenos Aires a miestokráľ dokonca ušiel z Buenos Aires. Mestu však neprišli na pomoc Španieli, ale miestni si museli poradiť vlastnými silami. To ukázalo neschopnosť Španielov ochrániť vlastné územie. Hlavnú úlohu na oslobodení mesta získali miestni kreoli, ktorým tak stúpla nie len prestíž, ale i sila a politický vplyv. Na ich čele stál Santiago de Liniers, Francúz v španielskych službách, ktorý získal pomerne veľký vplyv. V roku 1807 Briti útok zopakovali, tento raz obsadili Montevideo. Z tadiaľ sa pokúsili znova dobyť Buenos Aires, no tu boli porazení vojskom, ktoré viedol práve Liniers. Na obranu Buenos Aires vyslal paraguajský guvernér intendant Velasco aj paraguajské vojsko, ktoré prispelo k úspešnej obrane hlavného mesta. Po porážke opustili Briti úplne oblasť Río de la Plata vrátane Montevidea. V roku 1808 zasadlo v Buenos Aires cabildo (mestská rada), ktoré zosadilo bývalého miestokráľa, ktorý ušiel pred Angličanmi z mesta, súčasne Liniersa cabildo vyhlásilo za dočasného miestokráľa. Linersa tak španielsky kráľ z vďaky vymenoval za nového miestokráľa Río de la Plata. Nového miestokráľa však neuznali v Montevideu, kde si vytvorili vlastnú chuntu. Liniersova pozícia vzhľadom na jeho francúzsky pôvod bola problematická.