cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anna Lindhová
Dňa 10. septembra bola pri nakupovaní v centre Štokholmu napadnutá nožom. Na druhý deň zraneniam podľahla. Jej vraha sa podarilo objaviť 24. septembra a bol ním Mijailo Mijailović, ktorý sa priznal k úkladnej vražde. V súčasnosti si odpykáva doživotný trest v rodnom Srbsku.
Ružička (priezvisko)
Ružička je slovenské priezvisko odvodené od slova ruža. Najčastejšie je v Bratislave, Trnave a obci Geča (okres Košice-okolie).
Forth Road Bridge
Forth Road Bridge je visutý most, zaisťujúci spojenie cez záliv Firth of Forth v Škótsku, na severe Veľkej Británie, konkrétne severozápadne od Edinburghu, kde spája North Queensferry so South Queensferry. Niekoľko desiatok metrov na východ od tohto mosta sa nachádza ešte historický Forth Rail Bridge. Oba mosty sú pomerne frekventované, pretože de facto spájajú celý juhovýchod Škótska so severovýchodom. Kvôli celkovej dĺžke, najmä cestného mostu, a s tým súvisiacim pnutím a pohybom mostov, sú pod neustálym dohľadom technikov. Most bol postavený roku 1964, má celkovú dĺžku 2 512 a dĺžku medzi piliermi (2) 1 005 metrov.
Bernadets
Bernadets je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ružičková
Ružičková môže byť:
A.S. Ekpedeftirion Duka (hádzaná)
A.S. Ekpedeftirion Duka je grécky mužský hádzanársky klub z Marousi. Hádzanársky oddiel je jeden z oddielov maruského multišportového klubu A.S. Ekpedeftirion Duka. Je to trojnásobný víťaz Grécka a štvornásobný víťaz Gréckeho pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie osemfinálová účasť vo Vyzývacom pohári EHF či účasť v hlavnej fáze Ligy majstrov. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Protathlima Illadas Heirosfairis Andron.
Úspechy
Grécka najvyššia súťaž:
Víťaz Gréckeho pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Mestský pohár EHF:
Vidhjavásí
Vidhjavásí  bol indický filozof, predstaviteľ sánkhje.
Majstrovstvá Oceánie vo futsale 2013
Majstrovstvá Oceánie vo futsale 2013 boli v poradí 9. Majstrovstvá Oceánie vo futsale mužov, ktoré organizuje Oceánska futbalová konfederácia (OFC). Konali sa v Aucklande, na Novom Zélande od 23.27. júla 2013, za účasti 8 tímov. Keďže sa turnaja zúčastnili aj 2 družstvá Ázijskej futbalovej federácie a tiež domáci tím postavený z hráčov novozélandskej ligy (Nový Zéland Invitational),, turnaj niesol názov Majstrovstvá Oceánie Invitational. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo 🇫🇯, ale nedokázalo poskladať tím, ktorý by reprezentoval krajinu. Dejiskom turnaja je aréna The Trusts Arena s kapacitou 3 500 divákov. Zvíťazili hráči 🇦🇺, pre ktorých to bol už piaty titul majstra Oceánie.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke uvádza umiestnenie v medzinárodnom rebríčku k 1. júli 2013.
Sucre
Sucre (historické názvy: Charcas, La Plata alebo Chuquisaca) je oficiálne hlavné mesto Bolívie.
Je sídlom Najvyššieho súdneho dvora, Ústavného súdu, Súdnej rady a Hlavnej republikovej prokuratúry, vláda však sídli v La Paze. Mesto, ktoré má v súčasnosti asi 230 000 obyvateľov, sa nachádza v strede južnej časti krajiny v nadmorskej výške. Je jedným z najvyššie položených hlavných miest na svete.
V roku 1991 bolo jeho historické centrum zaradené do Zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Dejiny
Mesto založili Španieli v prvej polovici 16. storočia.
The Terrible Old Man
The Terrible Old Man (v preklade Desivý starec, česky vyšlo ako Hrůzný stařec) je krátka poviedka amerického spisovateľa sci-fi a hororu Howarda P. Lovecrafta. Napísal ju 28. januára 1920 a prvýkrát bola publikovaná v júli 1921 v amatérskej publikácii Tryout. Je prvou poviedkou, v ktorej Lovecraft použil svoje fiktívne Nové Anglicko a predstavil reálne neexistujúce mesto Kingsport.
Reakcie
Lovecraftov žiak Peter Cannon pohŕdavo opísal poviedku ako "len o málo viac ako pamflet proti prenikaniu ľudí, ktorých Lovecraft považoval za 'cudzincov,' čo boli imigranti z anglicky nehovoriacich krajín, ktorí prišli v 19. storočí ako lacná pracovná sila určená pre továrne rýchlo sa industrializujúcej Ameriky."
Dej
Hrdinom poviedky je starý muž, ktorého obyvatelia Kingsportu volajú Desivec. Rozprávajú o ňom rôzne hrôzostrašné historky a považujú ho napriek schátranosti jeho príbytku za veľmi bohatého (platil vždy starými zlatými alebo striebornými mincami). V minulosti bol údajne kapitánom lode plaviacej sa po Indickom oceáne. Na záhrade mu stoja podivne otesané a pestro pomaľované balvany a v jednej z miestností, ako si niektorí šepkali, má zbierku záhadných fliaš s olovnicami, s ktorými sa často rozpráva, akoby to boli živí ľudia. Miestni sa mu preto širokým oblúkom vyhýbali.
Tohto starčeka sa rozhodne okradnúť trojica prišelcov Angelo Ricci, Joe Czanek a Manuel Silva. Boli to lupiči, pripravení z neho vymlátiť, kde má ukryté poklady. Ich nočná návšteva Desivcovho príbytku však nedopadla podľa ich predstáv...
V Kingsporte sa ešte dlho hovorilo o troch zohavených mŕtvolách, ktoré vyplavilo na pobrežie. A do Desivcovej zbierky pribudla trojica nových fliaš...
Desivý starec
Desivý starec sa objavuje aj v poviedke "The Strange High House in the Mist" v podstatne dobrotivejšej úlohe.
Má množstvo podobností s postavami, ktoré Lovecraft vytvoril neskôr, najmä s Josephom Curwenom, zlosynom v poviedke The Case of Charles Dexter Ward: Obaja boli veľmi starí, tak, že si už nikto nepamätal ich mladosť; boli vybavení vágne definovanými nadprirodzenými schopnosťami, ktoré sa točili okolo „uskladňovania“ mŕtvych v zvláštnych objektoch a možnosti ich vyvolania v prípade potreby; a mali prístup k prastarému obeživu zo vzácnych kovov (ako Whateleyovci v poviedke The Dunwich Horror).
Tadeusz Kotarbiński
Tadeusz Marian Kotarbiński (* 31. marec 1886, Varšava – † 3. október 1981, tamtiež) bol poľský filozof, metodológ, zástanca reizmu a zakladateľ praxeológie.
Kotarbiński bol prezident Poľskej akadémie vied v rokoch 19541963 a prezident Poľskej filozofickej spoločnosti do roku 1977.
1586 Thiele
1586 Thiele je planétka s priemerom 16 km, ktorú objavil A. Wachmann 13. februára 1939.
Vstrekovanie paliva (zážihový motor)
náhľad|dýza Vstrekovanie paliva je spôsob prípravy zmesi zážihového spaľovacieho motora spaľujúceho zmes pripravenú z ľahkoodpariteľných kvapalných palív a vzduchu. Palivo pod tlakom prechádza cez dýzu s malým priemerom, následkom čoho dôjde k jeho rozprášeniu na drobné čiastočky a rýchlemu odparovaniu. Alternatívnym spôsobom prípravy zmesi pre zážihový motor je využitie karburátora. Tento spôsob dominoval zážihovým motorom mnoho rokov. Až s rozvojom mikroelektroniky a vďaka svojim výhodám sa koncom osemdesiatych rokov 20. storočia stalo vstrekovanie paliva štandardným spôsobom prípravy zmesi.
História
Vstrekovacie zariadenia sa používali už v počiatočných obdobiach vývoja spaľovacích motorov pre lietadlové motory. Okrem dobrého rozprášenia paliva poskytovali aj nezávislosť na gravitácii, atmosférického tlaku a polohe motora. Prvé vstrekovacie zariadenia pre vozidlové motory sa objavili na trhu v 60. rokoch 20. storočia v USA. Tieto zariadenia boli sprvu mechanické, neskôr s pokračujúcim rozvojom a miniaturizáciou počítačov elektromechanické, a dnes sú prevažne elektronické. Prvý plne elektronicky riadený systém vstrekovania zaviedla do výroby spoločnosť Bosch v roku 1967 pod názvom D-Jetronic.
Prvé vstrekovacie zariadenia pracovali s otvoreným regulačným obvodom a preberali len rolu systému prípravy zmesi. Ostatné komponenty motora aj naďalej plnili svoju funkciu (napríklad rola odstredivej a podtlakovej regulácie rozdeľovača pri určovaní predstihu zážihu). V roku 1976 došlo k rozšíreniu zariadení s uzavretým regulačným obvodom - s lambda-sondou a trojcestným katalyzátorom. Tento posun umožnil lepšie riadiť a znižovať emisie motora. Riadiaca jednotka vstrekovacieho systému začala postupne preberať okrem úlohy prípravy zmesi aj ďalšie úlohy spojené s riadením motora napr. riadenie predstihu zapaľovania, recirkuláciu výfukových plynov, diagnostiku motora. V roku 1979 spoločnosť Bosch uviedla systém Motronic - digitálny systém riadenia motora.
Prvé elektrické vstrekovacie systémy boli osadzované jednou vstrekovacou tryskou umiestnenou obvykle v mieste, kde býval karburátor. Neskôr umožnilo zvýšenie výkonu počítačového riadiaceho systému montáž viacerých trysiek, obvykle jednej na každý valec, pričom trysky sa presunuli bližšie k valcom. Ďalší vývoj viedol k vysokotlakovým vstrekovacím systémom s priamym vstrekom s vstrekovacou tryskou umiestnenou priamo na valci. V roku 2000 je na trh uvedený systém DI-Motronic a v roku 2005 DI-Motronic 2.generácie, opäť od spoločnosti Bosch, určené pre riadenie zážihových motorov s priamym vstrekom.
Základné rozdelenie
Vstrekovacie systémy pre zážihové motory sa rozdeľujú na dve základné skupiny. Príslušnosť k jednotlivej skupine je ľahko rozlíšiteľná podľa umiestnenia vstrekovacích jednotiek vzhľadom k spaľovaciemu priestoru, podľa toho dostali aj svoje pomenovanie. Z umiestnenia vstrekovačov vyplývajú zásadné rozdiely v príprave zmesi, čo sa prejaví na rozdielnych výkonových a prevádzkových vlastnostiach motorov.
Priamy vstrek paliva
Priamy vstrek paliva patrí medzi moderné systémy. Na rozdiel od nepriameho vstreku, sa vyžaduje vyšší vstrekovací tlak a motor môže pracovať aj s veľmi chudobnou zmesou 1:30 až 1:50. Motor je konštruovaný tak, aby bola len v okolí elektród zapaľovacej sviečky v okamihu zážihu zmes v zápalnom zložení (blízka stechiometrickému pomeru). V ostatných častiach valca je prebytok vzduchu. Takéto riešenie umožňuje znížiť spotrebu paliva a odstrániť, alebo znížiť nepriaznivý vplyv regulácie škrtiacou klapkou. Správne rozloženie zmesi v spaľovacom priestore sa riadi buď vírením zmesi, hranou piesta, prispôsobením sacích ventilov alebo prispôsobením vstrekovacej trysky ktorá jedným vstrekovacím lúčom vytvára zápalnú zmes v okolí zapaľovacej sviečky
Výhody vstrekovania paliva
V porovnaní s karburátorovým spôsobom prípravy zmesi má vstrekovanie paliva nasledovné výhody: Najmä stále prísnejšie požiadavky na plnenie noriem emisií dopravných prostriedkov, ako aj požiadavky na lepšiu ekonomiku prevádzky a dynamické vlastnosti motorov umožnili vstrekovacím systémom vytlačenie karburátorov.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien je vrcholná medzinárodná súťaž ženských reprezentačných družstiev, ktorú organizuje IIHF. Prvé majstrovstvá sveta sa uskutočnili v roku 1990. Od roku 2004 sa konajú každoročne s výnimkou roku konania Zimných olympijských hier. Spolu so ženským turnajom na ZOH patria k vrcholným podujatiam vo svetovom ženskom hokeji.
V roku 2011 sa elitnej kategórie MS prvýkrát v histórii zúčastnili aj hokejistky Slovenska, ktoré si túto účasť vybojovali ziskom prvého miesta na turnaji MS I. divízie v roku 2009 v rakúskom Grazi.
Pozri aj
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov
Zoznam geovedných článkov/O
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 138 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
o?
O’a (kaldera)
oá
Oáza
Podpaľačka
Podpaľačka môže byť:
Zoznam geovedných článkov/O
ob
Ob (rieka) · Obdukcia (geológia) · Obdurodon · Obdurodon dicksoni · Obdurodon insignis · Obdurodon tharalkooschild · Oblak · Oblasť (geomorfológia) · Obliak · Obloha · Obsidián
oc
Oceán (časť svetového oceánu) · Oceánografia · Oceánska zemská kôra · Oceánske slapy
od
Odkryv · Odra
of
Ofiolitový komplex · Ofu-Olosega
oh
Ohio (rieka) · Ohmdenosaurus · Ohnisko zemetrasenia · Ohnivý kruh · Ohře
och
Ochotské more · Ochranné pásmo vodárenského zdroja · Ochtinská aragonitová jaskyňa
ok
Oka (Angara) · Oka (Volga) · Okataina (sopka) · Okavango · Okean · Oki-Dogo · Okinskoje plato · Okna (vodný tok) · Okrajové more · Okrsok (geomorfológia) · Oku (sopka)
ol
Ol Doinyo Eburru · Ol Doinyo Lengai · Ol Kokwe · Olbersdorfer See · Olca-Paruma · Oleśnica (rieka) · Oligocén · Olistostróma · Olivenit · Olivín · Olkaria · Ollagüe · Olorotitan · Olot (sopka) · Olšava (prítok Hornádu) · Olšava (prítok Moravy) · Olše · Olt (rieka v Rumunsku) · Olymp
oľ
Oľchovyj · Oľka (rieka)
om
Omanago · Ománsky záliv · Omeisaurus · Omo
on
Ondava · Ondavka (potok) · Ondavská vrchovina · Ondrej Samuel · Onežské jazero · Onikobe · Ontake · Ontárijské jazero
op
Opadávanie · Opala · Opava (rieka) · Opál · Opuka
oš
Ošima-Ošima
ot
Otava (rieka) · Otdeľnyj · Othenio Abel · Othniel Charles Marsh · Otnang · Oto Fusán · Otto Wiesner
ou
Oulujärvi · Ouranosaurus · Ourcq
ov
Oviraptor · Oviraptoridae · Oviraptorosauria
oz
Ozernoj
Hobbit (román)
Hobbit (preklad V. Krupu 1994) alebo Hobbiti (preklad V. Krupu 1973) alebo Hobit, alebo, cesta tam a späť (preklad O. Kořínka 2002), v origináli The Hobbit, or There and Back Again, je fantasy román J. R. R. Tolkiena vydaný 21. septembra 1937. V slovenčine vyšiel prvýkrát v roku 1973 (pod názvom "Hobbiti"), v češtine v roku 1979.
Román bol pôvodne vydaný ako príbeh pre deti v tradícii rozprávok a plní úlohu akejsi predlohy k Pánovi prsteňov (napísanému medzi rokmi 1939 a 1948 a vydanému v rokoch 1954 a 1955). Charakteristické postavy, artefakty, zápletka a dejový príbeh knihy v podstate predurčili základné znaky neskoršej fantasy, ktorá sa rozvíjala od konca päťdesiatych rokov.
Príbeh
Román s podtitulom „Cesta tam a späť“ sleduje dobrodružstvá hobbita Bilba Bublíka. Na jeho ceste cez krajinu Stredozem ho sprevádza skupina trpaslíkov a čarodejník menom Gandalf. Cieľom ich cesty je oslobodenie trpasličieho kráľovstva v Osamelej hore a navrátenie veľkého pokladu ukradnutého drakom Smaugom.
Bilba na jeho ceste okrem čarodejníka Gandalfa sprevádzajú trinásti trpaslíci: Fili, Kili, Oin, Gloin, Dvalin, Balin, Bifur, Bofur, Bombur, Dori, Nori, Ori a Thorin Dubbin.
Počas cesty k Osamelej hore zažíva skupina putujúcich rôzne nebezpečné dobrodružstvá. Postupne prídu do styku s elfmi a poloelfom Elrondom, hlúpymi trollmi, zlými škratmi, nebezpečnými hovoriacimi vlkmi - vrokmi (vŕkmi), veľorlami, neobyčajným poločlovekom-polomedveďom Grizlom (alebo iný názov Beorn), obrími pavúkmi, lesnými elfmi, statočnými ľuďmi a napokon s veľkým drakom Smaugom. Dej vrcholí Veľkou bitkou piatich armád, v ktorej sa zúčastnili trpaslíci, elfovia, ľudia, vroci a škreti. A nakoniec sa Bilbo do Grófstva šťastne vráti.
To, čo je v tejto knihe dôležité pre jej pokračovanie Pán prsteňov, je, že počas tejto dlhej a náročnej cesty Bilbo našiel čarovný prsteň, veľmi dôležitý v nasledujúcej trilógii. Skrýval ho Glum (Smeagol, uvádzané aj Gloch) v podzemí pod Hmlistými horami a Bilbo ho náhodne našiel. Aj keď význam prsteňa v tomto príbehu je druhoradý, (hlavná dejová línia sa zaoberá drakom Smaugom) predsa len zasahuje svojimi čarovnými schopnosťami do deja.
Matej z Arrasu
Matej z Arrasu (* 1290?, Arras – † 1352, Praha) bol francúzsky architekt, staviteľ a kamenár. Bol prvým staviteľom katedrály sv. Víta v Prahe.
Biografia
O jeho živote nie je veľa známe. Pôsobil pôvodne pri pápežskom dvore v Avignone. Tam sa s ním zoznámil mladý cisár Karol IV., ktorý ho potom požiadal o vybudovanie nového reprezentatívneho chrámu pre pražské arcibiskupstvo. Katedrálu sv. Víta, ktorej stavba začala oficiálne v roku 1341, navrhol v štýle juhofrancúzskych gotických katedrál v Rodez a Narbonne. Základy stavby založil až v roku 1344 po svojom príchode do Prahy spolu s kráľovskou družinou. V nasledujúcich ôsmich rokoch vystaval osem arkád vnútorného chóru a na ne nadväzujúce časti ochodzu vrátane kaplniek.
Na Hradčanoch založil vlastnú stavebnú hutu. Okrem iného sa pravdepodobne podieľal aj na projekčných prácach nového Kamenného mostu, Nového Města pražského, kostola Matky Božej pred Týnom a asi aj hradu Karlštejna.
Po jeho smrti v roku 1352 prevzal v roku 1356 stavebnú hutu aj rozostavané stavby mladý staviteľ Petr Parléř, ktorý pôvodné stavebné plány výrazne obmenil.
Růžička (priezvisko)
Růžička je rozšírené české priezvisko s významom ružička. Najčastejšie je v mestách Praha, Brno, České Budějovice a Znojmo. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Růžička.
Berrogain-Laruns
Berrogain-Laruns je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ruža (rozlišovacia stránka)
Ruža môže byť:
Sonet
Sonet alebo znelka je lyrická básnická forma, má 14 veršov rozdelených do dvoch štvorveršových a dvoch trojveršových strof (t. j. dvoch kvartet a dvoch tercet). Na konci básne je pointa, ktorá je taká výrazná, že môže meniť zmysel predchádzajúcich častí textu.
Pôvodná schéma: a b b a/a b b a/c d c/d c d.
Schéma: a b b a/a b b a/c d e/e d c.
Schéma: a b b a/a b b a/c d e/d c e.
Schéma a b a b/c d c d/e f e f/g g je anglický sonet;
Prvé štvorveršie obsahuje tézu (nastolenie problému), druhé antitézu (negáciu problému) a posledné 2 trojveršia tvoria syntézu.
Sonety sa niekedy spájajú do väčších celkov – cyklus 15 zneliek tvorí tzv. znelkový veniec a obsahuje 210 veršov.
Je osobitný druh sonetu pod názvom „tenzone“, ktorý sa tvorí kolaboratívne, prvý sonet napíše prvý básnik a druhý iný básnik ako odpoveď na jeho myšlienku. V európskej poézii spropagoval sonet Francesco Petrarca v cykle Sonety pre Lauru, ktorý ho prevzal od sicílskej školy prostredníctvom toskánskych básnikov.
Le Mesnil-au-Val
Le Mesnil-au-Val je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Graetzov mostík
thumb|Schéma zapojenia Graetzovho mostíka Graetzov mostík niekedy tiež usmerňovací alebo diodový mostík je elektrické zapojenie fungujúce ako usmerňovač toku elektrického prúdu.
thumb|Ručne pájkovaný diodový mostík vytvorený zo 4 diód. Strieborný pruh značí katodu diody. Farebný kód drôtikov: •Žltá - vstup striedavého napätia, •Modrá - výstup jednosmerného napätia -, •Červená - výstup jednosmerného napätia +
Zapojenie štyroch usmerňovacích diód vytvorí dvojbrán, na ktorého vstup je možné priviesť striedavé napätie. Na výstupnej dvojici vývodov sa objaví jednosmerné napätie meniacej sa veľkosti podobne, ako ukazuje ilustračný obrázok. Graetzov mostík zachováva frekvenciu, amplitúdu aj tvar výstupneho napätia, zápornú polvlnu priebehu však preklápa nad časovú os. Na výstupe Graetzovho mostíka je teda absolútna hodnota vstupného napätia.
Oproti konvenčnému jednodiódovému usmerňovaču má Graetzov mostík výhodu v tom, že aj počas zápornej polvlny vstupného harmonického napätia je na výstupe kladné napätie, teda tento usmerňovač vykazuje vyššiu účinnosť. Ak sa navyše spojí Graetzov mostík s trojfázovým zdrojom napätia, vznikne 12-pulzný zdroj kolísavého jednosmerného napätia, u ktorého je však kolísanie napätia len v malom rozmedzí hodnôt a vyžaduje preto len malú snahu pre vyhladenie výstupného napätia.
Laurázia
thumb|Laurázia a [[Gondwana pred 200 miliónmi rokov]]
Laurázia je názov dvoch hypotetických prapevnín severnej pologule. Zvyčajne sa ňou myslí mezozoická Laurázia.
Prvá Laurázia, tzv. Protolaurázia, bola prapevnina, ktorá vznikla po rozpade Rodínie (asi 800 mil. rokov pred Kr.)
François Viète
François Viète (* 1540, Fontenay-le-Comte, Francúzsko – † 23. február 1603, Paríž) bol francúzsky matematik, povolaním právnik. Záujem o astronómiu ho priviedol k tomu, že sa začal zaoberať trigonometriou a algebrou.
Algebra sa v prácach F. Vièta stáva všeobecnou vedou o algebrických rovniciach, založenou na písmenovom kalkule. V roku 1591 Viète po prvý raz zaviedol písmenové označovanie nielen neznámych veličín, čo sa ostatne dialo už aj pred ním, ale aj pre dáta, t. j. pre koeficienty rovníc. To po prvý raz umožnilo vystihnúť vlastnosti rovníc a ich koreňov pomocou všeobecných formúl a samotné algebrické výrazy sa stali objektmi, s ktorými bolo možné uskutočňovať operácie.
AEK Atény FC
A. E. K. (F.C.) alebo AEK Atény (FC), celým názvom Athlitiki Enosis Konstantinupoleos (Athinon) (F.C.) (grécky: Αθλητική Ένωσις Κωνσταντινουπόλεως), je grécky futbalový klub sídliaci v meste Atény.
Klub bol založený 13. apríla 1924 maloázijskými Grékmi, ktorí počas Grécko-Tureckej vojny odišli z Konštantínopolu (Istanbulu). Stal sa jedným z najúspešnejších gréckych klubov, vyhral 29 národných titulov a viacero jeho hráčov sa stalo reprezentantmi.
Klub zostúpil z gréckej najvyššej súťaže po sezóne 2012/13 po prvýkrát vo svojej histórii. V snahe zbaviť sa obrovského dlhu, ktorý vznikol na základe zlého hospodárenia v predchádzajúcich rokoch, klub si pre sezónu 2013/14 vybral účinkovanie až v tretej najvyššej súťaži v rámci systému futbalových líg v Grécku, čím sa z neho stal klub s amatérskym štatútom.
História
Veľká populácia Grékov v Konštantínopole, rovnako ako komunity v iných mestských centrách Osmanskej ríše, pokračovala vo svojich športových tradíciách založením množstva športových klubov. Kluby ako Enosis Tataoulon (Ένωσις Ταταούλων) a Iraklis (Ηρακλής) v štvrti Tatavla, Megas Alexandros (Μέγας Αλέξανδρος) v štvrti Vathyriakos, Hermes (Ερμής) v Galate, Olympias (Ολυμπιάς) v Therapii a Kati Kioi (Κατί Κίοϊ) v Chalcedone propagovali grécke športové a kultúrne ideály. Tieto spolu s ďalšími klubmi s gréckym pozadím dominovali športovej scéne v meste v období pred Prvou svetovou vojnou. Po vojne, hlavne pod vplyvom francúzskych a anglických vojakov rozmiestnených v Konštantínopole, viacero klubov z mesta sa zúčastnilo pravidelnej súťaže s tímami tvorenými z cudzích vojenských jednotiek. Taksim, Pera a Tatavla sa stali dejiskami pravidelných súbojov nie len vo futbale, ale aj atletike, cyklistike, boxe a tenise. V rámci športových klubov v meste bol futbal dominantný pri kluboch Enosis Tataoulon a Hermes. Hermes, ktorý bol jedným z najpopulárnejších klubov, bol založený v roku 1875 gréckou komunitou v Pere (Galata). Klub bol nútený zmeniť meno na Pera Klub v roku 1921, veľa z jeho športovcov tak ako aj z ostatných klubov, muselo utiecť pri výmene obyvateľstva na konci grécko – tureckej vojny a usadilo sa v Aténach a Thessalonikách.
1924 – 1939
13. apríla v roku 1924 sa skupina konštantínopolských emigrantov (medzi nimi boli športovci z klubu Pera a ďalších klubov) stretla v obchode so športovým vybavením, ktorý vlastnili bratia Emilios a Menelaosa Ionasovci, na ulici Veranzerou v centre Atén a založili AEK. Okrem bratov Ionasovcov boli medzi nimi aj Kostas Dimopoulos, Militos Ieramiadis, Timoleon Tagaris, Menelaos Karotseris, Paulos Kehayas a Konstantinos Spanoudis. Za symbol klubu bol zvolený byzantský dvojhlavý orol a za farby klubu bola vybratá žltá a čierna.
Zakladatelia AEK založili klub s úmyslom poskytnúť športové a kultúrne vyžitie pre tisícky, hlavne konštantínopolských a anatólskych, utečencov, ktorý sa usadili na nových predmestiach Atén (prevažne v štvrtiach Nea Filadelfeia, Nea Iionia, Nea Chalkidona, Nea Smyrni).
A.E.K. F.C. prvý futbalový tím
brankár: N. Kitsos, obrancovia: Ieremiadis, T. Asderis, stredopoliari Kehayas, Paraskevas, Dimopoulos, Karagiannidis, útočníci: Baltas, Milas, Iliadis, Georgiadis. A.E.K. hral svoj prvý zápas proti Aias Athinon v Novembri 1924 a vyhral 2 – 0.
A.E.K získal veľkú popularitu v priebehu 20-tych rokov, pričom zatienil aj ďalšie kluby založené maloázijskými utečencami (Panionios, Apollon Smyrnis), hlavne vďaka veľkej skupine imigrantov, z ktorých bol klub vytvorený, a tiež vďaka politickým kontaktom a bohatstvu niekoľkých jeho členov. Keďže nevlastnil futbalové ihrisko, A.E.K. hral väčšinu zo svojich zápasov na rôznych miestach v Aténach, vrátanie ihriska pri Chráme Dia Olympského a na Štadióne Leoforosa Alexandrosa. Prvý prezident A.E.K. Konstantinos Spanoudis (1871 – 1941), novinár a spolupracovník gréckeho ministerského predsedu Eleftheria Venizela, požiadal vládu o pridelenie pozemku pre vybudovanie hracej plochy. V roku 1926, pozemok v štvrti Nea Filadelfeia, ktorý mal pôvodne slúžiť pre potreby bývania pre imigrantov, bol venovaný ako tréningové ihrisko pre ich športové aktivity. A.E.K. začal využívať priestor pre svoj tréning (i keď neoficiálne) a v roku 1930 ho získal do vlastníctva. Venizelos následne schválil plány na vybudovanie Štadiónu Nikosa Goumasa, ktorý sa stal domovom pre A.E.K na nasledujúcich 70 rokov. V novembri 1930 sa tu odohral prvý domáci, priateľský, zápas medzi A.E.K a Olympiakosom Pireus, ktorý skončil remízou 2 – 2.
V roku 1928 Panathinaikos, Olympiakos a A.E.K začali spor s novozaloženou Gréckou futbalovou federáciou (EPO), a rozhodli sa odtrhnúť od Aténskej regionálne ligy a vytvoriť združenie POK. Počas tejto roztržky, POK organizovala priateľské zápasy medzi mužstvami navzájom a s niekoľkými európskymi klubmi. V roku 1929 spor skončil a kluby vstúpili naspäť do federácie.
V roku 1932 vyhral A.E.K. svoj prvý titul v Gréckom pohári, keď porazil Aris Thessaloniki vo finále pomerom 5 – 3. Členmi tímu bolo niekoľko vtedajších futbalových hviezd, ako Kostas Negrepontis (veterán, ktorý hrával ešte za pôvodný klub Pera v Konštantínopole), Kleanthis Maropoulos, Tryfon Tzanetis, Michalis Delavinias, Giorgos Mageiras a Spyros Sklavounos.
Úspechy klubu v 30´ rokoch boli korunované ziskom double v roku 1939.
1940 – 1959
A.E.K. vyhral grécky šampionát v roku 1940, na lavičke zo svojim bývalým hráčom Kostasom Negrepontisom. Pod vedením anglického trénera Jacka Bebyho, so skúsenými hráčmi Maropoulosom, Delaviniasom a Mageirasom, doplnenými o mladú krv ako Kostas Poulis, Giorgos Goulios a Pavlos Emmanoualidis, vyhral A.E.K. Grécky pohár v rokoch 1949 a 1950, keď porazil Panathinaikos 2 – 1, respektíve Aris 4 – 0.
A.E.K vyhralo tiež Aténske regionálne majstrovstvá v roku 1950, ale zápasy play-off o celogrécky titul sa neuskutočnili, nakoľko bolo veľa hráčov povolaných do tréningového kempu pre národný tím.
Na začiatku 50-tych rokov prišla ďalšia generácia hviezdnych hráčov v Giannisovi Kanakisovi, Andreasovi Stamatiadisovi a brankárovi Steliosovi Serafeidisovi, ktorí spolu s Poulisom a Emmanoualidisom vyhrali Grécky pohár pre A.E.K v roku 1956. Vo finále porazili Olympiakos 2 – 1 na Štadióne Apostolos Nikolaidis a získali tým svoj piaty pohár. Rok 1957 bol debutovým pre jedného z najlepších útočníkov svojej doby, Kostasa Nestoridisa. K A.E.K. sa pripojil z Panioniosu v roku 1956, ale nemohol hrať pre spor klubov okolo jeho prestupu. V roku 1958 a 1959 skončil ako najlepší ligový strelec, ale ani to nestačilo na to, aby A.E.K získal titul. V oboch prípadoch skončil druhý za Olympiakosom.
1960 – 1979
Začiatkom 60-tych rokoch pokračoval K. Nestoridis v strieľaní gólov (kráľom strelcov bol nepretržite v rokoch 1958 – 1963). Aj v ďaka podpisu ďalšieho útočníka Dimitrisa Papaionnoua v roku 1962 sa stal v nasledujúcom roku A.E.K. ligovým majstrom.
D. Papaioannou, ktorý od fanúšikov dostal prezývku "Mimis", strelil dva góly v play-off proti Panathinaikosu, ktorými vyrovnal stav na 3 – 3 a zabezpečil A.E.K prvý povojnový titul. Tím bol vedený maďarským trénerom Jenő Csaknádym, a za majstrovský tím nastupovali spolu zo staršími hráčmi K. Nestoridisom, S. Serafeidesom, M. Papapostolouom a A. Stamatiadisom mladíci Alekos Sofianidis, Stelios Skevofilakas, Giorgios Petridis a Manolis Kanellopoulos, ktorí hrali tiež veľkú úlohu pri víťaznom ťažení.
Nasledovali víťazstvá v pohári v rokoch 1964 a 1966. V roku 1968 sa vrátil na pozíciu trénera J. Csaknády a A.E.K vyhral ligu pomerne jednoznačným spôsobom. Súčasťou tímu boli skvelí hráči Kostas Nikolaidis, Giorgios Karafeskos, Panagiotis Ventouris, Fotis Balopoulos, Spyros Pomonis, Aleksos Iordanou, Nikos Stathopoulos a Andreas Papaemmanouil. A.E.K. sa následne stal prvým gréckym klubom, ktorý postúpil do štvrťfinále Európskeho pohára majstrov. S brankárom Steliosom Konstantinidisom a Apostolosom Toskasom, ktorí posilnili tím, získal A.E.K. v roku 1971 svoj piaty ligový titul. V tomto roku tiež vyhral neoficiálny superpohár, keď porazil Olympiakos 4 – 2 na pokutové kopy po dvoch remízach (2 – 2 v Pireu a 1 – 1 v Nea Filadelfeii). T. Mavros, K. Eleftherakis a Ch. Ardizoglou boli členmi tímu A.E.K., ktorý dominoval gréckej lige na konci 70-tych rokov. V roku 1974 prevzal prezidentskú stoličku Loukas Barlos a spolu s česko-holandským trénerom Františkom Fadrhoncom postavili jeden z najlepších tímov v klubovej histórii. Barlosova "zlatá éra" sa spája s najslávnejšími hráčmi, akí kedy hrali za A.E.K.: Christos Ardizoglou, Giorgios Dedes, Griogrios Skreris, Nemci Walter Wagner a Timo Zahnleiter, Dionysis Tsamis, Pantelis Nikolaou, Petros Ravousis, Bosniak Dušan Bajević, Takis Nikoloudis, Stefanos Theodoridis, Christos Itzoglou, Nikos Christidis. Stelios Manolas bol základným kameňom obrany od roku 1980 do roku 1998.
Semifinalisti Pohára UEFA
V sezóne 1976 – 77 A.E.K., vedený kapitánom D. Papaioannouom, dokráčalo až do semifinále Pohára UEFA ako vôbec prvý grécky klub, ktorému sa to podarilo. Na ceste do finále zdolal FK Dinamo Moskva (Rusko) 2 – 0, Derby County F. C. (Anglicko) 2 – 0 a 3 – 2, Crvenu Zvezdu Belehrad (Juhoslávia) 2 – 0 a Queens Park Rangers (Anglicko) 3 – 0 a 7 – 6 na penalty. A.E.K. bolo nakoniec vyradené v semifinále Juventusom Turín (Taliansko), ktorý napokon získal svoj prvý európsky titul.
V tomto období A.E.K. získal jedného z najlepších gréckych útočníkov, Thomasa Mavrosa. Bol súčasťou tímu už pri ťažení pohárom UEFA a vo skvelej forme hral aj v nasledujúcich sezónach (v roku 1978 sa stal kráľom strelcov s 22 a v roku 1979 s 31 gólmi). V roku 1978 získal A.E.K. domáce double. V nasledujúcej sezóne prišli do klubu bývalé hviezdy konkurenčného Panathinaikosu, Dimitris "Mimis" Domazos a Kostas Eleutherakis a klub aj v tomto roku vyhral ligu a zavŕšil tým úspešnú dekádu.
Za vlády L. Barlosa sa na domácom Štadióne Nikosa Goumasa dokončila legendárna tribúna "Kryté státie", alebo Skepasti (Σκεπαστή), ktorá sa stala domovom najradikálnejšej fanúšikovskej skupiny, Original 21. Nasledujúca generácia hviezdnych hráčov, vychovaných v akadémii, zažila svoj debut v tomto období: S. Manolas, Spyros Ekonomopoulos, Vangelis Vlachos a Lysandros Georgamlis.
1980 – 1999
S novým klubovým prezidentom, Michalisom Arkadisom a rakúskym trénerom Helmutom Senekowitschom vyhral A.E.K. Grécky pohár v roku 1983, keď porazil PAOK 2 – 0 na novopostavenom Olympijskom stadióne v Aténach. Góly strelili T. Mavros a 21 ročný kapitán V. Vlachos.
A.E.K. vyhral ďalší ligový titul až v roku 1989. Tím bol vedený bývalým hráčom D. Bajevićom a titul vyhral, keď v rozhodujúcom zápase porazil Olympiakos 1 – 0 na Olympijskom štadióne. Takis Karagiozopoulos strelil gól, ktorý znamenal prvý titul po 10 rokoch. V tomto roku taktiež vyhral aj grécky superpohár, porážkou Panathinaikosu na penalty po remíze 1 – 1 v riadnom hracom čase.
„Zlatý tím“
Po triumfu v roku 1989 pod D. Bajevićom A.E.K. postavil tím, ktorý sa stal jedným z najúspešnejších v histórii. Vedený kapitánom S. Manolasom, s hráčmi ako Toni Savevski, Daniel Batista, Vaios Karagiannis, Vasilis Dimitriadis, Giorgos Savvidis, Alekos Alexandris a Refik Šabanadžović dominoval gréckej lige v 90-tych rokoch, keď získal tri ligové tituly (1992, 1993, 1994). V roku 1990 získal tiež Grécky ligový pohár po porážke Olympiakosu 3 – 2. V sezóne 1994 – 95 bol A.E.K. prvý gréckym klubom, ktorý postúpil do skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA po tom, čo porazil škótskeho majstra Rangers FC. A.E.K. zo skupiny nepostúpil cez Ajax Amsterdam a AC Miláno. Pod vedením D. Bajevića a na prezidentskej stoličke s Michalisom Trochanasom vyhral klub v roku 1996 Grécky pohár.
Po odchode D. Bajevića do Olympiakosu v roku 1996 prevzal trénerskú stoličku ďalší bývalý hráč P. Ravousis. V tomto roku získal klub svoj druhý superpohár, a jedenásty titul v pohári v roku 1997, keď v oboch prípadoch porazil Panathinaikos. K tímu sa vtedy pripojili talentovaných hráči Demis Nikolaidis, Christos Kostis, Vassilis Tsiartas, Christos Maladenis, Andreas Zikos a Michalis Kasapis. D. Nikolaidis, ktorý bol už od malička fanúšikom A.E.K. odmietol oveľa lukratívnejšie ponuky Olympiakosu a Panathinaikosu. V sezónach 1996 – 97 a 1997 – 98 A.E.K. postúpil do štvrťfinále Európskeho pohára víťazov pohárov.
V roku 1999 exprezident Dimitris Melissanidis zorganizoval priateľský zápas proti FK Partizan v Belehrade, počas bombardovania Srbska silami NATO. Ako gesto účasti a solidarity k Srbom, hráči a manažment A.E.K. ignorovali medzinárodné embargo a cestovali na zápas do Belehradu. Zápas skončil 1 – 1, keď po 60 minútach tisícky Srbov vtrhli na trávnik a vyobjímali hráčov.
21. storočie
V roku 2000 A.E.K. vyhral svoj 12 Grécky pohár, keď vo finále, vedené trénerom Giannisom Pathiakakisom, porazilo Ionikos 3 – 0. V sezóne 2001 – 02 skončil klub druhý len o skóre pod Olympiakosom, ale vo finále Gréckeho pohára ho porazil. D. Bajević sa vrátil na lavičku v roku 2002, čo sa stretlo s odporom časti fanúšikov. Pod Bajevićom, A.E.K. postúpil do skupinovej fázy Ligy Majstrov UEFA, po tom čo v predkole porazil APOEL FC. V skupine narazil na AS Rím, Real Madrid a Racing Genk, ale po dobrých výkonoch a remízach vo všetkých zápasoch sa so súťažou rozlúčil. Pokračoval v Pohári UEFA, kde vyradil Maccabi Haifa (4 – 0, 4 – 1). Následne bol porazený španielskou Malagou. Mimo ihriska mal prezident Makis Psomiadis problémy po tom, čo údajne napadol kapitána Demisa Nikolaidisa. Po hádke, a čiastočne tiež vďaka narastajúcim finančným problémom klubu pre zlé hospodárenie, Nikolaidis odišiel na voľný prestup do Atlética Madrid. Kvôli nespokojnosti veľkej časti fanúšikov D. Bajević rezignoval v roku 2004 počas zápasu s Iraklisom. V tomto čase bol klub na hrane bankrotu, prišiel o väčšinu zo svojich najlepších a najskúsenejších hráčov a potreboval zázrak k tomu, aby predišiel preradeniu do amatérskej ligy. Zostali iba Kostas Katsouranis a Nikos Lymperopoulos, ostatní, ako Vassilis Borbokis, Grigorios Georgatos, Theodoros Zagorakis, Michalis Kapsis, Michalis Kasapis, Michel Kreek, Vassilis Lakis, Vassilis Tsiartas a Ioannis Okkas opustili klub.
V roku 2003 D. Nikolaidis a ďalší významní podporovatelia A.E.K.vytvorili fanúšikovské združenie Enosis 24 s cieľom získať podiel v klube a prebrať jeho vedenie. Projekt nebol dotiahnutý do konca, pretože medzičasom sa podnikatelia rozhodli kúpiť akcie a investovať do klubu finančné prostriedky. Ale až dodnes je predseda združenia Enosis 24 členom vedenia klubu. V rovnakom roku bol zbúraný Štadión Nikosa Goumasa, ktorý slúžil ako domáci štadión viac ako 70 rokov.
V roku 2004 sa stal D. Nikolaidis, ktorý mal za sebou silnú podporu fanúšikov, vedúcim predstaviteľom konzorcia podnikateľov, ktoré kúpilo trápiaci sa klub a stal sa tak jeho novým prezidentom. Jeho hlavnou úlohou bolo vyviesť klub z nestabilnej finančnej pozície. Prvým úspechom bola dohoda s gréckou justíciou na odpísaní veľkej časti dlhu, ktorý sa nahromadil za predchádzajúceho vedenia a rozloženie splácania zostávajúceho dlhu na rozumné splátky.
Po záchrane klubu v prvej lige D. Nikolaidis začal s programom návratu klubu ku svojej predošlej sláve. Za technického riaditeľa vymenoval bývalého hráča Iliju Ivića a dosadil späť na miesto trénera Fernanda Santosa. Fanúšikovia, povzbudený Nikolaidisovým úsilím, kúpili rekordné množstvo sezónnych pernamentiek (17 000).
A.E.K. posilnil tím nádejnými mladými hráčmi, ktorí vedení skúsenými K. Katsouranisom, N. Liberopoulosom a s kľúčovým hráčom J. Césarom postúpili do finále Gréckeho pohára po siedmykrát za predošlých 13 rokov. V lige skončil A.E.K. na druhom mieste a zabezpečil si miesto v predkole Ligy Majstrov UEFA. V sezóne 2006 – 07 sa ku kormidlu dostal bývalý tréner Realu Betis Llorenç Serra Ferrer po tom, ako nebola F. Santosovi predĺžená zmluva.
A.E.K. postúpil do hlavnej fázy Ligy Majstrov UEFA, keď prešiel cez Hearts (2 – 1 v Škótsku a 3 – 0 v Grécku). V skupine získal 8 bodov, porazil v jednom zápase AC Miláno aj Lille (zhodne 1 – 0) a remizoval v oboch s belgickým Anderlechtom (1 – 1 a 2 – 2). V lige skončil klub opäť na druhom mieste a znova sa tak kvalifikoval do predkola európskej pohárovej súťaže číslo jeden.
V nasledujúcej sezóne narazil A.E.K. na Sevillu, ktorej podľahol po výsledkoch 2 – 0 a 4 – 1. Klub získal do svojich radov brazílsku legendu Rivalda, Rodolfa Arruabarrenu, Charisa Pappasa a argentínskeho útočníka Ismaela Blanca. Traianos Dellas dostal nový kontrakt, ktorý ho mal v klube udržať až do roku 2009. Po vypadnutí z Ligy Majstrov UEFA klub pokračoval v Pohári UEFA. Po tom, ako prešiel v predkole cez FC Salzburg, skončil v skupinovej fáze na treťom mieste a postúpil do ďalšej fázy, kde ho vyradilo španielske Getafe. V priebehu sezóny bol odvolaný tréner L. Serra Ferrer, ktorého nahradil Nikos Kostenoglou. A.E.K. skončil v lige na prvom mieste, ale po kontumácii jedného zápasu konkurenčného Olympiakosu v jeho prospech napokon spadol na druhé miesto.
Do nasledujúcej sezóny vstupoval klub s novým trénerom Giorgosom Donisom. Po vyradený z Pohára UEFA ešte v predkole cyperskou AC Omoniou odišiel kľúčový hráč Rivaldo. Po sérii nepresvedčivých výsledkov skončil na prezidentskej stoličke D. Nikolaidis, ktorého nástupcom, v poradí 41. prezidentom sa stal N. Thanopoulos. Novým trénerom klubu sa po tretíkrát stal D. Bajević. A.E.K. sa v sezóne dostal do finále domáceho pohára, v ktorom nastúpil proti Olympiakosu a prehral na penalty.
V sezóne 2010 – 11 sa A.E.K. dostal do skupinovej fázy Európskej ligy. V jej priebehu bol tréner D. Bajević nahradený Španielom Manolom Jiménezom. Klub sa znova dostal do finále domáceho pohára, kde porazil Atromitos po jednoznačnom výsledku 3 – 0 a získal svoj 14. pohár v histórii.
finančné problémy a zostup
V lete 2011 prišli do klubu skúsený Eiður Guðjohnsen a Fabián Vargas. Klub na tom nebol finančne dobre a v 2012 sa prezidentskej stoličky ujal T. Mavros, legenda A.E.K. Veľa ďalších legiend, ako V. Tsiartas, M. Papaioannou, K. Nestoridis, Ch. Kostis, V. Vlachos, Ch. Arvanitis, G. Karafeskos sa snažilo klubu pomôcť. Na jar 2013 bol vyhodený nemecký tréner Ewald Lienen a za jeho nástupcu bol menovaný bývalý hráč T. Dellas.
Gramatická kategória
Gramatická kategória je gramatický význam slova, ktorý sa uplatňuje vo vete a vyjadruje pomocou ohýbacích prípon (rod, pád, číslo, osoba, čas, spôsob, slovesný vid); základná jednotka gramatickej stavby jazyka.
Rozlišujú sa:
Každá gramatická kategória je bilaterálna jednotka: má svoj obsah aj formálne vyjadrenie.
1. slovenská národná hokejová liga 1974/1975
1. slovenská národná hokejová liga 1974/1975 bola dvanástou sezónou samostatnej nižšej slovenskej hokejovej súťaže. Hrala sa ako samostatná súťaž. Víťazom sa stal LB Zvolen, ktorý skončil na konečnom 1. mieste v základnej časti, v kvalifikácii si ale postup do najvyššej súťaže nevybojoval. Vypadlo družstvo ŽS Spišská Nová Ves. Nováčikom pre nasledujúcu sezónu sa stala AC Nitra.
Centrobasket žien 2014
Centrobasket žien 2014 boli v poradí 19. majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v basketbale žien, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v meste Monterrey, v Mexiku v dňoch od 22.24. júla 2014, za účasti 8 tímov. Mexiko bolo organizátorom stredoamerického šampionátu žien piatykrát, predtým hostilo turnaje v rokoch 1953, 1985, 2003 a naposledy v roku 2006. Titul obhájili hráčky Kuby, ktoré vo finále zvíťazili nad Portorikom.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Majstrovstvá Ameriky 2015. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá. Zároveň slúžili ako kvalifikácia na Panamerické hry 2015 v Toronte, kde postúpila najlepšia trojica družstiev.
Kvalifikácia
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIBA k septembru 2013.
Étalle
Étalle môže byť:
Kuzmice (okres Trebišov)
náhľad|Digitálna mapa Kuzmíc Kuzmice (v minulosti Kužnice, ) sú obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Polohopis
Obec Kuzmice ležia na východnom úpätí Slanských vrchov v južnej časti Podslanskej pahorkatiny, rozčlenenej potokom Roňava a jeho prítokmi. Odlesnená pahorkatina je pokrytá sprašovými uloženinami, východné svahy sú porastené listnatým lesom. Sú tu slané pramene. Nadmorská výška obce v jej strede je 156m, v jej chotári je 135 - 315 m.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci Kuzmice sa datuje do roku 1270, kedy sa nazývala Kosma. V ďalšom historickom vývoji sa jej názov zmenil nasledovne: z roku 1327 je písomne doložený názov Kozmay, z roku 1427 Kozmafalwa, z roku 1773 Kuzmice, z roku 1920 Kuznice, z roku 1927 Kuzmice. Po maďarsky sa obec úradne nazývala Kozma.
Do konca 16. storočia patrila pod Abovskú, potom pod Zemplínsku župu.
Po roku 1881 bola obec administratívne začlenená pod Zemplínsku župu, pred rokom 1960 pod okres Trebišov, kraj Košice, po roku 1960 pod okres Trebišov, kraj Východoslovenský.
Obec sa spomína od roku 1270. Patrila rodine Kozmovcov a Tolvayovcov, neskoršie viacerým zemepánom. V roku 1715 mala 23 opustených a 9 obývaných domácností, v roku 1787 mala 60 domov a 583 obyvateľov, v roku 1828 mala 84 domov a 624 obyvateľov. V roku 1890-1900 sa mnohý vysťahovali. Zaoberali sa poľnohospodárstvom a tkaním. Za 1. ČSR sa zamestnanie obyvateľov nezmenilo. Boli tu stupy a 2 mlyny. V roku 1926 si roľníci násilne rozpalcelovali veľkostatkársku pôdu. V roku 1944 bola obec 4 týždne vo frontovom pásme a silne poškodená.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov k 31. decembru 2007 spolu 1660
Obyvateľstvo spolu k roku 2001 - 1600
Bývajúce obyv. podľa národností:
Bývajúce obyvateľstvo podľa náboženského vyznania:
Domy spolu - 424
Trvale obývané domy spolu - 376
Prvé povojnové voľby
Prvé povojnové voľby sa konali 26. mája 1946 volilo 683 voličov.
Neplatný volebný lístok bol jeden a jeden chýbal.
Kniha Kuzmice
V roku 2010 vydala firma Excel enterprise s. r. o. knihu Kuzmice.
Nerastné bohatstvo
V južnej časti obce na mieste zvanom „Bila hlina“ sú veľké ložiská keramickej hliny - bentonitu. Zásoby sa odhadujú na 800 miliónov ton. Sú v priestore Michaľany - Lastovce - Kuzmice. Využívajú sa iba príležitostne.
Na viacerých miestach v chotári obce sú menšie ložiská tehliarskej hliny.
Na poliach v západnej časti chotára sa na jar a po väčších dažďoch nachádza množstvo úlomkov sopečného skla - obsidiánu.
Vo východnej časti, v priestore potoka Slaný jarok sú menšie ložiská soli ktoré boli využívané po vojne v čase núdze.
V roku 1996 pri výstavbe širokorozchodnej železnice navŕtali menší prameň termálnej vody v severovýchodnej časti chotára.
Vesna
Vesna bola predajňa textilu v Kuzmiciach. Ponúkala kusový, metrážny a bytový textil, obuv, konfekciu a galantériu. Predajňa zanikla v 90. rokoch.
1587 Kahrstedt
1587 Kahrstedt je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil K. Reinmuth 25. marca 1933.
Touch a New Day
Touch a New Day je popová pieseň od nemeckej speváčky Leny Meyer-Landrut. Napísal ju Stefan Raab. Pochádza z jej debutového albumu My Cassette Player. Skladba bola vydaná ako druhý singel, a to 3. augusta 2010.
František Berlica
František Berlica (* 19. apríl 1816 Banská Bystrica – † 13. apríl 1896 Banská Bystrica) bol rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár.
Životopis
Narodil sa 19. apríla v Banskej Bystrici rodičom Františkovi Berlicovi a Zuzane rod. Toltovej. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1834 vstúpil do kňazského seminára a v roku 1839 bol vysvätený za kňaza. Bol kaplánom v Kremnických Baniach, Handlovej neskôr bol generálny vikár banskobystrickej diecézy. V roku 1853 sa stal farárom vo Svätom Kríži. V roku 1854 bol menovaný za kanonika a v roku 1888 za titulárneho biskupa zo Šibeniku. V roku 1893 na krátku dobu spravoval diecézu ako kapitulárny vikár.
Autor slávnostnej kázne pri 100. výročí založenia banskobystrického biskupstva. Kázeň uverejnil tiež v časopise Cyrill a Method (1863), hoci k slovenskému národnému hnutiu ostal vlažný.
Cholodivka (Tuľčynský rajón)
Cholodivka je dedina (село) na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1064 obyvateľov.
27 českých pánov
thumb|Poprava 27 českých pánov na Staromestskom námestí Poprava 27 českých „pánov“ 21. júna 1621 na Staromestskom námestí v Prahe je dôležitý medzník českých dejín. Bola symbolickou bodkou za stavovským povstaním, ktoré začalo defenestráciou 23. mája 1618 a bolo porazené 8. novembra 1620 v rozhodujúcej bitke na Bielej hore pri Prahe.
Zoznam 27 českých „pánov“
thumb|Pamätná tabuľa na mieste popravy na Staromestskom námestí
Milétos (mytológia)
Milétos alebo Mílétos ( - Milétos/iný prepis: Mílétos) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a Areie. (podľa iných vezií Déiony, alebo Akakallidy )
Podľa najznámejšej verzie mýtu bol Milétos syn boha Apolóna a Areie, dcéry Kleocha z Kréty. Milétos bol krásny muž o ktorého priazeň súperili synovia Európy a najvyššieho boha Dia, Minós a Sarpédón. Ohľaduplnejší z nich bol Sarpédón, ktorý mu v čase keď dotieravý Minos odišiel na vojenskú výpravu navrhol, aby utiekli. Milétos potom Krétu opustil a odišiel do Kárie, kde založil mesto Milétos a Sarpédón utiekol do Kilíkie, ktorá bojovala proti Lýkii. Sarpedón Kilíkii dopomohol k víťazstvu, za čo bol potom z vďaky korunovaný za kráľa Lýkie.
Antický autor Pausanias však uvádza, že Milétos pristal s krétskou armádou v Kárii pri meste zvanom "Anaktoria", kde vládol Asterios, syn Anaka, zakladateľa mesta. Kréťania po dobytí mesta zmenili jeho názov na Milétos.