cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mária Bátorová
Štúdiá a vzdelanie
Mária Bátorová základnú a strednú školu vychodila v Čadci, kde aj zmaturovala (1969). V rokoch 1969 – 1974 študovala germanistiku a slovakistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a na Univerzite Martina Luthera v Halle v Nemecku (1973/74). Hodnosť doktorky filozofie (PhDr.) dosiahla na Katedre germanistiky FiF UK v Bratislave po rigoróznom pokračovaní roku 1977 (rigorózna práca: Das Leben und Werk von Nelly Sachs – Život a dielo Nelly Sachsovej). Vedeckú hodnosť kandidátky vied (CSc.) obhájila roku 1988 kandidátskou dizertáciou o literatúre a kultúre vojnového obdobia na Slovensku (knižne: Roky úzkosti a vzopätia. Bratislava: Causa editio, 1992). Na docentku (doc.) sa habilitovala na Fakulte humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici roku 2000 (habilitačná práca: Duchovné konštanty slovenskej literatúry 20. storočia). Vedeckú hodnosť doktorky vied (DrSc.) obhájila v Ústave svetovej literatúry SAV Bratislava v roku 2001 (doktorská dizertácia – knižne: Jozef Cíger-Hronský a moderna. Mýtus a mytológia v literatúre. Bratislava: Veda, Vydavateľstvo SAV, 2000; doplnené a prepracované v nemčine: Bátorová, M.: J. Cíger-Hronský und die Moderne. Frankfurt am Main – Berlin – Bern – Bruxelles – New York – Oxford – Wien: Peter Lang Verlag, 2004). Profesorské konanie absolvovala a titul profesorky (prof.) získala roku 2006 na Masarykovej univerzite v Brne (knižne: Bátorová, M.: Paradoxy Pavla Straussa. Bratislava: Petrus, 2006). Vydala súborné štúdie o J. C. Hronskom Slovenská literárna moderna v spektre svetovej moderny (Matica slovenská 2011).
Výskum života a diela Dominika Tatarku vyšiel v prvej vedeckej monografii Dominik Tatarka slovenský Don Quijote (Veda 2012). Výber z zo skoro tridsaťročnej produkcie esejí a publicistiky vyšiel pod názvom ''Medzi ideálom a ničotou. Eseje a publicistika'' (Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov 2014)
Pôsobenie na Slovensku
V rokoch 1974 – 1975 Mária Bátorová pôsobila ako odborná asistentka v Archeologickom ústave Slovenskej akadémie vied v Nitre. V rokoch 1975 – 1985 bola stredoškolskou profesorkou na gymnáziu v Nitre. V rokoch 1985 – 1988 pôsobila ako interná vedecká ašpirantka a v rokoch 1989 – 1995 ako vedecká pracovníčka v Ústave slovenskej literatúry SAV v Bratislave v oddelení teórie a dejín slovenskej literatúry. Od roku 1999 pôsobí v Ústave svetovej literatúry SAV v Bratislave ako samostatná vedecká pracovníčka a od roku 2001 vedúca vedecká pracovníčka. Od roku 2005 je v ústave vo vednom odbore Literárna veda, Teória a dejiny slovenskej literatúry, Teória a dejiny konkrétnych národných literatúr (odbor 2.1.23) garantka a predsedníčka Spoločnej odborovej komisie pre nový typ denného štúdia a od roku 2007 predsedníčka Spoločnej komisie pre obhajoby doktorských dizertačných prác (DrSc.).
V rokoch 1994 – 1995 a 1998 – 2005 externe prednášala na Katedre slovenskej literatúry Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Viedla doktorandské štúdium, semináre a prednášky na tému Medzivojnová slovenská literatúra, Literárna moderna, diplomové práce. V roku 2005 bola na PdF UK členkou štátnicovej komisie a garantkou doktorandského štúdia v odbore Teória a dejiny slovenskej literatúry. V roku 2008 viedla prednášky a semináre na tému Vývin umeleckého myslenia na Akadémii umení v Banskej Bystrici.
Pred novembrom 1989 vystúpila na konferencii Vojna v umení – umenie vo vojne s prednáškou Reflexia doby v slovenskom kultúrnom a literárnom živote rokov 1938 – 1945 (D. Tatarka a jeho novela Pach) v Umenovednom ústave SAV (26. 5. 1988).
Nasledujúcich 25 rokov sa aktívne zúčastnila na 45 sympóziách a kolokviách na Slovensku.
Pôsobenie v zahraničí
Počas zahraničných študijných pobytov viedla prednášky na uvedených univerzitách, ako aj na Východoeurópskom inštitúte Univerzity v Berlíne (Osteuropa Institut an der Freien Universität zu Berlin).
Od 2008 je členka Odborovej rady denného štúdia na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. V súčasnosti vedie v Ústave slavistiky na Masarykovej univerzite v Brne externé semestrálne prednášky a semináre na tému Stredoeurópska literárna moderna.
V rámci aktívnej účasti na svetových vedeckých kongresoch predniesla na XIII. medzinárodnom zjazde slavistov v Ľubľane príspevok na tému Typologische Zusammenhänge der slowakischen literarischen Moderne im slavischen und europäischen Kontext (Typologické súvislosti slovenskej literárnej moderny v slovanskom a európskom kontexte). Za slovenskú stranu bola spoluorganizátorkou a garantkou medzinárodných sympózií a kolokvií v zahraničí, kde vystúpila aj s referátmi: Od roku 1990 sa zúčastnila na 28 zahraničných konferenciách, kde vystúpila s referátmi o slovenskej literatúre 20. storočia, najmä o slovenskej literárnej moderne medzivojnového obdobia a jej súvislostiach v kontexte európskej literárnej moderny, o tabuizovaných témach v slovenskej literatúre obdobia 2. svetovej vojny a v povojnovom období, ale aj o súčasnej slovenskej literatúre.
Vedecko-výskumné zameranie
Vedecko-výskumná činnosť prof. Márie Bátorovej pozostáva zo základného literárnohistorického výskumu materiálových štúdií k problematike slovenskej literárnej moderny a na to nadväzujúcich komparatistických štúdií, ktoré túto problematiku začleňujú do vývinového procesu moderny v európskom kontexte.
Vedecké práce a projekty
V Ústave svetovej literatúry Slovenskej akadémii vied ako zodpovedná riešiteľka realizovala štyri národné – individuálne grantové vedecké projekty v programe VEGA:
Bola spoluriešiteľkou dvoch medzinárodných slavistických projektov: Za Ústav svetovej literatúry SAV je aj zodpovednou riešiteľkou projektov s Masarykovou univerzitou v Brne.
Publikovanie výsledkov
Odborné a literárnovedné práce a literárne texty, ktoré publikuje doma a v zahraničí, sú súčasťou zborníkov z konferencií a literárnych antológií. Má za sebou rad prednášok o slovenskej kultúre a literatúre doma a v zahraničí. Venuje sa aj esejistike, literárnej kritike a recenzistike. Pôvodnú slovenskú literárnu tvorbu často prezentuje aj na zahraničných čítaniach.
Umelecká literárna tvorba
V oblasti umeleckej literatúry Mária Bátorová knižne debutovala prózou – súborom poviedok a noviel Zvony v kameni (1993). Knihu nazvala podľa novely, ktorá bola jednou z prvých epických reakcií na udalosti Nežnej revolúcie (november 1989) v slovenskej literatúre a získala cenu časopisu Most (Kanada) Hronský 92
Doménou jej ďalšej prozaickej tvorby sú jemné psychologické sondy do ženského sveta v mnohotvárnych príbehových premenách, ako ich prezentuje v knihách Tíš (1996), Tell (1999, cena LITFONDU a SSS) a Biele steny (2003). V zbierkach je kombinovaná próza s poézia.
Výber z poézie publikovala v básnickej zbierke Púšte a oázy (2008).
Román Stred (Ikar 2010) Cena Incheby
Duane Gene Carey
Duane Gene "Digger" Carey (* 30. apríl 1957, Saint Paul, Minnesota, USA) je vojenský letec a bývalý astronaut NASA, ktorý absolvoval v roku 2002 let v raketopláne Columbia.
Mária Bátorová
Umelecká literárna tvorba
Píše aj fejtóny, eseje, články a reportáže z oblasti kultúry a literárne scenáre pre malé javiskové formy.
Duane Gene Carey
Životopis
Stredoškolské vzdelanie získal v rodnom meste na Highland Park High School, potom v rokoch 1975-1982 absolvoval vysokoškolské štúdium na University of Minnesota v odbore letectvo a mechanika. V roku 1996 sa oženil s Cheryl Ann, rodenou Tobritzhoferovou a stal sa armádnym testovacím pilotom na základni Edwards v Kalifornii. Ten istý rok bol zaradený do výcvikového strediska NASA v Houstone. Po ukončení výcviku bol roku 1998 zaradený do tímu astronautov a o šesť rokov do vesmíru letel. Dva roky po pristátí z NASA odišiel naspäť na leteckú základňu Edwards. Používa prezývku Digger.
Mária Bátorová
Umelecká literárna tvorba
Jej prózy a básne boli preložené do nemčiny, angličtiny, taliančiny, ruštiny, poľštiny, litovčiny, japončiny a do hindského jazyka.
Duane Gene Carey
Let do vesmíru
Stal sa členom sedemčlennej posádky raketoplánu Columbia pri jeho opravnej misii k Hubbleovmu ďalekohľadu. Spolu s ním na jar roku 2002 leteli: Scott Altman, John Grunsfeld, Nancy Jane Currie, Richard Linnehan, James Newman a James Massimino. Počas desaťdenného letu vykonali niekoľko opráv a vylepšení na Zem obiehajúcom Hubbleovom ďalekohľade.
Carey je registrovaný ako 410. človek vo vesmíre s 10 dňami strávenými v kozme. Misia STS-109 bola katalogizovaná v COSPAR pod číslom 2002-010A.
Mária Bátorová
Charakteristika prozaickej tvorby
''„Drobnokresba priestoru ducha, intelektu a citovosti vyrastajúca na pozadí ťaživej a do istej miery krízovej životnej situácie – tak by sa v skratke dala charakterizovať prozaická tvorba spisovateľky Márie Bátorovej. Všetky utajené a naliehavé vibrácie ľudskej duše sú pretavené výraznou obraznosťou, silnou atmosférou, ktorá vťahuje čitateľa do psychického prežívania intímnej životnej situácie. Autorka však komornosť pohľadu na človeka prekračuje do širších spoločenských súvislostí.“'' (Katarína Bednárová)
''„Autorka od počiatku svojej tvorby skúma nielen uzavretú, priepustnú harmóniu vzťahu, lebo ona je vždy viditeľná aj zvonka, ale aj vnútorný princíp jeho trvania či zanikania. Týmto princípom je umenie žiť svoj život, svoj autentický, takpovediac plnokrvný duchovný život, v ktorom nie sú až také rozhodujúce mužské a ženské roly, ale vzájomnosť naplnenia. V poviedkach sa žije tak, aby nebol sklamaný či oklamaný sám život.“'' (Dana Podracká)
Výberová bibliografia, recenzie, ukážky z tvorby
Mária Bátorová je autorkou 7 domácich knižných literárnovedných monografií (6 autorské a jedna spoluautorská) a piatich prozaických kníh a jednej básnickej zbierky. Je aj autorkou 285 odborných článkov a štúdií v domácich a zahraničných časopisoch a vyše 300 recenzií beletrie a odbornej literatúry. Výberová personálna bibliografia Márie Bátorovej, výňatky z recenzií jej diela a ukážky z jej tvorby sú uverejnené na internetovej stránke Literárneho informačného centra v Bratislave pod kapitolou Autori – Osobnosti literárneho života.
Saint-Sernin-du-Plain
Saint-Sernin-du-Plain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 6553
NGC 6553 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 22. mája 1784.
Saint-Sernin-du-Plain
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6553
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,3.
Meux
Meux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Weezer (The Blue Album)
Album si chcela skupina pôvodne produkovať sama, ale vydavateľ im to neumožnil, preto ako producenta oslovili Rica Ocaseka, speváka skupiny The Cars. Nahrávanie sa začalo ešte v pôvodnej zostave s gitaristom Jasonom Cropperom, ten ale počas nahrávania albumu zo skupiny odišiel. Jeho náhradníkom sa stal Brian Bell, hoci všetky Cropperove gitarové party natočil odznovu frotnman Rivers Cuomo (Bell však na albume nahradil Cropperove vokály).
Skladby
Autorom všetkych piesní je Rivers Cuomo, ak nie je uvedené inak
Olaszfa
Olaszfa je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Vasvár.
Má rozlohu 1654 ha a žije tu 474 obyvateľov (2007).
Apomixia
Apomixia alebo apomiktické rozmnožovanie (lat. apomixis) môže byť:
Klátova Nová Ves
Klátova Nová Ves je obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery
Obec Klátova Nová Ves leží pod strmo klesajúcim chrbátom Kostrína (390 m n. m.), ktorý na tomto mieste tvorí severné úpätie Tribečského pohoria. Južnú a juhovýchodnú časť vyplňuje Tribeč a severnú a severovýchodnú časť pahorkatina. Územie odvodňuje potok Vyčoma s pomerne ustáleným celoročným vodným prietokom.
Dejiny
V katastrálnom území obce je viacero sídlisk z mladšej doby a neskorej doby kamennej. Osídlenie územia je z mladšej a neskorej doby bronzovej. Vykopávky dokladajú archeologické nálezy črepov lužickej kultúry. V lokalite Šance sa nachádza hradisko, zrejme zo staršej doby železnej. V obci sa našli aj črepy z mladšej doby železnej. V doline pod vrchmi Tríbeča nad potokom Vyčoma bolo staré slovanské osídlenie z čias Veľkomoravskej ríše.
Písomne je obec doložená v prvej písomnej zmienke z roku 1292 z obdobia panovania kráľa Ondreja III. Patrila tunajšej vetve Diviackovcov, neskôr mnohým zemepánom, ako Hunyadyovcom, Migazziovcom a Stummerovcom. Pôvodný názov obce bol podľa neznámeho majiteľa Herdevicsa (1310), neskôr ako je uvedené v listine sa spomína obec už ako Nová Ves. Z druhej polovice 14. storočia je podľa zemepána Andreja Novoveského, prezývaného Thékes (Klát) pomenovanie obce Klátova Nová Ves. Výhodná poloha na ceste zo Skýcova do Topoľčian a Trenčína prispela k tomu, že sa tu vyberalo v 15. storočí mýto. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a chovom dobytka, od konca 18. storočia sa rozšírila remeselná výroba, hlavne spracovanie kameňa a dreva. V roku 1884 skúpili väčšiu časť veľkostatkov v Klátovej Novej Vsi Haupt-Stummerovci, podnikateľská rodina z Moravy. Po I. svetovej vojne sa rozvinula výroba vápna a ťažba kameňa. Z obce viedla úzkokoľajná železnica na zvoz vyťaženého dreva, kameňa a vápna do Bošian. K obci patria aj miestne časti Janova Ves a Sádok.
Kultúrne zaujímavosti
Z pamiatok najviac upúta neobarokový kaštieľ s parkom z druhej polovice 18. storočia, renesančná tvrdza (hrádok) z druhej polovice 16. storočia, renesančný rímskokatolícky kostol Panny Márie Kráľovnej anjelov z konca 18. storočia (1764) a budova rímskokatolíckej ľudovej školy z roku 1886, ktorú dal postaviť zemepán, barón Leopold Haupt-Stummer.
Románsko-gotický kostol v časti Sádok pochádza zo začiatku 12. storočia. Súčasná stavba je výsledkom viacerých románskych gotických i renesančných stavebných etáp. Kostol stojí na bývalom opevnenom hradisku, pri kostole je radové kostolné pohrebisko s náhrobnými kameňmi – platňami z 12. – 14. storočia.
V 13. storočí viedla cez obec obchodná cesta, ktorá sa podnes zachovala. Po tejto ceste chodilo mnoho obchodníkov a kupcov.V Klátovej Novej Vsi museli zastaviť, aby zaplatili obchodné mýto. Mýto sa vyberalo v renesančnom kaštieli, kde prespávali obchodníci a kupci, ak ich zastihla noc. Zvláštnosťou tejto budovy sú dômyselné prieduchy a strieľne na ochranu tvrdze. Po vpáde Turkov bola budova vypálená a chátrala. Neskôr slúžila ako sýpka pre majiteľa kaštieľa baróna Leopolda Haupt-Stummera z Tovarník. Po založení JRD v obci, slúžila naďalej ako sýpka a sklad, až do vybudovania vlastných sýpok JRD. V rokoch 1977 – 1981 Pamiatkostav Žilina budovu zrekonštruoval. Interiér bol zriadený v hodnote 750 tis. Kčs podľa návrhu Ing. architekta Furdíka a doc. Gála. Od roku 1985 slúži táto budova ako obradná sieň.
Neobarokový kaštieľ sa nachádza uprostred parku. Niekdajší kaštieľ Husárovcov a Huňadyovcov uprostred obce nechal Imrich Marcibáni okolo roku 1800 prestavať a vytvoril tak reprezentačné sídlo pre svoju rodinu. Staručký Vavrinec Marcibáni (potomok Imricha) v polovici 19. storočia predal časť svojho panstva svojmu zaťovi Viliamovi Miagzzimu.
Koniec druhej svetovej vojny bol sprevádzaný značnou eufóriou. ktorú sa ani Klátovčanom nepodarilo udržať na uzde. Terčom ich útoku sa stal opustený Thurónyiho kaštieľ, ktorý obyvatelia doslova vyplienili. V krátkom čase boli zničené a rozkradnuté cenné historické pamiatky a aj bohatá cudzojazyčná literatúra. V povojnových rokoch táto okrasa obce postupne chátrala. Istý čas tu bola síce umiestnená škola, hrávalo sa tu divadlo, poriadali sa tu zábavy, ale na údržbu kaštieľa akosi nikto nemal peniaze. Až v roku 1969 sa konečne začalo s generálnou opravou stummerovského kaštieľa, ktorá trvala celkom 16 rokov. Novým majiteľom tohto objektu sa stal Slovenský štatistický úrad, ktorý na rekonštrukciu vynaložil niekoľko miliónov. Vďaka tejto okolnosti sa zachovala cenná historická pamiatka a 18. marca 1986 v zrenovovaných priestoroch kaštieľa začalo svoju činnosť Školiace stredisko Slovenského štatistického úradu v Bratislave. Kaštieľ v Janovej Vsi dali postaviť Bošányovci. Bol to veľký štvorkrídlový renesančný kaštieľ s ústredným nádvorím a štyrmi nárožnými okrúhlymi vežami. V roku 1905 bola ku kaštieľu postavená poschodová secesná vila, tak aby zodpovedala luxusným požiadavkám bývania. Bol rozšírený pôvodný park a vybudované rybníky. Park pri secesnom kaštieli má veľký krajinársky význam. Jedinečná tvarová a farebná kompozícia použitých ihličnatých a listnatých drevín predstavuje vzorovú krajinársku úpravu.
Ľudové piesne v obci a Béla Bartók
V roku 1908 zbieral v obci ľudové piesne maďarský skladateľ Béla Bartók. Celkovo tu zaznamenal 53 piesní, ktoré sú zapísané v Bartókovej trojzväzkovej zbierke Slovenské ľudové piesne. Z niektorých existujú aj fonografické záznamy. Bartók podľa piesne z Klátovej Novej Vsi A keď bolo dievča skomponoval klavírnu miniatúru s názvom Lament, ktorá sa nachádza v druhej časti zväzku klavírnych miniatúr s názvom Pre Deti s poradovým číslom 16.
Referencie
Béla Bartók: Slovenské ľudové piesne, Súborné vydanie, zväzok I., II., III. Hudobné centrum, Bratislava 2019
Jason Spezza
Jason Spezza (* 13. jún 1983, Mississauga, Ontário, Kanada) je bývalý kanadský hokejista, ktorý odohral 19 sezón v NHL. Po začatí svojej hlavnej juniorskej kariéry v ranom veku 15 rokov v Ontario Hockey League (OHL) bol draftovaný z druhého miesta v roku 2001.
Spezza reprezentoval Kanadu na Majstrovstvách sveta do 20 rokov, už ako šestnásťročný a aj na MS 2008, kde získal striebornú medailu. Striebro získal aj na MS 2009 vo Švajčiarsku a na MS 2015 v Česku získal zlatú medailu.
Klubové štatistiky
Legenda
Bouloire (kantón)
Bouloire je francúzsky kantón v obvode Mamers v departemente Sarthe v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 8 obcí.
NGC 6554
NGC 6554 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. júla 1830.
Ólmod
Ólmod je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Kőszeg.
Má rozlohu 366 ha a žije tu 87 obyvateľov (2007).
Aponia
Aponia (z gréčtiny) označuje stav duševnej bezbolestnosti dosahovaný uvoľňovaním, nečinnosťou. Usilovali sa ho dosiahnuť najmä predstavitelia stoicizmu.
Open 13 2009
Open 13 2009 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 16. do 22. februára 2009  v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Francúz Jo-Wilfried Tsonga, ktorý vo finále porazil krajana M. Llodru. Bol to jeho štvrtý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Francúzi Arnaud Clément a Michaël Llodra, ktorí vo finále porazili rakúsko-izraelský pár Julian Knowle, Andy Ram. Pre A. Clémenta to bol 12. a pre M. Llodru 17. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇫🇷 Jo-Wilfried Tsonga vs. 🇫🇷 Michaël Llodra 7-5 7-63
Štvorhra mužov
🇫🇷 Arnaud Clément / 🇫🇷 Michaël Llodra vs. 🇦🇹 Julian Knowle / 🇮🇱 Andy Ram 3-6 6-3 10-8
Senzualizmus
Senzualizmus môže byť:
Akútne infekcie horných dýchacích ciest (MKCH-10)
J00 - J06: Akútne infekcie horných dýchacích ciest je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do X. kapitoly MKCH-10 - Choroby dýchacej sústavy.
La Ferté-Bernard (kantón)
La Ferté-Bernard je francúzsky kantón v obvode Mamers v departemente Sarthe v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 13 obcí.
Moravský Beroun
Moravský Beroun je mesto v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 3 189 obyvateľov, z toho 1 584 mužov a 1 605 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,2 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,2 roka).
Kolačno
Kolačno je obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Poloha
Kolačno leží v severnej časti pohoria Tribeč, na styku s Hornonitrianskou kotlinou, na hornom toku ľavostranného prítoku Nitry. Nadmorská výška v strede obce je 238 metrov nad morom. Povrch chotára tvoria prevažne druhohorné a kryštalické horniny. Zalesnený je hrabovými, dúbravami a dubobučinami. Celková výmera územia obce je 21 314 026 metrov štvorcových. Hustota obyvateľstva na kilometer štvorcový je 42 obyvateľov.
Dejiny
Obec s názvom terra Kolechna sa objavuje v listine kráľa Ondreja III. z 1. júna 1293. Prví osadníci sem prišli zrejme z Veľkých Uheriec, čo nepriamo potvrdzuje samotný názov; pojmom kolešňa sa označujú dočasné senníky a košiare. Na vzniknutých pasienkoch tak vznikla osada a neskôr aj usadlosti Veľká a Malá Ondrášová a Hlboká. Farnosť Kolačno je spomínaná v roku 1332. Obec postupne patrila zemanom z Baračky, paulínom z Lefantoviec a od r. 1527 panstvu Topoľčianky. V 18. storočí Bošániovcom, Rudnajovcom, Kvašajovcom a poslednými feudálnymi majiteľmi boli Thonetovci, ktorým panstvo potvrdila Mária Terézia v listine z roku 1787.
V roku 1601 mala obec 2 mlyny a 200 obyvateľov žilo v 40. domoch, v roku 1828 už 550 obyvateľov obývalo 85 obydlí. V roku 1970 dosiahol počet obyvateľov 1003, odkedy populácia klesá, až na 850 v roku 2013. V minulosti sa zaoberali poľnohospodárstvom, chovom oviec, prácou v lese, včelárstvom a tkáčstvom. Obyvateľov zasiahla prvá svetová vojna, na ktorej bojiská odišlo 135 mužov, z ktorých sa vrátilo len 99. Druhá svetová vojna sa tu skončila 2. apríla 1945 oslobodením vojskami II. ukrajinského frontu.
V obci sa narodil náboženský spisovateľ Ján Valašík (17201768).
Pamiatky
Zo zachovaných kultúrnohistorických pamiatok sú známe základy románskeho hradu na Michalovom vrchu z 12.13. storočia, ktorý je známy ako archeologická lokalita a budova ZŠ, ktorá bola postavená v roku 1900. Dominantou obce je zrekonštruovaný rímskokatolícky kostol sv. Jozefa robotníka, ktorý vznikol v rokoch 19511953 prístavbou hlavnej lode ku kaplnke z roku 1912.
Príroda
V pohorí Tribeč a v CHKO Ponitrie je množstvo prameňov, ktoré sa nachádzajú napríklad na Habrovej pri chate Lesov SR, ale aj prameň Žiaková pri vodnej nádrži. V okolí je aj mnoho studničiek, ako napríklad studnička pri Rybníku, Javorníku a Dechtovníku. Vodná nádrž poskytuje veľmi dobré podmienky pre rekreáciu a rybolov a celkovo je vhodná pre pasívnu rekreáciu. Prírodu okolitých lesov využívajú počas letnej sezóny hlavne hubári. V katastrálnom území obce sa nachádzajú prírodné mokrade európskeho významu.
Tradície
Ku každoročným tradíciám obce patria fašiangy, ples športovcov, stavanie Mája, MDD – cesta rozprávkovým lesom, oslavy Dňa matiek, stretnutie na Vrchhore, preteky nemeckých ovčiakov o Pohár SNP organizované Kynologickým klubom v Kolačne, stretnutie s Mikulášom, Vianočné posedenie, privítanie Nového roka.
Taiwan
Taiwan (staršie slovenské názvy: Tchaj-wan alebo Tajvan ), dlhý tvar Čínska republika, je ostrovný štát vo východnej Ázii.
Geografia
Tento ostrovný štát sa rozprestiera vo Východočínskom mori. Patria k nemu ostrovy Taiwan, Ťinmen (Chinmen, Quemoy), Matsu a Peskadorské ostrovy (Pcheng-chu, Rybárske ostrovy). Od čínskych brehov je vzdialený 150 –. Taiwanské vrchy (Tchaj-wan-šan) pokrývajú väčšinu ostrova. Ich najvyšším vrchom je Jü-san (Yushan; Nefritový vrch, Mt. Morrison, Mt. Jade). Západné pobrežie lemuje široká nížina.
Mestá
Druhým najväčším mestom Taiwanu je so svojimi 1,5 miliónmi obyvateľov Kao-siung. K zaujímavým miestam patrí Konfuciov palác alebo Lotosové jazero. Námorný prístav mesta je najväčší na Taiwane a štvrtý najväčší na svete. Tchaj-nan je populárne turistické miesto pre svoje veľké množstvo budhistických, taoistických, ale aj konfuciovských chrámov. Každoročne sa tu konajú rôzne slávnosti a karnevaly, lákajúce turistov, ale aj domorodých obyvateľov zo širokého okolia.
Parky
Taiwan má aj niekoľko národných parkov. Národný park Kchen-ting (Kenting), ktorý bol v roku 1984 vyhlásený ako prvý, je typickou ukážkou subtropickej fauny a flóry a svojou polohou na najjužnejšom cípe Taiwanu poskytuje nádherný zážitok z nekonečného Tichého oceánu. Tiesňava Tchaj-lu-ke (Taroko) je zase predstaviteľom typického vnútrozemského národného parku. Tento kaňon vyhĺbený horskými riekami je sprístupnený ako jedna z troch hlavných ciest spájajúcich západnú a východnú časť Taiwanu. Národný park je takmer totožný so samotnou cestou a umožňuje neobyčajný zážitok z hôr, vodopádov, termálnych prameňov, ale aj kláštorov vytesaných priamo do skál – takmer nedostupných bežnému smrteľníkovi. Skaly roklín tohto pohoria sú z mramoru, ktorý v kombinácii s tyrkysovou vodou potokov tečúcich cez Taroko poskytujú nádhernú scenériu. Podobné zážitky sprostredkúvajú aj ďalšie národné parky, ako je Šej-pa (Shei-Pa) alebo Jü-šan (Nefritový vrch; Yushan). Taiwan však nežije iba cez deň, ale vďaka svojim nočným trhom azda v každom meste a každej dedine vytvára neopakovateľné čaro aj v noci. Uprostred pohoria leží jazero Slnka a mesiaca s národným parkom a skanzenom pôvodnej kultúry Taiwanu.
Medzinárodné vzťahy
Slovenská republika, podobne ako mnoho iných krajín, Taiwan (Čínsku republiku) neuznáva a nenachádza sa u nás ani jej veľvyslanectvo, ale len obchodná a kultúrna reprezentácia, ktorá však vykonáva aj mnohé činnosti prislúchajúce zastupiteľským úradom. Čínska republika (Taiwan) však oficiálne nezávislosť na pevninskej Čínskej ľudovej republike dodnes (2022) nevyhlásila a v tejto veci udržiava status quo. Taiwanskí športovci reprezentujú na olympiáde svoju vlasť pod názvom Čínsky Tchaj-pej a vlajkou svojho olympijského výboru, podobne ako Hong Kong, ktorý má tiež relatívnu nezávislosť a používa čínsku vlajku svojej provincie namiesto britskej, ktorá bola nahradená po ukončení prenájmu Veľkej Británii v roku 1997.
V októbri 2021 vyzval na lepšie začlenenie Taiwanu do inštitúcii OSN americký minister zahraničných vecí Antony Blinken. Pripomenul, že napriek dobre zvládnutej pandémii a prechodom desiatok miliónov cestujúcich cez taiwanské letiská nemôže byť Taiwan kvôli odporu Čínskej ľudovej republiky súčasťou Medzinárodnej organizácie pre civilné letectvo (ICAO) a Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO).
Zastupiteľské úrady
Slovensko má v hlavnom meste Taiwanu svoju obchodnú a kultúrnu reprezentáciu (Slovenský ekonomický a kultúrny úrad Taipei). Víza pre Slovensko vybavuje Taipejská reprezentačná kancelária sídliaca v Bratislave.
V roku 2021 Taiwan oznámil otvorenie nového zastupiteľského úradu Čínskej republiky v Litve pod názvom Taiwanský zastupiteľský úrad v Litve (miesto obvyklého Tchajpejská reprezentačná kancelária). Tento úrad bol po 18 rokoch prvým novootvoreným v Európe, posledný predtým bol zastupiteľský úrad na Slovensku v roku 2003. Ako reakciu Čína v novembri 2021 znížila úroveň svojich diplomatických vzťahov s Litvou z veľvyslancov na chargé d'affaires.
Vzťahy so Slovenskom
V lete 2023 Taiwan v spolupráci so slovenskými nadáciami podporia obnovu Ukrajiny. Taipejská reprezentačná kanceláriou spolu s Nadáciou Pontis a Nadáciou otvorenej spoločnosti podpísali darovaciu zmluvu na Úrade vlády SR Ľudovíta Ódora, informovala Simona Fiabáne z Nadácie Pontis. Rokovania o dare Taiwanu viedli za slovenskú stranu predsedníčka Zboru poradcov predsedu vlády SR Elena Kohútiková spoločne so splnomocnencom vlády SR pre rozvoj občianskej spoločnosti Filipom Vagačom.
Aktuálne dianie
Peking, ktorý považuje Taiwan za súčasť územia Čínskej ľudovej republiky, opakovane proti takýmto oficiálnym kontaktom protestoval a situácia sa vyostrila v roku 2022. Po návšteve predsedníčky americkej Snemovne reprezentantov Nancy Pelosiovej v auguste 2022 začala Čína rozsiahle vojenské manévre a vojenský nátlak udržiava častejším nasadením vojnových lodí a lietadiel v Taiwanskom prielive. Taiwan na nátlakové správanie sa Pekingu reagoval snahou posilniť spoluprácu s demokratickými partnermi na celom svete vrátane Európskej únie. Vyhlásila to 19. decembra 2022 taiwanská prezidentka Cchaj Jing-wen na stretnutí s europoslancami (sedemčlenná skupina Výboru Európskeho parlamentu pre medzinárodný obchod) v Tchaj-peji.
V rovnakom čase Slovenská technická univerzita v Bratislave (STU) uzavrela memorandum o porozumení s Univerzitou National Sun Yat-sen University (NSYSU) z Taiwanu. Jeho podpis sa realizoval na záver zasadnutia slovensko-taiwanskej komisie 2. decembra v hoteli Devín v Bratislave pod gesciou Ministerstva hospodárstva. Pred niekoľkými rokmi bola nadviazaná spolupráca s univerzitami na Taiwane zo strany našej Fakulty elektrotechniky a informatiky a Materiálovotechnologickej fakulty so sídlom v Trnave. „Táto spolupráca v súčasnosti nadobúda novú dimenziu.“ vyjadril sa rektor Oliver Moravčík, ktorý memorandum za STU podpísal.
Dejiny
náhľad|vľavo|Prezidentská budova Rozsiahle čínske prisťahovalectvo na ostrov sa začalo v 17. storočí. Ostrov Taiwan, resp. Tchaj-wan (historický názov Formóza) sa dostal pod kontrolu pevninskej Číny po krátkej dobe holandskej nadvlády v roku 1620 – 1662. Centrom holandskej nadvlády v západnej časti ostrova bola pevnosť Zeelandia. V rokoch 1895 – 1945 ostrov ovládali Japonci.
Čínska nacionalistická vláda zvaná Kuomintang sa aj so svojimi prívržencami uchýlila na ostrov krátko po víťazstve čínskych komunistov pod vedením Mao Ce-Tunga v kontinentálnej Číne a po vyhlásení Čínskej ľudovej republiky (ČĽR) dňa 1. októbra 1949 v Pekingu. Ostrov prijal názov Čínska republika. Od roku 1949 až do svojej smrti v roku 1975 ostrovu vládol šéf Kuomintangu vo funkcii prezidenta republiky generál Ťiang Ťie-š’ (Čankajšek). V roku 1971 OSN zbavila Taiwan členstva v uvedenej medzinárodnej organizácii a na jeho miesto pozvala kontinentálnu ČĽR. Po historicky prvej návšteve amerického prezidenta (konkrétne Richarda Nixona) v komunistickej Číne roku 1972 sa síce začal intenzívnejší rozvoj americko-čínskych (najmä ekonomických) vzťahov, ktorý viedol v roku 1978 až k uznaniu pevninskej Číny zo strany USA ako jedinej, nedeliteľnej krajiny, ktorej súčasťou je aj Taiwan, ale spolupráca medzi USA a ostrovnou Čínskou republikou zostala nedotknutá, a taktiež sa výrazne rozvíjala. USA už od vzniku ostrovnej republiky jej poskytovali a naďalej stále poskytujú rozsiahlu ekonomickú, technologickú i vojenskú pomoc, čo vo významnej miere zabezpečilo a ďalej zaručuje obranyschopnosť a nezávislosť Taiwanu. Pozemková reforma, vládne plánovanie, pomoc USA, rozsiahle zahraničné investície a voľný prístup k univerzitnému vzdelaniu spôsobili mohutný ekonomický rozvoj Taiwanu (zaraďovaného k »východoázijským hospodárskym tigrom«), ktorý sa prejavil v ohromných úspechoch priemyslu, poľnohospodárstva a v trvalom raste životnej úrovne.
V roku 1987 bol v krajine po 38 rokoch zrušený vojnový stav a v roku 1991 bola po 43 rokoch ukončená tzv. núdzová vláda, resp. vláda ohrozenia. 23. marca 1996 sa na Taiwane uskutočnili prvé priame slobodné prezidentské voľby. 21. septembra 1999 Taiwan postihlo rozsiahle zemetrasenie, ktoré si vyžiadalo vyše 2300 obetí, tisíce ranených a veľké materiálne škody. Od r. 1949 ČĽR považuje Čínsku republiku, čiže Taiwan, za svoju súčasť, za 23. (rebelujúcu) provinciu, zatiaľ čo vláda ostrovnej republiky sa považuje za reprezentanta celej Číny, teda aj kontinentálnej. V roku 1999 však taiwanská vláda nanovo definovala svoj vzťah k ČĽR, a to ako »vzťah dvoch štátov, dvoch Čín«. Najmä po nástupe prezidenta Chen Shui-biana k moci v máji 2000 jeho Demokratická pokroková strana, na rozdiel od dovtedy (vyše 50 rokov) vládnucej Nacionalistickej strany, začala otvorene hlásať politiku úplnej nezávislosti Čínskej republiky od kontinentálnej ČĽR, čím výrazne podráždila čínske komunistické vedenie v Pekingu. To pohrozilo, že pokiaľ vláda v Tchaj-peji, hlavnom meste ostrovnej republiky, naozaj vyhlási nezávislosť a bude sa znovu uchádzať o členstvo v OSN, tak ČĽR podnikne otvorenú vojenskú akciu proti Taiwanu.
Tlak na Taiwan zo strany Číny sa zvyšuje, americká možnosť do konfliktu zasiahnuť sa znižuje.
Demografia
V apríli 2021 mal Taiwan 23,514,196 obyvateľov.
Podľa prieskumu Pew Research Centre z roku 2020 sa „sa približne dve tretiny dospelých na ostrove identifikujú už len ako Taiwančania“, 30% ako Taiwančania a Číňania a len 4% výhradne ako Číňania.
Hospodárstvo
náhľad|Prístav Kao-siung Na nerastné suroviny je ostrov chudobný a má len menšie zásoby medenej rudy. Rozvinutý priemysel zásobujú elektrickou energiou jadrové aj vodné elektrárne. Rozmach priemyselných odvetví (výpočtová technika, elektrotechnika) sa zakladá na lacnej ale kvalifikovanej pracovnej sile a surovinovej nenáročnosti. Ďalšie dôležité odvetvia sú výroba lodí, umelých vlákien a spracovanie ropy. Veľa prostriedkov sa vynakladá na výskum a rozvoj. Existuje tu lacná pracovná sila, ktorá zabezpečuje konkurencieschopnosť tovarov na svetových trhoch. Medzi hlavné hospodárske odvetvia, ktoré sú pre Taiwan dôležité, patrí elektronický, elektrotechnický, textilný a chemický priemysel. Výrobky z týchto odvetví tvoria základ exportu Taiwanu. Medicínska starostlivosť Taiwanu je jednou z najkvalitnejších na svete a je prístupná v tejto kvalite všetkým obyvateľom.
Turistické informácie
Od 12. septembra 2022 Taiwan uvoľnil obmedzenia vstupu pre cudzích štátnych príslušníkov vrátane Slovenskej republiky, ktorí môžu pricestovať na návštevu Taiwanu na dobu 90 dní bez víz. Od 13. októbra 2022 Taiwan zrušil povinnú karanténu a s tým aj nutnosť registrácie v online karanténnom systéme. Slovenské Ministerstvo zahraničných vecí aktualizuje informácie o taiwanských protikovidových opatreniach a v prípade dodatočných otázok je odporúča priamo konzultovať záležitosti vstupu s Taipejskými úradmi v zahraničí.
Čo sa týka turizmu, na prvom mieste treba spomenúť Tchaj-pej – hlavné mesto Taiwanu. Tchaj-pei je skutočným hlavným mestom. Spolu s okrajovými štvrťami sa jeho populácia odhaduje na 4 milióny obyvateľov. Nachádza sa tu Národné palácové múzeum, ktoré archivuje okolo 700 000 svedectiev rôznej formy o čínskej histórii a kultúre, vďaka čomu je považované za najbohatšiu a najkrajšiu zbierku histórie celej Číny. Na názorných príkladoch vykopávok sa tu napríklad dozviete aj to, že čínske písmo – staré vyše 3 500 rokov – prešlo od svojho vzniku asi 6-krát veľkými úpravami až do konečnej podoby, ktorú má dnes. Úplne prvé písmo predstavovali vlastne piktogramy (písané na vnútorné i vonkajšie steny nádob), ktoré sa po stáročia upravovali a zjednodušovali… Okrem múzea treba určite v Tchaj-pej navštíviť areál Čankajškovko pamätníka, ktorého súčasťou je monumentálne mauzóleum (tzv. CKS Memorial Hall) a dva paláce, jeden pre Národnú koncertnú sieň a druhý pre Národné divadlo. Spomedzi množstva ďalších miest v Tchaj-pej treba spomenúť taoistický Chrám Lung-šan, Konfuciov palác, Pamätník Sun Jat-Sena, ale za pozornosť stojí aj moderná radnica alebo niektorý z početných parkov priamo v strede mesta. Na ostrove je veľa horúcich prameňov, pri ktorých sú vybudované hotely a kúpele so špičkovými službami. Pri Jazere slnka a mesiaca v národnom parku je skanzen dokumentujúci kultúru pôvodného taiwanského obyvateľstva, ktoré vzhľadom aj kultúrou patrilo skôr k tichomorslým (polynézskym) kultúram, než k čínskym. Ostrov obývalo 13 pôvodných kmeňov, dnes žije na ostrove len niekoľko stoviek pôvodných obyvateľov.
Strava
Základnou surovinou tajvanskej kuchyne je prirodzene ryža a častými nástrojmi na jedenie sú paličky. Tajvanská kuchyňa je veľmi pestrá, používa sa v nej veľa druhov zeleniny, mäsa, morských produktov a to všetko sa kombinuje do zmesi nepoznaných farieb, vôní a chutí, ktoré nemôžete okúsiť nikde inde na svete. Špecialitou sú napr. vajcia varené v čaji, suši a ryby na všetky spôsoby, lepkavá ryža, kuchyňa je zmesou čínskej, japonskej a polynézskej, rep. indonézskej kuchyne, ale aj miestnych špecialít. Na Taiwane nie je zvykom konzumácia exotických zvierat.
Podnebie
Podnebie je teplé. Teploty vystupujúce denne až na 30 – 40 °C.
Chavonne
Chavonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karosa B 731
Karosa B 731 je model mestského autobusu, ktorý vyrábala česká spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1981 – 1996. Je to nástupca úspešného autobusu Karosa ŠM 11, ktorého výroba bola ukončená roku 1981.
Zoznam planétok 123751 – 124000
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Orfalu
Má rozlohu 694 ha a žije tu 57 obyvateľov (2007).
NGC 6555
NGC 6555 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 29. júna 1799.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 6556
NGC 6556 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. júla 1836.
Aporetika
Aporetika je umenie diskutovať problémy bez toho, že by sa muselo chcieť vyriešiť ich za každú cenu. Aporetika je veda o problémoch, ktorá sa neviaže na pevné stanoviskov v Aristotelovom zmysle. Aporetika je  metóda  skúmania  problémov predtým, než o nich začne pojednávať teória, a nezávisle  od  možných  pokusov riešiť ich, metóda rozlišovania pochopeného od  nepochopeného;  je  to  metóda pertraktovania  ťažkostí  a  protirečení  ako  takých. Nicolai Hartmann rozlišuje aporetiku poznania a aporetiku bytia.
Alfonz VI.
Alfonz VI. môže byť:
Saint-Symphorien-d’Ancelles
Saint-Symphorien-d’Ancelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Migré
Migré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Schwarzwald-Baar
Schwarzwald-Baar je krajinský okres na juhu spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Ortenau, Rottweil, Tuttlingen, Konstanz, so švajčiarskym kantónom Schaffhausen, a ďalej s okresmi Waldshut, Breisgau-Hochschwarzwald a Emmendingen.
Geografia
Okres Schwarzwald-Baar dostal meno po dvoch prevládajúcich krajinných celkoch v oblasti. Schwarzwald (Čierny les), a Baar, planina medzi pohoriami Schwarzwald a Švábska Jura (Schwäbische Alb). Okresom pretekajú väčšie rieky Dunaj a Neckar.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Schwarzwald-Baar od roku 1973:
Ostffyasszonyfa
Ostffyasszonyfa (slov. Ošťfový Strom) je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Mrsklesy (okres Olomouc)
Mrsklesy sú obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 600 obyvateľov, z toho 301 mužov a 299 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 40,0 roka, ženy 41,6 roka).
Ostffyasszonyfa
Má rozlohu 3431 ha a žije tu 834 obyvateľov (2007).
Fresnay-sur-Sarthe (kantón)
Fresnay-sur-Sarthe je francúzsky kantón v obvode Mamers v departemente Sarthe v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 12 obcí.
NGC 6557
NGC 6557 je galaxia v súhvezdí Oktant, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. júna 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Kaunas
Kaunas (,, bielorus. Коўна, , ) je litovské mesto, ktoré leží na sútoku riek Neris a Nemunas (54°53′50″ severnej zemepisnej šírky a 23°53′10″ južnej zemepisnej dĺžky). Podľa posledných odhadov z roku 2007 tu žije 360 637 obyvateľov, čím je to druhé najväčšie mesto v Litve. Kaunas je známy svojou stredovekou architektúrou a zvonovými koncertami. V medzivojnovom období, keď bol Vilnius súčasťou Poľska, bolo mesto Kaunas hlavným mestom Litvy.
Pri meste sa nachádza najväčšia priehrada v krajine - Kaunasská priehrada.
Na východnom konci mesta sa nachádza Kaunasská zoologická záhrada – jediná ZOO v Litve – založená v roku 1938. V ZOO našlo domov vyše 2 000 zvierat z rôznych krajín sveta.
V meste sa nachádza množstvo múzeí (Múzeum všedných vecí, Múzeum litovského športu, Múzeum litovskej literatúry Jonasa Mačiulevičiusa) divadiel (Divadlo pantomímy, Bábkové divadlo) a parkov (Dainu slenis a Dixiland).
Dejiny
V čase kedy Vilnius patril do Poľska v rokoch 1920 - 1939 bol hlavným mestom Litvy.
Issoire (obvod)
Issoire je obvod v departemente Puy-de-Dôme a regióne Auvergne vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 9 kantónov a 116 obcí.
Kyjev
Kyjev (do roku 1966: Kijev;, , , ) je hlavné a najväčšie mesto Ukrajiny, správne stredisko Kyjevskej oblasti.
Mesto leží na rieke Dneper v severnej časti krajiny. Má rozlohu 847 km2 a 2,95 milióna obyvateľov (2022). Kyjevská aglomerácia má 4,07 milióna obyvateľov. Je to dopravná križovatka a centrum elektrotechnického priemyslu.
Slovenský názov
V rokoch 1902 - 1931 a 1940 - 1966 slovenský kodifikovaný tvar znel Kijev. V rokoch 1931 - 1940 a potom znova od roku 1966 dodnes bol resp. je znova kodifikovaný tvar Kyjev. Zmena kodifikácie je v Pravidlách slovenského pravopisu z roku 1966 komentovaná nasledovne: "Zmenil sa spôsob písania miestneho mena Kijev na Kyjev (podľa zásad transkripcie z ukrajinčiny)".
V súlade s kodifikáciou v Pravidlách slovenského pravopisu aj Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky (v súčasnosti podľa § 18 zákona č. 215/1995 Z. z. o geodézii a kartografii ) ustanovil Kyjev ako slovenské štandardizované exonymum pre toto mesto. Tento tvar je právne záväzný pre vydavateľov kartografických diel, odborných publikácií, na používanie v tlači a iných prostriedkoch masovej komunikácie a v úradnej činnosti orgánov verejnej správy.
Po začiatku ruskej invázie na Ukrajinu v marci 2022 oznámil slovenský Denník N, že bude aj na znak sympatií k brániacemu sa ukrajinskému národu používať názov Kyjiv (tzn. prepis z ), pretože podľa šéfredaktora Matúša Kostolného „naše označenia týchto miest [ Kyjev, Ľvov, Charkov ] ''sme prebrali z ruštiny. Sú za tým desaťročia vplyvu Sovietskeho zväzu, v ktorom bola práve ruština centrálnym jazykom“''. Toto tvrdenie je v rozpore s faktami (pozri vyššie uvedený prehľad kodifikácie). Potvrdzuje to aj jazykovedkyňa a hlavná redaktorka Slovníka súčasného slovenského jazyka Alexandra Jarošová, poukazujúc na skutočnosť, že názov „Kijev“ uviedol už Samuel Czambel v Rukoväti spisovnej reči slovenskej (1902), pričom zhruba v 30. rokoch 20. storočia sa jeho písanie zmenilo na „Kyjev“, čo sa priblížilo ukrajinskej výslovnosti. Názov Kyjiv okrem Denníka N používa aj časopis .týždeň, internetový portál Startitup.sk a SITA Slovenská tlačová agentúra. Knižne ho použil novinár Petr Koubský v historicko-popularizačnej publikácii Stručné dejiny Ukrajiny od Kyjevskej Rusi až k Zelenskému (2022).
Etymológia
Etymológia je sporná, názov je možno odvodený od osobného mena „Kyj“, teda znamená „Kyjov, patriaci Kyjovi“.
V starej ruštine (t.j. v stredovekom jazyku, ktorý je priamym predchodcom okrem iného dnešnej ruštiny a ukrajinčiny) znie najstarší doložený tvar názvu mesta Кыѥвъ či Кыевъ (oboje: Kyjev), od 13. storočia aj Киевъ či Кiевъ (oboje: Kijev). Ako vidno, súčasný kodifikovaný slovenský (a český) názov tohto mesta zodpovedá najstaršiemu doloženému domácemu názvu tohto mesta.
Dejiny
náhľad|Ulica Chreščatik Podľa legendy založili Kyjev traja bratia tak, že postavili tri hrady na troch pahorkoch.
Kyjev patrí k starobylým európskym mestám, nakoľko archeologické nálezy posúvajú jeho začiatky na prelom 5. a 6. storočia. V 9. až 12. storočí bol Kyjev sídelným mestom rozsiahlej Kyjevskej Rusi. Roku 988 prijal kyjevský veľkoknieža Vladimír I. kresťanstvo, ktoré sa odtiaľ šírilo medzi všetkých východných Slovanov, a Kyjev sa hneď stal jedným z hlavných centier kresťanskej kultúry. Počas 12. storočia sa štát rozpadol na viacero kniežatstiev a Kyjev začal strácať svoj pôvodný význam. Roku 1240 mesto spustošili mongolské vojská Batuchána. Od roku 1363 patril Kyjev Litovskému veľkokniežatstvu (od roku 1471 ako stredisko Kyjevského vojvodstva) a spolu s ním neskôr v rámci Lublinskej únie k poľsko-litovskej ríši. Od roku 1497 mal Kyjev samosprávu podľa magdeburského spôsobu.
Po revolúcii roku 1917 bola v Kyjeve založená ukrajinská Centrálna rada, ktorá vyhlásila nezávislosť Ukrajiny. Po viac ako dvoch rokoch bojov však zvíťazili v občianskej vojne boľševici, a tak bol Kyjev od roku 1920 začlenený do formujúceho sa sovietskeho štátu. Až v roku 1934 sa stal opäť (namiesto „proletárskejšieho“ Charkova) aspoň metropolou Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky.
Po útoku na Sovietsky zväz dobyli Nemci 19. septembra 1941 aj Kyjev. Počas bitky o Kyjev došlo v širšom okolí mesta k obrovskému obkľúčeniu sovietskych síl a strate vyše 500 000 sovietskych vojakov. Sovietske jednotky Ľudového komisariátu vnútra (NKVD) pred ústupom z mesta zamínovali časť budov v centre, ktoré vybuchli až po začiatku nemeckej okupácie. Nacisti sa v meste dopustili krutých vojnových zločinov – 29. a 30. septembra 1941 zvláštne jednotky SS v rokline Babyj Jar na severozápadnom okraji mesta popravili vyše 33-tisíc kyjevských Židov. Popravy na tomto mieste pokračovali aj neskôr. Spod nacistickej okupácie bolo zničené mesto vyslobodené 6. novembra 1943 jednotkami 1. ukrajinského frontu. Druhej bitky o Kyjev sa zúčastnili aj vojaci 1. československej samostatnej brigády. 8. mája 1965 bol mestu za činnosť počas vojny udelený titul mesto-hrdina.
Od roku 1991 je Kyjev hlavným mestom nezávislej Ukrajiny. Významne sa do dejín zapísal v novembri a decembri 2004, keď veľké demonštrácie proti sfalšovaným výsledkom prezidentských volieb, tzv. Oranžová revolúcia, viedli k čiastočnej zmene režimu v krajine.
Administratívne členenie
Kyjev je rozdelený na 10 správnych obvodov („rajónov“):
Doprava
Kostru mestského dopravného systému tvorí metro. Kyjevské metro má tri trasy, pretínajúce sa v centre mesta. Prvá trasa bola uvedená do prevádzky v roku 1960. Dnes má 43 staníc a celkovú dĺžku 54 km, z toho 6 km po povrchu.
Juhovýchodne od Kyjeva sa nachádza medzinárodné letisko Boryspiľ.
Katedrála svätej Sofie
Katedrála svätej Sofie, resp. Svätej Múdrosti 🇺🇦, 🇷🇺) bola postavená v 11. storočí z rozhodnutia Jaroslava I. Múdreho, ktorý ju dal založiť v roku 1037. Názov chrámu je odvodený od 🇬🇷 po vzore Hagie Sofie v Konštantínopole (dnes Istanbul). Konali sa v ňom korunovačné slávnosti a iné slávnostné ceremónie; kniežatá Kyjevskej Rusi tu udeľovali audienciu zahraničným delegáciám. Za dobu svojej existencie bola katedrála niekoľkokrát zničená, obzvlášť v roku 1240 mongolskými Tatármi.
V rokoch 16851707 bola katedrála prestavaná v štýle ukrajinského baroka. Kupoly získali hruškovitý tvar a z pôvodných tridsiatich kupol bolo zachovaných iba devätnásť. V roku 1889 došlo k prestavbe západného priečelia a bola vybudovaná chrámová predsieň.
Počas protináboženskej kampane v Sovietskom zväze v roku 1920 bola plánovaná „asanácia“ katedrály, ale nakoniec bola katedrála spolu s priľahlými objektmi z 18. storočia vyhlásená za historicko-architektonickú rezerváciu. Dnes je súčasťou svetového dedičstva UNESCO a jedným zo siedmich divov Ukrajiny.
V interiéri sa nachádza rad fresiek, ktoré v minulosti zaberali plochu zhruba 5000 metrov štvorcových (dnes rôzne zdroje uvádzajú 23 m štvorcové rôzne zachovalých fresiek z 11. storočia) a mozaík, ktoré v minulosti zaberali plochu 640 metrov štvorcových (dnes 260). Sú na nich vyobrazení vládcovia, náboženské a lovecké motívy. Známe je vyobrazenie Jaroslava Múdreho a jeho rodiny.