cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2 Brothers on the 4th Floor
1990 – 1992: Začiatky
Začiatky bratov Boerových boli začiatkom deväťdesiatych rokov, kedy prvýkrát experimentovali s hudbou vo vlastnom byte v Utrechte. Prvý zlom nastal v roku 1990 keď ich prvý vydaný singel „Can't Help Myself“ sa dostal do holandských rozhlasových staníc a stal sa medzinárodným hitom. Bratia neskôr stretli rapera Da Smooth Baron MCho a speváčku Peggy The Duchess a spoločne s Gale Robinsonom začali odohrávať koncerty. Vydali spoločne ich ďalší singel, „Turn Da Music Up“ ktorý bol menej úspešný, ale značne napomohol kapele získať meno a popularitu.
1993 – 1994: Návrat a hit Dreams
V roku 1993 a dvoch vydaných skladbách sa skupina opäť rozhodla pokračovať. Bobby a Martin boli opäť spolu a v novom štúdiu vyprodukovali nový singel „Never Alone“ v ktorom prvýkrát pôsobila nová formácia skupiny a to speváčka Des'Ray a raper D-Rock. Úspešnosť skladby „Never Alone“ bola tak vysoká že dostala zlaté ocenenie v Holandsku za rok 1993.
1995 – 1996: Album 2
V roku 1995, Martin a Bobby začali nahrávanie druhého albumu. V rovnakom roku vyšli skladby ako „Fly (Through The Starry Night)“, „Come Take My Hand“ a „Fairytales“.
Rok 1996 priniesol album 2 a skladby ako „Mirror of Love“, „There's A Key“ a „One Day“.
1997 – 2001: Skladby
V marci 1998 vydali singel „Do U Know“. Koncom roka 1998 nasledovala skladba „The Sun Will Be Shining“.
16. júna 2000, vyšiel singel „Wonderful Feeling“.
Skladby ktoré boli vydané boli kombinované s novou produkciou a mali sa vyskytovať aj na novom albume ktorý bol pripravovaný na rok 2001, ale po problémoch z nahrávacou spoločnosťou tretí album skupiny 2 Brothers on the 4th Floor nikdy nevyšiel.
Volejbal na Stredoamerických hrách 2013
Volejbal na Stredoamerických hrách 2013 bol turnaj v rámci multi-športového podujatia, ktorý sa konal v San José, v Kostarike, od 11. do 16. marca 2013, za účasti 7 mužských a 7 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na Stredoamerických hrách uskutočnil deviatykrát. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Gimnasio Nacional. Turnaj vyhrali volejbalisti Hondurasu a volejbalistky domácej Kostariky.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIVB k 23. januáru 2013.
Pracovný nástroj
Pracovný nástroj je mechanický pracovný prostriedok (náradie, prístroj, stroj, sústava strojov) používaný pri pracovnej činnosti ako článok, prostredníctvom ktorého človek pôsobí na pracovné predmety, aby ich prispôsobil na uspokojenie svojich potrieb.
Lisova Lysijivka
Lisova Lysijivka je dedina (село) na Ukrajine v Kalynivskom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 1416 obyvateľov.
Agrón (syn Euméla)
Agrón je v gréckej mytológii syn Euméla z ostrova Kós. Agrón a jeho sestry Byssa a Meropis žili na ostrove Kós. Ich pozemky boli každoročne obdarené bohatou úrodou, lebo usilovne pracovali a uctievali svoju bohyňu. To sa však malo onedlho zmeniť, lebo spyšneli, začali sa vyhýbať spoločnosti a nechodili do susedných miest a to ani počas sviatkov, keď mali iným bohom priniesť obetné dary. Navyše sa o bohoch vyjadrovali rúhavo a to zvlášť Agrón, ktorý tvrdil, že nemá rád bohyňu Aténu so svetlými očami pripomínajúce oči sovy, pretože jeho sestry na rozdiel od nej majú pekné čierne oči (sova bola posvätným vtákom bohyne Atény). Počas sviatku na počesť bohyne Artemis, povedal, že nenávidí bohyňu, ktorá sa potuluje po nociach. (Artemida bola často stotožňovaná s Hekatou, strážkyňou rázcestí, a to najmä v noci). Keď ho pozývali, aby priniesol obetné dary na počesť boha Herma, povedal, že neuctieva boha zlodeja (Hermes bol aj patrónom zlodejov).
Bohovia unavení z neustálych urážok sa nakoniec rozhodli potrestať jeho rodinu. Jedného dňa sa Aténa, Artemis a Hermes zjavili pri dverách ich domu a premenili ich na vtákov. Agróna premenili na výra (druh výra, ktorý privoláva smrť).
NGC 4681
NGC 4681 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. marca 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Isokaze (torpédoborec)
Isokaze  bol dvanásty torpédoborec triedy Kageró imperiálneho loďstva počas druhej svetovej vojny. Bol dokončený v novembri 1940 ako desiaty z devätnástich torpédoborcov triedy Kageró. Zúčastnil sa bojov v Pacifiku, počas ktorých sa venoval prevažne eskortným a transportným povinnostiam.
Popis
Isokaze patril do I. série triedy Kageró a bol objednaný na základe doplňovacieho programu pomocných plavidiel z roku 1937. Jeho výzbroj tvorilo šesť 127mm diel model 1914 v troch dvojhlavňových vežiach typu C (jednej na prove a dvoch vzadu) a dva štvorhlavňové 610mm torpédomety typu 92 model 4. Zásoba šestnástich torpéd typu 93 bola v neskoršej fáze vojny pravdepodobne redukovaná na osem kusov, aby sa kompenzoval nárast hmotnosti vplyvom montáže ďalších 25mm diel typu 96.
Počas údržby v Kure od novembra 1943 do januára 1944 bol Isokaze pravdepodobne vybavený jedným centimetrovým prehľadovým radarom 22 Gó na sledovanie vzdušných a hladinových cieľov na prednom stožiari. Počas tejto údržby bola tiež odstránená zadná 127mm delová veža číslo 2 a nahradená dvoma trojhlavňovými 25mm kompletmi. Rovnako 25mm dvojčatá na plošine vedľa zadného komínu boli nahradené za 25mm trojčatá. Ďalší pravdepodobne trojhlavňový komplet sa nachádzal na plošine pred mostíkom. Ako jeden z torpédoborcov, ktoré sa dočkali roku 1944, bol Isokaze vybavený tiež jedným metrovým prehľadovým radarom 13 Gó na sledovanie vzdušných cieľov na zadnom stožiare.
Služba
V decembri 1941 sprevádzal Nagumov zväz pri útoku na Pearl Harbor. Naďalej sa potom venoval sprievodu Nagumových lietadlových lodí a zúčastnil sa tak vylodenia v Rabaule, náletu na Darwin, operáciám proti Jáve, výpadu do Indického oceánu a bitky o Midway. V auguste a septembri 1942 sa zapojil do bojov o Guadalcanal a počas bitky pri Santa Cruz bol súčasťou Abeho predsunutého zväzu. Po údržbách v Japonsku sa v decembri 1942 opäť vrátil do juhozápadného Pacifiku. Dňa 10. januára 1943 sa podieľal na potopení ponorky USS Argonaut a vo februári sa zapojil do evakuácie Guadalcalanu. Potom sa venoval sprievodu konvojov a ťažkých jednotiek loďstva. V auguste sa zúčastnil bitky pri Horaniu a po nej mal na starosti niekoľko tokijských expresov. V októbri sa zúčastnil bitky pri Vella Lavella. Pri sprevádzaní konvoja narazil 4. novembra na mínu, ale už v januári 1944 sa vrátil späť do služby a venoval sa sprievodu ťažkých jednotiek loďstva a konvojov. V júni sa zúčastnil bitky vo Filipínskom mori a v októbri sa v rámci Kuritovho zväzu zúčastnil série bitiek pri Leyte. Znova sa vrátil k sprievodu ťažkých jednotiek – naposledy v rámci operácie Ten-gó sprevádzal v dňoch 6. a 7. apríla 1945 bojovú loď Jamato na jej samovražednej ceste ku Okinave. Počas nasledujúcich útokov amerických palubných lietadiel bol ťažko poškodený a nakoniec potopený torpédoborcom Jukikaze. 20 členov posádky bolo zabitých pri útoku, ostatných preživších vytiahli zostávajúce torpédoborce.
Dňa 25. mája 1945 bol Isokaze vyškrtnutý zo zoznamu lodí japonského cisárskeho námorníctva.
Saint-Chéron (Marne)
Saint-Chéron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Burdž al-Arab
náhľad|Výšková budova hotela na pozadí siluety mesta. Burdž al-Arab je luxusný hotel v meste Dubaj v Spojených arabských emirátoch. Hoci má oficiálne 5 hviezdičiek (maximálny možný počet), bol v tlačových správach označovaný ako prvý sedemhviezdičkový hotel na svete. S výškou 321 metrov patrí k najvyšším hotelom na svete. Nachádza sa na umelom ostrove 280 metrov od pláže Jumeirah a s pevninou je spojený súkromnou cestou.
2683 Brian
2683 Brian je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil N. G. Thomas 10. januára 1981.
Váľač gúľavý
Váľač gúľavý  (iné názvy: váľač guľatý , váľač guľový  , váľač guľovitý , [možno preklep:] váľač guľavý ; lat. Volvox globator) je zelená riasa (a zároveň bičíkovec) z rodu váľač (Volvox).
Rod váľač patrí do čeľade váľačovité (lat. v botanike: Volvocaceae, lat. v zoológii: Volvocidae) z radu bičíkaté zelené riasy (iné názvy: váľače, váľačotvaré, fytomonády, fytomonádotvaré; lat. v botanike: Volvocales alebo Chlamydomonadales [v širšom zmysle], lat. v zoológii: Volvocida alebo Phytomonadida).
Je to sladkovodný bičíkatý organizmus (bičíkovec), ktorého jednotlivé bunky vytvárajú guľaté kolónie (z toho názov). Bunky v kolóniách javia známky špecializácie (bunkovej diferenciácie) na určité funkcie. Jednotlivé bičíkaté bunky sú uložené po obvode gule zo slizu.
Deštnice
Deštnice je obec v Česku v okrese Louny v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 183 obyvateľov, z toho 100 mužov a 83 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,1 roka).
NGC 4682
NGC 4682 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 25. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Oursbelille
Oursbelille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Signalizácia (telekomunikácie)
Signalizačné systémy môžu byť klasifikované podľa svojich základných vlastností, popísaných nižšie:
Účastnícka a sieťová signalizácia
Účastnícka signalizácia je signalizácia medzi telefónom a telefónnou ústredňou.
Sieťová signalizácia je signalizácia medzi ústredňami.
In-band a out-of-band signalizácia
Signalizácia v prenosovom kanáli (angl. in-band signaling) je prenášaná rovnakým kanálom ako telefónny hovor. Príkladom je Tónová voľba (DTMF), ktorá sa v súčasnosti používa na väčšine telefónnych liniek k účastníkovi.
Signalizácia mimo prenosový kanál (angl. out-of-band signaling) je telekomunikačná signalizácia na vyhradenom kanále oddelenom od telefónneho hovoru. Out-of-band signalizácia sa používa v signalizačným systémom č. 7 (SS7), čo je súčasný štandard pre signalizáciu medzi ústredňami používaný prakticky v celom svete po dobu približne 20 rokov.
Linková a registrovať signalizácia
Linková signalizácia slúži na prenos informácií o stave linky alebo kanála, ako je zavesené, obsadené, ktoré sa označujú ako dohľadové, vyzváňacie prúd (zvonenie), a recall. V polovici 20. storočia boli dohľadu signály na medzimestských linkách v Severnej Amerike zvyčajne in-band, napríklad tónom o frekvencii 2600 Hz, čo vyžaduje pásmovú zádrž aby sa zabránilo rušeniu. Na konci storočia všetky dozorné signály boli out-of-band. S príchodom digitálnych liniek začali byť dohľadové signály prenášané prostriedkami, ktoré poskytuje digitálny spoj.
Registrovať signalizácia je určená k prenosu adresné informácie ako je telefónne číslo volaného alebo volajúceho. V počiatkoch telefónie v manuálnych ústredniach sa adresnej informácie oznamovala hlasom, ako "Prosím spojte mi pána Kováča". V prvej polovici 20. storočia sa pre zadávanie adresnú informácie používala rotačné číselnica, ktorá krátko prerušuje linkový prúd – tak zvaná pulzná voľba, pričom adresa je určená počtom impulzov. V druhej polovici alebo poslednej štvrtine 20. storočia sa prešlo na adresnej signalizácia pomocou tónovej voľby.
Channel-associated a common-kanál signalizácia
Signalizácia pridružená k (hovorovému alebo prenosovému) kanála (engl. Channel-associated signaling, CAS) – signalizačný kanál je používaný pre jediný prenosový kanál.
Signalizácia spoločným kanálom (angl. Common-channel signaling, CCS) – signalizačný kanál prenáša signalizačné informácie pre niekoľko prenosových kanálov. Tieto prenosové kanály preto majú spoločný signalizačný kanál.
Compelled signalizácia
Compelled (presadzované) signalizácia znamená signalizáciu, kde príjem každého signálu musí byť explicitne potvrdené príjemcom, ako je možné poslať ďalší signál
Compelled signalizácia je väčšina foriem registrové signalizácie R2 používané v Európe, zatiaľ čo signalizácia R1 používaná v Severnej Amerike nie je compelled.
GNOME
GNOME (GNU Network Object Model Environment) je slobodné a robustné desktopové prostredie pre unixové a linuxové pracovné stanice.
Signalizácia (telekomunikácie)
Compelled signalizácia
Termín sa používa iba u signalizačných systémov, v ktorých sa používajú diskrétne signály (napr. Kombináciu tónov pre označenie číslice). U signalizačných systémov, ktoré sú založené na výmene správ (ako SS7 a ISDN Q.931), môže každá správa prenášať väčšie množstvo informácií (napr. Niekoľko číslic telefónneho čísla) nemá táto vlastnosť význam.
GNOME
Je založené na knižnici GTK+, ktorá bola pôvodne napísaná pre grafický program GIMP.
Signalizácia (telekomunikácie)
Klasifikácia
Každý signalizačný systém môže byť charakterizovaný podľa každej z vyššie uvedených vlastností. Napríklad:
Signalizačné systémy so spoločným kanálom sú zo svojej podstaty out-of-band; in-band signalizačné systémy používajú vždy signalizáciu pridruženou k prenosovému kanálu. Existujú však aj out-of-band signalizačné systémy, ktoré sú channel-associated (napr. Tarifné impulzy).
GNOME
GNOME súperí o prvenstvo s konkurenčným projektom KDE, ale vyžaduje od počítača ešte o niečo vyšší výkon ako KDE. Nedá sa jednoznačne povedať, ktoré prostredie je lepšie, každý používateľ má svojho favorita. Isté však je, že GNOME spolu s KDE sú najpoužívanejšími desktopovými prostrediami pre Linux a unixové operačné systémy.
GNOME sa snaží byť jednoduché pre bežného používateľa, kvôli čomu však okrem iného aj odstraňuje niektoré možnosti nastavenia. Za to ho však mnohí kritizujú.
Ciele
Projekt GNOME kladie veľký dôraz na jednoduchosť, použiteľnosť a nechať veci „jednoducho fungovať“. Ostatné ciele projektu sú:
Vývoj
Verzia 2.32, ktorá bola vydaná v septembri 2010 zahŕňa vylepšenia komunikátora Empathy, prehliadača dokumentov Evince a správcu súborov Nautilus. Táto verzia je zároveň posledná pred vydaním verzie 3.0. Verzia 3.0 bola vydaná 6. apríla 2011. Pôvodne bolo plánované vydať túto verziu v septembri 2010 avšak v júli sa vývojári rozhodli tento termín posunúť do ďalšieho roka a miesto toho vydať verziu 2.32.
Popri mnohých čiastkových vylepšeniach je hlavným bodom tejto verzie úplne nové pracovné prostredie GNOME Shell. Gnome ako pracovné prostredie používané v unixových systémoch sa vyznačuje hlavne svojou stabilitou a spoľahlivosťou systému. Gnome je jednoduchšie z hľadiska užívateľského. V KDE, ak to porovnám, často máte k dispozícii aj nastavenia, ktoré pri bežnej práci v domácnosti alebo kancelárii ani možno nevyužijete.
Vzhľad a ovládanie
GNOME je navrhnutý podľa tradičnej analógie pracovnej plochy. Jeho zobrazovanie a ovládanie okien, aplikácií a súborov je podobné moderným operačným systémom. Pri štandardnej konfigurácii pracovných plôch obsahuje štartovacie menu pre rýchly prístup k nainštalovaným programom a súborovým cestám, otvorené okná môžu byť zvolené pomocou lišty v spodnej časti pracovnej plochy a v pravom hornom rohu je umiestnená oznamovacia oblasť, ktorú môžu používať programy na zobrazovanie oznamov počas behu v pozadí. Tieto prvky sa ale dajú umiestniť takmer kdekoľvek si to používateľ želá, môžu byť nahradené inými funkciami, alebo úplne odstránené.
Výzor GNOME sa dá zmeniť použitím tém, čo sú množiny pozostávajúce zo sád ikon, okrajov okien, GTK+ témových strojov a parametrov. Obľúbené GTK+ témy sú napríklad Bluecurve a Clearlooks (momentálne štandardná téma).
Distribúcie
Prostredie GNOME sa veľmi rozšírilo hlavne vďaka linuxovej distribúcii Ubuntu. Jej zakladateľ, Mark Shuttleworth, odmietol návrh na použitie KDE ako hlavného prostredia pre Ubuntu. Ako hlavný dôvod uviedol stabilný čas vydávania nových verzií, a to každých 6 mesiacov, teda rovnako ako distribúcia Ubuntu. Ubuntu však časom niektoré komponenty GNOME nahradila vlastnými (napr. užívateľské rozhranie Unity).
Okrem Ubuntu a jeho oficiálnych a neoficiálnych derivácií je GNOME predvoleným prostredím tiež v distribúciách Fedora, Red Hat alebo Debian.
Linus Torvalds a Patrick Volkerding sa výrazne postavili proti projektu GNOME. Linusovi vadí zameranie distribúcie, ktoré podľa jeho slov nie je práve najlepšie. Patrick Volkerding z podobného dôvodu vypustil kompletne prostredie GNOME zo Slackware Linuxu. Linus Torvalds sa v marci 2013 vrátil k používaniu GNOME 3.
Zoznam členov Francúzskej akadémie
Zoznam bývalých a súčasných členov Francúzskej akadémie podľa kresiel (franc. ) od roku 1634.
{| align=center cellpadding="12" border=1 class="wikitable" ! width="50%" bgcolor=#ECECEC| Nepárne kreslá!! width="50%" bgcolor=#ECECEC| Párne kreslá
Diamant (kantón)
Diamant je francúzsky kantón v obvode Marin v zámorskom departemente a zámorskom regióne Martinik. Nachádza sa v ňom len obec Le Diamant.
Józef Aumiller
Józef Aumiller (* 15. marec 1892, Varšava – † 20. jún 1963, Wieleń) bol poľský medailista a sochár, dizajnér poštových známok a mincí.
Vyučil sa v škole umeleckopriemyselnej a škole výtvarných umení vo Varšave. Až do roku 1925 pôsobil vo svojom ateliéri, vytváral reliéfy, náhrobky, sochy, portréty a návrhy pre kovopriemysel v oblasti umenia. V rokoch 1925 – 1939 bol umeleckým riaditeľom Národnej mincovne vo Varšave. Od roku 1951 bol profesorom na Akadémii výtvarných umení vo Varšave. Jeho práca zachytáva rôzne fázy od klasicizmu cez formizmus k impresionizmu a expresionizmu. Robil početné návrhy mincí a medailí, mimo iné – Poľský vstup do Spoločnosti národov (1926), Wladyslaw Reymont (1926) a Vincent van Gogh (1962).
Colima (štát)
Colima [kolima] je jeden z 31 štátov Mexika. Zaberá plochu 5 627 km². Hraničí so štátom Michoacán na juhu, so štátom Jalisco na severe a na východe a s Tichým oceánom na západe (pod správu štátu Colima spadá aj súostrovie Revillagigedo - ostrovy Socorro, Clarión a ďalšie). Podľa sčítania ľudu v roku 2010 v štáte Colima žilo 650 129 obyvateľov. Hlavné mesto nesie rovnaký názov ako štát, Colima.
Miriam Oremansová
Miriam Oremansová (* 9. september 1972, Berlicum, Holandsko) je bývalá holandská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 3 turnaje WTA vo štvorhre.
Mladé Taliansko
Mladé Taliansko bola revolučná organizácia v rokoch 1831-1848, ktorá sa usilovala o oslobodenie a zjednotenie Talianska, od roku 1834 súčasť Mladej Európy. Od politického hnutia Mladé Taliansko odvodili svoju existenciu národné hnutia v rôznych krajinách.
NGC 4683
NGC 4683 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. júna 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Vernár
Vernár je obec na Slovensku v okrese Poprad.
Poloha
Obec leží na rozhraní Nízkych Tatier a Slovenského raja, pod Vernárskym sedlom, asi 18 km južne od Popradu. Úzkym údolím Vernárskeho potoka a teda i obcou prechádza významná cestná spojnica medzi Spišom, Horehroním a Gemerom, cesta I/66.
Dejiny
Najstaršia písomná správa o osade Villa Verneri pochádza z roku 1295, kedy ju Verner, syn Jána (Hansa) zo Žakoviec, z poverenia Görgeyovcov, založil na nemeckom zákupnom práve. Osadníci si mohli na danom území postaviť domy, vyklčovať les a zúrodniť ho, pričom na 15 rokov im boli odpustené dane. V lokalite Falštín (zrejme v lokalite dnešnej školy v prírode) stála už v tom čase malá osada Falkstein, kde bol kláštor. Od roku 1310 sa osada i okolité lesy stali majetkom letanovských kartuziánov a od 16. storočia patrili pod správu Muránskeho hradu. Medzi rokmi 1657 až 1700 boli tunajšie majetky v zálohe u Spišskej kapituly, hoci územie patrilo pod Gemersko - malohontskú župu.
Odľahlá poloha znamenala pomalší rozvoj obce, v ktorej drevenice len pomaly ustupovali murovaným novostavbám. Po druhej svetovej vojne začala obnova obce, kde pribudli nové domy, opravila sa škola, zaviedla elektrina, postupne vybudovali cesty, v roku 1963 kultúrny dom, o 4 roky neskôr vodovod a v roku 1968 i nákupné stredisko s turistickou ubytovňou. V roku 1975 bola dokončená kanalizácia, o desaťročie neskôr bol rozšírený cintorín a vybudovaný Dom smútku. Lepšiemu životu obyvateľov napomáha aj vyregulovaný potok, parky, no i moderný lyžiarsky areál s vlekmi v areáli Studničky. Výraznejšiu obnovu rodinných domov podporilo zrušenie stavebnej uzávery, ktorá dlhé roky bránila ráznejšiemu rozvoju obce. V 60. rokoch tu žilo až okolo 1200 obyvateľov, no ich počet postupne klesal a opustené chalupy sa stali víkendovými rekreačnými obydliami chalupárov. V súčasnosti je Vernár obľúbenou lokalitou celoročnej turistiky.
Organizácie
V obci je aktívnych viacero spolkov a organizácií, ktoré pomáhajú zachovávať a rozvíjať kultúru, tradície i šport:
Cesta II. triedy 487 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 487''' je cesta II. triedy na Slovensku v okrese Čadca. Spája štátnu hranicu s Českom a cesty I/10 v Makove a I/11 v Čadci. Jej celková dĺžka je 26,874 km.
Vernár
Turizmus
Chotár obce sa nachádza na atraktívnom území národného parku Nízke Tatry a Slovenský raj. Nachádza sa tu množstvo chránených území, ideálnych na rozvoj turistiky. Pre turistov i cykloturistov sú dostupné okrem iných zaujímavostí rokliny, tiesňavy, doliny a kaňony s krasovými úkazmi. V katastri obce sa nachádza PR Barbolica, PR Mokrá, NPR Vernárska tiesňava, čiastočné tu zasahujú lokality NPR Tri kopce, NPR Sokol a NPR Hnilecká jelšina a PP Hranovnické pleso.
Cesta II. triedy 487 (Slovensko)
História
V minulosti bol súčasťou cesty aj úsek Čadca-Skalité-hraničný priechod Skalité-Zwardoń (v úseku Čadca - Svrčinovec v peáži s I/11) ktorý bol prekategorizovaný na cestu I. triedy č. 12.
Chapecó
Chapecó je mesto a obec (município) vo južnej Brazílii v štáte Santa Catarina. Je považované za hlavné mesto agropriemyslu v Brazílii, nachádza sa tu jedna z najväčších tovární na spracovanie mäsa v krajine. Je to najvýznamnejšie mesto západnej časti štátu Santa Catarina. Mesto bolo založené v roku 1917. Je centrom Região Metropolitana de Chapecó, ktorý pozostáva z miest a obcí Cordilheira Alta, Seara, Xaxim, Guatambu a Nonoai.
V meste sa nachádza letisko Aeroporto Municipal Serafin Enoss Bertaso.
Česká moderna
Česká moderna bola skupina mladej generácie českých spisovateľov v 90. rokoch 19. storočia.
Vznik a vývoj
Skupina sa sformovala na základe Manifestu Českej moderny, ktorý vyšiel v roku 1895 v časopise Rozhledy. Jeho autorom bol básnik Josef Svatopluk Machar.
Kvôli vnútornej nejednotnosti mala skupina len krátke trvanie.
Charakteristické znaky
Vzhľadom na rôznorodé zameranie vtedajších spisovateľov, skupina nemala jednotný umelecký program. Naproti tomu presadzovala právo na osobité poňatie tvorby a individualizmus (nezávislosť od spoločenských noriem). Jednotiacim prvkom príslušníkov skupiny však bol nonkonformizmus (rozchod s vládnucou politikou). Programové vyhlásenie sa teda týkalo skôr politickej situácie, ako umenia.
Výrazne sa líšila od predchádzajúcej generácie v českej literatúre. Ostro útočila proti tvorbe lumírovcov aj realistov. Predstavitelia Českej moderny nadväzovali na dielo Karla Havlíčka Borovského a Jana Nerudu.
Milan Špalek
Milan Špalek (* 10. december 1966, Teplice) je český rockový basgitarista a spevák, ktorý hrá v hudobnej skupine Kabát. V skupine pôsobí od roku 1983 a spieva pomalé a pokojné piesne. Najznámejšími hitmi sú „Ďábel a syn“ alebo „Sex, drogy, rock'n'roll“. Niektoré skladby spieva spolu s Josefom „Pepom“ Vojtkom, ako napr. „Šaman“, „Malá dáma“, „Kdoví jestli“, atď. V poslednej dobe sa stal v skupine Kabát hlavným textárom. Okrem textov pre Kabát napísal aj texty pre projekt Uruguay Cavallery (Uruguay Cavallery, Krutej nezájem, Studená). Pre skupinu Olympic napísal texty pre album Dávno („Tak to mi pěkně začíná“) a Brejle („7 statečných“, „To já si jen tak“).
Externé odkazy
Milan Špalek na stránke skupiny Kabát
Architektonický článok
Architektonický článok (alebo prvok, element) je ozdobný a funkčný detail stavby, až do manierizmu väčšinou kamenného prevedenia.
Delenie na architektonické tvary a články je iba približné; termíny sa často zamieňajú. Aj keď sa architektonické články uplatňujú v každej článkovanej architektúre (napríklad v gotike, ale i v modernej architektúre), zvýraznili sa práve v gréckej a rímskej architektúre, ďalej boli prepracované v renesančnej architektúra.
Článkovanie
Článkovanie je optické rozkladanie architektonického objektu na detaily. Zdobením konštrukčných prvkov vznikli ozdobné architektonické články. Vzniklo v antike.
Súčasnosť
Novým prístupom v architektonickej tvorbe sa zmenil aj prístup k článkovaniu a jeho používaniu v architektúre. Zamieňa sa bývalé dekoratívne článkovanie plnším a sústredenejším vyjadrovaním trojrozmerne rastúcej hmoty.
Bungo (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Bungo Provincia Bungo (🇯🇵) bola stará japonská provincia na východe ostrova Kjúšú, na území ktorej sa dnes nachádza prefektúra Óita. Provincia Bungo susedila s provinciami Buzen, Hjúga, Higo, Čikugo a Čikuzen.
Dejiny
Na konci 7. storočia bola provincia Tojo rozdelená na Buzen (doslovne, "predná strana Tojo") a Bungo ("zadná strana Tojo"). Až do obdobia Heian, sa Bungo čítalo ako Tojokuni no Miči no Širi.
Verí sa, že hlavné mesto Bungo sa nachádzalo v Kokokufu (古国府), doslovne "staré hlavné mesto," časti mesta Óita, ale dodnes neboli nájdené žiadne jeho pozostatky.
Česť byť najsvätejšou šintoistickou svätyňou provincie Bungo (豊前一宮, Buzen ičinomija) dostala svätyňa Usa, známa ako Usa hačimangu alebo Usa džingu v okrese Usa (v súčasnosti Usa, Óita). Svätyňa Usa nemala len náboženskú moc, ale aj politický vplyv na miestnu vládu, no jej vplyv bol do obdobie Sengoku zredukovaný.
V období Sengoku, v polovici 16. storočia, bola provincia Bungo pevnosťou klanu Ótomo. Klan Óuči, ktorý sídlil v západnej časti regiónu Čúgoku ovplyvňoval politiku v Buzen. V polovici obdobia, boli oba klany napadnuté. Po prevzatí moci nad Kjúšú Hidejošim Tojotomim, dostal od roku 1587 provinciu Buzen s jej výnosom 120 tisíc koku Jošitaka Kuroda, ktorý vytvoril z Kokura (v súčasnosti časť Kitakjušu) miesto, kde postavil svoj hrad. Ostatné časti provincie boli rozdelené na kúsky a pridelené iným daimjóm.
Ivan Kolesár
Ivan Kolesár (Matej Vladimír) (* 4. december 1895, Vyšná Boca – † 25. máj 1975, Bratislava) bol slovenský evanjelický kňaz, vysokoškolský pedagóg a teológ.
Životopis
Základné vzdelanie získal vo Vyšnej Boci a v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Rimavskej Sobote. Teológiu študoval v Bratislave (19181922). Po ordinácii pôsobil ako kaplán v Krajnom, Starej Turej, farár v Turanoch (19231925), v Kochanovciach (19251953), v Bratislave (19531963). Dekan dolnotrenčianskeho seniorátu, misijný referent, člen sirotincového výboru v Modre, člen výboru Slovenskej evanjelickej jednoty v Klenovci. Po príchode do Bratislavy prvý predseda ÚSEKU.
Počas 2. svetovej vojny sa zapojil do ilegálnej protifašistickej odbojovej skupiny Flóra, pomáhal rasovo prenasledovaným. V decembri 1944 bol zatknutý a internovaný v koncentračných táboroch Mauthausen, Amstetten a Ebensee.
Plejsy
náhľad|Plejsy, v pozadí Vysoké Tatry náhľad|Záber od horského hotela Hutník (830 m n.m.). Vpravo [[Sľubica (vrch)|Sľubica, vľavo v pozadí Vysoké Tatry.]] náhľad|Záber spod vrchnej stanice (912 m n.m.). Vpravo [[Sľubica (vrch)|Sľubica, tretí najvyšší vrch pohoria Branisko.]]
Plejsy je lyžiarske stredisko na východnom Slovensku v Krompachoch. Je tam 7 vlekov a 1 sedačková lanovka. Blízko svahu je luxusný Hotel Plejsy, ktorý disponuje okrem ubytovania aj bowlingovou sálou, saunou, bazénom, reštauráciou a mnohým ďalším.
Strawberry Fields Forever
„Strawberry Fields Forever“ je názov piesne The Beatles z roku 1967. Je považovaná za jednu z najlepších nahrávok skupiny i za charakteristickú nahrávku tzv. psychedelického rocku. Pieseň je podpísaná duom Lennon-McCartney, no je všeobecne známe, že jej jediným autorom je John Lennon.
Vydanie
Singel s piesňou bol po prvý raz vydaný 13. februára 1967 v USA a 17. februára 1967 vo Veľkej Británii ako súčasť singla s dvoma A-stranami (druhou piesňou singla bola „Penny Lane“ napísaná Paulom McCartneym). V Spojených štátoch následne obe piesne vyšli na albume Magical Mystery Tour, ktorý vo Veľkej Británii vyšiel len ako dvojitá EP platňa.
„Strawberry Fields“ a „Penny Lane“ boli nahrané začiatkom roku 1967 počas nahrávania albumu Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band a pôvodne boli určené na tento album. Išlo o prvé nahrávky The Beatles po ukončení koncertnej kariéry.
Po skončení dlhého turné z roku 1966 si skupina vybrala voľno počas posledných mesiacov roka. Pod tlakom nahrávacích spoločností EMI a Capitol, ktoré od skupiny nemali žiadne nové nahrávky už dlhšiu dobu, producent George Martin urýchlil vydanie singla. Trvalo potom ešte ďalšie štyri mesiace, kým skupina dokončila a vydala album Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band.
Vznik, hudba a text
Lennon začal pracovať na piesni koncom roku 1966 počas svojho pobytu v Almerii vo Španielsku, kde natáčal film Richarda Lestera Ako som vyhral vojnu. Lennonova pieseň a McCartneyho „Penny Lane“ zdieľajú podobnú nostalgiu k ich detstvu v Liverpoole a obe odkazujú na skutočné miesta, no zároveň majú silne surrealistický a psychedelický podtón. Názov Lennonovej piesne odkazuje na sirotinec Armády spásy, za ktorým sa Lennon hrával s kamarátmi z detstva.
Priekopnícka produkcia a zložité aranžmány piesne sú dôkazom úplného majstrovstva kapely v štúdiu a stále avantgardnejšieho prístupu k hudbe. Napriek tomu, že v skladbe nie sú žiadne zrejmé referencie na drogy, štýl a tón skladby, rovnako ako i text (prúd vedomia, resp. myšlienok), naznačujú, že Lennon bol silne ovplyvnený kyselinou – LSD. Túto domnienku podporuje i použitie elektronických efektov so zvukmi, zvukových koláží, nepravidelných rytmov a kolísavých harmónií.
Vydaná pieseň je zložená z dvoch vystúpení. Skupina nahrávala pieseň mnohokrát a výsledná verzia je zložená z dvoch veľmi rozdielnych nahrávok. Prvá verzia bola pokusom o napodobnenie zvuku tzv. acid rocku amerických skupín ako Jefferson Airplane a obsahovala len relatívne jednoduché nástroje - klávesy, gitary a bicie. Keď o niekoľko týždňov skupina nahrávala ďalšiu verziu, Lennon sa priklonil k omnoho komplexnejším aranžmánom vytvorených Georgeom Martinom – s dychovkou a sláčikovým kvartetom.
Pri posudzovaní rôznych verzií sa Lennon rozhodol, že sa mu pozdáva prvá minúta nahrávky č. 7 (so zvukom acid rock) a ukončenie nahrávky č. 26 (verzia s orchestrom). Vo výslednej nahrávke chcel skombinovať časti týchto verzií a nonšalantne zveril producentovi Martinovi úlohu spojiť ich dohromady. Menší problém spôsobilo, že verzie boli nahrané v mierne odlišnom tempe, ale Martin jednu nahrávku jemne zrýchlil a druhú mierne spomalil, takže vo výslednom strihu je rozdiel sotva badateľný.
Lennonovým cieľom bolo vytvoriť „Strawberry Fields Forever“ ako hudobne a technicky najpokročilejšiu skladbu, aká bola dovtedy vydaná. Výsledná nahrávka je výrazne predabovaná, obsahuje spätné prehrávanie pások, slučky, do tónov skladby významne zasiahlo i použitie ekvalizéra a zvukovej kompresie. Spojením dvoch verzií (a ich zrýchlením a spomalením) má Lennonov hlas mierne iný nádych v rozdielnych častiach piesne. Nadôvažok, pri nahrávaní boli okrem bežných rockových hudobných nástrojov ako gitary, basgitary a bicích použité i klavír, slide-gitara, píšťala, dychový orchester, sláčikové kvarteto a indická harfa so zvukom sitaru.
Najvýznamnejším novým nástrojom, ktorý sa po prvý raz prominentne objavil v populárnej hudbe, bol melotrón (angl. mellotron). Melotrón je elektronický klávesový hudobný nástroj fungujúci na princípe prehrávania magnetických pások s vopred nahratým zvukom reálnych nástrojov. K najznámejším patria zvuk sláčikovej sekcie a zvuk imitujúci flautu. Po úspechu melotrónu v piesňach The Beatles bol tento nástroj použitý mnohými ďalšími populárnymi skupinami, napr. The Rolling Stones, Pink Floyd alebo Led Zeppelin (melotrón napodobuje zvuk flauty v ich legendárnej piesni Stairway To Heaven).
Reklama a prijatie
Pieseň sa dostala na druhé miesto v britskom rebríčku. Dôvodom bolo, že bola vydaná spoločne s piesňou „Penny Lane“ ako súčasť singlu s dvoma A-stranami. V dôsledku toho sa zarátaval predaj a vysielanie v rádiach osobitne pre každú z nich, miesto toho, aby sa zisky oboch spočítali dohromady. Podľa vplyvného dídžeja BBC, Marka Radcliffa ide „nepochybne o najlepší singel s dvoma A-stranami všetkých dôb“.
Pre pieseň bol tiež natočený reklamný film (obdoba súčasných videoklipov). Film, v ktorom boli použité rôzne efekty, animácie a prestrihy je považovaný za jeden z najvplyvnejších hudobných klipov z konca 60. rokov 20. storočia.
Po piesni je nazvaná časť newyorského Central Parku, Strawberry Fields Memorial, ktorá sa nachádza blízko miesta, kde Lennon dlhé roky žil a kde bol zavraždený.
Pieseň „Strawberry Fields Forever“ sa nachádza na 76. mieste zoznamu 500 najlepších skladieb všetkých čias, ktorý v roku 2004 zverejnil časopis Rolling Stone.
Bouriège
Bouriège je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 134 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dezider Kollár
Dezider Kollár (* 29. marec 1931, Hronec† 4. november 2022 ) bol vysokoškolský pedagóg, jazykovedec.
Životopis
V roku 1955 absolvoval Filozofickú fakultu UK v Bratislave. V roku 19541970 pracovník Ústavu slovenského jazyka, Čs.-sov. inštitútu a Ústavu svetových literatúr a jazykov SAV, od 1970 pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave (od 1972 vedúci Katedry ruského jazyka a literatúry, od roku 1982 prodekan), 1959 CSc., 1975 doc. Vedecký záujem sústredil najmä na štúdium súčasnej i historickej lexikológie a lexikografie ruštiny v konfrontácii so slovenčinou. Ako spoluautor a hlavný redaktor publikoval 14 rusko-slovenských slovníkov a prác. Zaslúžil sa o zvýšenie úrovne prekladateľskej práce, šírenie ruského jazyka, výchovu učiteľov a vyučovanie ruštiny na Slovensku.
Dopravná akadémia (Trenčín, Školská 66)
Dopravná akadémia v Trenčíne je typ strednej školy, ktorá poskytuje úplné stredné odborné vzdelanie na úrovni ISCED 3A.
História
V septembri v roku 1953 vzniklo Železničné odborné učilište (ŽOU) v Zavare pri Bratislave. V roku 1958 bolo ŽOU dislokované do Trenčína. ŽOU vychovávalo učňov profesií železničiar, strojný zámočník, zámočník koľajových vozidiel, mechanik motorových rušňov a vozňov, elektromontér a elektromechanik, traťový strojník. V roku 1980 bolo ŽOU zaradené do sústavy stredných odborných učilíšť - Stredné odborné učilište železničné (SOUŽ).
Námestovo
Námestovo je okresné mesto ležiace na brehu vodnej nádrže Oravská priehrada na severe stredného Slovenska v Žilinskom kraji.
Poloha
Námestovo leží v blízkosti štátnej hranice s Poľskom, v Oravskej kotline na severozápadnom brehu vodnej nádrže Oravská priehrada pri vtoku rieky Biela Orava. Mesto obkolesuje pohorie Oravská Magura a Podbeskydská vrchovina s neďalekými Oravskými Beskydmi a Roháčmi. Územie patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Leží severovýchodne od Dolného Kubína,  severozápadne od Tvrdošína a  juhovýchodne od poľského mesta Żywiec.
Vodné toky
Námestovo leží na brehu Oravskej priehrady a väčšie toky na jeho územie zasahujú len okrajovo pri ústí do priehrady. Najväčším tokom je Biela Orava, ktorá sa v ústí rozvetvuje do niekoľkých kratších ramien. Z potokov sú na území mesta najvýznamnejšie: Klinec (tečie cez intravilán), Michalovka a Jelení potok.
Dejiny
Do polovice 16. storočia sa Orava spolu s Oravským hradom počítala k majetku V|kráľa a celé územie mali v užívaní vyšší kráľovskí úradníci. V roku 1556 získal Oravu aj s hradom do zálohy nový majiteľ, správca kráľovskej komory a bývalý nitriansky biskup František I. Turzo, ktorý sa pričinil o zaľudňovanie tohoto regiónu. Na hornej Orave začali vznikať prvé osady, v roku 1557 Námestovo ako valašská osada na základne šoltýskej listiny vydanej Thurzom Ondrejovi Randovi a ďalším sedliakom.
V roku 1612 tu bola založená evanjelická farnosť a v roku 1663 obyvatelia postavili prvý jednoloďový kostol z dreva. Neskôr bolo mesto poznačené protihabsburskými povstaniami. V roku 1671 sa v Námestove usadil Gašpar Pika – vodca jedného z povstaní, ktorý spolupracoval s farárom Štefanom Bockom v získavaní ľudí na svoju stranu. Pika na istú dobu so svojím vojskom obsadil aj Oravský hrad. Povstanie bolo však cisárskymi vojskami potlačené a vodcu spolu s 25 oravskými a liptovskými richtármi kruto popravili napichnutím na drevené koly.
Od 18. storočia sa mesto menilo na centrum protireformácie. Po roku 1772 tu v hojnom počte pribúdalo aj židovské obyvateľstvo. Do roku 1825 tu žilo už 176 Židov, najviac na Orave.
Mesto malo všetky predpoklady na dobrý hospodársky rozvoj, pretože ležalo na obchodnej ceste s Poľskom. V roku 1728 obyvatelia získali právo na obchod s plátnom a pôvodne roľnícka oblasť sa postupne menila na plátennícku. V roku 1775 tu bola vybudovaná farbiareň s mangľovňou. Rozkvet osady vyvrcholil 14. júna 1776, kedy pôvodne poddanskú obec kráľovná Mária Terézia povýšila na mesto s právom uskutočňovať štyri výročné jarmoky, kde sa obchodovalo s remeselnými výrobkami ľudu a postupne sa námestovské trhy stali najnavštevovanejšími na Orave. V roku 1884 bol v meste založený Priemyselný spolok hornooravských plátenníkov, ktorý vyvážal plátno do Uhorska, Chorvátska, Sedmohradska, Srbska, Rumunska, Bulharska, Turecka, či Egypta. K úpadku pláteníctva došlo až počas prvej svetovej vojny.
Druhá svetová vojna zanechala mesto výrazne spustošené. Došlo k arizácii židovských podnikov a majetkov. Väčšina miestnych židov bola v roku 1942 násilne deportovaná do koncentračných táborov v Nemcami okupovanom Poľsku. V roku 1943 vypukol v meste požiar a svoju daň si vyžiadali aj oslobodzovacie boje. Na konci vojny 2. apríla 1945 na Veľkonočný pondelok tu v boji zahynulo 64 obyvateľov a bolo zničených približne 60 % domov. Po vojne sa vrátilo do mesta niekoľko desiatok Židov, z ktorých však väčšina po roku 1948 odišla do Izraela.
Ďalšiu výraznú zmenu v charaktere mesta predstavovala výstavba Oravskej priehrady, kedy došlo k zatopeniu 2/3 mesta spolu s dolnou časťou obce Bobrov. Úplne zatopené boli obce Slanica, Osada, Hámre, Ľavkovo a Ústie. Veľká časť obyvateľov odchádzala na južné Slovensko a práve kvôli výstavbe priehrady nie je dnes v Námestove zachované historické centrum mesta. V 70. rokoch došlo k rozvoju priemyslu (najmä odevný /Makyta/ a kovovýroba).
V roku 1996 sa Námestovo stalo okresným mestom Hornej Oravy a v súčasnosti má približne 7 600 obyvateľov.
Kultúra
Pravidelne sa tu konajú výstavy obrazov, keramiky a iného umenia a počas leta sa organizujú koncerty vážnej a populárnej hudby.
Stavby
Historické jadro mesta sa nezachovalo – zatopila ho Oravská priehrada.
Najvýznamnejšia pamiatka sa nachádza uprostred priehrady, na Slanickom ostrove umenia, slanický rímskokatolícky kostol Povýšenia sv. Kríža postavený v 18. storočí. V súčasnosti je v kostole inštalovaná stála expozícia oravského ľudového umenia, plastiky a maľby. Na ostrove je aj lapidárium.
V Námestove sa z 19. storočia zachovali drevené a murované plátennícke domy. náhľad|Časť mesta, v pozadí [[Oravská priehrada]] thumb|Most v Námestove – výjazd z mesta thumb|Pláž pred rekreačným strediskom Studnička náhľad|V pozadí [[Oravská Magura s vrchom Magurka, v popredí "bazén" pri nízkej vodnej hladine – upravený breh priehrady pri vtoku Bielej Oravy, vystavaný na rozvoj vodného lyžovania|alt=]]
Školstvo
V Námestove sa nachádza sedem stredných škôl – Gymnázium Antona Bernoláka v Námestove, Hotelová akadémia, Obchodná akadémia, Združená stredná škola, Súkromná stredná škola podnikania EDUCO NO, Stredné odborné učilište strojárske, Súkromné stredné odborné učilište EDUCO NO''. Sú tu tri základné školy, špeciálna škola a tri umelecké základné školy.
Šport
Jazero Oravskej priehrady a okolitá príroda dáva predpoklad širokého športového vyžitia. Rozšírený je rybolov, plávanie, surfing, jachting, turistika, poľovačky. Počas letnej turistickej sezóny sa v Námestove organizujú podujatia medzinárodného charakteru – Majstrovstvá Európy a Majstrovstvá sveta v rýchlych motorových člnoch.
Oravská priehrada
K prvému výkopu základov došlo 11. októbra 1941. Práce na stavbe však nepokračovali, pretože vznikol celý rad problémov v súvislosti s objavením minerálnej vody, ktorá rozleptávala betón. Ďalšie problémy boli spojené so zlomovou poruchou v podloží, vyplnenou mäkkou ílovou, neúnosnou zeminou. Následne došlo k opätovnému prepracovaniu projektov a na základe nového projektu z roku 1943 sa začalo s betónovaním jamy. Napriek všetkým ťažkostiam stavbu vodného diela slávnostne dokončili a prvá turbína bola spustená 2. mája 1953. S dokončovaním stavebných prác sa pokračovalo až do roku 1954.
Oravská priehrada patrí medzi obľúbené turistické strediská. Na jej brehoch je viacero rekreačných oblastí s možnosťami rybolovu, kúpania, jachtingu, vodného bicyklovania, člnkovania, surfingu, iných vodných športov a atrakcií. V zimných mesiacoch je v obdobiach silných mrazov využívaná nielen domácim obyvateľstvom na rozvíjanie zimných športov a na prechádzky po zamrznutej vodnej ploche.
2684 Douglas
2684 Douglas je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil N. G. Thomas 3. januára 1981.
Durango (štát)
Durango, oficiálne Estado Libre y Soberano de Durango (doslova Slobodný a suverénny štát Durango) je jeden z 31 štátov, ktoré spolu s jedným federálnym dištriktom tvoria federatívnu republiku Mexiko. Nachádza sa na severozápade Mexika. S rozlohou 123 317 km² a populáciou 1 667 374 je to po Baja California Sur mexický štát s najmenšou hustotou obyvateľstva. Hlavné a najväčšie mesto Duranga je Victoria de Durango.
NGC 4684
NGC 4684 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
Ruchovci
Program ruchovcov
Požadovali účinné vlastenectvo, obracali sa k slovanskému východu, najmä k Rusku a sledovali so sympatiami oslobodzovacie boje balkánskych Slovanov (Eliška Krásnohorská, Josef Holeček). Zdôraznili aj potrebu užšieho zväzku so slovenským národom (Adolf Heyduk, Rudolf Pokorný, Frantíšek Táborský). Horlivo prekladali zo slovenských literatúr, pričom prevažuje záujem o romantickú poéziu. Obnovujú vo svojej tvorbe historickú tematiku. Silný je záujem o vidiek a posolstvo, v ktorom sa konštatuje základ národa a ochrana pred rastúcou diferenciáciou národnej spoločnosti. Vlastenecká poézia tejto generácie máva podobu reflexívnej lyriky alebo epiky s historickými či alegorickými látkami, horlí pre národnú jednotu a vyzýva k politickej aktivite. Formu aj umelecké prostriedky čerpajú básnici čiastočne z ľudovej piesňovej formy, v epických útvaroch napodobňujú baladu. Popri tom však vytvárajú aj vzrušený patetický sloh, zaťažený rétorikou (Čech, Krásnohorská). V porovnaní s májovcami sú básnici združení okolo almanachu Ruch tradičnejšie v látke i forme. Redaktorom almanachu bol J. V. Sládek, ktorý neskôr z Ruchu vystúpil a pridal sa k lumírovcom. Asi najhodnotnejšiu báseň, Husita na Baltu, tam vložil Svatopluk Čech. Jedinou kritickou osobnosťou bola Eliška Krásnohorská. Almanach mal asi dvadsať prispievateľov, z ktorých zostalo literatúre verných len niekoľko.
Saint-Étienne-au-Temple
Saint-Étienne-au-Temple je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mládež
Mládež je sociálno-demografická skupina obyvateľstva vo veku od 15 do 30 rokov s charakteristickými črtami a vlastnosťami, špecifickými záujmami a požiadavkami, hodnotovými orientáciami atď., ktoré ju odlišujú od ostatných vekových skupín. Nie je to pritom homogénna skupina: jej postoje, záujmy a požiadavky závisia predovšetkým od príslušnosti mladých ľudí k sociálnej skupine. V tomto období sa mladí ľudia začleňujú do sveta práce, osvojujú si spoločenské normy a požiadavky, formujú svetonázor, zakladajú rodinu.
Lubomír Štrougal
JUDr. Lubomír Štrougal (* 19. október 1924, Veselí nad Lužnicí – † 6. február 2023) bol český komunistický politik a vysoký česko-slovenský štátny činiteľ, dlhoročný minister a predseda vlád v období komunistického režimu, predseda vlády ČSSR v rokoch 19701988.
Životopis
Gymnázium absolvoval v r. 1943, do konca druhej svetovej vojny bol tzv. totálne nasadený robotník na rôznym miestach. Bol synom popraveného odbojára a od mladosti bol stúpencom ľavicovej politiky. Od roku 1948 bol pracovníkom aparátu KSČ, 19581989 bol členom ÚV KSČ. V rokoch 19591961 bol ministrom poľnohospodárstva, 19611965 vnútra, 19651968 tajomníkom ÚV KSČ. Od apríla do decembra 1968 podpredseda vlády, 19681969 predseda Hospodárskej rady; 19681988 člen predsedníctva pre riadenie straníckej práce v Česku; 19701988 predseda vlády ČSSR.
V rokoch 19601969 poslanec Národného zhromaždenia, 19691989 Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia. V auguste 1968 zaujal odmietavé stanovisko k sovietskej okupácii, postupne však prešiel do tábora „normalizátorov“. Predseda komunistickej federálnej vlády ČSSR v rokoch 19701988, teda v období tzv. normalizácie.
V roku 1988 odstúpil z funkcie. Zahraniční komentátori vysvetľovali jeho odstúpenie jeho vyhláseniami, že je proti policajným zásahom proti disidentom, a že požaduje nielen hospodárske, ale aj politické reformy, ako aj skutočnosťou, že bol v rámci KSČ „súperom“ Miloša Jakeša. Vo funkcii predsedu vlády ho nahradil Ladislav Adamec.
V septembri 2020 český štátny zástupca Tomáš Jarolímek zastavil stíhanie Štrougala a ďalších vrcholných politikov z čias existencie ČSSR kvôli streľbe na hranice na hraniciach pri pokusoch o útek do cudziny. Trestné oznámenie podala v roku 2016 vtedajšia riaditeľka Platformy európskej pamäti a svedomia Neela Winkelmannová. Medzi 67 obvinenými boli okrem Štrougala aj ďalší vysokopostavení funkcionári: bývalý generálneho tajomníka KSČ Miloš Jakeš, bývalý minister vnútra Vratislav Vajnar, dlhoročný predseda slovenskej vlády z rokov 1969-88 Peter Colotka. Jakeš a Colotka zomreli a Štrougal aj Vajnar trpia duševnou chorobou.
Ousté
Ousté je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.