cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gelón z Gely
Gelón Gelón, * cca 540 pred Kr., Gela – † 478 pred Kr., Syrakúzy) bol v rokoch 491 – 478 pred Kr. tyran v Gele a neskôr v Syrakúzach. Nástupcom Gelóna sa stal jeho brat Hierón. náhľad|Syrakúzska minca predstavujúca tyrana Gelóna
Gelón, syn Deinomena, bol za vlády gelského tyrana Hippokrata veliteľom jazdectva a strážcom jeho synov. Po Hipokratovej smrti sa v roku 491 pred Kr. zmocnil vlády. Keď v roku 485 pred Kr. syrakúzski veľkostatkári, ktorých ľud vyhnal z mesta, požiadali Gelóna o pomoc, dobyl Syrakúzy a svoju moc tam presunul, zatiaľ čo vládu v Gele prenechal svojmu bratovi Hierónovi. Vyše polovice obyvateľstva sa presťahovala do Syrakúz. Zatiaľčo 10 000 žoldnierov dostalo syrakúzske občianstvo, pôvodné obyvateľstvo predal do otroctva. Hlavne týmto opatrením sa Syrakúzy stali vedúcou mocnosťou v Grécku. Gelón sa následne oženil s Démaretou, dcérou tyrana Théróna, vládcu Akragantu, ktorý v roku 483 pred Kr. vyhnal z Himery tyrana Térilla a dosadil tam ako vládcu svojho syna Thrasydaia.
Kartáginci pred vojnou nepochybne počítali s tradičnou gréckou nesvornosťou, ale tentoraz sa prepočítali. Heléni ohrozenú Himeru neponechali svojmu osudu. Syrakúzsky tyran Gelón, ktorý zjednotil celú východnú Sicíliu sa spojil s akragantským tyranom Thérónom a postavili vojsko, ktoré sa počtom rovnalo takmer polovici kartágijských síl pod vedením Hamilkara. Pritiahli s ňou k Himere a vo vynikajúco vedenej bitke ho na hlavu porazili. Údajne sa to stalo 29. septembra roku 480 pred Kr., toho istého dňa, čo Gréci porazili Peržanov pri Salamíne.
Gelón sa stal v roku 488 pred Kr. olympijským víťazom v preteku dvojkolesových vozov so štvorzáprahom koní.
Krakauhintermühlen
Krakauhintermühlen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Murau.
Žije tu 552 obyvateľov (31. 12. 2011).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mýtna
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mýtna v okrese Lučenec.
Írske euromince
V Írsku sa mince v hodnotách 1 cent a 2 centy nepoužívajú. Ceny sú matematicky zaokrúhľované na najbližšiu hodnotu s presnosťou 5 centov.
Dvojeurové pamätné mince
Detaily sa nachádzajú v príslušnej sekcii.
5 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: meď-nikel; Priemer mince: ; Hmotnosť: 14,19 g
Typ B: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: ; Hmotnosť: 8,525 g
10 eurové pamätné mince
Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,28 g
15 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,28 g
Typ B: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: ; Hmotnosť: 24 g
20 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: ; Hmotnosť: 1,24 g
50 eurové pamätné mince
Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: ; Hmotnosť: 7,8 g
100 eurové pamätné mince
Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: ; Hmotnosť: 15,5 g
Cyanocitta
Cyanocitta, po slovensky kapuciarka (staršie sojka), je rod vtákov z čeľade krkavcovitých (Corvidae).
Krakauschatten
Žije tu 318 obyvateľov (31. 12. 2011).
NGC 2386
NGC 2386 je dvojhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Lawrence Parsons 1. januára 1876.
NGC 2385
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Mondreville (Seine-et-Marne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antonne-et-Trigonant
Antonne-et-Trigonant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bešbarmak
náhľad|Bešbarmak Bešbarmak (kirgizsky: бешбармак, tatársky: бишбармак, russky: бешбармак) je národné jedlo Kirgizstanu a zaraďuje sa aj do baškirskej a tatárskej kuchyne. Sú to uvarené cestoviny s mäsom a cibuľovou omáčkou.
Ghissignies
Ghissignies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Paul Reubens
Paul Reubens, vlastným menom Paul Rubenfeld (* 27. august 1952, Peekskill, New York, USA† 30. júl 2023, Los Angeles, Kalifornia), bol americký herec, scenárista, producent a komik.
Na prelome 70. a 80. rokov vymyslel postavu Pee-weeho Hermana, ktorú v priebehu ôsmeho desaťročia hral v komediálnej show The Pee-wee Herman Show, vo filmoch Pee-wee's Big Adventure (celovečerný režisérsky debut Tima Burtona) a Big Top Pee-wee a v detskej relácii Pee-wee's Playhouse. V roku 1980 sa objavil tiež v menšej úlohe v snímku Bratia Bluesovci, v 90. rokoch hral napr. vo filmoch Buffy, zabíjačka upírov, Batman sa vracia, Predvianočná nočná mora, Matilda, Dr. Dolittle, Superhrdinovia, po roku 2000 sa objavil napríklad vo filme Kokaín a daboval v animovaných filmoch Šmolkovia a Šmolkovia 2.
Kraubath an der Mur
Žije tu 1 317 obyvateľov (31. 12. 2010).
NGC 2388
NGC 2388 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. februára 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Mons-en-Montois
Mons-en-Montois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slobodné mesto Gdansk (medzivojnové obdobie)
Slobodné mesto Gdansk (🇩🇪; 🇵🇱) bol samostatný štát, ktorý vznikol 15. novembra 1920. Územie štátu zahŕňalo samotné mesto Gdansk a jeho okolie (Zoppot (po poľsky: Sopot)), Tiegenhof (Nowy Dwór Gdański), a Neuteich (Nowy Staw), 252 dedín a 63 usadlostí (v súčasnosti powiaty: Gdańskie Wyżyny, Gdańskie Niziny a Wielkie Żuławy), ktoré boli od roku 1815 súčasťou Pruska a od roku 1871 Nemecka. Rozloha štátu bola 1,952 km² (1893 bez vodných plôch); a na jeho území v roku 1919 žilo 357 000 obyvateľov (408 000 v roku 1934). Nemci však tvorili viac ako 90 % obyvateľov, Poliaci len okolo 410 %. Úradným jazykom v meste bola nemčina.
Štát bol zriadený Versailleskou zmluvou (10. januára 1920), bol odčlenený od Nemecka a pod ochranou Spoločnosti národov a Poľsko tu malo rezervované isté práva. Mestský štát mal vlastnú ústavu, hymnu, parlament (Volkstag) a vládu.
left|thumb|20 Gdanských guldenov thumb|Langenmarkt a Rathaus v roku 1895 thumb|Krahnthor v roku 1895
Gdansk tvoril s Poľskom colnú úniu. Železnica vedúca z Poľska do Gdanska bola spravovaná Poľskom. Poľsko malo rovnako vojenskú základňu v prístave Westerplatte (od roku 1924). V meste existovali dva poštové úrady: mestský a poľský, Poľsko malo v meste vlastnú telefónnu a telegrafickú službu. Poľsko mohlo vyvážať a dovážať svoje tovary cez gdanský prístav. Zástupcom Poľska v Slobodnom meste Gdansk bol Generálny komisár Poľskej republiky (Komisarz Generalny Rzeczypospolitej Polskiej).
9. novembra 1920 bola podpísaná poľsko-nemecká zmluva. Podľa nej Poľsko zastupovalo Gdansk v zahraničí a taktiež zodpovedalo za ochranu jeho obyvateľov a ich záujmov vo svete, za medzinárodné zmluvy týkajúce sa mesta a registrovalo lode plávajúce pod gdanskou námornou vlajkou. Správa Slobodného mesta Gdansk sa stala hlavnou zámienkou napadnutia Poľska a vypuknutia 2. svetovej vojny.
Fašizmus a druhá svetová vojna
V roku 1933 vyhrala voľby v Gdansku Národnosocialistická nemecká robotnícka strana (NSDAP, nacistická strana), ktorá získala 57 % hlasov, čo bolo menej ako 2/3 požadované Spoločnosťou národov na zmenu ústavy. Napriek tomu boli schválené protižidovské a protikatolícke zákony.
1. septembra 1939 Nemecko vyhlásilo pripojenie Slobodného mesta Gdansk k Tretej ríši a pristúpili k likvidácii poľských inštitúcií v meste. 2. septembra gdanský parlament schválil pripojenie k Nemecku. Došlo k obklúčeniu Poľskej pošty v samotnom meste Gdansk (udalosť dostala historické pomenovanie Obrana Poľskej pošty v Gdansku), prekladiska na polostrove Westerplatte a k mnohým napadnutiam a tiež strieľaniam na Poliakov. Následne sa mesto stalo súčasťou provincie Gdansk-Západné Prusko (Reichsgau Danzig-Westpreußen). Poliaci boli z mesta následne vyhnaní, Židia stihli ujsť ešte pred pričlenením mesta k Nemecku.
30. marca 1945 do mesta vkročila sovietska Červená armáda. Nemecké obyvateľstvo bolo vyhnané a územie sa stalo súčasťou Poľskej republiky.
Archignac
Archignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Podrečany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Podrečany v okrese Lučenec.
Nandu pampový
thumb|Nandu pampový Nandu pampový (Rhea americana) je nelietavý vták vážiaci viac ako. Dožíva sa 15 a viac rokov. V mladosti vodí mláďatá samec. Samica sa k nim neskôr pridá.
Výskyt
Nandu pampový žije v stepiach a savanách Argentíny, severovýchodnej Brazílie a východnej Bolívie.
Vzhľad
Samica je svetlejšia než samec, ktorý má čierny krk. Krídla im pomáhajú pri rýchlom behu. Mláďatá sa od rodičov líšia pruhovaním.
Potrava
Dospelí sa živia semenami, listami a plodmi. Občas sa živia aj hmyzom a menšími stavovcami. Mláďatá sa živia hlavne hmyzom.
Rozmnožovanie
V dobe tokania vábia samce k svojím hniezdam samičky. Hniezdo je plytké miesto v zemi. Do neho znáša niekoľko samičiek viac než desať vajíčok. Na vajíčkach sedí výhradne samec vyše 40 dní. Mláďatá už po prvom roku dosahujú veľkosti dospelého jedinca. V nasledujúcom roku dosahujú aj pohlavnú dospelosť.
Zdroj
レア (鳥類)
Krieglach
Krieglach je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Bruck-Mürzzuschlag.
Žije tu obyvateľov.
Benedikt XIV. (pápež)
Benedikt XIV., vl. menom Prospero Lorenzo Lambertini (* 31. marec 1675, Bologna – † 3. máj 1758, Rím) bol taliansky duchovný a 247. rímsky pápež (v období rokov 17401758). Patril k tým pontifikom, ktorých mravný a morálny príklad zanechal v dejinách pápežstva nezmazateľnú stopu. Do cirkevnej histórie sa zapísal aj pod prívlastkom „pápež-učenec“.
Mladosť a cirkevná kariéra
Pochádzal zo šľachtickej no schudobnenej rodiny. Po štúdiách na prestížnej rímskej Collegio Clementino získal v roku 1694 doktorát z teológie a práva. Od toho času sa datuje jeho cirkevná kariéra na najvyšších kuriálnych postoch. Za pápeža Klementa XI. sa stal konzistoriálnym advokátom a poradcom Svätého ofícia. V roku 1724 sa stal titulárnym biskupom v Teodózii. Stal sa blízkym poradcom pápeža Benedikta XIII., ktorý ho ustanovil biskupom i arcibiskupom (v Ancone) a 30. apríla 1728 ho povýšil na kardinála. O tri roky nato bol preložený do Bologne.
Po smrti Benediktovho nástupcu Klementa XII. († 6. februára 1740) sa už o necelé dva týždne (18. februára) začalo v Apoštolskom paláci konkláve, z ktorého až 17. augusta vyšiel víťazne kardinál Lambertini (konkláve v roku 1740 bolo štvrtou najdlhšou voľbou najvyššieho pontifika v dejinách cirkvi; suverénne najdlhším bolo konkláve prebiehajúce v rokoch 12681271, kedy bol pápežom zvolený Gregor X.). Stal sa ako Benedikt XIV. (meno si zvolil na počesť svojho veľkého vzoru a priateľa Benedikta XIII.) 246. nástupcom svätého Petra. I keď Benediktovo zvolenie bolo až do posledných chvíľ neisté a napokon bol vybraný ako kompromisný kandidát, jeho voľba sa ukázala ako veľmi šťastná.
NGC 2389
NGC 2389 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Benedikt XIV. (pápež)
Na pápežskom stolci
Benedikt XIV. bol človek veľmi kultivovaný, bol príkladom vzdelanca a humanistu; v jeho osobe sa spájala mimoriadna vľúdnosť a zmierlivosť. Bol rovnako skromný ako energický. Sám sa považoval za čestného a statočného človeka. Známa je jeho veta vyrieknutá na zasadnutí konkláve, ktoré sa dlhé mesiace márne pokúšalo vyriešiť patovú situáciu pri voľbe novej hlavy Katolíckej cirkvi. Keď sa jeho meno objavilo medzi potencionálnymi kandidátmi, oslovil konkláve:
Tieto slová, mienené skôr zo žartu ako vážne, pomohli kardinálom pri voľbe, ktorí dali hlas Lorenzovi Lambertinimu.
Od počiatku bolo jasné, že do čela cirkvi sa postavil človek, ktorého šľachtili povahové i osobnostné kvality. Jeho zmysel pre realitu ho predurčil pre úspešné vysporiadanie sa s problémami, ktoré stáli pred katolíckou cirkvou. Či už išlo o vnútrocirkevné reformy alebo o medzinárodnopolitické vzťahy. I v tejto oblasti sa osvedčil ako veľmi prezieravý štátnik s citom pre politickú realitu. Napriek svojím nepochybne liberálnym názorom, prezentovaným pri politických rokovaniach, nikdy nestrácal zo zreteľa základné záujmy cirkvi a náboženstva.
Do pápežského života priniesol horlivosť a energiu, ktorá sa stala neodmysliteľnou súčasťou každodenného života. Bol nesmierne pracovitý; pracovitosť a zbožnosť považoval za základný predpoklad úspešného fungovania svojho úradu, na ktorý sa pozeral nie ako na česť, ale ako na príležitosť konať dobro. Svojím príkladom podnecoval ľudí k nábožnosti. Ako rímsky biskup osobne dohliadal na záležitosti svojej diecézy. Mimoriadne mu záležalo na zlepšovaní duchovnej výchovy prostredníctvom posilňovania viery.
V oblasti zahraničnej politiky sa sústredil predovšetkým na dobré vzťahy s ostatnými katolíckymi krajinami; uzavrel konkordáty so Sardíniou, Neapolom, Svätou rímskou ríšou, Portugalskom a Španielskom. Najmä zmluvy s posledne menovanými krajinami boli veľmi významné; španielskej korune zveril všetky menovania do cirkevných úradov v krajine, v prípade Portugalska nadviazal veľmi dobré vzťahy s kráľom Jánom V., ktorému udelil titul „Najvernejší panovník“.
Niektoré jeho rozhodnutia, Benediktovými odporcami prijímané ako prejav pápežovej slabosti a poddajnosti, sa však ukázali ako veľmi prezieravými s ohľadom na jeho možnosti v jednaniach s panovníkmi absolutistických štátov. Vzťahy s Habsburgovcami si však skomplikoval, keď po smrti Karola VI. v roku 1740 dlho otáľal s uznaním nástupníckych práv jeho dcéry Márie Terézie; rozpory zavŕšilo Benediktovo uznanie Karola VII. Albrechta za rímskonemeckého cisára. Situáciu zachránil po Karolovej smrti v roku 1745, keď napriek odporu Francúzska a Španielska uznal manžela Márie Terézie Františka Štefana I. Lotrinského za nového cisára Rímskonemeckej ríše.
Veľký dôraz kládol na výchovu mladých kňazov; zaviedol reformy do systému vzdelávania v seminároch. Zreformoval tiež činnosť viacerých pápežských inštitúcií.
V liturgických záležitostiach bol Benedikt XIV. veľký konzervatívec. V roku 1734 - 1738 vydal doktrínu De servorum Dei beatificatione et de beatorum canonizatione, ktorou upravoval proces blahorečenia a svätorečenia. Iné Benediktove liturgické spisy sa zaoberali napr. záležitosťami vzťahujúcimi sa k priebehu svätých omší.
V čisto náboženských a duchovných otázkach sa Benediktova pozornosť sústredila na cirkev ako takú a činnosť jej správy. Jeho buly a encykliky, ktoré hrali dôležitú úlohu o.i. pri objasňovaní otázok cirkevného práva, boli odrazom jeho múdrosti a vzdelanosti. Zameral sa napr. na riešenie problémov cirkevne zmiešaných manželstiev - v bule Magnate nobis admirationis (1748) nariaďoval, že zmiešané manželstvá smú byť uzatvárané iba za určitých podmienok; deti narodené z takéhoto manželstva majú byť vychovávané v katolíckej viere.
Okrem zmienených spisov k významným Benediktovým dielam patrí napr. zbierka stosiedmych dokumentov, predovšetkým pastierskych listov, pojednaní, duchovných návodov a pod. nazvaná Institutiones Ecclesiasticae.
Postoj k východným cirkvám
Benedikt XIV. je najznámejším zástancom tézy o prednosti latinského obradu (praestantia ritus latini) pred inými (východnými) obradmi, hoci nebol jej pôvodcom ani najtvrdším presadzovateľom. Tento názor najvýraznejšie sformuloval v apoštolskej konštitúcii Etsi pastoralis (1742) venovanej východným katolíkom v južnom Taliansku, ktorá výrazne diskriminovala východných kresťanov. Téza o prednosti latinského obradu bola jednou z príčin latinizácie a asimilácie východných katolíkov. Prekonaná bola až encyklikou Levom XIII. Orientalium Dignitas (1894) a definitívne odsúdená Druhým vatikánskym koncilom.
„Pápež-učenec“
Benedikt XIV. sa do dejín zapísal aj ako pontifik s veľkým záujmom u vedu a vzdelávanie. Sám kládol veľký dôraz na poznanie a rozširovanie duchovných obzorov. Svojou mimoriadnou usilovnosťou a túžbou po vzdelaní dosiahol veľké uznanie a právom sa pokladá za najväčších učencov medzi pápežmi. Jeho záujem o vzdelanie bol mnohostranný a rozsah záujmov široký. Vďaka oddanosti vede a umeniu nadviazal úzke kontakty a priateľstvá s najznámejšími umelcami a učencami svojej doby. Veľmi sa zasadzoval za pravdivé poznanie prírody a prírodných zákonitostí - dal napr. z indexu zakázaných kníh vyňať dielo poľského astronóma Mikuláša Kopernika. Medzi jeho najznámejšie aktivity v oblasti bádania bolo podnietenie výskumu antických pamiatok.
Aby sa prehĺbil záujem o poznanie histórie krajiny na Apeninskom polostrove dal na rímskych akadémiách zriadiť odbory zaoberajúce sa štúdiom antických dejín, kresťanských artefaktov, histórie cirkvi a cirkevných rádov a históriou cirkevného práva a liturgie. Jeho zásluhou bola tiež zrealizovaná katalogizácia kníh Vatikánskej knižnice, ktorých tritisíctristo rukopisných zväzkov patrilo k mimoriadne vzácnym kolekciám.
Benediktovou zásluhou Rím neprišiel o jednu z najznámejších antických pamiatok - Koloseum. Pôvodne slávna stavba s úpadkom Ríma na počiatku stredoveku strácala na význame a slúžila ako lacný zdroj stavebného materiálu. Pred úplným zánikom Koloseum zachránil Benedikt XIV. tým, že ho zasvätil pamiatke umučenia Ježiša Krista a krvi mučeníkov, ktorí tu položili svoje životy za vieru.
Pápež Benedikt XIV. zomrel 3. mája 1758 vo veku osemdesiattri rokov. Benediktove ostatky dnes odpočívajú v skvostnom barokovom náhrobku z roku 1769, ktorého autorom je sochár Pietro Bracci. Pod stojacou postavou pápeža s gestom pozdravujúcim okoloidúcich sú umiestnené alegorické sochy Poznanie a Pokušenie.
Zoznam encyklík Benedikta XIV.
right|thumb|300px|Náhrobok Benedikta XIV. v pravej lodi [[Bazilika svätého Petra|Baziliky svätého Petra, dielo sochára Pietra Bracciho z roku 1769, darovali ním vymenovaní kardináli]] Okrem viacerých teologických a právnických diel, pastoračných dokumentov a doktrín je Benedikt XIV. autorom tridsaťjeden encyklík, z ktorých prvá - Ubi Primum - je považovaná za vôbec prvú pápežskú encykliku.
SEAT Ibiza
náhľad|Seat Ibiza IV náhľad|SEAT Ibiza |alt= SEAT Ibiza je malý automobil, ktorý vyrába spoločnosť Volkswagen Group pod značkou SEAT. Existujú 5 generácie tohto modelu a stále sa vyrába. Bola k dispozícii v troj- a štvordverovej verzii. Od roku 1993 je k dispozícii saloon, coupé a estate verzia pod názvom SEAT Córdoba. Do rokov 2005/2006 sa vyrábal aj v Bratislave v závode Volkswagen Slovakia.
Iné projekty
náhľad|seat ibiza ll facelift náhľad|seat ibiza ll
náhľad|seat ibiza llll náhľad|seat ibiza l facelift náhľad|seat ibiza l
Južný Bug
Južný Bug (iný názov: Boh ) je rieka, ktorá sa nachádza na Východoeurópskej rovine v Ukrajine. Rieka pramení v Podolskej vysočine, približne na západ od mesta Chmeľnyckyj. Jej celý tok je na území Ukrajiny.
Na hornom toku rieky sa nachádzajú prevažne močiarne oblasti. V strednej časti toku preteká cez kryštalické pohorie a vytvára niekoľko kaskád. V dolnom toku má rieka veľa prítokov a nachádza sa tu jadrová elektráreň. je splavných. Celkovo sa na jej toku nachádza 13 priehrad, z ktorých najväčšia je Ladyžynská priehrada.
Najväčšie mestá na jeho toku sú: Chmeľnyckyj, Chmiľnyk, Vinnycia a Mykolajiv.
Ghyvelde
Ghyvelde je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krottendorf
Krottendorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Weiz. Žije tu obyvateľov.
NGC 2390
NGC 2390 je hviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Robert Stawell Ball 10. decembra 1866.
NGC 2391
NGC 2391 je hviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Robert Stawell Ball 10. decembra 1866.
Atur
Atur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Messerschmitt Bf 110
Messerschmitt Bf 110 bolo nemecké dvojmotorové stíhacie lietadlo používané počas druhej svetovej vojny.
Messerschmitt Bf 110 má všeobecne veľmi zmiešané hodnotenia. Bol často kritizovaný pre svoje zlyhanie počas bitky o Britániu, zatiaľ čo jeho úspechy v iných úlohách boli zväčša ignorované. Napriek všetkému, tento stroj, ktorý nesplnil očakávania Luftwaffe, dokázal spoľahlivo slúžiť Nemecku počas celej druhej svetovej vojny, ako sprievodný stíhač dlhého doletu, stíhací bombardér, prieskumník, stroj pre priamu podporu pozemných vojsk a aj ako nočný stíhač.
Vznik a vývoj
S projektovaním stroja začal Willy Messerschmitt na konci roku 1934, v Bayerische Flugzeugwerke v Augsburgu. Stroj „zerstörer“, ktorý požadoval veliteľ Luftwaffe, Hermann Göring, mal prenikať hlboko do nepriateľského územia, prípadne sprevádzať nemecké bombardéry. Váha paliva predstavovala vážny hmotnostný problém nútila konštruktéra použiť 2 motory, pretože plánovaný stroj mal dosahovať výkony blížiace sa ľahšej záchytnej stíhačke. Zároveň bola požadovaná obratnosť, ak mal účinne odraziť nepriateľské stíhačky. Messerschmitt nemal pred začiatkom prác na Bf 110 žiadne predošlé skúsenosti s dvojmotorovými bojovými lietadlami. Jeho prvé bojové lietadlo, jednomiestny Bf 109, bol skoncipovaný rok pred začiatkom prác na Bf 110. V tom čase, najsilnejší nemecký lietadlový motor Junkers Jumo 210A, s výkonom 610 koní. Už od začiatku bolo jasné, že dvojica týchto motorov by bola neadekvátna z hľadiska sily, ktorá mala poháňať relatívne veľké a ťažké lietadlo. Ale firma Daimler-Benz Aktiengesellschaft, ktorá v tej dobe už pracovala na vývoji nového 12-valcového, vodou chladeného invertného motora, DB600 s predpokladaným výkonom 1000 koní. Práve tieto motory sa črtali ako potenciálne pohonné jednotky pre prototypy Bf 110.
Prvý prototyp Bf 110 vzlietol 12. mája 1936. Kľúčovým faktorom konštrukcie bolo použitie dvoch motorov Daimler-Benz DB 600. Nasledovné ťažkosti v obstarávaní týchto motorov na skúšky výkonnosti znamenali, že Bf 110 nemohol byť testovaný počas španielskej občianskej vojny. Bf 110 bol testovaný v roku 1937 na letisku Rechlin. Ukázalo sa, že je veľmi rýchly, no nie až tak obratný ako sa dúfalo. Napriek niektorým nedostatkom bol Bf 110 zaradený do služby v roku 1939 ako Bf 110C – poháňaný dvoma motormi Daimler-Benz DB 601A. Výroba sa rozbehla a na konci tohto roku už operačne lietalo 500 ks Bf 110.
Poľské ťaženie
V čase keď Nacistické Nemecko napadlo Poľsko, 1. septembra 1939, bolo vybavených týmito strojmi 10 perutí. Hermann Göring opakovane nariadil Zerstörerwaffe aby pripravila všetky dostupné Bf 110 pre operačné nasadenie. Budúce eso, veliteľ NJG 1 Wolfgang Falck, si zapísal prvé zostrely nad Poľskom, rovnako ako budúce nočné stíhacie eso Helmut Lent a Gordon Gollob, budúci veliteľ stíhacieho letectva. Falckova jednotka, I./ZG 76, dosiahla počas tohto ťaženia 31 víťazstiev, z ktorých 19 bolo potvrdených. I(Z)./LG 1 taktiež prispela svojou troškou. Sprevádzala nemecké bombardéry počas útokov na Varšavu a dosiahla 30 zostrelov hneď v prvý deň. Poľské stíhačky hlásili v tento deň 17% straty. Tie vzrástli na 72% o ďalších 5 dní. JG 2 tiež dosiahla 28 vzdušných a 50 pozemných víťazstiev.
Čudná vojna
Väčšina jednotiek chrániacich západné Nemecko od vzdušného útoku bola vybavená stíhačkou Messerschmitt Bf 109. Jedna z jednotiek Bf 110 si pripísala prvý zostrel spojeneckého lietadla, keď Bf 110 z jednotky LG 1, zaútočilo a zostrelilo stíhačku Morane-Saulnier M.S. 406, patriacej Armée de l'Air, nad Verdunom. Len o tri týždne neskôr, 18. decembra 1939, sa Bf 110 podieľal na prvom nemeckom víťazstve nad RAF v druhej svetovej vojne. Bombardovacie veliteľstvo RAF poslalo 22 bombardérov Vickers Wellington, s cieľom zaútočiť na nemeckú námornú základňu Wilhelmshaven. Na konci boja Nemci zaznamenali 38 zostrelov britských bombardérov. Skutočné straty boli 11 Wellingtonov a ďalších 6 ťažko poškodených. Táto príučka podnietila velenie R.A.F. na zmenu z denných bombardovacích misií na nočné.
thumb|right|Bf 110 jednotky Zerstörergeschwader 76 (ZG 76) s charakteristickou „žraločou tlamou“, máj 1940
Invázia do Dánska a Nórska
Bf 110 sa dočkal značného operačného nasadenia počas operácie Weserübung, teda invázie do Dánska a Nórska. Dve jednotky vybavené Bf 110 (1 a 76) mali dovedna 64 strojov. Bf 110 zničil 9. apríla 1940 25 dánskych lietadiel, umiestnených na leteckej základni Værløse. Jednému dánskemu Fokkeru D.XXI sa podarilo vzlietnuť, ale bol okamžite zostrelený. Počas tejto kampane, Viktor Mölders, brat slávneho Wernera Möldersa, prijal kapituláciu mesta Aalborg, po pristátí na miestnom letisku. Oblečený v leteckej kombinéze, sa dal odviesť do mesta miestnym mliekárom, aby našiel vhodné ubytovanie pre posádky Bf 110, jednotky I.ZG 1.
V Nórsku Bf 110 pomáhali zabezpečiť letisko Oslo – Fornebu, sprevádzajúc dopravné lietadlá Junkers Ju 52, naložené parašutistami. Na Nemcov zaútočili stroje Gloster Gladiator, a jednotky na zemi; výsledkom boli dve zostrelené lietadlá na oboch stranách. Piloti Messerschmittov nevedeli, že mnohé predošlé vlny dopravných lietadiel sa vrátili a letisko nebolo zabezpečené. Počas vykladania nákladu boli mnohé zničené. Zostávajúce Bf 110 ostreľovali letisko a pomohli pozemným jednotkám v jeho dobytí. Počas týchto bojov, tu budúce eso so 110 zostrelmi, Helmut Lent, zaznamenal svoj piaty a šiesty zostrel proti Nórskym protivníkom.
V dôsledku skúseností z bojov v Nórsku bolo vynaložené úsilie predĺžiť bojový dolet Bf 110. Ich výsledkom bol Messerschmitt Bf 110D. Bolo vyskúšaných viacero prídavných a podvesných nádrží, čo vyústilo do produkcie najmenej štyroch verzií série „D“. Bola taktiež skúšaná obrovská prídavná nádrž, ktorá vďaka chladnému počasiu a obmedzeným znalostiam o vyparovaní leteckého benzínu neraz explodovala. To viedlo k nevysvetliteľným stratám počas hliadok nad Severným morom. Vďaka všetkým opísaným negatívnym vlastnostiam túto verziu piloti neobľubovali. Okrem toho bolo ovplyvnené aj ovládanie; Bf 110D bol od samého začiatku ťažko manévrovateľný a zvýšenie hmotnosti to len zhoršilo. thumb|right|Bf 110 počas západného ťaženia na poľnom letisku, máj 1940
Jednotky ťažkých stíhačov (Zerstörerwaffe), si pri stretnutiach s prevažne britskými bombardérmi počínali dobre. Dňa 13. Júna 1940 bola squadrona strmhlavých bombardérov Blackburn Skua zachytená pri pokuse dosiahnuť a zbombardovať nemecký krížnik Scharnhorst. V priebehu niekoľkých minút zostrelili Bf 110 osem britských strojov; medzi úspešnými strelcami bol aj Herbert Schob, ktorý skončil vojnu ako jeden z najúspešnejších pilotov Bf 110. Celkové straty v priebehu tejto kampane boli len niečo nad dvadsať strojov. Počas júla vykonala R.A.F. viacero náletov na Nórsko. Dňa 9. júla 1940 bolo zostrelených sedem z dvanástich strojov Bristol Blenheim, bombardujúcich Stavenger, zmiešanou silou pozostávajúcou z Bf 109 a Bf 110 z jednotiek ZG 76 a JG 77.
Ťaženie na Západe
Počas tzv. „Čudnej vojny“ bolo jednotkami Bf 110 zostrelených viacero francúzskych lietadiel. Kapitán Hannes Gentzen, veliteľ jednotky ZG 1, sa stal 2. apríla 1940 najúspešnejším stíhacím pilotom Luftwaffe, keď zostrelil nad Argonne dve stíhačky P-36 Curtiss Hawk.
Útoku na Holandsko sa zúčastnilo 145 Messerschmittov Bf 110, pod velením Kurta Bertrama von Döring. Počas tejto kampane predviedli Bf 110 svoje schopnosti v úlohe útočného stroja. 10. mája 1940 zničila jednotka ZG 1 dvadsaťšesť holandských lietadiel na zemi, na letisku v Haamstede. Medzi 11. – 13. májom bola väčšina potvrdených zostrelov nad Belgickom dosiahnutá na lietadlách Bf 110 z jednotky ZG 26. No toto víťazstvo bolo 15. mája zatienené stratou deviatich Bf 110 v boji s R.A.F. V tento deň jednotka ZG 2, pod vedením Friedricha Vollbrachta, dosiahla 66 zostrelov spojeneckých lietadiel.
Jednotky Bf 110 sa v tomto období taktiež stretli so švajčiarskym letectvom. Viaceré nemecké útoky narušili švajčiarsky vzdušný priestor. Päť Bf 110 bolo zostrelených švajčiarskymi Messerschmittmi Bf 109.
thumb|right|Oberleutnant Theodor Rossiwall pri svojom Bf 110 jednotky ZG 26, západné Francúzsko, 21. jún 1940
Pri operácii „Paula“, čo bola ofenzíva zameraná na zničenie zvyšných francúzskych leteckých síl v strednom Francúzsku, Luftwaffe utrpela stratu 101 strojov, no z toho len štyri boli Bf 110. Do konca kampane už Bf 110 neutrpel žiadne straty.
Ťaženie na západe ktoré sa uskutočnilo v roku 1940 jasne ukázalo zraniteľnosť Bf 110 na nepriateľskej oblohe.Dobre si počínal proti belgickým, holandským a francúzskym leteckým silám, keď utrpel len malé straty, no bol rýchlo deklasovaný vzrastajúcim počtom strojov Hawker Hurricane a Supermarine Spitfire. V západnom ťažení boli straty 60 strojov Bf 110; to predstavovalo 32 % pôvodnej sily Zerstörerwaffe.
Bitka o Britániu
Bitka o Britániu naplno odhalila fatálne nedostatky Bf 110 ako dennej stíhačky, proti jednomotorovým strojom. Bolo príliš veľké, ľahko spozorovateľné a chýbala mu agilita Hurricanu alebo Spitfiru. Napriek zadnému strelcovi, ktorý na obranu používal guľomet puškového kalibru, takáto obrana bola proti stíhačkám vybaveným ôsmimi guľometmi nedostatočná. Veľkosť a váha Bf 110 znamenali, že mal vysoké plošné zaťaženie, čo obmedzovalo jeho manévrovateľnosť. Okrem toho, napriek vyššej rýchlosti oproti vtedajšiemu Hurricanu, mal pomalé zrýchlenie. Napriek všetkému bol v tom čase jedinečný, pretože v úlohe sprievodnej stíhačky ťažkých bombardérov ho netrápil obmedzený dolet, ako tomu bolo u Bf 109. Aj keď bol prekonaný, v úlohe výškového sprievodu bombardérov bol tvrdým protivníkom, používajúc taktiku strmhlavého útoku na nepriateľa, páliac dávky z guľometov a kanónov umiestených v prednej časti trupu a následne rýchlo opúšťajúc boj.
Synovec Hermanna Göringa, Hans-Joachim Göring, bol pilotom jednotky III./Zerstörergeschwader 76 a lietal na Bf 110. Padol v boji 11. júla 1940, keď bol jeho Bf 110 zostrelený Hawkermi Hurricane z 87. squadrony R.A.F a jeho lietadlo sa zrútilo do Portlandského prístavu.
Najhorší deň bojov o Britániu pre Bf 110 nastal 15. augusta 1940, keď bolo zostrelených takmer 30 Bf 110, čo bolo ekvivalentom jednej gruppe. Medzi 16. a 23. augustom bolo stratených ďalších 23 strojov.
thumb|right|Bf 110 jednotky ZG 26 „Horst Wessel“ počas tankovania paliva, Francúzsko, október 1940
Po 18. auguste nastal značný pokles v množstve nasadenia jednotiek Zerstörerov. Toto zmiznutie je často porovnávané so stiahnutím Junkersu Ju 87 z bojov. No zatiaľ čo Ju 87 muselo byť stiahnuté, pretože jednoducho nedokázalo prežiť na nepriateľskej oblohe nad južným Anglickom na konci leta 1940, dôvod na stiahnutie Bf 110 bol oveľa prozaickejší. Náhradné stroje neboli dostupné tak rýchlo aby mohli pokryť straty. Na fronte bol nedostatok bojaschopných Bf 110.
Posledný augustový deň sa ukázal ako zriedkavo úspešný pre Bf 110. ZG 26 zostrelila 13 stíhačiek R.A.F., čo bolo dosiahnuté za cenu straty troch Bf 110 a piatich poškodených. Naopak, 4. a 27. septembra bolo zostrelených po 15 Bf 110. Na začiatku ťaženia mala Luftwaffe 237 bojaschopných Bf 110 a v priebehu bojov stratila 223 strojov.
Dňa 10. mája 1941, v doznievajúcej bitke o Britániu, sa odohrala zvláštna príhoda. Rudolf Hess, postava číslo dva v nacistickej strane, odletel na Bf 110 z Augsburgu, severne od Mníchova do Škótska, s úmyslom vyjednať mier medzi Nemeckom a Veľkou Britániou.
Balkánske ťaženie
V apríli 1941 boli Messerschmitty Bf 110C a E nasadené pri invázii do Juhoslávie a Grécka. Jednotky I. a II./ZG 26 boli zapojené do bojov. Znova sa Bf 110 stretli s Bf 109, pilotovanými zahraničnými pilotmi, tentoraz z juhoslovanského vojenského letectva. Rovnako ako vo Švajčiarsku, aj tu sa skončili v neprospech Bf 110. V prvý deň, 6. Apríla I./ZG 26 stratila 5 strojov, zatiaľ čo Juhoslovania len 2 Messerschmitty Bf 109. Jednotka II./ ZG 26 zostrelila niekoľko Hawkerov Fury, no v boji s dvojplošníkmi stratila 2 stroje. Nad Gréckom zostrelila 20. Apríla II./ZG 26 päť Hawkerov Hurricane z 33. a 80. Squadrony R.A.F, pričom sami stratili 2 stroje.
V tomto súboji zahynul aj Marmaduke Pattle, letecké eso, s 50 víťazstvami z 33.squadrony. Toho dňa si okrem iných pilotov pripísali zostrely aj Staffelkapitän Hauptmann Theodor Rossiwall and Oberleutnant Sophus Baagoe, prvý zvyšujúc svoje skóre na 12 a druhý na 14 strojov. Počas týchto bojov zahynulo ďalšie eso, F/Lt W. J. „Timber“ Woods zo 80. squadrony, so 6½ víťazstvami. Oberleutnant Baagoe zahynul 14. mája 1941, počas bitky o Krétu; zostrel si nárokovala britská obrana a pilot Glosteru Gladiator. Spolu bolo nad Krétou zostrelených 12 Messerschmittov Bf 110.
Severná Afrika, Stredozemie a Blízky východ
thumb|right|Bf 110 jednotky ZG 26 s dvomi 900-litrovými prídavnými nádržami
V dôsledku povstania Aliho Rašída a následnej Anglo-Irackej vojne nasadila Luftwaffe 12 strojov Bf 110 z jednotky 4./ZG 76 na pomoc irackým nacionalistom ako súčasť „vzdušného veliteľstva Irak“ (Fliegerführer Irak). Nemecké stíhačky do Iraku prileteli v prvý júnový týždeň roku 1941. Celé toto púštne ťaženie trvalo 10 dní. Budúcim nočným stíhacím esom Martinom Drewesom boli zostrelené 2 Glostery Gladiator, no R.A.F 26. mája ťažko poškodila 2 stroje Bf 110. No do 26. mája už neboli žiadne letuschopné Bf 110 a nemecký personál bol evakuovaný. Jeden Bf 110 (Wk-Nr 4035) bol získaný R.A.F a bol podrobený skúšobným letom so sériovým číslom R.A.F „HK846, Belle of Berlin“.
So základňou v Káhire, bola dopravená do Južnej Afriky, ako časť programu na cvičenie pilotov na ukoristenej výzbroji. Nikdy tam však nedoletel, zrútil sa v Sudáne. Počas Severoafrického ťaženia pôsobil Bf 110 v úlohe podporného stroja jednotiek strmhlavých bombardérov Ju 87 Stuka. V roku 1941 sa takmer 20% misií jednotiek Zerstörergeschwader zameriavalo na pozemné útoky. Počas tohoto obdobia zahynulo pri leteckých súbojoch viacero stíhacích es, lietajúcich na Bf 110 a taktiež pribúdali iné straty. V noci z 22. Na 23. mája boli Bf 110 nasadené ako nočné stíhačky nad púšťou. Oberleutnant Alfred Wehmeyer dosiahol 3 nočné zostrely spojeneckých bombardérov v priebehu týždňa. V auguste 1942 dovolila patová situácia medzi spojeneckými jednotkami a jednotkami Osi v severnej Afrike stiahnutie jednotky III./ZG 26 na Krétu, kvôli ochrane konvojov. V tomto období bolo zničených viacero bombardérov Consolidated B-24 Liberator, patriacich USAAF. Počas hliadkového letu 29. septembra 1942, sa osamotenému Oberleutnantovi Helmutovi Haugkovi z jednotky ZG. 26 podarilo napadnúť formáciu jedenástich B-24 a zostrelil 2 z nich. Bf 110 predviedol svoje schopnosti v úlohe v ktorej nad Európou vynikal.
Východný front
thumb|right|Bf 110E-1 operujúci na východnom fronte
Čísla Bf 110 na východnom fronte sa ďalej znižovali počas roku 1942 a aj po ňom. Väčšina jednotiek u ktorých slúžil, ho používala na prieskum. Stroje boli postupne sťahované do Nemecka, na obranu ríše pred náletmi západných Spojencov.
Obrana Ríše
thumb|right|Komplex [[Schräge Musik s kanónmi MG FF/M v kokpite Bf 110, 1944]]
Časom boli Bf 110 sťahované z denných operácii a slávili posledné úspechy ako nočné stíhačky. Tam ich výzbroj a dolet slúžili dobre až do konca vojny. Trup umožňoval zabudovanie pozície pre rádiooperátora a predná časť trupu zasa miesto pre inštaláciu radarovej antény, čo nebolo možné u jednomotorových stíhačiek. Časom sa zvyšovanie hmotnosti spôsobené zástavbou radaru a výzbroje, spolu s tretím členom, podpísalo pod znižovanie výkonnosti stroja. Lietadlo bolo taktiež použité na útoky na pozemné ciele, počnúc verziou C-4/B a taktiež ako denná záchytná stíhačka bombardérov, kde bola ich výzbroj mimoriadne užitočná. Neskôr vznikli špecializované verzie pre útoky na pozemné ciele, ktoré sa ukázali ako úspešné. Bf 110 slúžil v Luftwaffe v mnohých úlohách, no nie v tej na ktorú bol skonštruovaný – ťažký stíhač. Ďalšiu úlohu ktorú Bf 110 zohral, bol ničiteľ bombardovacích zväzov. Nesmierna palebná sila Bf 110 zneškodnila alebo zničila hociktorý spojenecký bombardér za niekoľko sekúnd. V prípade neprítomnosti spojeneckého stíhacieho sprievodu, bol Bf 110 schopný spôsobiť ohromné škody. No osadený štyrmi (8 in) raketnicami Werfer-Granate 21 (Wfr.Gr. 21), zavesenými po dvoch pod každým krídlom a dodatočnou výzbrojou, Bf 110 bol veľmi zraniteľný spojeneckým stíhacím sprievodom. Na konci roku 1943 a začiatkom 1944 boli formácie Bf 110 často decimované hordami spojeneckých stíhačiek.
Denné operácie
thumb|right|Nočný stíhací Messerschmitt Bf 110G-4 s anténami rádiolokátora počas letu
Prvé víťazstvo v tejto úlohe Bf 110 dosiahol 4. februára 1943 proti formácii bombardérov B-24, bombardujúcej Hamm. Nemecké stroje boli poškodené obrannou paľbou, pretože Bf 110 bol rozmerný cieľ. Popri siedmich poškodených a piatich stratených Fw 190 jednotky JG 1, bolo poškodených osem Bf 110 jednotky IV./NJG 1. Nárokovali si 3 zostrely B-17, napriek tomu, že bola zostrelená len jedna. Dôvodom zlyhania bol nedostatočný výcvik na denné operácie. Hans-Joachim Jabs povedal: „Toto bolo moje jediné denné víťazstvo v nočnej stíhačke. Na misiu sme leteli v sile jedného roja a nemali sme žiaden sprievod. Bolo obyčajným plýtvaním použiť vysokocvičené posádky nočných stíhačov na túto úlohu, keď sa objavil spojenecký stíhací sprievod.“
Jednotka bola opäť v akcii 4. marca, tentoraz dosahujúc skóre troch B-17 za cenu dvoch Bf 110. Počas roku 1943 ešte spojenecké stíhačky nemohli bombardérom USAAF poskytnúť účinnú podporu kvôli nedostatočnému doletu, ktorý im neumožňoval sprevádzať ich tam a späť. To poskytlo Zerstörer jednotkám príležitosť spôsobiť zväzom bombardérov ohromné straty. Napriek tomu, boli jednotky Bf 110 prevelené na východný front a severoafrické bojisko, kde boli nasadené pri útočných, prieskumných misiách a misiách strmhlavého bombardovania, ktoré viedli k nevyhnutným stratám. Po návrate do Ríše boli tieto jednotky zdecimované a vyžadovali preškolenie a prezbrojenie. Zbytočné a žalostné nasadenie Bf 110 v týchto operáciách zabránilo akémukoľvek úspechu.
Nakoniec boli na jeseň 1943 povolané zo svojich východných alebo stredozemných základní a boli sformované do jednotiek RLV. Spolu s Me 410 sformovali novosformovanú jednotku ZG 26, tvorenú 3 skupinami (dve skupiny Bf 110 a jedna Me 410), so základňami blízko Hannoveru. I. a III./ZG 76 mali základňu v Rakúsku a II./ZG 76 vo Francúzsku. Dňa 4. októbra 1943 skupina Bf 110 zachytila bombardéry B-17 z tretej bombardovacej divízie, ktorá podnikala nálety na Frankfurt a Sársko. Proti tejto formácii leteli Bf 110 osamotené a zničili štyri B-17,predtým než ich opustilo šťastie a narazili na stíhací sprievod tvorený lietadlami P-47 Thunderbolt z 56. stíhacej skupiny. Bolo zostrelených deväť Bf 110 a z posádok boli deviati zabití a siedmi ranení. Nie je jasné či sa Bf 110 podarilo zostreliť nejakého zo svojich útočníkov.
Bf 110 sa zúčastnil nemeckej obrany počas náletov „Veľkého týždňa“, počas februára 1944.
Skúsenosti jednotky vybavenej Bf 110, „Horst Wessel“, umožňujú zistiť, čo sa stalo dvojmotorovým stíhačkám v novom bojovom prostredí. Jednotka sa počas januára a februára pripravovala na stav operačného nasadenia. Dňa 20. Februára o 12:13 bolo povolaných trinásť Bf 110 do akcie proti bombardovacím zväzom. O 6 minút neskôr sa k prvej skupine pridali ďalšie tri Bf 110. Keď dorazili na dohodnutý kontaktný bod, nemali sa už s kým stretnúť. Americké stíhačky so slnkom za chrbtom prepadli jednotku Bf 110 a jedenásť z nich zostrelili. Medzitým 2 nepriateľské stíhačky ostreľovali letisko a zničili 9 ďalších lietadiel.
thumb|right|Messerschmitt Bf 110 veliteľa jednotky, nadporučíka [[Hans-Karl Kamp|Hansa-Karla Kampa, Francúzsko, leto 1942]]
Počas 2. apríla 1944 dosiahol Bf 110 jeden zo svojich posledných úspešných súbojov. Sila 62 strojov zaútočila na zmiešanú formáciu B-17 a B-24 s raketami R4M, pričom zničila päť B-17 a tri B-24 a tiež jeden P-38 Lightning. Straty predstavovali osem Bf 110. Pri nálete USAAF na Berlín, 9. apríla, ZG 76 nasadila 77 strojov. Vtedy sa objavili Mustangy USAAF, ktoré už mohli sprevádzať spojenecké bombardéry pri ich ceste tam aj späť. ZG 76 stratila 23 zo 77 strojov. Nikdy viac už nenasadila takýto počet strojov. Táto strata bola začiatkom konca Bf 110 Zerstörer ako prvolíniovej zbrane RLV. Odvtedy mal Bf 110 za úlohu útočiť počas dňa na formácie bez sprievodu, čo bolo až do konca vojny čoraz zriedkavejšie.
Nočné operácie
thumb|right|Nočný stíhací Bf 110, 1943
Počas vojny tvoril Bf 110 základ jednotiek Nachtjagdgeschwader (nočných stíhacích jednotiek). Prvé jednotky začali s touto činnosťou nad Nemeckom na jeseň 1940. Dokiaľ sa v roku 1942 neobjavili britské ťažké bombardéry, bola opozícia nepatrná.
Jedna z najpozoruhodnejších akcií Bf 110 sa odohrala v noci zo 17. na 18. Augusta 1943. Jednotky Bf 110 boli masovo vybavené zbraňovým systémom Schräge Musik, ktorý pozostával z dvoch horestrieľajúcich kanónov, umiestených priamo v strede kabíny, priamo za pilotom. Schräge Musik takto zasahovala slepé body bombardérov Avro Lancaster, ktorým chýbala obranná strelecká veža v spodnej časti trupu. S použitím tohoto systému sa podarilo poručíkovi Petrovi Erhardtovi, z jednotky NJG 5, zostreliť 5 bombardérov za 30 minút. Napriek vynikajúcej viditeľnosti nenahlásil žiaden z bombardérov RAF nič nezvyčajné, čo by mohlo indikovať prítomnosť novej zbrane alebo taktiky zo strany nočných stíhačov Luftwaffe. Táto ignorácia bola podporená použitím munície bez traserov (strelivo, ktoré nezanecháva na svojej dráhe viditeľnú stopu) zo strany Bf 110, rovnako ako útoky na slepé miesta britských bombardérov. Mnoho posádok si všimlo výbuch priateľského stroja, no domnievali sa, že to bola len veľmi presná protilietadlová paľba zo zeme. Veľmi málo nemeckých strojov bolo spozorovaných a ešte menej ich bolo ostreľovaných.
thumb|right|Messerschmitt Bf 110G-4 v nemeckom technickom múzeu v Berlíne
V septembri 1943 presadil Arthur Harris, veliteľ bombardovacích zväzov RAF, strategickú bombadrovaciu ofenzívu zameranú proti nemeckým mestám, ktorá mala spôsobiť kolaps Nemecka. Zatiaľ čo RAF zničila centrum Hannoveru, a 86% posádok zhodilo svoje bomby vo okruhu od svojho cieľa, straty boli kruté. V roku 1943 bolo Porúrie hlavným cieľom britských bombardérov, no nemecká obrana na nich napáchala závažné škody. Bf 110 mal sa podieľal na zničení 2751 bombardérov RAF, spolu s protilietadlovým delostrelectvom a ostatnými nočnými stíhačkami. Neskôr zaviedla RAF protiopatrenia; kúsky hlinníkovej fólie zvanej „okno“, aby zmiatla nemeckú obranu. Taktiež sa začali používať stroje de Havilland Mosquito aby predstierali klamné misie a odlákali Bf 110 a iné stíhačky preč od cieľa, čo najprv aj fungovalo. V tomto období tvoril Bf 110 kostru stíhacieho letectva, aj keď bol neskôr doplnený Junkersmi Ju 88. V októbri 1943 označil generál Josef Kammhuber rastúce množstvo strát ako neakceptovateľné a urgoval Hermanna Göringa, aby zastavil nasadenie nemeckých nočných stíhačov na denné operácie. Mnoho jednotiek Nachtjagdgeschwader sa v tom čase zúčastňovalo zničujúcich denných bojov. Medzi júnom a augustom vzrástli straty z 2% na 9.8%. Šťastím pre jednotky vybavené Bf 110 boli mesiace august a september 1943. Noční stíhači dosiahli zostrely 123 z 1179 bombardérov nad Hamburgom za jednu noc, čo predstavovalo 7,2% straty. Počas bitky o Berlín bolo zničených 1128 bombardérov za 5 mesiacov. Strategické bombardovacie veliteľstvo RAF takmer pohorelo. Tieto straty boli väčšinou výsledkom stíhacej obrany Ríše, ktorej srdcom bol Bf 110. Nemecká obrana dosiahla dočasné znemožnenie hĺbkových náletov. No Luftwaffe tiež utrpela vysoké straty; za prvé tri mesiace roku 1944 dosiahli straty posádok úroveň 15%.
Verzie
thumb|right|Lietadlá Bf 110 počas letu nad Budapešťou v januári 1944
Aj keď Bf 110 zlyhal v svojej základnej úlohe, produkcia pokračovala plným tempom, a do roku 1945, bolo postavených viac než 6150 kusov rôznych verzií od A po G. Stroje nových verzií Bf 110C a D boli premiestnené na Blízky východ a východný front. Produkcia v roku 1940 vzrástla na 1083 strojov, no s blížiacim sa zaradením Me 210, bolo v ďalšom roku vyrobených len 784 strojov. V priebehu roku 1942 bolo vyrobených len 580 kusov Bf 110, no výroba sa v nasledujúcom období znovu zvýšila, po tom čo bola 17. apríla kvôli početným nehodám zastavená výroba Me 210. Vznikla tak vážna medzera v produkcii nemeckých stíhačiek a stíhacích bombardérov. Aby bola táto medzera vyplnená bola zavedená do výroby vylepšená verzia Bf 110G. Stroj poháňal motor Daimler–Benz DB 605, ktorý poskytoval výkon 1475 koní. Predsériový Bf 110G-0 bol doručený pre testovanie na konci roku 1942 a od začiatku roku 1943, boli stroje Bf 110G nasadzované vo veľkých množstvách. Okrem svojich motorov, sa prvý sériový Bf 110G-1 líšil od predošlých verzií i vo výzbroji: dvomi alebo štyrmi kanónmi MG 151 a štyrmi  guľometmi MG 17 v nose a dvoma  guľometmi MG 81 v zadnom strelisku.
thumb|right|Bf 110G-4/R6 v múzeu v [[Hendone, Spojené kráľovstvo]]