cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dohoda o spolupráci v oblasti obrany medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Spojených štátov amerických
Pozadie
Podmienky pôsobenia ozbrojených síl členských štátov Organizácie Severoatlantickej zmluvy (NATO) vrátane Ozbrojených síl Spojených štátov na území SR sú upravené multilaterálnou Zmluvou medzi štátmi, ktoré sú zmluvnými stranami Severoatlantickej zmluvy vzťahujúcej sa na status ich ozbrojených síl podpísanou 19. júna 1951 v Londýne, ku ktorej SR pristúpila 16. augusta 2004, pričom pre SR nadobudla platnosť 13. októbra 2004. Jej ustanovenia z roku 1951 však v súčasnosti neposkytujú dostatočný právny rámec na zabezpečenie modernej vojenskej spolupráce medzi SR a Spojenými štátmi, a to aj v kontexte potreby zefektívnenia spolupráce pri obsluhe vrtuľníkov UH-60 Black Hawk a v budúcnosti aj stíhacích lietadiel F-16C/D Block 70 (pozri bližšie Vzdušné sily Slovenskej republiky § Modernizácia), ako aj spoločných cvičení.
Príprava dohody
Rokovania o dohode medzi vládami SR a Spojených štátov v roku 2018, teda počas vlády Petra Pellegriniho, vtedajšieho podpredsedu strany SMER – sociálna demokracia, a to so zapojením dotknutých subjektov štátnej správy SR.
Uzavretie dohody vládou SR a vládou USA
Vláda Slovenskej republiky – v zastúpení ministrom obrany Jaroslavom Naďom a ministrom zahraničných vecí Ivanom Korčokom – a vláda Spojených štátov zastúpenou ministrom zahraničných vecí Anthonym Blinkenom podpísali dohodu 3. februára 2022 v Miestnosti Benjamina Franklina (Benjamin Franklin State Dining Room) v Budove Harryho S. Trumana (Harry S Truman Building), sídle Ministerstva zahraničných vecí Spojených štátov vo Washingtone, D. C.
Odsúhlasenie Národnou radou SR
Národná rada SR (NR SR) vyslovila súhlas s dohodou na svojej 55. schôdzi 9. februára 2022 o 11:40 SEČ. Zo 140 prítomných poslancov za hlasovalo 79, proti 60 a jeden sa zdržal.
Kýčera (vrch v Kysuckej vrchovine, Riečnica, 804 m)
Kýčera je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Nová Bystrica, približne severovýchodne od Kysuckého Nového Mesta.
Dohoda o spolupráci v oblasti obrany medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Spojených štátov amerických
Odsúhlasenie Národnou radou SR
Z hľadiska príslušnosti k poslaneckým klubom s dohodou jednohlasne súhlasil klub pravicovo-liberálnej strany Sloboda a Solidarita (Marián Viskupič nebol prítomný) a takmer jednohlasne klub všeľudovej konzervatívnej strany OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽANO), NOVA, Kresťanská únia (KÚ), ZMENA ZDOLA (Milan Kuriak a Romana Tabák hlasovali proti, pričom traja ďalší poslanci na hlasovaní neboli prítomní). Z klubu strany SME RODINA hlasovalo za dohodu osem poslancov, proti šesť poslancov, pričom predseda strany Boris Kollár sa hlasovania zdržal a ďalší dvaja poslanci na hlasovaní neboli prítomní. Z nezaradených poslancov hlasovali za poslanci, ktorí sú členmi strany ZA ĽUDÍ (Juraj Šeliga, Jana Žitňanská, Alexandra Pivková, Miriam Šuteková, Tomáš Valášek), člen strany SPOLU – občianska demokracia Miroslav Kollár, ako aj odídenci z klubu OĽANO Ján Mičovský a Ján Krošlák.
Naproti tomu proti dohode jednohlasne hlasovali kluby ľavicovo-nacionalistickej strany SMER – sociálna demokracia (Peter Šuca bol neprítomný), krajne pravicovej strany Kotlebovci – Ľudová strana Naše Slovensko (ĽSNS), ako aj nezaradení poslanci, ktorí sú členmi sociálnodemokratickej strany HLAS – sociálna demokracia (Peter Pellegrini, Richard Raši, Ján Blcháč, Peter Kmec, Róbert Puci, Peter Žiga, Erik Tomáš, Denisa Saková, Matúš Šutaj Eštok, Ján Ferenčák), národno-konzervatívnej strany REPUBLIKA (Milan Mazurek, Eduard Kočiš, Ondrej Ďurica, Miroslav Suja, Miroslav Urban) , národno-kresťanskej , strany ŽIVOT – národná strana (Tomáš Taraba, Ján Podmanický) , ako aj Martin Čepček, ktorý bol vylúčený z klubu OĽANO a Jozef Šimko, ktorý odišiel z klubu ĽSNS. Z nezaradených poslancov na hlasovaní chýbali Filip a Štefan Kuffa (obaja ŽIVOT – národná strana ) a Ľubica Laššáková (HLAS – sociálna demokracia ).
Kýčera (vrch v Kysuckej vrchovine, Riečnica, 804 m)
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vojenné. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Nová Bystrica. Najbližším sídlom je západne ležiaca Nová Bystrica, východne sa nachádza Oravská Lesná a južným smerom Terchová. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Dohoda o spolupráci v oblasti obrany medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Spojených štátov amerických
Ratifikácia prezidentkou SR
Prezidentka SR Zuzana Čaputová už po odsúhlasení dohody NR SR vyjadrila svoju vôľu zmluvu ratifikovať hneď po doručení, pričom – vzhľadom na opozíciou deklarovanú snahu spustiť petičnú akciu proti prijatiu dohody – zároveň zdôraznila, že petičné právo občanov týmto nie je dotknuté. Učinila tak ešte podvečer 9. februára 2022, o čom médiá informoval jej hovorca Martin Strižinec.
Kýčera (vrch v Kysuckej vrchovine, Riečnica, 804 m)
Opis
Jedna z mnohých Kýčer v oblasti je špecifická unikátnou polohou nad vodárenskou nádržou Nová Bystrica, ktorá masív obklopuje zo severu, západu aj juhu. Západným smerom susedí vrch Prípor a Macangov vrch, južným Vojenné , východným Škutov vrch  a severným Kýčerka. Všetky vodné toky z masívu končia vo vodnej nádrži, preto vrch patrí do povodia Bystrice, čiastkového povodia Kysuce. Na vrchol nevedie značený chodník.
Dohoda o spolupráci v oblasti obrany medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Spojených štátov amerických
Dohodnuté zariadenia a priestory
Dohodnuté zariadenia a priestory na území SR, uvedené v prílohe A dohody, ku ktorým majú prístup ozbrojené sily USA, dodávatelia USA, závislé osoby a ďalšie osoby a sú oprávnené ich podľa dohody používať:
Kýčera (vrch v Kysuckej vrchovine, Riečnica, 804 m)
Výhľady
Nesúvislý lesný porast vrcholu umožňuje obmedzený rozhľad na okolie. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy pohoria, blízke Kysucké Beskydy, Oravskú Maguru a Malú Fatru.
Dohoda o spolupráci v oblasti obrany medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Spojených štátov amerických
Dohodnuté zariadenia a priestory
Ďalšie zariadenia a priestory môže SR poskytnúť v budúcnosti na základe vzájomnej dohody.
Ladislao Szabo
Ladislao Szabo môže byť:
Rehor Uram Podtatranský
náhľad|Pamätná tabuľa v Košiciach, Štefánikova 4, Osadená v 1928 [[Matica slovenská|Maticou slovenskou od akad. sochára Frica Motošku]] Rehor Uram Podtatranský alebo Gregor Uram Podtatranský, občianskym menom: Gregor Uram (pseudonymy: Mura, Podtatranský, Stráňan, Žalostín, Drahotín, Národovec, Wážsky; * 12. marec 1846, Mikulášsky Hušták) † 8. september 1924, Košice) bol slovenský národný buditeľ, učiteľ, redaktor, spisovateľ, básnik, prozaik, dramatik, publicista, folklórista, prekladateľ a organista.
Slovník cudzích slov pre školu a prax
Slovník cudzích slov pre školu a prax môže byť:
Rehor Uram Podtatranský
Zo života
Bol z veľmi chudobných pomerov. Mal päť súrodencov. Otec Ján Uram bol kožušnícky majster. Keď mal osem rokov otec zomrel. Posledné šieste dieťa sa narodilo krátko po smrti otca. Keď mal 13 rokov matka Terézia (rod. Antošková) si vypožičala od cirkvi 40 zlatých a vyprevadila ho na štúdium do Banskej Štiavnice. Na Evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici študoval medzi rokmi 1859 - 1867.
V roku 1868 študoval na lekárskej fakulte univerzity vo Viedni, ale štúdium nedokončil, kvôli nedostatku peňazí. V roku 1872 na učiteľskej prípravke v Kláštore pod Znievom zložil skúšky na učiteľa. Ako učiteľ pôsobil v Liptovskom Mikuláši od roku 1867. V roku 1912, keď mal 65 alebo 66 rokov tak bol penzionovaný. Od roku 1920 žil v Košiciach.
Ako redaktor pôsobil v Národných novinách, kde písal články, recenzie, preklady, prispieval aj svojou tvorbou - poéziou, prózou. Prispieval do časopisu Dom a škola. Prispieval do detských časopisov: Včelka, Priatelia dietok, Noviny malých a Zornička. Prispieval do časopisu Dětské květy, ktorý sa neskôr premenoval na Dětský máj. Jeho tvorba okrem časopisoch vychádzala aj v kalendároch. Autorsky sa podieľal na tvorbe učebníc, šlabikárov a čítaniek. Bol prekladateľom divadelných hier z maďarčiny, ktoré preložil pre divadelných ochotníkov. Medzi rokmi 1894 - 1896 prispieval do Slovenských pohľadov literárnohistorickými článkami v rubrike Zemianski veršovníci slovenskí.
Od roku 1898 pôsobil ako tajomník vo vydavateľsko-kníhkupeckom účastinárskom spolku Tranoscius.
Zomrel vo veku 78 rokov, dňa 8. septembra 1924 v Košiciach, kde žil štyri roky.
Hautmont
Hautmont môže byť:
Trélon
Trélon môže byť:
Barcelonne-du-Gers
Barcelonne-du-Gers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol svätého Jozefa (Plovdiv)
Kostol svätého Jozefa je rímskokatolícky kostol z konca 19. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v okrese Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Kostol leží v centrálnej časti mesta na ulici „G. M. Dimitrov“ č. 116 v susedstve budovy penziónu bývalého dievčenského katolíckeho kolégia.
Charakteristika a dejiny
História budovy sa začala v roku 1898, kedy sofijsko-plovdivský arcibiskup Roberto Menini ohlásil vo Vatikáne plán vybudovať v Plovdive kostol zasvätený svätému Jozefovi v blízkosti už existujúceho ženského kolégia svätého Jozefa. Základný kameň bol položený a posvätený 30. marca 1899, budova bola v priebehu toho istého roku dokončená a 5. novembra aj vysvätená. Kostol slúžil najmä pre sestry ubytované v susediacom kolégiu, ale aj pre bežných veriacich pričom slúžil ako pomocný kostol pri katedrále svätého Ľudovíta. Kostol takto fungoval do roku 1945, ked bolo po nástupe komunistickej mocu kolégium zrušené a sestry, ktoré ho obývali boli vyhnané z územia Bulharska. V priebehu roku 2008 prebehla reštaurácia budovy.
Kostolný sviatok sa slávi 19. marca. Kostol ani dnes nie je farský, ale stále slúži ako pomocný kostol pri katedrále svätého Ľudovíta.
Miroslav Suja
PaedDr. Mgr. Miroslav Suja (* 7. apríl 1976) je slovenský politik, ktorý od marca 2020 pôsobí ako poslanec Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) a je zakladajúcim členom a podpredsedom politickej strany REPUBLIKA. V minulosti bol členom poslaneckého klubu strany Kotlebovci – Ľudová strana Naše Slovensko (20202021).
Politická činnosť
Vo voľbách do NR SR v roku 2020 kandidoval z 15. miesta na kandidátnej listine krajne pravicovej politickej strany Kotlebovci – Ľudová strana Naše Slovensko (ĽSNS) a so ziskom 4 315 platných prednostných hlasov (t. j. 1,87 % spomedzi kandidátov K-ĽSNS) získal 18. miesto, čím teda nezískal mandát v NR SR. Funkcie sa ujal až ako náhradník po tom, čo sa mandátu vzdala Danica Mikovčáková. V NR SR bol ustanovený do funkcie podpredsedu Výboru NR SR pre pôdohospodárstvo a životné prostredie a člena Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE).
Chalais (Dordogne)
Chalais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Miroslav Suja
Politická činnosť
Koncom januára 2021 M. Suja spolu s Milanom Mazurekom, Ondrejom Ďuricom, Eduardom Kočišom a Miroslavom Urbanom opustil poslanecký klub ĽSNS a podieľal sa na založení pravicovo-nacionalistického politického hnutia poslanca Európskeho parlamentu a bývalého člena ĽSNS Milana Uhríka REPUBLIKA. Suja je spolu s Mazurekom a Ďuricom podpredsedom hnutia.
Spolupráca so zločineckou skupinou Mikuláša Černáka
V minulosti pracoval v spoločnosti SECURITY 3 s.r.o., ktorá sa v rokoch 19951998 venovala vykonávaniu bezpečnostnej služby a služby súkromných detektívov a ktorej spoluvlastníkom a spolukonateľom bol vodca zločineckej skupiny Mikuláš Černák. Suja túto skutočnosť potvrdil v apríli 2017 pre týždenník Plus 7 dní, keď sa vyjadril, že po príchode z vojenskej služby „''začal trénovať chalanov v súkromnej bezpečnostnej službe u Černáka. To znamená veci, ktoré sa týkali streľby alebo sebaobrany, jednoducho veci, ktoré bolo treba“''.
Chalais (Dordogne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Miroslav Suja
Disciplinárne konania
Počas 28. schôdze NR SR 27. mája 2021 Suja oblial vodou ministra financií Igora Matoviča, za čo predseda NR SR Boris Kollár podal na Mandátový a imunitný výbor (MIV) NR SR návrh na začatie disciplinárneho konania za opakované narúšanie poriadku na schôdzi národnej rady. MIV NR SR na svojej 20. schôdzi 26. októbra 2021 rozhodol o začatí disciplinárneho konania proti M. Sujovi podľa § 135 písm. e) zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o rokovacom poriadku“), teda za narušenie poriadku na schôdzi národnej rady. Podľa vyjadrenia predsedníčky MIV NR SR Anny Andrejuvovej Sujovi za tento čin hrozí uloženie pokuty až do výšky 2 000 eur, teda v zmysle § 139 ods. 5 zákona o rokovacom poriadku.
Na 32. schôdzi NR SR 25. júna 2021 Suja označil poslanca Jána Benčíka za vraha, za čo rozhodol Mandátový a imunitný výbor (MIV) NR SR o začatí disciplinárneho konania proti Sujovi podľa § 135 písm. a) zákona o rokovacom poriadku. MIV NR SR na svojej 21. schôdzi 2. decembra 2021 podľa § 139 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku Sujovi odporučil ospravedlniť sa Benčíkovi na najbližšej schôdzi NR SR. Suja dostal priestor na ospravedlnenie na 55. schôdzi NR SR 1. februára 2022, avšak namiesto ospravedlnenia pokračoval v urážkach na Benčíkovu osobu.
Chalais (Dordogne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Miroslav Suja
Incident na demonštrácii proti reforme národných parkov vo Svite
6. augusta 2021 sa Suja zúčastnil verejného zhromaždenia proti návrhu novely zákona č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny v znení neskorších predpisov pred budovou Mestského úradu v Svite, kde prebiehala diskusia zástupcov Ministerstva životného prostredia SR (MŽP SR) a Ministerstva pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR s reprezentantmi samospráv a odbornou verejnosťou o tomto návrhu. Suja demonštratívne vošiel do miestnosti, kde prebiehala táto diskusia a odmietol výzvy organizátorov diskusie miestnosť opustiť. Podľa prítomného štátneho tajomníka MŽP SR Michala Kiča pokúsil fyzicky napadnúť štátneho tajomníka MŽP SR Juraja Smatanu. J. Smatana následne podal trestné oznámenie.
Zadržanie bývalého poslaneckého asistenta za vyzvedačstvo
11.14. marca 2022 príslušníci Národnej kriminálnej agentúry Prezídia Policajného zboru (PZ) v rámci akcií Kaťuša a Matrioška zadržali štyroch ľudí podozrivých z vyzvedačstva a prijímania úplatku, ktorí podľa PZ pre ruských spravodajských dôstojníkov za úplatu vyzvedali citlivé informácie strategického významu a utajované skutočnosti. Medzi zadržanými bol aj Jozef Mihalčin, ktorý pôsobil ako asistent poslanca M. Suju a prostredníctvom ktorého sa ďalší zadržaný, Bohuš Garbár, snažil získavať verejne nedostupné informácie zo správ Slovenskej informačnej služby, Vojenského obranného spravodajstva a ďalších štátnych orgánov, ku ktorým majú prístup poslanci NR SR.
M. Suja na 60. schôdzi NR SR 15. marca 2022 poprel, že by vedel o tejto činnosti J. Mihalčina.
Bahnová ulica
Bahnová ulica bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Pôvodne sa tu nachádzala radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Arabinozylnukleozid
náhľad|β- D -Ribofuranóza náhľad|β- D -Arabinofuranóza Arabinozylnukleozidy sú deriváty nukleozidov. Na rozdiel od väčšiny nukleozidov, ktoré sú zložené z β- D -ribofuranózy, arabinozylnukleozidy sú zložené z β- D -arabinofuranózy, prípadne β- L -arabinofuranózy. Zvyčajne sa používajú ako cytostatiká a virostatiká.
Šúr (Slovenský Grob)
Šúr je miestna časť obce Slovenský Grob v okrese Pezinok, skladajúca sa z lokalít Malý Raj a Zátišie (nazývanej aj Manor). Má rozlohu 0,681773 km² (68 ha) a je zložená z novostavieb.
Nachádza sa na juhozápade obce vedľa cesty cesty III. triedy 1082 (Čierna voda – Slovenský Grob) neďaleko prírodnej rezervácie Šúr a tečie popri nej Slováčkov potok, ktorý sa vlieva do neďalekého potoku Čierna voda.
Je tu základná občianska vybavenosť a súčasťou lokality Malý Raj je aj malé jazierko.
Česko Slovenská SuperStar (2011)
Česko Slovenská SuperStar je séria častí medzinárodnej relácie z roku 2011.
Moderátori
Súťaž moderuje Leoš Mareš z Česka a speváčka Tina zo Slovenska.
Porota
Členmi poroty sú Gabriela Osvaldová, Helena Zeťová, Rytmus a Pavol Habera.
Úvodné castingy
Do úvodných castingov sa prihlásilo viac než 11 000 súťažiacich.
Barcugnan
Barcugnan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Česko Slovenská SuperStar (2011)
Semifinále
Do tejto časti postúpilo 24 semifinalistov, ktorých vybrala porota v časti „Dlhá cesta“. Od tejto časti, o osude súťažiacich rozhodujú diváci  SMS hlasmi.
Barcugnan
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Česko Slovenská SuperStar (2011)
Finále
Do finále postúpilo 12 účastníkov. Traja Slováci, tri Slovenky, traja Česi a tri Češky. Počas každého finálového večera spievajú všetci hymnu „Nevzdávám“.
Barcugnan
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Česko Slovenská SuperStar (2011)
4. finále: „Rockové hity“
V tomto kole súťaž neopustil nikto. Najmenší počet hlasov získal Martin Harich no od poroty získal divokú kartu.
5. finále: „Duetá a piesne vybrané Helenou Vondráčkovou“
V tomto kole súťaž opustili až dvaja súťažiaci, na základe použitia divokej karty v minulom kole, kedy nevypadol nikto.
Piesne vybrané Helenou Vondráčkovou
Urpínska ulica (zaniknutá)
Urpínska ulica (do roku 1950 Hurbanova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Do roku 1950 bola pomenovaná podľa Jozefa Miloslava Hurbana (1817-1888), evajnelického farára.
Pôvodne tu bola radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory (Bratislava).
Nachádzala sa približne v mieste súčasného parkoviska vnútri severozápadného výjazdu z dnešnej Einsteinovej ulice na Panónsku cestu.
RW Cephei
RW Cephei je oranžový hyperobor v súhvezdí Cefeus. Nachádza sa na okraji oblasti H II Sharpless 132 v malej otvorenej hviezdokope Berkeley 94. Podľa jedného zo zdrojov je to jedna z najväčších objavených hviezd, má 1 535 priemerov Slnka (1,068 × 109 km; 7,14 au), takže má väčší priemer ako obežná dráha planéty Jupiter.
RW Cephei je tiež polopravidelná premenná hviezda, čo znamená, že je pomaly sa meniaci žltý obor alebo nadobor. Rozsah vizuálnej veľkosti je od 6,0 do 7,3, zatiaľ čo fotografický rozsah je od 8,6 do 10,7. Všeobecný katalóg premenných hviezd poskytuje obdobie periódy približne 346 dní, iné štúdie však naznačujú rôzne obdobia a určite žiadnu silnú periodicitu.
Sociálny dokumentárny film
Sociálny dokumentárny film je filmový záznam obsahujúci autentický ako aj informatívny opis spoločenských podmienok danej doby.
Dokumentárny film
Filmový dokument stál už na počiatku kinematografie. 25. decembra 1895 bratia Auguste a Louis Lumiérovci (pochádzajúci z Francúzska ) v Grand Café v Paríži prezentovali pohyblivé snímky zachytené na celuloidový pás. Zaznamenávali každodenné situácie, ktorých spôsob zobrazenia dnes označujeme ako „dokumentárny“. Medzi ich filmy patria napríklad Pouličná tanečnica, Rodinné raňajky alebo Odchod robotníkov z továrne. Tie sú filmovými aktualitami, ktoré formovali smerovanie kinematografie. Môžeme povedať, že dané filmy predstavujú základný kameň dokumentárneho filmu. Dĺžka týchto ranných filmov zodpovedá asi jednej minúte.
Pomyselná os základov dokumentárneho filmu vedie od Lumièrovcov k Flahertymu. Ten už svojim prvým filmom Nanuk, človek primitívny z roku 1922, zaznamenaním rodiny Inuitov na kanadskom území, otvoril nové horizonty kinematografie. Vytvoril dramatický obraz každodenného života ľudí, žijúcich v podmienkach drsného severu. S Flahertym vstúpila do kinematografie nielen nová autenticita, ale aj nové využitie postupov hraného filmu – kvôli možnosti názorného a esteticky pôsobivého snímania každodenných situácií s autentickými aktérmi v ich bežnom prostredí.
Bordwell a Thompson píšu vo svojej knihe Umenie filmuo dokumentaristike, že „každý dokumentárny film o sebe tvrdí, že prezentuje skutočné informácie o svete, ale spôsoby, akými toho možno dosiahnuť, sú rovnako tak rôznorodé ako pri hraných filmoch. V niektorých prípadoch môžu filmári zaznamenať udalosti ako sa skutočne odohrávajú. ...Niektorí diváci často chápu dokumentárny film ako nevierohodný, keď ovplyvňuje natáčané udalosti. Je pravda, že dokumentarista veľmi často zaznamenáva udalosti bez toho, aby ich inscenoval a existoval k nim scenár. Napríklad, keď hovorí s očitým svedkom, dohliada obvykle na umiestnenie kamery, na to čo je zaostrené a podobne. Rovnako tak kontroluje aj záverečný zostrih obrazov. Nehovorí ale svedkovi čo má hovoriť či ako sa má správať a nemusí mať ani kontrolu nad prostredím a osvetľovaním. ...Napriek tomu chápu diváci a filmári inscenovanie ako do istej miery legitímny nástroj dokumentárneho filmu, pokiaľ slúži obecnejšiemu cieľu predávania informácií.“
„Napriek odmietaniu niektorých teoretikov vytvárať žánrové klasifikácie existujú etablované dokumentárne žánre, pri ktorých sú autorské ambície vyslovene potláčané, a to preto, aby sa v zmysle výpovednej hodnoty zachovala čistota a konvenčnosť v štruktúrovaní rozprávania na úkor tvorivých či umeleckých ambícií zo strany autorov. ...Takéto funkčné rozlišovanie konvenčnosti a autorstva použil John Grierson, keď hovoril o vysokých a nízkych druhoch dokumentárneho filmu. Na tie nízke sa totiž nevzťahovala jeho definícia tzv. tvorivej interpretácie reality.“
Sociálny dokumentárny film
Sociálny dokument je forma filmu, v ktorom sú hlavným motívom ľudia a ich sociálne postavenie. Často zobrazuje životné situácie znevýhodnených ľudí z nemajetného prostredia. Niekedy sa taktiež jedná o kritiku spoločnosti. Z iných umeleckých smerov má blízko k sociálnej fotografii, ktorá bola zas ovplyvnená vojnovou či street fotografiou a fotožurnalizmom (ktorý však nie je chápaný ako spoločensky angažovaný dokumentarizmus). Všetky tieto žánre majú za úlohu zvyšovať povedomie o sociálnej nespravodlivosti alebo nabádať diváka k činu.
Pri Sociálnom dokumente dochádza pod vplyvom autora k obohateniu niektorých nižších informatívno-reportážnych druhov o sociálnokritický a angažovaný autorský postoj. „Za prvý autorský sociálny dokument historici vo všeobecnosti považujú film francúzskeho režiséra Jeana Viga Na slovíčko, Nice (1930), v ktorom sa vďaka kontrastnej montáži odzrkadľujú triedne a sociálne protiklady.“ Tvrdí Martin Palúch vo svojej knihe Autorský dokumentárny film po roku 1989.
Barran
Barran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sociálny dokumentárny film
Začiatok non-fiction filmu na území Slovenska
Slovenská kinematografia (oproti svetovej) taktiež nebola výnimkou a od jej počiatku mala dokumentárna tvorba výrazné zastúpenie. Základy dokumentárneho filmu u nás položil výtvarník, etnograf, kameraman, folklorista, fotograf, hudobný vedec a filmový režisér Karol Plicka. Prvý Plickov film Za slovenským ľudom (1928) predchádzala národopisná dokumentácia z obdobia rokov 1926 – 1927. Dobová kritika oceňovala najmä jeho dokumentačnú hodnotu. Plickovu tvorbu určoval príklon k povojnovému novoromantizmu, vplyv diela Martina Benku či fotografickej tvorby Pavla Socháňa, ale aj európsky literárny naturalizmus a český non – fiction film. Jeho najvýznamnejšia snímka Zem spieva (1933), ktorá „úspešne zavŕšila úsilie o vznik slovenského dokumentárneho filmu“ je zároveň druhým slovenským zvukovým filmom.
Barran
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sociálny dokumentárny film
Jaro Vojtek
Prvky sociálneho dokumentárneho filmu aktívne fungujú vo filmoch Jara Vojteka. Už na škole sa profilovalo jeho charakteristické autorské smerovanie. Zameriava sa na výrazné ľudské charaktery, "takmer vždy ide o zástupcov marginalizovaných skupín obyvateľstva, ľudí žijúcich na okraji spoločnosti alebo všeobecného záujmu, či už zo strany majority, oficiálnych štúdií, alebo predstaviteľov štátnej moci. Ľudské príbehy, ktoré sa k nim viažu, pútajú divácku pozornosť silou autentickej výpovede, zaznamenanej na základe osobnej dôvery sociálnych hercov k osobnosti režiséra. Táto osobná zainteresovanosť tvorcu na životných príbehoch jeho postáv a ich osudoch neraz vzniká počas dlhého obdobia nakrúcania, čo sa autorovi vypláca v plnej akceptácii jeho osoby, ktorá vstupuje medzi sociálnych hercov s kamerou tak, že mu umožnila preniknúť hlboko do svojho súkromného sveta a odhalila mu nefalšovaný spôsob svojho žitia a uvažovania... Vojtekove sondy sa však nezameriavajú len na registráciu reprezentanta nejakého sociálne exkluzívneho javu pre jav samotný, či už ide o rozvrátenú rodinu, život bez domova, prostitúciu, imigráciu/emigráciu, alebo postavenie Rómov v spoločnosti..."
Iné: My zdesalebo Tak ďaleko, tak blízko
Marko Škop
Medzi súčasné slovenské sociálne dokumenty môžeme radiť napríklad študentský film Marka Škopa, z roku 2001, Rómsky dom. "Už názov filmu Rómsky dom naznačuje, že ústredným problémom, na ktorý chcú tvorcovia poukázať, je spôsob života, postavenie v spoločnosti a sociálna situácia členov rómskej menšiny na Slovensku s ohľadom na problematiku bývania, spolunažívania s majoritou a možnosťami uplatnenia sa na trhu práce. Realizačný tím nemal ambíciu zasahovať do diania pred kamerou, vybral sa radšej cestou reportáže, aby poukázal na určité špecifiká problému."
Iné: Osadné
Engelsova ulica
Engelsova ulica (do roku 1950 Benešova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1987.
Do roku 1950 bola pomenovaná podľa Edvarda Beneša (1884-1948), politika a štátnika, prezidenta Česko-Slovenska. Neskôr bola premenovaná podľa Friedricha Engelsa (1820-1895), jedného zo zakladateľov Marxizmu.
Bola to spojovacia cesta medzi Mostom SNP a starou zástavbou pôvodnej obce Petržalka.
Nachádzala sa približne v mieste súčasných výjazov a nájazdov na Einsteinovu ulicu z Panónskej cesty.
Bars (Gers)
Bars je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HF Neistin Tórshavn (muži)
HF Neistin Tórshavn (Iskra) je faerský mužský hádzanársky klub z mesta Tórshavn. Vznikol v roku 1931. Je 8-násobný majster krajiny a 6-násobný víťaz národného pohára. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 3. kola v Pohári víťazov pohárov EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Atlantic Airways deildin.
Úspechy
Víťaz Faerského pohára:
Európske súťaže
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Ušatá veža
Ušatá veža je  najvýraznejšia veža v severozápadnom hrebienku Malého Kežmarského štítu, od neho oddelená Ušatým sedlom vo Vysokých Tatrách. Má dva  blízko seba položené takmer rovnako vysoké vrcholky. Od Ušatého sedla medzi Ušatou vežou a stenou Malého Kežmarského štítu sa zvažuje šikmo, smerom dole, markantný žľab   nazývaný Nemecký rebrík. Vrcholky Ušatej veže nie sú dostupné pre turistov. Najvýhodnejšia horolezecká cesta sa ponúka z Ušatého sedla.
Názov
Názov vytvoril Arno Puškáš. Poľský znalec Tatier a historik Witold Henryk Paryski ho hodnotil ako nevhodný a použil vo svojej monografii o Tatrách pomenovanie Złota Turnia. Odvodil ho od pomenovania Złota Przełączka (Ušaté sedlo). Tento názov a ďalšie podobné v tejto skupine tatranských objektov sa viaže k zlatokopom. Ušatým sedlom totiž v prvej polovici 18. storočia ako prví pravidelne prechádzali kežmarskí zlatokopi Fábryovci do svojich ťažobných revírov na Medených lávkach. Ucho, z ktorého je odvodený slovenský názov, je skalnatý úšust v dolných častiach pravej strany nižného stupňa severnej steny Malého Kežmarského štítu. Svojim pôdorysom pripomína ušný boltec.
História
Prvovýstupy:
Latinizácia
Latinizácia sa prejavuje v oblasti liturgického života, kánonického práva (disciplíny), spôsobu teologického myslenia a v spiritualite. Najviditeľnejšia je v liturgickej sfére, preto bola v minulosti považovaná niekedy len za liturgickú otázku. Zasiahla najmä východné katolícke cirkvi, ale týka sa do istej miery aj nekatolíckych východných cirkví.
Impulzom latinizácie bol niekedy tlak Rímskokatolíckej cirkvi (niekedy aj s použitím násilia), inokedy sa východní katolíci latinizovali dobrovoľne, z vlastného rozhodnutia. Proces latinizácie bol v minulosti často cielený a riadený hierarchiou, niekedy ale išlo o spontánne procesy medzi ľudom.
Nie každý vplyv latinského obradu na východné obrady je latinizáciou, o latinizácii sa hovorí len v prípade takého vplyvu, ktorý nejakým spôsobom narušil či poškodil východnú tradíciu.
História
V minulosti bola latinizácia vnímaná ako pozitívna a preto bola iniciovaná či podporovaná Latinskou cirkvou a rímskymi pápežmi, pretože sa latinský obrad považoval za lepší, „katolíckejší“, za nadradený iným obradom (praestantia ritus latini). Jedným z cieľov latinizácie bolo aj odlíšenie sa od nekatolíckych východných cirkví toho istého obradu.
Latinizácia ako jav je známa už v stredoveku, v období veľkej schizmy, silným impulzom pre ňu boli ale najmä cirkevné únie a podriaďovanie východných kresťanov latinským biskupom (napr. za križiackych výprav).
Ako prvý označil latinizáciu za nesprávnu a zlú rímsky pápež Lev XIII. v encyklike Orientalium dignitas (1894). Definitívne bola latinizácia odsúdená Druhým vatikánskym koncilom, ktorý v dekréte Orientalium Ecclesiarum vyzval východné katolícke cirkvi k očiste od latinizácie a k návratu k pôvodným východným tradíciám. Neraz sa však východní katolíci nechceli a podnes nechcú vzdať latinizácie.
Príklady latinizácie
Príkladmi latinizácie môže byť zavedenie latinských sviatkov do kalendára niektorých východných katolíckych cirkví (napr. Nedeľa Krista Kráľa, Sviatok Božského srdca, Sviatok najsvätejšej eucharistie) či latinských pobožností (napr. krížová cesta, pobožnosti s vystavovaním eucharistie), ktoré sú cudzie východnému duchu.
Bascous
Bascous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Branipole
Branipole (🇧🇬) je dedina ležiaca v južnom Bulharsku. Nachádza sa v Plovdivskej oblasti v okrese Rodopi. Dedina leží na severnom úpätí pohoria Rodopy.
Názvy a etymológia
Dedina se v minulosti volala Ahlanovo (🇧🇬). Pre tento názov existujú dve teórie. Podľa prvej z nich bol názov odvodený od gréckeho výrazu "lahana", ktorý označuje kapustu a podľa druhej bol názov odvodený od tureckého výrazu "ahlan", ktorý by sa dal voľne preložiť ako "jasné pole".
Geografia
Dedina sa nachádza 8 kilometrov južne od centra Plovdivu (2 kilometre južne od okrajovej časti mesta). Leží v Hornotráckej nížine na úpätí pohoria Rodopy Vzdušná vzdialenosť od hlavného mesta Sofia je približne 135 km. v nadmorskej výške V blízkosti dediny okrem oblastného centra Plovdiv leží aj mesto Kuklen a dediny Belaštica, Brestnik, Gălăbovo a Markovo. Vzdušná vzdialenosť od hlavného mesta Sofia je približne 135 km.
História obce
Na mieste dnešnej dediny existovala v staroveku trácka osada, pričom do dnešných čias sa z nej dochovala malá mohyla. Okrem toho sa z tráckeho obdobia dochovalo väčšie množstvo predmetov, ktoré boli objavené pri vykopávkach, predovšetkým sa jedná o rôzne kamenné dosky. Okrem tráckej osady sa v oblasti nachádzala aj rímska osada a podla výsledkov výzkumov, ktoré zatial prebehli sa jednalo o pomerne veľkú osadu. Pri vykopávkach boli objavené predovšetkým tehly, zvyšky keramiky, ale aj mince.
Obyvatelia obce sa v minulosti venovali predovšetkým roľníctvu. Hlavnými odvetviami, ktoré boli v dedine rozšírené v 19. storočí bolo predovšetkým vinárstvo a hodvábníctvo, ale aj chov hospodárskych zvierat. Rozšírené bolo aj pestovanie tabaku. Obyvatelia obce pracovali predovšetkým sami na seba a to až do roku 1949, kedy bolo v dedine založené roľnícke družstvo.
V dnešnej dobe pracuje veľká časť dediny v blízkych plovdivských závodoch a aj do dediny samotnej prúdia investície hlavne v oblasti strojárstva.
Existujú plány na budúce spojenie dediny s vedľajšou dedinou Belaštica.
Pamiatky
Najvýznamnejšou pamiatkou v dedine je pravoslávny Chrám svätých Konštantína a Heleny. Ďalšou významnejšou pamiatkou je Kaplnka svätého Michala archanjela, ktorá leží v blízkosti obecného cintorína.
Náboženstvo
V dedine žijú predovšetkým pravoslávni kresťania a moslimovia. Pravoslávnym kresťanom slúži chrám a kaplnka, moslimovia majú k dispozícii mešitu, ktorá sa nachádza vo východnej časti dediny.
Sviatky a tradície
Každý rok sa oslavuje sviatok dediny. Oslavuje sa každoročne 21. mája (na sviatok svätých Konštantína a Heleny) a v dedine sa v tom čase koná aj tradičný výročný trh. Oslavy sú spojené aj s kultúrnym programom.
Chrám svätých Konštantína a Heleny
Chrám svätých Konštantína a Heleny môže byť:
Mesačná ulica (zaniknutá)
Mesačná ulica (do roku 1950 Šulekova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1982.
Diyllos z Korintu
Diyllos bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Rodiskom sochára Diylla bol Korint. Zo starovekých autorov nám jedinú správu o jeho sochárskych dielach zaznamenal Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „''Takisto dórski Korinťania vybudovali pokladnicu. Uložili tam lýdske zlato. Socha Herakla je dar Tébanov za to, že zvíťazili v zápase s Fókmi v takzvanej Svätej vojne. Kovové sochy venovali Fókovia, keď počas druhej bitky obrátili na útek jazdecké jednotky Tesálie. Obyvatelia Fliasie dopravili do Delf kovového Dia a s ním podobu Aiginy. Z arkádskej Mantineie pochádza ako dar kovový Apolón. Stojí neďaleko pokladnice Korinťanov. Herakles a Apolón sa vrhajú po trojnožke, takmer sa o ňu pustia do bitky. Léto s Artemidou utišujú hnev Apolónov, Aténa Heraklov. Takisto táto votívna skupina pochádza od Fókov na pamiatku doby, keď ich proti Tesálčanom viedol Eliďan Tellias. Sochy vytvoril Diyllos spoločne s Amyklaiom, ale Aténu a Artemidu Chionis. Boli to vraj Korinťania.''“
Fókovia venovali votívny dar Delfám na počesť svojho víťazstva nad Tesálčanmi približne z roku 500 pred Kr. (podľa historika Herodota pred vojnou s Peržanmi, t. j. pred rokom 480 pred Kr. ) Diyllove a Amyklaiove sochy umiestnené v Delfách boli vyrobené z bronzu. Epigrafický text objavený v Delfách potvrdil Pausaniovo svedectvo, že tieto diela zhotovili menovaní umelci.
Mesačná ulica (zaniknutá)
Pôvodne sa tu nachádzala radová domová zástavba a individuálna domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Ulica sa nachádzala v oblasti medzi dnešnou zastávkou Dvory a parkoviskom na Rontgenovej ulici.
Nevesta hôľ
Román bol znovuvydaný v roku 1973 v cenzúrovanej podobe. Po roku 1989 sa objavil v rámci publikácie Nevesta hôľ a iné prózy (Kalligram, 2007). V roku 2021 vychádza nové vydanie od vydavateľstva Sol Noctis, ktoré sa drží predlohy z roku 1946.
Nevesta hôľ bola sfilmovaná v roku 1971. Dvakrát ju dramatizoval režisér Roman Polák, prvýkrát insenáciou roku 1986 v DSNP Martin, druhýkrát roku 2015 v SND.
Nemecký sonický kanón z 2. svetovej vojny
Nemecký sonický kanón bola zbraň, ktorú vyvinuli inžinieri Osi začiatkom 40. rokov 20. storočia. Na zabíjanie používal zvukové vibrácie, ktoré dokázali roztrhať človeka zvnútra. Fungoval na princípe Metánovej spaľovacej komory vyvedenej do dvoch parabolických tanierov, ktorá pulzovo vybuchovala pri približnej frekvencii 44hz.
Využiteľnosť
V praxi bol zbraňový systém veľmi zraniteľný. Puška, bazuka alebo mínomet ľahko poškodili parabolické usmerňovače zvuku, čo spôsobilo neefektívnosť celého systému. Tým pádom bol celý systém takmer nevyužiteľný v boji.
Bassoues
Bassoues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prídavkova ulica (zaniknutá)
Prídavkova ulica bola ulica v Bratislave od roku 1945 do roku 1970.
Pôvodne tu bolo vnútorné predmestie Vydrica s drevenými domami rybárov a remeselníkov. V 18. storoči tu bola radová domová zástavba s výčapom (1747). Obyvatelia sa živili ako lodníci, vyberači mýta, mäsiari, žobráci, viazači, údenári, kaviarnici, zlatníci a rybári. V roku 1880 tu bolo 29 domov, často boli ohrozované požiarom. Ulica sa uzatvárala drevenými mrežami.
Ulica zanikla asanáciou Rybného námestia a Vydrice pri výstavbe estakád na most SNP.
Nachádzala sa mieste súčasného zeleného ostrovčeka obklopeného estakádou na most SNP.
Kýčera (vrch v Kysuckej vrchovine, Riečnica, 974 m)
Kýčera je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad Riečnicou, zaniknutou osadou obce Nová Bystrica, približne východne od Kysuckého Nového Mesta.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vojenné. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Nová Bystrica, okrajovo aj Terchová. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situované Ráztoky (Zázrivá) a juhozápadne ležiaca Horná Tížina (Terchová), severovýchodne sa nachádza Oravská Lesná a severozápadne Nová Bystrica. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis
Vrch leží v odľahlej a ťažšie dostupnej časti Kysuckej vrchoviny a tvorí severne vybiehajúcu rázsochu hrebeňa, ktorý vedie z Čiernej Lutiše cez Vojenné východným smerom na Okrúhlicu. Severným smerom sa nachádza Opálka, Belanovská Kýčera a Škutov vrch , západne susedí Chvastkov , juhozápadne ďalšia Kýčera , juhovýchodne Okrúhlica a východným smerom Kykula  a Zrúbanisko. Vrch patrí do povodia Bystrice (čiastkového povodia Kysuce), do ktorej smerujú horské bystriny z východného i západného úbočia. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Veľkú časť Kýčery pokrýva nesúvislý lesný porast s odlesnenou vrcholovou časťou, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrchy pohoria a blízku Malú Fatru, Oravskú Maguru, Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy a Javorníky, vzácne však aj hrebeň Nízkych Tatier.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi. Neďalekým hrebeňom však vedie modro značená trasa, z ktorej je na vrchol dobrý prístup.
Tatranská ulica (Banská Bystrica)
Tatranská ulica je ulica v Banskej Bystrici, v mestskej časti Sásová. Spája sa s ulicami Starohorská, Strážovská, Rudohorská a Pieninská. Nachádzajú sa tu 3 autobusové zastávky: Pod Bánošom, Starohorská - rázcestie (aj napriek svojmu názvu sa nachádza na Tatranskej ulici) a Tatranská, ku ktorým premávajú autobusy banskobystrickej MHD číslo 23,26,28. K zastávkam Tatranská a Starohorská - rázcestie premávajú navyše aj autobusy 20,80,90. Ulica nesie meno po pohorí Tatry.
Budovy, inštitúcie a miesta
Okrem toho sa tu nachádzajú najmä panelové domy aj iné budovy (krčmy, piváreň, novinový stánok, parkovisko a rôzne drobné firmy).
Bazian
Bazian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stjørnan Klaksvík
Stjørnan Klaksvík (Hviezda) je faerský ženský hádzanársky klub z mesta Klaksvík. Hádzanársky oddiel žien je súčasťou multi-športového klubu KÍ Klaksvík a vznikol v roku 1932. Je 8-násobný majster krajiny a 7-násobný víťaz národného pohára. V európskych súťažiach EHF sa dostal najďalej do 1. kola. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Sunset deildin.
Úspechy
Faerská najvyššia súťaž:
Víťaz Faerského pohára:
Európske súťaže
Pohár EHF:
Majstrovstvá Ázie vo vodnom póle 2009
Majstrovstvá Ázie vo vodnom póle 2009 boli 8. majstrovstvá Ázie vo vodnom póle mužov a žien, ktoré organizuje Ázijská plavecká federácia (AASF). Bolo to najvyššie ázijské vodnopólové podujatie, ktoré sa konalo v roku 2009. Konalo sa v Changshu, v Číne od 11.16. marec 2009, za účasti 6 mužských a 4 ženských tímov. Čína sa stala víťazom v mužskej i ženskej kategórii.
Konečné poradie
Muži
Ženy
M777
M777 je britská ťažná húfnica kalibru. Je to ultraľahká poľná húfnica, ktorá v americkej armáde a námornej pechote nahradila zastarané ťažné húfnice M198. Okrem USA ju používa aj Austrália, Kanada, Kolumbia alebo India. K prvému bojovému nasadeniu húfnice došlo počas vojny v Afganistane.
Vznik a vývoj
Vývoj M777 začal v roku 1997 vrámci spoločnej iniciatívy americkej armády a americkej námornej pechoty. Cieľom bolo nahradiť zastaraný inventár ťažných húfnic M198 kalibru 155 mm. Prvý z piatich systémov bol dodaný v júni 2000. Počas testovania, ktoré vykonala americká námorná pechota, bolo zo štyroch systémov vypálených takmer 12 000 delostreleckých nábojov. Skúšky boli ukončené v decembri 2004. Prvý kontrakt na výrobu 495 systémov bol so spoločnosťou BAE Systems podpísaný v apríli 2005. V máji 2005 boli prvé húfnice M777 zaradené k 11. jednotke námornej pechoty v Twentynine Palms v Kalifornii. Americká armáda získala prvých 18 systémov do októbra 2006 a boli priradené k 2. práporu 11. poľného delostrelectva na Havaji.
Popis
Hlavnou prednosťou M777 je nízka hmotnosť húfnice, ktorá dosahuje iba 4200 kilogramov. Je to dané rozsiahlym využitím titánu v konštrukcii lafety. Nízka hmotnosť umožňuje transport húfnice v podvese pod vrtuľníkmi CH-47F Chinook a CH-53K King Stallion. Nízka výška umožňuje aj jej dopravu v turbovrtuľových lietadlách C-130. Húfnicu je možné ťahať vozidlom s náhonom 4x4 a hmotnosťou nad 2,5t. Maximálna rýchlosť ťahanej húfnice na ceste je 88 km za hodinu a pri jazde v teréne je to 24 km za hodinu.
Zaujímavou konštrukčnou vlastnosťou húfnice je nízka palná výška, teda vzdialenosť od osi hlavne kanónu pri nulovej elevácii od zeme. Čím nižšia palná výška kanónu, tým je zbraň stabilnejšia pri streľbe. Námer hlavne je od -5° až do 70°.
Húfnicu M777 môže obsluhovať minimálne päť ľudí, optimálna je však osem členná jednotka. Udržateľná rýchlosť paľby je dva výstrely za minútu, ale maximálna rýchlosť je štyri rany za minútu po dobu dvoch minút. Hlavnou prednosťou M777 je možnosť využitia širokej škály modernej západnej delostreleckej munície. S klasickým „hlúpym“ granátom M107 je dostrel 21 kilometrov. Húfnica však dokáže strieľať aj granát M795 s predĺženým doletom do 30 kilometrov alebo satelitom navádzaný granát M982 Excalibur s dostrelom 40 kilometrov a kruhovou odchýlkou 10 metrov. Excalibur vie na maximálnu vzdialenosť presne zasahovať jednotlivé vozidlá. Cena granátu je však asi 100 000 dolárov, preto sa používa len na veľmi hodnotné ciele, ako sú štáby, muničné sklady alebo systémy protivzdušnej obrany. V húfnici môže byť použitý aj granát M864 so submunícou určenou na ničenie živej sily a vozidiel.
Ruská invázia na Ukrajinu
V úvode ruskej invázie sa ukrajinská armáda mohla spoľahnúť na tri základné typy ťahaných húfnic sovietskej výroby kalibru 152 mm: D-20, 2A36 Giacint-B a 2A65 Msta-B. Okrem toho Ukrajina vo veľkom využívala aj ťahané húfnice D-30 kalibru 122 mm. Hoci v úvode konfliktu mala Ukrajina relatívne dosť svojich delostreleckých systémov sovietskeho typu, veľmi rýchlo jej do nich začala dochádzať munícia. V júni 2022 sa Ukrajina ocitla v situácii, že zatiaľ čo ruské delostrelectvo vypálilo za deň 50-tisíc rán, tak ukrajinská armáda vystrelila z húfnic denne iba 5- až 6-tisíc krát. Aj v dôsledku toho sa ukrajinské ozbrojené sily dostali do defenzívy a ruskí vojaci mohli postupovať.
Preto sa Západ, ktorý disponoval hlavne muníciou kalibru 155 mm, rozhodol dodať Ukrajine svoje delostrelecké systémy. Prvé húfnice M777 dorazili na Ukrajinu 8. mája 2022. Húfnicu, ktorá dokáže zasiahnuť ciele až do vzdialenosti 40 kilometrov s veľkou presnosťou, si ukrajinskí vojaci hneď od začiatku veľmi pochvaľovali. Už v máji sa Ukrajine pomocou húfnic M777 podarilo zastaviť postup obzvlášť veľkého počtu ruských jednotiek prekračujúcich rieku Siverskyj Donec pri obci Bilohorivka v Luhanskej oblasti. Do októbra 2022 získala Ukrajina od západných krajín celkovo 152 húfnic M777.
M777 si však vyžadovali údržbu a opravy, čo spočiatku ukrajinskí vojaci nevedeli zabezpečiť. Preto začali príslušníci americkej armády dislokovaní v Poľsku poskytovať Ukrajincom prostredníctvom virtuálneho pripojenia podporu údržby na diaľku.
Chrám svätých Konštantína a Heleny (Branipole)
Chrám svätých Konštantína a Heleny je pravoslávny chrám z prvej tretiny 20. storočia nachádzajúci sa v dedine Branipole v okrese Rodopi v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Charakteristika a dejiny
V 19. storočí vlastnili časť pozemkov v Branipoli aj bohatí katolícki obchodníci z Plovdivu, ktorí si už v polovici 19. storočia postavili v blízkosti dediny svätostánok, ktorý sa neskôr rozšíril. To inšpirovalo v prvej tretine 20. storočia k výstavbe chrámu pravoslávnych obyvateľov dediny, ktorí začali zháňať prostriedky na výstavbu. Výstavba pravoslávneho chrámu svätých Konštantína a Heleny prebiehala v rokoch 1927 – 1928, pričom väčšina použitých prostriedkov boli dary od obyvateľov dediny Branipole. Budova chrámu bola vysvätená v roku 1929. Na vysviacke sa zhromaždilo celé obyvateľstvo dediny, ale aj veľa návštevníkov z okolitých dedín ako aj duchovných z plovdivskej eparchie.