cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint-Gély-du-Fesc
Saint-Gély-du-Fesc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bourg-et-Comin
Bourg-et-Comin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bourg-et-Comin má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Bourg-et-Comin má 721 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1995
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1995 boli 28. juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji. Konali sa od 9. do 16. apríla 1995 v nemeckom hlavnom meste Berlín.
Skupina "C1" ME 1995
Turnaj Skupiny "C1" ME 1995 sa hral v Kyjeve na Ukrajine od 24. do 30. marca 1995. Nikto nezostúpil, pretože Skupina "C1" bola rozšírená na osemčlennú Skupinu "C" ME 1996.
Skupina "C2" ME 1995
Turnaj Skupiny "C2" ME 1995 sa hral v Elektrėnai v Litve od 11. do 17. marca 1995. Litva a Chorvátsko postúpili do Skupiny "C" ME 1996. Ostatné tímy zostávajú v novopomenovanej Skupine "D" ME 1996.
Saint-Geniès-de-Fontedit
Saint-Geniès-de-Fontedit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Garnet Bailey
Garnet Edward „Ace“ Bailey (* 13. jún 1948, Lloydminster, Saskatchewan, Kanada† 11. september 2001, World Trade Center, New York, USA) bol kanadský hokejový útočník a funkcionár, ktorý odohral vyše 500 zápasov v NHL. Počas športovej kariéry vyhral sedemkrát Stanleyho pohár, dvakrát ako hráč Boston Bruins, päť ráz ako profesionálny skaut Edmonton Oilers. Zahynul na palube Boeingu 767 počas Letu United Airlines 175, ktorý narazil do Južnej budovy Svetového obchodného centra počas teroristických útokov.
Saint-Geniès-de-Fontedit
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Garnet Bailey
Hráčska kariéra (1968 – 1981)
Bailey bol draftovaný do NHL v roku 1966 klubom Boston Bruins z celkového 13. miesta. Bol to úplne posledný výber mladíkov, ktorého sa zúčastnili výlučne tímy tzv. Originálnej šestky.
Saint-Geniès-de-Fontedit
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Garnet Bailey
Hráčska kariéra (1968 – 1981)
V NHL debutoval v sezóne 1968-69, v rokoch 1971 a 1972 pomohol Bostonu k zisku dvoch Stanley cupov. V priebehu nasledujúcej sezóny po zisku druhého titulu bol vymenený do Detroitu Red Wings, v ktorom strávil necelé dva ročníky. Rovnako krátko pôsobil aj v St. Louis Blues a posledné štyri sezóny v NHL strávil vo Washingtone Capitals.
V sezóne 1978-79 pôsobil v konkurenčnej lige WHA, v ktorej nastupoval za Edmonton Oilers. Kariéru ukončil v roku 1981 po krátkej anabáze v dnes už zaniknutej lige CHL.
Funkcionárska kariéra (1979 – 2001)
V rokoch 1979-1981 zastával funkciu hrajúceho trénera v CHL. Po definitívnom zavesení korčúľ na klinec začal pracovať ako profesionálny skaut pre Edmonton Oilers, ktorý sa od jeho pôsobenia v klube presunul do NHL. Bailey pracoval pre celok z Alberty v časoch jeho najväčšej slávy v období 1981-1994 a bol pri piatich Stanley cupoch v rokoch 1984, 1985, 1987, 1988 a 1990.
Úspechy v Edmontone zanechali veľmi dobrú vizitku na Baileyho rezumé, preto v roku 1994 dostal ponuku stať sa riaditeľom skautingu v tíme Los Angeles Kings. Pozíciu zastával až do svojho skonu.
Smrť
náhľad|Garnet Ace Bailey na pamätníku obetiam teroristického útoku, ktorý sa nachádza na mieste, kde pôvodne stál mrakodrap Garnet Bailey zomrel počas Letu United Airlines 1975. Lietadlo malo letieť z Bostonu do Los Angeles, ale krátko po vzlete prevzali kontrolu nad riadením členovia teroristickej skupiny Al-Káida, ktorí zmenili kurz na New York a zámerne narazili do jedného z mrakodrapov Svetového obchodného centra. Nikto z členov posádky neprežil.
Garnet Bailey a jeho kolega (a bývalý hráč NHL) Mark Bavis sa nachádzali na palube lietadla, pretože boli dozrieť na predsezónne prípravy mužstva Manchester Monarchs, ktoré plnilo funkciu rezervného tímu Los Angeles Kings.
Pamiatka
Maskot Los Angeles Kings dostal meno Bailey na počesť bývalého zamestnanca klubu.
V roku 2012 vyhralo Los Angeles Kings svoj prvý Stanley Cup a vedenie mužstva sa rozhodlo slávnu trofej prepraviť ku pamätníku obetiam 11. septembra, aby sa aj dvom nebohým členom tímu dostalo stráviť deň s pohárom.
Vyššie ryby
Vyššie ryby alebo ryby vyššie môže byť (dnes spravidla len neformálne):
Mikuláš Fedor
Mikuláš Fedor (* 1. september 1874, Trnava† 17. jún 1948) bol slovenský učiteľ, novinár a politik v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Životopis
Pôvodným povolaním bol učiteľ. Dlhé obdobie pôsobil ako pedagóg v Levoči. V období vzniku Česko-Slovenska bol riaditeľom miestnej katolíckej základnej školy. Okrem toho pôsobil aj ako správca Párvyho dievčenského vzdelávacieho inštitútu a istý čas bol poverený vedením vzdelávacieho kurzu techniky. V Levoči pôsobil aj ako člen obecného zastupiteľstva. V kritickom období po vzniku Česko-Slovenska pôsobil ako predseda levočskej miestnej národnej rady. V roku 1920 bol prepustený zo školských služieb. Následne pôsobil ako tajomník Krajinskej kresťansko-socialistickej strany. Bol jedným z vedúcich predstaviteľov jej slovenskej sekcie. V župných voľbách v roku 1923 bol zvolený za poslanca zastupiteľstva Podtatranskej župy. Po parlamentných voľbách v roku 1925 zasadol do dolnej komory Národného zhromaždenia. Poslanecký mandát obhájil aj po voľbách v roku 1929. Publicisticky bol aktívny periodikách Prágai Magyar Hírlap, Szepesi Hírado, Szepesi Hírláp, A Nép a Magyar Néplap. Po Viedenskej arbitráži v závere roku 1938 sa neúspešne pokúsil presídliť do Maďarska.
Zabezpečovacia letecká technika
Zabezpečovacia letecká technika je súbor opatrení a technických systémov, ktorých cieľom je maximálna bezpečnosť letovej prevádzky.
Začiatky
Zabezpečenie a riadenie letovej prevádzky sa rozvíjalo v závislosti od kvality lietadlového parku, technických odborov a od rastu požiadaviek, ktoré na civilné letectvo kládla moderná civilizácia. V počiatkoch leteckej dopravy sa zabezpečovanie letovej prevádzky obmedzovalo na poskytovanie letových informácii a vizuálne prostriedky riadenia. Piloti dostávali pred letom meteorologickú predpoveď. Obsahovala poveternostné podmienky na trati alebo na staniciach blízko trate a predpoveď počasia na určitú dobu.
Na riadenie prevádzky na letisku sa používali:
Pre uľahčenie orientácie boli letiská a niektoré miesta po trati označované nápismi svojich názvov, prípadne šípkou označujúcou sever, najdôležitejšie trate boli označované svetelnými otočnými majákmi, ktoré umožňovali lepšiu orientáciu aj pri nižšej viditeľnosti a v noci.
Uvedené prostriedky umožňovali letovú prevádzku len za viditeľnosti zeme a neočakávané zhoršenie počasia znamenalo vážne ohrozenie. Na odstránenie nedostatkov bolo treba zabezpečiť odovzdávanie potrebných informácii o poveternostnej a prevádzkovej situácii posádkami a letu a zaisťovať ich navigačné vedenie bez viditeľnosti zeme na trati a pri priblížení na pristátie.
Systémy zabezpečenia a riadenia letovej prevádzky vychádzali z troch základných koncepcií: európskej, americkej a ruskej.
Európska koncepcia
Lietadlo po odlete vyžadovalo odletové magnetické kurzy (QDR) alebo zemepisné zameranie (QTE) až do doby, kedy mohlo spoľahlivo pracovať s cieľovým letiskom alebo ďalším zameriavačom na trati letu, od ktorého mohlo vyžadovať príletový magnetický kurz (QDM). Ak vyžadovalo lietadlo zistenie polohy, bol požiadaný o súčinnosť niektorý z bočných zameriavačov, položený pokiaľ možno k danému úseku trati letu. Ten odovzdal riadiacemu zameriavaču nameranú hodnotu a v priesečníku čiar zemepisného zamerania obidvoch zameriavačov bola poloha lietadla.
Priblíženia na pristátie sa riadilo tak, že lietadlo bolo pomocou odovzdaných nameraných magnetických kurzov privedené nad zameriavač. Po jeho prelete odlietavalo lietadlo stanoveným odletovým kurzom a klesalo do výšky nad letiskom. V tejto výške vykonalo predpísanú zatáčku a vracalo sa stanoveným príletovým kurzom k letisku. Pritom klesalo do stanovenej výšky a za viditeľnosti zeme pristálo.
Pri vycvičených posádkach lietadiel bolo riadenie prevádzky pomocou zameriavačov pomerne rýchle. Zistenie polohy a odovzdanie informácie lietadlu o polohe na trati trvalo v priemere 30 s.
Približovacie zameriavače boli postupne nahradzované presnejšími systémami typu Lorenz. Pilot sledoval vodiaci lúč, vytvorený ako prienik dvoch anténnych diagramov, modulovaných bodkami vľavo a čiarkami vpravo do osi priblíženia. Ak sa lietadlo uchyľovalo vpravo od osi prevládali čiarky, pri uchyľovaní vľavo bodky a pri lete po lúči vznikol plynulý tón. Okrem slúchadiel bol na palubnej doske indikátor, ktorého ručičkový ukazovateľ sa vychyľoval v rytme čiarok alebo bodiek na tú stranu, na ktorú sa lietadlo odchyľovalo.
Americká koncepcia
Systém vytvoril z Morseových značiek A a N štyri sektory. Uvedený systém ďalej umožňoval rozhlasové vysielanie letových a meteorologických informácii lietadlám. Pri použití systému ako približovacieho boli majáky umiestnené v blízkosti letiska tak, aby jeden lúč bol v osi vzletovej a pristávacej dráhy.
Ruská koncepcia
Bola založená na aktívnej navigácii a určovaní polohy na palube letiaceho lietadla. K tomu sa používali nesmerové rádiomajáky alebo rozhlasové stanice a palubný rádiokompas. Aj tento spôsob vyžadoval vytvorenie systému pevných tratí, vytýčených nesmerovými rádiomajákmi. Systém nesmerových rádiomajákov sa používal aj pre priblíženie na pristátie a túto funkciu plní v rade prípadov aj v súčasnej dobe.
Znázorňovanie polohy lietadiel sa uskutočňovalo rôznymi spôsobmi vrátanie kreslenia do máp, ďalej sa používalo zakresľovanie do grafu čas – vzdialenosť, od ktorého sa prešlo k systému letových prúžkov a postupových tabulí.
Rozvoj po druhej svetovej vojne
K ďalšiemu rozvoju prostriedkov došlo v období druhej svetovej vojny. Vynálezom bol radar umožňujúci kontrolu pohybov lietadiel pre presné priblíženie na pristátie bol uplatnený systém ILS, zdokonalili sa prostriedky pre navigačné vedenie lietadla po trati na malé vzdialenosti i pre diaľkovú navigáciu.
V roku 1947 vzniká medzinárodná organizácia civilného letectva (ICAO).
Celkový dlhodobý rozvoj letectva je charakterizovaný snahou po zvyšovaní výkonnosti, ktorá vedie ku zvýšeniu počtu cestujúcich v lietadle, vyšším rýchlostiam, zväčšovaniu doletu, znižovaním závislosti od počasia a k čo najlepšej hospodárnosti každého letu. Rýchly rozvoj leteckej dopravy a hromadné zavádzanie prúdových lietadiel s rýchlosťami blížiacim sa rýchlosti zvuku zvyšovalo zložitosť i hustotu letovej prevádzky. V 50-tych rokoch bol medzinárodne prijatý polárny systém VOR/DME, umožňujúci presnejšie vedenie po trati a tým zníženie rozstupov medzi lietadlami za letu. Podstatným prínosom bolo zdokonalenie rádiolokačnej techniky, umožňujúcej konštrukciu radarov podľa požiadaviek.
Rozvíjala sa aj služba riadenia letovej prevádzky. Organizačné usporiadanie sa postupne zjednotilo, došlo k usporiadaniu členeniu vzdušného priestoru na letové oblasti, koncové riadené oblasti, riadené okrsky a okrsky letísk; postupne sa vytvorila sieť medzinárodných letových ciest s unifikovaným medzinárodným označením.
Tomuto členeniu zodpovedá aj rozdelenie služieb na oblastné strediská riadenie letovej prevádzky ACC, približovacie APP, letiskovú riadiacu vežu TWR a pracovisko v koncovej riadenej oblasti TMA. Toto usporiadanie platí do súčasnej doby. Bolo možné použiť dostatočný počet frekvenčných kanálov. Od telegrafie sa prešlo na spojenie rádiotelefonické, narástli požiadavky na jazykové znalosti posádok lietadiel a riadiacich letovej prevádzky (ako minimum znalosť angličtiny).
Začala sa prudko rozvíjať aj výpočtová technika, zdokonalil sa aj systém sekundárnych radarov ktorý priniesol aj nové prvky – automatickú identifikáciu a určenie polohy a výšky lietadla. V prevádzke sa začalo prechádzať k automatizovaným systémom riadenie letovej prevádzky (RLP). Automatizácia má uľahčiť riadiacim ich činnosť, zbaviť ich rutinných prác a predĺžiť čas použiteľný pre riešenie prevádzkovej situácie, t. j. vlastné riadenie.
Súčasnosť a budúcnosť
Okrem vlastného zlepšovania služby riadenia letovej prevádzky sa začína uplatňovať služba organizácie toku letovej prevádzky (AFTM), ktorej úlohou je zabezpečiť aby lietadlá nemuseli vyčkávať vo vzduchu, lietať v neekonomických hladinách. Ďalšie zvýšenie priestoru sa očakáva od zavedenie priestorovej navigácie (RNAV), ktorá umožní vybaveným lietadlám lety po ľubovoľných tratiach.
Stavky (Piščanský rajón)
Stavky je dedina (село) na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 805 obyvateľov.
STAT2
STAT2 je proteín, ktorý je u ľudí kódovaný génom STAT2. Tento proteín je členom rodiny STAT proteínov. STAT2 je rozhodujúci v biologickej reakcii interferónov typu I (IFN). Identita sekvencie STAT2 medzi myšou a človekom je iba 68%.
Funkcia
Proteín kódovaný týmto génom je členom rodiny proteínov STAT. Po stimulácii cytokínmi a rastovými faktormi, proteíny z rodiny STAT sú fosforylované pomocou kináz spojených s receptormi a potom tvoria homo- alebo heterodiméry, ktoré sú translokované do bunečného jadra, kde posobia ako aktivátory transkripcie. V odpovedi na IFN STAT2 vytvára komplex so STAT1 a IRF9 a tvorí ISGF-3, kde posobí ako transaktivátor, ale nemá schopnosť priamej vazby na DNA. ISGF-3 pokračuje v aktivácii génov pomocou ISRE. Gény riadené ISRE zahŕňajú Ly-6C, PKR, OAS, MX a pravdepodobne aj MHC I. triedy. Bolo ddokázané, že transkripčný adaptér P300/CBP (EP300/CREBBP) špecificky interguje s týmto proteínom, o ktorom sa predpokladá, že sa podieľa na procese blokovania odpovedi IFN-α adenovírusom.
Myší STAT2 knockout nereaguje na IFN typu I a je mimoriadne citlivý na vírové infekcie. U týchto myší bola indikovaná strata autokrinnej slučky IFN typu I a niekoľko defektov v odpovedi makrofágov a T lymfocytov. STAT2-/- bunky vykazujú rozdiely v biologickej odpovedi na IFN-α.
Interakcie
STAT2 interaguje s:
STAT2 deficit
U myší s dvojitým knockoutom bola pozorovaná zvýšená proliferácia makrofágov exprimujúcich M1, M2 a M1/M2 fenotyp počas chrípkovej bakteriálnej superinfekcie. Bakteriálny clearence bol tiež narušený neutralizáciou IFN-γ (M1) a arginázy-1(M2), čo naznačuje, že pľúcne makrofágy exprimujúce zmiešaný fenotyp M1/M2 podporujú kontrolu počas chrípkovej bakteriálnej superinfekcie. Signalizácia STAT2 je preto spojená s potlačením aktivácie makrofágov a bakteriálnej kontroly počas chrípkovej bakteriálnej superinfekcie. Tieto myši nevykazujú žiadne vývojové nedostatky. Myší knockout a dvojitý knockout STAT2 v modeli vírusu vezikulárnej stromatitídy (VSV) produkujú najmenej 10-krát viac vírových jednotiek tvoriacich vírové plaky ako wild type (WT). Predbežné podanie IFN-α poskytlo ochranu v bunkách WT a STAT2+/-, ale nie v bunkách STAT2 s dvojitým knockoutom. Predbežná liečba IFN-γ neposkytla žiadnu antivírovú ochranu počas infekcie VSV. To by sa dalo vysvetliť zníženou hladinou STAT1 v bunkách myšieho STAT2 knockoutu. Navyše myši s dvojitým STAT2 knockoutom sú citlivejšie na myší cytomegalovirus (MCMV), vírus syndrómu trombocytopénie so silnou horúčkou, vírus chrípky, vírus dengue (DNV) a vírus Zika než kontrolné myši.
Ľudská autosomálne recesivná (AR) strata STAT2
AR strata STAT2 bola prvýkrát pozorovaná u 2 súrodencov. Po rutinnej imunizácii vakcínou proti osýpkam-príušniciam a rubeole sa u jedného súrodenca vyvinuli diseminované kmene osýpky, ale zotavil sa a druhý súrodenec zomrel v detstve na vírusovú infekciu. Pacienti s AR stratou STAT2 majú mutácie, ktoré vedú k substitúciám na doležitých miestach zostrihu, čo vedie k chybnému zostrihu a predčasným stop kodónom a to predstavuje stratu expresie interferónom stimulovaného génu. Typickým klinickým fenotypom je diseminovaná infekcia po imunizácii živou oslabenou vakcínou MMR. U niektorých pacientov sa v detstve vyskytla aj závažná choroba, napríklad infekcia RSV, norovírom, adenovírom alebo enterovírom. Jeden z paicentov mal ochorenie CNS po infekcii EBV. Infekcie CMW a VZV boli tiež závažné u niekoľkých pacientov. Všeobecne platí, že pacienti so stratou STAT2 pretrvávajú zdraví bez špecifických porúch v ich adaptívnej imunite alebo vývojových abnormalít. Tieto objavy ukazujú, že signalizácia IFN typu I cez ISGF3 nie je nevyhnutná na obranu hostiteľa pred vačšinou bežných detských vírusových ochorení. Napriek hlboko defektnej odpovedi IFN a zjavnej náchylnosti na niektoré vírusové infekcie možu jedinci s deficitom STAT2 žiť relatívne zdravý život. Taktiež bola objavená homozygotná mutácia STAT2 (R148W/Q), ktorá vedie k získaniu funkcie STAT2, ktorá je základom fatálneho skorého autoinflamátu, čo bolo preukázané u troch pacientov z dvoch rodín. Táto mutácia vedie k pretrvávajúcej IFN reakcii typu I v dosledku defektnej vazby mutovaného STAT2 na ubikvitín špecifickú peptidázu 1 (USP18), ktorá je nevyhnutná v negatívnej spatnovazbovej slučke, kde USP18 stéricky bráni vazbe JAK1 na IFNAR1. Preto úplná strata AR STAT2 zvyčajne sposobuje diseminovanú LAV infekciu a opakujúce sa vírové infekcie. Penetrácia nie je úplna pre niekoľko vírových infekcií a pre očkovanie živou vakcínou proti osýpkam. Fenotyp je menej závažný ako pri úplnej strate AR STAT1 u človeka, ale závažnejší ako nedostatok IFNAR1 alebo IFNAR2. Ľudský fenotyp je menej závažný ako u myši.
Pamätník Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej
Vznik pamätníka inicioval poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a bývalý novinár Kristián Čekovský, ktorý kandidoval za politickú stranu OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽANO), NOVA, Kresťanská únia (KÚ), ZMENA ZDOLA (OĽaNO). Projekt v záverečnej fáze prebrala spoločnosť Ringier Axel Springer Media, vydavateľstvo spravodajského portálu Aktuality.sk, pre ktorý Ján Kuciak pracoval. Umeleckým garantom pamätníka bol sochár Marián Králik a spolupracovali na ňom Alžbeta Kopisová a Zuzana Hančíková, študentky Fakulty architektúry a dizajnu Slovenskej technickej univerzity v Bratislave (FAD STU). Pamätník odhalili na štvrté výročie vraždy 21. februára 2022. alt=Odhalenie pamätníka, premiér Eduard Heger a poslanec Kristián Čekovský|náhľad|Odhalenie pamätníka za účasti premiéra Eduarda Hegera
Spoločenský a politický kontext
Novinára J. Kuciaka a jeho snúbenicu M. Kušnírovú zavraždili 21. februára 2018 v ich dome vo Veľkej Mači. Medializovaná možná súvislosť vraždy s Kuciakovou novinárskou prácou, v rámci ktorej poukazoval aj na potenciálne porušenia zákona zo strany predstaviteľov vtedajšej vlády Roberta Fica, podnietili vlnu masových protestov. Najväčšie verejné zhromaždenia sa uskutočnili v centre Bratislavy na Námestí SNP. Organizovala ich iniciatíva Za slušné Slovensko. Masové protesty viedli k pádu vlády Roberta Fica, ktorého vo funkcii nahradil Peter Pellegrini. Spoločenské vzopätie po vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej viedlo k parlamentným voľbám v roku 2020 a víťazstvu hnutia OĽANO.
Vznik pamätníka
Vznik pamätníka J. Kuciaka a M. Kušnírovej inicioval poslanec NR SR K. Čekovský v roku 2021. Pamätník nahradil improvizované pietne miesto, ktoré na Námestí SNP vzniklo tesne po vražde. Návrh pamätníka od začiatku rátal s umiestnením na fasáde Nemocnice Milosrdní bratia, ktorá sa nachádza v areáli historickej budovy Kostola Navštívenia Panny Márie a Kláštora Milosrdných bratov. Projekt pamätníka od začiatku vznikal v spolupráci s rodičmi J. Kuciaka a M. Kušnírovej, s rehoľou Milosrdných bratov a Fakultou architektúry a dizajnu STU. Odborným garantom sa stal pedagóg a výtvarník Marián Králik z Fakulty architektúry STU. Finálny návrh pamätníka vznikal formou internej súťaže na ktorej sa spolupodieľali študentky fakulty. Umelecké spracovanie pamätníka sa odrazilo od motívu trhliny, či jazvy, ktorá symbolizuje rozdelenie slovenskej spoločnosti po vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej. Pamätník je tiež symbolickým pripomenutím významu slobodnej a nezávislej žurnalistiky.
Po zapojení študentov do tvorby pamätníka vzniklo niekoľko návrhov, ktoré posúdili odborníci z Pamiatkového úradu SR a Magistrátu hlavného mesta SR Bratislavy. Pamätník je vyrobený z nerezu a ďalších kovov, doplnený technikou žíhania a opracovania materiálu. V záverečnej fáze prípravy pamätníka spoluprácu ponúkla spoločnosť Ringier Axel Springer Media, ktorá je vydavateľom spravodajského portálu Aktuality, kde J. Kuciak pracoval. Vydavateľstvo nad pamätníkom prebralo záštitu a organizovalo aj jeho odhalenie. Pamätník mal byť pôvodne financovaný prostredníctvom peňažných darcovských príspevkov, projekt sa napokon rozhodlo podporiť Ringier Axel Springer Media.
Odhalenie pamätníka
Pamätník odhalili štyri roky po vražde, 21. februára 2022. Podujatia sa zúčastnili rodičia J. Kuciaka a M. Kušnírovej, zástupcovia vydavateľstva Ringier Axel Springer Media a zástupca organizácie Reportéri bez hraníc. Rodičia zavraždených poďakovali všetkým, ktorí sa o vznik dôstojného pamätného miesta zaslúžili. Na pamätníku je vyobrazené krédo, ktoré používal J. Kuciak „neďakuj, ale pamätaj“.
Irena Baumová
Život
Následne rok pracovala v Detskej nemocnici v Brne (v Černých Polích), ďalší rok na Gynekologicko-pôrodníckej klinike v Bratislave a napokon sa vrátila praktikovať medicínu do rodného Nového Mesta nad Váhom.
Lekársku kariéru jej prerušili protižidovské opatrenia vykonávané počas Slovenského štátu. V máji 1940 jej štátne orgány zakázali lekársku prax. Ľudmila Podjavorinská sa snažila za ňu prihovoriť u ministra školstva a národnej osvety Jozefa Siváka, no neúspešne. V marci 1942 bola deportovaná do sústreďovacieho tábora na Rajeckej ceste v Žiline.
Od júla 1942 pôsobila v táborovej nemocnici v Seredi, neskôr jej štátne orgány povolili výkon lekárskej praxe. Od roku 1943 až do skončenia vojny poskytovala pomoc v židovskom starobinci v Novom Meste nad Váhom. Po skončení vojny pôsobila ako praktická lekárka a zároveň sa venovala zdravotnoosvetovej práci, boju proti infekčným ochoreniam a starostlivosti o deti a mládež.
Punk blues
Punk blues alebo blues punk je žáner rockovej hudby, ktorý vznikol fúziou punk rockovej a bluesovej hudby.
Vajdovka
Vajdovka je vrch v Skorušinských vrchoch. Leží nad obcou Liesek, približne východne od Tvrdošína.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skorušina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Liesek. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace Oravice, miestna časť Tvrdošína, severným smerom sa nachádza Vitanová, Čimhová a Liesek a severozápadne Brezovica.
Opis
Vajdovka sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha severovýchodným smerom zo Skorušiny na Vrchdolinky. Východným smerom susedí Bučník a Krúpová, južným Blatná  a Osobitá , západným Skorušina, Brezový vrch , Javorinky  a Ostrý vrch  a severným Vrchdolinky. Severozápadné svahy odvodňuje Hlboký potok, východné rieka Oravica a južné Čierny potok, všetky v povodí rieky Orava. Na vrchol nevedie značený chodník.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia. Najbližší značený chodník vedie vrcholom Skorušiny.
Cuxhaven
Cuxhaven (v dolnosaskom nárečí Cuxhoben) je prístavné mesto v nemeckej spolkovej krajine Dolné Sasko ležiace pri ústí rieky Labe do Severného mora. Má asi 50 000 obyvateľov.
Štiavnická brázda
Štiavnická brázda je geomorfologickou časťou Sitnianskej vrchoviny, podcelku Štiavnických vrchov. Leží v strednej časti podcelku, v okolí Banskej Štiavnice.
Cuxhaven
Dejiny
Dňa 15. marca 1907 získal mestský status ako súčasť zeme Hamburg.
Štiavnická brázda
Polohopis
Územie sa nachádza v strednej časti Štiavnických vrchov a zaberá severnú časť podcelku Sitnianska vrchovina. V centrálnej časti leží Banská Štiavnica, na západnom okraji Štiavnické Bane a v južnej časti brázdy Svätý Anton. Severným a severozápadným smerom susedí podcelok Hodrušská hornatina, západným a južným časť Sitnianske predhorie a juhozápadným smerom nadväzuje geomorfologická časť Sitno, oba podcelky Sitnianskej vrchoviny. Údolia Štiavnice a Jasenice tvoria východnú hranicu, oddeľujúcu podcelok Skalka.
Jasenica odvodňuje severnú časť územia, kde z významných tokov priberá Beliansky potok, centrálnu a južnú časť odvodňuje Štiavnica. Z významnejších prítokov tu priberá Drieňovský a Ilijský potok.
Doprava
Údoliami Štiavnice a Jasenice vedie cesta I/51, spájajúca Banskú Štiavnicu s údolím Hrona (križovatka s R1) na severe, resp. s Hontianskymi Nemcami, kde križuje E 77 v trase cesty I/66 (Šahy – Zvolen). V okresnom meste sa na I/51 pripája cesta II/524 zo Štiavnických Baní. Zo severu vedie na okraj okresného mesta železničná trať Hronská Dúbrava – Banská Štiavnica.
Chránené územia
Centrálna časť Štiavnických vrchov pod majestátnym Sitnom leží v jadre Chránenej krajinnej oblasti. Osobitne chráneným územím je chránený areál Arborétum Kysihýbeľ, Banskoštiavnická botanická záhrada a Michalské rašelinisko.
Turizmus
Banská Štiavnica a jej okolie patrí medzi klenoty a najstaršie centrá turistiky na Slovensku. Vďaka nespočetnému množstvu historických pamiatok je mesto od roku 1950 „mestskou pamiatkovou rezerváciou“. Od roku 1993 bolo "historické mesto Banská Štiavnica a technické pamiatky jeho okolia" spolu s obcou Štiavnické Bane zapísané do zoznamu Svetového kultúrneho a prírodného dedičstva UNESCO. Spolu s banskými pamiatkami a okolitou prírodou Štiavnických vrchov patrí tento región medzi najnavštevovanejšie oblasti v krajine. V rámci Štiavnickej brázdy je výnimočná aj národná kultúrna pamiatka Kaštieľ Svätý Anton a ďalšie pamiatky obce Svätý Anton.
Bourguignon-sous-Coucy
Bourguignon-sous-Coucy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bourguignon-sous-Coucy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Bourguignon-sous-Coucy má 90 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Geniès-de-Varensal
Saint-Geniès-de-Varensal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Derežová
Derežová je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Ihľany, približne východne od Spišskej Belej.
Solárna elektráreň
Možno ju získať priamo a nepriamo:
Derežová
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubany a Ihľany. Najbližšími sídlami sú severozápadne ležiace Ihľany a južne situované Torysky, západným smerom sa nachádza Ľubica, severným Jakubany a východným Tichý Potok.
Solárna elektráreň
Domáca solárna elektráreň
náhľad|Príklad zapojenia domácej solárnej elektrárne. Dokáže vyrobiť za hodinu 0,3 kWh. Výstup 220 V je možné používať na väčšinu domácich spotrebičov. náhľad|Solárny potenciál na Slovensku je cca 950-1200 kWh/m2 za rok
Derežová
Výhľady
Odlesnený vrchol je bez vyššej vegetácie a umožňuje tak kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Vysoké i Nízke Tatry, Stolické vrchy, Branisko, Bachureň a Čergov.
Solárna elektráreň
Domáca solárna elektráreň
Počet slnečných hodín na Slovensku je v priemere 1200-2000 hodín ročne. Konkrétne údaje viažuce sa k miestu poskytuje Slovenský hydrometeorologický ústav. Najvhodnejšie podmienky pre rozvoj solárnej energie na Slovensku má južné Slovensko, najmä Podunajská nížina.
Derežová
Prístup
Vrchol traverzuje juhozápadným úbočím červený turistický chodník, vedúci z Levočskej doliny severným smerom do Nižných Ružbách. Oblasťou vedie viacero lesných ciest, prekonávajúcich hlavný hrebeň a križujúcich turistický chodník. Prístup cestami je tak možný z obcí Ihľany a Jakubany, no cez južne situované priesmyky tiež Tichý Potok i Ľubica.
Solárna elektráreň
Domáca solárna elektráreň
Výkon elektrárne ovplyvňuje tiež plocha, ktorú pokrývajú solárne panely. Všeobecne platí, že 1 kWp zaberie asi 6-8 m2. Táto plocha (pri ideálnej orientácii fotovoltaických panelov) je schopná vyrobiť približne 1 MWh ročne.
Najväčšie solárne elektrárne vo svete
Fotovoltické elektrárne
Saint-Geniès-des-Mourgues
Saint-Geniès-des-Mourgues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jolanda (veštica)
Jolanda vlastným menom Věra Neméthová (* 25. február 1950, České Budějovice, Česko-Slovensko – † 17. január 2020, Děčín, Česko) bola česká veštkyňa a kartárka známa vďaka svojmu televíznemu vysielaniu a neotrelému a niekedy urážlivému jazykovému prejavu.
Životopis
Veštica rómskeho pôvodu žila v severných Čechách. Za totality pracovala v nemocnici ako pomocná sila, po revolúcii ju podľa vlastných slov prepustili. Kartárstvo sa v jej rodine dedilo z generácie na generáciu, tvrdí, že veštila jej matka a babička aj jej tety. Veštiť sa naučila od svojej matky, prvýkrát vykladala z kariet, keď mala osem rokov. Jolanda veštenie považovala za svoju pomoc ľuďom.
Jolanda sa dostala do povedomia verejnosti ako moderátorka televíznej relácie EZO TV na TV Barrandov, kde niekoľko rokov veštila z kariet telefonujúcim ich osud. Do moderovania ju pozvali tvorcovia relácie. Vďaka svojmu špecifickému vyjadrovaniu stala sa hviezdou sociálnych sietí, najmä vďaka fanúšikovsko-parodickým videám na YouTube. Pozvala ju napríklad Michaela Jílková do svojej relácie Máte slovo Českej televízie, kde spolu s ďalšími veštcami, ale aj s teológmi a psychológmi diskutovali o kartách a astrológii. Jílková bola za tento krok kritizovaná.
Natočila tiež úspešnú reklamu pre pivnú značku Gambrinus, kde číta budúcnosť z piva. Video s touto reklamou na YouTube videlo ku aprílu 2019 cez milión ľudí a stalo sa tak najúspešnejším YouTube videom v histórii firmy Plzeňský Prazdroj. Do svojej relácie v TV Barrandov ju pozval aj Jaromír Soukup, ktorému veštila z ruky.
Jolanda pôvodne v televízii iba chcela ukázať svoje vykladanie kariet, avšak napokon sa preslávila osobitým prejavom a výrokmi, ktoré sa následne šírili internetom. Medzi nechcene vtipné výroky patria napríklad „vidím velký špatný“, „hodně budeš někde“, „míříš vysoko“ alebo „jaj bože můj!“  Jan Syrůček, ktorý o Jolande natáčal dokumentárny film, naznačuje, že zvláštny jazykový prejav veštkyne pramení z faktu, že jej materinským jazykom je rómčina a že hovoriť česky sa naučila až neskôr.
Dokumentárny film
O Jolande a fenoméne televízneho veštenia natočili študenti FAMU dokumentárny film Ezopové aneb linka je volná.
Študentský film mal byť pôvodne celý o Jolande, avšak po neúspešnej dohode s veštkyňou režisér Ondřej Moravec zmenil zámer a film koncipoval ako dokument o viacerých českých veštcoch a vešteniu ako zárobkovej činnosti. Podľa Syrůčka Jolanda priznala, že televízne veštenie berie ako ''„biznis“. ''
Lemešná
Lemešná je vrch v Javorníkoch, situovaný na slovensko-českej hranici.
Polohopis
Nachádza sa na severe centrálnej časti pohoria, na severnom okraji geomorfologického podcelku Vysoké Javorníky. Samotný masív leží na slovensko-českej hranici, hoci tá prechádza predvrcholom, približne 200 metrov východne od hlavného vrcholu. Zasahuje tak na územie Zlínskeho aj Žilinského kraja, okresov Vsetín a Čadca a do katastra obcí Velké Karlovice a Makov. Severozápadné a juhozápadné svahy odvodňujú prítoky Vsetínskej Bečvy, východná časť odvádza vodu do rieky Kysuca. Juhovýchodne sa nachádza sedlo pod Lemešnou, kde hrebeňovú trasu križuje prístupová cesta z Makova i značené chodníky z oboch strán hranice.
Opis
Vrch je súčasťou pohraničného hrebeňa, ktorý vedie zo severu z Makovského priesmyku cez Oselnú a pokračuje juhovýchodným smerom do sedla pod Lemešnou. Najvyšší bod masívu a teda hlavný vrchol leží v Česku, kam smeruje i bočný hrebeň s vrchom Bařinka. Lemešná je svojou výškou najvyšším vrchom tejto časti hrebeňa a väčšinu jej svahov patrí do povodia Bečvy, s výnimkou východnej časti, zvažujúcej sa do údolia Kysuce. Vrch je prevažne zalesnený, no odlesnené časti ponúkajú výhľady na okolité vrchy. Vrch leží na okraji CHKO Kysuce, mohutné pralesovité porasty jedle a buka na západných svahoch v údolí Malej Hanzlůvky ochraňuje NPR Razula.
Výhľady
Vďaka značnej výške a čistinám jedľovo-bukového porastu sú možné obmedzené výhľady. Viditeľné sú najmä okolité vrchy pohoria, no severným smerom sú dobre viditeľné Moravsko-sliezske Beskydy, východnejšie možno pozorovať časť Sliezskych a Kysuckých Beskýd či Malej Fatry.
Prístup
Vrchol Lemešnej je vďaka sieti značených chodníkov a prístupovej ceste do blízkeho sedla pomerne ľahko dostupný. Hranicou vedie červeno značená Javornícka magistrála (Makovský priesmyk – Veľký Javorník), na ktorú sa tu pripája chodník z Velkých Karlovic.
Machmud Muradov
Machmud Muradov (tg. Маҳмуд Мурадов; * 8. február 1990, Chudžand) je uzbecký bojovník zmiešaných bojových umení a bývalý kickboxer a sambista. V súčasnosti zápasí v kategórii strednej váhy organizácie Ultimate Fighting Championship (UFC). Je historicky prvým uzbeckým bojovníkom v UFC.
Detstvo a začiatky
Muradov sa narodil 8. februára 1990 v Sovietskom Tadžikistane, otcovi ktorý bol tadžickým občanom a mame pochádzajúcej z Uzbekistanu. V roku 1993 jeho rodina odišla do Uzbekistanu kvôli prebiehajúcej občianskej vojne v Tadžikistane. Uzbecké občianstvo však Muradov eventuálne získal až v roku 2019.
K športu sa prvýkrát dostal ako trinásťročný, začínajúc s boxom. Neskôr prešiel na kickbox, v ktorom sa stal juniorským šampiónom Uzbekistanu pod pravidlami K-1.
Keď mal Muradov 15, z jeho otca sa po vážnej autonehode stal invalid, a on bol nútený odísť zo školy a začať pracovať aby finančne pomohol rodine. Ako sedemnásťročný začal zápasiť bojovom sambe, a vďaka úspechom ktoré v tomto športe dosahoval sa mu podarilo nájsť si dobre platenú prácu ochrankára v kasíne na ruskom Sibíri. Tam bol niekoľkokrát vážne bodnutý nožom a postrelený. Po tom čo jeho otca po štyroch rokoch prepustili z nemocnice, jeho rodina musela predať ich byt aby boli schopní zaplatiť nemocničné poplatky. Muradov sa vrátil späť do Uzbekistanu a eventuálne sa mu podarilo zarobiť dostatok peňazí zo zápasenia aby si jeho rodičia mohli byt kúpiť naspäť. Podľa jeho slov však bolo ťažké nájsť si v Uzbekistane dobrú prácu bez potrebných kontaktov, a preto sa ako devätnásťročný v roku 2011 rozhodol emigrovať do Česka. Tam žil na ubytovni a robil rôzne práce ako robotníka na stavbe, upratovača či čašníka. Pár mesiacov po jeho príchode do Prahy sa objavil aj v sólových pornografických záberoch pod menom „Akhmed Virt“, za ktoré mu bolo zaplatené 5 tisíc českých korún.
V Prahe začal Muradov trénovať Muay Thai a MMA pod vedením českého MMA veterána Petra Knížeho, ktorý mu dovolil bývať a trénovať v jeho gyme zadarmo, a zároveň mu pomohol nájsť si lepšiu prácu vyhadzovača v nočnom klube. Muradov následne začal svoju profesionálnu MMA kariéru v roku 2012.
Kariéra v zmiešaných bojových umeniach
Muradov v MMA profesionálne debutoval v apríli 2012, vyhrávajúc v prvom kole na technický knokaut (TKO). Na regionálnej scéne eventuálne nazbieral bilanciu 22 výher a 6 prehier, pričom sa stal držiteľom šampiónskych opaskov v organizáciách ako XFN, WKN, Caveam či WAKO.
V septembri 2015 Muradov vstúpil do turnaja o Európsky pohár WAKO K-1, kde prehral v prvom kole proti poľskému šampiónovi Bartoszovi Dolbieńovi.
2019
Muradov v UFC debutoval 28. septembra 2019 proti Alessiovi di Chiricovi na UFC Fight Night 160 – Hermansson vs. Cannonier ako náhrada za zraneného Petra Sobottu. Zápas akceptoval len s 12-dňovým predstihom. Svojho súpera porazil jednohlasne na body. Po tomto víťazstve bol portálom Tapology umiestnený na prvé miesto rebríčka najlepších východoeurópskych bojovníkov strednej váhy.
2020
Muradov mal čeliť Antôniovi Carlosovi Júniorovi 14. marca 2020 na UFC Fight Night 170, ako náhrada za Brada Tavaresa ktorý musel odstúpiť kvôli zraneniu kolena. Neskôr však kvôli zraneniu odstúpil aj samotný Carlos Júnior, a zápas bol zrušený.
Jeho ďalším súperom mal byť Karl Roberson 18. apríla 2020 na UFC 249. Muradov bol však nútený zo zápasu odstúpiť kvôli cestovným obmedzeniam súvisiacimi s pandémiou COVID-19, a bol nahradený Marvinom Vettorim.
Na október 2020 bol dohodnutý zápas medzi Muradovom a Krzysztofom Jotkom, Jotko však neskôr odstúpil kvôli zraneniu a bol nahradený Kevinom Hollandom. Dva dni pred zápasom bol Muradov z karty stiahnutý po tom čo pozitívne testoval na COVID-19, a nahradil ho Charlie Ontiveros.
2021
Muradov čelil Andrewovi Sanchezovi 24. januára 2021 na UFC 257 – Poirier vs. McGregor 2. Zápas vyhral prostredníctvom technického knokautu v treťom kole. Toto víťazstvo mu získalo jeho druhé ocenenie za Výkon večera.
Jeho ďalším súperom sa stal Gerald Meerschaert 28. augusta 2021 na UFC on ESPN 30 – Barboza vs. Chikadze. Muradov zápas prehral po tom čo bol uškrtený v druhom kole.
2022
Muradov sa mal postaviť Mishovi Cirkunovovi 26. februára 2022 na UFC Fight Night 202. V januári však odstúpil kvôli zraneniu ruky a nahradil ho Wellington Turman.
Následne mal čeliť UFC nováčikovi Abusupiyanovi Magomedovovi na UFC Fight Night 209, ktoré sa konalo 3. septembra 2022. Muradov bol však nútený odstúpiť kvôli problémom s vízami a nahradený bol Dustinom Stolfutzom.
Muradovovým ďalším súperom bol Caio Borralho 22. októbra 2022 na UFC 280 – Oliveira vs. Makhachev. Zápas prehral jednohlasným rozhodnutím.
2023
Na 11. marec 2023 bol znovu dohodnutý zápas medzi Abusupiyanom Magomedovom a Muradovom, avšak na konci februára bolo oznámené že Muradov opäť odstúpil.
Muradovov ďalší zápas bol proti Bryanovi Barbarenovi 22. júla 2023 na UFC Fight Night 224: Aspinall vs. Tybura. Muradov nad súperom dominoval vo všetkých troch kolách a vyhral jednohlasne na body.
Osobný život
Od decembra 2018 tvoril Muradov pár s českou speváčkou Monikou Bagárovou. V máji 2020 sa im narodila dcéra Rumia. V decembri 2021 Bagárová oznámila koniec ich vzťahu.
Okrem rodnej uzbečtiny Muradov plynule hovorí po česky, rusky a anglicky, a dokáže sa dorozumieť po poľsky a arabsky.
Muradov je vierovyznaním moslim, ktorý sa nehlási k žiadnej z hlavných vetiev islamu a nedodržuje striktne ramadán.
Muradov sám seba nazýva „Uzbek s českým srdcom“, a v minulosti popri uzbeckej vlajke zdvíhal v UFC aj českú vlajku.
Allwinner Technology
náhľad|AllWinner A20 náhľad|Logo
Allwinner Technology je čínsky výrobca integrovaných obvodov so sídlom v meste Zhuhai. Kancelárie má v meste Šen-čen a Guangdong a logistiku v Hong Kongu.
Od svojho založenia v roku 2007 vydal vyše 15 systémov na čipe na použitie v androidových zariadeniach a v smartfónoch a iných zariadeniach.
V rokoch 2012 a 2013 bol na prvom mieste v dodávkach aplikačných procesoroch pre androidové tablety celosvetovo. V treťom kvartáli 2013 stratil prvenstvo v rámci Číny v prospech spoločnosti Rockchip. V druhom kvartáli 2014 to bol tretí najväčší dodávateľ pre čínsky trh po spoločnostiach Rockchip a MediaTek.
Saint-Georges-d’Orques
Saint-Georges-d’Orques je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
M60 Patton
M60 Patton je hlavný bojový tank, ktorý bol vyrábaný firmou Chrysler v USA. Prvý prototyp bol postavený v roku 1958. Sériová výroba sa začala v roku 1959. Do výzbroje bol zavedený v roku 1960. Jeho predchodca bol tank M48 Patton. Nástupca je tank M1 Abrams. Tank je pomenovaný po generálovi Georgovi S. Pattonovi.
Tank je vyrábaný v Detroit Tank Plant. Vyrobilo sa ich 15 000 kusov všetkých verzií. Zahraniční odberatelia boli Egypt, Izrael a Turecko. Tank M60 Patton ma rovnaký hlavný kanón ako M1 Abrams, a to M68E kalibru 105 mm s drážkovaným vývrtom hlavne. Okrem kanónu tvorí výzbroj aj guľomet M240 kalibru 7,62 mm a proti lietadlám guľomet M85 kalibru 12,7 mm. Zameriavacie zariadenie tanku dopĺňa laserový diaľkomer a termovízne zariadenie pre nočné videnie.
Tank M60 má pancier vyrobený z ocele, čo znamená, že posádka tanku nie je dobre chránená proti reaktívnym strelám, výbušninám a granátom. Faktorom zvyšujúcim prežitie posádky je šikmý pancier v prednej časti vozidla spolu s protipožiarnym systémom a systémom včasného varovania. Zvonka je v zadnej časti veže umiestený kôš na transport menšieho nákladu (napr. nádrže na palivo).
Krúpová (vrch v Skorušinských vrchoch)
Krúpová je vrch v Skorušinských vrchoch. Leží nad osadou Oravice, približne východne od Tvrdošína.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Oravická Magura. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Vitanová a mesta Tvrdošín (Oravice). Najbližšími sídlami sú na juhozápadnom úpätí ležiace Oravice, miestna časť Tvrdošína, severným smerom sa nachádza Vitanová, Hladovka a Suchá Hora a na východe poľský Witów.
Saint-Gervais-sur-Mare
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Krúpová (vrch v Skorušinských vrchoch)
Opis
Krúpová sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom z Oravickej Magury. Severným smerom susedí Bučník, východným dominuje Magura, južným leží Turek a Osobitá  a západným Blatná , Skorušina  a Vajdovka. Celý masív odvodňuje rieka Oravica v povodí rieky Orava. Na vrchol nevedie značený chodník. Na západných svahoch sa nachádza lyžiarske stredisko Meander Skipark Oravice.
Saint-Gervais-sur-Mare
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krúpová (vrch v Skorušinských vrchoch)
Výhľady
Odlesnený vrchol s horskou lúkou bez vyššej vegetácie umožňuje kruhový rozhľad. Pozorovateľné sú okolité vrchy Skorušinských vrchov, Západné Tatry a časť Oravských Beskýd, otvorený výhľad je i na územie Poľska.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia, resp. svahmi lyžiarskych tratí. Najbližší, žlto značený chodník vedie južným smerom na hrebeň (možný prístup na vrchol Krúpovej) a rázc. Vyšné diely, s pokračovaním na Oravickú Maguru.
Šejk
Šejk (vyslovuje sa /ʃeɪk/ alebo /ʃiːk/ ; shaykh [ʃajx], väčšinou vyslovované  [ʃeːx], množné číslo شيوخ shuyūkh [ʃujuːx]) – tiež v prepise šajch, šejch, sheekh, sheyikh, shaykh, shayk, shekh, shaik a Shaikh, shak – je čestný titul v arabskom jazyku, doslova znamená „starší“; v monarchickom kontexte sa prekladá aj ako „Pán/Majster“.
Bežne označuje náčelníka kmeňa alebo člena kráľovskej rodiny v arabských krajinách alebo moslimského náboženského učenca. Je používaný aj ako čestný titul ľudí, ktorí tvrdia, že pochádzajú (buď patrilineárne alebo matrilineárne) od Hasana ibn Aliho alebo Husajna ibn Aliho, vnukov islamského proroka Mohameda. V niektorých krajinách sa uďeľuje ako priezvisko tým ľuďom, ktorí majú obsiahle znalosti v náboženských veciach alebo prestížnym náboženským vodcom z línie súfijských učencov.
Arabský polostrov
náhľad|Šejk Juma Al Maktoum (vľavo) a šejk Saeed bin Maktoum Al Maktoum (vpravo) z rodiny Maktoum Na Arabskom polostrove sa tento titul používa pre náčelníkov kmeňov. Radia sa tu kráľovské rodiny vo väčšine východnej Arábie, kde boli členovia kráľovských rodín tradične považovaní za kmeňových náčelníkov. Používa ho napríklad dynastia Al-Nahyan v SAE a dynastia Al-Maktoum, ktorí sú považovaní za náčelníkov kmeňa Bani Yas, dynastia Al-Sabah z Kuvajtu a dynastia Al-Khalifa z Bahrajnu. Tento titul používa takmer každý mužský a ženský (Sheikha) člen kráľovských rodín SAE, Bahrajnu, Kataru a Kuvajtu. Titul šejk však nepoužívajú členovia rodiny Al Saud zo Saudskej Arábie, kde sa namiesto toho používa titul „Princ“.
Titul sa takisto používa aj pre náboženských predstaviteľov Sunnitských a Šiitských moslimov. Príkladom je Saudsko Arabská rodina Al ash-Sheikh (doslova Rod Šejkov), ktorej patrí meno po náboženskom vodcovi a zakladateľovi Wahhábizmu, Mohammedovi ibn Abd al-Wahhab.
Libanon
V oblasti Libanonu mal tento titul rovnaký kráľovský význam ako na Arabskom polostrove až do osmanskej invázie v roku 1516. V oblasti Libanonu predstavoval domorodého autonómneho vládcu „sui iuris“ alebo kmeňového náčelníka. Po osmanskej nadvláde a implementácii systému Iltizam získal titul namiesto kráľovskej konotácie šľachtickú, pretože bol udelený vyššou autoritou; v tomto prípade Osman vymenoval Emira, ktorý nebol ničím iným ako mültezimom alebo výbercom daní pre ríšu. Niektoré veľmi vplyvné Maronitské rodiny, ktorým bol udelený titul, sú (v chronologickom poradí): El Hachem z Akoura (potomkovia hášimovského rodu od roku 1523), El-Khazen (od roku 1545), Hubaysh z Kisrawanu a Douaihy z Zgharta. Iné rodiny, ktoré sú dnes oslovované alebo známe ako „šejkovia“, neboli tradične vládcami provincií, ale boli v tom čase vysokopostavenými úradníkmi v službách emíra.
Magreb
V krajinách Magrebu, počas obdobia Almohádovskej dynastie, bol kalif volený radou šejkov. Pod ich vládou žili mnohé kmene, vrátane Arabov, (Beduínov), Andalúzov a Berberov. Rovnako boli zodpovední aj za mobilizáciu svojich vojsk v prípade vojny.
Africký roh
náhľad|[[Somálčania|Somálsky šejk Muhammad Dahir Roble číta moslimskú kázeň]] V moslimských častiach Afrického rohu sa šejk často používa ako šľachtický titul. V somálskej spoločnosti je vyhradený na poctu pre vyšších moslimských vodcov a duchovných (wadaad) a často sa skracuje na „Sh“. Medzi slávnych miestnych šejkov patrí Ishaaq bin Ahmed, raný moslimský učenec a islamský kazateľ, Abdirahman bin Isma'il al-Jabarti, raný moslimský vodca v Somalilande; Abadir Umar Ar-Rida, patrón Hararu; Abd al-Rahman al-Jabarti, šejk z Riwaqu v Káhire, ktorý hral dôležitú rolu pri napoleonskej invázii do Egypta; Sheikh Sufi, učenec 19. storočia, básnik, reformista a astrológ; Abdallah al-Qutbi, polemik, teológ a filozof najlepšie známy pre svoju päťdielnu časť Al-Majmu'at al-mubaraka („Požehnaná zbierka“); a Muhammad Al-Sumaalee, učiteľ v Masjid al-Haram v Mekke, ktorý ovplyvnil mnohých popredných súčasných islamských učencov.