cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maďari
Ako národ(nosť) sa sformovali (ich etnogenéza prebehla) po príchode do Karpatskej kotliny v poslednej tretine 10. a prvej polovici 11. storočia, preto je predtým správne hovoriť o starých Maďaroch alebo Uhroch.
Genetika
thumb|left|Maďari v Uhorsku podľa sčítania z roku 1890 Z genetického hľadiska tvoria u dnešných Maďarov mongoloidné (t. j. východoeuroázijské) genetické znaky len 5 % respektíve 1,7 %, pričom zvyšné percentá sú zhodné s ostatným európskym obyvateľstvom. Stredoeurópske slovanské národy majú zväčša podiel mongoloidných znakov medzi 1 – 2 %. To málo mongoloidných génov, ktoré Maďari majú, patrí k severnej mongoloidnej skupine (ku ktorej patria aj Japonci), ktorej pôvod je na Sibíri, pravdepodobne pri Bajkale.
Etnonymum
Slovo Maďar pochádza z názvu vedúceho zo staromaďarských kmeňov nazývaného „Megyer“. Slováci ich kedysi nazývali aj Uhrovia, Uhri (zo slova Ugor) – toto slovo sa však často vzťahovalo aj na všetkých obyvateľov Uhorska. Slovo Uhor možno pochádza z turkického slova Onogur, pretože starí Maďari boli v 6. storočí susedmi Onogurskej ríše, ktorej vedúci kmeň sa volal Onogurovia, čo znamená „desať kmeňov“.
Jazykové vplyvy
thumb|left|Migrácia Maďarov (po anglicky) thumb|Socha Sv. Štefana I. v Ostrihome Dnešné základné slová v maďarskom jazyku sú podobné slovám ostatných ugorských jazykov chantyjčiny a mansijčiny (Ugorské jazyky – maďarčina, chantyjčina a mansijčina – sú súčasťou ugrofínskej skupiny jazykov – patrí sem aj fínčina a estónčina). Ďalšia časť slov je iránskeho a turkického pôvodu (do Karpatskej kotliny napríklad tiahli spolu s turkickými kmeňmi). Veľkú časť slovnej zásoby z oblasti náboženstva, správy štátu, usadlého spôsobu života a mnohé slová z poľnohospodárstva prebrali od Slovanov po zániku Veľkej Moravy roku 907. Až v 10. a 11. storočí u Maďarov dochádza k postupnému prechodu od kočovníctva k usadlému spôsobu života a k miešaniu s pôvodným slovanským a valaským obyvateľstvom. S tým súviselo aj rozširovanie slovnej zásoby. Početné sú aj výpožičky z latinčiny a nemčiny. V súčasnosti sa snažia nepreberať slová z cudzích jazykov. Latinčina sa v Uhorsku používala ako úradný jazyk až do 40. rokov 19. storočia. Prvé akademické pravidlá maďarského pravopisu vyšli roku 1832. Roku 1844 sa maďarčina stala úradným jazykom Uhorska namiesto latinčiny.
Charakteristika
Maďari sú veľmi vlastenecký národ. Sú hrdí na svoju vlasť, jazyk, pôvod a národné dejiny. Ctia svojich predkov a národné tradície.
Maďari v Rumunsku
Západné časti Rumunska boli kedysi súčasťou Uhorska. Ide najmä o Sedmohradsko a časť Banátu. Práve v týchto oblastiach žije najpočetnejšia maďarská menšina v Európe.
Najviac Maďarov žije na území žúp Harghita (až 84,6 %), Covasna (až 75,2 %) a Mureș (okolo 44,1 %) v centrálnom Sedmohradsku. Veľa Maďarov žije aj v župách Bihar, Timiș, Cluj, Satu Mare. Kultúrnym centrom Maďarov v na rumunskom území je Kluž (Cluj).
Maďarov v Rumunsku možno rozdeliť na tri skupiny:
Maďari v Srbsku
V Srbsku žijú Maďari jeho severnej časti, ktorú voláme Vojvodina. Počet obyvateľov maďarskej národnosti v tejto oblasti však klesá. Prispieva k tomu odchod Maďarov do zahraničia, ale aj nízka natalita. Celkovo žije v Srbsku 3, 91 % obyvateľov maďarskej národnosti. Vo Vojvodine je to 14, 28 % obyvateľov. Najviac Maďarov žije v oblasti mesta Subotica, ale aj v okolí miest Kanjiža, Bačka Topola, Senta a Bečej. Maďari v tejto oblasti vyznávajú najmä rímskokatolícke náboženstvo, menej je reformovaných. V Srbsku je maďarčina spolu s jazykmi ostatných menšín úradným jazykom.
Maďari na Ukrajine
Maďarská menšina žije aj na území Ukrajiny (0,32 % obyvateľov krajiny). Prevažná väčšina Maďarov na Ukrajine je sústredená v Zakarpatskej oblasti. Tvoria tu 12,1 % obyvateľstva. V minulosti bola táto oblasť až do roku 1918 súčasťou Rakúsko-Uhorska, po rozpade Rakúsko-uhorska, na krátky čas oslobodili zakarpatie vojaci ZUNR a Huculský povstalci, v rokoch 1919 až 1939 súčasťou Česko-Slovenskej republiky (ako Podkarpatská Rus). V roku 1939 nakrátko existovala samostatná Karpatská Ukrajina, ktorú ešte v tom istom týždni obsadilo Maďarsko a v roku 1945 bola pripojená k ZSSR. Aj v tejto oblasti žijú Maďari najmä v jeho južnej časti pri hraniciach s Maďarskom, najmä v okrese Berehovo. V meste Berehovo sídli maďarské ľudové divadlo. Podobne ako na Slovensku, aj v Zakarpatskej oblasti žijú Maďari prevažne na vidieku. Zakarpatskí Maďari sú prevažne členovia reformovanej cirkvi a čiastočne rímskokatolíckej cirkvi. Malá časť vyznáva aj gréckokatolícke náboženstvo.
Maďari na Slovensku
Na území Slovenska žije podľa posledného sčítania obyvateľstva z roku 2011 8,5 % obyvateľov maďarskej národnosti. Žijú prevažne v južnej oblasti štátu pri hraniciach s Maďarskom. Najviac Maďarov žije v okresoch Dunajská Streda (cca. 83 %) a Komárno (cca. 64 %). Mesto Komárno je aj kultúrnym centrom maďarskej menšiny na území Slovenska. Sídli tu maďarské divadlo a maďarská univerzita. Veľa Maďarov žije aj v južných častiach okresov Nové Zámky (hl. Štúrovo), Levice, Galanta, Šaľa, Rimavská Sobota, Lučenec, Veľký Krtíš, Revúca, Rožňava, Košice-okolie, Trebišov. Veľmi malé skupiny Maďarov žijú aj v Košiciach (4.750 obyvateľov z celkového počtu cca 240.000), Bratislave a v okolí Nitry. Maďari na Slovensku sú prevažne rímskokatolíci (asi dve tretiny), zvyšok sú prevažne kalvinisti. Malé skupiny tvoria aj Gréckokatolíci a evanjelici a. v.
Slovenskí Maďari majú vlastnú politickú stranu (Strana maďarskej komunity ), periodiká, divadlá, médiá a podobne (napr. Szabad ujság).
Maďari v Chorvátsku
V Chorvátsku žije 0,37 % obyvateľov maďarskej národnosti. Chorvátsko bolo až do roku 1918 kráľovstvom v personálnej únii s Uhorskom. Žijú najmä pri hraniciach s Maďarskom pri rieke Dráva a dedinách okolo mesta Osijek. Sú prevažne rímski katolíci a majú svoje spolky a kultúrnu autonómiu.
Maďari v Slovinsku
Na území Slovinska žije asi 11 000 Maďarov v kraji Prekmurje (medzi riekou Murou a hranicami s Maďarskom). Táto oblasť bola na rozdiel od ostatného územia Slovinska, ktoré bolo do roku 1918 súčasťou Rakúska (podobne ako Čechy), súčasťou Uhorska. Hlavnými centrami Maďarov sú mestečká Lendava a Murska Sobota. Tunajší Maďari sú prevažne rímski katolíci.
Maďari v Rakúsku
Na území Rakúska žije asi 0.2 % obyvateľov maďarskej národnosti. Žijú prevažne na území spolkovej krajiny Burgenland, ktorá bola do konca prvej svetovej vojny súčasťou Uhorského kráľovstva (Maďarska). Majú tu svoje kultúrne spolky, časopisy a školstvo. Časť Maďarov žije aj v hlavnom meste Viedeň, ktorá bola centrom Rakúsko-Uhorska. Nábožensky sú prevažne rímski katolíci, ale časť aj evanjelici a. v.
Mí
left|50px
Mí (veľké Μ, malé μ) je dvanáste písmeno gréckej abecedy. V systéme gréckych čísel má hodnotu 40.
Klinický príznak
Klinický príznak alebo klinický symptóm môže byť:
Niccolò Machiavelli
Niccolò di Bernardo dei Machiavelli (* 3. máj 1469, Florencia – † 21. jún 1527, Florencia) bol florentský úradník, historik a politický mysliteľ.
Gmina Brzeźnica (powiat żagański)
Gmina Brzeźnica je vidiecka gmina v Poľsku v Lubuskom vojvodstve.
Má rozlohu 122,23 km² a žije tu 3743 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 30,62 osôb/km².
Niccolò Machiavelli
Životopis
Jeho politická kariéra sa skončila, keď sa roku 1512 vo Florencii vrátili k moci Mediciovci a odstránili republikánske zriadenie. Machiavelliho dokonca obvinili z prípravy sprisahania, načas ho uväznili a vyhnali z Florencie. Potom žil na svojom majetku pri San Casciano a písal literatúru. Svojich politických ambícií sa nevzdal, ale tieto sa už nenaplnili - ani v roku 1527, keď bola republika znovu obnovená a Machiavelli náhle zomrel.
Tvorba
Vo svojej literárnej činnosti sa zaoberal najmä politikou. V diele Vladár (1513), ktoré neskôr Montesquieu nazval „politickou lekárňou“, zhŕňa svoje skúsenosti a dopĺňa ich historickými vedomosťami a úvahami o povahe ľudí. Cieľ diela je poskytnúť kniežatám návod na to, ako vytvoriť vnútorne aj navonok silný štát. Na dosiahnutie tohto cieľa, ako tvrdí Machiavelli, si najskôr treba uvedomiť, že ľudí nemotivujú mravné normy alebo ideály, ale len materiálne záujmy (snaha hromadiť majetok), a že sú ľudia od prírody zlí, leniví a degenerujú, ak ich nič nenúti prekonávať tieto prirodzené vlastnosti. Politické usporiadanie štátu teda nie je ani dielo Božie, ani nestojí na nejakých prirodzených právach a politika silných nie je uskutočňovaním morálnych a právnych zásad, ale štát naopak tvorí egoistická sila silných. Ďalej neemotívne vymenúva a hodnotí rozsah prostriedkov vládnutia (umenie vzbudzovať lásku, podvody, zákerné vraždy atď.). Z tohto hodnotenia mu vyplýva, že najlepšia forma (za daných podmienok) je neobmedzená diktatúra – dokonca celkom chápe vojvodu Cesara Borgiu, ktorý bežne vládol pomocou podvodu a vraždy. Negatívne hodnotí úlohu náboženstva (odvádza ľudí od pozemských cieľov) aj cirkvi (spôsobuje vnútorné rozpory v Taliansku).
Hodnotenie
Machiavelliho často pokladajú za prvého teoretika moderného štátu, t. j. za prvého, kto tematizoval moderný štát ako špecifický politický útvar. Skúmal reálne možnosti politickej vôle a čo má politik robiť, aby dosiahol svoje ciele. Jeho politická koncepcia usúvzťažňovala to, čo Machiavelli vypozoroval na despotizme jeho doby so všeobecnými myšlienkami o práve, slobode a štáte.
Jeho názory na človeka pôsobia pomerne naturalisticky. Jeho názory na politiku možno jednoducho chápať ako ospravedlňovanie každého násilia, ak len prispieva k upevňovaniu štátu. Pojem '"machiavellizmus"' preto aj označuje používanie zákerných, bezohľadných spôsobov na dosiahnutie svojho cieľa, najmä v politike. Treba si však uvedomiť, že jeho názory vychádzajú z pomerne chaotických aj bezohľadných pomerov čias, v ktorých Machiavelli žil.
Mezel
Mezel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Balaives-et-Butz
Balaives-et-Butz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 238 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Nižný Slavkov
Nižný Slavkov je obec na Slovensku v okrese Sabinov.
Polohopis
Obec sa nachádza na západnom okraji Šariša, vo výbežku Šarišského podolia, podcelku Spišsko-šarišského medzihoria. Leží na sútoku potoka Čierny močiar a Slavkovského potoka, pravostranného prítoku Torysy. Východný okraj obce lemuje pohorie Bachureň, západným smerom vystupujú Levočské vrchy a južný okraj katastra zasahuje do pohoria Branisko.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Nižnom Slavkove je z roku 1214. Najvýznamnejšou pamiatkou obce je rímskokatolícky Kostol Narodenia Panny Márie z konca 13. storočia.
Školstvo
V obci sa nachádza základná a materská škola.
Lukáš Pražský
Lukáš Pražský (* asi 1460, zrejme Praha – † 11. december 1528, Mladá Boleslav) bol český teológ a biskup Jednoty bratskej, jeden z najvýznamnejších predstaviteľov Jednoty bratskej.
Má zásluhy na prekonaní odporu českých bratov k vzdelanosti, vytvoril predpoklady, aby sa členovia jednoty zaradili medzi kultúrne najvyspelejšie vrstvy obyvateľstva českého kráľovstva.
Lukáš študoval na pražskej univerzite, ktorá bola v tom čase ovplyvňovaná kališníkmi, a roku 1481 sa stal bakalárom. Onedlho potom konvertoval k jednote bratskej. V jej službách vykonal niekoľko ciest do cudziny. Napríklad roku 1498 nadviazal kontakty so sektou valdéncov v severnom Taliansku. Vycestoval aj do Francúzska a Grécka. V 90. rokoch 15. storočia začali bratské zbory upúšťať od pôvodnej puritánskej strohosti. Pochopili, že nemôžu žiť v úplnej izolácii od ostatnej spoločnosti a celkom odmietať svetskú moc a vzdelanosť. Zásluhu na tom mal okrem iného aj Lukáš Pražský, ktorého si bratia zvolili roku 1500 za svojho biskupa. Roku 1518 sa potom stal prvým starším. Jeho starším bratom bol bratský kňaz a lekár Jan Černý-Niger, ktorý zastával v otázke vzdelanosti bratov opačné stanovisko.
Dielo
Lukáš Pražský bol veľmi plodný literárny autor. Napísal viac ako sto spisov, ktoré boli veľmi dokonalé po literárnej aj štylistickej stránke. Vytváral v nich sústavu bratského bohoslovectva a stanovil praktické návody a predpisy pre bohoslužbu, ktoré dôkladne teologicky zdôvodnil. V obranných spisoch hájil jednotu proti útokom zvonku. Má veľké zásluhy aj na vymedzení vzťahu Jednoty bratskej k ďalším prúdom českej reformácie (luteránom, zwingliánom).
Klinický obraz
Klinický obraz môže byť typický alebo atypický, ak choroba nevykazuje všetky, alebo pre danú diagnózu netypické príznaky.
Mužská štvorhra na Medibank International 2009
Medibank International 2009 sa hrala ako súčasť Medibank International 2009 od 11. januára do 17. januára. Víťazmi sa stali súrodenci Bob a Mike Bryanovci, ktorý vo finále zdolali najvyššie nasadený pár Daniel Nestor, Nenad Zimonjić.
Odbytové hospodárstvo
Odbytové hospodárstvo je starší ekonomický pojem, ktorý môže znamenať:
Softbal na Stredoamerických hrách 2010
Softbal na Stredoamerických hrách 2010 bol softbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických hier 2010. Konal sa v Panama City, v Paname od 11.14. apríla 2010, za účasti 6 mužských a 4 ženských tímov. Softbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1973, riadi ho Stredoamerická a karibská softbalová konfederácia (CONCACAS) a toto bolo jeho 10. vydanie. Zápasy sa hrali v Ciudad Deportiva de Kiwanis. V oboch kategóriách zvíťazili domáce reprezentačné družstvá Panamy.
Hradlo XOR
Hradlo XOR (angl. XOR gate, skratka z eXclusive OR) je druh logického digitálneho elektronického obvodu zo skupiny kombinačných obvodov (hradiel).
Funkcia
Hradlo XOR je jedným zo základných kombinačných logických obvodov, ktorého výstup je exkluzívny logický súčet vstupov („buď A, alebo B“). Výstup je log.1 vtedy a len vtedy ak sa hodnoty vstupov líšia.
XOR je funkciou súčtu modulo 2, využíva sa preto v binárnych sčítačkách v aritmeticko-logických jednotkách počítačov. Polovičná sčítačka pozostáva z jedného hradla XOR (súčet) a jedného hradla AND (prenos do vyššieho rádu).
Tri a viac vstupov
XOR je binárna operácia – je definovaná na dvoch vstupoch. V elektronike sa ale bežne používa pojem hradla XOR pre 3 a viac vstupov.
Najčastejšia interpretácia je taká, že prvé dva vstupy sú privedené do prvého hradla XOR. Každý ďalší vstup je privedený spolu s výstupom predchádzajúceho hradla na vstup ďalšieho hradla XOR. Výsledkom je obvod, ktorého výstup je log.1 vtedy a len vtedy ak je log.1 na nepárnom počte vstupov. Takýto obvod sa využíva ako generátor parity.
Prevedenie
XOR hradlo sa vyrába vo forme integrovaného obvodu, pričom sa obvykle umiestňuje niekoľko XOR hradiel do jedného puzdra, aby sa využili všetky dostupné vývody puzdra.
Żuromin
Żuromin je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat żuromiński v rovnomennej gmine.
Gmina Chmielnik (powiat kielecki)
Gmina Chmielnik je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve.
Má rozlohu 142,87 km² a žije tu 11568 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 80,97 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kielce.
Gmina Chrzanów (powiat janowski)
Gmina Chrzanów je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Janów Lubelski.
Ní
left|50px
Ní (veľké Ν, malé ν) je trináste písmeno gréckej abecedy. V systéme gréckych čísel má hodnotu 50. Jeho ekvivalent v latinke je písmeno N.
Nick Drake
Nick Drake (* 19. jún 1948, Rangún, Mjanmarsko – † 25. november 1974, Tanworth-in-Arden, Anglicko) bol britský folkový spevák-skladateľ. V čase svojej kariéry mal veľmi malé množstvo poslucháčov. Jeho práca začala byť uznávaná až po rokoch a dnes je považovaný za jedného z najvplyvnejších anglických pesničkárov posledných päťdesiatich rokov. Keď mal Drake dvadsať rokov, podpísal zmluvu s Island Records a v roku 1969 vydal svoj prvý album Five Leaves Left. Do roku 1972 nahral dva ďalšie albumy, Bryter Layter (1970) a Pink Moon (1972). Ani jeden z nich nemal prakticky žiadny úspech.
Drake trpel depresiami, insomniou a chorobnou plachosťou, ktoré mu bránili vo vystupovaní pred publikom. Z tohto dôvodu jeho hudba nebola vtedajším poslucháčom takmer známa a jeho platne sa predávali veľmi málo. Po dokončení nahrávania jeho tretieho albumu Pink Moon sa vzdal živého hrania aj nahrávania a usadil sa v dome svojich rodičov na vidieku vo Warwickshire. Dňa 25. novembra 1974 zomrel na predávkovanie amitriptylínom a predpísanými antidepresívami, mal 26 rokov.
Nuaillé
Nuaillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čermná (okres Domažlice)
Čermná je obec v Česku v okrese Domažlice v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 227 obyvateľov, z toho 107 mužov a 120 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,0 roka (muži 42,6 roka, ženy 47,2 roka).
Hlas Ruska
náhľad|Logo Rádia Moskva, 1969 Hlas Ruska je najstaršia ruská rozhlasová stanica vysielajúca od 29. októbra 1929 (vtedy ešte pod názvom Rádio Moskva). Vysielanie je v súčasnosti financované zo štátneho rozpočtu Ruskej federácie a je určené predovšetkým pre zahraničie. Stanica vysiela nepretržite 24 hodín denne okrem ruštiny aj v ďalších 38 jazykoch na stredných vlnách (SV/MW), krátkych vlnách (KV/SW), veľmi krátkych vlnách (VKV/VHF), cez satelit, mobilné telefóny a internet.
V čase svojho vzniku bola stanica nástrojom šírenia myšlienky celosvetovej revolúcie proletariátu, počas 2. svetovej vojny pomáhala svojím vysielaním v protifašistickom odboji. Po vzniku staníc Hlas Ameriky (1942) a Slobodná Európa (1949) a predovšetkým počas studenej vojny sa stala nástrojom sovietskej propagandy ako protipól týchto amerických staníc.
Ksí
left|50px
Ksí (veľké Ξ, malé ξ) je štrnáste písmeno gréckej abecedy. V systéme gréckych čísel má hodnotu 60. Jeho ekvivalent v latinke je písmeno X.
Kvarken
Kvarken je názov pásu mora s početnými ostrovmi, ktorý vedie v Baltickom mori na juhu Botnického zálivu od švédskej pevniny k fínskej. Väčšina územia sa pritom nachádza na švédskej strane.
V roku 2000 bol Kvarken zapísaný do svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Herkulova veža
Herkulova veža (galícijský a španielsky: Torre de Hércules) je maják z doby antického Ríma stojaci na polostrove vzdialenom asi 2, 4 kilometra od mesta A Coruña v severozápadnom Španielsku. Maják je 55 metrov vysoký. Je najstarším rímskym majákom, ktorý je stále v prevádzke.
V roku 2009 bol zaradený na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Balan (Ardennes)
Balan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Škoda (právo)
Škoda má v slovenskom práve v súčasnosti dvojakú základnú definíciu.
Občianske právo
Škoda je ujma:
Do majetkovej oblasti sa v občianskom práve ráta aj (objektívne nevyjadriteľné) bolestné a úhrada sťaženia spoločenského uplatnenia (oboje v rámci hradenia ujmy na zdraví), pričom v iných právnych poriadkoch tieto ujmy často patria medzi nemajetkové ujmy, teda práva na ochranu osobnosti.
Podstatou tohto chápania škody je fakt, že nezahŕňa nemajetkovú ujmu.
Občiansky zákonník rozlišuje:
Pozri aj náhrada škody.
Trestné právo
Trestný zákon rozoberá škodu v § 124 a 125 (a v § 123 "ujmu na zdraví"). Táto definícia zahŕňa aj nemajetkovú ujmu a výslovne definuje aj škodu proti životnému prostrediu.
Mirefleurs
Mirefleurs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Škoda (právo)
Trestné právo
''§ 124: (1) Škodou sa na účely tohto zákona rozumie: Škodou sa na účely tohto zákona rozumie aj získanie prospechu v príčinnej súvislosti s trestným činom.''
Mirefleurs
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Škoda (právo)
Trestné právo
(2) Škodou sa rozumie v zmysle odseku 1 aj ujma na zisku, na ktorý by poškodený inak vzhľadom na okolnosti a svoje pomery mal nárok alebo ktorý by mohol odôvodnene dosiahnuť.
''(3) Pri trestných činoch proti životnému prostrediu sa škodou rozumie súhrn ekologickej ujmy a majetkovej škody, pričom majetková škoda v sebe zahrnuje aj náklady na uvedenie životného prostredia do predošlého stavu. Pri trestnom čine neoprávneného nakladania s odpadmi podľa § 302 rozsahom činu sa rozumie cena, za ktorú sa odpad v čase a v mieste zistenia činu obvykle zbiera, prepravuje, vyváža, dováža, zhodnocuje, zneškodňuje alebo ukladá, a cena za odstránenie odpadu z miesta, ktoré na jeho uloženie nie je určené.''
Mirefleurs
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Produktová politika
Produktová politika alebo výrobková politika je analýza, plánovanie, realizácia a kontrola činností (opatrení, rozhodnutí) týkajúcich sa výrobku ako marketingového nástroja, napríklad vonkajšia podoba výrobku, zloženie výrobkového radu, politika značky a pod. Je to súčasť marketingového mixu. Úzko súvisí s politikou kvality.
Do popredia strategických úvah produktovej politiky podniku v konkurenčnom prostredí vstupujú štrukturálne a podnikové faktory, ktoré determinujú konkurenciu. Úspech podnikateľského subjektu je v súčasnosti založený na filozofii prípravy a uvádzania na trh produktov, ktoré uspokojujú potreby, želania a nároky spotrebiteľov alebo tieto potreby ešte len vytvárajú, filozofii podnikania založenej na vyhľadávaní zákazníkov k existujúcej ponuke produktov na trhu.
Strategické rozhodovanie podnikateľských subjektov v podmienkach konkurencie a globalizácie trhov vyžaduje poznanie trhov, orientáciu na kvalitu, znižovanie nákladov a inovácie. Poznanie týchto procesov vyžaduje získavať poznatky a vedieť ich tvorivo aplikovať.
Produkt a jeho tri úrovne sú základom marketingového mixu a prostriedkom dosahovania zisku z dlhodobého hľadiska. Náuku o produkte a kvalite môžeme parciálne rozdeliť na dve oblasti z hľadiska objektu skúmania:
Literatúra
Vojtech Kollár a kolektív: Produktová politika. 2003
Gmina Czarna (powiat dębicki)
Gmina Czarna je vidiecka gmina v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Má rozlohu 147 km² a žije tu 12487 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 84,95 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Dębica.
Albert Speer
V Norimberskom procese, ktorý sa konal po druhej svetovej vojny, a ktorý sa zaoberal nacistickými vojnovými zločinmi bol odsúdený na 20 rokov väzenia.
Tvorba
Prvá významná zákazka Alberta Speera, ako člena strany, prišla ešte v tom istom roku na odporúčanie Karla Hankeho (Albert Speer predtým pracoval na jeho vile), keď pracoval na obnove krajského úradu v Berlíne pre Goebbelsa. Neskôr prišla ponuka zrenovovať Goebbelsovo ministerstvo propagandy. Goebbels bol nadchnutý jeho prácou a odporučil ho Hitlerovi. Speer sa tak postupne prepracoval medzi prominentov strany. Ako 28 ročný sa s Hitlerom osobne zoznámil a neskôr sa dokonca stal Hitlerovým blízkym priateľom. Keď v roku 1934 zomrel Paul Troost, bol Albert Speer určený ako jeho nástupca. Stal sa hlavným ríšskym architektom. Začal sa podieľať na tvorbe oficiálneho štátneho slohu, ktorý odzrkadľoval akýsi nadosobný objektívny poriadok, určitú pevnú väzbu k pravidlám. Zahŕňal v sebe spojenie architektúry a ideológie, čoho výrazom bola racionalizujúca vznešená monumentalita. Speer inklinoval k brilantnej a mrazivo monumentálnej architektúre (dórske stĺpy, kamenný obklad, chladné sochy a symetria), ktorá jednak obsahovala prvky klasicizmu, no najmä odkazovala na monumenty rímskeho cisárstva. Jeho najvýznamnejším dielom bol areál so štadiónom na Zeppelinfield v Norimbergu (1934 – 1936). Medzi ďalšie významné realizácie patrila „Nové ríšske kancelárstvo“ (1938 – 1939) a plán na prestavbu Berlína (1937) s veľkou halou – najväčšou stavbou sveta, ktorý vychádzal z pôvodných skíc Adolfa Hitlera.
Technokrat
Na Speerovo naliehanie boli väzni z koncentračného tábora Auschwitz nútení aj v poslednom období vojny vykonávať nútené práce v Nemecku pre jeho zbrojný priemysel. Pracovali v Dachau a podzemných jaskyniach / tuneloch koncentračného tábora Mittelbau-Dora, kde ich zamestnávala Organisation Todt za vyčerpávajúcich pracovných podmienok napríklad pri výrobe rakiet V-2.
Keď bolo jasné, že Wehrmacht bude musieť opustiť pozície a ustupovať, mal za úlohu dôkladne zničiť priemysel a infraštruktúru. Zvyčajne však nebolo dosť času na túto tzv. politiku spálenej zeme. Nemci na ňu mali niekedy príliš málo vojakov  alebo miestne jednotky nevykonávali tieto drakonické rozkazy dôsledne (napríklad „Trümmerfeldbefehl“ Paríž 1944). Keď sa na jeseň 1944 fronty priblížili k ríšskym hraniciam, Speer oslovil Hitlera, že priemyselné závody by sa nemali ničiť, ale iba dočasne „paralyzovať“ z dôvodu, že by ich bolo pravdepodobne možné znovu získať. Výzbroj by sa potom mohla vyrábať až do konca vojny. 19. marca 1945, keď americké jednotky už prekročili Rýn a Červená armáda prekročila Odru, Hitler zrušil nariadenia o paralýze a nariadil úplné zničenie priemyslu, infraštruktúry a majetku: takzvaný "Nerov rozkaz" (Nero-Befehl). O jedenásť dní neskôr bol aj pod vplyvom Speera čiastočne zmenené Hitlerov názor: priemysel mal byť opäť len paralyzovaný, mosty mali byť zničené, iba ak to bolo z vojenského hľadiska nevyhnutné. Je ťažké posúdiť Speerov podiel na nezničení nemeckého priemyslu.
Jediný "dobrý nacista"
Speer bol nacistami podozrievaný, že bol súčasťou Stauffenbergovho pokusu o prevrat, ktorého cieľom bola likvidácia Adolfa Hitlera (20. júla 1944). Aktéri sprisahania plánovali prevzatie moci a začiatok rokovaní o mieri so západnými Spojencami. Speer bol na zozname týchto sprisahancov uvedený ako možný minister v novej vláde, ale s otáznikom. Aj tento fakt, napriek nedostatku akýchkoľvek dôkazov, bol dôvodom, že ešte v priebehu roku 1944 bol Speer nahradený v hláseniach Hitlerovi svojim zástupcom Karlom Saurom. Práve Saura Hitler označil za Speerovho nástupcu vo funkcii ministra vo svojom Politickom závete z 29. apríla 1945. Hitler predpokladal správne: v posthitlerovskom Nemecku očakával Speer pre seba významnú funkciu pri rekonštrukcii Nemecka. V tom čase mu ani nenapadlo, že by sa mal cítiť zodpovedný a že bude trestaný.
Koncom vojny bol Speer v Hamburgu, ale 23. apríla 1945 (po oslave Hitlerových narodenín) odletel do Berlína, aby sa rozlúčil s Hitlerom a Evou Braunovou. 24. apríla sa poslednýkrát stretol s Himmlerom, ktorý Hitlera zradil a snažil sa stať sa sprostredkovateľom rokovaní so Západom. Speer zostal s Karlom Dönitzom v Šlezvicku-Holštajnsku a po Hitlerovej samovražde bol súčasťou Dönitzovmu kabinetu, ktorého funkciu poveril Hitler v testamente. V máji 1945 bol Spojencami zatknutý (spolu s Dönitzom, Alfredom Jodlom a ďalšími) a postavený pred norimberský tribunál, ktorým bol odsúdený na dvadsať rokov väzenia. Ako jediný z najvyššieho vedenia sa tak vyhol trestu smrti alebo doživotiu. (Na trest smrti bolo odsúdených 12 ľudí, na doživotie traja, medzi ktorými bol aj Walther Funk, ktorý bol Speerov podriadený.) Speer pred tribunálom ľutoval svoje činy a tvrdil, že o rozsahu holokaustu, o nacistických zverstvách a otrockom zneužívaní väzňov nevedel. Dokonca rozprával o atentáte na Hitlera ako o svojom pláne.
Po vojne
Po prepustení z väzenia 30. septembra 1966 sa rozhodol nepokračovať vo svojej prerušenej architektonickej tvorbe, namiesto toho sa snažil očistiť svoje meno a vytvoriť dojem "dobrého nacistu". Napísal 4 knihy, z ktorých 2 sú autobiografie (Spomienka a Zápisky zo Spandau) a aj ostatné majú autobiografické črty. Už prvá kniha Spomienky (Albert Speer: Erinnerungen) vydaná v roku 1969 sa stala bestsellerom literatúry faktu v rokoch 1969 a 1970 v Nemecku.
Speer sa tajne stretával s priateľkou, ktorá žila v Londýne. Stal sa váženou mediálnou hviezdou nielen v Nemecku. Hovoril plynulo aj po anglicky, čo napríklad využil v troch rozhovoroch pre BBC. Zomrel v roku 1981 vo veku 76 rokov, po televíznom rozhovore pre BBC v hotelovej izbe v Londýne za prítomnosti tejto nemecko-anglickej priateľky na následky mozgovej príhody.
Zwoleń
Zwoleń je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat zwoleński v rovnomennej gmine.
Žije tu 8 091 obyvateľov (30.6.2007).
Partnerským mestom je Zvolen.
Gmina Czarna (powiat łańcucki)
Gmina Czarna je vidiecka gmina v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Łańcut.
Mick Jagger
Sir Michael Philip „Mick“ Jagger (* 26. júl 1943, Dartford, Spojené kráľovstvo) je britský rockový hudobník, skladateľ, herec, producent a businessman. Celosvetovo sa preslávil ako spevák a spoluzakladateľ kapely The Rolling Stones. Jaggerova hudobná kariéra presahuje päť desaťročí. Hudobnou kritikou je považovaný za „jedného z najvplyvnejších frontmanov histórii rokenrol u.“ Jeho osobitý hlas, pódiová prezentácia a gitarový štýl Keitha Richardsa sú výrazovým prostriedkom, ktorý počas celej jej existencie charakterizuje kapelu Rolling Stones. Jagger si prilákal pozornosť tlačových médií svojimi romantickými vzťahmi, verejným priznaním k užívaniu drog a je často prezentovaný ako jedna z hlavných postáv kontrakultúry 60. rokov.
Jagger sa narodil a vyrastal v blízkosti Londýna, v Dartforde (grófstvo Kent). Predtým, ako sa stal členom Rolling Stones, prerušil akademické štúdium na Londýnskej škole ekonómie a politických vied. Jagger spolu s Richardsom sú spoluautormi väčšiny skladieb, ktoré nahrala kapela Rolling Stones. Koncom 60. rokov 20. storočia Jagger začal svojim účinkovaním vo filmoch Performance a Ned Kelly svoju hereckú kariéru, ktorá sa stretla s nie práve s najpriaznivejšou odozvou. V roku 1985 nahral svoj prvý sólový album, She's the Boss, a v roku 2009 sa, spolu s osobnosťami ako je speváčka Joss Stoneová, Dave Stewart (Eurythmics), A. R. Rahman a Damian Marley (syn Boba Marleya), stal súčasťou superskupiny SuperHeavy. V 80. rokoch boli vzťahy Jaggera ku kapele Rolling Stones a špeciálne ku Richardsovi naštrbené, no jeho sólová produkcia, či spolupráca s inými hudobníkmi nikdy nedosiahla úspech porovnateľný s tým, čo spolu dokázali v skupine.
V roku 1989 Micka Jaggera s kapelou The Rolling Stones uviedli do Rokenrolovej sieni slávy a v roku 2004 do UK Music Hall of Fame. Ako člen Rolling Stones a aj ako sólový hudobník má Jagger trinásť singlov, ktoré boli na vrcholoch britských a amerických hudobných rebríčkov, v Top 10 mal 32 singlov a v Top 40 70 singlov. V roku 2003 mu bol za jeho prínos k populárnej hudbe udelený Rytiersky rád.
Čistá hodnota Jaggerovho majetku sa v súčasnosti odhaduje na 360 miliónov dolárov. Jagger bol raz ženatý a je rozvedený. Je známe, že mal viacero mimomanželských vzťahov. S piatimi ženami má osem detí a má päť vnúčat. V máji roku 2014 sa jeho vnučke Assisi narodila dcéra, jeho prvé pravnúča.
Mladosť a hudobné začiatky
Michael Philip Jagger sa narodil do rodiny patriacej v strednej spoločenskej vrstve v Dartforde. Jeho otec, Basil Fanshawe "Joe" Jagger (13. apríl 1913 – 11. november 2006), a starý otec, David Ernest Jagger, boli obidvaja učiteľmi. Matka, Eva Ensley Mary (rod. Scuttsová, 6. apríl 1913 – 18. máj 2000), pôvodom z austrálskeho mesta Sydney, bola kaderníčka a aktívna členka Britskej konzervatívnej strany. Jaggerov mladší brat, Chris (nar 19. decembra 1947), je tiež hudobníkom. Obaja bratia spoločne hrávali.
Napriek tomu, že bol Mick od mladosti vedený k tomu, aby nasledoval svojho otca, podľa jeho vlastných vyjadrení v publikácii According to the Rolling Stones „stále ho to ťahalo k spievaniu. V mladosti stále spieval, bol dieťaťom, ktoré malo spev rado. Niektoré deti spievali v kostolných chóroch, iné sa radi predvádzali pred zrkadlom. On tiež spieval v cirkevnom zbore, veľmi rád počúval spevákov v rádiu BBC, či v anglickej verzii vysielania Rádia Luxembourg, pozeral ich v televízii, či chodil do kina na hudobné filmy.“
V septembri 1950 boli Keith Richards a Jagger spolužiakmi na Wentworth Primary School. V roku 1954 Jagger spravil skúšky a šiel študovať na gymnázium v Dartforde. V areáli tejto školy sa v súčasnosti nachádza budova The Mick Jagger Centre, kde sa v lete organizujú divadelné workshopy. Jagger a Richards v tomto čase chodili do rôznych škôl a stratili vzájomné kontakty. Po náhodnom stretnutí v júli 1960 na nástupišti dartfordskej železničnej stanice sa ich priateľstvo obnovilo. Zistili, že obidvaja radi počúvajú hudbu, hlavne R&B, ktorú Jagger prvýkrát počul v podaní Little Richarda.
V roku 1961 Jagger úspešne ukončil strednú školu. S Richardsom sa presťahovali do bytu v Edith Grove, Chelsea v Londýne, kde sa ubytovali spolu s gitaristom Brianom Jonesom. Kým Richards a Jones plánovali v hlavnom meste založiť svoju vlastnú kapelu, Blues Incorporated, Jagger pokračoval, s podporou z vládneho grantu, ako vysokoškolský študent podnikania na London School of Economics. Seriózne uvažoval o tom, že než by sa mal stať nejakou popovou hviezdou, to bude radšej novinár, alebo politik.
Brian Jones, pod menom Elmo Jones, začal pracovať v londýnskom klube Ealing Club, kde neskôr hrávali ako voľne platená kapela Blues Incorporated. So skupinou si zajammovali aj Jagger s Richardsom a z Jaggera sa v tom čase stal príležitostný spevák. Trojica sa hudobne zdokonaľovala, až kým to nevyústilo do založenia skupiny The Rolling Stones.
V roku 1963 sa Jagger rozhodol odísť z Londýnskej ekonomickej univerzity, aby mohol začať svoju kariéru v hudobnom priemysle. Bolo to s kapelou The Rolling Stones, ktorú v tom čase v biznise považovali za ďalšiu súčasť bigbítového boomu.
60. roky 20. storočia
thumb|Jagger v roku 1965 V svojich začiatkoch Rolling Stones hrávali bez nároku na honorár. Bolo to v klube oproti stanici metra Ealing Broadway (neskôr nazývaný „Ferry's club“), kde boli súčasťou vystúpení Alexisa Kornera. V tej dobe mala skupina slabo vybavenú hudobnú aparatúru a preto si ju od Kornera požičiavala. Ako „Rollin' Stones“ prvýkrát vystúpili 12. júla 1962 vo vtedy džezovom klube Marquee. Meno si dali podľa ich obľúbenej piesne, ktorej autorom bol Muddy Waters. Neskôr si názov vylepšili do formálnejšieho tvaru, „The Rolling Stones“. Victor Bockris hovorí, že v tom čase v skupine hral Jagger, Keith Richards, Brian Jones, Ian Stewart (klavír), Dick Taylor na basovú gitaru a Tony Chapman na bicie. Richards však vo svojich spomienkach v životopisnej knihe Life uvádza, že „bubeníkom v tom čase bol Mick Avory, nie Tony Chapman, ako to história tajomne podsúva...“
Na jeseň 1963 Jagger nechal štúdium v London School of Economics a rozhodol sa pre hudobnú kariéru so skupinou Rolling Stones. Spočiatku hrávali coververzie hudobníkov ako Chuck Berry a Bo Diddley, no na popud ich manažéra, Andrewa Loog Oldhama, Jagger a Richards začali písať vlastné piesne. Tejto autorskej dvojici chvíľu trvalo, kým sa dopracovali k svojim prvým spoločným dielam. Medzi prvé piesne, ktoré skomponovali patrila „As Tears Go By“. Zložili ju pre Marianne Faithfull, mladú speváčku, ktorú v tom čase manažoval Loog Oldham. Pre Rolling Stones duo skomponovalo skladbu „The Last Time“, ktorá sa stala tretím singlom, ktorý mala skupina na vrchole hudobných rebríčkov Spojeného kráľovstva. Prvé dve hitparádové jednotky pochádzali od iných autorov: pieseň „It's All Over Now“ napísal Bobby Womack, druhý singel „Little Red Rooster“, ktorý na motívy tradičného černošského spirituálu nahrali pred nimi v roku 1955 Staple Singers, napísal Willie Dixon. Jagger a Richards tiež napísali svoj prvý medzinárodný hit „(I Can't Get No) Satisfaction“. Skupina The Rolling Stones sa začala mediálne prezentovať ako výtržníci, ktorí boli v akomsi kontraste k ich slušniackemu protikladu, chrobákom z The Beatles.
V roku 1992 Jagger v rozhovore pre Vanity Fair hovorí, že „v tých časoch som nebol tým, kto sa pokúša byť rebelom, bol som to proste ja. Neskúšal som nič tlačiť do krajnosti, bol som to proste ja, chlapec z predmestia, ktorý spieva v kapele. Staršia generácia si mohla o mne myslieť, že som neriadená strela, niečo veľmi strašné, ale to, za čím sme šli bola hudba? Pritom všetky tie piesne, ktoré sme spievali boli celkom pokorné. Skutočne. Ľudia si to nemysleli, ale ja si myslím, že také boli“.
Skupina nahrala viacero úspešných albumov, napríklad December's Children (And Everybody's), Aftermath a Between the Buttons, no ich osobný život a ich správanie nebolo v súlade s oficiálnou etikou. V roku 1967 dostali Jagger a Richards za drogy dosť tvrdé tresty: Jagger bol odsúdený na tri mesiace za to, že si kúpil v Taliansku štyri tabletky stimulačných látok. Ináč tradične konzervatívny redaktor The Times, William Rees-Mogg, napísal v reakciii voči rozsudku kritický článok, a po odvolaní bol Richardsov rozsudok zrušený a Jaggerov trest zmenili na podmienku. Právne spory členov kapely Rolling Stones pokračovali aj v priebehu nasledujúceho desaťročia.
Po vydaní albumu Beggars Banquet, Brian Jones so skupinou spolupracoval už len sporadicky. Jagger k tomu dodáva, že „Jones nebol psychicky dostatočne nastavený na takýto životný štýl.“ Užívanie drôg sa u neho stalo prekážkou, až nakoniec nebol schopný získať ani víza do Spojených štátov. Richards hovoril, že sa v júni spolu stretli Jagger on a Watts v Jonesovom dome. Jones sa vtedy priznal, že už nedokáže s nimi vycestovať na turné a so slovami že „odchádza a ak to bude možné tak sa neskôr vráti“, odišiel od kapely. Dňa 3. júla 1969, menej ako mesiac potom, sa Jones za záhadných okolností utopil v bazéne pri jeho dome v Cotchford Farm v Hartfielde (East Sussex).
Dňa 5. júla 1969, dva dni po Jonesovej smrti, Rolling Stones hrali na dávnejšie naplánovanom koncerte v Londýnskom Hyde Parku. Po poslednej udalosti ho venovali svojmu zosnulému kamarátovi. Pred publikom, ktoré bolo odhadované na 250 tisíc ľudí prvýkrát hrali s novým gitaristom, ktorým bol Mick Taylor. Na úvod vystúpenia Jagger prečítal úryvok Shelleyovej poémy Adonaïs. Bol to žalospev, ktorý básnik napísal po smrti jeho priateľa, Johna Keatsa. Po básni pred prvou piesňou koncertu od Johnnyho Wintera, „I'm Yours and I'm Hers“, na Jonesovu pamiatku vypustili tisíce motýľov. Počas koncertu zahrali niekoľko skladieb, ktoré vyšli až na ich neskorších štúdiových albumoch: „Midnight Rambler“ a „Love in Vain“ (z albumu Let It Bleed – 1969), „Give Me A Drink“ (z albumu Exile on Main St. – máj 1972). Prvýkrát verejne zahrali aj pieseň „Honky Tonk Women“, ktorá vyšla na singli iba jeden deň predtým.
70. roky 20. storočia
thumb|Jagger na pódiu v júli 1972 (New York) V roku 1970 Jagger kúpil za 55 tisíc libier od Sira Henryho Cardena kaštieľ a panstvo Stargroves v Hampshire. Na tomto mieste v mobilnom štúdiu Rolling Stones nahrávalo okrem skupiny aj viacero ďalších hudobníkov. Led Zeppelin v ňom zrealizovali materiál z albumov Physical Graffiti a Houses of the Holy, V mobilnom štúdiu nahrávali aj ďalšie hudobné legendy, ako Dire Straits, Lou Reed, Bob Marley, Horslips, Fleetwood Mac, Bad Company, Status Quo, Iron Maiden a Wishbone Ash. V Stargroves vznikla aj skladba „Won't Get Fooled Again“, ktorú nahrali The Who. V mobilnom štúdiu Rolling Stones nahrali Deep Purple svoju legendárnu pieseň „Smoke on the Water“. Slová v piesni, ktoré nemali byť zverejnené, odkazujú na mobilné štúdio a boli pôvodne myslené ako vtipná narážka na to, ako skoro zhorelo, keď stálo blízko miesta požiaru. Pri záchrane štúdia pred požiarom, ktorý spôsobil fanúšik so signálnou pištoľou, museli technici rozbiť okno na vozidle, aby sa dostali ku zatiahnutej ručnej brzde a potom ho odtiahli z cesty. V slovách piesne Deep Purple je na štúdio odkaz slovami „Rolling truck Stones thing“, ktoré sú v kontexte s textom v úvode: „We all came out to Montreux ... to make records with a mobile.“ Štúdio je v súčasnosti vo vlastníctve neziskovej organizácie National Music Centre v Calgary, v kanadskej provincii Alberta thumb|220px|left|Jagger na koncerte v Holandsku (1976) Po Jonesovej smrti sa skupina presťahovala do daňového exilu na juhu Francúzska. Jagger a ostatní členovia v tom čase prispôsobili svoj vzhľad a štýl, tomu čo bolo moderné v prvej polovici 70. rokov. Jagger sa tiež naučil hrať na gitaru a spolupracoval pri výrobe gitarových partov na albume Sticky Fingers (1971) a na ďalších nasledujúcich albumoch okrem Dirty Work (1986). V roku 1972 počas slávneho turné po USA, Jagger na pódiu používal make-up a bol oblečený v glam rockovom štýle. V druhej polovici dekády sa prispôsobovali disko štýlu, no nevyhli sa, napríklad pri albume Some Girls (1978), ani punkovej vlne. Ich zameranie na blues bolo zas zjavné pri albume Exile on Main St. z roku 1972. Hudobný kritik Russell Hall vyzdvihuje spevácky výkon Micka Jaggera v gospelom ovplyvnenej nahrávke z tohto albumu, „Let It Loose“, ako jednu z piesní, ktorá patrí k vrcholom Jaggerovho speváckeho výkonu..
V roku 1971, potom ako s skupina rozišla s ich druhým manažérom, ktorým bol Allen Klein, Jagger prevzal kontrolu nad svojimi obchodnými záležitosťami. Dohodol sa o tom s nadchádzajúcim frontmanom kapely, J. B. Silverom. Odvtedy ich zvládal v spolupráci so svojim priateľom a kolegom, Princom Rupertom Loewensteinom. V decembri 1974 od skupiny odišiel Mick Taylor. Nahradil ho v roku 1975 bývalý gitarista The Faces, Ronnie Wood. Wood pôsobil aj ako sprostredkovateľ v rámci skupiny, najmä v narastajúcom napätí ktoré vznikalo medzi Jaggerom a Richardsom.
V roku 1972 Mick Jagger, Charlie Watts a Bill Wyman spolu s Nickym Hopkinsom a Ry Cooderom vydali album Jamming with Edward!, ktorý nahrávali v londýnskom Olympic Studiu počas výroby Let It Bleed. Album bol vyskladaný z improvizácií, ktoré nahrali, kým čakali na Richardsov návrat do štúdia. O príčine jeho absencií sa šírili rôzne fámy, podstatné bolo, že Richardsova spolupráca v kapele v tom čase nebola práve najideálnejšia.
80. roky 20. storočia
Popri pokračujúcom turné a vydávaní albumov so skupinou The Rolling Stones, Jagger rozbiehal aj svoju sólovú kariéru. Podľa článku, ktorý vyšiel 14. februára 1985 v časopise Rolling Stone, „chcel sa prezentovať ako osobnosť, ktorá je odlišná od The Rolling Stones“. Začal nahrávať materiál na svoj prvý oficiálny sólový projekt, album She's the Boss, ktorý vyšiel 19. februára 1985. Produkovali ho Nile Rodgers a Bill Laswell, a na jeho nahrávaní spolupracovali mená ako Herbie Hancock, Jeff Beck, Jan Hammer, Pete Townshend a The Compass Point All Stars. Album sa predával slušne. Jeho singel, „Just Another Night“, sa dostal do Top 10. V tom čase Jagger spolupracoval aj s The Jackson 5, pre ktorých spoločne s Michaelom, zaspieval v piesni „State of Shock“.
Dňa 13. júla 1985 vystúpil Jagger bez Rolling Stones v americkej Philadelphii na štadióne Johna F. Kennedyho. Bolo to na koncerte, ktorý sa konal v rámci charitatívnej akcii Live Aid. Zaspieval duet s Tinou Turner v skladbe „It's Only Rock and Roll“ a pieseň „Dancing in the Street“ spieval s Davidom Bowiem, ktorý bol na pódiu simultánne prebiehajúceho koncertu, konajúceho sa v rámci tej istej akcii na londýnskom Štadióne vo Wembley. Takisto simultánne na obidvoch štadiónoch bolo premietané aj video. Pieseň sa stala v tomto roku v Spojenom kráľovstve hitparádovou jednotkou. V roku 1987 vyšiel Jaggerovi druhý sólový album, Primitive Cool, ktorý nemal komerčný úspech porovnateľný s debutom, no u kritiky sa stretol s pozitívnou odozvou. V roku 1988 Jagger produkoval nahrávky „Glamour Boys“ a „Which Way to America“, ktoré americká skupina Living Colour pripravovala na ich debutový album Vivid. Medzi 15. až 28. marcom mal Jagger sólové koncertné turné po japonských mestách, Tokyo, Nagoya a Osaka.
90. roky 20. storočia
Na nahrávanie Wandering Spirit Jagger prizval minimum celebrít. Lenny Kravitz sa predstavil ako vokalista v skladbe „Use Me“, ktorá je coververziou piesne Billa Withersa. V troch skladbách albumu účinkuje Flea, basgitarista kapely Red Hot Chili Peppers. Po ukončení zmluvy Sony Music s Rolling Stones, a podpísaní kontraktu s Virgin Records, Jagger sa dohodol o distribúcii Wandering Spirit s Atlantic Records. Okrem tohto albumu mal Atlantic na starosti distribúciu Jaggerovej kompilácie The Very Best of Mick Jagger. Po svojom vydaní vo februári 1933 bol Wandering Spirit komerčne úspečný: v Spojenom kráľovstve mal v rebríčkoch 12. pozíciu, v USA bol jedenásty.
Po roku 2000
thumb|right|Jagger na koncerte na štadióne [[San Siro (Miláno, Taliansko 2003).]] V roku 2001 Jagger vydal album Goddess in the Doorway. Z neho pochádza singel, „Visions of Paradise“, ktorý v rebríčkoch na jeden týždeň dosiahol 43. pozíciu. V tom istom roku sa na podujatí The Concert for New York City, ktoré sa konalo ako spomienka na udalosti z 11. septembra 2001 stretol na pódiu s Keithom Richardsom, s ktorým zahrali dve skladby: „Salt of the Earth“ a „Miss You“.
40. výročie od vzniku kapely oslávil Jagger turné Rolling Stones, ktoré trvalo jeden rok. Malo názov Licks Tour a sprevádzalo vydanie ich retrospektívnej kompilácie, ktorá vyšla na dvojalbume s názvom Forty Licks. V roku 2007 Rolling Stones zarobili 437 miliónv dolárov na turné A Bigger Bang Tour. V tomto roku za tento výsledok dostali zápis za najlukratívnejšie hudobné turné do Guinnessovej knihy rekordov. Na otázku, že dokedy ešte plánujú Rolling Stones koncertovať Jagger v roku 2007 odpovedal, že „si je istý, že Rolling Stones, bude ďalej nahrávať a bude mať ešte viac ďalších koncertov a že nemajú v pláne s ničím z toho skončiť.“
V dňoch 29 a 30. októbra 2009 boli v Madison Square Garden v New Yorku oslavy 25. výročia Rokenrolovej sieni slávy. Jagger na nich vystúpil so skupinou U2 so skladbou „Gimme Shelter“ (účinkovala s ním aj Fergie a will.i.am) a s piesňou „Stuck in a Moment You Can't Get Out Of“.
Po roku 2010
thumb|left|Jagger s Rolling Stones v júli 2013 na koncerte v [[Hyde Park (Londýn)|Hyde Parku]] Dňa 20. mája 2011 Jagger oznámil založenie superskupiny, SuperHeavy, v ktorej s ním účinkovali: Dave Stewart, Joss Stone, Damian Marley a A.R. Rahman. Skupina začala vznikať po telefonáte medi Jaggerom a Stewartom. Stewart vtedy počul hrať v jednom čase tri zvukové systémy, ktoré hrali v jeho dome v St Ann's Bay na Jamajke. Dostal tak podnet k tomu, aby skúsil urobiť skupinu s Jaggerom vytvoriť fúziu viacerých hudobných štýlov. Po viacerých telefonických rozhovoroch a rozhodovaní sa s ním dohodli aj ostatní členovia skupiny. SuperHeavy vydali v roku 2011 jeden album a dva single, no údajne nahrali za desať dní 29 skladieb. Dňa 4. februára 2012 vydal will.i.am singel „T.H.E. (The Hardest Ever)“, na ktorom účinkuje aj Mick Jagger.