cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smrekovec
Ekologické nároky
Smrekovec je silne svetlomilný strom pionierskeho charakteru (tj. Osídľuje doteraz voľné nezalesnené miesta). V zapojenom poraste sa v konkurencii ostatných drevín kvôli svojim vysokým nárokom na svetlo nepresadzuje, nezmlazuje sa a z porastov časom mizne. Je veľmi tolerantní k nízkym teplotám; v Ázii a Severnej Amerike tvorí arktickú hranicu lesa (smrekovec dahurský je považovaný za najsevernejšie rastúci strom vôbec, na Tajmýrskom polostrove na Sibíri zasahuje až za 72. rovnobežku; viac na sever už rastú iba ojedinele krovité brezy).
Na pôdu príliš náročné nie je, vyhovuje mu skôr hlbšie hlinité, aspoň stredne vlhké pôdy, dokáže však prežiť aj na chudobných štrkovitých substrátoch, ak nie sú príliš suché. Všetky druhy smrekovca sú vápnomilné. náhľad|Smrekovec západný v štáte Washington za západe USA
Shaw Air Force Base
Shaw Air Force Base (skratka: Shaw AFB; doslova: Shawova základňa vzdušných síl) je letecká základňa amerického vojenského letectva (United States Air Force), ktorá sa nachádza približne 13,5 km severozápadne od centra mesta Sumter v Južnej Karolíne. Shawova základňa je jednou z najrozľahlejších základní prevádzkovaných americkým letectvom.
Smrekovec
Rozšírenie
Smrekovec sa prirodzene vyskytuje jednak v nížinných boreálnych lesoch Aljašky, Kanady a Ruska, jednak v stredných a vyšších polohách hôr mierneho pásma, ako sú Alpy, Mongolsko, severovýchodná Čína, južná Kórea alebo centrálne Japonsko. Do vysokých polôh šplhá v čínskych častiach Himalájí. V Amerike areál ich výskytu zahŕňa severovýchod USA a strednú časť Skalistých hôr. Ako cenené hospodárske dreviny sú pestované aj mimo prirodzeného pohybu.
Shaw Air Force Base
Ide o domovskú základňu 20. stíhacieho krídla (20th Fighter Wing), ktoré patrí pod Veliteľstvo vzdušného boja (Air Combat Command). Krídlo má vo výzbroji stíhacie lietadlá General Dynamics F-16 Fighting Falcon.
Základňa bola uvedená do prevádzky dňa 30. augusta 1941, vtedy pod názvom Shaw Field (Shawovo letisko). Bola pomenovaná na počesť nadporučíka Ervina Davida Shawa, amerického letca z prvej svetovej vojny.
Smrekovec
Rozšírenie
Centrom druhového bohatstva rodu je východná až severovýchodnej Ázie.
Taxonómia
náhľad|Porast smrekovca sibírskeho na Altaji Rod Larix patrí spolu so svojím sesterskými taxónonmi duglaska (Pseudotsuga) a kataja (Cathaya) do podčeľade smrekovaté (Laricoideae). Tradične býval rozdeľovaný na dve podskupiny, a to podľa dĺžky podporných šupín v šiškách na sekcie Larix (krátke, nevyčnievajúci) a Multiseriales (dlhé, vyčnievajúce). Neskôr bol rod rozčlenený geneticky (Gernandt & amp; Liston 1999) a geograficky na smrekovce Starého sveta a Nového sveta. Uvádza sa na 20 rôznych taxónov smrekovca; vzhľadom na možnosti kríženia a rozsiahle kultivácie sú hranice medzi druhmi a varietami v rámci rodu niekedy nejasné a počet taxónov považovaných za samostatný druh sa v rôznych poňatiach líši.
Smrekovce Nového sveta: náhľad|Mladé samičie šišky smrekovca amerického
Využitie
Smrekovec je cenený v lesnom hospodárstve pre svoje tvrdé, pevné a odolné drevo. Býva tiež vysadený ako okrasná drevina, atraktívny predovšetkým jesenným sfarbením, ďalej jemnou sviežo zelenú textúrou v letných mesiacoch a drobnými vytrvávajícími šiškami. Smrekovec japonský je populárnym materiálom pre pestovanie bonsajov.
Daniel Sherrin
náhľad|Pobrežie pri Bournemouth náhľad|Slatiny v Suffolku Daniel Sherrin (* 1868, Brentwood† 1940, Londýn) bol britský maliar a grafik.
Životopis
Narodil sa v roku 1868 v britskom meste Brentwood a zomrel roku 1940 v Londýne. Maliar a grafik, ktorý študoval maľbu u svojho otca Johna Sherrina. Tvoriť začal, kým pôsobil v anglickom meste Whitstable. Profiloval sa na krajinársku maľbu a námorné motívy. Medzi významný míľnik jeho kariéry patrí obraz Sandringhamského paláca (Sandringham Palace), ktorý namaľoval z poverenia kráľa Juraja V. (1911 – 1936). Tento obraz dodnes visí v Buckinghamskom paláci. Počas prvej svetovej vojny pomáhal navrhovať náborové plagáty, ktoré dodnes možno vidieť v Imperiálnom vojenskom múzeu (Imperial War Museum). Jeden z jeho náborových plagátov bol natoľko úspešný, že pomohol naverbovať viac ako 1000 mužov do britskej armády, za čo Danielovi Sherrinovi osobne gratuloval generál Lord Kitchener.
Štýl
Maľoval zátišia s kvetinami, krajiny s anglickými lúkami z okolia Norfolku a Suffolku, motívy mora a lodí, tiež krajiny s vyobrazením budov. Jeho skoršie práce väčšinou zachytávajú pohľady na pláže a more, či plachetnice na mori v štýle britských maliarov ako boli t. j. Somerscales a Montague Dawson. Neskoršie sa jeho diela špecializujú na krajinné výjavy podľa štýlu britského autora B.W.Leadera, často označované ako „záhrada anglického štýlu (Garden of England style)“.
V grafike najčastejšie maľoval vojenské motívy. Jeho náborové plagáty do britského vojska sú vystavené v Imperiálnom vojenskom múzeu.
Hymont
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pioneer 1
thumb|Raketa Thor so sondou Pioneer 1 pred štartom Pioneer 1 bola americká kozmická sonda, po Pioneer 0 druhý pokus o vyslanie americkej sondy k Mesiacu. Štartovala 11. októbra 1958. Misia bola neúspešná, sonda nedosiahla trajektóriu na Mesiac ani obežnú dráhu okolo Zeme a po 43 h 17,5 min od štartu zanikla nad Tichým oceánom.
Kvôli programovej chybe riadenia nosnej rakety dosiahla sonda nižšiu rýchlosť, než bolo potrebné na opustenie sféry gravitačného vplyvu Zeme. Taktiež odchýlka v smere činila asi 3,5°. Sonda preto zostava na balistickej trajektórii s maximálnou výškou 113 800 km (cca tretina vzdialenosti k Mesiacu). V priebehu letu boli v obmedzenom rozsahu vykonávané vedecké merania.
Opis
Rotáciou stabilizovaná sonda mala strednú časť v tvare nízkeho valca prechádzajúceho na oboch stranách do komolého kužeľa. Priemer valcovej časti bol 0,74 m a výška vrátane kužeľových predĺžení 0,76 m. Hlavným štruktúrnym prvkom, ktorý bol umiestnený v osi sondy a prechádza spodným kužeľom, bol raketový motor na TPL s hmotnosťou 11 kg slúžiaci na navedenie na obežnú dráhu okolo Mesiaca. Ďalších osem malých korekčných motorčekov na TPl bolo umiestnených na prstenci na konci horného kužeľa, ktorý mohol byť po použití oddelený. Z horného kužeľa vyčnievala dipólová anténa. Plášť sondy bol vyrobený z laminovanej umelej hmoty. Sonda niesla nasledujúce vedecké prístroje s hmotnosťou 17,8 kg:
Elektrická energia se získavala z NiCd batérie (zážih raketového motoru), Ag článkovej batérie (napájanie televízneho systému) a Hg batérie (ostatné elektrické obvody). Rádiový systém vysielal na 108,06 MHz a využíval elektrickou dipólovou anténu (300 mW) na prenos telemetrie a dopplerovské merania a magnetickou dipólovou anténu (50 W) pre televízny systém. Komunikácia v smere Zem-sonda prebiehala na 115 MHz cez elektrickú dipólovú anténu.
Jozef Chren
Jozef Chren (* 31. január 1931 – † 10. február 2021, Bratislava) bol slovenský kresťanskodemokratický politik. Chren bol zakladajúcim členom strany KDH. V rokoch 19901992 bol posledným ministrom obchodu a cestovného ruchu Slovenskej republiky vo vládach Vladimíra Mečiara a Jána Čarnogurského. Jeho dcéra Katarína Hatráková je od roku 2020 poslankyňou Národnej rady SR na kandidátke OĽANO.
Mnésarchos
Mnésarchos môže byť:
Theano (filozofka)
náhľad|Theano Theano alebo Theanó bola starogrécka filozofka na rozhraní 6. a 5. storočia pred Kr.
Igney (Vosges)
Igney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Theano (filozofka)
Mnohé existujúce diela, ktoré sú jej pripisované (i mnohým ďalším pytagorovcom, mužom i ženám, vrátane filozofiek Aisary, Fintys a Periktioné) sa všeobecne považujú za falzifikáty (pochádzajú zrejme až z obdobia prvého a druhého storočia). Zbierka týchto diel je preto označovaná za Pytagorovskú pseudoepigrafiu (Pseudoepigrapha Pythagorica). Zatiaľ čo sa Theano spomína ako odchovankyňa pytagorovej školy, jej presný vzťah k Pythagorovi nie je jasný. Staroveké písomné zdroje ju uvádzajú ako jeho žiačku, dcéru alebo aj ako jeho manželku a matku jeho detí, synov Télauga, Mnésarcha a dcér Myie a Arignóté (podľa inej verzie troch dcér - filozofiek Arignóté, Myie a Damo ). Uvádza sa tiež, že bola manželkou iného pytagorovca, a to Brontina z Krotónu (alebo z Metapontionu ), že pochádzala z Metapontionu, Thurioi, Kréssy alebo Krotónu, a že jej otcom bol Leofrón, Pythónax alebo Brontinos. Neoplatonik Iamblichos, ktorý o nej napísal niečo viac, uvádza, že po smrti Pytagora sa s Theano oženil filozof Aristaios a stal sa jeho nástupcom (podľa inej verzie Pytagoras zomrel pri násilnom požiari a vedenie jeho školy prevzala Theano ). Tieto protichodné informácie sa nedajú zladiť a preto musia byť niektoré z nich nevieryhodné. Mohli byť založené na záveroch rôznych pseudonymných textov (mohli to byť aj texty anonymných autorov, mužov alebo žien, ktorí ich pod jej menom napísali). To všetko ale neznamená, že Theano nebola historickou postavou. Mohli dokonca existovať dve (alebo i viac) filozofiek menom Theano (napr. Iamblichos jasne odlišuje manželku Brontina od manželky Pythagora ) v starovekom Grécku totiž meno Theano nebolo neobvyklé (uvádza ho už Homér ). Ďalším problémom je priradenie jej stratených diel k tým existujúcim. V staroveku bola filozofka Theano vierohodnou historickou osobnosťou s povesťou ideálnej manželky a matky. Poskytovala príklad uplatnenia pytagorovskej filozofie v živote ženy, a preto bola pre pseudonymné spisovateľky atraktívnou témou. Staroveké svedectvá o tom, že Theano bola žiačkou Pytagora a napísala filozofické diela (ako aj jej biografia), sú zrejme neskoršou fikciou, v každom prípade texty, ktoré jej boli pripisované, nie sú až také staré. Fínsky filológ Thesleff preukázal, že jej apoftegmy (výroky), ktoré sú datované na základe dialektov (sa chronologicky neprekrývajú) sú najmä zo štvrtého alebo tretieho stor. pred Kr., zvyšok bol napísaný (v atickom nárečí, atickom koiné) neskôr.
Igney (Vosges)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Theano (filozofka)
Autentickosť textov (apoftegiem) a listov (16-tich, väčšinou fragmentálnych), ktoré pripisovali Theano (a iným filozofkám), napriek tomu hájila americká emeritná profesorka Mary Waitheová, ktorá odlíšila manželku Pytagora Theano I. od inej neskoršej Theano II. Prvej pripisuje texty 1 až 8 a druhej texty 9, 12 a 13. Texty 10, 11, 14 až 16 boli podľa nej od (možno rovnomenných) autoriek (autorov), tvrdiacich, že ​​sú od Theano, Pytagorovej manželky (čo z listov nevyplýva). Dialekt spisov 1 až 8 však potvrdzuje, že neboli od Pytagorovej manželky. Tiež sa zdá nepravdepodobné, že uverejnenie listov od rôznych žien, ktoré sa náhodou menovali Theano, bolo zámerným literárnym aktom. V starovekom svete boli pseudonymné diela akceptované ako literárny žáner. Tieto texty však majú svoju hodnotu, poskytujú totiž určitý obraz o tom, ako sa v starovekom Grécku uplatňovala pytagorovská filozofia v živote ženy. Apoftegmy od Theano sa zaoberajú hlavne tromi kľúčovými problémami manželky: spôsobom, akým by mala vychovávať svoje deti, ako zaobchádzať so zamestnancami (otrokmi) a ako sa správať k svojmu manželovi. Napr. v liste Euboule autorka kritizuje nesprávnu výchovu detí, tvrdí, že úlohou matky je zabrániť deťom upadnúť do svojvoľných zvykov a viesť ich k mravnému životu. V liste Nikostrate píše, že ako sa má žena správať, keď si jej manžel začne s hetérou. Tvrdí, že manželka by si mala získať manžela späť prostredníctvom svojej cnosti. Kritizovanie jeho správania by jej mohlo len uškodiť. Naopak, svojím príkladným správaním si u manžela môže opätovne získať jeho lásku. Jej cnostné správanie, ako tvrdí, ho prinúti konať mravne. Čiže harmónia v rodine sa dá dosiahnuť iba cnostným správaním manželky. List (od Theano II ) adresovaný Kallisto odporúča umiernenosť v zaobchádzaní so zamestnancami v domácnosti. Diogenes Laertios vo svojom diele Životopisy slávnych filozofov s odvolaním sa, že to má zo spisov Hippobota uvádza: „''Télauges nezanechal nijaký spis, no jeho matka Theano ich zanechala niekoľko. Hovorí sa o nej, že keď sa jej opýtali, po koľkých dňoch je žena čistá od styku s mužom, povedala: Od styku s vlastným okamžite, od styku s cudzím nikdy.''"
Igney (Vosges)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Homotherium
Homotherium je vyhynutý rod šabľozubých mačiek z čeľade Machairodontinae. Obývali Severnú Ameriku, Južnú Ameriku, Euráziu a Afriku počas pliocénu a pleistocénu (od 4 mil. rokov až pred 12 000 rokmi), existovali približne 4 miliónov rokov.
V Afrike vyhynul asi pred 1,5 miliónmi rokov. Posledné euroázijské pozostatky získané z dnešného Severného mora boli datované do obdobia asi 28 000 BP. V Južnej Amerike je známy iba z niekoľkých pozostatkov v severnej oblasti (Venezuela), zo stredného pleistocénu.
Homotherium mal výšku v kohútiku 1,1 m a vážil asi 190 kg, čo je približná veľkosť samca leva púšťového. V porovnaní s podobnými druhmi (Smilodon alebo Megantereon) kratšie horné očné zuby. Tieto ploché a zúbkované zuby však boli väčšie ako u súčasných mačiek. Rezáky a dolné očné zuby umožnili silný úchop a prepichovanie. Stoličky boli skôr slabšie a neboli prispôsobené na drvenie kostí. Lebka bola dlhšia akú mal Smilodon a mala dobre vyvinutý sagitálny hrebeň, kde boli pripevnené svaly z dolnej čeľuste. Táto čeľusť mala príruby otočené nadol, aby chránila šabľové zuby.
Druhy
Na území Slovenska sa našli dva druhy: H. latidens štíhlejší a mal dlhšie predné končatiny ako starší druh H. crenatidens.
Mäta
Mäta (Mentha) je rod rastlín z čeľade hluchavkovité (Lamiaceae).
Presný rozdiel medzi druhmi je nejasný; odhaduje sa, že existuje 13 až 24 druhov. K hybridizácii dochádza prirodzene tam, kde sa rozšírenie niektorých druhov prekrýva. Je známych veľa krížencov a kultivarov.
Rod má subkozmopolitnú distribúciu v Európe, Afrike, Ázii, Austrálii a Severnej Amerike.
Druhy, ktoré tvoria rod mäta, sú široko rozšírené a možno ich nájsť v mnohých prostrediach. Väčšina rastie najlepšie vo vlhkom prostredí a na vlhkých pôdach. Dorastajú do výšky 10 až 120 cm a môžu vytvárať porasty. Vzhľadom na ich tendenciu nekontrolovaného šírenia sa niektoré druhy mäty považujú za invázne.
Opis
Sú to aromatické, takmer výlučne trváce byliny. Majú široko sa rozširujúce podzemné a nadzemné výbežky a vzpriamené, štvorcové rozvetvené stonky. Listy sú usporiadané do protiľahlých párov, od podlhovastých po kopijovité, často ochlpené, so zúbkovaným okrajom. Farby listov sa pohybujú od tmavozelenej a šedozelenej po fialovú, modrú a niekedy bledožltú farbu. Kvety sú biele až fialové a vytvárajú nepravé prasleny, ktoré sa nazývajú paprasleny (verticillastrum). Koruna je dvojramenná so štyrmi petalami, horná je zvyčajne najväčšia. Plodom je tvrdka, ktorá obsahuje jedno až štyri semená.
Taxonómia
Mäta (Mentha) je členom skupiny Mentheae z podčeľade Nepetoideae. Skupina obsahuje asi 65 rodov a vzťahy v nej sú nejasné. Autori sa nezhodli na vymedzení rodu mäta. Napríklad M. cervina bola zaradená do Pulegium a Preslia a M. cunninghamii bola umiestnená do Micromeria. V roku 2004 štúdia molekulárnej fylogenetiky naznačila, že do rodu mäta by mali byť zahrnuté M. cervina aj M. cunninghamii [5]. M. cunninghamii však bola vylúčená pri úprave rodu z roku 2007. [10]
Do rodu mäta bolo zaradených viac ako 3 000 mien, od druhov až po formy, z ktorých väčšina sa považuje za synonymá alebo neoprávnené mená. Taxonómia rodu je sťažená, pretože mnoho druhov sa ľahko kríži alebo ide o pravdepodobne staré krížence. Semená krížencov spôsobujú variabilné potomstvo, ktoré sa môže šíriť vegetatívnym rozmnožovaním. Variabilita viedla k tomu, čo bolo opísané ako „paroxyzmus druhov a nižších taxónov“; napríklad jeden taxonóm zverejnil medzi rokmi 1911 a 1916 iba 434 nových taxónov pre mätu v Strednej Európe. Súčasné zdroje rozoznávajú od 18 do 24 druhov.
Druhy
Plants of the World Online udáva nasledujúce druhy (slovenské názvy podľa Flóra Slovenska. V/1. ):
Pestovanie
Všetkým mätám sa darí v blízkosti vodných telies, jazier, riek a chladných vlhkých miest v polotieni. Všeobecne platí, že mäta toleruje široké spektrum podmienok a je možné ju pestovať aj na plnom slnku.
Rastú rýchlo a rozširujú sa pozdĺž povrchu prostredníctvom siete podzemných výbežkov. Niektoré druhy mäty sú inváznejšie ako ostatné a môžu vytláčať iné rastliny. Pre kontrolu jej rastu sa občas vysádza do uzavretých nádob alebo iných zábran.
Caggiano (rozlišovacia stránka)
Caggiano môže byť:
Najhorší týždeň môjho života
Najhorší týždeň môjho života je slovenský denný seriál, ktorý sa vysielal od 7. januára 2021 každý štvrtok o 20:30 na TV Markíza. Vo februári 2021 TV Markíza oznámila prípravu druhej série, ktorá bola napokon zrušená.
Nogent-le-Sec
Nogent-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Květa Smoláriková
V minulosti sa zúčastnila výskumu archeologických lokalít v Nitre a okolí. Od roku 1993 sa podieľa na výskumoch v Abúsíre a iných lokalitách Dolného Egypta. V súčasnosti pôsobí ako docentka egyptológie v Českom egyptologickom ústave FF UK v Prahe. Je členkou The International Association of Egyptologists.
Caggiano
Caggiano je obec na juhozápade Talianska v provincii Salerno, ktorá sa nachádza v regióne Kampánia.
Geografia
Nachádza sa pri regióne Basilicata a susedí s obcami Auletta, Pertosa, Polla, Salvitelle, Sant'Angelo Le Fratte (PZ), Savoia di Lucania (PZ) a Vietri di Potenza (PZ). Pozostáva z osád (frazioni) Calabri, Fontana Caggiano I, Mattina, Mattina V a Piedi L'Arma.
Leknová ulica (Bratislava)
Leknová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Križuje sa len s ulicou Majerská-záhrady.
Plávanie na Letných olympijských hrách 2016 – 4 x 100 metrov polohové preteky ženy
Disciplína 4 × 100 metrov polohové preteky ženy na Letných olympijských hrách 2016 sa konala 12. a 13. augusta v Estádio Aquático Olímpico.
Alamut
Alamut je román slovinského autora Vladimíra Bartola. Rukopis románu bol dokončený koncom augusta v roku 1938. Knihu prvýkrát vydali v Ľubľane roku 1938, vo vydavateľstve Modra ptica. Román napriek oceneniu, ktorého sa mu dostalo, medzi kritikmi nenašiel jednomyseľný pozitívny ohlas, predovšetkým preto, že v tých časoch bola preferovaná sociálne orientovaná próza.
Bartol začal román písať začiatkom 30. rokov, keď žil v Paríži. Vo francúzskom hlavnom meste sa stretol so slovinským literárnym kritikom Josipom Vidmarom, ktorý mu predstavil príbeh Hassana-i Sabba. Ďalšou stimuláciou pre román bol atentát na Alexandra I. z Juhoslávie, ktorého sa dopustili chorvátski a bulharskí radikálni nacionalisti, na údajnú objednávku talianskej fašistickej vlády. Pri publikácií bol román sarkasticky venovaný Benitovi Mussolinimu.
Preklad
Kniha bola preložená do viac ako 20 jazykov. Český preklad (1946), srbský preklad (1954), francúzsky (1970, 1988, 2012) španielsky preklad (1989), taliansky (1989), chorvátsky (1990), nemecký (1992), turecký (1995 a 2012), perzský (1995), bulharský (1998), hebrejský (2003), arabský, grécky, kórejský, anglický a slovenský (2004), maďarský (2005), fínsky (2008), turecký (2010), taliansky (2013), macedónsky a litovský (2014).
Obsah
Jedno leto, 60-ročný Abul Fazel Lumbani prichádza na hrad so správou, že Sultán zaútočí na Alamut a Seidun sa rozhodne zostať na hrade, aby porazil tureckú kavalériu. Mucufer mu ponúkne pomoc. Halima tiež hovorí túto správu Miriam.Turecká kavaléria sa priblíži k Alamutu a mladí bojovníci, ktorí mali spočiatku dovolené iba pozorovať bitku z diaľky, sa zapojili do boja. Ibn Tahirovi sa podarilo vytrhnúť čiernu vlajku z rúk jeho protivníkov. Viac ako sto Turkov prišlo o život v boji a niektorí utiekli. Po víťazstve prichádzalo na hrad čoraz viac veriacich. Hasan sa rozhodol mladých bojníkov oceniť tým, že Ibn Tahira, Jesufa a Suleimna posiela do rajských záhrad. Keď prídu do raja, všetky dievčatá sa zamilujú do Suleimana, no ten má oči len pre Halimu. Na pamiatku a ako dôkaz, že bol v raji, jej zoberie náramok. Večer si dievčatá sadnú k rybníku a rozprávajú sa o mužoch. Halima sa zamilovala do Suleimana a Miriam sa zamilovala do Ibn Tahira.
K moci prichádza Nizam al Mulk. Preto je Ibn Tahir vyslaný do Bagdadu, kde zabije Hasanovho smrteľného nepriateľa. Tam sa súčasne zoznamuje s Hasanovým náboženstvom. Opäť, v jeden deň prichádza Abu Jafar so správou, že chcú Hasana pripraviť o pevnosť Alamut. Hasan preukazuje svoju moc tým, že prikáže Suleimanovi a Jesufovi aby sa zabili. Tí úlohu prijímajú s úsmevom na tvári, pretože veria, že pôjdu do neba. Jafar vyslaný Hassanom, otrávi Sultána, zatiaľ čo on sám umiera. Irán tak stráca svojho najmocnejšieho vládcu. Hassan tak dokončí poslednú kapitolu svojej tragédie a Alamut sa stane opäť nezávislým. Hassana Ibna as-Sabahu možno prirovnať aj k moderným teroristom, najmä s tými, ktorí pochádzajú z islamizmu.
Kultúrne prepojenie
Niektorí súčasní literárni kritici toto dielo interpretovali ako alegóriu spojenú s organizáciou TIGR, ktorá vznikla s cieľom bojovať proti fašistickej talianizácii v bývalom rakúskom prímorí. Údajne Vladimir Bartol sympatizoval s uvedenou organizáciou. Hassana Ibna as-Sabahu možno prirovnať aj k moderným teroristom, najmä s tými, ktorí pochádzajú z islamizmu. Románom sa taktiež inšpirovali tvorcovia videohry Assassin's Creed.
Isches
Isches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neviditeľná ruka
Neviditeľná ruka alebo neviditeľná ruka trhu je pojem, ktorý zaviedol ekonóm Adam Smith na opis samoregulácie voľného trhu prostredníctvom konkurencie, rovnováhy ponuky a dopytu a skutočnosti, že všetci účastníci trhu sa snažia o maximalizáciu svojho zisku. Tento prístup sa považuje za jednu z ekonomických verzií Darwinovej teórie prírodného výberu.
Nojeon-en-Vexin
Nojeon-en-Vexin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
École biblique
História
Škola bola založená v roku 1890 pod menom École pratique d’études bibliques Marie-Joseph Lagrange, dominikánskym kňazom. V roku 1920 získala súčasné meno, ako aj uznanie zo strany Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, ako národná archeologická škola vo Francúzsku.
Škola je súčasťou dominikánskeho priorstva svätého Štefana, po francúzsky: „Couvent de Saint-Étienne“. Väčšina učiteľov sú dominikáni a všetci členovia tohto priorstva sa podieľajú na činnosti školy.
Významní členovia
Popri Marie-Joseph Lagrangeovi, možno uviesť tiež Marie-Emile Boismarda, Rolanda de Vauxa, Raymond-Jacques Tournaya, Jerome Murphy-O'Connora a Pierre Benoita.
Davis-Monthan Air Force Base
Krídlo je vyzbrojené bojovými lietadlami Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II, ktorých hlavnou úlohou je poskytovanie blízkej palebnej podpory (close air support) jednotkám pozemných síl, pričom 355. stíhacie krídlo má k dispozícii aj upravenú pozorovaciu/bojovú verziu OA-10A. Jednotka navyše poskytuje aj špecializovaný výcvik začínajúcim aj pokročilým pilotom a členom posádok lietadiel A/OA-10.
Základňa bola uvedená do prevádzky dňa 1. novembra 1925, vtedy pod názvom Davis-Monthan Landing Field (Davisova-Monthanova pristávacia plocha). Pomenovaná bola na počesť miestnych rodákov Samuela H. Davisa (1896 – 1921) a Oscara Monthana (1885 – 1924), pilotov bojujúcich v prvej svetovej vojne.
Jainvillotte
Jainvillotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nonancourt
Nonancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hlohová ulica (Bratislava)
Hlohová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Rovnaký názov mala aj ulica v Petržalke pred výstavbou panelového sídliska.
Eratón z Aitólie
Eratón bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 240 pred Kr..
Eratón z Aitólie si na 135. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Eratón dal 135. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali. Olympijské víťazstvo Eratóna uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Normanville (Eure)
Normanville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Majerská-záhrady (Bratislava)
Ulica Majerská-záhrady je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Dopravné spojenie
Pri ulici sa nachádzajú zastávky MHD:
Vladimír Hurban
Vladimír Svetozár Hurban alebo Vladimír Ladislav Hurban (* 4. apríl 1883, Turčiansky Svätý Martin† 26. október 1949, Praha) bol slovenský spisovateľ, prekladateľ, vojak a diplomat, syn známeho slovenského spisovateľa Svetozára Hurbana Vajanského. Bol významným slovenským diplomatom v službách Československa, (veľ)vyslancom Československa v Spojených štátoch amerických (1936-1946) a členom československej delegácie v San Franciscu pri zakladaní Organizácie Spojených národov v apríli až júni 1945. Diplomatické vyslania absolvoval aj v Egypte a vo Švédsku (s priakreditáciou pre Nórsko a Litvu).
Ako mladý novinár sa Vladimír Hurban v roku 1907 zúčastnil na súdnom procese k tragédii v Černovej. Keďže proces bol uhorskou vládou spolitizovaný a do súdnej siene neboli pripustení slovenskí a zahraniční novinári, Vladimír Hurban sedel v obecenstve a slovenskú verejnosť informoval z prvej ruky na stránkach Národných novín.
Matica slovenská pripravila o tejto osobnosti samostatný filmový dokument ''Hurban III. - Medzi Stalinom a Rooseveltom''.
Galoisova teória
Galoisova teória sa zaoberá riešiteľnosťou algebraických rovníc. Sformuloval ju francúzsky matematik Évariste Galois.
Definícia
Nech T je teleso a U je jeho nadteleso U\supset T. T‑automorfismus telesa  U je taký automorfizmus, pre ktorý platí: , tj. T‑automorfismus prvky z telesa T „ponecháva na mieste“.
Množina všetkých automorfizmov telesa U sa značí G(U), množina všetkých T‑automorfizmov telesa sa značí G_T(U)
Možno dokázať vetu 1
Jarménil
Jarménil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Horský
Michal Horský (* 1. júl 1943, Trnava – † 18. marec 2018) bol slovenský politológ, publicista, pamiatkar, vysokoškolský pedagóg a politik, spoluzakladateľ hnutia Verejnosť proti násiliu (VPN) a poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia ČSFR za VPN a ODÚ-VPN.
V roku 1992 stál pri zrode Trnavskej univerzity a jej katedry politológie, kde do roku 2006 pôsobil ako pedagóg a odborný garant.
Životopis
Narodil sa 1. júla 1943 v Trnave. V rokoch 19571961 študoval na Pedagogickej škole pre vzdelanie učiteľov národných škôl v Turčianskych Tepliciach, následne v rokoch 19611967 absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor filozofia – história.
Bol redaktorom a neskôr aj výkonným riaditeľom časopisu Echo bratislavských vysokoškolákov. Po invázii vojsk Varšavskej zmluvy v auguste 1968 redakcia na čele s M. Horským vydala dve čísla časopisu s názvom Echo okupovaných vysokoškolákov z 30. augusta 1968 a Echo "oslobodených" vysokoškolákov, ktorého rozširovanie zakázal Gustáv Husák po návrate z Moskvy a náklad samotní vydavatelia zničili. V období normalizácie sa zamestnal v Slovenskom ústave pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody (dnešný Pamiatkový úrad SR). Podieľal sa na súpise pamiatok na Slovensku a zúčastňoval sa aktivít Stromu života na Kláštorisku v Slovenskom raji.
Počas Nežnej revolúcie v novembri 1989 sa zapojil do činnosti hnutia Verejnosť proti násiliu (VPN). Bol členom Koordinačného centra VPN a redakcie občasníku Verejnosť. Od marca 1990 bol vedúcim volebnej kampane VPN a podieľal sa na výsledku hnutia v prvých slobodných voľbách do SNR a Federálneho zhromaždenia v júni 1990. V rokoch 19901992 potom pôsobil ako poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia a člen ústavnoprávneho výboru.
V roku 1992 spoluzakladal Trnavskú univerzitu a jej katedru politológie, kde až do roku 2006 pôsobil ako vysokoškolský pedagóg a odborný garant. V rokoch 2008 a 2009 vyučoval aj na Katedre politológie Filozofickej fakulty Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave.
Dielo
HORSKÝ, Michal. Politické iskrenie, Bratislava: Marenčín PT, 2018
Suzanne Pleshettová
Suzanne Pleshettová (* 31. január 1937, Brooklyn Heights, New York, USA† 19. január 2008, Los Angeles, Kalifornia, USA) bola americká herečka, ktorá bola v roku 1962 nominovaná na ocenenie Zlatý glóbus, v kategórii Najlepší ženský objav roka.
Detstvo a mladosť
Pleshettová sa narodila do židovskej rodiny, pochádzajúcej z Ruska a Rakúsko-Uhorska. Jej otec bol manažérom divadla a jej matka bola tanečnica.
Vyštudovala prestížnu hereckú školu na Manhattane, Neighborhood Playhouse School of the Theatre.
Kariéra
Svoju hereckú kariéru započala ako dvadsať ročná v divadle na Broadwayi. V roku 1959 usilovala o hlavnú ženskú úlohu v divadelnej inscenácii Gypsy, ktorú neskôr získala jej herecká kolegyňa, Sandra Church. V februári 1961 nahradila Anne Bancroft v divadelnej inscenácii The Miracle Worker.
Po boku Angie Dickinson si zahrala vo filme Dobrodružstvo v Ríme, z roku 1962. O rok neskôr, ju obsadil Alfred Hitchcock, do jednej z vedľajších rolí v dráme Vtáci. Spolupracovala aj so Steveom McQueenom, vo filme Nevada Smith, ktorý mal premiéru v roku 1966. V rovnakom roku, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Angela Lansbury, Jean Simmons, Katharine Ross a James Garner, vo filme Mister Buddwing. vľavo|náhľad|246x246bod|Pleshettová na odovzdávaní cien Emmy, v roku 1991. V rokoch 1972 až 1978 bola obsadená ako manželka psychológa, ktorého stvárnil komik Bob Newhart, v televíznom seriály The Bob Newhart Show. Za svoj herecký výkon, získala Pleshettová dve nominácie na Emmy Awards. Svoju rolu, si neskôr zopakovala aj v jednej z epizód televízneho seriály Newhart, ktorý bol pokračovaním seriálu, v roku 1982 až 1990. V roku 1984 sa objavila v hlavnej úlohe situačnej komédie, s názvom Suzanne Pleshette Is Maggie Briggs, ktorá však mala nízku sledovanosť a preto bola zrušená po siedmych epizódach.
V roku 1990 získala hlavnú úlohu v televíznom filme inšpirovaného skutočnou udalosťou, Kráľovná chamtivých, kde stvárnila hlavnú postavu Leonu Helmsley. Za jej herecký výkon získala nominácie na Zlatý glóbus a Emmy Awards. V roku 1992 si zahrala po boku Courteney Cox a Debbie Reynolds v dráme Boje o dieťa. V roku 1998 naspievala pieseň "My Lullaby" v animovanom filme Leví Kráľ 2: Simbova pýcha, kde zároveň aj prepožičala hlas negatívnej postave, menom Zira.
Objavila sa tiež v sitcome 8 jednoduchých pravidiel, kde stvárnila matku Katey Sagal. Hosťovala tiež v televíznom seriály Will a Grace, kde stvárnila odcudzenú matku, Megan Mullally. Táto rola bola zároveň jej poslednou.
Súkromný život
V roku 1964 bol jej manželom herec Troy Donahue. Ich manželstvo trvalo len osem mesiacov. O štyri roky neskôr, sa vydala za Toma Gallaghera, s ktorým žila až do jeho smrti, v roku 2000. Pleshettová niekoľko krát potratila, čiže ich manželstvo bolo bezdetné. Rok po Gallagherovej smrti, sa vydala tretí krát, za jej kolegu z televízneho seriálu The Bob Newhart Show, Toma Postona. S Postonom, mala aféru v roku 1959, krátko po tom, čo obaja ovdoveli, sa rozhodli vziať a zostali manželmi až do Postonovej smrti, v roku 2007.
Úmrtie
11. augusta 2006 Pleshettovej agent oznámil, že sa lieči na rakovinu pľúc a tiež oznámil, že rakovina bola zachytená včas. Neskôr, bola Pleshettová hospitalizovaná pre pľúcnu infekciu a dostala zápal pľúc. V septembri 2007 sa zúčastnila na invalidnom vozíku spomienkového stretnutia televízneho seriálu The Bob Newhart Show, čo vyvolalo obavy o jej zdravotný stav. Počas vysielania však bola Pleshettová umiestnená na kresle. Počas rozhovoru tiež uviedla, že bola pred pár dňami prepustená z nemocnice, kde jej bola odstránená časť pľúc.
V podvečer 19. januára 2008 vo svojom dome, Pleshettová zomrela, vo veku 70 rokov. Je pochovaná v blízkosti svojho posledného muža, Toma Postona. Krátko pred jej náhlou smrťou bolo plánované odhalenie jej vlastnej hviezdy na Hollywoodskom chodníku slávy. Hviezda bola odhalená 31. januára 2008 a v Pleshettovom mene hviezdu prijala Tina Sinatra.
The Cubes (album)
The Cubes („Kocky“) je názov debutového štúdiového albumu a slovenskej dievčenskej hudobnej skupiny, ktorá vznikla v roku 2007. Jej členmi boli sestry Petra a Jana Humeňanské a Katarína Knechtová. Album vyšiel v roku 2012.
Prvým singlom z albumu The Cubes je skladba „Tomorrow“, ktorá bola hrávaná väčšinou v slovenských alternatívnym rádiách. Začiatkom augusta 2012 vyšiel k singlu aj videoklip. Skupina má za sebou aj koncertnú premiéru, prvýkrát predstavila svoj „kockatý punk“ koncom júna Na Dobrom festivale v Prešove mala skupina svoju koncertnú premiéru so svojim svojráznym štýlom, ktorý jej členky označujú ako „kockatý punk“.
Jeanménil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Notre-Dame-d’Épine
Notre-Dame-d’Épine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Notre-Dame-de-l’Isle
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovak Metal Army
Slovak Metal Army je slovenské nezávislé hudobné vydavateľstvo z Ružomberka založené Jurajom Haríňom v roku 2016, ktoré je zamerané hlavne na slovenskú a českú metalovú hudobnú scénu. Neskôr začala spoločnosť každé dva mesiace vydávať aj vlastné noviny, ktoré zadarmo ponúka na metalových koncertoch a odberných miestach.
Divíziou spoločnosti je aj obnovené undergroundové vydavateľstvo Immortal Souls Productions z deväťdesiatych rokov minulého storočia.
Periktioné
Periktioné môže byť:
Notre-Dame-du-Hamel
Notre-Dame-du-Hamel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ústav materiálov a mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied
Ústav materiálov a mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied (ÚMMS SAV) je jedným z ústavov Slovenskej akadémie vied. V rámci SAV patrí do 1. oddelenia vied o neživej prírode. Zriadilo Predsedníctvo Slovenskej akadémie vied uznesením č. 471 zo dňa 23. septembra 1980, a to zlúčením Ústavu kovových materiálov Slovenskej akadémie vied a Ústavu mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied s účinnosťou od 1. októbra 1980. Riaditeľom ÚMMS SAV je Ing. Martin Nosko, PhD.
Zameranie ÚMMS SAV
ÚMMS SAV vykonáva základný a aplikovaný výskum v oblasti materiálového inžinierstva a strojárstva:
a)  Materiálové inžinierstvo je orientované na prípravu špeciálnych kovových materiálov najmä kompozitov, kovových pien, nanoštruktúrnych materiálov a intermetalických zliatin modernými technológiami ako sú tlaková infiltrácia, plazmové nástreky, usmernená kryštalizácia taveniny, depozitné metódy spojené s lisovaním, prášková metalurgia, nanotechnológie a pod. ako aj na výskum ich fyzikálnych a mechanických vlastností na základe poznania zákonitostí štruktúry.
b) V oblasti strojárstva sa ústav zameriava na aplikovanú mechaniku s dôrazom na výskum materiálov a konštrukcií vrátane kompozitov, teóriu hluko a vibroizolácie, akustoelasticitu, deštruktívne a nedeštruktívne testovanie materiálov a konštrukcií, prevádzkovú životnosť konštrukcií a zariadení v podmienkach únavy a creepu, spolu s napäťovo-deformačnými analýzami, numerickými výpočtami a simuláciami.
Organizačná štruktúra ÚMMS SAV
ÚMMS SAV sa člení do piatich základných útvarov:
Jeuxey
Jeuxey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
XTB
Umožňuje obchodovanie CFD na forex, indexy, komodity, kryptomeny a mnohé ďalšie. V ponuke nechýbajú ani skutočné akcie a ETF z celého sveta.
V roku 2007 XTB otvorila svoju prvú zahraničnú pobočku v Česku. Počas niekoľkých ďalších rokov boli založené pobočky v Nemecku, Španielsku, Rumunsku, Slovensku, Francúzsku, Portugalsku, Taliansku, Maďarsku, Veľkej Británii, Čile a Dubaji (XTB MENA).
Od mája 2016 je XTB kótovaná na Varšavskej burze cenných papierov. V závislosti od trhu, na ktorom pôsobia, sú subjekty kapitálovej skupiny XTB regulované globálnymi inštitúciami, ako je Financial Conduct Authority (FCA), Cyperská komisia pre cenné papiere a burzy (CySEC), Comisión Nacional del Mercado de Valores, Belize International Financial Services Commission pre služby (IFSC) a Poľský úrad pre finančný dohľad.
V roku 2016 XTB podpísala zmluvu s hollywoodskym hercom Madsom Mikkelsenom, ktorý do spoločnosti vstúpil ako ambasádor značky. V roku 2020 sa novým ambasádorom značky XTB stal futbalový tréner José Mourinho.
Jésonville
Jésonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Noyers (Eure)
Noyers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Žobrácka poľana
Žobrácka poľana je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Henclová, približne severne od Rožňavy.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Rožňava a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Švedlár a Pača. Najbližším sídlom je severne situovaná Henclová, severovýchodne leží Stará Voda a Švedlár, východne Smolník, juhovýchodne Úhorná, južne Pača a juhozápadne Čučma a Betliar.
Opis
Žobrácka poľana leží v rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z masívu Troch chotárov v hlavnom hrebeni medzi Skaliskom  a Ramzovou. Severne sa nachádza Úherčíková, Breziny , Suchý vrch a Veľké sedlo , východne Kobyliar , Zlatý stôl , Jamina  a Hekerová , južne Okrúhly chrbát , Biele skaly , Ramzová  a Tri chotáre  a západne Malá skala , Skalisko , vyšší  aj nižší Volovec  a Čertova hoľa. Oblasť je súčasťou povodia rieky Hnilec, kde vodu z južných a východných svahov odvádza Starovodskou dolinou potok Stará voda, západnú časť odvodňuje prítok Tichej vody. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrývajú nesúvislé fragmenty lesa po plošnej ťažbe, ktoré umožňujú rozhľad. Pri vhodných podmienkach je tak možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a časť Nízkych Tatier a vrchy severného Maďarska.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi a lesnými cestami z okolia, alebo odbočením z červeno značenej hrebeňovky (Cesta hrdinov SNP).
Filipp Bedrosovič Kirkorov
Filipp Bedrosovič Kirkorov (, ; * 30. apríl 1967,Varna, Bulharsko) je ruský estrádny umelec, spevák, skladateľ, herec a producent. Národný umelec Ruskej federácie (2008), osemnásobný držiteľ ceny Ovácia päťnásobný laureát ceny World Music Awards, mnohonásobný držiteľ ceny Zlatý gramofón (Золотой граммофон), Strieborná črievička (Серебряная калоша), laureát každoročného festivalu Pieseň roka (Песня года) a mnohých iných. Na filmovom festivale Kinotavr v roku 2002 sa stal víťazom v nominácii „Najlepší mužský výkon“ v hudobnom filme Večery na samote blízko Dikanky. Jeho hudobný štýl je tradičný ruský pop music s rôznymi západnými vplyvmi a podobne ako mnoho ruských popových hviezd z obdobia rokov 19902000, často spolupracuje ďalšími ruskými popovými umelcami. .
Životopis
Starý otec z otcovej strany sa volal Filipp Krikorian. Bol Armén a obuvník. Starý otec z matkinej strany bol cirkusový umelec, polo francúzskeho a polo ruského pôvodu, jeho manželka herečka a tanečníčka. Jeho otec je bulharský spevák arménskeho pôvodu Bedros Kirkorov (* 2. jún 1936). Spieval v armáde. Ako sám povedal zmenil si meno na Krikorov, lebo to bolo potrebné, aby ho prijali do bulharských škôl. Matka Victoria Markovna Kirkorovova bola bulharská speváčka (* 6. apríl 1937† 30. apríla 1994). V rokoch 19942005 bola jeho manželkou Alla Pugačevova. Tajne sa rozviedli v marci 2005, oficiálne v novembri 2005. Dcéra Alla, Victória sa narodila 26. novembra 2011, syn Martin 29. júna 2012. Ako dieťa žil v Moskve. Keď mal päť rokov začal sprevádzať svojich rodičov na turné. Vtedy prvý raz vystúpil na pódium na koncerte svojho otca v divadle v Petrozavodsku. Jeho otec tam vtedy zaspieval vlastnú pieseň Synček o sovietskych tankistoch, ktorých stretol v roku 1944 vo Varne. Na konci skladby sa na javisku objavil Filip a dal otcovi klinček. Vtedy prvý raz zožal potlesk.
Antifilos
Antifilos môže byť:
Filipp Bedrosovič Kirkorov
Životopis
Po ukončení základného vzdelania sa neúspešne pokúsil zapísať do Divadelnej školy. Potom sa zapísal na konzervatórium, kde vyštudoval hru na klavír a gitaru. V rokoch 19841988 s vyznamenaním absolvoval odbor hudobná komédia na Štátnom kolégiu Gnesinych v Moskve. .
V novembri 1985 sa prvý raz objavil pred televíznou kamerou v programe „Širší okruh“ s piesňou Aljoša, ktorú zaspieval v bulharčine.
V roku 1987 ho pozvali do leningradského Music hall a s ním na turné, pod vedením I. Rachlina, spieval v berlínskom Friedrichstadt-Palast. Po odchode z Music hall sa Filipp stretol s hudobným básnikom I. Reznikom, ktorý mu ponúkol spoluprácu.
V apríli 1988 sa prvý raz stretol so svojou neskoršou manželkou Allou Pugačevovou na vernisáži I. Reznika. V októbri toho istého roku mu Pugačovová ponúkla účinkovanie v programe Vianočné stretnutia. V tomto čase, končil štúdium na moskovskej škole Gnesinych a na Jalte natočil svoj prvý videoklip piesne Carmen. Potom v Mongolsku vystupoval na koncertoch sovietskych vojenských jednotiek.
V roku 1989 bol hosťom na turné Ally Pugačevovej v Austrálii a v Nemecku. Ďalším úspechom bola jeho finálová účasť v súťaži Pieseň roka. Koncom roku odišiel z Divadla Ally Pugačevovej a začal aktívne koncertovať. V roku 1990 dostal ocenenie Grand prix v súťaži Hit-90 v Leningrade s piesňou Nebo a zem.
V roku 1992, jeho videoklip Atlantida získal ocenenie Hudobné video roka. Jeho popularita sa začala šíriť v zahraničí, cestoval do Spojených štátov, Kanady, Nemecka a Izraela.
Juan de Garay
Juan de Garay (* 1528, Villalba de Losa alebo Orduña † 20. marec 1583, Santa Fe) bol španielsky conquistador a objaviteľ. Známym sa stal vďaka (druhému a definitívnemu) založeniu mesta Buenos Aires, keď v roku 1580 viedol výpravu do oblasti Río de la Plata. Pôsobil na viacerých postoch v rámci koloniálnej správy Španielskeho impéria v Novom svete. Postupne bol guvernérom Asunciónu, Santa Fe a Guvernérstva Río de la Plata a Paraguaj (pôvodne nazývané Guvernérstvo Nová Andalúzia).
Filipp Bedrosovič Kirkorov
Životopis
V roku 1993 vyhral v súťaži najlepších ruských spevákov Ovácia a bol nominovaný na cenu Najlepší spevák roka. Zaznamenal víťazstvo v medzinárodnej súťaži Zlatý Orfeus. Zároveň absolvoval úspešné turné v Austrálii.
V januári 1995 sa s Allou Pugačevovou zasnúbil a 15. marca v Petrohrade mal občiansky obrad, ktorý vykonal vtedajší starosta Anatolij Sobčak. Dňa 15. mája sa s Pugačevovou oženil v Jeruzaleme. V tomto roku dostal Kirkorov cenu Ovácia, Za najlepší program. Týždeň pred medzinárodnou speváckou súťažou Eurovízia v Dubline sa dozvedel, že bude reprezentovať Rusko. Obsadil 17. miesto s piesňou Kolíska sopky. Na konci roka vydal v Polygrame CD Povedz slnku: ÁNO.
V roku 1996 v Monte Carlo prevzal cenu World Music Awards za rok 1995. náhľad|F.Kirkorov v roku 2007 počas pobytu na festivale [[Eurovision Song Contest|Eurovízia v Helsinkách vo Fínsku]] V roku 1997 bol na veľkom turné po 100 ruských mestách a v zahraničí s programom Najlepšie, najobľúbenejšie len pre Vás.
Dňa 5. mája 1999 prevzal v Monte Carlo cenu World Music Award za rok 1998 a odcestoval na veľké turné po Nemecku. Potom na pozvanie Michaela Jacksona reprezentoval v USA Rusko v charitatívnom program Michael Jackson and Friends.
V roku 2001 vydal album Magico Amour v španielčine, ktorý nahral v štúdiu Azteca Records a Los Angeles a bol uvedený do predaja v Mexiku.
Jeho rodným jazykom je bulharčina, plynule hovorí po rusky, a je zbehlý v španielčine a angličtine.
Ocenenia a tituly
World Music Awards
Ovácia
Zlatý gramofón
Filmy
Okrem toho daboval vo filmovom muzikále Chicago (Чикаго, 2002), Bratrík medvedík (Братец медвежонок, 2003), v divadelných postavách v hrách Čajka (Чайка), Metro (Метро, 2000), Kráska a zviera (Красавица и Чудовище, 2009) a iných.
V roku 2002 spoločnosť Philipp Kirkorov Production získala práva na ruskú verziu muzikála Chicago. Kirkorov v muzikále hrá hlavnú rolu.
Spoločné vystúpenia
Kirkorov má v repertoári viac ako 150 spoločných vystúpení s inými umelcami. Viac ako 36 sa uvádza na niektorých albumov spevákov a DVD. Najzaujímavejšie sú spoločné duetá s Mášou Raspuninou, Annou Netrebko, Allou Pugačevou, Anastáziou Stockou, Starisom Rubasom a inými.