cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tomáš Akvinský
Vzťah rozumu a viery (filozofie a teológie)
Vzťah rozumu a viery rieši kresťanská filozofia už takmer od svojho počiatku. V Tomášovej dobe (13. storočie) sa rozvinul do nebývalých rozmerov konflikt medzi vierou a rozumom. Filozofia (rozum) sa začala stavať do opozície voči teológii (viere), pričom myslitelia sa domnievali, že rozumom treba popierať to, čo prijímame vierou. Tento problém sa kresťanskí myslitelia snažili prekonať teóriou dvojakej pravdy, ktorú však Tomáš odmieta.
Tomáš zreteľne rozlišuje pole pôsobnosti rozumu a pole pôsobnosti viery. Aj viera aj rozum sú cestami k pravde, ale každá k nej vedie odlišným spôsobom. Podľa Tomáša žiadna náboženská pravda nie je proti rozumu. Môže sa však stať, že niektoré z nich sú „nadrozumové“, ale nikdy protirozumové. Patria sem najmä dogmy o trojjedinosti Boha, dedičný hriech a podobne. Vo všetkých ostatných prípadoch sa rozum a viera dopĺňajú, ba priam až zhodujú, pretože, ako Tomáš verí, pravda je len jedna – Božia; Boží rozum, ktorý osvecuje aj filozofa, aj teológa. Neprekvapí teda, že podľa Tomáša ani rozumové pravdy nemôžu byť v rozpore s pravdami viery.
Dosah takéhoto rozdelenia „kompetencií“ rozumu a viery je očividný. Tomáš priznáva, že človek je schopný poznávať realitu a tzv. Božie stvorenie pomocou svojho vlastného rozumu. Dokonca predkladá päť ciest k Bohu, v ktorých sa snaží aplikovať svoju teóriu o vzťahu rozumu a viery tak, aby ukázal, že mysliaci človek je schopný poznať existenciu Boha aj bez viery. Ale vždy si musíme pripomínať, že podľa Tomáša len teológia poskytne človeku úplnosť poznania. Viera si tak v stredovekej filozofii ponecháva aj uňho svoj primát, a to najmä z hľadiska spásy človeka, kým ostatné vedy sú v istom zmysle slúžkami teológie.
Náuka o bytí a postoj k problému univerzálií
Tomáš Akvinský využíva vo svojej metafyzike Aristotelovu ontologickú terminológiu (možnosť a skutočnosť, podstata a existencia, substancia a akcidencia, látka a forma). Vychádza z jeho chápania kategórie bytia a smeruje tak k postulovaniu transcendentného bytia – Boha.
Možnosť ako potencia je schopnosťou konania resp. schopnosťou ustavičného premieňania sa, zatiaľ čo skutočnosť ako akt je už realizáciou potencie, t. j. zmeny. Pomocou sledu realizácie možností prostredníctvom aktov Tomáš podobne ako Aristoteles vysvetľuje pohyb a stáva sa mu to jedným z argumentov v prospech Božej existencie.
Bytie je podľa Tomáša zložené z podstaty (esencie) a z jestvovania (existencie). Boh a stvorenie sa podľa neho líši práve tým, že Božia esencia implikuje jeho existenciu. Esencia stvoreného bytia neimplikuje svoju existenciu – stvorenie jestvuje vďaka inému činiteľovi. Podstata telesných bytí sa skladá z matérie a formy, čím i tu možno badať prepojenie na Aristotela. Podobne ako Aristoteles chápe Tomáš aj substanciu a akcidenciu.
Podľa Tomáša ľudský rozum nemôže priamo poznať Boha, dušu, ani podstatu materiálnych vecí, ani všeobecné pravdy. Poznáva len jednotliviny. A v tomto názore sa začína črtať jeho postoj k sporu o univerzálie. V ňom Tomáš zastáva jednoznačne pozíciu umierneného realizmu. Univerzálie (všeobecné pojmy) podľa neho existujú:
Náuka o Bohu a päť ciest k Bohu
Tomáš Akvinský neverí, že existencia Boha je jasnou, samozrejmou a vrodenou pravdou. Aj preto odmieta apriórny tzv. ontologický dôkaz Božej existencie z pera Anzelma, keďže nemožno poznať podstatu Boha. Tomáš je presvedčený, že existenciu Boha treba zdôvodniť, pričom verí, že sám rozum je schopný pravdu o Božom jestvovaní spoznať. Predstavuje nám tak päť dôvodov jestvovania Boha, ktoré sa nazývajú aj „piatimi cestami k Bohu“. Tieto aposteriórne argumenty filozof vysvetľuje vo svojej Teologickej sume, pričom i tu je cítiť výrazný vplyv Aristotela. Sú nimi tieto:
Náuka o svete
Vzťah Boha k svetu je u Tomáša vzťahom Stvoriteľa ku stvoreniu. Jeho učenie o stvorení sa dá zhrnúť do nasledovných bodov:
Tomáš sa v rámci svojej kozmológie pridŕža geocentrického modelu sveta, ktorý stavia Zem do stredu vesmíru.
Náuka o človeku a duši (antropológia)
Človek je u Tomáša korunou tvorstva. Je v pravom zmysle slova zjednotením duše ako formy a tela ako látky. Táto forma a látka tvoria substanciu človeka. Tomáš pristupuje k animálnej zložke ľudskej osoby celkom špecificky. Odmieta Platónov a Augustínov názor, že telo je väzenie duše alebo že je duša v tele za trest. Tomáš vraví, že duša prostredníctvom tela poznáva – telo je akýmsi doplnením duše, čím sa vytvára celostnosť ľudskej bytosti. Takýto prístup podporuje aj kresťanské učenie o vzkriesení tela.
Z uvedeného vyplýva, že Tomáš zavrhuje Platónovu dualistickú víziu človeka, kde by duša a telo boli dve substancie. Človek je preňho jednoznačne duša i telo. Takýto hylémorfizmus prevzal z antických zdrojov z myšlienok Aristotela a možno podotknúť, že jeho františkánski kolegovia sa pohoršovali nad tým, že by telesné funkcie boli prepojené s činnosťou duše. Dušu Tomáš podobne ako Aristoteles pozná
Ľudské poznanie
Tomáš Akvinský bol empirik. Odmietol Platónovu koncepciu rozpomínania sa duše na idey a tvrdí, že poznanie získavame skúsenosťou na základe zmyslového vnímania, pričom pravdivosť poznania chápe rovnako ako Aristoteles – pravda je zhoda poznatku so skutočnosťou. Tomáš neverí existencii vrodených ideí a bol presvedčený, že aristotelovský empirizmus neprotirečí viere.
Vraví teda, že všetok materiál pochádza zo zmyslov, no ďalšie spracovanie materiálu uskutočňuje činný rozum. Inými slovami – čo prichádza zmyslami, je len potenciou poznania, ktorá musí byť aktualizovaná činnosťou rozumu. V tejto súvislosti rozlišuje zmyslové vnímanie na
Rozumové poznanie tiež rozlišuje na tieto fázy:
Tomáš vo svojej koncepcii ľudského poznania tiež odmieta Augustínovu teóriu iluminizmu (osvietenia), takže činný rozum (činný intelekt) patrí bytostne k človeku. Tomáš vraví, že zmyslové poznanie a rozumová činnosť (pasívna aj aktívna) prebiehajú spolu, nie oddelene. Zmyslové poznanie nám ukazuje jednotlivinu, abstrahovaním pomocou činného rozumu uchopujeme následne pojem. Tomáš teda dospel k myšlienke, že bez zmyslovej skúsenosti nie je možné poznanie.
Špeciálnou rovinou Tomášových myšlienok je teória o anjelskom a božskom poznaní. Anjeli podľa Tomáša postihujú pojem a podstatu mimo telesnosti. Naproti tomu Boh pozná samotné substanciálne bytie.
Etika
Človek disponuje slobodnou vôľou, ktorá je predpokladom mravnej zodpovednosti. Sloboda zároveň predpokladá rozumové poznanie.
Náuka o štáte a politické názory
Spoločnosť jestvuje podľa Tomáša preto, aby umožnila človeku dosiahnuť jeho konečný cieľ, ktorý vymedzuje vo svojej etike. Súhlasí s Aristotelom, že človek je spoločenský tvor, ktorý je začlenený do štátu. Keďže je teda človek spoločenským tvorom, je preňho prirodzené koexistovať s ostatnými ľuďmi v určitom spoločenskom zriadení, v ktorom je nevyhnutné, aby vládla autorita. Vlastne celá politika je pre Tomáša vedou o vládcovi, štáte a autorite, pričom tieto výrazy sa uňho do značnej miery významovo prekrývajú. Množstvo ľudí musí byť spravované v právnom systéme. Tomáš rozlišuje právo v spoločnosti na
V rovnakej súvislosti Tomáš rozdeľuje aj samotnú spoločnosť:
Pretože bola ľudská prirodzenosť, ktorá činí štát nutným, stvorená Bohom, je podľa Tomáša Boh pôvodcom vrchnosti. Preto za najlepšiu formu vlády filozof považuje monarchiu, v ktorej by bola sústredená moc v rukách jednotlivca – ale s tým dodatkom, že ľud má právo prípadného tyrana odstrániť, hoci Tomáš pri nastolení tyranie vyzýva ľud k počiatočnej trpezlivosti. Monarchiu si Tomáš idealizuje. Vraví, že kráľ by mal byť vo svojej ríši tým, čím je duša v tele alebo Boh vo svete. Štát Tomáš poveruje úlohou viesť občanov k spravodlivému a cnostnému životu a zároveň zabezpečiť mier a blaženosť pre svojich obyvateľov. Keďže však k poslednému cieľu, k spáse, vedie človeka len nadprirodzená spoločnosť Cirkev, svetská moc má podľa Tomáša podliehať duchovnej moci.
Spoločné s estetickou tradíciou stredoveku
"Popri zmyslovej kráse jestvuje aj intelektuálna, čiže popri telesnej aj duchovná, popri vonkajšej aj vnútorná krása."
"Okrem nedokonalej krásy, ktorú poznáme zo skúsenosti, je aj krása dokonalá, božská."
"Krása sa pojmovo líši od dobra, ale nelíši sa in re, lebo všetky dobré veci sú krásne a všetky krásne veci sú dobré."
Krása v širšom zmysle
"Krásnymi sa nazývajú veci, ktoré sa páčia, keď sa na ne dívame (quae visa placet)."
"Krásne sú veci, ktorých samo vnímanie sa páči (cuius ipsa apprehensio placet)."
"Krásne veci sa páčia, to je ich kritérium, podla toho ich poznávame. Ale nie každá vec, ktorá sa páči, je krásna, ale krásna je iba tá, ktorá sa páči pri dívaní sa, teda bezprostredne; nenazveme krásnou vec, ktorá sa páči z iných príčin, napríklad preto, že je užitočná."
"Páčením sa kontempláciou sa vyznačuje krása v širšom zmysle slova."
Krása v užšom zmysle
"Krása spočíva v proporcii častí a farieb alebo v primeranom tvare a farbe. Ide tu o krásu telesnú (pulchritudi corporis), čiže vonkajšiu krásu, ktorá sa odlišuje od duchovnej, čiže vnútornej krásy."
Odlíšenie krásy od dobra
"Krása je predmetom kontemplácie, a nie úsilia, zatiaľ čo dobro je predmetom úsilia, a nie kontemplácie. O dobro sa usilujeme, ale nevidíme ho; krása je forma, na ktorú sa dívame (pulchrum pertinet ad rationem causae formalis), dobro zasa cieľom, ku ktorému spejeme (bonum habet rationem finis). Aby sme uspokojili túžbu po dobre, musíme ho mať, aby sme uspokojili túžbu po kráse, stačí mať jej obraz. Iná vec pritom je, že dobré veci sú krásne a krásne veci sú dobré."
Účasť subjektu na kráse
"Keďže znakom krásy je to, že sa páči, potom jej niet bez subjektu, ktorému sa páči; je vlastnosťou predmetov, ale nachádzajúcich sa v istom vzťahu k subjektu."
Iné projekty
.
Vostok
Vostok (po rusky: bосток, znamená „východ“) môže byť:
Musil (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Musil.
Finnmark
right|thumb|Poloha
Finnmark (, sámsky Finnmárkku fylka) je územnosprávna jednotka (kraj) v severnej časti Nórska. Správnym centrom územia je mesto Vadsø. Správcom kraja Finnmark je Fylkesmann i Finnmark. V roku 2005 dosiahol počet obyvateľov 73 074. Rozloha kraja je.
Finnmark hraničí na západe s krajom Troms, na juhu s fínskym Lapin lääni (Laponsko) a na juhovýchode s Ruskom (Murmanská oblasť).
Územie je obývané už niekoľko tisíc rokov, dôkazom toho sú skalné rytiny, ktoré sa nachádzajú napríklad na území mesta Alta. Tieto skalné rytiny sú dnes na Zozname svetového dedičstva UNESCO.
Názov Finnmark je odvodený od slov „Finn“, ktorým Nórovia označujú Sámov, a „mark“, ktoré označuje územie. Územie obývané Sámmi je Nórmi nazývané Sameland (Laponsko).
Dosadenie (logika)
Dosadenie alebo substitúcia alebo zámena - logický výraz H' vzniká dosadením z logického výrazu H, ak je zároveň dosadzovaný určitý výraz H v H pre výraz H na všetkých miestach, v ktorých H vystupuje.
Zoznam planétok 46751 – 47000
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Saint-Nicolas-aux-Bois
Saint-Nicolas-aux-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Saint-Nicolas-aux-Bois má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Nicolas-aux-Bois má 111 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Aristoteles
Aristoteles alebo Aristotelés (po grécky: Αριστοτέλης - Aristoteles/iný prepis: Aristotelés; * 384 pred Kr., Stageira – † 322 pred Kr., Chalkis) bol starogrécky filozof a encyklopedický vedec (polyhistor), filozof staroveku, zakladateľ logiky a mnohých ďalších špeciálnovedných odvetví (psychológie, zoológie, meteorológie atď.). Aristoteles strávil v Platónovej akadémii 20 rokov svojho života pod Platónovým vedením. V stredoveku Aristotela nazývali jednoducho „Filozof“.
Jadrom Aristotelovej filozofie je ontológia, ktorú nazýva „prvá filozofia“ a ktorú vytvoril kritickým pretvorením Platónovej teórie ideí. Po Platónovej smrti založil v posvätnom okrsku Apolóna Lykeia v Aténach vlastnú školu Lykeion-lýceum, v ktorej sa v niektorých smeroch od Platóna značne vzdialil. Jeho žiaci pôsobiaci v tejto škole sa nazývali peripatetici.
S Platónom sa Aristoteles zásadne rozchádza v tom, že neuznáva idey odlúčené od vnímateľných vecí. Na druhej strane v súlade s Platónom rozoznáva na každej veci látku (HÝLÉ) a tvar (MORFÉ; EIDOS). K tomu, aby vznikli konkrétne veci sú potrebné štyri faktory: látka, tvar, účel a hybná príčina. Látka je možnosťou, tvar skutočnosťou; prechod od možnosti ku skutočnosti sa realizuje pohybom.
Skutočnosť je vyšším a lepším stupňom existencie ako možnosť. Zmenu možnosti na skutočnosť môže spôsobovať iba taká príčina, ktorá je sama skutočnosťou. Keďže svet a dianie v ňom je večné, musí existovať príčina pohybu, ktorá je takisto večná, ale nehybná: prvohýbateľ, boh (PRÓTON KÍNÚN AKÍNÉTON). Základnou charakteristikou boha je to, že je čistým myslením, myslením, ktoré myslí seba samé (NOÉSIS NOÉSEOS). Prvohýbateľ, pretože je absolútne dokonalý, uvádza hmotný svet do pohybu ako predmet lásky. Tento prvohýbateľ je rozum, účel a zákon, ktorý je najvyšším zabezpečením poriadku vo svete.
V teórii poznania Aristoteles kládol dôraz na zmyslové poznanie. Cieľom poznania sú pojmy, ktorým v realite zodpovedajú tvary. Poznanie tvarov nie je možné bez pozorovania mnohých jednotlivých vecí.
Aristotelovo myslenie
Aristoteles bol realista v bežnom modernom zmysle: hoci kategórie sú podľa neho veľmi dôležité, reálne sú jednotlivé veci, napríklad jednotlivé píniové stromy. Na rozdiel od Platóna, ktorý veril v ideálne formy vecí. Pre Platóna bol reálny práve ideálny tvar pínie, nie jednotlivé píniové stromy, tie sú iba nedokonalou realizáciou tohto tvaru.
Pri zdôvodňovaní svojich záverov Aristoteles dôsledne používal viac intelekt než inšpiráciu. Môžeme súhlasiť s bádateľom antiky R. J. Hankinsonom, že "musíme mať stále na zreteli fakt, že Aristoteles bol človekom svojej doby - a na tie časy bol mimoriadne prezieravý, bystrý duchom a pokrokový". Napriek tomu sa niektoré princípy charakteristické pre celé Aristotelovo myslenie museli pri zrode modernej vedy prekonať.
Napríklad Aristotelove práce boli presiaknuté teleológiou: veci sú také, aké sú, v dôsledku účelu, na ktorý slúžia. Vo Fyzike čítame: " Teda príroda je cieľom aj účelovou príčinou; lebo ak pre súvislý pohyb jestvuje cieľ, je tento cieľ zároveň konečnou hranicou a účelnou príčinou."
Takéto zdôrazňovanie teleológie bolo prirodzené pre človeka, akým bol Aristoteles, ktorý sa veľmi zaujímal o biológiu. V Assose a na Lesbose študoval morskú biológiu. Aristotelove práce o živočíchoch sú pozoruhodné. Teleológia je pre niekoho, kto skúma srdce alebo žalúdok zvierat tak ako Aristoteles v spise O orgánoch zvierat, prirodzená - sotva sa vyhne otázke, na aký účel slúžia.
Aristotelova taxonómia
Je možné, že práve počiatočný Aristotelov záujem o zoológiu bol príčinou silného dôrazu na taxonómiu, na usporadúvanie vecí do kategórií. Niektoré z nich používame dodnes, napríklad klasifikáciu spôsobov riadenia štátu: monarchia, aristokracia a konštitučné zriadenie, ale nie demokracia. Väčšina jeho klasifikácií nám však pripadá zbytočná.
Jedna klasifikácia sa objavovala vo všetkých jeho prácach a stala sa prekážkou ďalšieho vývoja vedy: Aristoteles trval na rozlišovaní prírodného a umelého. Druhá kniha Fyzika sa začína slovami: "Niektoré veci sú od prírody, niektoré z iných príčin." No a jeho pozornosť si zasluhovalo iba to, čo je prírodné. Možno práve toto rozlišovanie prírodného a umelého bránilo Aristotelovi a jeho nasledovníkom, aby sa zaujímali o experimentovanie.
Aristotelovo učenie
Aristotelovo učenie obsahuje celú grécku vedu a je veľkým systémom ľudského poznania. Je zachytené v spisoch logických, metafyzických, prírodovedeckých a psychologických, etických, politických, rétorických a estetických.
Magnetické pole Zeme
thumb|upright=1.5|Schematický nákres zemskej magnetosféry Magnetické pole Zeme alebo geomagnetizmus alebo zemská magnetosféra je magnetické pole okolo Zeme, v ktorom pôsobí magnetická sila. Siaha do vzdialenosti mnoho tisíc až stotisíc kilometrov. Je dôležitým ochranným faktorom pre biosféru.
Aristoteles
Aristotelovo učenie
Aristoteles pokračoval v myslení svojho učiteľa Platóna. Zatiaľ čo však Platón umiestňoval idey mimo sveta, tvrdil Aristoteles, že sú v predmetoch samých.
Magnetické pole Zeme
Magnetické pole Zeme má dipólový charakter, to znamená, že rozloženie jeho siločiar je podobné siločiaram v okolí tyčového magnetu. Jeho os neprechádza stredom Zeme, ale asi 520 km od neho.
Aristoteles
Aristotelova filozofia
Aristotelova filozofia má ráz analytický, preto Aristoteles presne dokázal rozlíšiť filozofické disciplíny. Sám delí filozofiu na teoretickú (napr. matematiku), praktickú (napr. politiku) a poetickú (napr. poetiku).
Nikto nemal v dejinách filozofie taký vplyv ako Aristoteles. Neskôr ho obdivovali aj niektorí arabskí filozofi, napríklad Averroes sa ho pridržiaval priam otrocky. Na začiatku 13. storočia sa začal prejavovať Aristotelov vplyv v kresťanskej Európe, keď Tomáš Akvinský zosúladil jeho myšlienky s kresťanstvom. Vo vrcholnom Stredoveku sa Aristoteles označoval prosto ako "Filozof" a Averroes ako "Komentátor". Po Akvinskom sa Aristotelovo učenie stalo stredobodom univerzitného vzdelávania.
Magnetické pole Zeme
Najznámejšia hypotéza tvrdí, že sa magnetické pole vytvára v tekutom vonkajšom zemskom jadre, ktoré si svoj elektrický prúd udržiava ako samoexcitačné dynamo. Väčšina geológov tvrdí, že konvekčné prúdenie roztaveného železa vo vonkajšom zemskom jadre, spolu s rotáciou Zeme vytvára elektrické prúdy, ktoré zas vytvárajú magnetické pole Zeme. Ide o teóriu dynama.
Aristoteles
Aristotelova estetika
Aristotelova estetika je podobne ako ostatné odbory Aristotelovho teoretického záujmu budovaná systematicky a empiricky (induktívne). Aristoteles vyložil svoje estetické názory najmä vo svojom diele Rétorika a Poetika. Aristoteles považuje aj rečníctvo za umenie, pretože vyvoláva city a pôsobí na poslucháča pomocou slovného výrazu. Aristoteles vo svojich úvahách o umení nehĺba o podstate krásy, ale krásu vyvodzuje z jednotlivých krásnych vecí.
Magnetické pole Zeme
Tento proces funguje ako obrovské hydrodynamické dynamo. Geomagnetické pole je silne premenlivé, nielen vo svojej sile aj v polarite, ktorá sa minulosti zeme už často menila. Posledná zmena bola pred 600 tisíc rokmi. Podľa výskumu paleomagnetizmu zirkónu sa predpokladá existencia magnetického poľa Zeme už pred 4 miliardami rokov (hadaikum). Pole bolo vtedy silnejšie. . Fakt, že v určitých časových intervaloch dochádzalo a bude dochádzať k zmene polarity geomagnetického poľa, umožnil vytvoriť tzv. paleomagnetické časové škály spoľahlivo siahajúce do obdobia pred 160 miliónmi rokov (jura). Tieto metódy boli jedným z dôkazov existencie pohybu kontinentov a umožnili vznik teórie platňovej tektoniky.
Magnetosféru má mnoho ďalších kozmických telies (Slnko, joviálne planéty, kométy, pulzary,...), ale zemská magnetosféra je najlepšie preskúmaná. Jej tvar silne ovplyvňuje slnečný vietor, ktorý na náveternej strane (strane najbližšej k Slnku) pôsobí tlakom približne 1,7 nPa. Tým zatláča magnetosféru do vzdialenosti asi desiatich zemských priemerov (asi 60 000 km). Na odvrátenej strane je magnetosféra predĺžená do chvosta siahajúceho ďaleko za obežnú dráhu Mesiaca. Hranica medzi magnetosférou a medziplanetárnym magnetickým poľom sa nazýva magnetopauza.
Aristoteles
Aristotelova etika
Aristotelova etika je etikou šťastia; šťastie, blaženosť (eudaimonia) predstavuje cieľ života a zároveň najvyššie dobro.
Magnetické pole Zeme
Magnetosféra Zeme nedovoľuje elektricky nabitým časticiam slnečného vetra dostať sa k povrchu. Nabité častice musia pri svojom pohybe sledovať siločiary magnetického poľa. Plní teda ochrannú funkciu, bez ktorej by život na Zemi nebol možný. Zem je jednou z dvoch pevných planét, ktoré majú vlastný magnetizmus. Tou druhou je Merkúr, oproti ktorému je ale magnetické pole Zeme oveľa silnejšie. Všetky plynné planéty majú tiež vlastné magnetické polia, ostatné menšie telesá slnečnej sústavy majú len indukovaný magnetizmus, ktorý vzniká pôsobením zmagnetizovaného slnečného vetra.
Aristoteles
Aristotelova etika
Aristoteles skúma možnosti dosiahnutia šťastia jednotlivca v rámci spoločnosti. Na rozdiel od svojho predchodcu Platóna vníma dobro ako pojem relatívny, no za spoločné pre ľudí považuje, že najvyššie dobro – šťastie – dosahuje každý bez rozdielu cez toto vlastné dobro.
Magnetické pole Zeme
Zemská magnetosféra sa delí na niekoľko ohraničených oblastí s charakteristickými rysmi a rozdielnymi fyzikálnymi vlastnosťami. Najvzdialenejšou, čelnou oblasťou je magnetická rázová vlna nachádzajúca sa v najbližšom bode asi 12 zemských polomerov ďaleko. Za ňou sa nachádza prechodová oblasť alebo magnetická dutina. Nasleduje magnetopauza, ktorá vymedzuje oblasť skutočného pôsobenia zemského magnetického poľa. Hodnota magnetického poľa na magnetopauze je v rádoch nanotesla (nT). Hodnota magnetického poľa na povrchu Zeme je o štyri rády vyššia t. j. pri póloch 60 000 nT a na rovníku 30 000 nT. Nad zemskými pólmi sa nachádza v magnetosfére tzv. polárna špička, nestabilná oblasť, cez ktorú môžu nabité častice vstupovať do hlbších vrstiev zemskej magnetosféry. Zachytené častice sa potom pohybujú v dvoch oblastiach známych ako Van Allenove radiačné pásy. Chvost magnetosféry obsahuje častice, ktoré rozptyľujú slnečné žiarenie (tzv. Thomsonov rozptyl) a možno ho niekedy pozorovať ako protisvit. Rotáciou magnetosféry sa do chvosta dostávajú postupne všetky jej siločiary.
Aristoteles
Aristotelova etika
Podľa toho, v čom možno vidieť obsah šťastia, rozoznáva tri typy života: život rozkošnícky, politický a teoretický. Najvyššie stavia život teoretický, pretože sa v ňom najviac uplatňuje činnosť rozumu, ktorým sa človek odlišuje od zvierat a podobá sa bohom.
Cieľ videl Aristoteles v nájdení najušľachtilejšieho šťastia, čo môžu dosiahnuť len cnostní ľudia, ktorí pestujú mravné a rozumové cnosti. Cnosti delí na rozumové (dianoetické) a mravné (etické) v užšom zmysle) a etika je u Aristotela filozofiou konania, nielen poznávania, ani morálka nemá byť vecou poznania, ale konania a praxe, pretože bez toho sa človek nemôže stať mravným. Mravné cnosti sú stredom medzi dvoma krajnosťami, napr. statočnosť je stredom medzi zbabelosťou a nerozvážnou smelosťou, štedrosť medzi márnotratnosťou a skúposťou a pod.
Mravné cnosti človek dosiahne vtedy, keď bude udržiavať žiadostivú stránku svojej duše medzi výstrednými krajnosťami, t. j. keď nebude ani bojazlivý, ani pochabý, zjašený, ale statočný; ani márnotratný, ani skúpy, ale štedrý, ani malicherný, ani okázalý, ale veľkorysý, ani podlízavý, svárlivý, ale priateľský. Najväčšia cnosť je spravodlivosť, ktorá spočíva v umiernenosti. Pre cnosti alebo necnosti sa podľa Aristotela rozhodujeme slobodne; naša od ničoho nezávislá voľba medzi dvoma predmetmi je samostatné a nepredvídateľné prírodné dianie. Aristoteles tu po prvý raz použil pojem etickej slobody, podobne ako neskôr (pod názvom liberum arbitrium) katolícka cirkev, ako zdôvodnenie trestania hriešnikov v pekle.
Samo slobodné vyhľadávanie zlatej strednej cesty však nestačí. Človek sa od ostatných tvorov líši čímsi božským a v zmysle tohto božského prvku svojej bytosti musí žiť, ak nechce klesnúť do podľudského stavu: musí sa usilovať o prehĺbenie svojho vnútorného rozumového života. Vonkajšie dobrá, ako zdravie, urodzenosť, krásu, zdravé potomstvo a dobrých priateľov považuje Aristoteles za nevyhnutný predpoklad šťastia. Ideálom Aristotelovej etiky je občan s bohato rozvinutými spoločenskými vzťahmi. Spoločnosť je nevyhnutná podmienka mravnosti a človek je tvor patriaci do obce.
Aristotelova fyzika
Aristotelova fyzika je jedna z historicky a kultúrne najvplyvnejších súčastí Aristotelovho kultúrneho výkonu: až do 16. storočia platil Aristotelov systém za dostatočne isté poznanie prírody: svet sa delí na dve sféry – supralunárnu a sublunárnu. Kým supralunárna sféra je ríšou večného poriadku a dokonalých zákonitostí, sublunárna ríša podlieha stálemu striedaniu vzniku a zániku. Empirický základ na pochopenie týchto zmien Aristoteles hľadal a našiel v bezprostrednom pozorovaní.
Aristotelov spis o telesách padajúcich voľným pádom je typický prinajmenšom pre jeho fyziku - je to zložité uvažovanie, aj keď nie je matematické, založené na apriórnych prvých princípoch, spočívajúcich na tých najnáhodnejších pozorovaniach prírody, prijatých bez akéhokoľvek úsilia o ich overenie.
Aristotelova logika
Aristoteles bol veľmi obdivovaný kodifikátor antickej logiky. Počas takmer dvoch milénií po jeho smrti jeho práce zohrali v logike rovnakú úlohu ako Euklidove v geometrii.
Aristotelova logika je štúdiom logických foriem, formuláciou zásady sporu a vylúčenia tretieho a rozborom procesu usudzovania. Aristotelova logika predstavuje prvý logický systém, ktorého jadrom je náuka o kategorickom a modálnom sylogizme.
Vypracoval náuku o pojme, definícii a súde. Jeho sylogizmy (dva súdy a z neho úsudok) tvoria základ vedeckého myslenia. Najvyššie pojmy nazýva kategórie a uvádza ich desať (napr. substancia, kvalita, kvantita).
Aristotelova metafyzika
Aristotelova metafyzika je centrálna a základná zložka Aristotelovho učenia; historicko-filozoficky a kultúrne najvplyvnejší výkon Aristotelov.
Aristoteles vysvetľuje zmenu pohybom; ten má príčinu v látke a vo forme; príčinu i účel pohybu nazýva energeia. Život je pohyb a postupuje od najnižšieho k najvyššiemu (anorganizmy, rastliny, živočíchy, človek). Prapríčina a forma foriem je duch a Boh. Boh je prvým hýbateľom a látka je večná. V celom svete vládne účelnosť.
Aristotelova ontológia
Aristotelova ontológia je jadrom Aristotelovej filozofie; svoju ontológiu Aristoteles nazýva prvá filozofia. Vznikla z kritického pretvorenia Platónovej teórie ideí. S Platónom sa Aristoteles zásadne rozchádza v tom, že neuznáva idey odlúčené od vnímateľných vecí. Na otázku, či je nejaká guľa mimo vnímateľnej gule, alebo dom mimo vnímateľného domu, odpovedá rozhodným nie. Ináč však zhodne s Platónom rozoznáva na každej veci látku.
Aristotelova psychológia
V psychológii učí Aristoteles o dvojakej podstate: tele a duši. Človek má v sebe dušu rastlinnú, dušu zvieraciu a okrem toho ešte rozum, nesmrteľnú formu, pochádzajúcu od boha.
Aristoteles o skúsenosti
Aristoteles… opisuje skúsenosť (empeiria, empíria) takto: 'U ľudí z pamäti vznika skúsenosť; pretože mnohokrát opakovaný a pamäťou uchovaný vnem tej istej veci nadobúda význam jednej skúsenosti. A skúsenosť… sa podobá takmer vedeniu a umeniu; vedenie a umenie vzniká u ľudí preto, že majú skúsenosť (Metafyzika I, 1, 980b-981a)
Charakteristika diel
Počas svojho života Aristoteles publikoval 19 diel, ani jedno sa nezachovalo.
Zoznam diel
thumb|Etika Nikomachova – úryvok
Program Voschod
right|thumb|Kozmické lode Voschod 1 a Voschod 2
Program Voschod bol sovietsky vesmírny program letov trojmiestnych kozmických lodí Voschod, určených na lety po obežnej dráhe Zeme. V roku 1964 vystriedal kozmický program Vostok. Hlavným konštruktérom programu bol Sergej Koroľov a cieľom bolo vytvorenie lode schopnej niesť viacčlennú posádku. V rámci programu sa uskutočnili dva pilotované lety a tiež prvý výstup do otvoreného vesmíru. Na program Voschod nadviazal program Sojuz.
Loď
Oproti lodi Vostok bola kabína lode Voschod výrazne modifikovaná. Kozmonauti už pristávali priamo v návratovej kapsuli. Vďaka tomu bolo možné z kapsuly odstrániť rozmerné katapultovacie kreslo a nahradiť ho ľahkými anatomickými sedačkami. Kozmická loď Voschod 2 bola vybavená nafukovacou prechodovou komorou s hmotnosťou 250 kg, priemerom 700 mm a výškou 770 mm v zloženom stave.
Pretože sa Voschod oproti Vostoku pohyboval na vyšších dráhach a v prípade poruchy brzdného systému nebolo možné spoliehať sa na samovoľné zbrzdenie v dôsledku trenia kabíny o vrchné vrstvy atmosféry, bola loď doplnená záložným brzdiacim motorom na tuhé pohonné látky. Ďalšie rozdiely spočívali v doplnení rakiet pre mäkké pristátie, ktoré sa zapaľovali vo výške 1 m nad zemou. Ďalej bola v rozšírená kapacita systému regenerujúceho atmosféru vo vnútri lode a zvýšenie prietoku klimatizačného systému z 60 l/min na 150 l/min.
Lety kozmických lodí Voschod
Voschod 1 Loď štartovala 12. októbra 1964, kozmonauti Vladimir Michajlovič Komarov – veliteľ letu,  Konstantin Petrovič Feoktistov a Boris Borisovič Jegorov. Zem obleteli 16 krát, let trval 24 hodín 17 minút.
Voschod 2 Loď štartovala 18. marca 1965, kozmonauti Pavel Ivanovič Beľajev veliteľ letu, a  Alexej Archipovič Leonov. Zem obleteli 18 krát, let trval 26 hodín 2 minúty.
Gerpinnes
Gerpinnes je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Gerpinnes pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Messerschmitt Me 163
Vznik a vývoj
Továreň Walter vyvíjala od roku 1936 nový raketový motor R I-203 s ťahom 4 kN, ktorý bol zamýšľaný ako pohonná jednotka pre Heinkel He 176. Vedením vývoja bol poverený Dr A.Baeumker. Po tom, čo na základe testovania zistili, že nová pohonná jednotka bude najlepšie výsledky dosahovať v bezchvostom lietadle, zverili návrh nového lietadla profesorovi A. Lippischovi, ktorý sa tejto oblasti venoval už mnoho rokov. Na základe jeho návrhu vzniklo v roku 1939 lietadlo DFS 194. Neskôr však profesor Lippisch prešiel do konštrukčnej kancelárie W. Messerschmitta a jeho lietadlo bolo preznačené na Me 163. Výskum prebiehal vo výskumnom stredisku Peenemünde, kde sa nachádzalo stredisko nemeckého raketového programu. Tam bol do Me 163 zabudovaný motor R I-203 a s týmto pohonom dosiahol rýchlosť /h. náhľad|vpravo|Motor HWK 109 – 509 A, ktorý poháňal Me 163. Prvý Me 163A-V1 s imatrikuláciou KE+SV bol vyrobený koncom roka 1940. Jeho letové skúšky prebiehali vo vleku za stíhačkou Bf 110 a pilotoval ho známy plachtár, kapitán Heini Dittmar. Dňa 2. októbra 1941, po tom čo bol štvrtý prototyp s imatrikuláciou CD+IM vyvlečený za Bf 110C do výšky, zapol Dittmar motor R II-203 a dosiahol rýchlosť /h, čím neoficiálne prekonal svetový rekord. Práve vďaka Dittmarovej zručnosti sa let neskončil tragicky, keďže stroj aj pilot dosiahli preťaženie až 9g. Stroj označený Me 163A bol poháňaný motorom Walter R II-203 s výkonom 750 kp. Lietadlo s ním dosahovalo rýchlosť až /h, no pri tejto rýchlosti bolo úplne neovládateľné. V Peenemünde bol v apríli 1941 dokončený vylepšený model Me 163B V-1 s imatrikuláciou VD+EL, na ktorom podnikal od mája 1941 skúšobné lety Rudolf Opitz, keďže H.Dittmar havaroval. Zdokonalený nový motor R II-211 bol inštalovaný do druhého prototypu VD+EL. Konečná montáž Me 163 bola po 70 postavených kusoch v Regensburgu presunutá do firmy Hans Klemm Flugzeugbau v Boblingene. Tam prichádzali jednotlivé diely z dielní z celého Nemecka a prebiehala tam montáž sériových lietadiel.
Ukázalo sa však, že Me 163 nemá počas letu dostatočnú vytrvalosť, čo malo v roku 1944 vyriešiť zabudovanie nového motora HWK 109-509 C-1, ktorý mal regulovateľný ťah. Zabudovaný bol do Me 163B V-6 a V-18 a tie sa mali následne stať vzorom pre sériu modelu Me 163C, ktorý by niesol viac paliva a mal väčšie rozpätie. Motor typu Walter HWK 109-509A spaľoval veľmi nebezpečnú kvapalinu nazývanú C-Stoff (30 % hydrazínu, 57 % metanolu a 13 % vody) a T-Stoff (peroxid vodíka). Motor dosahoval výkon 1700 kp (16,67 kN). Pôvodná koncepcia motora po jeho zapnutí nedovoľovala regulovať jeho výkon, čo si vyžiadalo ďalšie zmeny v jeho konštrukcii. Napriek tomu, že sa Rudolfovi Opitzovi podarilo na tomto stroji vyvinúť rýchlosť /h, do ukončenia vojny v Európe neboli postavené viac než 3 kusy.náhľad|vpravo|Štvrtý prototyp Me 163A-V4. Messerschmitt Me 163 štartoval z odhadzovateľného dvojkolesového podvozku a na pristávanie používal lyžu, ktorá sa hydraulicky vysúvala spod trupu. Problém mohol nastať pri pristávaní, kedy už v nádrži nesmelo byť žiadne palivo, keďže bolo veľmi citlivé na otrasy a hrozilo nebezpečenstvo výbuchu lietadla.Pri jednom z tvrdých pristátí sa údajne pohonné látky vyliali na pilota a agresívny peroxid vodíka ho doslova rozpustil. Z týchto dôvodov bolo treba na pilotovanie týchto strojov určitú dávku odvahy, keďže pilota ohrozovalo nielen palivo, ale aj lietanie ako také. Veľa nových letcov v tomto období totiž nemalo dostatočný letecký výcvik. Cvičili údajne iba niekoľko hodín (to sa týka aj Me 262).
Snahou o odstránenie nedostatkov vznikol Me 163D V-1 s imatrikuláciou DV+PA, ktorý mal trup predĺžený o, zaťahovací trojkolesový podvozok a krídlom so zabudovanými automatickými slotmi. Poháňal ho motor HWK 109-509 C-4 a neskôr bol tento stroj preznačený na Me 263. Pri postupe do Nemecka ho v Dessau nepoškodený získala sovietska armáda a po prevezení do ZSSR slúžil pri vývoji stroja MiG-270. Verzia Me 163S bol dvojmiestny model, ktorý mal namiesto hlavnej nádrže miesto pre inštruktora a v ZSSR bol skúšaný vo vleku za Tu-2.
Bojové nasadenie
náhľad|vpravo|Model dvojmiestneho Me 163S so sovietskymi výsostnými znakmi. Úlohou Me 163 bola prvotne ochrana dôležitých priemyselných objektov. Kvôli svojmu obmedzenému doletu mohol Me 163 vyštartovať až vtedy, keď boli nepriateľské lietadlá v bezprostrednej blízkosti. Dosiahnuť výšku v ktorej sa bombardéry pohybovali nebolo pre Me 163 vôbec problémom, keďže mal stúpavosť /s. Prvou jednotkou vybavenou týmito strojmi bolo Erprobungskommando 16. Prvý bojový let na Me 163 B uskutočnil major Wolfgang Späte 13. mája 1944. V máji 1944 bola vytvorená jediná bojová jednotka, čiste vyzbrojená Me 163. Bola ňou 1/JG400 zo základne Brandis pri Lipsku, ktorú viedol kapitán R. Olejnik. Do boja prvýkrát zasiahli 28. júla 1944 v okolí Meresburgu. Najväčší úspech jednotka zaznamenala 24. augusta 1944, kedy jej piloti zostrelili štyri bombardéry B-17, z ktorých 2 si na konto pripísal Siegfried Schubert. Na zničenie štvormotorového bombardéra stačili 3 správne zásahy. Ukázalo sa, že piloti Kometov museli nalietavať na bombardéry takmer maximálnou rýchlosťou. Keďže rozdiel rýchlostí pomalých bombardérov a ich strmhlavého letu bol okolo /h a na vlastný útok zostával čas len okolo 2,5 sekundy. Na jar 1945 bola na Me 163 experimentálne inštalovaná nová viachlavňová raketová zbraň strieľajuca kolmo hore a spúšťaná automaticky v okamihu preletu pod cieľom. Nemcom sa takto podarilo zostreliť jeden americký B-17. Do konca vojny piloti 1/JG400 zostrelili 9 lietadiel a stratili 14 strojov, ale len 5 z nich bolo stratených v boji.
V roku 1944 prejavili Japonci záujem o kúpu licencie na stavbu motora HWK 109-509 A a zakúpili aj jeden Me 163B. Ale ponorka ktorá ho mala previezť do Japonska bola potopená a do Japonska sa dostal len motor, opis a výkresová dokumentácia. Japonská verzia Kometu, ktorá bola pomenovaná J8M1 Susui s motorom Toku Ro. 2 (KR-10), však po prvýkrát vzlietla až 7. júla 1945. Pripravovali sa aj ďalšie verzie, ako napr. J8M2 (Ki-202) a MXY 9 Suka s motorom Tsu 11.
Užívatelia
24px Nemecko Japonsko 24px Sovietsky zväz
Technický opis
náhľad|vpravo|Me 163 s vysunutou pristávacou lyžou. Messerschmitt Me 163 Komet bol jednomiestne stredoplošné stíhacie lietadlo s šípovitým krídlom, poháňaný raketovým motorom. Krídlo celodrevenej konštrukcie s hlavným a pomocným krídlom bolo potiahnuté preglejkou s hrúbkou a plátnom. Nábežná hrana mala šípovitosť 23°23´; hrúbka profilu bola pri trupe 14 %, na koncoch krídla 8 %. V prednej časti krídla boli štrbinové sloty. Plátnom potiahnuté kridielka drevenej konštrukcie doplňovali medzi kridielkami a trupom umiestnené rozmerné vyvažovacie klapky a na spodnej strane krídla pristávacie klapky zmiešanej konštrukcie. Trup pološkrupinovej konštrukcie bol z duralu. Pilotnú kabínu chránil pancier hrúbky, za chrbtom pilota boli hrúbky a za ramenami a hlavou hrúbky. Nad palubnou doskou bolo pancierové sklo s hrúbkou a zameriavač Revi 16B. Prekryt kabíny sa odklápal na pravú stranu. V prednej časti bol malou vrtuľkou poháňaný 2 000 W generátor, za ním akumulátory a rádiostanica FuG 19; pod pilotnou sedačkou identifikačný vysielač FuG 25. Pohonná jednotka Sériové lietadlá boli poháňaný kvapalinovým raketovým motorom Walter HWK 109-509 (R II-211) s hmotnosťou, ktorý dával ťah až 17 kN. Palivom boli látky označené ako T-Stoff (80 % peroxid vodíka) a C-Stoff (30 % hydrát hydrazínu + 57 % metanolu + 13 % vody). Palivo T-Stoff bolo v hlavnej s objemom 1040 l v trupe a dvoch pomocných nádržiach po 60 l v kabíne a ; C-Stoff v štyroch nádržiach v krídle (za nábežnou hranou po 73 l, za nosníkom po 173 l). Me 163 pristával na hydraulicky vysúvateľnú lyžu pod trupom a rovanko ovládané ostrohové koliesko s rozmermi 160x. Pri doprave na letisku a pri vzletoch lietadlo spočívalo na dvojkolesovom podvozku s kolesami o rozmeroch 700x. Výzbroj. Prvých 47 ks Me 163B nieslo v koreňoch krídla dva kanóny Mauser MG 151/20 kalibru, so zásobou 100 nábojov na hlaveň. Zvyšné lietadlá boli vyzbrojené dvojicou kanónov Rheinmetal-Borsig MK-108 kalibru, so zásobou po 60 nábojov. Zásobníky streliva boli umiestnené v trupe za kabínou pilota, spúšť na riadiacej páke KG 12E. Na Me 163A-0 bolo pokusne inštalovaných 12 neriadených rakiet R4M, niektoré lietadlá boli vyzbrojené granátomety SG 500 Jagdfaust kalibru. Sfarbenie bolo veľmi rôznorodé. Sériové lietadlá boli na horných plochách opatrené kamuflážou z polí tmavo zelenej a čiernozelenej, spodné plochy boli svetlo modré. Neskôr boli dodávané s trupom a smerovkami svetlo šedými alebo svetlo modrými, s nepravidelnými škvrnami šedej alebo tmavozelenej.
Špecifikácia (Me 163 B-1)
náhľad|vpravo
Nezamýšľané dôsledky konania
Nezamýšľané dôsledky konania sú také dôsledky konania, ktoré bránia dosiahnuť ciele konania. Významový útvar nezamýšľaných dôsledkov konania intervenuje v reflexii spoločnosti prinajmenšom od 18. storočia, a to napríklad u mysliteľov ako Bernard de Mandeville, Adam Smith, Georg Wilhelm Friedrich Hegel, Karl Marx alebo Friedrich Engels.
Villamblain
Villamblain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Fričovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Fričovce v okrese Prešov.
Led Zeppelin (album)
Led Zeppelin (označovaný ako Led Zeppelin I alebo jednoducho I) je debutový album anglickej hard rockovej skupiny Led Zeppelin vydaný v roku 1969. Album bol nahratý v septembri a októbri 1968 v štúdiách Olympic Studios v Londýne. Bol prijatý zväčša s negatívnou kritikou, avšak jeho komerčný úspech bol obrovský. V roku 2003 ho časopis Rolling Stone dal na 29. miesto rebríčka najlepších albumov všetkých čias.
LP verzia
(Atlantic – 588171, Vinyl, LP, Album, 1st pressing. Turquoise lettering, UK)
Autorstvo
Poznámka: Potrebné informácie sú uvedené v zozname skladieb
Externý hudobník
Poznámka: Viram Jasani hrá na Tamla, indický dvojbubon, v skladbe „Black Mountain Side“
Zbuzany
Zbuzany sú obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 022 obyvateľov, z toho 547 mužov a 475 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 41,2 roka, ženy 40,4 roka).
Prameny Zrzávky
Prameny Zrzávky je prírodná pamiatka ev. č. 1665 juhovýchodne od obce Hostašovice v okrese Nový Jičín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú Kyselka a Smradlavka: dva samostatné vývery vody so silným obsahom síranu železitého a sírovodíka (celkovo ochraňuje prírodná pamiatka prameňov päť, ale len tieto dva sú dostatočne výdatné). Pramene sú pokladané za liečivé. Kyselka obsahuje v 1 l vody 96 mg Ca2+ a 19,5 mg Mg2+, čo sú údaje plne porovnateľné so známou mattonku (Ca2+ 84,5, Mg2+ 25). Hlavnou zaujímavosťou tejto pamiatky je však výrazný rozdiel v zložení Kyselky a Smradlavky - hoci sú len 5 metrov od seba, vyvierajú z rôznych podloží a najmä v obsahu iónov sírnych solí sú veľmi rozdielne, čo sa dá ľahko spoznať čuchom a odráža sa to aj v ich názvoch. Takýto rozdiel medzi blízkymi pramene je unikátny.
Súčasťou prírodnej pamiatky sú aj priľahlé mokraďové lúky na protiľahlej strane cesty, ktorých vodný režim aj vegetácie sú priamo ovplyvňované voľným rozlevom ďalšieho sírového prameňa v samom okraji cesty. Ďalší prameň je vo vzdialenosti cca 200 m južne od týchto dvoch.
V mokraďovom spoločenstve sa vyskytuje niekoľko zvlášť chránených druhov rastlín, napr. vstavačovec májový.
Dôsledok
Dôsledok je výrok, ktorý logicky vyplýva z iných výrokov.
Lunático
Lunático je tretí album skupiny Gotan Project. Vydaný bol v roku 2006 parížskym vydavateľstvom ¡Ya Basta! records, ktoré prevádzkuje Philippe Cohen Solal. Album sa volá Lunático ("Bláznivý") podľa koňa legendárneho tanečného majstra tanga Carlosa Gardela.
Person of the Year
Person of the Year (do roku 1999 Man of the Year, resp. Woman of the Year ; v preklade „Osobnosť roka“) je ocenenie, ktoré každoročne udeľuje americký spravodajský týždenník Time. Napriek názvu nemusí ísť o ocenenie muža, ženy či konkrétnej osobnosti. Okrem jednotlivcov môže ísť aj o skupinu osôb, nápad či neživý objekt, ktorý „v dobrom, ale aj v zlom... spôsobil niečo, čo najvýraznejšie ovplyvnilo udalosti uplynulého roka“.
Sústava MKS
Z historického hľadiska sústava MKS nahradila sústavu CGS a položila základ pre vznik sústavy SI, ktorá sa teraz používa ako medzinárodný štandard. Sústava MKS používala aj iné základné jednotky než meter, kilogram a sekunda a odvodené jednotky.
Biefvillers-lès-Bapaume
Biefvillers-lès-Bapaume je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Boris
Boris môže byť:
Matúš Vallo
náhľad|Logo Team Vallo od roku [[2018]] náhľad|Logo Team Bratislava od roku [[2022]] Ing. arch. Matúš Vallo (* 18. september 1977, Bratislava) je slovenský architekt a od roku 2018 primátor Bratislavy. Venoval sa aj mestskému aktivizmu v iniciatíve Mestské zásahy. Patril k hlavným textárom slovenskej populárnej skupiny Para, kde dnes stále pôsobí ako basgitarista.
Vzdelanie
Matúš Vallo vyštudoval strednú školu v Ríme, v Taliansku. Keďže mal záľubu vo výtvarnom odbore a v deskriptívnej geometrii na strednej škole vynikal, rozhodol sa tieto smery spojiť pri štúdiu architektúry. V roku 2004 absolvoval Fakultu architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave. V rokoch 20102011 absolvoval v rámci Fulbrightovho štipendia výskumný pobyt na Kolumbijskej univerzite v New Yorku na tému občianskej angažovanosti v meste. Pracoval v architektonickom ateliéri v Londýne.
Aktivizmus
Stál za iniciatívou Mestské zásahy, ktorá od roku 2008 vygenerovala viac ako 900 projektov na vylepšenie verejného priestoru v 20 slovenských a českých mestách. Projekt vytvoril spolu s kolegami z ateliéru, pričom jeho cieľom bolo urobiť malé zásahy do "interiéru" Bratislavy, ktoré by mali jej obyvateľom spríjemniť život.
Je zakladateľom občianskeho združenia My sme mesto, ktoré sa zameriava na verejný priestor s ambíciou stimulovať komunikáciu a interakciu medzi odbornou a laickou verejnosťou, je členom správnej rady a zakladateľom o.z. Aliancia Stará Tržnica v Bratislave , stál aj za neformálnym združením Aliancia 500 bytov, zaoberajúcim sa vizuálnou jednotou tejto bratislavskej štvrte. Od roku 2016 sa spolu s tímom odborníkov venoval príprave dokumentu Plán Bratislava – Návod na lepšie mesto.
Primátor Bratislavy
Matúš Vallo sa stal prvým oficiálnym kandidátom na primátora Bratislavy vo voľbách primátora v roku 2018. Kandidoval ako občiansky kandidát s podporou tímu odborníkov zjednotených pod názvom Team Vallo. V tomto tíme bola napríklad dopravná inžinierka Tatiana Kratochvílová či projektový riaditeľ a štatutár občianskeho združenia Vagus Sergej Kára. Vyjadrili mu podporu tiež strany Progresívne Slovensko a SPOLU – občianska demokracia. Nakoniec bol v komunálnych voľbách 10. novembra 2018 so ziskom 36,5 % zvolený za primátora Bratislavy.
1. apríla 2019 založil Metropolitný inštitút Bratislavy (MIB) ako mestskú príspevkovú organizáciu. Oblasťami pôsobenia MIB sú verejný priestor, územné plánovanie a rozvoj mesta, budúcnosť dopravy v meste, architektonické súťaže, dátová politika a analytické činnosti, participácia a komunikácia, zeleň a životné prostredie či strategické plánovanie. Vďaka MIB-u sa stali v Bratislave štandardom architektonické súťaže, prvými rozbehnutými projektami sú napríklad Kúpele Grössling (tie nerozbehol MIB ale predošlý primátor), Živé námestie, Predĺženie promenády na Železnej studničke či Komenského námestie.
Pod záštitou Matúša Valla a Metropolitného inštitútu Bratislavy vznikol aj manuál verejných priestorov. Ide o jasné a jednotné pravidlá pre umiestňovanie prvkov vo verejnom priestore. Prvých šesť princípov a štandardov sa týka cyklostojanov, stĺpikov, terasového sedenia, smetných košov a rozvodných inštalačných skríň, neskôr k nim majú pribudnúť desiatky ďalších princípov k výsadbe zelene, umiestňovaniu a kvalite povrchov, osádzaniu zastávok verejnej dopravy či prvkom osvetlenia.
Technické listy mesta Bratislava, hovorovo „manuál asfaltovania“, obsahujú zase detailné riešenia a postupy opráv ciest a chodníkov v Bratislave. Vďaka tomuto dokumentu mesto pod vedením Matúša Valla zjednotilo prípravu a realizáciu projektov súvisiacich s mestskými komunikáciami, takže aj keď sú realizované cudzími subjektmi a developermi, docieli sa ich jednotná kvalita a podoba.
Dôležitou súčasťou primátorovania Matúša Valla v Bratislave je boj s vizuálnym smogom, pri ktorom dáva magistrát prednosť vysporiadaným zmluvným vzťahom pred súdnymi spormi. Vďaka dohode s prevádzkovateľom reklamných stavieb, ktorú mesto uzavrelo vo februári 2021 z bratislavských ulíc postupne mizne takmer 600 veľkých reklamných plôch. Prvýkrát v novodobej histórii mesta je tiež predložená regulácia reklamných stavieb priamo do Územného plánu prostredníctvom zmien a doplnkov.
Vallo po nástupe rozbehol viaceré veľké projekty vrátane novej parkovacej politiky a postupnej rekonštrukcie električkových radiál, so začiatkom v Karlovej Vsi a Dúbravke. . Občania namietajú zvýšenú hlučnosť zrekonštruovaných tratí a z tohto dôvodu musela byť rýchlosť na novej trati v nočných hodinách znížená, pritom sa uvažuje aj o obmedzení rýchlosti nosného dopravného systému až na 30 km/h.