cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Doberman
Povaha
Doberman je štandardné služobné plemeno. Vyznačuje sa asi podobnou ostrosťou ako nemecký ovčiak, československý vlčiak, belgický ovčiak, rotvajler, ale aj erdel teriér alebo veľký bradáč. Pri správnej výchove a socializácii (napr. v rodine) je to fantastický spoločník, ktorý má rád deti a bezdôvodne nikomu neublíži. Negatívny imidž dobermana vytvorili filmy, v ktorých sa tento pes často používa ako príklad zúrivého strážneho psa. Je to hlavne pre jeho lákavý exteriér a výbornú cvičiteľnosť (a teda upotrebiteľnosť vo filmovom priemysle). Pravda je však taká, že doberman nie je žiaden agresor, ale disciplinovaný a poslušný pes.
História
Doberman (v origináli Dobermann) je služobné (strážne a obranárske) plemeno vyšľachtené v Nemecku, v súčasnosti je však rozšírený po celom svete a je veľmi obľúbený aj ako rodinný pes. Plemeno začal šľachtiť v 19. storočí Friedrich Louis Dobermann (po ňom i názov plemena). Cieľom jeho raných šľachtiteľských pokusov bolo vytvoriť plemeno poslušného a engergického obranára a strážneho psa. Ostrá povaha prvých dobermanov bola neskôr korigovaná ďalšími chovateľmi s dôrazom na spoločenskú uplatniteľnosť plemena. Dnes je doberman chovaný ako služobný pes, ale predovšetkým ako rodinný pes a spoločník v športe a najrôznejších aktivitách.
Nepopierateľný zakladateľ šľachtenia plemena Doberman je teda Karl Friedrich Louis Dobermann (2.1.1834 – 9.6.1894). Tento muž žil v 19-tom storočí v Nemecku a živil sa postupne ako šarha, strážnik, či vyberač daní. V jeho povolaní sa mu veľmi zišiel kvalitný pes obranár a keďže mal ako šarha prístup k rôznym psom, rozhodol sa vyšľachtiť si vlastné plemeno. Z dostupného portfólia vyberal tie najenergickejšie a žiaľ aj najagresívnejšie psy, ktoré používal v ďalšom chove. O počiatkoch chovu nie sú takmer žiadne písomné záznamy, takže vychádzame len zo spomienok pána Dobermanna a zo zápisov jeho nasledovníkov.
Prvoradým úmyslom bolo vyšľachtiť služobného psa, preto sa Dobermann zameral hlavne na pracovnú upotrebiteľnosť, nie na exteriér. Prvé dobermany boli v dnešnom ponímaní škaredé (napr. mali klabonos).
Pri šľachtení bol použitý napr. nemecký dobytkársky pes (predchodca dnešného rotvajlera), nemecký pinč, greyhound a možno i boseron. Hovorí sa aj o prítomnosti nemeckej dogy, weimaranera, maďarskej vyžly a iných plemien v chove.
Prvý pes bol pod plemenom dobermann zapísaný v plemennej knihe v roku 1893. Po smrti Dobermanna pokračovali v jeho práci napr. Otto Gőller z Apoldy alebo Goswin Tischler.
Kupírovanie
Pôvodne sa týmto psom kupírovali uši a chvost.
Od 01. 08. 2016 je zmenený štandard plemena a štandardný je len kompletne nekupírovaný doberman. Šteňatá narodené pred týmto dátumom je možné vystavovať v krajinách kde je povolené vystavovať kupírovaných jedincov a to len do 31. 12. 2024 podľa nariadenia Generálneho výboru FCI z 7. 3. 2016. Nie je možné však uchovniť jedinca narodeného po 31. 07. 2016, ktorý je kupírovaný ani v prípade, že bol dovezený z iného štátu.
Pracovné upotrebenie
Doberman je veľmi inteligentné a učenlivé plemeno, s vynikajúcou disciplínou (v rukách skúseného kynológa). Je preto použiteľný takmer na všetky psie povolania. Ako služobné plemeno je však samozrejme ideálny predovšetkým na obranárske, strážne a pachové práce. Používa sa však aj ako záchranár. Zriedkavo vidieť dobermana i pri práci vodiaceho psa, canisterapeuta alebo poľovného psa.
Dnes si doberman nachádza predovšetkým miesto domáceho spoločníka a ochrancu rodiny. Chovatelia v posledných desaťročiach vedú chov týchto psov s cieľom predovšetkým vyrovnanej povahy. Doberman je priateľský k ľuďom a je spoľahlivý rodinný pes i pre rodiny s deťmi, ale stále si zachováva povahové kvality služobného psa.
Doberman prácu a aktivitu miluje. Je veľmi vhodný na výcvik a každodennú prácu so psom.
Starostlivosť
Doberman potrebuje každodennú dávku pohybu. Všeobecne sa neodporúča pre ľudí s negatívnym vzťahom k pohybu a športu, starým a telesne postihnutým ľuďom. Povahe dobermana sa treba dôsledne venovať, nezaškodí mať pri jeho výchove už skúsenosti s inými psami.
Výstavy
Doberman sa vystavuje v rámci skupiny FCI 2. Výstavná drezúra a predvedenie v kruhu je na Slovensku a v ostatných krajinách FCI rovnaké ako pri väčšine služobných plemien. Pes sa vystavuje na retiazke, ktorú má voľne spustenú na hrudi. Handler stojí za psom. Hodnotí sa pozitívne energickosť psa. Vhodné je, keď je pes na výstavnej retiazke zapretý smerom od handlera. Doberman musí byť v kruhu disciplinovaný ako sa patrí na pracovného psa. Prejav agresivity voči rozhodcovi sa trestá vylúčením z posudzovania.
Pri plemene doberman sa otvára i pracovná trieda. Pre zaradenie do triedy pracovnej sa uznávajú skúšky IGP.
Farebné varianty plemena (čierny s pálením a hnedý s pálením) sa na celoštátnych, národných a medzinárodných výstavách na Slovensku posudzujú osobitne, ale titul BOB sa zadáva spoločne pre obe farebné varianty. Na klubových a špeciálnych výstavách sa posudzujú farebné varianty úplne oddelene.
Pozor: Podľa výstavného poriadku SKJ je zakázany tzv. doublehanding. Čiže upútavanie pozornosti psa druhou osobou mimo kruhu. Doublehandling je u vystavovateľov plemena doberman obľúbená pomôcka, ale treba si uvedomiť ako negatívne vplýva na ostatných prítomných vystavovateľov a ich psov.
1065 Amundsenia
1065 Amundsenia je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Sergej Ivanovič Beľavskij 4. augusta 1926.
Losenice (prírodná rezervácia)
Losenice je prírodná rezervácia ev. č. 1975 neďaleko obce Červená v okrese Klatovy. Oblasť spravuje Správa NP a CHKO Šumava.
Chránená je časť údolia rieky Losenice o rozlohe. Predmetom ochrany je predovšetkým zachované prirodzené koryto rieky Losenice a vzácne spoločenstvá v jej blízkom okolí.
Severnejšie leží rozsiahlejšia prírodná rezervácia Losenice II, ktorá bola vyhlásená v roku 2008.
Turbiditný prúd
náhľad|Pohľad na laboratórne vytvorený turbiditný prúd zvírených častíc ílu a piesku vo vode. Turbiditný prúd je vodný prúd so zvýšenou hustotou, ktorý sa pohybuje dolu svahom v dôsledku svojej väčšej hustoty, než má kvapalina, ktorá ho obklopuje. Termín sa väčšinou používa na opísanie prúdov vo vodnom prostredí, oceánoch, jazerách, k podobným javom však môže dochádzať aj v iných typoch prostredia (napr. lavína).
Turbiditné prúdy sú obvykle spustené zemetraseniami alebo zosuvmi. Dochádza pritom k nasýteniu vody sedimentom a jej následnému gravitačnému pohybu do nižšej časti sedimentačnej panvy. Rýchlo sa pohybujúci prúd cestou po svahu eroduje nespevnený sediment a odnáša ho so sebou. Výsledkom sedimentácie takýchto prúdov sú typicky zvrstvené horninové celky označované ako turbidity.
S narastajúcim sklonom svahu narastá i sila a rýchlosť prúdu, ktorý tak môže niesť väčšie množstvo sedimentu. To má za následok zvýšenie hustoty prúdu. Niektoré turbiditné prúdy môžu dosahovať rýchlosť do 500 km/h.
Zaznamenané turbiditné prúdy
8. novembra 1929 bolo zaznamenané zemetrasenie pri Grand Banks, neďaleko pobrežia Newfoundlandu, následkom ktorého došlo k pretrhnutiu transatlantického telegrafného spojenia. Spojenie tvorilo niekoľko paralelných káblov, umiestnených v rôznych častiach kontinentálneho svahu. 12 káblov sa postupne pretrhlo na 28 miestach, pričom sa podarilo zaznamenať presné časy i miesta ich pretrhnutia. Následný výskum potvrdil, že zemetrasenie spustilo asi 100 km/h sa pohybujúci turbiditný prúd, ktorý prešiel po 600 km dlhom kontinentálnom svahu a roztrhal káble ktoré mu stáli v ceste.
Zdroj
התנזלות קרקע
Chappes (Puy-de-Dôme)
Chappes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Medina (urbanizmus)
thumb|right|Do mediny v [[Maroko|marockom meste Fás sa tovar sa priváža na zvieratách.]] Medina (z [madína] mesto) je označenie pre starú časť mnohých severoafrických miest.
Typická medína je opevnená, tvorí ju bludisko úzkych uličiek, niekedy dokonca zastrešených a položených v niekoľkých poschodiach nad sebou. Tieto stredoveké vnútorné mestá Arabi stavali už od 9. storočia.
Mediny často obsahujú historické fontány, paláce a mešity. Tieto pamiatky sú chránené kvôli svojmu kultúrnemu významu a priťahujú turistov. Kvôli veľmi úzkym a krivolakým ulicíam v v medinách nejazdia autá a v niektorých ani motocykle a bicykle. Niektoré ulice nie sú ani meter široké. Niektoré mediny tak boli budované zámerne, aby zmiatli a spomalili prípadných útočníkov.
Rozsiahle a známe sú napríklad mediny v marockých mestách Fás a Murrákuš.
Zámok Duchcov
náhľad|Zámok Duchcov Zámok Duchcov je barokový zámok s klasicistickou úpravou zo začiatku 19. storočia v Duchcove na severe Českej republiky.
Dejiny
Po roku 1570 bola pre Václava Popela z Lobkovic prestavaná stará sulevická tvrdza na zámok, v ktorom býval až do svojej smrti v roku 1584. Zámok vybudoval Talian Filip podľa plánov Ulrica Aostaliho. V rokoch 1675 – 1685 sa podľa plánov architekta Jeana-Baptista Matheya vykonali ďalšie prestavby. Ďalšie úpravy prebiehali v čase, keď panstvo prevzal Jan Josef Valdštejn. Práce najskôr viedol Marc Antonio Canevalle (od ktorého pochádza aj stavba priľahlého zámockého kostola Zvestovania Panny Márie).
Sochárska výzdoba kostola bola zničená pri požiari v máji 1945, kedy kostol vypálili sovietske vojska. Pochádzala z dielne Matyáša Bernarda Brauna a patrila k jeho významným dielam. Jej kvality dnes dokladajú iba dochované fotografie.
Podobu trojkrídlovej budovy, ktorú má zámok v súčasnosti, vytvorila až významná prestavba v roku 1707 financovaná arcibiskupom Janom Bedřichom z Valdštejna, ktorý z Duchcova vytvoril základ nového Valdštejnského fideikomisu.
Od leta 1714 viedol prestavby František Maxmilián Kaňka. Kaňka upravil taktiež vzhľad hlavnej sály, do ktorej Václav Vavřinec Reiner namaľoval fresku s námetom „Jindřich z Valdštejna privádza Přemyslovi Otakarovi II. v roku 1254 svojich dvadsaťštyri synov“.
Nadväzujúci zámocký francúzsky park s bazénmi, vodotryskami, ornamentálne riešenými záhonmi a množstvom mytologických sôch z dielne Matyáša Brauna, navrhol Jan Ferdinand Schor. V priestore parku bol vybudovaný tiež pozoruhodný barokový panský špitál s ústrednou osembokou kaplnkou Nanebovzatia Panny Márie, ktorá bola vyzdobená cennou stropnou maľbou V. V. Reinera. Špitál bol pre značnú schátranosť a pod zámienkou nikdy nerealizovanej ťažby uhlia v roku 1958 demolovaný. Reinerovu maľbu však preniesli do novovybudovaného pavilónu, ktorý projektoval Jan Sokol.
Zaujímavosti
Medzi rokmi 1785 a 1798 tu ako knihovník pôsobil Giacomo Casanova, ktorý tu i zomrel.
Pri zámku funguje Galeria Giacomo. V historickej zbrojnici sú erby rodov, ktoré na zámku žili, od Hrabišicov po Valdštejnovcov.
V prvej polovici septembra 2008 sa tu natáčala scéna z filmu Henrich IV.
Chemillé (obec)
Chemillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anastázia
Anastázia môže byť:
Cameron Mitchell
náhľad|Postavu Camerona Mitchella stvárnil herec [[Ben Browder.]] Cameron Mitchell je jedna z hlavných postáv v seriáli Stargate SG-1. Aj keď sa spomína prvýkrát v rozšírenej verzií posledného dielu siedmej série, stálou súčasťou seriálu sa stáva až v deviatej a desiatej sérii. V tíme nahradil plukovníka Jacka O'Neilla.
Cameron Mitchell je veliteľom tímu SG-1 s hodnosťou najprv podplukovník a neskôr, vo filme Stargate: Continuum, plukovník. Má špecifický štýl humoru a je skúsený v boji na blízko. Opovrhuje náboženstvom Orájov a často ho porovnáva s kresťanským učením jeho starej mamy. Cameron sa stal expertom na bojové umenie jednej vetvy Jaffov, známych ako Sodanských bojovníkov.
Postavu hrá austrálsky herec Ben Browder, ktorý sa dostal do sveta Hviezdnej brány po skončení natáčania seriálu Farscape. Pôvodne mal hrať veliteľa tímu zo Stargate Atlantis, Majora Johna Shepparda.
Bechyně
Bechyně je mesto v Česku v okrese Tábor v Juhočeskom kraji.
1. januára 2012 tu žilo 5 337 obyvateľov, z toho 2 617 mužov a 2 720 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,2 roka (muži 40,3 roka, ženy 44,1 roka).
Saint-Clément (Ardèche)
Saint-Clément je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Saint-Clément má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Wolbrom
Wolbrom je mesto v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve v okrese Powiat olkuski v rovnomennej gmine.
Saint-Clément (Ardèche)
Obyvateľstvo
Saint-Clément má 107 obyvateľov (2009).
Wolbrom
Žije tu 9 074 obyvateľov (30.6.2007).
Saint-Clément (Ardèche)
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Hohenštaufovci
Hohenštaufovci (iné mená: Štaufovci, Hohenstaufovci , ) bol nemecký panovnícky rod. Pôvodne vládli na rodových dŕžavách vo Švábsku, neskôr mali panstvá na Sicílii a dočasne aj v Sasku. V rokoch 11381208 a 12121254 boli jeho príslušníci kráľmi, resp. cisármi Svätej ríši rímskej. Okrem toho držali aj tituly sicílskych, talianskych, burgundských a jeruzalemských kráľov a ďalšie menšie tituly. Svoje meno odvodzovali od hradu Hohenštauf. Významnými príslušníkmi boli napr. Konrád III., Fridrich I. Barbarossa a Fridrich II.
Dejiny rodu
náhľad|Ruiny hradu [[Hohenštauf vo Švábsku]] Zakladateľom rodu bol švábsky rytier Friedrich von Büren žijúci v prvej polovici 11. storočia. Jeho syn Fridrich I. nechal vo Württembergsku (resp. Švábsku) vystavať rodový hrad Hohenštauf, po ktorom rod dostal meno. Vplyv rodu významne vzrástol za vlády cisára Henricha IV. V roku 1079 získal Fridrich I. od cisára ako léno Švábske vojvodstvo a jeho manželkou sa stala cisárova dcéra Agneša z Waiblingenu. Po Fridrichovi sa moci vo Švábsku ujali jeho synovia Fridrich II. a Konrád. Vďaka rodinným väzbám na Sálsku dynastiu získali po smrti svojho strýka Henricha V. nárok na vládu v ríši. Korunu však nezískali, pretože ríšska šľachta za panovníka zvolila Lothara II. (III.) Konrád sa nárokov na ríšsku korunu nevzdal a proti voľbe vystúpil. V roku 1127 sa nechal korunovať nemeckým (proti)kráľom a o rok neskôr kráľom Talianska. Prevahu však nezískal a nakoniec sa s Lotharom musel uzmieriť.
V roku 1138 Lothar zomrel a po voľbe sa Konrád stal nemeckým kráľom. Voľbu neuznal bavorsko-saský rod Welfovcov na čele s Henrichom Hrdým, ktorý bol s Lotharom pokrvne spriaznený. Konrád Henricha zosadil, no ten sa do Saska už o pár rokov vrátil. Rivalita medzi rodmi sa následne tiahla niekoľko desaťročí a proti Štaufovcom postupne povstali Henrich Hrdý, Henrich Lev a Oto IV. Po tom, čo v roku 1150 zomrel Konrádov syn a spoluvládca Henrich Berengar, Konrád za svojho dediča ustanovil svojho synovca, švábskeho vojvodu Fridricha III. Ten po Konrádovej smrti vládol ako Fridrich I. Prezývaný bol Barbarossa. Fridrich sa snažil uzmieriť s Welfovcami a vrátil Henrichovi Bavorské vojvodstvo. Túžil po cisárskej korunovácii a jeho záujmy preto ležali v Itálii, kde čelil opozícii lombardských miest a Pápežského štátu. V roku 1155 korunovaný za cisára, no spory v Itálii sa urovnali až po roku 1176. V nemeckých krajinách zatiaľ znovu ožil spor s Welfovcami, ktorých ale Barbarossa porazil. Záver Barbarossovej vlády sa spája s jeho účasťou na tretej križiackej výprave, počas ktorej zomrel pri prechode rieky Salef.
Stredná trieda (sociológia)
Stredná spoločenská trieda (alebo len stredná trieda) je sociálna trieda nachádzajúca sa uprostred spoločenských vrstiev spoločnosti.
Hohenštaufovci
Dejiny rodu
Cisársku korunu získal aj Fridrichov syn Henrich VI. Opäť však musel o moc bojovať s Welfovcami podporovanými pápežom. Prostredníctvom sobáša so sicílskou princeznou Konstanciou sa mu podarilo získať pre svojho syna Sicíliu. Jeho nástupníctvo v ríši však už zabezpečiť nestihol, pretože v roku 1197 zomrel. Spor s Welfovcom Otom IV. mal aj druhý syn Fridricha I. Barbarossu Filip Švábsky. Po jeho vražde v roku 1208 rod dočasne o rímsko-nemeckú korunu prišiel a k moci sa vrátil až v roku 1212. Na strane sicílskeho kráľa Fridricha II., ktorý sa hlásil o trón, tento raz stál aj pápež Inocent III. Moc v ríši Fridrich plne získal až po Otovej smrti v roku 1220.
Stredná trieda (sociológia)
Z historického hľadiska
Zložky spoločnosti, ktoré by sa dali podľa dnešných meradiel označiť za strednú triedu, existovali už v staroveku v mnohých civilizáciách a kultúrach po celom svete. V ranom stredoveku bola vtedajšia spoločnosť silne polarizovaná na šľachtu, ako zástupca najvyšších a vládnucich sfér spoločnosti, a poddaných, patriacich naopak do jej spodných vrstiev. S rozvojom remesiel, miest a obchodu sa vytvorila vrstva stredovekej "podnikateľskej triedy" - úspešných kupcov, importérov a obchodníkov s nezanedbateľným majetkom avšak bez postavenia porovnateľného s vtedajšou šľachtou, ktorí by sa za strednú triedu podľa dnešných meradiel dali považovať. Éra novoveku, vedecko-technická revolúcia a vznik nových ideológií a sociálnych systémov znamenali ďalšie podstatné zmeny vo vrstvách a zložení spoločnosti - väčšinou oslabili pozíciu predstaviteľov vládnucej triedy (v niektorých krajinách a režimoch bola táto trieda zvrhnutá), a naopak vznikla silná robotnícka trieda. V priebehu 20. storočia v krajinách Prvého sveta potom postupne získala na sile (čo do počtu i významu) práve stredná trieda. V krajinách, kde tvoria drvivú väčšinu (iba s marginálne vyššou a nižšou vrstvou) dokonca prevláda názor, že stredná trieda reprezentuje typického alebo "priemerného" občana, a politické smerovanie krajiny, v ktorej žije, by teda malo riešiť problémy, ktoré sa týkajú najmä tejto triedy. Najmä rozmach strednej triedy v Amerike a západnej Európe po 2. svetovej vojne (a Číny a Indie od konca 20. storočia), ktorý sa týkal desiatok až stoviek miliónov ľudí a predstavoval výrazný vzostup v porovnaní s ich predchádzajúcou životnou úrovňou, v 21. storočí stavia politické elity pred otázku, akú zvoliť stratégiu pre trvalú udržateľnosť tejto úrovne svojich občanov (týkajúcu sa spotreby materiálov, energií, produkovaní znečistenia a odpadov a ďalšie ekologické otázky). Podľa štúdie Pew Research Center analyzujúcej spoločenské triedy Spojených štátov amerických, sa stredná trieda stala minoritná na začiatku roka 2015, kedy počet jej príslušníkov klesol na 120,8 milióna obyvateľov, zatiaľ čo počet ľudí z vyššej a najmä nižších spoločenských tried vzrástol na 121,3 miliónov obyvateľov.
Hohenštaufovci
Dejiny rodu
Fridrichova vláda znamenala zenit štaufskej moci. Fridrich podporoval umenie a vzdelanosť, sám sa však viac zdržiaval v Taliansku a na Sicílii než v nemeckých krajinách. V ríši zatiaľ silnela moc miestnych nemeckých feudálov a českého kráľa. V roku 1226 poveril Rád nemeckých rytierov dobytím Pruska. Hoci sa mu podarilo urovnať spor s Welfovcami reprezentovanými Otom prezývaným Dieťa, znovu ožil spor s pápežstvom. Aby sa zbavil exkomunikácie, prisľúbil Fridrich pápežovi účasť na križiackej výprave a v Jeruzaleme sa nechal korunovať jeruzalemským kráľom. Fridrichovým spoluvládcom a správcom ríšskych záležitostí zatiaľ bol jeho syn Henrich VII. Neskôr v rokoch 12371250 ako jeho spolukráľ vládol aj jeho druhý syn Konrád IV. Fridrichovu moc i naďalej podkopávali pápeži, s ktorými bol neustále v konflikte, a ktorí ho dokonca znovu exkomunikovali a nechali prehlásiť za kacíra na Lyonskom koncile. Cisárovu slabosť využili jeho oponenti Henrich Raspe (12461247) a Viliam II. Holandský (od 1247), ktorí začali vládnuť ako rímsko-nemeckí protikráli. V roku 1250 Fridrich zomrel a moci sa ujal Konrád IV., ktorý ale zomrel už o štyri roky neskôr.
Stredná trieda (sociológia)
Klasifikácia strednej triedy
Podľa modernej klasifikácie sa stredná trieda delí na dve kategórie, a to na:
Hohenštaufovci
Dejiny rodu
Moc rodu upadla a Fridrichov druhý syn Manfred ríšsku korunu nezískal. Musel dokonca bojovať aj o svoje panstvo v Sicílii, na ktorú s podporou pápeža zaútočil Francúz Karol z Anjou. Definitívne dynastia zanikla v roku 1268, keď bol jej posledný legitímny príslušník Konradin popravený v Neapole.
1066 Lobelia
1066 Lobelia je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil K. Reinmuth 1. septembra 1926.
Stredná trieda (sociológia)
Klasifikácia strednej triedy
Naproti tomu, marxizmus strednú triedu definuje fixne podľa rozsahu majetku a spoločenskej prestíže.
Typické znaky a hodnoty strednej triedy
Spoločné prvky jedincov strednej triedy typicky zahŕňajú:
Hohenštaufovci
Rímsko-nemeckí králi a cisári
Mená a roky podľa:
Sicílski králi
Mená a roky podľa:
Mango
náhľad|Mango náhľad|Mango Mango je tropické ovocie, plod mangovníka. Mango patrí do rodu Mangifera, ktorý zahŕňa 69 botanických druhov a viac ako 1000 odrôd tohto ovocia. Nie je známy jeho presný pôvod, ale predpokladá sa že, mango pochádza z južnej a juhovýchodnej Ázie. V Indii, Barme, na Srí Lanke, v Pakistane a Bangladéši boli nájdené fosílie staré 25 až 30 miliónov rokov. Mango je výborným zdrojom vitamínov A, C, betakaroténu, draslíka a vlákniny. Obsahuje málo tuku a sodíka. Plody môžu byť rôznej farby, veľkosti i tvaru.
náhľad|Kvet mangovníka
Využitie
V Ázii sa využívajú aj zelené mangá na rôzne kulinárske účely. Je potrebné ho nechať dozrieť pri izbovej teplote, dokým bude mäkké. Mimo priamej konzumácie čerstvých, zrelých plodov sa využíva napríklad ako príloha k mäsám a omáčkam.
Liečivé účinky manga
Mango je zdrojom mnohých účinných látok. Vyzdvihnúť musíme predovšetkým vitamíny A, B, C alebo E, beta-karotén (provitamín A), vlákninu či niektoré minerály ako napr. draslík, fosfor a vápnik. Mnohé z týchto látok pôsobia ako antioxidanty, čo znamená, že dokážu chrániť pred voľnými radikálmi, rovnako ako pred starnutím a degeneráciou buniek, takže sa podieľa na omladenie tela.
Karavána
Karavány boli rozšírené najmä v minulosti, kedy tvorili jeden z mála možných spôsobov dopravy tovaru medzi vzdialenými miestami. V súčasnosti sú karavány vypravované najmä na ťažko dostupné miesta ako sú napr. púšte, pretože sa tam z rôznych dôvodov nedostane technika, alebo je karavána ekonomicky výhodnejšia. Karavány sú väčšinou tvorené zvieratami (ťavy, osly a pod.), na ktoré sa naloží tovar, alebo slúžia ľudom ako prepravné prostriedky. Novodobým príkladom karavány by mohol byť konvoj.
Janet Frasier
Janet je hlavná doktorka programu Hviezdnej brány. Dokázala si poradiť s najrôznejšími pozemskými i mimozemskými hrozbami. Rozhodla sa postarať o Cassandru, dievča z cudzej planéty, ktorá ako jediná prežila masaker, ktorý spôsobila Nirrti.
Anime Music Video
Anime Music Video je známe pod skratkou AMV a je to väčšinou produkt vytvorený fanúšikom anime žánru. Ide o krátke hudobné videoklipy obyčajne zostrihané z obľúbeného anime. Niekedy obsahujú úvodnú zvučku nejakého anime, aby tak široké spektrum divákov nalákali na dané dielo. Väčšina AMV však môže v sebe skrývať množstvo scén, ktoré by prezradili zápletku diela, a tak vám aspoň v krátkom časovom úseku priblížia celý dej propagovaného anime.
AMV by nemali byť zamieňané s profesionálnymi a originálnymi animovanými filmami vyrobenými ako hudobné videá pre také skupiny ako Daft Punk alebo s takými krátkymi hudobnými video filmami ako je hudobné duo Chage a Aska pri piesni On Your Mark od štúdia Ghibli. AMV by tiež nemali byť zamieňané s „celými animovanými videami“ urobenými fanúšikmi, pri čom boli použité ako zdroj nejaponské videá, ale západné kreslené filmy. Anime Music Video tvoria subžáner z rozsiahlejšej skupiny „animated music videos“. Paralelne sa môže vybrať medzi AMV a Songvid, kde ide o neanimované videá, používajúce stopáž z filmov, televíznych seriálov alebo iných zdrojov.
Max Horkheimer
Max Horkheimer  (* 14. február 1895, Zuffenhausen, Nemecko – † 7. júl 1973, Norimberg) bol nemecký filozof a sociológ, hlava frankfurtskej školy, ktorej vedenie prevzal v r. 1931. Spoluzakladateľ kritickej teórie, podľa ktorej skutočná spoločenská funkcia filozofie spočíva v kritike existujúceho stavu.
Horkheimer vychádza z marxizmu (z jeho kritiky hospodárskeho systému neskorého kapitalizmu, industriálnej spoločnosti a jej mentality), no čoskoro je sklamaný stalinizmom, zmocňuje sa ho zdesenie z totálneho znásilňovania človeka, prechádza postupne k liberalizmu: od ideálu rovnosti k ideálu slobody. Horkheimer bol čoraz viac znepokojený z opustenosti človeka. Postupne sa v ňom rodí „túžba po celkom inom“ (Sehnsucht nach dem ganz Andren), nastoľuje postulát neopísateľného božského, nevyložiteľného boha v zmysle negatívnej teológie.
Svätá Anastázia
Svätá Anastázia môže byť:
Chrám
right|thumb|Starogrécky chrám right|thumb|Kresťanský chrám Chrám je budova určená na bohoslužby.
Chrám je neutrálne pomenovanie používané bez ohľadu na to, ktorej cirkvi alebo náboženstvu budova patrí.
V minulosti chrámy vznikali na svätých miestach ako svätyne rukou urobené. Najprv išlo o ohradenie pozemku kameňmi, ktoré znamenalo azyl. Na týchto miestach sa súdilo, a preto museli byť nejako prevzatí do ochrany tí, ktorých vina sa ešte nedokázala.
Chrám bol vyznačený posvätným predmetom alebo predmetmi. Mohol to byť kameň, ktorý sám osebe je obydlím boha. Časté je aj spodobenie pohlavného údu, ak je božstvo mužské. Najčastejšie však ide o rôzne stavby. Väčšinou sa tu rozlišuje trojaký stupeň svätosti: presväto - sväto - posvätno.
Špecifické náboženské smery mávajú aj špecifická označenie pre svoje chrámy:
Na označenie gréckokatolíckeho a pravoslávneho chrámu, sa používa aj slovo cerkev.
Okrem toho existujú ešte termíny upresňujúce význam chrámu (v kresťanstve sú to katedrála, bazilika a bazilika minor).
Dubcová
Dubcová je prírodná rezervácia ev. č. 2485 západne od obce Kateřinice v okrese Vsetín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Chaptuzat
Chaptuzat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam minerálov W
Wa – We – Wh – Wi – Wo – Wr – Wu – Wy
Żabno
Żabno je mesto v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve v okrese Tarnów v rovnomennej gmine.
Žije tu 4 268 obyvateľov (30.6.2007).
Taiwan (ostrov)
náhľad|Satelitná fotografia Taiwanu ([[National Aeronautics and Space Administration|NASA).]] Taiwan (iné názvy: Formóza , Formosa ; staršie: Tchaj-wan alebo Tajvan ) je ostrov v juhovýchodnej Ázii, ktorý je spolu s niekoľkými ďalšími menšími ostrovmi súčasťou Čínskej republiky, ktorú však väčšina štátov sveta ako nezávislý štát oficiálne neuznáva, pretože si jej územie nárokuje Čínska ľudová republika. Väčšina územia ostrova tvorí spolu s Peskadorskými ostrovmi čínsku provinciu Taiwan.
Názov pôvodne označoval len mesto na juhozápade ostrova (dnešný Tchaj-nan) a znamená terasovitá zátoka. Neskôr sa rozšíril na celý ostrov. Portugalci, ktorí Taiwan objavili pre Európu, mu dali meno Ilha Formosa, čo znamená Krásny ostrov; pomenovanie Formóza sa čiastočne udržalo dodnes.
História
Pôvodnými obyvateľmi ostrova boli, a dodnes z menšej časti sú, austronézke kmene, blízke dnešným obyvateľom Filipín, Indonézie či Novej Guineje. Čínski roľníci a obchodníci sa tu začali usadzovať od doby mongolskej okupácie v 13. storočí a ostrov sa postupne stal okrajovou súčasťou čínskej ríše. V prvej polovici 17. storočia sa Taiwan stal predmetom koloniálneho súperenia medzi Holandskom a Španielskom, súbežne prebiehala ďalšia veľká vlna čínskeho prisťahovalectva z priľahlých pevninských provincií. V roku 1662 Čeng Čcheng-kchung (Koxinga), ktorý v mene zvrhnutej dynastie Ming bojoval proti novej mandžuskej dynastii Čching, porazil Holanďanov a donútil ich k odchodu. Taiwan sa tak na dve desaťročia stal poslednou baštou protimandžuského odporu.
Po Čchengovej smrti však roku 1683 Čchingovia ostrov obsadili a po nasledujúce dve storočia zostal súčasťou Číny. Po prehranej vojne s Japonskom musela Čína roku 1895 podľa Šimonoseckého mieru okrem iného postúpiť Taiwan Japonsku. Obyvatelia Taiwanu, než by sa nechali odovzdať do japonského područia, sa za tejto situácie pokúsili vyhlásiť nezávislosť ako tzv. Taiwanský demokratický štát (tretiu republiku v dejinách Ázie). Tento pokus však po niekoľkých dňoch ukončil príchod japonských vojsk. Nasledujúce roky pod japonskou nadvládou boli charakteristické výrazným hospodárskym rozvojom za cenu potlačovania čínskej identity a snahami o japanizáciu obyvateľstva. Po porážke v Druhej svetovej vojne muselo Japonsko roku 1946 vrátiť Taiwan Číne. Ostrovania, ktorých ostrov bol hospodársky podstatne vyspelejší než väčšina pevninskej Číny, sa však ani teraz nedočkali väčšieho podielu na správe svojich záležitostí.
Skorumpovaný kuomintangský režim ich vykorisťoval a diskriminoval v prístupe k vedúcim funkciám rovnako ako Japonci. Protikuomintangské povstanie (Incident 228), ktoré v Tchaj-peji prepuklo 28. februára 1947, bolo brutálne potlačené (približne 10 000 obetí) a na ostrove bol vyhlásený výnimočný stav, ktorý trval až do roku 1987. Od konca roku 1948 prebiehal v súvislosti s obratom v čínskej občianskej vojne masový príliv utečencov z pevninskej Číny na ostrov. V roku 1949 sa na ostrov uchýlili zvyšky Čankajšekovej armády, ktorá na pevnine prehrala občiansku vojnu s komunistami. Zmenená vojenskopolitická situácia vo východnej Ázii, kedy sa v súvislosti s kórejskou vojnou na obranu Taiwanu začali angažovať USA, však po roku 1950 zabránila obsadeniu ostrova armádou ČĽR. Taiwan si tak udržal nezávislosť od komunistov až dodnes. Do začiatku 90. rokov však i na Taiwane vládol totalitný režim, avšak krajne pravicový. Potom nasledovala postupná demokratizácia.
Zoznam planétok 81501 – 81750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
1067 Lunaria
1067 Lunaria je planétka s priemerom 84 km, ktorú objavil K. Reinmuth 9. septembra 1926.
Saint-Cyr (Ardèche)
Saint-Cyr je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Saint-Cyr má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Cyr má 1279 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Eukalyptus kráľovský
thumb|Eukalyptus
Eukalyptus kráľovský (Eucalyptus regnans) je typický austrálsky strom z čeľade myrtovitých (Myrtaceae), ktorý dorastá do výšky 100 metrov (najvyšší listnatý strom vôbec). Je to aj najrýchlejšie rastúci strom s veľkým hospodárskym významom.
Po prvýkrát sa s ním Európania stretli v Austrálii a na ostrove Tasmánia pred viac ako 230 rokmi. Priviezli jeho semená a v roku 1777 ich vysiali v Anglicku.
Iľanovská dolina
Iľanovská dolina je dolina na severnej strane Ďumbierskych Nízkych Tatier.
Začína južne od Iľanova, mestskej časti Liptovského Mikuláša a pokračuje južným smerom až pod Iľanovské sedlo Dolinou preteká Iľanovianka.
Borkovice
Borkovice je obec v Česku v okrese Tábor v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 235 obyvateľov, z toho 117 mužov a 118 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 41,1 roka, ženy 44,9 roka).
Árpád Duka-Zólyomi
Ing. Árpád Duka-Zólyomi (* 8. máj 1941, Bratislava – † 26. júl 2013) bol slovenský politik, poslanec Európskeho parlamentu.
Po absolvovaní gymnázia v Galante vyštudoval Fakultu technickej a jadrovej fyziky ČVUT-FJFI v Prahe, odbor reaktorová fyzika. V rokoch 1958 – 1960 robotník závodu MDŽ a KSMB v Bratislave, 1968 – 1976 vysokoškolský učiteľ a vedecký výskumník UK Bratislava, katedra jadrovej fyziky, FMFI-KJF, 1976 – 1989 vedecký pracovník LNF – SÚJV Dubna (ZSSR), od 1989 vysokoškolský učiteľ a vedecký výskumník UK Bratislava, katedra jadrovej fyziky, FMFI-KJF.
Vydal asi 80 publikácií v oblasti neutrónovej fyziky, nízkej rádioaktivity, štiepenia jadier, vysokoškolské učebnice.
Externé odkazy
Árpád Duka-Zólyomi na stránke EP
Križská dolina
Križská dolina leží na severnej strane Nízkych Tatier a má ľadovcový pôvod.
Preteká ňou potok Palúdžanka a vedie do nej asfaltová cesta. Nie je turisticky sprístupnená. V doline sa kedysi ťažil antimonit.
Hadí ostrov
Hadí ostrov môže byť:
Cyrill József Horváth
Cyrill József Horváth (* 17. október 1808, Kecskemét – † 5. november 1884, Budapešť) bol maďarský filozof, autor koncepcie konkretizmu zameranej na zmierenie všetkých filozofických smerov.
Arrhón
Arrhón môže byť v gréckej mytológii:
Weymouth
Dorset môže byť:
Chemiré-sur-Sarthe
Chemiré-sur-Sarthe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Michalko
Prof. ThDr. Ján Michalko, Dr. h. c. (* 16. október 1912, Važec – † 10. december 1990, Bratislava) bol slovenský evanjelický kňaz, generálny biskup Evanjelickej cirkvi na Slovensku, teológ, homiletik, kresťanský filozof a etik, náboženský publicista.
Životopis
Narodil sa v nábožnej evanjelickej rodine Jána Michalka a Hany rodenej Duranovej. Teológiu študoval v Bratislave, Bazileji a ukončil ju v Bratislave (1937). V rokoch 1942 - 1947 pôsobil po odchode Júliusa Barča-Ivana ako zborový farár v Pozdišovciach. Doktorát teológie získal roku 1946. Od roku 1950 pôsobil na ev. bohosloveckej fakulte v Bratislave ako docent (1950) a v rokoch 1953 – 1990 ako profesor. Bol tiež dekanom tejto fakulty. Od roku 1970 do roku 1990 zastával funkciu generálneho biskupa ev. cirkvi av. na Slovensku. Okrem toho zastával rad cirkevných funkcií doma i v zahraničí, o. i. bol členom predsedníctva Slovenského výboru obrancov mieru a tajomníkom komisie pre ekumenické otázky Kresťanskej mierovej konferencie v Prahe. Silne sa angažoval v prospech čs. socialistického štátu. Ako teológ sa orientoval najmä na oblasť homiletiky a na aktuálne otázky kresťanstva vo svete. Hodne prekladal z oblasti teológie i filozofie, a to z jazyka nemeckého, anglického a francúzskeho. Redigoval Cirkevné listy (od roku 1952), Službu slova, Ev. posla spod Tatier, do ktorých pravidelne prispieval.
Zakliczyn
Zakliczyn je mesto v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve v okrese Powiat tarnowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 1 554 obyvateľov (30.6.2007).
Presidential Gold Set
Presidential Gold Set je unikátna (jediná svojho druhu) sada štyroch zlatých mincí (dukátov) z roku 1934, v nominálnych hodnotách 1, 2, 5 a 10. Bol vyrobený jediný exemplár tejto sady. Sada je darom Tomáša Garrigue Masaryka, prvého prezidenta Česko-slovenskej republiky.
Celá produkcia dukátov Svätá Katarína bola realizovaná v Mincovni Kremnica v roku 1934 v celkovom náklade 585 kusov. Unikátnosť špeciálnej 4-mincovej sady spočíva v technologickom procese jej výroby. Razba štyroch mincí špeciálnej sady bola totiž technologicky prevedená tzv. vzorkovou razbou, t.j. razbou aplikovanou zvýšeným tlakom stroja a viacnásobne, na leštené planzety (oproti zvyšku nákladu vyprodukovanému v bežnej kvalite, ktorý je jednorazový, na bežné neleštené pliešky - surový kov). Odborne sa to nazýva tzv. proof quality.
Americká numizmatická asociácia (ANA) túto sadu certifikovala ako originálnu razbu, s poistným krytím správnosti certifikátu v plnej výške kúpnej hodnoty sady prostredníctvom Numismatic Guaranty Corporation (NGC).
Original Video Animation
Original Video Animation známe pod skratkou OVA alebo OAV je séria špeciálnych anime epizód. V súvislosti s vývojom anime nastal rozmach tvorby anime pre trh s domácim videom. Od roku 1984 začalo byť anime produkované špeciálne pre tento rozsiahly trh (vyplynul z toho Japoncami vytvorený anglický pojem OVA alebo OAV a tento sa ujal na celom svete). Tento výraz sa dá preložiť ako „pravá video animácia“. V prípade anime rozlišujeme celovečerné filmy, TV seriály a OVA. Jedna OVA epizóda býva zväčša dlhšia, než klasická epizóda TV seriálu (máva 30 – 40 minút) a zväčša ide o 3 až 8 častí.
Tieto anime sú zvyčajne vyššej kvality ako anime z televízie, ale menšej ako filmy z kín. Sú to nahrávky určené primárne do obchodov na VHS, LD, VCD, alebo DVD nosičoch bez predchádzajúceho uvedenia do kín alebo v televízii.
Každá populárna séria väčšinou obsahuje okrem filmového spracovania i OVA epizódy, ktoré sú dejovo nezávislé a tvoria malé ucelené príbehy (napr. v prípade anime Ranma 1/2, Slayers alebo mnoho ďalších). OVA je niekedy používané, možno nevhodne, pre veľmi krátke anime série alebo špeciály bez ohľadu na vydaný formát. Taktiež sú prevažnou časťou anime trhu v Spojených štátoch, pretože tieto tituly sú lacnejšie než filmy a dlhé seriály.
1068 Nofretete
1068 Nofretete je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil E. Delporte 13. septembra 1926.
Horatius
Quintus Horatius Flaccus známy pod menom Horatius (* 8. december 65 pred Kr., Venusia – † 27. november 8 pred Kr., pochovaný v Ríme) bol rímsky básnik žijúci za vlády cisára Augusta.
Jeho životnou filozofiou bol umiernený epikureizmus (kontaminovaný so zásadami stoicizmu), proklamujúci právo na nerušený súkromný život, drobné radosti a nezávislosť.
Život
Horatius sa narodil v malom meste Venusia na hranici Apúlie a Lukánie. Jeho otcom bol prepustenec (Horatius sám ale už bol slobodný), ktorý vlastnil vo Venusii malú usadlosť. Neskôr sa presťahoval do Ríma, kde pracoval ako coactor, prostredník pri aukciách. Napriek nízkemu postaveniu Horatius Starší na synovom vzdelaní nešetril. Najprv ho poslal do Ríma, kde Horatius študoval u gramatika Orbilia, neskôr do Atén, kde sa mohol Horatius zdokonaľovať v gréčtine a filozofii.
Po zavraždení Caesara (44 pred Kr.) zavládli v Grécku, ktoré sa stalo útočiskom Caesarových vrahov, rušné pomery. Mladý Horatius sa nechal zlákať sľubnou vojenskou kariérou a ideálom boja za republiku a vstúpil do vojska proticaesarovských optimátov v hodnosti vojenského tribúna. V tejto hodnosti bojoval aj v bitke pri Filipách (42 pred Kr.), kde boli republikánske sily porazené. Do Itálie sa mohol vrátiť až po vyhlásení všeobecnej amnestie nasledujúceho roku, to ale nezabránilo tomu, aby jeho majetok nebol skonfiškovaný. Sám Horatius neskôr poznamená, že v tomto období trel nesmiernu biedu. Aby sa uživil, zamestnal sa ako kvestororský pisár (scriba quaestorius). V tomto období tiež začal písať prvé verše.
Saint-Désirat
Saint-Désirat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Horatius
Život
Približne v roku 38 pred Kr. sa dostal Horatius do okruhu umelcov združených okolo vplyvného patróna a blízkeho Augustovho priateľa Maecenata. Maecenatovi ho predstavili básnici Vergílius a Lucius Varius Rufus. Až do svojej smrti tvoril diela v tomto krúžku.
Kraj (Česko)
Kraj v Česku je najvyššia samosprávna jednotka. V súčasnosti existuje v Česku 14 samosprávnych krajov. Z nich 7 leží celým svojím územím plne v Čechách. Ďalšie 4 pretíná hranica Čiech a Moravy, ide o Juhočeský, Pardubický, Vysočinu a čiastočne aj o Juhomoravský kraj. Celý na Morave sa nachádza len Zlínsky kraj a ako na Morave tak v Sliezsku sa rozliehajú Olomoucký a Moravsko-sliezsky kraj. * Praha nie je rozdelená na okresy a sama o sebe nie je okresom.
Horatius
Život
Roku 33 pred Kr. obdaroval Horatia Maecenas statkom v Tibure (dnes Tivoli). Sem sa básnik utiahol a ďalej tvoril. Hoci jeho literárna tvorba bola spojená s Augustovou osobou a Horatius bol cisárovým blízkym priateľom, ich vzťah nebol založený na básnikovej poplatnosti mocnému Augustovi. Keď napríklad Augustus Horatia požiadal, aby zložil verše na jeho počesť, básnik to rázne odmietol.
Saint-Désirat
Poloha
Saint-Désirat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Horatius
Život
Horatius zomrel roku 8 pred Kr., len dva mesiace po svojom patrónovi Maecenatovi. Pretože umrel bez dedičov, odkázal svoj statok cisárovi.
Saint-Désirat
Obyvateľstvo
Saint-Désirat má 780 obyvateľov (2009).
Horatius
Epodi (Epódy)
Sedemnásť básnických skladieb napísaných v rokoch 41 – 30 pred Kr. nieslo pôvodne podľa Horatia názov Iambi (Jamby). Označenie Epódy dostalo jeho dielo podľa metrickej formy básní (termín epodos označuje kratší, záverečný verš v dvojverší, distichu). Väčšina básní v zbierku je písaná skutočne jambickými metrami – jambickým dimetrom, jambickým trimetrom a štyri z nich v striedavých jamboch a hexametroch. Tematicky sa epódy rôznia od útočných skladieb v tradičnom jambickom duchu, cez erotickú, občiansku a oslavnú poéziu.
Saint-Désirat
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Horatius
Saturae (Satiry)
Dve knihy satír vyšli s odstupom v roku 35 pred Kr. a 30 pred Kr., súčasne s Epódami. Prvá obsahuje 10 skladieb, druhá 8, v oboch prípadoch zložených v hexametroch.
Carmina (Ódy)
Tri knihy Ód boli vydané v roku 23 pred Kr. Horatius na nich pracoval približne sedem rokov. Okolo roku 13 pred Kr. k ním pripojil knihu štvrtú. Celkovo ide o viac ako 100 básní, rôznych námetov, dĺžky a metier. Horatius sa v tomto prípade prejavuje ako experimentátor, ktorý sa odvažuje zavádzať do rímskej poézie neobvyklé metrá určené pre grécky jazyk. Ódy sú vystavané podľa vzoru alexandrijskej neóterickej poézie a vyznačujú sa teda vysokou učenosťou a prepracovanosťou.
Epistulae (Listy)
Dve knihy Listov vznikli v rokoch 20 – 13 pred Kr. (druhá kniha bola publikovaná až posmrtne). Celkom obsahujú 22 listov písaných v hexametroch (20 prvá kniha a 2 dlhé listy druhá kniha). Témy i adresáti listov sa rôznia, opäť sa prejavuje Horatiova snaha dosiahnuť rôznorodosť (variatio), jedno z kritérií neóterickej poézie.
K Listom býva niekedy pripájaný ešte jeden list, Ad Pisones (Pisonom), ktorý je známejší ako „Ars poetica“ (O básnickom umení). Pravdepodobne bol napísaný roku 13 pred Kr. Ide o literárno-teoretické dielo pojednávajúce o básnictve, jeden zo základných prameňov teórie rímskej poézie.
United States Armed Forces
United States Armed Forces (doslova: Ozbrojené sily Spojených štátov) tvorí šesť zložiek: armáda, vzdušné sily, vojenské námorníctvo, námorná pechota, vesmírne sily a pobrežná stráž. V službe je približne 1 281 900 aktívnych príslušníkov a 811 000 rezervistov. Ozbrojené sily USA operujú s najväčším rozpočtom na svete pretože majú 120 základni v 80 krajinách za hranicami – Spojené štáty vynakladajú na obranu okolo 50% celkových svetových nákladov vojenstva, spolu so štátmi NATO je to 70%. Percento HDP amerických výdavkov na zbrojenie je však len o trocha vyššie, než pri štátoch západnej Európy. Ozbrojené sily USA sú v súčasnosti jednu z najsilnejších a technologicky najpokročilejšou bojových  sil, čo zaisťuje Spojeným štátom postavenie superveľmoci.
Armáda Spojených štátov
Armáda Spojených štátov má zodpovednosť za pozemné vojenské operácie Ozbrojených síl Spojených štátov.
Vzdušné sily Spojených štátov
Vzdušné sily Spojených štátov sú zodpovedné za vzdušné vojenské operácie. Počas druhej svetovej vojny boli vzdušné sily súčasťou Armády Spojených štátov, od ktorej sa oddelili až v roku 1947.
Vojenské námorníctvo Spojených štátov
Vojenské námorníctvo Spojených štátov je v súčasnosti najväčším námorníctvom na svete a zároveň jediným námorníctvom s globálnou pôsobnosťou.
Zbor Námornej pechoty Spojených štátov
Zbor Námornej pechoty Spojených štátov má hlavný cieľ udržiavanie projekcie sily prostredníctvom nasadenia námorno-vzdušno-pozemných úlohových zoskupení, využívajúc logistické zabezpečenie Námorníctva Spojených štátov.
Vesmírne sily Spojených štátov
Vesmírne sily Spojených štátov vznikli 20. decembra 2019 vyčlenením zo vzdušných síl, v rámci ktorých existovalo od roku 1982 Veliteľstvo vesmírnych vzdušných síl. Zodpovedajú za ochranu vesmírneho priestoru a v rámci tejto úlohy tiež za umiestňovanie systémov do vesmírneho priestoru a ich fungovanie. Navyše poskytujú meteorologické, komunikačné a vesmírne údaje a varovania pred balistickými raketami.
Pobrežná stráž Spojených štátov
Pobrežná stráž Spojených štátov má hlavný cieľ dohliadať na dodržiavanie zákonov vo vodách Spojených štátov aj v medzinárodných vodách.
Dejiny
thumb|left|[[George Washington v americkej vojne za nezávislosť]] thumb|right|Americkí vojaci pri [[operácia Overlord|vylodení v Normandii]] thumb|right|Súčasný hlavný bojový [[tank (vozidlo)|tank americkej armády M1 Abrams]] thumb|right|Viacúčelové [[stíhacie lietadlo s technológiou stealth Lockheed Martin F-35 Lightning II]] thumb|right|[[Lietadlová loď USS Carl Vinson počas plavby v Tichom oceáne]] thumb|right|Príslušníci námornej pechoty na člne počas cvičenia
Ozbrojené sily Spojených štátov sa zapojili do veľkej časti hlavných konfliktov 20. storočia. Americké ozbrojené sily pomohli poraziť cisárske a neskôr aj nacistické Nemecko v oboch svetových vojnách a tiež spoločne s námornou pechotou ku koncu druhej svetovej vojny aj Japonské cisárstvo, za použitia atómových bômb v Hirošime a Nagasaki. Po druhej svetovej vojne bojovali americké ozbrojené sily tiež v Kórei v rokoch 1950 – 1953 a vo Vietname, z ktorého sa stiahli po podpísaní mierovej zmluvy v roku 1973. Americké ozbrojené sily sa tiež zúčastnili úderov leteckých síl Severoatlantickej aliancie v krajinách bývalej Juhoslávie a ďalších.
V súčasnosti majú USA najlepšie vybavené a najsilnejšie ozbrojené sily na svete. Tento fakt je spôsobený vysokými výdavkami na obranu (pre rok 2015 to bolo 597 miliárd dolárov ), a v ich rámci podporovaným rozvojom moderných technológií, akými sú, napríklad technológie stealth alebo mikrovlnné, sonické a ULF (Ultra-Low Frequency) zbrane, ktoré úspešne vyvíjajú popredné americké korporácie. Americké ozbrojené sily majú vysokú bojaschopnosť vďaka dlhoročným skúsenostiam (od začiatku 20. storočia, zúčastnili sa približne stovky ozbrojených konfliktov alebo intervencií. V poslednom čase operujú, napríklad vo vojne proti Islamskému štátu a vojne v Afganistane (v rámci operácie Trvalá sloboda a všeobecnejšieho konceptu boja proti terorizmu).
Mircea III.
Mircea III., zvaný Dracul (po rumunsky: Mircea al III-lea) bol knieža Valašského kniežatstva v rokoch 1509 - 1510.
Lajos Tihanyi
Životopis
Bol hluchonemý. Študoval na Škole aplikovanej maľby. Bol členom avantgardnej skupiny Osem, ktorá vydávala maďarský futuristický časopis Ma ("Dnes"). V roku 1919 po porážke maďarskej revolúcie bol nútený odísť do exilu - najskôr do Viedne a Berlína, a v roku 1924 do Paríža. Zoznámil sa s Picassom a s fotografom maďarského pôvodu André Kertészom, ktorý v roku 1926 vytvoril jeho fotografický portrét. V roku 1925 mal samostatnú výstavu v parížskej avantgardnej galérii. Zomrel na zápal mozgových blán.
Dielo
Na počiatku ho inšpiroval Paul Cézanne, maľoval v štýle kubizmu a expresionizmu. Neskôr ho ovplyvnil Oskar Kokoschka, a to tak, že v parížskom období prešiel na nefiguratívne kompozície. Namaľoval portréty celého radu známych osobností, napríklad to boli Endre Ady, Mihai Babic, Deže Kostolany, Sándor Marai, Lajos Kashshak, francúzsky básnik Tristan Tzara atď.
Na druhú stranu, svojou tvorbou ovplyvnil už vyššie zmieňovaného fotografa a svojho krajana André Kertésza.
Charbonnier-les-Mines
Charbonnier-les-Mines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Minneapolis-Saint Paul
right|thumb|Minneapolis-St. Paul-Bloomington