cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Generácia Baby boomers
Definície
V Kanade pochádza jedna z definícií pre baby boomerov od Davida Foota, ktorý je autorom štúdie Boom, Bust and Echo: Profiting from the Demographic Shift in the 21st century (1997). Tento ekonóm a demograf tejto generácii priraďuje ročníky 1947-1966. Vyznačovali sa tým, že v každom z týchto rokov prišlo na svet 400 tisíc detí. Pripúšťa však, že táto definícia je demografická a z kultúrneho hľadiska nie je až tak jednoznačná. Doug Owram pridáva názor, že kanadský boom je obsiahnutý medzi rokmi 1943-1960, no kultúrne vplyvy pre tieto ročníky pochádzali od ľudí, ktorí sa rodili od konca vojny po rok 1955, či 1956. Argumentuje tým že hudobníci ako boli členovia The Beatles, Bob Dylan, či The Rolling Stones, alebo spisovatelia Jack Kerouac a Allen Ginsberg patrili v rámci generácii boomerov k tým skôr narodeným a niektorí sa narodili tesne pred ňou. Ročníky 1960 a vyššie sa zas môžu cítiť viacej odpojené od toho, s čím sa kultúrne identifikovali boomeri z predchádzajúcich generácií.
Nagyrozvágy
Má rozlohu 2682 ha a žije tu 694 obyvateľov (2007).
Generácia Baby boomers
Definície
V Austrálii Bernard Salt definuje generáciu Baby boomers medzi roky 1943 až 1960, no Austrálsky štatistický úrad sa prikláňa k rokom 1946 to 1964.
Veľkosť a ekonomický dopad
Dychtwaldova teória o „age wave“ poukazuje na to, že boomeri postupne, ako v rokoch 2007-2009 začnú prichádzať do dôchodkového veku spôsobia spomalenie ekonomického rastu. Spôsobí to projekcia starnutia pracovnej sily (niekedy sporne označovaná ako The Silver Tsunami), ktorá postúpi v roku 2020 do fázy kedy až 25% pracujúcich v západných kultúrach bude mať viac ako 55 rokov.
V Spojených štátoch v prieskumoch zistili, že takmer tretina opýtaných z generácie baby bommers by dedičstvo radšej poskytla charite, než by ho odkázala svojim potomkom. 57% z nich verí, že každá generácia by si mala svoj majetok nadobudnúť vlastnými silami, 54% verí, že peňažné prostriedky bolo na deti potrebné vynakladať iba počas obdobia, kedy vyrastali.
Kultúrna identita
Boomers vyrastali v období dramatických sociálnych zmien. V Spojených štátoch táto zmena generáciu poznačila silným kultúrnym štiepením na konzervatívcov a zástancov zmien. Niektorí analytici veria, že sa toto štiepenie politicky odohráva od čias vojny vo Vietname aj po roku 2000. Výsledkom tohto štiepenia je politická rozpoltenosť v krajine. Baby boomers sú v tomto štáte kandidáti so silným potenciálom priaznivcov republikánov, ale aj u demokratov. Prvá polovica boomerov dospievala na celom svete do spoločných časov. Mali zážitky, akými bola Beatlemánia, či festival vo Woodstocku, prejavovali odpor voči vojne vo Vietname, ale v tejto vojne aj umierali. Politicky mali prvé ročníky boomerov bližšie k demokratom, neskoršie viac sympatizovali s republikánmi. V začiatkoch 80. rokov sa boomeri stali viac konzervatívnymi a mnohí ľutujú kultúrne zmeny, ktoré priniesli v svojom mladom veku.
V roku 1993 časopis Time informoval o náboženskej orientácii u povojnovej generácii. Citoval slová sociológa z kalifornskej univerzity v Santa Barbare, Wadea Clarka Roofa, že asi 42% baby boomerov odišlo od formálneho náboženstva, 33% nechodí do kostola a 25% z nich sa k viere vrátilo. Boomeri, ktorí sa vrátili k cirkvi boli menej viazanými na tradície a menej presvedčenými členmi ako lojalisti. Sú aj liberálnejší, čím sa prehlbujú rozpory v otázkach, ako je názor na umelé prerušenie tehotenstva a homosexualitu.
V roku 1985 bol v štúdii, ktorú v USA robili Schuman a Scott, oslovený veľký počet dospelých ľudí otázkou, že „čo bolo pre nich v posledných 50 rokoch výnimočne dôležité?“ Baby boomers mali v tejto ankete nasledovné výsledky: Okolo generačného prepojenia s ročníkmi 1961 až 1964 s Baby boomers je častá diskusia a niektorí demografi skôr pripúšťajú, že títo jedinci sú skôr súčasťou nasledujúcej Generácii X.
Ako indikátor dôležitosti tejto generácie môžeme považovať aj to, že časopis Time v roku 1966 zvolil Baby Boomers za „Osobnosti roka.“ Claire Raines v publikácii Beyond Generation X píše, že nikdy predtým sa nestalo, aby sa niektorá generácia takto zidealizovala. Boomeri sú často v USA spájaní s hnutiami ako Kontrakultúra 60. rokov, s bojom za občianske práva a druhej vlny feministického hnutia. Naopak mnohí mali tendenciu byť konzervatívnymi, proti kontrakultúre. Boli to hlavne tí, ktorí ktorí pracovali na svojej profesionálnej kariére v armáde, ako právnici, v biznise, či republikánski politici. Títo jedinci z tejto generácie sú, podobne ako časť Generácie X, spájaní s konzumným spôsobom života a sklonmi k narcizmu. Často sa očakáva, že generácia, ktorá nasleduje, sa bude mať lepšie, ako tá predošlá. Generácia X, ktorá prišla po Boomeroch, už lepšiu kvalitu života nemala.
Feyt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montailleur
Montailleur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Horný vrch
thumb|Jeden zo živých symbolov Horného vrchu – najstarší hrab na planine. Strom je prestúpený množstvom dutín, vďaka ktorým pri katabatickom prúdení vzduchu strom vydáva zvuky – "hudie". V jeho korune sa pohodlne pomestí aj 10 ľudí. Jeho vek možno odhadovať na 200 i viac rokov. Veľkosť možno odhadnúť podľa siluety psa vpravo dolu. thumb|Juhozápadný svah planiny Horný vrch v Slovenskom krase s výrazne vyvinutým skalným reliéfom. Južné svahy planiny sa stáročia obhospodarovali; miestni obyvatelia tu zakladali vinice. V dĺžke cca svah svojou činnosťou výrazne premodelovali – počas mnohých generácií vinárov tu vznikli desiatky manuálne navŕšených akumulačných valov, ktoré pozostávajú z desiatok miliónov úlomkov vápencovej horniny. V popredí Turnianska kotlina. thumb|Planiny Dolný vrch a Horný vrch z dna Turnianskej kotliny. Planiny tvoria strednotriasové wettersteinské vápence sprehýbané do tzv. synklinórií. Vzdušné sedlo medzi obomi planinami tvorili kedysi polohy nekrasových spodnotriasových werfénskych vrstiev. Neskôr boli oderodované spätnou eróziou Turne, pričom postupne vznikla gigantická depresia – Turnianska kotlina.
Horný vrch je geomorfologický podcelok Slovenského krasu. Predstavuje cca dlhú krasovú planinu s vysoko položenou náhornou plošinou a strmými krasovými stráňami, ktoré ju ohraničujú z troch strán.
Podobne ako Dolný vrch, aj Horný vrch patrí k najlepšie preskúmaným krasovým územiam na Slovensku. Predstavuje zároveň podcelok geomorfologického celku Slovenský kras. Horný vrch je relatívne kompaktné vápencové teleso s výrazne vyvinutým skalným reliéfom v stráňach. Je pokrytý hustými, zväčša listnatými, ale i zmiešanými a ihličnatými lesmi, v ktorých postupne zaniká, degraduje či podlieha sukcesii viacero veľkých lúk i sústav plošne malých, na seba nadväzujúcich lúk. Zachovalosť biotopov je rôzna – xerotermné biotopy v blízkosti južnej hrany planiny i na jej južnom úpätí so vzácnou panónskou flórou i faunou zanikli po zalesňovaní nepôvodnými ihličnatými drevinami počas experimentov s revitalizáciou tzv. spustnutých pôd. Planina sa v ostatných rokoch v SV časti intenzívne odlesňuje. Doklady o ľudskom osídlení Horného vrchu siahajú až do praveku.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Slovenský kras → Horný vrch *** Podcelok zaberá severnú polovicu centrálnej časti Slovenského krasu a v rámci krajinného celku susedí na západe so Silickou planinou, na juhu s Turnianskou kotlinou a na východe so Zádielskou planinou. Na severe nadväzujú Volovské vrchy s podcelkom Pipitka a juhozápadný okraj klesá do Rožňavskej kotliny.
Geomorfológia
Teleso planiny zaberá plochu približne štvorcových; je pretiahnuté v smere V-Z, podobne ako protiľahlá planina Dolný vrch. Východné ukončenie tvorí extrémne strmá stráň, ktorá je zároveň západnou stráňou Zádielskej tiesňavy. Západná časť plynulo prechádza do Silickej planiny prostredníctvom sedla Soroška. Pozdĺžna os sedla tvorí zároveň geomorfologickú hranicu medzi obomi planinami. Vzájomne ich oddeľuje aj tektonický zlom s vergenciou SSZ-JJV. V rámci fyzickogeografického členenia Slovenského krasu v zmysle E. Mazúra (1971) sa územie vyčleňuje do týchto jednotiek: montánna krajina → krasová krajina → krasová planina s lesostepou, resp. stráne krasových planín s dubohrabinami. Pokiaľ vychádzame z typologického členenia reliéfu podľa toho istého autora, reliéf Horného vrchu determinujú:
Iejoši Tokugawa
Iejoši bol prekvapený, úplne nepripravený a neschopný činu po príjazde lodí kapitána Matthewa Perryho do Tokijského zálivu. Možno zo šoku, alebo z iných príčin šógun Iejoši krátko na to ochorel a za krátky čas zomrel.
Horný vrch
Geomorfológia
Južný svah, resp. stráň Horného vrchu predstavuje do Turnianskej kotliny strmo uklonenú časť planiny. Sklon v najstrmších – východných a centrálnych – partiách dosahuje aj 35 – 40°, lokálne môže dosahovať i viac. Najplytšie sú západné svahy, kde je prevýšenie vzhľadom na Turniansku kotlinu najnižšie. Severná stráň je rozčlenená svahovými ryhami ("žľabmi"), ktoré môžu byť tektonicky predisponované. Predstavujú transportné úseky, ktorými sa presúvajú zvetraliny (sutiny) a pôdy. Najspodnejšie úseky svahových rýh vypĺňajú mohutné, nespevnené holocénne sutinové osypy s mocnosťou až niekoľko metrov. Zvláštnosťou Dolného vrchu sú mohutné krasové jamy, ktoré sú situované približne v polovici svahu planiny. Majú kruhový pôdorys, priemer vyše a hĺbku 20 – . Ich vývoj pravdepodobne súvisí s prítomnosťou výraznej tektonickej štruktúry. Na rozdiel od Dolného vrchu sa tu vyskytuje viac úvalov (v západnej časti planiny). Slepých ani poloslepých dolín tu niet. Vyskytujú sa tu krasové jazerá – Jazero snov (Lúčanské jazero).
Iejoši Tokugawa
V kultúre
Iejoši Tokugawa je vedľajšia postava v muzikáli Stephena Sondheima "Pacific Overtures", v ktorom je zavraždený svojou matkou, ktorá na to použila otrávený chryzantémový čaj.
Je tiež vedľajšou postavou v prvých dvoch dieloch Kjoširo Nemuri natočených pre TV, kde so zahral Masakazu Tamura.
Éry bakufu Iejošiho
Roky, v ktorých bol Iejoši šógunom sú špecificky identifikované viac ako jedným názvom éry alebo nengó.
Horný vrch
Kras Horného vrchu
=== Povrchové krasové formy (v zmysle J. Jakála, 1975) === Povrchový kras Horného vrchu – exokras – je výrazne rozčlenený. Nachádzame tu takmer všetky povrchové formy a útvary planinového krasu, s výnimkou polja, bogazu a slepého údolia. Tieto malé korózne formy sa vyskytujú na Hornom vrchu často, v rôznych typoch, a na menších i rozsiahlejších plochách (pozri škrapové polia), a to tak na plošine ako aj v svahu. J. Jakál v roku 1975 vyčlenil v rámci systematického členenia niekoľko typov škráp, ktoré sú typické pre oblasť Slovenského krasu. Bez škráp sú len tie časti svahu a plošiny, ktoré sú prekryté mocnou pôdnou pokrývkou, t. j. predovšetkým v západnej časti planiny. V krasových jamách vystupujú často studňovité škrapy a puklinovité škrapy. Najvýraznejšie vystupujú v centrálnej časti planiny na hrebeňoch medzi krasovými jamami. Perforácie, ktoré sa často vyskytujú v škrapoch, vytvorili väčšinou biomechanicky a chemicky koreňové sústavy drevín penetrujúcich do vápencového masívu a to v časoch, keď boli ešte škrapy prekryté zvetralinovou pokrývkou.
Podzemné krasové formy
thumb|Speleologický prieskum priepastí sa vykonáva speleologickou jednolanovou technikou. Horný vrch patrí k najlepšie preskúmaným krasovým územiam na Slovensku. K roku 2015 je tu známych 250 jaskýň rôznych morfogenetických typov. Podzemný kras Horného vrchu – endokras, je morfologicky pestrý a bohatý predovšetkým na horizontálne typy podzemných priestorov menšieho rozsahu. Špecifické geologické podmienky (svahové gravitačné deformácie) v severnom i južnom svahu planiny však umožnili vznik rozsiahlych podzemných priestorov s rozsadlinovo-koróznym vývojom (Čertova diera má približne podzemných priestorov, ktoré sa vyvinuli až do hĺbky ). Na Hornom vrchu sa zatiaľ nepodarilo vstúpiť do veľkých jaskynných sústav, resp. len do ich fragmentov (napr. Býčia jaskyňa). Hoci kontaktná zóna medzi spodným triasom a karbonátovým komplexom je bohatá na ponory, prolongačné práce väčšieho rozsahu tu komplikuje rozdrvené, nesúdržné pásmo vápencov, navyše extrémne zahlinené sedimentami z povrchu (napr. ponory Mútnej studne). V iných prípadoch situáciu komplikuje senilita prístupných jaskynných fragmentov (zasintrovanie, miera zasedimentovania). Nepriame indície však svedčia o jednoznačnej existencii, veľkosti, vyvinutosti i rozsiahlosti jaskynných sústav na Hornom vrchu (napr. Medvedia jaskyňa, Gustova jaskyňa, Lipový most, Býčia jaskyňa a pod.).
Vo všetkých troch typoch môžu vznikať tieto typy podzemných priestorov:
Na základe poslednej revízie na jeseň 2015 možno konštatovať, že na Hornom vrchu je evidovaných až 250 jaskýň rôznych morfogenetických typov. Najväčšie zastúpenie majú jaskyne rôznych koróznych subtypov (napr. korózno-rútivý),rozsadlinových subtypov (napr. rozsadlinovo-korózny), a najmenej jaskýň má fluviokrasový pôvod. Prakticky všetky majú kvartérny vek, t. j. do 2,6 milióna rokov. Význam jaskýň možno hodnotiť na základe rôznych kritérií. Väčšinou je hlavným kritériom vývoj jaskyne a tomu zodpovedajúce morfogenetické atribúty jaskyne. Laický pohľad najviac sleduje morfologické parametre – dĺžku, hĺbku, resp. objem jaskyne v materskej hornine. Inokedy sa kladie pri hodnotení dôraz na vzťah jaskyne a človeka, resp. bioty, teda ich paleontologická, speleoarcheologická, speleohistorická či biospeleologická hodnota. Vybraný zoznam pozoruhodných jaskýň Horného vrchu si možno pozrieť na stránke Jaskyne planiny Horný vrch, ktorá sa venuje hlavne podzemnému fenoménu planiny.
Geológia
Horný vrch je geologicky oveľa pestrejší ako protiľahlý Dolný vrch. Aj tu planinu budujú dominantne masívne svetlé strednotriasové wettersteinské vápence lagunárnej i rífovej fácie, ktoré vekovo zasahujú celý ladinský stupeň a časť kordevolu. Ide o objemovo i plošne prevládajúce organogénne vápence, ktoré majú vysoké zastúpenie rôznych druhov fosílií. Dominantným druhom je stielkatá riasa Diplopora annulata. Oveľa výraznejšie tu vystupujú aj ostatné fácie karbonátovej platformy: steinalmské vápence, gutensteinské dolomity, gutensteinské vápence ako i fácia dolomitov, rauvakov, brekcií a pestrých vápencov. Svahové a panvové fácie zastupujú reiflinské a pseudoreiflinské, nádašské a schreyeralmské vápence.
Hydrológia
Pod južnou stráňou Horného vrchu vyviera na rozdiel od Dolného vrchu oveľa menej prameňov. Sú takisto rôzneho hydrologického typu, pôvodu, s rôznymi vlastnosťami a charakteristikami. V súčasnosti sú tu známe 2 väčšie krasové pramene (vyvieračky):
Biota
thumb|Reliktné lesné spoločenstvá, v ktorých dominuje borovica sosna, sa zachovali v severovýchodnej časti planiny nad Baksovou dolinou, kde panuje neschodný skalný reliéf. Plošinu a stráne planiny pokrývajú relatívne kompaktné, fytocenologicky pestré lesné spoločenstvá. Podľa E. Krippela (1971) sa tu uplatňujú hrabové dúbravy (Carpineto-Quercetum) v rámci vegetačného stupňa dubového, a bukové dúbravy (Fageto-Quercetum) vo vegetačnom stupni bukovo-dubovom. Ten istý autor v rámci Horného vrchu vymedzil aj skupiny súčasných lesných typov:
Súčasné lesné porasty všeobecne v Slovenskom krase sú podľa E. Krippela (1971, s. 88)) oproti pôvodným silno redukované. Na plošine a sčasti v severných svahoch dominujú predovšetkým výmladkové lesy v rámci hrabových dúbrav Carpineto-Quercetum, ktoré vznikli na miestach, kde bol vymýtený pôvodný les. Tento typ lesa podľa E. Krippela intenzívne degraduje pôdy. Buk v stráňach smerom na západ ubúda, pričom nastupuje dubohrabina. Na skalných expozíciách často vystupuje lipa a jarabina. Na plošine tvoria enklávy na mikroklimaticky vhodných stanovištiach (krasové jamy, krasové depresie) javory horské-kleny i brezy. V porastoch všeobecne sa často vyskytujú aj enklávy briez a drienok. Na planine sa vyskytuje viacero druhov cievnatých rastlín. Jarný aspekt je typický pre kopytník európsky (Asarum europaeum), luskáč (Vincetoxicum hirundinaria), zubačku cibuľkonosnú (Dentaria bulbifera), marinku voňavú (Galium odoratum), ľaliu zlatohlavú (Lilium martagon), vtáčiu prilbu (Cephalantera alba).
Na Hornom vrchu sa vyskytujú desiatky druhov bezstavovcov (Evertebrata). Zastúpené sú okrúhlovce, obrúčkavce, mäkkýše, článkonožce.
Podobne ako na Dolnom vrchu, veľmi nepríjemné vedia byť pôdne roztoče z rodu Neotrombicula sp., ktorých larvy nalezú na zvieratá i na ľudí rádovo v stovkách, pričom spôsobujú ochorenie, tzv. trombidiózu alebo trombikulózu. Ex post sa nedá proti ochoreniu brániť, ale možno mu predchádzať tak, že si človek nebude sadať ani líhať na zem, ale vždy na nejakú pevnú podložku – škrapy, kmeň stromu, peň. Zdrojom týchto parazitických roztočov je tráva, lístie, hrabanka.
Na Hornom vrchu sa vyskytuje niekoľko druhov obojživelníkov, ktoré sa zaujímavo adaptovali na prakticky bezvodé, rýdzo krasové prostredie. Aktívne vstupujú dokonca do jaskynných priestorov (aj priepastí), kde vládnu priaznivejšie mikroklimatické pomery (cca 8 °C). Na jeseň vyhľadávajú iniciálne depresie, ktorých sedimentárna výplň býva v zime vyhrievaná teplom z jaskýň. Na plošine planiny možno stretnúť mloka obyčajného (Triturus vulgaris), kunku vrchovskú (Bombina variegata), ropuchu obyčajnú (Bufo bufo), skokana štíhleho (Rana dalmatina) a rosničku zelenú (Hyla arborea).
Plazy majú na planine oveľa bohatšie zastúpenie, než na Dolnom vrchu – zistená bola užovka obyčajná (Natrix natrix), užovka hladká (Coronella austriaca), jašterica obyčajná (Lacerta agilis), jašterica múrová (Podarcis muralis) a jašterica zelená (Lacerta viridis). Pozorovaná bola i vretenica obyčajná (Vipera berus) v juhozápadnej časti planiny. Užovky obyčajné počas tzv. aestivácie, teda letargie v mimoriadne horúcich letných dňoch, trávievajú čas ukryté v krasových jaskyniach, resp. v ich vstupných fáciách, kde vládne teplota do 10 °C.
Avifauna Horného vrchu sa vyznačuje jednak pomerne vysokou diverzitou aj stálosťou, pravidelným výskytom jednotlivých druhov. Možno tu počuť či vizuálne pozorovať viaceré druhy sov: sovu obyčajnú (Strix aluco), ktorá deň trávi často vo výklenkoch priepastí, kuvička vrabčieho (Glaucidium passerinum), ktorý obsadzuje časté enklávy ihličnanov na planine (jedle, smreky, borovice) a obvykle sa vyskytuje najmä v horských ihličnatých lesoch – jeho výskytový areál dosahuje na protiľahlom Dolnom vrchu svoj južný okraj; vo svahoch sa vyskytuje aj sova dlhochvostá (Strix uralensis). Hniezdi tu aj bocian čierny (Ciconia nigra) a orol krikľavý (Aquila pomarina). Hniezdi tu aj myšiak hôrny (Buteo buteo). Ďatľovce sú na planine pomerne hojné, v lesných porastoch planiny sa vysykytuje 8 druhov ďatľov. Častý je hlavne tesár čierny (Dryocopos martius). Na jeseň 2014 bol v južnom svahu planiny pozorovaný orliak morský, ktorého výskyt pravdepodobne súvisí s neďalekými Hrhovskými rybníkmi v Turnianskej kotline.
Z mammalií na planine možno stretnúť rysa ostrovida (Lynx lynx), takmer každoročne je tu pozorovaný medveď hnedý (Ursus arctos), v jaskyniach sa občas ukrývajú mláďatá vlka obyčajného (Canis lupus), čo svedčí o dlhodobejšom výskyte tejto psovitej šelmy; skrytým spôsobom života tu žije mačka divá (Felis silvestris), bežne sa vyskytuje jazvec (Meles sp.).V jaskyniach je častá kuna (Martes sp.), žije tu i lasica. Z drobných cicavcov tu žije plch veľký (Glis glis), ktorý s obľubou zimuje v jaskyniach. Vyskytuje sa tu i viacero druhov hlodavcov.
História
Preukázateľné doklady o prítomnosti ľudí na planine sa datujú už do mladšej doby bronzovej. Ide o artefakty z viacerých jaskýň (napr. Fajka, Obilná diera). Z neskorších období sú datované nálezy z doby rímskej, stredoveku i novoveku. Z čias tatárskych vpádov je to napr. lebka (údajne tatárskeho veľmoža) nájdená v Jaskyni v Kapcovej skale v 50-tych rokoch min. st., vo vzťahu ku ktorej sa v posledných rokoch vynorila podivuhodná história. Niektoré jaskyne slúžili ako refúgium v časoch 2. svetovej vojny. Obce z Turnianskej kotliny sa datujú na základe písomných prameňov do 12.-13. storočia n. l. To svedčí o tom, že minimálne jedno tisícročie miestni obyvatelia okolitých planinách pôsobili. Získavali tu v milieroch pálením drevné uhlie, a vo vápenkách pálené vápno. V lesoch nachádzali dostatok dreva. Na planine poznáme 4 vybudované studne (Mútna studňa, Fertés-kút, Studňa pri prasacom závrte, Studňa pri Jazere snov), z toho Mútna studňa je funkčná dodnes, a možno ju používať na pitné účely. Okrem iného, veľké zarastajúce lúky a stáročné solitérne duby (dnes už zapojené v poraste) indikujú prítomnosť tzv. pasteveckých lesov na planine, kde rozostupy medzi solitérmi činili až niekoľko desiatok metrov. Človek pôsobí na planine dodnes – ťaží tu drevo, poľuje, skúma jaskyne. Na planine je rozvinutá sieť turistických chodníkov – pozdĺžnu os planiny kopíruje červená turistická značka.
Klíma
Horný vrch má niekoľko mikroklimatických zvláštností, ale inak sa nevyníma z charakteru miernej klímy mierneho klimatického pásma. V zmysle klímogeografického členenia Slovenského krasu podľa K. Tarábeka (1971) sa Dolný vrch radí do klimatického subtypu mierne kontinentálna, mierne teplá a mierne vlhká klíma planín (resp. horských plošín). Územie ohraničuje izohyeta, ktorá dokumentuje ročný úhrn zrážok v období meraní (1931 – 1960). Špecifiká podmieňuje predovšetkým rozčlenenie krasového reliéfu. Sneh schádza z planiny ako posledný zo severných svahov krasových jám (závrtov) a ich dien. V čase stabilných meteorologických pomerov v lete je v lesných porastoch mimoriadne horúco. Teplota v súvislom lesnom poraste dosiahne nezriedka aj 30 °C. Každá kvapka vody, ktorá sa dostane na povrch planiny infiltruje do podzemia alebo ju spotrebuje vegetácia. Na povrchu sa mláky tvoria výlučne počas búrok alebo dlhšie trvajúcich dažďov – aj to len v koľajach lesných ciest.
Súčasný stav a územná ochrana
Centrálna časť planiny Horný vrch patrí k najzachovalejším krasovým územiam u nás, predovšetkým z hľadiska stavu lesných biotopov. V posledných rokoch drevná hmota intenzívne ťaží v SV časti planiny, kde sú rozsiahle holoruby.
Horný vrch má vysoký status v rámci sústavy chránených území na Slovensku – je súčasťou národného parku NP Slovenský kras. Uplatňuje sa tu tretí stupeň územnej ochrany; východný svah planiny podlieha dokonca ochrane až v úrovni 5. stupňa, keďže sčasti tvorí Národnú prírodnú rezerváciu Zádielska tiesňava. Podzemný fenomén má na Hornom vrchu – tak ako v rámci ostatných podcelkov Slovenského krasu – špecifický druh ochrany: pri vybraných lokalitách ju reprezentuje úroveň národnej prírodnej pamiatky (napr. Čertova diera a Snežná diera), resp. prírodnej pamiatky (všetky ostatné jaskyne na Hornom vrchu), čo vyplývava zo Zákona č. 543/2002 Zb. o ochrane prírody a krajiny.
NGC 1931
NGC 1931 je otvorená hviezdokopa s emisnou hmlovinou v súhvezdí Povozník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. februára 1793.
Jánoš (priezvisko)
Jánoš je slovenské priezvisko odvodené od mena Ján. Najčastejšie je v Bratislave a v okrese Malacky – najviac v Stupave, Lozorne a Jablonovom.
Známi nositelia
Pozri v článku Jánoš.
La Courtine (kantón)
La Courtine je francúzsky kantón v departemente Creuse v regióne Limuzínsko. Tvorí ho deväť obcí.
Útok sarínom v tokijskom metre
Sarínový útok bol atentát spáchaný v metre v hlavnom meste Japonska v Tokiu dňa 20. marca 1995. Počas rannej dopravnej špičky bol v systéme podzemnej dráhy vypustený nervový plyn sarín, ktorý zabil niekoľko ľudí a tisíce zranil.
Priebeh útoku
Útok pozostával z 5 koordinovaných činov: v 5 rôznych súpravách 3 liniek bol vypustený plyn (zasiahnuté linky: Chiyoda, Marunouchi a Hibiya). V pondelok 20. marca 1995 sa vydalo 5 členov sekty Óm šinrikjó do tokijského metra s plastovými vrecúškami zabalenými v novinách, ktoré obsahovali 900 ml tekutého jedu sarín. Každý páchateľ mal 2 vrecúška okrem jedného, ktorý niesol tri. Počas rannej špičky v jednom z najfrekventovanejších systémov metra na svete prepichli vrecúška ostrým špicom dáždnika. Linky a stanice boli vopred vybrané a po prepichnutí vreciek páchatelia vystúpili zo súprav a na konkrétnych staniciach ich čakali komplici, ktorý zabezpečili ich odvoz. Tekutý sarín medzitým vytekal na podlahu vlakov a prevádzka metra fungovala normálne až do času, kým nezačali mať cestujúci problémy. Z niektorých súprav personál metra vyhodil prepichnuté vrecká a postaral sa o zranených, avšak súprava s rýchlo vyparujúcim sa sarínom na dlážke pokračovala ďalej. O pár staníc ďalej bola prevádzka ukončená a cestujúci evakuovaní.
V inej súprave jedno z dvoch vreciek vôbec nebolo prepichnuté a druhé našťastie veľmi zle, čo spôsobilo veľmi pomalé vytekanie sarínu.
V ďalšej zase bolo vrecko prepichnuté veľakrát a cestujúci veľmi rýchlo zbadali, že sa niečo deje. Zdroj problému identifikovali a hneď na ďalšej stanici bolo vrecko vykopnuté jedným pasažierom von na nástupište stanice, kde práve vlak stál. O 4 stanice bol vlak zastavený úplne, pretože cestujúci stlačili núdzové tlačidlo keď vlak prechádzal tunelom.
Následky
Pri útoku zomrelo 13 cestujúcich alebo pracovníkov metra (niektoré zdroje uvádzajú 12). Tisíce ľudí potrebovalo pomoc v nemocniciach. Mnohí ľudia boli veľmi vážne zasiahnutí sarínom, ale väčšina mala len ľahké zranenia, napr. dočasné oslepnutie alebo dýchacie problémy.
Páchatelia
Päť mužov, ktorí prepichli vrecká s jedom a ďalší, ktorí im pomáhali s odvozom boli členmi sekty Óm šinrikjó. Aj páchatelia, aj ich vodiči boli odsúdení buď na doživotie, alebo na trest smrti.
Na trest smrti bola odsúdená aj hlava sekty Šoko Asahara (narodený 1955). Takmer nevidiaci Asahara svojím učením oslovil tisíce ľudí nielen v Japonsku, mnohí z nich vysoko vzdelaní (aj na prestížnych univerzitách). Až v roku 2004 ho súd po niekoľkoročnom procese odsúdil na smrť a to aj kvôli iným zločinom popri útoku na metro. Poprava bola vykonaná 6. júla 2018.
Sarín
Sarín je vysoko toxická, nervovo-paralytická bojová chemická látka. Patrí medzi najtoxickejšie bojové otravné látky. Kvapka o veľkosti špendlíkovej hlavičky je schopná zabiť dospelého človeka.
NGC 1932
NGC 1932 je hviezda v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Mustafa Kučuković
Kučuković debutoval v bundeslige ako 17-ročný, 11. septembra 2004, v zápase Hamburgu SV proti VfB Stuttgartu. 30. januára 2009 prestúpil do francúzskeho klubu Grenoble Foot 38, kde podpísal zmluvu do 30. júna 2011.
Hranol (mnohosten)
Hranol alebo prizma je v stereometrii mnohosten, ktorý je prienikom n-bokého hranolového priestoru a vrstvy určenej rovinami π, ρ, ktoré nie sú rovnobežné s hranami tohto hranolového priestoru.
Poznáme hranoly kolmé (priame) a kosé (šikmé).
Jeho objem vypočítame ako súčin obsahu jeho podstavy a výšky. kde S_p je obsah podstavy a v je výška hranola (kolmá vzdialenosť podstáv)
Jeho povrch vypočítame ako súčet obsahov všetkých jeho stien, všeobecnejšie ako: kde S_p je obsah podstavy a S_{pl} je obsah plášťa hranola (súčet obsahov bočných stien, tj. všetkých stien okrem podstáv)
Zámok Weitra
thumb|Zámok Weitra Zámok Weitra je zámok v rakúskej obci Weitra.
Brad Pitt
William Bradley "Brad" Pitt (* 18. december 1963, Shawnee, Oklahoma, USA) je americký herec a filmový producent. Stal sa slávnym počas polovice 90. rokov, kedy si zahral v niekoľkých veľkých hollywoodskych filmoch. Pitt bol nominovaný na Oscara a vyhral Zlatý glóbus, obidve nominácie boli za herecký výkon vo filme Dvanásť opíc z roku 1995.
Biografia
Brad Pitt vyrastal v Springfielde, ako najstarší z troch detí vo veriacej rodine. Jeho otec sa volal William Alvin Pit a vlastnil prepravnú spoločnosť, jeho matka bola školská poradkyňa. Vyštudoval Kickapooho strednú školu, po strednej škole začal študovať na Univerzite v Missouri žurnalistiku, grafický a reklamný design a reklamu.
Zámok Weitra
Návštevníci tu v súčasnosti môžu vidieť zámocké múzeum, pivovarnícke múzeum, výstavu Dejisko železnej opony, alebo zámockú vežu.
Brad Pitt
Biografia
Od detstva sa veľmi zaujímal o film a všetko okolo neho. Nakoniec sa rozhodol, že opustí školu a vydá sa do Los Angeles, bez dokončeného vysokoškolského vzdelania, kde si zahral v jednom nie príliš úspešnom TV seriáli. Potom, aby si privyrobil na herecké kurzy, venoval sa obvyklým zamestnaniam začínajúcich hercov: predával zmrzlinu, strážil parkovisko a prezlečený za kura robil živú reklamu. Spočiatku mal možnosti vystupovať v reklame a televízii, postupne sa snažil dostať do filmu.
Zámok Weitra
Zaujímavosťou zámku je mobilná strešná konštrukcia, ktorá premení 800 m² zámockého dvora na priestor pre usporiadanie kultúrnych podujatí nezávisle od počasia.
Brad Pitt
Súkromie
Brad bol 5 rokov manželom známej americkej herečky Jennifer Anistonovej. V roku 2005 oficiálne potvrdili rozchod a požiadali o rozvod. Onedlho sa Brad začal verejne objavovať po boku slávnej americkej herečky Angelina Jolie, s ktorou sa zblížil už pred svojím rozvodom. Spoznal sa s ňou pri natáčaní filmu Mr&Mrs Smith. Prijal za vlastné jej dve adoptované deti (Maddoxa (8) z Kambodže, Zaharu (5) z Etiópie), a v roku 2006 sa im narodila dcéra Shiloh Nouvel Joliová-Pittová. Následne si adoptovali ďalšie dieťa, Paxa (6) z Vietnamu. V roku 2008 Angelina porodila dvojičky – Vivienne Marcheline a Knox Leona. 19. septembra 2016 podala Angelina Jolie návrh na rozvod, v ktorom žiada o zverenie detí do svojej starostlivosti. Oficiálne sa rozviedli v roku 2019.
Velkopopovický Kozel
V roku 1995 spoločnosť odkúpil pivovar Radegast, ktorý sa spojil s Plzeňským Prazdrojom, následne v roku 1999 pivovar odkúpila spoločnosť SABMiller. V súčastnosti (2023) skupinu pivovarov vlastní spoločnosť Asahi Breweries, Ltd.
Výrobnú licenciu má Rusko, Izrael, Maďarsko, Ukrajina, Slovensko a Taliansko, čo robí z piva Velkopopovický Kozel najobľúbenejšie české pivo mimo Česko.
Négyes
Négyes je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Mezőkövesdskom okrese.
Má rozlohu 1731 ha a žije tu 259 obyvateľov (2007).
Forgès
Forgès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Strnádka trstinová
Strnádka trstinová alebo strnádka trsťová (lat. Emberiza schoeniclus) je druh spevavca z čeľade strnádkovité. Hniezdi v palearktíde, na celom území Európy a na veľkej časti Ázie. Na Slovensku hniezdi v nížinách a šíri sa do kotlín. Hniezdenie bolo dokázané alebo pravdepodobné v 60,20 % mapovacích kvadrátov. Malá časť populácie aj prezimuje, v zime bola zistená v 29,40 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov strnádka trstinová patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe v rokoch 19802013 mierne poklesli.
Opis
Strnádka trstinová meria 15  –  a váži 21 – 22,5 g.
Výskyt a stav na Slovensku
Na Slovensku je najpočetnejšie v južnej časti v nížinách a hniezdi až do v kotlinách riek. Hniezdiaca populácia sa v zime sťahuje juhozápadným smerom. V zime prilietajú na územie Slovenska iné populácie, zatiaľ neobjasneného pôvodu.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 20 000 – 40 000, zimujúcich jedincov 500 – 3 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovala boli stabilné, maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 20 00040 000 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov (20002012) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802012) boli stabilné. V roku 2014 LC - menej dotknutý.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 20 000 40 000 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov (20072018) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802018) boli stabilné.
Biotop
Strnádka trstinová hniezdi na Slovensku v mokrých biotopoch stojacich i pomaly tečúcich vôd s trstinou a pálkou, porastené vŕbou. Zimujúce strnádky vyhľadávajú aj suchšie poľnohospodárske oblasti.
Rozmnožovanie
Strnádka trstinová hniezdi dva razy do roka (apríl – máj a jún – júl). Hniezdo si stavia blízko vody v bylinách alebo v tráve zo suchých listov tráv a bylín, vystlané perím alebo srsťou. Samička znáša 4 – 6 vajičok s tmavohnedými bodkami a čiarkami na hnedkavom alebo sivastom podklade. Na vajíčkach sedia 12 – 14 dní a vyliahnuté mláďatá kŕmia na hniezde ďalších 11 dní. Ešte nelietavé opustia hniezdo a rodičia ich dokrmujú ďalšie dni.
Potrava
Strnádka trstinová sa živí najmä rôznymi semienkami vodných rastlín a v čase hniezdenia prechádza na živočíšnu potravu, konzumuje jemný hmyz ako vošky a larvy. Kŕmi ním aj mláďatá.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II).
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2009
Majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na MS 2009 v Číne. Kvalifikácie sa mohli zúčastniť iba 2 družstvá zo zúčastnených (pretože nie všetky družstvá, ktoré sa zúčastnili majstrovstiev, boli členmi IHF). Na MS 2009 sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo.
Nekézseny
Nekézseny je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Ózdskom okrese.
Montaimont
Montaimont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Riccardo Riccò
Riccardo Riccò (* 1. september 1983, Formigine) je taliansky profesionálny cyklista, ktorý momentálne preteká za tím Saunier Duval-Scott. Meria 173 cm a váži 58 kg.
Maršová-Rašov
Maršová-Rašov je obec na Slovensku v okrese Bytča. Nachádza sa v tesnej blízkosti obce Predmier.
Symboly obce
Erb má v modrom štíte, na striebornej pažiti zlatý trón, na ktorom sedí zlato odetý kráľ s červeným plášťom a zlato–červenou korunou. V pravici drží zlaté ríšske jablko, v ľavej ruke zlaté žezlo. Tróniaci kráľ je sprevádzaný strieborno-červeno odetými vojakmi so zlatými čižmami, pásmi a čapicami. Obaja držia strieborné šable so zlatými rukoväťami. V heraldike je zlatá farba identická so žltou a strieborná farba s bielou.
Prírodné podmienky
Nadmorská výška je najvyššia na vrchu Hradište, najnižšia je zároveň najnižšou nadmorskou výškou v okrese Bytča, na mieste, kde rieka Váh opúšťa okres.
V oblasti prevažujú druhohorné a piesčité vápence, vápencové zlepence. Okolie rieky Váh tvoria štrky, štrkopiesky, piesky a slienité íly. Prevažujú hnedé lesné, štrkové nivné pôdy a z pôdnych typov prevažujú ílovité pôdy. Povrchové celky tvoria Vnútorné Západné Karpaty – Strážovské vrchy. Bytčianska kotlina tvorí hranicu medzi Javorníkmi, ktoré patria do vonkajších Západných Karpát a Strážovskými vrchmi, ktoré patria do vnútorných Západných Karpát.
Územie patrí podnebím do mierne teplej, vlhkej oblasti. Počet letných dní v roku je 50, s maximálnou teplotou 25°C a vyššou, s priemernou teplotou vzduchu v júli 16°C. Zima je chladná, s teplotou v januári pod −3°C.
Obec leží v povodí Váhu; preteká ňou Rašovský potok, ktorý pramení v lokalite pod Rehorom a vlieva sa do rieky Váh. Tá patrí do povodia rieky Dunaj a úmoria Čierneho mora.
Rastlinstvo a živočíšstvo
V okolí rastú prevažne bukové a zmiešané lesy, popri Váhu zostatky lužných lesov. Územie sa vyznačuje bohatou a pestrou vápencovou flórou. Rastú tu chránené druhy rastlín, napr. vstavač vojenský, ľalia zlatohlavá.
V blízkosti sú chránené územia CHKO Strážovské vrchy, NPR Súľovské skaly a Manínska tiesňava, PR Kostolecká tiesňava, prírodná pamiatka Hričovská skalná ihla, Hričovské rífy a jaskyňa Šarkania diera. V roku 2002 k nim pribudla krajským úradom v Žiline vyhlásená prírodná pamiatka Súľovský hrádok.
Názov
Pomenovanie Maršová dostala obec po feudálnych pánoch Maršovských, ktorí túto oblasť vlastnili. Meno Rašov pochádza údajne od rastliny rasso, ktorej sa v týchto miestach dobre darilo. Počas Rakúsko-Uhorskej monarchie boli obidve časti obce spojené pod jedným menom Rassó-Marsófalu. Po vzniku ČSR dostala obec meno Maršová-Rašov. Nariadením vlády SR z 3. marca 1998 číslo 71/1998 Z. z. sa názov úradne potvrdil na Maršová-Rašov.
Dejiny
V lokalite Na skladzie sa našli atypické črepy preukazujúce existenciu sídliska zo staršej doby železnej – halštatu. V lokalite Kopánka na východnom úpätí kopca Na skladzie tesne pod cestou a nad potokom výskyt črepov preukazuje sídlisko mladšej doby železnej neskorolaténskeho rázu. Na temene lokality Hradište sa nachádza malé valové opevnenie, datované je pórovitou keramikou dokumentujúcou koniec doby železnej – laténu. Uvedené opevnenie sa viaže ku križovatke historickej cesty zo Súľova s považskou hradskou v miestach pri Predmieri. V lokalite Hrabie na horskom výbežku rozhrania chotárov Rašov – Plevník – Jablonové sa nachádzajú tri slovanské mohyly. Na vysokom brehu Váhu Na sedlišti sa pri výkope plynovodu prerezala mladohradištná chata; predpokladá sa, že ďalšie sa nachádzajú vedľa.
Obyvateľstvo
Národnosti žijúce v obci sú slovenská, česká a poľská. Prevládajúce vierovyznanie je rímskokatolícke. Hlavní zamestnávatelia sú Aladin Lux, s.r.o. a Vojenský útvar Rašov. Obyvatelia dochádzajú za prácou do Bytče, Považskej Bystrice a Žiliny.
Zaujímavosti
Príbehy, vtipy, piesne, maľby o miestnej krajine možno nájsť v knihe Vladimíra Ferku, napríklad príslovie:
Občianska vybavenosť
Súčasťou obce je Kostol Panny Márie pomocnice kresťanov, cintorín, dom kultúry a futbalové ihrisko.
Šport
V obci pôsobí telovýchovné a športové zariadenie ŠK Maršová-Rašov. V miestnej TJ začínal napr. známy futbalový brankár F. Smak st.
Janoš (priezvisko)
Janoš je české a slovenské priezvisko odvodené od mena Ján. V Česku je najčastejšie (s výrazným odstupom) v meste Hlučín. Na Slovensku je menej časté, bez výraznejšieho rozšírenia v niektorej z obcí.
Známi nositelia
Pozri v článku Janoš.
Crocq (kantón)
Crocq je francúzsky kantón v departemente Creuse v regióne Limuzínsko. Tvorí ho 14 obcí.
NGC 1933
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Nemesbikk
Nemesbikk je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Tiszaújvárosskom okrese.
Má rozlohu 2410 ha a žije tu 1060 obyvateľov (2007).
Bolatice
Bolatice (, po poľsky Bolacice) je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 430 obyvateľov, z toho 2 196 mužov a 2 234 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 38,5 roka, ženy 40,9 roka).
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1250.
Orava (vodná nádrž)
thumb|Pamätný kameň Orava alebo Oravská priehrada je vodná nádrž, súčasť rovnomenného vodného diela (ktorého súčasťou je aj vyrovnávacia nádrž Tvrdošín), vybudovaného na sútoku Bielej a Čiernej Oravy. Nachádza sa na severe Slovenska, v rovnomennom regióne. Oravská priehrada je najväčšia priehrada na Slovensku tak objemom vody ako aj rozlohou.
Základné údaje:
Prvé práce na projekte sa začali 24. júla 1941 a do prevádzky bola priehrada uvedená v roku 1954. Po napustení ostali pod vodnou hladinou obce Slanica, Osada, Hámre, Ľavkovo, Ústie, dolná časť obce Bobrov a 2/3 Námestova. Práve preto sa v Námestove nenachádza historické centrum mesta. Nad hladinou ostal po zatopenej obci Slanica malý vrch, čím vznikli Slanický ostrov nazývaný aj Ostrov umenia a Vtáčí ostrov, ktoré sú pri nízkej hladine vody spojené úzkym prechodom.
Priehrada so svojimi brehmi a ostrovmi patrí k najvýznamnejším lokalitám výskytu vodných vtákov na Slovensku, leží na migračnej trase vodného a pri vode žijúceho vtáctva v cezhraničnej polohe pri hraniciach s Poľskom.
História budovania Oravskej priehrady
Oravská kotlina, v ktorej ležali obce Slanica, Ľavkovo, Ústie, Osada a Oravské Hámre bola už v časoch valaskej kolonizácie v 16. storočí značne odlesnená a počas prudkých lejakov silný prúd vody v rieke Orava ohrozoval ľudské obydlia a polia. V snahe využiť tento nespútaný živel boli vypracované viaceré projekty na výstavbu priehrady. Prvý vznikol už v časoch Uhorska v roku 1870, kedy bola vypracovaná štúdia a projekt železobetónovej priehrady na Orave. Ďalší projekt priehrady bol vypracovaný počas prvej svetovej vojny. V období prvej republiky bol zahrnutý do vodohospodárskeho plánu rieky Váh. Po skončení druhej svetovej vojny bol v oblasti uskutočnený aj prvý rozsiahly geologický prieskum. Odborníci odporučili vybudovať zemnú hrádzu, ktorú však Ministerstvo verejných prác v Prahe zamietlo pre nedostatok skúseností. Zemnú hrádzu preto opäť nahradil ďalší projekt betónovej priehrady.
K prvému výkopu základov došlo 11. októbra 1941. Práce na stavbe však nepokračovali, pretože vznikol celý rad problémov v súvislosti s objavením minerálnej vody, ktorá rozleptávala betón. Ďalšie problémy boli spojené so zlomovou poruchou v podloží, vyplnenou mäkkou ílovou, neúnosnou zeminou. Následne došlo k opätovnému prepracovaniu projektov a na základe nového projektu z roku 1943 sa začalo s betónovaním jamy. Napriek všetkým ťažkostiam stavbu vodného diela slávnostne dokončili a prvá turbína bola spustená 2. mája 1953. S dokončovaním stavebných prác sa pokračovalo až do roku 1954.
Turistika
Oravská priehrada patrí medzi obľúbené turistické strediská. Každoročne sem prichádzajú tisícky turistov. V lete je turistami najvyhľadávanejšia južná a západná časť priehrady. V zimných mesiacoch je v obdobiach silných mrazov využívaná nielen domácim obyvateľstvom na rozvíjanie zimných športov a na prechádzky po zamrznutej vodnej ploche.
Na jej brehoch je viacero rekreačných oblastí s možnosťami kúpania, jachtingu, vodného bicyklovania, člnkovania, windsurfingu, iných vodných športov a atrakcií. Ubytovanie poskytujú ubytovacie zariadenia v meste Námestovo alebo niekoľko hotelov, množstvo chát a miest určených na kempovanie v tesnej blízkosti brehov priehrady. V lete sa organizujú vyhliadkové plavby loďou okolo ostrova. Najvýznamnejšími rekreačnými strediskami sú Slanická Osada, Prístav, Studnička a pláže pri Námestove.
Na Slanickom ostrove umenia, ktorý je pozostatkom zaplavenej obce Slanica, sa nachádza slanický rímskokatolícky Kostol Povýšenia svätého Kríža postavený v 18. storočí a lapidárium. V súčasnosti je v kostole inštalovaná stála expozícia oravského ľudového umenia, plastiky a maľby a občasne sú v ňom organizované slávnostné koncerty.
Pre rybárov nádrž ponúka pestrý lov sladkovodných rýb najmä zubáča, kapra, šťuky a hlavátky, no vyskytujú sa tu i úhory, či sumce. Vo vtoku rieky Oravy je obľúbený lov jalcov.
Lodná doprava
Od roku 1958 do 1989 premávala na priehrade loď Žilina.
Elektráreň
náhľad|Elektráreň Súčasťou akumulačnej nádrže je aj vodná elektráreň, vybudovaná vo vzdialenosti 12m pod priehradným múrom. Voda sa privádza k dvojici kaplanových turbín dvomi prívodnými potrubiami s priemerom 4,5m. Elektráreň bola uvedená do prevádzky v roku 1953. Jej inštalovaný výkon je 21,75 MW a prietok 2 × 50 m³/s. Ročná výroba elektrickej energie dosahuje priemerne 31 GWh.
Božin Laskov
Božin Laskov (* 15. február 1922, Lokorsko, Bulharsko – † 2. apríl 2007, Bratislava, Slovensko) bol bulharský a slovenský futbalista, reprezentant Bulharska a Česko-Slovenska
Klubová kariéra
Rýchle pravé krídlo, vynikal v hre hlavou. Narodil sa v bulharskom Lokorsku, rýchlo ho však ako perspektívneho futbalistu objavil najpopulárnejší klub krajiny Levski Sofia, s ktorým získal dva majstrovské tituly, v 55 zápasoch strelil 38 gólov. Štúdium medicíny ho však zavialo do Brna a Bratislavy. Hral za SK Židenice, Slovan Bratislava a ČH Bratislava. V Sokole NV Bratislava patril do obávaného päťzáprahu: Laskov, Pažický, Tegelhoff, Preis, Šimanský. Tento útok vystrieľal v roku 1949 prvý historický titul majstra slovenského klubu. V belasom drese získal tri majstrovské tituly a vsietil 48 ligových gólov. V česko-slovenskej lige odohral 158 zápasov, dal 66 gólov. Laskov sa usadil na Slovensku, stal sa uznávaným lekárom pre choroby nosné, ušné a krčné. 225px|náhľad|žiadny
Vyhrubovanie
Vyhrubovanie je operácia vyvrtávania, pri ktorej sa dosahujú presnejšie rozmery a presnejší geometrický tvar predvŕtaných, predliatych, alebo predkovaných dier. Presnejšie rozmery sú dané inou geometriou a podmienakmi práce nástroja - výhrubníka.
Vyhrubovanie je najčastejšie prípravná operácia pre vystružovanie, preto je priemer výhrubníka menší o 0,2 až 0,4 mm ako konečný priemer otvoru.
MPlayer
MPlayer je multimediálny prehrávač podporujúci prevažnú väčšinu audio a video kodekov. Dostupný podľa licencie GNU GPL je pre operačné systémy Windows, Mac OS X, Linux, Syllable.
Prehrávač sa spúšťa pomocou príkazového riadka s možnosťou konfigurovania pomocou parametrov, pričom je možné ho doplniť o GUI.
NGC 1934
NGC 1934 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. novembra 1834.
János (priezvisko)
János je maďarské priezvisko odvodené od mena Ján. Na Slovensku a v Česku je veľmi zriedkavé, s jediným výskytom v meste Kolárovo, resp. Sokolov.
Známi nositelia
Pozri v článku János.
Slovio
Z gramatického hľadiska sa podobá na esperanto (rovnaké koncovky podstatných mien, prídavných mien i slovies a žiadne ohýbanie), ale slovná zásoba čerpá zo slov, ktoré sa bežne používajú v slovanských jazykoch. Najnovšia verzia jazyka slovio 2.74q bola vytvorená 19. septembra 2008. Podľa autora je Slovio zrozumiteľné pre viac ako 400 miliónov ľudí bez akéhokoľvek predchádzajúceho štúdia.
Jazyk by mal kompenzovať hlavný nedostatok jazyka Esperanto, konkrétne jeho umelosť. Jazyk Esperanto čerpá z mnohých jazykov, či už lexikou z románskych jazykov, syntaxou zo slovanských, atď., čo spôsobuje neprirodzenosť daného jazyka.
Ukážka
Slovio es novju mezxunarodju jazika ktor razumijut cxtirsto milion ludis na celoju zemla. Ucxijte Slovio tper!
Abeceda
Slovio používa tak latinku ako aj cyriliku.
Abeceda v latinke:
a b c cx d e f g gx h hh i j k l m n o p q r s sx t u v z zx
Neobvyklá výslovnosť:
Ďalšie písmená:
Slovio sa môže zapisovať aj azbukou:
Gramatika
"Slovio má jednoduchú logiku gramatiky a Slovio je ideálnym jazykom pre dnešných ľudí."
Číslovky
Názvy mnohouholníkov možno tvoriť pridaním prípony "ugolik". "Triugolik, cxtirugolik, ..."