cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spoločenstvo nezávislých štátov
Ekonomická rada
Ekonomická rada patrí medzi základné výkonné orgány SNŠ. Vznikla 25. januára 2000. Hlavnou úlohou je praktická realizácia dohôd prijatých Radou hláv štátov a Radou hláv vlád v súvislosti s vytvorením a fungovaním zóny voľného obchodu v rámci SNŠ, ako aj ďalších oblastiach sociálno-ekonomickej spolupráce. Ekonomická rada SNŠ sa schádza minimálne raz za kalendárny štvrťrok.
Výkonný výbor SNŠ
Najvyšším predstaviteľom Výkonného výboru SNŠ je predseda – výkonný sekretár SNŠ. Funkcia najvyššieho sekretára bola zavedená v roku 1993. Od októbra 2007 je predsedom Výkonného výboru Sergej Nikolajevič Lebedev.
Prehľad výkonných sekretárov SNŠ:
Symboly SNŠ
Oficiálnymi symbolmi SNŠ sú vlajka a znak.
13. mája 1995 prijalo Medziparlamentné zhromaždenie štátov SNŠ uznesenie o podobe vlajky a znaku Spoločenstva nezávislých štátov. Táto podoba bola definitívne potvrdená uzneseniami najvyššieho orgánu SNŠ – Rady hláv štátov SNŠ zo dňa 19. januára 1996.
Znak
náhľad|Znak SNŠ Znak SNŠ upravuje Uznesenie Rady hláv štátov SNŠ z 19. januára 1996. V zmysle tohoto Uznesenia tvorí znak kruhový rám sivej farby, vnútri ktorého sa nachádza v modrom poli štylizovaný biely obrazec. Figúra je zložená z vertikálnych pásov, ktoré prechádzajú vo vrchnej časti symetricky vpravo aj vľavo do sústredných prstencových článkov. Vrchná dvojica článkov sa smerom nahor rozširuje a zahýba. Ich dĺžka a šírka sa zmenšuje od stredu symetrického obrazca k okraju. Vo vrchnej časti kompozície je vyobrazený zlatý kruh, ktorý chránia zahnuté články obrazca.
Kompozícia symbolizuje snahu o rovnoprávne partnerstvo, jednotu, mier a stabilitu. Znak je možné zobrazovať vo farebnom alebo jednofarebnom (čierno-sivom) variante, a taktiež sa pripúšťa plastické vyhotovenie.
Vlajka
náhľad|Vlajka SNŠ Podoba vlajky SNŠ je rovnako definovaná v Uznesení Rady hláv štátov SNŠ z 19. januára 1996. Vlajku SNŠ tvorí obdĺžnikové pole modrej farby v pomere strán 2 : 1. Uprostred poľa je umiestnený biely obrazec rovnakých parametrov, ako v znaku Spoločenstva.
Zaujímavosti
Na olympijských hrách v roku 1992 v Albertville a Barcelone vystúpili športovci členských krajín SNŠ prvý a posledný raz v spoločných farbách, v rámci jedného tzv. „zjednoteného tímu“.
Kategórie štadiónov UEFA
Kategorizácia štadiónov podľa UEFA delí futbalové štadióny do štyroch skupín podľa niektorých objektívnych kritérií (napr. rozmery hracej plochy, osvetlenie, počet miest, zázemie pre média a VIP hostí, zabezpečenie). Rôzne europské súťaže organizované UEFA a ich fáza sa potom môže hrať len na štadiónoch s istou minimálnou požiadavkou kategórií. Skôr UEFA používala systém jednej až piatich hviezdičiek.
Najnižšie požiadavky sú na Kategóriu 1, najvyššia Kategória 4 je vyžadovaná pre play-off Ligy majstrov a všetky zápasy hlavnej časti a tiež všetky zápasy hlavnej časti  Európskej ligy. Pre finálové zápasy súťaží sú spravidla definované dodatočné kritériá, najmä oveľa vyššia kapacita. Za najobjektívnejší štadión na Slovensku (štadión so štyrmi hviezdičkami) sa pokladá Tehelné pole (štadión ŠK Slovan Bratislava).
Moment zotrvačnosti
Moment zotrvačnosti alebo moment inercie telesa je fyzikálna veličina, ktorá vystupuje pri skúmaní jeho otáčavého pohybu. Je mierou náročnosti uvedenia telesa do otáčavého pohybu vzhľadom na os rotácie. Označujeme ju väčšinou I (v staršej literatúre to je väčšinou J), jednotkou v SI je. Moment zotrvačnosti závisí od tvaru a hmotnosti telesa, ale aj od osi otáčania, ktorú si zvolíme.
Súvis medzi posuvným a otáčavým pohybom
Zjednodušene sa dá povedať, že moment zotrvačnosti vystupuje vo vzťahoch pre otáčavý pohyb tam, kde vo vzťahoch pre posuvný pohyb vystupuje hmotnosť. Takže popri kinetickej energii posuvného pohybu 1/2\,mv^2 je kinetická energia rotačného pohybu (\omega je uhlová rýchlosť otáčavého pohybu, ktorá nahradila rýchlosť posuvného pohybu v). Podobne popri hybnosti posuvného pohybu mv sa stretávame s momentom hybnosti telesa konajúceho otáčavý pohyb, ktorý sa vypočíta vzťahom I\omega. V neposlednom rade namiesto Newtonovho zákona pre posuvný pohyb F=ma máme pre otáčavý pohyb tzv. druhú vetu impulzovú, podľa ktorej (M je moment pôsobiacej sily, \varepsilon je uhlové zrýchlenie telesa).
Výpočet momentu zotrvačnosti
Úlohou momentu zotrvačnosti je za pomoci vzťahu vyjadrovať kinetickú energiu otáčavého pohybu telesa. Táto kinetická energia otáčavého pohybu však nie je nič iné než súčet kinetických energií všetkých malých kúskov, na ktoré si skúmané teleso môžeme v mysli rozdeliť. Každú z nich pritom môžeme vypočítať pomocou vzťahu, kde m_k je hmotnosť daného malého kúska a v_k je jeho rýchlosť (malosť kúska je tu potrebná na to, aby sme mohli považovať rýchlosť všetkých jeho častí za približne rovnakú - pri otáčavom pohybe sa totiž časti telesa rôzne vzdialené od osi otáčania pohybujú rôznymi rýchlosťami). Rýchlosť každého kúska závisí od jeho vzdialenosti od osi otáčania r_k podľa vzťahu. Ak si teraz jednotlivé malé kúsky očíslujeme číslami od 1 do n, celkovú kinetickú energiu otáčajúceho sa telesa môžeme napísať ako
Problém tu spočíva v tom, že telesá majú spojito rozloženú hmotnosť. Preto nie je možné ich rozdeliť na malý počet "malých častí" (spomeňme si, prečo bola tá malosť častí taká dôležitá) a jednoducho sčítať podľa predchádzajúceho vzťahu. Je nutné použiť integrálny počet, pomocou ktorého dokážeme zapísať moment zotrvačnosti spojito rozdeleného telesa vzťahom
pričom tu integrujeme cez celý objem telesa.
Jedno teleso však predsa len zvládneme aj z hlavy - je ním tenká obruč s polomerom r a hmotnosťou m, ktorá sa otáča okolo osi kolmej na jej rovinu a prechádzajúcej stredom obruče. V tom prípade má totiž celá obruč rovnakú vzdialenosť od osi otáčania rovnú r, nepotrebujeme ju preto vôbec deliť a priamo môžeme napísať I=mr^2. Momenty zotrvačnosti niekoľkých ďalších telies sú v nasledujúcom zozname.
Steinerova veta
Ak chceme vypočítať moment zotrvačnosti telesa vzhľadom na os neprechádzajúcu ťažiskom, pričom poznáme moment zotrvačnosti I_0 vzhľadom na s ňou rovnobežnú os, ktorá ťažiskom prechádza, môžeme si pomôcť Steinerovou vetou. Podľa nej ak je hmotnosť telesa m a vzdialenosť dvoch spomínaných osí d, moment zotrvačnosti I vzhľadom na tú, ktorá neprechádza ťažiskom sa dá vypočítať pomocou vzťahu:
Čierny Váh (osada)
Osada leží na sútoku Čierneho Váhu s Ipolticou, nad vtokom Čierneho Váhu do rovnomennej priehrady v Čiernovážskej doline, v nadmorskej výške, východne od Kráľovej Lehoty v katastrálnom území obce Východná. Na severe ju obklopujú Kozie chrbty, na juhu Nízke Tatry.
História
Na mieste osady bola v roku 1764 zriadená prvá horáreň v Nízkych Tatrách. Osada vznikla na prelome 18. a 19. storočia a pôvodne sa volala Hošková. Patrili k nej aj samoty Benkovo, Dikula, Medvedzia a Ráztoky. Lesnícka osada sa prvýkrát spomína v roku 1808. Najväčší počet obyvateľov mala k roku 1970 – 136. V tom čase tu fungovala aj škola, obchod a krčma s kolkárňou. Nachádza sa na ceste, ktorá sleduje tok Čierneho Váhu z Kráľovej Lehoty do Šuňavy a Liptovskej Tepličky, ktorou je však prejazd zakázaný.
Od roku 1914 údolím viedla Považská lesná železnica z Liptovského Hrádku do Liptovskej Tepličky, ktorá mala v osade zastávku. Práve tu sa od hlavnej trate odpájala vetva do doliny Ipoltica. Trať bola v 70. rokoch zrušená, no zachovala sa drevená budova železničnej staničky.
V roku 1944 prebiehali v okolí ťažké boje medzi partizánmi a nemeckou armádou. Stojí tu pomník padlým partizánom.
náhľad|Liatinový náhrobok na cintoríne
Pamiatky
V osade sa nachádza klasicistický kostol Najsvätejšej Trojice, ktorý nechalo postaviť v roku 1803 hrádocké komorské panstvo pre tunajší lesnícky personál. V interiéri kostola sa zachovali pôvodné drevené lavice a časť tehlovej dlažby. Vedľa chrámu stojí drevená zvonica s hodinami. Nachádza sa tu aj malý cintorín s liatinovými krížmi z 19. storočia. Je na ňom pochovaný aj Anton Sokol (1903 – 1973), dekan Lesníckej fakulty Vysokej školy lesníckej a drevárskej vo Zvolene. Celý komplex bol v roku 1990 vyhlásený za kultúrnu pamiatku.
Turistické trasy
Osadou prechádza modro-značkovaná turistická trasa, ktorá vychádza od železničnej stanice Východná, pokračuje cez sedlo Muránsko, osadu Muránska a ďalej údolím Ipoltice do sedla Priehybka v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier.
Zizhongosaurus
Zizhongosaurus je vyhynutý rod vývojovo primitívneho dlhokrkého dinosaura, žijúceho v období spodnej jury na území dnešnej Číny (provincia S’-čchuan). Jeho jediný druh je Zizhongosaurus chuanchengensis.
Zoznam gynekologických antiinfektív a antiseptík
G01A Antiinfektíva a antiseptiká, okrem kombinácii s kortikosteroidmi G01B Antiinfektíva a antiseptiká, v kombinácii s kortikosteroidmi
Zizhongosaurus
Hoci ho zvyknú pokladať za príbuzného rodu Barapasaurus, jeho afinita je neistá. Opísaný je podľa neúplneho postkraniálneho skeletu (vrátane jedného neúplneho chrbtového stavca a ramennej kosti).
Kongo (Brazzaville)
Kongo, dlhý tvar Konžská republika (1970 – 1992: Konžská ľudová republika), je štát v Afrike. Hraničí so Stredoafrickou republikou a Kamerunom na severe, s Gabonom na západe a na juhu a východe s Konžskou demokratickou republikou. Hlavné mesto Brazzaville je zároveň najväčším mestom krajiny.
Kongo sa nachádza v centrálno-západnej časti subsaharskej Afriky, na rovníku. Leží medzi 4. rovnobežkou severnej zemepisnej šírky a 5. rovnobežkou južnej zemepisnej šírky a 11. poludníkom východnej zemepisnej dĺžky a 19. poludníkom východnej zemepisnej dĺžky. Má krátke pobrežie pri Atlantickom oceáne.
Hlavné mesto Brazzaville, sa nachádza na rieke Kongo, na juhu krajiny, takmer naproti Kinshase, hlavnému mestu Konžskej demokratickej republiky.
Na juhozápade štátu je pobrežná rovina, ktorého hlavným vodným tokom je rieka Kouilou-Niari, centrálna časť krajiny sa skladá z centrálnej náhornej plošiny. Lesy sú čoraz intenzívnejšie využívané a ich rozloha klesá.
NGC 965
NGC 965 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Kongo (Brazzaville)
Obyvateľstvo
Väčšinu obyvateľov tvoria príslušníci bantuských kmeňov: Bangovia, Lingalovia, Konžania, Mbetovia, Mbošovia a Tekovia a ďalší tvoria 96 % konžskej populácie. Pygmejovia (napr. Jakovia a Monzombovci) a Adamaviti-Ubangovci (Ngbakovia a Mbanzovia) a ostatní tvoria zvyšné 4 %. Úradným jazykom je francúzština.
NGC 965
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Kongo (Brazzaville)
Náboženstvo
Podľa štatistiky z roku 2007 je náboženská príslušnosť v Kongu nasledovná: rímski katolíci 33,1%, kresťanské obrodenecké skupiny 22,3% protestantizmus 19,9%, salutizmus 2,2%, moslimovia 1,6%, kimbangizmus 1,5% ďalšie náboženstva 8,1%, bez vyznania alebo nezistené 11,3%. Iná štatistika z roku 2020 uvádza podobné čísla, avšak v ďalších náboženstvách rozoznáva tradičné náboženstvo v počte 2,7 %. Okrem v zásade nekonfliktných nových afrických cirkví sa v regióne tiež zrodili africké kresťanské cirkvi s vyhrotenejšími postojmi, ktoré napríklad hlásali, že Boh by k Afričanom neposlal bielych kazateľov, ktorí im nerozumejú, a tak boli ku katolíckemu i protestantskému kresťanstvu veľmi podozrievavé. Tak bol v roku 1921 v tejto oblasti založený kimbangizmus – nové kresťanstvo vyznávané veriacimi Cirkvi Ježiša Krista na Zemi. Títo kresťania vyznávajú, že skutočný Ježiš bol čiernej pleti, lebo Ježiš bielej pleti by nebol určený im. Podľa afrikanistu O. Havelku vyznáva v Kongu mnoho kresťanov (napríklad denomináciami) zároveň niektoré z lokálnych tradičných náboženstiev (viacpočetná náboženská identita), prípadne synkretizmus kresťanstva a tradičného náboženstva. Rozšírený je kult predkov, prítomné je (pôvodné pygmejské) náboženstvo bwiti, náboženské fenomény ako Nkisi Nkondi a rozličné tradičné bantuské náboženstvá, ktorých spoločným menovateľom je viera v najvyššieho Boha, ktorý bol pôvodne ľuďom blízko, avšak pre neposlušnosť ľudí sa vzdialil. Podľa ústne tradovaného bantuského príbehu najvyšší Boh vyslal chameleóna, aby ľuďom zvestoval ich nesmrteľnosť, avšak chameleón šiel veľmi pomaly a predbehla ho jašterica, ktorá niesla opačné posolstvo, totiž, že ľudia sú smrteľní a čaká ich horký koniec, a pretože jašterica doručila svoju správu, stalo sa, že ľudská prirodzenosť sa stala smrteľnou. Etnikum Bushongo žijúci na brehoch rieky Kongo vyznáva Boha stvoriteľa menom Bumba, ktorý v minulosti existoval sám v prapôvodnej temnote vesmíru nad nekonečnými vodami; raz ochorel a vyzvracal slnko, hviezdy, krajinu, zvieratá a nakoniec ľudí – stvorenie neskôr dokončili traja Bumbovi synovia. V Kongu je tiež rozšírené africké čarodejníctvo.
Auzon (kantón)
Auzon je francúzsky kantón v obvode Brioude v departemente Haute-Loire v regióne Auvergne. Tvorí ho 12 obcí.
Jabluneve (Kalynivský rajón)
Jabluneve je sídlisko na Ukrajine v Kalynivskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 117 obyvateľov.
Kuřimská Nová Ves
Kuřimská Nová Ves je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 130 obyvateľov, z toho 64 mužov a 66 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 43,5 roka, ženy 43,5 roka).
Bohuslav Križko
Bohuslav Križko (* 24. marec 1864, Kremnica† 19. október 1938, Bratislava) bol slovenský banský inžinier, priekopník techniky, vynálezca.
Narodil sa v rodine významného občana Kremnice Pavla Križka a jeho manželky Márie rodenej Marčekovej (pochádzala z Mošoviec - † 4. jún 1898). V rokoch 1870 – 1875 navštevoval ľudovú školu, 1875 – 1883 študoval na reálke v Kremnici.
V rokoch 1883 - 1886 študoval na Vysokej škole banskej a lesníckej v Banskej Štiavnici a potom pokračoval v štúdiu na vysokej škole technickej Berlin-Charlottenburg, kde v roku 1889 získal titul inžinier.
Po návrate do Kremnice sa zaujímal o široký rozsah inžinierskych činnosti. Bol autorom mnohých vynálezov a patentov, napr. rotačného tlakového čerpadla, rotačného piestového motora, ohniska s kaskádovým roštom a frézy. Do ťažobnej praxi baní uviedol parné turbíny a rad elektricky poháňaných nástrojov. Podieľal sa na výrobe kyseliny sírovej s sírovodíka suchou destiláciou dreva, a od roku 1915. sa pokúšal získať syntetický benzín z uhlia. 9. decembra 1887 bol iniciátorom inštalácii a spustenia verejného osvetlenia Kremnice (ako prvého mesta v Uhorsku a druhého po Viedni v celej habsburskej monarchii). Vďaka jeho úsiliu tiež v tom istom roku bolo uskutočnené v Kremnici prvé telefónne spojenie.
V roku 1890 pôsobil v Severnom Macedónsku ako riaditeľ antimónových a arzénových baní v Alchar, potom pracoval v zlatých baniach v Botes (Bates ) a ortuťových baniach Aranyos. Od roku 1894 bol v Transylvánii, naposledy ako generálny riaditeľ lignitovej bane firmy Schil-Urikányer v meste Lupene (Lupeni). Tam vybudoval elektráreň, ktorá zásobovala celú baňu elektrinou. Založil fabriku na benzén, čpavok a naftu a ďalšie priemyselné závody a dočasne riadil aj naftové vrty v Holovci (Galícia). Príklade sa staral o zamestnancov (výstavba bytov, domov, škôl, kostolov, robotníckeho hotela, 2 nemocníc, kúpeľov) a zaviedol finančné bonusy (odmeny) a podiely na zisku.
V roku 1918 bol poverený reorganizáciou baníctva na Slovensku a až do roku 1933 bol predsedom vládnej komisie (hlavný vládny komisár) pre baníctvo a hutníctvo na Slovensku. Bol tiež predsedom kodifikačného jazykového oddelenia technickej terminológie Matice slovenskej. Propagoval elektrifikáciu Slovenska a rozvoj moderných bezpečnostných postupov predovšetkým v baníctve.
Publikoval viacero odborných prác v nemčine a francúzštine.
Zomrel v roku 1938 v Bratislave a pochovali ho v Ľubochni. V roku 1985 jeho pozostatky previezli do Martina na Národný cintorín, kde je pochovaný v hrobe spolu s bratmi Milutínom, Jaromírom a Ladislavom.
Bourg-de-Péage
Bourg-de-Péage môže byť:
Mannerheimova línia
Mannerheimova línia je názov pre systém opevnení, ktorý v 20. a 30. rokoch vybudovalo Fínsko naprieč Karelskou šijou, aby prehradilo najľahšiu prístupovú cestu v prípade útoku ZSSR. Meno dostala po maršalovi Mannerheimovi, ktorý najskôr stavbu línie navrhol a neskôr ako predseda Rady obrany riadil jej budovanie. Napriek povestiam a propagandistickým tvrdeniam Červenej armády išlo prevažne o ľahké opevnenia, rozosiate príliš riedko, než aby ich bolo možné považovať za skutočne silno opevnenú líniu. Ťažké opevnenia sa v nej prakticky nevyskytovali, pretože podmáčaný terén neumožňoval ich stavbu. Hoci práve terén, v mnohých jej častiach neprehľadný a zle priechodný, jej dodával väčšiu obrannú hodnotu. thumb|Mannerheimova línia sa tiahla od Fínskeho zálivu po Ladožské jazero.
Základné fakty
Línia pozostávala z izolovaných predsunutých a zdržiavacích postov (zvyčajne išlo len o spevnené poľné opevnenia a drevené zruby), hlavnej línie a rezervnej línie. Bunkre a pevnôstky boli veľmi dobre maskované a vstavané do terénu, niekedy ale bolo možné odhadnúť polohu podľa štandardnej schémy doplnkových opevnení (napr. protipechotné zátarasy). Pevnostiam chýbali špeciálne typy pevnostných zbraní (dôsledok škrtov v rozpočte armády), čo znižovalo ich efektivitu.
Hlavná línia
Hlavná línia o dĺžke siahala od Fínskeho zálivu (kde sa napájala na systém pobrežnej obrany tvorený mínovými poľami a pobrežnými delostreleckými batériami) cez jazero Kuolema, dedinu Summa, jazero Muolaa k rieke Vuoksi a jazeru Suvanto a ďalej na sever k rieke Taipale a Ladožskému jazeru, kde jej ľavé krídlo chránili tri pobrežné batérie pri dedine Taipale. Sila línie sa menila v závislosti na type terénu a význame daného úseku opevnenia. Za najcitlivejšiu bola považovaná oblasť tzv. Viipurskej brány medzi jazerom Kuolema a riekou Vuoksi, kde rozľahlé zemiakové polia a hustá sieť komunikácii vytvárala najlepšie predpoklady pre vedenie modernej pohyblivej vojny. Tu boli vybudované najťažšie pevnosti i veľká časť bunkrov. Betónové pevnôstky boli doplnené protipechotnými a protitankovými zátarasmi, drevenými zrubmi a spevneným poľným opevnením.
Naproti tomu najsevernejšia časť línie, umiestnená prevažne v hlbokých lesoch a močiaroch okolo rieky Taipale, bola tvorená iba drevenými zrubmi a nehlbokými zákopmi. Spoliehalo sa na prirodzenú silu obrany spočívajúcu v teréne a zlej prístupnosti oblasti.
Rezervná línia
Rezervná línia sa nachádzala za dôležitejšou stredojužnou časťou Mannerheimovej línie. Odpájala sa v oblasti Vuosalmi a Vuoksi a pokračovala k rieke Tali, mestu Viipuri (Vyborg) a nadväzovala na pobrežnú obranu Viipurského zálivu. Bola však podstatne slabšia a nekryla na rozdiel od hlavnej línie kľúčové pobrežné batérie na východnom brehu Viipurského zálivu, bez ktorých podpory bola obrana západného brehu zálivu príliš slabá, čo Červená armáda využila v marci 1940.
Boje o líniu v zimnej vojne
Keď 30. novembra 1939 Červená armáda zaútočila na Fínsko, nebola Mannerheimova línia ešte dokončená. Hoci aj nedokončená dokázala v spojení so statočným a urputným odporom fínskej armády zastaviť na dva a pol mesiaca postup početne silnejšieho a lepšie vyzbrojeného nepriateľa. V krvavých bitkách v oblastiach Taipale, Vuoksi, Summy a jazera Muolaa stratila Červená armáda minimálne 150 000 mužov. Hlavná línia padla vo svojej stredojužnej časti 14. februára 1940, keď maršal Mannerheim uznal, že uzatvorenie kľúčových prielomov v oblasti Summa a Muolaa už nie je možné, a prikázal ústup na rezervnú líniu. Tá až do konca vojny nepadla (došlo len k menším prielomom, ktoré Fíni nedokázali uzavrieť a Červená armáda ich nevyužila). Namiesto toho ale rezervnú líniu obišla útokom cez zamrznutý Viipurský záliv. Fínske sily dokázali jej útok spomaliť, hoci ku koncu vojny už bolo zjavné, že ak budú boje pokračovať, bude nevyhnutné rezervnú líniu vyprázdniť.
Legendy o Mannerheimovej línii
Sovietska propaganda v snahe zmierniť hanbu, ktorú jej Zimná vojna priniesla, vykreslila Mannerheimovu líniu ako „najsilnejšiu pevnosť Európy“. Jej konečné prelomenie mal byť obrovský triumf, akého mala byť schopná len tá „najväčšia a najsilnejšia armáda Európy“. V správach ruskej propagandy sa hovorilo o 1000 betónových pevností (v skutočnosti 160 betónových objektov, z toho 90 v hlavnej línii a 15 v opevnení mesta Viipuri), z ktorých desiatky mali 5-8 poschodí (najväčšie pevnosti mali poschodia dve). Toto sú samozrejme verzie iba pre verejnosť, ktorá sa navyše okrem územia ZSSR príliš neujala.
V tajných materiáloch (najmä potom v súhrnnej správe o Zimnej vojne, ktorú pre Stalina a najvyššie velenie vypracoval veliteľ delostrelectva Voronov), sa sila línie hodnotí omnoho triezvejšie, rovnako ako príčiny neúspechov Červenej armády.
Zaujímavosť
Množstvo betónu použitého na vybudovanie Mannerheimovej línie je iba o trochu menšie než množstvo použité na postavenie helsinskej opery.
Zoznam iných gynekologík
G02A Uterotoniká G02B Kontraceptíva na lokálne použitie G02C Iné gynekologiká
Blesle (kantón)
Blesle je francúzsky kantón v obvode Brioude v departemente Haute-Loire v regióne Auvergne. Tvorí ho 10 obcí.
NGC 856
NGC 856 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 31. októbra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Karancsberény
Karancsberény je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Salgótarján.
Má rozlohu 2 314 ha a žije tu obyvateľov.
Kim Johnsson
Kim Johnsson (* 16. marec 1976, Malmö, Švédsko) je bývalý švédsky reprezentant v ľadovom hokeji.
Klubový hokej
Kim Johnsson hrával na poste obrancu. V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1993/94 za Malmö IF v švédskej Elitserien. V roku 1994 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo New York Rangers v 11. kole ako 286. v celkovom poradí. Do zámoria odišiel až pred sezónou 1999/00, keď sa dostal do stabilnej zostavy Rangers. Pred sezónou 2001/02 prestúpil do klubu Philadelphia Flyers. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za Ambri-Piotta vo švajčiarskej hokejovej lige. Od sezóny 2006/2007 bol hráčom Minnesota Wild. Svoju kariéru ukončil po utrpení zranenia v roku 2010 v drese Chicago Blackhawks.
Reprezentácia
Kim Johnsson sa dostal do výberu švédskej reprezentácie na zimné olympijské hry 2006 v Turíne, nakoniec však z rodinných dôvodov z nominácie vypadol.
Siphonaptera
Siphonaptera môže byť:
Old Enough
„Old Enough“ je druhý singel kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich druhého štúdiového albumu The State. Je to celkovo tretí singel skupiny. Singel bol vydaný dňa 17. októbra 2000 a to len v Kanade a v Spojených štátoch. Autorom textu skladby je spevák Chad Kroeger, hudbu zložila celá skupina. Na B-stranu singlu bola umiestnená skladba „Leader of Men“.
Skladba na koncertoch
Skladba sa objavila na koncertoch v roku 1997, počas turné Curb Tour, kde bol okrem iného zahraný aj na akustickom koncerte Acoustic live on Power 97, ktorý bol neskôr vydaný na pirátskej doske. Skladba bola tiež hraná počas koncertu dňa 25. januára 2002 v hale Rexall Place v Edmontone. Zapojený bol aj do prvého naživo nahraného DVD s názvom Live at Home. Skladba v koncertnej podobe trvá 3 minúty a 39 sekúnd. Počas turné The Long Road Tour prestala byť skladba hraná naživo.
Videoklip
Videoklip skladby „Old Enough“ bol nakrútený v roku 2000 režisérom Jamesom Cooperom. Vo videoklipe skupina Nickelback hrá pred malou skupinou ľudí.
Zoznam skladieb
CD singel:
Zostava
Nickelback
Produkcia
Vregille
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Astyoché (dcéra Laomedonta)
Astyoché alebo Astyocha (Astyoché) je v gréckej mytológii dcéra Laomedóna.
Keď Hérakles nedostal od trójskeho kráľa Laomedóna sľúbené kone, Tróju mu vyplienil a zabil všetkých jeho synov okrem Priama, následníka kráľovského trónu. Počas panovania Priama potom vypukla trójska vojna, ktorá sa skončila pádom Tróje a smrťou kráľovskej rodiny. (Priama zabil achájsky bojovník Neoptolemos). Podľa niektorých antických autorov sa Priamove sestry Astyoché, Médesikasté a Aithilla dostali do achájskeho zajatia. Keďže ich desilo, že svoj život prežijú ako otrokyne v Grécku, zapálili cestou v noci plavidlo vytiahnuté na breh a jej posádka sa potom na tom mieste usadila (buď v Itálii alebo v Trákii).
Place du Pont-Neuf
thumb|Socha Henricha IV. na námestí Place du Pont-Neuf je námestie v Paríži. Nachádza sa v 1. obvode. Je pomenované podľa najstaršieho parížskeho mosta Pont Neuf.
Courlac
Courlac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Place du Pont-Neuf
Poloha
Námestie sa rozkládá medzi Square du Vert-Galant a Pont Neuf na západnom okraji ostrova Cité.
Courlac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Claude Tresmontant
Claude Tresmontant (* 5. august 1925, Paríž, Francúzsko – † 16. apríl 1997, Paríž) bol francúzsky filozof, helenista a teológ, ktorý vyučoval stredovekú filozofiu a filozofiu vedy na Sorbonne. Bol členom akadémie morálnych a politických vied.
Filozofia
Kresťanstvo predstavuje pre Tresmontanta "všeobecnú teóriu skutočnosti". Vysvetľuje existenciu toho, čo je, na rozdiel od experimentálnych vied, ktoré umožňujú poznávať prírodu. Je presvedčený, že ľudský rozum je schopný dokázať Božiu existenciu. Metafyziku a ontológiu nechápe ako čistú apriornú vedu v kantovskom zmysle, ale ako racionálnu analýzu empirickej skutočnosti, predpokladanej vedami.
Za základ teológie Tresmontant považuje dôkazy, že: Argumenty pre prvý bod nachádza v svojich štyroch analýzach: existencie a vyladenia vesmíru, objavenia sa informácie vo vzniku života jej rastu, objavenia sa človeka ako bytosti, ktorá je obdarená vedomím a môže reflektovať celý vesmír. Druhý bod potvrdzuje existenciou prorokov.
V christológii Tresmontant vyjaruje presvedčenie, že Ježiš Kristus prináša človeku nový program, namiesto geneticky získaného programu uloženému v paleokortexe.
Tresmontant sa značne obáva moderného kresťanského iracionalizmu. Ten označuje ako patológiu kresťanstva.
Vníma niekoľko zásadných úloh pre kresťanskú filozofiu:
Karancskeszi
Karancskeszi je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Salgótarján.
Má rozlohu 3 169 ha a žije tu obyvateľov.
Adolf Born
Adolf Born (* 12. jún 1930, České Velenice† 22. máj 2016, Praha) bol český maliar, kresliar, ilustrátor, animátor, karikaturista a kostýmový výtvarník. Bol známy svojimi monarchistickými postojmi.
Život
Jeho animácia navyše vtipne glosuje aj dej vo filmovej sérií o básnikoch (Jak svět přichází o básníky, Jak básníci přicházejí o iluze, Jak básníkům chutná život) a jeho animácia nechýba dokonca aj v záverečnom dieli Jak básníci čekají na zázrak, ktorý bol uvedený do kín mesiac pred jeho smrťou.
Zomrel 22. mája 2016 vo veku 85 rokov. Posledná rozlúčka s umelcom prebehla vo veľkej obradnej sieni krematória 27. mája 2016.
Ocenenie
Roku 1974 bol na svetovej výstave v Montreale menovaný karikaturistom roka. V roku 1988 bol menovaný zaslúžilým umelcom. V roku 2003 získal Medailu Za zásluhy 1. stupňa. V roku 2013 získal na Anifilme cenu za celoživotný prínos animovanému filmu.
Udávanie
Udávanie môže byť:
Abraham Simpson
thumb|Rodokmneň Simpsonovcov Abraham "Abe" "Dedo" J. Simpson je fiktívna postava z amerického animovaného seriálu Simpsonovci. V originálnom znení ho dabuje Dan Castellaneta a do češtiny ho prerozprával Dalimil Klapka.
Abe má 83 rokov a je všeobecne známy ako dedo Simpson. Často rozpráva historky o tom, čo sa vraj údajne stalo, ako napríklad, že on je tým, kto vynašiel kadibudky, alebo že vďaka nemu sa rozhádali psy a mačky. V období vojenskej služby býval veľmi šikovný. Je to "vojnový veterán", žije v domove dôchodcov v Springfielde, kam ho dal jeho syn Homer Simpson. Je to tvrdohlavý senilný starec. Rád sleduje seriál Matlock. Má ženu Monu Simpsonovú, ktorá je stíhaná zákonom. Má dvoch synov Homera Simpsona a Herberta Powella a dcéru Abbie. V mladosti svojho syna Homera iba zhadzoval. Medzi jeho priateľov patria jeho vrstovníci Jasper a Herman. Je dedom troch detí Lízi, Barta a Maggie Simpsonových.
Mandiška
Mandiška je potok v hornom Liptove, vo východnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Ipoltice, meria 2,4 km a je tokom IV. rádu. Tečie na území NAPANT-u.
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, pramení v geomorfologickej časti Priehyba na juhovýchodnom svahu Mandišky (1 411,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 230 m n. m. Najprv tečie prevažne východoseverovýchodným smerom, potom sa esovito ohýba a tečie na severovýchod. Pred ústím sa ešte stáča, na krátkom úseku pokračuje na východ a juhovýchodne od osady Čierny Váh, v strednej časti doliny Ipoltica, sa v nadmorskej výške cca 792 m n. m. vlieva do potoka Ipoltica. Nepriberá žiadne významné prítoky.
Georg Trakl
Georg Trakl (* 3. február 1887, Salzburg, Rakúsko – † 3. november 1914, Krakov, Poľsko) bol rakúsky lyrik a významný expresionistický básnik.
Dielo
V zátvorke je dátum vydania.
Preklady do slovenčiny
V roku 1972 vyšli Básne, ktoré preložil Július Lenko. Sebastián v sne vyšiel v roku 2000 v preklade Mily Haugovej.
Lung-men š’-kchu
Lung-men š’-kchu (-po čínsky) alebo Jaskyne Lung-men sú jaskyne 12 km južne od mesta Luo-jang v čínskej provincii Che-nan, pozdĺž dvoch hôr: Siang (na východe) a Lung-men (smerom na západ). Vďaka rieke Ji, pretekajúcej medzi nimi a vytvárajúcej tak prirodzenú prístupovú cestu, bola oblasť nazývaná Ji Ke, „brána na rieke Ji. Spolu s jaskyňami Mo-kao kchu a jaskynným komplexom Jün-kang š'-kchu sú jaskyne Lung-men jedny z troch najslávnejších starovekých sochárskych nálezísk v Číne.
V roku 2000 boli jaskyne zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny
left|thumb|Lung-men Unikátny súbor náboženských skulptúr v Longmenských jaskyniach začal vznikať v období medzi dynastiou Severný Wej a Tchang. Vznikali štyri storočia od roku 493 kedy sa po Ta-tchungu stal hlavným mestom Luo-jang. Rozširovaniu lokality náhle zabránili protibuddhistické čistky. Smutný počet bezhlavých sôch – dôsledok vandalizmu a krádeží – navodzuje ponurú atmosféru.
Hoci sú jaskyne v celkom dobrom stave, i ony trpia poškodením z prirodzených príčin, ako je napríklad erózia, a vyčíňaním vandalov. Nedávny priemyslový rozvoj v oblasti Luo-jangu so sebou nesie ďalšie riziká – kyslý dážď a výfukové plyny. Avšak Číňania si uvedomujú, že sa ich národné kultúrne dedičstvo ocitlo v ohrození, a tak centrálna i miestna vláda podnikajú radikálne záchranné kroky. Predstavitelia rozhodli o vysťahovaní ľudí žijúcich v oblasti Lung-menu a plánujú prestavať príjazdovú cestu tak, aby sa obmedzili vibrácie a vírenie prachu motorovými vozidlami.
Štatistiky
thumb Jaskyne v Lung-mene držia viacero svetových prvenstiev. Podľa Longmen Caves Research Institutu sa tu nachádza 2 345 jaskýň a výklenkov, ktoré sú sústredené na približne kilometer dlhom úseku na pravom brehu rieky Ji. Je tu aj viac než 3 600 kamenných dosiek posiatych nápismi, ktoré sa vzťahujú k histórii starovekej Číny. , 43 pagôd a vyše 100 000 spodobnení Buddhu veľkých od 2,5 cm do viac než 17 m. 30% jaskýň sa datuje do obdobia dynastie Severný Wei, 60 % do dynastie Tchang a zvyšok do ostatných období.
Oblasť Lung-men je pre verejnosť otvorená. Hoci do jaskýň nie je možné vstúpiť, väčšinu umeleckého diela z vonkajška vidieť.
Panoráma
1000px|Panoráma v hlavnej jaskyni Lung-menu
JPMorgan Chase Tower (Houston)
JPMorgan Chase Tower (predtým Texas Commerce Tower) je mrakodrap v texaskom veľkomeste Houston. Postavený bol v rokoch 1978 - 1982, má 75 poschodí a 50 výťahov. Slúži pre komerčné účely. Budovu navrhla spoločnosť I. M. Pei and Partners.
JPMorgan Chase Tower je vysoká 305,4 m a po svojom dokončení bola najvyššou budovou na západ od Mississippi, resp. najvyššou budovou v Amerike mimo Chicaga a New Yorku (prekonala Aon Center v Los Angeles) a to až do dokončenia budovy U.S. Bank Tower v Los Angeles v roku 1990. Stále ale zostáva najvyššou budovou štátu Texas (prekonala Renaissance Tower), a najvyššou budovou na svete, ktorá má päťuholníkový pôdorys.
Machnáč (prítok Bebravy)
Machnáč je vodný tok na západnom Slovensku, preteká územím okresov Trenčín a Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Bebravy, má dĺžku a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Trenčianska vrchovina, na severovýchodnom svahu Trstenca, v lokalite Bukovina v nadmorskej výške približne
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na západ, sprava priberá potok pretekajúci Havránkovou dolinou kde je koryto toku chráneným územím, chránia sa zachované brehové porasty s biocenózami potočného dna. Následne sa stáča na juh, sprava priberá prítok spod kóty a zľava z južného svahu Trstenca. Po pribratí pravostranného prítoku pretekajúceho obcou Petrova Lehota je koryto toku chráneným územím. Sprava ešte priberá Trenčianku a vstupuje do Podunajskej pahorkatiny.
Tu preteká geomorfologickým podcelkom Nitrianska pahorkatina, časťou Bánovská pahorkatina cez Horné a Dolné Motešice, napája malú vodnú nádrž Bobot a preteká obcou Bobot. Na území obce priberá dva ľavostranné prítoky (prvý prameniaci východne od obce Motešice, druhý pod Španím kameňom ) a pokračuje cez susedné Horňany. Na jej území tiež priberá dva ľavostranné prítok, najprv pred obcou z oblasti Hája a potom za obcou z oblasti Klčovín. Následne sa stáča na juhovýchod, preteká obcou Dežerice a rozširuje svoje koryto. Severne od Horných Ozoroviec ústi v nadmorskej výške približne do Bebravy.
Chránené územie
Na území Podunajskej pahorkatiny je Machnáč chráneným tokom, prírodnou pamiatkou vyhlásenou v roku 1983 na celkovej výmere. Ochraňuje sa podhorský tok so zachovaným korytom a zvyškami cenných brehových porastov. Ide o dva úseky, prvý od sútoku s Trenčiankou po vodnú nádrž Bobot a druhý začínajúci za obcou Bobot a končiaci pred obcou Dežerice.
Chtelnica
Chtelnica je obec na Slovensku, ktorá sa nachádza v severnej časti Trnavskej pahorkatiny na úpätí Malých Karpát v nadmorskej výške, v údolí Chtelnického potoka.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z rokov 12081209 v donačnej listine kráľa Ondreja II. V roku 1258 sa Chtelnica okrajovo spomína v darovacej listine kráľa Bela IV. komesovi Zochudovi a jeho bratom. Fara sa v obci spomína v rokoch 1332 – 1337. Prvá písomná zmienka o kostole sv. Jána Krstiteľa je z roku 1423.
Kostol Najsvätejšej Trojice v Chtelnici
Rekonštrukcie kostola:
Chtelnické privilégiá
Chtelnica musela získať prvé výsady mestečka už pred rokom 1394 (r. 1394 je spomínaná ako opidum Vitencye). Ďalšie výsady Chtelnica dostala od Stibora zo Stiboríc ml. v roku 1423. Tieto privilégiá zrejme zahŕňali mýtne právo a právo na výročný jarmok. Keď zomrel Stibor ml., Dobrovodské panstvo aj s Chtelnicou kráľ Žigmund venoval Michalovi Országhovi z Gútu. Gróf Országh získal od kráľa výsady, ktoré oslobodzovali Chtelnicu (Tynicze), Vrbové a Čachtice od platenia mýta a tridsiatku. Orságovci vlastnili panstvo až do roku 1567. Kráľ Matej II. potvrdil staré chtelnické výsady a rozšíril trhové právo z 3 na 4 výročné jarmoky. V 17. storočí získala Chtelnica aj hrdelné právo (právo meča). Cisár Karol VI. v roku 1712 udelil Chtelnici ďalšie výsady. Mestečko Chtelnica mohlo konať až šesť výročných jarmokov.
Vonkajšie planéty
Vonkajšie planéty sú:
NGC 770
NGC 770 je galaxia v súhvezdí Baran, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 3. novembra 1855. Je satelitnou galaxiou NGC 772.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Zapalasaurus
Zapalasaurus je vyhynutý rod dlhokrkého dinosaura, žijúceho v období spodnej kriedy na území dnešnej Argentíny (provincia Neuquén). Jeho jediný druh je Zapalasaurus bonapartei.
Opísaný je podľa stavcov, panvy a kostí zadných končatín. Člen diplodokoidnej skupiny Rebbachisauridae. thumb|center|300px|Rodostrom vývoja dlhokrkých dinosaurov, Farebná schéma: Laurázia (oranžová), Gondwana (modrá), Severná Amerika (tmavooranžová), Európa (pruhovane oranžová); Južná Amerika (modrá), Afrika (pruhovane modrá).
Karancslapujtő
Karancslapujtő je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Salgótarján.
Má rozlohu 1 935 ha a žije tu obyvateľov.
Šváb (priezvisko)
Šváb (o význame pozri šváb) je české a slovenské priezvisko. V Česku je najrozšírenejšie v Prahe, na Slovensku je najčastejšie v obciach Papín (okres Michalovce) a Čečejovce (okres Košice-okolie).
Známi nositelia
Pozri v článku Šváb.
NGC 966
NGC 966 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Zoznam medicínskych článkov/Y
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ye
Yersinia pestis
Kračún (slovanský sviatok)
náhľad|Ruské vianočné blahoželanie zo začiatku 20. storočia (teda z modernejšieho obdobia než je predmet článku) náhľad|A. Piotrowski, Kolędnicy, 1929 Kračún (iné názvy: kračun, kračuň, koleda, koľada, hody) bol slovanský sviatok zimného slnovratu. S príchodom kresťanstva bol tento sviatok nahradený Vianocami.
Všetky uvedené názvy znamenali u Slovanov pôvodne (a u niektorých Slovanov dodnes znamenajú) aj samotný zimný slnovrat, okrem toho u niektorých Slovanov dnes znamenajú Vianoce.
Kračún
Slovo Kračún je najstaršie domáce slovanské pomenovanie Vianoc. Dodnes sa používa:
K pôvodu názvu Kračún možno konštatovať podľa J. Kerďa, že ''je viac ako pravdepodobné, že lexéma kračún pochádza z južnopraslovanského koreňa *kark-, ktorý po metatéze *krak- a následnej 1. slovanskej palatalizácii *krak-j-un vyústila do absolútne logického tvaru kračun. Tieto transformácie sa udiali zhruba do 8. storočia, teda ešte v južnopraslovanskom období, kým v oblasti východopraslovanského makrodialektu musel byť ekvivalentný tvar *kork-j-un, z čoho potom logicky vyplynuli formy koročun/karačun, doložené aj v Novgorodskej kronike z r. 1143...Koreň kra- je typicky južnoslovanský... Na dôvažok treba vari uviesť aj základnú sému tohto praslovanského koreňa: vracanie, krátenie, krčenie (porov. Ondruš, 1994, s. 18), čo je vlastne istou syntézou generického a symbolického významu zimného slnovratu – najkratšieho dňa, vracania sa svetla, slnka...Zo sémantického hľadiska primárna konotácia termínu kračún/crăciun predstavuje teda syntézu symbolického významu zimného slnovratu – skrátenie, maximálne „skrčenie“ dňa a začiatok návratu, „vratu“ slnečného svetla. Táto primárna konotácia súvisí priamo s pohanskou oslavou zimného slnovratu, ktorá bola ešte veľmi živá v začiatkoch kresťanstva jednak u severogermánskych, ako aj praslovanských kmeňov. S touto oslavou sa viaže aj pohanská obyčaj pálenia kmeňov a konárov....Záverom konštatujeme, že termín Crăciun/Kračún...treba vykladať ako...relikt južnopraslovanského pôvodu ešte z dôb pohanstva. Táto lexéma bola prevzatá Protorumunmi, resp. balkánskou romanizovanou populáciou a starými Maďarmi. Hlboko prenikla, vzhľadom na starobylú tradíciu spojenú s narodením a vítaním Krista, aj do pastierskeho zvykoslovia. Je veľmi pravdepodobné, že do oblastí Podkarpatskej Rusi, ako aj do východného a južnostredoslovenského dialektu tento lexikálny južnopraslovanský petrifikát prenikol cez karpatsko-pastiersku filiáciu, podobne ako viacero južnopraslovanských pastierskych termínov.'' Mierne odlišne etymológiu prezentuje Š. Ondruš: ''Historická podoba kračun: koročun mala pred 8. storočím podobu korčun, pred 5. storočím kork-jun...Oproti západoslovanskej podobe krok bola u južných Slovanov predhistorická podoba kork, z ktorej od 8. storočia po praslovanskej metatéze vznikla forma krak.'' Spomínané slovo krak má podľa Ondruša rovnaký pôvod ako naše slová krok a krk a malo aj metonymický význam noha.
Podľa viacerých neslovanských lingvistov je slovo latinského pôvodu. Navrhuje sa pôvod v slove colationis alebo v slove creatione/creationis alebo vo výraze quartum jejunium. Podľa B. Beneša by slovo mohlo pochádzať z gréckeho výrazu en hemera ton christougennon. Správnosť týchto výkladov z latinčiny a gréčtiny je podľa Kerďa nepravdepodobná.
Podľa niektorých autorov slovo kračún znamená "najkratší deň (v roku)", takýto výklad však nie je jazykovo presvedčivý.
Koleda
Názov koleda či koľada (po starosloviensky колѩда; dnes v rozličných významoch po rusky/ukr./bielor. колядa - koľada, po bulharsky кoледа - koleda, po poľsky kolęda, po česky, slovensky, slovinsky, srbsky a chorvátsky koleda) pravdepodobne pochádza z latinského slova саlеndае, ale existujú aj iné názory. U Bulharov a východných Slovanov sa ako koleda/koľada dodnes označujú (okrem iného) Vianoce či vianočné obdobie. Calendae (po slovensky kalendy) je latinské slovo, ktoré znamená 1. prvý deň v mesiaci, 2. mesiac. Vzťahuje sa najmä na oslavy prvého dňa prvého mesiaca roka a keďže zimný slnovrat znamenal začiatok nového solárneho roka, dostal zimný slnovrat názov calendae. Napríklad na Slovensku sú koledy vianočné piesne, ktoré chodia  do ľudských príbytkov spievať koledníci. Koledníci sú najmä detí a mladí ľudia.
Hody
Slovo hody sa dodnes používa (vo význame Vianoce) v slovenčine (na východnom a strednom Slovensku) a v (dolnej aj hornej) lužickej srbčine. Názov súvisí s ruským slovom god, čiže rok.
Oslavy zimného slnovratu
Najstaršia zmienka o slovanských oslavách zimného slnovratu je v Sinajskom euchológiu (10. stor.) v podobe колѩда. V texte sa kritizujú tí, čo 1. januára chodia oslavovať koledu, ako to prv robili pohania.
Zimný slnovrat je najmä oslavou slnka a boha s ním spojeného. K rituálom spojeným so solárnym aspektom zimného slnovratu patrí pálenie ohňov (veľkých alebo aspoň sviečok), ktoré horeli až do svitania a bdelo sa pri nich až do svitania. V Rusku sa posielalo z kopca horiace koleso. U južných Slovanov sa do ohňa vkladalo zvláštne poleno, zvané badnik, ktorého zvyšky sa považovali za posvätné (obdoba existuje u Germánov a Litovcov, z čoho vyplýva, že ide o veľmi starý zvyk). Cez oheň sa aj skákalo ako forma očisty a podobne.
Ďalším aspektom tohto sviatku je fakt, že počas zimného slnovratu sa hranica medzi našim svetom a svetom mŕtvych považovala za otvorenú (dobré aj zlé duše mŕtvych sa teda v tomto čase voľne pohybujú po svete). Z toho vyplývalo po prvé, že si Slovania v tomto období roka uctievali predkov. Toto uctenie malo veľa podôb, napríklad Slovania zvykli pri štedrovečernej večeri prestierať aj skonaným členom rodiny. Po druhé sa Slovania v tomto období roka museli chrániť pred zlými duchmi, vlkolakmi, vílami, čertmi a podobne, a to napr. nosením masiek, používaním cesnaku alebo veselými oslavami.
Počas 12 dní medzi dňom Božieho narodenia a 6. januárom prebiehalo koledovanie (názov je odvodený od názvu sviatku koľada/koleda), teda obradné obchôdzky.
Lažánky (okres Brno-venkov)
Lažánky sú obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 700 obyvateľov, z toho 353 mužov a 347 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 41,0 roka, ženy 43,6 roka).
Šváby (priezvisko)
Šváby je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Trenčíne.
Známi nositelia
Pozri v článku Šváb.
Brioude-Nord
Brioude-Nord je francúzsky kantón v obvode Brioude v departemente Haute-Loire v regióne Auvergne. Tvorí ho 9 obcí.
NGC 655
NGC 655 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Vy-le-Ferroux
Vy-le-Ferroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čierny Váh (vodná nádrž)
náhľad|Pohľad na vodnú nádrž z lietadla. <references group="Geofond Bratislava, Hydroprojekt Moskva, SGÚ Bratislava, Hydroconsult Bratislava, Ingeo, a.s.Žilina" /> Čierny Váh je údolná vodná nádrž na Liptove, bola vybudovaná na strednom toku rovnomennej zdrojnice Váhu v 2. polovici 20. storočia. Je súčasťou systému priehrad Vážskej kaskády. Nádrž má objem 3,7 mil. m³ vody.
Prečerpávacia vodná elektráreň je svojím inštalovaným výkonom 735,16 MW najvýkonnejšou vodnou elektrárňou na Slovensku. Elektráreň bola uvedená do prevádzky v roku 1981. Priemerná ročná produkcia elektrickej energie je 370,8 GWh.
Vodné dielo pozostáva z dvoch nádrží, horná nádrž bola vybudovaná na krasovej plošine Vyšné Sokoly v nadmorskej výške, dolná nádrž je klasická údolná nádrž v nadmorskej výške Voda sa prečerpáva z dolnej nádrže do hornej a podzemnými prívodmi prechádza cez turbíny. Zo siedmich turbín je jedna typu Kaplan, ostatné typu Francis. Prietok - 6× 30 m3s-1 + 1× 8 m3s-1.
IG a HG prieskum pre  PVE Čierny Váh.
Hlavná fáza podrobnej etapy Inžinierso-geologického a hydro-geologického prieskumu prebiehala v rokoch 1971 až 1972.
Vykonávateľom prieskumu bol IGHP, n.p. Žilina s federálnou pôsobnosťou, v neskorších rokoch transformovaná na INGEO, a.s. Žilina.
Celok PVE predstavuje komplex náročných objektov so špecifickými technickými parametrami a rôznymi nárokmi na spôsob ich zakladania. Hlavné objekty ako horná nádrž, dolná nádrž, podzemné tlakové privádzače, hrádza dolnej nádrže s povrchovou elektrárňou museli byť vyčlenené ako samostatné objekty prieskumu a separátne aj posudzované.
Príslovkové určenie
Príslovkové určenie (iné názvy: adverbiále [staršie: adverbiale ], okolnosť, adverbiálne určenie, okolnostné určenie ) je jeden z vetných členov. Je to určenie tretieho stupňa, bližšie určenie prísudku (dobre píše, leží na zemi) alebo prívlastku (veľmi veselý, vysoký ako jedľa).
Čierny Váh (vodná nádrž)
Vzhľadom na mimoriadne komplikovanú geologickú stavbu územia /prebehlo tu niekoľko horotvorných fáz s presunom niekoľko km, výsledkom ktorých je vrásovo-príkrovová stavba vrstevných komplexov, následne postihnutých zlomovou tektonikou 1. rádu s opakovanými následnými mikrotektonickými fázami/, ako aj preto, že takáto stavba nebola na území Slovenska predtým nikdy realizovaná, bol prieskum extrémne náročný. Bolo nevyhnutné čerpať zo zahraničných poznatkov, využiť všetky dostupné domáce zdroje poznania a odborných inštitúcií, ktoré vedeli pomôcť a realizovať širokú škálu nákladných, priamo overujúcich prieskumných štôlní, /cca 2 km/, 2 veľkopriemerové šachty s hĺbkou 50m, desiatky m kopaných sond a šachtíc a cca 3000m jadrových vrtov.
Pri budovaní diela bolo použitých viacero pomocných nepriamych metód, z ktorých niektoré boli na Slovensku aplikované po prvý krát. Boli to vrtná televízna sonda, vrtný periskop, akustické a optické merania podzemných pohybov horninových kier, fyzikálno-matematické modely stability svahu, nalievacie súšky v podzemí, veľkorozmerové zaťažovacie skúšky v podzemí, geofyzika, extra presné geodetické merania a iné.