cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šandal
Erb obce
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej (4/8), žltej (1/8), zelenej (1/8), bielej (1/8) a zelenej (1/8). Vlajka má pomer strán 2:3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúci do tretiny jej listu.
Inštitúcie a ostatné zariadenia
V obci svoju činnosť vykonáva obecný úrad. Okrem starostu, ktorý je najvyšším zvoleným výkonným orgánom obce, rozhodovacím orgánom v najdôležitejších veciach a riešení všetkých základných otázok života v obci, je občanmi zvolené obecné zastupiteľstvo. V tomto volebnom období má 5 členov. Obecné zastupiteľstvo: Na výkon prenesených kompetencií štátu na obce bola zriadená spoločná úradovňa v meste Stropkov, ktorá slúži aj pre občanov obce Šandal.
Súčasnosť
Veľký rozmach obec zaznamenala predovšetkým po druhej svetovej vojne. Do dediny bola zavedená elektrina, vybudovali sa cesty, vystaval sa kultúrny dom, budova predajne potravín a pohostinstva, obyvatelia si budovali svoje nové rodinné domy. V druhej polovice 20. storočia sa rapídne zlepšil život na našich dedinách, a nebolo to inak ani v tej našej. Obec je v súčasnosti splynofikovaná a má vlastný verejný vodovod, ktorý bol odovzdaný do používania v roku 1994. Zdrojom vody sú tri pramene "Pod Gavreckou", ktoré sú zachytené a voda je privádzaná do zásobného vodojemu, z ktorého potom samospádom prichádza do domácnosti. Je tu rozostavaná stavba "Kanalizácia a ČOV Šandal". V obci sú zrealizované zberné kanalizačné stoky, chýba však ešte čistiareň odpadových vôd z nedostatku finančných prostriedkov. Obec zrekonštruovala všetky svoje miestne komunikácie. Pre zvýšenie kvality života v obci bol svojpomocne vybudovaný dom smútku, ktorý bol umiestnený pri miestnom cintoríne.
Demografia
Počas prvého sčítania ľudí v r. 1784-87 bolo podľa archívnych údajov v obci 268 obyvateľov, ktoré žili v 34 domoch. Podľa súpisu z roku 1828 mala obec 55 domov a 434 obyvateľov. Ale napríklad pre ťažké životné podmienky začali obec hromadne opúšťať obyvatelia. Mnohí sa vysťahovali do USA, Argentíny atď. Dôsledkom migrácie bol značný pokles obyvateľstva v roku 1900, keď bolo zaznamenaných iba 133. Do roku 1910 však počet čiastočne narástol a v roku 1910 už v obci žilo 249 osôb. Z novších sčítaní obyvateľstva spomenieme dôležitý údaj zo sčítania v roku 1991. V obci vtedy malo trvalý pobyt 341 osôb. 26. mája 2001 sa uskutočnilo posledné sčítanie obyvateľov, domov a bytov v Slovenskej republike. V obci Šandal trvale bývalo 304 obyvateľov, z toho 156 mužov a 148 žien. K 31.12.2007 je v obci trvale prihlásených 308 osôb. K 31.12.2011 v obci Šandal bolo trvale prihlásených 315 občanov, z toho 161 mužov a 154 žien. Z celkového počtu : od 0- do 15 rokov - 54 detí, od 16 - 62 bolo 98 žien a 113 mužov a nad 63 rokov bolo evidovaných 29 žien a 21 mužov.
Dylan O’Brien
Dylan Rhodes O’Brien (* 26. august 1991, New York, New York, USA) je americký herec. Je známy najmä vďaka svojej role Stilesa Stilinskiho v televíznom seriáli stanice MTV, Teen Wolf a preslávil sa tiež ako Thomas v dystopickej sci-fi filmovej trilógii Labyrint (Maze Runner). Ďalej si zahral vo filmoch ako  Love and Monsters (2020), The First Time (2012), American Assassin (2017), Stážisti (The Intership; 2013) či Deepwater Horizon (2016).
Skorý život
O’Brien sa narodil v New Yorku ako syn Lisy (rodenej Rhodes), bývalej herečky, ktorá tiež prevádzkovala hereckú školu a fotografa Patrika. Vyrastal v Springfielde v New Jersey, až do veku dvanástich rokov, kým sa so svojou rodinou presťahoval do Hermosa Beach v Kalifornii. Jeho otec je írskeho pôvodu a matka má talianskych, anglických a španielskych predkov. Skôr ako sa dostal k herectvu, chcel chodiť na filmovú školu a byť kinematografiám, ako jeho otec, ale nakoniec sa rozhodol pre herectvo. Dylan okrem herectva hrá aj v kapele Slow Kids At Play, v ktorej je bubeníkom a je veľkým fanúšikom New York Mets.
Dora
Dora môže byť:
Amos Oz
Amos Oz, pôvodne Amos Klausner, (* 4. máj 1939, Jeruzalem, Britský mandát v Palestíne† 28. december 2018, Tel Aviv, Izrael) bol izraelský spisovateľ, esejista a žurnalista. Bol profesorom literatúry na Ben Gurionovej univerzite v Be'er Ševe.
Životopis
Narodil sa v Jeruzaleme, vyrastal v štvrti Kerem Avraham v dome na Amosovej ulici č. 18. Jeho rodičia, Jehuda Arje Klausner a Fanja Musman, boli sionistickí prisťahovalci z východnej Európy. Ozov otec študoval dejiny a literatúru v litovskom Vilniuse, v Jeruzaleme pracoval ako knihovník a spisovateľ. Jeho starý otec z matkinej strany vlastnil mlyn v Rovne na západnej Ukrajine a v roku 1934 sa s rodinou presťahoval do Haify. Rodina patrila medzi pravicových revizionistických sionistov. Ozov prastrýko Josef Klausner bol pri voľbe prezidenta v roku 1948 protikandidátom Chaima Weizmanna za stranu Cherut. Napriek tomu, že rodina bola náboženstvu odcudzená, navštevoval Oz náboženskú školu Tachkemoni - rodičia ho odmietli dať do socialistickej školy, pretože hlboko nesúhlasili s jej ideológiou. Strednú školu absolvoval v Rechavji.
Keď mal Oz 12 rokov, spáchala jeho matka samovraždu. Táto udalosť ho hlboko poznamenala. Stal sa socialistickým sionistom a v pätnástich rokoch začal žiť v kibuci Chulda. Tam ho adoptovala rodina Chuldajovcov (ich prvorodený syn Ron Chuldaj je dnes primátorom Tel Avivu). V tej dobe si mladý Amos zmenil priezvisko na „Oz“, čo v hebrejčine značí „sila". V kibuci Chulda žil a pracoval až do roku 1986, kedy sa so svojou ženou Nily presťahoval do Aradu kvôli astmatickému ochoreniu ich syna Daniela. Po prvých spisovateľských úspechoch Oz postupne znižoval mieru svojej zainteresovanosti v bežných aktivitách kibucu: umožňovali mu to jeho honoráre, ktorými dostatočne prispieval na chod kibucu.
Na konci 50-tych rokov slúžil Oz v izraelskej armáde v jednotke Nachal, zúčastnil sa potýčiek na izraelsko-sýrskej hranici. Počas Šesťdňovej vojny slúžil v tankovej jednotke na Sinaji, počas Jomkippurskej vojny slúžil na Golanských výšinách.
Po službe v jednotke Nachal študoval filozofiu a hebrejskú literatúru na Hebrejskej univerzite v Jeruzaleme. V roku 1965 mu vyšla prvá zbierka poviedok Zeme šakalov (hebr. Arcot ha-tan). Jeho prvý román, Inde (Makom acher), vyšiel v roku 1966. Od tej doby vydával každý rok jednu knihu vo vydavateľstve Strany práce Am Oved („Pracujúci ľud"). Toto vydavateľstvo neskôr opustil a podpísal zmluvu s vydavateľstvom Keter, ktoré mu poskytlo mesačný plat bez stanovenej publikačnej frekvencie.
Napísal 18 kníh a asi 450 článkov a esejí v hebrejčine. Jeho diela boli preložené do asi 30 jazykov. Je nositeľom množstva izraelských a medzinárodných ocenení: v roku 1986 mu bola udelená Bialikova cena, v roku 1997 obdržal z rúk francúzskeho prezidenta Jacquesa Chiraca Rad čestnej légie. V roku 1998, pri príležitosti 50. výročia vzniku štátu Izrael, získal najprestížnejšiu štátnu cenu: Cenu Izraela. V roku 2005 mu bola vo Frankfurte nad Mohanom udelená prestížna Goetheho cena za literatúru.
Politické názory
Bol známym obhajcom mierovej koexistencie dvoch susedných štátov - Izraela a Palestíny.
Dielo
V slovenčine a v češtine vyšlo:
Z ďalších diel (v zátvorke doslovné preklady názvov):
Guimarães
Guimarães môže byť:
Đà Lạt
Leží v horách (plošina Lâm Viên) 1500 m nad morom, má mierne podnebie. Priemerná teplota je 18 ° C - 25 ° C. Najvyššia teplota niekedy v Da Lat je 27 ° C a najnižšie bola 6,5 ° C.
Mesto bolo založené v roku 1897, Francúzi mesto rozvinuli na rekreačné stredisko a stredisko na liečbu tropických chorôb, letnú rezidenciu a poľovnícke centrum. Okolo mesta sa nachádza niekoľko údolí, jazier a vodopádov. V meste je univerzita, stredisko jadrového výskumu a viacero vedeckých ústavov. Pri meste je vodná elektráreň. Letisko je 24 km južne od mesta. Dnes je mesto jednou z najväčších turistických destinácií vo Vietname.
Vlajka Svätej Lucie
náhľad|Vlajka Svätej Lucie
Vlajka Svätej Lucie má v modrom poli čierny rovnoramenný, vrcholom hore obrátený trojuholník, ktorého ramená sú bielo lemované. Do neho je vložený menší žltý rovnoramenný trojuholník, ktorý má spoločnú základňu s bielym lemovaním.
Modrá farba vlajkového listu symbolizuje vody Karibského mora aj Atlantického oceánu, žltá predstavuje brehy ostrova aj slnečnú žiaru, čierna a biela farba znamenajú kultúrne prelínanie tmavej a svetlej rasy, ktoré žijú a pracujú v pospolitosti a jednote. Čierny trojuholník je navyše pripomienkou dvoch vrcholov známeho vulkánu Qualibou (Gros Piton a Petit Piton), turistickej atrakcie ostrova, jeho symbol a zároveň významného orientačného bodu okolo plávajúcich lodí.
Vlajka pochádza z roku 1967, vtedy však mala pomer strán 5:8 a trojuholník uprostred mal menšiu výšku. Dnešná úprava pochádza z roku 1979, kedy bola vyhlásená nezávislosť ostrova.
Dvorníky (rozlišovacia stránka)
Dvorníky môžu byť:
Tomas Lindahl
Tomas Robert Lindahl (* 28. január 1938, Štokholm, Švédsko) je švédsky genetik špecializujúci sa na výskum rakoviny.
V roku 2015 získal Nobelovu cenu za chémiu spoločne s Paulom Modrichom a Azizom Sancarom za ich výskum v oblasti opráv deoxyribonukleovej kyseliny (DNA).
Ako postdoktorand pracoval na Princeton University v Princetone, New Jersey (19641967) a Rockefeller University v New York City, New York (19671969).
V roku 1967 získal doktorát na Karolinska Institutet prácou „On the structure and stability of nucleic acids in solution“.
Od roku 1981 pôsobil v Cancer Research UK v Londýne. V roku 2009 odišiel do dôchodku, ale je emeritným riaditeľom Francis Crick Institut a Cancer Research UK v Hertfordshire
Leiria
Leiria môže byť v Portugalsku:
Jiří Suchý (herec)
Jiří Suchý (* 1. október 1931, Plzeň) je český divadelník, herec, textár, spevák, básnik, spisovateľ, skladateľ, hudobník, grafik, výtvarník a zberateľ. Spoluzakladateľ Divadla Na zábradlí a Semaforu, brat Ondřeja Suchého.
Bibliografia
Väčšina jeho kníh obsahuje prepisy piesňových textov a divadelných hier, menšiu časť tvoria poviedky a spomienkové knižky.
Zoznam piesňovej tvorby (výber)
(h:/) – doteraz nezistený autor hudby
Kittu
Kittu môže byť:
Marvin Hamlisch
Marvin Frederick Hamlisch (* 2. jún 1944, New York, New York USA – † 6. august 2012, tamže) bol americký skladateľ.
Bol jedným z jedenástich ľudí, ktorí získali ocenenie Emmy, Grammy, Oscar a Tony, jedným z dvoch ľudí, ktorí okrem týchto štyroch cien získali ešte Pulitzerovu cenu (druhým bol Richard Rodgers) a dvakrát tiež získal cenu Zlatý glóbus.
Relikviár svätého Maura
thumb|upright=1.5|Fotografia relikviáru z výstavy v [[Jazdiareň Pražského hradu|Jazdiarni Pražského hradu v roku 2014]] Relikviár svätého Maura je významná románska pamiatka pochádzajúca z prvej tretiny 13. storočia. Je považovaný za druhú najcennejšiu pamiatku v Česku (po českých korunovačných klenotoch) a vôbec najvýznamnejšiu románsku klenotnícku pamiatku uloženú v Česku. Relikviár bol v roku 1995 vyhlásený národnou kultúrnou pamiatkou Českej republiky.
Dejiny
náhľad|left|Relikviár svätého Maura Relikviár bol vyrobený na zákazku člena zámožného rodu Rumigny, ktorý tiež založil benediktínsky kláštor v belgickom meste Florennes. Biskup Gérard de Rumigny získal relikvie svätého Jana Krstiteľa a neskôr svätého Maura z katedrály v Reims. Práve pre uloženie týchto ostatkov bol relikviár zhotovený. Ešte neskôr boli do relikviára uložené pozostatky sv. Timoteja a sv. Apolinára.
Po Francúzskej revolúcii bol kláštor, v ktorého majetku sa relikviár nachádzal, zrušený; relikviár samotný sa stal vlastníctvom iného kostola vo Florennes. Bol však čiastočne poškodený, a od cirkevnej rady ho roku 1838 zakúpil za 2500 frankov šľachtic Alfred de Beaufort-Spontin. V polovici 19. storočia nechal schránku zreštaurovať nákladom 3 tisíc frankov. Roku 1888 bol relikviár vystavený v Bruseli, roku 1889 ho Alfred de Beaufort-Spontin premiestnil na svoj zámok v Bečove nad Teplou.
Za druhej svetovej vojny príslušníci rodu Beaufort-Spontin kolaborovali s nacistami. Na konci vojny v roku 1945 zo zámku v Bečove ušli len s najnutnejšími predmetmi. Relikviár bol však ešte predtým, než Bečov nad Teplou opustili, uschovaný do zásypu podlahy hradnej kaplnky Navštívenia Panny Márie. Zámok bol po vojne znárodnený.
V júni 1984 česko-slovenské úrady kontaktoval občan USA Danny Douglas; na zastupiteľskom úrade vo Viedni začal vyjednávať s česko-slovenským štátom o nákupe nešpecifikovanej historickej pamiatky za 250 tisíc dolárov. Pri vyjednávaní vyšlo postupne najavo, že ide o dutý kovový predmet o veľkosti približne konferenčného stolíka s vysokou historickou a umeleckou hodnotou, ktorý leží zakopaný asi 100 kilometrov od Norimbergu. Po ďalšom pátraní v archívoch našli česko-slovenskí kriminalisti fotografiu a popis relikviára uloženého na zámku z roku 1932. 4. novembra 1985 začali prehľadávať celý Bečovský areál; relikviár bol objavený nasledujúci deň.
thumb|Detail čela so svätým Maurom Po tomto významnom náleze pripravil Západočeský pamiatkový úrad zmluvu s Umelecko-priemyselným múzeom v Prahe, ktoré sa zaviazalo vypracovať expertízu truhly; tá bola za tým účelom prevezená do Prahy. Písomná správa múzea ohodnotila relikviár ako pamiatku nevyčísliteľnej hodnoty; jej vývoz preto nepripadal do úvahy. V dôsledku nevhodného uloženia vo vlhkej zemi bola však archa vo veľmi zlom stave, ktorý vyžadoval zreštaurovanie; reštaurátorské práce ale začali až o niekoľko rokov neskôr, roku 1991, po objasnení majetkových a vlastníckych vzťahov.
Nariadením vlády Českej republiky č. 262/1995 Zb. zo 16. augusta 1995 bol relikviár zaradený na zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky pod číslom 308.
Náročného a dlhého procesu reštaurovania sa ujal Štátny úrad pamiatkovej starostlivosti. Práce prebiehali okrem iného v kooperácii s reštaurátormi z nemeckého Aachenu. Bolo však tiež nutné vyvinúť nové reštaurátorské postupy. Relikviár bol rozobraný, pritom bola o. i. odstránená sadrová výplň sošiek z predchádzajúcich opráv. Vzácne kamene odobraté a vyčistené, poškodené pracne opravené. Stovky dielov bolo treba opraviť alebo nahradiť, potom boli postupne osadzované na nové orechové jadro, ktoré nahradilo pôvodné polorozpadnuté drevo dubové. Relikviár bol kompletne zreštaurovaný roku 2002.
Opis
thumb|Detail čela s [[Ježiš Kristus|Kristom]] Tvarom aj veľkosťou sa relikviár veľmi podobá relikviáru z katedrály Panny Márie v Aachene a z katedrály sv. Troch kráľov v Kolíne nad Rýnom. Vo vnútri sa nachádzajú skeletálne ostatky (okrem sv. Maura pripisované tiež sv. Timotejovi), zvyšky textílií a koža. Obsah relikviára skúmalo kriminalistické laboratórium, ktoré vykonalo aj testy DNA. Vnútri relikvie boli zistené pozostatky štyroch osôb, medzi nimi aj detský mliečny zub, a egyptská látka z ôsmeho storočia. Relikviár má obdĺžnikový pôdorys s rozmermi 140 × 42 cm a je 65 cm vysoký. Horná časť má tvar pripomínajúci sedlovú strechu. Pôvodné dubové jadro bolo pri rekonštrukcii nahradené jadrom z orechového dreva. Dekorácia zahŕňa veľké množstvo reliéfov a sošiek z pozláteného striebra, drahé kamene, filigrány a gemy z drahokamov a polodrahokamov. Protiľahlé priečelné steny zdobia asi 25 cm vysoké sošky svätého Maura a Ježiša Krista, vrchné steny potom kruhové medailóny s výjavmi zo života sv. Timoteja a sv. Jána Krstiteľa. Na každej z bočných stien sú v rade rozmiestnené sošky šiestich apoštolov. Najstaršie gemy pochádzajú z 1. alebo 2. storočia; ide o druhotne použité gemy antické.
Umiestnenie
Prvýkrát bol relikviár verejnosti ukázaný na Pražskom hrade na výstave v roku 2000, vtedy však ešte nebol úplne zreštaurovaný. Až od 4. mája 2002 sa stal súčasťou stálej expozície na mieste, kde bol nájdený a je trvalo vystavený v priestoroch modrej jedálne na zámku Bečov nad Teplou v okrese Karlovy Vary.
V období od 18. decembra 2014 do 15. marca 2015 sa relikviár predstavil verejnosti na rozsiahlej výstave  Hrady a zámky objevované a opěvované (výstava v Jazdiarni Pražského hradu zhrnula cca 600 zbierkových predmetov najmä z bohatých fondov ponechaných na štátnych hradoch a zámkoch v správe Národného pamiatkového ústavu).
Sintra
Sintra môže byť:
Dlhodobý nehmotný majetok
Dlhodobý nehmotný majetok (skr. DNM; do roku 2002 nehmotný investičný majetok, skr. NIM) je položka súvahy - podľa slovenskej právnej úpravy definovaná ako hmotný majetok, ktorého doba použiteľnosti, dohodnutá doba splatnosti alebo vyrovnania iným spôsobom pri vzniku účtovného prípadu je dlhšia ako jeden rok (365 dní).
Zahŕňa najmä softvér, oceniteľné práva, goodwill, zriaďovacie náklady a aktivované náklady na vývoj.
Nergal (kráter)
thumb|Obrázok kráteru Nergal vytvorený sondou [[Galileo (kozmická sonda)|Galileo]]
Nergal je kráter na Jupiterovom mesiaci Ganymedes s priemerom približne 9,6 km. Má zreteľný pokrývku vyvrhnutým materiálom, ktorá je tmavšia bližšie ku kráteru a svetlejšia vo väčšej vzdialenosti. Vnútorná oblasť tohto materiálu je charakteristická laločnatým vzhľadom, ktorý svedčí o prúde tekutého (alebo kašovitého) materiálu po povrchu. Tento prúd bol pravdepodobne vytvorený rozpusteným ľadovým materiálom povrchu rozpusteným pri uvoľnení energie počas kolízie, ktorá tento kráter vytvorila.
Gula
Gula môže byť:
Bača
Bača môže byť:
Viana do Castelo
Viana do Castelo môže byť v Portugalsku:
Torigni-sur-Vire
Torigni-sur-Vire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pole aerial photography
Pole (aerial) photography alebo mast photography (doslova stožiarová fotografia) alebo telescopic pole photography (doslova fotografia z teleskopickej tyče) je druh výškového fotografovania. Princíp spočíva v umiestnení fotoaparátu na vrchol teleskopického stožiara.
Stožiar sa vysúva do výšky (zhruba do 20 m) buď manuálne alebo pneumaticky. Samotný fotoaparát je diaľkovo ovládaný zo zeme. Operátor ovláda otáčanie okolo zvislej a vodorovnej osi a samozrejme spúšť fotoaparátu. Pohľad z vtáčej perspektívy umožňuje zachytiť objekt alebo udalosť veľmi atraktívnym spôsobom. Výhodou oproti leteckým záberom je lepšie zachytenie detailov a lepšia efektivita samotného procesu fotografovania.
Výškové fotografie slúžia ako výrazný marketingový prostriedok pri tvorbe webstránok, letákov, bilboardov atd.
Hlavné oblasti využitia:
Střížov (okres České Budějovice)
Střížov je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Ostabat-Asme
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1912 Anubis
1912 Anubis je planétka s priemerom 70 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
La Défense (parížske metro, RER a Transilien)
La Défense je stanica liniek Parížskeho metra, RER-u a predmestského Transilienu. Nachádza sa pod pamätníkom Grande Arche v La Défense, obchodnej štvrti na západe Paríža. Stanica spája RER Linku A s Metro linkou 1 stanica La Défense - Grande Arche (od 1992), električkovou linkou T2 (od 1994) a železničnú stanicu SNCF (Transilien). Je tiež blízko hlavnému nákupnému centru.
Osvetlenie na podlahe blízko zahŕňa monumentálnu Grande Arche, mrakodrapy so sídlami dôležitých francúzskych a zahraničných spoločností, a pracuje na mestskom umení ako napríklad Le Pouce od Césara Baldacciniho. Od centrálnej promenády Arc de Triomphe možno vidieť ďalej dole Historickú os.
Od mája 2004 sa nachádza v tejto časti La Défense informačné centrum EÚ riadené Európskym parlamentom.
Linky používajúce túto stanicu
Na stanici Transilienu sú štyri nástupištia:
Ráno :
Ženská štvorhra na Open GDF Suez 2010
Ženská štvohra na Open GDF Suez 2010 sa hrala ako súčasť Open GDF Suez 2010 od 8. do 14. februára 2010. Titul vo štvorhre žien získali Češky Iveta Benešová a Barbora Záhlavová Strýcová, ktoré vo finále porazili zimbabwiansko-americký pár Cara Blacková, Liezel Huberová. Pre Benešovú a pre Záhlavovú Strýcovú to bol šiesty titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Nasadenie
<li>🇵🇱 Klaudia Jansová / 🇵🇱 Alicja Rosolská ''(semifinále) <li>🇬🇧 Sarah Borwellová / 🇺🇸 Raquel Kopsová-Jonesová ''(1. kolo) </ol>
Vila Nova de Famalicão
Vila Nova de Famalicão môže byť v Portugalsku:
Unzent
Unzent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 122 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Berlín
Berlín je mesto vo forme mestského štátu a hlavné mesto Nemecka. Po zjednotení Nemecka a východnej a západnej časti mesta, patrí k najväčším mestám v Európe. Je druhé najľudnatejšie mesto a ôsme čo sa týka mestského územia v rámci Európskej únie. Ležiace v severovýchodnom Nemecku je centrom európskeho metropolitného regiónu Berlin/Brandenburg pozostávajúceho z 6 miliónov ľudí z viac ako 190 krajín.
Berlín je významným centrom kultúry, politiky, médií a vedy v Európe. Základom ekonomiky sú hlavne služby zahŕňajúce oblasť rozličného druhu ako mediálne korporácie, environmentálne služby, dejiská kongresov atď. Mesto tiež slúži ako kontinentálne centrum pre leteckú a železničnú dopravu, a tiež je najnavštevovanejšou turistickou destináciou v EÚ. Z priemyselného odvetvia sú rozšírené: optoelektronika, informačné technológie, farmaceutický priemysel, biomedicínske inžinierstvo a biotechnológia.
Metropola je domovom pre svetoznáme univerzity, výskumné inštitúcie, športové podujatia, orchestre, múzeá a osobnosti. Jeho mestská krajina a historické dedičstvo z neho urobili obľúbené miesto pre medzinárodné filmové produkcie. Mesto je tiež známe pre jeho festivaly, rozmanitú architektúru, nočný život, súčasné umenie, rozsiahlu sieť verejnej dopravy a pre jeho vysoký životný štandard.
Dejiny
Prvá historicky doložená zmienka o Berlíne pochádza z roku 1244. Roku 1451 sa Berlín stáva vládnym mestom brandenburských markgrófov a kurfirstov, 1701 potom hlavným mestom Pruského kráľovstva, 1871 hlavným mestom novo založenej Nemeckej ríše. Berlín bol v minulosti tolerantným mestom, kde našlo útočisko veľa prenasledovaných utečencov, okrem iných aj hugenoti z Francúzska (po roku 1685) a protestanti z Čiech (po roku 1730), ktorých niektorí potomkovia žijúci v takzvanej Českej dedine (Böhmisches Dorf) až do druhej polovice minulého storočia ešte hovorili po česky. Berlín bol postupne hlavným mestom Pruského kráľovstva (1701 – 1918), Nemeckého cisárstva (1871 – 1918), Weimarskej republiky (1919 – 1933) a Tretej ríše (1933 – 1945).
V dvadsiatych rokoch minulého storočia sa z Berlína stáva európska metropola s bohatým politickým, vedeckým a hlavne kultúrnym životom. Tolerantnosť končí roku 1933 príchodom Hitlera k moci. V priebehu druhej svetovej vojny mesto zasiahlo najprv intenzívne bombardovanie a v od apríla 1945 aj ťažké pouličné boje a delostrelecké ostreľovanie. Po druhej svetovej vojne, keď mesto bolo z veľkej časti zničené (napr. 40 percent obytnej plochy), bol Berlín rozdelený do štyroch sektorov. Začiatkom studenej vojny sa Berlín dostal do centra konfliktov medzi víťaznými mocnosťami. Už roku 1948 došlo k Berlínskej blokáde (keď sa všetko zásobovanie západných sektorov mesta uskutočňovalo výlučne leteckým spojením) a neskôr došlo i k politickému rozdeleniu mesta, najmä po stavbe Berlínskeho múru 13. augusta 1961.
Prítomnosť
Po páde Berlínskeho múru roku 1989 sa začala nová kapitola mesta. Berlín sa stal mestom so zázemím a hlavným mestom SRN.
Geografia
Berlín leží na severovýchode Nemecka, zhruba západne od hraníc s Poľskom, je obklopený spolkovou krajinou Brandenbursko. Mestom preteká rieka Spréva (🇩🇪), vodné plochy (najmä jazerá) tvoria 6,6 % celkovej plochy; okrem mnohých parkov a podobných zelených plôch sa na území mesta nachádzajú aj lesné porasty (17,9 % celkovej plochy). Priemerná nadmorská výška je Najvyšší bod tvorí Teufelsberg,  (ide o umelý násyp, vznikol zo zvyškov stavebného materiálu vybombardovaných domov).
Stavby
náhľad|upright|left
Z náboženských stavieb je známy hlavne evanjelický chrám Berlínsky dóm a rímskokatolícka Katedrála svätej Hedvigy v Berlíne. V meste sa nachádza aj niekoľko synagóg a mešít. Ruiny evanjelického kostola cisára Wilhema, sú pamiatkou na bombardovanie mesta počas druhej svetovej vojny. Najvyššou stavbou v meste a druhou najvyššou stavbou v Európskej únii je televízna veža Fernsehturm na Alexanderplatz. Je vysoká 368 metrov a rozhľadňa na jej vrchole poskytuje výhľad na mesto. Najvyššou obytnou budovou je hotel Park Inn Berlin Alexanderplatz z roku 1970, ktorý je vysoký 123 metrov.
Medzi významné stavby postavené v renesančnom slohu patrí Rotes Rathaus, radnica postavená v rokoch 1861 a 1869. Budova Ríšskeho snemu je súčasné sídlo nemeckého parlamentu. Ikonickou fotografiou sa stalo vztýčenie vlajky ruských vojsk po dobytí Berlína. V roku 1957 bola v Západnom Berlíne postavená štvrť Interbau. Svetoznámi architekti ako Walter Gropius, Le Corbusier a Oscar Niemeyer tu realizovali svoje návrhy moderných obytných domov. Medzi ďalšie moderné budovy patrí komplex budov Treptowers alebo výšková budova Steglitzer Kreisel.
náhľad|Ulica [[Unter den Linden]]
Námestia a ulice
Medzi najznámejšie a najväčšie námestia patrí Alexanderplatz. Unter den Linden je bulvár v centre, ktorej doslovný preklad znamená „Ulica pod lipami“. Vedie smerom od Brandenburskej brány k palácu Stadtschloss. Najznámejšou ulicou v meste je Kurfürstendamm, ktorú lemujú veľké počty obchodov, hotelov a reštaurácií. Ulica, ktorú miestny nazývajú skrátene Ku'damm býva porovnávaná s parížskou Avenue des Champs-Élysées. V strede mesta leží Potsdamer Platz, ktoré je súčasťou jeho modernej časti. Počas výstavby v rokoch 1997/1998 bolo najväčším staveniskom na svete, dnes je centrom obchodu v Berlíne.
Parky
náhľad|Großer Tiergarten
Obyvateľstvo
Už Západný Berlín sa vyznačoval relatívne vysokým podielom cudzincov. Z celkového počtu 1,8 milióna obyvateľov (v roku 1989) v meste bývalo napr. 128 000 obyvateľov tureckej národnosti (40 % všetkých cudzincov). Celkový počet občanov inej ako nemeckej národnosti bol koncom roku 2020 778 420 (21 % obyvateľstva mesta). K najväčším národnostným menšinám patrí: Turecko (98.814, ktorej príslušníci žijú v Berlíne čiastočne už v tretej a štvrtej generácii), Poľsko (55.593), Sýria (40.574), Taliansko (31.355), Bulharsko (30.645).
V Berlíne ďalej žije veľký počet občanov štátov Európskej únie (2020 vyše 20 % všetkých cudzincov), existuje tu aj najväčšia židovská obec v Nemecku (13 000 členov). Tieto čísla samozrejme treba brať s rezervou. Nemecko nerozlišuje medzi národnostnou a štátnou príslušnosťou. V Berlíne žije napríklad aj veľká skupina takzvaných vysťahovalcov z krajín bývalého ZSSR, ktorí akýmkoľvek spôsobom preukázali svoj nemecký pôvod a získali tým nemecké občianstvo. Aj keď ich znalosti nemčiny sú v mnohých prípadoch slabé, nie sú vo vyššie uvedených číslach zachytení.
Politické zriadenie
Rotes Rathaus|náhľad|Rotes Rathaus Spolková krajina Berlín je popri Hamburgu a Brémach jedným zo troch mestských štátov Spolkovej republiky Nemecko. Na čele mesta stojí primátor (regierender Bürgermeister), volený poslaneckou snemovňou (Abgeordnetenhaus), ktorý vymenúva jednotlivých senátorov výkonného orgánu mesta, ktorým je senát. Sídlom berlínskeho senátu je dnes takzvaná Červená radnica v štvrti Berlin-Mitte. Poslanecká snemovňa má byť volená každých päť rokov.
Z berlínskych primátorov, ktorých známosť presiahla hranice mesta, možno spomenúť nasledujúcich: Ernst Reuter (SPD, 1948 – 1953), Willi Brandt (SPD, 1957 – 1966, neskôr kancelár SRN), Richard von Weizsäcker (CDU, 1981 – 1984, neskôr prezident SRN), Eberhard Diepgen (CDU, 1984 – 1989 a 1991 – 2001), (všetci zo Západného Berlína), Klaus Wowereit (SPD, 2001 – 2014.
V spolkových orgánoch Nemecka je Berlín zastúpený 23 mandátmi v spolkovom sneme a 4 mandátmi v spolkovej rade.
Primátorom Berlína je od 21. decembra 2021 politik SPD Franziska Giffey.
Administratívne delenie
náhľad|400px|Územné delenie Berlína podľa obvodov, čísla obvodov v tabuľke
Už dlhú dobu sa uvažuje o zlúčení Berlína s Brandenburskom. V referende roku 1996 to bolo však zamietnuté (najmä voličmi v Brandenbursku, okrem iného vzhľadom na veľkú zadlženosť Berlína). Termín nového referenda nie je zatiaľ stanovený.
Hospodárstvo
Medzi najrýchlejšie rastúce hospodárske odvetvia v Berlíne patria informačné a komunikačné technológie, sektor dopravy, vedecko-výskumný sektor, mediálny a hudobný, reklamný sektor, dizajn, biotechnológie, medicínske inžinierstvo. Vedecko-výskumný park Berlin-Adlershof patrí medzi 15 celosvetovo najväčších. Vývoj a výskum má pre mesto veľký hospodársky význam. Región Berlína patrí medzi s najväčším počtom každoročne podaných vedeckých a technických patentov. Celková zadlženosť mesta (Land Berlin) dosahovala začiatkom roku 2020 63,7 miliárd €, a to pri HDP mesta vo výške 154,5 miliárd € (roku 2020).
Doprava
náhľad|upright|[[Berlínske metro|Metro (U-Bahn)]] Berlín je dobre napojený na celonemeckú aj európsku sieť diaľnic. Okolo Berlína vedie vonkajší, celkom uzatvorený diaľničný okruh.
Aj železničné spojenie je uspokojivé. Najväčšie vlakové stanice sú Zoologischer Garten, Ostbahnhof a Hauptbahnhof.
Letisko Berlín-Braniborsko je medzinárodné letisko nachádzajúce sa v Schönefelde južne od stredu Berlína. Otvorené bolo 31. októbra 2020 a trvalo sa tým uzavrú letisko Tegel a Schönefeld.
Sieť mestskej hromadnej dopravy patrí k najhustejším medzi európskymi mestami. Ide o kombináciu nasledujúcich dopravných prostriedkov (2021):
Šport
náhľad|[[1. FC Union Berlin]] náhľad|Berlin ePrix - [[Formula E]]
Kultúra
náhľad|[[Brandenburská brána, 2012]] náhľad|[[Berlínski filharmonici|Berliner Philharmonie]]
Berlín sa vyznačuje veľkým počtom kultúrnych a vedeckých zariadení, z ktorých niektoré dosiahli veľkú známosť a popularitu aj v zahraničí. Kultúrna pestrosť a tolerancia sa pritom traduje hlavne z čias Západného Berlína, ktorý sa stal v tomto zmysle „slobodným“ mestom podľa hesla „pre každého niečo“.
Európska filmová akadémia (EFA), založená v roku 1988 so sídlom v Berlíne, je združením združujúce celkom 4200 odborníkov z odvetvia filmového priemyslu. Zároveň každoročne vyhlasuje Európske filmové ceny, ktoré oceňujú mimoriadne diela európskej kinematografie v 24 kategóriách.
Architektúra
Z ďalších pozoruhodností a pamiatok možno spomenúť Reichstag, Brandenburskú bránu, svetoznámu triedu Unter den Linden rovnako ako aj Karl-Marx-Allee, zámok Charlottenburg, bývalý priechod Checkpoint Charlie, East Side Gallery (zvyšok Berlínskeho múru), televíznu vežu Fernsehturm, Kurfürstendamm (bývalé „západné“ centrum mesta) a Alexanderplatz (bývalé „východné“ centrum mesta), celý nový komplex na Postupimskom námestí (Postsdamer Platz) a v najbližšom okolí (kde v deväťdesiatych rokoch minulého storočia vznikla viac menej celá nová štvrť), v neposlednom rade potom aj pamiatky v blízkom Postupime.
Pravidelné podujatia
náhľad|Vianočný trh v Berlíne
Ján Egry
Ján Egry, aj János Egry, (* 24. december 1824, Krakovany – † 15. apríl 1908, Banská Bystrica) bol hudobný skladateľ, hudobný pedagóg a regenschori.
Životopis
V hudbe sa vzdelával u otca. Kapitulský a mestský kapelník a učiteľ hudby a spevu v biskupskom seminári, na kráľovskom gymnáziu a na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, v roku 1861-1863 učil Jána Levoslava Bellu. Počas života biskupa Štefana Moyzesa a v období kontaktov s Bellom sa jeho tvorba viazala k slovenskému hudobnému životu. Autor Spevníka, ktorého najvýznamnejšou skladbou je Requiem pre stredný hlas so sprievodom organa.
V duchovnej tvorbe nadviazal na klasicistickú chrámovú hudbu, ktorú rozvíjal a miestami spájal s novými romantickými motívmi. S J.L. Bellom najtalentovanejší a najškolenejší slovenský skladateľ v 2. polovici 19. storočia. Klasický tvorca slovenskej chrámovej hudby (zachovalo sa množstvo skladieb na latinské texty). Svetskú tvorbu, poplatnú hudobnému životu v Budapešti, zastupujú prevažne tanečno-salónne a pochodové skladby maďarského a nemeckého charakteru a rapsodického štýlu, komponované pre klavír.
Warner Baxter
Warner Baxter (* 29. marec 1889, Columbus, Ohio, USA – † 7. máj 1951, Beverly Hills, Kalifornia) bol americký herec.
Zomrel vo veku 62 rokov na zápal pľúc.
Zoznam historických článkov/T
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 261 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
t?
Tărnovská literárna škola
ta
Tabarnaš I. · Tacitus · Tacitus o Kristovi · Tadeáš Amadé · Tadeáš Príleský · Tadeusz Komorowski · Tadeusz Wiejowski · Taekkyon · Tacht-e Solejmán (archeologická lokalita) · Taiwan · Taj Čen · Tajná cirkev · Takšoň (knieža) · Taktické skupiny počas SNP · Taktika motti · Talianska sociálna republika · Talianske kráľovstvo (1861 – 1946) · Talianske kráľovstvo (Svätá rímska ríša) · Taliansko-turecká vojna · Talpijotský hrob · Tambo Machay · Tanečný mor z roku 1518 · Tano (sviatok) · Tantalos (syn Dia) · Tanzimat · Taos · Tapio · Tappa-je Sejalk · Taraban · Tarabovec · Tarja Halonenová · Tarquiniovci · Tartessos · Tate Modern · Tatiana Štefanovičová · Tatra banka (historická) · Tatran (spolok) · Tatrín · Tauridský Chersonézos · Taverník
tá
Tábor (vrch) · Táhirovci (Perzia) · Táles · Tálio
te
Tecumseh · TED · Tefnut · Technická pamiatka · Technické pamiatky Mlynskej doliny · Technologický determinizmus · Tekov (hrad) · Tekovské múzeum · Tel Beer Ševa · Tel Chacor · Telerig · Tell (archeológia) · Tell Karámil · Tematín · Temné storočie · Tempora · Teng Siao-pching · Tenochtitlan · Tenskwatawa · Teodor Iľjič Ojzerman · Teodor Koriatovič · Teodor Schwarz · Teodor Svjatoslav · Teodoret z Kýru · Teodorich I. · Teodorich II. · Teodorich Veľký · Teofil (Byzantská ríša) · Teofil Bohumír Vozárik · Teofil Galba · Teória dvoch mečov · Teória Slnka a Mesiaca · Terentianus Maurus · Terentius · Tereziánsky urbár · Terézia Brunšviková · Terézia Vansová · Termidorský prevrat · Teroristické útoky v Bruseli 22. marca 2016 · Teroristický útok v Londýne 22. marca 2017 · Terpsión z Megary · Tervel · Tešínske kniežatstvo · Tešínsky mier · Teti II. · Tetiho pyramída · Tetrarchia · Tetricus · Teudes · Teudigisel · Texaská republika · Texaská revolúcia
té
Téby (Bojócia) · Téby (Egypt) · Téleklos
th
Thabo Mbeki · Thamfthis · The European Society for History of Law · The Holocaust Industry · The Plastic People of the Universe · Theano (filozofka) · Themistokles (Atény) · Theodor Eicke · Theodor Jakob Gottlieb Locher · Theodor Mommsen · Theodora (11. storočie) · Theodore Roosevelt · Theodosios III. · Theodosius I. (Byzantská ríša) · Theodosius II. (Byzantská ríša) · Theodóros Metochites · Theofanes Homologétes · Theofrastos z Eresu · Theofylaktos Simokattes · Theopompos (Sparta) · Theresa Mayová · Thespis · Thérón z Akragantu · Thimlich Ohinga · Thocomerius · Thomas Jefferson · Thomas Klestil · Thomas Samuel Kuhn · Thoukydides · Thovt · Thrasamund · Thrasydaios (Akragas) · Thutmose I. · Thutmose II. · Thutmose III. · Thutmose IV.
tch
Tchadanthropus · Tchajpchinské povstanie · Tchan S'-tchung · Tchäbong · Tcheng-pchaj · Tchou Wan
ti
Tiahuanaco (archeologická lokalita) · Tiamat · Tibava (hrad, Podhoroď) · Tiberianus · Tiberios II. (Byzantská ríša, 6. storočie) · Tiberios III. · Tiberius (cisár, 1. storočie) · Tiberius Coruncanius · Tiberius Gracchus · Tibor Andrašovan · Tibor Károlyi · Tihányiovský kaštieľ · Tichomorský bezpečnostný pakt · Tikal (mesto) · Timofej Nikolajevič Granovskij · Timothy Snyder · Timón z Fleiountu · Tirebolu · Tirolsko (historické územie) · Tiryns · Tisícročie · Tiszapolgárska kultúra · Titinius · Titus · Titus Calpurnius Siculus · Titus Catius · Titus Kolník · Titus Livius · Titus Maccius Plautus · Titus Pomponius Atticus · Titus Quinctius Atta · Tivadar Ortvay
tm
Tmólos (kráľ Lýdie)
to
Tobiáš Masník · Točenica · Todor Živkov · Tokijský expres · Tolerančný patent · Tomáš Bakóc · Tomáš Beniczký · Tomáš Bosniak (1572) · Tomáš Garrigue Masaryk · Tomáš Klimek · Tomáš Müntzer · Tomáš Petřivý · Tomáš Slovan · Tomáš Tvarožek · Tomáš Varga · Tomáš Winkler · Tomislav Nikolić · Tonkin · Tonkinský incident · Tony Blair · Toplické povstanie · Topoľčiansky hrad · Tordesillaská zmluva · Torismund · Totem · Tovarová výmena · Tower of London
tr
Traján · Transnistria (druhá svetová vojna) · Trapezuntské cisárstvo · Trácia (historické územie) · Trebonianus Gallus · Trecento · Trenčianske múzeum · Trenčiansky hrad · Trest smrti · Tretia bitka o Nadžáf · Tretia bitka o Ypres · Tretia česko-slovenská republika · Tretia francúzska republika · Tretia križiacka výprava · Tretia plavba Jamesa Cooka · Tretia púnska vojna · Tretia ríša (propagandistický pojem) · Tretia vojna v Perzskom zálive · Tretie delenie Poľska · Tri červené vlajky · Tri kráľovstvá (Kórea) · Trianonská mierová zmluva · Tribečské múzeum v Topoľčanoch · Tribonianus · Tribún ľudu · Tridentská ofenzíva · Tridsaťročná vojna · Triedny boj · Trihlav · Trinásť kolónií · Tripartitum · Tripoliské grófstvo · Trnavská univerzita (historická) · Trofejný výbor · Trojpoľné hospodárstvo · Trojspolok (prvá svetová vojna) · Trója · Trójska vojna · Trstenskí
tu
Tudorovci · Tueret · Tullus Hostilius · Tunely Cu Chi · Tura (Egypt) · Turecká mierová rada · Turecká vojna za nezávislosť · Turniansky hrad · Turpilius · Turul · Turzovci · Turzovsko-fuggerovská spoločnosť · Tutanchamón
tú
Túlúnovci
ty
Tylžský mier · Tyrannius Rufinus
tý
Týdenník
Tokajík
Tokajík je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Poloha
Obec sa nachádza v južnej časti Nízkych Beskýd, v trojuholníku medzi obcami Mrázovce, Piskorovce a Vyšný Hrabovec, asi 4 km severovýchodne od vodnej nádrže Veľká Domaša.
Geomorfológia
Obec je súčasťou geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy a presnejšie jej geomorfologického celku Ondavská vrchovina.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1430.
Druhá svetová vojna
Cez druhú svetovú vojnu obyvatelia poskytovali pomoc sovietskym partizánom. 19. novembra 1944 zatkli nemecké jednotky všetkých 34 mužov z obce a za pomoc partizánom ich postrieľali asi 1 km severne od obce. Prežili iba dvaja zranení. Nasledujúceho dňa obec nacisti obkľúčili, ženy a deti vyhnali z domovov a obec zapálili. Nepoškodený zostal iba kostol.
Pamiatky
V obci sa nachádza múzeum Tokajíckej tragédie, vojnový cintorín a pomník na mieste tragédie severne od obce. Obec si každoročne pripomína 19. november spomienkovým stretnutím a koncertom venovaným pamiatke padlých.
Múzeum Tokajíckej tragédie, resp. pamätná izba bola vybudovaná v roku 1969. Obec však nemala dostatok prostriedkov na jej prevádzkovanie, po 24. rokoch bolo múzeum po rekonštrukcii znovuotvorené dňa 11. mája 2009. Je otvorené od pondelka do piatku od 9.00-12.00. Múzeum je možno navštíviť i mimo otváracích hodín.
Kultúra
V obci sa každoročne začína beh Stropkovská dvadsiatka a taktiež tu pokračuje štafetový beh Mieru, vďaky a svornosti Kalinovo-Banská Bystrica.
Curtis Island
Curtis Island môže byť:
Vila Nova de Gaia
Vila Nova de Gaia môže byť v Portugalsku:
Rastislav Staňa
Rastislav Staňa (* 10. január 1980, Košice) je bývalý slovenský hokejový brankár.
Klubový hokej
V sezóne 1999/00 odišiel do zámoria. Odohral 6 sezón za rôzne mužstvá v nižších súťažiach WHL, ECHL a AHL. V sezóne 2003/04 sa mu podarilo odohrať 6 zápasov v NHL za Washington Capitals, ktorý ho draftoval v roku 1998 v 7. kole zo 193. miesta. Keďže nedostával veľa príležitostí dostať sa v NHL na ľadovú plochu, rozhodol sa v ďalšej sezóne odísť do Európy. Sezónu 2004/05 odchytal za Södertälje SK vo švédskej hokejovej Elitserien. S týmto klubom podpísal zmluvu aj na sezónu 2005/06. Klub po jej skončení vypadol do nižšej súťaže a tak prestúpil do Malmö Redhawks, ktorý zase do Elitserien z nižšej ligy postúpil. Stretol sa v ňom s krajanmi Ľubomírom Sekerášom a Róbertom Tomíkom. V priebehu roka prestúpil do klubu Linköpings HC. Od sezóny 2008-09 je hráčom ruského klubu KHL Severstaľ Čerepovec.
Reprezentácia
Rastislav Staňa reprezentoval nepretržite Slovensko na majstrovstvách sveta v rokoch 2001, 2002 (zlato), 2003 (bronz), 2004, 2005, 2009, 2010, ZOH 2002 v Salt Lake City a ZOH 2010 vo Vancouveri. Stal sa slovenskou reprezentačnou brankárskou dvojkou po Jánovi Lašákovi. Nosí reprezentačný dres číslo 31.
ZOH 2010
Rastislav Staňa bol nominovaný na Zimné olympijské hry 2010. Keďže Jaroslav Halák sa zhostil roly tímovej jednotky na výbornú, Staňa nedostal príležitosť ani v jednom zápase a spolu s Petrom Budajom bol v role nehrajúceho náhradníka. Slovensko obsadilo v hokejovom turnaji mužov historické 4. miesto, keď nezvládlo tretiu tretinu súboja o bronz proti Fínsku (3:5).
MS 2005
Na svetovom šampionáte vo Viedni a Innsbrucku obsadila slovenská reprezentácia piate miesto. Po kvalitných výkonoch v základnej skupine (Bielorusko 2:1, (Rusko 3:3 a (Rakúsko 8:1), postúpilo Slovensko do ďalších bojov z prvého miesta. V osemfinálovej skupine slovenská reprezentácia „vybuchla“ v súboji s Českom (1:5), ďalšie dva zápasy však zvládla (Švajčiarsko 3:1, Kazachstan 3:1). V skupine skončilo Slovensko na treťom mieste za Ruskom a Českom a v štvrťfinále sa stretlo s Kanadou. V dramatickom zápase prehralo tesne 5:4 gólom Joe Thorntona, streleným 4 minúty pred koncom zápasu, a bolo vyradené z bojov o medaily.
MS 2006
Tréner František Hossa ho nominoval na Majstrovstvá sveta 2006 v lotyšskej Rige, hoci ho na súpisku napísal až po zranení Jána Lašáka v prvom zápase proti Bielorusku. V žiadnom zápase sa na ľad nedostal, bol náhradníkom Karola Križana.
MS 2009
Tréner Ján Filc ho nominoval na MS 2009 vo Švajčiarsku.
Nastúpil v prvých dvoch zápasoch základnej skupiny proti Maďarsku (4:3) a Bielorusku (1:2 po samostatných nájazdoch - po prvom nájazde ho nahradil Ján Lašák).
MS 2010
Rastislav Staňa sa prvýkrát dostal do bránky v prvom osemfinálovom stretnutí proti Dánsku (0:6), keď Peter Budaj inkasoval v prvých 4 minútach 3 góly. Rastislav Staňa odchytal zvyšných 56 minút, inkasoval 3 góly a zaznamenal 90,32% úspešnosť zásahov. V ďalšom zápase proti Fínsku (2:5) sa situácia opakovala, Peter Budaj dostal za dve tretiny tri góly a tréner Hanlon ho vystriedal. Staňa dostal z 10 striel 1 gól. V rozhodujúcom zápase osemfinálovej skupiny proti Nemecku nastúpil opäť Peter Budaj, Slováci však zápas nezvládli a po prehre 1:2 skončili na konečnom 12. mieste.
Balogh (priezvisko)
Balogh je priezvisko, rozšírené na Slovensku. Najčastejšie je v Tvrdošovciach (okres Nové Zámky), Nových Zámkoch a Komárne.
Pôvod
Meno Balog patrí do širšej siete zemepisných názvov, ktoré sú charakteristické pre Slovensko, územie Poľska a východných Slovanov. Okrem Čierneho Balogu je to staršie pomenovanie prítoku rieky Balog – prítoku Rimavy, podľa ktorej bola pomenovaná osada Balog, neskoršie rozčlenená na Vyšný Balog a Nižný Balog. Dnes má komplexné meno Veľký Blh. Vlastivedný slovník obcí na Slovensku ho charakterizuje ako staré sídlisko z mladšej doby bronzovej, hallštadskej a veľkomoravskej. To znamená, že sídlisko bolo obývané v 9. – 10. storočí. Maďarská administratíva roku 1906 zapisuje Ivanice pri Rimavskej Sobote ako Balogivány, Padarovce ako Balogpádár, Hrušovo ako Balogrussó. Blhovce východne od Fiľakova majú starý záznam ako Balogfalva. Balog nad Ipľom má z 13. storočia záznam Bolug, zo 14. storočia Balogh, roku 1808 nazvaný Ipoly-Balogh. Aj to je veľmi staré sídlisko z doby rímskej a veľkomoravskej.
Názov má predhistorický základ belg- : bolg-, v nulovom stupni blg-. Na Slovensku mal tento základ do 12. storočia podobu Blg. Maďari ho v 11. – 12. storočí prevzali v podobe Bolog – Balog.
Známi nositelia
Pozri v článku Balogh.
Narušiteľ štátnej hranice
Narušiteľ štátnej hranice je osoba, ktorá narušila (teda nedovolene prekročila alebo sa o prekročenie pokúsila) štátne hranice.
Valerij Jakovlevič Leontiev
Valerij Jakovlevič Leontiev (* 19. marec 1949, Usť-Usa, Rusko) je ruský spevák. V priebehu svojej kariéry nahral viac ako 30 albumov, z ktorých mnohé sa predávajú v miliónoch kópií.
Narušiteľ štátnej hranice
Význam
Tento výraz (často v skrátenej podobe narušiteľ) sa používal najmä v Česko-Slovensku v období existencie tzv. Železnej opony. Toto označenie sa používalo najmä pre osoby, ktoré sa pokúšali o ilegálny prechod štátnej hranice už tým, že vstúpili alebo sa len priblížili k hraničnému pásmu. Prvoradou úlohou Pohraničnej stráže bolo narušiteľov zadržať, a to aj použitím zbrane.
Dôvodom na "narušenie" najmä západných hraníc v dobe komunistického režimu v Česko-Slovensku nebolo väčšinou pašeráctvo ale snaha o "opustenie republiky". Pašeráctvo sa trestalo zvyčajne pokutou, ktorej výška sa odvíjala od ceny tovaru alebo od skráteného cla, a prepadnutím tovaru a v závažnejších prípadoch, napr. ak išlo o recidívu, ak bolo páchané vo väčšom rozsahu alebo so zbraňou, hrozil podľa § 131 trest odňatia slobody na jeden rok. Opustenie republiky bol pre režim tak závažný trestný čin, že už aj pokus oň podľa paragrafu 109 trestného zákona, ten kto „v úmysle poškodiť záujem republiky“ neoprávnene opustil Česko-Slovensko či sa do neho v stanovenej lehote nevrátil, mohol byť odsúdený na trest ťažkého žalára od jedného do piatich rokov.
Dopadnúť narušiteľa
V češtine príkaz na zadržanie znel "dopadnout narušitele" (odvodené od "dopadnout pachatele na útěku" ) a zaužíval sa aj v slovenčine natoľko, že málokto už vie, že jeho pôvodný význam je len chytiť  a nie zastreliť (pozri prípad Johanna Dicka).
Svatý Jan nad Malší
Svatý Jan nad Malší je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Tisinec
Tisinec je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Dejiny
Obec sa spomína v roku 1379, keď kráľ Ľudovít I. potvrdil výmenu majetkov, pri ktorej šľachtici z rodu Ákoš dali panstvo Stročín šľachticom Cudarovcom. Majetkovou súčasťou bola aj dedina Tisinec. Pri výmene majetkov vznikli prvé správy o Tisinci. Z ich obsahu je zrejmé, že tunajšie sídlisko jestvovalo už pred rokom 1379. V 15.-.16. storočí bola obec nepretržite majetkovou súčasťou panstva Makovica. Slovenský názov korení v slovenskom pomenovaní ihličnatého stromu tis, ktorý hojne rástol v tejto časti doliny Ondavy ešte pred vznikom miestného sídliska.
Symboly obce
Erb: V červenom poli štítu na žltej (zlatej) pôde stojaci biely (strieborný) kosec so žltým (zlatým) kosiskom a bielou (striebornou) kosou, po stranách s troma a dvoma žltými (zlatými) obilnými klasmi.
Štít:  neskorogotický
Vlajka obce
Pozostáva z šesť pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej, žltej a červenej. Vlajka má pomer strán 2:3 a ukončená je trom cípmi, t.j. dvoma zástrihmi siahajúcimi do tretiny jej listu.