cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harry Kane
Majstrovstvá sveta 2018
Úspešnou penaltou otvoril skóre osemfinále s Kolumbiou, zápas však dospel po góle súperovho obrancu Yerryho Míny do predĺženia, v ktorom sa tímy gólovo nepresadili. Anglicko prvýkrát na svetovom šampionáte zvládlo penaltový rozstrel (4:3) a prvýkrát od roku 2006 dosiahlo štvrťfinále. Hoci sa proti Švédsku ani v ďalších zápasoch strelecky nepresadil, jeho spoluhráči tentokrát áno a po výhre 2:0 postúpilo Anglicko do semifinále, kde však bolo vyradené Chorvátskom po výsledku 1:2 v predĺžení. V súboji o bronz Anglicko opäť nestačilo (0:2) na Belgičanov a obsadilo štvrté miesto. Kane si odniesol Zlatú kopačku pre najlepšieho strelca turnaja so šiestimi gólmi.
Rafinóza
Rafinóza je trisacharid, ktorý sa skladá z galaktózy, glukózy a fruktózy. Nachádza sa vo fazuliach, kapuste, ružičkovom keli, brokolici, špargli a inej zelenine a v celozrnných výrobkoch. Rafinóza hydrolyzuje na D -galaktózu a sacharózu pôsobením enzýmu α-galaktozidázy (α-GAL), ktorý sa však nenachdáza v ľudskom tráviacom trakte. α-GAL hydrolyzuje i iné α-galaktozidy, ako sú napríklad stachyóza, verbaskóza a galaktinol. Tento enzým však neštiepi β-galaktózu, ktorá je prítomná napríklad v laktóze.
Chemické vlastnosti
Rafinózové oligosacharidy (RFO) sú α-galaktozylové deriváty sacharózy. Vznikajú naviazaním aktivovanej galaktózy, na sacharózu. Najbežnejšími sú trisacharid rafinóza, tetrasacharid stachyóza a pentasacharid verbaskóza.
Rafinóza sa môže nachádzať ako biely kryštalický prášok. Je bez zápachu a má sladkú príchuť, jej sladkosť odpovedá asi 10 % sladkosti sacharózy.
Biochemické vlastnosti
Rafinóza nie je stráviteľná u ľudí a iných zvierat s jedným žalúdkom (prasiat a hydiny), ktorým chýba enzým α-GAL, ktorý rozkladá tieto oligosacharidy. Kvôli tomu tieto oligosacharidy prechádzajú žalúdkom a tenkým črevom nestrávené. V hrubom čreve sú fermentované baktériami, ktoré majú α-GAL a tvoria z neho mastné kyseliny s krátkym reťazcom (octovú, propiónovú, butyrovú). Tieto baktérie sú takisto zodpovedné za plynatosť, ktorá vzniká pri konzumácii fazúľ a inej zeleniny. Vznikajúce mastné kyseliny s krátkymi reťazcami majú pozitívny vplyv na zdravie. α-GAL je prítomná i ako súčasť niektorých tráviacich doplnkov, o umožňuje rozkladu rafinózových oligosacharidov.
RFO sú takmer všadeprítomné v rastlinách, nachádzajú sa v mnohých rozličných semenách rôznych čeľadí. Čo sa týka ich množstva, sú to druhé najbežnejšie rozpustné sacharidy (po sacharóze). U rastlín súvisia RFO s odolnosťou proti teplu, suchu, zime, salinite a ochrane pred patogénmi. Okrem toho regulujú klíčenie a životnosť.
Použitie
Kryoprezervačné procedúry niekedy využívajú rafinózu ako hypertonikum pre vysušenie buniek pred ich zmrazením. Rafinóza alebo sacharóza sa používa ako základná látka pre sukralózu.
Rafinóza sa takisto používa
Uhliskový potok (prítok Povinského potoka)
Uhliskový potok je potok na Hornom Považí, na území mesta Kysucké Nové Mesto v jeho mestskej časti Budatínska Lehota a na území obce Povina v okrese Kysucké Nové Mesto. Je to ľavostranný prítok Povinského potoka. Meria 1,3 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v geomorfologickom celku Kysucká vrchovina v geomorfologickom podcelku Vojenné, v nadmorskej výške, na okraji lesa Ďurčov grunt, prameň je málo vzdialenejší od lesa Pod Košariskami a od lesa Za Metiskami, na území mestskej časti Budatínska Lehota mesta Kysucké Nové Mesto v lesnom extraviláne v okrese Kysucké Nové Mesto.
Opis toku
Od prameňa tečie severným smerom, preteká lesným extravilánom mestskej časti Budatínska Lehota mesta Kysucké Nové Mesto, stáča sa na severozápad, preteká v cez hranicu medzi mestom Kysucké Nové Mesto a obcou Povina na územie obce Povina, pravým brehom obmýva úpätie trvalého trávneho porastu Uhliská, preteká poľnohospodárskym extravilánom, ľavým brehom obmýva úpätie svahov trvalého trávneho porastu Skaličné, záverečných 50 m svojho toku preteká intravilánom obce Povina a v nadmorskej výške  ústi ako ľavostranný prítok do Povinského potoka, ktorý ďalej ústi do Kysuce. Vodný tok Uhliskový potok nemá prítoky.
Pôvod názvu
Hydronymum Uhliskový potok má pôvod v charakteristickom výskyte miesta, kde sa pálilo drevné uhlie označovaného ako uhlisko. Výsledkom tejto motivácie pomenovania je dnešný názov trvalého trávneho porastu Uhliská v priestore extravilánu obce Povina, úpätím ktorého v svojej strednej časti toku potok preteká. Z názvu lúky/pasienka Uhliská rozšírením o formant -ový bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Uhliskový potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä v hydronymii. Názov vodného toku Uhliskový potok bol štandardizovaný v roku 2017. V priestore slovenskej hydronymie hydronymum Uhliskový potok nie je jedinečným hydronymom (jún 2022).
Skokan hnedý
Je to obojživelník z čeľade skokanovité nachádzajúci sa vo väčšine Európy, na severe v Škandinávii a na východe na Urale, s výnimkou väčšiny Pyrenejského polostrova, južného Talianska a južného Balkánu. Najzápadnejšou hranicou výskytu je Írsko, kde sa dlho a nesprávne predpokladalo, že je to introdukovaný druh. Nachádza sa aj v Ázii a východným smerom do Japonska.
Má tri odlišné štádiá vývinu – žubrienka, suchozemské mláďa a dospelý jedinec. Majú korpulentné telá so zaobleným pyskom, nožičkami a krátkymi (vzhľadom na ostatné druhy skokanov) zadnými končatinami prispôsobenými na pohyb vo vode a vyskakovanie na pevninu. Často sú zamieňané s ropuchou bradavičnatou (Bufo bufo), ale skokany sa dajú ľahko rozoznať, pretože majú dlhšie nohy, skáču a majú vlhkú pokožku, zatiaľ čo ropuchy sa plazia a majú suchú, bradavicami posiatu pokožku. Vajíčka týchto dvoch druhov sa tiež líšia v tom, že skokany ich majú v zhlukoch, a ropuchy ich kladú v dlhých reťazcoch. Skokany hnedé vylučujú na koži temporin, dechtu podobnú zmes peptidov s antibakteriálnym účinkom. Pomenovaný je podľa tmavých škvŕn na boku hlavy z = spánky, sluchy.
Skokan hnedý a skokan zelený sa chovajú a lovia pre mäso, pretože napr. vo Francúzsku a v Ázii sú žabie stehienka delikatesou.
Taxonómia
Pretože je skokan hnedý vo svojom vonkajšom vzhľade veľmi variabilný, boli opísané viaceré varianty/poddruhy. Medzi izolované poddruhy (hlavne juhozápadná časť areálu rozšírenia), ktoré vznikli geografickou izoláciou v horských oblastiach s klimatickými výkyvmi patria:
Medzi sporné poddruhy patrí:
Opis
Dospelý skokan má dĺžku tela od 6 do 9 cm (iný zdroj od 8 do 10 cm ), chrbát a boky môžu byť od olivovozelenej do sivohnedej, hnedej, olivovo hnedej, šedej, žltkastej a červenohnedej farby. Pokožku pritom dokáže zosvetliť alebo stmavnúť a prispôsobiť okoliu. Ak sa nachádza vo vode s vysokým obsahom železa, môže byť červený. Niektoré jedince majú aj neobvyklé sfarbenie – v Škótsku sa našli čierne aj červené jedince, ako aj albíni so žltou kožou a červenými očami. Počas obdobia párenia sa farba samcov zvyčajne zmení do siva. Priemerná hmotnosť dosahuje 22,7 g; samica je zvyčajne o niečo väčšia ako samec. Dožíva sa do 8 rokov. V zajatí sa jedinec dožil až 18 rokov.
Hlava je krátka a zaoblená. Boky, končatiny a chrbát pokrývajú nepravidelné tmavé škvrny a zvyčajne majú tmavú škvrnu za okom. Vo všeobecnosti nemá skokan hnedý stredný chrbtový pruh, ak ho aj má, je pomerne nevýrazný. Vzhľadom podobný skokan ostropyský stredný chrbtový pruh má, a ľahko sa od skokana hnedého odlišuje. Podbruško je biele alebo žlté (príležitostne viac oranžové u samíc) a môže byť fľakato hnedé alebo oranžové. Oči sú hnedé s transparentnými vodorovnými zrenicami a majú priehľadné vnútorné viečka na ochranu očí, zatiaľ čo sú pod vodou. Hoci má skokan hnedý dlhšie zadné končatiny ako ropucha bradavičnatá, sú kratšie ako končatiny skokana štíhleho, s ktorým sa delí o časť svojho územného rozšírenia. Dlhšie zadné končatiny a jemnejšie sfarbenie skokana štíhleho sú hlavné črty, ktorými sa líši. Samce majú predné končatiny oveľa silnejšie, čo je spôsobené reprodukčným správaním (samec drží samicu v polohe amplexus).
Rozšírenie
Vyskytuje sa vo väčšine Európy na sever do Škandinávie vnútri polárneho kruhu a východne po Ural, s výnimkou väčšiny Pyrenejského polostrova, južného Talianska a južného Balkánu. Bol introdukovaný aj na ostrov Lewis and Harris, Shetlandy, Orkneje a Faerské ostrovy. Nachádza sa aj v Ázii a východným smerom do Japonska.
V Írsku bol dlho považovaný za úplne introdukovaný druh, ale genetické analýzy naznačujú, že konkrétne populácie v juhozápadnom Írsku sú skutočne domorodé. Autori navrhujú, že populácia írskych jedincov je zmiešaná skupina, ktorá zahŕňa pôvodné žaby, ktoré prežili posledné ľadové obdobie v refúgiach bez ľadu, prirodzených kolonizátoroch po ústupe ľadu, a nedávnych introdukovaných jedincov zo západnej Európy.
Habitát
thumb|Vokalizácia Mimo obdobia párenia žijú samotársky život na vlhkých miestach v lesoch, pri rybníkoch, močiaroch alebo vo vysokej tráve. Sú bežne aktívne po väčšinu roka, v najchladnejších mesiacoch hibernujú na súši alebo vo vode. V najsevernejších oblastiach svojho výskytu môžu byť zachytené pod ľadom až deväť mesiacov v roku, ale nedávna štúdia ukázala, že za týchto podmienok môžu byť relatívne aktívne pri teplotách blízkych mrazu.
Je to veľmi otužilý a prispôsobivý obojživelník. Na Britských ostrovoch zimujú od konca októbra do januára. Znovu sa objavia už vo februári, ak sú podmienky priaznivé a migrujú do vodných útvarov, ako sú napríklad záhradné jazierka, aby sa rozmnožovali. V tvrdších podmienkach, aké sú napríklad v Alpách, sa objavujú až začiatkom júna. Zimujú v tečúcich vodách, bahnitých dutinách alebo vo vrstvách rozkladajúceho sa lístia a bahna na dne rybníkov alebo jazier primárne s prúdom. Príjem kyslíka cez kožu postačuje na potreby počas hibernovania chladných a nehybných žiab.
Rozmnožovanie
náhľad|Samec a samica (dole) v pozícii amplex počas rozmnožovania. Vajíčka vo vode sú od predchádzajúcich párov. Na začiatku jari je hypofýza stimulovaná zmenami vonkajších faktorov, ako sú zrážky, dĺžka dňa a teplota, a tvoria sa hormóny, ktoré naopak stimulujú produkciu pohlavných buniek – vajíčka u samíc a spermie u samcov. Samcovi napučí palcový páriaci mozoľ a stmavne. Samičkám sa na koži bokov a chrbta vytvoria malé drsné bradavičky. Samcom zmodrie hruď a okolie hrdla.
Rozmnožujú sa v plytkých, stálych, sladkých vodách, ako sú rybníky. Párenie sa začína v období medzi marcom a koncom júna, ale väčšinou v apríli (vo väčšej časti svojho rozšírenia). Dospelé jedince sa zhromažďujú v rybníkoch, kde samce súťažia o samice. Rituál zahŕňa hlučné vokalizácie (kvákanie) veľkou skupinou samcov. Samce vydávajú pomerne slabé volanie pomocou rezonančných mechúrikov. Samice sú priťahované k samcom, ktoré produkujú najhlasnejšie a najdlhšie volania. Samice vstúpia do vody, k zhromaždeným samcom, ktoré sa ich snažia uchopiť prednými končatinami. Rozmnožujú sa „explozívne“, koncentruje sa veľké množstvo jedincov, samce môžu v zápale uchopiť aj niečo podobného rozmeru, ako napríklad kus dreva. Úspešný samec vystúpi sa samičí chrbát a zakliesni sa pod jej prednými končatinami v pozícii známej ako amplexus. V tejto pozícii mu pomáha aj palcový páriaci mozoľ. Odkopne všetky ostatné samce, ktoré sa ju pokúšajú uchopiť. Potom zostane pripevnený v tejto polohe, až kým samica nenakladie svoje vajíčka, ktoré oplodňuje postriekaním spermiami počas vypúšťania z kloaky. Rituály sú vykonávané v priebehu dňa aj noci, ale pária sa zvyčajne v noci. Samice kladú od 1 000 do 2 000 vajíčok, ktoré plávajú vo veľkých zhlukoch blízko vodnej hladiny. Najväčšie samice môžu naklásť až 4 000 vajíčok. Vajíčka sú takmer celé čierne a obalené priehľadným rôsolom. Veľkosť vajíčka je 1,7 až 2,8 mm; rôsol má priemer 8 až 10 mm. Po oplodnení sa pár oddelí, samice opustia vodu a samce sa pokúsia nájsť ďalšiu samicu. V priebehu troch alebo štyroch dní všetky samice nakladú vajcia a opustia vodu, samce sa rozptýlia.
Vývoj
náhľad|Žubrienka Rovnako ako u iných druhov obojživelníkov je rýchlosť vývinu žubrienok a vajíčok ovplyvnená teplotou, pričom pri vyšších teplotách sa vyvíjajú rýchlejšie ako pri nižších teplotách. Zhluky čiernych vajíčok a žubrienok pomáhajú ohriať vodu a zrýchliť tak ich vývoj. Občas sa stáva, že vajíčka aj zamrznú, čo ich vývoj spomalí. Žubrienky veľké 6 až 9 mm sa liahnu po niekoľkých dňoch až štyroch týždňoch v závislosti od teploty. Mladé žubrienky sú prevažne bylinožravé, kŕmia sa riasami, detritom, rastlinami a niektorými malými bezstavovcami. Ale hneď ako sa im vyvinú zadné nohy, sú úplne mäsožravé, kŕmia sa malými vodnými živočíchmi alebo dokonca v prípade nedostatku potravy aj inými žubrienkami. Väčšie žubrienky vylučujú do vody chemické látky, ktoré výrazne brzdia vývoj menších žubrienok (obmedzuje vlastný druh aj iné druhy). Do suchozemského štádia sa žubrienky vyvinú za dva a pol až tri mesiace.
Dvojročné až trojročné (za nepriaznivých podmienok aj štvorročné) žaby sa stanú sexuálne aktívne, čím zvýšia svoju telesnú hmotnosť, a to najmä v prvom roku života po prechode. V priemere sú samce sexuálne aktívnejšie ako samice rovnakého veku.
Mladé žaby sa živia bezstavovcami na súši aj vo vode, ale ich stravovacie návyky sa počas života výrazne menia a staršie žaby jedávajú iba na súši. Dospelé žaby sa budú živiť akýmkoľvek bezstavovcom s vhodnou veľkosťou, svoju korisť chytajú do svojich dlhých lepkavých jazykov, ale počas krátkeho obdobia párenia sa vôbec nekŕmia. Preferujú hmyz (najmä muchy), slimáky, slizniaky a červy.
Stav ochrany
Sú náchylné na množstvo chorôb, napr. na vírusy z rodu Ranavirus a parazitickú hubu Batrachochytrium dendrobatidis, ktoré sa podieľajú na úbytku obojživelníkov na celom svete. Strata prirodzeného prostredia a účinok týchto chorôb v posledných rokoch spôsobil pokles populácie v celej Európe. Na červenom zozname IUCN je kategorizovaný ako najmenej ohrozený druh (LC).
Predátori
Žubrienky sú lovené rybami, chrobákmi, larvami vážok a vtákmi. Dospelé žaby majú mnoho nepriateľov, vrátane bocianov, dravých vtákov, vrán, čajok, kačíc, rybárikov, volaviek, kún, lasíc, tchorov, jazvecov, vydier a hadov. Niektoré žaby ulovia (ale zriedkavo zjedia) domáce mačky. Veľké počty sú zabité na cestách motorovými vozidlami.
Pred predátormi môže použiť obrannú reakciu zvanú imobilita, keď znehybnie.
Fosílie
Najstaršie fosílne nálezy skokana hnedého v strednej Európe sa datujú od neskorého pliocénu asi pred dvoma miliónmi rokmi. Bol nájdený fosilizovaný jedinec v bahne blízko obce Kaltensundheim v Nemecku spolu s pozostatkami mamutov (Mammut borsoni). Pre pleistocén je skokan hnedý jedným z najbežnejších fosílnych nálezov žiab – nielen z teplého obdobia, ale aj z chladného obdobia a dokonca aj z vysokej fázy doby ľadovej (v oblasti bez ľadu).
Archeologické nálezy v oblasti Kutnej Hory v Česku dokazujú, že už prehistorická ľudská populácia tohto regiónu jedla žabie stehienka. Dôkazom je približne 700 nájdených kostí týchto zvierat.
Aristokles (syn Kleoita)
Aristokles alebo Aristoklés (Aristoklés) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Aristokles, syn a žiak sochára Kleoita, tvoril v druhej polovici 5. storočia pred Kr. (nie je však isté, či bol jeho otec totožný s rovnomenným vynálezcom štartovacieho zariadenia na hippodrome v Olympii). Pausanias uvádza, že Arostokles bol autorom súsošia Dia a Ganyméda umiestneného v Olympii: „''Na protiľahlej strane stoja v rade iné votívne sochy, medzi nimi Zeus a Ganymédes. Podľa slov Homéra bol Ganymédes unesený bohmi, slúži Diovi, a Tróovi boli namiesto neho darované kone. Toto súsošie sem venoval tesalský Gnathis a vyhotovil ho Aristokles, žiak a syn Kleoitov.''“
Nevieme ho bezpečne stotožniť s rovnomenným umelcom, ktorý v roku 398 pred Kr. opravil podstavec Feidiovej veľkej chryselefantinovej soche Atény Parthenos.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2004
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2004 boli 28. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Turnaj Top divízie sa hral od 26. decembra 2003 do 5. januára 2004 vo fínskych mestách Helsinki a Hämeenlinna.
Skupina A
Turnaj skupiny A v rámci I. divízie MS 2004 sa hral v Berlíne v Nemecku od 14. do 20. decembra 2003.
Skupina B
Turnaj skupiny B v rámci I. divízie MS 2004 sa hral v Briançone vo Francúzsku od 13. do 19. decembra 2003.
Skupina A
Turnaj skupiny A v rámci II. divízie MS 2004 sa hral v Sosnowci v Poľsku od 28. decembra 2003 do 3. januára 2004.
Skupina B
Turnaj skupiny B v rámci II. divízie MS 2004 sa hral v Kaunase a Elektrėnai v Litve od 5. do 11. januára 2004.
III. divízia
Turnaj III. divízie MS 2004 sa hral v Sofii v Bulharsku od 5. do 11. januára 2004.
Krajinská kresťansko-socialistická strana
Krajinská kresťansko-socialistická strana (🇭🇺) bola najvýznamnejšia politická strana reprezentujúca záujmy maďarskej národnostnej menšiny v období medzivojnového Česko-Slovenska. Strana mala silne konzervatívne a opozičné zameranie, ako aj negativistický postoj k republike.
Strana vznikla 23. novembra 1919, keď sa konal jej ustanovujúci kongres v Košiciach. Prvým predsedom sa stal Gyula Wirth. Strana nadväzovala na ideovo-politický program kresťansko-socialistickej strany pôsobiacej v rámci Uhorského kráľovstva. Programovo čerpala aj z pápežských encyklík Rerun novarum a Quadragesimo anno. Ústredným tlačovým orgánom strany boli noviny Népakarat a neskôr Magyar Hírlap. Svojich stúpencov a voličov maďarskí kresťanskí socialisti nachádzali najmä v mestách a väčších obciach, najčastejšie medzi strednými vrstvami katolíckeho maďarského obyvateľstva, ale aj medzi maďarským robotníctvom a statkármi. Rôznorodosť ekonomických a sociálnych záujmov širokého volebného elektorátu strany zjednocovala najmä požiadavka autonómie Slovenska. Touto požiadavkou autonómie jej predstavitelia chceli dosiahnuť oslabenie českého vplyvu nad Slovenskom a jeho priblíženie Maďarsku.
Neskôr sa predsedom strany stal Jenö Lelley, za vedenia ktorého sa v polovici 20. rokov 20. storočia v strane vyhrotili konflikty medzi vedúcimi predstaviteľmi strany, ako aj konflikty ohľadom smerovania strany. Lelley, ktorý mal k ČSR zhovievavejší postoj, v júni 1925 z predsedníckej funkcie odstúpil a za predsedu bol zvolený jeho rival Géza Szüllő. Tým strana nastúpila na silne opozičný, konzervatívny a negativistický kurz voči ČSR. Od roku 1932 bol predsedom János Esterházy.
Kresťanskí socialisti sa usilovali prezentovať stranu nie len ako čisto maďarskú stranu, ale ako stranu, ktorá združuje všetkých kresťanov na Slovensku, resp. Rodkarpatskej Rusi. Preto mala aj svoju slovenskú a nemeckú sekciu, čím si upevňovala svoje pozície aj v prostredí, kde maďarské obyvateľstvo nemalo silné zastúpenie. Pravidelne bývala víťazom všetkých druhov volieb v Bratislave, Košiciach, Prešove alebo v Nitre. Postupné snahy o vytvorenie jednotného subjektu, ktorý by zastupoval všetkých Maďarov v ČSR, viedli v roku 1936 k zjednoteniu strany s Maďarskou národnou stranou, čím vznikla Zjednotená maďarská strana.
Volebné obdobie 1920 - 1925
Prvých parlamentných volieb v roku 1920 sa strana zúčastnila v rámci formácie Maďarsko-nemecká kresťansko-socialistická strana. V slovenských volebných krajoch obsadila 6 poslaneckých mandátov. Zvolení boli János Jabloniczky (predstaviteľ nemeckej menšiny na Slovensku), Lájos Körmendy-Ékés, Jenö Lelley, Viktor Palkovich, ako aj József Szentiványi a Kalmán Füssy (obaja príslušníci Krajinskej maloroľníckej strany), ktorí si v poslaneckej snemovni vytvorili vlastný klub. Viktor Palkovich v priebehu volebného obdobia pre nález volebného súdu o mandát prišiel. Mandát jeho nástupcu, Jindřicha Daxera volebný súd neoveril a tak sa v máji 1922 mandátu ujal János Tobler. V priebehu roku 1922 klub opustili poslanci Szentiványi a Füssy (neskorší významní predstavitelia Maďarskej národnej strany).
Naopak, dvaja zvolení senátori nepostupovali jednotne, ale vstúpili do senátorských klubov nemeckých strán. Ferenc Koperniczký vstúpil do klubu nemeckých kresťanských socialistov a Karl Eugen Schmidt sa stal hospitantom klubu Nemeckej národnej strany. Tretí senátor, István Hangos, z Krajinskej maloroľníckej strany zostal pôsobiť až do svojej smrti v roku 1922  ako nezaradený (rovnako aj jeho nástupca József Ficza).
Volebné obdobie 1925 - 1929
Po vnútrostraníckej kríze, z ktorej vyšlo víťazne silne opozičné krídlo G. Szüllőa, išla strana do volieb v roku 1925 samostatne. Na Slovensku sústredila 4 mandáty v poslaneckej snemovni a 2 mandáty v senáte. Poslancami sa stali Miklós Fedor, Lipót Gregorovits, János Jabloniczky a Géza Szüllő. V snemovni si vytvorili vlastný klub.
Zvolení senátori Lajos Franciscy a Géza Grosschmid pôvodne zasadali v klube nemeckých kresťanských socialistov, no v závere roku 1926 si vytvorili vlastný klub.
Volebné obdobie 1929 - 1935
Do parlamentných volieb v roku 1929 išli maďarskí kresťanskí socialisti na jednej kandidátke s Maďarskou národnou stranou a Spišskou nemeckou stranou. Z 9 poslaneckých mandátov im pripadlo 5, ktoré získali Ján Dobránsky (predstaviteľ slovenskej sekcie strany), Miklós Fedor, Károly Hokky, János Jabloniczky a Géza Szűllö. Utvorili si vlastný klub (na rozdiel od poslancov z Maďarskej národnej strany a Spišskej nemeckej strany, ktorí si utvorili klub spoločne s Nemeckou živnostenskou stranou). Tento stav trval do marca 1930, kedy sa oba kluby spojili a vznikol tak 12-členný klub.
Zo 6 mandátov v senáte obsadila Krajinská kresťansko-socialistická strana 2: Rudolf Bőhm a opätovne Géza Grosschmid. Na rozdiel od senátorov z Maďarskej národnej strany nevytvorili klub s nemeckými živnostníkmi, ale stali sa hospitantmi klubu nemeckých kresťanských socialistov, od ktorých v roku 1930 odišli, aby sa pridali do jedného klubu k svojim maďarským kolegom a nemeckým živnostníkom. Po Grosschmidovej rezignácii a Bőhmovej smrti sa na začiatku roku 1933 stali senátormi József Keresztury a Karl Kreibich (predstaviteľ nemeckej sekcie strany).
Volebné obdobie 1935 - 1938
Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1935 išla strana opäť v koalícii s Maďarskou národnou stranou a Spišskou nemeckou stranou. Z 9 poslaneckých mandátov obsadila 4 Jánosom Esterházym, Augustínom Petráškom (predstaviteľ slovenskej sekcie strany), Gézom Porubszkym a Gézom Szűllöm. V senáte získali 3 z 5 mandátov: Károly Hokky, Miklós Pajor a Imre Turchányi. V tomto volebnom období zástupcovia všetkých troch subjektov utvorili jednotné kluby v snemovni i senáte hneď na začiatku obdobia. Preto sa tento stav vznikom Zjednotenej maďarskej strany prakticky nijako nezmenil.
The Everlasting
„The Everlasting“ je trinásta skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat z ich siedmeho štúdiového albumu Rewind, Replay, Rebound, ktorý vydali 2. augusta 2019 vydavateľstvá Universal, Vertigo a Republic Records. Prvýkrát skladbu skupina predviedla 17. júla 2017 v Starland Ballroom v meste Sayreville v štáte New Jersey.
Neskôr sa skladba stala súčasťou ich DVD a zároveň aj koncertného albumu s názvom Let's Boogie! Live from Telia Parken, ktoré vyšli v roku 2018.
Ꚁ
náhľad|Písmeno Ꚁ Ꚁ (minuskula ꚁ) je už bežne nepoužívané písmeno cyriliky. V minulosti bolo používané v abcházštine. Ide o variant písmena Д.
Venterol (Drôme)
Venterol je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Olpé
náhľad|Protokorintské olpé zdobené kresbami zvierat a bodkovanými rozetami, cca 630 pred Kr., Villa Giulia (Rím) Olpé (olpé) je typ starogréckej keramickej nádoby. Olpé (mn. č. olpai), keramická (aj kovová) nádobka na nalievanie oleja alebo vína, je mnohými znalcami považovaná za špeciálnu formu oinochoé (napr. britský archeológ John Beazley), na rozdiel od ktorého je okrem výnimiek štíhlejšia a má vysoké vertikálne ucho stúpajúce nad nalievací otvor, ktorý je zvyčajne okrúhly. Olpé sa začalo vyrábať v Korinte okolo roku 720 pred Kr. Jeho výzdobu ovplyvnili orientálne vzory (od konca 8. stor. do polovice 6. stor. vo veľkej miere vyhľadávaná komodita najmä v gréckych kolóniách na západe a v Etrúrii, kde ju skoro vyrábali aj miestne dielne ). Bol to zrod tzv. protokorintského štýlu (orientalizujúceho štýlu, pre ktorý sú typické čierne figúry na červenooranžovom pozadí), ktorý pretrval okolo 100 rokov. Medzi hlavné tvary nádob týmto štýlom zdobených okrem olpé patrili aj oinochoé, arybalos či kotylé. Zaužívanými motívmi výzdoby boli kvety, tiež rôzne zvieratá a bodkované rozety, ktorými sa vypĺňal priestor. Kresby zvierat sa objavovali častejšie ako ľudské postavy. Kresby boli pôvodne vypracované v obryse alebo temnej siluete. Neskôr sa anatomické detaily zvýrazňovali pomocou vyrývania a tu už ide o techniku čiernofigúrovú, ktorá sa v Korinte objavila o sto rokov skôr ako v Aténach (od polovice 6. stor. pred Kr. boli v Aténach motívmi čiernofigúrovej techniky už častejšie ľudské postavy).
Lúčovce
Lúčovce môže byť alternívny názov pre:
Vaux-sur-Vienne
Vaux-sur-Vienne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Shades of a Blue Orphanage
Shades of a Blue Orphanage je druhý štúdiový album írskej skupiny Thin Lizzy vydaný v roku 1972. Je kombináciou názvov predchádzajúcich skupín vtedajších členov Thin Lizzy: Shades of Blue a Orphanage.
Skladba „Sarah“ bola napísaná pre starú mamu Phila Lynotta, ktorá ho vychovala, keď jeho matka Philomena tak nemohla urobiť. Táto skladba by sa nemala zamieňať s rovnomennou skladbou venovanou Lynottovej dcére, ktorá je súčasťou Black Rose: A Rock Legend z roku 1979.
Nová remastrovaná a rozšírená verzia Shades of a Blue Orphanage vyšla 11. októbra 2010.
Vercheny
Vercheny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vellèches
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vendeuvre-du-Poitou
Vendeuvre-du-Poitou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kamenná (vrch v Považskom Inovci)
Kamenná je vrch v Považskom Inovci. Leží nad obcou Podhradie, približne západne od Bánoviec nad Bebravou.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Inovec. Vrchol leží na rozhraní Trenčianskeho a Nitrianskeho kraja a okresov Bánovce nad Bebravou a Topoľčany. Vrchom zároveň vedie hranica katastrálnych území obcí Podhradie a Zlatníky. Nachádza sa západne od obce Zlatníky, z ktorej je možný prístup na vrchol.
Opis
Kamenná je súčasťou bočného hrebeňa, vybiehajúceho východným smerom z Panskej javoriny. Vrch tvorí pahorok, zakončujúci hrebeň na východnom okraji. Západným smerom leží Myslíkov vrch, oddelený bezmenným návrším, južným smerom leží Hrabový vrch , východným Ostrý vrch a severným smerom Horný lom. Vrch patrí do povodia rieky Nitry; severnú časť hrebeňa odvodňuje Chotinka, smerujúca do Chotiny, južnú jej prítok Železnica. Najbližšími sídlami sú východným smerom situované Zlatníky a Nemečky a južne ležiace Podhradie.
Výhľady
Zalesnený vrchol Kamennej neposkytuje veľa možností na rozhľad, no miesta s nižšou vegetáciou umožňujú zaujímavé výhľady. Viditeľné sú okolité vrchy pohoria i blízka pahorkatina. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať aj Tribeč, Pohronský Inovec, Vtáčnik a Strážovské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, preto je dostupný po lesných chodníkoch z okolitých obcí. Od Duchonky vedie južne situovaným údolím riečky Železnica značený chodník na Panskú javorinu. Na rovnakom vrchu končí aj značkovaný chodník, ktorý od Duchonky obchádza Kamennú zo severu.
Poriečie
Poriečie môže byť:
Franz von Papen
Franz Joseph Hermann Michael Maria von Papen (* 29. október 1879 - † 2. máj 1969) bol nemecký kresťansky orientovaný politik a diplomat, v ranej fáze svojej politickej kariéry spojený s katolíckou stranou Zentrum.
Život
Narodil sa v bohatej aristokratickej rímskokatolíckej rodine vo Werle vo Vestfálsku, ako syn Friedricha von Papen-Köningen (18391906) a jeho ženy Anny Laury von Steffens (18521939). 3. mája 1905 sa oženil s Marthou von Boch-Galhau (18801961), dcérou bohatého sárskeho priemyselníka.
V roku 1932 zastával úrad nemeckého kancelára (menovaný bol proti vôli svojej strany a funkciu prijal, aj keď prisľúbil opak, čo viedlo k jeho vylúčeniu zo strany). V januári 1933 pomohol k vymenovaniu Adolfa Hitlera ríšskym kancelárom. V roku 1933 vyjednal za Hitlerovu vládu Ríšsky konkordát a súhlas strany Zentrum so zmocňovacím zákonom. Podľa svojich vlastných slov sa domnieval, že politicky neskúseného Hitlera ako vicekancelár ovládne a že ten sa znemožní tak, že čoskoro padne. Hitler sa však potom jeho spolu so spolupracovníkmi veľmi rýchlo zbavil. Neskôr pôsobil Papen ako nemecký veľvyslanec v Rakúsku.
Počas druhej svetovej vojny viedol diplomatickú misiu Nemecka v Turecku, kde pomohol tamojšiemu nunciovi Angelovi Giuseppemu Roncalimu (ten sa stal neskôr pápežom svätým Jánom XXIII.) so záchranou židovských utečencov pred repatriáciou späť do Nemecka. Po vojne bol súdený Norimberským tribunálom, ktorý ho oslobodil spod obžaloby. V 50. rokoch sa neúspešne pokúšal o návrat do politiky. Bol čestným pápežským komorníkom Pia XI. a svätého Jána XXIII.
Ad interim
Latinská fráza ad interim (skr. ad int. alebo a. i., doslovne „v čase medzi“) znamená „dočasne“, „zatiaľ“, „s dočasnou platnosťou“.
Príkladom použitia môžu byť dočasné diplomatické či ministerské funkcie. Diplomatický úradník, ktorý je v čase neprítomnosti veľvyslanca najvyšším oficiálnym predstaviteľom diplomatickej misie v inom štáte, sa nazýva chargé d'affaires ad interim. Minister, ktorý prevzal uprázdnený úrad po svojom kolegovi a je poverený riadením ministerstva do doby vymenovania nového riadneho ministra alebo do doby skončenia volebného obdobia, sa môže označovať ako minister ad interim.
Oceánsky pohár národov 2020
Oceánsky pohár národov 2020 mal byť 11. ročníkom Oceánskeho poháru národov, súťaže národných futbalových tímov Oceánie konajúci sa pod záštitou Futbalovej konfederácie Oceánie (OFC).
Turnaj mal pôvodne hostiť Nový Zéland, ktorého vybral OFC 10. januára 2020. Na záverečnom turnaji malo hrať osem tímov. Nový Zéland by bol obhajcom titulu.
Dňa 21. apríla 2020 konfederácia OFC oznámila, že z dôvodu pandémie COVID-19 a komplikáciami so zmenou času konania bude turnaj zrušený.
Miesto konania
Očakávalo sa že turnaj sa bude hrať v Aucklande a na dvoch štadiónoch North Harbour Stadium a The Trusts Arena.
Obrezanie Pána
thumb|Obrezanie Pána (1849-1851). Preobraženský [[monastier neďaleko mesta Veliko Tărnovo, Bulharsko.]]
Obrezanie podľa tela nášho Pána, Boha a Spasiteľa Ježiša Krista alebo skrátene Obrezanie Pána je jeden z veľkých sviatkov v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi. Slávi sa 1. januára spolu so sviatkom svätého Bazila Veľkého.
V tento deň sa v byzantskom obrade pripomína obriezka Ježiša Krista, ktorá bola podľa predpisov Starého zákona (Gn 17, 11-14) vykonaná na ôsmy deň po narodení, preto sa aj sviatok slávi presne na ôsmy deň po Narodení Pána. Podľa cirkevných otcov Ježiš prijal obriezku, aby tak dokázal, že je skutočným človekom a jeho telo nie je len zdanlivé (ako tvrdili zástancovia doketizmu), a tiež aby ukázal poslušnosť predpisom Zákona.
Zdroje
Ján Krupa: Obrezanie nášho Pána, Boha a Spasiteľa Ježiša Krista (komentár k sviatku)
You Keep Me Hangin’ On
Počas rokov bolo vytvorených množstvo coververzií pôvodnej skladby od The Supremes, vrátane verzií od Wilson Pickett, Rod Stewart, Colourbox, The Index a Box Tops.
Vernon (Vienne)
Vernon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
You Keep Me Hangin’ On
Verzia Vanilla Fudge
V roku 1967 vytvorila psychedelickorockovú coververziu americká skupina Vanilla Fudge. Skladba obsadila 6. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100.
Vernon (Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Verclause
Verclause je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
You Keep Me Hangin’ On
Verzia Vanilla Fudge
Táto verzia bola použitá v americkom filme Vojnoví psi (2017) a vo videohre ''Mafia III (2015).
Vernon (Vienne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Verclause
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
You Keep Me Hangin’ On
Verzia Kim Wilde
„You Keep Me Hangin’ On“ je coververzia britskej speváčky Kim Wilde. Vydaná bola ako singel dňa 13. októbra 1986. Jej verzia je úplne prerobená voči originálu, pričom Motownový zvuk bol celkom prerobený do Hi-NRG štýlu. Skladba sa stala najväčším hitom Kim Wilde, pričom obsadil 2. miesto v Spojenom kráľovstve a 1. miesto v Austrálii. Takisto sa stal jej druhým a zároveň posledným hitom, ktorý v americkom rebríčku Billboard Hot 100 obsadil 1. miesto. Za predaj presahujúci 250 000 kópií ziskal singel striebornú platňu od organizície British Phonographic Industry v Spojenom kráľovstve. Vo Francúzsku predaj presiahol hranicu 264 000 kópií.
Vernon (Vienne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verclause
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Joseph Caldwell Abbott
Sir John Joseph Caldwell Abbott (* 12. marec 1821, Saint-André-d’Argenteuil, Quebec† 30. október 1893, Montreal) bol kanadský právnik a politik, dlhoročný člen zákonodarného zhromaždenia, neskôr Snemovne reprezentantov. V roku 1887 bol vymenovaný do Senátu. V rokoch 18911892 sa stal tretím predsedom vlády Kanady (za Konzervatívnu stranu).
Verrières (Vienne)
Verrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vercoiran
Vercoiran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vodné pólo na Panamerických hrách 1975
Vodné pólo na Panamerických hrách 1975 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1975. Konal sa v Mexiko City, v Mexiku v dňoch od 16.20. októbra 1975, za účasti 5 mužských tímov. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951, a toto bolo jeho 7. vydanie. Zápasy sa odohrali na plaveckom komplexe Alberca Olímpica Francisco Márquez s kapacitou 4 300 divákov, ktorý bol postavený v roku 1968 a slúžil pre plavecké športy Letných olympijských hier 1968. Titul získalo domáce 🇲🇽, ktoré sa v jedinej hranej skupine umiestnilo pred obhajcom prvenstva z 🇺🇸 a 🇨🇺.
Turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na Letné olympijské hry 1976, ktoré hostil Montreal. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo.
Briava
Briava, miestne nazývaný aj Husárik , je vrch v severovýchodnej časti pohoria Javorníky, v geomorfologickej časti Rakovská hornatina.
Polohopis
Nachádza sa približne južne od centra mesta Čadca, na hranici s katastrálnym územím obce Zákopčie. Leží v severovýchodnej časti Rakovskej hornatiny a celého podcelku Vysoké Javorníky.
Vrchol je súčasťou rozsiahlejšieho masívu s niekoľkými nepomenovanými podvrcholmi, ktorý je výrazne natiahnutý v smere západ-východ a rozprestiera sa od údolia Rakovej na západe až po údolie Rieky na východe. Na juhu tvorí hranicu údolie Zákopčianskeho potoka (Holovská dolina) a na severe sa svahy zvažujú do Hornokysuckého podolia medzi Rakovou a Čadcou.
Kyselina tiokyanatá
Kyselina tiokyanatá (zastaralo kyselina rodanovodíková) je chemická zlúčenina so vzorcom HSCN. Je to sírny analóg kyseliny kyanatej (HOCN).
Briava
Turistika
Vrcholom Briavy nevedie značkovaný chodník. Červene značená trasa vedie od železničnej stanice v Čadci, obchádza vrchol východne okolo Horského hotela Husárik a pokračuje južným smerom cez Chotárny kopec do Sedla pod Grapou. Je to zároveň aj najľahší prístup na vrchol, buď priamo po červenej značke z centra Čadce, alebo po  žltej značke z osád U Holých (Zákopčie) alebo Vojty (Čadca) do osady Grečovci a odtiaľ po červenej. Od hotela Husárik vedie na vrchol lesná cesta.
Kyselina tiokyanatá
Štruktúra
U kyseliny tiokyanatej sa predpokladá, že má v molekule trojitú väzbu medzi uhlíkom a dusíkom. Kyselina bola pozorovaná spektroskopicky, nebola však izolovaná ako čistá látka.
Briava
Turistika
Mesto Čadca plánuje vybudovať v osade Husárikovci turistickú rozhľadňu a v spolupráci s občianskym združením Husárik požičovňu bicyklov a náučný chodník, v budúcnosti aj nabíjaciu stanicu pre elektrické bicykle. Dlhodobou víziou mesta je túto oblasť premeniť na turistické centrum mesta.
Kyselina tiokyanatá
Štruktúra
Vyskytuje sa v zmesi so svojím tautomérom, kyselinou izotiokyanatou (HNCS). Kyselina izotiokyanatá je zvyčajne dominantným tautomérom a vo výparoch tvorí asi 95 % zmesi. Kyselina izotiokyanatá (tautomér) je Lewisova kyselina a pre mnohé jej asociáty v pomere 1:1 s Lewisovými zásadami boli zmerané termodynamické veličiny.
Kyslosť
Kyselina tiokyanatá je reltívne silná kyselina, má pKa 1,1 pri 20 °C (extrapolované na nulovú iónovú silu). Jej konjugovanou zásadou je tiokyanatan, jej soli a estery sa teda nazývajú tiokyanatany (tiež zastaralo rodanidy). Soli sa skladajú z tiokyanatanového aniónu (SCN-) a príslušného kovového katiónu (napr. tiokyanatan draselný, KSCN). Estery kyseliny tiokyanatej majú všeobecnú štruktúru R-SCN.
Briava
Vysielač Husárik
náhľad|Vysielač na vrchole Briavy Na vrchole Briavy sa nachádza televízny vysielač (interné označenie TVP Čadca I. ), ktorý pôvodne slúžil iba ako dokrývač pre programové služby Slovenskej televízie pre mesto Čadca a bezprostredné okolie (z dôvodu členitosti terénu a nedostatočnej kvality signálu z Krížavy). Po prechode na digitálne pozemné vysielanie však jeho význam značne narástol a dnes slúži ako súčasť siete základných vysielačov a pokrýva takmer celý okres Čadca a prihraničné oblasti Česka a Poľska. Vysielané sú z neho všetky štyri celoplošné multiplexy.
Vysielač tvorí oceľový voľne stojaci stožiar priehradovej (mrežovej) konštrukcie, antény sú umiestnené vo výške 43,5 m. Bezprostredne pri stožiari sa nachádza malá technologická budova.
Beatrix Potterová
Beatrix Potterová (* 28. júl 1866, Londýn, Spojené kráľovstvo† 22. december 1943, Near Sawrey) bola anglická spisovateľka, ilustrátorka, prírodovedkyňa a ochrankyňa anglického vidieka.
Verejnosti je známa najmä ako autorka knižiek pre deti: maľovala zvieratká v ľudskom oblečení, aby boli pre deti veselšie. Ku kresbám neskôr písala aj rozprávky ako napr. v roku 1893 Dobrodružstvá zajačika Petríka. Je jednou z najúspešnejších autoriek literatúry pre deti všetkých čias, jej knihy sa stali svetovými bestsellermi a boli preložené do desiatok jazykov.
Bola tiež veľmi schopnou prírodovedkyňou, expertkou najmä na huby a lišajníky, jej kresby spór húb a stielok lišajníkov patria medzi to najlepšie, čo bolo v mykológii a lichenológii na prelome 19. a 20. storočia vytvorené. Napriek tomu neuspela so žiadosťou o prijatie medzi študentov Kráľovskej botanickej záhrady, pretože ženy záhrada neprijímala. I jej (dodnes cenené) mikroskopické ilustrácie klíčenia spór húb musel pred Spoločnosťou lichenológov odprezentovať jej strýko sir Henry Enfield Roscoe, pretože ako žena do klubu nemala prístup ani ako hosťujúci prednášajúci (v roku 1997 adresovala spoločnosť Beatrix Potterovej posmrtne ospravedlnenie za túto diskrimináciu). Z toho istého dôvodu Kráľovská spoločnosť odmietala publikovať jej odborné práce.
V roku 2006 bola do kín uvedená jej filmová biografia Miss Potter.
Betlehem (ozdoba)
thumb|Betlehem na námestí v [[Prievidza|Prievidzi]] thumb|[[Mohelnice|Mohelnický drevený betlehem]] Betlehem (iné názvy: jasle, betlehemské jasle; trochu expresívne jasličky, betlehemské jasličky) je umelecké, často priestorové, vyobrazenie znázorňujúce Svätú rodinu pri narodení Ježiša. Práve narodený Ježiško leží v chlieve (príp. v jaskynke) na sene v jasliach (t. j. kŕmidle pre dobytok) a Panna Mária a svätý Jozef ho opatrujú. Pastieri a orientálni Traja králi prinášajú dary a scéna býva doplnená zvieratami (vôl, oslík, ovce, ťavy a iné) a anjelom.
Betlehemy boli a sú vytvárané z najrôznejších materiálov: z dreva, keramiky, papiera, perníku, ale i piesku, snehu či ľadu. Na pútnických a iných rušných miestach a námestiach sa uchytila tradícia živých betlehemov, ktorých postavy i zvieratá sú autentické. Špecifikum predstavujú hrané scénky v betlehemoch. Jasle ako kŕmidlo a stojan na seno v chlieve, predstavujú ústredný výjav ľudových betlehemov.
Dejiny
Pre vznik tradície jasiel má význam udalosť z roku 1223, kedy pozval taliansky šľachtic Giovanni di Velita Františka z Assisi, aby strávil Vianoce na jeho panstve. Budúci svätec si vraj želal vidieť, ako práve narodený Ježiško leží v núdzovom príbytku v chlieve na sene v jasličkách a rozhodol sa, že tento výjav zobrazí. Vybral si preň jaskynku na vrchole skalnatého kopca pri dedinke Greccio, ktorú upravil ako kaplnku a usporiadal v nej výjav narodenia Pána. Sem pozval v noci 24. decembra dedinčanov zo širokého okolia. O polnoci sa rozozneli zvony a kopec sa rozžiaril mnohými svetlami z pochodní prichádzajúcich ľudí. V jaskynke boli jasle, oslík a teliatko, pri ktorých slúžil kňaz omšu a František čítal úryvky z Lukášovho evanjelia, ktoré jediné podrobnejšie opisuje Kristove narodenie. Podľa tradície bola táto udalosť prvým „betlehemom“ a zároveň sa tu po prvýkrát slúžila polnočná omša.
Ľudové betlehemy
Do ľudového prostredia sa betlehemy dostali s reformami Jozefa II. na konci 18. storočia, ktorý nariadil zrušenie niektorých cirkevných objektov. Umelci, do tej doby pracujúci v chrámoch tak prišli o prácu a začali vyrábať betlehemy.
Inozín
Inozín je nukleozid, ktorý vzniká naviazaním hypoxantínu na ribózu pomocou β-N9-glykozidovej väzby. Inozín sa bežne nachádza v tRNA a je esenciálny pre správnu transláciu genetického kódu pri wobble párovaní báz.
Znalosti inozínového metabolizmu viedli v posledných dekádach k posunu v rámci imunoterapie. Enzým inozínmonofosfátdehydrogenáza (IMD) oxiduje inozínmonofosfát (IMP), čím vzniká xantozínmonofosfát (XMP), dôležitý prekurzor v purínovom metabolizme. Mofetil-mykofenolát je antimetabolit, antiproliferatívny liek, ktorý pôsobí ako inhibítor IMD. Používa sa pri liečení mnohých autoimunitných chorôb, vrátane granulomatózy s polyangiitídou, pretože príjem purínu aktívne deliacimi sa B-lymfocytmi môže byť až 8x vyšší oproti bežným bunkám tela, takže je možné u týchto bielych krviniek (ktoré nemajú dráhy na obnovu purínov) dosiahnuť cielený nedostatok purínov pomocou inhibície IMD.
Reakcie
Adenín sa mení na adenozín alebo inozínmonofosfát, ktoré sa potom menia na inozín (I), ktorý sa páruje s adenínom (A), cytozínom (C) alebo uracilom (U).
Fosforyláza purínových nukleozidov je schopná konvertovať inozín na hypoxantín a naopak.
Inozín je takisto medziproduktom v reťazci reakcií purínových nukleotidov nutných pre pohyb svalov.
Klinický význam
V 70. rokoch 20. storočia využívali atléti vo Východnom bloku inozín na zlepšenie ich športových výkonov. Neskoršie štúdie na ľuďoch potom naznačili, že inozín ako doplnok nemá žiadny efekt na športový výkon. Štúdie na zvieratách naznačili, že inozín má neuroprotektívne vlastnosti. Inozín bol navrhnutý ako prostriedok na zlepšenie stavu po poškodení miechy a na podanie po mŕtvici, pretože z pozorovania vyplýva, že inozín indukuje opätovné spájanie axónov.
Po požití sa inozín metabolizuje na kyselinu močovú, ktorá funguje ako prírodný antioxidant a zberateľ peroxydusitanov s potencálnymi benefitmi pre pacientov so sklerózou multiplex (MS). Peroxydusitany boli spojené s degeneráciou axónov. V roku 2003 začal výskum na University of Pennsylvania MS Center na určenie toho, či zvýšenie hladín kyseliny močovej na základe podania inozínu spomalí rozvinutie MS. Tento výskum bol dokončený v roku 2006, ale jeho výsledky neboli predané NIH. Ďalšia publikácia naznačila potenciálne benefity, ale vzorka (16 pacientov) bola príliš malá pre definitívne závery. Okrem toho bola vedľajším účinkom tejto liečby tvorba obličkových kameňov (u 4 zo 16 pacientov).
Po dokončení druhej fáze klinickej štúdie ohľadne Parkinsonovej choroby pokračuje inozín do tretej fázy. Počiatočné skúšky naznačili, že pacienti s navyššou koncentráciou urátov v krvnom sére mali pomalší nástup symptómov Parkinsonovej choroby. Tieto skúšky využívajú inozín na zvýšenie hladiny urátov u ľudí, ktorých hladina je nižšia, než priemer populácie (6 mg/dl).
Alseres Pharmaceuticals (pomenované Boston Life Sciences, keď im bol patent udelený) má patentované použitie inozínu na liečbu mŕtvice a skúmalo použitie lieku pre MS.
Inozín je v anatomicko-terapeuticko-chemickom klasifikačnom systéme klasifikovaný ako antivirotikum.
Väzby v receptoroch
Inozín je prirodzeným ligandom na benzodiazepínové väzbové miesto na GABA A receptore.
Biotechnológie
Inozín je veľmi užitočný pri dizajnovaní primerov na polymerázovú reťazovú reakciu (PCR), pretože sa viaže s ktoroukoľvek prirodzenou bázou. Vďaka tomu je možný dizajn primerov, ktoré zachytia jednonukleotidové polymorfizmy bez toho, ako polymofrizmus ovplyvnil účinnosť naviazania primeru.
Inozín sa však preferenčne páruje s cytozínom (C) a jeho prítomnosť v RNA, napríklad funkciou adenozínových deamináz pôsobiacich na RNA (známych ako ADAR), destabilizuje dvojzávitnicu RNA kvôli zmene AU párov na nesúladiace IU páry.
Fitness
Inozín sa stále využíva ako ingredienca v niektorých fitness doplnkoch, napriek chýbajúcej klinickej evidencii, že inozín podporuje tvorbu svalov,