cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petra Procházková
Život
Spolu s Janou Hradilkovou založila v roku 2001 občianske združenie Berkat (po čečensky „šťastie“), ktoré pomáha deťom, ženám a ďalším v Čečensku, Afganistane aj utečencom v Česku.
Richard Kissling
náhľad|Fontána [[Alfred Escher|Alfreda Eschera]] Richard Kissling (* 15. apríl 1848, Wolfwil – † 19. júl 1919, Zürich) bol švajčiarsky sochár.
Petra Procházková
Život
Petra Procházková je vydatá za Paikara z Afganistanu a má syna Zafara.
Mardor
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Akkadská ríša
Akkadská ríša alebo Akadská ríša alebo Akkad bol štát, ktorý existoval zhruba v rokoch 2340 až 2159 pred Kr. (iné pramene 2330 až 2150 pred Kr.) a zahŕňal prakticky celú Mezopotámiu (dnes Irak) a časť Sýrie.
Richard Kissling
Životopis
Richard Kissling bol jedným z najprestížnejších švajčiarskych tvorcov pomníkov v neskorom 19. storočí a na začiatku 20. storočia. Vyučil sa štukatérom a potom žil 13 rokov v Ríme, kde v období 1872 – 1873 pôsobil u švajčiarskeho sochára Ferdinanda Schlötha a v roku 1874 po svojom návrate do Švajčiarska pravdepodobne tiež prevzal jeho ateliér. Na Národnej výstave v Zürichu v roku 1883 prilákal mladý a málo známy Kissling pozornosť s portrétnou bustou Alfreda Eschera. V dôsledku toho bol Kissling poverený vykonaním pomníka monumentálnej fontány z bronzu a žuly pred hlavnou stanicou v Zürichu. Jeho najznámejším dielom je pomník Viliama Tella v Altdorfe.
Jeho klasicistický hrdinský štýl bol v jeho starobe považovaný už za zastaraný.
Akkadská ríša
Charakteristika
Išlo o jednu z prvých rozľahlých ríš v tejto oblasti (dovtedy charakterizovanej mestskými štátmi) a zároveň (podľa väčšinového názoru) prvú významnú politickú jednotku, ktorej nositeľom bola semitská, nie sumerská zložka populácie. Názov sám je odvodený od pomenovania mesta Akkad.
Tvorcom Akkadskej ríše bol Sargon, ktorý bol pôvodne správcom v Kiši a k moci sa dostal za nejasných okolností. Počas svojej vlády dobyl rozsiahle mezopotámske územia, čim bola Mezopotámia prvý raz zjednotená pod vládou jediného rodu a bol odstránený doterajší partikularizmus sumerských mestských štátov. Na akkadskom tróne sa vystriedalo celkovo dvanásť kráľov, z ktorých najvýznamnejším bol okrem Sargona Narám-Sín. Posledné roky vlády akkadskej dynastie bola vyplnená boji medzi jednotlivými uchádzačmi o moc, čo umožnilo Gutejcom ovládnuť väčšiu časť ríše.
Dejiny
náhľad|vľavo|Jeden z pravdepodobných územných rozsahov Akkadskej ríše Obdobie sa začína (podľa stredného datovania) v roku 2340 pred Kr., keď Sargon I. (Šarru-kín I. - doslova: "pravý kráľ"), kráľ Kiša, porazil ummského (sumerského) kráľa Lugalzageziho, čím ovládol prakticky celú Babyloniu. Sargon bol pôvodne hlavný komorník kráľa Kiša menom Ur-Zababu, ale potom ho zvrhol, a porazil Lugalzageziho, ktorého ťažkopádne jednotky v šíkoch, vyzbrojené oštepmi a veľkými štítmi, nemali šancu proti mobilným púštnym akkadským jednotkám, vyzbrojeným oštepmi a lukmi.
Hlavným mestom svojho akkadského (čiže semitského) štátu urobil mesto Akkad, ktorého poloha dnes nie je známa (niekde pri Sippare a Kiši).
Podľa (prevažne nesúdobých) literárnych textov Sargon následne dobyl rozsiahle územie od Stredozemného mora až po Perzský záliv, vrátane Elamu. Nie je isté, či natrvalo ovládol, ale každopádne bojoval, aj s týmito územiami: Ebla (veľmi významné sýrske mesto), Cyprus, Kréta, Magan (asi Omán), Dilmun (asi ostrovy Bahrajn a Failaka) a stredná Anatólia. Do Dilmunu uskutočnil vôbec prvú doloženú vojenskú námornú výpravu v dejinách.
Akkadskí dobyvatelia boli kultúrne asimilovaní podmaneným sumerským prostredím. Sargon prijal titul "pán štyroch dielov sveta", aby vyjadril svoj nárok na svetovládu. Akkadská ríša bola prvou známou mnohonárodnostnou ríšou v dejinách.
Sargonov syn a nástupca Rimuš (2283 – 2275 pred Kr.) musel neustále potláčať vzbury v ríši, najmä v južnej Babylonii, pretože mestá chceli obnoviť svoju nezávislosť.
Jeho nástupca a brat Maništušu (2274 – 2260 pred Kr.) mal rovnaké problémy.
Podmienka (filozofia)
Podmienka je vzťah entity k prvku okolia, bez ktorého táto entita nemôže existovať. Daná entita je v tomto vzťahu to, čo sa označuje ako podmienené, a prvok okolia je podmieňujúce. Procesuálna stránka tohto vzťahu sa označuje ako podmieňovanie.
Akkadská ríša
Dejiny
Počnúc vládou Šar-kali-šarrího (2222 – 2198 pred Kr.) sa začína obdobie úpadku a písomných správ je veľký nedostatok. Viedli sa jednak vnútorné boje a jednak boje proti prenikajúcim Gutejcom a Lullubejcom z východu, semitským Amorejcom zo západu a Churritom zo severu (horný tok Chábúru a pod.). Od akkadského štátu sa postupne opäť poodtŕhali mestské štáty, ktoré začali medzi sebou bojovať. Akkadský štát definitívne zanikol roku 2159 pred Kr., kedy Gutejci pustošivým vpádom zničili Akkad.
Podmienka (filozofia)
Podmienka je okolnosť, ktorá je síce nevyhnutná na vyvolanie účinku, nie však úplne rozhodujúca.
Akkadská ríša
Náleziská
Najvýznamnejšie náleziská sú Adab, Ešnunna, Tutub, Sippar, Gasur (Nuzi), Tell Brak.
Kultúra
Počas 3. tisícročia pred naším letopočtom vznikla veľmi úzka symbióza medzi Sumermi a Akkadmi, podporovaná rozšíreným bilingvalizmom. Vzájomný vplyv kultúr je badateľný v mnohých oblastiach, predovšetkým však v jazykovej sfére, kde došlo k morfologickému, syntaktickému aj fonologickému zblíženiu oboch jazykov. To pozvoľna vyústilo niekedy na pomedzí 3. a 2. tisícročia k úplnému nahradeniu sumerčiny ako hovoreného jazyka akkadčinou, hoci sumerčina sa naďalej používala ako svätý, obradný a vedecký jazyk v Mezopotámii, a to až do 1. storočia po Kr.
V dôsledku prevzatia sumerského klinového písma pre akkadčinu sa celý systém písma stal značne komplikovaný, veľa znakov bolo viacznačných. Zapisovali sa 4 samohlásky.
V oblasti výtvarného umenia došlo k uvoľneniu štýlu v porovnaní s abstraktným sumerským umením.
Ekonomika
Významnú úlohu v štáte hrali inštitúcie (kráľovský palác a chrámy jednotlivých božstiev), existoval ale aj súkromný sektor. V ekonomike zrejme došlo ku koncentrácii pozemkového majetku v rukách panovníkov, ktorí ju dokázateľne vo veľkom jednak skupovali od rodových skupín a jednak vyvlastňovali v dobytých oblastiach.
Vnútrohorská panva
Vnútrohorská panva, tiež protektonická panva, vnutorná kotlina, je panva vnútri horskej sústavy, ktorá vznikla poklesmi obmedzujúcimi jednotlivé bloky vyzdvihovanej horskej sústavy po doznení hlavnych orogenetických fáz.
Mužská štvorhra na Movistar Open 2005
Mužská štvohra na Movistar Open 2005 sa hrala ako súčasť Movistar Open 2005 od 31. januára do 7. februára 2005. Titul získali Španieli David Ferrer a Santiago Ventura Bertomeu, ktorí vo finále porazili argentínsky pár Gastón Etlis, Martin Rodriguez 6-3 6-4. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Sainte-Mère-Église (kantón)
Sainte-Mère-Église je francúzsky kantón v obvode Cherbourg v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 26 obcí.
All inclusive
All inclusive je termín, ktorý sa používa v turistickom ruchu na označenie hotelov či rezortov. V all inclusive hoteli je v cene ubytovanie, transport z letiska a na letisko, plná penzia (minimálne 3 jedlá denne), nealkoholické nápoje, alkoholické nápoje, prístup do baru a športové aktivity v areáli hotela. All inclusive ubytovacie zariadenia sa snažia osloviť ľudí, ktorí si chcú počas dovolenky maximálne oddýchnuť a nestresovať sa vyťahovaním peňaženky pri využívaní akejkoľvek služby. Výhodou all inclusive je aj to, že ľudia sa nemusia trápiť s prepitným pre obsluhu.
All inclusive však neznamená, že hostia majú v hoteli/rezorte všetky služby zdarma. All inclusive je spojené s podmienkami a mnohými obmedzeniami. Základné veci sú väčšinou zdarma. Pokiaľ si však chce hosť pri bare vypiť kvalitnejší alkohol, bude si musieť zaň zaplatiť. Nealkoholické nápoje sú takisto do určitej miery obmedzené. To isté platí aj pri využívaní športovísk v areáli hotela.
Z histórie all inclusive rezortov
Za vynálezcu myšlienky all inclusive dovolenkových rezortov sa považuje francúzska spoločnosť Club Méditerranée, ktorá je v súčasnosti po svete známa ako Club Med.
Club Méditerranée vznikol na úplnom počiatku masovej turistiky. V roku 1950 ho založil Gérard Blitz – belgický hráč vodného póla. Prvý rezort Club Med bol veľmi jednoduchý. Firma ho otvorila na Malorke. Dovolenkári trávili čas v drevených chatkách (bez elektriny) na brehu mora. Prvá all inclusive dovolenková dedinka fungovala do veľkej miery ako komunita. Ľudia napríklad spoločne umývali riady. Osud Club Méditerranée sa výrazne zmenil v roku 1961, kedy v jednom z ich rezortov dovolenkoval vtedy 35-ročný Edmond de Rothschild. Bohatému finančníkovi sa koncept all inclusive rezortov tak pozdával, že celú spoločnosť Club Méditerranée kúpil a následne do nej investoval nemalé peniaze.
Prvé all inclusive rezorty sa sústreďovali najmä na mladých slobodných ľudí, ktorí chceli zažiť niečo netradičné. Dnešné all inclusive dovolenkové rezorty sa sústreďujú predovšetkým na rodiny.
Transoxania
thumb|Modrou farbou sú vyznačené rieky Amudarja a Syrdarja, ktoré približne vymedzujú Transoxaniu Transoxania, tiež Transoxánia, je staroveký názov pre časť strednej Ázie približne zodpovedajúcej dnešnému Uzbekistanu, Tadžikistanu a juhozápadnému Kazachstanu. Pomocou geografických medzníkov je možné Transoxaniu vymedziť ako územie medzi riekami Amudarjou a Syrdajrou. V perzskom epose Shahnameh ju básnik Ferdowsi nazýva domovinou kočovných iránskych kmeňov a rieka Oxus je hranicou medzi Iránom a Turanom. Termínom Transoxania sa obyčajne mieni vyššie vyznačené územie v dobe staroveku či začiatkom stredoveku, aj keď ho niektorí autori používajú pre označenie tohoto územia aj v súčasnej dobe. Centrami Transoxanie boli Buchara a Samarkand.
Rákšasa
Rákšasa je v buddhistickej a hinduistickej mytológii démon či iný krvilačný tvor. Tieto bytosti sa v mytologických príbehoch vyskytujú i v podobe ženy, ktorým sa hovorí rákšasí. Väčšinou obývajú rôzne pohrebiská, skaly či iné temné miesta.
Ofresiofóbia
Ofresiofóbia je chorobný strach z pachov a vôní.
Petrová (prírodná pamiatka)
Petrová je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Predmetom ochrany je: ''Chránené územie je zriadené za účelom zachovania vzácneho spoločenstva kyslých bučín, spoluvytváraného výberkovým spôsobom. Nachádza sa v Bielych Karpatoch v Chocholanskej doline na úpätí Melčického vrchu v nadmorskej výške ''
Rovnovážna poloha
Rovnovážna poloha je poloha tuhého telesa, v ktorej je teleso v pokoji a v rovnovážnom stave. Stav rovnováhy ďalej definujeme ako stav, v ktorom sa teleso nachádza, keď je výslednica všetkých síl pôsobiacich na teleso nulová a aj výsledný moment všetkých síl je nulový.
Druhy rovnovážnych polôh
Rozlišujeme tri druhy rovnovážnych polôh:
Stála (stabilná) rovnovážna poloha
right|200px|Stabilná rovnovážna poloha Potenciálna energia telesa v stálej rovnovážnej polohe je najmenšia, pri vychýlení z rovnovážnej polohy sa zvyšuje.
Príkladom je guľka v jamke. Po vychýlení sa guľka vráti do najnižšej pozície.
Vratká (labilná) rovnovážna poloha
200px|right|Labilná rovnovážna poloha Vratká rovnovážna poloha (labilná poloha) je poloha, pre ktorú platí, že vychýlením z tejto polohy sa teleso nevracia späť, ale výchylka sa ďalej zväčšuje. Vychýlením z vratkej polohy sa potenciálna energie telesa zmenšuje. Vychýlením telesa z tejto polohy vzniknú sily, ktoré ďalej pôsobia na teleso. Teleso sa dostáva do nestabilnej (nerovnovážnej) polohy.
Teleso, zavesené pod ťažiskom (predĺžený záves (ťažnica) prechádza ťažiskom). Aj pri najmenšom vychýlení telesa z rovnovážnej polohy dôjde ku vzniku momentu (od tiažovej gravitačnej sily), ktoré spôsobí zväčšovanie odchýlky. Potenciálna energia vzrastie, teleso sa ju snaží znížiť tým, že sa snaží dostať do rovnovážneho stavu.
Príkladom je guľka na kopci. Existuje stabilná poloha guľky na úplnom vrchole, ale už pri najmenšom vychýlení sa guľka pohne nadol a sama sa do pôvodnej polohy už nevráti. Pri vychýlení sa zníži potenciálna energia guľky.
Voľná (indiferentná) rovnovážna poloha
200px|right|Indiferentná rovnovážna poloha Je taká poloha, pre ktorú platí že „vychýlením“ telesa sa výslednica síl ani výsledný moment síl pôsobiacich na teleso nemení. Vychýlením telesa zostáva potenciálna energia konštantná.
Príkladom je guľka umiestnená v rovine (položená na hladkej rovinnej doske). Ak posunieme guľku na iné miesto zostane stáť. Potenciálna energia ostáva konštantná.
Britsko-írska vojna
Britsko-írska vojna (iné názvy: angl(ick)o-írska vojna, írska vojna za nezávislosť; ) bola partizánska vojna v rokoch 1919 až 1921 medzi Írskou republikánskou armádou a britskými bezpečnostnými silami v Írsku.
Vo voľbách v decembri 1918 strana Sinn Féin získala najväčšie zastúpenie pre Írsko v britskom parlamente. Dňa 21. januára 1919 vytvorili vlastný parlament (Dáil Éireainn) a vyhlásili nezávislosť od Spojeného kráľovstva. Neskôr toho dňa boli dvaja členovia Kráľovskej írskej polície (RIC) zastrelení v grófstve Tipperary. Tento incident je často považovaný za začiatok konfliktu. Väčšinu roku 1919 sa IRA zameriavala hlavne na získavanie zbraní a oslobodzovanie republikánskych väzňov. V septembri toho roku britská vláda zakázala Dáil Éireainn a Sinn Féin, a konflikt sa tak ešte viac zostril. IRA začala útočiť na RIC a britské armádne hliadky. Napádali ich kasárne a vyzývali ich aby opustili krajinu. Britská vláda posilnená RIC a regrútmi z Británie tzv. Black and Tans a Auxiliaries, ktorí sa stali známi pre zlú disciplínu a odvetné útoky proti civilistom.
Zatiaľ čo bolo v konflikte do roku 1920 zabitých okolo 300 ľudí, v novembri toho roku došlo k výraznej eskalácii násilia. Britská vláda vyhlásila stanné právo na väčšine územia južného Írska. Centrum mesta Cork bolo vypálené britskou armádou v decembri 1920. Násilie sa stupňovalo ďalších sedem mesiacov, kedy bolo vyše 1000 ľudí zabitých a 4500 republikánov internovaných. Boje boli sústredené hlavne v mestách Munster, Dublin a Belfast. V týchto troch mestách bolo zabitých 75 % obetí konfliktu. Násilie v Ulsteri a najmä v Belfaste sa vyznačovalo náboženským charakterom a vysokým počtom civilných obetí z radov katolíkov.
Obe strany sa dohodli na prímerí 11. júla 1921. V máji bolo Írsko rozdelené aktom britského parlamentu, ktorý rozdelil severné Írsko na šesť provincií. Po prímerí viedli rokovania k anglicko-írskej zmluve dňa 6. decembra 1921. Táto zmluva skončila britskú nadvládu vo väčšine Írska a po desaťmesačnom prechodnom období mala dohliadať na dočasnú vládu. 6. decembra 1922 bol vytvorený Írsky slobodný štát so statusom domínia. Avšak Severné Írsko zotrvalo v rámci Spojeného kráľovstva. Po prímerí, politické a náboženské násilie medzi republikánmi (zväčša katolíci) a lojalistami (zväčša protestanti) pokračovalo v Severnom Írsku po mnoho mesiacov. V júni v roku 1922 nezhody medzi republikánmi kvôli anglicko-írskej zmluve viedli k jedenásť-mesačnej občianskej vojne. Írsky slobodný štát udelil 62 868 medailí za služby počas vojny za nezávislosť, z ktorých iba 15 224 bolo vydaných bojujúcim mužom z tzv. lietajúcich oddielov.
Predvojnové násilie
Roky medzi Veľkonočným povstaním v roku 1916 a Vojnou za nezávislosť boli krvavé. Thomas Ashe, jeden z dobrovoľníckych vodcov uväznených za jeho funkciu v povstaní zomrel počas hladovky v roku 1917. V roku 1918 počas nepokojov zahynulo šesť civilistov po konfrontácií s políciou a vyše 1000 ich bolo zatknutých. Veľké nepokoje v Dubline si vyžiadali viac ako 100 zranených britských vojakov. Konali sa tiež veľké útoky kvôli zbraniam pre dobrovoľníkov. V grófstve Cork boli zhabané z kasární v meste Eyeries v marci 1918. Vojaci z kasární boli bití až do augusta. V júli 1918 prepadli dobrovoľníci dvoch členov RIC medzi mestami Ballingeary a Ballyvourney. Bol to prvý ozbrojený útok na RIC od Veľkonočného povstania. Jeden policajt bol strelený do krku druhého zbili. Zhabali im ich pušky a muníciu. V septembri a októbri policajné hliadky v mestách Bantry a Ballyvourney boli škaredo zbité. Útoky priniesli britskú vojenskú prítomnosť od leta 1918 ktoré len nakrátko potlačili násilie a zvýšili policajné razie.
Počiatočné nepriateľstvo
Aj keď na začiatku roka 1919 nebolo jasné, či Dáil má v úmysle získať nezávislosť pomocou vojenských prostriedkov, k incidentu došlo 21. januára 1919, teda v deň kedy bol zvolaný Prvý Dáil. Niekoľko členov IRA vedených Seánom Treacym, Séamusom Robinsonom, Seánom Hoganom a Danom Breenom napadli a zastrelili dvoch dôstojníkov RIC Jamesa McDonella a Patricka O´Connellyho ktorý prevážali výbušniny.
Stupňovanie násilia
Dobrovoľníci začali útočiť na majetok britskej vlády, vykonávali nájazdy pre zbrane a fondy a zabíjali prominentných členov britskej administratívy. Prvý bol sudca John C. Milling ktorý bol zastrelený v meste Westport za to, že poslal dobrovoľníkov do väzenia za nezákonné zhromažďovanie. Hoci niektorí republikánsky vodcovia, najmä Éamon de Valera preferoval klasickú konvenčnú vojnu, Michael Collins a širšie vedenie IRA oponovalo týmto taktikám pretože viedli k vojenskému debaklu z roku 1916. Ostatní, najmä Arthur Griffith uprednostňovali kampaň občianskej neposlušnosti pred ozbrojeným bojom. Počas skorej fázy konfliktu, zhruba od roku 1919 do polovice roku 1920 bolo pomerne limitované množstvo násilia.
Organizácia a operácie IRA
Náčelníkom štábu IRA bol Richard Mulcahy, ktorý bol zodpovedný za organizáciu a riadenie IRA po celej krajine. Teoreticky, Collins a Mulcahy sa zodpovedali ministrovi obrany Cathalovi Brughanovi, ale v praxi mal Brugha len dozornú úlohu. Tiež veľa záležalo na IRA lídrov v miestnych oblastiach ktorý organizovali partizánsku činnosť a to predovšetkým z vlastnej iniciatívy. Väčšinu z konfliktu, činnosť IRA bola sústredená v Munsteri a Dubline a len s izolované aktívne jednotky napr. v grófstvách Roscommon, Longford a Mayo.
Helena Pažurová
PhDr. Helena Pažurová, CSc. (rod. Štoffová) (* 27. február 1936, Kolbovce) je slovenská historička, knihovníčka, bibliografka.
Britsko-írska vojna
Organizácia a operácie IRA
Kým papierovo bolo členov IRA prepísaných vyše 100 000, Michael Collins odhadoval, že počas vojny bolo aktívnych len 15 000 s asi 3 000 členmi v stálej službe. Mali tiež podporu organizácií Cumann na mBan a Fianna Éireann ktorí držali zbrane a spravodajstvo pre IRA a zabezpečovali im jedlo a ubytovanie. IRA ťažila z rozsiahlej pomoci všeobecnej írskej populácie, ktorý odmietali odovzdať informácie RIC a britskej armáde a často poskytovali domovy pre členov IRA ktorý boli na úteku. Veľa popularity IRA vzniklo kvôli nadmernej reakcií britských síl na aktivity IRA. Keď sa Éamon de Valera vrátil z USA, požadoval v Dáil, aby IRA upustila od prepadov a vrážd ktoré pomáhali Britom vykresliť ju ako teroristickú skupinu a aby prešli na konvenčné bojové metódy ako britská armáda. Návrh bol okamžite zamietnutý.
Helena Pažurová
Životopis
V roku 1952-1956 absolvovala štúdium na Vyššej hospodárskej škole v Prešove. Vysokoškolské štúdium získala v Prešove na Filozofickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika, odbor slovenský jazyk - dejepis (1966-1971) a v roku 1984 tu obhájila aj titul PhDr. Externé štúdium ašpirantúry absolvovala na Univerzite Komenského v Bratislave. V januári 1989 obhájila dizertačnú prácu na tému ''Vznik a činnosť 1. partizánskej brigády J. V. Stalina'' a bol jej udelený vedecký titul CSc.
Do roku 1973 pôsobila vo Vedeckej knižnici v Prešove ako bibliografka. Bola tiež zapojená do vedeckého výskumu regionálnych dejín. V tomto období jej vyšlo viacero odborných bibliografií v knižnom vydaní a tiež vo vedeckých zborníkoch a časopisoch. Od 1973 pracovala ako bibliografka a zástupkyňa riaditeľa v Štátnej vedeckej knižnici v Banskej Bystrici. Popri bibliografickej činnosti sa venovala aj výskumu dejín odboja a tiež niektorým regionálnym témam. Je autorkou publikácií Päťdesiat rokov Robotníckeho domu v Banskej Bystrici (1975), Desať rokov Štátnej vedeckej knižnice (1979) a viacerých štúdií a článkov o dejinách Slovenska a tiež z oblasti knihovníctva a informatiky. V rokoch 1979-2000 viedla Ústrednú knižnicu Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. Za knihovnícku činnosť jej bol udelený titul Vzorný pracovník kultúry (1971).
Britsko-írska vojna
Stanné právo
9. augusta 1920 prešiel v britskom parlamente zákon o "obnovení poriadku v Írsku". Dňa 10. decembra 1920 bolo vyhlásené stanné právo v provincií Munster v grófstvach Cork, Kerry, Limerick a Tipperary. V januári 1921 sa rozšírilo na zvyšok Munsteru v grófstvach Clare a Waterford rovnako ako na grófstva Kilkenny a Wexford v provincií Leinster. Právomoci vojenských súdov boli rozšírené na celú populáciu a bolo povolené používať trest smrti a internácie bez súdu. Vládne platby miestnym vládam Sinn Féinu boli pozastavené. Tento zákon interpretovaný historikmi ako výber premiéra Davida Lloyda Georgea aby potlačil vzburu v Írsku skôr ako sa začnú rokovania s republikánskym vedením. Ako následok, násilie začalo silne stupňovať od leta 1920 a potom už prudko od novembra 1920 až do júla 1921.
Helena Pažurová
Životopis
Po manželovej smrti (1933-2003) pokračovala vo výskume problematiky tzv. Východoslovenskej armády. K danej problematike publikovala tri štúdie vo vedeckých zborníkoch a v roku 2012 jej vyšla monografia ''Východoslovenská armáda. Horúce leto 1944 na východnom Slovensku (Banská Bystrica : Múzeum Slovenského národného povstania, 2012. ISBN 978-80-89514-05-2). Medzitým spracovala dejiny partizánskej brigády Kriváň publikované v časopise Vojenská história (4/2010 a 2/2011)''. V roku 2014 vyšla monografia Slovenský partizánsky zväzok Čapajev (Banská Bystrica: Múzeum Slovenského národného povstania, 2014. ISBN 978-80-89514-26-7) a v roku 2015 monografia ''Ľudovít Kukorelli. Životný príbeh vojaka a partizána'' (Banská Bystrica: Múzeum Slovenského národného povstania, 2015. ISBN 978-80-89514-32-8).
Britsko-írska vojna
Stupňovanie: október - december 1920
Rad akcií výrazne stupňoval konflikt koncom roka 1920. Primátor mesta Cork Terence MacSwiney zomrel počas hladovky vo väzení Brixton v Londýne v októbri. Dvaja ďalší väzni z IRA zomreli počas hladovky vo väzení v meste Cork.
Helena Pažurová
Monografie
2017 ''Jegorovova partizánska brigáda: prvá čs. partizánska brigáda J. V. Stalina''. Banská Bystrica: Múzeum Slovenského národného povstania, 2017. ISBN 978-80-89514-47-2.
2015 Ľudovít Kukorelli: životný príbeh vojaka a partizána. Banská Bystrica: Múzeum Slovenského národného povstania, 2015. ISBN 978-80-89514-32-8.
Britsko-írska vojna
Stupňovanie: október - december 1920
21. novembra 1920 bol deň dramatického krviprelievania v Dubline. V skorých ranných hodinách, Collinsova IRA "Squad" sa pokúsili vyvraždiť britských spravodajských pracovníkov v hlavnom meste. Postrelili 19 ľudí, z toho 14 smrteľne a 5 zranili. Boli to britskí armádni dôstojníci, policajti a civilisti. Boli to členovia tzv. "Cario Gang".
Helena Pažurová
Monografie
2014 Slovenský partizánsky zväzok Čapajev. Banská Bystrica: Múzeum Slovenského národného povstania, 2014. ISBN 978-80-89514-26-7.
2012 Východoslovenská armáda: horúce leto 1944 na východnom Slovensku. Banská Bystrica: Múzeum Slovenského národného povstania, 2012. ISBN 978-80-89514-05-2.
Britsko-írska vojna
Stupňovanie: október - december 1920
Ako odozvu na tento útok, Auxiliaries vtrhli na štadión Croke Park v Dubline počas futbalového zápasu a začali strieľať do davu. 14 civilistov bolo zabitých vrátane jedného hráča a ďalších 65 civilistov bolo zranených. Neskôr v ten deň dvaja republikánsky väzni Dick McKee a Peadar Clancy a ich pridružený priateľ Conor Clune ktorý bol zatknutý s nimi boli zabití v Dublin Castle. Oficiálna správa tvrdí, že boli zastrelení počas pokusu o útek. Nacionalisti sú si však istý že boli mučení a následne popravený. Tento deň sa stal známy ako Krvavá nedeľa.
Vyvrcholenie násilia: december 1920 - júl 1921
Počas nasledujúcich ôsmych mesiacov až do júla 1921 bolo počas konfliktu zabitých vyše 1000 ľudí vrátane členov RIC, britskej armády, IRA dobrovoľníkov a civilistov. To predstavuje asi 70% celkového počtu obetí v trojročnom konflikte. Navyše v tom čase bolo internovaných 4500 členov a stúpencov IRA. V strede tohto násilia, Dáil formálne deklaroval vojnu s Britániou v marci 1921.
19. marca 1921 100 jednotiek IRA pod vedením Toma Barryho urobili rozsiahlu akciu proti 1 200 britským vojakom, zabili 10 - 30 britských vojakov. O dva dni neskôr IRA prepadla vlak pri Killarney. Bolo zabitých 20 britských vojakov, 2 členovia IRA a 3 civilisti.
Jediná najväčšia strata IRA bola 25. mája 1921 v Dubline. Niekoľko sto členov IRA z brigády Dublin obsadili a vypálili Custom House (centrum miestnej správy v Írsku) v centre Dublina. Bolo to zamýšľané, ako ukázať že britská vláda v Írsku bola neudržateľná. Avšak, z vojenského hľadiska to bola katastrofa, v ktorej bolo päť mužov IRA zabitých a vyše osemdesiat bolo zajatých. To ukázalo, že IRA nebola dosť dobre vybavená alebo vyškolená, aby sa podieľala na útokoch proti britským jednotkám konvenčným spôsobom.
Napriek tomu, mnoho vojenských historikov tvrdí, že IRA bojovala úspešne a partizánska vojna donútila britskú vládu k záveru, že IRA nemôže byť porazená vojensky. Všeobecné voľby do parlamentu južného Írska sa konali 13. mája 1921. Sinn Féin vyhral 124 kresiel zo 128, ale zvolení členovia parlamentu odmietli vziať si svoje miesta v parlamente. Podľa podmienok aktu Írskej vlády z roku 1920, parlament južného Írska bol rozpustený a výkonným a legislatívnym orgánom nad južným Írskom sa stal Lord nadporučík. Počas najbližších dvoch dní (14-15 máj 1921) IRA zabila 15 policajtov. Tieto udalosti ukázali kompletné zlyhanie britskej koaličnej vlády írskej politiky, neschopnosť presadiť urovnanie bez rokovaní s Sinn Féin a zlyhanie poraziť IRA.
V čase prímeria však mnoho republikánskych vodcov vrátane Michaela Collinsa boli presvedčení, že ak by vojna trvala dlhšie. Vojnová kampaň IRA by bola uvedená do stavu pokoja. Kvôli tomuto, boli vypracované plány na "prinesenie vojny do Anglicka." IRA začal kampaň v uliciach Glasgowa. Bolo rozhodnuté, že kľúčové ekonomické ciele, ako napríklad doky v Liverpoole, by boli cieľom bombových útokov. Jednotky poverené týchto misií by sa ľahšie vyhli prímeriu pretože Anglicko nebolo "dole" a britská verejnosť by neprijala stanné právo. Od plánov bolo upustené kvôli prímeriu.
Prímerie: júl - december 1921
Vojna za nezávislosť v Írsku skončila prímerím 11. júla 1921. Konflikt uviazol na mŕtvom bode. Rozhovory, ktoré vyzerali sľubne predchádzajúci rok sa rozpadli v decembri, keď David Lloyd George naliehal, že IRA má najprv odovzdať svojej zbrane. Rozhovory pokračovali na jar 1921 a vyústili v prímerie. Z hľadiska britskej vlády to vyzeralo, ako by kampaň IRA pokračovala donekonečna čo by sa odrazilo na nákladoch britských obetí a v peniazoch. Britská vláda čelila ostrej kritike doma aj v zahraničí za konanie britských síl v Írsku. Na druhej strane, vodcovia IRA a najmä Michael Collins cítili, že IRA ako bola vtedy zorganizovaná nemôže pokračovať donekonečna. To by sa prejavilo rozmiestnením pravidelnejších britských vojakov do Írska a nedostatkom zbraní a streliva.
Počiatočný prelom, ktorý viedol k prímeriu bol pripočítaný trom ľuďom: Kráľ Juraj V, premiér Južnej Afriky generál Jan Smuts a predseda vlády Spojeného kráľovstva David Lloyd George. Reč ktorá bola poslaná do Belfastu 22. júna bola všeobecne dobre prijatá. Vyzvala "všetkých Írov k znášanlivosti, zmierovacím konaniam, odpustiť a zabudnúť, a urobiť z krajiny ktorú milujú novú éru mieru, spokojnosti a dobrej vôle".
24. júna 1921 sa kabinet britskej koaličnej vlády rozhodol navrhnúť rozhovory s vodcami Sinn Féin. Austen Chamberlain, nový vodca unionistickej strany, povedal, že "Kráľova reč by mala byť sledovaná ako posledný pokus o mier, než pôjdeme do plnej dĺžky stanného práva". 24. júna Lloyd George napísal Éamonovi de Valerovi ako "zvolenému vodcovi veľkej väčšiny v južnom Írsku" čo svedčí o konferencii. Sinn Féin reagoval tým, že súhlasila s rokovaniami. De Valera a Lloyd George nakoniec súhlasili s prímerím, ktoré bolo zamýšľané ukončiť boje a položiť základ pre detailné rokovania. Jeho podmienky boli podpísané 9. júla a nadobudlo platnosť 11. júla. Rokovania o urovnaní, však boli odložené o niekoľko mesiacov, pretože britská vláda trvala na tom, že IRA má najskôr vyradiť svoje zbrane, ale táto požiadavka bola nakoniec zrušená. Bolo dohodnuté, že britskí vojaci zostanú obmedzený v ich kasárňach.
Väčšina IRA dôstojníkov interpretovali na prímerie len na ako dočasný oddych a pokračovali v nábore a výcviku dobrovoľníkov. Ani útoky na RIC alebo britskú armádu neprestali úplne. V období od decembra 1921 do februára 1922 bolo zaznamenaných 80 útokov IRA na čoskoro rozpustenú RIC po ktorých zostalo 12 mŕtvych. 18. februára 1922 IRA jednotka Ernieho O'Malleyho zaútočila na kasárne RIC v meste Clonmel pričom zobrala 40 policajtov ako zajatcov a zabavila viac ako 600 zbraní a tisíce nábojov. V apríli 1922 členovia IRA zabili v meste Cork 10 miestnych protestantov podozrivých zo špionáže za to, že nakrúcali jedného zo svojich mužov. Tí, ktorí boli zabití, boli vymenovaní v získaných britských dokumentoch ako informátori pred prímerím podpísaným predchádzajúci júl. Viac ako 100 protestanských rodín utieklo z oblasti po zabíjaní.
Pokračujúci odpor mnohých vodcov IRA bol jedným z hlavných faktorov vypuknutia Írskej občianskej vojny pretože odmietali prijať anglicko-írsku zmluva.
Ľudovít Baláš
Ľudovít Baláš zo Sipeku (staršie: Ľudovít Balás alebo Ľudovít Balázs; ; * 20. august 1855 Becske, dnešné Maďarsko† 18. september 1920, Rožňava) bol maďarský rímskokatolícky duchovný, od roku 1905 sídelný biskup rožňavskej diecézy.
Životopis
Stredoškolské štúdia absolvoval vo Vacove (Vác). Teológiu študoval v Košiciach a Vacove. Pôsobil na viacerých farách ako farár a následne zastával viaceré funkcie na biskupstve vo Vacove.
Po skončení prvej svetovej vojny a rozpade Rakúska-Uhorska bol v období Slovenskej republiky rád väznený v Spišskej Novej Vsi. Následne žil utiahnuto v Rožňave.
Zomrel v Rožňave 18. septembra 1920.
Filinos
Filinos (Filinos) môže byť:
Podmienka možnosti
Podmienka možnosti je podľa Kanta (transcendentálna) podmienka, ktorá musí byť splnená, aby vôbec mohlo dôjsť ku skúsenosti nejakého predmetu (t. j. aj k získaniu prírodovedného poznatku). Podmienkou možnosti skúsenosti predmetu alebo prírodovedného poznania sú: nazeracie formy času a priestoru a kategórie (kategória substancie, kategória príčiny, kategória účinku atď.).
3472 Upgren
3472 Upgren je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil S. J. Bus 1. marca 1981.
Bischwiller (obec)
Bischwiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adopcia
Adopcia alebo adoptácia alebo adoptovanie môže byť:
Calmels-et-le-Viala
Calmels-et-le-Viala je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 236 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Telestas (syn Priama)
Telestas alebo Telestes alebo Telestés (Telestas, ΤελέστηςTelestes/iný prepis Telestés) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Telestas patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. V antickom diele Dictys Cretensis (Kréťan Diktis), Telestes umiera v trójskej vojne rukou achájskeho hrdinu Dioméda.
Podsalašie
Podsalašie je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Horná Súča v okrese Trenčín v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1997 na rozlohe 14,8000 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Ochrana významnej mykologickej lokality, ktorej existencia je geologicky a geomorfologicky podmienená.
Mareilles
Mareilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
DSG
right|thumb|Rez 6-rýchlostnou automatickou prevodovkou DSG DSG (ang: Direct Shift Gearbox, nem: Direkt-Schalt Getriebe) je značka automatických prevodoviek, ktoré začala vyrábať spoločnosť Volkswagen. Je to dvojspojková prevodovka prvýkrát použitá na jeseň roku 2003, vo vozidle Volkswagen Golf IV R32 a krátko nato sa začala celosvetovo montovať do vozidla Audi TT 3.2. Neskôr sa začala montovať aj do iných modelov značky Volkswagen a takisto do vozidiel Škoda a Seat. V súčasnej dobe sa montujú do vozidiel značiek Volkswagen, Škoda a Seat, väčšinou v kombinácii so vznetovými motormi.
Princíp fungovania
Prevodovka DSG sa skladá z dvoch prevodoviek, ktoré pracujú ako jeden celok. Obidve prevodovky sú konštruované ako mechanické prevodovky a každej pripadá jedna viaclamelová spojka. Prvá zo spojok spína nepárne rýchlostné stupne a druhá párne. Vždy je činná iba jedna spojka.
Ronald Erwin McNair
Ronald Erwin McNair (* 21. október 1950, Lake City, Južná Karolína, USA – † 28. január 1986, nad Floridou) bol americký kozmonaut z tragického letu s raketoplánom Challenger.
Mladosť a výcvik
Po základnej a strednej škole absolvoval vysokú školu (North Carolina A&T State College) v roku 1971 a získal titul inžiniera fyziky. Na škole bol okrem iného aj vedúcim miestneho futbalového klubu a bol nositeľom čierneho pásu v karate. Na technologickom inštitúte v Massachusetts (Massachusetts Institute of Technology) v roku 1977 obhájil doktorát fyzikálnych vied. Stal sa členom technického personálu Optical Physics Department, výskumného laboratória Houghes Research v Malibu v Kalifornii. Oženil sa s Cheryl B. Mooreovou z Brooklynu v New Yorku a mali spolu dve deti. Do tímu kozmonautov bol prijatý v januári 1978 ako astronaut špecialista, druhý černoch medzi astronautmi NASA.
Lety do vesmíru
Po prvýkrát letel vo februári 1984 v misii STS-41-B. Na palube Challengeru bola táto posádka: Vance Brand, Robert Gibson, Bruce McCandless, Ronald McNair a Robert Stewart. Po dosiahnutí stanovenej obežnej dráhy vypustili družice Westar 6 a Palapa B-2, obe však nedosiahli stanovené dráhy, nepodarilo sa ani spojazdniť cvičnú balónovú družicu. Úspešne vyskúšali let nepripútaného kozmonauta mimo raketoplán na manévrovacej jednotke Manned Maneuvering Unit. Po sedemdennom lete pristáli tam, odkiaľ odštartovali, na myse Canaveral. Doktor Ronald Mc Nair sa týmto nie príliš vydareným letom stal 134. kozmonautom Zeme.
Druhý let skončil 73 sekúnd po štarte z Floridy výbuchom raketoplánu Challenger. Celá posádka v zložení Francis Scobee, Michael Smith, Judith Resniková, Ellison Onizuka, Ronald McNair, Gregory Jarvis a Sharon McAuliffeová zahynula. Bola to tragická misia STS-51-L.
3371 Giacconi
3371 Giacconi je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil Indiana University 14. septembra 1955.
Osvojenie
Osvojenie alebo (v 3. význame len zastarano) prisvojenie môže byť:
Tourlaville (kantón)
Tourlaville je francúzsky kantón v obvode Cherbourg v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 5 obcí.
Saint-Sauveur-le-Vicomte (kantón)
Saint-Sauveur-le-Vicomte je francúzsky kantón v obvode Cherbourg v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 12 obcí.
Marián Pecko
Marián Pecko (* 25. august 1958, Žilina) je slovenský divadelný režisér.
Životopis
Narodil sa 25. augusta 1958 v Žiline. V divadle pracuje od roku 1977. Bol stavačom dekorácii, hercom, upratovačkou, premietačom, biletárom, osvetľovačom, umeleckým šéfom, prevádzkovým riaditeľom, autorom hudby a textov. V súčasnosti pracuje ako umelecký šéf a režisér Bábkového divadla na Rázcestí v Banskej Bystrici.
Prvú réžiu vykonal v roku 1988. Odvtedy zrežíroval viac ako 130 predstavení v štyroch krajinách Európy. Inscenoval texty autorov ako W. Shakespeare, J. B. P. Moliere, F. G. Lorca, R. Jeffers, N. V. Gogol, F. Hrubin, E. Albee, J. Giraudoux, H. Barker, E. Rostand, Th. Bernhard, I. Škripková, E. T. A. Hoffmann, M. Milewska, G. Buchner, M. Urban, J. Mahen, W. Gombrowicz, F. Kafka, M. Gusniowska, S. Alexijevič, A. S. Puškin a viac ako desiatku súčasných slovenských dramatikov a dramatičiek. Pracuje v divadle bábkovom, činohernom, v opere aj v šapitó.
Styx (mesiac)
thumb|Snímka, na ktorej nie je vidno žiadny povrchový detail, len natiahnutý tvar Styxu. Styx je mesiac Pluta, ktorý bol objavený pomocou Hubbleovho vesmírneho ďalekohľadu na prelome júna a júla 2012, pričom objav bol oznámený verejnosti 11. júla 2012. Ide o piaty potvrdený mesiac Pluta, ktorý bol objavený približne rok po Kerberovi, štvrtom mesiaci Pluta.
Potok Machnáč
Potok Machnáč je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Styx (mesiac)
Objav
Mesiac bol objavený pomocou deviatich snímok urobených medzi 26. júnom a 9. júlom Hubblovým vesmírnym ďalekohľadom, respektíve jeho najmodernejším snímačom Wide Field Camera 3. Snímky boli nadobudnuté v rámci prieskumu pripravujúceho sa na prelet sondy New Horizons, ktorá okolo Pluta preletela v polovici júla 2015.
Potok Machnáč
Nachádza sa v katastrálnom území obce Horňany, Motešice, Bobot v okrese Trenčín v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1983 na rozlohe 8,8888 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Styx (mesiac)
Objav
Objavy ďalších mesiacov vzbudili obavy, či oblasť nie je príliš zahustená aj ďalšími menšími telesami, a či by niektoré z nich alebo planetárny prstenec mohli sondu ohroziť.
Vlastnosti
Mesiac má podľa odhadov zakladajúcich sa na vedomosti zdanlivej veľkosti a na predpoklade albeda v rozmedzí od 0,35 do 0,04 priemer 10 až 25 kilometrov. Odhadovaná doba obehu je 20,2 ± 0,1 dní, teda 5,4% od dráhovej rezonancie 1:3 s dobou obehu Chárona okolo Pluta.
Pôvod
Pomerne zložitý mesačný systém Pluta by mohol byť výsledkom dávnej zrážky Pluta s nejakým iným objektom Kuiperovho pásu.
Potok Machnáč
Predmetom ochrany je: Ochrana zachovalého podhorského potoka a jeho cenných brehových porastov pre vedecké a výskumné ciele, ako aj významnú ekostabilizačnú funkciu.
Anatomický ústav Lekárskej fakulty UK
Anatomický ústav Lekárskej fakulty UK v Bratislave je najlepšou stavbou rondokubizmu na Slovensku a jej autorom je významný architekt Klement Šilinger (1887 – 1951), ktorý sa narodil v Sazenej neďaleko Prahy. Anatomický ústav bol vyvrcholením a zároveň uzavretím rondokubistického obdobia jeho tvorby.
Vznik
Projekt Anatomického ústavu vypracoval architekt už v roku 1923 s úmyslom vytvoriť návrh provizórnej stavby pre účely Lekárskej fakulty. Stavbu realizovali až v rokoch 1925 - 1927 a dnes je súčasťou väčšieho komplexu stavieb, ktorý sa ďalej formoval v priebehu celého 20. storočia a ktorý využíva Lekárska fakulta Univerzity Komenského pre svoje potreby.
Situovanie
Budova sa nachádza v centre Bratislavy. Je navrhnutá ako veľkorysá dvojkrídlová stavba situovaná sčasti na Odborárskom námestí a sčasti na Sasinkovej ulici. Hlavný vstup je umiestnený v exponovanej nárožnej pozícii, kde ústi Sasinkova ulica do námestia.
Architektonické riešenie
Budova má výrazne asymetrický pôdorysný tvar. Základná hmota objektu je vytvorená ako dvojtrakt s chodbami v zadnom priečelí. Vonkajšia forma budovy odzrkadľuje svoju netypickú prevádzku a na rozdiel od tradičného riešenia stavieb jasne odlišuje svoje funkčne významné, či inak špecifické priestory na fasáde.
Hlavná hmota je členená na 3 základné celky, ktoré vychádzajú z tradičnej koncepcie výstavby architektonického objektu - podnož, telo a ukončenie. Podnož je výrazne robustná, prechádzajúca cez dve podlažia a je ukončená masívnou kordónovou rímsou. Z hmoty podnože vyčnievajú smerom do Sasinkovej ulice jednotlivé hmoty funkčne špecifických priestorov. Sú to dva presklenné polvalce, kde sú umiestnené pitevne a hranatá hmota posluchárne s terasou na streche. Telo objektu tvoria tri podlažia, pričom každé z nich prezentuje iný tektonický princíp. Na prvom z nich sú umiestnené v polohe medzi oknami rondokubistické polvalcové pilastre s výraznou hranatou hlavicou. Podlažie je ukončené jednoduchou kordónovou rímsou. Druhé podlažie nemá pilastre, je však ukončené mohutnou stupňovitou rímsou. Posledné podlažie uzatvára fasádu vo vertikále, je vyľahčené striedaním polvalcových pilastrov a mohutných nadokenných oblúkov. Telo objektu ukončuje masívna korunná rímsa. Ukončenie je riešené v podobe sedlovej strechy.
Dominantou celej stavby je monumentálny valcový rizalit umiestnený v nárožnej polohe. V tejto hmote sa nachádza hlavný vstup do objektu. Sú tu situované tri vstupné dvere na výšku celej podnože. Valcová hmota je členená len na podnož a telo. Telo pozostáva z dvoch podlaží a mohutná stupňovitá rímsa tu plní funkciu rímsy korunnej. Hlavný vstup je zastrešený plochou strechou.
Z vnútorných priestorov Anatomického ústavu je zaujímavý šesťuholníkový priestor hlavného schodiska, ktorý je v priamej väzbe na vstupný rizalit. Uplatňujú sa tu taktiež detaily kubistického pôvodu.
Niektoré konštrukčné detaily Anatomického ústavu už odrážajú vtedajšie moderné inžiniersko-konštrukčné tendencie. Pozoruhodné sú najmä subtílne priehradové nosníky, ktoré sú nosnou konštrukciou pre oblúkové zasklenie pitevní.
Anatomický ústav Lekárskej fakulty UK je príkladom výnimočnej architektúry dvadsiatych rokov na Slovensku. Celková forma Anatomického ústavu, ktorá jasne vychádza z jeho funkcie, prezentuje vo svojej dobe výrazne nový názor na architektúru.
Nevyhnutná podmienka
Nevyhnutná podmienka je okolnosť, ktorá je nevyhnutná pre vznik, existenciu, platnosť, pravdivosť nejakého javu, výroku a pod.
Movistar Open 2006
Movistar Open 2006 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 30. do 6. februára 2006  na otvorených antukových dvorcoch v čilskom meste Viña del Mar. Titul v dvojhre získal Argentínčan José Acasuso, ktorý vo finále porazil Čiľana Massúa. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Argentínčania José Acasuso a Sebastián Prieto, ktorí vo finále porazili český pár František Čermák, Leoš Friedl. Pre Acasusa to bol štvrtý a pre Prieta siedmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇦🇷 José Acasuso vs. 🇨🇱 Nicolás Massú 6-4 6-3
Štvorhra mužov
🇦🇷 José Acasuso / 🇦🇷 Sebastián Prieto vs. 🇨🇿 František Čermák / 🇨🇿 Leoš Friedl 7-6(2) 6-4
Marcel Hanzal
Klubový hokej
Jeho kariéra sa spája predovšetkým s Duklou Trenčín. Pôsobil ako kapitán mužstva v ročníku 2003/04, keď Dukla dosiahla jeden zo svojich majstrovských titulov. Rovnakú funkciu zastával aj v nasledujúcej sezóne, ktorá sa však pre neho v januári predčasne skončila pre pozitívny dopingový test. V úvode ročníka 2005/06 bol vymenený do HKm Zvolen za Igora Majeského. Na začiatku sezóny 2006/07 podpísal kontrakt s MsHK Žilina, kde hrával na pozícii ľavého krídla. 31. januára 2007 bol poslaný na hosťovanie do Dukly Trenčín, s klubom zaznamenal finálovú účasť. Za Trenčín hral aj v ročníku 2007/08, mužstvo dosiahlo semifinále, v ktorom podľahlo neskoršiemu majstrovi Slovanu Bratislava. Nosil dres s číslom 61.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 8 zápasov, strelil 1 gól.
(štatistické údaje v článku sú z 23. apríla 2008)
Pozitívny dopingový test
10. decembra 2004 bol vybraný po zápase proti Skalici (32. kolo extraligy) spolu s ďalšími troma hráčmi na dopingovú skúšku a jeho test bol pozitívny na THC. Hanzal požiadal o preskúmanie B-vzorky, ktorá bola tiež pozitívna. Na disciplinárnom konaní 26. januára priznal užitie marihuany, disciplinárna komisia spoločnosti Pro-Hokej ho potrestala trojmesačným dištancom (trest mu plynul od 6. januára). Neskôr mu ho o mesiac znížila (s dvojročnou podmienkou), proti tomu však protestovali zástupcovia klubov HC Slovan Bratislava a MsHK Žilina, ako aj predstavenstvo spoločnosti Pro-Hokej. 9. marca 2005 Výkonný výbor SZĽH vrátil do platnosti pôvodné rozhodnutie o trojmesačnom treste, predstavitelia Dukly Trenčín sa neodvolali.
Dopravná nehoda
29. augusta 2006 spôsobil medzi Belou a Krasňanmi v okrese Žilina pod vplyvom alkoholu dopravnú nehodu, pri ktorej na mieste zahynul jeho spolujazdec Štefan Blaho. Hanzal prešiel do protismeru a následne mimo cestu, kde sa jeho Mitsubishi Pajero prevrátilo na strechu. Polícia mu namerala v krvi 1,5 promile alkoholu.
Dôsledky
Napriek trestnému stíhaniu s ním slovenský majster MsHK Žilina podpísal dvojročný kontrakt (hoci po nehode ho predstavitelia klubu označili za „asi bezpredmetný“), neskôr však uviedli, že po dôkladnom posúdení situácie sa mu rozhodli podať „pomocnú ruku“. Samotný Hanzal vyjadril obavy z necitlivých pokrikov fanúšikov na štadiónoch súpera.
4. decembra 2007 bolo plánované verejné pojednanie na súde v Žiline, Hanzal sa však nedostavil. Jeho obhajca uviedol, že je hospitalizovaný v trenčianskej nemocnici kvôli zraneniu, ktoré utrpel tri dni predtým v zápase proti MHC Martin. Sudkyňa následne pojednávanie obžaloby odročila na 15. januára 2008. V tomto termíne sa už dostavil, hlavné pojednávanie bol dané na 22. apríla 2008. Bol odsúdený na štyri roky väzby s minimálnym stupňom ochrany. Dostal tiež zákaz viesť motorové vozidlo na šesť rokov a je povinný zaplatiť náhradu škody vo výške takmer 300 000 Sk. Hanzal vyhlásil, že očakával nižší trest a proti rozsudku sa odvolal.
3425 Hurukawa
3425 Hurukawa je planétka s priemerom 92 km, ktorú objavil K. Reinmuth 29. januára 1929.
Hidetada Tokugawa
Hidetada Tokugawa (🇯🇵) bol druhý šógun Tokugawskej dynastie, ktorý sa ujal vlády od roku 1605 do svojej abdikáciu v roku 1623. Bol tretím synom Iejasua Tokugawu, prvého šóguna Tokugawskej bakufu.
Detstvo (15791593)
Hidetada Tokugawa sa narodil Iejasuovi Tokugawa a jednej z jeho mnohých konkubín v roku 1579. Presný dátum jeho narodenia je neznámy. Bolo to krátko na to, čo boli popravení jeho nevlastná matka (Iejasuho oficiálna manželka) a jeho nevlastný brat Nobujasu Tokugawa za prípravu sprisahania s Šingenom Takedom, ktorého účelom bolo zavraždiť Iejasuho. Zabitím svojej manželky a tých, ktorí ju v tom podporovali, Iejasu deklaroval svoju pozíciu v konflikte medzi klanom Oda vedeným Nobunaganom Odom a klanom Takeda, pod vedením Šingena Takedu.