cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sd.Kfz. 234
Sd.Kfz. 234/1 Puma
Na hrane dvoch čelných stien tejto veže bol výrez, ktorým prechádzala hlaveň kanónu KwK 38 L/55 kalibru 20 mm. Naľavo od kanónu potom bol v čelnej stene veže ďalší výrez pre hlaveň guľometu MG 34. Obe zbrane boli inštalované spoločne do závesnej lafety Hängelafette 38. Tento spôsob uchytenia zbrani umožňoval obdivuhodný maximálny vertikálny námer 70 stupňov (podľa niektorých prameňov to bolo dokonca až 87 stupňov). Zbrane, lafeta i spôsob riešenia veže zodpovedali ľahkému obrnenému vozu Sd.Kfz. 222 neskoršej verzie. Zásoba munície pre kanón tvorila 250 striel. Keďže podobnú zbraňovú konfiguráciu niesol bez problémov i oveľa ľahší a menší Sd.Kfz. 222, bol Sd.Kfz. 234/1 evidentne zbytočne slabo vyzbrojený. Na druhej strane bol jediný z celej rodiny Sd.Kfz. 234, ktorý niesol aspoň nejakú protilietadlovú výzbroj.
Výroba tejto verzie vozidla prebiehala pravdepodobne do marca 1945 a dala vzniknúť 200 až 230 exemplárom (pramene sa ako vždy rozchádzajú). Hmotnosť Sd.Kfz. 234/1 bola 11,5 tony. Na dĺžku meralo vozidlo 5,86 metra, na šírku 2,33 metra a na výšku iba 2,1 metra. Ďalšie parametre ako rýchlosť, veľkosť posádky a pod. sa oproti Sd.Kfz. 234/2 nezmenili.
Sd.Kfz. 234/3 Puma
Uprostred zvýšenej čelnej steny kabíny bol inštalovaný krátkohlavňový kanón KwK 51 L/24 kalibru 75 mm (kanón bol označovaný tiež ako K51 L/24). Zásoba munície preňho predstavovala 50 kusov nábojov. Úchyty kanónu umožňovali jeho vertikálny pohyb v rozmedzí od −10 do +12 stupňov. Lafeta mala napravo od kanónu špeciálne lôžko pre guľomet. Pokiaľ ho posádka namontovala pohyboval sa následne spoločne s kanónom a mohol poskytovať krytie proti dotieravej nepriateľskej pechote. Guľomet však bolo možno upevniť taktiež na záves v zadnej časti kabíny (nebol zrejme vo všetkých vozidlách) alebo z neho viesť paľbu voľne cez bočné steny. Pre guľomet bolo pravdepodobne vyčlenených 1950 nábojov.
Svojimi rozmermi ani hmotnosťou sa Sd.Kfz. 234/3 nelíšil od Sd.Kfz. 234/1. Informácie o začiatku a konci výroby tohto podtypu sa opäť rôznia. Pravdepodobne však produkcia bežala od júna do decembra 1944 (býva tiež uvádzané, že začala ešte koncom predošlého roku alebo že trvala až do samého konca vojny). Za tuto krátku dobu bolo postavených iba 88 kusov Sd.Kfz. 234/3. Prevažná väčšina z nich potom bola nasadená v rámci 116. tankovej divízie na západnom fronte.
Sd.Kfz. 234/4 Puma
Posledným sériovým variantom bol ''Sd.Kfz. 234/4''. Táto verzia Pumy vznikla na konci roku 1944. V tejto dobe stál Wehrmacht i celé Nemecko na pokraji katastrofy. Z východu i západu sa do Ríše hrnula presila nepriateľských tankov a vlastná vojenská výroba bola na kolenách kvôli spojeneckým náletom. Nemci teda zúfalo hľadali akýkoľvek mobilný bojový prostriedok schopný ničiť nepriateľské tanky. A tak pripadli do úvahy všetky podvozky, ktoré mohli niesť „rozumnú“ výkonnú protitankovú zbraň. Tak došlo i na obrnený automobil Sd.Kfz. 234.
Ako rozumnú výkonnú zbraň bol v tomto prípade vybraný kanón PaK 40 L/46 kalibru 75 mm. Inštalácia takejto veľkej zbrane si vynútila oveľa väčší zásah do úpravy kabíny než ako to bolo u predchádzajúcich variantov Púm. Kanón musel byť kvôli svojej hmotnosti a sile spätného nárazu uchytený v prostriedku bojového priestoru a nie v jeho prednej časti ako u Sd.Kfz. 234/3. Strop kabíny bol v prednej časti zachovaný, no za to ďalej vzadu zmizol a ešte tu boli odrezané i časti bočných stien aby bol bojový priestor širší. Pre lepšiu ochranu posádky boli na pôvodné boky kabíny doplnené a prizvárané bočnice. Kanón bol do otvorenej kabíny inštalovaný spolu so svojim štítu, ktorý následne tvoril čelný pancier kabíny.
Výroba tohto posledného variantu Pumy sa začala v decembri 1944 a trvala až do marca 1945. Koľko exemplárov bolo vyrobených je opäť sporné. Predpokladá sa, že bolo vyrobených 89 alebo 97 exemplárov tohto typu. Hmotnosť vozidla bola 11,6 tony, jeho dĺžka predstavovala 6,84 metra, šírka bola 2,33 metra a výška vozidla dosahovala 2,35 metra. Počet členov posádky zostal v počte štyroch a nezmenilo sa zrejme ani obligátne zloženie.
Záver
Sd.Kfz. 234 bol najmodernejším nemeckým obrneným automobilom celej vojny. Podľa mnohých odborníkov išlo o vôbec najlepší ťažký obrnený automobil svojej doby, ktorý ovplyvnil konštrukcie takéhoto typu techniky na dlhé roky po vojne. Variant Sd.Kfz. 234/4 tak bol najsilnejšie vyzbrojeným nemeckým obrneným automobilom celej vojny.
Počet vyrobených vozidiel nie je celkom presne doložený. Minimálny počet vychádza na 477 kusov a maximálny na 516 kusov. Skutočný počet bude zrejme niekde medzi týmito dvoma údajmi.
2998 Berendeya
2998 Berendeya je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 3. októbra 1975.
Conat
Conat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prefíkané slúžky
237px|náhľad|vpravo|Ana Ortiz, Judy Reyes, Susan Lucci, Rebecca Wisocky a Mariana Klaveno
Prefíkané slúžky je americký komediálno-dramatický seriál. Seriál vysielala stanica Lifetime v USA od 23. júna 2013 do 8. augusta 2016.
JOJ začala seriál vysielať 24. januára 2014 v dvoch častiach za sebou. Prvé dve časti uhrali nadpriemerný výkon s podielmi 18,7% a 19,3%.
Dej
Seriál sleduje štyri slúžky, ktoré pracujú pre najbohatšie rodiny z Beverly Hills.
Mužská štvorhra na Heineken Open 2002
Mužská štvohra na Heineken Open 2002 sa hrala ako súčasť Heineken Open 2002 od 7. do 14. januára 2002. Titul získali Švéd Jonas Björkman a Austrálčan Todd Woodbridge, ktorí vo finále porazili argentínsko-český pár Martín García, Cyril Suk 7-6(5) 7-6(7). Pre Björkmana to bol 26. a pre Woodbridga 71. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Letisko Holíč
Letisko Holíč (ICAO skratka LZHL) je neverejné vnútroštátne letisko s nepravidelnou dopravou nachádzajúce sa v blízkosti mesta Holíč.
Okres Prachatice
Prachatice je okres v Česku v Juhočeskom kraji.
Letisko Holíč
Poloha
Nachádza sa v regióne Záhorie, západne od mesta Holíč.
Charakteristika
Trávnatá vzletová a pristávacia dráha má dĺžku 1200 a šírku 100 m. V súčasnosti je letisko bez pravidelných liniek.
Mirepeisset
Mirepeisset je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 745 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
784 Pickeringia
784 Pickeringia je planétka s priemerom 89 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 20. marca 1914.
Kvítkov
Kvítkov je obec v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 213 obyvateľov, z toho 117 mužov a 96 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 35,3 roka, ženy 43,5 roka).
Catherine Ashtonová
Catherine Margaret Ashtonová, barónka Ashton of Upholland (* 20. marec 1956; Upholland, Lancashire) je britská a európska politička, od októbra 2008 do decembra 2009 európska komisárka pre obchod, od 1. decembra 2009 do 1. novembra 2014 vysoká predstaviteľka únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku.
Životopis
V 80. rokoch 20. storočia bola pokladníčkou ľavicovej nátlakovej organizácie Campaign for Nuclear Disarmament, ktorá bola napojená na komunistickú stranu. Podľa fotografie 1982 z Daily Mail bola súčasťou skupiny aktivistov, ktorá požadovala po vtedajšej premiérke Margaret Thatcherovej odvolanie lodí mieriacich na Falklandské ostrovy, ktoré mali na palube jadrové zbrane.
V roku 1999 bola povýšená na barónku a stala sa doživotnou členkou Snemovne lordov, hornej snemovne britského parlamentu, za Labouristickú stranu. V júni 2001 sa stala námestníčkou ministra školstva a v nasledujúcom roku ministerkou. 28. júna 2007 ju nový britský premiér Gordon Brown vybral za vodcu Snemovne lordov a predsedníčku štátnej rady a uviedol ju do kabinetu, okrem iného aj preto, že v Snemovni lordov vyjednávala o Lisabonskej zmluve a zaoberala sa riešením otázok v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí Európskej únie.
V októbri 2008 sa stala britskou členkou Európskej komisie na poste komisárky pre obchod, kde nahradila Petra Mandelsona.
19. novembra 2009 bola zvolená za prvú vysokú predstaviteľku únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (ministerku zahraničných vecí EÚ) v histórii. V rámci pozície vysokej predstaviteľky únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku zastávala aj funkciu podpredsedníčky Európskej komisie (Vice President of European Commisssion) a zúčastňovala sa aj na zasadnutiach Európskej rady, kde predsedala Rade pre zahraničné veci (FAC).
Od 9. februára 2010 do novembra 2014 tiež pôsobila ako prvá podpredsedníčka Európskej komisie.
NGC 4821
NGC 4821 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 6. apríla 1864.
Loverman
Loverman je druhý singel z albumu Let Love In austrálskej rockovej skupiny Nick Cave and the Bad Seeds.
Pieseň „Loverman“ nahrala americká heavy metalová skupina Metallica v roku 1998 na kompiláciu Garage Inc.. V roku 2003 pieseň nahral Martin Gore, člen Depeche Mode na svoj sólový album Counterfeit².
Gabčíkovský park
Gabčíkovský park je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Nachádza sa v okrese Dunajská Streda v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1982 na rozlohe 27,5000 ha a zaradené do 4. stupňa ochrany. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Ochrana historického parku v obci Gabčíkovo.
Merkantilizmus
Merkantilizmus je ekonomické učenie, ale aj hospodárska politika, ktorá sa realizovala v európskych krajinách v 16. až 17. storočí. Jeho cieľom bolo urýchliť nahromadenie bohatstva v peňažnej forme, a tak zabezpečiť rozvoj formujúcej sa kapitalistickej spoločnosti.
Ich cieľom bola bohatá, hospodársky vyspelá krajina. Za hlavný zdroj bohatstva pokladali zahraničný obchod (peniaze a drahé kovy). Vývoz drahých kovov bol zakázaný. Charakteristické boli vysoké clá, ťažba drahých kovov, dobyvačné vojny.
Rozvinutý merkantilizmus – podpora manufaktúrnej výroby určenej na vývoz (hlavný zdroj zväčšovania bohatstva krajiny). Cieľ bolo dosiahnuť aktívnu obchodnú bilanciu.
Predstavitelia merkantilizmu – Thomas Mun, Jean-Baptiste Colbert, Mária Terézia, Jozef II.
Aingoulaincourt
Aingoulaincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
2999 Dante
2999 Dante je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil N. G. Thomas 6. februára 1981.
Aingoulaincourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Corbère
Corbère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
785 Zwetana
785 Zwetana je planétka s priemerom 52 km, ktorú objavil A. Massinger 30. marca 1914.
Corbère
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4822
NGC 4822 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 21. apríla 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Karol Ľudovít Libai
Karol Ľudovít Libai (* 13. máj 1814, Banská Bystrica - † 16. január 1888, Viedeň, Rakúsko) bol slovenský litograf, vedutista, cestovateľ, kresliar a maliar.
Životopis
náhľad|Salzburg, 1887 ([[SNG)]] náhľad|Pohľad na Banskú Bystricu z východu, 1883 ([[SNG)]] náhľad|Cestou do kostola, 1839 ([[SNG)]] Začínal ako zlatník a v rokoch 1829 – 1832 sa učil remeslo u svojho slávneho otca Samuela. Zlatnícky cech ho 23. januára 1832 povýšil do tovarišského stavu. O dva roky neskôr bol už zlatnícky majster, o čom svedčí oficiálny dokument s podpisom a pečaťou Samuela Libaya, ktorý sa dnes nachádza v súkromnej zbierke v Rakúsku. Mladý dvadsaťročný zlatnícky majster odcestoval do Viedne, kde si mal prehlbovať zlatnícke zručnosti. Avšak, bohatý viedenský kultúrny život zlákal Ľudovíta k inému druhu umenia.
Maliar
Ľudovít sa vo Viedni zapísal v roku 1835 na Akademie der bildenden Künste. Jeho učitelia boli významní maliari, o. i. portrétisti Karl Gsellhofer a Johann Nepomuk Ender, autor religióznych fresiek a dôverný priateľ skladateľa Franza Schuberta, Leopold Kupelweiser a aj krajinkár Joseph Mössmer. V maliarskej tvorbe sa Ľudovít orientoval najmä na krajinky a veduty. V technike maľovania sa od roku 1845 zdokonaľoval u mecéna umenia grófa Augusta Ferdinanda von Breunnera.
Cestovateľ
Banskobystrický maliar veľa a rád cestoval. Z jeho ciest po Európe sa zachovalo niekoľko albumov litografií. Po prvý raz vystavoval veduty v Pešti (1840), samostatný album vydal v Bad Ischli (1848) a o rok vznikla kolekcia 18 litografií zo Salzburgu a kraja Salzkammergut s krásnymi jazerami. V rokoch 1849 – 1850 precestoval Bavorsko, Toskánsko a južné Taliansko, maľoval veduty pre arcivojvodu Jána Habsbursko-Lotrinského. Výsledkom cesty do Egypta (1855 – 1856) bol druhý album 45 farebných litografií, za ktorý mu v roku 1857 udelili v Berlíne cenu Alexandra von Humbolta – Humbolt Preis. V 50-tych rokoch úspešne vystavoval svoje dielo v Dome umenia vo Viedni.
Na Slovensku
Prvá litografia Banskej Bystrice pochádza z roku 1852, keď sa Ľudovít vrátil do rodného mesta. Jeho pobyt potvrdzuje aj žiadosť policajného komisariátu z Wildbad-Gasteinu župnému úradu v Banskej Bystrici o vydanie cestovného pasu pre akademického maliara Ľudovíta Libaya. O päť rokov neskôr opäť pricestoval na Slovensko. Kreslil najmä hrady, o. i. Devín, Oravský zámok alebo Zvolenský zámok. Počas ďalšieho pobytu v júli a auguste 1883 kreslil nielen v Banskej Bystrici, ale aj v Sklených Tepliciach a na Štrbskom Plese. Do mesta po Urpínom sa potom vrátil ešte dvakrát, a to v auguste 1884 a 1886.
Grafické albumy
Z mnohých grafických albumov spomeňme osem litografií z okolia Blatenského jazera, sériu devätnástich grafických listov z Wildbad-Gasteinu. Vo Viedni vyšla grafická séria šiestich litografií venovaná kúpeľom Sliač. O rok neskôr vznikla séria grafických listov dedikovaná kúpeľom a prírode v Starom Smokovci. Dobová tlač takto zachytila portrét Ľudovíta Libaya: ''„...bol strednej štíhlej postavy, podlhovastej tváre s blond vlasmi a modrými očami bez zvláštnych znamení. Jeho rodiskom bola Banská Bystrica, kde bol aj policajne príslušný (1860). Býval vo Viedni.“'' V 70-tych rokoch pracoval v južnom Tirolsku a Korutánsku. Posledné kresby vznikli v Salzburgu rok pred jeho smrťou.
Dobročinnosť
Začiatkom mája 1887 spísal Ľudovít Libay vo Viedni desaťstranový testament. Významnú čiastku v ňom venoval evanjelickej elementárnej škole v Banskej Bystrici na podporu chudobných žiakov. Šaty a obuv dostali deti chudobných a siroty vždy na Štedrý večer. Karol Ľudovít Libay zomrel slobodný a bezdetný 16. januára 1888 vo Viedni. Jeho telesné pozostatky sú uložené na Evangelischer Friedhof Matzleinsdorf v rakúskom hlavnom meste. Pohreb bol podľa jeho osobného želania skromný a pozostalí mu splnili aj posledné prianie - po smrti mu prepichli srdce. Ľudovít Libay bol významný a uznávaný umelec nášho mesta. Zanechal po sebe rozsiahle dielo, stovky kresieb, akvarelov, grafických listov a milovaných vedút.
Svoje kreslené reportáže vydal ako litografické albumy. Jeho umelecký význam spočíva v realisticky videných krajinárskych kresbách. Najvýznamnejšie diela sú umiestnené v SNG, v Galérii hlavného mesta Bratislavy, vo Stredoslovenskom múzeu v Banskej Bystrici, Východoslovenskom múzeu v Košiciach, vo viedenskej Albertine a v Maďarskej národnej galérii v Budapešti. Zomrel slobodný a bezdetný.
Mireval-Lauragais
Mireval-Lauragais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 164 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4823
NGC 4823 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil Wilhelm Tempel v roku 1882.
Alexandr Saidgerejevič Galimov
Bol jedným z dvoch ľudí, ktorí prežili pád lietadla Lokomotivu Jaroslavľ dňa 7. septembra 2011. Avšak, 12. septembra 2011 v ranných hodinách podľahol zraneniam a stal sa 44. obeťou tohto leteckého nešťastia.
Hamilton (Ontário)
Hamilton je mesto v kanadskej provincii Ontário. Nachádza sa asi 80 km juhozápadne od Toronta a 100 km západne od Niagarských vodopádov.
Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 569 353 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 536 917. V roku 2021 cca 2200 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 1910 slovenský a 615 československý.
Turizmus
V meste sa nachádzajú Royal Botanical Gardens, zasahujúce aj do Burlingtonu.
Orlová (vrch)
Orlová je výrazný hôľnatý vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Pohorelou, približne juhozápadne od Svitu.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Kráľova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územia obcí Pohorelá a Šumiac. Najbližšími sídlami sú južne situované obce Pohorelá, Vaľkovňa a Šumiac, severne sa nachádza Liptovská Teplička. Vrch je súčasťou Národného parku Nízke Tatry.
Výhľady
Hrebeň i vrcholovú časť pokrýva nízka hôľnatá vegetácia s množstvom skalnatých polí, umožňujúce nerušený kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Chočské a Kremnické vrchy, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy, no tiež Horehronské podolie či vrchy v severnom Maďarsku.
Murder Ballads
Murder Ballads je album speváka Nicka Cavea a jeho skupiny The Bad Seeds, vydaný v roku 1996 v hudobnom vydavateľstve Mute Records. Pozostáva z nových a ľudových balád o vraždách, čo je žáner, ktorý prináša detaily (a často následky) zločinov z vášne.
Zoznam piesní
Autorom skladieb je Nick Cave:
O albume
Where the Wild Roses Grow (Kde rastú divé ruže), kde Cave spieva duet s Kylie Minogue, bola obrovským hitom. Ďalší významní hosťujúci hudobníci, ktorí spolupracovali na albume, sú PJ Harvey a Shane MacGowan.
Murder Ballads je najväčším komerčným úspechom skupiny od je vzniku, podporovaný hlavne pomocou klipu k balade Where the Wild Roses Grow, ktorý opakovane vysielala hudobná televízna stanica MTV.
Fruška gora
Fruška gora je pohorie v juhozápadnej časti Vojvodiny, v historickom regióne Srem/Srijem. Tiahne sa od mesta Ilok na hranici Srbska s Chorvátskom až po Sremski Karlovci. Dvíha sa južne od Dunaja. Pohorie má na dĺžku 75 km a na šírku 12 km. Väčšina územia hôr je od roku 1960 chránená ako Národný park Fruška gora. Rozloha pohoria je 255 km2. Najvyšším vrcholom je Crveni Čot
Severne od Fruška gory sa rozkladá metropola Autonómnej oblasti Vojvodina, mesto Nový Sad. Lesy Fruška gory slúžia na rekreáciu miestneho obyvateľstva. V blízkosti kopcov sa potom rozkladá niekoľko menších sídiel (Vrdnik, Irig, Bukovac, Sremski Karlovci, Popovica, Stari Ledinci, Beočin a ďalšie).
Hospodárstvo
V blízkosti mesta Vrdnik sa nachádza opustená uhoľná baňa, ktorá bola v prevádzke v rokoch 1813-1968 ako prvá baňa na území AP Vojvodina. Niekoľko ďalších - prevažne povrchových baní - je aktívnych. Na Fruške gore sa nachádzajú ložiská horniny trachyt.
V priebehu rokov bolo vybudovaných celkom 14 umelých jazier, predovšetkým na južnej strane pohoria (niektoré známejšie sa však nachádzajú bližšie k Dunaju). Cieľom bolo zamedziť lokálnym povodniam, ale tiež podporiť turistiku a rybolov. Jazerá nesú (v smere od východu k západu) tieto názvy: Ljukovo, Šelovrenac, Dobrodol, Međeš, Borkovac, Popovica, Kudoš, Mutalj, Testera, Manđelos, Čalma, Moharač, Bruje, Sot.
Ledinačko jezero a Beli kamen vznikli neplánovaným zatopením dvoch pôvodných povrchových baní po bombardovaní NATO v roku 1999. Niektoré spoločnosti v súčasnej dobe majú záujem vypustiť niektoré jazera a obnoviť ťažbu trachytu.
Doprava
Pohorie predstavuje významnú dopravnú prekážku v smere Nový Sad – Šabac/Záhreb. Cez pohorie bolo priečne vybudovaných niekoľko ciest, ktoré prechádzajú rôznymi sedlami (napr. Iriški Venac). Výhľadovo je plánovaný diaľničný tunel, ktorý by spojil neďaleký Tunel Mišeluk s mestom Irig a tým zrýchlil dopravu z juhu na sever a obrátene. Pohorím nevedú žiadne železničné trate.
Kultúra
Pohorie Fruška gora bolo navštevované často srbským romantickým básnikom, Brankom Radičevićom, ktorý študoval v neďalekom meste Sremski Karlovci. Radičević bol v najvýchodnejšej časti vrchov (Stražilovo) po svojej smrti tiež pochovaný.
Blízko sedla Iriški Venac sa nachádza pamätník Sloboda, vybudovaný na počesť juhoslovanských partizánov v duchu socialistického realizmu. V jeho blízkosti sa nachádza aj televízny vysielač, ktorý bol v roku 1999 poškodený počas bombardovania NATO.
Šport
Každý máj sa na Fruške gore organizuje tzv. Fruškogorský maratón; turistický pochod, ktorého sa zúčastňuje mnoho obyvateľov ako blízkeho Nového Sadu, tak aj celej bývalej Juhoslávie.
3000 Leonardo
3000 Leonardo je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
NGC 4824
NGC 4824 je hviezda v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 19. apríla 1885.
Gemini 8
Gemini 8 (oficiálne Gemini VIII) bol americký pilotovaný kozmický let, ktorý sa uskutočnil v dňoch 16. až 17. marca 1966 v rámci programu Gemini. Bol to šiesty pilotovaný let v rámci tohto programu, štrnásty americký a dvadsiatydruhý celkovo (vrátane letov X-15 vo výškach nad 100 kilometrov). Mal sériové označenie GLV-8 12563.
Priebeh letu
Štart lode sa uskutočnil z mysu Kennedy na Floride zo štartovacej rampy LC-19. Posádku Gemini 8 tvorili astronauti Neil Armstrong a David Scott – misia mala trvať tri dni. Posádka počas štyroch obletov Zeme uskutočnila deväť riadiacich manévrov. Vo výške 285 – 298 km nad pobrežím Brazílie došlo k prvému fyzickému spojeniu dvoch kozmických telies na obežnej dráhe. Loď Gemini 8 sa spojila s bezpilotným raketovým stupňom Agena TV-8 (1966-019A).
V dôsledku poruchy na orientačnom systéme lodi Gemini (zasekol sa ventil v tryske č. 8) došlo k nekontrolovateľnému roztočeniu oboch telies. Po odpojení lode od stupňa Agena došlo k ešte rýchlejšej rotácii, ktorú sa posádke nakoniec podarilo zvládnuť. Riadiace stredisko v Houstone nariadilo predčasné ukončenie letu, pretože pri zastavení rotácie bolo vyčerpané príliš veľké množstvo paliva. Ďalšou plánovanou úlohou letu mal byť Scottov dvojhodinový výstup do vesmíru – musel byť zrušený. K prvému núdzovému pristátiu v americkej histórii kozmických letov došlo po 10 letových hodinách, 800 km juhovýchodne od ostrova Okinava. Za tri hodiny boli astronauti na palube lodi USS Leonard F. Mason.
Spojenie s raketovým stupňom Agena
16. marec 1966
Mařenice
Mařenice je obec v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 347 obyvateľov, z toho 143 mužov a 204 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,4 roka (muži 43,1 roka, ženy 45,4 roka).
786 Bredichina
786 Bredichina je planétka s priemerom 93 km, ktorú objavil F. Kaiser 20. apríla 1914.
Abaco Barb
Abaco Barb je vymierajúce divé plemeno koní na ostrove Great Abaco v súostroví Bahamy. Dnes tu žije v rezervácii už len jedno malé stádo, ktoré má okolo 10 členov. Pôvodná populácia týchto koní bola okolo 200 kusov.
Pohár federácie
náhľad|Pohár pre víťazov Fed Cupu Fed Cup je najvyššia súťaž reprezentačných družstiev v ženskom tenise. Vznikla v roku 1963 pri 50. výročí založenia Medzinárodnej tenisovej federácie (ITF). Do roku 1995 sa nazýval Pohár federácie. Jedná sa o najväčšiu medzdinárodnú súťaž v ženskom svetovom tenise. Premiérový ročník sa uskutočnil v roku 1963. Najúspešnejší tím sú Spojené štáty, ktoré vyhrali 17-krát a 11-krát boli vo finále.
Československo reprezentovali:
Aizanville
Aizanville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Levárska ulica
Levárska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Karlova Ves. Je kolmá na Karloveskú ulicu, je rovnobežná s Brodskou a Sekulskou, Silvánska je na ňu kolmá.
Na ulicu nie je priamo napojená mestská hromadná doprava. Nachádza sa tu Karloveská pekáreň a Slovenský rybársky zväz Bratislava 4.
Ultrasonografia
Ultrasonografia (skr. USG) alebo sonografia alebo echografia môže byť:
3002 Delasalle
3002 Delasalle je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Henri Debehogne 20. marca 1982.
Ultrasonografia
Echografia môže byť aj chorobné napodobňovanie videného písma alebo pohybov píšucej osoby, pozri echografia (choroba)
Sonografia môže byť aj nočné písmo (predchodca Braillovho písma)
Sono
Sono môže byť:
SONO môže byť:
Branislav Mezei
Branislav Mezei (* 8. október 1980, Nitra) je slovenský hokejový obranca. Výrazne defenzívny typ, ktorý vyniká tvrdou hrou (na čo využíva svoju robustnú postavu) a býva často vylučovaný.
Klubový hokej
S hokejom začínal v Nitre. Od sezóny 1997/98 hral v Severnej Amerike. V NHL debutoval v sezóne 2000/01 v mužstve New York Islanders, ktoré ho draftovalo v roku 1999 v 1.kole z 10.miesta. Za tento klub hrával aj ďalšiu sezónu (viac vo farmárskom tíme Bridgeport Sound Tigers). Od ročníka 2002/03 bol hráčom mužstva Florida Panthers. Počas lockoutu v NHL (2004/05) pôsobil v Třinci (česká hokejová extraliga), pred koncom základnej časti prestúpil do Dukly Trenčín, klub vypadol v semifinále s neskorším víťazom Slovanom Bratislava.
Na sezónu 2005/06 mal uzavretú zmluvu s Floridou Panthers s ročným príjmom 1,026 milióna USD. V ďalšom ročníku utrpel po 45 zápasoch zranenie ramena a zvyšok vynechal. Hráčom Floridy bol aj v ročníku 2007/08. V sezóne 2008/09 bol hráčom mužstva KHL Barys Astana, ďalšiu začal v HC Plzeň a v jej priebehu prestúpil do fínskeho Espoo Blues. Ročník 2010/11 odohral v HC Pardubice, po vypadnutí mužstva v play-off v alkoholickom opojení vykopol dvere susedov, keď ich byt považoval za svoj. Majiteľovi prisľúbil uhradenie škody, napriek tomu vec riešila polícia.
V ročníku 2011/12 bol hráčom HC Lev Poprad v KHL, následne ho angažoval ďalší klub tejto súťaže Avtomobilist Jekaterinburg, kde si utvoril bodové maximum v seniorskej kategórii, keď dosiahol 21 bodov za 8 gólov a 13 asistencií. Pred ročníkom 2013/14 uzavrel zmluvu s mužstvom Viťaz Čechov. Tu odohral jednu sezónu, v ktorej nastúpil v 47 zápasoch v KHL. Po nej podpísal zmluvu s chorvátskym klubom KHL Medveščak. V drese Medveščaku odohral len 8 zápasov, klub podpísal kanadského obrancu Geoffom Kinradom a s Mezeiom nepredĺžil kontrakt. Následne natúpil za jeho materský klub HK Nitra.
Postupne sa stal kapitánom Nitry a klub doviedol k historickému úspechu v sezóne 2015/16, kedy s klubom získal majstrovský titul.
Reprezentácia
Branislav Mezei reprezentoval na majstrovstvách sveta v rokoch 2001, 2004, 2008 a Svetovom pohári 2004. Spolu odohral v slovenskej reprezentácii 61 zápasov, neskóroval. Nosí dres číslo 24.
MS 2013
Tréner Vladimír Vůjtek ho nominoval na svetový šampionát vo Švédsku a Fínsku. Nastupuje v prvej obrannej formácii s Andrejom Sekerom. V zápase proti Nemecku napadol protihráča Davida Schullera do oblasti hlavy a krku, čo si rozhodcovia nevšimli. Disciplinárna komisia IIHF však následne rozhodla o dištance na jedno stretnutie a nemohol hrať v zápase proti Rusku.
František Kašický
PhDr. Mgr. František Kašický, PhD., MBA, LL.M (* 18. november 1968, Gelnica) je slovenský vojak, politik a diplomat. Od 4. júla 2006 do 30. januára 2008 bol ministrom obrany SR v prvej vláde Roberta Fica. Následne pôsobil ako diplomat v službách Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí SR, okrem iného ako veľvyslanec Slovenska pri NATO a v Nórsku.
Životopis
Vysokoškolské vzdelanie získal na Vysokej vojenskej pedagogickej škole v Bratislave. V rokoch 2001-2003 pracoval ako riaditeľ Kancelárie ministra obrany (MO) SR a riaditeľ komunikačného odboru. V rokoch 2003-2004 bol riaditeľom Vojenského obranného spravodajstva MO SR. Od roku 2004 pôsobil vo funkciách tajomníka Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť, Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Národného bezpečnostného úradu a Výboru NR SR na kontrolu použitia informačno-technických prostriedkov.
Po parlamentných voľbách v roku 2006 sa stal ministrom obrany vo vláde Roberta Fica. Z postu odstúpil 30. januára 2008 v súvislosti so spornými verejnými obstarávaniami ministerstva obrany. Vo funkcii ministra obrany ho nahradil dovtedajší štátny tajomník Jaroslav Baška.
V rokoch 2008 až 2013 bol mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska pri Organizácii Severoatlantickej zmluvy (NATO), vedúci delegácie a stály predstaviteľ Slovenska pri Severoatlantickej rade - Brusel, Belgicko. Od 18. apríla 2013 pôsobil ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Nórsku.
V septembri 2017 ukončil pôsobenie na poste veľvyslanca v Osle. V súčasnosti pracuje na Ministerstve zahraničných vecí ako veľvyslanec s osobitným poslaním pre granty Finančného mechanizmu Európskeho hospodárskeho priestoru, Nórskeho finančného mechanizmu a Švajčiarskeho finančného mechanizmu.
František Kašický je ženatý a má dve deti. Hovorí po anglicky (aktívne) a rusky (pasívne).
Ľubomír Jahnátek
Prof. Ing. Ľubomír Jahnátek, CSc. (* 16. september 1954, Nitra) je slovenský vysokoškolský pedagóg a politik. V rokoch 2006 až 2010 pôsobil ako minister hospodárstva, v rokoch 2012 až 2016 ako minister pôdohospodárstva a rozvoja vidieka. Od júla 2017 je predsedom Úradu pre reguláciu sieťových odvetví (ÚRSO) s funkčným obodobím do roku 2023.
Štúdium
V roku 1973 ukončil vysokoškolské štúdium na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. Potom v rokoch 19781992 pracoval na Výskumnom ústave spracovania a aplikácie plastických látok. Od roku 1992 až do 2005 bol generálny riaditeľ a výrobno-technický námestník v Plastike v Nitre a riaditeľ pre stratégiu v Duslo Šaľa.
Politická kariéra
Jahnátek je bývalý člen komunistickej strany. V rokoch 2006 až 2010 pôsobil ako minister hospodárstva v prvej Ficovej vláde. V parlamentných voľbách v roku 2010 získal mandát poslanca za SMER-SD, ktorý obhájil aj v nasledujúcich (predčasných) voľbách. Mandát neuplatnil, v druhej Ficovej vláde bol vymenovaný za ministra poľnohospodárstva a rozvoja vidieka.
Ako minister hospodárstva dostal od dekana Materiálovotechnologickej fakulty Pamätnú mincu A. B. Stodolu.
Akademická kariéra
Popri ministerskej funkcii pôsobil aj na Materiálovotechnickej fakulte STU v Trnave. V januári 2010 mu prezident Ivan Gašparovič udelil titul profesora elektroenergetiky, aj napriek medializovaným pochybnostiam o jeho kvalifikácii a praxi v odbore. Medzi problémami profesúry bol fakt, že Jahnátek nepracoval 5 a viac rokov po získaní habilitácie na verejnej vysokej škole v odbore profesúry. Ďalším kritériom je vedenie doktorandov. Z dvoch, ktorých viedol, jeden nerobil doktorát z elektrotechniky, druhému bol vedúci len po úmrtí pôvodného vedúceho. Téma inauguračnej prednášky bola Stratégie energetickej bezpečnosti elektrizačnej sústavy Slovenskej republiky. Energetickú stratégiu pripravuje Ministerstvo hospodárstva SR a spolupracujú na nej viacerí odborníci.
Predseda Úradu pre reguláciu sieťových odvetví
24. júla 2017 bol treťou Ficovou vládou vymenovaný do funkcie predsedu Úradu pre reguláciu sieťových odvetví, vo funkcii nahradil Jozefa Holjenčíka. Opozícia výber kritizovala. Podľa SaS Jahnátek nespĺňa podmienku sedemročnej praxe v sieťových odvetviach, v cenotvorbe alebo v tvorbe koncepcií v energetike. Nespĺňa ani zákonnú požiadavku na politickú nestrannosť tejto funkcie. Po výbere do funkcie vláda tajila Jahnátkov životopis. Do funkcie bol uvedený 25. júla 2017.
Jacob Levy Moreno
Jacob Levy Moreno (* 18. máj 1889, Bukurešť, Rumunsko – † 14. máj 1974, Beacon, New York, USA) bol americký psychiater a sociológ rumunského pôvodu, zakladateľ sociometrie.
Primera Fila
Primera Fila (v preklade "Prvý rad" ) je prvý live CD/DVD album speváčky Thalíe. Vznikol v Miami,Florida v BankUnited Center 29. a 30. júla 2009, s vybranými divákmi. Je to prvý projekt Thalíe s nahrávacou spoločnosťou Sony Music. Album vyšiel 1. decembra 2009 v USA a Latinskej Amerike a v apríli 2010 v Európe a Ázii.Z albumu vyšlo zatiaľ 5 singlov a to "Equivocada ",  "Que sera de ti " ,  "Con la Duda " ,  "Ensename a Vivir " a  "Estoy Enamorado " .Dodnes sa ho predalo už vyše 1 500 000 kópíí.
Majstrovstvá sveta v korfbale do 23 rokov 1994
Majstrovstvá sveta v korfbale do 23 rokov 1994 boli 1. majstrovstvá sveta v korfbale do 23 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná korfbalová federácia (IKF). Konali sa od 4.7. apríla 1994 v Tchaj-peji, na Taiwane, za účasti 8 tímov. Titul získalo Holandsko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Belgickom.
Corbère-les-Cabanes
Corbère-les-Cabanes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 4825
NGC 4825 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. marca 1786.
Corbère-les-Cabanes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maurice Merleau-Ponty
Maurice Merleau-Ponty (* 14. marec 1908, Rochefort, Francúzsko – † 3. máj 1961, Paríž) bol francúzsky fenomenologický filozof, priateľ a spolupracovník J.-P. Sartra. Zaoberal sa fenomenológiou telesnosti a vnímania, ale aj psychológiou a výchovou.
NGC 4825
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
Missègre
Missègre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Maurice Merleau-Ponty
Životopis
Po maturite v Paríži študoval v rokoch 1926 – 1930 filozofiu na École Normale Supérieure spoločne so Sartrom a od roku 1930 vyučoval na rôznych gymnáziách. Už počas štúdií sa zoznámil s J. Patočkom, s ktorým si až do smrti písal. V roku 1945 získal doktorát za knihy La structure du comportement (Štruktúra správania, 1942) a Phénomenologie de la perception (Fenomenológia vnímania, 1945) a spolu so Sartrom založil významný časopis Les temps modernes, ktorý až do smrti redigoval. V rokoch 1945 – 1948 prednášal filozofiu na univerzite v Lyone a v rokoch 1949 – 1952 bol profesorom detskej psychológie a pedagogiky na Sorbonne. V roku 1952 bol menovaný na Collège de France za vôbec najmladšieho profesora tejto prestížnej školy a prednášal tam až do svojej predčasnej smrti.
Missègre
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 66 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mimoň
Mimoň je mesto v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 6 720 obyvateľov, z toho 3 270 mužov a 3 450 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,1 roka (muži 38,9 roka, ženy 41,2 roka).
Augustín Teofil Libai
Augustín (Gustáv) Teofil Libai (* 5. jún 1812, Banská Bystrica† 29. jún 1853, Mehadia, Sedmohradsko) bol lekár.
Životopis
Gustáv Teofil sa narodil 4. júna 1812. Krstnými rodičmi boli 5. júna 1812 Gottlieb Zendy s manželkou Rozáliou z Bratislavy a zlatník Ľudovít Kolbenheyer s manželkou Teréziou z Banskej Bystrice. V bežnom živote používal neskôr iba krstné meno Gustáv.
V rokoch 1821 –1824 navštevoval donatistickú a gramatickú triedu na tunajšom evanjelickom gymnáziu. V Bratislave vyštudoval medicínu a stal sa lekárom. Bol o. i. aj autorom práce o príprave liečiv zo zlúčenín jódu, venoval sa výskumu a liečeniu syfilisu, prispieval do odbornej medicínskej tlače. Pôsobil ako cisársko-kráľovský banský fyzikus v Sedmohradsku v Oravici.
Gustáv Libay sa ako 32-ročný oženil. V Budíne si 16. novembra 1844 vzal za manželku katolíčku a budínsku rodáčku Rozáliu Unger (14. február 181124. december 1899). Po sobáši žili manželia v Oravici, kde sa im narodili tri deti.
Na jednej zo služobných ciest ochorel Gustáv Libay na kiahne, z ktorých sa liečil v kúpeľnom meste Mehadia v juhozápadnom Rumunsku. Tam 29. júna 1853 ako 41-ročný nečakane zomrel. 30. júna 1853 ho pochoval miestny rímskokatolícky kňaz Ján Knezevich v Herkulových kúpeľoch (Bâile Herculane) v Mehadii. Po smrti Gustáva Libaya žila vdova Rozália v Budíne, kde počas vianočných sviatkov 24. decembra 1899 vo veku osemdesiatosem rokov zomrela.
West Island (Kokosové ostrovy)
thumb|Kokosové ostrovy West Island je hlavný a najväčší ostrov austrálskeho teritória Kokosové ostrovy. Má rozlohu 6,2 km² a žije tu 190 obyvateľov. Nachádza sa tu sídlo vlády a hlavné letisko Cocos Islands Aerodrome.
787 Moskva
787 Moskva je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 20. apríla 1914.
Oskár Lichner
Oskár Lichner (* 6. december 1904, Banská Bystrica – † 19. august 1967, Ostrava) bol slovenský dôstojník.
Životopis
V roku 19151923 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 19231925 na Vojenskej akadémii v Hraniciach na Morave. Dôstojník ČSĽA. Účastník protifaštického odboja v armáde. Počas SNP prednosta doplňovacej služby osôb a koní Veliteľstva 1.čs. armády na Slovensku, úspešne mobilizoval záložníkov. Po ústupe SNP do hôr príslušník partizánskeho zväzku Chruščov, od februára 1945 dôstojník 1. čs. armádneho zboru v ZSSR, s ktorým sa zúčastnil na oslobodzovacích bojoch.
NGC 4827
NGC 4827 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Binomická veta
Binomická veta je dôležitá matematická veta, vďaka ktorej môžeme n-tú mocninu dvoch sčítancov rozložiť na výraz súčtov n+1 sčítancov. Veta vychádza z kombinatoriky.
Znenie vety
Ak je dané ľubovoľné kladné prirodzené číslo n, tak potom pre ľubovoľné reálne a komplexné čísla x a y platí:
kde je kombinačné číslo, ktoré môžeme vypočítať nasledovným vzorcom:
Tieto kombinačné čísla sa tiež nazývajú binomické koeficienty Pascalovho trojuholníka a číslo n! je faktoriál čísla n.
Iný zápis vyzerá takto:
pričom pre k-ty člen v tomto výraze platí:
Dôkaz
Použijeme matematickú indukciu.
Príklady
Príklady použitia binomickej vety pre n = 2, n = 3 a n = 4:
Newtonova binomická veta
Binomickú vetu možno zovšeobecniť aj pre prípad, že daný súčet dvoch reálnych (resp. komplexných) čísel je umocňovaný na reálne číslo.
Nech je teda a reálne číslo. Potom pre ľubovoľné reálne a komplexné čísla x a y také, že platí:
kde:
Milan Lasica
doc. Milan Lasica (* 3. február 1940, Zvolen – † 18. júl 2021, Bratislava ) bol slovenský humorista, dramatik, prozaik, textár, herec, režisér, moderátor a spevák. Spolu s Júliusom Satinským vytvorili najobľúbenejšiu komickú dvojicu v bývalom Česko-Slovensku vo svojej dobe.
Mladosť a štúdium
Milan Lasica sa narodil 3. februára 1940 vo Zvolene, odkiaľ pochádzala jeho matka. Pred jeho narodením rodičia žili v Košiciach, no po roku 1938, keď Košice pripadli Maďarsku, sa rodina presťahovala do Zvolena. Otec bol bankovým úradníkom a keďže niekoľko mesiacov po Milanovom narodení dostal lepšie pracovné miesto v Tatra banke, presťahovali sa do Bratislavy. Tu Milan Lasica prežil väčšinu svojho života.
Komunistický prevrat vo februári 1948 podľa Lasicu zasiahol aj jeho rodičov: „Môj otec prišiel o zamestnanie, pretože Tatra banku zrušili.“ „Bol nútený odísť do výroby, vraj aby získal nejaké skúsenosti ako robotnícka trieda.“ Tieto udalosti ovplyvnili aj osobný život manželov Lasicových, ktorí sa rozviedli. Milana poslali do Pliešoviec, neďaleko Zvolena, kde žil so svojou starou mamou a otcovou sestrou Jolankou, ktorá nemala deti. Jeden rok tam aj chodil do školy. Druhého manžela (Mateja Weselého) si Lasicova mama zobrala ešte v ten istý rok, ako sa rozviedla. Keď bola v šiestom mesiaci tehotenstva s Milanovou nevlastnou sestrou Veronikou, syna si vzala opäť k sebe do Bratislavy. Tu navštevoval Prvú jedenásťročnú strednú školu v Bratislave (dnes známu ako GAMČA). Napriek všetkému mal Milan so svojou matkou Editou Weselou, ktorá zomrela koncom roku 2007 ako 92-ročná, dobrý vzťah.
Vyštudoval dramaturgiu so zameraním na divadlá malých foriem na VŠMU v Bratislave.
Kariéra
thumb|[[Štúdio L+S, dlhoročné miesto pôsobenia Milana Lasicu s Júliusom Satinským.]] Už počas štúdia začal vystupovať v Tatre Revue, kde spolu s Júliusom Satinským predvádzali svoje autorské dialógy. V rokoch 19641967 pracoval ako dramaturg Československej televízie, v rokoch 19671970 bol členom Divadla na korze v Bratislave (ktoré bolo v roku 1970 zatvorené a Lasica a Satinský dostali zákaz umeleckej činnosti). Ďalej pôsobil vo viacerých divadlách – v rokoch 19701972 v divadle Večerní Brno, 19721978 v spevohrách Novej scény v Bratislave a od roku 1978 bol členom činohry Novej scény v Bratislave. Od roku 1982 bol umeleckým šéfom Štúdia S, kde neskôr pôsobil ako riaditeľ.
Od roku 1959, ešte počas štúdia, začal Milan Lasica vystupovať s Júliusom Satinským v autorských divadelných predstaveniach, v ktorých svojským humorom s prvkami irónie reagovali na súčasné spoločenské dianie a na život ako taký. Spolu sa stali zakladateľmi moderného slovenského humoru, ktorý sa odpútal od typu zábavného ľudového rozprávačstva a priklonil sa k intelektuálnemu satirickému nazeraniu na svet.
„Mojou celoživotnou ambíciou bolo stáť na javisku a povedať niečo, aby sa ľudia smiali.“
Ako komediálno-kabaretná dvojica účinkovali v Tatra revue a od 1966 v Divadelnom štúdiu (Divadlo na korze), čo bolo odjakživa ich veľkým snom. Doba však snom nepriala. Milan Lasica vravel: „,Politická satira bola režimom povolená, no my sme boli dvojica, ktorá sa venovala ,humoru‘ a humor ako prejav slobody, ten bol zakázaný. Režim ho nevedel úplne ovládnuť, preto sa ho musel zbaviť.“ V roku 1970 bolo Divadlo na korze kvôli kritike okupačných pomerov zatvorené a humornej dvojici komunistický režim zakázal umeleckú činnosť.
Ich útočiskom sa v rokoch 19701972 stalo kabaretné divadlo Večerní Brno, no aj tu boli pod drobnohľadom Štátnej bezpečnosti. Po dvojročnom pôsobení museli z Česka odísť a vrátili sa na Slovensko. Po návrate do Bratislavy sa stali vďaka ponuke Ivana Krajíčka a Kamila Peteraja členmi operety Novej scény, pričom sa mali podieľať na komediálnych hudobných inscenáciách. Aj v tomto čase bola ich tvorba pod dohľadom štátnych orgánov. „Často sa nám stalo, že kým sme začali predstavenie, tak usporiadateľ prišiel, zavolal si nás niekam na záchod a tam nám povedal, že v hľadisku bude takýto človek, aby sme si dávali pozor“, hovoril Lasica. Umelci mali neustále pocit toho, že sú sledovaní a z veľkej časti i strach z toho, že ktokoľvek môže kedykoľvek prekrútiť ich slová a vyvodiť z toho dôsledky. Emigrácia, pre ktorú sa rozhodlo množstvo slovenských umelcov, pána Lasicu neoslovila natoľko, aby jej podľahol. Hovorí, že puto k Slovensku bolo prisilné a nakoľko jeho životným poslaním i povolaním bol život na javisku, nevedel si predstaviť pôsobenie v inojazyčnej kultúre. Riadil sa slovami Jana Wericha: „Keď chcete robiť tento typ humoru, musíte v danom jazyku vyrásť.“
thumb|Lasica s [[Janko Kuric|Jankom Kuricom a Ivetou Radičovou počas jej prezidentskej kampane v roku 2009.]] thumb|Lasica spievajúci v roku [[2015.]] Podľa dobového denníka Rudé právo figuroval podpis Milana Lasicu v dokumente zvanom Anticharta zo začiatku roka 1977, ktorá mala byť reakciou na Chartu 77. Dokument s oficiálnym názvom: Za nové tvorivé činy v mene socializmu a mieru, obsahoval podpisy takmer 7 000 ľudí, predovšetkým známych osobností Československa – spisovateľov, dramatických umelcov, skladateľov, hudobníkov, architektov, výtvarníkov. Mocní vtedajšieho politického systému sa snažili na stretnutí v pražskom Národnom divadle použiť všetky možné prostriedky, aby oproti vyhláseniam Charty 77, ich Antichartu podpísalo „chtiac – nechtiac“, čo najviac intelektuálov. Mnohých podpis sa tam dostal len v domnienke, že podpisujú prezenčnú listinu zo stretnutia, iní podpísali zo strachu, čo sa stane, ak nepodpíšu, a mnohí ani len netušili, že aj ich meno bolo použité na posilnenie moci režimu. Milan Lasica nikdy idey komunizmu nezdieľal a nikdy do Komunistickej strany Československa nevstúpil, Štátna bezpečnosť ho naopak evidovala ako preverovanú, t.j. nepohodlnú osobu.
Patril medzi pravidelných účinkujúcich televíznych relácií Sedem (v rokoch 20012021) a Zlaté časy (v rokoch 20162021). V jednom z posledných rozhovorov v júni 2021 priznal, že počas pandémie koronavírusu mu síce chýbali diváci, avšak viac mu chýbala možnosť stretávať sa v kaviarňach s priateľmi.
Osobný život
Keď mal Milan Lasica dvadsaťdva rokov, oženil sa s herečkou Zorou Kolínskou. Svadbu mali v deň jej promócie na Vysokej škole múzických umení (VŠMU). Po ôsmich rokoch sa rozviedli. S druhou manželkou, o vyše osem rokov mladšou Magdou Vášáryovou, s ktorou sa oženil na jeseň 1980, mal dcéry Hanu (nar. 28.2.1981 ) a Žofiu. Lasica bol členom evanjelickej cirkvi augsburského vyznania.
Tvorba
Milan Lasica začínal písaním autorských dialógov a scénok pre seba a svojho partnera Júliusa Satinského, v ktorých porušoval všetky pravidlá realistického divadla. Vo svojej dramatickej tvorbe si bral za vzor českých komikov Voskovca a Wericha. Komika Lasicu a Satinského je založená na rozoberaní banálnych životných situácií a ich posune až do absurdna, čo im umožňuje dosiahnuť aj veľmi svojský prístup k jazyku. Absurdná poloha ich textov však nemá byť únikom z reality, ale skôr zvýraznením a upozornením na prázdnosť jazyka a nebezpečenstvo konvenčného myslenia. Tieto texty tiež neostávajú bez skeptického pohľadu na slovenskú mentalitu. Písal najmä texty piesní a naspieval dva albumy starých evergreenov s hudobným zoskupením Bratislava Hot Serenaders.
Piesňová tvorba - zoznam
Viac v článku - Zoznam piesní Milana Lasicu
Diskografia
Milan Lasica patril medzi autorov mnohých textov piesní Petra Lipu. Tu je zoznam ich spoločných autorských projektov:
Anamorfóza
Anamorfóza (z gréčtiny) môže byť:
NGC 4828
NGC 4828 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 22. apríla 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Radiálna rýchlosť
Radiálna rýchlosť je rýchlosť objektu v smere línie spojenej s pozorovateľom. Svetlo objektu s nenulovou radiálnou rýchlosťou bude ovplyvnené Dopplerovým javom a vlnová dĺžka svetla sa zväčší pri vzďaľujúcich objektoch (červený posun) alebo zmenší pri približujúcich sa objektoch (modrý posun).
Cape Point
Cape Point je najjuhovýchodnejší bod Kapského polostrova a Afriky.
C
C je tretie písmeno latinskej abecedy a zároveň piate písmeno slovenskej abecedy.
Rôzne významy C
C môže byť: