cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hermann Samuel Reimarus
Dielo
Za jeho najvýznamnejšie dielo sa však považuje Apológia alebo obhajoba tých, ktorí uctievajú Boha rozumom (Apologie oder Schutzschrift für die vernünftigen Verehrer Gottes). Pracoval na ňom popri písaní iných diel od roku 1736 až do roku 1768, no za svojho života sa ho neodvážil publikovať. Zrejme si uvedomoval, že jeho súčasníci ešte neboli pripravení na takýto typ biblickej a vôbec náboženskej kritiky. Reimarus sa tu totiž stavia proti biblicizmu a kresťanskej ortodoxii a celé dielo vyúsťuje do principiálnej negácie zjaveného charakteru kresťanského náboženstva. Autor samotný si o Apológii poznamenal: "„Tento spis nech ostane ležať v skrytosti, na úžitok len chápavým, rozumným priateľom. Nech zostane neuverejnený dovtedy, kým sa nezlepšia časy“."Po Reimarovej smrti sa stal vlastníkom jednej z ranejších verzií Apológie rodinný priateľ a spisovateľ Gotthold Ephraim Lessing (17291781), ktorý od roku 1774 začal aj publikovať niektoré jej pasáže. V snahe maximálne chrániť Reimarovu rodinu, nikdy neuviedol meno skutočného autora. Identita autora sa stala známou až v roku 1814, po tom, čo Reimarov syn, Johann Albert Heinrich Reimarus (17291814), odkázal hamburskej knižnici kompletný rukopis Apológie. Následkom však bolo aj to, že sa Hermann Samuel Reimarus, počas svojho života vážený učenec, stal po smrti razom kontroverznou postavou.
Reimarova deistická kritika náboženstva sa stala východiskovým bodom nasledujúceho historicko-kritického výskumu biblických textov, zvlášť však podnietila hľadanie „Ježiša histórie“. Reimarus napr. v Apológii vymenúva desať protirečení, ktoré sa nachádzajú v evanjeliových správach o Ježišovom zmŕtvychvstaní. Voči týmto kontroverzným Wolfenbüttelským fragmentom sa ostro ohradzovali hlavne nemecké cirkvi. Celý text Apológie bol v Nemecku uverejnený až v roku 1972.
Jedným z najostrejších Lessingových a Reimarových kritikov bol radikálny zástanca pietizmu Johann Daniel Müller (17161785) z Eschenburgu. Je autorom kritického spisu:
Les Granges-Gontardes
Les Granges-Gontardes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Marián Vojtek (aktivista)
Marián Vojtek (* 1951 – † 5. december 2011) bol slovenský aktivista za práva homosexuálov a zakladateľ prvého ponovembrového združenia za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov Slovenskej republiky – Ganymedes.
Životopis
Narodil sa v roku 1951. Spolu so svojim partnerom Ivanom Požgaiom, s ktorým žil sedemnásť rokov, založili v roku 1990 združenie Ganymedes. Išlo o prvý ponovembrový spolok, ktorý sa usiloval o zrovnoprávnenie gejov a lesieb na Slovensku.
Les Granges-Gontardes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marián Vojtek (aktivista)
Životopis
Pod jeho vedením Ganymedes organizoval rôzne aktivity pre verejnosť a komunitu: konferencie a odborné diskusie, poradenskú linku pre ľudí v núdzi, pobočky v regiónoch, športové a osvetové aktivity či Gay Film Festival (predchodca Filmového festivalu inakosti).
Marián Vojtek zomrel na zlyhanie srdca v roku 2011, päť rokov po smrti jeho životného partnera Ivana Požgaia.
V roku 2021 ho Iniciatíva Inakosť uviedla do Siene slávy In memoriam.
Chenevelles
Chenevelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bitka o Zvolen
Po vyhlásení samostatnosti v októbri 1918 obsadili československé vojenské jednotky postupne územie Slovenska, respektíve Horného Uhorska. Ultimátum dohodových mocností ohľadom územných strát dalo v Budapešti moc do rúk boľševickej vlády, ktorá chcela obnoviť Uhorsko a spojiť sa s Ruskom. Koncom mája 1919 maďarské vojská dobyli časť Slovenska, avšak v bojoch pri Zvolene v dňoch 10.13. júna boli odrazené a česko-slovenské jednotky prešli do útoku a zabezpečili slovenské územie.
Situácia na prelome rokov 19181919
náhľad|[[Česko-slovenské légie|Čs. legionári z Talianska obsadili Alžbetin most v Komárne]] Začiatkom novembra 1918 sa vyhlásenie nezávislosti rozšírilo po väčšine území českých krajín. Pohraničné okresy boli do konca roka obsadené novo vytvoreným vojskom a historické hranice krajiny boli v podstate zabezpečené. Veľkou otázkou ale zostávalo Slovensko, ktoré nebolo geopoliticky presne definované. Bolo jasné, že južná hranica doterajšej Hornej zeme bude tam, kde ju narysujú bodáky česko-slovenského vojska. Demarkačná čiara medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom bola vojnovou radou Dohody určená 25. novembra 1918. V polovici februára 1919 však bola posunutá na československý nátlak značne na juh. Tým sa k Česko-Slovensku dostali územia, ktoré boli obývané Slovákmi, ktorí boli obeťou silnej maďarizácie.
Medzitým došlo v česko-slovenskej armáde k zmene. Málo spoľahlivé talianske velenie vystriedali francúzski generáli a dôstojníci. Do čela novo zorganizovanej československej 2. pešej divízie sa postavil plukovník francúzskych légií a veterán Cudzineckej légie Josef Šnejdárek. Prápory a pluky rozbité v predchádzajúcich bojoch sa sformovali a spolu s novými jednotkami ustupovali v hornatom teréne od jednej obrannej čiary k druhej. Necelý týždeň stačil Šnejdárkovi, aby skonsolidoval vojská a pripravil ich k útočným akciám.
Bitka
náhľad|Odpočinok vojakov a čistenie zbraní v čase bojov proti maďarskej Červenej armáde - máj 1919 Ráno 10. júna začala 2. pešia brigáda demonštračný útok na Zvolen. Jej ľavé krídlo sa prekvapivo objavilo v boku maďarských vojsk, pravé krídlo vstúpilo do Banskej Štiavnice. Všetky maďarské útoky nasledujúceho dňa boli odrazené a 2. divízia pokračovala v útoku. Šnejdárek zmenil smer úderu a 13. júna nariadil obchvatný útok na Zvolen. Po štyroch hodinách boja obsadili jeho jednotky dominantné kóty a začal útok na kľúčové pozície maďarskej obrany. Okolo poludnia dosiahli prvé jednotky Zvolen a front bol prerazený do hĺbky 10 kilometrov. Do česko-slovenských rúk sa tak dostal celý stredný tok Hronu a maďarské velenie už nemalo zálohy, ktorými by mohlo prielom zaceliť.
Nasledujúce udalosti
Dobytie Zvolena znamenalo obrat v bojoch. Česko-slovenská armáda sa ujala iniciatívy a zaútočila na Maďarov v dvoch smeroch – na Levice a na Lučenec. Rozpútali sa týždňové boje, v ktorých boli vyčerpané všetky maďarské zálohy. Maďarské armádne velenie súhlasilo s prímerím a stiahlo sa za demarkačnú čiaru. Zaujímavé bolo použitie vojenskej ľsti so Senegalcami.
Lesť o Senegalcoch
Šnejdárek mienil útočiť na Maďarov v smere Levice od severu. Francúzsky generál Schüler, Alsasan mal útočiť zo západu. Béla Kun pravdepodobne velil maďarským boľševikom. Keďže Šnejdárek nemal takmer žiadne zálohy, rozhodol sa pre lesť. Zavolal si jedného z dôstojníkov a dal mu príkaz, aby vyrazil smerom ku Košiciam a vzal so sebou asi stovku vojakov v plátenných uniformách. Títo vojaci si museli načerniť tváre a ruky a na hlavu si uviazať nie úplne biele šatky ako turbany. Na každej železničnej stanici potom museli vystúpiť, chodiť po peróne a hovoriť nahlas senegalsky.
Kolë Idromeno
Kolë Idromeno (* 15. august 1860, Skadar† 12. december 1939, tamže) bol albánsky všestranný umelec. Venoval sa maliarstvu, sochárstvu, architektúre, fotografovaniu a filmu. Hrával aj na trombón a zaujímal sa aj o drámu. Bol vedúcou kultúrnou a umeleckou osobnosťou albánskej renesancie v 19. storočí a 20. storočí a býva považovaný za iniciátora realizmu v Albánsku. Jeho žiakmi boli viacerí albánski umelci.
Životopis
Kolë Idromeno sa narodil v Skadare, ktorý v tom období patril Osmanskej ríši. Už v mladom veku, ako násťročný začal kresliť a pracovať s vodovými farbami. S pomocou talianskeho emigranta, umelca Pjetëra Marubiho sa priučil fotografovaniu a v roku 1875 odišiel do Benátok, kde sa začal vzdelávať na Akadémii výtvarných umení (Accademia di Belle Arti di Venezia). Po šiestich mesiacoch školu nechal pre prísne formálne školenia. V Benátkach zotrval následne do roku 1878 a pracoval ako pomocník u miestneho maliara. Po návrate do Albánska si v roku 1883 otvoril fotografické štúdio a nadviazal kontakty s francúzskymi odborníkmi. V tomto období vznikla Prizrenská liga bojujúca o národnostné práva Albáncov a Idromeno sa zapojil do protitureckých kruhov, za čo bol v roku 1897 deportovaný do Ulcinju, kde strávil nasledujúci rok. V roku 1912 ako prvý v Albánsku začal dovážať vybavenie na premietanie filmov a v auguste toho istého roku podpísal kontrakt s rakúskou spoločnosťou Josepha Staubera a založil prvé verejné kino v Albánsku. Počas života veľa maľoval a jeho diela boli vystavované na mnohých medzinárodných výstavách - Budapešť (1898), Rím (1925 a 1936), Bari (1931), New York (1939). Zomrel v roku 1939 vo svojom rodnom meste.
Dielo
Ako maliar preferoval mestské témy ako napr. Skadarská svadba (Dasma shkodrane) z roku 1924, no vytvoril aj viacero malieb albánskych intelektuálov a národovcov, ale aj rodinných blízkych a priateľov. Maľoval taktiež krajinky, historické a náboženské témy. Všeobecne známa je jeho maľba Naša sestra (Motra Tone) z roku 1883. Prezývaná je aj albánska Mona Lisa. Vo svojich umeleckých dielach aplikoval jednotný štetec bez použitia výrazných kontrastov, realizmus jeho diel je takmer fotografický. Ako architekt navrchol Idromeno okolo 50 stavieb, medzi nimi verejné budovy, ale aj súkromné rezidencie. Známe sú najmä kino Rozafat, budova Albánskej štátnej banky, či skadarská kaviareň Kafja e Madhe. Navrhol tiež strop Katedrály svätého Štefana v Skadare.
Cherves
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európska federácia rugby league
náhľad|Zápas Euro Med Challenge 2009 medzi KatalánskomMarokom Európska federácia rugby league (, skratka RLEF) je európska športová organizácia pre rugby league. Federácia bola založená v roku 2003 a v súčasnosti (2011) združuje 21 národných zväzov rugby league. Sídli v Leedsi, v Spojenom kráľovstve, a jej prezidentom je v súčasnosti (2011) Angličan Richard Lewis. RLEF je jednou z dvoch členských konfederácií Medzinárodnej federácie rugby league (RLIF).
Členské federácie
Riadni členovia Pridružení členovia Oficiálni pozorovací členovia Nezaradení členovia
Dávno zomrel Rock ‘n’ Roll
Dávno zomrel Rock ‘n’ Roll je štúdiový album Adama Ďuricu. V roku 2011 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Záhorské nárečie
Záhorské nárečie (skrátene záhorčina; hovorovo záhorácke nárečie, hovorovo skrátene záhoráčtina) je jedno zo západoslovenských nárečí. Používajú ho ľudia v regióne Záhorie.
V niektorých zdrojoch je uvádzané ako záhorské nárečia, pričom v rámci týchto záhorských nárečí sú vymedzené podskupiny záhorské nárečie a skalické nárečie.
Ak by sme ju chceli niekam zaradiť, nachádza sa medzi spisovnou slovenčinou a češtinou. Najbližšie jej je dialektom niektorých oblastí južnej Moravy.
Je zaujímavé, že zmeny nárečia nepodliehajú prirodzeným bariéram, ako sú kopce, rieky a pod. Aj dve susedné dediny majú každá svoje špecifiká.
V najväčších záhoráckych mestách sa už typické záhorácke wakanie (vyslovovanie zaokrúhlenej samohlásky u na w namiesto l) nepoužíva. Nárečie je tam už výrazne ovplyvnené slovenčinou.
Záhorské nárečie patrí do južnej časti západoslovenského nárečového makroareálu, ktorý je celkovo charakteristický tvrdou výslovnosťou (t.j. nepoužívaním mäkčeňov).
Hlavné znaky nárečia
Nárečie má korene v praslovanských jazykových prvkoch západoslovanského pôvodu a práve iba v záhoráčtine sa stále vyskytujú originálne praslovanské termíny. Najmä morfologické znaky svedčia o starobylom ráze tohto nárečia.
Slová podľa pôvodu
Vďaka svojej geografickej polohe (na Slovensku, hraničí s Rakúskom a Českom) je slovná zásoba výrazne ovplyvňovaná aj češtinou a nemčinou.
Úryvky na ukážku
Úryvok zo spomienok roľníka Michala Čermáka zachytený okolo roku 1940 a publikovaných v štúdii P. Dezidera Dubaya, OFM v Sborníku záhorských akademikov v roku 1942 (s. 94):
Les Pilles
Les Pilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mestská hromadná doprava v Nových Zámkoch
Mestská hromadná doprava v Nových Zámkoch je zabezpečovaná autobusovou dopravou, ktorú prevádzkuje spoločnosť ARRIVA Nové Zámky. Služby MHD sú poskytované na 7 autobusových linkách s číslovaním 1, 4, 6 – 10. ARRIVA Nové Zámky prevádzkuje v Nových Zámkoch 5 typov vozidiel.
Chiré-en-Montreuil
Chiré-en-Montreuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eduard Hanslick
Eduard Hanslick (* 11. september 1825, Praha† 6. august 1904, Baden pri Viedni) bol česko-rakúsky hudobný kritik, teoretik a estetik.
Život
Hoci vyštudoval právo, začal sa vzápätí, už v polovici 40. rokov 19. storočia v Prahe venovať hudobnej kritike a dejinám hudby. Od roku 1852 pôsobil trvale vo Viedni, kde sa stal vôbec prvým profesorom v odbore dejín hudby na tamojšej univerzite (1861). Svoje hudobné kritiky a fejtóny publikoval v najväčších viedenských listoch svojej doby, v Wiener Zeitung, Presse a Neue Freie Presse.
Hanslick zasiahol významným spôsobom do skladateľskej dráhy Antonína Dvořáka. V roku 1877 informoval Dvořáka, že jeho dielo prilákalo pozornosť vtedy výraznej osobnosti hudobného romantizmu, skladateľa Johannesa Brahmsa ktorý ho následne odporučil berlínskemu nakladateľovi hudobných diel Fritzovi Simrockovi. Dvořák potom pre Simrocka v roku 1878 napísal prvú sériu svojich Slovanských tancov a získal za ňu veľmi pozitívnu kritiku, a to aj od Hanslicka samotného.
Dielo
Najväčší ohlas mala Hanslickova habilitačná práca O hudobnom krásnu (Vom Musikalisch-Schönen) z roku 1854.
Tiež komponoval, ale jeho hudobné dielo je skromné. Obsahuje aj dve piesne na české texty Český houslista a Milostná píseň pod Vyšehradem.
Cenzus
Cenzus ( = ohodnotenie, sčítanie, odhad majetku, zoznam občanov, daňová listina, majetok) môže byť:
Chouppes
Chouppes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polčas
Polčas môže byť:
Európska cesta 49
Európska cesta 49 (E49) je európska cesta vedúca z nemeckého Magdeburgu do Viedne v Rakúsku.
Euboulides (otec Eucheira)
Euboulides alebo Eubulides bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr. Sochár Eubulides bol členom (možno prvým) rodiny aténskych sochárov pochádzajúcich z dému Krópidai, v ktorej sa striedali mená Eubulides a Eucheir. Nezachovali sa od neho žiadne sochárske diela. V roku 1871 sa však pri opravách veže aténskeho chrámu Panagia Pyrgiótissa našiel fragmentárny nápis (Loewy, I. G. B., 134) na bloku z hymettického mramoru (ťažil sa juhovýchodne od Atén v pohorí Hyméttos), ktorý hlásal, že Eubulides a jeho syn Eucheir boli autormi sochy (nápis bližšie informácie neuvádza).
Les Prés
Les Prés je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Les Tonils
Les Tonils je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Konskripcia
Konskripcia môže byť historicky:
Chrám Nanebovstúpenia Pána (gréckokatolícky, Plovdiv)
Chrám Nanebovstúpenia Pána   je kostol bulharskej gréckokatolíckej cirkvi  z 30. rokov 20. storočia ležiaci v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy
Chrám je známy aj pod názvami Chrám svätého Nanebovstúpenia, Chrám svätého Nanebovstúpenia Pána alebo Uniatský chrám.
Lokalita
Budova leží v centrálnej časti Plovdivu na dvore tzv. „novej budovy“ bývalého francúzskeho mužského kolégia na ulici „Krăsťu Pastuchov“ č. 22.
Vznik gréckokatolíckej farnosti v Plovdive
Počiatky gréckokatolíckej cirkvi v Bulharsku sú spojené s pomocou a podporou hnutia asumpcionistov, ktorí na území Bulharska prvýkrát začali vyvíjať činnosť začiatkom 60. rokov 19. storočia a v Plovdive boli prvýkrát zaznamenaní v roku 1863. Rovnako ako aj na iných miestach v Bulharsku, aj v Plovdive významne dopomohli k vzniku gréckokatolíckej farnosti. Tá sa začala formovať v roku 1883, keď sa v meste začali objavovať uniatskí utečenci z oblasti okolo mesta Adrianopol vo Východnej Trácii. Farnosť bola nakoniec založená v roku 1887 spoločne s dokončením prvej uniatskej kaplnky zasvätenej Nanebovstúpeniu Pána. Chrám bol vysvätený biskupom Michailom Petkovom v spolupráci s duchovnými Adrianopolského vilajetu (provincie) v deň chrámového sviatku 2. júna 1888. Prvým kňazom spravujúcim novovzniknutú plovdivskú farnosť sa stal Jacques Chilier, ktorý túto úlohu zastával až do roku 1892.
Dejiny chrámu
Chrám je v súčasnosti funkčným farským chrámom gréckokatolíckej plovdivskej farnosti Nanebovstúpenia Pána. Pri chráme pôsobí charitatívna skupina v rámci organizácie Caritas, ktorá sa venuje starostlivosti o starých a chorých. Farnosť taktiež vydáva časopis Nadežda (, doslova Nádej), ktorý je písaný deťmi navštevujúcimi hodiny vierouky v chráme.
Prvá budova
Prvým gréckokatolíckym chrámom Nanebovstúpenia Pána bola kaplnka, ktorá stála približne 200 metrov od rieky Marice vo dvore mužského katolíckeho kolégia. Išlo o malú budovu s dĺžkou 16 metrov, šírkou 7 metrov a výškou 8 metrov.
Druhá budova
Druhá budova mala už stať v susedstve tzv. „novej budovy“ mužského katolíckeho kolégia svätého Augustína a teda v lokalite, kde sa nachádza aj dnešný chrám. Išlo o budovu, ktorá bola naprojektovaná s dĺžkou dosahujúcou 25 metrov, šírkou 14 metrov a výškou 12 metrov s 20 metrov vysokou zvonicou. Aj keď výstavba chrámu sa začala, táto budova nakoniec nebola dokončená.
Spolu (album)
Spolu je štúdiový album Adama Ďuricu. V roku 2016 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Dynasty
Dynasty môže byť:
Maria Pitillo
Detstvo a mladosť
Pitillová sa narodila meste v Elmira, v štáte New York a vyrastal v meste Mahwah v štáte New Jersey. Jej rodičia sa rozviedli a s otcom a dvomi sestrami, sa Pitillová presťahovala do Mahwah v New Jersey. Je talianskeho a írskeho pôvodu.
Kariéra
Herectvo považovala za serióznu voľbu kariéry až po natáčaní filmu Chaplin, v roku 1992. Spoločne s hercami ako Tate Donovan, Jon Cryer a Catherine Lloyd Burns, bola Pitillová v roku 1995 stálou súčasťou televízneho seriálu Partners. Herecký výkon Pitillovej, Donovana a Cryera bol pozitívne ocenení televíznymi kritikmi, ale televízny seriál nemal veľkú sledovanosť u divákov a preto bol zrušený v roku 1996.
V rokoch 2001 a 2002 stvárnila rolu Tiny Calcater, v televíznom seriály Providence. O rok neskôr, hosťovala v jednej epizóde televízneho seriálu Priatelia. Neskôr sa príležitostne objavovala v televíznych produkciách, až pokým svoju hereckú kariéru nezastavila v roku 2008.
Súkromný život
Pitillová je vydatá a od roku 2002 žije v meste Ross v Kalifornii a má jedno dieťa.
Linas Linkevičius
Linas Linkevičius (* 6. január 1961, Vilnius, Litva ) je litovský diplomat a politik. Od decembra 2012 je ministrom zahraničných vecí Litvy.
30 (album)
30 je štúdiový album Adama Ďuricu. V roku 2018 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Linas Linkevičius
Životopis
Linas Linkevičius v rokoch 1978 až 1983 študoval na Fakulte automatizácie Polytechnického inštitútu Kaunas. V rokoch 1983 až 1989 pracoval v komunistických mládežníckych organizáciách. V rokoch 1990 až 1992 bol zodpovedným pracovníkom Ústredného výboru Nezávislej litovskej komunistickej strany a starším konzultantom parlamentného klubu Demokratickej labour strany Litvy.
Politické pôsobenie
V rokoch 1992 až 1996 bol členom Seimasu, litovského parlamentu, kde bol v rokoch 1992 až 1993 podpredsedom komisie pre zahraničné vzťahy a vedúcim delegácie Seimasu v Severoatlantickom zhromaždení.
V rokoch 1993 až 1996 bol prvý krát ministrom obrany Litvy. V rokoch 1997 až 2000 bol veľvyslancom a vedúcim misie Litvy pri NATO a Západoeurópskej únii Následne bol v rokoch 2000 až 2004 znovu ministrom obrany Litvy.
V rokoch 2005 až 2011 bol stálym predstaviteľom Litvy v Severoatlantickej rade. V rokoch 2011 až 2012 bol veľvyslancom pre transatlantickú spoluprácu a bezpečnostnú politiku. V roku 2012 bol vymenovaný za veľvyslanca Litvy v Bielorusku. Od decembra 2012 je ministrom zahraničných vecí Litvy. Do úradu bol znovu vymenovaný 13. decembra 2018.
Herlufmagle
Herlufmagle je malé mesto v Dánsku, ktoré patrí k obci Næstved a nachádza sa v regióne Sjælland. Patrí do farnosti Herlufmagle a nachádza sa kilometer severne od mesta Gelsted, kilometer severozápadne od Fensmarku a 10 kilometrov severne od Næstvedu na železničnej trati RingstedNæstved. Stanica je uzavretá.
V meste sa nachádza kostol a škola. Sála kráľovstva Svedkov Jehovových sa nachádza trochu mimo mesta smerom do mesta Ringsted.
K roku 2019 v meste žije 1 449 obyvateľov.
Adacta
Adacta je slovenská crustcorová hudobná skupina z Bratislavy. Skupina vznikla v roku 2000.
Les Tourrettes
Les Tourrettes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Civaux
Civaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
The Sims 4
Od 18. októbra (možno iba do 1. novembra) je hra prístupná bezplatne prostredníctvom distribučného modelu free to play.
Civray (Vienne)
Civray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
U Jezera
U Jezera je prírodná rezervácia ev. č. 6024 nachádzajúca sa v katastrálnom území Mohelno, približne 1 km juhozápadne od mestečka Mohelno v okrese Třebíč. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je komplex prudkých svahov nad riekou Jihlavou s biotopmi skalnej vegetácie s kostravou tvrdou (Festuca pallens), vegetácie skál, úzkolistými suchými trávnikmi a acidofilnými stepnými trávnikmi a hercynskými dubohrabinami s výskytom významných druhov rastlín a živočíchov; populácie spriadača kostihojového (Euplagia quadripunctaria), slezinníka klinovolistého (Asplenium cuneifolium), mliečnika Seguierovho (Euphorbia seguieriana subsp. minor), jašterice zelenej (Lacerta viridis) a predmety ochrany, pre ktoré bola lokalita vyhlásená za európsky významnú lokalitu.
Prírodná rezervácia je súčasťou európskej významnej lokality Údolí Jihlavy (kód CZ0614134).
Geológia
Podložie je tvorené prevažne mohelenským hadcovým masívom, ktorý je lokálne obnažený. Miestami sa nachádza pohyblivá sutina.
Flóra
Bylinný podrast je tvorený ometlinou štíhlou (Koeleria macrantha), kostravou tvrdou (Festuca pallens) a ovčou (Festuca ovina), štiavičkou obyčajnou (Rumex acetosella), luskáčom lekárskym (Vincetoxicum hirundinaria), pyštekom kručinkolistým (Linaria genistifolia), hrdobarkou obyčajnou (Teucrium chamaedrys), medničkou sedmohradskou (Melica transsilvanica), ojedinele aj kručinkou chlpatou (Genista pilosa).
Fauna
V prírodnej rezervácii je zastúpené společenstvo rovnokrídlovcov, ktoré je druhovo pestré a odráža lesný charakter územia kombinovaný xerotermným bezlesím. Za veľmi cenný je považovaný výskyt koníka ružovokrídleho (Calliptamus Italicus). Bohato sú zastúpené tiež denné motýle a vretienky. Podľa oznámenia návrhu na vyhlásenie prírodnej rezervácie U Jezera ich je na 32 druhov. Vďaka otvoreným plochám a stepným fragmentom, ako sú skalné odkryvy, široké lesné cesty a ich násypy, suché paseky, sa v prírodnej rezervácii vyskytujú ohrozené druhy motýľov svetlých lesov.
Zo zástupcov chrobákov môže návštevník uvidieť roháča veľkého (Lucanus cervus) alebo krasoňa borovicového (Chalcophora mariana). Niektoré druhy významných chrobákov boli nájdené v okolí prírodnej rezervácie. Ich výskyt preto nemožno vylúčiť ani v chránenom území. Sú to napríklad zlatoň skvostný, Enedreytes sepicola, Anisoxy fuscula, Tilloidea unifasciata, Dicronychus rubripes, Quasimus minutissimus.
Orange Pi
náhľad|Orange Pi Mini 2 náhľad|Orange Pi plus2e
Orange Pi je jednodoskový mikropočítač veľmi podobný populárnemu Raspberry Pi alebo Banana Pi. Svojim výkonom a usporiadaním jednotlivých častí hardvéru sa podobá najviac spomínanému Banana Pi. Orange Pi existuje v dnešnej dobe v niekoľkých verziách, označovaných ako Orange Pi, Orange Pi Plus, Orange Pi One či Orange Pi Mini. Za vývojom a výrobou tohto projektu stojí čínska spoločnosť Shenzhen Xunlong Software CO., Limited.
Základom všetkých typov počítačov Orange Pi je procesor typu ARM Cortex-A7, využívajúci čipsetový rad Mali400MP2. Vo viacerých variantoch operujú dosky so zdieľanou operačnou pamäťou RAM od 512MB DDR3 do 2GB DDR3. Voliteľne potom ponúkajú verzie s bezdrôtovým adaptérom WiFi podporujúce štandard B / G / N alebo Bluetooth. Vyššie verzie Orange Pi potom obsahujú aj 1Gbit/s ethernet, oproti štandardnému 10/100 Mbit/s ethernetu. Výhodou Orange Pi je tiež využitie štandardného DC konektora na napájanie - už sa tu nevyužíva MicroUSB, ako u iných výrobcov.
Vývojové dosky
Základný prehľad typov vývojových dosiek Orange Pi:
Orange Pi One
Orange Pi One vznikla ako reakcia na odľahčenú verziu Raspberry Pi Zero. Ide o štvorjadrový počítač o frekvencii 1,2 GHz postavený na čipe ARM Cortex-A7 s čipsetovým radom Mali400 MP2. Operačná pamäť je tu iba 512MB typu DDR3. K dispozícii je tu 10/100 Mbit/s ethernet a jeden port USB 2.0. Táto doska je svoju výbavou vhodná skutočne na menšie nenáročné projekty.
Operačný systém
Orange Pi podporuje tak ako Raspberry Pi alebo Banana Pi nasledujúce operačné systémy:
Ako u ostatných platforiem s operačným systémom, ktorý sa zavádza priamo z pamäťovej karty sa aj v prípade Orange Pi operačný systém "vypaľuje" (rozbaľuje) na pamäťové médium napríklad programom Win32DiskImager (pre operačné systémy s MS Windows) alebo z prostredia Linuxu pomocou utility s názvom usb-imagewriter.
Výber vhodného napájania
Všetky typy vývojových dosiek Orange Pi majú veľkú výhodou v napájacej sústave - najmä v možnosti pripojenia klasického DC napájacieho konektora. Doska je teda prispôsobená pre lepšie napájanie zvládajúce vyšší pretekajúci prúd než cez konektor typu MicroUSB, ktorý nebol konštruovaný na prenos prúdu (1 až 2 ampéry). V porovnaní s doskou Banana Pi je využitie klasického napájacieho konektora mnohonásobne výhodnejšie napríklad pre pripojenie ďalších periférií, ako pevné disky alebo rôzne redukcie, ktoré potrebujú pre svoju činnosť dostatok prúdu.
Výrobca odporúča napájať svoje vývojové dosky napájacím adaptérom dodávajúcim stabilné napätie 5V a prúdom približne 2 ampéry.
Lesches-en-Diois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cissé (Vienne)
Cissé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Lesches-en-Diois
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cissé (Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Livron-sur-Drôme
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Irena Szewińská
Irena Szewińská (, rod. Kirszensteinová; * 24. máj 1946, Leningrad, Sovietsky zväz† 29. jún 2018, Varšava, Poľsko ) bola poľská atlétka, trojnásobná olympijská víťazka.
Cloué
Cloué je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ilja Racek
Ilja Racek (* 24. jún 1930, Praha† 2. august 2018, Praha ) bol český herec, dlhoročný člen hereckého súboru Divadla na Vinohradech.
Životopis
Už v mladosti ho očarilo bábkové divadlo. Počas 2. svetovej vojny pracoval ako technik v pražskom divadle Říše loutek. Po vojne sa prihlásil na štúdium herectva na Pražské konzervatórium, ktoré bolo krátko nato administratívne zmenené na DAMU.
Po absolutóriu DAMU začínal v olomouckom divadle, od roku 1960 presídlil natrvalo do Prahy, kde najprv po šesť rokov hral v pražskom Divadle E. F. Buriana. Od roku 1966, kedy ho angažoval František Pavlíček, pôsobil ako člen hereckého súboru Divadla na Vinohradech až do roku 1990, neskôr potom ako stály hosť. Ako jediný člen Divadla na Vinohradoch odmietol podpísať takzvanú Antichartu.
Zomrel 2. augusta 2018 na následky choroby.
Fensmark
Fensmark je mesto v Dánsku, ktoré sa nachádza na vrchole Maglebjerg Bakke, severovýchodne od Næstvedu vo farnosti Fensmark, v obci Næstved a patrí do regiónu Sjælland. Až do 1. januára 2007 bolo mesto Fensmark hlavným mestom v obci Holmegaard, kde sa nachádzali aj susediace mestá Holme-Olstrup a Toksværd, potom sa stalo súčasťou obce Næstved.
Fensmark je druhým najväčším mestom v obci Næstved, prvým je Næstved. Severne od mesta leží Holmegaard Mose, ktorý je jedným z najväčších rašelinísk v Dánsku. Na severozápade susedí s mestom Stenskov, kde sa prechádza okolo hostinca Gulerodshuset. Od hostinca vedie cesta do mesta Næstved a severne do Ringstedu. Mesto pôvodne rástlo okolo sklární Holmegaard Glaswærks.
Obyvateľstvo
Za posledných 10 až 15 rokov zaznamenalo mesto Fensmark výrazný nárast počtu obyvateľov a súvisiaci stavebný rozmach v okolí mesta. Mestská škola sa nazýva Holmegaardskolen a navštevujú ju žiaci až po 9. ročník.
Osobnosti mesta
Mesto je známe aj ako rodisko básnika Christiana Winthera. Christian Winther sa narodil 29. júla 1796 vo vtedy ešte existujúcej mestskej fare. Medzi jeho najslávnejšie diela patria Skriftestolen z roku 1843 a Hjortens Flugt z roku 1855. Zomrel po dlhom a bohatom živote v Paríži v 1876.
V roku 1929 sa sochár a hrnčiar Arne Bang spojil so sklárňami Holmegaard Glaswærks a usadil sa v meste. Brat Jacob E. Bang bol v tomto čase zamestnaný v sklárniach ako dizajnér. Arne Bang zanechal v meste Fensmark jasné stopy. Na cintoríne Fensmark Kirkegård stojí jeho najznámejšie umelecké dielo „Padlý bojovník“ (dán. Den faldne kriger), socha od Arneho Banga v roku 1929 a v roku 1932 získala vzácnu zlatú medailu. Sochu pokladali pracovníci sklární. O desať rokov neskôr, to isté platilo znova a Arne Bang vytvoril bronzovú sochu „Padlí v 1940“ (dán. De faldne 1940) na cintoríne Vestre Kirkegård ako spomienku na padlých počas druhej svetovej vojny. Ďalšia socha Arneho Banga sa nachádza na severnej strane cintorína a ponúka výhľad na Holmegaardske rašelinisko (Holmegaard Mose) s výhľadom na staré sklárne. Socha „Jesenné dievča“ (dán. Høstpigen) bola pôvodne vyrobená pre Stiga Lommera, ale kúpa nebola nikdy dokončená. Arne Bang tiež vytvoril oltár, oltárny obraz, kľačadlo a vežu pre kostol vo Fensmarku. Veža kostola symbolizuje vieru, nádej a lásku. Socha sklárstva pri vchode do sklární Holmegaard Glaswærks, ozdobené hľadisko v škole Holmegårdsskolen a socha pri fensmarkskom rybníku svedčia o veľkej stope, ktorú mestu zanechal Arne Bang.
Šport
Futbalový klub Holmegaard Glasværks Boldklub (HGB) pôsobí v meste od svojho založenia v roku 1904.
Pri dvore
Pri dvore je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Vedľa ulice sa nachádza Walterskirchenova záhrada a čerpacia stanica na alternatívne palivá, ktorú využíva aj DPB.
Park 360
thumb|Logo bývalého Festivalparku
Park 360 (predtým Festivalpark) je multifunkčný areál s plochou 40 hektárov ležiaci na ploche bývalého vojenského letiska v Hradci Králové. Základnú časť areálu pojme až 40 tisíc návštevníkov, 20 tisíc stanov a má viac ako 10 tisíc parkovacích miest. V prípade potreby je možné kapacitu zväčšiť až trojnásobne. Vďaka rozsiahlemu priestoru, sieti asfaltových komunikácií, radu rôzne rozmiestnených stavieb, ale aj množstvo urastených stromov je možné areál využiť pre indoorové aj outdoorové akcie. V Parku 360 sa pravidelne organizujú festivaly Hip Hop Kemp a Rock for People.
Súčasť Parku 360
V časti areálu je nová Adrenalinzóna s unikátnym paintballovým ihriskom a ďalším športovým vyžitím ako slackline, lukostreľba, skákacie topánky, trampolína motorové skateboardy. Súčasťou Parku 360 je od septembra 2011 aj autodróm CzechRing – 3. najväčší autodróm v Česku s jedinečným mimoúrovňovým krížením. Chod autodrómu zaisťuje automobilový pretekár Karel Pohner. Ďalšou atrakciou areálu je motokárová dráha, ktorá je v prevádzke od jari do jesene.
Generálplukovník
Generálplukovník je vojenská hodnosť.
Česko-Slovensko
V bývalej Česko-slovenskej ľudovej armáde sa používala od roku 1950. Po vzniku Armády Slovenskej republiky sa od 1. januára 1993 prevzali vojenské hodnosti, ktoré sa v Česko-slovenskej ľudovej armáde používali od roku 1961 a následne aj v Česko-slovenskej armáde v rokoch 1990 – 1992. Hodnosť generálplukovník na Slovensku pretrvala až do 31. 12. 2002. Generálplukovník bol trojhviezdičkový generál. V súčasnej dobe mu na Slovensku zodpovedá hodnosť generálporučík. Najznámejší nositeľ tejto hodnosti po vzniku samostatnej Slovenskej republiky bol minister obrany SR generálplukovník Ing. Imrich Andrejčák a náčelník Generálneho štábu Armády Slovenskej republiky generálplukovník Ing. Jozef Tuchyňa.
Sandavágur
Sandavágur je dedina na Faerských ostrovoch, konkrétne na ostrove Vágar. Názov 'Sandavágur' znamená vo faerčine niečo ako piesočná zátoka, čo naznačuje aj fjord, ktorý sa nachádza blízko obce. V dedine žilo v roku 2010 825 obyvateľov. Sandavágur žije hlavne z rybolovu a konzervovania rybích produktov. Dominantou dediny je slávny Sandavágurský kameň, ktorý dokazuje, že prvým osadníkom oblasti bol istý Torkil Onundarson z Rogalandu z Nórska v 13. storočí. Vykopávky v okolí mesta odhalili aj ruiny stredovekých stavieb. Okrem toho tu možno nájsť kostol z roku 1917. Sandavágur bol už dvakrát vyhlásený za najčistejšie sídlo Faerských ostrovov.
Colombiers (Vienne)
Colombiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Citrónovník
Citrónovník (zastarano alebo po česky citroník) môže byť:
Colombiers (Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Loriol-sur-Drôme (obec)
Loriol-sur-Drôme je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Zvrátenie
Zvrátenie (nedokonový vid: zvracanie) môže byť:
Loriol-sur-Drôme (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Serie A 2013/2014
Juventus získal 30. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2014/2015 sa spolu s ním kvalifikovali aj AS Rím a Neapol. Do Európskej ligy UEFA 2014/2015 sa kvalifikovali Fiorentina, Inter Miláno a Torino. Do 2. ligy zostúpili Livorno, Bologna a Catania.
Tabuľka
Pravidlá pre určenie poradia v tabuľke: 1) počet bodov; 2) body vo vzájomných zápasoch; 3) rozdiel gólov vo vzájomných zápasoch; 4) góly vo vzájomných zápasoch; 5) rozdiel gólov vo všetkých zápasoch; 6) góly vo všetkých zápasoch. # - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body; z - zostup
Sørvágur
Sørvágur je rybárska dedina na ostrove Vágar, na Faerských ostrovoch. V preklade Sørvágur znamená zátoka Sør. Je to najväčšia dedina v rámci obce Sørvágs Kommuna. Leží vo fjorde Sørvágsfjørður a pri jazere Sørvágsvatn. V dedine žilo v roku 2010 974 obyvateľov. Neďaleko dediny sa nachádza jediné letisko na Faerskách ostrovoch – Letisko Vágar. V dedine pôsobí aj futbalový klub SÍ Sørvágur.
Johann Ernst Glück
Johann Ernst Glück (, ; * 1651 /1652 /18. máj 1654, Wettin† 5. máj 1705, Moskva) bol nemecký luteránsky kňaz a teológ, prekladateľ Biblie do lotyštiny.
Životopis
náhľad|Glückovo biblické múzeum v [[Alūksne. Na Glückovo pôsobenie a jeho preklad v meste poukazuje aj erb mesta, na ktorom je znázornená Biblia.|vľavo]] Glück sa narodil do rodiny luteránskeho pastora v Saskom Wettine. Po štúdiu na latinskej škole v Altenburgu študoval viaceré predmety na Wittenberskej a Lipskej univerzite. Tu sa dostal aj do kontaktu s duchovným smerom pietizmu. Veľký vplyv naňho malo aj didaktické učenie Jána Amosa Komenského. Po štúdiách odišiel v roku 1673 do Livónska, kde pod patronátom Švédov začal vzdelávať lotyšských a estónskych roľníkov, popri čom vystriedal viacero úradov. Lotyšsky sa naučil zrejme za pomoci prekladateľa Jānisa Reitersa, neskôr sa naučil aj estónčinu a ruštinu. Tri roky slúžil ako pastor v pevnosti Daugavgrīva blízko Rigy, v rokoch 16831702 pôsobil ako pastor v meste Alūksne a ako dekan Kokneského dištriktu. V roku 1683 sa podieľal na založení prvej lotyšskej školy pre roľníkov a začal sa venovať prekladaniu z nemčiny do lotyštiny. Ako prvé preložil spevníky a katechizmus, nasledovali preklady Starého a Nového zákona, ktoré publikoval v roku 1689. Šlo o prvý celkový preklad Biblie do lotyštiny, dovtedy boli preložené len niektoré pasáže. Glückova Biblia mala veľký vplyv na vývoj lotyšského literárneho jazyka. Počas Severnej vojny medzi Švédskom a Ruskom boli Glück a jeho rodina ruskou armádou presídlení do Moskvy. V Rusku sa podieľal na westernizácii ruského vzdelávacieho systému a bolo mu zverené vedenie školy gymnaziálneho typu. Venoval sa tiež prekladu náboženskej literatúry do ruštiny. Z cirkevnej slovančiny do ruštiny mal tiež preložiť Bibliu, rukopis sa však nedochoval. Mal tiež vytvoriť jednu z najranejších gramatík ruštiny.
náhľad|Pamätná tabuľa v kostole vo Wettine Spolu s Glückom do Ruska šla aj jeho nevlastná pestúnska dcéra Marta Skavronská, ktorá sa stala milenkou a druhou manželkou cára Petra Veľkého. Po Petrovej smrti sa neskôr dokonca stala ruskou cárovnou Katarínou I. Glück v Moskve v roku 1705 zomrel a bol tam aj pochovaný na nemeckom cintoríne. Glückova postava sa neskôr vyskytla vo viacerých lotyšských literárnych dielach.
Mohelenská hadcová step
Mohelenská hadcová step je národná prírodná rezervácia týčiaca sa nad meandrom rieky Jihlavy nazývaným "Čertův ocas". Leží neďaleko obce Mohelno v okrese Třebíč v miestnych lokalitách Mohelnská step na ľavom a Čertova hráz na pravom brehu. Rezerváciu spravuje CHKO Moravský kras, napriek tomu, že sa v ňom priamo nenachádza. Rezervácia má rozlohu 108,9 ha. hadcová step patrí k jednej z najcennejších lokalít v Česku aj v Európe. Nadmorská výška tu kolíše od do. Mohelenská step bola vyhlásená rezerváciou 31. decembra 1933, a to kvôli rozmanitosti fauny a flóry, ktorú spôsobuje hadcové podložie. Hadec čiže serpentinit je silne bázická tmavozelená či čiernozelená hornina dobre akumulujúca teplo. Hadcové pôdy sú bohaté na horčík, ale veľmi chudobné na živiny. V kombinácii s nedostatkom zrážok má tento substrát nepriaznivé účinky na mnoho druhov rastlín a spôsobuje napríklad nanizmus.
Na území stepi sa nachádza kriticky ohrozená šupinatka Marantova (Notholaena marantae), slezinník nepravý (Asplenium adulterinum) a zo živočíchov modlivka zelená (Mantis religiosa), askalafus škvrnitokrídly (Libelloides macaronius) a jašterica zelená (Lacerta viridis). Bolo tu tiež zistených 91 zo 107 stredoeurópskych druhov mravcov.
Couhé
Couhé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Mohelenská hadcová step
Charakteristika územia
vľavo|náhľad|Step v jesennom období Územie je tvorené prevažne serpentinitom (hadcom). Miestami sa tu vyskytujú granulity a jurské štrky. Na tomto podloží vznikli horečnaté rendziny, neutrálne až slabo alkalické pôdy s vysokým obsahom pôdneho vzduchu, ktorý zapríčiňuje rýchlejšie vysychanie krajiny. Na svahoch, kde pôsobí erózia, prestupuje na povrch hadec vo forme sutín a skalísk. Ďalšie pôdne typy, ktoré sa tu objavujú, sú rankery nachádzajúce sa na sutinách, luvizeme na návejových sprašiach a fluvizeme na nivných sedimentoch.
Couhé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mohelenská hadcová step
Charakteristika územia
Na pastvinnej stepi nachádzajúcej sa na náhornej plošine bolo zistené v 20. rokoch 20. storočia najväčšie množstvo trpasličích foriem rastlín (nanizmu). Mikroklíma je tu výrazne teplejšia a suchšia kvôli častejším vetrom a silnejšiemu oslneniu. Tieto okolnosti spôsobujú rýchlejšie vysychanie a po celý rok tu prevláda sucho. Primárnym porastom sú trávy, kostrava ovčia (Festuca ovina), ostrica nízka (Carex humilis) a kavyľ vláskovitý (Stipa capillata). Počas roka tu môžeme uvidieť ďalej krivec žltý (Gage lutea) a divozel tmavočervený (Verbascum phoeniceum). Pozoruhodné sú lišajníky, ktoré v období sucha zvinú svoje stielky do klbka, odpadnú a odvalia sa na vyhovujúce miesto, kde začnú znovu rásť. náhľad|Návestia NPR Mohelská hadcová step náhľad|Rieka Jihlava - "Čertův ocas"
Druhou časťou je tzv. skalná step. Mikroklíma typická pre túto oblasť je daná niekoľkými faktormi. Hlboké údolie v tvare podkovy s južnou orientáciou, ktoré je chránené od severných a západných vetrov, spolu s jednou z hlavných vlastností hadca, akumuláciou tepla, spôsobuje, že na step dopadá niekoľkonásobne viac slnečného žiarenia. V letných mesiacoch to spôsobuje ohrievanie povrchu skál takmer o 25°C viac, než je teplota vzduchu, a tiež zimné mesiace sú tu teplejšie. Dohromady s rýchlym vysychaním pôd vzniká veľmi suchá mikroklíma, ktorá je úplne odlišná od klímy okolia. Typickými rastlinami tu rastúcimi sú čerešňa mahalebková (Prunus mahaleb), nátržník piesočný (Potentilla arenaria), tarica horská (Alyssum montanum) a i.
Treťou a poslednou časťou sú zalesnené stráne nachádzajúce sa na opačnom brehu toku. Podložie tejto oblasti je prevažne tvorené rulami oproti južne orientovaným svahom z hadca. Severná orientácia svahov zapríčiňuje menší vplyv slnečného žiarenia, a teda je táto oblasť chladnejšia a je pokrytá súvislejším lesným porastom. Mikroklíma oproti iným častiam stepi tu nie je tak extrémna a príliš sa nelíši od širšieho okolia. Rastie tu napr. ostrevka vápnomilná (Sesleria caerulea) a rebrica pyrenejská (Libanotis pyrenaica), ktoré sú typickou podhorskou vegetáciou. vľavo|náhľad|Mohelno, hadcová step Rozdielny geologický podklad, orientácia a s ňou súvisiaci zelený porast a členitosť terénu spoločne vytvárajú na nie príliš rozsiahlom území jedinečný ekotop, ktorý má úplne špecifické vlastnosti, ktoré v Česku nemajú obdobu.
Biotopy
Teplomilné dúbravy, ktoré boli pravdepodobnou prirodzenou vegetáciou, sa v dnešnej dobe nachádzajú iba na južných svahoch v nižších polohách. V danom pokryve navyše prevažuje invázna borovica. Na náhornej plošine je táto pravdepodobná lesná vegetácia vytlačená druhotnými porastami, predovšetkým bylinami. Aj cez to, že novšie rastliny nahrádzajú pôvodné, veľká časť z nich sú významné a chránené.
Na skalnej stepi sa vyskytuje okrem zakrpatených drevín aj vegetácia asociácie kostrava tvrdá-mliečnik.
Na miernych svahoch južnej až západnej orientácie rastie spoločenstvo subpanónskych stepných trávnikov s dominanciou ostrice nízkej (Carex humilis), kavyľa vláskovitého (Stipa capillata) a kostravy valeskej (Festuca valesiaca).
Spoločenstvo úzkolistých suchých trávnikov nachádzajúce sa na náhornej plošine a susedných miernejších svahoch zastupuje napr. jagavka konáristá (Anthericum ramosum), slezinník červený (Asplenium trichomanes) a nátržník piesočný (Potentilla arenaria).
Pre stredné časti svahov prevažne s južnou orientáciou je typická hadcová teplomilná dúbrava s kručinkou chlpatou (Genista pilosa), dubohrabinami a na slnečných skalách acidofilnými teplomilnými dúbravami.
História
Prvý podnet na zriadenie rezervácie dal v roku 1914 prof. Josef Podpěra, avšak prekážkou bola vtedajšia ťažba hadca. Pozemky boli prenajaté podnikateľovi Blimmsriterovi a ten sa ich odmietal vzdať. Až po dlhoročnom správnom konaní bola nájomná zmluva zrušená (1930). vľavo|náhľad|Mohelenská hadcová step Zrušením zmluvy však nezaniklo tzv. kutací právo. Po predložení baníckeho a botanického posudku 21. marca 1933 bolo teda ustanovené ochranné pásmo. Po vypracovaní návrhu Rudolfom Dvořákom bolo vymedzené územie k 31. decembru 1933 vyhlásené chráneným územím. Ďalšiu ťažkosť predstavovala stavba cesty Mohelno-Dukovany, ktorá zasahovala do stepi. V tú chvíľu bolo zrejmé, že riešením by bolo odkúpiť pozemky od obce Mohelno. To sa po sérii ďalších problémov uskutočnilo, ale po skončení vojny nechceli Mohelenskí uznať zmluvu z roku 1944 a požadovali za step lesy. Po dvoch kolách rokovaní iniciovaných Viktorom Plevom došlo k vyhláseniu rezervácie 11. decembra 1952. Pri tomto rokovaní sa tiež stanovili ďalšie podmienky ochrany rezervácie Mohelenská hadcová step. Za štátnu prírodnú rezerváciu bola oblasť vyhlásená 29. novembra 1988 nariadením ministerstva kultúry ČSR. Posledným významným rokom bol rok 2005, kedy bola step zaradená medzi oblasti sústavy Natura 2000, teda do tzv. európsky významných lokalít (kód CZ0614134).
Flóra
náhľad|[[Starček erukolistý (Senecio erucifolius)]] Mohelenská step sa nachádza na rozhraní dvoch fytogeografických oblastí - samotná step spadá do termofytika a oblasť ju obklopujúca do mezofytika. Práve táto skutočnosť sa podieľa na druhovej pestrosti. Na stepi boli niektoré druhy rastlín objavené a popísané prvýkrát, takže je toto územie pre nich klasickou lokalitou, jedná sa o mach Aporella moravica, trávu ovsica lúčna (Avenula pratensis) a o trstnatú bylinu trávničku podlhovastú (Armeria vulgaris). Trávnička sa radí k silne ohrozeným druhom flóry ČR a rad lokalít, kde sa nachádza, je chránených. Za zmienku stoja tiež významné tamojšie lišajníky Lecanora serpentinicola a Caloplaca dvorakii. Ľudskou činnosťou sem bolo zavlečených aj niekoľko nepôvodných druhov ako borovica čierna (Pinus nigra) a agát biely (Robinia pseudoacacia).