cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Myriobiblon
Význam
Myriobiblon je veľmi významná práca pre poznanie starovekých a kresťanských autorov, Fotios cituje množstvo diel, ktoré poznáme iba z jeho podania a zároveň ide o dielo, ktoré umožňuje nazrieť do sveta byzantského intelektuála. Napriek veľkému rozšíreniu si Myriobiblon nenašiel pokračovateľov či rozličné redakcie.
Kistelecký obvod
Kistelecký obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Kistelek. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Viliam Zahorčák
Viliam Záhorčák (* 21. júl 1959) je poslanec NR SR a bývalý primátor mesta Michalovce.
Syrakúzy
Syrakúzy (tal. Siracusa, lat. Syracusae) sú mesto v provincii Syrakúzy, v autonómnom regióne na ostrove Sicília v Taliansku. Syrakúzy ležia na východnom pobreží Sicílie. K 31. decembru 2004 mali 123 322 obyvateľov.
Viliam Zahorčák
Životopis
Pôsobil ako učiteľ na základnej škole a neskôr na gymnáziu. V rokoch 2001 - 2005 pôsobil ako poslanec zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja.
Syrakúzy
Historické jadro Syrakúz je zapísané v zozname svetového dedičstva UNESCO.
Viliam Zahorčák
Životopis
Viliam Záhorčák bol ako člen Strany demokratickej ľavice zvolený za koalíciu HZDS, SDĽ, SOP za poslanca krajského zastupiteľstva vo voľbách v roku 2001 v okrese Michalovce. Vo voľbách v roku 2005 nekandidoval. Na poslanca KSK kandidoval aj v rokoch 2009, 2013 a 2017. Zvolený bol vždy, čo znamená, že túto funkciu zastával v kuse od roku 2009 do roku 2022. V týchto rokoch zastával aj funkciu predsedu školskej komisie v KSK. Od roku 2006 bol primátorom mesta Michalovce. Do tejto funkcie bol znovu zvolený v roku 2010. V roku 2018 bol opätovne zvolený za primátora mesta Michalovce. V roku 2022 už na túto funkciu nekandidoval. Túto funkciu zastával nepretržite štyri volebné obdobia. V roku 2020 bol zvolený za poslanca NR SR za stranu SMER - SD. V roku 2022 sa neúspešne uchádzal o post predsedu KSK. Skončil druhý za Rastislavom Trnkom, ktorý tento post obhajoval.
Syrakúzy
Dejiny
Syrakúzy boli založené gréckymi osadníkmi z Korintu približne v roku 743 alebo 744 pred Kr. V roku 485 pred Kr. sa vládca Gely Gelón zmocnil mesta a urobil ho svojím sídlom. Okrem iného dal v meste vybudovať aj divadlo, čím rozkvital kultúrny život mesta. Spolu s rastom mesta vzrastala aj hrozba konfliktu s Kartágincami, ktorí obývali západnú časť Sicílie. Porazil ich v bitke spolu s Terónom z Agrigenta, čím zaistil bezpečnosť gréckych kolónií na ostrove.
Jeho nástupcom sa stal Hierón I., a ten sa staral, aby sa mesto ďalej rozrastalo. Po jeho smrti prijali Syrakúzy demokraciu. Netrvala však dlho, okolo roku 427 pred Kr. museli Syrakúzy čeliť invázii Atén a až po troch rokoch uzavreli spolu mier.
Ďalším panovníkom Syrakúz sa mal stať jeho syn Dionýzos II., no Dión ho roku 356 pred Kr. zvrhol a neúspešne sa pokúšal o vnútroštátne reformy, podľa Platónových Štátnických dejín. Jeho despotická vláda však viedla k jeho zosadeniu ako panovníka Syrakúz a Dionýzos II. sa opäť stal vládcom Syrakúz.
V nasledujúcom období boli panovníci Syrakúz viacerí despoti, Syrakúzy opäť viedli vojnu s Kartágom, tentoraz sa im podarilo preniesť boje na kartáginskú pôdu, do Afriky. V Syrakúzach sa narodili okrem iných aj Archimedes zo Syrakúz a Teokritos.
Roku 212 pred Kr. počas druhej púnskej vojny sa Syrakúzy pridali na stranu Kartága, no Rimanom sa po troch rokoch obliehania podarilo Syrakúzy dobyť. Zabitý bol aj Archimedes. Pod nadvládou Rimanov sa mesto stalo dôležitým obchodným bodom medzi západnou a východnou časťou Rímskej ríše.
Po zániku Rímskej ríše sa Syrakúzy stali súčasťou Byzantskej ríše. V rokoch 1542 a 1693 mesto zasiahli zemetrasenia a v roku 1729 mor.
NGC 3334
NGC 3334 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Boetius de Dacia
Boetius de Dacia (* ? – † asi 1277) bol dánsky filozof, lingvista a teoretik vedy, ktorý v 70-tych rokoch 13. storočia učil na Parížskej univerzite.
Oblasť žiarivej rovnováhy
Oblasť žiarivej rovnováhy alebo vrstva žiarivej rovnováhy je vnútorná časť Slnka, ktorá leží medzi jadrom a konvektívnou vrstvou. Rozprestiera sa vo vzdialenosti od 175 tisíc až po 490 tisíc kilometrov od stredu Slnka. Jej teplota je v rozsahu približne 7 – 2 miliónov Kelvinov. Oblasť žiarivej rovnováhy je tvorená slnečnou plazmou.
V tejto časti Slnka už nie sú teplota a tlak dostačujúce na to, aby dochádzalo k termojadrovým reakciám. V tejto oblasti už nijaké žiarenie nevzniká, ale prenáša sa od jadra smerom k povrchu Slnka. Tento prenos energie je veľmi pomalý. Napriek tomu, že fotóny sa pohybujú rýchlosťou svetla, neustále sú absorbované a emitované okolitou hmotou. Preto trvá tisíce až milióny rokov, kým cez túto oblasť prejdú. Neustálym pohlcovaním a absorbovaním zároveň klesá ich vlnová dĺžka. Do vrstvy žiarivej rovnováhy všetky fotóny vstupujú vo forme gama žiarenia, ale len veľmi málo sa ich vo forme gama žiarenia „pretlačí“ až na povrch. Ostatné sa počas prechodu touto vrstvou zmenia na röntgenové žiarenie, ultrafialové žiarenie, svetlo, infračervené žiarenie alebo rádiové žiarenie. Energia, ktorú tieto fotóny strácajú sa mení na tepelnú energiu častíc vrstvy žiarivej rovnováhy. Množstvo energie obsiahnutej vo vrstve žiarivej rovnováhy je také veľké, že keby aj termojadrové reakcie Slnka zrazu prestali, Slnko by ostalo svietiť ešte niekoľko miliónov rokov.
Dolné hony
Dolné hony môžu byť:
Victor McLaglen
Victor McLaglen (* 10. december 1886, Tunbridge Wells, Spojené kráľovstvo – † 7. november 1959, Newport Beach, Kalifornia, USA) bol britský herec, ktorý v závere života získal aj americké občianstvo.
Roku 1935 získal Oscara za mužský herecký výkon v hlavnej úlohe vo filme The Informer, dráme z Írskej vojny o nezávislosť. Na Oscara bol nominovaný aj v roku 1952, a to za vedľajšiu úlohu vo filme The Quiet Man.
Pôvodne bol boxerom. Aktívne sa zúčastnil bojov prvej svetovej vojny.
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 2001
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 2001 boli v poradí 9. majstrovstvá sveta vo vodnom póle, ktoré organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Boli súčasťou Majstrovstiev sveta v plaveckých športoch 2001. Konali sa vo Fukuoke, v Japonsku od 18.29. júla 2001, za účasti 16 mužských a 12 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli obe družstvá domáceho Japonska. Japonsko bolo prvou ázijskou krajinou, ktorá organizovala svetový šampionát. Dejiskom zápasov boli Hakata-no-Mori Center Court u mužov a Nishi Civic Pool Complex u žien. V mužskej kategórii obhájilo titul 🇪🇸, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad. Víťazom v ženskej kategórii sa po finálovej výhre nad 🇭🇺 stalo opäť 🇮🇹.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia na Svetový pohár 2002. Kvalifikovalo sa naň 8 najlepších družstiev v oboch kategóriách.
NGC 3335
NGC 3335 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Frank Muller v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Pittefaux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Aubin (Lot-et-Garonne)
Saint-Aubin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Makovský obvod
náhľad|Poloha obvodu
Makovský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Makov. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Itys
náhľad|300px|Prokné a Filoméla ukazujú Téreovi Ityovu hlavu, autor: [[Peter Paul Rubens, 1636-1638]] Itys (starogr. Ίτυς – Itys, ) je v gréckej mytológii syn tráckeho kráľa Térea, a jeho manželky Prokny, dcéry aténskeho kráľa.
Téreus bol spojencom aténskeho kráľa Pandióna I.. Keď mu raz Téreus pomohol ochrániť jeho rodné Atény, vďačný kráľ mu preto dal za manželku svoju dcéru Prokné a s tou mal Téreus neskôr jediného syna Itya.
Itys bol malý, keď sa jeho otec dopustil zločinu. Svoju švagrinú Filomélu zviedol a znásilnil. Chlapcova matka Prokné sa mu pomstila tým, že ich vlastné dieťa zabila a pripravila z neho hostinu pre svojho manžela. Keď Téreus spoznal, čo práve zjedol, chcel mečom Prokné i Filomélu zabiť.
Bohovia tomu ale zabránili a všetkých troch premenili na vtáky. Ityovi to už však život nevrátilo a jeho dedko, kráľ Pandión, z tohto nešťastia zo žiaľu zomrel.
Larina voľba
Larina voľba je chorvátska telenovela, ktorú v Chorvátsku vysiela Nova TV od 4. septembra 2011. Na Slovensku sa vysielala od 28. mája 2012 do 23. augusta 2019 na TV Doma.
Seriál zaujal viac ako milión obyvateľov v Európe. Telenovela sa okrem Chorvátska a na Slovenska vysiela aj v Srbsku, Bosne a Hercegovine, Slovinsku, Severnom Macedónsku, Bulharsku, Iráne a v Česku a plánujú ju vysielať aj v Taliansku, Ukrajine a inde.
Telenovelu napísala Jelena Popovićová Volarićová.
Lidická ulica
Lidická ulica je ulica:
Stredná hra
Stredná hra je úsek šachovej partie medzi otvorením a koncovkou. Ťažko možno jednoznačne určiť, kedy otvorenie prechádza do strednej hry a kedy stredná hra prechádza do koncovky. Stredná hra orientačne začína, keď sú figúry aspoň jedného z hráčov dostatočne vyvinuté. Koncovka začína, keď dochádza k výraznej redukcii materiálu. Hráči sa v strednej hre snažia využiť drobné výhody, ktoré dosiahli v otvorení. Hráč, ktorému sa podarí túto výhodu premeniť na materiálnu prevahu sa snaží zredukovať materiál na šachovnici, aby sa jeho materiálna výhoda zvýraznila v koncovke. Kým otvorenia a koncovky sú teoreticky dopodrobna preštudované, stredná hra je natoľko bohatá, že hlavne v nej ešte zostáva priestor na šachovú tvorivosť a predstavivosť.
Dlhá
Dlhá môže byť:
Blaha
Blaha môže byť:
André Weil
André Weil (* 6. máj 1906, Paríž, Francúzsko – † 6. august 1998, Princeton, New Jersey, USA) bol vplyvný francúzsky matematik, známy pre šírku a kvalitu výsledkov svojho výskumu.
Predovšetkým je známy pre svoju prácu v oblastiach teórie čísel a algebraickej geometrie. Bol zakladajúcom členom a v skoršom období aj de facto vodcom tzv. Bourbakiho skupiny. Filozofka Simone Weilová bola jeho sestra. V roku 1979 dostal Wolfovu cenu za matematiku.
Letná ulica
Letná ulica je ulica:
Mórahalomský obvod
Mórahalomský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Mórahalom. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Pušovce
Pušovce sú obec na Slovensku v okrese Prešov.
Polohopis
Pušovce ležia na južnom okraji Nízkych Beskýd, v hornej časti údolia východného prítoku Sekčova a Tople v nadmorskej výške okolo 330 m. n. m. Mierne zvlnený pahorkatinný povrch odlesneného chotára tvoria horniny bradlového pásma štvrtohorné svahové hliny. Cez obec preteká potok Ladianka. Od polovice 13. storočia patril pušovský majetok zemanovi Germanovi ako súčasť chmeľoveckých majetkov. Jedným z chmeľoveckých zemanov na prelome 13.a 14. storočia bol aj zeman menom Puš. Patrila mu časť chmeľoveckého majetku, na ktorom si vybudoval obydlie a nové sídlisko dostalo názov odvodený od jeho mena. Prvý doklad o ňom je z roku 1352. v 14. storočí sa tu postupne usadili aj sedliacke domácnosti. V roku 1427 ich bolo sedem. Neskôr väčšina sedliakov pozemky stratila a upadla medzi želiarov. V roku 1600 sídlisko pozostávalo z deviatich obývaných poddanských domov a jednej až dvoch kúrií tunajších zemanov. Koncom 16. storočia boli Pušovce malou dedinou. Od 17. po 19. storočie patrili Pušovce Sztankayovcom. V roku 1727 mala obec už 24 domov a 154 obyvateľov, ktorí boli roľníci. Obec má rozlohu katastrálneho územia 4,370 km, poľnohospodárskej pôdy 2,370 km, z toho ornej pôdy 1,710 km, lesná pôda 1,640 km, ostatná plocha 0,36 km.
Erb V roku 1994 bol schválený erb obce Pušovce, ktorý tvorí: modrý štít nad strieborným kosákom so zlatou rukoväťou, zlatý obilný snop sprevádzaný po bokoch striebornými heraldickými ľaliami Panny Márie.
Obecná samospráva
Obecné zastupiteľstvo obce Pušovce je orgánom samosprávy obce a zastupiteľským zborom obyvateľov obce. Má 5 poslancov, ktorí sú volení priamo v komunálnych voľbách na obdobie štyroch rokov.
Pamiatky
Kostol. V roku 1812 bol postavený rímskokatolícky kostol. Prestavali ho zo staršej murovanej kaplnky, ktorá bola postavená v roku 1798 a zasvätená Panne Márii, Kráľovnej anjelov, predpokladáme, že časť terajšieho kostola ja z tejto kaplnky. Kostol bol zasvätený Narodeniu Panny Márie. V roku 1812 bola vyrobená klasicistická krstiteľnica, ktorá bola renovovaná v roku 1861. V roku 1813 mu neboli dané žiadne odpustové privilégia, keďže stál na vlhkom mieste. V tomto období mal kostol drevenú vežu, jeden zvon a jeden oltár, ktorý bol dosť vlhký. Chór a sakristia boli murované. V roku 1882 bol kostol obnovený a o niečo neskôr bol vybavený väčším zvonom. V roku 1946 boli v kostole už dva bočné oltáre- Narodenie Panny Márie a Najsvätejšie Srdce Ježišovo. O 2 roky neskôr bol kostol vybavený odkvapovými žľabmi a vymaľovaný figurálnou maľbou a ornamentikou, ktorú vykonal J. Wagner z Prešova.
Šport
26. mája 1985 bolo odovzdané do užívania nové futbalové ihrisko nachádzajúce sa medzi obcami Pušovce a Proč. V roku 1988 boli postavené nové šatne, sprchy, klubovňa a garáž pre autobus. V súčasnosti sa okrem futbalového ihriska v obci nachádza aj tenisový kurt a volejbalové ihrisko
Školstvo
Budova školy bola postavená v rok 1928 a po prvýkrát bola opravená v roku 1951. v roku 1957 bolo zavedené prezúvanie žiakov. Toto opatrenie pre nepochopenie mnohých občanov museli po roku trvania odvolať. O dva roky neskôr sa vyučovalo striedavo v jednej učebni. Počet žiakov bol 59, v roku 1961 bol názov školy „NÁRODNÁ ŠKOLA“ premenovaný na „ZÁKLADNÁ DEVAŤROČNÁ ŠKOLA“. V roku 1967 bol v školstve zavedený 11 dňový cyklus. Boli zavedené voľné soboty a to každú druhú sobotu sa nevyučovalo. V roku 1975 chodilo do ZDŠ 29 žiakov a vyučovalo sa v jednej triede, kde boli štyri oddelenia (1. – 4. ročník). Riaditeľom školy bol v tom roku Štefan Oľha. V roku 1985 bola v Pušovciach jednotriedna škola s 1.,2. a 3. ročníkom. Do školy chodilo spolu 32 žiakov a riaditeľom bol František Smolko až do roku 1994, kedy odišiel do dôchodku. Dnes je škola rozdelená na dve časti. Jedna časť (1. a 2. ročník) je umiestnená na Obecnom úrade a druhá časť (3. a4. ročník) je v budove školy.
Biblické piesne (Dvořák)
Biblické piesne, Op. 99 je hudobné dielo (piesňový cyklus) českého skladateľa Antonína Dvořáka.
Dielo
Cyklus napísal Dvořák v marci 1894, ako svoje šieste dielo, počas druhého roku pôsobenia v USA ako riaditeľ Národného konzervatória v New Yorku (jeseň 1892 – jar 1895). Toto vrcholné dielo vzniklo v jedinom mohutnom zábere inšpirácie a jeho hlbokú intimitu už viac vo svojej tvorbe nedokázal stupňovať. V tejto Dvořákovej ľudskej a umeleckej spovedi zlúčili sa rôzne podnety – z nostalgie prameniaca reflexívnosť, filozofické rozjímanie o základných otázkach náboženskej viery a napokon aj rozrušenie zo správ o blížiacej sa smrti svojho otca i správy o úmrtí Dvořákových priateľov v umení Čajkovského, Gounoda a dirigenta Hansa von Bülowa.
Bilblické piesne sú akýmsi rozhovorom s Bohom a najkrajšie dokumentujú jednu z hlavných čŕt Dvořákovej povahy – úprimnú hlbokú zbožnosť a náboženskú vieru, zbavenú vonkajšieho obradného pátosu. Túto intimitu ešte zvýšil tým, že nepoužil latinský text ako doteraz, ale text český, vybraný z kralickej biblie (Dávidove Knihy žalmov). Žalmy svojou archaickou starozákonnou atmosférou, hlbokou múdrosťou a preduchovnelosťou myšlienok i rýdzou poéziou slova dôkladne rozvlnili skladateľovu hudobnú inšpiráciu. Pozorne vyberal žalmy, aby cyklus nebol charakterove i výrazove jednostranný a aby sa v ňom účinne striedali prejavy prosieb, úzkosti, dôvery i útechy s tónmi hymnickej oslavy a zbožného obdivu. Zo snahy aby aj najmenšie úryvky, tvorili obsahovo i formálne jednoliaty celok, je zjavné, že Knihu Žalmov veľmi dobre poznal, že mal k nej úprimný vzťah. Dvořákovo zhudobnenie týchto textov je kongeniálne s ich myšlienkovou a básnickou nosnosťou a prezrádza, že skladateľov vzťah k námetom bol citovo spontánny a úprimný. Biblické piesne vynikajú rýdzosťou štýlu, nesmiernou prostotou, ale tým väčšou hĺbkou výpovede, preduchovnelosťou výrazu najmä vo vokálnom parte i zvláštnou odovzdanosťou hudobného prejavu idey a básnickým obrazom jednotlivých žalmov. Prostá a povznášajúca hudba Biblických piesní je v dokonalom súlade so žalmovými textami.
Na pôvodnom znení textov menil skladateľ veľmi málo. Ak kde – tu pridal slovko, tak to urobil len z potreby dotvorenia frázy. A tiež z potreby zvýraznenia výrazu. Citoslovce „Ó“, trikrát vsadené do záveru siedmej piesne je toho príkladom.
Spevná línia týchto piesní je originálne čistá, pretože sa rozvíja iba v duchu textu vzornou deklamáciou slova a vety a klavírny sprievod podopiera túto líniu vetami, ktorých piesňová čistota povznáša piesňový sloh, celý cyklus zjednocujúcou. Sú to rýdzo české piesne vo svojom výraze aj duchu. Na tento základný tón sú zladené vo všetkých svojich odtieňoch, či už spievajú k bohu výrazom vrúcnej pokory a oddanosti, lásky a obdivu, hrôzy a smútku, či hymnického nadšenia. Z neho vyrastá krása melodických línií, vonkajšia aj vnútorná, aká nebola inak v českej piesni dosiahnutá. Dvořák vytváral hudobnú líniu s obvyklou nenútenosťou, bez toho, aby sa akokoľvek rozchádzala s duchom logického spádu viet a slov, aby tak dosiahol čím najlepšiu deklamáciu. Dbal na kvalitu prekladu a posielal svojmu vydavateľovi Simrockovi presné inštrukcie a korektúry.
Nie náhodou sám Dvořák videl v písních to nejlepší, co [...] až do nynejška udělal v této oblasti.
Klasickým príkladom, ako sa dá najjednoduchšími prostriedkami dosiahnuť dojem tej najvznešenejšej krásy, je pieseň Hospodin jest můj pastýř. Dôveryplné odovzdanie sa do ochrany a vôle Hospodina je krásne zachytené nielen pokojnou líniou spevného partu, napoly psalmodujúceho, napoly spevného, ale i pastorálneho tónového dodatku v klavíri. Forma piesne je trojdielna, pričom prvý diel sám obsahuje čiastkovú trojdielnosť. Pred vlastnou piesňou je krátky štvortaktový recitatív na tóne fis, ktorý predstavuje dominantu v H-dur. Týmto sa veľmi jednoducho dosiahne pocit pokory a zbožnosti.
Dvořák týmto dielom dôstojne zakončil a súčasne i vyvrcholil svoju piesňovú tvorbu. Zvláštnou zhodou okolností spravil tak i Dvořákov priateľ Brahms pred smrťou v duchovnej lyrike svojich Štyroch vážnych piesní (Vier ernste Gesänge).
Osudy diela
V pôvodnom znení vyšli Biblické piesne s klavírnym sprievodom u Fritza Simrocka v jeho vydavateľstve Musikverlag N. Simrock v Berlíne začiatkom roku 1895. Spolu so Zemánkovou orchestráciou vyšla partitúra tiež u Simrocka, ale až v roku 1914. Celý cyklus bol po prvýkrát predvedený v roku 1914, spieval basista Národného divadla v Prahe Egon Fuchs pod vedením dirigenta Viléma Zemánka.
Polovicu Biblických piesní neskôr Dvořák zinštrumentoval pre orchester. Premiéra diela bola v januári roku 1896 v pražskom Rudolfine na otváracom koncerte Českej filharmónie, kde spieval barytonista Národného divadla František Šír. Orchestráciu druhej polovice však už nenapísal. Aj orchestrálnu partitúru prvých piatich piesní niekam založil a už nenašiel. Objavili ju až po jeho smrti. Piesne potom vyšli v tlači v transpozícii pre vyšší hlas spolu s inštrumentáciou ďalších piatich piesní, ktorú urobil V. Zemánek. V súbornom vydaní Dvořákových diel z roku 1954 sú autormi novej inštrumentácie druhých piatich Biblických piesní Jarmil Burghauser a Jan Hanuš.
Pozri aj
Antonín Dvořák
Formalizácia
Formalizácia je striktné syntakticko-sémantické vybudovanie, napr. formalizácia jazyka. Je to spresnenie obsahu poznania tým, že skúmaným entitám sa určitým spôsobom priraďujú isté materiálne konštrukcie, ktoré majú relatívne stály charakter, a preto umožňujú odhaliť a zafixovať stránky skúmaných entít.
Kostolec
Kostolec môže byť:
Jakob Böhme
náhľad|Jakob Böhme, idealizovaný portrét Jakob Böhme (* 1575 – † 1624) bol nemecký filozof, učený obuvník, jedna z ústredných postáv kresťanskej mystiky.
Osobitosť Böhmeho mystiky je daná spojením myšlienky unio mystica s problémom zla: dobré sa môže ukázať iba cez zlé, pretože skutočnosť pozostáva z protikladov a je napriek tomu jedným, pretože protiklady patria k sebe. Negatívne, morálne povedané zlo, sa Böhme snaží pochopiť v bohu alebo z boha.
Alexandr Alexandrovič Bogdanov
Alexandr Alexandrovič Bogdanov (Malinovskij) (* (rusky Александр Александрович Богданов, vlastním jménem Malinovskij (Малиновский) * 22. august 1873, Grodno, Rusko – † 7. apríl 1928, Moskva) bol ruský filozof a ekonóm, publicista, sociálny demokrat, vzdelaním lekár, tvorca tektológie. Svoju filozofiu označoval ako empiriomonizmus.
Parný rušeň 464.0
Rušne mali v prednej časti namontované zvislé plechy na usmerňovanie dymu nazývané „uši“, podľa ktorých dostali lokomotívy tohto radu prezývku „Ušatá“.
Planques
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Parný rušeň 464.0
Vznik radu
ČSD používali od roku 1928 spoľahlivé a výkonné tendrové rušne radu 456.0 s pojazdom 1' D 2' (konštruktér Ing. Kryšpín). Šlo vo svojej dobe o najťažšie lokomotívy ČSD, do 1945 mohli jazdiť len na niektorých tratiach (neprichádzali do úvahy pre vozbu na tratiach so zvrškom/spodkom do 14 t na nápravu).
Planques
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Parný rušeň 464.0
Vznik radu
Začiatkom 30. rokov 20. storočia pripravovalo ČSD zvýšenie frekvencie rýchlikovej dopravy práve na týchto tratiach, navyše v mnohých úsekoch vedených kopcovitým terénom. Keďže vtedy používané motorové vozne M 273.0, M 274.0 a M 275.0 nestačili pokrývať prevádzkové potreby, zrodil sa projekt parnej lokomotívy s výkonom dostatočným pre osobnú rýchlikovú dopravu a hmotnosťou na nápravu najviac 14 t , (čiže menej, než 456.0). Dobré skúsenosti s rušňami radu 456 zabezpečili uprednostnenie ČKD, firma však o dodávku rušňov súťažila so Škodou Plzeň.
24. decembra 1932 bol objednávkou číslo 51254-v/5 u ČKD objednaný rušeň 464.001.
V priebehu roku 1933 vyrobila ČKD kvôli Veľkej hospodárskej kríze len tri rušne radu 464.0. Niesli továrne čísla 1618, 1619, 1620. 2.11.1933 prevzali ČSD rušeň 1618, ktorý nastúpil s číslom 464.001 do skúšobnej prevádzky. Do 21.11.1933 boli postupne dodané rušne 464.002 a 003. Cena týchto rušňov bola zhodná s rušňami radu 456.0: 1 160 000 Kč
Remich (kantón)
Administratívne členenie
V kantóne je 8 obcí:
Parný rušeň 464.0
Vznik radu
Skúšobná prevádzka prebiehala medzi Prahou a severnými Čechami (výhrevňa Praha Masarykovo nádraží) a na trase Chomutov – Cheb (výhrevňa Chomutov). Na tejto trati premávali kvôli vzájomnému porovnaniu spolu s rušňom 475.001 a dosahovali dobré výsledky.
Vďaka spokojnosti ČSD bežala výroba až do roku 1939 (zastavila ju až 2. svetová vojna). Za túto dobu bolo v ČKD vyrobených 54 ks a v Škode Plzeň ďalších 22 ks rušňov tohto radu.
Výkonný riaditeľ
Výkonný riaditeľ je zaužívaný slovenský preklad anglosaského termínu "executive director", menej často aj termínu "managing director".
Parný rušeň 464.0
Konštrukcia
Konštruktérom rušňa bol Ing. Židlický. Konštrukcia vychádzala z radu 456.0, zníženie hmotnosti na nápravu bolo dosiahnuté najmä zmenou pojazdu na usporiadanie 2' D 2'.
Kotol
Rad 464.0 zdieľa vyhotovenie i parametre parného kotla s radom 456.0. Pôvodne boli kotly osadené malotrubnatým prehrievačom.
Výkonný riaditeľ
"Executive director" znamená:
"Маnaging director" znamená generálny riaditeľ.
Executive director
Výraz "executive director" sa používa najmä na odlíšenie od "non-executive director" a v severnej Amerike (ale podobne už aj na Slovensku) - popri termínoch "executive secretary, CEO, president" - aj niekedy na označenie vedúcich zamestnancov napríklad aj v neziskových organizáciách a podobne.
Parný rušeň 464.0
Parný stroj
Parný stroj je tiež v rozmeroch, vyhotovení, rozvode i armatúre zhodný s radom 456.0. Výkon stoja bol 1176 kW resp. 1230 kW. Priemer piestov je 600 mm, ojnice sú dlhé 2 850 mm.
Výkonný riaditeľ
Executive director
Úlohou "executive director"-a v prvom význame (ďalej len "výkonný riaditeľ") je navrhovať, vyvíjať a implementovať strategické plány spôsobom šetriacim náklady a čas. Výkonný riaditeľ je zodpovedný aj za dennú prevádzku spoločnosti, vrátane riadenia výborov, zamestnancov, vyvíjania podnikateľských zámerov v spolupráci so správnou radou.
Výkonný riaditeľ je členom správnej rady (Board of Directors). Výkonný riaditeľ podlieha predsedovi správnej rady. Správna rada môže ponúknuť podnety a nápady, ako zlepšiť organizáciu, ale až výkonný riaditeľ rozhodne, či a ako sa myšlienky realizujú.
Mir (rozlišovacia stránka)
Mir môže byť:
Výkonný riaditeľ
Executive director
Výkonný riaditeľ je zodpovedný za vedenie organizácie a často popri práci kancelárskeho typu plní aj motivačnú úlohu a rozvíja podnikovú kultúru. Teda jeho úlohou je aj motivovať svojich podriadených, zamestnancov k lepšiemu výkonu.
Mir (rozlišovacia stránka)
miR znamená mikroRNA
MIR môže byť:
Výkonný riaditeľ
Executive director
Ako názov napovedá, výkonný riaditeľ potrebuje byť informovaný o všetkom, čo sa deje v organizácii. Teda má mať prehľad o zamestnancoch, rozpočte, majetku spoločnosti a všetkých ostatných zdrojov spoločnosti, aby podporil čo najlepšie využitie a zvýšenie ziskovosti organizácie a jej profilu.
Parný rušeň 464.0
Pojazd
Hlavný rozdiel medzi radmi 464.0 a 456.0 je v usporiadaní pojazdu – zníženie hmotnosti na nápravu pod 14 t bolo dosiahnuté okrem iného i doplnením jednej nápravy do predného podvozku radu 456.0, čím vznikol pojazd s usporiadaním 2‘ D 2‘ (vpredu samostatný podvozok s dvoma nepoháňanými nápravami, 4 spriahnuté poháňané nápravy a podvozok s 2 nepoháňanými nápravami vzadu).
Ďalšie zníženie hmotnosti bolo dosiahnuté zmenšením kolies behúňov a znížením objemu vodojemu.
Odlišné sú aj rázvory medzi dvojkoliami a ich uloženie v ráme. Vpredu i vzadu je dvojnápravový otočný podvozok s výkyvom na čape ± 65 mm, medzi vnútornými kolesami zadného podvozku je vnútri medzi dvojkoliami jeden brzdový valec na každej strane s dvoma piestami a vnútorným obrzdením kolies.
4 poháňané spriahnuté dvojkolia sú v ráme namontované pevne. Kolesá na ľavej a pravej strane sú vzájomne pootočené, takže čapy ľavej strany predbiehajú o 90° čapy pravej strany. Parný stroj poháňa 2. spriahnuté dvojkolie (u 456.0 3. dvojkolie). Prechod oblúkmi uľahčuje stenčenie okolkov 2. a 3. dvojkolia o 14 mm.
Celkový rázvor činí 12 560 mm, z toho pevný rázvor je 5 160 mm, čo umožňuje prechod oblúkov s polomerom najmenej 150 m.
Zmeny v konštrukcii
Rušne 464.004 a ďalšie boli dodané s veľkotrubnatým prehrievačom pary a usmerňovacími dymovými plechmi, vďaka ktorým získal celý rad prezývku „Ušatá“. Na lokomotívy 001 až 003 boli plechy domontované neskôr, podobne bol malotrubnatý prehrievač nahradený veľkotrubnatým.
Prevádzkové vlastnosti
Prednosťou rušňa je takmer symetrické usporiadanie osí v ráme a veľmi dobré vyváženie rotujúcich a oscilujúcich hmôt. Vďaka tomu má aj pri rýchlosti 100 km/h pokojný chod navzdory priemeru piestov 600 mm. Rušeň bežne túto rýchlosť i prekračoval.
Medzi výhody rušňa patrilo i elektrické osvetlenie.
Zásoba vody vo vodojeme činí 13 m³, zásoba uhlia 7 m³.
Najmenší polomer oblúkov pre rušeň je 150 m. Schopnosti rušňa ťahať náklad v rôznych podmienkach ilustruje tabuľka:
Prevádzka
Lokomotívy 464.0 boli prevádzkované na tratiach všetkých kategórií, a to i v pohraničí. V roku 1938 (po obsadení českého pohraničia na základe Mníchovskej dohody) prešlo 15 rušňov v depách v České Lípe, Chomutove a Chebe pod Nemecké ríšske železnice (Deutsche Reichsbahn). Tu slúžili počas 2. svetovej vojny ako rad 68. Šesť rušňov malo byť rovnako odovzdaných na Bohumínsku (bolo pripravené i ich preznačenie), avšak DRB ich prenajali ČSD a neskôr (paradoxne) odpredali späť.
Po roku 1945 prešli všetky lokomotívy späť do vlastníctva ČSD. V rámci rekonštrukcií došlo k výmene medených kúrenísk za oceľové, bol osadený veľkotrubnatý prehrievač pary (na rušne, ktoré ho ešte nemali) a zavedené jednotné usporiadanie trubiek parného kotla: 120 žiarnic a 36 dymových rúr. Celková výhrevná plocha kotla bola po úprave 194 m², plocha prehrievača 62,1 m².
Od roku 1962 bola potom motovaná plochá dyšna Giesel a pneumatický odkaľovač.
NGC 3336
NGC 3336 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Slovenská liga (politická strana)
Slovenská liga (od februára do augusta 2005 Socialisti, v rokoch 20052011 Strana občianskej solidarity, skratka S.O.S., v rokoch 20112019 NOVÝ PARLAMENT, skratka NP) je slovenská mimoparlamentná politická strana. Má sídlo v Bratislave. V jej dejinách zmenila viackrát názov aj ideologické zameranie. Profiluje sa vlastenecky a konzervatívne, v minulosti pôsobila ako ľavicová strana, hlásiaca sa ideologicky k európskym socialistom.
Strana v súčasnosti nevyvíja činnosť a nemá žiadne zastúpenie v orgánoch štátnej správy ani samosprávy.
Strana občianskej solidarity (2005 – 2011)
26. augusta 2005 bola strana zmenená na S.O.S. Volebným lídrom v júnových predčasných parlamentných voľbách v roku 2006 bol starosta košickej mestskej časti Ťahanovce Cyril Betuš.
NOVÝ PARLAMENT (2011 – 2019)
Strana sa opäť premenovala v roku 2011. V jej čele ako strany NOVÝ PARLAMENT stál prezidentský kandidát z roku 2014 a bývalý poslanec NR SR za HZDS, Jozef Behýl.
Slovenská liga (od 2019)
V októbri 2019 stranu NOVÝ PARLAMENT prevzal bývalý poslanec NR SR za HZDS, Tibor Cabaj. Strana sa oficiálne 14. októbra 2019 premenovala na Slovenskú ligu. Podpredsedami sa stali Cabaj, Jozef Behýl a Roman Ruhig. 28. októbra 2019 ohlásil bývalý premiér a predseda HZDS Vladimír Mečiar, že cez Slovenskú ligu sa vráti do slovenskej politiky. Republikový snem strany 9. novembra 2019 za účasti 151 členov zvolil za predsedu strany, ako aj lídra kandidátnej listiny do nadchádzajúcich volieb, Vladimíra Mečiara. 29. novembra 2019 pred oznámením kandidátnej listiny predseda Mečiar zmenil názor a rozhodol sa kvôli názorovým rozkolom v strane, že kandidovať nebude. Znamená to možný úplný rozpad strany.
Strana občianskej solidarity
Vedenie strany, zvolené na II. Rokovaní snemu S.O.S. 3. februára 2007 v Prievidzi:
Volebné výsledky
2020 (parlamentné voľby)-strana dosiahla zisk 0,02% hlasov a nedostala sa do Národnej rady SR.
Volebné preferencie
Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenáva.
Segedínsky obvod
Segedínsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Segedín. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
NGC 3337
NGC 3337 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 22. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Formalizácia výrazu
Formalizácia výrazu je redukcia teorém a teórií na čisté logické vzťahy, vyjadrené symbolmi a grafmi, čím sa dosahuje maximálna koherencia a transparentnosť výsledkov poznania.
Zelená ulica
Zelená ulica je ulica:
Saint-Avit (Lot-et-Garonne)
Saint-Avit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Formalizovanie
Formalizovanie je robenie formálnym, vyjadrovanie sa v istom formalizme.
Patentovanie drôtu
Patentovanie drôtu alebo patentovanie je špeciálny druh kalenia používaný pri výrobe strunových a pružinových drôtov z uhlíkovej ocele. ide o izotermické kalenie do oloveného, alebo soľného kúpeľa s teplotou 400°C až 500°C. Výsledkom je dosiahnutie bainitickej štruktúry, ktorá zvyšuje pevnosť a tvárnosť.
NGC 3338
NGC 3338 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1784.
Koncovka
Koncovka môže byť:
Gréta Hrdá
Gréta Hrdá ( 1932-2021, Závodie pri Žiline) je slovenská huslistka a husľová pedagogička, propagátorka slovenskej husľovej pedagogiky v rozvojových krajinách.
Štúdiá
Pochádza z hereckej rodiny. K hre na husliach ju priviedol otec Jozef Hrdý, systematické základy hry na husliach získala v triede prof. Ladislava Árvaya (19001967), zakladateľa profesionálneho hudobného školstva v Žiline, ktorý vychoval rad popredných slovenských huslistov (J. Špáni, R. Papán, P. Fükö, I. Werner a ď.) a husľových pedagógov (o. i. Bohuslav Urban). Od roku 1951 študovala na pražskom konzervatóriu u prof. Jana Mařáka a Bedřicha Voldána, komornú hru u prof. Ladislava Černého. Absolutórium konzervatória s vyznamenaním získala v roku 1955 pod vedením Dr. Otakara Stejskala. V rokoch 19631968 študovala na Hudobnej fakulte VŠMU v Bratislave u prof. Mikuláša Jelínka a prof. Milana Bauera. Tieto štúdiá tiež skončila s vyznamenaním.
Pedagogická činnosť
Profesionálne pôsobenie Gréty Hrdej po celý život vypĺňala súčasne pedagogická a koncertná činnosť. Po ukončení konzervatoriálnych štúdií pôsobila v rokoch 19571967 na Konzervatóriu v Žiline a na Konzervatóriu v Bratislave, kde s rôzne dlhými prestávkami počas zahraničných turné a pobytov pôsobila až do roku 1989. Spomedzi jej žiakov je Jozef Toporcer jej najúspešnejší žiak, ktorý po jej odchode do zahraničia pokračoval u prof. Jána Skladaného v Bratislave, prof. Marie Hlouňovej v Prahe, u prof. Oľgy Parchomenko, laureátky troch medzinárodných husľových súťaží (odchovankyne Davida Oistracha) v Kyjeve a v ašpirantúre (doktorandské štúdium) na VŠMU v Bratislave, reprezentoval Československo na Interpódiu '80. Žije a pôsobí v Barcelone dlhodobo vo funkcii zástupcu koncerného majstra v Symfonickom orchestri mesta Barcelona. Ďalšími úspešnými absolventami sú Ernest Patkoló a Peter Zajíček.
Popri pedagogickej činnosti pôsobila v rôznych komorných združeniach a orchestroch v Žiline a v krajinách svojho pedagogického pôsobenia (Libanon a Tunis) a ako členka v porote Medzinárodnej husľovej súťaže Jaroslava Kociána v Ústí nad Orlicí.
Koncertná činnosť
Ťažiskom koncertnej činnosti Gréty Hrdej doma i v zahraničí (Juhoslávia, Bulharsko, Poľsko, Nemecko, Maďarsko, Holandsko, Belgicko, Libanon, Tunis a Španielsko) bolo koncertné uvádzanie diel sólovej literatúry pre husle a klavír (diela majstrov hudobného baroka a klasicizmu ako sú Locatelli, Stradella, Veraccini, Tartini, Bach, Händel, Mozart, Beethoven, Schubert, Brahms, Niccolo Paganini, César Franck a ďalší) a diela slovenských a českých skladateľov Schneidera-Trnavského, Zimmera a Suchoňa, resp. Dvořáka, Janáčka a Suka). Osobitnú časť jej repertoáru predstavujú diela súčasných slovenských skladateľov (Suchoň, Zimmer, Hrušovský); z nich niektoré uviedla v premiérovom naštudovaní (Roman Berger). Počas pôsobenia v Tunise premiérovala na pódiu i v rozhlasovom a televíznom štúdiu Fantáziu pre husle sólo tuniského skladateľa Ahmeda Achoura. Gréta Hrdá tiež premiérovala autorom upravenú verziu tejto skladby pre sólové husle so sprievodom orchestra. Ako sólistka husľových koncertov so sprievodom orchestra vystupovala okrem Slovenska aj v Tunisku, Libanone a v Španielsku.
Umeleckí partneri
Umeleckými partnermi Gréty Hrdej boli poprední slovenskí klaviristi, ako D. Jelínková, D. Dubenová, I. Hrušovský, O. Šebesta (od roku 1976 v rámci stáleho komorného združenia Duo Posoniensis), D. Varínska, V. Kellyová, Ľ. Marcinger a ď., v Libanone Samia Flamant a v Španielsku Purita de la Riva a Amador Fernandez. Viaceré zo svojich naštudovaní nahrala v štúdiu Čs. rozhlasu v Bratislave a pre Tuniský rozhlas a televíziu.
Tempo (bridž)
Tempo v bridži je dôležitý takticko-strategický pojem. Hlavnou výhodou obrancov je, že majú právo štartu, čiže majú výhodu tempa. Dobrý štart je väčšinou základom úspešnej obrany. Tempo je dôležité najmä v beztromfových záväzkoch, kde v závislosti od toho, ktorá strana si skôr vypracuje dlhú farbu závisí, či bude záväzok splnený alebo porazený. Výnimočne je tempo nevýhodou. Hlavne hlavný hráč, keď z priebehu partie a licitácie vie kde sa nachádzajú kľučové karty, môže schválnym odovzdaním tempa a vpustením do zdvihu toho z obrancov, ktorého potrebuje môže záväzok splniť, lebo daný obranca hocičo zahrá, zadá zdvih, či zdvihy. Tento manéver sa nazýva vpustka. Väčšinou však strata tempa znamená aj stratu partie. Hoci obrancovia napr. pri obrane 4 pikov majú štyri zdvihy do odtiahnutia, ak zadajú tempo, hlavný hráč sa môže zbaviť stratovej karty, či dokonca kariet a beznádejný záväzok nielenže splní, ale urobí aj nadzdvihy.
Vľavo je partia z BBO: Každý štart okrem pikového vedie k odovzdaniu tempa a k napchaniu záväzku. Štartuje východ a z licitácie nemá žiadne indície. Po ľubovoľnom štarte okrem pikového, hlavný hráč získa prvý zdvih, odtromfuje a na kára zahodí jeden pik a záväzok splní. V 19 stolovom turnaji splnenie tohoto záväzku prinieslo 91%.
Szentesský obvod
Szentesský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szentes. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Tempo (bridž)
Pri inom stole prebiehala licitácia takto: Pas-1-Pas-4 Pas-5!-Pas-5
Martin Lawrence
Martin Lawrence, celým menom Martin Fitzgerald Lawrence (* 16. apríl 1965, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) je americký herec, zabávač, režisér a producent.
Tempo (bridž)
Východ má indíciu - hláška 5znamená zádrž prvého kola v trefoch, juh hláškou 5vylúčil zádrž prvého kola v kárach a pikoch a severu v aspoň jednej z nich zádrž chýba, inak by licitoval ďalej. Východ vie že by nemal štartovať trefom a môže si vybrať medzi pikovým a károvým štartom.
Martin Lawrence
Životopis
Narodil sa vo Frankfurte nad Mohanom, kde jeho otec slúžil v americkej armáde. Keď mal 7 rokov, otec odišiel z armády a presťahovali sa do USA do mestečka Landover v štáte Maryland. V 1973 sa jeho rodičia rozviedli a zostal bývať s matkou. S otcom sa stretával málokedy. Chodil do Eleanor Roosevelt High School a Friendly High School. V puberte sa dal na box a bol v ňom pomerne úspešný. Zúčastnil sa súťaže o cenu Stredoatlantické zlaté rukavice (Mid-Atlantic Golden Gloves).
Tempo (bridž)
V tomto extrémnom príklade, ak by sa hral beztromfový záväzok, linka ktorá je na výnose, získa prvých 8 zdvihov. Výhoda tempa prináša rozdiel troch zdvihov.
Martin Lawrence
Životopis
Má troch súrodencov: Roberta, Rae a Ursulu. V roku 1995 sa oženil s Patriciou Southall, víťazkou súťaže Miss Virginia. Rozviedli sa v roku 1997. Mali jednu dcéru Jasmine Page, ktorá sa narodila v roku 1996. Okrem nej má ešte dve dcéry, ktoré sa narodili v rokoch 2001 a 2003.
Niekoľkokrát sa dostal aj do konfliktu so zákonom. V auguste 1996 bol zatknutý na letisku v Burbank, pretože v batožine mal zbraň, ktorá bola navyše nabitá. V marci 1997 bol opäť zatknutý za bitku v bare. V tom istom roku ho jeho kolegyňa Tisha Campbell obvinila zo sexuálneho obťažovania.
Filmografia*
Začínal v rôznych reláciách a TV seriáloch, dnes najčastejšie hráva v akčných komédiách.
Spoločensko-ekonomická formácia
Spoločensko-ekonomická formácia (iné názvy: spoločensko-hospodárska formácia, sociálno-ekonomická formácia, spoločenská formácia, formácia, zriedkavo: socioekonomická formácia) je v marxistickej historiografii forma (vývojový stupeň) spoločnosti daná jej výrobným spôsobom a spoločenskou nadstavbou; čiže jedna zo základných etáp historického vývoja spoločnosti. Výrobný spôsob (presnejšie: spoločenský výrobný spôsob) je jednota výrobných síl a výrobných vzťahov charakterizujúca dosiahnutý stupeň vývoja. Spoločenská nadstavba sú politické, právne, morálne, náboženské a iné názory, idey, teórie, normy a im zodpovedajúce inštitúcie a organizácie.
Zoznam spoločensko-ekonomických formácií
Existujú tieto spoločensko-ekonomické formácie: Z uvedených formácií sú prvotnopospolná spoločnosť a komunizmus v užšom zmysle beztriedne spoločnosti, zatiaľ čo ostatné formácie (otrokárstvo, feudalizmus, kapitalizmus a socializmus) sú triedne spoločnosti.
Poznámky: 1. Mimo ZSSR sa niekedy namiesto vyššie uvedenej komunistickej spoločensko-ekonomickej formácie v širšom zmysle (=komunizmus v širšom zmysle) uvádzali dve samostatné spoločensko-ekonomické formácie vecne zodpovedajúce dvom vyššie uvedeným fázam: t.j. socialistická [spoločensko-ekonomická] formácia a komunistická [spoločensko-ekonomická] formácia v užšom zmysle. 2. Obdobie tzv. budovania základov socializmu, ktoré napríklad v Česko-Slovensku trvalo od r. 1948 do roku 1960 a ktoré sa (v dejinách Česko-Slovenska a niektorých krajín) niekedy označuje aj ako ľudová demokracia (=ľudovodemokratické zriadenie), sa v literatúre chápe (1) buď ako prechodné obdobie medzi kapitalizmom a socializmom, čiže ako osobitné obdobie medzi kapitalizmom a komunizmom v širšom zmysle, (2) alebo ako prvá etapa (a teda súčasť) socializmu. V prvom prípade sa socializmus v Česko-Slovensku začal až v roku 1960 (prijatím tzv. socialistickej ústavy) a v ZSSR až v druhej polovici 30. rokov 20. storočia, zatiaľ čo v druhom prípade sa socializmus v Česko-Slovensku začal už v roku 1948 a v ZSSR už v roku 1917.
Plouvain
Plouvain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Humenné
Humenné je mesto na východnom Slovensku v Prešovskom kraji. Je to druhé najväčšie mesto historického Zemplína a zároveň hospodárske a kultúrno-spoločenské centrum Horného Zemplína.
Plouvain
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Humenné
Poloha
vľavo|náhľad|Humenné, v pozadí [[Vihorlat (vrch)|Vihorlat]] náhľad|Panoramatický pohľad na mesto Humenné od severozápadu náhľad|Pohľad na Humenné z [[Vihorlat (vrch)|Vihorlatu, v pozadí Vysoké Tatry]] náhľad|[[Humenský zámok]]
Humenné je okresné mesto na severovýchode Slovenska, vzdialené 485 kilometrov od Bratislavy. Od krajského mesta Prešov je Humenné vzdialené 73 kilometrov a 83 kilometrov od mesta Košice. Nachádza sa na sútoku riek Laborec a Cirocha v nadmorskej výške Mesto obklopuje zo severu južný okraj Nízkych Beskýd, z juhu Vihorlatské vrchy s  vysokou nečinnou sopkou Vihorlat.
Mestom prechádza cesta I/74 (StrážskeSnina) a II/559 (smer Medzilaborce), ako aj železničná trať Michaľany – Łupków a Humenné – Stakčín. Humenné leží západne od Sniny,  južne od Medzilaboriec,  východne od Vranova nad Topľou a  severne od Michaloviec.
Humenné sa rozkladá v doline obklopenej z každej strany lesmi. Kraj okolo Humenného ponúka množstvo možnosti na turistiku letnú aj zimnú, cykloturistiku ako aj kratšie, ale aj dlhšie prechádzky po okolí. Katastrálne územie mesta Humenné patrí do provincie Východné Karpaty, subprovincie vonkajších  Východných Karpát, oblasti Nízkych Beskýd. Do katastrálneho územia  mesta Humenné zasahujú tri geomorfologické celky, ktorými sú: Ondavská vrchovina, Humenské podolie a Humenský Sokol.
Vodné toky
Laborec (hlavný tok aj s hrádzou), Cirocha, a menšie prítoky Laborca (Ptava, Hlboký potok, Kudlovčanka, Hubková). Laborec je za vyššieho stavu vodnej hladiny ideálnou riekou na splav. Rieka Laborec je symbolom regiónu Zemplín, keďže je riekou, ktorá preteká takmer celým jeho územím zo severu na juh.
Vodné plochy
"Morské oko (tretie najväčšie prírodné jazero na Slovensku) ležiace v neďalekých Vihorlatských vrchoch pod Sninským kameňom z južnej strany a Biokúpalisko Sninské rybníky v rekreačnej oblasti Sninské rybníky ležiace zo severnej, pýšiace sa ocenením NAJ produkt cestovného ruchu Prešovského kraja za rok 2014. Medzi ďalšie patria vodné nádrže Zemplínska šírava, Veľká Domaša, Vinianske jazero vo vzdialenosti 21 – od Humenného a rybníky v okolí mesta (Hubková, Brestov, Slovenská Volová, Chlmec)."
Časti mesta
náhľad|Námestie slobody (pohľad na fontánu z juhozápadu) náhľad|Fontána lásky v centre mesta náhľad|[[Sídlisko Pod Sokolejom (vzadu)]]
Dejiny
Prvá písomná zmienka o meste pochádza z roku 1317. Oddávna najväčšie mesto Horného Zemplína. V rokoch 1317 – 1684 Humenné patrí šľachtickému rodu Drughetovcov. V 15. storočí uhorský kráľ Matej Korvín udelil Humennému mestské výsady (udelenie pečate a erbu). V 16. storočí malo Humenné 700 obyvateľov. V roku 1610 vznikol na mieste staršieho hradu renesančný kaštieľ s parkom. Po vymretí šľachtického rodu Drughetovcov patrilo mesto šľachtickým rodom Zichyovcom, Althanovcom, Vandernathovocom a začiatkom 19. storočia prešlo do rúk Csákyovcov, následne Andrássyovcov, za ktorých mesto získalo nový impulz rozvoja (nové ulice, nové poštové spojenie, výstavba železničnej trate do Haliče, založenie kúpeľov). V roku 1828 malo mesto 2 666 obyvateľov, v roku 1923 – 4 184 obyvateľov, v roku 1933 – 5 638 obyvateľov.
Symboly mesta
náhľad|Erb mesta Humenné na fasáde historickej budovy Obecného úradu mesta Humenné
Moderná charakteristika
Humenné charakterizuje prevažujúci priemyselno – potravinársky komplex doplnený zariadeniami pre šport a kultúru. Mesto na Laborci je turistickým východiskom do Východných Karpát (Bukovské vrchy, Vihorlatské vrchy, Laborecká vrchovina) aj keď s menej rozvinutým cestovným ruchom. Ku kultivácii mesta prispela upravená pešia zóna v centre mesta s dvomi modernými fontánami a množstvom zelene.
Józef Maria Bocheński
Józef Maria Bocheński (* 30. august 1902, Czuszów, Poľsko – † 8. február 1995, Fribourg, Švajčiarsko) bol poľský filozof, profesor vo Fribourgu, predstaviteľ tomizmu.
Humenné
Zaujímavosti a pamätihodnosti
K významným prírodným zaujímavostiam v blízkosti mesta patria Vihorlatské vrchy s atraktívnym Morským okom, najvyšším vrchom Vihorlat, obľúbeným Sninským kameňom a Bukovské vrchy, kde je vyhlásený Národný park Poloniny s najvyšším vrchom Kremenec  na trojhraničnom pomedzí s Poľskom a Ukrajinou. Aj blízke okolie mesta s romantickými ruinami stredovekých hradov (Brekov a Jasenov, na ktorom sa nachádzala peňazokazecká dielňa), trochu ďalej od mesta sú ďalšie dve zrúcaniny hradov (Čičva a Vinné) a skanzenom ľudovej architektúry v mestskom parku je zdrojom poučenia a oddychu.
Józef Maria Bocheński
Pôvodne príslušník ľvovsko-varšavskej školy.
Humenné
Ďalšie historické pamiatky
náhľad|Gotický kostol v Humennom, 14. stor.
Ďalšie turistické zaujímavosti
náhľad|Dobrý voják Švejk v Humennom náhľad|Socha sv. Jána Nepomuckého v parku na pešej zóne (1942)
Múzeá
V meste sa nachádza Vihorlatské múzeum a skanzen. V fonde Vihorlatského múzea (v budove renesančného kaštieľa) sa nachádza viac ako stotisíc kusov zbierkových predmetov. Medzi najhodnotnejšie predmety patria nálezy keltských mincí z Ptičieho, nález mincí zo 17. storočia z Topole, unikátne starožitné zbrane a brnenia, barokové ikony, hodnotné obrazy, či pôvodný mobiliár.
Základ prezentácie múzea (od roku 1971) tvorí stála expozícia „Kultúra bývania feudálov“. V roku 1973 bola sprístupnená expozícia novších dejín. V auguste 1984 bola verejnosti sprístupnená expozícia ľudovej architektúry a bývania. Od roku 1989 je súčasťou múzea Galerijná sieň Oresta Dubaya, v roku 1990 pribudla prírodovedná expozícia. Zatiaľ posledným prírastkom je stála výstava z Dejín Rómov na Slovensku.