cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boky
Boky sú národná prírodná rezervácia, ktorú spravuje ŠOP - S-CHKO Poľana.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Budča a Tŕnie v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1964 na rozlohe 176,4900 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Predmetom ochrany je: ''CHÚ predstavuje jednu z najsevernejších lokalít xerotermných rastlinných a živočíšnych druhov s výskytom zaujímavých geologických výtvorov. CHÚ je využité ako vedecký objekt TU vo Zvolene pre fyto- a zoogeografické štúdium.''
Ženská dvojhra na Grand Prix SAR La Princesse Lalla Meryem 2009
Ženská dvojhra na Grand Prix SAR La Princesse Lalla Meryem 2009 sa hrala ako súčasť Grand Prix SAR La Princesse Lalla Meryem 2009 od 27. apríla do 2. mája 2009. Titul získala Španielka Anabel Medinová Garriguesová, ktorá vo finále porazila Rusku J. Makarovovú 6-0 6-1. Bol to jej deviaty titul v dvojhre na okruhu WTA.
Guothova ulica
Guothova ulica je ulica:
Formát súboru
Formát súboru (iné názvy: súborový formát, typ súboru) je konkrétny spôsob kódovania informácií s cieľom ich uchovania v počítačovom súbore.
Keďže pevný disk, a v podstate akékoľvek pamäťové zariadenie počítača, vie uchovávať iba bity, počítač musí mať nejaký spôsob ako premieňať informácie na nuly (0) a jednotky (1), a naopak. Existujú rôzne druhy formátov pre rôzne druhy informácií. Ale, v rámci každého formátového typu, napr. dokumenty slovného procesora, bude typicky niekoľko rozdielnych – a niekedy konkurenčných – formátov.
Všeobecne
Niektoré formáty súborov sú navrhnuté tak, aby uchovávali veľmi konkrétne typy dát: formát JPEG, napríklad, je navrhnutý iba na uchovávanie statických obrázkov. Na druhej strane, iné formáty súborov sú navrhnuté na uchovávanie viacero rozličných typov dát: formát GIF podporuje uchovávanie aj nehybných obrázkov, aj jednoduchých animácií, a formát QuickTime vie plniť funkciu obalovej nádoby pre mnoho rozličných typov multimédií. Textový súbor je jednoducho taký súbor, ktorý uchováva akýkoľvek text, vo formáte napr. ASCII alebo Unicode, s veľmi málo (ak vôbec nejakými) riadiacimi znakmi. Niektoré formáty súborov, ako napríklad HTML, alebo zdrojový kód niektorého konkrétneho programovacieho jazyka, sú v skutočnosti takisto textové súbory, ale podliehajú špecifickejším pravidlám, ktoré im umožňujú byť použité na konkrétne účely.
Niekedy je možné spôsobiť, aby program prečítal súbor kódovaný v jednom formáte tak, akoby bol kódovaný v inom formáte. Napríklad je možné prehrať dokument Microsoft Word akoby to bola pesnička použitím programu na prehrávanie hudby, ktorý narába s „bezhlavičkovými“ audio súbormi. Výsledok však nebude znieť veľmi ľubozvučne. Je to preto, lebo zmysluplné usporiadanie bitov v jednom formáte je takmer vždy nezmyselné v inom formáte. <!--
Špecifikácie
Many file formats, including some of the most well-known file formats, have a published specification document (often with a reference implementation) that describes exactly how the data is to be encoded, and which can be used to determine whether or not a particular program treats a particular file format correctly. There are, however, two reasons why this is not always the case. First, some file format developers view their specification documents as trade secrets, and therefore do not release them to the public. A prominent example of this exists in several formats used by the Microsoft Office suite of applications. Second, some file format developers never spend time writing a separate specification document; rather, the format is defined only implicitly, through the program(s) that manipulate data in the format.
Patent law, rather than copyright, is more often used to protect a file format. Although patents for file formats are not directly permitted under US law, some formats require the encoding of data with patented algorithms. For example, the GIF file format requires the use of a patented algorithm, and although initially the patent owner did not enforce it, they later began collecting fees for use of the algorithm. This has resulted in a significant decrease in the use of GIFs, and is partly responsible for the development of the alternative PNG format. However, the patent expired in the US in mid-2003, worldwide in mid-2004; algorithms are themselves not currently patentable under European law. -->
Identifikácia formátu súboru
Keďže programy sa pozerajú na súbory ako na tok dát, nutná je nejaká metóda na určenie formátu konkrétneho súboru v rámci systému súborov – príklad metadát. Rozličné operačné systémy už tradične pristupovali k tomuto problému rôzne, pričom každý z prístupov má svoje výhody a nevýhody.
Samozrejme, najmodernejšie operačné systémy, a jednotlivé aplikácie, potrebujú používať všetky z týchto prístupov pri spracovávaní rozmanitých súborov, prinajmenšom aby vedeli aspoň čítať 'cudzie' formáty súborov, ak už nie s nimi plne pracovať.
Podľa prípony súboru
Jednou z populárnych metód, ktorú používa viacero operačných systémov vrátane CP/M, DOS, a Windows, je určenie formátu súboru podľa časti jeho názvu nasledujúcej po poslednej bodke. Táto časť názvu súboru je známa ako prípona súboru. Napríklad, dokumenty HTML sú identifikované podľa názvov, ktoré končia na <tt>.html</tt> (alebo <tt>.htm</tt> na starších systémoch), alebo obrázky GIF podľa <tt>.gif</tt>. V pôvodnom systéme súborov FAT, názvy súborov boli obmedzené na osemznakový identifikátor a troj-znakovú príponu, čo je známe ako 8-bodka-3. Mnoho formátov teda ešte stále používa troj-znakové prípony, napriek tomu, že moderné operačné systémy a aplikačné programy už nemajú toto obmedzenie. Keďže neexistuje žiadny oficiálny štandardný zoznam prípon, tú istú príponu môže používať viacero formátov, čo môže popliesť operačný systém a následne používateľov.
Pozri aj Rozšírenie názvu súboru.
Podľa magických čísel
Pozrite Magické číslo (programovanie)
Alternatívna metóda, často spájaná s Unixom a jeho odvodeninami, je ukladať vnútri samotného súboru „magické číslo“. Pôvodne sa toto označenie používalo na špecifickú sadu 2-bajtových identifikátorov na začiatku súboru, ale keďže akúkoľvek neodkódovanú binárnu sekvenciu možno považovať za číslo, akákoľvek vlastnosť formátu súboru, ktorá ho jednoznačne rozlišuje, sa môže použiť na identifikáciu. Obrázky GIF, napríklad, vždy začínajú sekvenciou, ktorá v ASCII reprezentuje buď <tt>GIF87a</tt> alebo <tt>GIF89a</tt>, v závislosti od normy ktorej podliehajú. Mnoho typov súborov, najmä čisto-textové súbory, sa však ťažšie rozpoznajú touto metódou. Súbory HTML, napríklad, pravdepodobne začínajú reťazcom <tt><html></tt> (ktorý nerozlišuje veľké a malé písmená), alebo príslušnou definíciou typu dokumentu, ktorá začína <tt><!DOCTYPE</tt>, resp. pre XHTML identifikátorom XML, ktorý začína <tt><?xml</tt>. Súbory by taktiež mohli začínať akýmkoľvek náhodným textom alebo niekoľkými prázdnymi riadkami, ale stále budú použiteľnými HTML.
Tento prístup ponúka lepšie záruky, že daný formát bude identifikovaný správne, a často vie určiť presnejšie informácie o súbore. Toto je však užitočné len vtedy, keď rozhranie použité na prístup k súborom umožňuje používateľovi ľahko narábať s akýmkoľvek súborom rozmanitým spôsobom—na rozdiel od systému, že dvoj-kliknutím sa automaticky vykoná tá „správna“ vec; je preto častejšie dávané do vzťahu s rozhraním príkazového riadku než s grafickými rozhraniami. Nakoľko spoľahlivé testy „magických čísel“ môžu byť dosť komplexné, a každý jeden súbor musí byť otestovaný na každú možnosť v „magickom súbore“, tento prístup je tiež relatívne neefektívny, hlavne pri zobrazení veľkého zoznamu súborov (na rozdiel od neho, metódy názvu súboru a metadáta potrebujú kontrolovať iba jeden kus dát, a priradiť ho k usporiadanému indexu). A niektoré typy súborov, ako v príklade s HTML, sa proste nedajú týmto spôsobom rozpoznať. Najlepší spôsob je však pre program kontrolovať, či súbor, ktorý má spracovať, je korektného formátu: aj keď názov súboru alebo metadáta môžu byť zmenené nezávisle od jeho obsahu, zlyhanie v dobre navrhnutom teste magických čísel je dosť pravdepodobne znakom toho, že súbor je buď poškodený alebo je nesprávneho typu.
Podľa explicitných metadát
Posledným spôsobom uchovávania formátu súboru je explicitne uchovávať informácie o formáte v systéme súborov.
Tento prístup drží metadáta oddelene od hlavných dát ako aj od názvu, ale tiež je menej portovateľný než prípony súborov alebo „magické čísla“, keďže daný formát sa musí previesť zo jedného systému súborov na druhý. Hoci toto platí do určitej miery aj u prípon súborov – napríklad, kvôli kompatibilite s MS-DOS sú obmedzené na tri znaky – väčšina foriem uchovávania má zhruba ekvivalentnú definíciu dát a názvu súboru, ale môžu mať rozdielnu alebo žiadnu reprezentáciu ďalších metadát.
Všimnite si, že súbory zip resp. archivované súbory riešia problém narábania s metadátami. Programová utilitka zozbiera viacero súborov spolu s metadátami o každom jedom súbore a adresármi, z ktorých pochádzali, do jedného nového súboru (napríklad súboru zip s príponou .zip). Takýto nový súbor je tiež komprimovaný a pravdepodobne kódovaný, ale je teraz prenositeľný ako jeden súbor ascii/text cez operačné systémy formou ftp alebo priložením do e-mailu. Na cieľovej strane sa musí odzipovať kompatibilným počítačovým programom, aby bol použiteľný, ale problémy prenosu sú týmto spôsobom vyriešené.
Apple Macintosh: Kódy typu
Hierarchický Systém Súborov, ktorý používa Macintosh, uchováva kódy pre tvorcu a typ ako súčasť adresárového záznamu pre každý jeden súbor. Týmto kódom sa hovorí OSTypy, a napríklad aplikácia, ktorú napísal Apple by mala ako tvorcu <tt>AAPL</tt> a ako typ by mala <tt>APPL</tt>. RISC OS používa podobný systém, pozostávajúci z 12-bitového čísla, ktoré môže byť uzamknuté do tabuľky popisov – napr. hexadecimálne číslo FF5 je „aliasované“ k <tt>PoScript</tt>, čo predstavuje súbor PostScript.
OS/2 a Windows NT: Rozšírené atribúty
Systémy súborov HPFS, NTFS, FAT12 a FAT16 (ale nie FAT32) umožňujú k súborom uchovávať rozšírené atribúty. Tie obsahujú svojvoľnú množinu trojíc s názvom, kódovaným typom pre hodnotu a hodnotou, kde názvy sú jedinečné a hodnoty môžu byť až 64 KB dlhé. Existujú štandardizované významy pre určité typy a názvy. Jedným z nich je, že rozšírený atribút „.TYPE“ sa používa na určenie typu súboru. Jeho hodnota obsahuje zoznam jedného alebo viacerých typov súborov asociovaných s daným súborom, z ktorých každý je reťazec, ako napr. „Plain Text“ alebo „HTML document“. Teda súbor môže mať viacero typov.
POSIX: Rozšírené atribúty
V systéme Unix a v Unixu-podobných systémoch, systémy súborov ext2, ext3, ReiserFS verzia 3, XFS, JFS, a FFS umožňujú k súborom uchovávať rozšírené atribúty. Medzi tieto atribúty patrí svojvoľný zoznam reťazcov „názov=hodnota“, kde názvy sú jedinečné, môže sa k nim pristupovať cez ich „názvové“ časti.
MEME typy
MEME typy sa široko požívajú v mnohých aplikáciách súvisiacich s Internetom, a stále viac aj mimo neho, hoci ich použitie pri informáciách diskového typu je zriedkavé. MIME typy pozostávajú zo štandardizovaného systému identifikátorov, pozostávajúcich z typu a sub-typu, oddelených lomkou – napríklad, <tt>text/html</tt> alebo <tt>image/gif</tt>. Tieto boli pôvodne určené na spôsob identifikácie toho, aký typ súboru bol priložený k e-mailu, nezávisle od zdrojového a cieľového operačného systému. MIME typy sa používajú na identifikovanie súborov v BeOS-e, ako aj na uchovávanie jedinečných podpisov aplikácií pre ich spustenie.
Zoznam historických článkov/DŽ
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 10 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
dža
Džalájírovci · Džalál Tálabání · Džamál Abd an-Násir
dže
Džed · Džedkareho pyramída · Džer
dži
Džigerdelen Parkan
džo
Džochar Musajevič Dudajev · Džoser
Max Stirner
Max Stirner, vlastným menom Johann Caspar Schmidt (* 25. október 1806, Bayreuth – † 25. jún 1856, Berlín) bol nemecký filozof. Vyšiel z Hegela a  Feuerbacha, patril k  hegelovskej ľavici. Niekedy ho považujú za solipsistu.
Adolf Cserey
Adolf Cserey, tiež Čerej, pôvodne Lóh (* 28. október 1851, Banská Bystrica – † 28. júl 1928, Budapešť) bol slovenský pedagóg, prírodovedec, botanik a entomológ.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a Egeri, prírodné vedy na univerzite v Budapešti, 1875 stredoškolský profesor, 1881 PhDr. Bol všestranne vzdelaný. Venoval sa botanike, ale i antropológii, paleontológii a pedagogike. Vyučoval zemepis aj chémiu. Jeho najvýznamnejšou prácou bol "Kľúč na určovanie rastlín", ktorý vyšiel vo viacerých vydaniach. Autor monografických prác a štúdií, stredoškoských učebníc, botanického slovníka, práce o výchove mládeže, populárnovedeckých článkov. Prispieval aj do odborných časopisov, novín a ročeniek škôl, na ktorých pôsobil. Zomrel roku 1928 v Budapešti.
Entomologické aktivity
V entomológii sa venoval najmä chrobákom a motýľom. Počas pobytu v Banskej Štiavnici skúmal jej okolie, rastlinstvo, chrobáky aj motýle. Bol člen Banskoštiavnickej lekárskej prírodovedeckej spoločnosti a Zoologickej a botanickej spoločnosti vo Viedni.
Krašovice (okres Plzeň-sever)
Krašovice je obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 378 obyvateľov, z toho 199 mužov a 179 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 43,6 roka, ženy 45,6 roka).
Livron
Livron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hromnice
Hromnice môže byť:
Základná škola (Považská Bystrica, Slovanská 1415/7)
Základná škola Slovanská v Považskej Bystrici je základnou školou so športovými triedami so zameraním na hádzanú a volejbal.
História školy
História školy sa začala písať v septembri 1986 a jej prvým riaditeľom bol PhDR. Ján Kňažko.Od roku 1990 sa škola začala zameriavať na šport a zriadila sa prvá športová trieda pod vedením Mgr. Františka Blaška.
Pravidelné podujatia
Každoročne sa vydajú štyri čísla školského časopisu Veselá sedmička. Organizujú sa každoročne literárne exkurzie, školské výlety, lyžiarsky výcvik, škola v prírode, pasovanie prvákov do cechu školského, valentínska pošta a valentínska diskotéka. Športovci pravidelne navštevujú domáce a medzinárodné hádzanárske súťaže v Česku, Maďarsku a Nemecku.
Stavebný dozor
Stavebný dozor: Základom činnosti stavebného dozoru je dohliadať nad stavebnými prácami. Na Slovensku sú jeho funkcie a povinnosti upravené najmä v Stavebnom zákone, t. j. Zákone č. 50/1976 Zb. a to konkrétne v § 46b.
Vykonávať stavebný dozor môže iba osoba, ktorá splnila všetky zákonné podmienky (zložila skúšky, preukázala skúsenosti v danej oblasti, atď.) a je zapísaná v zozname stavebného dozoru vedeného Slovenskou komorou stavebných inžinierov (SKSI).
Stavebný dozor ako odborník dôkladne vždy preštuduje celú dokumentáciu stavby. Následne prevezme stavenisko a urobí o tom príslušný záznam do stavebného denníka. Počas stavby musí kontrolovať okrem stavebnej práce aj kvalitu stavebného materiálu a súlad s predpismi a technickými normami.
Lanfranconi
Lanfranconi je priezvisko, napr.:
Lanfranconi môže byť aj stavby v Bratislave:
Slnko v sieti za Najlepší ženský herecký výkon
Slnko v sieti za Najlepší ženský herecký výkon je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za herecké umenie, resp. stvárnenie hlavnej ženskej postavy.
Lanfranconi
Lafranconi môže byť:
Celephaïs
"Celephaïs" (česky vyšlo ako Celephais) je poviedka amerického spisovateľa Howarda P. Lovecrafta, ktorú napísal na začiatku novembra 1920 a prvýkrát publikoval v máji 1922 v magazíne Rainbow.
Názov odkazuje na fiktívne mesto, ktoré sa neskôr objavuje v Lovecraftovom „Snovom cykle“, vrátane jeho románu The Dream-Quest of Unknown Kadath z roku 1926.
Inšpirácia
Podobne ako mnohé poviedky H. P. Lovecrafta, aj "Celephaïs" bola inšpirovaná snom, ktorý si zapísal do svojho zápisníka ako "Dream of flying over city".
Dej je podobný príbehu od Lorda Dunsanyho, "The Coronation of Mr. Thomas Shap" v The Book of Wonder, v ktorej sa hlavná postava viac a viac ponára do svojho fiktívneho kráľovstva Larkar, začne zanedbávať obchod a každodenné rutinné činnosti a nakoniec skončí v blázinci. Obraz koní padajúcich z okraja útesu by mohol pochádzať z diela "A Horseman in the Sky" od Bierceho z roku 1891.
Synopsa
Celephaïs bolo mesto, ktoré vo svojich snoch navštevoval hlavný hrdina poviedky, známy ako Kuranes. V realite sa tak nevolal; žil v Londýne ako posledný svojho rodu, nepochopený a chudobný spisovateľ, hľadajúci krásu v snoch. O tomto meste sa mu raz snívalo ako dieťaťu, a odvtedy sa 40 rokov snažil v snoch opäť doň dostať. Mesto leží na pobreží v údolí Ooth-Nargai, za Tanarijskými pohorím a horou Aran. V poviedke je pomerne podrobne popísané, charakteristické je preň, že v ňom neplynie čas. Vo svojich snoch zažije Kuranes cestu do oblačného mesta Serannian, no opäť cestu do mesta stratí. Hľadanie ho v snoch zavedie na mnohé podivné miesta, vrátane plošiny Leng. Realite venuje pozornosť čoraz menej a využíva hašiš, aby sa rýchlejšie a hlbšie ponoril do svojich snových vízií. Nakoniec minie na drogy všetky peniaze a vyhodia ho na ulicu. Tam po bezcieľnom túlaní narazí na skupinu rytierov, ktorá ho cestou časom a priestorom odvedie do mesta Celephais, kde sa stal naveky jeho vládcom. V reálnom svete zostalo len telo utopeného tuláka, vyplaveného na pobrežie v blízkosti sídla jeho predkov.
Mesto
Celephaïs je opisované ako mesto ležiace v údolí Ooth-Nargai vedľa Cenerianského mora. Jeho najpozoruhodnejšou vlastnosťou je to, že je neovplyvnené časom, nestarne a nerozpadáva sa; osoba, ktorá ho opustí a vráti sa späť o mnoho rokov neskôr zistí, že sa v ňom nič nezmenilo.
Dôležité orientačné body v Celephaïs sú tyrkysový chrám Nath-Horthath a Cesta stĺpov. Neďaleko sa čnie zasnežený vrchol Mount Aran, ktorého úbočia sú porastené ginkgom.
Galéry z mestského prístavu sa plavia do všetkých miest v Dreamlands, ale najmä do hmlového kráľovstva Serannian.
Vydranka
Vydranka alebo Vydraňka je vodný tok v severnej časti okresu Medzilaborce, ľavostranný prítok Laborca s dĺžkou.
Pramení v Laboreckej vrchovine, pod Lupkovským priesmykom, v nadmorskej výške okolo , v blízkosti slovensko-poľskej hranice.
V nadmorskej výške priberá svoj prvý prítok a tečie severozápadným smerom. Preteká okrajom obce Palota, kde priberá sprava Palotský potok a následne tiež sprava potok Polianky. Ďalším pravostranným prítokom je Jurčov potok. Pri obci Vydraň sa koryto postupne stáča na juhozápad a výraznejšie rozširuje. Následne preteká územím Medzilaboreckej brázdy, preteká mestom Medzilaborce, pri ktorom sa vlieva do Laborca.
Joseph Henry Engle
Joseph Henry „Joe“ Engle (* 26. august 1932, Chapman) je bývalý americký astronaut z programov Apollo a letov s raketoplánmi (Shuttle Mission).
Životopis
Po základnej a strednej škole v roku 1955 vyštudoval kansaskú univerzitu (University of Kansas) s diplomom leteckého inžiniera. Ďalšie vzdelanie získal v pilotnej škole pri americkej základni Edwards Air Force Base v Kalifornii, ukončil ju v roku 1963. Už pod hlavičkou NASA v rámci programu X-15 absolvoval 16 letov na palube raketového lietadla vo výškach nad 50 km nad Zemou. V roku 1966 nastúpil do piatej skupiny budúcich kozmonautov. Bol pilotom v záložnej posádke Apollo 14. Po ukončení programu Apollo sa zaškolil na lety raketoplánov, stal sa z neho plukovník amerického vojenského letectva.
Lety do vesmíru
Druhý testovací let raketoplánu Columbia v roku 1981 absolvoval Joe Engle spoločne s Richardom Trulym. Štartovali z mysu Canaveral na Floride, Zem obleteli 36 krát, kvôli poruchám batérií pristáli na základni Edwards v Kalifornii predčasne.
O štyri roky neskôr letel ako veliteľ na raketopláne Discovery. Štart aj pristátie prebehlo na rovnakých miestach, ako pri prvom lete. Na palube boli kozmonauti pplk. Richard Covey, William Fisher, James van Hoften a John Lounge. Pätica kozmonautov počas sedemdenného letu vypustila na obežnú dráhu tri družice: ASC-1, AUSSAT 1 a Leasat 4. Potom na obežnej dráhe kontaktovali nefunkčnú družicu Leasat 3 a dokázali ju oživiť. Tým splnili všetky úlohy letu.
Bol 104. človek vo vesmíre. Počas svojich dvoch letov v ňom strávil 9 dní.
Po letoch
V roku 1993 mal hodnosť generálmajora a odišiel z NASA k spoločnosti Air National Guard ako konzultant (vo veku 61 rokov).
Nikos Anastasiadis
Nikos Anastasiadis (gr.  Νίκος Αναστασιάδης) (* 27. september 1946, Pera Pedi, Cyprus) je cyperský politik, bývalý predseda stredopravej strany DISY a súčasný prezident.
Životopis
Vyštudoval právo v Aténach a počas štúdia sa stal členom centristického hnutia Jeorja Papandreua staršieho. Po štúdiu vybudoval úspešnú právnickú firmu. Anastasiadis podporuje plán zjednotenia ostrova. V dôsledku gréckej krízy sa do problémov dostali aj cyperské banky, preto musel prezident Dimitris Christofias požiadať o pomoc Európsku úniu. Práve na vyjednaní podmienok pôžičky bola postavená predvolebná kampaň na prezidentské voľby vo februári 2013. Anastasiadis bol zástancom medzinárodnej pomoci. V druhom kole volieb získal 57,48 % a porazil svojho socialistického a komunistického oponenta. Nahradil tak dovtedajšieho prezidenta, predstaviteľa komunistickej strany, Dimitrisa Christofiasa.
Saint-Jacques-de-Néhou
Saint-Jacques-de-Néhou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šachtový hrob
Šachtový hrob je pravouhlá, do skalného podkladu vytesaná alebo kameňom vyložená hrobová jama - šachta. Najznámejšie šachtové hroby pochádzajú z Mykén z obdobia prelomu stredného a neskorého heladského obdobia a z Alacahöyüku (Alaca Hüyük) v Turecku.
Mykénske šachtové hroby
Boli to vyhĺbené jamy, dolu vyložené menšími plochými kameňmi a obložené kamennými doskami. Mŕtveho uložili na dno pohrebnej jamy (pravdepodobne na kožušine), okolo bola uložená pohrbená výbava. Na vrchu boli položené drevené trámy, na nich ďalšie kamenné dosky a všetko bolo zasypané zeminou. Miesto hrobu bolo označené kamennou stélou aj dva mestre vysokou, s reliéfnou výzdobou.
V roku 1876 objavil archeológ Heinrich Schliemann hrobový okruh A, ktorý ležal vnútri hradieb vpravo od hlavnej brány. Bolo tam šesť hrobov, v ktorých bolo pochovaných 19 osôb – 9 mužov, 8 žien a dve deti. Hroby boli rozložené v kruhu o priemere 27,5 metrov. Osoby, ktoré boli pochované, patrili k významným osobnostiam Mykén, ako dosvedčuje pohrebná výzdoba.
Pohrebnú výbavu tvorili zlaté masky, vytepané z jemného zlatého plechu a položené na tvárach mŕtvych mužov, ďalej boli v hroboch uložené bronzové zbrane, vykladané zlatom a striebrom, šperky (čelenky, náramky, prstene), skrinky, poháre. Celkovo sa v hroboch našlo takmer 14 kg zlata. Hroby pochádzali z rokov 1600 – 1450 pred Kr.
Keď Heinrich Schliemann objavil hroby a videl ich bohatú pohrebnú výzdobu, v nadšení ich prisúdil mykénskemu kráľovi Agamemnónovi a jeho druhom, ktorých zavraždila Klytaimestra so svojím milencom Aigisthom po návrate mykénskeych bojovníkov z trójskej vojny. V skutočnosti sú hroby staršie o 250 až 400 rokov.
V roku 1951 bol pred hradbami Mykén objavený hrobový okruh B, v ktorom bolo 21 hrobov. Pochádzali z rokov 1650 – 1550. Len dve tretiny hrobov boli šachtové, ostatné boli jednoduché hrobové jamy. Posmrtnú výbavu tvorila keramika, zlaté a strieborné nádoby, bronzové meče a dýky, hroty oštepov, zbrane z obsidiánu a kameňa, maska z elektrónu, pečatidlo z ametystu a miska z horského krištáľu.
Kupolový hrob
thumb|Rez tolosom (Atreova pokladnica) thumb|Dromos - vstup do Atreovej pokladnice Kupolový hrob alebo kupolová hrobka alebo tolos je väčšia hrobka v tvare kopuly z obdobia bronzovej doby Stredomoria, predovšetkým z minojskej kultúry a mykénskej kultúry.
Ktésias
Ktésias alebo Ktésiás (okolo 400 pred Kr.) bol grécky historik a osobný lekár perského kráľa Artarxerxa II. Napísal dielo Persika (Perské dejiny, 23 kníh) od mýtických počiatkov do roku 398.
Kupolový hrob
Mykénsky kupulový hrob
Kopulový hrob sa používal v Mykénach na pochovávanie v čase od 16. do 13. storočia pred Kr. Kopulové hroby sa vyvinuli z komorových hrobov. Mali kruhový pôdorys (s priemerom často aj 15 m), okolo pohrebnej komory bola vybudovaná stena z kameňov. Jednotlivé vrstvy boli na seba kladené tak, že vždy vyššia vrstva bola posunutá do stredu až sa na vrchole spojili posledným kamenným kvádrom (tzv. nepravá klenba). Hroby sa vyhĺbili do kopca, k hrobu viedla cesta (dromos), po oboch stranách obložená kameňmi. Vchod k ceste označovali dva stĺpy, spojené hore priečnym trámom.
Väčšina kopulových hrobov bola vykradnutá už v staroveku. Tradovalo sa, že v nich boli uložené pokladnice, preto sa jednotlivé hrobky, nájdené v Mykénach označujú ako Atreova pokladnica (priemer 14,60 m, výška 13,30 m, vchod bol vysoký 5,40 m a široký 2,70; dromos bol dlhý 36 m a široký 6m) alebo Klytaimestrina pokladnica.
Kupolové hrobky sa okrem Mykén našli napr. v Orchomene v Boiótii v strednom Grécku, v navarinskom zálive v Messénii na západe Peloponézu, vo Vafiu v Lakónii. Celkovo je dnes známych takmer 70 kopulových hrobov mykénskeho typu.
Oust (obec)
Oust je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 545 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Komunistická strana Sovietskeho zväzu
Komunistická strana Sovietskeho zväzu (skratka KSSZ; v staršom pravopise: Komunistická strana Sovietskeho sväzu, skratka KSSS;, skratka rus. КПСС – KPSS; staršie názvy pozri nižšie), bola krajne ľavicová, marxisticko-leninistická politická strana pôsobiaca v Ruskom impériu a Sovietskom zväze. Od zavedenia systému jednej strany v dvadsiatych rokoch 20. storočia až do roku 1990 bola jedinou politickou stranou v štáte, pôsobila ako držiteľka totalitnej moci a po druhej svetovej vojne rozšírila svoj vplyv aj do Pobaltia, juhovýchodnej Európy a časti strednej Európy.
Vývoj názvu
V marci 1898 bola založená Ruská sociálnodemokratická robotnícka strana (, skratka РСДРП – RSDRP), ktorá sa v roku 1903 rozdelila na frakcie boľševikov a menševikov. Na jar 1917 sa boľševici vyčlenili pod novým názvom:
Nižná Olšava
Nižná Olšava je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Poloha
Nižná Olšava leží v dolnej časti údolia Oľšavky, pravého prítoku strednej Ondavy, v nadmorskej výške okolo 191 m, asi 7 km vzdialená od okresného mesta Stropkov a 8 km od priehrady Domaša.
Vodné toky
Cez obec Nižná Olšava preteká potok Olšavka.
Dejiny
V roku 1390 sa objavili prvé priame doklady o dedine Oľšava. Dedina dostala základný názov prevzatím staršieho nárečového názvu údolia Oľšava. Vzhľadom na zemepisnú polohu dediny možno predpokladať, že sídlisko jestvovalo už pred 14. storočím. V písomnostiach sa neskôr vyskytuje pod rozšíreným názvom Nižná Oľšava (staré názvy: Also-Osva, Also-Olsva, Nizni Olssawy, Alsoolysava, Alsoolcsva, Alsoosva). V prvej polovici 19. storočia tam bol dokázateľne aj kostol a vysluhovali v ňom bohoslužby evanjelickí kazatelia. V roku 1600 bolo obývaných 20 poddanských domov. Na prelome 17. – 18. storočia už bola Nižná Olšava malou dedinou, v ktorej žilo 8, v roku 1720 len 5 poddanských domácnosti. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a pracovali v rozsiahlych lesoch. V obci bol v prevádzke liehovar a píla. V rokoch 1953 – 56 sa v Nižnej Olšave nachádzala účtovnícka poľnohospodárska škola, ktorá bola presunutá do Stropkova.
Obec bola 18. septembra 1944 z väčšej časti vypálená a obyvateľstvo bolo evakuované. V r. 1946 Nižná Olšava dostala Rád SNP I. triedy.ref> › Expozícia banskobystrického Múzea SNP medzi vypálenými obcami na východnom Slovensku uvádza aj obec Nižná Olšava.
Podujatia
Každoročne sa tu uskutočňujú kultúrne a spoločenské podujatia ako Regionálna výstava maľovaných kraslíc, Fašiangový ples nižnoolšavčanov, oslavy Dňa žien, Dňa detí, Regionálne slávnosti sv. Huberta, stretnutie s Mikulášom, Posedenie pri jedličke a Športový deň.
Šport
Mládež sa v súčasnosti venuje futbalu, volejbalu a stolnému tenisu. Na začiatku dediny sa nachádza futbalové ihrisko. Okolie obce je vhodné na turistiku a agroturistiku
Kofeinizmus
Kofeinizmus môže byť:
Júlia Čunderlíková
Júlia Čunderlíková (* 10. august 1926, Staré Hory) je herečka.
Životopis
V roku 1946-1949 členka ŠD v Prešove, 1949-1962 činohry ŠD v Košiciach, 1962-1971 Rozhl. hereckého súboru v Bratislave. Do Prešovského divadla nastúpila bez predchádzajúcej teoretickej či praktickej predprípravy v ochotníctve hneď po maturite na Obchodnej akadémii v Košiciach. Doménou jej charakterotvorného herectva boli postavy citovo bohatých, ušľachtilých hrdiniek.
Kognitívnosť
Kognitívnosť môže byť:
Ľudovít Viliam Čulík
Ľudovít Viliam Čulík (* 5. apríl 1848, Skalica – † 7. jún 1913, Stará Turá) bol slovenský evanjelický kňaz, kultúrny pracovník a pedagóg.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Bratislave, v Banskej Bystrici, Revúcej, kde 1869 maturoval, teológiu (18691871) vo Viedni, po 1874 v Rostocku. Evanjelický kaplán a farár v Starej Turej, nitriansky konsenior a senior. Kultúrny pracovník, ako stredoškolský profesor sa zaslúžil o rozvoj gymnázia v Revúcej, účastník slovenských národných kultúrnych podujatí, prispieval do slovenských novín a časopisov.
GeForce 200
GeForce 200 je desiata generácia grafických kariet od spoločnosti NVIDIA. Táto séria kariet je založená na architektúre unifikovaných shaderov, ktorá bola použitá v ôsmej a deviatej generácii.
Podrobne
GeForce 200 je postavená na 3 architektúrach. Pre najnižšiu triedu je použité jadro GT21x, pre strednú triedu je použité jadro G92b v grafických kartách GTS 250, pre vyššiu strednú triedu a najvyššiu triedu je použité G200b v grafických kartách GTX 2x0.
Séria GTX bola od začiatku navrhnutá pre vyšší stredný rad a najvyšší rad. Vďaka tomu je plocha jadra 576mm2, tomu zodpovedala štartová cena cez 12 000,- Sk. Vyšli verzie GTX260, GTX260 216, GTX260 216 55nm, GTX275, GTX280, GTX285 a GTX295.
GT 210
GeForce GT 210 stavia na jadre GT218. Je vyrábané 40nm procesom a obsahuje 16shader jednotiek, 8TMU jednotiek a 4ROP jednotky. Čip obsahuje 260miliónov tranzistorov. Výkonovo nahrádza GeForce9400.
GT 220
GeForce GT 220 stavia na jadre GT216. Je vyrábané 40nm procesom a obsahuje 48shader jednotiek, 16TMU jednotiek a 8ROP jednotky. Čip obsahuje 486miliónov tranzistorov. Výkonovo je medzi GeForce9500 a 9600 GT.
Veľkosť jadra je 100mm2. Frekvencia čipu je 625MHz, shaderov 1,36GHz a pamäťou 1,8, 2 a 3,4GHz. Pamäťová zbernica je 128. PodporujeDirectX 10.1 a OpenGL3.1.
GT 240
GeForce GT 240 stavia na jadre GT215. Je vyrábané 40nm procesom a obsahuje 96shader jednotiek, 32TMU jednotiek a 16ROP jednotky. Čip obsahuje 727miliónov tranzistorov. Výkonovo je medzi GeForce 9600GT a 9800GT.
Veľkosť jadra je 144mm2. Frekvencia čipu je 550MHz, shaderov 1,34GHz a pamäťou 2GHz. Pamäťová zbernica je 128. Podporuje DirectX10.1 a OpenGL3.1.
GTS 250
GeForce GTS 250 stavia na jadre G92b (55nm) použité na GeForce 9800GTX +. Proti GeForce 9800GTX + má kratšiu PCB, upravené chladenie a ďalšie detaily, pre zníženie ceny. Výkon je proti 9800GTX + podobný.
Veľkosť jadra je 234mm2. Frekvencia čipu je 738MHz, shaderov 1,836GHz a pamäťou 2,2GHz. Pamäťová zbernica je 256bitová. Podporuje DirectX10 a OpenGL3.1.
Séria GeForce GTX 200
Séria GTX 200 s kódovým označením čipu GT200, bola predstavená 17. júna 2008 spolu s vydaním GeForce GTX 280. GTX 260 bola vydaná26. júna 2008. Karty sú dlhé 27cm. Obe karty obsahujú dva DVI konektory a HDTV / S-Video výstupný konektor. GTX 280 vyžaduje 8 a 6pinový PCI-Express napájací kábel, GTX 260 vyžaduje dva 6pinový.
GeForce GTX 280, najvyšší model ponuky, podporuje technológiu CUDA pre matematické výpočty na grafickej karte, PhysX pre akceleráciu fyzikálnych výpočtov a novú verziu PureVideo, umožňujúci dekódovať video vo formáte VC-1, WMV9 a tiež H.264. GeForce GTX 260, druhý najvyšší model, podporuje rovnaké technológie, ako GTX 280.
GTX 280 / GTX 260
GeForce GTX 280 a GTX 260 používajú identické grafické jadrá, avšak model 260 má vypnuté časti jadra, kvôli nedokonalosti výroby, bude mať menšiu šírku pamäťovej zbernice as tým spojené mín pripojenej pamäte. V súčasnej dobe (jún 2008) sa jedná o najväčšie grafické jadro, ktoré je komerčne dostupné. Obsahuje 1,4 miliardy tranzistorov na ploche 470mm2. Jadro je vyrábané s 55nm procesom.
GTX 260 (192SP)
Najnižší model z radu GTX, ale aj lacnejší. Jadro je z časti zablokované a tak obsahuje len 192 unifikovaných shaderov, 64 TMUs jednotiek, 28 ROPS jednotiek a 448-bit zbernicu. Jadro je vyrábané 65 nm technológiou.
GTX 260 (216SP)
Neskôr bola vydaná nová verzia jadra pre grafickú kartu GTX260. Jadro je už menej blokované a vďaka tomu si polepšilo na 216 unifikovaných shaderov, 72 TMUs jednotiek, ale zostalo 28 ROPS jednotiek a 448-bit zbernicu. Jadro je stále vyrábané 65 nm technológiou.
GTX 275
Orezaná verzia GTX 285, má plnohodnotné jadro GT200 na 55nm, ale iba 448-bit zbernicu a vďaka tomu "len" 896MB pamäte.
GTX 280
Vyšší model, ktorý nemá zablokované časti jadra, obsahuje 240 unifikovaných shaderov, 80 TMUs jednotiek, 32 ROPS jednotiek a 512-bit zbernicu. Jadro je vyrábané 65 nm technológií.
GTX 285
Karta je GTX 280 s 55 nm jadrom a zjednodušeným chladičom, kvôli lepšej konkurencie schopnosti. Môže dosahovať vyšších taktov. Parametrovo je na tom rovnako ako GTX 280.
GTX 295
GeForce GTX 295 je duálnou kartou, ktorá nesie dve jadrá GT200 vyrobenej 55 nm procesom. Pôjde o už u NVIDIA známy "sandwich" podobný modelu 9800GX2 alebo staršiemu 7950GX2. Jedná sa o 2 plošné spoje a medzi nim je chladič. 2 čipy na jednej karte sú spojené pomocou SLI. Na trh by mala byť uvedená v januári 2009.
NVIDIA 2Q 2009 vydala upravenú verziu GTX 295 na 1 PCB.
Prokrastinácia
Prokrastinácia (z latinského pro crastinus – na zajtrajšok) je označenie pre chorobné odkladanie dôležitých úloh na neskôr (na zajtra). Treba však podotknúť, že ide o psychickú záležitosť, na rozdiel od lenivosti, ktorá je fyzická.
Ide o problém napr. vysokoškolákov (v nemčine tzv. Studentensyndrom) a ďalších, ktorí nie sú vonkajším prostredím nútení organizovať si svoj čas. Postihnutý má vo zvyku tráviť čas nepodstatnými činnosťami, ako sú napríklad surfovanie po internete, pričom dôležité úlohy odkladá na neskôr.
Dôsledkom sú stres, pocity viny a vlastnej neschopnosti, čo vedie k ďalšej prokrastinácii.
Postihnutí sa často upokojujú a presviedčajú sami seba tvrdeniami typu: „Pod tlakom podávam lepšie výkony.“ a pod.
Lohitzun-Oyhercq
Lohitzun-Oyhercq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krsy
Krsy sú obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 223 obyvateľov, z toho 115 mužov a 108 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 39,4 roka, ženy 39,8 roka).
Výrava (prítok Laborca)
Pramení v Laboreckej vrchovine na východnom svahu Magury v nadmorskej výške cca, v blízkosti slovensko-poľskej štátnej hranice.
V nadmorskej výške priberá svoj prvý prítok a tečie spočiatku juhozápadným smerom. Vstupuje do Medzilaboreckej brázdy, priberá pravostrannú Suchú (Tichú) Výravu a na krátkom úseku tečie na juh. Cez obec Výrava už preteká juhovýchodným smerom, priberá Malú Výravu sprava a postupne sa stáča viac na juh. Z ľavej strany priberá Svetličku a prerezáva sa masívom Laboreckej vrchoviny. Na tomto úseku už značne rozšírené koryto bolo umelo prehradené a vybudovaná malá vodná elektráreň. Následne v Papínskej brázdy preteká obcou Zbojné, z pravej strany priberá Volový potok a tečie cez obec Rokytov pri Humennom, na území ktorej priberá zľava Olšavu. Neskôr ešte priberá zľava Jabloňov a potok pretekajúci obcou Slovenské Krivé, stáča sa na juhozápad a preteká obcou Jabloň. Po sútoku s ľavostrannou Lipovou tečie okolo osady Roveň na krátkom úseku západným smerom a severne od obce Koškovce ústi v nadmorskej výške do Laborca.
Povodie Výravy podľa prítokov (v smere toku)
Výrava
Aerób
Aerób alebo aeróbny organizmus je druh organizmu, ktorý k životu nevyhnutne potrebuje kyslík (na Zemi obvykle viac ako 10%). Termín bol zavedený zakladateľom mikrobiológie, francúzskym lekárom Louisom Pasteurom. Na planéte Zem je veľká väčšina živých organizmov striktne aeróbna (rastie len v prítomnosti kyslíka) alebo fakultatívne aeróbna (môžu prežívať aj pri neprítomnosti kyslíka, viac sa im však darí pri jeho prítomnosti). Niektoré organizmy sú mikroaerofilné (sú anaeróbne, ale znesú malé množstvo kyslíka). Tieto organizmy využívajú kyslík predovšetkým na dýchanie.
Schopnosť organizmov existovať v prostredí bohatom na kyslík a využívať ho k tvorbe energie sa označuje ako aerobióza alebo oxybióza.
Šidlá
Opis
Oproti vážkam z podradu šidielka sú omnoho väčší. Telo majú viac mohutnejšie. Oči majú viac pri sebe, sú väčšie a často sa dotýkajú.
Predné a zadné krídla sú odlišné, ako v tvare, tak aj žilnatinou. V pokoji nechávajú krídla roztvorené. Zadoček majú hrubší.
Nymfy sú podstatne mohutnejšie a kratšie ako nymfy šidielok. Na zadočku nemajú prívesky na rozdiel od šidielok. Hlava nie je väčšia ako hrudník.
Spôsob života
Lietajú omnoho rýchlejšie a vytrvalejšie ako šidielka, vydržia lietať dlho bez odpočinku. Jedna generácia, žijúca v miernom podnebí, trvá 4 až 6 rokov.
Čeľade
Podľa
Jozef Talian
Jozef Talian (* 5. september 1985, Bardejov) je slovenský futbalový brankár, momentálne hrajúci v FC Lokomotíva Košice.
Klubová kariéra
S futbalom začal v Prešove. V roku 2004 sa po prvýkrát dostal do seniorského kádra Tatrana Prešov. V sezóne 2007/2008 po zranení brankárskej jednotky Miloša Buchtu sa chopil šance a stal sa veľkou oporou celého mužstva v 2.lige. Corgoňligový debut zaznamenal 23. septembra 2008 v zápase s Dubnicou.
V roku 2009 počas prípravného zápasu Prešovských juniorov utrpel zlomeninu lícnej kosti. Nasledovala operácia po ktorej sa vrátil do bránky s maskou podobnou Petrovi Čechovi.
Kryštalografia
thumb|right|300px|Braggov zákon difrakcie v kryštáli Kryštalografia (z gr. crystallon – zmrznuté kvapky, ľad + graphein – písať) je veda o morfologických a fyzikálnych vlastnostiach kryštálov (presnejšie o vnútornom usporiadaní atómov, iónov a molekúl v tuhých telesách). Pravidelné kryštály pútali pozornosť už v staroveku, kde boli objektami rôznych povier – napr. ametystu bola prisudzovaná schopnosť chrániť pred opitosťou.
História
Pravdepodobne prvý kryštalografický zákon formuloval dánsky zberateľ minerálov Nicolaus Stenonus (Stenon). Stenon formuloval zákon o stálosti uhlov, podľa ktorého ekvivalentné plochy zvierajú rovnaký uhol. zákon sformuloval na základe merania rezov kremeňa kolmých k osi dipyramídy. Ak je kryštál dokonalé vyvinutý tak daným rezom je pravidelný šesťuholník. Ak nie je dokonale vyvinutý ide o nepravidelný šesťuholník ale ekvivalentné hrany zvierajú stále rovnaký uhol. thumb|left|150px|René Just Haüy. Škola, seriózne študujúca kryštály sa sformovala vo Francúzsku na prelome 18. a 19. storočia. Jej hlavným protagonistom bol abbé Haüy. Jeho teória o trojrozmerne periodickej vnútornej stavbe kryštálov sa neskôr stala základným postulátom kryštalografie. Formuloval zákon o racionalite parametrov podľa ktorého každú kryštálovú plochu možno odvodiť zo základného tvaru násobením základných parametrov racionálnym číslom.
Haüyove myšlienky rozvinul August Bravais (chemik, fyzik a banský inžinier), ktorý ich posunul do novej dimenzie: ak bol totiž objav abbého Haüya pravdivý, tak by sa z teoreticky nekonečnej periodickej kryštálovej štruktúry dal vybrať motív, ktorý ju reprezentuje a ktorého opakovaním možno danú štruktúru celú vybudovať. Tento motív nazval základná bunka. Bunku možno definovať podľa metriky a súmernosti, čo Bravais zohľadnil a odvodil 14 typov priestorových mriežok. Je si treba uvedomiť, že ako abbé Haüy tak aj August Bravais pôsobili predtým ako boli publikované prvé predstavy o atómovej stavbe hmoty, preto netreba dávať ich objavy do týchto súvislostí.
Prvé goniometre, umožňujúce presné meranie geometrických vzťahov medzi jednotlivými kryštálovými plochami sa objavili v 18. storočí. Kryštály ako geometrické objekty inšpirovali Angličana Williama Millera k zavedeniu symboliky vypracovanej Bernhardim a Williamom Whewellom, kde postavenie kryštálových plôch voči súradnicovému systému je označené symbolmi (Millerove symboly pomenované sú, aj keď v podstate nesprávne, po Millerovi).
Súmernosťou trojrozmerného priestoru sa nezávisle od seba zaoberali viacerí mineralógovia, prípadne matematici. Spolu odvodili 230 kombinácií prvkov súmernosti, ktoré tvoria 230 priestorových grúp. Vzhľadom na veľkú symetriu v kubickej sústave je definovaných 136 grúp a v triklinickej je možno definovať iba dve grupy.
Do roku 1912 sa výskum zameriaval na štúdium morfológie kryštálov a ich chemického zloženia. V roku 1912 nemecký docent Max von Laue objavil, že röntgenové lúče prechádzajúce cez kryštál modrej skalice interferujú, čoho dôkazom je fotografická platňa umiestnená za prístrojom. Na Laueho práce nadviazali otec a syn Braggovci, ktorí vyriešili prvú kryštálovú štruktúru – štruktúru NaCl.
Mriežka a kryštálová štruktúra
Ak každému uzlu niektorej základnej priestorovej mriežky priradíme určitý "ornament" (nazývaný báza ale aj motív a pod.) t. j. skupinu atómov (či iónov), dostaneme kryštálovú štruktúrnu mriežku – štruktúru (obr. 2). Keďže existuje nekonečne množstvo ornamentov, ktoré možno uzlom priestorovej mriežky priradiť, existuje nekonečne veľa kryštálových štruktúr. Tieto pojmy sa bohužiaľ často zamieňajú. Mriežka je matematický pojem a neznamená kryštál. Body ktoré sa kreslia z dôvodu názornosti do uzlov mriežky nie sú atómy.
thumb|left|380px|Obr. 2 Odvodenie plošnej kryštálovej štruktúry.
Zoznam planétok 108501 – 108750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Kryštalografia
Mriežka a kryštálová štruktúra
Veľmi často je tiež nesprávne pochopené zadelenie 14 základných typov mriežok na primitívne a centrované. Primitívne priestorové mriežky sú také, ktoré majú uzly iba v rohoch mriežky. Teda priemerný počet uzlov na mriežku je 1. Napr. primitívna kubická priestorová mriežka má 8 uzlov, ale každý je v nekonečnom priestore spoločný pre 8 buniek. Centrované sú také, ktoré majú uzly aj mimo týchto rohových miest. Napr. priestorovo (telesne) centrovaná kubická mriežka má navyše jeden uzol v geometrickom strede kocky. To však neznamená, že by sa takáto priestorová štruktúra nedala opísať aj pomocou inej – primitívnej mriežky. 14 základných mriežok, tak ako sa používajú teraz bolo vybraných konvenciou. Mohli sa pokojne vybrať aj iným spôsobom, ale stále by reprezentovali tých istých 14 možných priestorových štruktúr. Ako príklad možno uviesť voľbu primitívnej bunky k plošne centrovanej kubickej bunke.
Voľba centrovaných mriežok za základné teda zjednodušila popis priestorových štruktúr, na druhej strane však zdanlivou jednoduchosťou je zavádzajúca. Zjednodušenie spočíva v zavedení tzv. kryštalografických sústav, ktorých je sedem. V rámci jednej sústavy sa potom zavádza centrovanie (ak má zmysel v danej sústave).
Mriežka CsCl ma v rohoch kocky atómy Cs a v strede Cl (alebo naopak – je to to isté). Táto mriežka, ak si namiesto atómov predstavíme prázdne uzly priestorovej mriežky, je vlastne priestorovo (telesne) centrovaná kubická mriežka. Kryštalografická mriežka CsCl sa VŠAK NEDÁ popísať priradením bázy k telesne centrovanej priestorovej mriežke. Neexistuje totiž kombinácia atómov, ktorú ak priradíme takejto priestorovej mriežke, taká že výsledok je mriežka CsCl. Štruktúra CsCl sa dá definovať iba tak, že každému bodu primitívnej kubickej mriežky priradíme bázu (Cs 0,0,0 + Cl 1/2,1/2,1/2).
Podobne vyzerajúca mriežka Fe (feritu – nízkoteplotnej modifikácie železa) sa dá popísať dvojako: tak že každému bodu telesne centrovanej kubickej priestorovej mriežky priradíme ornament (Fe 0,0,0), alebo tak že každému bodu primitívnej priestorovej kubickej mriežky priradíme ornament (Fe 0,0,0 + Fe 1/2,1/2,1/2). V literatúre je nejednoznačnosť v tom či musí byť báza vytiahnutá na primitívnu mriežku alebo nie.
Problém pri jednoduchých kryštalografických mriežkach, aké sa používajú v metalurgii, je v tom, že sa zaužívalo pomenovanie štruktúrnych buniek odpovedajúcemu tvaru priestorovej bunky. Napr. mriežka feritu sa označuje ako FCC (kubická plošne centrovaná). V tomto kontexte je tento pojem naozaj pomenovaním kryštálovej štruktúry a nie iba priestorovej mriežky (ako matematického pojmu). Môže to však viesť k nedorozumeniam pri niektorých mriežkach. Napr. hore popísaný problém CsCl. Štruktúrnu mriežku CsCl nie je správne označovať za priestorovo centrovanú štruktúrnu mriežku (aj keď sa nájdu také tvrdenia aj v mineralogických skriptách). V kryštalografii existuje nemecký spôsob označovaný aj v angličtine „Strukturbericht“, kde sa jednoprvkové štruktúry označujú písmenom A, dvojprvkové štruktúry typu AB sa označujú písmenom B, látky typu AB2 sa označujú C atď. Za písmenom nasleduje číslo typu. Napr. CsCl je kryštalografická mriežka B2. Obdobne zaplnená mriežka ale atómami jedného druhu (napr. ferit) sa označuje A2. Mriežka typu diamantovej sa označuje A4 atď. Existuje rozsiahly systém štruktúrnych buniek a ich značenia týmto spôsobom. Strukturbericht system. Ďalším systémom značenia štruktúrnych mriežok je Pearsonov systém značenia kryštalografických štruktúr, kde sa napríklad mriežka typu CsCl označuje ako cP2 c – cubic, P – primitive, 2 – počet atómov na bunku. Z tohto systému je explicitne vidieť, že mriežku CsCl nemožno pokladať za priestorovo centrovanú.