cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peacock
Opis
Peacock je najjasnejšou hviezdou súhvezdia. V skutočnosti je to spektroskopická dvojhviezda, ktorej zložky obiehajú okolo spoločného ťažiska raz za 11,75 dňa. Hlavná zložka sústavy je modrobiely podobor. Má jasnosť 1,93m, patrí do spektrálnej triedy B3IV a je od nás vzdialená 233 svetelných rokov. Nájdeme ju na rozhraní súhvezdí Páva, Ďalekohľadu a Indiána. Meno hviezdy je anglické (v preklade páv).
Zoznam planétok 98251 – 98500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Seraincourt (Ardennes)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 242 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Stilpón z Megary
Stilpón z Megary bol starogrécky filozof, predstaviteľ megarskej školy.
Podľa Stilpóna je konečným zmyslom ľudského života vedenie a na ňom sa zakladajúca praktická súdnosť, umožňujúca človeku vnútornú slobodu a uspokojenie v podobe apatie.
Arrast-Larrebieu
Arrast-Larrebieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Powiat tczewski
Powiat tczewski je powiat v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 112959 obyvateľov (30.6.2007).
Dugald Stewart
Dugald Stewart (* 22. november 1753, Edinburgh, Škótsko, Spojené kráľovstvo – † 11. jún 1828, Edinburgh, Škótsko, Spojené kráľovstvo) bol škótsky filozof a matematik, predstaviteľ škótskej školy, ktorý najhlbšie rozpracoval filozofiu common sensu.
Jamb
Jamb je dvojslabičná stopa, skladajúca sa z prvej slabiky krátkej a druhej dlhej, prípadne prvej neprízvučnej a druhej prízvučnej (zápis: ∪ — ).
Jamb nie je pre slovenčinu a češtinu prirodzený, možno ho dosiahnuť posunutím trochejského metra o jednu slabiku, čo sa dosahuje spravidla použitím daktylu ako začiatočnej stopy inak trochejského verša. Jamb je prirodzený pre gréčtinu, predovšetkým pre iónčinu.
Jambický verš je použitý napríklad v Máchovom Máji: večerní máj – byl lásky čas. Hrdliččin zval ku lásce hlas, kde borový zaváněl háj. O lásce šeptal tichý mech; květoucí strom lhal lásky žel, svou lásku slavík růži pěl, růžinu jevil vonný vzdech.''
Hautteville-Bocage
Hautteville-Bocage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Port Metro Vancouver
Port Metro Vancouver (oficiálne Vancouver Fraser Port Authority ) je názov novej organizácie pre lodnú dopravu a s ňou súvisiacu pozemnú a námornú prepravu tovaru a pasažierov v oblasti Metro Vancouver.
Pred fúziou
Pred vznikom tejto organizácie boli v oblasti Metro Vancouver tri oddelené prístavné úrady: Port of Vancouver, ktorý bol najväčším prístavom v Kanade, Fraser River Port Authority a North Fraser Port Authority.
Aj keď boli tieto prístavy finančne sebestačné, federálna legislatíva upravujúca ich činnosť nebola veľmi efektívna. Keďže všetky tri prístavy boli samostatné právne subjekty, boli nútené súťažiť so sebou navzájom. V roku 2006 si toho všimli miestne médiá, pričom sa zistilo, že nedávno rozšírené doky Fraser Surrey Docks, ktoré prevádzkoval Fraser River Port Authority v North Delta, boli nevyužité po tom, čo sa ich hlavný prepravca CP Ships rozhodol presťahovať do zariadení patriacich Port of Vancouver, ktoré sa už blížili ku svojej plnej kapacite.
No ozvali sa aj hlasy proti prípadnej fúzii, ktoré sa obávali, že nový úrad nerozpozná potrebu zvláštnej starostlivosti o rieku Fraser. John Cummins, poslanec za obvod Richmond East - Delta označil fúziu za „výpredaj“ North Fraser River Authority medzinárodným námorným prepravcom.
V júni 2006 povolilo federálne ministerstvo dopravy týmto trom prístavným úradom vypracovanie štúdie o zlepšení efektivity vancouverských prístavov ich fúziou do jedného. Výsledná správa zdôraznila niekoľko výhod fúzie a 16. júna 2006 ministerstvo dopravy udelilo „Osvedčenie o zámere zlúčiť prístavné úrady“. 21. decembra 2007 kanadská vláda uverejnila osvedčenie o zlúčení, ktoré umožnilo trom prístavným úradom zlúčiť sa do jedného s účinnosťou od 1. januára 2008.
Via Dolorosa
Via Dolorosa (lat. Bolestná cesta alebo niekedy prekladané ako Cesta utrpenia) je ulica v Starom Meste v Jeruzaleme.
Port Metro Vancouver
Po fúzii
Po fúzii sa prístavná správa dostala do sporu s mestom Mission nad plánom postaviť kontajnerový terminál v ekologicky citlivých mokradiach. Prístavné orgány pripustili, že takéto plány existovali už pred fúziou a aj to, že neboli vopred konzultované s dotknutými obyvateľmi.
Zástancovia jeho výstavby argumentujú tým, že nový terminál prispeje k zníženiu emisií a nákladnej dopravy v celom regióne a odľahčí dopravnej infraštruktúre, zatiaľ čo kritici sa domnievajú, že kamióny sa môžu radšej pohybovať cez mesto a pôsobiť dopravné a environmentálne problémy tam. Veľa obyvateľov sa tiež obáva, že kontajnerový terminál bude nevzhľadný.
Via Dolorosa
Podľa tradície tadiaľto niesol Ježiš Kristus svoj kríž po ceste k ukrižovaniu. Je tak predobrazom krížových ciest. Jej trasa sa ustálila v 18. storočí. Má deväť zastavení a ďalších päť je vo vnútri baziliky Svätého hrobu. Trasa vedie z pevnosti Antónia ku kostolu Božieho hrobu, vo vzdialenosti asi 600 metrov.
Via Dolorosa je pozostatkom jednej z dvoch východozápadných ciest cez Aeliu Capitolinu postavenú rímskym cisárom Hadriánom.
Extraliga hádzanárov 2012/13
Extraliga hádzanárov v sezóne 2012/13 bol 20. ročník extraligy hádzanárov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej (SZH). Aktuálny majster Tatran Prešov sa okrem slovenskej súťaže predstavil aj v 2. ročníku nadnárodnej súťažeSEHA lige. V prvýkrát hranom final four opäť zvíťazil Prešov a vybojoval tak už deviaty titul (siedmy v rade). Súťaž niesla opäť mediálny názov TIPOS extraliga.
Systém súťaže
Systém súťaže sa od tohoto ročníka zmenil, a to na nasledujúce 2 roky. Základná časť pozostávala z 36 kôl. Každý s každým sa stretol 4-krát, čo znamená, že každý tím odohral 32 zápasov. Po základnej časti nenasledovalo play-off, ale záver súťaže vyvrcholil tzv. Final Four so 4 najlepšími účastníkmi po základnej časti. Organizátorom Final Four sa stal víťaz základnej časti. Po semifinále (1.4., 2.3.) nasledovalo finále. Zápas o 3. miesto sa nehral, bronz získalo lepšie postavené družstvo z porazených semifinalistov po základnej časti. Zo súťaže nikto nevypadol, tak aby po prípadnom postupe niektorého tímu z 1. ligy sa hral budúci ročník extraligy s 10 účastníkmi.
Final Four
15px Prešov, 1.2. jún 2013
VEVO
Vývoj
Medzi iné zdroje príjmov patrí reklama na stránkach a odporúčania s odkazmi na nákup piesní na Amazon MP3 a iTunes. Universal Music Group získalo názov domény vevo.com 20 novembra 2008. Sony Music Entertainment dosiahli dohodu pridať svoj obsah na web v júni 2009. Web stránka bola vytvorená 8. decembra 2009, a rovnaký mesiac sa stala číslom jedna z najnavštevovanejších hudobných stránok v USA, predbehla MySpace Music.
V auguste 2010 predstavilo VEVO bezplatnú aplikáciu pre Apple iPhone, ktorá umožňuje užívateľom streamovať videá v katalógu VEVO a vytvárať zoznamy skladieb.VEVO začal kanál na Google TV a aplikácie na Boxee. VEVO aplikácia pre mobilné telefóny Android bola vydaná v januári 2011. Spoločnosť tvrdí, že podpora na ďalšie mobilné platformy nie je dôležitá.
Dostupnosť
Na webových stránkach vevo.com a iPhone sú v súčasnej dobe dostupné videá iba vo Spojených štátoch, Spojenom kráľovstve, Kanade a v Írsku. Webové stránky boli naplánované na celom svete v roku 2010, doteraz však nie je k dispozícii mimo tieto krajiny. Niektoré videá od VEVO sú na YouTube dostupné aj pre užívateľov z iných krajín, a však niektorý obsah je v niektorých krajinách zablokovaný "Toto video obsahuje obsah VEVO, ktorý ho zablokoval vašej krajine na základe autorských práv" Služba VEVO vo Spojenom kráľovstve a Írsku bola zahájená 26. apríla 2011.
V.V. (album)
V.V. (alternatívny názov V.V. 2006) je štúdiový album, ktorý nahral Richard Müller. Album vydali v roku 2006 hudobné vydavateľstvá 44 s.r.o. a Závodský. Album produkoval Richard Müller a Mike Caffrey.
V.V. Richard Müller označil za svoj Vianočný album, ktorý si daroval v roku 2006 pod stromček a venoval ho svojim deťom. Vznikol počas improvizovaného stretnutia z materiálu, ktorý mal práve k dispozícii v sobotu 4. novembra 2006 (šesť textov) a nahral ho spolu hudobníkmi pieseň za piesňou, takmer naživo, v štúdiu na Manhattane.
Murzim
Murzim alebo Murzam alebo Mirzam (β CMa/β Canis Majoris) je hviezda v súhvezdí Veľký pes. Znamená „predchádzajúci Síria“, pretože jeho heliaktický východ nastáva o päť dní skôr ako heliaktický východ Síria, ktorý mal v živote Egypťanov veľký význam. Murzim je modrý obor so spektroskopickým sprievodcom. Ten obehne hlavnú zložku raz za 42 dní. Hlavná zložka je prototypom premenných hviezd typu beta Canis Maioris, ktoré sú však niekde známejšie ako premenné hviezdy typu Beta Cephei. Murzim pulzuje v perióde šiestich hodín, čo spôsobuje malé kolísanie jeho jasnosti, menšie, než 0,1 mag. Nápadnejšie sú zmeny radiálnej rýchlosti. Od cefeíd a premenných typu RR Lyrae sa premenné hviezdy typu Beta Canis Maioris líšia tým, že maximum ich jasnosti nastáva pri najmenšom priemere hviezdy.
Powiat wejherowski
Powiat wejherowski je powiat v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 184392 obyvateľov (30.6.2007).
1498 Lahti
1498 Lahti je planétka s priemerom 61 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 16. septembra 1938.
Jadowniki
Jadowniki je dedina v Poľsku v obci Brzesko, v okrese Brzesko. Žije tu 5014 obyvateľov.
Citizenfour
Citizenfour je americký dokumentárny film režisérky Laury Poitrasovej, ktorý zobrazuje príbeh odhalenia masívneho špehovania elektronickej komunikácie, predovšetkým americkou vládnou agentúrou NSA, whistleblowerom Edwardom Snowdenom. Názov dokumentu je odvodený od pseudonymu, ktorý Edward Snowden použil pri kontaktovaní režisérky.
Pozadie
V januári 2013 dostala režisérka Laura Poitrasová zašifrovaný e-mail od neznámeho, ktorý sám seba označoval menom Citizen Four (Občan Štyri). V tomto maile jej ponúkol dôverné informácie o nezákonnych špehovacích praktikách americkej Národnej bezpečnostnej agentúry (NSA) a ďalších agentúr, napr. britskej GCHQ. Laura v tom čase už niekoľko rokov pracovala na filme o sledovacích programoch, ktoré vznikli ako reakcia na útoky z 11. septembra 2001. V júni 2013 sa spolu s investigatívnymi novinármi Glennom Greenwaldom a Ewenom MacAskillom, reportérom z The Guardian, vybrala do Hongkongu na prvé stretnutie s neznámym informátorom, ktorý sa predstavil ako Edward Snowden. Podarilo sa jej ho presvedčiť, aby pristal na filmovanie stretnutí, ktoré trvali niekoľko dní. Nahrávky z hotelovej izby, kde sa stretnutia odohrali, tvoria základ filmu.
Produkcia
V roku 2012 začala Laura Poitrasová pracovať na svojom treťom filme zo svojej trilógie, venovanej 11. septembru 2001. Chcela sa v ňom zamerať na sledovacie aktivity v rámci Spojených štátov, preto podnikla rozhovory s Julianom Assangom, Glennom Greenwaldom, Williamom Binneym a Jacobom Appelbaumom.
V januári 2013 ju prvýkrát kontaktoval Edward Snowden, potom čo sa mu nepodarilo úspešne nadviazať šifrovanú komunikáciu s Greenwaldom. Na konci mája 2013 odletela do Hongkongu, kde počas ôsmich dní filmovala Snowdena a jeho rozhovory s Greenwaldom a MacAskillom v izbe hotela Mira. Neskôr odletela do Moskvy, kde nakrútila interview Greenwalda so Snowdenom. Dokument dopĺňajú zábery z redakcie londýnskeho Guardianu, berlínskeho Der Spiegel, cesty Glenna Greenwalda do Brazílie, prednášok aktivistov proti vládnemu sledovaniu, kladenia otázok šéfovi NSA v americkom senáte a ďalšie.
V záverečnej časti dokumentu sú zábery Edwarda Snowdena s jeho priateľkou Lindsay Millsovou v kuchyni ich moskovského domu. Samotný záver tvorí stretnutie Greenwalda so Snowdenom v Moskve. V ňom preberajú informácie od zdroja, ktorý tvrdí, že proces riadenia dronov, na ktorého vrcholku je prezident USA, prebieha cez americkú základňu Ramstein v Nemecku a až 1,2 milióna ľudí je na rôznej úrovni zoznamu sledovaných dronmi. Nemecká vláda pritom kategoricky popiera akúkoľvek spojitosť základne Ramstein s vražednými útokmi dronov.
Premiéra
Film mal premiéru na HBO 23. februára 2015, deň po udeľovaní Oskarov, a následne bol zverejnený na HBO Go.
Prijatie
Citizenfour bol prijatý filmovou kritikou pozitívne. Na stránke Rotten Tomatoes má pozitívny rating 98% a hodnotenie 8.3/10. Metacritic dokumentu dáva 88 bodov zo 100 na základe 38 recenzií. Na ČSFD má film hodnotenie 85%. Ondřej Pavlík ho na stránke 25fps.cz označuje za "mrazivý dokument thrillerových parametrov", ktorý zostáva "v prvom rade dokumentom, ale jeho naliehavosť a dopad tu stupňujú citlivo zapojené konvencie fikčných filmov.
Bezpečnosť
Poitrasová podnikla kvôli filmu viacero preventívnych bezpečnostných opatrení. Potom čo bola viackrát zadržaná pri kontrolách pri vstupe do USA sa rozhodla presťahovať do Berlína. Film aj zostrihala v Nemecku, kam priletela priamo z Hongkongu, aby zamedzila možnému prehľadaniu jej hard disku FBI na základe súdneho príkazu. Všetky nahrávky sú úschované na šifrovaných diskoch s viacerými úrovniami vnorenej ochrany. Počítač, na ktorom číta citlive dokumenty je od internetu oddelený vzduchovou stenou (air gap). Glenn Greenwald jej poskytol know-how ako pracovať na nebezpečnej téme pri použití maximálnej ochrany, pretože ako poznamenal E. Snowden: "po tohtoročnom odhalení by malo byť jasné, že nezašifrovaná komunikácia novinára so zdrojom je neodpustiteľne ľahkomyselná".
V záverečných titulkoch filmu sú netradične spomenuté mená viacerých slobodných a bezpečnostných programov, bez ktorých by vznik tohto filmu nebol možný. Sú to Tor, Tails, Debian GNU/Linux, Off-the-Record Messaging, GNU Privacy Guard, Truecrypt a SecureDrop.
Ocenenia
Film získal 43 filmových cien a okrem nich aj 20 nominácií, ktoré na ceny nepretavil. Tu je zoznam najvýznamnejších z nich:
Karaiti
Karaiti alebo karaimovia (z hebr. קְרָאִים – kra'im, t. j. „predčítači“) alebo bnej mikra (synovia písma) je najväčšia sekta v judaizme, ktorá vznikla roku 765 na území dnešného Iraku po smrti exilarchu v Bagdade. Titul exilarchu dostával predseda miestnej židovskej komunity ako jej úradne uznaný predstaviteľ. Starý exilarcha zanechal po sebe dvoch synov. Za nového nástupcu obce bol zvolený mladší syn, obľúbený Chananja ben David. Starší brat Anan ben David a jeho prívrženci sa nechceli s týmto zmieriť a vyhlásili voľbu za neplatnú. Vznikol rozpor, do ktorého zasiahli kalifovi úradníci a zatkli odbojného staršieho brata. Hrozil mu trest smrti. Zachránil sa pomocou rady islamského učenca Abú Hanífa, ktorý navrhol, aby sa Anan pred úradmi vyhlásil za nástupcu sekty neuznávajúcej Talmud.
V návrhu je podobnosť so šiitskou vetvou islamu, ktorá uznáva Korán, ale odmieta ústnu tradíciu – sunnu. Ananovo vysvetlenie bolo prijaté, a tak sa stal úradne uznanou hlavou novej sekty bnej mikra (synovia písma). Z toho sa vytvorilo pomenovanie Karaiti.
Karaiti odmietli Talmud, a preto sú považovaní za antirabínske hnutie. Pokyny Tóry sa snažia prenášať priamo do života. V minulosti vynikli ako znalci v skúmaní Tóry.
Sery (Ardennes)
Sery je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 342 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Šteklenie
thumb|Príklad šteklenia
Šteklenie je reakcia človeka na rýchle a slabé dotyky v šteklivých častiach tela (chodidlá, podpazušie, krk, brucho, boky). Často spôsobuje eufóriu. Človek sa nemôže poštekliť sám, lebo existujú mechanizmy, ktoré nervové zakončenia zoslabia.
Zoznam chránených území v okrese Ostrava-mesto
Toto je zoznam chránených území v okrese Ostrava-mesto aktuálny k roku 2014, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Ostrava-město.
Origami
right|thumb|Papierový žeriav, tradičné japonské origami
Origami (jap. 折り紙 origami) je staré japonské umenie skladania papiera. Výraz „origami“ v japončine doslova znamená „skladanie papiera“ a skladá sa zo slov 折る oru skladať, a 紙 kami papier. Používa sa pre všetky druhy papierových skladačiek, dokonca aj pre tie, ktoré nie sú pôvodne japonské.
Origami používa iba niekoľko málo pomerne jednoduchých spôsobov prehýbania papiera, ale ich vzájomným kombinovaním sa dajú vytvoriť veľmi zložité tvary. Pre väčšinu skladačiek je východiskom list papiera v tvare štvorca, tradične z jednej strany biely a z druhej farebný, prípadne so vzorom. Papier sa tvaruje iba rôznym skladaním a prehýbaním, zostáva však v jednom kuse a nestrihá sa. Na rozdiel od rozšíreného presvedčenia, tradičné japonské origami bolo často voči týmto konvenciám menej prísne. Občas sa pri skladaní origami strihalo (Kirigami) alebo sa používal papier v tvare obdĺžnika, kruhu alebo aj iný.
História
Pôvodné japonské origami sa pravdepodobne vyvinulo z obradného skladania papiera, akým bolo napríklad tzv. „noši“ - skladané obaly na obradné, hlavne kvetinové dary, alebo sa k malým darčekom skladačky vešali pre šťastie. Najstaršie zmienky o origami v Japonsku pochádzajú už z 9. storočia. Ako zábava sa origami v Japonsku rozšírilo až niekedy v 17. storočí. Zároveň sa začala formovať základná zásada, podľa ktorej má origami tvar skutočných predmetov iba zjednodušene symbolizovať, nie ho verne kopírovať. Dôraz sa kladie predovšetkým na jednoduchosť a estetickú vyváženosť výsledného modelu. Postupne sa origami vyvinulo ako zvláštna forma umenia so širokými možnosťami tvorby a využitia a rozšírilo sa aj do iných kultúr. Postupy skladania najstarších origami sa kedysi odovzdávali od rodičov deťom ústnym podaním. Neskôr však vyšlo niekoľko publikácií s detailnými návodmi a v nich zaznamenané skladačky patria dnes do „zlatého fondu“ tradičných origami. Dodnes je však väčšina skladaných modelov inšpirovaná svetom zvierat a rastlín.
Najväčší rozkvet zaznamenalo origami v Japonsku na konci 19. storočia a túto obľúbenosť nestratilo ani v súčasnosti. Jednoduché modely si skladajú deti už v škôlkach a origami je dokonca zahrnuté v učebných osnovách výtvarnej výchovy na základných školách. Nejde však len o detskú zábavku. V Japonsku je origami považované za serióznu tvorivú činnosť a majstri origami požívajú všeobecnú úctu a uznanie.
Joseph Albers, otec modernej teórie farieb a minimalizmu v umení, vyučoval origami a skladanie papiera v 20. a 30. rokoch 20. storočia. Jeho postupy, medzi ktoré patrili aj okrúhle papiere skladané do tvaru špirál a kriviek, ovplyvnili moderných umelcov z oblasti origami ako je napr. Kunihiko Kasahara. Friedrich Fröbel, zakladateľ materských škôlok, považoval ohýbanie, skladanie a strihanie papiera za významný učebný prvok v rozvíjaní schopností dieťaťa už na začiatku 19. storočia.
Práca Akiru Yošizawu, plodného tvorcu návrhov origami a autora kníh o origami, vyvolala modernú renesanciu tohto umenia. K propagácii jeho práce prispeli štúdie Gershona Legmana publikované v knihách Roberta Harbina Paper magic (po slovensky Kúzlo papiera) a najmä Secrets of the Origami Masters (po slovensky Tajomstvá majstrov origami), ktoré v polovici 60. rokov umožnili verejnosti objaviť bohatý svet skladania papiera. Následne moderné origami upútalo pozornosť v mnohých kútoch sveta a začali vznikať nové, prepracovanejšie modely a vylepšené techniky. Jednou z nich ja napríklad „wet-folding“, teda skladanie za vlhka, pri ktorom sa papier v priebehu skladania zvlhčuje, takže výsledný model po dokončení lepšie drží tvar. Iným príkladom je modulárne origami, ktoré využíva množstvo malých samostatných tvarov. Tie sa navzájom spájajú, čím vznikajú rôzne komplikované konštrukcie a dekoratívne celky.
Orizuru
Jedným z najznámejších modelov origami je tradičná japonská skladačka (折り鶴 alebo skrátene 折鶴 orizuru) žeriav. V Japonsku vták žeriav (鶴 curu) symbolizuje nádej. Stará legenda hovorí, že každému, kto poskladá tisíc papierových žeriavov, sa splní túžba. Papierový žeriav sa stal vďaka tejto legende a prostredníctvom japonského dievčatka Sadako Sasaki symbolom mieru. Sadako bola ako dvojročná pri zhodení atómovej bomby na Hirošimu vystavená radiácii, no prežila. V dvanástich rokoch sa však u nej naplno prejavili dôsledky ožiarenia a lekári zistili, že umiera na leukémiu. Rozhodla sa poskladať tisíc papierových žeriavov, aby sa jej splnilo najväčšie želanie - chcela ešte žiť. Hoci sa jej žeriavy podarilo poskladať, nad chorobou nezvíťazila. Nezlomná nádej a úsilie Sadako však inšpirovali jej spolužiakov a priateľov, ktorí zorganizovali zbierku a dali postaviť pamätník všetkým detským obetiam atómového útoku na Hirošimu. Pamätník stojí v parku Mieru v Hirošime a predstavuje dievča stojace s natiahnutými rukami, z ktorých vzlieta papierový žeriav. Každoročne sa na pamätník vešajú vence, každý urobený z tisíc papierových žeriavov (po japonsky sa nazývajú „senbazuru“).
James Hutchison Stirling
James Hutchison Stirling (* 22. január 1820, Glasgow, Spojené kráľovstvo – † 19. marec 1909, Edinburgh) bol škótsky filozof a kritik, iniciátor hegelovského hnutia v Anglicku, predstaviteľ absolútneho idealizmu.
Električková doprava v Lodži
Električková doprava v Lodži je systém električkovej siete v poľskom meste Lodž.
Elektrické električky sa objavili v uliciach mesta 23. decembra 1898.
Héauville
Héauville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1499 Pori
1499 Pori je planétka s priemerom 36 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 16. októbra 1938.
Konzervovanie (potraviny)
thumb|sušené huby Konzervovanie alebo konzervácia (lat.) je úprava potravín, ktorá umožňuje predĺžiť ich prirodzenú skladovateľnosť. Konzerva je potravinársky výrobok, ktorý je výsledkom konzervovania, v hermetickom obale z plechu (tzv. konzervová plechovica/konzervová plechovka), skla, viacvrstvových fólií, plastov a pod. resp. v užšom zmysle len tento obal.
Možné spôsoby konzervácie:
Laissez faire, laissez passer
Laissez faire, laissez passer (fr. nechajte robiť, nechajte prejsť) sa používa v zmysle dať veciam voľny priebeh; v diskusii označuje stanovisko nezasahovania. Pozri aj laissez-faire.
Cilens
Cilens je v etruskej mytológii božstvo (nižší boh) osudu, prináša víťazstvo alebo pohromu, bol aj ochrancom brán.
Arraute-Charritte
Arraute-Charritte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Roger Tsien
Roger Yonchien Tsien (* 1. február 1952, New York, New York, USA – † 24. august 2016, Eugene, Oregon ) bol americký chemik čínskeho pôvodu. Pôsobil ako profesor na University of California v San Diegu.
Je spoludržiteľom Nobelovej ceny za chémiu za rok 2008 „za objav a výskum zeleného fluorescenčného proteínu“ (GFP). Jeho podiel na objave spočíva najmä v tom, že vysvetlil detaily fluorescenčného pôsobenia tohto proteínu a objavil jeho ďalšie varianty.
Kazimír (okres Trebišov)
Kazimír (v minulosti Malý-/Veľký Kázimír, ) je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Wolfgang Stegmüller
Wolfgang Stegmüller (* 3. jún 1923, Natters, Rakúsko† 1. jún 1991, Mníchov, Nemecko) bol rakúsko-nemecký filozof. Zaoberal sa predovšetkým teóriou poznania, filozofiou vedy a analytickou filozofiou. Jeho najznámejším dielom sú viaczväzkové Hauptströmungen der Gegenwartsphilosophie (Hlavné prúdy súčasnej filozofie).
Životopis
Študoval na univerzite v Innsbrucku ekonómiu a filozofiu. V roku 1945 získal doktorát z ekonomických vied a v roku 1947 aj doktorát z filozofie.
V roku 1949 sa habilitoval v odbore filozofia. Témou jeho habilitačnej práce bolo Bytie, pravda a hodnota v súčasnej filozofii.
Po ročnom pobyte na University of Oxford sa v roku 1954 vrátil späť do Innsbrucku, kde bol v roku 1956 vymenovaný za mimoriadneho profesora filozofie. V nasledujúcom období pôsobil aj ako hosťujúci profesor na univerzitách v Kieli a Bonne.
V roku 1958 sa stal riadnym profesorom filozofie, logiky a filozofie vedy na Ludwig-Maximilians-Universität v Mníchove. V rokoch 1977 až 1979 bol dekanom Fakulty filozofie, teórie vedy a štatistiky. V zimnom semestri 1962/1963 a v letnom semestri 1964 pôsobil ako hosťujúci profesor na University of Pennsylvania.
Stegmüller bol od roku 1966 korešpondentom Rakúskej akadémie vied,, od roku 1967 členom Bavorskej akadémie vied a od roku 1972 členom Medzinárodného filozofického inštitútu v Paríži.
V roku 1989 mu jeho alma mater Universität Innsbruck udelila čestný doktorát.
V roku 1990 bol emeritovaný, zároveň sa však stal čestným predsedom Spoločnosti pre analytickú filozofiu.
Zomrel 1. júna 1991 v Mníchove. Pochovaný je v obci Gräfelfing, neďaleko Mníchova.
Spoločnosť pre analytickú filozofiu udeľuje od roku 1994 vybraným mladým vedcom Cenu Wolfganga Stegmüllera.
Priamo u Stegmüllera sa habilitovalo desať z jeho žiakov. Hoci nemožno hovoriť o akejsi „Stegmüllerovej filozofickej škole“, predsa malo jeho myslenie veľký vplyv na nasledujúce generácie filozofov. Vo všeobecnosti možno konštatovať, že spoločným znakom Stegmüllerových žiakov je dôraz na intencie analytickej filozofie.
K Stegmüllerovým žiakom patrili aj Wolfgang Röd (* 1926 – † 2014) a Julian Nida-Rümelin (* 1954).
Oblasti záujmu
V roku 1948 sa prostredníctvom Karla Poppera (1902 – 1994) bližšie zoznámil s logickým pozitivizmom – filozofickým smerom, ktorý bol v Nemecku po skončení Druhej svetovej vojny takmer neznámy. Následne sa venoval predovšetkým štúdiu filozofie Rudolfa Carnapa (1891 – 1970). Politické a antimetafyzické tézy tzv. Viedenského krúžku si však Stegmüller nikdy neosvojil. Svoj príklon ku Carnapovým pozíciám odôvodňoval tým, že predstavujú akúsi zlatú strednú cestu medzi Wittgensteinovým tvrdením o nemožnosti prísne vedeckej filozofie a Popperovým popieraním významu filozofie jazyka. Svojimi publikáciami Stegmüller významne prispel k rozvoju a popularizácii analytickej filozofie a filozofie vedy v nemecky hovoriacich krajinách.
O štyroch problémoch teórie poznania, mimochodom, centrálnych témach jeho neskorších prác, sa Stegmüller po prvýkrát zmienil už vo svojej inauguračnej prednáške. Boli to: Stegmüllerovo pole pôsobnosti bolo mimoriadne široké, zahŕňalo množstvo filozofických disciplín. Okrem nespočetných prác k problematike súčasnej filozofie nemožno nespomenúť jeho publikácie v oblasti základov logiky, teórie poznania a filozofie vedy.
Teória poznania
Jedným z najznámejších diel Wolfganga Stegmüllera je kniha Metaphysik, Skepsis, Wissenschaft (Metafyzika, skepsa, veda) z roku 1954, v ktorej predstavil epistemiologické základy týchto troch oblastí. Poukázal v nej na skutočnosť, že hľadanie epistemiologických základov nevyhnutne vedie k samotnému „problému dôkazu“, ktorý je podľa neho neriešiteľný. Stegmüller vylúčil aj riešenie založené na preukázaní samorozpornosti univerzálnej epistemiologickej skepsy, aj za predpokladu, že by bola táto samorozpornosť skutočná. Stegmüller napokon prišiel k záveru, že univerzálny epistemiologický skepticizmus je možné zastávať bez rozporu (sic!) za predpokladu, že sa zriekneme zdôvodnenia tohto postoja. Napriek neriešiteľnosti „problému dôkazu“ sú podľa Stegmüllera pre metafyziku i vedu ako takú nepostrádateľné určité bazálne (epistemiologické) predpoklady. Prísne vzaté – metafyziku ako aj vedu možno považovať v princípe za nezdôvodnené, ich základom je v konečnom dôsledku iracionálne rozhodnutie či predpoklad.
Vo svojich dielach sa vysporadúval aj s fenomenalizmom. V publikácii Der Phänomenalismus und seine Schwierigkeiten (Fenomenalizmus a jeho ťažkosti) z roku 1958 poukázal na slabé miesta tohto filozofického smeru, ktoré v konečnom dôsledku bránia konzekventnej realizácii jeho programu v praxi.
Filozofia vedy
Je považovaný za jedného z najvýznamnejších predstaviteľov filozofie vedy v druhej polovici 20. storočia. Taktiež nemožno nespomenúť jeho zásluhy o popularizáciu tém filozofie vedy a analytickej filozofie v širokom spektre nemecky hovoriacich čitateľov.
Stegmüllerovo pôsobenie na poli filozofie vedy zásadným spôsobom ovplyvnili dve knihy dvoch významných amerických fyzikov a súčasne filozofov – The Structure of Scientific Revolutions (Štruktúra vedeckých revolúcií) z roku 1962, ktorej autorom bol Thomas S. Kuhn, a The Logical Structure of Mathematical Physics (Logická štruktúra matematickej fyziky) z roku 1971 z pera Josepha D. Sneeda.
Kuhnova kniha uvrhla Stegmüllera, podľa jeho vlastných slov, na dlhý čas do hlbokej filozofickej krízy. V Sneedových tézach však Stegmüller videl východisko z dobovej krízy (vedeckého) racionalizmu ako aj primeranú odpoveď na problém teoretických pojmov. Sneedove myšlienky sa neskôr stali základným kameňom tzv. vedecko-teoretického štrukturalizmu (Wissenschaftstheoretischer Strukturalismus) – významného smeru v rámci súčasnej filozofie vedy, o rozvoj ktorého sa v neposlednom rade pričinil aj Stegmüller a viacerí jeho spolupracovníci.
Les mierneho pásma
thumb|Les mierneho pásma Lesy mierneho pásma sú lesy medzi 25. a 50. stupňom zemepisnej šírky. Rastú tam ihličnaté a listnaté stromy.
V oblastiach s chladnými zimami a dlhšie trvajúcimi mrazmi, napr. na východe Severnej Ameriky, vo Východnej Ázii a v západnej Európe, bývajú tieto lesy opadavé. Striedajú sa tam štyri ročné obdobia a na jeseň listy pred opadaním zmenia svoje sfarbenie. V Južnej Amerike, južnej Číne, v Novom Zélande, vo východnej Austrálii, v Japonsku a Kórei sú zimy miernejšie a často bez mrazov. V lesoch mierneho pásma prevládajú vždyzelené stromy.
Konziliár
Konziliár lat., prípadne konziliant, je skúsený odborník (lekár) prizývaný ošetrujúcim lekárom na pomoc pri ťažkých alebo nejasných chrobných stavoch.
Indočínska vojna
Indočínska vojna (v druhom a treťom vyzname aj indočínske vojny) môže byť:
Katedrála svätého Lazara
thumb|Katedrála svätého Lazara
Katedrála svätého Lazara ( Cathédrale Saint-Lazare) alebo Katedrála v Autune je katedrála vo francúzskom meste Autun v Burgundsku.
Laja
Laja (sans.) je zničenie.
Powiat bartoszycki
Powiat bartoszycki je powiat v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Žije tu 61059 obyvateľov (30.6.2007).
Seuil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 162 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Elipsa
Elipsa je rovinná krivka, ktorá patrí do triedy kužeľosečiek. Elipsu možno definovať aj takto: je to množina všetkých bodov roviny, ktoré majú od dvoch pevných bodov F1 a F2 konštantný súčet vzdialeností, ktorý je väčší ako vzdialenosť týchto bodov. Body F1, F2 sa nazývajú ohniská, priamka prechádzajúca bodmi F1, F2 sa nazýva hlavná os elipsy, body A, B v ktorých os elipsy pretína elipsu sú hlavné vrcholy elipsy, stred úsečky F1, F2 je stred elipsy a priamka kolmá na hlavnú os elipsy prechádzajúca jej stredom je vedľajšia os elipsy a body C, D, v ktorých vedľajšia os elipsy pretína elipsu sú vedľajšie vrcholy elipsy.
right|200px Ak zvolíme súradnicovú os tak, aby jej začiatok bol stred elipsy, x-ová os bola hlavná os elipsy a y-ová os bola vedľajšia os súradnice bodov budú:
F1=(-f,0), F2=(f,0), A=(-a,0), B=(a,0), C=(0,b), D=(0,-b)
Stredová rovnica elipsy je:
Parametrické rovnice elipsy sú:
Užitočné vzťahy:
Plocha elipsy:
Symboly v rovniciach:
Elipsa má veľký význam pri aplikácii matematiky vo fyzike, astronómii a v technike. Napríklad dráhy planét sú elipsy, v teórii pružnosti sa pracuje s elipsou inercie a elipsou napätia,...
Elipsu možno definovať aj ako kužeľosečku, je to prienik roviny s kužeľovou plochou, pričom rovina nie je kolmá na os kužeľovej plochy a zviera s osou väčší uhol, ako priamka, ktorej rotáciou kužeľová plocha vznikla.
Špeciálnym prípadom elipsy je kružnica. Je to elipsa, kde F1=F2 a súčasne polomer kružnice R = a = b.
Ak v elipse umiestnime svetelný zdroj do jedného ohniska, všetky lúče sa odrazia do druhého ohniska.
Jupiter-C
Jupiter-C bola americká prieskumná raketa firmy Army Ballistic Missile Agency (ABMA), postavená na báze balistickej rakety Redstone.
Raketa pozostávala z modifikovanej balistickej rakety Redstone a dvoch prídavných stupňoch s motormi na tuhé palivo. Palivová nádrž rakety Redstone bola predĺžená o 2,4 m, čo umožňovalo natankovať viac paliva. Prístrojová časť bola menšia a ľahšia oproti pôvodnej rakete. Druhý a tretí stupeň tvorili zväzky rakiet Sergeant vo vrchnej časti rakety.
Druhý stupeň bol zložený z jedenástich motorov rakiet Sergeant rozmiestnených v prstenci; tretí stupeň sa skladal z troch rakiet rovnakého druhu vo vnútri tohto prstenca. Rakety boli upevnené pomocou priečok a obručí a obklopené valcovitým plášťom. Sieťová podstava plášťa bola pripevnená cez guličkové ložisko na vrchu prístrojovej časti prvého stupňa. Vyrovnávanie rovnováhy po zapálení motorov druhého a tretieho zabezpečovali dva elektrické motory, ktoré programovo roztáčali celé zariadenie rýchlosťou 450 až 750 rpm.
Horný stupeň bol pred štartom roztočený. Počas prvej fázy letu, raketu pomocou gyroskopu riadil autopilot a to vzduchové trysky ako aj trysky prvého stupňa (pomocou servomotorov). Štartujúc vo vertikálnej polohe z jednoduchej oceľovej platne bola raketa naprogramovaná tak, aby po dohorení prvého stupňa (157 s) letela vychýlená o 40 stupňov. Potom explozívne náboje odpálili prístrojovú dosku od nádrže prvého stupňa. Prístrojová časť a rotujúci vrchný stupeň sa pomocou všetkých štyroch vzduchových trysiek, umiestnených v prístrojovej časti, pomaly dostávali do horizontálnej polohy. Keď sa raketa dostala na vrchol vertikálneho letu, čo sa udialo 247 sekúnd po štarte, rádiový signál zo Zeme zapálil jedenásť rakiet druhého stupňa, čím sa zároveň oddelila prístrojová časť. Potom, pre zvýšenie apogea, nasledovalo zapálenie tretieho stupňa.
Vďaka tomuto systému, vynájdenému Wernherom von Braunom v roku 1956, raketa Jupiter-C na horných stupňoch nepotrebovala riadiacu jednotku.
Juno I bola nosná raketa navrhnutá na základe rakety Jupiter-C pridaním štvrtého stupňa na valec tretieho. Názov rakety vznikol na podnet von Brauna, ktorý si ho želal aspoň taký mierumilovný ako mala raketa Vanguard, ktorá nebola odvodená z bojovej, ale z prieskumnej rakety Viking. Niekedy je raketa Jupiter-C nesprávne označovaná ako Juno.
Raketa Jupiter-C bola použitá ako testovacia raketa pre testy návratovej časti, ktorá bola neskôr použitá v modernejšej balistickej rakete Jupiter.
Hamal
Hamal (α Ari/α Arietis) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Baran. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 2,0. Jej názov arabského pôvodu znamená baran alebo baranček. Oveľa zriedkavejšie meno tejto hviezdy je Elnath, „ten, ktorý hrká rohom“, zvyčajne sa však toto meno používa len pre betu zo súhvezdia Býk.
Powiat braniewski
Powiat braniewski je powiat v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Žije tu 43 449 obyvateľov (k 30. 6. 2007).
1500 Jyväskylä
1500 Jyväskylä je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 16. októbra 1938.
Hébécrevon
Hébécrevon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefan Kužma
Ing. Štefan Kužma (* 14. apríl 1958, Prešov) vo volebnom období 2006 - 2010 poslanec NR SR za SDKÚ, bývalý štátny tajomník Ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja Slovenska.
Nunki
Nunki (σ Sgr/σ Sagittarii) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Strelec.
Sýkorka uhliarka
Sýkorka uhliarka (Periparus ater, staršie Parus ater) je druh z čeľade sýkorkovité. Žije najmä v ihličnatých, zmiešaných lesoch a menej v čisto listnatých lesoch palearktídy, v južnom okraji svojho rozšírenia preto obýva pohoria. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sýkorka uhliarka patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia má kolísavý charakter, v rokoch 19802013 bol u európskej populácii zaznamenaný mierny pokles.
Opis
Sýkorka uhliarka meria 11 - a váži 7 - 10 g. Na hlave má podobný vzor s čiernou farbou ako sýkorka veľká s bielymi škvrnami na lícach. Na rozdiel od nej má vzadu bielu škrvrnu. Chrbát je sivozelený alebo sivomodrastý, spodok tela je sivobiely so žltkavými bokmi, na krídlach má dva rady bielych škvŕn v podobe dvoch čiar Mladé vtáky majú čiernu farbu s hnedým nádychom.
Hlas
Sýkorka uhliarka má rôzne vábenia vysokých tónov ako "sisi-sisi", "psit" a flautovité "sizü, tüjti" alebo "tii-e". Varovné hlasy znejú podobne ako u sýkorky belasej "tsi si si si si si".
Spev sýkorky uhliarky má rôzne variácie, niektoré pripomínajú spev sýkorky veľkej no sú mäkšie a jednoduchšie. Typické sú slabiky "wii-ce wii-ce wii-ce..".
Výskyt a stav na Slovensku
Sýkorka uhliarka je najbežnejší druh sýkorky v horských oblastiach Slovenska. Spodná hranica hniezdneho rozšírenia prebieha súbežne s hranicou rozšírenia buka, od  Hniezdi aj v borovicových lesoch Borskej nížiny na Záhorí a ako jediná zo sýkoriek hniezdi aj v kosodrevine vo Veľkej a Malej Fatre. Je to stály druh, v mimohniezdnom období a v zime zalieta aj do nižších polôh a k ľudským sídlam.
Hniezdenie
Na hniezdenie využíva dutiny v stromoch a tiež aj v zemi, v skalách, v múroch, zruboch i v hniezde orla. . Sýkorka uhliarka hniezdi dva krát do roka. Na 8 - 10 vajíčkach sedí samička 14 - 16 dní a v hniezde ich kŕmia 16 - 17 dní.
Potrava
Sýkorka uhliarka sa živí hmyzom v rôznych štádiách vývoja, pavúkmi i mäkkýšmi. Na jeseň a v zime aj ihličím a bobulami krov.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II).
Menkent
Menkent (θ Cen/θ Centauri) je hviezda v súhvezdí Kentaur.
Francisco Suárez
Francisco Suárez (* 15. január 1548, Granada, Španielsko – † 25. september 1617, Lisabon, Portugalsko) bol španielsky teológ a filozof, člen jezuitského rádu, zavŕšiteľ scholastiky.
Je autorom diela Disputationes metaphysicae, patriaceho medzi najdôkladnejšie príručky scholastickej metafyziky. Rozum má možnosť poznať aj to, čo je jednotlivo-konkrétne.
Powiat działdowski
Powiat działdowski je powiat v Poľsku vo Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Žije tu 65025 obyvateľov (30.6.2007).
Povinnosti policajta
Povinnosti policajta sú súbor etických a služobných povinností, ktoré musí dodržiavať každý príslušník Policajného zboru Slovenskej republiky. náhľad|vpravo|Policajný zásah
Povinnosti policajta
Každý policajt je pri vykonávaní služobnej činnosti podľa zákona povinný dbať na česť, vážnost a dôstojnost osoby a nepripustit, aby v súvislosti s jeho činnosťou vznikla osobe bezdôvodná ujma a aby prípadný zásah do jej práv a slobôd prekročil mieru nevyhnutnú na dosiahnutie účelu zákroku.
Preukazovanie príslušnosti k Policajnému zboru SR
Policajt je povinný preukázať príslušnosť k Policajnému zboru, ak to povaha a okolnosti služobného zákroku dovoľujú. (Nie je to teda nutné napríklad pri zásahu jednotiek osobitného určenia.)
Príslušnost k Policajnému zboru preukazuje:
Policajt v rovnošate s identifikačným číslom sa preukazuje aj služobným preukazom a podľa okolností aj ústnym vyhlásením pri vstupe do objektov, kde je vstup kontrolovaný oprávnenou osobou, alebo ak je o to pri služobnom zákroku požiadaný. Od tejto povinnosti je však oslobodený, ak zakročuje pod jednotným velením, pri ochrane objektov alebo pri služobnom zákroku proti podnapitej osobe, osobe pristihnutej pri páchaní trestného činu alebo priestupku, alebo osobe ozbrojenej zbraňou či osobe nedovolene prekracujúcej štátnu hranicu.
Policajt pri preukazovaní príslušnosti k Policajnému zboru nesmie služobný preukaz vydať z rúk, na požiadanie dá iba na nahliadnutie jeho prednú stranu. Nie je povinný ani oznámiť svoje meno, priezvisko, hodnosť ani funkciu.
Mayská civilizácia
náhľad|Pyramída "El Castillo" v Chitzen Itza
Klin nad Bodrogom
Klin nad Bodrogom (v minulosti Bodrogsek, ) je obec na Slovensku v Košickom kraji v okrese Trebišov, v tesnej blízkosti štátnej hranice s Maďarskom. V období rokov 1961 až 1990 bola súčasťou susednej obce Streda nad Bodrogom.
Mayská civilizácia
Územie mayskej civilizácie (cca 2500 pred Kr. – 1520/1697 po Kr.) a zároveň územie osídlené početnými mayskými národmi sa rozprestieralo na celom polostrove Yucatán a protiľahlom území až po Tichý oceán, teda presnejšie v celej dnešnej Guatemale, celom dnešnom Belize, severozápadnom Hondurase, v mexických štátoch Yucatán, Quintana Roo, Campeche, Chiapas a na východe mexického štátu Tabasco.
Klin nad Bodrogom
Polohopis
Obec leží na rieke Bodrog neďaleko od maďarskej štátnej hranice a približne 22 kilometrov juhozápadne od mesta Kráľovský Chlmec. V katastrálnom území obce sa nachádza najnižšie položené miesto na Slovensku s nadmorskou výškou
Mayská civilizácia
Geografia
vpravo|300px|náhľad|Rozsah mayskej civilizácie Toto územie je súčasťou Mezoameriky. Z viacerých dôvodov sa delí na tri/štyri veľmi odlišné oblasti (zo severu na juh):
Klin nad Bodrogom
Symboly obce
Súčasný erb obce navrhli Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák na základe odtlačku pečatidla obce z druhej polovice 18. storočia. Bol prijatý 3. augusta 2006 uznesením Obecného zastupiteľstva v Kline nad Bodrogom č. 82/2006 a zapísaný v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou K-263/2008. Blazón erbu znie: „V zelenom štíte strieborný sklonený klin, zaseknutý do zlatého pňa, sprevádzaného vpravo zlatou hviezdou – to všetko ovenčené zlatými vetvičkami.“ Vlajka má podobu deviatich pozdĺžnych pruhov – bieleho, zeleného, žltého, bieleho, zeleného, žltého, bieleho, zeleného, žltého. Má pomer strán 2:3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny
Obec sa po prvýkrát spomína v roku 1378 pod názvom Zek. V priebehu ďalších storočí sa názov niekoľkokrát zmenil - v roku 1479 Zewg, 1773 Szögh, 1786 Sögh, Sega, v roku 1808 bol upravený na Szög, Szeg a od roku 1863 niesla obec názov Bodrogszög. V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako prevažne maďarská s 355 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala v Kline nad Bodrogom už len 276 obyvateľov, všetkých maďarskej národnosti.
Arricau-Bordes
Arricau-Bordes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Klin nad Bodrogom
Dejiny
Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období sa používal poslovenčený názov Bodrogsek i pôvodný maďarský Bodrogszög. V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. V roku 1948 došlo k zmene názvu preložením maďarského Bodrogszög na Klin nad Bodrogom. V rokoch 1961 až 1990 bola obec súčasťou neďalekej Stredy nad Bodrogom.
Obyvateľstvo
Obec patrí do slovensko-maďarskej etnickej oblasti. Podľa sčítania obyvateľov, domov a bytov 2011 sa k maďarskej národnosti hlási 48 % obyvateľstva obce, hoci počet obyvateľov, ktorí udávajú maďarčinu ako svoj materinský jazyk predstavuje až 75 %. 53 % obyvateľov (resp. 64 % veriacich) sa hlási k rímskokatolíckej konfesii, podstatne menej je gréckokatolíkov a kalvínov.
Z 213 obyvateľov bolo v roku 2011 ekonomicky činných 112 ľudí, pričom väčšina z nich pracovala vo verejnej správe a obrane (16 obyvateľov), v odvetví pozemnej a potrubnej dopravy (13), vo veľkoobchode (8), v zdravotníctve (7), v maloobchode (6) a v pôdohospodárstve (6). Za prácou dochádzala polovica (61) ekonomicky činných obyvateľov.
Mayská civilizácia
Dejiny
Obraz Mayov a ich dejín sa v posledných rokoch značne zmenil, čo v neposlednom rade súvisí so skutočnosťou, že ich komplikované písmo sa postupne darí rozlúštiť až od posledných desaťročí 20. storočia, čiže až v posledných rokoch sme schopní rozumieť ich textom. Na prelome tisícročí bolo rozlúštených asi 85 % mayských hieroglyfov.
Arricau-Bordes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mayská civilizácia
Dejiny
Dejiny Mayov delíme na obdobie:
O prvých Mayoch môžeme podľa posledného stavu výskumu hovoriť už asi od roku 2500 pred Kr., čiže približne súčasne s výskytom prvých poľnohospodárov. Väčšina nálezov ale pochádza až z obdobia po roku 1500 pred Kr. Mayovia počas celých svojich dejín pestovali najmä kukuricu.
Niekedy v strednom predklasickom období Mayovia prevzali od Olmékov systém hierarchickej spoločnosti vedenej kráľmi a šľachticmi. Nížinní Mayovia vytvorili kmeňové konfederácie, kým Mayovia vo vysočinách sa podrobovali nadriadeným kráľom či náčelníkom. V nížinách sa králi objavili až od neskorého predklasického obdobia (prvá zmienka však až v roku 100), kráľ sa vtedy volal ahaus (veľkokráľ).
náhľad|Pohľad z pyramídy v Chitzen Itza na areál a okolitú džungľu Podobne ako mnohé iné civilizácie ani mayská spoločnosť nikdy netvorila jednotnú ríšu, ale v klasickom období k tomu mala blízko, pretože v nížinách existovali dve veľké kráľovstvá – Tikalské a Calakmulské. Mayská nížinná civilizácia klasického obdobia dosiahla v každom ohľade najväčšiu kultúrnu úroveň zo všetkých známych kultúr predkolumbovskej Ameriky. Budovali sa mestá s nádvoriami na náboženské obrady, chrámami, palácmi, či ihriskami na loptové hry. Mesto sa chápalo skôr ako kultové stredisko, než ako miesto na bývanie. Mayské chrámy, stavané ako mohutné stupňovité kamenné stavby, bývajú pre svoju podobnosť s egyptskými pyramídami nazývané chrámové pyramídy. Na náboženské obrady sa využívali aj jaskyne, slúžiace ako pútnické miesta, v ktorých sa mali uskutočňovať stretnutia s duchmi. Ľudské obete neboli zriedkavé.
V klasickom období sa mayská spoločnosť členila na vládnucu vrstvu (vládcu, šľachtu [jeho rodinu s ich družinou a dvoranmi] a kňazov), strednú vrstvu (ako dnes – špecialisti, remeselníci, manažéri a úradníci; vplyvní ľudia z tejto vrstvy sa dostali aj do vládnucej vrstvy), bojovníkov,otrokov (výlučne zajatí nepriateľskí vojaci) a ostatných. Spoločenské vrstvy sa podobali oddeleným kastám. Kňazi boli často súčasne vládcami a naopak. Hospodársky základ tvorilo poľnohospodárstvo, najmä pestovanie kukurice. Ako platidlo sa používali kakaové bôby.