cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inna Michajlovna Čurikovová
Inna Čurikovová (rusky: И́нна Миха́йловна Чу́рикова, Inna Michajlovna Čurikova; * 5. október 1943, Belebej, RSFSR, ZSSR – † 14. január 2023, Moskva, Rusko ) bola ruská herečka, v bývalom Československu známa najmä ako Marfuša z populárnej rozprávky Mrázik.
Životopis
Narodila sa v baškirskom meste Belebej. V roku 1965 absolvovala Divadelné učilište M. S. Ščepkina a bola prijatá do súboru moskovského Divadla mladého diváka. V roku 1968 z divadla odišla a pôsobila na voľnej nohe. V roku 1973 získala angažmán v moskovskom Divadle leninského komsomolu (od roku 1990 – divadlo Lenkom).
Vo filme debutovala v roku 1960 (Mraky nad Borskem), potom nasledovali komicky ladené epizódne role vo filmoch režisérov G. Danelija, E. Keosajana a ďalších. Z týchto rolí je najslávnejšia postava Marfuše v rozprávke Mrázik (1964), ktorú režíroval Alexandr Rou.
Prvú veľkú úlohu dostala v roku 1967 vo vojnovom filme V ogne broda net (slov. V paľbe sa neprebrodíš) režiséra Gleba Panfilova, svojho neskoršieho manžela. Hrala vo väčšine jeho filmov a za film Matka (1990) obdržala ceny Felix, Nika i ocenenie na MFF v Cannes. K ďalším dôležitým filmom patria Tot samyj Mjunchgauzen (čes. To je ten Baron Prášil) režiséra M. Zacharova, Válečná romance režiséra P. Todorovského, Kurýrod K. Šachnarazova, Slepička Rjaba od A. Končalovského. V rokoch 2007 – 2009 bola predsedníčkou Medzinárodného filmového festivalu Andreja Tarkovského Zrcadlo, ktorý sa každoročne koná v ruskom meste Ivanovo. Bola aj členkou ruskej Akadémie filmového umenia udeľujúcej cenu Nika.
Za rolu Marfuše obdržala od českého veľvyslanca Jaroslava Baštu striebornú Masarykovu medailu.
Dokumentárne filmy
V roku 2013 bol k 70. narodeninám herečky natočený film ''Inna Čurikova. Princezna ne, ty jsi královna!'' (rusky) (režisér Andrej Lukov, Rusko)
Majstrovstvá Afriky v basketbale žien 2017
Majstrovstvá Afriky v basketbale žien 2017 bol v poradí 23. turnaj majstrovstiev Afriky v basketbale žien, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konal sa v Bamaku, v Mali v dňoch od 18.27. augusta 2017, za účasti 12 tímov. Za organizátora tohoto turnaja bolo Mali zvolené na zasadnutí FIBA Africa v decembri 2016. Mali bolo organizátorom afrického šampionátu druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 2011. Zápasy sa odohrali v aréne Palais des Sports Salamatou Maïga s kapacitou 5 000 divákov. Svoj tretí titul získala 🇳🇬, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom prvenstva zo 🇸🇳.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018 v Španielsku. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.
Normanský sloh
Normanský sloh je „románska architektúra v Anglicku počas vlády normanských kráľov v 11.-12. storoči“. Normani ho potom za križiackych vojen preniesli na Sicíliu, do južného Talianska (Kalábria) a do Palestíny.
Majstrovstvá Afriky v basketbale žien 2017
Kvalifikácia
11 družstiev, ktoré sa kvalifikovali z kvalifikácie, bolo doplnených o jedno družstvo s divokou kartou. Tá bola udelená Stredoafrickej republike.
Normanský sloh
V normanskom slohu sa stavali hrady, pevnosti a v Anglicku najmä monumentálne katedrály, ktoré sa z veľkej časti zachovali, aj keď boli väčšinou v gotike prestavané, novo zaklenuté a vyzdobené. Vyznačujú sa vežami bez helmíc, štvorhrannou vežou nad krížením, veľmi dlhým chórom s pravouhlým zakončením, menšou výškou, mohutnými stĺpmi i arkádami a často pôvodne dreveným stropom. Tento sloh silne ovplyvnil aj ďalší vývoj architektúry v Anglicku.
Majstrovstvá Afriky v basketbale žien 2017
Nasadenie do skupín
Žrebovanie majstrovstiev, ktoré prebehlo 27. mája 2017, bolo rozlosované podľa nasledovných výkonnostných košov: Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2016.
Majstrovstvá Európy vo florbale žien 1995
Majstrovstvá Európy vo florbale žien 1995 boli prvé a zároveň aj posledné majstrovstvá Európy vo florbale žien. Bolo to najvyššie európske podujatie IFF vo florbale žien v roku 1995 a prvé vrcholné florbalové podujatie žien vôbec. Konalo sa od 14.20. mája 1995 v piatich švajčiarskych mestách: Bazilej, Chur, Jona, Sursee a Zürich, za účasti 10 tímov. Turnaj bol kvôli účasti Japonska pomenovaný ako otvorené ME. ME 1995 žien boli od roku 1997 nahradené majstrovstvami sveta žien.
Električková doprava v Budapešti
Električková doprava v Budapešti tvorí veľkú časť MHD v Budapešti. Prevádzkuje ju spoločnosť BKV Zrt. od roku 1968. Sieť má 157 kilometrov tratí a obsluhuje ju 35 liniek. Obslúži o takmer 100 miliónov cestujúcich viac než budapeštianske metro.
Prvé vozne vyšli na trať v Pešti v roku 1866 ešte ako konská železnica (lóvasút). Trať bola vybudovaná na Váci út.
Prevádzkované električky
Budapeštianska spoločnosť BKV prevádzkuje 5 typov električiek. Najstaršie prevádzkované električky z rokov 1967 a 1978 typu Ganz csuklós, prezývané „ipari csuklós” alebo „ICS” – v rokoch 1997 a 1999 bolo niekoľko električiek modernizovaných na typ KCSV-7. Z rokov 1975–1985 pochádzajú električky typu TW 6000, ktoré BKV odkúpila v rokoch 2001–02, 2010–11 a 2015–17 z nemeckého Hannoveru a Haagu). Vozidlový park ďalej tvoria československé električky z rokov 1980 a 1984 typu ČKD Tatra T5C5, ktoré boli vyrobené špeciálne pre BKV v počte 322; 80 električiek bolo zmodernizovaných v rokoch 2003 a 2004 na typ ČKD–BKV Tatra T5C5K – v roku 2014 vznikol typ T5C5K2 a v roku 2015 typ T5C5K2M. V rokoch 2006-7 pribudli nové električky Siemens Combino, prvé nízkopodlažné električky v Budapešti a toho času najdlhšie na svete. V rokoch 2015–16 pribudli moderné španielske električky typu CAF Urbos 3, ktoré majú dĺžku 56 metrov, stali sa tak novými najdlhšími električkami sveta.
Vozovne
Električky BKV sú udržiavané v 9 vozovniach: Angyalföld, Baross, Budafok, Ferencváros, Hungária, Kelenföld, Száva, Szépilona, Zugló, a zubačka (60) vo vozovni Városmajor.
Organizácia centrálnoamerických štátov
náhľad|Krajiny ODECA vyznačené červenou farbou Organizácia centrálnoamerických štátov alebo Organizácia stredoamerických štátov (špan. Organización de Estados Centroamericanos), skrátene ODECA, je regionálna medzinárodná organizácia vytvorená v roku 1951 štátmi Kostarika, Guatemala, Honduras, Nikaragua a Salvádor na podporu spolupráce a integrácie.
Jeho charta zo San Salvador bola revidovaná v roku 1965. Jeho najvyšším orgánom je konferencia hláv štátov. Generálny sekretariát má sídlo v San Salvador. V roku 1960 ODECA vytvorila spoločný stredoamerický trh (Mercado Común Centroamericano, MCCA) s cieľom vytvoriť colnú úniu, a v roku 1993 Systém stredoamerickej integrácie (Sistema de la Integración Centroamericana, SICA ).
Členské štáty:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1982
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1982 boli v poradí 48. Majstrovstvá sveta, ktoré sa konali vo Fínsku, za účasti 8 tímov. Fínsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1965 a 1974. Súčasťou turnaja boli aj 59. majstrovstvá Európy. Titul štvrtýkrát v rade získal Sovietsky zväz.
Lenka Šóošová
Lenka Šóošová (* 12. máj 1976, Bratislava ) je slovenská televízna moderátorka.
Absolvovala stredoškolské štúdium v odbore umelecký maskér. Šesť rokov pôsobila ako maskérka v Slovenskej televízii, následne prijala ponuku stať sa moderátorkou v súkromnej TV Markíza, kde pôsobí do súčasnosti. Moderátorsky sa podieľa na príprave relácie Teleráno, v minulosti moderovala tiež súťažnú reality šou o varení Bez servítky, športovo-súťažnú reality šou Wipeout - Súboj národov a účinkovala v humoristickej relácii Kredenc.
V roku 2018 sa zosobášila s Richardom Raimanom, ktorý je jej partnerom od roku 2006 a s ktorým má dvoch synov, Richarda a Ronalda.
Aloysians VonTaine HC Mosta
Aloysians VonTaine HC Mosta je maltský mužský hádzanársky klub z Mosty. Vznikol v roku 1996. Je 9-násobný majster krajiny a 2-násobný víťaz národného pohára. V roku 2011 sa prvýkrát predstavil v európskych súťažiach, konkrétne vo Vyzývacom pohári EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, MHA National League.
V klube existuje aj ženský oddiel Aloysians Zmerċ HC Mosta, ktorý vznikol v roku 1999.
Úspechy
Maltská najvyššia súťaž:
Víťaz Maltského pohára:
Európske súťaže
Vyzývací pohár:
Okinava (ostrov)
Okinava (-slovenský normovaný názov) alebo Okinawa (🇯🇵) je ostrov v súostroví Rjúkju na juhu Japonska.
Veľkolélsky ostrov
náhľad|Pasúca sa krava na Veľkolélskom ostrove Veľkolélsky ostrov je riečny ostrov. Nachádza sa na Dunaji neďaleko osady Veľký Lél, čo je dnes miestna časť obce Zlatná na Ostrove v okrese Komárno. Nachádzajú sa tu lúka, lužné lesy a vysoké solitérne stromy. Slúži ako pasienky pre dobytok. Zo severu lemovaný Veľkolélskym ramenom a z juhu hlavným korytom Dunaja.
Ekologický význam
Ostrov je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Dunajské luhy, medzinárodnej mokrade – Ramsarskej lokality Dunajské luhy ako aj území NATURA 2000. Územie stále predstavuje vzácny ekosystém, ktorý je vďaka pôsobeniu záplav v neustálej premene.
Dĺžka ostrova je, s rozlohou a je jedným z posledných lužných dunajských ostrovov na Slovensku.
Flóra: vŕba, dub, topoľ
Fauna: brehule, bocian biely, bocian čierny, orliak morský, pasúci sa dobytok, kone, jelene, srny
Sócrates
Životopis
Jeho otec bol profesor a milovník antiky, preto ho pomenovali rodičia po starogréckom filozofovi. Sócrates vyštudoval detské lekárstvo a do profesionálneho futbalu vstúpil až v roku 1978, kedy sa stal hráčom SC Corinthians Paulista. V rokoch 1979 – 1986 bol členem brazílskej reprezentácie, za ktorú odohral 63 zápasov strelil 25 gólov. Zúčastnil sa svetových šampionátov v Španielsku (ako kapitán mužstva) a v Mexiku – vtedy ním nepremenená penalta rozhodla o vyradení Brazílie v štvrťfinále s Francúzskom. V roku 1983 bol zvolený najlepším futbalistom Južnej Ameriky. Kariéru zakončil v talianskom klube ACF Fiorentina.
Sócrates bol zrejme posledný vrcholový futbalista, u ktorého nebol futbal v živote na prvom mieste. Zaujímalo ho umenie, medicína a politika, fajčil dve krabičky cigariet denne a za svoje idoly označoval Johna Lennona a Che Guevaru. Bol veľkým kritikom brazílskeho vojenského režimu. Počas svojho pôsobenia v Corinthians založil hnutie "Korintská demokracia" (narážka na antický pôvod názvu), usilujúce o väčší vplyv hráčov a fanúšikov na fungovanie klubu. Bol majiteľom kliniky zameranej na liečbu športových zranení a pôsobil aj ako komentátor futbalových zápasov.
Futbalistom bol tiež jeho mladší brat hrajúci pod prezývkou Raí – nemal síce Sócratesov talent, ale na rozdiel od neho získal titul majstra sveta – v USA 1994.
Marek Krajčí
MUDr. Marek Krajčí (* 24. marec 1974, Bratislava) je slovenský politik, ktorý od 21. marca 2020 do 12. marca 2021 pôsobil ako 18. minister zdravotníctva Slovenskej republiky, detský kardiológ, zakladateľ a predseda správnej rady platformy Kresťania v meste, hudobník, skladateľ a textár. V rokoch 20162020 bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky, členom poslaneckého klubu OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti, bývalým podpredsedom Výboru NR SR pre zdravotníctvo a bývalým tieňovým ministrom zdravotníctva hnutia OĽANO.
Životopis
Marek Krajčí pracoval viac ako 20 rokov v Detskom kardiocentre ako detský kardiológ. Je ženatý, s manželkou Kamilou má 6 detí a žije v Bratislave.
Kresťania v meste
Je zakladateľom platformy Kresťania v meste, ktorá v Bratislave prepája viac ako 30 spoločenstiev, kresťanských komunít a rôzne mimovládne organizácie. Práca, ktorú rozvinul, je založená na priateľských vzťahoch a stala sa základom pre realizáciu mnohých spoločných podujatí, benefičných koncertov, verejno-prospešných a charitatívnych akcií s dosahom na celú spoločnosť. Medzi najznámejšie projekty platformy patrí jej festival Milujem svoje mesto, počas ktorého stovky dobrovoľníkov pomáhajú núdznym, sociálnym zariadeniam a v spolupráci s mestskými časťami čistia a revitalizujú verejné priestranstvá, parky a lesy. Kresťania v meste si získali celospoločenské uznanie aj za svoju obetavú pomoc ľuďom bez domova. Celoročne, niekoľkokrát týždenne im varia z vlastných zdrojov – dnes už takmer s dvesto dobrovoľníkmi. Ľudí bez domova sa snažia postupne, osobným záujmom a priateľstvom socializovať, prinášať im pracovné príležitosti.
Marek Krajčí je držiteľom Ceny primátora Bratislavy za rok 2014 za „nezištnú a účinnú pomoc ľuďom v núdzi prostredníctvom charitatívnych a dobrovoľníckych aktivít v Bratislave i za hranicami mesta.“
Marek Krajčí je tiež hudobník a worship líder, je autorom desiatok hymien a chválospevov, troch albumov chvál a uctievania, jedného detského albumu a je jedným z prvých priekopníkov chválových koncertov na Slovensku. Roky viedol Koncerty modlitieb a chvál, organizoval celoslovenské konferencie zamerané na vystrojenie kresťanov pre prinášanie kresťanských hodnôt do spoločnosti. V tomto období bol aj šéfredaktorom časopisu KROK kresťanov v spoločnosti.
Parlamentné voľby 2016
Marek Krajčí kandidoval v parlamentných voľbách v roku 2016 zo štvrtého miesta na kandidátke hnutia OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽaNO-NOVA) ako nezávislý kandidát. Vo voľbách získal 31 781 preferenčných hlasov a bol zvolený za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky. Bol podpredsedom Výboru NR SR pre zdravotníctvo, overovateľom Výboru NR SR na preskúmavanie rozhodnutí NBÚ a pôsobí v poslaneckom klube OĽaNO-NOVA. V novembri 2017 bol hnutím nominovaný do pozície tieňového ministra zdravotníctva. Bol predsedom parlamentnej Skupiny priateľstva s Austrálskym zväzom, Republikou fidžijských ostrovov, Republikou Marshallových ostrovov, Novým Zélandom a Samojským nezávislým štátom. Na jeho podnet sa na pôde parlamentu vytvorila 30. mája 2016 skupina Spojencov Izraela
Parlamentné voľby 2020
V parlamentných voľbách v roku 2020 kandidoval zo 143. miesta na kandidátke hnutia OĽANO, získal 35 515 preferenčných hlasov a bol zvolený. 21. marca 2020 bol vymenovaný za 18. ministra zdravotníctva Slovenskej republiky vo vláde Igora Matoviča.
Vedenie ministerstva zdravotníctva počas pandémie COVID-19
Novembrové celoplošné testovanie obyvateľov Slovenska pribrzdilo nástup druhej vlny a zlomilo krivku nárastu prípadov, čo potvrdila aj štúdia. Následne vláda zaviazala ministerstvo hospodárstva zabezpečiť dostatok ďalších testov čo ministerstvo nedokázalo a epidemická situácia sa v krajine začala rapídne zhoršovať. Pandemická komisia následne v decembri odporučila prísne protiepidemické opatrenia, ktoré Vláda SR však akceptovala len čiastočne.
Slovensko sa v januári stalo jednou z najzamorenejších krajín novou, oveľa infekčnejšou mutáciou koronavírusu - variantom B.1.1.7. Krajčímu sa na začiatku roka podarilo presadiť prísnejší zákaz vychádzania a schváliť sprísnený COVID automat. Situácia sa však dva mesiace očakávane nezlepšovala a Slovensko sa počas kulminácie druhej vlny umiestnilo na popredných priečkach v týždennej úmrtnosti a počte hospitalizovaných osôb v prepočte na počet obyvateľov.
Krajčí počas pandémie nasadil na manažment reprofilizácií lôžkového fondu nemocníc skúseného anesteziológa z Rakúska, štátneho tajomníka Petra Stachuru, s ktorým napriek enormnému náporu chorých na zdecimované slovenské zdravotníctvo zabránil kolapsu nemocníc. Počas celej pandémie zabezpečil pre ľudí s COVID-om dostupnú zdravotnú starostlivosť postupnou reprofilizáciou lôžkového fondu nemocníc a centrálnym riadením prevozov pacientov podľa dostupnosti lôžok v jednotlivých nemocniciach.
Hoci podľa vtedajších štatistík sa v rýchlosti očkovania krajina pod Tatrami umiestňovala vo februári na popredných priečkach spomedzi všetkých krajín Európy a Slovensko malo v tom čase podľa Globsecu v stredoeurópskom regióne najvyšší rast dôveryhodnoti v očkovanie, meškali dodávky vakcín nakontrahovaných cez Európsku komisiu. Preto, aj napriek vetovaniu strany Za Ľudí, spoločne s premiérom Matovičom zabezpečil pre Slovensko aj ruskú vakcínu Sputnik V, ktorú 1. marca spoločne privítali na Košickom letisku. To eskalovalo dlhodobé napätie medzi hlavnými predstaviteľmi koalície a napokon viedlo k prepuknutiu vládnej krízy. V nej koaličné strany Za Ľudí a SaS podmienili svoje zotrvanie v koalícii Krajčího odchodom. Napriek nevôli svojej strany OĽaNO, v situácii keď ohlásil dlhoočakávané správy o zlomení druhej vlny pandémie a postupné zlepšovanie pandemickej situácie v krajine, oznámil 11. marca 2021 svoj plánovaný odchod z ministerského postu po necelom roku pôsobenia. 12. marca 2021 podal demisiu a funkciou ministra dočasne poverila prezidentka Eduarda Hegera. 16. marca 2021 sa vrátil do Národnej rady SR ako poslanec.
Naštartovanie reforiem zdravotníctva
Napriek pandemickému roku, počas ktorého išla väčšina energie ministra do manažmentu najväčšej pandémie za posledných 100 rokov, Krajčí naštartoval so svojim novým tímom aj dôležité reformy. Z Fondu obnovy získal pre ich zrealizovanie takmer 1,5 miliardy eur. Zachránil štátne nemocnice pred exekúciami a ekonomickým kolapsom, ktorý hrozil po ich rozkrádaní a zlom manažovaní predchádzajúcimi vládami koncom roka 2020. Zároveň získal 575 miliónov eur na ich oddĺženie, začal nastavovať nový platobný mechanizmus na základe DRG a centrálny manažment nemocníc. Tieto reformy mali definitívne zastaviť ich permanentné zadlžovanie. Krajčí nadefinoval optimálnu sieť nemocníc,   ktorú stakeholderi zdravotníctva nazývajú aj najväčšou reformou zdravotníctva za posledných 15 rokov.
Pripravoval masívne investície do rekonštrukcií novej nemocničnej siete ako aj výstavbu nových nemocníc v hodnote prevyšujúcej 1 miliardu eur. Po niekoľkoročných diskusiách na tému ochrany duševného zdravia navrhol koncepciu jej reformy a vytvoril medzirezortnú platformu Rady vlády SR pre duševné zdravie. Pritiahol na Slovensko odborníkov zo zahraničia a podpísal návrh zákona o vzniku nezávislej agentúry HTA na hodnotenie zdravotníckych technológií  a inovatívnych liekov s potenciálom ušetriť zdravotníctvu desiatky miliónov eur a nasmerovať ich do efektívnych procesov a liečby.
Jeho expertné tímy zároveň pripravovali reformu dlhodobej starostlivosti, primárnej sféry, výstavbu novej univerzitnej nemocnice v Bratislave   a komplexnú liekovú reformu. Tá mala zlepšiť vstup inovatívnych ako aj generických liekov. Zefektívnil vyhlášku na revíziu úhrad liekov, ktorou ochránil pacientov pred vysokými doplatkami a ušetril desiatky miliónov eur v systéme verejného zdravotného poistenia. Zároveň zrušil doplatky základných liekov u detí a nízkopríjmových dôchodcov.
"Pozorovateľ" na voľbách v Rusku v 2017 a 2018
Marek Krajčí bol vystavený kritike po tom čo vyšlo na verejnosť, že v roku 2018 sa zúčastnil na pozvanie Dumy ako pozorovateľ ruských prezidentských volieb. V ruských médiách bol uvádzaný ako poslanec NR SR, napriek tomu, že poverenie NR SR nikdy nemal a NR SR jeho cestu nefinancovala. Cestu financovala ruská strana. Svojou účasťou na voľbách a svojimi vyjadreniami pre ruské médiá legitimizoval volebný proces, poslúžil súčasnému režimu v Rusku a diskreditoval nezávislé pozorovanie zo strany OBSE alebo nezávislých domácich ruských pozorovateľov z organizácie Golos. Krajčí uviedol, že ako „pozorovateľ“ na pozvanie Dumy a s financovaním z ruskej strany sa zúčastnil v Rusku aj parlamentných volieb v roku 2017. Od tej doby je vedený Európskou platformou pre demokratické voľby ako takzvaný falošný pozorovateľ.
Presadzovanie neschválenej vakcíny Sputnik V
Počas pandémie covidu Krajčí presadzoval nákup v EU neschválenej ruskej štátnej vakcíny Sputnik V, ktorú Moskva používala ako nástroj na získanie geopolitického vplyvu. Krajčí ako minister zdravotníctva vakcínu sám schválil, ale plnú zodpovednosť nechal na ošetrujúcich lekároch. Nákup vakcíny Sputnik skončil pre nezáujem fiaskom, keď z 2 000 000 objednaných dávok  (pre 1 milión ľudí) sa nechalo touto vakcínou zaočkovať len necelých 19tisíc osôb. Krajčí bol tiež podrobený kritike za to, že zmluva na nákup Sputniku bola extrémne jednostranná, zaväzovala kupujúceho zaplatiť bez ohľadu či zazmluvnené množstvo odoberie, alebo nie. Slovensko v zmluve na seba prevzalo prakticky celé riziko v súvislosti s účinkami vakcíny, no malo len málo možností, ako od zmluvy odstúpiť. Krajčí spolu s vtedajším predsedom vlády Matovičom poslúžili ruskej propagande keď na letisko v Košiciach prišli osobne vítať prvé dávky vakcíny, ktoré na Slovensko dorazili a priamo s vakcínami v pozadí s viditeľným veľkým nápisom Sputnik V usporiadali tlačovú konferenciu. Žiadnu inú vakcínu podobným spôsobom nevítali.Fotky z vítania vakcíny boli hojne využité v ruských štátnych a proštátnych médiách s klamlivým textom, že vakcínu Slovensko schválilo.
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 1997
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 1997 boli 1. majstrovstvá sveta vo florbale žien. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie IFF vo florbale žien v roku 1997. Konalo sa od 3.10. mája 1997 v Mariehamn a Godby, vo Fínsku, konkrétne v jeho autonómnej časti Ålandy, za účasti 10 tímov.
Scary Movie (séria)
Scary Movie je americká hororová komediálna filmová séria, ktorá obsahuje päť parodických filmov zameraných najmä na paródie hororových filmov. Filmy spoločne zarobili takmer 900 miliónov dolárov po celom svete. Herečky Anna Faris a Regina Hall, sa objavujú vo všetkých častiach okrem piateho filmu.
Sériu vytvorili Keenen Ivory Wayans, Shawn Wayans a Marlon Wayans, ktorí napísali a režírovali prvé dva diely, pričom v posledných dvoch aj účinkovali. Filmy boli produkované spoločnosťou Dimension Films a distribuované prostredníctvom spoločností Miramax Films (1–3) a The Weinstein Company (4–5).
Filmy zo série
V hlavných úlohách sa predstavili:: Anna Faris, Regina Hall, Shawn Wayans, Marlon Wayans, Jon Abrahams, Shannon Elizabeth, Cheri Oteri, Dave Sheridan, Lochlyn Munro, Kurt Fuller a Carmen Electra.
Scary Movie 2 je druhým filmom série, natočený v roku 2001. Celosvetovo zarobil 141 220 678 dolárov. Jedná sa o posledný diel, v ktorom figurovali súrodencov Wayansoví.
Film paroduje filmy ako Exorcista, Legenda pekelného domu, Charlieho anjeli, The Shining, Hannibal, Rocky, Muž bež tieňa a Pod povrchom.
V hlavných úlohách sa predstavili:: Anna Faris, Regina Hall, Shawn Wayans, Marlon Wayans, Tim Curry, David Cross, Tori Spelling, Chris Elliott, Christopher Masterson, Kathleen Robertson.
Scary Movie 3 je tretím filmom série, natočený v roku 2003. Film celosvetovo zarobil 220 673 217 dolárov a ide o druhý najúspešnejší film zo série. Dej filmu je paródiou na filmy ako Kruh, 8. míľa, Matrix, Bláznivá strela 1, Bláznivá strela 2 a Pripútajte sa, prosím. Paroduje aj viaceré známe osobnosti, ako napríklad Michaela Jacksona. Jedná sa o prvý film zo série, v ktorom vôbec nespolupracovali bratia Wayansovcovi.
V hlavných úlohách sa predstavi:i: Anna Faris, Regina Hall, Charlie Sheen, Anthony Anderson, Kevin Hart, Denise Richards, Simon Rex, Leslie Nielsen, Eddie Griffin a Queen Latifah.
Scary Movie 4 je štvrtým filmom série, natočeným v roku 2006. Film celosvetovo zarobil 178 049 620 dolárov, čo z neho robí tretí najlepší film série. Film paroduje filmy ako Vojna svetov, Saw, Nenávisť a Osada. Zároveň, sa jedná o posledný film v sérii, v ktorom sa objavili niektorý z pôvodných členov hereckého obsadenia.
Scary Movie 5 je piaty film série, natočený v roku 2013. Je to jediný film zo série, v ktorom nie sú Anna Faris a Regina Hall. Film celosvetovo zarobil 72 992 798 dolárov, čím je najmenej úspešný z celej filmovej série.
V hlavných úlohách sa predstavili: Ashley Tisdale, Simon Rex, Kate Walsh, Heather Locklear, Molly Shannon, Charlie Sheen, Terry Crews, Sarah Hyland, Erica Ash, Lidia Porto a Lindsay Lohan.
Pagáč
náhľad|pagáč Pagáč (iné názvy: posúch, zdrobnene pagáčik) je malé slané pečivo, konkrétne pečené múčne jedlo okrúhleho plochého tvaru alebo vec takéhoto tvaru. Zvyčajne sa pripravuje oškvarkový, prípadne syrový.
Pagáče údajne vznikli z jedla poğaça, ktoré na naše územie priniesli Turci. V maďarskej kuchyni sa pagáč nazýva pogácsa. Názov bol prebraný zo srbskej a chorvátskej kuchyne, kde sa jedlo nazýva pogača.
Téganon
náhľad|Téganon Téganon alebo Tagénon (téganon, tagénon) je typ starogréckej keramickej nádoby. Téganon bola plytšia okrúhla hlinená alebo kovová panvica (väčšinou bez pokrievky), v ktorej sa priamo nad ohňom zrejme vyprážali morské plody (ryby, chobotnice atď.) s malým množstvom oleja (alebo bez oleja). Je tiež možné, že sa pokrm v tejto panvici skôr dusil vo vlastnej šťave (osolený pustil šťavu) Táto hypotéza je podporovaná mnohými písomnými zdrojmi gréckych autorov o použitej vode pri tepelnom spracovaní pokrmov. Niekedy sa používal ako servírovací podnos. Lákavá vôňa pripravovaných rýb v starogréckych komickým divadelných scénach prinášala nedočkavcom zmiešanú bolesť a potešenie z priameho jedenia zo syčiacej panvice.
Matej Augustíni
Matej Augustíni môže byť:
Ahshislepelta
Holotyp nesie označenie SMP VP-1930 a ide o čiastočne zachovanú postkraniálnu kostru dospelého jedinca. Je známy len z objavu lopatkového pletenca, časti kostry ľavej prednej končatiny, stavcov a osteodermov. Fosílie boli objavená v roku 2005 a z lokality vyťažené v rokoch 2005 až 2009. Tento ankylosaurid dosahoval pomerne malých rozmerov, ako napovedá aj ramenná kosť o dĺžke 31 cm. Rovnako ako jeho príbuzní, aj Ahshislepelta bol obrnený, zavalitý štvornožec, živiaci sa rastlinnou potravou.
EVO1/o
EVO1/o je jednosmerná obojstranná štvornápravová plne nízkopodlažná električka, vyvinutá a vyrobená českou Alianciou TW Team (Pragoimex, VKV Praha a Krnovské opravny a strojírny). Vznikla odvodením zo štandardného typu EVO1 pre potreby Dopravného podniku mesta Olomouc, ktorý tieto vozne používa na trati na Nové Sady s úvraťovým ukončením.
Palivová karta
S kartou je možné tankovať diesel, benzín a LPG (autoplyn) a ďalšie služby v záležitosti od rozsahu uplatnených podmienok na danej karte. Palivové karty sa takisto dajú použiť na platby za prehliadky vozidla a ďalšie výdavky podľa uváženia majiteľa alebo používateľa karty.
EVO1/o
Opis
Vozeň bol vytvorený odvodením z typu EVO1. Ide o plne nízkopodlažný motorový električkový vozeň s dĺžkou s dvoma otočnými podvozkami. Typ EVO1/o je jednosmerný (kabína vodiča na jednom čele), ale obojstranný, takže disponuje celkom siedmimi dverami v oboch bočniciach (z toho prvé dvere za kabínou vodiča jednokrídlové, 4 na jednej strane, 3 na druhej strane). Električka je spájaná zadnou časťou s druhým vozňom rovnakého typu do obojsmernej súpravy. Salón pre cestujúcich s kapacitou 158 miest (z toho 30 miest na sedenie) je klimatizovaný a disponuje Wi-Fi pripojením a USB portmi na nabíjanie elektronických zariadení.
Palivová karta
Palivové karty umožňujú správu celého vozoparku. Vďaka palivovej karte majitelia, používatelia dostávajú okamžité správy o výdavkoch a môžu si nastaviť limity použitia. Takto im karta pomáha, aby boli informovaní o všetkých výdavkoch, ktoré súvisia s ich biznisom, ako sú vyhodnotenie podľa vodičov, vozidiel, súhrnná faktúra s vykázanou DPH, kontrola nákupu podľa produktu, služby, likvidné, úrokové výhody, špeciálne výhody na čerpacích staniciach a bezhotovostné čerpanie pohonných hmôt.
Palivové karty nezabezpečujú iba rafinérske spoločnosti ako Shell, OMV, Chevron, ExxonMobil, ale aj firmy, ktoré sa špecializujú iba na produkciu týchto kariet.
Na Slovensku všetky veľké spoločnosti prevádzkujúce čerpacie stanice poskytujú palivové karty.
Jozef Grussmann
Jozef Grussmann (* 8. júl 1928, Piešťany – † 8. september 1991, Bratislava) bol slovenský kameraman.
Svoju filmovú kariéru začínal v Štúdiu dokumentárnych filmov v Bratislave v 50. rokoch, kde sa najskôr venoval natáčaniu spravodajských šotov. Okrem spravodajského natáčania v 60. rokoch spolupracoval s menami patriacimi pod zakladateľskú generáciu dokumentaristov na Slovensku – v roku 1961 s Jozefom Zacharom na inštruktážnom filme Živiny a pôda, ďalej Koloman Sokol (1965), dokument Medzevskí kováči natočil v roku 1962 so Štefanom Kamenickým, spomenutia hodná je i spolupráca s Dušanom Hanákom v roku 1965 na filme Výzva do ticha. Jeho kamera dokázala byť reportážna, lyrická, ale aj impresívna a dynamická. Medzi jeho najvýraznejšie spolupráce patrí točenie s dokumentaristom Martinom Slivkom – Voda a práca (1963), Metamorfóza vlákna (1968), Odchádza človek (1968) a i. Množstvo filmov, na ktorých spolupracoval, získalo viacero československých aj zahraničných filmových cien. Za svoj život sa podieľal až na 268 dokumentárnych filmoch.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2009
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2009 boli 13. Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien. Uskutočnili sa vo fínskom meste Hämeenlinna od 4. do 12. apríla 2009. Titul z roku 2008 obhájili hokejistky Spojených štátov. Toto boli posledné MS s deviatimi účastníkmi, od budúceho roku sa MS hrajú s ôsmimi tímami. To znamená, že v tomto roku z každej divízie zostúpia posledné dva tímy a postúpi iba jeden.
Systém turnaja
V základnej časti bolo deväť tímov rozdelených do troch skupín (skupiny A, B, C). Všetky tímy postúpili do kvalifikačnej časti (skupiny D, E, F). Víťazi základných skupín postúpili do skupiny D, druhé tímy postúpili do skupiny E a tretie tímy hrali v skupine F o záchranu v Top divízii. Prvé dva tímy zo skupiny D postúpili do finále, zatiaľ čo tretí tím zo skupiny D hral s víťazom skupiny E zápas o 3. miesto. Posledné dva tímy zo skupiny F zostúpili do I. divízie MS 2011.
I. divízia
Turnaj I. divízie MS 2009 sa hral v Grazi v Rakúsku od 4. do 10. apríla 2009.
II. divízia
Turnaj II. divízie MS 2009 sa hral v Torre Pellice v Taliansku od 12. do 18. apríla 2009.
Poznámka: Dánsko malo tiež zostúpiť do III. divízie MS 2011, ale keďže III. divízia sa v roku 2009 nehrala, tak nikto nepostúpil do II. divízie na miesto Dánska.
III., IV. a V. divízia
III. divízia, IV. divízia a V. divízia sa v roku 2009 nehrali. Turnaje boli zrušené, pretože žiadna krajina nechcela znášať finančné náklady. Tieto divízie sa hrali až v roku 2011. Malo to za následok nasledujúce zmeny:
Smile (skupina)
Smile bola anglická rocková skupina založená roku 1968 v Londýne. Zakladajúci členovia kapely boli Brian May (gitara) Tim Staffell (spevák) a Roger Taylor (bicie). Po odchode Tima Staffella v roku 1970 sa k skupine pripojil Freddie Mercury a kapela ďalej pokračovala pod menom Queen. V roku 2018 sa skupina Smile opäť stretla v Abbey Road, aby znovu nahrala nahrávku „Doing All Right“. Toto vydanie bolo použité vo filme Bohemian Rhapsody.
Pola Raksa
Pola Raksa (* 14. apríl 1941, Lida, Poľsko, dnes Bielorusko), je poľská herečka, známa z televízneho seriálu Štyria tankisti a pes (1966 - 1970).
Detstvo a mladosť
Narodila sa v Lide, vtedajšom krajskom meste Druhej poľskej republiky pod okupáciou ZSSR (dnes sa nachádza v Bielorusku). Pochádza z katolíckej rodiny. Po vojne sa jej rodičia rozhodli zanechať svoj rodinný dom v Lide a presťahovali sa do Poľska v rámci nových hraníc a usadili sa v Leśnici a vo Vroclave. Raksa má mladšiu sestru, Jolantu. Po skončení strednej školy začala študovať na Fakulte polonistiky na Univerzite vo Vroclave.
Kariéra
Bola študentkou polonistiky, keď ju koncom 50. rokov objavil fotoreportér, ktorý ju nafotil. Neskôr, sa dostala na obálku mládežníckeho týždenníka „Dookoła Świat“. Krása Raksy, zaujala režisérku Mariu Kaniewsku, ktorá hľadala herecké obsadenie do filmu Satan zo siedmej triedy z roku 1960. Raksa vo filme hrala a film bol jej debutom.
Kvôli herectvu, prerušila štúdium polonistiky a začala študovať na fakulte herectva PWSFTviT v Lodži. Školu ukončila v roku 1964 a do roku 1968 bola herečkou Powszechného divadla v Lodži. V roku 1968 získala angažmá vo Varšavskom divadle, kde účinkovala až do roku 1986. V rokoch 1966 až 1970 stvárnila jednu z vedľajších úloh v televíznom filme Štyria tankisti a pes.
V roku 1993 ukončila svoju filmovú hereckú kariéru a odmietala poskytovať rozhovory. Jej posledné divadelné predstavenie bolo v roku 1997 v Činohernom divadle vo Varšave. Od začiatku roku 1998 niekoľko rokov viedla módnu rubriku v „Rzeczpospolita“.
Arne Paasche Aasen
Arne Paasche Aasen (* 18. jún 1901, Steinkjer, Nórsko1. november 1978, Oslo, Nórsko) bol nórsky básnik. Pre jeho dielo je typické silné sociálne cítenie.
MHK Piešťany
MHK Piešťany je slovenský hádzanársky klub z Piešťan. Vznikol v roku 1991 odtrhnutím sa hádzanárskeho oddielu od už zaniknutého multišportového klubu TJ Tesla Piešťany. Je účastníkom najvyššej domácej súťažeextraligy, do ktorej vstúpil prvýkrát v roku 1993. Po zostupe do nižšej súťaže v roku 1998 sa po niekoľkoročnej prestávke do nej opäť vrátil v roku 2018, keď vyhral 1. ligu. Družstvo hrá svoje zápasy v športovej hale Diplomat aréna s kapcitou 900 miest. Klub má okrem seniorského tímu aj žiacke a prípravkárské tímy. Odchovancom tohoto klubu je aj dlhoročná reprezentačná spojka Daniel Valo.
Konstal 116N
Konstal 116N je poľská trojčlánková nízkopodlažná električka, ktorú v rokoch 1998 až 2000 vyrábala firma Konstal v Chorzowe. Celkovo bolo vyrobených 29 električiek, všetky vozne boli dodané do Varšavy. Prototyp 116N vznikol už v roku 1998 a bol odvodený od električiek typu Konstal 112N.
Dodávky električiek
V rokoch 1998 až 2000 bolo vyrobených celkom 29 vozňov.
Orol (vrch v Kysuckých Beskydách)
Orol je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na rozhraní Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Vedie ním taktiež hranica okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a zasahuje na územie obcí Nová Bystrica, Stará Bystrica a Rajcza. Masív sa nachádza v hlavnom hrebeni Kysuckých Beskýd, ktorým vedie rozvodnica povodí Dunaja a Visly. Slovenská, západná a južná časť je odvodňovaná prítokmi Bystrice, severovýchodná časť odvádza vodu prítokmi rieky Sola. Severozápadne na hrebeni leží Malá Rača, južným smerom vrch Kýčera a východne sa nachádza Bugaj. Vrch leží v CHKO Kysuce.
Opis
Vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne zo severu cez Veľkú a Malú Raču a na vrchole Orla sa stáča východným smerom k vrchu Bugaj. Vedie ním štátna hranica i rozvodie Čierneho a Baltského mora. Juhozápadným smerom vybieha z vrchu mohutná rázsocha Kýčery, končiaca vrchom Dedová. Vrchol leží zhruba severovýchodne od Starej Bystrice. Západnú časť masívu odvodňuje Klubinský potok, juhovýchodné svahy prítoky Veľkého potoka, ktoré smerujú do Bystrice a následne Kysucou do Váhu. Severovýchodné svahy na poľskom území odvodňuje riečka Racza, ktorá smeruje do rieky Sola.
Výhľady
Vďaka nadmorskej výške a polohe je z čiastočne odlesnených miest vrchu pekný výhľad na široké okolie. Pozorovať je možné najmä okolité vrchy pohoria, vrátane značnej časti hrebeňa. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať mnohé okolité pohoria, pričom jedinečný pohľad je najmä na Krivánsku Fatru, Moravsko-sliezske Beskydy a Sliezske Beskydy, nezriedka však vidieť i Oravské Beskydy, Oravskú Maguru a Tatry.
Prístup
Vrchol traverzuje hlavná hrebeňovka, preto je potrebné odbočiť z chodníka.
Punchy (Somme)
Punchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Alžbetin ostrov
náhľad|Colnica a hraničný prechod počas aktívneho používania v roku 2007 Alžbetin ostrov v Komárne je jedným z vretenovitých ostrovov Dunaja, ktorý sa rozprestiera takmer po celej dĺžke mesta pri severnom brehu rieky. Je približne 2,5 km dlhý a 350 m široký. Alžbetin most vedúci z Komáromu bol postavený na východnom konci ostrova v roku 1892 a s Komárnom ho spája sklápací most postavený v roku 1968.
Punchy (Somme)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alžbetin ostrov
Začiatkom 20. storočia bol spojený s pevninou zasypaním širokého pásu zeme na západnom konci, takže sa z dunajského ramena ohraničujúceho ostrov zo severu (ktoré Komáromčania nazývajú Malý Dunaj) stalo záliv. Pomenovaný bol – podobne ako most – na počesť kráľovnej Alžbety, ktorá sa plavila z Viedne do Pešti a prvýkrát tu vkročila na uhorskú pôdu. Historicky sa ostrov volala Várkormányzói, Komárňanský a v časoch socializmu ostrov Červenej flotily.
História
Ostrov využívali Komárňania na ovocinárstvo už od stredoveku. V 16. storočí ho ešte tvorili dva ostrovy (Veľký a Malý ostrov), ktoré boli od seba oddelené kanálom. Po roku 1526 sa dostal do rúk rakúskych hradných kapitánov, ktorí s ním zaobchádzali ako so súčasťou hradného panstva a vyberali nájom za užívanie záhrad. V rokoch bojov s Turkami tu boli záhrady niekoľkokrát zničené a v roku 1623 si hradný kapitán Johann Dietrich Reiffenberg celý ostrov rezervoval pre seba a dlho slúžil ako pasienok na kŕmenie posádkových koní. Po roku 1745 s obnovením mestských práv sa ostrov vrátil aj do majetku Komárna. Chvíľu slúžil ako pasienok, no čoskoro sa opäť stala mestským sadom. Od 80. rokov 18. storočia ho namiesto skorších prievozov spájal s mestom lodný most a v smere na Újszőny zabezpečoval spojenie lietajúci most. Potom sa stal obľúbeným výletným miestom mešťanov, vzniklo niekoľko hostincov a lodných mlynov.
V roku 1797 sem zavítal aj Mihály Vitéz Csokonai s Juliannou Vajda a krása ostrova ho inšpirovala k napísaniu Nymfy na Dunaji, jeho báseň. V roku 1819 mestská rada rozdelila ostrov na 700 štvorcových záhradných pozemkov a v januári 1820 bolo vytvorených 213 pozemkov predaných v aukcii občanom mesta. Vtedy sa vytvorila súčasná uličná sieť ostrova - pozdĺž ostrova bola vytvorená centrálna cesta (Platanová alej) s dvoma krížnymi cestami. V roku 1838 bol namiesto lietajúceho mosta vybudovaný 337 m dlhý lodný most smerom na Újszőny, ktorý bol v zime rozobraný a odtiahnutý k Malému Dunaju. Medzi dvoma brehmi Dunaja premával aj malý šnekový parník až do roku 1892, kedy bol postavený stály železný most. Až do konca 19. storočia sa na piesočnom útese na západnom konci ostrova ryžovalo zlato. Spodnú časť ostrova si v roku 1897 prenajala Maďarská riečna a námorná lodná spoločnosť, ktorá sem presťahovala svoju dielňu na opravu lodí z Győru. Začiatkom 20. storočia závod prešiel výrazným rozšírením a fungoval tu až do roku 1947 (kým nebola založená nová lodenica na severnom brehu Malého Dunaja). V roku 1902 bola na hornej časti ostrova vybudovaná mestská vodáreň a zároveň s jej výstavbou bol ostrov spojený s pobrežím širokým pásom zeme.
V roku 1918, po pripadol ostrov Československu, s čím sa nechceli zmieriť obyvatelia maďarskej národnosti. Českosloveská armáda obsadila Komárno a ostrov 10.Januára 1919. Na prelome mesiacov apríl-máj, 30. apríla a 1. mája 1919 bol ostrov dejiskom krvavých udalostí. Odtiaľ ozbrojení robotníci začali neúspešný útok proti československým vojenským jednotkám v Komárne, ktorého cieľom bolo dobytie Komárna Maďarskou republikou rád. Po neúspešnej operácii maďarské jednotky sa stiahli sem. Medzi dvoma svetovými vojnami už bolo na ostrove vybudovaných niekoľko obytných budov a po roku 1945 došlo k výraznejšej výstavbe v okolí hraničného priechodu. 1968, ešte nejaký čas pred postavením sklápacieho mosta. V roku 1981 tu bola zriadená mestská umelá ľadová plocha. Rozšírený hraničný priechod a colnica bola postavená v roku 1982, ktorá bola uzavretá, keď Slovensko a Maďarsko vstúpili Schengenského priestoru. Väčšinu ostrova stále zaberajú záhrady Komárňanov. Na Malom Dunaji oproti lodenici je jachtársky klub.
Aletopelta
Aletopelta bol rod vtákopanvového dinosaura, ktorý žil v období vrchnej kriedy na území dnešnej Kalifornie (USA). Jediný druh je Aletopelta coombsi.
Aletopelta bol stredne veľký ankylosaurid, dorastajúci do dĺžky 6 metrov. Chrbát mu pokrývali pancierovité platne a z pliec mu vytŕčali dva vysoké hroty. Holotyp nesie označenie SDNHM 33909 a ide o neúplnú kostru (stehenná kosť, holenná kosť, ihlica, časť lopatky, ramenná kosť, lakťová kosť, ľavá a pravá sedacia kosť, stavce, rebrá, najmenej 60 pancierovitých platní a 8 zubov). Fosílie boli objavené vo vrchnokriedovom (stupeň kampán) súvrství Point Loma, blízko mesta Carlsbad v štáte Kalifornia.
Pohár víťazov pohárov
Pohár víťazov pohárov môže byť:
Vo futbale:
V hádzanej:
Vo volejbale:
Vo vodnom póle:
Zoznam poštových oblastí v Spojenom kráľovstve
Kód poštovej oblasti tvorí prvú časť poštového kódu vo Veľkej Británii.
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 1999
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 1999 boli 2. majstrovstvá sveta vo florbale žien. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie IFF vo florbale žien v roku 1999. Konalo sa od 9.15. mája 1999 v Borlänge, vo Švédsku, za účasti 12 tímov. Turnaja sa nezúčastnilo družstvo Ruska, preto mala A-divízia len 7 účastníkov, v B-divízii bolo 5 účastníkov. Austrália, Dánsko a Singapur boli nováčikmi turnaja MS.
Slovania (seriál)
Produkcia
Televízny seriál Slovania obsahuje 12 častí, každá 40-minútová epizóda mala rozpočet 300-tisíc eur, čo predstavuje celkovú sumu 3,6 milióna eur. Seriál vyrobila spoločnosť Wandal Production. Na výrobe spolupracovala aj TV JOJ, ktorá projekt podporila 50-timi percentami z rozpočtu. Ministerstvo kultúry Ukrajiny podporilo projekt sumou 830-tisíc eur.
Réžie sa ujal slovenský režisér Peter Bebjak, ktorý stojí za úspešným filmom Čiara či seriálmi Za Sklom a Trhlina. Námet a scenár napísali Veronika Kolejáková, Jozef Koleják, Ján Luterán a Kira Lévai.
Nakrúcalo sa od mája do novembra 2019 na severe Ukrajiny, konkrétne v Žytomyrskej oblasti, neďaleko Kyjeva, kde boli pre účely seriálu postavené historické slovanské sídla, v Česku a Maďarsku. Postprodukčné práce prebiehali na Slovensku.
0. roky 22. storočia
'''0. roky 22. storočia''' je desaťročie, ktoré podľa gregoriánskeho kalendára začne piatok 1. januára 2100 a skončí stredu 31. decembra 2109. Pôjde o 10. desaťročie 3. tisícročia a prvé desaťročie 22. storočia.
Ukajlovci
História
Ukajlovci pochádzali z beduínskeho kmeňa Ukajl, ktorý sa usadil poblíž miest Nisibis a Balad na konci 10. storočia. Kmeň na čele s Ukajlovcami spočiatku podliehal Hamdánovcom.
Prvým vládcom z rodu Ukajlovcov bol Abú ad-Dhawwúd Muhammad ibn al-Musajjab (990996), ktorý využil spory Hamdánovcov a Marvánovcov o mesto Mosul. Prevzal od Hamdánovcov nadvládu nad mestom, no podobne ako jeho predchodcovia, i on zostal vazalom bagdadských Bújovcov (Bahá’ ad Daulu).
Po Muhammadovej smrti dynastiu zasiahli rozpory medzi jeho synmi, ktoré sa podarilo vyriešiť až začiatkom nového tisícročia. Nový vládca Kirwáš ibn al-Mukallad ibn al-Musajjab (10011050) bol synovcom starého panovníka. Jeho vláda sa niesla v znamení bojov s oguzskými Turkami, ktorí napádali jeho panstvá z Iraku a Iránu, kde slabla moc Bújovcov. Uzavrel preto spojenectvo s Mazjadovcami z irakskej al-Hilly a Oguzov v roku 1044 porazil. Kirwášovu moc však zlomili spory v rámci dynastie.
Najväčšiu moc dosiahol Muslim ibn Kurajš (10611085), ktorý sa spojil so Seldžukmi. S ich pomocou následne obsadil časť severnej Sýrie, mestá Harrán, Edessa a v roku 1079 aj Aleppo. Ním spravované územie sa tiahlo od predmestia Bagdadu na východe až po Aleppo na západe. Muslimove ambície však boli väčšie a ukajlovský panovník tužil ovládnuť aj Damask.
Po tom, čo sa Muslim spojil so šíitskymi Fátimovcami, vtrhol seldžucký sultán Malikšáh do Mosulu. Samotný Muslim bol v roku 1085 Sulejmanom ibn Kutulmišom porazený v bitke pri Antiochii a následne zabitý. Moc dynastie upadla a ich panstvo sa zredukovalo len na Mosul, kde vládli ako seldžuckí správcovia. Následné spory medzi členmi rodu viedli k ďalším bratovražedným bojom. Muslimov brat Ibráhím bol zabitý v roku 1093 a moci sa ujal Muslimov syn Alí. Definitívny zánik dynastie nastal v roku 1096 po tom, čo bolo ich panstvo integrované do Seldžuckej ríše za vlády Tutuša.
Okrem hlavnej vetvy rodu existovalo aj niekoľko vedľajších vetiev. Jedna z nich vládla v približne rokoch 1036 až 1057 v meste Takrít na rieke Tigris. Táto vetva prišla o moc krátko po tom, čo Seldžukovec Tugril Beg I. odstránil moc Bújovcov v roku 1055. Najdlhšie si moc udržala vetva vládnuca ako seldžucký vazal v Kal'at Dža'bar a v Rakke. Ich moc zlomili Zengíovci v roku 1169. Integrácia ukajlovských uzemí do panstva Seldžukov znamenala zánik arabskej kontroly nad územím severného Iraku a al-Džazíry, ako aj nárast vplyvu tureckého a kurdského elementu v daných oblastiach.
Podľa niektorých náznakov zaviedli Ukajlovci do miestnej správy niektoré nové administratívne techniky. Za panovania Muslima ibn Kurajša vznikol úrad sáhiba al-chabara, akéhosi spravodajského agenta, ktorý sídlil v každej obci ukajlovského emirátu. Niektorí príslušníci rodu vynikli ako skvelí poeti.
Puzeaux
Puzeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zlyhanie obličiek
Zlyhanie obličiek (lat. insufficiencia renalis, angl. kidney failure) je stav, pri ktorom obličky strácajú schopnosť vylučovať z tela odpadové látky a podieľať sa na udržiavaní stabilného vnútorného prostredia organizmu. Klesá množstvo a mení sa zloženie vylučovaného moča, čoho následkom je hromadenie odpadových látok v organizme, v konečnom štádiu životu nebezpečné prevodnenie a zmeny v koncentrácii iónov v krvi, vedúce k zlyhaniu srdca a smrti.
Podľa klasického rozdelenia sa rozpoznáva:
The Terror
The Terror je americký antologický televízny seriál, ktorý mal premiéru 25. marca 2018 na stanici AMC v USA a 29. marca 2018 na Slovensku. Prvá séria bola nakrútená podľa knižnej predlohy Terror od Dana Simmonsa. Druhá séria, ktorá sa odohráva v japonskom internačnom tábore, mala premiéru 12. augusta 2019.
1. séria
Prvá séria rozpráva udalosti Franklinovej expedície v rokoch 1845–1848, doplnené o prvky fikcie. Posádka polárnej expedície Kráľovského námorníctva na lodiach HMS Erebus a HMS Terror sa vydá do nezmapovaného územia hľadať severozápadný prejazd. Ich lode však čoskoro uviaznu a posádka musí prežiť v odľahlej zamrznutej krajine.
Produkcia
V marci 2016 stanica AMC potvrdila, že objednala výrobu 10 častí seriálu The Terror. Jedným z výkonných producentov seriálu je Ridley Scott. Väčšina seriálu sa nakrúcala v štúdiu v Budapešťi v Maďarsku, rovnako ako Scottov film Marťan z roku 2015. Seriál obsahuje veľké množstvo digitálnych špeciálnych efektov (CGI), ktoré boli použité prevažne na exteriérové arktické scény. Aby však navodili atmosféru chladu, štúdio bolo v zime otvorené poveternostným podmienkam a nakrúcalo sa aj v teplote -15°C. Niektoré scény sa nakrúcali na Chorvátskom ostrove Pag.