cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ian McKellen
Detstvo a mladosť
Narodil sa v Burnley, Lancashire, Anglicko, ale väčšinu detstva prežil vo Wigane. Jeho otec Murray McKellen bol stavebný inžinier. Mal o 5 rokov staršiu sestru Jean. Boli silne kresťanská, ale nie ortodoxná rodina. Keď mal 12 rokov, zomrela mu matka Margery Lois (rodená Sutcliffe). Otca stratil keď mal 24 rokov. Chodil do chlapčenskej časti školy Bolton School a jeho herecká kariéra začala v Bolton Little Theatre. Dostal štipendium na St Catharine's College, University of Cambridge.
Premenná (informatika)
alt=Premenná|náhľad|Grafické znázornenie konceptu premennej Premenná je logické pamäťové miesto so svojou hodnotou.
Ian McKellen
Kariéra
Ian sa venoval herectvu v divadle aj vo filme. Vystupoval vo viacerých anglických divadlách vrátane Royal Shakespeare Company a Laurence Olivier's National Theatre Company. Hral postavy ako bol Macbeth, Jago, kráľ Lear.
Premenná (informatika)
V programovaní je premennou symbol, ktorý reprezentuje jednu (konkrétnu) hodnotu v jednom čase. V tom je rozdiel oproti chápaniu premenných v iných oblastiach, napríklad v určitých oblastiach matematiky.
Ian McKellen
Kariéra
Vo svete ho však viac preslávil film. Filmovú kariéru začal v roku 1969 postavou Georga Matthewsa v Dotyku lásky (A Touch of Love), ale až v roku 1990  sa stal uznávaným vďaka niekoľkým filmovým hitom. V roku 1993 hral vo filme Six Degrees of Separation spolu s Donaldom Sutherlandom. V tom istom roku sa objavil v menších rolách v televíznych seriáloch a tiež vo filme Posledný akčný hrdina, kde si zahral Smrť. Pokračoval filmom And the Band Played On o objave AIDS, za čo získal CableACE Award za vedľajšiu úlohu vo filme a nomináciu na Emmy v kategórii významná vedľajšia úloha. V roku 1995 hral titulnú úlohu v modernom filme Richard III, kde cestoval v čase do budúcnosti. Vo filme Nadaný žiak (Apt Pupil), nakrútenom podľa knihy Stephena Kinga si zahral nacistického dôstojníka žijúceho pod falošným menom v USA.
Premenná (informatika)
Premennou v počítačovom programovaní označujeme pojem, ktorý by sme si mohli predstaviť s pomocou trojuholníkového modelu, ktorého vrcholmi sú:
Pri programovaní zapisujeme do programu práve symbolické meno. Interpreter alebo kompilátor programu potom adresuje miesto v úložisku (pamäti), vďaka čomu môže pristupovať k hodnote uloženej na tejto adrese. Pristupovať k hodnote znamená vykonávať základné (pamäťové) operácie s premennou – čítanie a zápis (úpravu) jej hodnoty.
V mnohých programovacích jazykoch je ďalšou dôležitou súčasťou konceptu premenných ich údajový typ. Tým sa chápe typ/druh údajov, ktoré je povolené do premennej ukladať (t. j. vkladať na miesto v pamäti počítača, ktoré reprezentujú). Základnými typmi sú často: celé čísla, reálne čísla, logické hodnoty, znaky a reťazce, pričom väčšina týchto základných typov je obvykle jemnejšie rozdelená (zjednodušene napríklad na celé kladné čísla v určitom rozsahu, ktorý je obmedzený veľkosťou pamäťového miesta, ktoré je rezervované pre premennú a podobne).
Ian McKellen
Kariéra
V roku 2006 si zahral v da Vinciho kóde, postavu sira Leigha Teabinga. Ukázal sa v sebaparodujúcej postave v Simpsonovcoch. V roku 2007 získal Primetime Emmy Award za najlepšieho hosťujúceho herca – komediálny seriál. V roku 2009 sa objavil ako väzeň číslo dva v remaku filmu Väzeň. 10. januára 2011 bolo oficiálne potvrdené jeho účinkovanie v postave Gandalfa vo filmovej adaptácii Hobita.
Osobný život
Keď mal osemnásť rokov, zaľúbil sa do Dereka Jacobiho. Bola to ale láska neopätovaná. Jeho prvým dlhoročným partnerom sa stal učiteľ dejepisu z Boltonu, Brian Taylor. Ich vzťah začal v roku 1964 a trval osem rokov. Žili v Londýne, kde sa Ian venoval svojej hereckej kariére. V roku 1978 na festivale v Edinburghu stretol svojho druhého partnera Seana Mathiasa.
Od roku 2006 bojuje s rakovinou prostaty.
Významový proces
Významový proces je postupná zmena významu/významov; procesuálny aspekt významového univerza. Príkladom významového procesu je: súdenie, myslenie, vývin významu, zmena významu (zužovanie významu, rozširovanie významu atď.), mienenie...
Fujara
náhľad|Fujarista hrá na fujaru náhľad|Hra na fujare Fujara je slovenský ľudový drevený dychový nástroj. Fujaru používali pastieri na holiach pri pasení oviec a tiež pri rozličných slávnostných a smutných príležitostiach. Používala sa aj ako signálny komunikačný nástroj. Hra na fujare si vyžaduje, aby mal hráč hudobný sluch. Hráč na fujare striedal svoju hru so spevom.
Oblasť používania fujary bola oblasť Podpoľania na ploche cca. . Jej melodický zvuk použili vo svojej hudobnej tvorbe i slovenskí hudobní skladatelia (Svetozár Stračina, Norbert Bodnár, Jozef Grešák, Jana Kmiťová a ďalší). „Nikde inde, u žiadneho národa, spoločenstva či kmeňa sa s nástrojom zhodným s našou fujarou nestretneme. Preto je detvianska fujara považovaná za nástrojovú raritu a skvost slovenského ľudového inštrumentára.“
Fujara a fujarová hudba bola v roku 2005 zapísaná do Zoznamu majstrovských diel ústneho a nehmotného dedičstva ľudstva (súčasný Reprezentatívny zoznam nehmotného kultúrneho dedičstva Slovenska) a v roku 2008 bola zapísaná na Zoznam nehmotného kultúrne dedičstva ľudstva UNESCO.
Haló (televízna relácia)
Haló (v druhej sérii štylizované ako Haloo) je slovenská sketch-show, vytvorená Danielom Danglom. Prvá séria bola kvázi telefonická relácia, v ktorej skupina veštcov, mudrcov a pomocníkov pomáha volajúcim s problémami a radila v rozličných oblastiach života. Druhá séria čiastočne zmenila zameranie a okrem pomocníkov a veštcov, Haló parodovalo seriály a súťaže ako Búrlivý Burčiak (Búrlivé víno), Dusná srieň (Súdna sieň), Páli nás v tom (Páli vám to?), Noviny či Pod palmou (Pod lampou). Prvá séria sa vysielala od 9. septembra do 29. novembra 2012, druhá od 11. marca do 3. júna 2013. V lete 2013 sa vysielali reprízy Haló o 20:00 na Pluske.
1. januára 2013 odvysielala JOJ novoročný príhovor Hessa Jaštěráka – Hessov Haló novoročný horoskop.
Produkcia
Prvá séria sa výhradne natáčala za použitia green screenu. Režisérom pre prvú sériu bol Eduard Kudláč, v druhej prevzal režisérssku stoličku Daniel Dangl. Show taktiež nabrala nový rozmer, keď štábu boli poskytnuté reálne kulisy, exteriérové priestovy, ako aj možnosť nakrúcať v priestoroch seriálu Panelák, court show Súdna sieň, súťaže Páli vám to, či štúdio hlavných správ JOJ.
Skautský zbor
Skautský zbor je organizačná jednotka Slovenského skautingu. Spravidla združuje 50 až 150 členov z jedného mesta alebo regiónu (viacero obcí a pod.), ktorí sú združení v skautských oddieloch s počtom 10 až 30 (prípadne aj viac) členov.
Skautské zbory sú dôležitou súčasťou skautingu a okrem vlastnej práce s deťmi a mládežou v oddieloch zbory zodpovedajú aj za zabezpečenie vzdelávania vedúcich, priestorov (klubovne, sklady...), financií, materiálu potrebného na činnosť. Z tohto dôvodu vystupuje každý zbor ako subjekt s udelenou právnou subjektivitou, takže majú pridelené vlastné IČO (resp. SID), DIČ a v plnej miere nesú zodpovednosť za svoju činnosť. V tomto kontexte sú skautské zbory veľmi dobrou školou zodpovednosti pre mladých ľudí a práve skúsenosti získané pri vedení zboru dokážu neskôr veľmi dobre využiť vo svojom profesijnom živote.
Najviditeľnejšou činnosťou skautských zborov sú hlavne väčšie aktivity organizované pre vlastných členov (napríklad letné a zimné skautské tábory), avšak verejnosť sa s činnosťou skautov stretáva aj na akciách organizovaných pre verejnosť (najznámejšia akcia je rozdávanie Betlehemského svetla počas Vianočných sviatkov) či zo zapojenia sa skautov do kampaní a zbierok ako je Deň narcisov, Biela pastelka, Týždeň modrého gombíka a pod. Skautské zbory, ktorých je na Slovensku vyše 100, sa aj takýmto spôsobom snažia o službu verejnosti a zapojenie sa skautov do spoločensky prospešných aktivít.
Mike Comrie
Mike Comrie (* 11. september 1980, Edmonton, Kanada) je bývalý kanadský hokejový útočník.
Klubový hokej
Comrie bol draftovaný v roku 1999 klubom Edmonton Oilers. V drese Oilers odohral tri sezóny. V sezóne 2005/06 pôsobil v klube NHL Phoenix Coyotes. Od sezóny 2007/08 pôsobil v klube New York Islanders. V sezóne 2009/10 sa vrátil do svojho pôvodného klubu Oilers. V súčasnosti je hráčom klubu Pittsburgh Penguins.
Reprezentácia
Kanadský reprezentačný tréner Marc Habscheid ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 89.
Ivan Koložváry
Ivan Koložváry (* 16. február 1983, Ilava) je slovenský hokejový útočník hrajúci na pozícii centra.
Klubový hokej
S hokejom začínal v MHK Dubnica nad Váhom. V extralige debutoval počas sezóny 2000/01 v klube Dukla Trenčín, mužstvo sa prebojovalo do finále play-off, v ktorom prehralo s HKm Zvolen. V roku 2001 ho draftovalo Toronto Maple Leafs v 7. kole vstupného draftu zo 198. miesta. V ročníku 2003/04 sa Dukla opäť stretla vo finále so Zvolenom a získala majstrovský titul po víťazstve 4:2 na zápasy.
V priebehu nasledujúcej sezóny (lockout v NHL) prestúpil do Dubnice. Pred ďalším ročníkom 2005/06 Dubnica predala licenciu klubu MHC Martin a tri roky hral za tento klub. Od ročníka 2008/09 pôsobil v MsHK Žilina, po dvoch rokoch sa stal opäť hráčom Dukly Trenčín. V priebehu sezóny 2011/12 prestúpil do nemeckého mužstva MEC Halle 04, ktoré hráva tretiu najvyššiu súťaž – Oberligu.
Reprezentácia
Reprezentoval na MS 20 2002, kde Slovensko obsadilo 8. miesto. Na MS 20 2003 bol kapitánom mužstva, po tom ako sa tesne pred začiatkom šampionátu zranil Milan Jurčina. Slovensko bez výrazných individualít obsadilo 5. miesto, Koložváry vyzdvihol silu kolektívu.
V seniorskej slovenskej reprezentácii odohral 6 zápasov, strelil 2 góly.
4176 Sudek
4176 Sudek je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 24. februára 1987.
Soulgé-sur-Ouette
Soulgé-sur-Ouette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Franz Lehár
Franz Lehár, pokrstený ako Ferenc Kristóf Lehár, (* 30. apríl 1870, Komárno – † 24. október 1948, Bad Ischl, Rakúsko) bol operetný skladateľ.
Lehárova rodina
Lehárov otec bol kapelníkom rakúskej armády, pôvodom z Moravy, jeho starí rodičia boli sklári alebo roľníci. So svojím plukom stále musel sťahovať po území celej Rakúsko-Uhorskej monarchie. Zúčastnil sa vojenských ťažení na talianskom území a proti Prusku. V roku 1868 bol preložený do Komárna, ktoré bolo v tom čase dôležitým obchodným strediskom s veľkou vojenskou posádkou. Vojenskí kapelníci Rakúsko-Uhorska v tom čase dosahovali slušnú umeleckú úroveň, usporadúvali často koncerty pre verejnosť a stali sa tam významnými šíriteľmi kultúry. V Komárne sa Lehárov otec oženil s Kristínou Neubrandt z miestnej maďarsko-nemeckej obchodníckej rodiny.
Mladší brat Antal ako profesionálny dôstojník po skončení prvej svetovej vojny presunul svoj pluk na maďarské územie, kde zohral dôležitú úlohu v kontrarevolúcii a neskôr podporil neúspešný pokus o návrat kráľa Karola IV. na uhorský trón.
Mladosť a začiatok kariéry
Krátko po Franzovom narodení sa rodina presťahovala do Bratislavy, v roku 1875 do Šoprona a o päť rokov neskôr do Budapešti. Franz Lehár prejavil talent k hudbe už vo svojich štyroch rokoch. K hudbe ho viedol jeho otec a bol na neho prísny. Napriek synovmu talentu považoval za nedôstojné predvádzať ho na verejnosti. Gymnázium navštevoval Franz Lehár v Budapešti, kde bol skôr slabým žiakom. Súčasne navštevoval aj hudobnú školu, kde sa učil hrať na klavíri. Neskôr ho rodina poslala k strýkovi Antalovi do Šternberku, aby sa Lehár okrem rodnej slovenčiny naučil rozprávať aj po nemecky a navyše, strýko Antal viedol mestskú kapelu, takže mladý Lehár sa mohol naďalej venovať hudbe. Ako 12 ročný zložil v roku 1882 skúšky na konzervatórium v Prahe (viedenské konzervatórium bralo len žiakov nad 14. rokov), kde študoval hru na husle. V Prahe sa naučil po česky. Najprv tam žil sám, ale o dva roky bol preložený do Prahy aj jeho otec so svojou kapelou. V roku 1887, ako 17. ročný začal komponovať (a aj učiť kompozícii u Fibicha). Musel to robiť tajne, lebo školský poriadok konzervatória zakazoval súkromné hodiny komponovania pre svojich žiakov. Jeho talent spoznal aj A. Dvořák a Lehárovu sonátu à l'Antique G-dur ocenil aj Johannes Brahms, ale Lehárov otec bol toho názoru, že by si jeho syn mal najprv zabezpečiť pomerne istý príjem ako huslista, či kapelník. Konzervatórium ukončil v roku 1888 koncertom v sále Rudolfinum.
Zamestnal sa ako 1. huslista v divadle v meste Elberfeld-Barmen (dnes súčasť mesta Wuppertal), kde sa zoznámil s divadelným prostredím. Zakrátko ho otec zavolal do svojej vojenskej kapely, ktorá v tom čase pôsobila vo Viedni. Kvôli tomu musel porušiť zmluvu s divadlom a pred prenasledovaním ho zachránilo len to, že vstúpil do vojska. Počas deviatich mesiacov strávených vo Viedni skomponoval jeden valčík, 2 pochody a 1 hymnickú pieseň a spriatelil sa so skladateľom L. Fallom.
Ako 20 ročný sa dostal na čelo malého vojenského orchestra 25. pešieho pluku v Lučenci a stal sa tak najmladším vojenským kapelníkom Rakúsko-Uhorska (predtým držal rekord jeho otec, ktorý sa stal kapelníkom 24 ročný). Plukovník Fries ho angažoval ako učiteľa spevu pre svoju dcéru Vilmu. Lehár sa v tejto úlohe veľmi neosvedčil, ale skomponoval pre ňu pesničku. Na druhej strane ako vojenský kapelník si získal Franz Lehár v Lučenci slávu a obdiv. V riadení svojej kapely mal viac-menej voľné ruky a tak s ňou skúšal svoje skladby a získaval cenné skúsenosti. Pre verejnosť komponoval hlavne pochody a slovenské piesne. Zložil svoje prvé divadelné dielo, operu Rodrigo, s ktorým sa prihlásil do súťaže vypísanej kniežaťom Coburg-Gotha. Súťaž nevyhral.
Jeho pôsobenie v Lučenci ukončila v roku 1894 hádka s jedným majorom, ktorý mu počas večere po čašníkovi odkázal, aby zahral jeho obľúbenú pieseň. Lehár mu na to odkázal, že on nie je cigánsky primáš, aby hral na takýto príkaz. Jeho nadriadení trvali na tom, aby sa ospravedlnil, on dal radšej výpoveď.
Následne sa mu podarilo vyhrať konkurz (spomedzi 120 uchádzačov) do oveľa profesionálnejšieho námorného orchestra v Pule. Jediný námorný orchester Rakúsko-Uhorska mal 110 členov a hneď prvé vystúpenie mal pred samotným cisárom. V roku 1895 sa zúčastnil cesty loďou Maria Teresia, ktorá išla do Kielu na slávnostné otvorenie prieplavu medzi Baltickým a Severným morom (6. jún 1895).
V Pule skomponoval operu Kukuschka, ktorú uviedlo mestské divadlo v Lipsku. Rozhodol sa vzdať prestížneho zamestnania, aby sa mohol zúčastniť premiéry. Opera mala len mierny úspech a dosiahla len 7 predstavení. Franz Lehár vyčerpal všetky finančné prostriedky a musel sa vrátiť k vojsku, do 87. pešieho pluku do Triestu.
Operu Kukuschka neskôr uviedli aj v Budapešti, ale bez väčšieho úspechu. Jeho prvým úspechom sa stala až opereta „Wiener Frauen“, ktorá mala premiéru 21. novembra 1902 v Theater an der Wien. O necelý mesiac neskôr 20. decembra 1902 mala premiéru tentoraz v Carl Theater ďalšia Lehárova opereta, Drotár (Der Rastelbinder). Táto opereta sa odohráva v slovenskom prostredí, odkiaľ bral autor inšpiráciu a mala veľký úspech. V nasledujúcom roku, 21. apríla 1903 sa konala jej premiéra pod taktovkou autora v „Magyar Színház“ v Budapešti, ktorá bola po Viedni druhým najdôležitejším operetným centrom Rakúsko-Uhorska.
Lehárov svetový úspech
náhľad|Franz Lehár v roku 1912 vo svojej pracovni na Theobaldgasse 16 vo [[Viedeň|Viedni]]
Lehárov svetový úspech začal v roku 1905, keď mala premiéru jeho najúspešnejšia opereta Veselá vdova (Die lustige Witwe). Jej hudobné kvality najprv riaditeľ v Theater an der Wien nespoznal, rovnako priebeh premiéry a ani kritiky spočiatku neveštili veľký úspech. Čoskoro sa však nálady publika zmenili a opereta dosiahla spolu takmer 20 000 predstavení počas nasledujúcich 5 rokov. Dodnes je najčastejšie hraným autorovým dielom.
Počas svojej kariéry komponoval Lehár čoraz vážnejšie hudobné diela, ktoré sa postupne približovali opere. Počnúc operetou Paganini začal písať operety, ktoré nemali šťastný koniec (čo je pre operety veľmi netypické, aj keď už aj predtým sa vyskytli také – napr. Krásna Galatea). Aj keď tieto operety nemajú vyslovene tragický koniec, prinajmenšom je smutný, pretože láska hlavných hrdinov nemôže byť naplnená kvôli rôznym prekážkam či nedorozumeniam. Okrem Paganiniho sa z týchto operiet preslávili najmä Zem úsmevov (Das Land des Lächelns), Cárovič (Zarewitsch) alebo Giuditta. Významnú úlohu v týchto operetách zohral výborný tenorista Richard Tauber, ktorému Lehár svoje hlavné postavy doslova "ušil na mieru".
Vo svojich operetách Lehár rozvinul tematiku citov a vášne do nebývalých rozmerov. Niekedy sa preto označuje za majstra molových stupníc. Vo veľkej miere uplatňoval aj národné hudobné motívy podľa toho, kde sa dej operety odohrával. Dokázal ich vždy vhodne skĺbiť s viedenským operetným žánrom.
Niektoré operety boli sfilmované. Operetu Clo-clo autor natoľko pozmenil pre potreby kinematografie, že sa z nej stalo nové dielo „Celý svet sa krúti okolo lásky“.
Okrem operiet komponoval aj valčíky, najznámejší je „Gold und Silber“, skomponovaný v roku 1901 na bálovú sezónu Paulíny von Metternich (každý rok dominovali na bále iné farby, v onú sezónu to bola zlatá a strieborná – odtiaľ názov valčíka). Mnohé z jeho valčíkov boli skomponované na motívy jeho operiet. Napísal aj hudbu k viacerým filmom, napr. „Veľká atrakcia“, alebo „Bol raz jeden valčík“.
Lehárove posledné roky
Po nástupe Hitlera k moci sa do popredia dostávali aj fašisti v Rakúsku. Od júla 1934 zaviedli teror v dôsledku čoho krachovali a zatvárali aj divadlá. V roku 1935 muselo zavrieť aj Theater an der Wien. Jeho majiteľka Marischka Hubert odcudzila Lehárovi peniaze. Lehár ju nezažaloval pod podmienkou, že mu vráti práva na všetky jeho diela. Tak sa aj stalo a to mu umožnilo aby 25. februára 1935 Lehár založil vydavateľstvo "Glocken-Verlag" a odvtedy sa venoval jeho vedeniu, dolaďovaniu svojich diel, ako aj ich dirigovaniu v rôznych divadlách.
Vplyvom fašizmu bol Lehár postavený do neľahkej situácie, pretože manželka Sophie mala židovský pôvod. Lehár však na rozdiel od mnohých iných umelcov váhal s emigráciou. Na rakúske prostredie si príliš zvykol a nechcel ísť do neznáma. Navyše vlastnil letohrádok v Bad Ischl, a malý zámok vo Viedni, ktoré mu príliš prirástli k srdcu. Pravdepodobne tiež podcenil nebezpečenstvo, ktoré Európe hrozilo. V noci z 11. na 12. marca 1938 vtrhli nemecké vojská do Rakúska a fašistický režim sa prejavil v plnej sile. Lehárovi židovskí libretisti Fritz Grunbaum a Fritz Lohner boli zatknutí a neskôr zahynuli v koncentračných táboroch. V lete 1939 si gestapo prišlo do Bad Ischlu po Lehárovu manželku. Zachránil ju Lehárov telefonát s ríšskym miestodržiteľom Jozefom Brüchlom. Pravdepodobne prispelo k záchrane aj to, že sám Hitler bol obdivovateľ Veselej vdovy a Franz so Sophiou mohli stráviť zvyšok vojny doma v Bad Ischli. V sezóne 1942/1943 uviedli Potulného študenta v budapeštianskej opere, čo bola v podstate opereta Cigánska láska značne prepracovaná do opernej podoby. Premiéra sa konala za účasti Lehára, ktorý však v Budapešti veľmi ochorel a musel sa rýchlo vrátiť do Bad Ischlu. V roku 1945 obsadili Bad Ischl Američania. Lehár mal podlomené zdravie a zdravotníctvo bolo v Rakúsku v rozklade. Rozhodol sa teda odísť do na istý čas do Zürichu. Pri oslobodení Viedne nastal chaos a Lehárov dom v Nussdorfe bol vykradnutý. Zlodeji zničili aj Lehárov hudobný archív.
Lehárov dom
náhľad|Lehárov dom v [[Bad Ischl]] Lehárov dom v Bad Ischl, dnes Lehárovo múzeum. Vila sa nachádza na nábreží rieky Traun, oproti niekdajšiemu hotelu pre prominentov. Nábrežná ulica, na ktorej stojí vila bola pomenovaná po Lehárovi v roku 1930 na počesť jeho 60. narodenín. Bad Ischl je kúpeľné mestečko kde kedysi trávila leto cisárska rodina, preto vlastniť vilu v tomto meste bolo aj vecou prestíže. Franz Lehár kúpil vilu v roku 1912 od kňažnej Sabrani a odvtedy vo vile strávil väčšinu letných sezón. Umiestnil v nej zbierku rôznych umeleckých predmetov (obrazy, starožitný nábytok a iné) a tiež mnohé dary od svojich priaznivcov. Vo vile ukončil aj svoj život 24. októbra 1948. Vila je podľa jeho priania dodnes udržiavaná v takom stave, v akom ju zanechal.
Zoznam Lehárových diel
náhľad|Pamätník Franza Lehára v [[Komárno|Komárne sa nachádza na mieste niekdajšieho pozemku (záhrady) jeho rodného domu neďaleko Dunaja. Socha bola odhalená 5. júna 1980. Okolo sochy je v súčasnosti malý park ohraničený Záhradníckou ulicou a Lehárovou ulicou.]]
2. máj
Narodenia
thumb|upright|[[Petr Janda (spevák)|Petr Janda (* 1942)]] thumb|upright|[[David Suchet (* 1946)]] thumb|upright|[[David Beckham (* 1975)]]
Powiat chodzieski
Powiat chodzieski je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Žije tu 47 444 obyvateľov (k 30. 6. 2016) a sídlom je mesto Chodzież.
Zloženie powiatu:
Waidhofen an der Ybbs
Waidhofen an der Ybbs je štatutárne mesto v Dolnom Rakúsku. Má rozlohu km² a žije tu  obyvateľov.
Golgiho aparát
náhľad|Golgiho aparát (8 – 11) Animal Cell.svg:'''
1. Jadierko
2. Jadro
3. Ribozóm (malé bodky)
4. Vezikula
5. Drsné endoplazmatické retikulum
6. Golgiho aparát
7. Cytoskelet
8. Hladké endoplazmatické retikulum
9. Mitochondria
10. Vakuola
12. Lyzozóm
13. Centrozóm spolu s centriolami
Je to organela, ktorá sa nachádza vo väčšine eukaryotických buniek vrátane rastlinných a živočíšnych. Názov dostala podľa talianskeho anatóma Camilla Golgiho, ktorý ju roku 1898 opísal v nervových bunkách.
V mnohých rastlinných bunkách sa diktyozómy nachádzajú v celej cytoplazme (disperzný Golgiho aparát) a nie sú viditeľné svetelným mikroskopom. V typických živočíšnych (aj ľudských) bunkách sa zas nachádzajú skupiny viacerých diktyozómov tesne vedľa seba (spravidla blízko jadra).
Golgiho aparát má teda v živočíšnych bunkách podobu zložitého sieťovitého útvaru tvoreného súborom navzájom pospájaných diktyozómov, z ktorých sa odškrcujú drobné vačky – vezikuly naplnené sekrétmi. To svedčí o aktívnej úlohe Golgiho aparátu pri sekrečnej činnosti bunky. Okrem toho sa GA podieľa na transporte a ukladaní proteínov syntetizovaných v endoplazmatickom retikule (ku ktorému má funkčne i topograficky veľmi úzky vzťah), obnove cytoplazmatickej membrány pri endocytóze alebo jej poškodení, na syntéze mukopolysacharidov (tvoria ochranný hlien na povrchu epitelov napr. u mäkkýšov, obrúčkavcov, alebo v ľudskom žalúdku) a glykoproteínov. Syntéza imunoglobulínov svedčí o aktívnej účasti GA na obranných mechanizmoch celého organizmu.
Jelšina
Jelšina je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu prípotočnej jelšiny s jelšou sivou, jelšou lepkavou a prímesou vŕb a inými drevinami.
Krems
Krems môže byť:
Heliopauza
Heliopauza je okraj heliosféry, teda zóna, v ktorej už tlak častíc slnečného vetra prestáva odolávať tlaku galaktického vetra. Je to teda hraničná oblasť medzi heliosférou a medzihviezdnym priestorom a svojim spôsobom "koniec" slnečnej sústavy, pretože za heliopauzou sa už začína medzihviezdne prostredie.
Tvar heliopauzy je kvapkovitý. Jej najbližší okraj leží vo vzdialenosti 90 až 100 AU smerom do súhvezdia Strelec. Na opačnej strane oblohy, smerom do súhvezdí Perzeus a Kasiopeja je heliosféra pretiahnutá do dlhého chvosta.
Dřenice
Dřenice je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 344 obyvateľov, z toho 163 mužov a 181 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 39,1 roka, ženy 40,0 roka).
Zemský povrch
Zemský povrch je súhrn plôch, ktoré ohraničujú teleso Zeme. Zemský povrch má asi 510 065 600 km². Ohraničuje najvrchnejšiu zemskú vrstvu označovanú litosféra, ktorá je v kontakte, alebo prieniku s ostatnými sférami (atmosférou, biosférou alebo hydrosférou). Používa sa všeobecne pre popis javov, ktoré sa odohrávajú priamo na povrchu litosféry.
Gardanne
Gardanne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 20785 obyvateľov (2009).
Premenná (logika)
Premenná (logika) je obsadzovač miesta, ktorý sa môže nahradiť nejakou hodnotou z prípustného oboru hodnôt premennej.
Gardanne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Orión (hmlovina)
náhľad|Veľká hmlovina v Orióne spolu s menšou hmlovinou [[De Mairanova hmlovina|M43. Nad ňou sa nachádza modrá reflexná hmlovina NGC 1977]]
Vœllerdingen
Voellerdingen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Orión (hmlovina)
Hmlovina Orión alebo Veľká hmlovina v Orióne, známa tiež ako M42 a NGC 1976, je žiariaca emisná hmlovina v súhvezdí Orión pod Oriónovým pásom. Je to jedna z najjasnejších hmlovín a je viditeľná voľným okom. Od Slnka je vzdialená asi 1350 svetelných rokov a jej šírka je 33 svetelných rokov.
Vœllerdingen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Orión (hmlovina)
V skutočnosti je to len najjasnejšia a k nám bližšia časť obrovského molekulárneho mraku, ktorý pokrýva väčšinu Orióna. Vďaka polohe vo výraznom Oriónovom meči ju možno nájsť veľmi ľahko, aj keď pri pohľade voľným okom môžu pozorovatelia považovať za hmlovinu len skupinu veľmi slabých hviezd ležiacich veľmi blízko seba. M42 je našou najbližšou emisnou hmlovinou a hviezdotvornou oblasťou a preto je významným predmetom výskumov. Leží v rovnakom špirálovom ramene našej Galaxie, ako Slnko – v ramene Orióna.
Vœllerdingen
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Orión (hmlovina)
Charakteristika
Veľkú hmlovinu v Orióne tvorí prevažne ionizovaný vodík. Žiari vďaka tomu, že ultrafialové žiarenie viacnásobného hviezdneho systému Trapéz je hmlovinou pohlcované, jej atómy sú ionizované a excitované. Pri opätovnom návrate elektrónov do atómov a ich poklesu na pôvodné hladiny hmlovina vyžaruje svetlo a iné elektromagnetické žiarenie: rádiové, infračervené a röntgenové. V infračervenom spektre okolia Trapézu sú dve výrazné emisie, ktoré boli pri porovnávaní v laboratóriách prisúdené silikátovému prachu.
Vœllerdingen
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Orión (hmlovina)
Charakteristika
Priemer hmloviny je 30 až 50 svetelných rokov, čo nám pri vzdialenosti 1600 svetelných rokov javí ako 85 x 60 oblúkových minút. To je štyrikrát viac ako priemer Mesiaca v splne, napriek tomu, že to je len zlomok celého systému molekulárnych mrakov, do ktorých hmlovina Orión patrí.
Zloženie
Keďže ide o oblasť zrodu hviezd, okrem mladých dospelých hviezd na hlavnej postupnosti, ktoré sú členmi Oriónovej asociácie sú v nej ešte hviezdy v rôznych vývojových štádiách: temné hmloviny, globuly, protohviezdy, nedospelé hviezdy typu T Tauri, hnedí trpaslíci, osamotené planéty a iné. Množstvo protohviezd v nej je obklopených protoplanetárnymi diskami. Počet mladých hviezd identifikovaných vo Veľkej hmlovine v Orióne je viac ako 150. Na základe infračerveného žiarenia horúceho prachu bolo detegovaných až zhruba 2300 protohviezd obklopených protoplanetárnymi diskami spolu s asi 200 hviezdnymi embryami, objektmi zatiaľ príliš mladými na to, aby sa u nich vyvinuli disky. Protoplanetárne disky sa z 99% skladajú z plynu a 1% tvorí prach.
Z hmloviny vylietavajú zatiaľ z nie celkom známych príčin „strely“ plynu, ktoré sa pohybujú rýchlosťou asi /s. Každá má zhruba veľkosť slnečnej sústavy a vek menej ako 1000 rokov. Malé množstvo železného plynu spôsobuje, že špičky striel žiaria modro. Prvý z týchto útvarov bol objavený v roku 1983.
Trapéz
Trapéz obklopuje otvorená hviezdokopa viditeľná na infračervených snímkach. Táto hviezdokopa obsahuje okrem mladých nedávno zrodených hviezd aj protohviezdy, hnedých trpaslíkov a mladé osamotené planéty doteraz žeravé a emitujúce infračervené žiarenie. Hmota unikajúca zo vznikajúcich hviezd rýchlosťou /h vytvára líniu rázových vĺn, ktoré sú v hmlovine dobre viditeľné. Energetickým hviezdam v hmlovine vďačíme tiež za odfúknutie prachu a plynu, ktorý by nám inak pohľad do hmloviny M 42 zakrýval.
Kleimannova-Lowova hmlovina
Kleinmanova-Lowova hmlovina alebo KL hmlovina V roku 1967 bola objavená rozsiahla prachová oblasť bezprostredne (asi 1 ly) za Veľkou hmlovinou v Orióne, približne 1´na severozápad od Trapézu. V jej vnútri sa nachádza zdroj silného infračerveného žiarenia (chladný zdroj < 600 K ). Takéto zdroje sú považované za protohviezdy a za nedávno vzniknuté hviezdy. Spolu tvoria hviezdokopu s niekoľkými stovkami protohviezd a mladých hviezd vyžarujúcich ultrafialové žiarenie. Ultrafialové žiarenie hviezd zahrieva prach hmloviny na teplotu niekoľko stoviek Kelvinov a z tohto dôvodu prach vyžaruje infračervené žiarenie. Táto hmlovina sa nazýva Kleimannova-Lowova hmlovina a je, rovnako ako Veľká hmlovina v Orióne, súčasťou Oriónovho komplexu. Je najjasnejším infračerveným zdrojom tohto komplexu a jeden z najjasnejších infračervených zdrojov oblohy vôbec. Žiarivosť celej hmloviny je 100 000-násobkom slnečnej žiarivosti. V tejto hmlovine bola tiež pozorovaná prvá hviezda v infračervenom žiarení. Objavili ju v roku 1967 Eric Becklin a Gerry Neugebauer. Po nich nesie pomenovanie Becklinov-Neugebauerov objekt. Nachádza sa 12“ severne od Kleinmannovej-Lowovej hmloviny. Je to novonarodená hviezda spektrálneho typu O alebo B zahalená do zvýšeného prachu. Jej ultrafialové žiarenie typické pre mladé horúce hviezdy je týmto prachom pohlcované a vysielané ako silné infračervené žiarenie. Kleinmannove-Lowove objekty zodpovedajú prvotnému štádiu vývoja protohviezdy a ich teplota je len asi −200 °C. Vo Veľkej hmlovine v Orióne objavil Hubblov vesmírny ďalekohľad množstvo podobných objektov s povrchovou teplotou len okolo 430 °C. Nachádzajú sa aj v iných hmlovinách bohatých na prach. Ich rozmery sú asi 12 000 AU. Je pravdepodobné že táto hmlovina je kolabujúce mračno s hmotnosťou 10²-10³ Mסּ. left|thumb|Podrobný záber časti Veľkej hmloviny v Orióne. [[Premenná hviezda LL Orionis vytvára veľmi energetický hviezdny vietor, ktorý vytvára rázovú vlnu v pomaly sa pohybujúcom plyne hmloviny.]]
Pozorovanie a astrofotografia
Veľká hmlovina v Orióne je pravdepodobne astrofotografmi fotografovaná častejšie, ako ktorákoľvek iná hmlovina. Prvá fotografia M42 vznikla už v septembri 1870 a o jej vznik sa zaslúžil priekopník astrofotografie, americký vedec Henry Draper. Jeho prvá fotografia bola pomerne nekvalitná, no o 12 rokov neskôr získal pomocou 28-centimetrového ďalekohľadu oveľa lepšiu snímku. Fotografické snímky ukážu aj vonkajšie veľmi slabé časti hmloviny, ktoré sa vizuálne nedajú pozorovať. Ďalekohľadom s vyše objektívom sa dajú celkom dobre rozoznať určité štruktúry v hmlovine, napr. tmavý útvar, ktorý zasahuje do hmloviny od severu. Hoci na snímkach má hmlovina rôzne odtiene ružovej a červenej, pri pohľade cez ďalekohľad pôsobí ako modrastá až sivozelená, pretože zrakom nie sme schopní rozlišovať farby takých svetelne slabých objektov. V roku 2006 zhotovil Hubbleov vesmírny ďalekohľad jej nádhernú, podrobnú snímku.
Oratórium (architektúra)
Oratórium je oddelený alebo uzavretý čestný priestor v kostole s vlastným vstupom, do interiéru môže byť otvorený arkádami.
Orión (hmlovina)
Pozorovanie a astrofotografia
Tmavá medzera prachu niekedy nazývaná „Rybia papuľa“ oddeľuje Veľkú hmlovinu v Orióne od menšej emisnej hmloviny M43. M43 je v skutočnosti súčasťou hmloviny v Orióne. Severne od tejto dvojice hmlovín sa nachádza modrá reflexná hmlovina NGC 1977.
4177 Kohman
4177 Kohman je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 21. septembra 1987.
Powiat czarnkowsko-trzcianecki
Powiat czarnkowsko-trzcianecki je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Žije tu 87 755 obyvateľov (k 30. 6. 2016) a sídlom je mesto Czarnków.
Zloženie powiatu:
Ares I
Ares I je raketa vyvíjaná NASA pre lety s ľudskou posádkou programu Constellation a je členom vyvíjanej rodiny rakiet Ares. Je navrhnutá pre dopravu kozmickej lode Orion, ako náhrada za raketoplány Space Shuttle, ktoré budú vyradené v roku 2010. Konštrukčne ide o dvojstupňovú raketu, ktorej prvý stupeň je odvodený od pomocných SRB raketoplánu Space Shuttle. Druhý stupeň je postavený úplne nový a používa motor J-2X, odvodený od motorov J-2, používaných na raketách Saturn v programe Apollo. 28. októbra 2009 prebehol štart suborbitálneho testovacieho modelu vyvíjané nosnej rakety Ares I pod názvom Ares I-X z kozmodrómu KSC (39B).
Prvý stupeň
thumb|left|Prvý stupeň rakety Ares I Prvý stupeň je vysoký približne 50 metrov, spaľuje tuhé pohonné látky a skladá sa z piatich segmentov. Oproti Space Shuttle SRB, z ktorého je odvodený, má väčší ťah a dlhšiu dobu činnosti. Rovnako ako Space Shuttle SRB, je prvý stupeň Area I vybavený padákom a je tak znovu použiteľný, aj palivo používa rovnaké: PBAN (Polybutadiene Acrylonitrile). Plášť je vyrobený z oceľových plátov a medzi segmentmi je využitý nový druh tesnenia. Dýza je vybavená systémom vektorovania ťahu, vyrobená je z podobných materiálov ako dýza Space Shuttle SRB a má väčší priemer, aby poskytla dostatočný prietok plynov, vnútorný tlak tak ostáva na rozumnej úrovni a je možné použiť existujúce oceľové opláštenie. Elektronické vybavenie je umiestnené v prednej časti a zabezpečuje dôležité funkcie, ako sú: predletová príprava, zážih motora, komunikácia s riadiacim strediskom, oddeľovanie druhého stupňa, riadenie letu a systém pre nájdenie a vylovenie na nové použitie. Zdrojom elektrickej energie sú batérie v prednej časti a záložné batérie v zadnej časti. Systém vektorovania je hydraulický a ovládaný palubným počítačom, ktorý bude sledovať teplotu, tlak a prietok tlakovej kvapaliny. V prípade nehody alebo zlyhania je stupeň vybavený rovnakým systémom pre prerušenie letu ako Space Shuttle SRB, systém autodeštrukcie bude však aktivovaný až po núdzovom oddelení kozmickej lode Orion. Prvý stupeň bude v činnosti približne 125 sekúnd, potom sa vo výške asi oddelí druhý stupeň. Návrat bude riadiť sústava troch padákov s priemerom 45 metrov, ktoré sa otvoria postupne a zabrzdia pád.
Druhý stupeň
thumb|left|Druhý stupeň rakety Ares I Druhý stupeň je poháňaný jedným motorom J-2X, odvodeným od motorov J-2 používaných na raketách Saturn IB a Saturn V. Celý stupeň je kompletne nový a je na ňom využité množstvo nových technológií a postupov. Celý druhý stupeň vrátane motora bude zaberať asi jednu tretinu celkovej výšky rakety a jeho nosnosť bude približne 25 ton na nízku obežnú dráhu alebo na ISS. Ako palivo sa bude používať kvapalný kyslík a vodík. Druhý stupeň nie je navrhnutý pre opätovné použitie a po ukončení misie klesne do atmosféry a jeho zvyšky dopadnú do Indického oceánu.
Nádrže
Najväčšou časťou druhého stupňa budú nádrže na palivo a oxidačné činidlo, tie budú izolované rovnakou penovou izoláciou, ktorá je používaná na externých nádržiach raketoplánu Space Shuttle a ktorá je neslávne známa ako vinník havárie raketoplánu Columbia. V tomto prípade však nič také nehrozí, pretože uvoľnená izolácia nemá v podstate čo poškodiť. Nádrže budú oddelené špeciálnou prepážkou, ktorá okrem fyzického oddelenia bude aj udržiavať rozdiel tlakov medzi nádržami. Materiál nádrží je zliatina hliníka a lítia a pre spojenie sa využíva technológia frikčného zvárania (zváranie bez tavenia materiálu, dosahuje vynikajúce výsledky pevnosti zvaru). Nádrž na kvapalný vodík má dĺžku viac ako 15 metrov a je schopná pojať pri teplote −252 °C, nádrž na kvapalný kyslík je dlhá 2,5 metra a pojme  pri teplote −182 °C.
Avionika
Druhý stupeň bude vybavený avionikou potrebnou pre dokončenie druhej fázy letu, ovládacím systémom vektorovania ťahu motora, navádzacím systémom a systémom rotácie okolo pozdĺžnej osi. Avionika druhého stupňa bude zohrávať dôležitú úlohu vo všetkých fázach letu a jej súčasťou bude hlavný navigačný počítač a softvér. Väčšina elektronických systémov bude umiestnená v prednej časti, v blízkosti spojovacieho uzla rakety Ares I s loďou Orion.
Motor
Podľa pôvodných plánov mal byť použitý motor SSME raketoplánu Space Shuttle, ale jeho cena bola príliš vysoká, až 60 miliónov dolárov, preto bol prijatý plán na prestavbu motora J-2, ktorého cena je prijateľnejších 20 miliónov. Vylepšená verzia J-2X by mala dosahovať ťah až 1 300 kN a pracovať by mala po dobu 448 sekúnd. thumb|Ares I-X štart, 15:30 UTC, 28. októbra 2009.
Kritika
thumb|left|Predpokladaný vývoj rakety Ares I Kritici vývoja rakety Ares I poukazujú na to, že už existujú dva systémy s nosnosťou 25 ton: Atlas V Heavy a Delta IV Heavy. Hlavne Delta IV sa zdá najlepšia, ide o preverenú a úspešnú raketu a jej prispôsobenie by nevyžadovalo toľko investícií. NASA naopak tvrdí, že prispôsobenie Delty by bolo nákladnejšie a že Ares je dvojnásobne bezpečnejší ako Atlas V alebo Delta IV.
Predmetom kritiky sú taktiež viaceré meškania a prekročenie rozpočtu, a to hlavne z dôvodu zväčšovania medzery medzi uvedením Area I v roku 2015 a koncom Space Shuttle v roku 2010. Táto medzera už teraz zaberá celých päť rokov, počas ktorých nebudú mať Spojené štáty systém schopný dopraviť ich astronautov do vesmíru.
Jedľa
Jedľa môže byť:
Poznámka
O zámene názvov Abies (jedľa) a Picea (smrek) vyskytujúcej sa do 19. storočia pozri vysvetlenie v článku smrek obyčajný.
Boris Turza
Boris Turza (* 1. máj 1933, Martin – † 29. september 1989, Bratislava) bol slovenský hudobný pedagóg, organista.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Prievidzi a v Lučenci, v Banskej Bystrici (1950-1952), súčasne sa vzdelával v hudbe a študoval hru na organe u I. Skuhrovej a kompozičné predmety u Š. Jurovského a A. Očenáša na Št. konzervatóriu v Bratislave. Sprvu externý, od 1957 stály učiteľ hudby na ĽŠU M. Ruppeldta v Bratislave. Metodik hudobnej náuky a hry na klavíri. Spolupracoval na nových učebných osnovách, viedol autorský kolektív, ktorý vydával učebnice a metodiky. Pravidelne koncertoval v Bratislave, Prahe a i. mestách doma i v zahraničí.
Izanagi
thumb|Izanami (vľavo) a Izanagi (maľba Eitaku Kobajašiho z obdobia Meidži) Izanagi je božstvo, jedna z ústredných postáv japonskej mytológie a šintoizmu. Izanagi spoločne so svojou sestrou a zároveň družkou Izanami boli podľa tradičného podania poverení dokončiť stvorenie Zeme (okrem iného mali vytvoriť i mnoho ostrovov, napr. Onogoro). Izanami počala s Izanagom dieťa - ohňového boha Kagu cuču, no toto dieťa ju spálilo na popol. Z jej popola povstali ďalšie kami. Vtedy sa Izanagi vydal do podsvetia (Jomi) hľadať svoju ženu. Našiel ju, no uspokojil sa s tým, že ju naposledy uvidí a vrátil sa späť na zem. Keď sa vo vode omýval od pekelných splaškov, z jeho ľavého oka sa zrodila Amaterasu (bohyňa slnka), z pravého oka sa zrodil Cukujomi (boh mesiaca), a z jeho nosa sa zrodil Susanoo (boh búrky).
Jiří Čunek
Jiří Čunek (* 22. február 1959, Zlín) je český politik, senátor Kresťanskej a demokratickej únie - Československej strany ľudovej (KDU-ČSL).
V rokoch 1998 až 2007 bol starostom Vsetína a v rokoch 2006 až 2009 predsedom KDU-ČSL. Od 9. januára do 7. novembra 2007 a od 2. februára 2008 do 23. janurára 2009 bol ministrom pre miestny rozvoj.
Stal sa známou a kontroverznou osobnosťou v súvislosti so svojím údajným rasizmom, príjmaním úplatkov a zneužívaním sociálnych dávok.
Iguanacolossus
náhľad|left|Schéma znázorňujúca pozostatky rodu Iguanacolossus Iguanacolossus je rod dávno vyhynutého ornitopódneho dinosaura zo skupiny Iguanodontia, ktorý žil v období spodnej kriedy asi pred 130 miliónmi rokov. Fosílne pozostatky tohto dinosaura boli objavené na území štátu Utah v USA. Išlo o vývojovo primitívneho zástupcu skupiny, ktorý dosahoval pomerne značných rozmerov (dĺžka okolo 9 metrov); odtiaľ aj jeho názov. Tento bylinožravý dinosaurus bol opísaný na základe čiastočne dochovanej kostry jedného jedinca (UMNH VP 20205) spolu s ďalším ornitopódom rodu Hippodraco. Opísaný bol v novembri roku 2010 tímom amerických paleontológov zo sedimentov súvrstvia Cedar Mountain. Je známy iba jeden druh tohto rodu, Iguanacolossus fortis (latinské druhové meno znamená „silný, mocný“).
Kameňany
Kameňany sú obec na Slovensku v okrese Revúca.
Dejiny
Kameňany (Castrum Kowi), patria medzi najstaršie obce Gemera. Prvýkrát sa spomínajú v darovacej listine kráľa Bela IV., z roku 1243, keď usadlosť daruje Detrikovi a Filipovi Bubekovi. V obci vznikol kláštor františkánov, ktorého pozostatokom je miestny kostol.
Pozadie
Pozadie môže byť:
Dvakačovice
Dvakačovice je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 177 obyvateľov, z toho 97 mužov a 80 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 39,3 roka, ženy 42,6 roka).
4178 Mimeev
4178 1988 EO1 je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil E. F. Helin 13. marca 1988.
Viazaná premenná
Viazaná premenná je individuová premenná, na ktorú sa vzťahuje nejaký kvantifikátor. Napríklad v predikátovej formule
A (x) (Fx -> Gy)
je x viazaná premenná (je viazaná všeobecným kvantifikátorom), kým y, ktorá nie je viazaná nijakým kvantifikátorom, je voľná premenná.
Powiat gnieźnieński
Powiat gnieźnieński je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Žije tu 145 104 obyvateľov (k 30. 6. 2016) a sídlom je mesto Gniezno.
Zloženie powiatu:
Ľudovít Turzo-Nosický
náhľad|Nápis na jeho hrobke v Banskej Bystrici Ľudovít Turzo-Nosický - Turzo de Nosicz (* 25. marec 1827, Ilava-Klobušice - † 23. február 1896, Banská Bystrica) bol advokát, verejný činiteľ, politik.
Životopis
Pochádzal zo šľachtického rodu Turzo de Nosicz. Študoval na evanjelický lýceu a na Právnickej akadémii v Bratislave. Od roku 1849 advokátsky úradník, neskôr prísediaci okr. súdu v Trenčíne, od 1858 advokát a verejný notár v Banskej Bystrici. Popredný politicko-ekonomický dejateľ slov. nár. hnutia. Člen memoranda a signatár Memoranda národa slovenského v Martine. Roku 1863 zakladajúci člen a člen výboru Matice slovenskej. Roku 1844 prispel veršami do bratislavského študentského rkp. časopisu, politické a jazykovedné články uverejňoval v Nár. novinách a Slov. pohľadoch, 1868 spoluvydavateľ Spevov Sama Chalupku. Roku 1865 a 1869 kandidát na poslanca uh. snemu, člen riaditeľstva Tatrabanky, funkcionár evanjelickýa.v. cirkvi.
Asociácia výučby sebaobrany
Asociácia výučby sebaobrany (AVSE) je neformálne zoskupenie osôb, ktoré sa zaoberajú prevádzkovaním škôl sebaobrany a bojových umení. Od roku 2005 sa transformuje pod nemeckou organizáciou Missing-Link, Martial Art Federation.
História
História zoskupenia sa začala 1. septembra 2002, kedy časť českých a slovenských žiakov a inštruktorov z organizácie EWTO založila vlastné zoskupenie. Škola vychádza zo štýlu bývalého inštruktora EWTO Heinricha Pfaffa, zakladateľa Missing-Link, Martial Art Federation. Vedúcim učiteľom v Česku aj na Slovensku je Ladislav Hodač.
Štýl
Pôvodne systém výuky vychádzal z modelu wing čun EWTO. Cvičil sa systémom učiteľa Lunga Tchinga, respektíve jeho žiaka Lee Jüen Tima. Neskôr sa smer obrátil viac k európskemu pojatiu podľa Heinricha Pfaffa.
Volksberg
Volksberg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gémenos
Gémenos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 6037 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mokrá
Mokrá je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Slovenský raj.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vernár v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1966 na rozlohe 60,2 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Vzácne zvyšky lesných porastov buk.až smrek.-buk.-jedľ.veget. stupňa na vápencovom podklade severných svahov Stratenskej hornatiny. Možnosti štúdia pestrých lesných spoločenstiev a ich závislosti na expozícii, nadmorskej výške a konfigurácii terénu. Vodohospodársky význam -pramenná oblasť.''
1. FC Nürnberg
1. FC Nürnberg je nemecký profesionálny futbalový klub sídliaci v meste Norimberg v Nemecku. V súčasnosti hrá najvyššiu nemeckú futbalovú súťaž - Bundesligu. Klub bol založený v roku 1900 a v histórii získal 9 titulov majstra Nemecka, posledný v roku 1968.
4180 Anaxagoras
4180 Anaxagoras je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Markus Zoecke
Markus Zoecke (* 10. máj 1968) je bývalý nemecký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a jeden vo štvorhre.
Thorigné-en-Charnie
Thorigné-en-Charnie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Procesualita
Procesualita (lat.) je matie vlastnosti procesu.
Štátna cesta 8alt (Chorvátsko)
Štátna cesta D8alt alebo Pelješacká rýchlostná cesta je chorvátska štátna cesta, ktorá je momentálne vo výstavbe. Bude vybudovaná v parametroch rýchlostnej cesty a nahradí tak čiastočne cestu D8, ktorá je prerušená bosniansko-hercegovinským teritóriom v okolí mesta Neum.
Najdôležitejším objektom je vyše dvojkilometrový Most Pelješac, ktorý je vo výstavbe od roku 2007. Pôvodne mal byť dostavaný v roku 2011, no z dôvodu finančnej krízy a nedostatku financií bola stavba mosta, rovnako ako aj cesty pozastavená. V súčasnosti sa otvorenie časti cesty v polovičnom profile a s mostom plánuje na rok 2022.
Názov D8alt je len pracovným názvom, preto je pravdepodobné, že po dostavaní cesty jej bude pridelené iné číslo.
Falaise-Sud
Falaise-Sud je francúzsky kantón v obvode Caen v departemente Calvados v regióne Dolná Normandia. Skladá sa z 8 obcí.
Heřmanův Městec
Heřmanův Městec je mesto v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 875 obyvateľov, z toho 2 315 mužov a 2 560 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,6 roka (muži 40,7 roka, ženy 44,2 roka).
Mrázekit
Mrázekit je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky zásaditý fosforečnan medi a bizmutu - Bi3+2Cu3(PO4)2O2(OH)2·2H2O.
Charakteristika
Zatiaľ najmladší slovenský svetový minerál - typový, chránený. Prvýkrát ho našiel Z. Mrázek na ložisku Reiner v Ľubietovej a urobil prvé analýzy. Potom tragicky zahynul. Jeho prácu dokončili iní a nový minerál pomenovali po ňom. Vytvára drobné ihličkovité alebo tabuľkovité kryštály svetlomodrej farby so skleným leskom s veľkosťou do 5 mm.
Poznávanie
Je ťažko rozoznateľný, charakteristické je jeho modrozelené sfarbenie.
Powiat gostyński
Powiat gostyński je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Zloženie powiatu: