cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Ľubica)
Architektúra
náhľad|Pôdorys kostola náhľad|Kostol a okolitá zástavba Kostol je považovaný za najväčšiu dvojloďovú stavbu na Spiši. Skladá sa z pozdĺžneho, polygonálne ukončeného presbytéria so sakristiou na severe, z dlhého loďového korpusu s južnou predsieňou a z mohutnej hranolovej veže ukončenej nadstavbou s cibuľovitou barokovou hlavicou a gotickým oknom nad ktorým bola vybudovaná kovová ochodza, ktorá slúžila ako ochrana proti požiaru. Spodná časť veže spolu so schodišťom na prvé poschodie sú románske. Záver presbytéria má jednoduchý oporný systém. Južnú a severnú stranu kostola podpierajú dodatočné mohutné oporné piliere, postavené zväčša mimo klenbových polí. Všetky lomené okná lode sú umiestnené na južnom priečelí. Kostol mal pôvodne 5 vstupov z exteriéru, ale niekoľko z nich sa v neskorších dobách zamurovalo. Presbytérium, ktoré je takmer rovnako široké ako dvojlodie, je zaklenuté jedným štvorcovým poľom krížovej klenby a päťosminovým záverom. Sakristia je zaklenutá tromi štvorcovými krížovými klenbami. Dvojlodie je zaklenuté taktiež krížovou klenbou ktorú v strede podopierajú 3 polygonálne podpory umiestnené za sebou v stredovej pozdĺžnej osi s polygonálnymi soklami, navrchu ukončenými jemnou profiláciou.
Hlavný oltár
Celému interiéru dominuje hlavný oltár v zlatých farbách, ktorý zapĺňa celú čelnú stenu svätyne z roku 1709 a plastikami zo začiatku 16. storočia. Pôvodom je to oltár barokový z roku okolo 1709 z dielne slávneho levočského majstra švédskeho pôvodu Olafa Engelholma. Na oltári prevláda čierna farba, ktorú elegantne dopĺňa farba zlatá. Je považovaný za veľmi výnimočný a významný oltár vysokej umeleckej a duchovnej hodnoty. Uprostred hlavného oltára je umiestnená gotická oltárna skriňa, ktorá sa zachovala z roku okolo 1511 z dielne Majstra Pavla z Levoče. Jej súčasťou je plastika ľubickej Madony pravdepodobne z dielne Majstra Pavla z Levoče. Plastika je vyrezaná z lipového dreva v životnej veľkosti (167 cm). Spája v sebe eleganciu, nehu ale aj dôstojnosť, ktoré sú charakteristickou črtou Majstra Pavla z Levoče. Nápadne sa podobá na plastiku Madony z Baziliky svätého Jakuba. V pravej ruke drží žezlo a v ľavej drží Ježiša Krista. V roku 2010 bola vydaná poštová známka s motívom ľubickej Madony.
Oltár svätého Pavla
Na ľavej strane sa nachádza bočný oltár svätého Pavla, ktorý umiestnili do kostola v roku 1756. Pozostáva z bohatého rokajového zlatého rámu a obrazu Obrátenie svätého Pavla, po stranách sú sochy evanjelistov Jána a Matúša.
Oltár svätého Tomáša
Oltár svätého Tomáša pochádza z roku 1765, taktiež s bohatým rokajovým rámom s obrazom svätého Tomáša. Po stranách sú sochy evanjelistov Lukáša a Marka.
Ostatné zariadenie
Po vstupe do kostola sa pred očami otvára monumentálne dvojlododie zaklenuté krížovými klenbami s profilovanými rebrami, ktoré podopierajú 3 mohutne kamenné piliere umiestnené v stredovej osi kostola. Na obvodových stenách dosadajú rebrá, ktoré sa tu často nepravidelne presekávajú, na konzoly v tvare rozličných hlavičiek s rímsami na vrchu. V zadnej časti lode sa nachádza drevená neskoro-renesančná organová empora zo 17. storočia postavená na 6 stĺpoch, na kazetách sa nachádza maľba s hudobnou tematikou zo začiatku 18. storočia, následne doplnenou a opravenou na začiatku 20. stor. Celý interiér vrátane tvaroslovných článkov pokrýva neskorobaroková iluzívna maľba. Po oboch stranách presbytéria sú umiestené chórové lavice z roku 1511, pokryté maliarskou výzdobou.
Ide o bronzovú krstiteľnicu, ktorá bola uliata v roku 1463.
Zaujímavosti
náhľad|Piarista P. Anton Wisniewski, ktorý realizoval výmaľbu interiéru je vyobrazený na severnej stene presbytéria. Zaujímavá je už len poloha kostola, ktorý sa týči nad mestom na kopci a tak dominuje svojmu okoliu. Kostol je obklopený murovanou ohradou za ktorou bol pôvodne cintorín. Vo veži sa nachádza vzácny zvon, ktorý bol uliaty zvonolejármi Pavlom Gaalom a Jánom Wagnerom v roku 1475. Kostol Nanebovzatie Panny Márie je taktiež považovaný za najväčšiu dvojloďovú sakrálnu stavbu na Spiši. Kostol sa z veľkej časti zachoval vo svojej stredovekej podobe.
Na priečeliach kostola sa zachovalo niekoľko architektonických významných pamiatok. Na južnom priečelí je to gotický portál z 13. storočia vedúci pôvodne do svätyne, ktorý ale bol neskôr zamurovaný. Na tom istom priečelí bolo v 20. storočí objavené malé okrúhle gotické okno v tvare ranogotickej rozety. Patrí k najstarším pamiatkam kostola, taktiež k ojedinelým, keďže sa takýto typ rozety objavuje na Slovensku len zriedkavo.
Podľa niektorých odborníkov mohol byť pôvodný neskororománsky kostol rázne menší ako súčasná stavba. Pri ranogotickej prestavbe bola predĺžená loď a pristavané kvadratické presbytérium.
Zuzana Zimenová
Mgr. Zuzana Zimenová (* 18. september 1965 ) je slovenská učiteľka, redaktorka a analytička vo vzdelávaní. Vo volebnom období 20162020 bola poslankyňou Národnej rady Slovenskej republiky. , do parlamentu nastúpila ako náhradníčka od 22. novembra 2016.
Život a vzdelanie
Zimenová absolvovala učiteľstvo všeobecnovzdelávacích predmetov slovenský jazyk a literatúra - nemecký jazyk a literatúra na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. V rokoch 1987 až 1994 pracovala ako redaktorka literárnej sekcie v Slovenskom rozhlase, učiteľka a zástupkyňa riaditeľa základnej školy. Od roku 1999 je nezávislou expertkou v oblasti vzdelávania, pracovala na viacerých projektoch týkajúcich s tejto témy. Od roku 2012 pracuje v občianskom združení Nové školstvo analytička pre oblasť vzdelávania a editorka portálu noveskolstvo.sk
Politické a parlamentné pôsobenie
Vo voľbách v roku 2016 kandidovala na 10. mieste kandidátky SIETe. Vo voľbách získala 3 019 preferenčných hlasov a získala tak 11. miesto, v rámci strany bola prvá nezvolená do NR SR. Už 15. marca 2016 Zimenová ako prvá náhradníčka oznámila, že koalíciu so SMERom nepodporí. Do parlamentu nastúpila 22. novembra 2016 ako náhradníčka bývalého lídra strany Radoslava Procházku, ktorý sa mandátu vzdal. Po nástupe Zimenovej do parlamentu klesol počet vládnych poslancov v parlamente na 80 z celkového počtu 150.
Zimenová nie je členkou strany #SIEŤ. Spoluprácu so stranou ukončila 17. marca 2016. Dovtedy bola ako nečlenka vedúca pre oblasť vzdelávania. Dôvodom rozhodnutia bol vstup #SIETe do koalície so SMERom. Spolu s ňou zo strany vystúpili poslanci Miroslav Beblavý, Katarína Macháčková a Simona Petrík.
Nová strana
Spolu s ďalšími doteraz nezávislými poslancami sa v apríli 2017 spojila do novej strany. Stranu zakladajú Miroslav Beblavý, Jozef Mihál, Katarína Macháčková, Simona Petrík, Viera Dubačová a Oto Žarnay. Iniciátori strany zároveň zverejnili svoju výzvu Vráťme Slovensko ľuďom. V júli 2017 bola označená za tretiu najzvedavejšiu poslankyňu. Na Hodine otázok sa členov vlády zatiaľ v tomto volebnom období spýtala 46 otázok.
V júni 2018 oznámila vstup do poslaneckého klubu SaS s tým, že sa členkou strany nestane.
Bromid draselný
Bromid draselný (KBr) je soľ široko používaná ako antikonvulzívum a sedatívum koncom 19. a začiatkom 20. storočia. Nositeľom jeho účinku je bromidový ión (preto je bromid sodný obdobne účinný). Bromid draselný sa doteraz používa vo veterinárnej medicíne ako antiepileptikum pre psov a mačky.
Za bežných podmienok sa jedná o biely kryštalický prášok dobre rozpustný vo vode. V zriedenom vodnom roztoku má sladkú chuť, vo vyšších koncentráciách chutí horko a najkoncentrovanejšej má slanú chuť (tieto účinky sú dané hlavne draselným iónom; bromid sodný chutí pri všetkých koncentráciách slano). Vysoké koncentrácie bromidu draselného silne dráždi sliznicu žalúdočnej sliznice a spôsobuje nauzeu, občas i zvracanie (tento účinok je opäť typický pre všetky rozpustné draselné soli).
Chemické vlastnosti
Bromid draselný je typickou iónovou soľou, ktorá plne disociuje a má vo vodnom roztoku pH približne 7, pretože bromovodík je silná kyselina a hydroxid draselný je silný hydroxid. Slúži ako zdroj bromidových iónov - táto reakcia je dôležitá pre výrobu bromidu strieborného pre fotografické filmy:
Br- vo vodnom roztoku tiež tvoria komplexy pri reakcii s niektorými kovovými halogenidmi, napríklad s bromidom meďnatým:
Príprava
Tradičnou metódou výroby Bromidu draselného je reakcia uhličitanu draselného s bromidom železnato–železitým (pripraveným reakciou železného šrotu pod vodou s nadbytkom brómu):
Externý odkaz
Pesticide information
Gmina Tłuchowo
Gmina Tłuchowo je vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 98,67 km² a žije tu 4634 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 46,96 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Lipno.
Slaves and Masters
Slaves and Masters je trinásty štúdiový album britskej rockovej kapely Deep Purple. Album vyšiel 5. októbra 1990. Je to jediný album, ktorýnaspieval bývalý spevák kapely Rainbow, Joe Lynn Turner. S kapelou Deep Purple sa Turner spojil v predošlom roku po odchode Iana Gillana. Pred Turnerovým príchodom kapely uvažovala o spevákovi Jimovi Jamisonovi zo skupiny Survivor.
Po svojom vydaní sa album Slaves and Masters dostal na 87. miesto amerického rebríčka Billboard 200. Album dramaticky padala oproti očakávaniam a v porovnaní s predošlým projektom kapely Deep Purple, The House of Blue Light, ktorý naspieval Ian Gillan a bol v amerických rebríčkoch na. 34. pozícii. Nahrávka pre soundtrack k filmu Fire, Ice and Dynamite bola vyprodukovaná bez Jona Lorda, štvorčlennou zostavou kapely, ktorá dostala prívlastok Mark V. Napriek nižšiemu predaj albumu mali Deep Purple v roku 1991 k nemu hlavne v Európe relatívne úspešné turné. Turner bol stálym členom kapely, no keď v roku 1992 začali písať a nahrávať svoj ďalší album, pod nátlakom manažérov, ktorí pripravovali turné k 25. výročiu Deep Purple, sa nakoniec rozhodli Gillana do originálnej zostavy vrátiť. V štúdiu v roku 1993 bez Turnera vyprodukovali nasledujúci album The Battle Rages On...Svoje nápady, ktoré mal pripravené pre albumy kapely Deep Purple neskôr Turner využil v svojich sólových projektoch.
Inteligentné hodinky
náhľad|Samung Galaxy Watch náhľad|Sony SmartWatch 2
Inteligentné hodinky (iné názvy: smartwatch, smart watch, smart hodinky) sú vstavaný systém v podobe náramkových hodiniek, ktorých funkcionalita prináša viac než len informácie o čase (alebo toho, čo mohli ponúknuť klasické mechanické hodinky). Z dnešného pohľadu ide o analógia smartfónu v podobe hodiniek, vrátane možnosti mobilného volania alebo aspoň upozorňovania na prichádzajúce správy a hovory (tieto zariadenia vstúpili na trh v roku 2013). Zo skoršieho pohľadu sem bolo možné zaradiť aj hodinky (vrátane mechanických) rozšírené o ďalšie elektronické zariadenia (sem patria aj napr. hodinky s kalkulačkou, populárne v 80. rokoch, aj staršie modely).
Montain
Montain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Tłuszcz
Gmina Tłuszcz je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 102,83 km² a žije tu 18510 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 180,01 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Wołomin.
Gmina Tokarnia
Gmina Tokarnia je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Myślenice.
Gmina Tolkmicko
Gmina Tolkmicko je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Má rozlohu 225,3 km² a žije tu 6670 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 29,6 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Elbląg.
Montbarrey (obec)
Montbarrey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Tomaszów Lubelski
Gmina Tomaszów Lubelski je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 170,78 km² a žije tu 10886 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 63,74 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Tomaszów Lubelski.
Nokia Arena
Nokia Arena (často nazývaná aj Tampere Areena alebo Tampereen Kannen areena) je veľká multifunkčná aréna v Tampere, vo Fínsku. Aréna nesie meno po najväčšom sponzorovi, celosvetovo známej telekomunikačnej spoločnosti Nokia, ktorá tiež sídli v Tampere. K aréne patrí aj luxusný hotel a kasíno. Primárne je využívaná na ľadový hokej, domácimi tímami sú fínske hokejové tímy Tappara a Ilves.
Aréna slúži ako hlavné dejisko majstrovstiev sveta v hokeji v roku 2022.
Montcusel
Montcusel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nikolaj Vasiljevič Krylenko
Nikolaj Vasiljevič Krylenko (Никола́й Васи́льевич Крыле́нко; * 14. máj 1885, Bechtejevo, Rusko† 29. júl 1938, Moskva) bol sovietsky vojak, právnik a politik. Podieľal sa na terore pri vzniku Sovietskeho zväzu. Pôsobil aj na čele Červenej armády, ale pre jeho bojové neúspechy bol nahradený profesionálnymi vojakmi. Neskôr pôsobil na rôznych postoch v sovietskom právnom systéme – stal sa ľudovým komisárom spravodlivosti a generálnym prokurátorom Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky (RSFSR).
Bol predstaviteľom teórie socialistickej zákonnosti a názoru, že udelenie trestov by malo byť vedené skôr politickými úvahami než vinou, či nevinou podľa litery zákona. Pracoval na návrhu sovietskeho zákonníka, kvôli čomu sa aj pohádal s Andrejom Vyšinským. Počas veľkej čistky bol v januári 1938 kritizovaný pre údajne nedostatočnú služobnú horlivosť. Bol odstavený z funkcie a po niekoľkých dňoch zatknutý. Po výsluchu a mučení NKVD sa priznal k rozsiahlemu zapojeniu na sabotáži a na protisovietskej agitácii. Bol odsúdený na trest smrti vojenským kolégiom najvyššieho súdu (proces odsúdenia údajne trval 20 minút) a ihneď potom popravený.
Životopis
=== Pred revolúciou === Narodil sa v Bechtejeve v Smolenskej oblati. Bol najstarším dieťaťom zo šiestich súrodencov.
V roku 1904, keď doštudoval dejepis a literatúru na univerzite v Petrohrade, sa pripojil k boľševickej frakcii, k Ruskej sociálnodemokratickej robotníckej strane. V roku 1905 bol súčasťou robotníckej rady (Петербургский совет рабочих депутатов), keď sa konala revolúcia v Rusku. O rok neskôr kvôli stíhaniu musel z Ruska emigrovať, no neskôr sa zas vrátil do svojej rodnej zemi. V roku 1907 bol zatknutý tajnou cárskou políciou, no pre nedostatok dôkazov bol prepustený na slobodu, ale čoskoro bol vyhostený do Lubliny.
V roku 1909 sa Krylenko opäť vrátil do Petrohradu. O dva roky neskôr, v roku 1911, opustil Ruskú sociálnodemokratickú robotnícku stranu, ale onedlho do nej opäť vstúpil. Zo strany ho vyhodili v roku 1912. Rok na to ho opäť zatkli a vyhostili ho do Charkova, kde sa stal právnikom. Začiatkom roku 1914 sa Krylenko dozvedel, že mu opäť hrozí zatknutie, a preto utiekol do Rakúska-Uhorska. Po vypuknutí prvej svetovej vojny sa musel presťahovať do Švajčiarska, keďže v Rakúsko-Uhorsku bol ako Rus diskriminovaný. V lete 1915 ho Vladimir Lenin pozval späť do Ruska, aby mu pomohol oživiť podzemnú boľševickú organizáciu. V novembri roku 1915 bol Krylenko opäť zatknutý a po niekoľkých mesiacoch väzenia bol v apríli 1916 poslaný na juhozápadný front.
=== 1917 === V roku 1917, po Februárovej revolúcii a po zavedení výborov v ruských ozbrojených silách bol Krylenko zvolený za predsedu svojho výboru a neskôr divízneho výboru.
15. apríla bol zvolený za predsedu 11. armádneho výboru. Po Leninovom návrate do Ruska v apríli 1917 Krylenko prijal novú boľševickú politiku nezmieriteľnej opozície voči dočasnej vláde. Následne musel 26. mája 1917 rezignovať a stal sa podporou neboľševických členov armádneho výboru.
Krylenko sa v júni 1917 stal členom boľševickej vojenskej organizácie a bol zvolený do prvého celoruského kongresu sovietov. Krylenko opustil Petrohrad a zamieril na vrchné veliteľstvo v Mahiľove, no dočasná vláda ho tam zatkla po tom, ako boľševici 4. júla zahájili neúspešné povstanie. Bol väznený vo väznici v Petrohrade, ale v polovici septembra ho po Kornilovej afére prepustili.
Krylenko sa na príprave Októbrovej revolúcie (1917) aktívne podieľal – vtedy už ako predseda I. zjazdu sovietov severnej oblasti a vedúci člen Vojenského revolučného výboru.
Desať dní pred povstaním, teda 16. októbra, boľševickému ústrednému výboru oznámil, že petrohradskí vojaci by v prípade povstania podporili boľševikov. Počas boľševického prevzatia moci bol Krylenko v dňoch 24. a 25. októbra jeden z vodcov povstania spolu s Levom Trockým, Adolfom Joffeom a Vladimirom Antonov-Ovsejenkom.
Veliteľ Červenej armády
25. októbra 1917 sa Krylenko stal ľudovým komisárom (ministrom) a členom tribunátu, ktorý bol zodpovedný za vojenské záležitosti. Začiatkom novembra 1917, hneď po tom ako sa boľševici dostali k moci, pomohol Krylenko Trockijmu potlačiť pokus o znovuzískanie Petrohradu. Po tom, ako dočasný veliteľ, Nikolaj Duchonin, odmietol začať mierové rokovania rokovania s Nemcami, bol Krylenko vymenovaný za hlavného veliteľa. Krylenko začal s Nemcami rokovať 12. až 13. novembra.
20. novembra 1917 napochodoval s Červenou gardou do Mahiľova a zatkol Duchonina, ktorého neskôr zastrelili.
Po vzniku Červenej armády (15. januára 1918) sa preukázalo, že má dobrú rétoriku, ktorú počas svojho života veľmi rád využíval, neskôr však vyšlo najavo, že jeho organizačné schopnosti nie sú až tak chvályhodné ako tie rečnícke.
Krylenko bol zástancom demokratizácie ruskej armády, taktiež zrušenia podriadenosti, voľby dôstojníkov, poddôstojníkov a použitia propagandy k víťazstvu nad nepriateľmi. Treba uznať, že Červená armáda mala začiatkom roku 1918 úspech, keďže porazila menšie a slabšie protiboľševické organizácie, no nakoniec vysvitlo, že Krylenkova politika bola v týchto časoch neúspešná, keď nemecká armáda na konci februára 1918 rozdrvila sovietske jednotky.
V tej dobe Bruce Lockhart Krylenka opísal ako epileptického degenerovaného jedinca a považoval ho za najodpudivejšieho boľševika, s ktorým sa za svoj život stretol.
Po týchto porážkach sa Trockij pokúsil vytvoriť vojenské rady pozostávajúce z ruských generálov, ktoré by fungovali ako poradný orgán Červenej armády. Lenin sa spolu s boľševickým ústredným výborom 4. marca dohodli na vytvorení Najvyššej vojenskej rad y. Na čele tejto rady mal byť bývalý šéf cárskeho generálneho štábu Michail Bonč-Brujevič. Keď sa to dozvedelo boľševické vedenie Červenej armády a vtedajší ľudový komisár (minister obrany) Nikolaj Podvosjký a Krylenko, začali silno protestovať proti tomu, aby sa cársky generál ocitol na tak vysokom poste. Ich protest bol úspešný a Krylenko bol znovu pridelený do Komisariátu spravodlivosti.
Právnická kariéra (1918 – 1934)
Od mája 1918 až do roku 1922 bol Krylenko predsedom Revolučného tribunálu Celoruského ústredného výkonného výboru. V tom období taktiež pôsobil ako člen kolégia štátnych zástupcov Revolučného tribunálu. náhľad|Nikolaj Vasiljevič KrylenkoV máji 1918 Lev Trockij rozhodol, aby bol sovietsky námorný veliteľ Alexej Ščastnyj postavený pred súd za to, že nechcel potopiť baltickú flotilu. Po súdnom jednaní, v ktorom bol Krylenko prokurátrom, predsedom súdu, akýsi Karklin, odsúdil admirála na zastrelenie do dvadsiatich štyroch hodín. Po vynesení rozsudku sa v sále vyvolal rozruch, keďže Lenin 28. októbra 1917 trest smrti zrušil. Krylenko však ľuďom povedal: "Čo sa znepokojujete? Trest smrti zrušili. A Ščastného nepopravíme – zastrelíme ho." Aj ho zastrelili.
Krylenko bol zástancom červeného teroru, aj keď treba poznamenať, že nie vo všetkom súhlasil s Čekou a niekoľkokrát zvolal: „Musíme popraviť nielen vinníkov. Poprava nevinných na masy zapôsobí ešte viac.“
Začiatkom roku 1919 bol Krylenko zapojený do konfliktu s Čekou (sovietskou tajnou políciou) a zariadil, aby Čeka nemala právo popravovať ľudí bez súdu. V roku 1922 sa Krylenko stal zástupcom komisára spravodlivosti a asistentom generálneho prokurátora RSFSR. V tejto funkcii pôsobil ako hlavný žalobca pri moskovských divadelných procesoch 20. rokov 20. storočia.
Podľa otca Christophera Lawrenca Zuggera: ''Boľševici už zorganizovali niekoľko "divadelných procesov". Čeka (neskôr bol ich nástupcom GPU) usporiadala "súdne pojednávanie proti Petrohradskej bojovej organizácii". V týchto a ďalších takýchto fraškách boli obžalovaní nevyhnutne odsúdení na smrť alebo na dlhý pobyt vo väzení. Cieplakov súdny proces bol v tej dobe ukážkovým príkladom boľševickej revolučnej spravodlivosti. Súdne pravidlá neobmedzovali revolučné súdy; prokurátor N. V. Krylenko vyhlásil, že súdy môžu pošliapať práva iných tried ako je proletariát. Odvolania zo súdov neboli podané na vyšší súd, ale na politické výbory. Západní pozorovatelia považovali prostredie – veľký spoločenský sál bývalého šľachtického klubu s malovanými cherubmi na strope – za výnimočne nevhodné pre takúto slávnostnú udalosť. Od sudcov ani prokurátorov sa nepožadovalo, aby mali právny základ, iba správny „revolučný“. To, že samotní sudcovia ignorovali prominentné znaky „zákaz fajčenia“, nebolo pre zákonnosť dobré. Podľa korešpondenta New York Herald Francisa MacCullagha: Krylenko začal hovoriť o 18:10. Spočiatku bol dosť mierny, ale čoskoro začal kritizovať vo všeobecnosti náboženstvo a obzvlášť katolícku cirkev. Sám vyhlásil, že "katolícka cirkev vždy využívala robotnícku triedu." Keď požadoval smrť arcibiskupa, povedal: „Všetka jezuitská duplicita, s ktorou ste sa bránili, vás pred trestom smrti nezachráni. Žiadny pápež z Vatikánu vás teraz nemôže zachrániť.“ Počas súdneho procesu začal červený prokurátor zúriť a dopustil sa nenávisti voči náboženstvu. „Tvoje náboženstvo,“ zakričal, „kašľal som naň ako aj na všetky ostatné náboženstvá, – na Pravoslávov, Židov, Mohammedanov i ostatných.“ „Nie je tu žiaden zákon, ale sovietsky zákon,“ zakričal v inej fáze, „a podľa tohto zákona musíte zomrieť.“'' Arcibiskup Cieplak a Monsignor Budkiewicz boli odsúdení na smrť. Ďalších pätnásť obžalovaných bolo dlhodobo odsúdených vo väzenskom tábore Solovki. Táto správa na západe vyvolala veľký rozruch.
Podľa otca Christophera Lawrenca Zuggera:"Vatikán, Nemecko, Poľsko, Veľká Británia a Spojené štáty vyvinuli ohromné úsilie o záchranu arcibiskupa a jeho kancelára. V Moskve sa ministri z prípadu z poľského, britského, československého a talianskeho veľvyslanectva odvovali kvôli ľudskosti a Poľsko ponúklo výmenu akéhokoľvek jeho väzňa za záchranu arcibiskupa a monsignora. 29. marca bol arcibiskupov trest zmiernený na desať rokov väzenia, ... ale monsignora neušetrili, Sovieti ho chceli dať popraviť. Opäť sa objavili výzvy od zahraničných mocností, od západních socialistov a vedúcich cirkví. Tieto ponuky neboli k ničomu: Pravda 30. marca uviedla, že tribunál chránil práva robotníkov, ktorí boli buržoazným systémom po storočia utlačovaní kňazmi. Prokomunistickí cudzinci, ktorí sa týchto dvoch mužov zastali, boli taktiež odsúdení za to, že 'sa dohadovali s kňažskými služobníkmi buržoázie“ ... Otec Rutkowski neskôr poznamenal, že sa Budkiewicz bez výhrad odovzdal Božej vôli. Na veľkonočnú nedeľu bolo svetu vyhlásené, že monsignora nepopravili, že je živý, a pápež Pius XI. se verejne modlil u svätého Petra, aby ho Sovieti ušetrili. Moskovskí predstavitelia ministrom zahraničných vecí a reportérom povedali, že monsignorov rozsudok je spravodlivý a že Sovietsky zväz je suverénny národ, ktorí neprijme žiadne zasahovanie do ich prípadu. V reakcii na výzvu rabínov z New Yorku ušetriť Budkiewiczova Pravda napísala úvod proti „židovským bankárom, ktorí vládnu vo svete“, a bez obalu varovala, že Sovieti zabíjajú aj židovských odporcov revolúcie. Až 4. apríla vyšla pravda najavo: Monsignor ležal už tri dni v hrobe. Keď sa správa dostala do Ríma, pápež Pius XI. padol na kolená a s plačom sa modlil za kňazovu dušu. Aby to bolo ešte horšie, kardinál Gasparri práve dočítal spis od Sovietov, že „všetko postupuje uspokojivo“, keď k nim dorazil telegram oznamujúci popravu. 31. marca 1923, na bielu sobotu o 23.30, po týždni vrúcich modlitieb keď pápež vyhlásil, že je pripravený obetovať sa za svoje hriechy, bol monsignor Constantine Budkiewicz vyvedený zo svojej cely a niekedy pred úsvitom veľkonočnej nedele bol zozadu postrelený do hlavy pre väznicou v Lubianke."
Ľudový komisár spravodlivosti
V roku 1931 sa Krylenko stal komisárom spravodlivosti a generálnym prokurátorom RSFSR; začiatkom 30. rokov predsedal na verejných procesoch bol vnímáný ako verejná tvár sovietskeho súdneho systému. Krylenko z funkcie generálneho prokurátora odstúpil v roku 1932 a bol nahradený Andrejom Vyšinským. V roku 1933 bol vyznamenaný Leninovým radom. V januári 1933 rozhorčeně kritizoval zhovievavosť niektorých sovietskych úradníkov, ktorí nesúhlasili so známym „zákonom o piatich ušiach“:"Niekedy čelíme úplnému odmietnutiu neoblomne uplatniť tento zákon. Jeden ľudový sudca mi na rovinu povedal, že sa nedokáže prinútiť, aby poslal niekoho do väzenia za to, že ukradol štyri uši. Čelíme hlbokému predsudku, ktorý tí ľudia pija s materským mliekom... pomýlenej viere, že ľudia majú byť súdení nie podľa politických smerníc strany, ale podľa akejsi „vyššej spravedlivosti“."V rokoch 1927 až 1934 bol Krylenko členom Ústrednej kontrolnej komisie Komunistickej strany.
Športový funkcionár
V 30. rokoch bol Krylenko vodcom organizácie sovietskych šachistov, hráčov dámy a horolezcov. Bol jedným z priekopníkov horolezectva v Pamíre, viedol sovietske spoločné sovietsko-nemecké expedície v roku 1928 a expedícia do východného Pamíra v roku 1931 a na Leninov vrchol v roku 1934. Krylenko využil svoje pozície k uskutečneniu stalinistickej línie úplného ovládnutia a politizácie všetkých oblastí verejného života:"Musíme raz a navždy skoncovať s neutralitou šachu. Musíme raz a navždy odsúdiť formuláciu „šach pre šach“ podobne ako odsudzujeme „umenie pre umenie“. Musíme organizovať šachové turnaje a začať okamžite plniť päťročnicu šachu."Podľa britského šacistu, Daniela Kinga bola práca Krylenka so šachom pokračovaním jeho role v sovietskych protináboženských kampaniach: ''Boľševické motívy propagácie šachu boli ideologické aj politické. Dúfali, že táto logická a racionálna hra môže masy zbaviť viery v ruskú pravoslávnu cirkev; ale taktiež chceli preukázať intelektuálnu nadradenosť sovietskeho ľudu nad kapitalistickými národmi. Jednoducho povedané, bola to súčasť svetovej nadvlády.''
''V prípade šachu sa trafili do čierneho: vybavenie bolo možné lacne vyrobiť; turnaje boli relatívne jednoducho organizovateľné; naväzovali na existujúcu tradíciu. Čoskoro boli šachové kluby založené v továrňach, na statkoch, v armáde... Tento obrovský spoločenský experiment sa stal rýchlo úspešným.'' V roku 1925 Krylenko zorganizoval šachový turnaj v Moskve, prvú veľkú medzinárodnú šachovú súťaž v Rusku po zavedení komunistického režimu. Krylenko v roku 1935 pozval do Sovietskeho zväzu bývalého majstra sveta v šachu Emanuela Laskera, ktorý tam zostal až do roku 1937.
Teoretik sovietskej spravodlivosti
Podľa Krylenkovho švagra Maxa Eastmana byl Krylenko v mládí "láskavý a poetický", no bol "pod Leninovým vplyvom“ a stal sa z neho „nemilosrdný boľševik“.
Behom dvadsiatych a tridsiatych rokov napísal desiatky kníh a o svojej filozofii socialistickej zákonnosti.
Podľa Krylenka rozhodujúcu rolu pri rozhodovaní o rozsudku a trestu pred súdom hrajú skôr politické úvahy než dôkazy. Naďalej tvrdil, že aj priznanie získané následkom mučenia je dôkazom viny obžalovaného; hmotné dôkazy, presné definície zločinu alebo pravidlá vedenia súdneho procesu nie sú v socializme potrebné.
Michail Jakubovič, obžalovaný v jednom z divadelních procesů, opísal stretnutie s Krylenkom po týždňoch mučenia zo strany OGPU, aby prodiskutoval svoj nadcházajúcí súd:"Keď mi dovolil sa posadiť, Krylenko povedal: „Michail Petrovič poviem vám otvorene: považujem vás za komunistu! Nepochybujem o tom, že ste nevinný. Ale vaša i moja stranícka povinnosť spočíva v tom, aby sa tento proces doviedol do konca. Prosím vás, aby ste mi, ako len môžete, pomáhali, aby ste vychádzali vyšetrovanie v ústrety. Ak sa na súde vyskytnú nepredvídané ťažkosti, v tej najzložitejšej chvíli poprosím predsedu, aby udelil slovo vám.“"Krylenko presadzoval svoje názory na socialistickú zákonnosť behom práce na dvoch návrhoch sovietskeho trestného zákonníka, jeden v roku 1930 a druhý v roku 1934. Krylenkovi oponovali niektori sovietskí teoretici vrátane sovietskeho generálneho prokurátora Andreja Vyšinského. Podľa Vyšinského Krylenkovo nepresné vymedzenie zločinov znamenalo definovať podmienky stanoveniu trestu právnu nestabilitu, ktoré boli proti záujmom strany. Rokovali po celý rok 1935, no bez výsledku.
Začiatkom velkej čistky po atentátu na Sergeja Kirova, 1. decembra 1934, začala Krylenkova komunistická hviezda blednúť a Stalin začal stále viac uprednostňovať Vyšinského. Najmä Vyšinskij (a nie Krylenko) vystupoval ako žalobca v prvých dvoch vysoko sledovaných moskovských monstrprocesoch so starými boľševikmi v auguste 1936 a v januári 1937. Krylenkov spojenec, marxistický teoretik Jevgenij Pašukanis, bol podrobený kritike koncom roku 1936, zatknutý v januári 1937 a zastrelený v septembri. Krátko po Pašukaninovom zatknutí bol Krylenko nútený verejne „priznať svoje chyby“ a pripustiť, že Vyšinskij a jeho spojenci mali pravdu.
V roku 1936 Krylenko ospravedlnil zahrnutie zákona proti mužskej homosexualite do sovietskeho trestného zákonníka z roku 1934 ako opatrenie zamierené proti podvratnej činnosti:"Kto teda sú väčšinou naši klienti v takých súdnych procesoch? Je to pracujíca trieda? Nie! Sú to beztriedny tuláci. Beztriedny tuláci, buď pochádzajúci z vrakov spoločnosti, alebo zo zbytkov vykorisťovateľských tried. Nemajú kam ísť. Takže se uchylujú k pederastie. Takže sa vydávajú na pederasty. Spolu s nimi, pod nimi, v rámci tejto výhovorky, v páchnucich tajných bordeloch sa koná aj iná činnosť – kontrarevolučná práca."
Gmina Topólka
Gmina Topólka je vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Nikolaj Vasiljevič Krylenko
Pád a poprava
Krylenko bol 20. júla 1936 povýšený na komisára spravodlivosti ZSSR a bol priamo zapojený do prvých vln Stalinovej velkej čistky medzi 1935 a 1938. Na prvom zasadaní nového reorganizovaného Najvyššieho sovietu Sovietskeho zväzu bol v januári 1938 odsúdený nastupujúcim stalinistom, Mir Džafar Bagirovom:"Súdruh Krylenko sa záležitosťami svojho komisariátu nezaoberá dostatočne. Ale viesť Komisariát spravodlivosti, k tomu je potrebná značná iniciatíva a vážne zaujatie. Zatiaľčo súdruh Krylenko najprv venoval veľa času lezeniu po horách a cestovaniu, teraz venuje veľa času hraniu šachu... Musíme vedieť, s kým v prípade súdruha Krylenka jednáme – s komisárom spravodlivosti? Alebo s horolezcom? Neviem, čo si súdruh Krylenko myslí sám o sebe, ale nepochybne je zlý ľudový komisár."Útok bol najprv dopodrobna pripravený a Molotov ho podporil. Stalin 19. januára 1938 odvolal Krylenka z jeho pozície a na jeho miesto ako náhradníka menoval N. M. Ryčkova. Krylenko a jeho rodina opustili Kremeľ a odcestovali z Moskvy. Josif Stalin večer 31. januára 1938 zavolal Krylenkovi a povedal mu: ''„Nehnevaj sa. Veríme ti. Pokračuj v práci na novom právnom poriadku...''“ Telefonát Krylenka upokojil, ale ešte v ten deň, neskôr večer, do jeho domu vtrhla jednotka NKVD. Krylenko a jeho rodina boli zatknutí.
Po troch dňoch výsluchu a mučenia NKVD sa Krylenko „priznal“, že je „sabotárom“ od roku 1930. 3. apríla doplnil vyhlásenie, že bol Leninovým nepriateľom pred Októbrovou revolúciou. Behom svojho posledného výsluchu 28. júla 1938 Krylenko vymenoval tridsať úradníkov Komisariátu spravodlivosti, ktorých si mal údajne najať do protisovietskeho spiknutia.
Gmina Topólka
Má rozlohu 102,92 km² a žije tu 5048 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 49,05 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Radziejów.
Nikolaj Vasiljevič Krylenko
Pád a poprava
Krylenko bol 29. júla 1938 súdený Vojenským kolégiom sovietskeho Najvyššieho súdu. Podľa Krylenkových teorií socialistickej legality bolo o rozsudku a treste rozhodnuté už pred súdom. Súd údajne trval len dvadsať minút, dosť dlho na to, aby Krylenko stiahol svoje nepravdivé priznania. Po tom, čo bol uznaný vinným, bol okamžite odvedený a strelený zozadu do hlavy.
Dedičstvo po Nikolajovi Krylenkovi
Krylenkova bývalá manželka, stará boľševička, Jelena Rozmirovičová, prežila čistku tak, že na seba neupozorňovala a pracovala v straníckych archívoch. Jeho sestra Jelena Krylenková pracovala pre Maxima Litvinova na ministerstve zahraničných vecí, aj keď nikdy nebola členom strany. V roku 1924 sa rozhodla opustiť ZSSR s americkým spisovateľom Maxom Eastmanom (ktorý bol v Rusku asi dva roky, skúmal a písal o Trockijho živote). Aby mohla odísť, Litvinov ju vydával za členku svojej delegácie, keď bude cestovať do Londýna na medzinárodnú konferenciu. Nemohla však opustiť delegáciu a zostat v inej krajine bez pasu, ktorý by jej bošševici nedali. Niekoľko hodín predd odletom sa ona a Max Eastman zosobášili. Keď v roku 1956 zomrela, boli stále svoji a žili v Spojených štátoch. Takto unikla poprave.
Od pádu Sovietskeho zväzu ruskí prezidenti Boris Jeľcin a Vladimir Putin odmietli zmeniť právny systém vytvorený Nikolajom Krylenkom.
Krylenko tiež vytvoril niečo, čomu sa neskôr hovorilo „sovietsky šachový stroj“, ktorý umožnil sovietskym veľmajstrom vyhrať niekoľko majstrovstiev sveta v šachu.
Gmina Tomaszów Mazowiecki
Gmina Tomaszów Mazowiecki je vidiecka gmina v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Má rozlohu 151,3 km² a žije tu 9826 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 64,94 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Tomaszów Mazowiecki.
Gmina Tomice
Gmina Tomice je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 41,73 km² a žije tu 7232 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 173,3 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Wadowice.
Jēkabpils
Jēkabpils  je mesto na juhovýchode Lotyšska (v historickom regióne Sēlija) ležiace na rieke Daugave 143 km od hlavného mesta Rigy a zároveň republikové mesto. Jēkabpils vznikol spojením Jēkabpilsu a Krustpilsu v roku 1962. Tieto dve časti sú spojené mostom cez rieku Daugavu. Mesto bolo sídlom leteckej základne počas éry Sovietskeho zväzu. Neďaleko mesta sa nachádza jeden zo sústavy Struveho triangulačných geodetických oblúkov, ktoré sú zaradené do Zoznamu UNESCO.
Demografia
1. januára 2011 malo mesto 26 284 obyvateľov.
Cholupická bažantnice
Prírodná pamiatka Cholupická bažantnice sa nachádza 1 km juhovýchodne od obce Cholupice a zahŕňa lesné územie bývalej bažantnice. Katastrálne územie: Cholupice, (obvod Praha 4, mestská časť Praha 12)
Dôvod ochrany
Dôvodom vyhlásenia PP bola snaha o zachovanie prirodzených lesných porastov typu lužného lesa.
Flóra
Na území PP sa nachádzajú zvyšky lužného lesa s porastmi starých stromov, predovšetkým dubov. V menšej miere je primiešaná lipa malolistá, jaseň štíhly, hrab obyčajný a javor horský, v kríkovom poschodí hloh, svíb, lieska. Zo vzácnejších rastlinných druhov sa tu vyskytuje hrachor jarný, chochlačka dutá a veternica hájna.
Fauna
Na území PP bol zistený výskyt 99 druhov motýľov, zo vzácnejších motýľov sa tu vyskytuje vidlochvost feniklový, vidlochvost ovocný, súmračník kotúčový, mlynárik žeruchový a žltáčik ranostajový. Z vtákov tu hniezdia myšiak hôrny, holub hrivnák, sova obyčajná, ďateľ veľký, kolibiarik sykavý, žltochvost hôrny, červienka obyčajná, sýkorky a i. Z cicavcov je hojný hryzec vodný a ryšavka žltohrdlá.
Monteplain
Monteplain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gmina Torzym
Gmina Torzym je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Lubuskom vojvodstve.
Má rozlohu 374,87 km² a žije tu 6796 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 18,13 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sulęcin.
Grécka Superliga
Grécka Superliga 1 alebo Superliga 1 Stoiximan zo sponzorských dôvodov je profesionálna futbalová klubová súťaž v Grécku, ktorá je riadená gréckou futbalovou asociáciou. Je to najvyššia grécka súťaž v ktorej hrá 14 tímov. Liga vznikla v roku 1927. Pod názvom Superliga vystupuje od roku 2006.
História ligy
V rokoch 1905 až 1912 boli v Grécku organizované prvé panhelenské majstrovstvá alebo inak grécke majstrovstvá. Zúčastňovali sa ho tímy z Atén a Pirea. Súťaže organizovala Grécka atletická federácia.
Po vzniku Gréckej futbalovej federácie v roku 1926 sa v sezónee 1927/28 uskutočnili prvé grécke majstrovstvá. Postupne sa do ligy dostávali aj tímy mimo Atén, Pirea a Solúna.
V roku 1959 bola vytvorená Alpha Ethniki predchodca dnešnej Superligy. Sezóna 1959/60 bola prvou celoštátnou ligovou súťažou.
Dňa 16. júna 2006 sa liga premenovala na Superliga.
Gmina Toszek
Gmina Toszek je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Sliezskom vojvodstve.
Má rozlohu 98,53 km² a žije tu 10204 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 103,56 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Gliwice.
1. liga hádzanárok 2008/09
1. liga hádzanárok v sezóne 2008/09 bola 16. ročníkom 1. ligy hádzanárok, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej. Jej víťazom sa stal tím Interu Bratislava, ktorý postúpil do WHIL 2009/10. Do 2. ligy zostúpili Topoľčany.
ESSEC Business School
Programy a ocenenia
Škola ponúka magisterský program v odbore managementu (Master in Management), niekoľko špecializovaných magisterských programov v odboroch ako marketing, financie, médiá alebo personalistika, programy "Executive MBA" a doktorandské štúdium, ktoré vedie k získaniu titulu Ph.D.
Jaime Presslyová
Životopis a kariéra
Pochádza zo Severnej Karolíny a jedenásť rokov sa venovala intenzívne gymnastike a tancu. V štrnástich rokoch sa začala venovať modelingu, kvôli ktorému navštívila Taliansko či Japonsko.
Gmina Trawniki
Gmina Trawniki je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Jaime Presslyová
Životopis a kariéra
Svoju hereckú kariéru zahájila v roku 1991 v menších filmových a televíznych rolách. V roku 1997 sa dostala do podvedomia divákov vďaka filmu Poison Ivy 3: The New Seduction. V roku 2001 si zahrala v komédií Not Another Teen Movie, ktorý parodoval niekoľko známych filmov, ako napríklad Veľmi nebezpečné známosti (1999) alebo Americká krása. V roku 2005 prijala úlohu Joy Turner, v seriály My Name Is Earl. Touto rolou si získala množstvo fanúšikov ktorý si ju s touto postavou dodnes spájajú. Dokonca získala v roku 2007 aj ocenenie Emmy Award. V roku 2006 stvárnila ženskú wrestlerku vo filme DOA: Dead or Alive.
V roku 2014 sa objavila po boku herečiek Anny Faris a Allison Janney v seriály Mom.
Gmina Trawniki
Má rozlohu 84,16 km² a žije tu 9211 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 109,45 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Świdnik.
Gmina Trojanów
Gmina Trojanów je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 151,01 km² a žije tu 7757 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 51,37 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Garwolin.
Montfleur
Montfleur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Gmina Troszyn
Gmina Troszyn je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Montfleur
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gmina Troszyn
Má rozlohu 156,31 km² a žije tu 4880 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 31,22 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Ostrołęka.
Montfleur
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krstný otec (album)
Krstný otec je v poradí štvrtý štúdiový album slovenského repera Rytmusa.
Tappara
Tappara je profesionálny fínsky hokejový tím z mesta Tampere. Bol pôvodne založený v roku 1932. Svoje domáce zápasy hrávajú spolu s mestským rivalom Ilves na štadióne Nokia Arena.
História
Klub, ktorý dnes poznáme pod menom Tappara bol založený v roku 1932 pod názvom Tammersfors Bollklubb a pozostával zo študentov švédskej školy v Tampere. V roku 1942 bol klub prijatý do najvyššej fínskej súťaže, SM Liiga. Od roku 1955 bol klub premenovaný na Tappara. Klub je 11-násobným víťazom SM-liigy: titul získal v rokoch 1977, 1979, 1982, 1984, 1986, 1987, 1988, 2003, 2016, 2017 a 2022 a 7-násobným víťazom najvyššej ligy SM-Sarja (1953 až 1975).
Gmina Trąbki Wielkie
Gmina Trąbki Wielkie je vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Tappara
Vyradené čísla
Klub vyradil z používania nasledovné čísla dresov, podľa klubových legiend:
Gmina Trąbki Wielkie
Má rozlohu 162,62 km² a žije tu 9495 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 58,39 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Gdańsk.
Jana Šulcová
Jana Šulcová (* 12. február 1947, Praha† 28. júl 2023) bola česká herečka.
Životopis
Vyštudovala gymnázium a po absolutóriu DAMU bola dlhoročnou členkou hereckého súboru Městských divadel pražských (1969 – 1992). Od roku 1998 vystupovala s divadelným súborom Háta a hosťovala v Divadle Bez zábradlí.
Medzi jej najznámejšie úlohy patria filmy Marie Poledňákovej S tebou mě baví svět, Kotva u přívozu či v televízny seriál Nejmladší z rodu Hamrů.
V programe Po stopách hvězd z roku 2008 režisér František Filip ocenil jej účinkovanie v televíznom seriáli Byl jednou jeden dům (1974) po boku hereckých osobností ako Dana Medřická alebo Karel Höger.
S bývalým manželom, hercom Oldřichom Víznerom, mali dcéry Terezu (* 1972) a Rozáliu (* 1975), rozviedli sa v roku 1988.
MŠK Spartak Medzilaborce
MŠK Spartak Medzilaborce je slovenský futbalový klub sídliaci v meste Medzilaborce, bol založený v roku 1922. V súčasnosti je účastníkom Majstrovstva regiónu IV. liga Východ.
História
V roku 1922 vzniklo mužstvo s názvom AFK Medzilaborce vďaka založeniu Sokolskej organizácie v meste, ktorá organizovala miestne akadémie, oslavy, kultúrno-spoločenské a športové podujatia. Historicky prvé mužstvo bolo zložené z českých dôstojníkov, úradníkov a financov, ktorí už mali vľavo|náhľad|143x143bod|Káder mužstva zo začiatku 30. rokov. pri príchode do Medzilaboriec skúsenosti s aktívnou futbalovou činnosťou. Klub sa v roku 1922 zúčastnil majstrovstiev Východoslovenskej župy v II. okrsku, kedy skončil na poslednom 8.mieste, a ďalej už nepokračoval. Autormi myšlienky obnoviť činnosť futbalového klubu v Medzilaborciach boli profesor Andrejkovič a páni František Psota a Jaroslav Myšička. V roku 1930 tak vznikol klub ŠK Rusj Medzilaborce. Mužstvo v zložitej ekonomickej situácii sa zúčastňovalo iba priateľských zápasov a v roku 1937 aj východoslovenskej futbalovej súťaže. 21. decembra 1938 zanikla miestna Sokolská organizácia. Keďže družstvo počas obdobia Slovenského štátu odmietlo zmeniť názov na ŠK HG Medzilaborce (odvodený od Hlinkovej gardy), malo počas jeho existencie zákaz hrať v súťažiach.
Po vojne bola opätovne založená telovýchovná jednota Sokol, vďaka ktorej sa mužstvo ŠK Rusj Medzilaborce medzi rokmi 1946 až 1949 zúčastnilo krajského majstrovstva v rámci Východoslovenskej futbalovej župy. Klub finančne podporovali miestni obchodníci. Vstupné pre divákov bolo v hodnote dobrovoľnej sumy. V roku 1952 došlo k zmene názvu na DŠO Tatran Medzilaborce, čím sa zvýraznila spolupráca s miestnymi podnikmi v drevospracujúcom priemysle a lesníctve. Klub odohral prvý povojnový medzinárodný zápas 9.mája 1956 proti poľskému mužstvu KS Stal Sanok, v ktorom prehral 3:5. Obe mužstvá následne začali intenzívnu spoluprácu zameranú na rozvoj rôznych vekových kategórií v rámci klubov. V roku 1957 došlo k ďalšej zmene názvu na DŠO Lokomotíva Medzilaborce.
V 60.rokoch sa vďaka rozšíreniu výroby závodu Transporta zlepšili podmienky pre mužstvo, keď došlo k skvalitneniu futbalového ihriska – oplotenie ihriska (1964), úprava hracej plochy a dokončenie tribúny so sociálnymi zariadeniami (1968). Mužstvo DŠO Lokomotíva Medzilaborce prvýkrát v sezóne 1961/62 štartovalo aj v súťaži dorastu. Dorastencov, ktorí sa zúčastnili I. A triedy oblastnej súťaže, trénoval Andrej Basarab. Výsledkom popularizácie futbalu medzi mladou generáciou bolo zaradenie družstiev žiakov do súťaží od roku 1969 (prvým trénerom bol Michal Lutaš). Od roku 1963 je v Medzilaborciach každoročne organizovaný Festival kultúry a športu. Súčasťou programu je aj futbalový turnaj, ktorého sa okrem medzilaboreckého klubu zúčastňujú aj ďalšie mužstvá zo Slovenska, Poľska, Ukrajiny, Česka, Srbska a Maďarska.
Gmina Trzciana
Gmina Trzciana je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.