cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brimful of Asha
„Brimful of Asha“ je singel z roku 1997 britskej alternatívnej rockovej skupiny Cornershop. Skladba pôvodne v roku 1997 dosiahla 60. miesto v rebríčku UK Singles Chart. Po vytvorení remixu od hudobníka Fatboy Slima, ktorý bol vydaný v Spojenom kráľovstve len vo forme 12" singlu, mala rádiový úspech aj úspech u hudobných kritikov. Skladba bola opätovne vydaná a dosiahla 1. miesto v rebríčku UK Singles Chart vo februári 1998 a 16. miesto v rebríčku Modern Rock Tracks. Text piesne je poctou pre indickú speváčku Ashu Bhosle, ktorá je jednou z najuspešnejších popových speváčok/vokalistiek filmovej hudby v Indii.
Hudobné video režíroval Phil Harder a skladbu produkovalo štúdio Harder/Fuller Films.
V októbri 2011 zaradil časopis NME remix Fatboya Slima na 105. miesto v svojom zozname "150 Best Tracks of the Past 15 Years".
Ahmad Šáh Masúd
Ahmad Šáh Masúd (* 2. september 1953, Bazarak, Afganistan† 9. september 2001, provincia Tachár) bol afganský politik a vojenský veliteľ. Bol mocným veliteľom partizánov počas odboja proti sovietskej okupácii v rokoch 1979 až 1989. V 90. rokoch viedol vládne vojenské krídlo proti súperiacim milíciám a po prevzatí moci Talibanom bol hlavným veliteľom opozície voči ich režimu, proti ktorému bojoval až kým nebol zavraždený v roku 2001.
Masúd pochádzal z etnického tadžického sunnitského moslimského prostredia v údolí Pandžšír v severnom Afganistane. V 70. rokoch začal študovať strojárstvo na Polytechnickej univerzite v Kábule, kde sa zapájal do náboženských protikomunistických hnutí v okolí popredného islamistu Burhánuddína Rabbáního. Bol súčasťou neúspešného povstania proti vláde Muhammada Dáúda Chána. Neskôr sa pripojil k Rabbaninho strane Jamiat-e Islami. Počas sovietsko-afganskej vojny mu jeho úloha ako mocného povstaleckého vodcu mudžahedínov priniesla medzi jeho stúpencami prezývku „Lev z Pandžšíru“ (شیر پنجشیر), keď úspešne ubránil údolie Pandžšír pred Sovietmi. V roku 1992 podpísal, v postkomunistickom islamskom štáte Afganistan, Pešawarskú dohodu o mieri a zdieľaní moci, a bol tak vymenovaný za ministra obrany, ako aj za hlavného vojenského veliteľa vlády. Jeho milície obraňovali hlavné mesto Kábul proti milíciám vedenými Gulbuddínom Hekmatjárom a ďalšími vojvodcami, ktorí bombardovali mesto - a nakoniec proti Talibanu, ktorý začal obliehať hlavné mesto v januári 1995 potom, čo mesto zažilo tvrdý boj s aspoň 60 000 zabitými civilistami.
Po vzostupe Talibanu v roku 1996 sa Masúd, ktorý odmietol fundamentalistický výklad islamu Talibanu, vrátil k ozbrojenej opozícii, kým nakoniec neunikol do Kulobu v Tadžikistane, predtým avšak, na svojej ceste na sever, strategicky zničil tunel Salang. Stal sa vojenským a politickým vodcom Zjednoteného islamského frontu pre spasenie Afganistanu alebo Severnej aliancie, ktorá do roku 2000 ovládala iba 5 až 10 percent krajiny. V roku 2001 navštívil Európu a na stretnutiach na vysokej úrovni s Európskym parlamentom vyzval lídrov, aby vyvíjali tlak na Pakistan, za ich podporu Talibanu. Taktiež požiadal o humanitárnu pomoc, aby pomohol ľudom, ktorí žili v biednych podmienkach za vlády Talibanu. Masúd bol zavraždený na podnet al-Káidy a Talibanu pri samovražednom bombovom útoku 9. septembra 2001. O dva dni neskôr došlo k útokom z 11. septembra v Spojených štátoch, čo viedlo Organizáciu Severoatlantickej zmluvy podniknúť inváziu do Afganistanu, kde sa spojili s Masúdovými silami. Jeho sily nakoniec vyhrali dvojmesačnú vojnu v decembri 2001, čím bol Taliban zbavený moci.
Masúd bol po smrti vyhlásený „národným hrdinom“ na príkaz prezidenta Hamída Karzaja potom, čo bol Taliban zbavený moci. Dátum Masúdovej smrti, 9. september, sa považuje za štátny sviatok známy ako „deň Masúda“. Jeho nasledovníci ho nazývajú Amer Sāhib-e Shahīd (آمر صاحب شهید), čo sa prekladá ako „(náš) umučený veliteľ“. Masúd bol opísaný ako jeden z najväčších partizánskych vodcov 20. storočia a bol porovnávaný s Josipom Broz Titom, Hočiminom a Che Guevarom. Jedným z dôvodov bolo to, že sa mu úspešne podarilo opakovane ubrániť miestne údolie Pandžšír pred Sovietmi a potom Talibanom.
Ohnište (vrch v Nízkych Tatrách)
Ohnište je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Malužinou, približne južne od Liptovského Hrádku.
Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovský Ján a Liptovská Porúbka. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Malužiná a juhovýchodne ležiaca Nižná a Vyšná Boca, severným smerom leží Liptovský Ján, Liptovský Hrádok a Liptovská Porúbka. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Mohutný vápencový masív Ohnišťa je súčasťou dlhej rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Ďumbiera v hlavnom hrebeni. Tá sa stáča v oblúku na sever a pokračuje cez Rovnú hoľu na Smrekovicu. Východným smerom leží Hradište a Červená, južným Rovná hoľa, západným Ludárova hoľa , Tanečnica , Krakova hoľa  a Škopovo  a severným Slemä. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západných svahov odvádza riečka Štiavnica a z východných odteká prítokmi Boce. Na vrchol vedie značený chodník a masív je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Ohnište.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, miestami však riedky lesný porast, ktorý tak umožňuje obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Chočské vrchy a Oravské Beskydy.
Emulátor
Emulátor je v informatike druh softvéru umožňujúci beh počítačových programov na inej platforme (architektúre, operačnom systéme), než pre ktorú boli pôvodne vytvorené a ktorú samy od seba podporujú. Typickým príkladom emulátora je program umožňujúci beh videohier známych z herných konzol na bežnom PC pod Microsoft Windows alebo Linuxom. Emulácia je špeciálnym prípadom virtualizácie (niekedy je však chápaná ako silnejší pojem).
V informačno-teoretickom zmysle možno podľa Church-Turingovej tézy ľubovoľné výpočtové prostredia emulovať na ľubovoľnom inom. Táto teoretická vlastnosť však v praxi naráža na dve hlavné prekážky: Príslušná emulácia môže byť pre praktické účely príliš pomalá, avšak najčastejšou prekážkou je zlá dostupnosť informácií o pôvodnej architektúre (platí pre proprietárny softvér). Pri tvorbe emulátora je potom potrebné používať metódy reverzného inžinierstva.
Emulátory vo výpočtovej technike
Emulátory sa všeobecne odvolávajú na schopnosť počítačového programu alebo konkrétneho zariadenia napodobniť, emulovať iný program či zariadenie. Typický príklad možno nájsť vo svete tlačiarní. Mnoho tlačiarní je navrhnutých tak, aby dokázali napodobniť tlačiarne spoločnosti Hewlett-Packard, pretože sú popísané vo veľkom počte programov. Ak tlačiarne iných výrobcov dokážu emulovať tlačiarne HP, sú schopné tlačiť z programov, ktoré by s týmito tlačiarňami normálne nepracovali.
Emulátor nemusí vystupovať len ako softvér, ktorý napodobňuje, emuluje iné prostredie, ale aj ako hardvérový emulátor. Ide napríklad o DOS kompatibilné karty, ktoré sa vyskytli v predchádzajúcich verziách Macintoshov pod názvom Centris610 alebo Performa 630. Vďaka tomu boli majitelia takého počítača schopní spúšťať programy známe z PC.
Emulácia využitá pre uchovanie dát
Emulácia sa zaoberá obnovovaním pôvodného počítačového prostredia, ktoré už napríklad na nových platformách nemusí byť dostupné, toto sa dá využiť aj na uchovávanie zastaralejších súborových typov. Vďaka tomu je možné pôvodný (starší) softvér prevádzkovať aj na aktuálnych typoch operačných systémov.
Emulovaná aplikácia prináša užívateľovi pôvodný vzhľad aj funkčnosť softvéru na aktuálnej platforme. Vďaka tomu má užívateľ prístup k akémukoľvek softvéru alebo operačnému systému na súčasnej platforme, zatiaľ čo emulovaný objekt beží vo svojom typickom prostredí. Jeffery Rothenberg, je jedným z prvých zástancov emulácie, ktorý vyriekol myšlienku, že by sa emulácia mala využiť na udržiavanie digitálnych informácií. Išlo by tak podľa Rothenberg o "ideálne rozšíriteľné a dlhodobé riešenie, ktoré by zabezpečovalo interoperabilitu jednotlivých súborových verzií". Keby teda bola v praxi vytvorená nová verzia nejakého softvéru, skôr než migrácie starších podporovaných súborov by sa dal vytvoriť jednoduchý emulátor pre aplikácie, ktorý by umožnil prístup aj k starším typom súborov.
Emulátory v moderných médiách
Na emuláciu sa často nahliada ako na istotu a stratégiu k uchovaniu existujúcich digitálnych objektov a dát. Toho sa využíva aj v moderných médiách. Napríklad Cory Arcangel sa špecializuje na oživenie zastaraných technológií a jeho práca je uznávaná hlavne z hľadiska významu uchovania digitálnej kultúry. Najväčším významom emulácie v moderných médiách je uchovanie dát na dobu neurčitú a ich spätná a bezchybná interpretácia. Neskoršia interpretácia dát nie je závislá na žiadnom konkrétnom hardvéri, ktorý taktiež s postupom času významne zastaráva. Paradoxom zostáva, že emulátory musia byť schopné bežať aj na budúcich platformách tak, aby bola možnosť staršie dáta kedykoľvek v budúcnosti obnoviť.
Dúbrava (vrch v Pohronskom Inovci)
Dúbrava je vrch v pohorí Pohronský Inovec. Leží nad obcou Obyce, približne severovýchodne od mesta Zlaté Moravce.
Opis
Dúbrava tvorí severnú časť masívu, ktorý zdieľa s neďalekým Hrádkom. Východné a severné svahy klesajú strmo do Záhradskej doliny, južne vedie hrebeň na Hrádok a západným smerom sa mierne zvažujú k obci Obyce. Severozápadným smerom sa nachádza vrch Včelár, severne Cerov , východne susedí Brestovo , juhovýchodne leží Veľký a Malý Inovec  a južne Drienka  a Hrádok. Vrch leží v povodí Žitavy, ktorá odvodňuje západne sa zvažujúce svahy, pokým východnú časť masívu odvodňuje Sviniarsky potok. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí situované Obyce a Machulince, severne ležia Jedľové Kostoľany a severovýchodne Veľká Lehota.
Výhľady
Podobne ako susedný Hrádok, aj vrchol Dúbravy pokrýva súvislý zmiešaný les, znemožňujúci rozhľad. Z menších odlesnených častí a horských lúk na svahoch sú však viditeľné viaceré vrchy pohoria, nezriedka aj časť pohoria Vtáčnik, Považský Inovec, Tribeč a časť Podunajskej nížiny.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa a je tak dostupný z okolitých sídiel a značených trás. Viaceré sa križujú v sedle Škripec pod Hrádkom pod susedným vrchom, cez ktoré sa dá napojiť na Rudnú magistrálu.
Valleroy-aux-Saules
Valleroy-aux-Saules je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dôverujte Drakulovi
Dôverujte Drakulovi je kriminálny román poľského spisovateľa Jerzyho Siewierskiho, ktorý je známejší pod svojím pseudonymom George Quiryn.
Dej
Do amerického mestečka Holiday Beach prichádza súkromný detektív George Quiryn, aby sa pokúsil očistiť od vážneho podozrenia syna svojho dávneho priateľa a zároveň odhaliť skutočného páchateľa série sexuálne motivovaných vrážd. Hoci sa ho miestna polícia, inšpirovaná všemocným Stanom Oliverom Halifaxom, hneď po príchode pokúsi odradiť, priam zastrašiť, Quiryn neohrozene pokračuje v pátraní, aby napokon v dramatickom finále odhalil ako vraha osobu, o ktorej by to málokto predpokladal...
Bazoches-les-Hautes
Bazoches-les-Hautes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pub rock
Pub rock môže byť:
Bršlen
Bršlen (staršie: brslen, breslen ; nárečovo: bršľam, bršľan, bršľem ) môže byť:
Tigiľ (rieka)
Tigiľ (na hornom toku Boľšoj Tigiľ; – Veľký Tigiľ) je rieka na severozápade polostrova Kamčatka. Preteká územím Bystrinského a Tigiľského rajónu v Kamčatskom kraji v Rusku.
Pokiaľ ide o oblasť povodia, Tigiľ je na 4. mieste medzi riekami na území Kamčatky a na 62. mieste v Rusku.
Rieka Tigiľ je biotopom lososovitých rýb.
Hydrografia
Dĺžka rieky je 300 km, plocha povodia je 17 800 km². Pramení v pohorí Stredokamčatský chrbát, na hornom toku tečie v hornatej oblasti, na strednom a dolnom toku cez pahorkatinu. Vlieva sa do Šelichovovho zálivu.
Dejiny
Rieku objavil v roku 1697 Vladimir Vasilievič Atlasov, aj keď existuje možnosť, že ju ruskí prieskumníci navštívili už v 60. rokoch 17. storočia. Čoskoro sa rieka začala využívať ako hlavná trasa spájajúca severozápadnú Kamčatku s centrálnou časťou polostrova a jeho východným pobrežím. V roku 1752 bola na pravom brehu neďaleko ústia založená pevnosť Tigiľ.
V roku 1756, pri ústí rieky Tigiľ, po prvýkrát vstúpilo na prezimovanie námorné plavidlo loď „Sv. Nikolaj“. Jeho posádka postavila maják na pobreží a niekoľko obytných a skladových budov pomenovaných po lodi - Nikolajská pevnosť (neskôr Usť-Tigiľ).
Pôvod mena
Koriatské meno rieky je Myrymrat (Мырымрат), preložené ako „miesto morských živočíchov“.
Dlouhý vrch (prírodná rezervácia)
Ochrana
Predmetom ochrany sú spoločenstvá sutinového lesa (lipová javorina, kyslá a kvetnatá bučina) s typickými druhmi rastlín v podraste.
Kingston-upon-Thames Crown Court
náhľad|Kingston-upon-Thames Crown Court Kingston-upon-Thames Crown Court je korunný súd na adrese 6–8 Penrhyn Road v Kingston upon Thames, ktorý sa zaoberá trestnými prípadmi.
KNVB Cup
KNVB Cup je holandská futbalová vyraďovacia súťaž organizovaná Holandskou kráľovskou futbalovou asociáciou (KNVB) od roku 1898.
Podmagurský potok
Podmagurský potok je potok v regióne Šariš, v strede územia obce Orlov, v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Je ľavostranným prítokom Popradu, ktorý je ďalej prítokom Dunajca v povodí Visly; má dĺžku. Je vodným tokom V. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 3-01-03-307. Geomorfologická kategorizácia: na pomedzí geomorfologického celku Ľubovnianska vrchovina a geomorfologického celku Spišsko-šarišské medzihorie, geomorfologického podcelku Ľubotínska pahorkatina.
KNVB Cup
Založená bola po vzore anglického FA Cupu. Mimo Holandska je známa pod menom Holandský pohár. Turnaja sa zúčastňujú kluby z troch najvyšších holandských futbalových líg (Eredivisie, Eerste Divisie a Topklasse) spolu s 24 semifinalistami (náhradníkmi) z regionálnych amatérskych pohárových turnajov. Finále sa už tradične od roku 1988 koná na štadióne De Kuip. Víťaz pohára a víťaz Eredivisie sa stretávajú v predsezónnom zápase o holandský superpohár – Johan Cruijff Schaal.
Podmagurský potok
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne v strede územia obce Orlov v lese Uhlisko a zároveň na juhozápadnom svahu lesa Hubová v okrese Stará Ľubovňa, v geomorfologickom celku Ľubovnianska vrchovina.
Opis toku
Tečie južným smerom lesným extravilánom, v nadmorskej výške priberá krátky pravostranný bezmenný prítok, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný prítok pritekajúci z juhozápadného úpätia lesa Kurčínska Magura s prameňom 200 m južne od poľovníckej chaty Orlov - Orol, v nadmorskej výške  priberá pravostranný bezmenný prítok pritekajúci z lesa Stredný vrch, v nadmorskej výške  priberá krátky ľavostranný bezmenný prítok z lesa Na Mláčky, v nadmorskej výške  priberá pravostranný bezmenný prítok z lesa Laz, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok prameniaci na južnom svahu lesa Kurčínska Magura, vyteká z lesa a vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, ľavým brehom obteká pole Kostolné, ľavým brehom obteká osadu Kostolné, podteká cestu z Orlova do do jeho časti obce Andrejovka a v nadmorskej výške  ústi do Popradu ako jeho ľavostranný prítok v povodí Dunajca. Podmagurský potok má šesť bezmenných prítokov.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Podmagurský potok má pôvod v názve lesa Kurčínska Magura v obci Orlov v okrese Stará Ľubovňa, ktorého juhozápadné a južné svahy odvodňuje. Z toponyma Kurčínska Magura rozšírením o predponu pod- a o formant -ský a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) Podmagurský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov lesa Kurčínska Magura v obci Orlov rozprestierajúci sa aj v susednej obci Legnava má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu magura vo význame vrch, kopec v priestore pomenúvaného lesa. Najstarší listinný doklad o výskyte názvu obce v podobe Orlou je z roka 1349.
Hydronymum Podmagurský potok bolo štandardizované v roku 2007.
Let US Airways 1549
náhľad|Let US Airways 1549 na rieke Hudson Let US Airways 1549 (AWE1549) bol každodenný komerčný let lietadla typu Airbus A320-214 na trase LaGuardia Airport (New York) – Charlotte – Seattle, ktorý 15. januára 2009 asi šesť minút po štarte núdzovo pristál v rieke Hudson.
Beaumont-les-Autels
Beaumont-les-Autels je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Let US Airways 1549
Posádku lietadla tvorili piloti, kapitán Chesley B. "Sully" Sullenberger a prvý dôstojník Jeffrey Skiles. Na palube bolo 155 osôb vrátane posádky. Lietadlu zlyhali oba motory po niekoľkonásobnej zrážke s vtákmi. Niekoľko osôb utrpelo zranenia, ale len dve vyžadovali hospitalizáciu na noc. Incident je známy ako Zázrak na Hudsone. Kapitán Sullenberger s posádkou boli oslavovaní ako hrdinovia.
Beaumont-les-Autels
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Let US Airways 1549
Havária so šťastným koncom sa stala námetom jednej časti dokumentárnej série Letecké katastrofy. V jeseni roku 2016 sa toto úspešné núdzové pristátie stalo aj námetom filmu Sully.
Beaumont-les-Autels
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valleroy-le-Sec
Valleroy-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mälaren
Mälaren je tretie najväčšie jazero v Švédsku. Nachádza sa v centrálnej časti krajiny, západne od hlavného mesta Štokholm a zasahuje do štyroch provincií – Štokholm, Uppsala, Västmanland a Södermanland. Jeho plocha je približne a plocha povodia viac ako. Priemerná hĺbka je, maximálna.
Letisko Tigiľ
Letisko Tigiľ je regionálne letisko nachádzajúce sa 1 km od obce Tigiľ na území Kamčatky. Poskytuje pravidelné lety s mestom Petropavlovsk-Kamčatskij.
Letisko je schopné prijať lietadlá ako An-2, An-24, An-26, An-28, L-410, Jak-40 a vrtuľníky všetkých typov.
Varmonzey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Andel
Ján Andel (* 22. jún 1919, Valča† 11. október 2003, Martin) bol slovenský spisovateľ a prozaik, výtvarník a grafik, ktorý sa svojou tvorbou zameriaval predovšetkým na deti a mládež. Meštiansku školu navštevoval v Martine, kde absolvoval aj litografické učilište. Zomrel 11. októbra 2003 v Martine, ale pochovaný je vo Valči.
Séria Samsung Galaxy Note
thumb|Séria Samsung Galaxy Note Samsung Galaxy Note je séria smartfónov, ktoré bežia na operačnom systéme Android. Jedna sa o high-end smartfóny a tablety vyvinuté spoločnosťou Samsung Electronics. Séria je známa tým, že obsahuje digitálne pero a softvérové funkcie pre stylus. Tieto zariadenia sú známe aj tým že, majú veľké displeje.
Galaxy Note smartfóny boli považované za prvé komerčne úspešné príklady „phabletu“triedy smartfónov s veľkými obrazovkami, ktoré sú určené na spojenie kombinácie tabletu s telefónom. Samsung predal od septembra 2011 do októbra 2013 viac ako 50 miliónov zariadení Galaxy Note.
Kyseľová
Kyseľová môže byť:
Beauche
Beauche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paleozoikum (rozlišovacia stránka)
Paleozoikum môže byť:
Pohybliví v nehybnom
Pohybliví v nehybnom je šiesty štúdiový album slovenskej skupiny Le Payaco. Album v roku 2020 vydalo na CD aj na LP hudobné vydavateľstvo BRUUDER records.
Album je charakterizovaný filmovou atmosférou. Je viacej konceptuálny, než len čisto pesničkový. Pôsobí pre Le Payaco charakteristickým, hravým dojmom, je ale vyzretejší, využívaný je v jeho nahrávkach dvojhlasný spev. Členovia kapely nie sú výrazne inštrumentálne zameraní, pri nástrojoch sa striedajú a experimentujú. Pri jeho nahrávaní strávili, niekoľko tvorivých sústredení, ktoré sa priebežne konali na chalupe počas celého roku 2019.
Vaubexy
Vaubexy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Novovek Zeme
Novovek Zeme môže znamenať:
Terciér (rozlišovacia stránka)
Terciér môže byť:
Kenozoikum (rozlišovacia stránka)
Kenozoikum alebo kaenozoikum môže byť:
David Klímek
David Klímek (* 11. september 1992, Vsetín) je český hokejista.
Kariéra
V roku 2007 hral v juniorskom hokejovom tíme Vsetínská hokejová a.s. (dnes VHK Vsetín), 2008 hral za Valašský hokejový klub (dnes VHK Vsetín). V roku 2011 prestúpil do juniorského tímu HC Vítkovice Steel, kde odohral tri zápasy.
V sezóne 2013/2014 hral David Klímek za klub „Chiefs“ vo Fort Saskatchewan v Kanade, tíme kanadské hokejovej ligy Chinook Hockey League v Alberte. Od októbra 2014 mal zmluvu v HK Skalica, mužstve Tipsport ligy.
Od roku 2016 hrá v meste Épinal v hokejovom tíme Dauphins d'Épinal, mužstve francúzskej ligy Ligue Magnus.
Prvohory (rozlišovacia stránka)
Prvohory môžu byť zastarano aj: kambrium + prekambrium
Jayma Maysová
Jamia Suzette Mays (* 16. júl 1979, Bristol, Tennessee), známa pod menom Jayma Mays je americká herečka a speváčka. Preslávila ju najmä postava výchovnej poradkyne Emmy Pillsbury zo seriálu Glee (2009 - 2015).
Detstvo a mladosť
Jayma sa narodila v júli 1979 v meste Bristol, v štáte Tennessee, ale vyrastala v meste Grundy vo Virgínií. Jej rodičmi sú Susan Paulette a James Edwin Mays. Po absolvovaní strednej školy v Grundy, navštevovala Southwest Virginia Community College, neskôr na Virginia Tech a nakoniec skončila na Radforskej Univerzite, kde študovala so zameraním na múzické umenia.
Kariéra
Svoju kariéru zahájila v roku 2004 televíznymi seriálmi ako príklad Joey či Škaredá Betty. Zahrala si menšiu úlohu po boku Rachel McAdams v thrilleri Noční let z roku 2005, ktorý režíroval Wes Craven.
Tiež sa do podvedomia divákov dostala vďaka úlohe v seriály Dr. House. Vďaka jej nie práve dospelému vzhľadu, získala úlohu v paródií na filmy Veľkofilm (2007), čo je príklad paródia na filmy ako Charlie a továreň na čokoládu alebo Narnia: Lev, šatník a čarodejnica.
Objavila sa aj vo videoklipe „Awakening“ skupiny Switchfoot.
V roku 2008 sa objavila v komédií Poliš z obchoďáku, ktorý v roku 2015, mal druhú časť, v ktorej sa Jayma neobjavila kvôli zmluve zo seriálom Glee, v ktorom účinkovala od roku 2009 do roku 2015. Jej postava sa volala Emma Pillsbury a bola výchovná poradkyňa na škole. Tiež sa jedná o jej najviac známu rolu. V seriály ju tiež vidieť aj spievať.
V roku 2011, prepožičala svoj hlas v animovanej rozprávke Šmolkovia, ktorá sa neskôr v roku 2013 dočkala aj druhej časti.
V roku 2017, po boku herca Toma Cruisa sa objaví vo filme Nebeský gauner a tiež aj v pripravovanom seriály Trial & Error.
Súkromný život
Od roku 2007 je vydatá za herca Adama Campbella, s ktorým sa spoznala pri natáčaní filmu Veľkofilm. Má s ním syna Judea, ktorý sa narodil v auguste 2016. Vo voľnom čase najradšej počíta matematiku a v auguste 2014, podporila ochorenie ALS, na výzvu Ice Bucket Challange.
Vaudéville
Vaudéville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beauvilliers (Eure-et-Loir)
Beauvilliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tribečské múzeum v Topoľčanoch
náhľad|Budova múzea
Tribečské múzeum v Topoľčanoch je kultúrna inštitúcia fondového charakteru so zbierkotvorným, vedeckovýskumným, kultúrno-vzdelávacím a metodickým zameraním. V sieti slovenských múzeí sa radí medzi regionálne vlastivedné múzeá s užšou špecializáciou na dokumentáciu dejín chmeliarstva, sladovníctva a pivovarníctva na Slovensku. Od apríla 2002 je zriaďovateľom múzea Nitriansky samosprávny kraj. Sídlom múzea je historická budova bývalého cisársko-kráľovského okresného súdu. Objekt bol postavený ako účelová budova koncom 19. storočia a v roku 2014 bol na základe rozhodnutia Pamiatkového úradu Slovenskej republiky vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku. V súčasnosti múzeum vlastní viac ako 90 200 zbierkových predmetov z oblasti prírodných a spoločenských vied, ktoré prezentuje verejnosti.
Dejiny
Hodnoverné písomné dôkazy o snahách založiť v Topoľčanoch múzeum, pochádzajú až z obdobia po druhej svetovej vojne. Z iniciatívy niekoľkých záujemcov o regionálnu históriu, združených v prípravnom muzeálnom výbore, Dočasná okresná správna komisia v Topoľčanoch 30. apríla 1948 uznesením č. 249/1948 zriadila Stredonitrianske múzeum v Topoľčanoch. Komisia zároveň schválila štatút múzea a vymenovala aj šesťčlenný muzeálny výbor pod vedením Emila Vojtylu. Funkciou správcu múzea bol poverený Jozef Porubský, profesor dejepisu a zemepisu na topoľčianskom štátnom gymnáziu. V tomto školskom zariadení našli svoje umiestnenie aj prvé zbierky, ktoré mali tvoriť základ zbierkového fondu novozaloženého múzea.
Napriek snahe členov muzeálneho výboru a narastaniu zbierkového fondu múzeum prakticky existovalo len v deklarovanej forme, nevyvinulo sa do riadnej inštitucionálnej podoby. K tomuto stavu okrem iných dôvodov značnou mierou prispela absencia vlastných priestorov, pretože múzeum krátko po založení stratilo aj tie dve miestnosti, ktoré pôvodne malo. Listom zo 6. decembra 1948 sa Jozef Porubský obracia na Osvetový inšpektorát v Topoľčanoch so žiadosťou o pridelenie priestorov pre múzeum. V hlavičke tohto listu sa ako dočasné umiestnenie múzea (išlo vlastne len o zbierky) stále uvádza topoľčianske štátne gymnázium. Zo zachovanej korešpondencie a ďalších dobových prameňov je tiež zrejmé, že pôvodný názov múzea sa v praxi neujal, ale používal sa názov Okresné vlastivedné múzeum v Topoľčanoch. Odchodom profesora Porubského do Múzea v Bojniciach roku 1952 nastal útlm organizovanej múzejnej činnosti v regióne.
Jozef Porubský sa však nevzdal myšlienky založiť v Topoľčanoch múzeum a tomuto cieľu podriadil aj svoje neskoršie aktivity. Z jeho iniciatívy 12. januára 1958 pri Okresnom dome osvety v Topoľčanoch vznikol vlastivedný krúžok, ktorý si vo svojom programe okrem iných úloh stanovil aj úlohu „byť nápomocný pri zakladaní a budovaní múzea“.
Založenie múzea
K založeniu múzea v Topoľčanoch dochádza až roku 1961. Okrem spomínaných aktivít vlastivedného krúžku k jeho konečnému vzniku prispel nález časti čeľustí a klov mastodonta, ktoré členovia vlastivedného krúžku pod vedením Ernesta Opluštila objavili roku 1960 v Kuzmiciach. Mestský národný výbor v Topoľčanoch vyčlenil vo svojich priestoroch v mestskej radnici miestnosť, kde bol tento unikátny nález uložený a zakonzervovaný. Po pridelení ďalších priestorov napokon múzeum 1. marca 1961 pod názvom Okresné vlastivedné múzeum v Topoľčanoch úradne vzniklo. Prvým riaditeľom múzea sa stal Vladimír Kedrovič, ktorý plnil zároveň aj funkciu historika. Z ostatných vedných odborov boli obsadené iba prírodné vedy, kde krátky čas pracovali dvaja odborní pracovníci. Pridelené priestory v mestskej radnici stačili len na zariadenie pracovní a depozitárov, výstavné priestory chýbali. K dátumu založenia múzea zbierkový fond tvorilo vyše 5 000 predmetov, medzi ktorými prevahu mali archeologické nálezy. Nedostatočné priestorové podmienky, absencia odborných pracovníkov pre jednotlivé vedné odbory a v určitom zmysle aj nekoncepčná riadiaca práca zapríčinili niekoľkoročnú stagnáciu múzea. Aj činnosť vlastivedného krúžku v týchto rokoch ochabla. Za najvýznamnejšie výsledky práce múzea v tomto období možno považovať len vybudovanie Izby revolučných tradícií v Uhrovci roku 1962 obsahovo zameranej na boje partizánskej brigády Jána Žižku, otvorenie Pamätnej izby Rudolfa Jašíka v Partizánskom roku 1963, ale najmä rekonštrukciu rodného domu Ľudovíta Štúra v Uhrovci.
Expozičná činnosť
V Topoľčanoch prvá stála expozícia múzea bola otvorená roku 1964 a jej obsahovú náplň tvorila antropológia. Vzhľadom na zloženie zbierkového fondu expozícia nevystihovala vlastivedný charakter múzea, ani dovtedajšie dlhoročné úsilie vlastivedných pracovníkov. Návštevnosť expozície mal zabezpečiť exotický exponát – 3500 rokov stará múmia z Egypta, ktorú topoľčianskemu múzeu darovalo Hrdličkovo múzeum v Prahe (roku 1985 sa múmia stala súčasťou expozície vtedajšieho Múzea spoločenského vývoja v Bratislave).
Až roku 1970 múzeum získalo od MsNV ďalšie priestory i finančné prostriedky  na ich adaptáciu. Vďaka tomu pracovníci múzea mohli reinštalovať antropologickú expozíciu a realizovať vlastivedne širšie koncipovanú expozíciu, ktorú verejnosti sprístupnili 12. mája 1971. V expozícii bola prezentovaná časť zbierok z archeológie, paleontológie a mineralógie. Súčasťou vlastivednej expozície sa stala aj neveľká expozícia z dejín robotníckeho hnutia v Topoľčianskom okrese.
Roku 1974 pri príležitosti 30. výročia SNP múzeum otvorilo expozíciu partizánskej výzbroje a výstroja v bunkroch na Jankovom vŕšku. Z dôvodu opakovaných krádeží a nemožnosti zabezpečenia ochrany predmetov, expozícia bola roku 1991 zrušená. Roku 1977, po získaní priestorov v zrekonštruovanom Robotníckom dome v Topoľčanoch, múzeum sprístupnilo expozíciu venovanú dejinám robotníckeho hnutia v okrese, ktorá bola zrušená roku 1990.
Od vzniku múzea existujúcu antropologickú expozíciu roku 1985 nahradila národopisná expozícia, ktorá na relatívne malom priestore prezentovala problematiku tradičnej ľudovej kultúry regiónu, predovšetkým poľnohospodárstvo a ľudový odev a textil.
Pôvodná vlastivedná expozícia, ktorá v nezmenenej podobe existovala dvadsať rokov, bola koncom roka 1990 zrušená. V priebehu krátkej doby ju nahradila nová vlastivedná expozícia Zo zbierok múzea, otvorená 23. apríla 1991 pri príležitosti 30. výročia založenia múzea. Expozícia predstavila výber najzaujímavejších predmetov z archeológie, histórie, národopisu, zoológie, botaniky, geológie, mineralógie a paleontológie, pričom niektoré zbierky, napr. numizmatická, pivovarnícka, zbierka súčasného ľudového umenia či zbierka zoologických preparátov, boli verejnosti sprístupnené prvýkrát v histórii múzea. Od januára 1964 do konca septembra 2002 pod správu múzea patril Rodný dom Ľ. Štúra v Uhrovci, od roku 1996 nesúci názov Rodný dom Ľudovíta Štúra  a Alexandra Dubčeka. Prvá expozícia tu bola sprístupnená roku 1965  pri príležitosti osláv 150. výročia narodenia Ľ. Štúra, reinštalovaná bola roku 1977. Po rekonštrukcii ďalších častí domu múzeum tu roku 1995 otvorilo Pamätnú izbu Alexandra Dubčeka, ktorý sa tiež v tomto dome narodil. Po vytvorení vyšších územných celkov administratívnym rozhodnutím rodný dom prešiel do vlastníctva Trenčianskeho samosprávneho kraja, pod správu Trenčianskeho múzea v Trenčíne.
Vedeckovýskumná činnosť
Vedeckovýskumná činnosť pracovníkov múzea v prvých rokoch po založení múzea bola minimálna, čo bolo prejavom predovšetkým nedostatočného personálneho obsadenia, ale tiež slabnúcou aktivitou vlastivedného krúžku. Prvý komplexný etnografický, botanický a archeologický prieskum pracovníci múzea zrealizovali roku 1972 v dedinách Slatinskej doliny. Čiastkové výsledky tohto výskumu boli publikované v prvom (a jedinom) čísle časopisu Správy Vlastivedného múzea v Topoľčanoch. Aj v nasledujúcom období sa výskumná činnosť zameriavala hlavne na severnú časť vtedajšieho Topoľčianskeho okresu a viac-menej mala charakter krátkodobých prieskumov. Získaný materiál v prevažnej miere nebol spracovaný, resp. publikovaný. Na odbornejšiu bázu sa výskumná činnosť dostáva koncom 70. rokov 20. storočia príchodom odborníkov z jednotlivých vedných odborov. Výsledky svojej vedeckovýskumnej činnosti odborní pracovníci publikovali formou štúdií v samostatných publikáciách a v odborných periodikách, ale predovšetkým formou populárno-náučných príspevkov určených širokému okruhu čitateľov.
Zbierkotvorná činnosť
Zbierkotvornú činnosť múzea od začiatku nepriaznivo ovplyvňoval nedostatok vhodných depozitárov. Do roku 1980 zbierkové predmety boli uložené vo vlhkých pivničných priestoroch múzea a v dvoch miestnostiach domu určeného na asanáciu. Roku 1980 MsNV pridelil múzeu budovu na Pribinovej ul., kde našli svoje miesto pracovne pre časť múzejníkov a depozitáre pre predmety z histórie, etnografie, archeológie a botaniky. Keďže aj táto budova sa nachádzala v asanačnom pásme, začiatkom roka 1986 sa pracovníci spolu so zbierkovými fondmi opäť museli sťahovať. Priestory na umiestnenie pracovní múzeum získalo v objekte topoľčianskeho zimného štadióna, zbierkové predmety sa presťahovali mimo mesto Topoľčany, do budovy bývalej školy v Malých Bedzanoch. Časť z rozširujúceho sa zbierkového fondu i časť pracovníkov v nasledujúcom roku bola umiestnená v rodinnom dome v Tovarníkoch, ktorý múzeum získalo roku 1986 kúpou do svojho vlastníctva. Časté sťahovanie zbierkových predmetov a umiestnenie v klimaticky nevhodných priestoroch viedlo v nejednom prípade k ich trvalému poškodeniu. Absencia plochou vyhovujúcich priestorov poznačila aj obsahovú náplň zbierkového fondu, pretože predmety väčšieho rozsahu sa nezískavali z dôvodu nedostatku miesta. V priebehu rokov 1999 a 2000 zbierky boli presťahované do súčasného sídla múzea.
Kyseľa (priezvisko)
Kyseľa je slovenské priezvisko. Je zriedkavé, s najväčším výskytom v Prešove
Známi nositelia
Pozri v článku Kyseľa a Kyseľová.
Tribečské múzeum v Topoľčanoch
Výstavná činnosť
Podobne ako zbierkotvorná činnosť aj výstavná činnosť múzea bola prakticky od jeho založenia poznačená nedostatkom vlastných prezentačných priestorov. Do otvorenia Spoločenského domu v Topoľčanoch roku 1981 pracovníci múzea inštalovali výstavy vo výkladoch obchodov, na chodbách úradov, škôl alebo v kultúrnych domoch obcí Topoľčianskeho okresu. Z uvedeného dôvodu prevažovali výstavy panelového typu, kde obsahovú náplň tvoril textový a fotografický materiál. Obsahové zameranie týchto výstav vyplývalo z vtedajšej politicko-spoločenskej situácie. Prevažujúcimi témami výstav bolo robotnícke hnutie, vznik JRD, národnooslobodzovacie hnutie a SNP, dejiny KSČ a pod.
Od roku 1981 múzejníci na prezentáciu svojich zbierok využívali výstavné kóje Spoločenského domu v Topoľčanoch. Realizácia výstav v týchto priestoroch predstavovala tiež len určité provizórium, bez adekvátneho výstavníckeho mobiliáru a primeranej ochrany zbierkových predmetov. Ďalším negatívom bola aj pomerne krátka doba trvania výstav, ktorá nezodpovedala množstvu vynaloženej odbornej práci a finančným prostriedkom. Aj napriek týmto problémom pracovníci múzea ročne pripravili okolo 56 výstav. Väčšina z nich bola zameraná na politické výročia, ale častejšie sa už objavovali aj výstavy „nepolitického“ zamerania, pripravené z etnografického či prírodovedného fondu.
Prelom vo výstavnej činnosti múzea znamenal rok 1991. V uvedenom roku po sprístupnení novej vlastivednej expozície bola zrušená národopisná expozícia. V jej priestoroch sa začali poriadať krátkodobé výstavy pripravené z vlastných zbierkových fondov, ale tiež výstavy prevzaté z iných múzeí.
Presťahovanie múzea
Úspešné naštartovanie expozično-výstavných aktivít múzea prerušilo v roku 1994 začatie rekonštrukčných prác na mestskej radnici, dovtedajšieho sídla múzea, a jeho presťahovanie do objektu zdravotníckeho strediska na sídlisku Juh v Topoľčanoch. I po určitých úpravách v tomto objekte bolo možné umiestniť len pracovne a knižnicu, zbierkové fondy boli sústredené v troch objektoch nachádzajúcich sa v obciach na okolí Topoľčian. Na výstavné účely múzeu slúžila jedna miestnosť o rozlohe cca 50 m². V snahe nestratiť kontakt s návštevníkmi, hlavne so školskou mládežou, i v týchto nie práve najpriaznivejších podmienkach múzeum, i keď v značne zredukovanej forme, pokračovalo vo výstavnej činnosti.
Nové sídlo múzea
Živorenie múzea v provizórnych stiesnených priestoroch mimo centra mesta bolo ukončené v apríli 1999, kedy sa múzeum presťahovalo do sčasti zrekonštruovanej budovy bývalého obvodného kráľovského súdu, neskôr domu detí, postavenej roku 1895. Vďaka ústretovosti vtedajších poslancov mestského zastupiteľstva a primátora mesta Ing. Pavla Segeša tak múzeum do tridsaťročného nájmu získalo jednu z nemnohých zachovaných historických budov v Topoľčanoch, kde prvýkrát na jednom mieste má sústredené administratívne a prezentačné priestory, a tiež celý zbierkový fond.
Prezentačné aktivity
Po presťahovaní múzea do súčasného sídla na Krušovskej ulici začala nová etapa prezentačnej činnosti múzea. Na expozično-výstavnú činnosť boli vyčlenené tri rôzne priestory, ktoré umožňujú súbežné inštalovanie troch výstav rôzneho rozsahu. Prvá výstava bola v novej budove inštalovaná takmer súčasne s ukončením sťahovania múzea. V ostatných rokoch pri organizovaní prezentačných aktivít Tribečské múzeum spolupracuje okrem múzeí aj s občianskymi združeniami a firmami (výstava Vedecká hračka, 100 rokov železnice, pivovarníctvo...), jednotlivcami (prezentácia súkromných zbierok entomológa, výstavy výtvarníkov, zberateľov...), školami (prezentácia prác žiakov umeleckých škôl, učilíšť...), okresným archívom, mestami a obcami (heraldické symboly, výročia obcí a miest). Zbierkové predmety z fondu múzea tvorili aj súčasť výstav poriadaných inými organizáciami, napr. Okres Topoľčany vystavuje – Bratislava 1995, Salón múzeí – Bratislava 1994, Nitra 1995, Expotour Slovakia Žilina – 1999, Exdrink nápoje – Trenčín 1998, 1999, Z histórie varenia piva – Čechy 2000, 2001, Cesta dejinami – Martin 2000, Bratislava a Košice 2001, Nostalgia – Bratislava 2001, Dovolenka na vidieku – Nitra 2003, 2004 atď. Od roku 2002 múzeum okrem klasických výstav pripravuje aj výstavy, ktorých neoddeliteľnú súčasť tvorí animácia, tvorivé dielne, vedomostné alebo výtvarné súťaže. Touto formou boli pripravené výstavy s environmentálnym zameraním – Život v lese, Zvieratká v rozprávkach a Život vo vode a v jej okolí, a archeologicko-historická výstava Deň u starých Slovanov. Výstavy, počas ktorých sa môžu návštevníci aktívne zapojiť do deja so zámerom overiť si svoje manuálne zručnosti a vedomosti, nachádzajú značný ohlas u cieľovej skupiny návštevníkov – detí MŠ, žiakov ZŠ a študentov SŠ. Od roku 1990 sa do ponuky podujatí spadajúcich do oblasti múzejnej komunikácie dostávajú dovtedy pomerne zriedkavo využívané interaktívne formy prezentácie a sprístupňovania zbierkových predmetov – prednášky, vedomostné kvízy, výtvarné súťaže, otvorené hodiny, terénne exkurzie, tvorivé dielne atď. Podstatný podiel prezentačných aktivít v pláne činnosti múzea je zrejmý od roku 1999, k čomu prispeli aj priestorové možnosti v novej budove. Dovtedy absentujúce samostatné priestory umožňujú priamo v múzeu poriadať jednotlivé druhy kultúrno-výchovných a vzdelávacích programov. V prípade potreby alebo v závislosti od prezentovanej témy sa tieto aktivity vykonávajú aj priamo vo výstavných priestoroch.
Zmeny názvu a zriaďovateľov múzea
Múzeum v Topoľčanoch počas svojej existencie viackrát zmenilo svoj názov i zriaďovateľa. Roku 1961 bolo založené pod názvom Okresné vlastivedné múzeum v Topoľčanoch, od začiatku 70. rokov existovalo pod názvom Vlastivedné múzeum v Topoľčanoch. Prvým zriaďovateľom múzea bol Okresný národný výbor v Topoľčanoch. Od 1. januára 1991 zriaďovateľskú funkciu všetkých múzeí na Slovensku, vrátane topoľčianskeho múzea, prevzalo Ministerstvo kultúry SR. Rozhodnutím ministra kultúry dňom 1. júna 1996 múzeum stratilo právnu subjektivitu a pod názvom Tribečské múzeum v Topoľčanoch sa stalo odborným organizačným útvarom Tribečského kultúrneho centra v Topoľčanoch, ktorého zriaďovateľom sa stal Krajský úrad v Nitre. Zrušením centra od 1. apríla 1999 Tribečské múzeum opätovne získalo právnu subjektivitu a jeho zriaďovateľom bol priamo Krajský úrad v Nitre. Od 1. apríla 2002 Tribečské múzeum v Topoľčanoch sa zaradilo do kategórie regionálnych múzeí patriacich pod vyšší územný celok.
Stála expozícia
náhľad|Spodná čeľusť [[Mastodont|mastodonta z lokality Biskupová, zachránená v roku 1962.]] Územie ohraničené Nitrianskou pahorkatinou a pohoriami Tribeč, Považský Inovec a Strážovské vrchy, ktoré expozícia dokumentuje, sa vyznačuje veľkou biologickou diverzitou podmienenou členitosťou reliéfu a pestrým geologickým podkladom. Prostredníctvom zbierkových predmetov z geológie, paleontológie, zoológie a botaniky, farebných fotografií, kresieb, textov a máp expozícia poskytuje pomerne ucelený prehľad o neživej prírode a o zástupcoch flóry a fauny typických pre región stredného Ponitria.
Základné informácie o charakteristike prírodných pomerov územia, geologickej stavbe a prezentovaných formách biotopov poskytuje blok prúdových vitrín. S geologickou stavbou územia oboznamujú súbory hornín základných geologických jednotiek podieľajúcich sa na geologickom zložení územia, ako aj niektoré druhy minerálov a nálezy skamenelín dokumentujúce jednotlivé obdobia geologickej minulosti. Biotopy lesov a krovín, skál, stepí, lesostepí, polí, lúk, pasienkov a brehov vôd sú dokumentované lisovanými herbárovými položkami, chrobákmi a motýľmi, ako aj preparátmi niektorých druhov stavovcov. Priestor tu nachádza i fotodokumentácia zameraná nielen na najvzácnejšie rastlinné a živočíšne klenoty, ale aj na viaceré biologicky hodnotné územné celky regiónu. Zachytáva najmä veľmi zriedkavé a ojedinelo sa vyskytujúce druhy flóry, či už endemitné alebo reliktné, ako aj ďalšie chránené taxóny. Z nich medzi najpozoruhodnejšie patria orchidey zo Strážovských vrchov, považované za skutočné skvosty medzi rastlinami.
náhľad|Horná čeľusť [[mastodonta so zachovanými klami s celkovou dĺžkou 3 370 mm a dĺžkou klov 2 200 mm z nálezovej lokality Kuzmice pri Topoľčanoch, nájdená v roku 1960]] Obrazové pozadie kresby s panoramatickým záberom na pohorie Tribeč prostredníctvom detailov flóry a vegetačných zoskupení, s množstvom sušených rastlín, zoologických preparátov, ako aj prvkov geologického podložia naznačuje prostredie zmienených ekosystémov v priestorovej vitríne. Zástupcovia obojživelníkov, plazov, vtákov a cicavcov dokumentujú rozmanitosť foriem života znázorňovaných biotopov danej oblasti. Expozícia súhrnne predstavuje 147 druhov živočíchov, od veľkých šeliem ako sú medveď hnedý, vlk dravý a rys ostrovid, cez skupinu ohrozených dravých vtákov a sov, až po najpočetnejšie zastúpenú skupinu spevavcov. V roku 2017 bol vodný biotop expozície doplnený preparátmi rýb, zakúpenými z projektu Fondu na podporu umenia „Akvizícia rýb do zbierkového fondu Tribečského múzea v Topoľčanoch“. Dermoplastické preparáty párnokopytníkov obohatili expozíciu v roku 2019. Z projektu Fondu na podporu umenia „Akvizícia do zbierkového fondu zoológie“ bol zakúpený daniel škvrnitý, z účelovej dotácie Nitrianskeho samosprávneho kraja jeleň lesný.
Prostredie veľkoplošnej vitríny, ktoré dotvára kresba približujúca scenériu treťohornej krajiny so skupinkou mastodontov, vypĺňajú fosílne osteologické zvyšky týchto stavovcov nájdené vo vrstvách piesčitých sedimentov. Nachádza sa tu horná čeľusť mastodonta so zachovanými klami s celkovou dĺžkou 3 370 mm a dĺžkou klov 2 200 mm z nálezovej lokality Kuzmice pri Topoľčanoch, nájdená v roku 1960 a spodná čeľusť mastodonta z lokality Biskupová, zachránená v roku 1962. Oba exponáty patria k najvzácnejším paleontologickým unikátom prezentovaných fosílnych stavovcov.
Knižnica múzea
Tribečské múzeum v Topoľčanoch prakticky od svojho vzniku okrem zbierkových fondov budovalo aj fond knižničný. Vznikli tým základné predpoklady na vytvorenie vlastnej knižnice múzea, ktorá sa v knižničnom systéme Slovenskej republiky radí medzi špecializované knižnice. V súčasnosti knižničný fond obsahuje 9 114 titulov. Jedná sa hlavne o odbornú literatúru (z vedných odborov zastúpených v múzeu), ale nechýba ani literatúra regionálna. Záujemcovia o knižničné služby majú možnosť prezenčne študovať odbornú literatúru, dostupný je tiež fond periodík, či už zborníkov, novín alebo odborných časopisov, vychádzajúcich od konca 19. storočia po súčasnosť.
Na oddelení knižnice môžu záujemcovia využívať taktiež fotoarchív múzea. Obsahuje viac ako 20 300 čiernobielych negatívov, 5 000 pozitívov a takmer 40 000 digitálnych záberov, dokumentujúcich prírodu, históriu, pamiatky regiónu s akcentom na mesto Topoľčany a aktivity múzea v jednotlivých oblastiach jeho odbornej činnosti.
Vaxoncourt
Vaxoncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belhomert-Guéhouville
Belhomert-Guéhouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Drahotínský les
Drahotínský les je prírodná rezervácia ev. č. 1048 neďaleko obce Drahotín v okrese Domažlice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je kriticky ohrozený druh paprade slezinník nepravý syn. klamný (Asplenium adulterinum) a spoločenstvá druhov viazaných na hadec.
Ragby na Panamerických hrách 2011
Ragby na Panamerických hrách 2011 bol ragbyový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011. Konal sa v Guadalajare, v Mexiku v dňoch od 29. do 30. októbra 2011, za účasti 8 mužských tímov. Ragbybový turnaj mal na hrách svoju premiéru, organizoval sa v sedmičkovej verzii a iba v kategórii mužov. Zápasy sa odohrali na novopostavenom štadióne Estadio Tlaquepaque s kapacitou 1 360 divákov.
Titul získala 🇨🇦, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇦🇷.
Vaudoncourt (Vosges)
Vaudoncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.