cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Titan (mesiac)
Pevný povrch
Ešte pred misiou Cassini existovala teória, že celý povrch Titanu by mohol pokrývať globálny oceán tvorený kvapalnými uhľovodíkmi, čo sa však nepotvrdilo po prieskume sondou Huygens. Kvapalné uhľovodíky sa na Titane nachádzajú, ale sú situované v jazerách až moriach prerušovaných ľadovou pevninou, na ktorej sú pohoria. V roku 2006 sonda Cassini objavila zatiaľ najvyššie pohorie pokryté vrstvami organického materiálu a zahalené do oblakov. Pohorie je asi dlhé,  široké a vysoké okolo 1 500 metrov. Na jeho vrchole leží svetlý materiál zo zmrznutých uhľovodíkov, pravdepodobne metánu. Dá sa predpokladať, že pohorie sa vytvorilo vrásnením podobne ako pohoria na Zemi. Na ďalších obrázkoch z posledného (25. november) preletu sa objavili dlhé horské pásma, duny a nánosy materiálu pripomínajúce lávové rieky. Duny sa skladajú zo zrniek piesku z organických zlúčenín (benzén, naftalén a fenantrén, ktoré vznikli pôsobením kozmického žiarenia na chladný acetylénový ľad ). Podľa R. Lorenza je dunami pokrytých 20 % povrchu mesiaca. Ich zvyčajná výška je okolo 100 metrov, šírka 1 km a dĺžka až stovky kilometrov.
Transneptúnsky objekt
Zoznam Transneptúnskych objektov
Čiastočný zoznam pomenovaných a očíslovaných transneptúnskych objektov: Zoznam transneptúnskych objektov
Titan (mesiac)
Pevný povrch
Mesiac obsahuje aj kryovulkány, ktoré produkujú metán nahrádzajúci v atmosfére metán rozložený ultrafialovým žiarením.
Do roku 2010 bolo s istotou známych iba päť impaktných kráterov na povrchu mesiaca. Ďalších 44 známych je však tiež veľmi pravdepodobne impaktného pôvodu. Staršie známe krátery sú silne erodované, zaplavené uhľovodíkmi alebo pochované v piesočných dunách. Najväčší kráter na Titane je Menrva s priemerom 425 km. Hustá atmosféra, v ktorej mnohé telesá zhoria, sa zaslúžili o to, že kráterov je menej než na porovnateľných telesách slnečnej sústavy. Druhým dôvodov malého množstva impaktných kráterov je prebiehajúca erózia, ktorá, podobne ako na Zemi, tieto útvary časom zahladzuje.
Kvapalný povrch
Koncom júla 2008 odborníci definitívne potvrdili, že na povrchu Titanu sa nachádza jazero tvorené etánom. Existencia jazier tekutých uhľovodíkov na povrchu Titanu sa predpokladala už dávno. Prvé objavené jazero leží v blízkosti južného pólu a jeho hladina pokrýva plochu asi. Je o niečo väčšie ako jazero Ontário, podľa ktorého dostalo aj meno. Etán vypĺňajúci jazero vznikol pôsobením ultrafialového žiarenia na molekuly metánu. Odparovaním z jazier sa zrejme dopĺňajú uhľovodíky v atmosfére.
Radar sondy Cassini objavil ďalšie potenciálne jazerá a moria. Najväčšia objavená tmavá oblasť má rozlohu až, čiže len o málo menšiu ako Kaspické more. Dostala pomenovanie Kraken Mare. V niektorých moriach sa našli tiež polostrovy a ostrovy. Predpokladá sa, že tieto jazerá a moria kvapalných uhľovodíkov sú zásobárne pre uhľovodíky v atmosfére. Celkové predpokladané množstvo kvapalných uhľovodíkov na Titane minimálne stokrát prevyšuje všetky známe zásoby ropy a zemného plynu na Zemi. Tieto tekuté plochy podliehajú sezónnym zmenám. Ako sa blížilo pre severnú pologuľu Titanu zatiaľ posledné leto, sonda Cassini pozorovala, že jej jazerá sa zapĺňajú uhľovodíkmi. Naproti tomu rozloha jazier v blízkosti južného pólu sa medzi rokmi 2005 až 2009 zmenšila.
Na hladinách týchto jazier plávajú kryhy zmrznutého metánu a etánu. Umožňujú im to plynné bublinky v nich obsiahnuté. Radar sondy Cassini zaznamenal na metánovom mori aj vlny.
Do viacerých jazier na Titane ústia rieky. Radar sondy Cassini zaznamenal 400-kilometrový tok vlievajúci sa do Kraken Mare. V čase expozície ním pretekal tmavý metán alebo etán. Je to ďalší dôkaz toho, že na Titane existuje kolobeh uhľovodíkov a tiež náznak tektonickej aktivity, pretože geológovia tímu Cassini pripúšťajú, že rieky pretekajú tektonickými trhlinami.
Vnútorné zloženie
Na základe obehu a rotácie telesa, ako aj rádiových meraní sondy Cassini počas blízkych preletov, Rose-Marie Balandová z Kráľovského observatória v Bruseli predpokladá, že vnútro Titanu je rozdelené na jadro, plášť a kôru. Hrúbka týchto vrstiev sa ešte upresňuje, ale predbežne je odhadovaná na 150 –  u kôry, 5 – 425 u oceánu. Jadro je diferencované iba čiastočne. Kremíkové jadro s priemerom okolo je pravdepodobne obalené niekoľkými vrstvami zloženými najmä z vodného ľadu rôznej kryštalickej štruktúry. Titan je príliš malý, aby sám dokázal generovať teplo vo svojom jadre. Napriek tomu je jadro možno horúce ešte od dôb vzniku, alebo je zahrievané slapovými silami Saturnu. V takom prípade sa môže medzi horúcim jadrom a ľadovou kôrou na povrchu nachádzať tekutá vrstva tvorená chladnou slanou vodou s malou prímesou amoniaku (čpavku), síry, dusíka a vápnika. To potvrdzujú aj odrazy rádiových signálov. Existenciu takejto vrstvy podporuje aj objavenie vulkanickej činnosti (tzv. kryovulkanizmus) na Titane. Podľa J. Mitchella je ďalším dôkazom podpovrchového oceánu na Titanu kolísanie rýchlosti jeho rotácie. Tekutina totiž znižuje moment zotrvačnosti jeho povrchu. Podľa teórie publikovanej v roku 2008 na stránkach časopisu Science sa kôra Titanu pohybuje nezávisle od podpovrchových vrstiev. Pod kôrou by sa totiž mal vyskytovať globálny oceán tvorený vodou a amoniakom. Tento oceán sa musí nachádzať v hĺbkach pod, pretože ak by sa nachádzal bližšie k povrchu, tak by pri dopade telesa, ktoré vytvorilo obrovský impaktný útvar Menvra, došlo k prelomeniu kôry.
Sonda Cassini zistila, že gravitačné pole Titanu sa nespráva podľa očakávaní. Pri prelete nad topografickými vyvýšeninami, nad pohoriami, zaznamenala nepatrné zníženie gravitačnej sily, a nie zvýšenie, ako sa očakávalo. Autori teórie publikovanej 28. augusta 2013 to vysvetľujú tým, že pod pohoriami na Titane môžu byť hlboko siahajúce ľadové "korene" obklopené vodným oceánom. Keďže ľad má nižšiu hustotu ako voda, kompenzuje hmotnosť hory a preto je gravitácia na týchto miestach oslabená.
Údaje zo sondy Cassini však pripúšťajú aj možnosť, že vnútro mesiaca nie je rozdelené na spomínané vrstvy a tvorí ho homogénna zmes vody, ľadu a skál. Tomuto zodpovedajú údaje gravitačnej mapy mesiaca.
Pozorovanie zo Zeme
Titan je nielen najväčší, ale aj najjasnejší a najľahšie pozorovateľný Saturnov mesiac. Jeho zdanlivá hviezdna veľkosť sa mení v závislosti od aspektu planéty Saturn, v najväčšom priblížení k Zemi (v opozícii) dosahuje 8,3 magnitúd. Dá sa preto dobre pozorovať už malým ďalekohľadom. Od Saturna sa vzďaľuje až na 20 jeho polomerov. Kvôli nepriehľadnej atmosfére však zo Zeme nemožno na jeho povrchu pozorovať žiadne detaily.
Výskum zo Zeme
Pokrok nastal pomocou Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu, ktorý snímal Titan v infračervenom spektre. Na vlnových dĺžkach 940 nanometrov je atmosféra Titanu čiastočne priehľadná, ale len po 40.-ty stupeň severnej a južnej šírky. Výsledkom pozorovaní bolo objavenie svetlej rovinnej oblasti Xanadu veľkosti Austrálie. Pozorovania Hubblovým ďalekohľadom priniesli aj objav inej, pre zmenu tmavej oblasti, ktorá sa nachádza na strane odvrátenej od Saturna.
Na jar 2008 pozorovali Titan spoločne Spitzerov vesmírny ďalekohľad a teleskopy Gemini N a IRTF na Havaji, oboje v infračervenej oblasti spektra. na 15° južnej šírky mesiaca zaznamenali hurikán.
Rádioteleskopy ALMA (Atacama Large Millimeter/submillimeter Array) v Chile našli v roku 2017 dôkazy o tom, že v atmosfére Titanu sa vyskytuje látka akrylonitril. Jeho koncentrácie dosahujú až 1,9 – 2,8 molekúl na miliardu ostatných látok. Tento objav podporil špekulácie o živote na Titane, ktorý by fungoval na úplne inom biochemickom princípe ako pozemský.
Výskum sondami
Titan bol skúmaný sondami Pioneer 11, Voyager 1 a Voyager 2. Všetky tri menované sondy ale okolo neho len preleteli a navyše nedokázali so svojimi prístrojmi preniknúť cez jeho atmosféru.
Cassini-Huygens
V rokoch 2004-2017 prebiehal výskum prostredníctvom misie Cassini-Huygens. Cassini bola sonda na obežnej dráhe okolo Saturna a Huygens je pristávacie puzdro, ktoré priletelo k Saturnu v spojení so sondou Cassini. Jeho úlohou bolo pristáť na povrchu Titanu. Sonda Cassini zostala obiehať okolo Saturna, ale počas misie mnohokrát blízko preletela okolo tohto mesiaca. Zaznamenávala sezónne zmeny na Titane počas celého jeho "polroka" odvodeného od obežnej doby Saturna okolo Slnka (30 rokov). Študovala postupnú premenu mesiaca od zimy na jeho severnej pologuli až po jej leto.
Prieskum v rokoch 2004 – 2005
Sonda Cassini bola navedená na obežnú dráhu Saturna 1. júla 2004 a 2. júla sa sonda po prvýkrát priblížila k Titanu. Preletela okolo neho vo vzdialenosti, neskôr však absolvovala množstvo ďalších a tesnejších priblížení. 26. októbra minula sonda Cassini mesiac vo vzdialenosti. Na Zem prišli prvé detailné snímky, spektrá a radarové údaje. 19. novembra sa uskutočnila kontrola pripravenosti na uvoľnenie puzdra Huygens, ktoré sa malo odpojiť od sondy a samostatne pristáť na povrchu mesiaca. 23. novembra prebehla posledná previerka puzdra Huygens. 13. decembra sa uskutočnil ďalší prelet okolo Titanu s najväčším priblížením. vľavo|náhľad|Umelecká predstava o pristávaní [[Huygens (sonda)|sondy Huygens na povrchu Titanu]] Dňa 25. decembra 2004 sa od sondy Cassini oddelila sonda Huygens. Modul začal trojtýždňovú samostatnú cestu. 28. decembra sonda Cassini previedla úhybný manéver, ktorý jej zaistil tretí prelet okolo Titanu, tentoraz vo vzdialenosti.
V piatok 14. januára 2005 na povrchu Titanu hladko pristála sonda Huygens. Ide o dosiaľ najvzdialenejšie pristátie umelej sondy v dejinách, operácia prebiehala takmer 10 astronomických jednotiek od Zeme. Prvá snímka z Huygensu zachytávajúca krajinu z výšky asi, na ktorej vyniká sústava tmavých kľukatých kaňonov pripomínajúcich riečne meandre, bola predstavená ešte v deň pristátia.
Počas preletu 15. februára 2005, kedy sonda Cassini minula Titan vo vzdialenosti, kamery sondy a ďalšie vedecké prístroje začali jeho podrobný výskum. Na získaných snímkach boli po prvýkrát objavené impaktné krátery na Titane. Počas štvrtého cieleného preletu (kvôli ktorému sa upravovala dráha sondy) sa vykonávalo meranie vyžarovania ovzdušia v emisných čiarach dusíka a uhlíka, získavali sa ďalšie detailné snímky povrchových útvarov, prístroj VIMS pozoroval vývoj oblačnosti a ďalších prechodných javov, skúmali sa parametre plazmy v okolí mesiaca, elektrónová teplota, interakcia medzi magnetosférou a ionosférou a hľadali sa búrkové javy. 16. apríla 2005 bol po prvýkrát použitý spektrometer INMS, ktorý zmeral hustotu neutrálnych častíc a iónov atmosféry Titanu počas piateho cieleného preletu sondy. 22. augusta sonda absolvovala ďalší cielený prelet, počas ktorého sa podarilo získať údaje o teplote, tlaku a obsahu aerosólov v jeho atmosfére. Ďalšie merania v priebehu stretnutia vykonával magnetometer MAG, kamery ISS – snímkovanie južnej oblasti pod regiónom Xanadu, UVIS, analyzátor prachu CDA a iné. V dobe najväčšieho priblíženia optické prístroje snímkovali oblasť okolo južného pólu. Ďalší, v poradí už siedmy cielený prelet okolo Titanu sa konal 7. septembra 2005. Počas preletu sa uskutočnili radarové merania. 13. septembra bolo oznámené, že došlo k strate podstatného objemu vedeckých údajov z preletu okolo Titanu. Príčinou boli jednak prevádzkové problémy na sledovacej stanici DSN a jednak softvérová chyba na palube sondy. náhľad|Snímka z apríla 2006 poskytuje pohľad na [[prstence Saturna, ktoré čiastočne prekrývajú mesiac Titan. Nad prstencami sa nachádza ďalší mesiac, malý Epimetheus.]]
Prieskum v rokoch 2006 – 2007
Počas šestnásteho preletu okolo Titanu (2. júla 2006) sonda skúmala mesiac prístrojmi VIMS, ktorý v priebehu približovania získaval údaje pre globálnu mapu, CIRS, ktorý skúmal aerosóly v atmosfére, ISS, ktorý pátral po búrkových javoch, MAPS, ktorý zisťoval pôsobenie mesiaca na magnetosféru Saturna, a UVIS, ktorý vykonával ultrafialové merania. Radar na palube sondy poskytol zreteľný dôkaz existencie uhľovodíkových jazier na Titane. Na radarových záberoch sa našlo množstvo tmavých škvŕn, pričom niektoré sú napojené na sústavu kanálov. 21. júla prebehol najbližší prelet okolo Titanu vo vzdialenosti, ktorý zmenil sklon dráhy sondy. Hlavným bodom programu preletu bola radarová sondáž krajín okolo severného pólu mesiaca. Počas preletu bola nameraná vyššia hustota atmosféry, ako sa očakávalo. Pomocou merania zákrytu hviezd za Titanom sa tiež zisťoval detailný profil termosféry mesiaca. 7. septembra došlo k ďalšiemu cielenému preletu okolo Titanu s najväčším priblížením vo výške. Počas príletu hľadala kamera ISS búrkové javy a polárne žiary, zatiaľ čo spektrometer VIMS sa sústredil na mapovanie a fotometrické meranie Titanu. Počas preletu robil spektrometer VIMS snímky vo vizuálnom a infračervenom obore v rozsahu od globálnych záberov po veľmi podrobné detaily. 9. októbra sa uskutočnil ďalší blízky prelet okolo Titanu (výška ), pričom sa radarom intenzívne skúmali miesta okolo severného pólu, kde sa predpokladajú uhľovodíkové jazerá. Na snímkach z preletu 25. novembra 2006 bolo objavené zatiaľ najvyššie pohorie na Titane.
3. januára 2007 potvrdila skupina starajúca sa o údaje z radaru sondy, že na Titane sú jazerá naplnené tekutým metánom. 12. januára prebehol ďalší prelet okolo Titanu spojený s mapovaním jeho povrchu. Celkove sa sonda stretla s Titanom v roku 2007 17-krát. 22. februára sonda absolvovala 25. prelet okolo Titanu, počas ktorého prebiehali radarové merania. Mapujúci spektrometer VIMS urobil prvé zábery na najvyššej oblasti severnej pologule mesiaca.
Prieskum v rokoch 2008 – 2009
V lete 2008 sa sonde Cassini podarilo dokázať prvú existenciu tekutého jazera (Ontario) a o rok neskôr našla definitívny dôkaz takéhoto jazera aj na severnej pologuli.
26. decembra 2009 sonda Casisni preletela nad Titanom vo výške 955 km. Okrem sledovania sezónnych zmien na jazerách a moriach pozorovala aj sezónne zmeny atmosféry v polárnej oblasti. Dážď a sneh nad sledovacou stanicou v Madride však spôsobili čiastočnú stratu údajov z tohto preletu.
Prieskum v rokoch 2010 – 2011
12. januára 2010 sa uskutočnil ďalší cielený prelet vo výške 1 073 km. Počas neho sa skúmal odpar jazera Ontario Lacus. Prístroj INMS toho do hĺbky skúmal atmosféru južnej časti mesiaca a hľadal sezónne zmeny. Merali aj prístroje CAPS a spektrometer CIRS, ktorý skúmal teplotu povrchu, stratosféru a analyzoval prvky a zlúčeniny. Sledovala sa aj oblačnosť, vytvárala sa mozaika rovníkového pásma medzi 160 a 270° geografické dĺžky s rozlíšením 25 až 30 km/pixel. Prístroj MIMI skúmal energetické ióny a elektróny vstupujúce do atmosféry Titanu. Zariadenie RPWS meralo termálnu plazmu a skúmalo vzájomné interakcie medzi magnetosférami Titanu a Saturnu. 28. januára sonda absolvovala ďalší blízky prelet, počas ktorého jej kamery snímkovali povrch s vysokým rozlíšením. Skúmalo sa aj zloženie atmosféry a oblačnosť. V tomto roku tiež došlo k definitívnemu predĺženiu misie sondy až do roku 2017.
Na základe januárových aj minuloročných radarových meraní hĺbok jazera Ontário sa ukázalo, že táto kvapalná plocha je veľmi plytká. Jeho priemerná hĺbka sa pohybuje od 0,4 do 3 metrov a najväčšia dosahuje 7 metrov.
Prieskum v rokoch 2012 – 2013
V roku 2012 bol objavený ľadový oblak kyanovodíka vznášajúci sa vo výške 300 km nad južným pólom. Sonda pokračovala v dlhodobom monitorovaní mesiaca. Okrem toho sa pokúšala nájsť nejaké telesá v jeho libračných bodoch. Pri prelete 26. septembra 2012 objavila Cassini na severnom póle útvar, ktorý by mohol byť 400 km dlhou riekou tečúcou do Ligeia Mare.
V júli 2013 zaznamenala sonda Cassini sezónne zmeny pobrežia Ligeia Mare. Ako sa s blížiacim sa letom severná pologuľa zohrievala, ľadová prikrývka sa topila a more sa zväčšovalo. 10. júla zaznamenala sonda radarom v Ligeia Mare tiež objekt interpretovaný ako ostrov, ktorý však pri ďalšom pozorovaní, 26. júla, už nevidela. Záhadný útvar dostal meno Magic Island. Sonda monitorovala aj vznik a zánik oblakov nad Ligeia Mare.
Radarovými obrazmi získanými v priebehu roku 2013 bola určená hĺbka Ligeia Mare na 160 – 170 metrov. V máji tohto roku bola tiež na základe údajov sondy okolo severného pólu mesiaca objavená celá sieť riečnych kanálov. Ďalšou analýzou údajov vyplynulo, že tieto rieky pretekajú až 570 m hlbokými kaňonmi.
Prieskum v rokoch 2014 – 2015
V roku 2014 sa podarilo s vysokým rozlíšením zobraziť podrobnosti na uhľovodíkovom mori Ligeia Mare a odvodiť jeho objem. V auguste 2014 sa pred rokom stratený útvar Magic Island opäť objavil a jeho plocha sa zväčšila z pôvodných 75 na 160 štvorcových kilometrov. Teórie vysvetľujúce tento neobyčajný jav sú, že ide o vlny na Ligeia Mare, bubliny vyvierajúceho plynu, alebo vynárajúce sa kryhy materiálu z dna.
Budúci výskum
V roku 2011 sa objavil návrh sondy TiME (Titan Mare Explorer). Išlo by o sondu s pristávacím puzdrom, ktorá by plávala na uhľovodíkovom jazere alebo mori na Titane.
V decembri 2017 agentúra NASA vybrala dva projekty, ktoré by sa teoreticky mohli zrealizovať a zlietnuť v polovici dvadsiatych rokov 21. storočia. Jedným z nich je sonda na Titan menom Dragonfly (anglicky vážka). Ide o sondu v podobe dronu lietajúcu v atmosfére Titanu. Mala by vykonávať chemický prieskum a analýzu obývateľnosti desiatok rôznych lokalít. Návrh zastupuje Elizabeth Turtle z Johns Hopkins University Applied Physics Laboratory (APL) v Laurel, štát Maryland. Definitívne potvrdenie alebo zamietnutie tohto návrhu by malo prísť na jar 2019.
Pomenovanie
Huygens pôvodne pomenoval mesiac Saturni luna. Neskôr, keď boli objavené ďalšie mesiace Saturnu (Tethys, Dione, Rhea, Iapetus, Mimas a Enceladus) používal sa názov Huygensov, alebo Saturn VI (šiesty v poradí podľa vzdialenosti od Saturnu). Meno Titan pochádza z roku 1847 od Johna Herschela. Pomenovaný bol po Titanoch, deťoch Urana – boha nebies a Gaie – bohyne Zeme. Titanov bolo dvanásť, šesť mužov a šesť žien. Saturn bol najmladším z Titanov. Spočiatku chránili trón svojho otca Urana, neskôr sa však Saturn proti otcovi vzbúril, zvrhol ho z trónu a sám sa vyhlásil za vládcu sveta. Keď to isté chcel urobiť Saturnov syn Jupiter, Titani bojovali na strane Saturna. Saturn bol však porazený a vláda Titanov nad svetom skončila.
Ľudovít Štrompach
Ľudovít Štrompach menovaný aj Lajos, Ľudevít a Ludwig (* 23. jún 1923, Budapešť, Maďarsko – † 5. marec 2009 Bratislava) bol maliar a reštaurátor.
Rodina a pôvod
Ľudovít Štrompach sa narodil v Budapešti rodičom Jozsefovi Strompachovi, ktorý bol umelecký stolár v službách grófa Pálfiho a Petronelle, rod. Heiszter narodenej v Novákoch, ktorej rodičia a súrodenci ako aj ona sama boli taktiež zamestnanci (osobný kočiš grófa Pálfiho, umelecký záhradník, práčka a obuvník) na Bojnickom zámku v službách grófa Pálfiho. Vzťah Ľudovíta Štrompacha k Bojnickému zámku a jeho okoliu trval po celý jeho život.
Štúdium
V rokoch 1943 – 1946 študoval na Kráľovskej výtvarnej akadémii v Budapešti (maď. Országos Magyar Királyi Képzőművészeti Főiskola) v triede Gyulu Rudnaya a na VŠVÚ v Prahe u Jána Želibského. V roku 1946 sa presťahoval do Prahy.
Slovensko
Od roku 1952 sa natrvalo presídlil na Slovensko, kde sa okrem vlastnej tvorby venoval reštaurovaniu obrazov, sôch, kostolov, zámkov, výzdobou fresiek mnohých sídlisk na Hornej Nitre a zberateľskej činnosti.
Je zakladateľ Krajskej galérie v Bojniciach (1956) a spoluzakladateľom so svojou manželkou akad.maliarkou Magdalénou Štrompachovou prvého výtvarného odboru na ĽŠU v Prievidzi (15. marec 1963). Od roku 2003 býval v Bratislave.
Zahraničie
Zahraničná tvorba Ľudovíta Štrompacha sa vzťahuje najmä na mestá Praha, Budapešť v Maďarsku, Viedeň v Rakúsku, Mníchov a Garmisch-Partenkirchen v Nemecku, kde vznikli mnohé obrazy a grafiky. Príkladom je obraz Julia Fischer, ktorý namaľoval v Mníchove v roku 2001. Inšpiráciou pre vznik tohto obrazu bola nemecká huslistka Júlia Fischerová. Z jeho Pražského obdobia pochádzajú obrazy Zasnežená Praha alebo Karlov most, ako aj mnohé rodinné portréty, ktoré sa nachádzajú z prevažnej časti v Bratislave.
Zdroj
ISBN 80-967054-4-X
Štatistický znak
Štatistický znak je spoločná vlastnosť štatistických jednotiek v štatistickom súbore. Je predmetom štatistického skúmania. Každý prvok má štatistickému znaku priradenú hodnotu znaku.
Delenie
Podľa počtu možných obmien:
Podľa možnosti priamej merateľnosti:
Podľa toho, či sa vyskytujú u všetkých uvažovaných štat. jednotiek:
Cesta na Mesiac
Cesta na Mesiac (pôvodný názov De la terre à la lune, trajet direct en 97 heures 20 minutes - doslova "Zo zeme na mesiac, priame spojenie za 97 hodín a 20 minút") je kniha, ktorú napísal Jules Verne v roku 1865. Kniha patrí medzi najznámejšie vedeckofantastické romány tohto autora. Dej románu sa odohráva hlavne v Spojených štátoch amerických počas stavby gigantického dela, schopného dopraviť na Mesiac strelu s ľudskou posádkou, a v cislunárnom priestore pri ceste zo Zeme na Mesiac.
Pokračovanie románu autor napísal v roku 1870, má názov Okolo mesiaca (Autour de la lune) a ďalšie pokračovanie v roku 1889 pod názvom Všetko naopak (Sans dessus dessous).
Dej
Americký Gun Club, ktorý vyrába zbrane, je znepokojený mierom, pretože ich delá nemajú bez boja uplatnenie a ich pokrok v balistike bude zbytočný. Preto najprv vymýšľajú rafinované spôsoby, ako vyhlásiť vojnu inému štátu, ale predseda klubu Barbicane príde na skvelý nápad. Vyrobiť obrovské delo, ktoré vystrelí strelu až na Mesiac. Všetko sa darí, až keď narazia na problém - kde umiestniť Columbiadu, obrovské delo, z ktorého bude strela vystrelená. Nakoniec si vyberú Floridu, kde sídli aj Barbicanov odveký neprateľ Nicholl. Nicholl sa celý život venoval výrobe štítov a Barbicane výrobou diel, ktorých úlohou bolo zničiť štíty vyrobené Nichollom. Z toho dôvodu sa neznášali. Keď je už delo hotové a čaká sa už len na vhodný okamih, na vystrelenie strely, určený Cambridgskou hvezdárňou pristúpi na scénu francúz Michel Ardan. Michel je ochotný nechať sa vystreliť v strele na mesiac a preto sa stáva medzinárodným hrdinom. Ponúkne Nichollovi a Barbicanovi ponuku, aby leteli na mesiac všetci traja. Ponuku prijmu a Nicholl a Barbicane sa uzmieria. Pri vystrelení strely bolo všetko v poriadku, ale problémy nastali počas cesty. Strela sa stretla s druhým mesiacom Zeme. Je taký malý, že sa jeho existencia neberie do úvahy a ten vychýli strelu z dráhy. Cambridgská hvezdáreň zároveň zle určila počiatočnú rýchlosť strely, a preto strela nedopadla na Mesiac, ale sa stala jeho obežnicou.
Kniha na Slovensku
Kniha Cesta na mesiac vyšla na Slovensku prvýkrát v jednom zväzku spolu s knihou Okolo mesiaca v roku 1870.
Mnich (okres Pelhřimov)
Mnich je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 397 obyvateľov, z toho 194 mužov a 203 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 42,2 roka, ženy 44,3 roka).
Subles
Subles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 651 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alajärvi
Alajärvi je mesto vo Fínsku v provincii Západné Fínsko v kraji Etelä-Pohjanmaa.
Počet obyvateľov je 9 253 a rozloha chotára z toho  je voda. Hustota obyvateľstva je 12,4 ob./km². Úradný jazyk fínčina.
Vieska (okres Veľký Krtíš)
Vieska je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Vojenský obvod
náhľad|Vjazd do vojenského obvodu [[Javorina (vojenský obvod)|Javorina z obce Ľubica v okrese Kežmarok (zrušený v roku 2010)]] Vojenský obvod je územie stanovené vládou, kde správu vykonáva rezort obrany. V právnom poriadku Slovenskej republiky (SR) sa ním rozumie územný a správny celok slúžiaci na zabezpečenie úloh obrany štátu. Zriaďovanie, zmeny, rušenie vojenských obvodov, ich správu, právne pomery k nehnuteľnostiam a pobyt na ich území upravuje zákon Národnej rady SR č. 281/1997 Z. z. o vojenských obvodoch v znení neskorších predpisov.
Územie vojenského obvodu tvorí jeho katastrálne územie alebo súhrn katastrálnych území, ak sa vojenský obvod delí na časti, ktoré majú vlastné katastrálne územie. Nehnuteľnosti a práva k nim a právo k vodám na území vojenského obvodu môžu byť iba vo vlastníctve štátu. Na území vojenského obvodu Ministerstvo obrany SR (MO SR) okrem úloh na zabezpečenie obrany štátu plní aj úlohy štátnej správy, obce a okresného úradu na úseku katastra nehnuteľností. Na vstup na územie vojenského obvodu sa vyžaduje povolenie, ktoré vydáva MO SR.
Na území Slovenska sú tri vojenské obvody, v ktorých sú zriadené tieto vojenské výcvikové priestory (VVP):
Vojenské obvody sú majetkovoprávne vyrovnané.
Arbecey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lachova ulica
Lachova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Háje.
Vznikla v roku 1977 pri výstavbe panelákového sídliska. Do 1. apríla 1991 mala názov Lumumbova ulica, podľa bojovníka za nezávislosť Zairu (dnes Konžská demokratická republika), ktorý sa volal Patrice Lumumba (1925 – 1961). Súčasný názov má podľa Jána J. Lacha (1897 – 1960), slovenského katolíckeho kňaza, ktorý pôsobil v USA.
Základné informácie
Tvorí ju zástavba panelových domov, ktoré boli postavené v rokoch 1977 – 1978, prvé domy boli skolaudované a dané do užívania v apríli 1978. Nachádza sa tu základná škola, ktorá zahájila činnosť v septembri 1979 a ktorá prebrala žiakov z niekdajšej ZŠ na Jazmínovej ulici v Starej Petržalke a Cirkevná materská škola Márie Mazzarellovej.
Pred hromadnou výstavbou panelových domov v 70. a 80. rokoch 20. storočia sa na dnešnom území Lachovej ulice nachádzali ulice Vidiecka, Žľabová a Voľná so zástavbou rodinných domov patriacich do časti Starý háj a krížom dnešného územia prechádzala Starohájska cesta a Tatranská ulica. Pôvodná zástavba bola asanovaná približne v roku 1973, Starohájska cesta bola v rokoch 1975 až 1976 zmenená na dnešnú Bosákovu, Šustekovu a Furdekovu ulicu.
Forges-sur-Meuse
Forges-sur-Meuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Juhoslovenská kotlina
Juhoslovenská kotlina je geomorfologický celok na Slovensku.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Lučensko-košická zníženina → Juhoslovenská kotlina *** Na východe susedí s Bodvianskou pahorkatinou a Slovenským krasom, severným smerom leží Revúcka vrchovina, Ostrôžky a Krupinská planina. Na západe sa krátkym úsekom dotýka Podunajská pahorkatina a južný okraj vymedzuje štátna hranica s Maďarskom, okrem strednej časti, kde sa nachádza Cerová vrchovina.
Členenie
Juhoslovenská kotlina sa delí na 3 podcelky, ktoré zahŕňajú 10 časti:
V členení Poliaka J. Kondrackého zahŕňa na slovenskom území aj Krupinskú planinu (ktorá uňho zahŕňa aj južnú časť Štiavnických vrchov a južnú časť Ostrôžok) a okrem toho na maďarskom území Borsodi-medence.
Charakteristika (územia vymedzeného podľa slovenského geomorfol. členenia)
Juhoslovenská kotlina je úzke pretiahnuté územie okolo toku rieky Ipeľ a dolných tokov jej prítokov, smerujúce od východu k západu. Povrch je členitý, pozdĺž toku Ipľa sa rozkladajú nížiny, nad nimi riečne terasy a ďalej pahorkatiny. Najvyššími vrcholmi sú Bukovina (525 m), Bučina (409 m) a Kamenná hora (359 m).
Oblasť je zalesnená listnatými lesmi s prevažným zastúpením drevín dub a hrab, v nížinách okolo Ipľa rastú lužné lesy. Hlavným vodným tokom je rieka Ipeľ, ktorá tvorí prirodzenú hranicu medzi Slovenskom a Maďarskom. Po celej dĺžke má mnoho menších aj väčších prítokov a ešte na slovenskom území sa vlieva do Dunaja. Malú časť územia na východe odvodňuje rieka Rimava a jej prítoky.
Juhoslovenská kotlina patrí klimaticky medzi teplé oblasti. V zimných mesiacoch sa teploty pohybujú v rozmedzí od -1 do –3 °C, v letných mesiacoch medzi 18 – 20 °C. Počet dní so snehovou pokrývkou je menší než 50, počet letných dní je 60 - 70.
Chránené územia
Na územie Juhoslovenskej kotliny nezasahuje žiadna chránená krajinná oblasť ani národný park. Napriek tomu sa aj tu nachádza mnoho zaujímavých prírodných úkazov. K ich zachovaniu a ochrane tu bola už v roku 1988 zriadená štátna prírodná rezervácia Šípka v Plášťovciach. Z chránených prírodných výtvorov sú najznámejšie Drienčanská jaskyňa, Dudinské travertíny, Jazierko a Zlepencová terasa. Mnoho zaujímavostí skrývajú aj chránené náleziská Svetlianska cerina a Vereš a chránená študijná plocha Malá obora.
Veľký Lom
Veľký Lom je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Polohopis
Obec sa nachádza v severovýchodnej časti okresu Veľký Krtíš, v povodí potoka Koprovnica. Severozápadný okraj katastrálneho územia obce je aj hranicou Vojenského výcvikového priestoru Lešť. Od centra okresného mesta je vzdialená. K Veľkému Lomu patria aj 3 hájenky ležiace 1 km severne od obce.
Názov
náhľad|247x247bod Prvá písomná zmienka o obci s názvom Laam je z roku 1573. V roku 1808 sa už spomína ako Welky Luom. Názov obce údajne vznikol po veľkej víchrici, ktorá najviac stromov polámala na kopci za dedinou zvanom Dielec. Od tejto udalosti si ľudia prispôsobili názov obce od slov "veľké lámanie" – VEĽKÝ LOM
Výstavba v obci, infraštruktúra a zamestnanosť
Zdravotnícka pomoc pre obyvateľov je poskytovaná v Zdravotnom stredisku v Pôtri, no mnoho občanov dochádza na lekárske vyšetrenia do Veľkého Krtíša.
Poštové služby zabezpečuje pre obec pobočka Slovenskej pošty v Pôtri.
Autobusovú dopravu zabezpečuje SAD Zvolen s BBSK maximálne 3x denne.
V minulosti bola vo V.Lome aj škola a škôlka. V najlepších rokoch chodilo do škôlky takmer 30, a do školy vyše 50 detí. V prevádzke bola aj školská jedáleň. V 90. rokoch bolo všetko zrušené pre nízky počet detí. V súčasnosti dochádzajú deti do škôlky v Pôtri a do škôl v Modrom Kameni a Veľkom Krtíši.
Úštěcká pahorkatina
Úštěcká pahorkatina je geomorfologický okrsok v západnej časti Dokeskej pahorkatiny ležiaci v okrese Litoměřice Úsťanského kraja. Územie okrsku zhruba vymedzujú okresné mesto Litoměřice a mestá Úštěk a Štětí.
Veľký Lom
Výstavba v obci, infraštruktúra a zamestnanosť
V obci sú prevádzkované potraviny.
Jediným zamestnávateľom v obci je miestne Poľnohospodárske družstvo.
Úštěcká pahorkatina
Geomorfologické členenie
Okrsok Úštěcká pahorkatina patrí do celku Ralská pahorkatina a podcelku Dokeská pahorkatina. Ďalej sa člení na podokrsky Úštěcká kotlina, Liběšická pahorkatina, Ploskovická pahorkatina na severe a Vědlická tabule na juhu. Pahorkatina susedí s ďalším okrskom Dokeskej pahorkatiny, Polomenými horami na východe, ďalej s Českým středohořím na severe a Dolnooharskou tabúľou na západe a juhu. vpravo|náhľad|250x250bod|Vrch Sovica zo západnej strany
Veľký Lom
Obyvateľstvo
Vo Veľkom Lome žijú tri národnosti:
Folklór, kultúra a šport
V obci existuje folklórny súbor Lomianka. Najvýznamnejším rokom pre súbor bol rok 1982, keď sa zúčastnil na Podpolianskych slávnostiach.
Úštěcká pahorkatina
Najvyššie vrcholy
Najvyšším vrcholom Úštěckej pahorkatiny je vrch Hořidla (371 m n.m.).
Veľký Lom
Folklór, kultúra a šport
Pre mužskú časť tohto súboru je charakteristický kroj pozostávajúci z týchto častí: v letnom období krpcov či súkenných papúč, kalapčokov s malou strechou a z plátených košieľ a gatí (vo sviatok vyšívaných). V zime nosili nohavice z domáceho súkna, vo sviatok z tenkého, zvolenského. K tomu si obliekali kožúštek vybíjaný ringliami. Cez sviatky sa nosili čižmy inak kapcáty.
Ženský kroj pozostáva z týchto častí:
Zo spodného oblečenia – rubáča a spodnej bielej košele. K vrchnému oblečeniu patrilo oplecko a geceľa zdobená grajzľami a šmúrami. Taktiež kosičky, šaty (zástery), ľajbríky a popruhy.
V zime sa miesto ľajbríka odievali do kožúška. Na hlavách nosili dievky vo sviatok párty a ženy kyty.
Dievky si plietli vrkoče šmúrami a štencami.
Obecný úrad usporiadava pre všetky malé deti v obci každoročne v decembri Mikuláša a v lete športový deň na svojpomocne vybudovanom ihrisku.
Spolky
V obci fungujú 3 spolky:
Osobnosti obce
right|thumb|ThB Darina Bancíková
Zdroj
Informačná brožúrka vydaná Obecným úradom vo Veľkom Lome pri príležitosti 60. výročia oslobodenia obce.
Biometrický pas
right|thumb|Bezkontaktný čip použitý na britských pasoch
Biometrický pas je kombinovaný papierovo-elektronický identifikačný dokument, ktorý používa biometriu na identifikáciu cestovateľa. Kritické informácie sú uložené na malom RFID počítačovom čipe, podobne ako informácie na čipe smartcard. Čip je bezkontaktný a uchováva aj informácie na zaistenie integrity biometrických dát.
V súčasnosti štandardizované biometrické údaje sú digitálna mapa tváre, odtlačok prsta a snímka dúhovky.
Slovenský biometrický pas
right|thumb|Slovenský biometrický pas Slovenský biometrický pas, ktorý sa vydáva od januára 2008, je klasický papierový pas so zabudovaným RFID čipom. V čipe je zaznamenaný biometrický údaj – digitálna mapa tváre. Druhý biometrický údaj, ktorým sú odtlačky prstov, obsahujú pasy vydávané od 22. júna 2009. V nových pasoch je uložený biometrický údaj o tvári, ktorý je pre každého človeka jedinečný a nedá sa zmeniť. Je to napríklad tvar brady, nosa, vzdialenosť očí, kosti nadočnicových oblúkov a podobne. Nesníma sa teda pokožka tváre, ale body, ktoré vytvárajú jedinečný obraz tváre. Zo zdravotných alebo náboženských dôvodov zákon umožňuje nasnímať podobu tváre na biometrické pasy s prikrývkou hlavy, za predpokladu že to neznemožňuje identifikáciu.
Nové cestovné doklady majú 34 strán označených deväťmiestnym kódom a majú štyri rôzne farby obalov, podľa toho, kto je ich držiteľom. Cestovný, diplomatický a služobný pas majú obal bordový. Cestovný doklad cudzinca, tzv. utečenecký pas, má obal modrej farby. Cudzinci bez štátnej príslušnosti s trvalým pobytom na území Slovenska majú pas s obalom tmavomodrej farby a cudzinecký pas má čierny obal.
Na zadnej strane obalu je reliéf Európy s vyznačenými obrysmi Slovenska. Prvá strana pasu obsahuje text Európska únia, Slovenská republika a Cestovný pas vo všetkých úradných jazykoch Európskej únie. Na vnútornej strane obalu je graficky zobrazený Kriváň a panoráma nábrežia Dunaja v Bratislave s Bratislavským hradom a budovou Národnej rady SR.
Digitálne údaje je možné zoskenovať bezkontaktne, a to zo vzdialenosti maximálne 10 cm.
Balaena
Balaena, po slovensky veľryba, je rod z čeľade veľrybovité.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Európa – Skupina 7
V '''7. kvalifikačnej skupine o postup na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010''' hrali proti sebe 🇫🇷, 🇷🇸, 🇱🇹, 🇦🇹, 🇷🇴 a 🇫🇴. Každý hral proti každému dvakrát, t. j. jeden zápas na domácom štadióne a druhý na súperovom. Víťazom skupiny sa stala reprezentácia Srbska. Druhé miesto obsadilo Francúzsko a posunulo sa do baráže o majstrovstvá sveta.
Balaena
Z rodu Balaena je druh veľryba grónska recentný, ostatné sú vyhynuté.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Európa – Skupina 7
Zápasy
Program zápasov bol dohodnutý v januári 2008 v Kodani.
Balaena
Druhy
Balaena:
Močiarnica mekotavá
Močiarnica mekotavá alebo staršie sluka mekotavá (Gallinago gallinago) druh vtáka z čeľade slukovité (Scolopacidae). Obýva celú holarktídu. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie na 12,30 % mapovacích kvadrátov. Cez Slovensko migruje a na vyhovujúcich miestach aj prezimuje. Zimovanie bol zistené na 8,90 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov močiarnica mekotavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, Európska populácia zaznamenala v rokoch 19802013 mierny pokles.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 100 - 250, zimujúcich jedincov 20 - 100. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny pokles od 20 - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 V - zraniteľný. V roku 1998 LR:cd, LR - menej ohrozený druh. V roku 2001 VU - zraniteľný. V roku 2014 EN* C2a(i) - silne ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Poľské národné vodnopólové družstvo mužov
Poľské národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Poľsko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Polski Związek Pływacki (PZP). Za jeho najlepšie umiestnenie možno považovať 9. miesto na Majstrovstvá Európy.
Vrcholné podujatia
Na Olympijské hry sa poľské družstvo nekvalifikovalo ani raz. Dvakrát sa ale dostalo do svetovej olympijskej kvalifikácie. Ani raz sa nekvalifikovalo ani na Majstrovstvá sveta.
Na Majstrovstvách Európy sa družstvo predstavilo spolu 9-krát, prvýkrát v roku 1958. V roku 1958 dosiahlo aj svoje najlepšie umiestnenie, keď skončilo na 9. priečke. Naposledy sa na nich predstavilo v roku 1991 v Aténach. Potom sa už musel postup na ME vybojovať v kvalifikácii, ktorú poľské družstvo absolvovalo zakaždým až na šampionáty 2008 a 2010. Na tieto sa z B turnaja Majstrovstiev Európy nekvalifikovalo. Naopak, najlepšie umiestnenie na B turnaji Majstrovstiev Európy dosiahlo v roku 2002, keď turnaj vo Švédsku vyhralo.
Karambolový biliard
Karambolový biliard, nazývaný aj karambol, je športová hra, pri ktorej sa špeciálnou palicou (tzv. biliardová palica alebo tágo) odrážajú špeciálne gule (tzv. biliardové gule) na špeciálnom stole, ktorý je potiahnutý zeleným plátnom a má ostré pogumované hrany. Karambolový biliard sa hráva na malom (210x105 cm), alebo na veľkom (284x142 cm) biliardovom stole bez dier. Pri hre sa používajú tri biliardové gule; prvá je čisto biela, druhá je biela s červenou alebo čiernou bodkou, prípadne môže byť aj žltá. Tretia guľa je červená.
Disciplíny
Vo voľnej hre môže hráč zahrať v jednej sérii neobmedzený počet karambolov, až do výšky limitu, ktorý určuje dĺžku zápasu. Pri dosiahnutí karambolu môže využívať celú hraciu plochu stola, okrem zakázaných rohov.
Pri tomto variante sa berú do úvahy zóny (kádre), ktoré sú vyznačené na ploche stola čiarami. Pokiaľ sa všetky tri gule nachádzajú v jednej zóne, je v nej dovolené zahrať iba jeden alebo dva karamboly (podľa zvoleného variantu hry). Pri ďalšom ťahu musí aspoň jedna guľa opustiť danú zónu, inak pokračuje v hre súper.
Pri jednobande (slangovo nazývanom aj einband) sa musí hráčova guľa dotknúť aspoň jedného mantinelu pred dokončením karambolu, čiže pred zásahom tretej gule. Pri tejto disciplíne sa neberú do úvahy žiadne zakázané plochy.
Pri trojbande (slangovo nazývanom aj dreiband) sú pravidlá podobné ako pri jednobande, pričom hráčova guľa sa musí pred dokončením karambolu dotknúť až minimálne troch mantinelov.
Moraveč
Moraveč je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 201 obyvateľov, z toho 98 mužov a 103 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 40,3 roka, ženy 42,9 roka).
Ernst Gustav Kraatz
Ernst Gustav Kraatz (* 13. marec 1831, Berlín, Nemecko – † 2. november 1909, Berlín) bol nemecký entomológ - prevažne koleopterológ.
Biografia
Ernst Gustav Kraatz sa narodil v Berlíne. V rokoch 1850 až 1853 študoval právo v Heidelbergu i v Bonne. Vzhľadom na skutočnosť, že sa viac zaujímal o prírodné vedy, ako o právo, ukončil nakoniec štúdium prírodovedy na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde v ďalšom období pôsobil ako profesor (Humboldt-Universität zu Berlin). Vo vyššom veku ku koncu života stratil zrak.
Entomologické aktivity
Svoju prvú entomologickú prácu publikoval už ako 18-ročný. Bol zakladateľom Berlínskej entomologickej spoločnosti (nemecky: Berliner Entomologischer Verein) v roku 1856, ako i "Nemeckej entomologickej spoločnosti" (nemecky: Deutsche Entomologische Gesellschaft) v roku 1881, ktorého predsedom bol viac ako 25 rokov. Bol i zakladateľom Nemeckého entomologického inštitútu: (Deutsches Entomologisches Insitut) v roku 1886. Vtedy bol jeho názov: "Deutschen Entomologischen National-Museums". Zaoberal sa hlavne radom chrobákov (Coleoptera). Jeho zbierka hmyzu, prevažne chrobákov sa nachádza v Deutschen Entomologischen Institut v Münchebergu.
Sully (Calvados)
Sully je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 123 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Koncentračný tábor
thumb|Brána koncentračného tábora Birkenau v [[Osvienčime]] Koncentračný tábor je miesto zadržiavania, obvykle bez rozhodnutia súdu, veľkého množstva osôb pokladaných pre vládu z rôznych dôvodov za nepohodlných.
Účel existencie
Slúžiť môže rôznym cieľom: od miesta dočasnej izolácie osôb, o ktorých osude sa rozhodne neskôr, cez tábor nútenej práce teda, de facto, otrockej, až po miesto fyzickej likvidácie uskutočňovanej rôznymi metódami. Pojem koncentračného tábora je široký: od typu obvyklého väzenia vo forme barakov na oplotenom a stráženom území, po „továrne na smrť“ teda miesto koncentrácie ľudí pred ich úmyselnou záhubou v špeciálne preto skonštruovaných zariadeniach na zabíjanie (hlavne plynových komorách), a neskôr likvidácii tiel (krematórium). Ten najhorší druh koncentračných táborov, nazývaných tiež vyhladzovacími tábormi, bol vytváraný predovšetkým tesne pred druhou svetovou vojnou a počas nej hitlerovským Nemeckom. Nemecký názov bol Konzentrationslager, v skratke KL (neskôr KZ). Veľká časť z nich bola vyhladzovacími tábormi, s čím sa pojem „koncentračný tábor“ najmä v Poľsku v značnej miere stotožnil. V súčasnosti je názov koncentračný tábor považovaný za eufemizmus a ako synonymum je používané vyhladzovací tábor, pretože tábory vykonávali genocídu.
Aj keď koncentračné tábory primárne neslúžia na zabíjanie internovaných ľudí, obvykle súvisia v menšej, alebo väčšej miere s porušovaním ľudských práv, najmä zákonov o spravodlivom súdnom procese. V podstate druhom koncentračných táborov s pomerne miernou disciplínou sú internačné tábory, rovnako slúžiace na dočasnú koncentráciu obyvateľstva.
História táborov
náhľad|Mŕtve telá vyhladovaných väzňov koncentračného tábora Bergen-Belsen v masovom hrobe Prvé tábory vybudovali španielske úrady (1896) pre povstalcov na Kube, britské úrady (1899 – 1902) počas búrskych vojen pre „koncentráciu“ vidieckeho obyvateľstva nakloneného Búrom na ich lepšiu kontrolu, ako aj americké úrady (1900) na Filipínach. Masovo sa koncentračné tábory, z ktorých časť bola tiež vyhladzovacími tábormi, objavili v ZSSR už od začiatku existencie toho štátu (pozri gulag).
Koncentračné tábory zriaďovala Nemecká imperiálna armáda už v 19. storočí v Afrike (napríklad v meste Lüderitz v terajšej Namíbii). Prvý nacistický koncentračný tábor v Dachau dal Adolf Hitler postaviť hneď po svojom nástupe k moci v roku 1933. Vo vypuknutí vojny v roku 1939 boli zriaďované najprv getá. Neskôr boli najmä na území Poľska a iných okupovaných štátov zriadených viacero nacistických vyhladzovacích táborov.
Koncentračné tábory rôzneho druhu existovali v 20. storočí v mnohých štátoch po celom svete. V období po druhej svetovej vojne v Poľsku existovali koncentračné tábory NKVD pre vojakov hnutia odporu, tábory práce pre protikomunistickú mládež a tiež osôb nemeckého alebo ukrajinského pôvodu, ktoré sú klasifikované ako koncentračné tábory. Mnoho táborov bolo vybudovaných tiež po vojenskom prevrate v Grécku (1948 a 1967) a v Čile (1973).
Súčasnosť
Súčasne jestvujú rôzne formy koncentračných táborov v niekoľkých štátoch, predovšetkým v Rusku (nazývané filtračnými tábormi v Čečensku), Severnej Kórei, v Číne (systém pracovných táborov lao kaj - známe sú tábory pre politických väzňov v Silingu a Dabdži) a na Kube. Vytvárané boli v 90. rokoch 20. storočia počas občianskej vojny v Juhoslávii, tiež s cieľom likvidovať obyvateľstvo. Vlastnosti takého tábora má tiež tábor pre osoby podozrivé z terorizmu na americkej vojenskej základni Guantanamo Bay Naval Base.
Zoznam chemických článkov/A
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 294 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Megaptera
Megaptera (staršie synonymá: Cyphobalaena, Kyphobalaena, Perqualus, Poescopia), po slovensky vráskavec, je rod z čeľade vráskavcovité (Balaenopteridae).
Zoznam chemických článkov/A
a1
A11 - Vitamíny
Megaptera
Systematika
rod vráskavec (Megaptera):
Zoznam chemických článkov/A
aa
Aaron Ciechanover · Aaron Klug
Megaptera
Systematika
Druh opísaný v roku 1983 ako Megaptera hubachi bol v roku 2005 preradený ako Balaeonoptera hubachi.
Zoznam chemických článkov/A
ab
Abaryt · ABC transportéry · Abekvóza · Abelit · Abelsonit · Abenakiit-(Ce) · Abernathyit · Abietín · Abrín · Abrotín · Absintín · Absolit · Absolútna atómová hmotnosť · Absolútna konfigurácia · Absolútna nula · Absolútne čierne teleso · Absorbancia · Absorbent · Absorpcia (chémia) · Absorpcia častice · Absorpcia K · Absorpčná kolóna · Abú Músá Džábir ibn Hajján
ac
AC polarografia · Acesulfám draselný · Acetaldehyd · Acetanhydrid · Acetál · Acetoacetylkoenzým A · Acetoctan etylový · Acetofenón · Acetonitril · Acetón · Acetylacetón · Acetylácia · Acetylbromid · Acetylcelulóza · Acetylén · Acetylénový vyvíjač · Acetylchlorid · Acetylcholín · Acetylid · Acetyljodid · Acetylkoenzým A · Acidimetria · Acidobázická reakcia · Acidolýza · Acyl · Acylácia · Acylglycerol · Acylhalogenid · Acyloínová kondenzácia
ae
Aerogél · Aerosól
ag
Agent Orange · Agrochémia
ah
Aharon Kacir · Ahmed Hassan Zewail
ak
Akantit · Akaricíd · Akira Fudžišima · Akira Jošino · Akira Suzuki · Akrylonitrilbutadiénstyrén · Akrylová živica · Aktinín · Aktinoid · Aktinoidová kontrakcia · Aktinolit · Aktinometria (fotochémia) · Aktivačná energia · Aktivita (jadrová fyzika) · Aktivita (termodynamika) · Aktivovaný ester · Aktivovaný komplex · Aktín · Aktíniový rozpadový rad · Aktínium · Akumulátor elektrickej energie · Akumulátor energie · Akvaporín