cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cyllene (mesiac)
Cyllene alebo Jupiter XLVIII, je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 13 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Kylléné.
Cyllene má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,396 Mm, ktorú obletí každých 731,099 dní, s inklináciou 140° k ekliptike (140° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,4116. Cyllene patrí do rodiny Pasiphae.
2296 Kugultinov
2296 Kugultinov je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 18. januára 1975.
Tonalit
Tonalit je hlbinná vyvrelá hornina, patriaca medzi granitoidy. Obsahuje kremeň, zo živcov plagioklas a menej andezín a tmavé minerály.
Pomenovanie dostala podľa priesmyku Tonale na severe Talianska zaviedol v roku 1864 G. Roth.
Vlastnosti
náhľad|vľavo|Tonalit v QAPF diagrame Tonalit má faneritickú textúru. Zo živcov obsahuje hlavne plagioklasy (obvykle oligoklas alebo andezín) a všeobecne iba 10% alebo menej percent alkalických živcov. Kremeň tvorí viac než 20% horniny. Amfiboly (hornblend) a pyroxény sú pomerne bežnými akcesóriami.
Staršie členenia niekedy termín tonalit zamieňali s kremenným dioritom. Súčasná klasifikácia IUGS považuje za tonalit horninu s obsahom kremeňa nad 20%, zatiaľ čo kremenný diorit má obsah kremeňa od 5 do 20%.
Trondhjemit je na oligoklas bohatá varieta tonalitu s malým obsahom biotitu ako jediným mafickým minerálom. Variety naopak bohaté na ortoklas, sú označované kremenné monzonity alebo adamellity. náhľad|vpravo|Výbrus tonalitu v polarizačnom mikroskope, pri skrížených nikoloch. Viditeľné amfiboly, plagioklas a kemeň
Vznik
Tonality vznikajú diferenciáciou granitoidných intrúzií. Ak ide o M-typ granitoidov, môžu vznikať frakčnou kryštalizáciou bazaltovej magmy v oblastiach ostrovných oblúkov. Zväčša ide o amfibolické tonality a trondhejmity. Niekedy sú všeobecne označované aj ako „plagiogranity“ (podľa IUGS klasifikácie ide o leukotonality). Horniny tzv. tonalit-trondhjemitovej skupiny sa významnou mierou podieľajú na zložení prekamibrickej zemskej kôry.
Výskyt
Na Slovensku sú biotitické leukotonality (biotitický tonalit až granodiorit) známe ako typ Sihla. Typová lokalita je v Nízkych Tatrách (Sihla). Nachádzajú napríklad v modranskom masíve Malých Karpát a bojnianskom masíve Považského Inovca, tiež v Tribeči a Čiernej hore, Malej Fatre.
V Českom masíve sa nachádza napríklad v stredočeskom plutóne (Benešovsko).
139 Juewa
139 Juewa je planétka s priemerom 162 km, ktorú objavil kanadsko-americký astronóm James Craig Watson 10. októbra 1874.
Trstěnice
Trstěnice môže byť:
Březina (okres Rokycany)
Březina je obec s 311 obyvateľmi (2006) v Česku. Leží osem kilometrov severne od Rokycian a administratívne je začlenená do Okresu Rokycany. Katastrálne územie obce má 763 hektárov.
Geografia
Obec sa nachádza v nadmorskej výške 483 m, na severozápade Račských lesov, na svahu, na ľavej strane Koreckého potoka. Východne sa dvíha kopec Hradiště (618 m), za ním Rumpál (638 m). Cez Březinu vedie štátna cesta č. 232 z Rokycian do Břas. Východne leží ruina hradu Březiny a na severovýchode obce zámok.
Dejiny
V roku 1673 získal Maximilián František Boryně z Lhoty Březinu i s okolitými obcami. V roku 1758 ich kúpil tajný radca a komorník Johann zo Šternberku (1713-1798), po ktorého smrti ich zdedil syn Joachim. Tento nechal medzi rokmi 1790 a 1808 postaviť pri obci zámok. Po jeho smrti v roku 1808 prevzal panstvo Joachimov brat Gašpar Mária. Ten dal spustnutý hrad zreštaurovať a prebudovať na altán v novo zakladanom zámockom parku.
V 30-tych rokoch 20.storočia sa počas svojich dovolenkových pobytov zdržiaval v zámku herec Vlasta Burian.Zámok až do roku 1939 patril Šternberkovcom.
V 80-tych rokoch bola v zámku zriadená lesnícka škola. V roku 1990 bol majetok v reštitúcii vrátený Šternberkovcom, odvtedy je majiteľom Zdenek Šternberk.
Ambrosius Theodosius Macrobius
Ambrosius Theodosius Macrobius (* asi 390 - † asi 430) bol starorímsky gramatik a novoplatonistický filozof, ktorý tvoril za vlády cisárov Honoria a Arcadia na prelome 4. a 5. storočia.
Životopis
Marcobius sám uvádza, že nie je Riman. Nie je isté, či bol pôvodom z Afriky alebo Grécka. Proti gréckemu pôvodu hovorí, že je autor lepšie oboznámený s rímskymi ako s gréckymi spisovateľmi a občas neprekladá správne grécke tituly. Je možné, že ide o Macrobia, ktorého spomína Codex Theodosianus ako prefekta provincie Hispánia v roku 399, prokonzula Afriky v roku 410 a cisárskeho komorníka roku 422. Niektorí ho naopak stotožňujú s istým Theodosiom, ktorý zastával roku 430 úrad prefekta v Itálii.
Držba významných úradov Rímskej ríše v tomto období bola vyhradená kresťanom, súčasne ale Macrobiovo dielo nevykazuje známky, že by jeho autor bol kresťanom. Staršie autority preto spochybňovali jednak možnosť, že by Macrobius mohol pôsobiť na vysokých postoch v civilnej správe, jednak, že by patril ku kresťanom. Dnes prevláda názor, že tieto dva fakty sa nevylučujú a chýbajúce výrazne prokresťanské zmienky v Macrobiových spisoch nevylučujú jeho kresťanské vierovyznanie.
Dielo
thumb|Macrobius odkazuje svoje dielo synovi Eustachiovi, rukopis z roku 1100
Saturnalia
Sedemdielné súborné dielo Saturnalia (Saturnálie) je považované za najvýznamnejšiu Macrobiovu prácu. Ide o fiktívny záznam rozhovorov, ku ktorým došlo v priebehu siedmich dní v dome Vettia Praetextata počas sviatku Saturnálii. Účastníkmi rozpráv sú čelní predstavitelia jednotlivých oborov, ku ktorým sa dialógy viažu. Tematicky je zbierka takmer encyklopedická – pojednáva o všetkom od filozofie a literatúry až po mytológiu a náboženstvo. Je to dielo predovšetkým náučné, ktorého dialogická forma je sekundárna pre samotný obsah a nie je príliš umelecky rozpracovaná. Podobne ako ďalšie Macrobiovo dielo, komentár k Somnium Scipionis (Scipionov sen), sú aj Saturnalia venované jeho synovi Eustathiovi.
Zámienkou pre vyvolanie sledu rozpráv sa v prvej knihe stáva samotný sviatok, pôvod ktorého si zasluhuje učenú rozpravu o rímskom kalendári a rímskom náboženstve. V druhej knihe sa rečníci venujú rozprávaniu vtipných príhod pripisovaných významným osobnostiam rímskeho sveta, žiaľ veľká časť tejto knihy sa stratila. Knihy III-VI sú venované komentáru k Vergíliovi a posledná kniha VII obsahuje rozpravu o anatómii.
Saturnalia sú významné ako prameň citácii zo starších autorov, ktorí sa nedochovali. Svojou dialogickou formou vychádzajú z dvoch predchodcov – Platóna (vzorom bolo jeho Symposium) a Aula Gellia (vzorom sa stali jeho Noctes atticae).
Somnium Scipionis a menšie diela
Macrobiov komentár k Ciceronovmu Somnium Scipionis (Sen Scipionov), ktorý sa objavuje na konci jeho spisu De Re publica (O štáte), pozostáva z dvoch kníh. Ciceronove úvahy o osude zosnulých a podstate sveta vychádzajúce z princípov stoicizmu dovoľujú Macrobiovi prebrať v niekoľkých úvahách všetky v jeho dobe známe poznatky o astronómiaastronómii a povahe vesmíru. Práve Macrobius sa významne týmto spôsobom pričinil o zachovanie týchto znalostí do stredoveku.
Posledným známym Macrobiovým dielom je jeho gramatický spis De diferentiis et societatibus Graeci latinique verbi (Rozdiely a zhody latinského a gréckeho slovesa) venovaný jednému členovi vplyvnej senátorskej rodiny Symmachov. Dochoval sa z neho iba výťah vytvorený istým Johannom, stotožňovaným s Johannom Scotom Eriugenom (9. storočie).
Oceľoryt
Prvýkrát bol použitý v roku 1820. Túto techniku vynašiel Charles Heat. Oceľoryt je obdobou medirytiny, pričom ako podklad sa používa oceľová platňa. Touto technikou možno vytlačiť väčší náklad, pretože oceľová platňa je svojou tvrdosťou v tomto smere nenahraditeľná. Oceľorytom sa tlačili najmä bankovky a známky.
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1986
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1986 bola ázijská kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien na MS 1986, ktorú organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konala sa od 6.8. novembra 1985 formou jediného turnaja v austrálskom Sydney a zúčastnili sa jej 4 družstvá. Tie súťažili o jediné postupové miesto na záverečný turnaj MS, ktoré sa uskutočnili vo Česko-Slovensku. Nováčikmi ázijskej kvalifikácie na MS boli 2 družstvá: 🇦🇺 a 🇳🇿.
Už predtým si účasť na MS na základe umiestnenia z predchádzajúcich MS zabezpečili 🇯🇵, 🇰🇷 a 🇨🇳.
Výsledky
🇦🇺 Sydney
Pozn: Taiwan, Austrália a Nový Zéland sa kvalifikovali na MS B kategórie 1986 v Taliansku.
Fresne-lès-Reims
Fresne-lès-Reims je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vojenské spravodajstvo
náhľad|Sídlo na [[Kutuzovova ulica (Bratislava)|Kutuzovovej 8 v Bratislave]]
Vojenské spravodajstvo je vojenská spravodajská služba Slovenskej republiky, ktorá plní úlohy spravodajského zabezpečenia obrany, obranyschopnosti a bezpečnosti Slovenskej republiky v pôsobnosti Ministerstva obrany SR.
Vznikla 1. januára 2013 spojením dovtedy dvoch samostatných organizácii: Vojenská spravodajská služba (VSS; vojenská rozviedka) a Vojenské obranné spravodajstvo (VOS; vojenská kontrarozviedka).
VS dočasne riadi námestník riaditeľa Juraj Štefanka. 16. septembra 2020 minister obrany Jaroslav Naď oznámil, že sa riaditeľom Vojenského spravodajstva stane Róbert Kleštinec. Predošlý riaditeľ, generál Ján Balciar, 23. marca 2020 oznámil, že vo funkcii na vlastnú žiadosť končí. Balciar bol riaditeľom VS od 15. apríla 2016, je bývalý 1. zástupca Náčelníka Generálneho štábu, ktorý má skúsenosti aj z Policajného zboru a iných spravodajských útvarov bezpečnostnej komunity SR.
Dejiny Vojenského spravodajstva
Vznik Vojenského spravodajstva patril do programového vyhlásenia druhej vlády Roberta Fica z mája 2012 v ktorom bolo uvedené „Vláda navrhne zlúčenie vojenských spravodajských služieb a efektívnejšie mechanizmy kontroly spravodajských služieb a ostatných zložiek pracujúcich spravodajskými metódami“. Poslanci Národnej rady zákon schválili 19. septembra 2012 84 hlasmi, prezident Ivan Gašparovič ho podpísal 5. októbra 2012.
Ficov kabinet sa tiež „zaviazal zamedziť úniku utajovaných materiálov a zabezpečiť rast dôveryhodnosti tajných služieb“. Spojenie služieb bolo kritizované opozíciou, podľa nej zlúčenie tieto výsledky neprinesie. Podľa odhadov ministra obrany Martina Glváča (SMER-SD) z roku 2012 malo zjednotenie vojenského spravodajstva priniesť až 19% úspory v roku 2014.
Prvým riaditeľom Vojenského spravodajstva sa 1. januára 2013 stal Ľubomír Skuhra, dovtedajší riaditeľ Vojenského obranného spravodajstva. Jeho námestníkom je Róbert Tibenský, nominant Radičovej vlády na post riaditeľa VSS. Ľubomír Skuhra mal svoju kariéru začínať v kriminálnej polícii, počas Lexových časov pôsobil v SIS a mal pracovať aj pre Colný kriminálny útvar.
Koncom apríla 2021 Ministerstvo obrany oznámilo, že pripravuje novelu, ktorá by Vojenskému spravodajstvu umožniť „efektívnejšie plniť úlohy“. Pripomienkovacie konanie by malo byť v júli alebo auguste 2021.
Kvalifikátor
Kvalifikátor je prostriedok, ktorý niečo kvalifikuje.
Valy
Valy môže byť:
Ludwig Hatschek
Ludwig Hatschek (* 9. október 1856, Těšetice (okres Olomouc) – † 15. júl 1914, Linz) bol rakúsky priemyselník. Je známy najmä ako zakladateľ továrne Eternit-Werke vo Vöcklabrucku v Hornom Rakúsku.
Život
Hatschek vo svojej novej "Ersten österreichisch-ungarischen Asbestwarenfabrik Ludwig Hatschek" sedem rokov pracoval na vývoji ohňovzdorného materiálu na strešnú krytinu, ľahšieho ako keramická škridla, lacnejšieho ako bridlica a odolnejšieho ako plech. Po tom, ako sa tým správnym spojivom ukázal byť portlandský cement, podarilo sa mu zhotoviť nehorľavé, mrazuvzdorné a ľahké dosky na trvanlivú strešnú krytinu. Zmiešal 90% cementu a 10% azbestových vlákien s vodou a zmes spracoval na stroji na výrobu kartónu. Roku 1900 si tento výrobný postup dal patentovať; patent mal názov "Výroba dosiek z umelého kameňa s hydraulickými spojivami". Roku 1903 dal novému výrobku obchodný názov Eternit ( = večný). Neskôr sa z azbestocementu začali vyrábať aj rúry. Potrebný cement od roku 1908 odoberali z cementárne v Pinsdorfe, osobitne vybudovanej na tento účel.
Hatschek nezakladal v zahraničí vlastné výrobne (s výnimkou Nyergesújfalu pri Ostrihome v Maďarsku), ale uspokojil sa s príjmami z licenčných poplatkov a licencií na výrobu predaných do celého sveta. Do roku 1910, teda v priebehu desiatich rokov od registrácie patentu, vznikli továrne na Eternit v mnohých krajinách, vrátane Francúzska, Švajčiarska, Nemecka, Rakúska, Maďarska, Belgicka, Holandska, Portugalska, Talianska, Veľkej Británie, Švédska, Dánska, Rumunska, Ruska, USA a Kanady. Len v rakúsko-uhorskej monarchii zabezpečovalo predaj Eternitu 300 až 400 firiem. Veľkými štátnymi zákazkami boli najmä budovy železničných staníc. Vďaka tejto expanzii Hatschek preložil v rokoch 1910-1911 sídlo spoločnosti a aj on sa presťahoval do Linzu. Vo Vöcklabrucku dal postaviť domy pre robotníkov.
V rokoch 1910-1913 Ludwig Hatschek s veľkými nákladmi premenil bývalý pieskový lom na Bauernbergu v Linzi na veľký park a venoval ho mestu.
Od roku 1910 bol jeho život poznamenaný vážnou chorobou. Absolvoval početné liečebné pobyty v zahraničí - v Nice, Merane a v sanatóriu pri Mníchove. V júli 1914 zomrel vo svojej secesnej vile Hatschekvilla (v súčasnosti je sídlom Hornorakúskej poľnohospodárskej komory - Oö. Landwirtschaftskammer) v Linzi.
Náhrobný kameň Ludwiga Hatscheka je v Schöndorfskom kostole vo Vöcklabrucku.
Roku 1914 ho vymenovali za čestného občana Linzu a v roku 1945 tam po ňom pomenovali ulicu Hatschekstraße. Ulice s jeho menom sa nachádzajú aj v blízkych mestách Wels, Gmunden a v obci Seewalchen am Attersee. V roku 1953 vo Viedni - Donaustadte (22. okres) po ňom pomenovali ulicu Hatschekgasse.
Athboy
V stredoveku bolo mesto opevnené a patrilo k územiu The Pale. Zvyšky opevnenia sa zachovali za miestnym protestantským kostolom. Východne od mesta leží historicky významná lokalita Hill of Ward. V súčasnosti je prevažne poľnohospodárskeho charakteru.
Fahrenheit 9/11
Fahrenheit 9/11 je politický dokument amerického režiséra Michaela Moorea. Film získal v roku 2004 na Medzinárodnom Filmovom Festivale v Cannes Zlatú palmu za najlepší film.
2297 Daghestan
2297 Daghestan je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil N. S. Černych 1. septembra 1978.
Les Noës-près-Troyes
Les Noës-près-Troyes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bonnemazon
Bonnemazon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvakeri
thumb|George Fox, zakladateľ kvakerského hnutia thumb|255px|[[Pendle Hill v Lancashire. Kopec, na ktorý vyšiel George Fox na Božie vnuknutie.]] Kvakeri (z angl. Quakers), oficiálny názov Spoločnosť priateľov (angl. Religious Society of Friends) je kresťanské náboženské hnutie založené Georgeom Foxom v polovici 17. storočia v Anglicku. Býva zaraďované k protestantizmu, aj keď nemá pevne stanovenú vierouku a možno tvrdiť, že sa základnými princípmi odlišujú od protestantov (napr. nepovažujú Bibliu za dogmatickú, ale dávajú dôraz na osobný kontakt s Bohom – „vnútorné hľadanie“).
Podľa kvakerov Boh pôsobí cez človeka ako vnútorné svetlo (tzv. „Inner Light“), viera sa má prejavovať v realizácii náboženských, etických a sociálnych princípov vrátane dôsledného odmietania násilia. Pre svoj dôsledný pacifizmus odmietajú vojenskú službu, vystupujú proti rasizmu a útlaku.
Po roku 1660, keď začalo ich prenasledovanie v Anglicku, hromadne emigrovali do Severnej Ameriky pod vedením Williama Penna, ktorému anglický kráľ splatil dlh tak, že mu dal časť amerického územia do užívania – podľa neho sa nazvala Pensylvánia. Na tomto území vytvorili kvakeri svoju kolóniu, avšak rešpektovali slobodu náboženského vyznania a tiež uznávali slobodu pôvodného indiánskeho obyvateľstva.
V roku 1947 kvakeri získali Nobelovu cenu za mier, ako jediná náboženská spoločnosť v histórii.
Základné princípy
Hnutie nemá jednotnú konfesijnú vierouku, keďže kladie dôraz na idividuálne hľadanie Boha, avšak jeho základné princípy (Testimonies) sú:
Cibulák
Cibulák bol divadelný festival konajúci sa v Pezinku zvyčajne koncom júna.
História
Festival vznikol v roku 1987 ako prehliadka neprofesionálnych súborov z blízkeho okolia. V roku 1993 sa zmenila koncepcia festivalu a prehliadka sa rozšírila o účasť profesionálnych divadelných súborov. Festival sa profiluje ako medzinárodný, s príklonom k netradičným žánrom - pouličné divadlo, bábkové divadlo nielen pre deti, ... V programovej štruktúre sa osvedčilo i zaradenie večerných koncertov, ktorými sa končia festivalové dni.
Zaujímavosti
Na plagátoch k Cibulákovi býva vždy fotka dedka alebo babky (vždy iných).
MCS-48
MSC-48 je rodina osembitových paralelných jednočipových mikropočítačov modifikovanej harvardskej architektúry vyvinutá firmou Intel roku 1976. Prvým (a hlavným) predstaviteľom tejto rodiny je jednočip Intel 8048, z ktorého všetky ostatné viac či menej podobné odvodeniny vychádzajú (svoje jednočipy založené na tejto rodine vyrábala jednu dobu aj Tesla, výrobou sa však aj dnes zaoberajú napr. AMD, NEC alebo XX). Odchýlky sa týkajú najmä vo veľkostiach pamäte a to ako dátovej tak aj programovej, rozsahu pracovnej taktovacej frekvencie oscilátora, funkciou niektorých pinov prípadne aktiváciou / deaktiváciou niektorých súčastí. Okrem MSC-48 existujú aj rodiny MCS-51 a MCS-96. Vyrábané sú technológiou MOS, vylepšenou HMOs alebo HMOs II alebo najnovšie CMOS.
ALU
Pracuje s 8 bitovými inštrukciami a 8 bitovými dátami, pričom umožňuje vykonávať nasledujúce operácie:
Porty
K dispozícii je celkom 27 vstupno/výstupných portov, pričom sú rozdelené do troch osembitových portov (P0.0 - P2.7) a troch testovacích bitových vstupov (!INT, T0 a T1). Prvé dva porty sú:
Tretí port (jedná sa o zbernicu, tzv. BUS port) je riadený pomocou liniek !RD a !WR, vo výsledku môže pracovať rovnako ako prvé dva.
Pamäť a registre
Každý jednočip obsahuje univerzálny osembitový register - strádač (akumulátor), predstavujúci akýsi samostatný funkčný blok čipu. Pracujú s ním všetky aritmetické inštrukcie a inštrukcie pre presun (resp. kopírovanie) dát.
Program Counter je 12bitový, pričom posledné 1-3 bity sú využívané pre špecifické účely, napr. pre signalizáciu používania externej pamäti. Po vykonaní signálu RESET sú všetky registre, vrátane tohto, vynulované a kód programu začne byť teda znovu vykonávaný od adresy 0.
2298 Cindijon
2298 Cindijon je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil M. F. Wolf 2. októbra 1915.
Megaclite (mesiac)
Megaclite alebo Jupiter XIX je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 8 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Megakleité (lat. Megaclite).
Megaclite má v priemere asi ~5,4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 24,687 Mm, ktorú obletí každých 792,437 dní, s inklináciou 150° k ekliptike (148° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,308. Megaclite patrí do rodiny Pasiphae.
Zoznam chránených území v okrese Revúca
Toto je zoznam chránených území v okrese Revúca aktuálny k roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Revúca.
Hranice (okres Cheb)
Hranice je mesto v Česku v okrese Cheb v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 191 obyvateľov, z toho 1 058 mužov a 1 133 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,4 roka (muži 40,5 roka, ženy 42,2 roka).
Jan Łukasiewicz
Jan Łukasiewicz (* 21. december 1878, Ľvov, Ukrajina – † 13. február 1956, Dublin, Írsko) bol poľský logik, profesor ľvovskej, a varšavskej univerzity a neskoršie Kráľovskej írskej akadémie. Bol významný predstaviteľ ľvovsko-varšavskej školy.
Rozpracoval systém viachodnotovej (trojhodnotovej) logiky, bezzátvorkovú logickú symboliku, uskutočnil originálne výskumy aristotelovskej sylogistiky, logického učenia raných stoikov, klasickej a intuicionistickej teórie dedukcie a modálnej logiky.
Nová Polianka (okres Svidník)
Polohopis
Obec sa nachádza asi 5 km juhovýchodne od okresného mesta Svidník. Nová Polianka leží v Nízkych Beskydách v hornej časti Olšavy. Nadmorská výška v strede obce je a v chotári
Mierne členitý povrch chotára s hlbokými úzkymi dolinami tvoria flyšové vrstvy. Z lesného porastu spravidla prevláda buk a hrab.
Dejiny
Osadu Novú Polianku založili na zákupnom práve koncom 14. storočia. Prvá písomná zmienka je z roku 1414 ako Mergusvagasa, Mergesuagas, neskôr ako Mergeska (1618).
Obec bola súčasťou panstva Makovica.
V roku 1427 mala 17 port, v roku 1787 mala 31 domov a 225 obyvateľov, v roku 1828 mala 33 domov a 259 obyvateľov. Obyvatelia spravidla zaoberali sa chovom hovädzieho dobytka a taktiež chovali kone, ktoré boli využívané pri poľnohospodárskych prácach, v lesnom hospodárstve a pri furmankách, prevoze materiálu na rôzne vzdialenosti.
Pracovné aktivity
Po vzniku Československej republiky v roku 1918 pracovala väčšina obyvateľstva v lesnom hospodárstve.
Z mnohodetných rodín mnohí opustili rodnú dedinu a vycestovali za prácou do mnohých miest Československa. Taktiež značná časť emigrovala do zahraničia a natrvalo sa vysťahovala. V čase 2. svetovej vojny na okolí pôsobili partizánske skupiny a občania ich podporovali. Po oslobodení ČSR mnohí z obyvateľov pracovali v priemyselných podnikoch vo Svidníku a Košiciach.
Erb
V zelenom štíte je strieborný ľavošikmý meč so zlatou priečkou a gombíkom prekrížený strieborným šikmým prevráteným kľúčom so štvoruhlým, na vrcholoch zlatým prstencom. Pred mečom a kľúčom je zlatá berla so zvinutou hlavicou, skrášlená striebrom opásanou ľaliou. Na berlu je pripevnená strieborná stuha so strapcami – sudárium. Autormi erbu sú Ladislav Vrteľ a Dragica Vrteľová. Erb bol prijatý v roku 2000 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod č. HR: N-83/2000. Berla v erbe pripomína prvého vlastníka obce premonštrátske prepoštvo v Nižnej Myšli, založené v 14. storočí, kľúč a meč sú atribútmi miestneho patocinia sv. Petra a Pavla.
Vlajka
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej, bielej, zelenej, žltej, zelenej, bielej a zelenej. Vlajka má pomer strán 2:3 a ukončená je tromi cípmi, t.j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Frignicourt
Frignicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karboxylová skupina
thumb|160px|right|Schematické znázornenie karboxylovej skupiny COOH naviazanej na atóm alebo skupinu atómov R Karboxylová skupina je chemicky naviazaná skupina uhlíka, dvoch atómov kyslíka a jedného atómu vodíka. Skrátene sa označuje buď ako CO2H alebo COOH. V každej karboxylovej skupine je atóm uhlíka naviazaný na atóm kyslíka dvojitou väzbou (karbonylová skupina) a jednoduchou väzbou na OH skupinu (hydroxylová skupina).
Kyslosť karboxylovej skupiny je spôsobená vodíkovým atómom, ktorý vo vodnom roztoku ľahko disociuje, čím na jednej strane vzniká H3O+ a na strane druhej COO-.
Obrázok vpravo znázorňuje väzbu COOH skupiny na atóm alebo skupinu atómov R. Ak R zastupuje napríklad vodík H, HCOOH je vzorec pre kyselinu mravčiu, ak R zastupuje skupinu CH3, CH3COOH je vzorec pre kyselinu octovú, atď. Všeobecne sú zlúčeniny s touto skupinou označované ako karboxylové kyseliny.
V prípade, ak karboxylová skupina nie je naviazaná na žiadny atóm alebo skupinu atómov, hovoríme o karboxylovom radikáli (•COOH).
Les Riceys (obec)
Les Riceys je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1344 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tochni
náhľad|Tochni Tochni (po grécky: Τόχνη, turecky: Taşkent) je dedina na Cypre, v regióne Larnaca. Leží v gréckej časti Cypru, zhruba v polovici cesty medzi mestami Larnaca a Lemesos. Dedina má celkom 322 obyvateľov. Pred rokom 1974 sa skladali obyvatelia najmä z tureckých Cyperčanov, ktorí sa nazývali "Taşkent". V roku 1974 bolo 85 z nich povraždených organizáciou EOKA-B.
V centre dediny sa nachádza ortodoxný kostol Sv. Konštantína a Heleny. Tento kostol bol vybudovaný na mieste staršieho kostola, o ktorom sa hovorí, že ho založila svätá Helena, ktorá sa vracala zo Svätej Zeme a mala pri sebe kúsok "Pravého Kríža".
Dedina má tiež mešitu, madras a moslimské pohrebisko, ktoré sa nachádza vo východnej časti. Táto časť sa však nachádza v rôznom stupni rozkladu.
Dnes je dedina známa ako agroturistické miesto s možnosťami turistiky i cykloturistiky. Obyvatelia sa snažia renovovať domy, vystavané z kameňa do pôvodnej podoby.
Premena (poviedka)
Premena je poviedka Franza Kafku vydaná v roku 1915. Medzi Kafkovými poviedkami zaujíma kľúčové postavenie a spolu s jeho ostatnými dielami patrí k vrcholom modernej prózy.
Obsah
Hlavný hrdina – Gregor Samsa – sa jedného rána zobudí a zistí, že sa premenil na hmyz. Gregor je obchodný cestujúci a o piatej mu ide vlak. Je už tri štvrte na sedem, a preto sa snaží vstať z postele, ale nedarí sa mu to, pretože namiesto rúk s lakťami má len veľa malých nožičiek.
Otec, matka a sestra sa o neho boja, chcú vedieť, čo sa mu stalo a prečo nešiel do práce. O štvrť na osem prichádza do ich bytu prokurista – Gregorov nadriadený, aby zistil, čo sa deje. Na jeho naliehanie sa Gregorovi podarí zliezť z postele a čeľusťami otvorí svoju zamknutú izbu. Prvý ho zbadá prokurista, zľakne sa a utečie, matka spadne na zem a nehýbe sa a otec sa rozplače. Keď ho chce Gregor zastaviť, spadne dopredu na nožičky a pohybuje sa ako chrobák, predtým stál vzpriamene. Rodičia sa ho zľaknú a hnusí sa im, otec vezme palicu a chce ho zahnať späť do jeho izby. Gregor sa ponáhľa, lebo otec by mu palicou ublížil, snaží sa dostať cez napoly otvorené dvere a poraní sa pri tom.
Sestra si všimne, že rád lozí po stenách a strope, chce z izby odstrániť nábytok, aby mal viac priestoru. Musí jej však pri tom pomáhať matka, ktorá si myslí, že sa tým stratí kontakt Gregora s jeho ľudskou časťou, ak ešte nejakú má. Gregor nechce, aby mu vzali všetky veci, a preto vyjde spod pohovky, kde sa ukrýva, ak je niekto v jeho izbe. Matka odpadne, keď ho uvidí a sestra vybehne z izby po nejaké lieky. Gregor jej chce ísť na pomoc, ide za ňou do obývačky, ale sestra ho predbehne a zamkne jeho izbu. Prichádza otec a mysliac si, že na matku zaútočil, začne Gregora naháňať a neskôr doňho hádže jablká. Jedno sa zabodne Gregorovi do panciera a poraní ho. Matka sa preberie a prosí otca, aby mu neublížil. Gregor sa vracia do svojej izby. Rodičia a sestra si nájdu zamestnanie, aby sa uživili. Otec pracuje ako sluha, matka šije pre závod a sestra sa stala predavačkou. Jednu izbu v byte prenajali trom pánom. Gregor postupne chradne, prestáva jesť, sestra si nevšíma, či sa jedla dotkol a iné mu nenosí. Z jeho izby sa stáva sklad, je tam neporiadok a plno prachu. Raz večer nájomníci večerajú v obývačke, sestra hrá v kuchyni na husliach. Páni ju zavolajú, aby hrala pre nich v obývačke. Hudbu počuje aj Gregor a prilezie až do obývačky, aby lepšie počul, pretože i jemu sa páči ako jeho sestra hrá. Tam ho zbadajú páni. Začnú kričať a sťažovať sa, v akých podmienkach bývajú, že nezaplatia za žiadny deň a nakoniec odídu do svojej izby. Sestra vybuchne a navrhne, nech sa ho zbavia, veď to už predsa nie je Gregor a že tým, že toho chrobáka ešte majú v byte, urážajú jeho pamiatku. Gregor sa vráti do izby, kde ho sestra rýchlo zamkne. Na svitaní Gregor zomiera. Ráno ho nájde posluhovačka a upovedomí rodinu („ono to zdochlo“). Otec vyhodí nájomníkov a rodina sa rozhodne, že pôjde na výlet. Po ceste sa rozprávajú o tom, že sa presťahujú a otec s matkou sa rozhodnú, že ich dcére treba nájsť nejakého ženícha.
141 Lumen
141 Lumen je planétka s priemerom 135 km, ktorú objavil P. P. Henry 13. januára 1875.
Kvalifikovať
Kvalifikovať je posudzovať, posúdiť spôsobilosť, druh, hodnotu, príznak, príslušnosť k niečomu a pod.
Bohuslav Hlôška
Bohuslav Hlôška (* 7. december 1922, Pukanec - † 5. marec 2000, Počúvadlo, pochov.: Banská Bystrica) bol lesný inžinier, riadiaci pracovník.
Samuel Hlôška
Samuel Hlôška (* 16. november 1890, Pukanec – † 17. marec 1983, Banská Bystrica) bol slovenský banský inžinier.
Životopis
Narodil sa 16. novembra 1890 v Pukanci ako syn Samuela Hlôšku a Kataríny rodenej Cibulkovej. V rokoch 19101914 študoval na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici.
Po začiatku prvej svetovej vojny nastúpil do rakúsko-uhorskej armády, v ktorej radoch v rokoch 1914 až 1915 bojoval ako frontový vojak. V roku 1915 padol na východnom fronte do zajatia, v ktorom zotrval do roku 1917. V rokoch 19181921 pôsobil v sovietskom Rusku.
Po návrate do Československa pokračoval v rokoch 19211922 v štúdiu v meste Příbram. Roku 1922 získal titul Ing. Od roku 1922 do roku 1927 pracoval ako banský odborník štátnych banských správ v Moste a v Banskej Bystrici ako zástupca riaditeľa a riaditeľ Handlovských uhoľných baní, oblastný riaditeľ podniku Bane a huty na Slovensku.
V roku 1951 začal pôsobiť ako vysokoškolský pedagóg. Od roku 1952 prednášal na Katedre baníctva Baníckej fakulty SVŠT. V roku 1951 prodekan Baníckej fakulty SVŠT. V rokoch 19521960 na Katedre inžinierskej geológie Fakulty geologicko-geografických vied UK prírodovedeckej Prírodovedeckej fakulty UK v Bratislave. V rokoch 19541956 dekan Fakulty geologicko-geografických vied UK, 19531954 prodekan Geologicko-geografickej fakulty UK v Bratislave.
Bol popredný odborník v hlbinnom vŕtaní a inžiniersko-geologických prieskumoch. Autor monografií, odborných príručiek a vysokoškolských učebníc.
Lodž
Lodž (,, 1940–1945: Litzmannstadt) je tretie najväčšie mesto v Poľsku. Mesto má katastrálnu výmeru 293 km² a 687 702 obyvateľov. Leží približne v strede Poľska a je hlavným mestom Lodžského vojvodstva.
Prvá zmienka o meste je z roku 1332. Mestské práva Lodž získala v roku 1423.
Travis Smith
Travis Smith (* 29. apríl 1982, Bainbridge, Georgia, USA) je bubeník Neo-thrashmetalovej skupiny Trivium.
Je považovaný za všestranného a výborného hráča na bicie.. S obľubou strieda rýchle rytmy s pomalými. Jeho vzormi sú Lars Ulrich (Metallica) či Mike Portnoy (Dream Theater).
Česko-slovenská hokejová liga 1974/1975
Sezóna 1974/1975 bola 32. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom I. liga. Majstrom sa stalo družstvo Kladna. Zostúpilo družstvo TJ Gottwaldov. V nasledujúcej sezóne ho nahradilo družstvo Ingstav Brno.
2299 Hanko
2299 Hanko je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 25. septembra 1941.
Vladimír Porubčan
Prof. RNDr. Vladimír Porubčan, DrSc. (* 1940) je slovenský astronóm.
Je pracovníkom Astronomického ústavu Slovenskej akadémie vied, zástupcom vedúceho Oddelenia medziplanetárnej hmoty. Jeho vedecká práca sa sústreďuje najmä na meteory, meteorické prúdy, meteority, asteroidy a kométy. Spolu s Jánom Štohlom je autorom prác o komplexe meteorických rojov Tauríd a ich dráhových vývojov. Venuje sa aj aktivitám iných meteorických rojov a sporadickému pozadiu. Mnohé z analyzovaných dát nazbieral sám pozorovaniami meteorickým radarom na Astronomickom observatóriu v Modre a na Observatóriu AV ČR v Ondřejove. Okrem toho sa venuje pedagogickej činnosti na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave, na Katedre Astronómie, fyziky Zeme a meteorológie bol vedúcim oddelenia Astronómie a astrofyziky. V súčasnosti pôsobí ako emeritný profesor.
Na jeho počesť bola pomenovaná planétka (6311) Porubčan.
Publikácie
Autor a spoluautor radu vedeckých publikácií. Medzi nimi najmä:
Frasier Crane
Frasier Winslow Crane, M.D., Ph.D., Ed.D., A.P.A. je fiktívny americký psychiater, postava amerických televíznych sitkomov Na zdravie a Frasier, ktorú stvárnil americký herec Kelsey Grammer. Grammer za stvárnenie Frasiera vyhral päť cien Emmy, pričom ako prvý televízny herec získal viacero nominácií na cenu Emmy za stvárnenie tej istej postavy v troch rôznych seriáloch (2x za účinkovanie v Na zdravie, raz ako hosť v sitkome Wings (1992) a deväťkrát za účinkovanie v sitkome Frasier).
Na zdravie
Postava sa prvý raz predstavila v epizóde seriálu Na zdravie v roku 1984, vystupoval tu ako objekt citov Diane Chambersovej, čím tak zamotal vzťah medzi Diane a Samom Malonom. Pôvodne sa Frasierovo vystúpenie malo obmedziť len na niekoľko epizód, vďaka Grammerovým hereckým výkonom, ktorého chválili producenti, sa z Frasiera stala postupne jedna z hlavných postáv a stály zákazník baru Cheers. Neskôr sa v sitkome Na zdravie oženil s psychiatričkou Lilith Sterninovou (Bebe Neuwirthová) a zanedlho sa im narodí syn Frederick Crane. Sitkom Na zdravie sa odohrával v Bostone, kde Frasier aj s rodinou býval. Po skončení seriálu Na zdravie sa postava Frasiera stala hlavným protagonistom spin-off seriálu Frasier, vďaka čomu sa postava Frasiera Crana objavovala na obrazovkách dokopy 20 rokov.
Frasier
V spin-offe sa Frasier po rozvode s Lilith presťahuje do svojho rodiska, ktorým je americký Seattle, pričom Frederick je zverený do opatery jeho exmanželke. Tu sa zvíta so svojou rodinou (bola vytvorená pre sitkom Frasier, v seriály Na zdravie Frasier vravel, že je jedináčik a obaja rodičia mu zomreli): s otcom Martinom (policajt na dôchodku), s ktorým sa odcudzil, a so svojím puntičkárskym a upätým mladším bratom Nilesom, pod ktorého vplyvom sa z Frasiera stáva snob. Sitkom Frasier bol vysielaný v rokoch 1993 – 2004.
Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 1999
Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 1999 sa hrala ako súčasť Qatar ExxonMobil Open 1999 od 4. do 11. januára 1999. Titul získal Nemec Rainer Schüttler, ktorý vo finále porazil Brita Tim Henman 6-4 5-7 6-1. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP.
Kolinda Grabarová Kitarovićová
Dr. h. c. Kolinda Grabarová Kitarovićová (* 29. apríl 1968, Rijeka, Chorvátsko) je chorvátska politička, diplomatka, a 4 prezident republiky Chorvátsko, ako prvá žena v tejto funkcii, od 19. februára 2015 do 18. februára 2020.
Životopis
V minulosti bola ministerkou pre európsku integráciu (20032005) a ministerkou zahraničných vecí (20052008). Potom bola do roku 2011 veľvyslankyňou Chorvátska v USA, následne pracovala ako asistentka generálneho tajomníka NATO pre verejnú diplomaciu.
Bola členkou pravicovo orientovanej politickej strany Chorvátske demokratické spoločenstvo (HDZ).
Prezidentské voľby 2015
V prezidentských voľbách, ktoré sa konali na prelome rokov 2014 a 2015, tesne zvíťazila nad svojím predchodcom Ivom Josipovič, keď 11. januára v druhom kole získala 50,4 percent hlasov, zatiaľ čo jej protikandidát 49,6 percent. Prvé kolo, konané 28. decembra 2014, pritom vyhral Josipović s 38,46 percentami hlasov, Kitarovićová získala 37,22 percent.
Osobný život
Od roku 1996 je vydatá, jej manžel Jakov Kitarović vyštudoval elektrotechniku a pracoval ako vysokoškolský učiteľ. Majú dve deti, dcéru Katarinu (* 2001) a syna Luku (* 2003).
Tachov
Tachov (po nemecky: Tachau) je okresné mesto na západe Čiech v Plzeňskom kraji. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Dejiny
thumb|220px|Rekonštruovaná neorománska jazdiareň vo Světcích Na mieste, kde sa nachádza mesto Tachov už v ranom stredoveku ležala pri tzv. norimberskej ceste stará slovanská osada. Bola to dôležitá cesta, lebo spájala Prahu a české krajiny s Bavorskom. Po tejto ceste chodili aj kráľovské korunovačné sprievody českých kráľov. Konkrétne zmienky o Tachove pochádzajú z roku 1126 a o tachovskom hrade z roku 1131. Veľký rozvoj zažil Tachov za panovania kráľa Přemysla Otakara II., ktorý vybudoval nový kamenný hrad a nechal mesto Tachov obohnať hradbami, ktorých časť sa zachovala do dnešných čias. Tachov vtedy prežíval obdobie prosperity a slávy. S obľubou sa tu zdržiaval aj panovník Karol IV. (český kráľ a nemecký cisár z rodu Luxemburgovcov, Čechmi nazývaný ako otec vlasti). Neskôr prešiel do rúk šľachty. V roku 1421 husiti dobyli predmestie, ale napokon ustúpili pred Žigmundovým vojskom. V roku 1427 však husiti porazili križiacke vojsko v slávnej bitke pri Tachove (august 1427) a neskôr dobyli aj mesto Tachov. Túto udalosť dodnes pripomína pomník na vrchu Vysoká.
V dobe protihabsburských povstaní stál Tachov na proticisárskej strane. V roku 1617 ho postihol ničivý požiar a po bitke na Bielej hore ho stihli ďalšie rany. V roku 1623 ho kúpil šľachtic Ján Filip Haussman a Tachov sa tak degradoval na úroveň poddanských mestečiek. Niekoľkokrát bol vypálený švédskymi vojskami a po Haussmanovi sa tu vystriedalo viacero šľachtických rodov. Súčasne sa mesto germanizovalo a rekatolizovalo. V roku 1748 ho kúpili Windischgrätzovci. Počas ich vlády nastal určitý ekonomický rozvoj. V 19. storočí bolo mesto takmer úplne nemecké a dominovalo v ňom rímskokatolícke náboženstvo. Pôvodný hrad bol prebudovaný na klasicistický zámok. Mesto bolo napojené na železničnú sieť (1895 do Planej a neskôr 1910 do Domažlic. Windischgrätzovci si tu vybudovali aj jazdiareň, ktorá patrila k najluxusnejším monarchii a bola aj druhou najväčšou v strednej Európe.
Po vzniku Česko-Slovenska naďalej tvorili väčšinu obyvateľov Nemci, ale pomaly stúpal aj počet obyvateľov českej národnosti. Sudetskí Nemci však v krízových rokoch zvyšovali tlak na českú komunitu a po mníchovskej dohode bolo mesto pripojené k Nemecku (1938 - 1945). Česi boli násilne vysťahovaní do vnútrozemia a moci sa chopila nemecká okupačná správa s výdatnou pomocou a podporou henleinovcov. Veľa tachovských Nemcov bojovalo vo wermachte a jednotkách SS. Mesto bolo vo vojne bombardované a v posledných dňoch vojny svedkom pochodov smrti väzňov z koncentračných táborov.
Po skončení vojny bolo na základe medzinárodných dohôd odsunuté nemecké obyvateľstvo a celkový počet výrazne poklesol. Následne mesto osídľovali Česi z vnútrozemia a z Volyne, ale aj veľa Slovákov a Rusínov. V súčasnosti má Tachov veľa obyvateľov, ktorých predkovia pochádzajú zo Slovenska. V období socialistickej industrializácie sa v meste vybudovali priemyselné podniky, obchodné domy, školy a sídliská. Počet obyvateľov presiahol viac ako 10 000 obyvateľov. Mesto sa stalo pohraničným mestom pri hraniciach so Spolkovou republikou Nemecko. Žilo tu veľa príslušníkov ČSĽA a pohraničnej stráže aj s rodinami. Po roku 1989 sa síce otvorili hranice s Nemeckom, ale súčasne sa zatvorilo veľa priemyselných podnikov a objavila sa na české pomery pomerne veľká nezamestnanosť. Do mesta sa sťahovalo veľa Vietnamcov a príslušníkov iných národností.
Pamiatky
left|thumb|Bývalý františkánsky kostol a kláštor v Tachove 220px|left|thumb|Pamätník bitky pri Tachove Kostol Nanebovzatia Panny Márie - rímskokatolícky kostol, pôvodne ranogotický, neskôr po požiari renovovaný. Interiér pochádza z roku 1670. V súčasnosti kostol spravuje rád krížovníkov s červenou hviezdou. Je to hlavná dominanta Tachova.
'''Kostol Márie Magdalény a sv. Rastislava (bývalý františkánsky kostol)''' - v súčasnosti ho užíva pravoslávna cirkev. Pri kostole je budova bývalého františkánskeho kláštora, ktorá sa v súčasnosti využíva ako múzeum. Kostol patril františkánskemu rádu od roku 1466. Niekoľkokrát bol prestavaný. Rokokový oltár, bočné oltáre a sochy pochádzajú z 18. storočia. Fresky pochádzajú z 19. storočia. O prehliadku kostola možno požiadať v múzeu. Interiér kostola je obohatený aj o prvky pravoslávneho kultu (ikony, zástavy)
Kostol svätého Václava - patrí v súčasnosti gréckokatolíckej cirkvi. Ide o veľmi zaujímavú sakrálnu pamiatku na severovýchod od centra mesta. Je postavený v goticko-renesančnom štýle. Ide o jeden z najstarších kostolov v meste. v roku 1786 bol počas jozefínskych reforiem zrušený v roku 1802 ho Windischgrätzovci odkúpili od štátu a používali ho ako rodinnú hrobku. Okolo kostolíka je malý park a starý cintorín. V súčasnosti je interiér prispôsobený potrebám gréckokatolíckej cirkvi (napr. ikonostas)
Tachovský zámok - vznikol prestavaním pôvodného gotického hradu v 17. storočí. Neskôr bol obnovený v klasicistickom štýle. Využíva sa na reprezentačné účely.
Mestské hradby - patria k najzachovalejším v Česku. Pochádzajú z prelomu 13. a 14. storočia. Dĺžkou 700 metrov obopínajú historické jadro mesta.
Jazdiareň vo Světcích (časť Tachova) - bola vybudovaná v roku 1860 v neorománskom štýle. Bola to druhá najväčšia jazdiareň v strednej Európe (po viedenskej). V nedávnej dobe prešla veľkou rekonštrukciou. Neďaleko nej sa nachádzajú ruiny bývalého paulínskeho kláštora z roku 1639, ktorý bol zrušený počas jozefínskych reforiem. Odvtedy chátral.
Pamätník husitov v lokalite Vysoká - bol vybudovaný v roku 1971 na vrchu Vysoká ako spomienka na slávne víťazstvo husitských vojsk pod vedením Prokopa Holého nad vojskami tretej krížovej výpravy (3.- 4. augusta 1427). Husiti križiacke vojská zahnali na útek a potom po obliehaní dobyli mesto Tachov. Získali obrovskú korisť, ale povraždili aj mnoho obyvateľov (Krvavá ulica)
Doprava
Mesto Tachov sa nachádza v údolí rieky Mže v predhorí Českého lesa neďaleko hraníc s Nemeckom. Leží však mimo dôležitých dopravných ťahov (železničných i cestných).
Železničná doprava
Cez Tachov prechádza iba vedľajšie železničná trať č.184, po ktorej premávajú iba osobné vlaky. Ide o trať, ktorá spája Planú u Mariánskych Lázní s Domažlicami. Prestup na rýchliky je zabezpečený v Planej u Mariánskych Lázní, kde je možné prestúpiť na rýchliky z Chebu do Plzne a Prahy (trať č. 170). Železničná stanica sa nachádza v Tachove v severnej časti mesta a je veľmi dostupná miestnou dopravou.
Cestná doprava
Priamo cez mesto prechádza cesta druhej triedy č. 198. Dopravné spojenie s okolitými mestami a obcami zabezpečuje ČSAD Plzeň a jej dopravné závody v Tachove a v Stříbre. V meste sa nachádza nedávno obnovená autobusová stanica. Od diaľnice D5, ktorá spája Prahu a Plzeň s Bavorskom, je Tachov vzdialený asi 11 kilometrov.
CATIA
náhľad|Logo CATIA alebo ináč (Computer Aided Three dimensional Interactive Application) je PLM/CAD/CAM/CAE komerčný software vyvíjaný firmou Dassault Systemes a svetovo predávaný aj firmou IBM. Je známy aj ako 3D PLM (Product Lifecycle Management) software.
CATIA podporuje rôzne stupne vývoja produktov. Tieto sa týkajú konceptualizácie, cez dizajn (CAD) a výrobu (CAM), až po analýzu (CAE).
CATIA je riešená ako otvorená vývojová architektúra postavená na rozhraniach, ktoré umožňujú prispôsobovanie alebo vyvíjať nové aplikácie.
Callirrhoe (mesiac)
Callirrhoe grécky Καλλιρρόη), alebo Jupiter XVII, je najvzdialenejší Jupiterov pomenovaný nepravidelný prirodzený satelit. Bol objavený 6. októbra 1999 projektom Spacewatch. Pôvodne bol označovaný ako asteroid . Jeho obežnú dráhu okolo Jupitera objavil Timothy B. Spahr 18. júla 2000, a dostal označenie S/1999 J 1 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Kallirrhoé.
Callirrhoe má v priemere asi ~8,6 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 24,356 Mm, ktorú obletí každých 776,543 dní, s inklináciou 141° k ekliptike (140° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,264. Callirrhoe patrí do rodiny Pasiphae.
CATIA
Použité programovacie jazyky:
Bonrepos
Bonrepos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikuláš V. (protipápež)
Mikuláš V. (lat. Nicolaus Quintus), vl. menom Pietro Rainalducci (* 3. štvrtina 13. storočia, Corvaro - † 16. október 1333, Avignon) bol františkánsky mních a protipápež Jána XXII. (od 12. mája 1328 do 25. júla 1330). Do pápežských dejín sa zapísal ako obeť mocenskej politiky rímskonemeckého kráľa Ľudovíta IV. Bavorského.
Životopis
Biografické údaje o ňom sú veľmi skromné. História ho uvádza najmä v súvislosti s jeho verejným účinkovaním.
Pochádzal z chudobnej rodiny z mesta Borgorose (jeho miestnej časti Corvaro), ležiaceho vo východnej často dnešného regiónu Lazio. Pôvodne bol obyčajným človekom; v roku 1305 sa oženil. Po piatich rokoch však manželku opustil a vstúpil do františkánskej rehole. Niekoľko ďalších rokov žil v kláštore Santa Maria Aracoeli v Ríme.
Vcelku nenápadný a bezvýznamný rehoľník sa na výslnie dostal ako obeť sporu kráľa Ľudovíta IV. Bavorského s pápežom Jánom XXII. Spor pramenil v neochote pápeža rozhodnúť o novom ríšskom panovníkovi. Obaja kandidáti - Ľudovít IV. i rakúsky vojvoda Fridrich I. Habsburský - sa na pápeža obrátili so žiadosťou o rozhodnutie. Ján XXII. apeláciu prijal, no nevyniesol žiaden rozsudok, a to ani vtedy, keď Ľudovít Bavorský získal v Nemecku prevahu. Ľudovít IV. to považoval za porušenie svojich práv a rozhodol sa ich presadiť silou. Na čele vojska tiahol do Talianska, kde sa v Ríme dal korunovať za rímskonemeckého cisára. Súčasne sa rozhodol zosadiť Jána XXII., sídliaceho v tom čase v Avignone. 12. mája 1328 dal kolégiom vybraných rímskych duchovných zvoliť za protipápeža Pietra Rainalducciho, ktorého o tri dni neskôr sám korunoval. Pietro Rainalducci prijal meno Mikuláš V.
Po svojej intronizácii vymenoval deviatich kardinálov a viacero biskupov, vybratých predovšetkým z radov rehoľníkov a odporcov pápeža Jána XXII. Spočiatku sa tešil relatívne širokej podpore, najmä z miest, v ktorých mala prevahu nemecká strana, a ktoré odmietali politiku Jána XXII. Svojich priaznivcov mal aj medzi prelátmi, ktorí sa už skôr dostali do sporov s pápežom.