cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grog
Dejiny
Od 17. storočia do 1970 sa na lodiach Royal Navy dával posádke rum ako lodný prídel. Nie zriedka boli následkami nedisciplinovanosť a opitosť. V roku 1740 dal preto (ale aj pre nedostatok na často dlhých vojnových výpravách) anglický viceadmirál Edward Vernon (16841757) svojim námorníkom piť rum len zriedený s horúcou vodou. Neskôr sa nápoj zrieďoval aj s cukrom a limetkovou šťavou. Vernonova prezývka bola „Old Grog“, pretože nosil často pláštenku z grogrénu, hrubej látky z hodvábu a vlny. Toto meno sa čoskoro prenieslo na nápoj. V chladnejšej klíme Veľkej Británie sa potom grog pil horúci. Od začiatku 19. storočia je nápoj známy aj v Nemecku. Pojem „groggy“ označoval pôvodne pocit, keď človek vypil priveľa grogu a dnes sa používa na opísanie vyčerpaného stavu.
Podľa inej interpretácie je slovo grog od „Grand Rum Of Grenada“ a bolo utvorené Angličanmi po dobytí Karibského ostrova v 18. storočí. Táto verzia sa pravdepodobne zakladá na dodatočnom pokuse o vysvetlenie, podobne ako chybná interpretácia SOS ako „Save Our Souls“.
Príprava
Grogový pohár so sklenenou tyčinkou prípadne lyžičkou, aby sa zabránilo prasknutiu pohára, sa naplní do 2/3 vriacou vodou. K tomu sa pridajú 23 lyžičky cukru a zaleje sa cca 4 cl rumu.
Corgoň liga 2008/2009 – zápasy jarnej časti
Corgoň liga 2008/2009 - zápasy jarnej časti bude 15 kôl, v ktorých sa odohrá 90 ligových zápasov.
Jarná (Cífer)
Názvy obce
Dajta, prípadne Dayta, sa uvádza v prameňoch v rokoch 1291, 1301, 1322, 1342, a 1412. Názov Gocnod sa vyskytoval v dokumentoch v rokoch 1412 (Goczknad sive Daytha), 1416 (Gothczgnad), 1509 (Gotznod), 1543 (Gotsgnaden), 1773 (Gottesgnad, po maďarsky Gocnód, po slovensky Gocnod). Božetechovo bol názov zavedený v roku 1946 a bol to nepresný preklad nemeckého Gottesgnaden (správny názov by znel Božia milosť, prípadne Milosť božia, analogicky k názvu obce Matka Božia pri Senci).
Kostol
Kostol v obci Dajta bol postavený približne v druhej polovici 13. alebo začiatkom 14. storočia. V roku 1311 sa pred Bratislavskou kapitulou vyrovnával spor, ktoré účastníkom bol aj kňaz Demeter, farár z obce. Farnosť sa spomína aj v súpisoch príjmov Ostrihomského arcibiskupstva z rokov 1335 a 1516. V súpise prepoštských fár z roku 1516 sa obec spomína v latinskej podobe ako ,,Villa Mendacii", názov môže poukazovať na významné odpustky, ktoré sa tunajšiemu kostolu podarilo získať. Farnosť zanikla v 16. storočí, pravdepodobne príchodom reformácie. O kostole je zmienka z roku 1634, keď už bola dedina filiálkou cíferskej farnosti a bol zasvätený sv. Wolfgangovi. Je zrejmé, že sa jedná o pôvodné stredoveké patrocínium kostola. Môže to tiež poukazovať na skutočnosť, že tunajšia farnosť vznikla dôsledkom nemeckého osídlenia niekedy na prelome 13. a 14. storočia. Odrazilo sa to aj pri vývoji názvu obce, pretože po osídlení nemeckým obyvateľstvom sa po názve Dajta zaužíval nemecký názov Gottesgnaden - Božia milosť. Od roku 1728 už patrila do báhonskej farnosti. Cíferský farár dochádzal do obce každú štvrtú či piatu nedeľu, báhonský farár dochádza každú nedeľu a štvrtok. Okrem zasvätenia kostola (sv. Prokopovi) a prameňa vody, ktorý spomína Matej Bel, nijaká iná tradícia nepripomína pustovnícky pôvod sídliska - Jarnej.
Škola
Do roku 1930 chodili jarnianske deti do školy do Báhoňa. Keďže Jarná odmietla prispieť roku 1930 na stavbu novej školy v Báhoni, musela si postaviť vlastnú školu. Prvým učiteľom bol F. Odler. Podľa kanonickej vizitácie z roku 1694 mala Jarná vlastného učiteľa, ktorý dostával od každého domu štyri kríže obilia. Táto škola však dlho neexistovala.
Siójut
Siójut je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Siófok.
Má rozlohu 1073 ha a žije tu 603 obyvateľov (2007).
Gercy
Gercy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Caudipteridae
Caudipteridae bola čeľaď drobných teropódnych dinosaurov, ktoré žili v období spodnej kriedy (asi pred 125 až 120 miliónmi rokov) na území dnešnej severovýchodnej Číny (formácie I-sien (Yixian) a Ťiou-fo-tchang (Jiufotang)). Patrili k stále sa rozrastajúcej skupine tzv. operených dinosaurov, výnimočne zachovaným skamenelinám nelietavých dinosaurov s dochovaným pernatým pokryvom tela. V súčasnosti sú známe dva rody patriace do tejto čeľade, Caudipteryx (opísaný 1998) a Similicaudipteryx (opísaný 2008).
Tieto Oviraptorosauria o veľkosti husi alebo moriaka mali charakteristicky skrátené čeľuste (dolná bola stočená smerom k zemi), relatívne krátke predné končatiny a naopak veľmi dlhé nohy. Zaujímavý je objav nedospelých jedincov Similicaudipteryxa z roku 2010. Ten naznačuje, že perie u mláďat malo inú štruktúru než u dospelých zvierat a v priebehu ontogenézy sa vyvíjalo a menilo.
Koleopterológia
Koleopterológia je náuka o chrobákoch (koleoptérach). Je to súčasť entomológie. Osoba venujúca sa koleopterológii je koleopterológ.
Štúdiom chrobákov sa zaoberá najväčší počet zberateľov zo všetkých entomológov. Koleopterológia nie je iba krásny a zaujímavý koníček, ale je aj vedným odborom, ktorý sa zaoberá radom chrobákov, ako škodcami lesov, poľnohospodárskych plodín, dreva, potravín a pod.
Somodor
Somodor je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
Má rozlohu 1991 ha a žije tu 450 obyvateľov (2007).
Dipterológia
Dipterológia je náuka o dvojkrídlom hmyze (rad: Diptera). Je to súčasť entomológie. Osoba venujúca sa dipterológii je dipterológ.
Fatines
Fatines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Scharhörn
thumb|Scharhörn Scharhörn je nemecký ostrov v Helgolandskej zátoke Severného mora. Nachádza sa severozápadne od ostrova Neuwerk a  severozápadne od mesta Cuxhaven. Zaberá plocha a je neobývaný. Je administratívnou súčasťou spolkovej krajiny Hamburg, mestskej časti Neuwerk v rámci mestského okresu Hamburg-Mitte. De facto je enklávou, ktorá je úplne obklopená teritoriálnymi vodami spolkovej krajiny Dolné Sasko.
Prizren
Prizren je mesto v južnom Kosove.
Bařice-Velké Těšany
Bařice-Velké Těšany je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 468 obyvateľov, z toho 241 mužov a 227 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,9 roka (muži 41,1 roka, ženy 44,7 roka).
Bourges (obvod)
Bourges je obvod v departemente Cher a regióne Centre-Val de Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 16 kantónov a 131 obcí.
Držkovo
Držkovo je potok na území okresu Poltár. Je to ľavostranný prítok Uhorského potoka, má dĺžku 6,5 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Málinské vrchy, na južnom úpätí Brložna (813,6 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 670 m n. m.
Opis toku
Tečie prevažne juhojuhovýchodným smerom cez Cinobanské predhorie v Revúckej vrchovine. Preteká obcou Hradište a neďaleko obce Uhorské sa vlieva do Uhorského potoka v nadmorskej výške cca 255 m n. m.
Soubise (Charente-Maritime)
Soubise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Areola
Areola alebo dvorec alebo dvorček môže byť:
Smolná
Smolná je pravostranný prítok Ipľa, preteká územím okresov Detva a Poltár. Má dĺžku 9 km. Tečie cez Veporské vrchy, kde aj pramení v podcelku Sihlianska planina, na severovýchodnom svahu Vrchdobroča (917,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 890 m n. m. Vytvára oblúk a tečie popri osade Čechánky, postupne mení smer toku na severovýchod, pričom vytvára tri oblúky. Južne od osady Malá Látka sa stáča a tečie juhovýchodným smerom. Na dolnom toku v lokalite Breziny sa koryto vetví na dve ramená, ktoré následne ústia do vodnej nádrže Málinec v nadmorskej výške okolo 344 m n. m.
Pôvod názvu
Na vodný tok Smolná  bol prenesený názov zaniknutej osady Smolno  so súbežnou formálnou zmenou preradením z kategórie historických menných adjektív, čiže názvov s formantom -n-o (substantíva stredného gramatického rodu), napr. Brezno, Brodno, Brusno, Kolačno, Komárno, Rudno, Sitno, Strečno, Vrátno, → do kategórie názvov s formantom -n-á (adjektíva ženského gramatického rodu), napr. Blatná, Dolná, Hradná, Kamenná, Krížna, Lazná, Lúčna, Zlatná. Posledná (najmladšia) stopa po zaniknutej osade je v 1. vydaní Základnej mapy SR z roka 1986 v podobe Smolno ; v druhom aktualizovanom vydaní z roka 2003 už táto informácia absentuje. Zaniknutá osada Smolno sa nachádzala cca 200 m južne od pravého brehu Smolnej na území dnešnej obce Látky vo výške 798 m n. m. na spojnici medzi kopcom Pstružno a lazom Dedinka. Názov zaniknutej osady Smolno má pôvod vo všeobecnom podstatnom mene smola s významom čierna až čiernohnedá viskózna až tuhá organická látka získavaná ako zvyšok pri destilácii drevného dechtu. Smola predstavovala v stredoveku hodnotný produkt využívaný najmä na natieranie osí vozových kolies, na zhotovovanie smolných faklí (sviec), na preparovanie dratiev (konopných nití) a na impregnáciu. V pomenovacom procese samoty Smolno bola motivačným prvkom lokalizácia osady v blízkosti miesta, kde sa získavala smola. Pôvodná katastrálna mapa obce Málinec z roka 1868 obsahuje názov vodného toku Smolná v podobe Smolna potok. Najstaršia písomná zmienka o obci Málinec je v listine z roka 1514; obec Látky vznikla 1952 osamostatnením osady Látky a pričlenením niektorých osád od obce Málinec. Presnejšie datovanie pomenovacieho aktu osady Smolno i vodného toku Smolná je ešte predmetom ďalšieho výskumu. Z niekdajšej osady Smolno bol prenesený názov i na ďalšie geografické objekty v území obce Látky: Smolno (les), Smolno (lúka) a Malé Smolno (lúka). Geografické objekty Smolno (les) a Smolno (lúka) sú lokalizované v priestore obklopujúcom zaniknutú osadu Smolno. Objekt Malé Smolno (lúka) sa nachádza na pravom brehu bezmenného ľavostranného prítoku Smolnej cca 350 m juhozápadným smerom od samoty (lazu) Nový Svet alebo cca 800 m severozápadným smerom od ústia bezmenného ľavostranného prítoku Smolnej do Smolnej. Podobný pôvod názvu má značný počet slovenských toponým, a to aj zo staršieho vývojového obdobia slovenčiny.
Dvory nad Žitavou
Polohopis
Obec Dvory nad Žitavou leží v severovýchodnom cípe Podunajskej nížine na ľavom brehu rieky Žitavy, od okresného mesta – Nových Zámkov. Celková výmera obce je. Po celom obvode zastavaného územia obce sa nachádza pôdny fond. Na južnej strane sa dotýka obce železničná trať Nové Zámky – Štúrovo. Poľnohospodárska pôda je vysokej kvality a predstavuje 87,58 % z celkovej výmery.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Dvoroch nad Žitavou je z roku 1075. V písomnom zázname je uvedený latinský názov obce Villa Hudvordiensium super aquam Sitou, preložený do slovenského jazyka Osada Dvorníkov nad riekou Žitava.
Prvými obyvateľmi Dvorov boli tu osídlení Pečenegovia. Dnešné Dvory nad Žitavou vznikli zlúčením štyroch pôvodných osád, mená týchto sú: Hudvord, Huba, Pazman a Vadkert. Dvory dostali od kráľa právo výberu mýta na brode a neskôr aj moste Žitavy. V roku 1248 dostal do daru časť dvorského majetku kráľa nemecký rytier Ressel, v roku 1256 ďalší nemecký rytier Sebret a Sefrid de Medek dostal do daru právo výberu mýta na Žitave. Po odchode rytierov tieto majetky získal ostrihomský arcibiskup. Majetok, darovaný svätobeňadickému opátstvu bol predmetom neustáleho sporu medzi arcibiskupom a opátom. Napokon tento dvorský majetok natrvalo získal ostrihomský arcibiskup, až do rušenia poddanstva v r. 1848 a on bol aj dvorským zemepánom.
V roku 1228 sa dvorskí dvorníci a poddaní vzbúrili proti neúnosným dávkam, ktoré na nich vyrúbilo opátstvo. Bola to prvá nevoľnícka vzbura v stredovekom Uhorsku. Dvory dostali svoje meno od dvorníkov, slúžiacich v kráľovskej kúrii. Počas stredoveku a novoveku Dvory boli dejiskom významných udalostí. Veľmi významným rokom bol r. 1309. Vtedy sa konal v dvorskej kráľovskej kúrii na vŕšku svätého Martina dŕžavný cirkevný koncil pod vedením ostrihomského arcibiskupa Tomáša z Monoszló. Koncil potvrdil Karola Róberta z rodu Anjouovcov v jeho panovníckych právach, vyniesol rozhodnutie na potrestanie bezuzdných zločincov Matúša Čáka Trenčianskeho a na jeho exkomunikáciu, ako aj vyhlásil za povinné popri rannom a poludňajšom zvonení aj večerné zvonenie a modlitbu Anjela Pána. Tento zvyk sa stal celokrajinským a dodnes je dodržaný.
Dňa 2. októbra 1429 povýšil Dvory na mesto s názvom Trhové mestečko Veľké Dvory kráľ Uhorska a rímsky cisár Žigmund Luxemburský. V roku 1462 v Komárňanskej hradnej župe vznikol Dvorský okres, ktorého sídlom boli Dvory nad Žitavou (okres zanikol v roku 1923). V roku 1441 dostali Dvory od kráľa hrdelné právo. Do dvorského okresu, ktorý siahal až po rieky Váh a Dunaj, patrilo 23 obcí a 11 majerov
Veľa utrpenia prinieslo rozkvitajúcim Dvorom turecké poddanstvo. Už v roku 1530 prvýkrát prepadli mesto turecké vojská. Tieto útoky a s nimi spojené pustošenie, rabovanie, vraždenie a odvlečenie obyvateľov do otroctva sa do roku 1533 ešte niekoľkokrát zopakovalo. V roku 1550 stihol mesto opäť krutý nájazd a od roku 1572 až do augusta 1685 bolo Turkami trvale obsadené. Podľa súpisu z roku 1689 boli Dvory medzi tými mestami a obcami, ktoré boli úplne, alebo z veľkej časti spustošené tureckými vojskami. Po vyhnaní Turkov sa časť pôvodného obyvateľstva vrátila do obce, zvyšok tvorili novousadlíci zo severných častí krajiny z Nemecka.
V roku 1771 bola odovzdaná do užívania nová fara, ktorá je dodnes najstaršou budovou v obci. V roku 1776 bola dokončená výstavba Turkami zničeného rímskokatolíckeho kostola v barokovom štýle, ktorý je kultúrnou pamiatkou. V 19. storočí došlo k mohutnému rozmachu Dvorov. Dňa 16. decembra 1850 prešiel dvorským chotárom prvý vlak na novovybudovanej trati – z Bratislavy do Budapešti. Dňa 16. septembra 1860 bola vysvätená známa dvorská Kalvária. Iniciátorom, organizátorom Kalvárie bol dvorský farár Adolf Majthényi.
Po skončení I. svetovej vojny a rozpade Rakúsko-uhorskej monarchie sa po Parížskych mierových rokovaniach v apríli 1919 stali Dvory súčasťou novovzniknutej Československej republiky. Na základe takzvanej Viedenskej arbitráže 8. novembra 1938 boli Dvory pripojené k Maďarsku. Tento stav trval až do 29. marca 1945, kedy sa opäť stali súčasťou Československa.
Školstvo
V obci sa nachádzajú dve základné školy. V súčasnosti ich navštevuje viac ako 500 žiakov.
Hospodárstvo
V druhej polovici 20. storočia sa obec začala prudko rozvíjať. Má dobre prosperujúce družstvo, ZAD Dvory nad Žitavou, hydinársky podnik – NOVOGAL, COOLPART – výroba chladiarenskej techniky, TEKRO – výroba kŕmnej zmesi, VVD – Vinohradnícko vinárske družstvo – výroba vína, OVD – Ovocinárske výrobné družstvo – pestovanie ovocia, ZPD – Zeleninársko potravinárske družstvo – výroba paradajkového pretlaku a jablkového pyré. V roku 1993 sa začala prevádzka moderného zdravotného strediska.
Pernik (oblasť)
Pernik je oblasť v Bulharsku. Nachádza sa na západe krajiny medzi hlavným mestom Sofia a hranicou so Srbskom. Jej sídlom je mesto Pernik.
Má rozlohu 2 390,5 km² a žije tu 156 561 obyvateľov. Je významným hutnickým centrom.
Štěpánek
Štěpánek môže byť:
Unbiunium
Unbiunium je dočasný názov zatiaľ neobjaveného chemického prvku v periodickej tabuľke, ktorý má dočasnú značku Ubu a protónové číslo 121.
Je to chemický prvok, ktorého elektrónová konfigurácia obsahuje elektrón v energetickej hladine g, čím je to prvý chemický prvok bloku g. K energetickej hladine g majú prístup aj iné prvky, ale nie v základnom stave.
Dietmar Grieser
Dietmar Grieser (* 9. marec 1934, Hannover) ja rakúsky spisovateľ literatúry faktu, novinár, autor príspevkov do rozhlasu a televízie.
Martin Štěpánek
Martin Štěpánek môže byť:
Patrik Mráz
Patrik Mráz (* 1. február 1987, Púchov) je slovenský futbalový reprezentant v mládežníckych kategóriách.
Jeho posledný zamestnávateľ Śląsk Wrocław s ním rozviazal zmluvu na základe nedodržiavania životosprávy. Hráva na poste záložníka. Po prestupe z MFK Petržalka do MŠK Žilina dosiahol zmluvu v Žiline 05.07.2009
Šesťočkovité
Šesťočkovité môže byť slovenský názov čeľade:
Somogyaracs
Má rozlohu 770 ha a žije tu 220 obyvateľov (2007).
Somogyacsa
Somogyacsa je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Tab.
Vretenicovité
Rozšírenie
Vretenicovité sú rozšírené od južnej Sibíri a Japonska smerom na juh do Indie a Afriky, na západ do Škandinávie, Anglicka a Španielska. Žijú tiež v Strednej a Južnej Amerike (od Kanady do Argentíny).
Opis
Dosahujú dĺžku  –, väčšinou  – . Majú zavalité telo so zreteľne oddelenou hlavou a oči so zvislou elipsovitou zrenicou. Jedové zuby sú solenoglyfného typu (mohutné dlhé zahnuté zuby na hornej čeľusti vpredu s kanálikom). Sú sfarbené od jasnozelenej s červenými škvrnami do sýtohnedej alebo čiernej, zväčša so vzorom tmavých škvŕn na svetlejšom chrbtovom základe.
Aktuálny systém
Čeľaď vretenicovité (Viperidae):
Príklady staršieho systému
Čeľaď vretenicovité (Viperidae):
Rad vretenice (Viperiformes):
Pružina
thumb|Vinutá oceľová spružina thumb|Listové pružiny na nákladnom aute Pružina (iné názvy: pero, struna, zastarávajúco spruha, spružina, zastarano vzpruha, vzpružina ) je pružná súčiastka strojov z prútov alebo nosníkov, ktorá pri jej pružnej deformácii umožňuje svojim vhodným tvarom a materiálom akumulovať (deformačnú) energiu.
Polovno
Polovno je ľavostranný prítok Poltárice na území okresu Poltár. Má dĺžku 10 km.
Pružina
Rozdelenie
Podľa konštrukcie:
Polovno
Preteká Stolickými vrchmi, podcelkom Málinské vrchy, kde aj pramení na juhovýchodnom úpätí vrchu Jasenina v nadmorskej výške cca  Tečie viac-menej na juhovýchod, preteká osadou Salajka, následne cez Bradlanú dolinu, kde sprava priberá prítok  spod Kečky. Pokračuje cez obec Zlatno, kde zľava priberá prítok spod Zdehýnova a ďalej tečie juhojuhozápadným smerom až k ústiu do Poltárice severne od obce České Brezovo v nadmorskej výške okolo
Pružina
Rozdelenie
Podľa tvaru:
Podľa smeru vinutia:
Dejiny
Najstaršie nájdené pružiny sú skrutkovité pružiny (1400 pred Kr.) a ploché pružiny asi z roku 230 pred Kr. Prvé špirálové pružiny pochádzajú z roku 1400 po Kr., najprv vo visiacich zámkoch, neskôr v  hodinách.
Taqi al-Din postavil pružinou poháňané astronomické hodiny v roku 1559.
Význam
Používajú sa:
Montana (oblasť)
Montana je oblasť v Bulharsku. Nachádza sa na severozápade krajiny a jej sídlom je mesto Montana.
Nigehörn
thumb|Nigehörn Nigehörn je nemecký ostrov v Helgolandskej zátoke Severného mora. Leží približne severozápadne od pobrežia spolkovej krajiny Dolné Sasko a  od ostrova Neuwerk.
Pôvodná rozloha ostrova bola v roku 1989 umelo zväčšená na. Ostrov je neobývaný. Je administratívnou súčasťou spolkovej krajiny Hamburg, vnútri teritoriálnych vôd Dolného Saska (tzv. de facto enkláva).
Električková doprava v Starom Oskole
náhľad|Električka [[KTM-5 v malebnej krajine]]
Električková doprava v ruskom meste Starý Oskol funguje od roku 1981. Spolu 3 linky jazdia na trati dlhej 61 km s rozchodom.
Vozňový park
Technický vozňový park sa skladá z 10 vozidiel.
Fay (Sarthe)
Fay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bezměrov
Bezměrov je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2013 tu žilo 558 obyvateľov, z toho 272 mužov a 286 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,1 roka (muži 39,3 roka, ženy 40,8 roka).
Somogyaszaló
Somogyaszaló je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
Má rozlohu 2212 ha a žije tu 746 obyvateľov (2007).
Bělov
Bělov je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 291 obyvateľov, z toho 151 mužov a 140 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,3 roka, ženy 42,0 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1131.
Gergny
Gergny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erebus
Erebus je najjužnejšie položená aktívna sopka na Zemi. Nachádza sa na Rossovom ostrove pri pobreží Antarktídy. Objavil ju James Ross v roku 1841 a pomenoval ju podľa jednej zo svojich lodí (HMS Erebus). Sopka je vysoká 3 794 m, na ostrove sa nachádzajú aj tri ďalšie vulkány (najznámejší je Mount Terror).
Geológia
Erebus je jedna z najaktívnejších sopiek nielen v Antarktíde, ale aj na celej Zemi. Od roku 1972 je kráter permanentne naplnený jazerom lávy a sopka pravidelne eruptuje. Na ostrove sa nachádza polárna stanica McMurdo Station, v rámci výskumu prebieha aj monitorovanie aktivít vulkánu. Lávy sú tvorené prevažne fonolitickými, trachytickými a bazanitickými horninami.
Iné projekty
.
Fercé-sur-Sarthe
Fercé-sur-Sarthe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Chartres (obvod)
Chartres je obvod v departemente Eure-et-Loir a regióne Centre-Val de Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 11 kantónov a 162 obcí.
Fercé-sur-Sarthe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jump (Van Halen)
thumb|Skupina Van Halen počas hrania skladby „Jump“ v roku 2007 „Jump“ je skladba americkej rockovej skupiny Van Halen. Je jediným singlom skupiny, ktorý dosiahol 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100. Bol vydaný v roku 1984 ako druhá skladba z albumu 1984. Skladba je zlomom oproti predchádzajúcim skladbám skupiny Van Halen, predovšetkým tým, že obsahuje syntetizátorovú linku (hranú na Oberheim OB-Xa), hoci obsahuje gitarové sólo Eddie Van Halena.
„Jump“ je najpopulárnejšou a okamžite rozpoznateľnou skladbou skupiny, a to hlavne pre jej zvuk, ktorý obsahuje kľúčové aspekty oboch populárnych žánrov 80. rokov v USA: syntetizátorom riadený pop a arénový štýl metalu.
Čechy
V roku 1918 sa Čechy stali súčasťou Česko-Slovenska, v rámci ktorého stratili krajinský snem a autonómiu, ktorú mali v časoch Rakúsko-Uhorska. Ako správny útvar však existovali aj naďalej. Podľa zákona o župnom zriadení z roku 1920 mali byť Čechy rozdelené na niekoľko žúp. Od tohto zámeru sa však upustilo a 1.decembra 1928 získali Čechy zákonom č. 125/1927 Zb. „o organizácii politickej správy“ zo dňa 14. júna 1927 trocha širšiu samosprávu a existovali do 31. decembra 1948 ako Česká zem/krajina (krajinské zriadenie). 31. júla 1920 k nim bolo pripojené ešte Západné Vitorazsko, dovtedy patriace k Dolnému Rakúsku.
Na základe komunistickej správnej reformy z roku 1948 boli Čechy od 1. januára 1949 ako správny útvar zrušené a rozdelené do niekoľkých krajov, nerešpektujúcich ich historicky vzniknuté hranice. V súčasnosti sú Čechy rozdelené medzi kraje Karlovarský, Plzenský, Úsťanský, Královohradecký, Liberecký, Stredočeský, Prahu, a časti krajov Pardubického, Juhočeského, Vysočiny a Juhomoravského (iba Jobova Lhota).
O dejinách pozri Dejiny Česka.
Châteaudun (obvod)
Châteaudun je obvod v departemente Eure-et-Loir a regióne Centre-Val de Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 5 kantónov a 80 obcí.
Soubran
Soubran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prepínač (prvok počítačovej siete)
náhľad|hviezdicová topológia
Prepínač alebo sieťový prepínač (angl. network switch) je aktívny prvok počítačovej siete, ktorý spája jej jednotlivé časti. Prepínač slúži ako centrálny prvok v sieťach hviezdicovej topológie. V minulosti sa ako centrálny prvok v týchto sieťach používal rozbočovač.
Prepínače sú v porovnaní s rozbočovačom inteligentnejšie, podľa MAC adresy dokážu rozpoznať, kam majú byť dáta doručené, a tak prepínač dáta nepreposiela na všetky porty súčasne. Vďaka tomu dokáže prepínač radikálne znížiť tok zbytočných dát na sieti a je omnoho efektívnejší ako rozbočovače.
Prepínač v pamäti vytvorí a udržiava tabuľku MAC adries všetkých zariadení pripojených k jednotlivým portom. Po jeho štarte je však celá MAC tabuľka prázdna a preto sa správa ako rozbočovač. Rozposiela dátové rámce všetkým pripojeným zariadeniam, no prijíma ho len zariadenie, pre ktoré je rámec určený. Odpoveďou naň sa zariadenie zapíše do MAC tabuľky prepínača. Keď dátový rámec príde na port prepínača, prepínač porovná cieľovú MAC adresu v rámci so svojou tabuľkou MAC adries. Tak je prepínač schopný určiť, na ktorý port má prijatý dátový rámec preposlať.
Prepínače pracujú na Linkovej vrstve OSI modelu. Umožňujú segmentáciu siete na kolízne domény. Každý port prepínača predstavuje oddelenú kolíznu doménu a poskytuje celú šírku pásma sieťového média jednému alebo viacerým uzlom pripojeným k tomuto portu. Čím menej uzlov je v kolíznej doméne, tým väčšia šírka pásma pripadá na každý uzol a zmenšuje sa počet kolízií.
Divoké polia
thumb|right|Mapa znázorňujúca Divoké polia: step na ukrajinsko-ruskom pomedzí. {{legend|#FFE26F|Divoké polia}}
Prepínač (prvok počítačovej siete)
Prepínače, ktoré pracujú s údajmi na Sieťovej vrstve OSI modelu, sa nazývajú viacvrstvové prepínače.
Divoké polia
Divoké polia alebo Divoké pole je označenie južnoruských a ukrajinských stepí medzi Donom, vrchnou Okou a ľavými prítokmi Dnepru a Desny. Niektorí autori pokladajú za východnú hranicu Divokých polí Kaspické more. Na západ od Divokých polí leží Jedisan. V 9-13. storočí boli Divoké polia osídlené kočovnými kmeňmi Kumánov a Pečenehov, potom územie obsadili Mongoli a patrilo do sféry vplyvu vazalských tatárskych štátov – Krymský chanát, Nogajská horda atď. Od 16. storočia do Divokých polí začali migrovať ruskí a ukrajinskí zbehovia, ktorí sa pridávali ku Kozákom (Záporožie). Do 19. storočia územie bolo málo osídlené, pretože to neumožňovali stále nájazdy tak Krymských Tatárov, ako aj Kozákov (pozri Muravská cesta). Po porážke Krymského chanátu na konci 18. storočia názov Divoké polia zanikol.
Prepínač (prvok počítačovej siete)
Fixne konfigurovateľné prepínače
Fixne konfigurovateľné prepínače majú od výrobcu daný počet Ethernetových rozhraní, ktorý je nemenný. Sú určené ako pre malé domácnosti tak aj pre veľké firmy. Pre domácnosti väčšinou obsahujú 5, 8 až 16 rozhraní a ich možnosti konfigurácie sú značne obmedzené. Výkonnejšie prepínače majú bežne 24 až 48 rozhraní. Obsahujú tiež softvér, ktorý poskytuje široké možnosti konfigurácie. Okrem počtu rozhraní pri kúpe prepínača rozhoduje aj výkon. Od výkonu sa odvíja aj cena. Výkon určuje rýchlosť preposielania rámcov, rýchlosti jednotlivých portov či kvalita vnútorných komponentov.
Modulárne prepínače
Modulárne prepínače sú druhom, ktorý sa prevažne využíva vo veľkých firmách a priemysle. Ich výhodou je, že obsahuje moduly, do ktorých sa dávajú linkové karty. Tie obsahujú rôzne druhy rozhraní, a tak nemusí ísť len o Ethernetové rozhrania.
Dobročský potok
náhľad|Dobročský potok pretekajúci obcou Dobroč Dobročský potok je ľavostranný prítok Krivánskeho potoka v severnej časti okresu Lučenec a má dĺžku 10 km.
Prepínač (prvok počítačovej siete)
Stackable prepínač
Stackable prepínače sú prepínače, ktoré sa skladajú z viacerých prepínačov. Výhodné sú pri rozširovaní sieti, kde sa nemusí kupovať jedno celé nové zariadenie, ale stačí len dokúpiť jeden takýto prepínač. Navzájom sú prepojené pomocou špeciálnych backplane káblov.
Dobročský potok
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Sihlianska planina, na západnom úpätí Vrchdobroča (917,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 780 m n. m., pri osade Briestiny. Na hornom toku tečie severojužným smerom, vytvára ostrú zákrutu, zľava priberá prítok spod Jaseňového vrchu (842,2 m n. m.). Stáča sa na juhovýchod, tečie už v Revúckej vrchovine (podcelok Cinobanské predhorie) a preteká obcou Dobroč, kde zľava priberá Vrbinský potok a pokračuje smerom na juh. V Lovinobanskej brázde ústi juhovýchodne od obce Mýtna v nadmorskej výške 241,3 m n. m. do Krivánskeho potoka.
Prepínač (prvok počítačovej siete)
Stackable prepínač
Prepínače sa ďalej delia podľa spôsobu spracovania údajov, spôsobu prepínania, typu pamäte, ktorá spracúva prijaté signály alebo podľa smeru komunikácie.
Alma-Ata
Alma‑Ata (, 18671921 ) je najväčšie mesto v Kazachstane. Bolo založené v roku 1854. V rokoch 1887 a 1911 zničené zemetrasením. Do roku 1997 bola Alma‑Ata hlavným mestom Kazachstanu.
Hoci mesto stratilo politickú moc, stále ide o hlavné centrum kazašskej kultúry a financií. Alma‑Ata sa nachádza na juhovýchode krajiny v blízkosti hranice s Kirgizskom na úpätí pohoria Ťan-šan. Vďaka tomuto pohoriu má mesto osobité a mierne klimatické podmienky.
V júni 2007 bolo mesto agentúrou Mercer zaradené k najdrahším mestám sveta a od konca deväťdesiatych rokov bolo mesto masívne zastavané novými budovami.
Názov mesta
V Rusku je mesto stále označované ako Alma‑Ata: 17. augusta 1995 bolo vydané nariadenie prezidenta Ruskej federácie č. 1495 "Na písanie názvov štátov - bývalých sovietskych republík a ich hlavných miest", podľa ktorého v služobnej korešpondencii a v oficiálnych rokovaniach musia zástupcovia Ruskej federácie menovať bývalé hlavné mesto Kazachstanu Alma‑Ata.
Aj napriek tomu, že si sú názvy podobné, Alma‑Ata nie je odvodené slovo od Almaty. Mýtus o vzniku názvu, prekladom z kazaštiny (Alma = jablko a Ata = otec) vznikol pri pokuse vysvetliť si etymológiu názvu z 5. januára 1921. Názov Almaty sa dá preložiť ako "Jabloňové".
História
Alma‑Ata v stredoveku ťažila zo svojej polohy na Hodvábnej ceste. Najväčšieho rozkvetu dosiahla v období 10. - 14. storočia. Rozvoj bol jednak zastavený poklesom významu Hodvábnej cesty a začínajúcimi nájazdmi Džungarov. Dlhotrvajúca vojna bola ukončená až roku 1730 porážkou Džungarov.
Moderná história Alma-Aty sa datuje od roku 1854, kedy Rusi postavili na tom mieste pevnosť a pomenovali ju Verný. Následne do oblasti začali prichádzať ruskí roľníci a tatárski remeselníci. Mestom sa stal Verný v roku 1867, významným dátumom Alma-Aty je 28. máj 1887, kedy mesto bolo skoro celé zničené zemetrasením.
Po Októbrovej revolúcii sa Alma‑Ata dostala veľmi rýchlo do rúk Boľševikom. Oblasť s mestom sa stala súčasťou Turkestánskej autonómnej sovietskej socialistickej republiky. V roku 1927 sa Alma‑Ata stala hlavným mestom Kazašskej autonómnej sovietskej socialistickej republiky. Vďaka tomu sa mesto začalo veľmi rýchlo rozvíjať; trojnásobne narástol počet obyvateľov a prebehla mohutná industrializácia. V roku 1936 sa Alma‑Ata stala hlavným mestom Kazašskej sovietskej socialistickej republiky, ktorá zodpovedala svojimi hranicami dnešnému nezávislému Kazachstanu.
Počas druhej svetovej vojny sa mesto veľmi rozrástlo, nakoľko mnoho inštitúcií z Moskvy a Leningradu bolo evakuovaných práve do Alma-Aty. Mesto bolo sídlom veľkého množstva zbrojoviek a tovární, ktoré vybavili Červenú armádu na Východnej fronte. Po vojne pokračoval rozvoj mesta, a to predovšetkým v rokoch 1966-1971. Zástavba sa orientovala na budovy, ktoré boli schopné vydržať zemetrasenie. V roku 1986 prebehli v Alma-Ate nepokoje po odvolaní Kazacha Dinmuhammeda Kunajeva, ktorý zastával funkciu prvého tajomníka Komunistickej strany Kazachstanu a jeho nahradenie Grennadym Kolbimom, ktorý bol etnický Rus. Demonštrácií, ktoré boli krvavo potlačené, sa zúčastnilo až 40 000 ľudí a zásah ozbrojených síl vtedy neprežilo takmer 200 ľudí.
Geografia
Mesto Alma‑Ata sa nachádza priamo v centre Eurázie, v juhovýchodnej časti Kazachstanu, na úpätí hory Alatay v najsevernejšej časti pohoria Ťan-šan. Nadmorská výška sa pohybuje medzi 600 až
thumb|Graf teplôt v priebehu roka. ( Absolútne maximum, Stredné maximum , priemerná , Stredné minimum , Absolútne minimum )
Na úpätí hôr, do 50 km od mesta, sú obilné, melónové a tabakové plantáže. Tiež tu nájdeme rozsiahle vinice a ovocné sady. Viac ako 8 000 ha mestských oblastí pokrývajú záhrady a parky, kde sa pestuje almatynský aport (odroda jablone). Mestom pretekajú rieky Malá Almatinka a Veľká Almatinka. Horské rieky a jazerá sú hlavným zdrojom vody pre mesto.
Klíma
Podnebie je kontinentálne, ale v porovnaní s centrálnym Kazachstanom relatívne mierne. Pred letnými horúčavami mesto chráni jeho relatívne veľká nadmorská výška, napriek tomu letná teplota šplhá k 30°C. Zimu naopak zmäkčuje teplý vietor z púští strednej Ázie, preto teplota v zime klesá zvyčajne na -10°C. Veľká nadmorská výška prináša veľa snehu, ktorý nie je výnimkou ani na začiatku mája, čo často vedie k nižším úrodám zeleniny a ovocia. Priemerná rýchlosť vetra dosahuje 1,2 m/s, priemerná ročná teplota 9,0°C a priemerná vlhkosť 62%.
Teploty v priebehu roka
thumb|Smog nad mestom Alma‑Ata.
Ekologické problémy
Mesto má kvôli svojmu umiestneniu v podhorí pomerne zložitú ekologickú situáciu. Rovnako ako iné mestá (Atény, Los Angeles) s podobným umiestnením, tak aj Alma‑Ata dnes čelí ekologickým problémom ako znečistenie ovzdušia, nedostatok stavebných plôch, imigrácia obyvateľstva do centra mesta, preľudnenie atď. Mesto bolo pri stavbe navrhnuté pre 400 000 obyvateľov, dnes tu však žije 1,8 milióna prihlásených obyvateľov, po pripočítaní satelitných štvrtí v okolí mesta sa číslo vyšplhá až na 2,5 mil. obyvateľov.
Presťahovanie hlavného mesta do Astany umožnilo zmierniť neúmerný tlak migrácie. Z mesta sa odsťahovalo cca 300 000 ľudí do nového hlavného mesta, ale problém sa tým úplne nevyriešil. Kazašskému prezidentovi Nazarbajevovi prichádza čoraz viac ponúk od stavebných firiem, ktoré ponúkajú strhnúť staré budovy a na ich mieste postaviť väčšie bytové komplexy. Prezident naopak chce presadiť zákaz výstavby nových budov s tým, že ďalšie rozširovanie zničí všetku zeleň v meste a neskôr aj okolie hôr.
Satelitné mestá Almaty
thumb|Sídliska v satelitnom meste Kapčigaj. thumb|Chatky pri jazere Kapčigaj v rovnomennom meste.
Charakteristickým rysom satelitných miest Almaty je ich umiestnenie na severe, západe a východe a plne zastavaný juh, kde sa nachádza Zaalyjský Alatay.
Hlavné satelitné mestá v okruhu 50 km sú:
Západ Sever Východ Severovýchod
Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg
Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg (skr. FAU, doslova Erlangensko-norimberská univerzita Friedricha Alexandra) je univerzita v Erlangene, Norimbergu a Fürthe.
Dejiny
thumb|right|250px|Roku 1702 ako grófska rezidencia postavený 'zámok Erlangen' v centre mesta prešiel roku 1817 pod univerzitu. Dnes sa v ňom nachádza aula, vedenie univerzity a časť administratívy. thumb|right|250px|Kollegienhaus na kraji zámockého parku bol postavený v roku 1889 ako rozšírenie univerzity a je až do dnes využívaný ako učebný a reprezentatívny objekt. thumb|right|250px|Zámocký park je tiež časťou univerzity. Vďaka svojej skvelej centrálne polohe a blízkosti k niektorým prednáškovým miestnostiam je často využívaný študentmi na relax či štúdium. Okrem toho sa tu každoročne usporadúva 'Schlossgartenfest'.
Naši (seriál)
Naši je slovenský sitkom, ktorý mal premiéru vo štvrtok 7. januára 2016 na TV JOJ. Po úspešnom stabilizovaní seriálu potvrdila TV JOJ aj druhú sériu, ktorá mala premiéru 6. septembra 2016. Bola potvrdená aj tretia séria, ktorá mala premiéru 6. septembra 2017. V roku 2018 zas Televízia JOJ potvrdila aj štvrtú sériu, ktorá sa vysielala od 11. septembra do 11. júna 2019. Bola potvrdená aj 5. séria, ktorá sa bude vysielať od 22. júna a bude už posledná.
Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg
Založenie
Univerzita bola založená v roku 1742 v meste Bayreuth grófom Friedrichom von Brandenburg-Bayreuth ako Friedrichs-Universität, čím sa stala po Univerzite Altdorf a Würzburg treťou univerzitou vo franskom regióne. V roku 1743 bola univerzita premiestnená do mesta Erlangen do priestorov bývalej Ritterakademie na ulici Erlanger Hauptstraße. Od začiatku sa vyučovali všetky tradičné predmety ako teológia, právo, medicína a filozofia aj keď bolo študentov počas prvých rokov konštante pod 200.
V roku 1769 pripadol patronát nad univerzitou grófovi Karlovi Alexandrovi von Brandenburg-Bayreuth, ktorý ju ďalej rozvíjal a všestranne podporoval.
Naši (seriál)
Predloha
Sitkom je nakrútený podľa kanadskej predlohy s názvom Les Parent (doslovný slovenský preklad „Rodičovci“). V Kanade sa bude vysielať jeho ôsma a zároveň aj posledná séria. Stanica Ici Radio-Canada Télé ho vysiela od septembra 2008. Keďže je sitkom nakrútený v kanadskej provincii Quebec, vysiela sa vo francúzštine.
Série
TV JOJ nakrútila 20 častí počas júna a júla 2015. Režisérom slovenskej verzie seriálu je Peter Begányi, produkciu zastrešuje spoločnosť Piknik Pictures, ktorá pracovala aj na seriáli Superhrdinovia RTVS. Tretia séria sa začala nakrúcať 1. júna 2017.
Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg
Založenie
Po pripadnutí mesta Erlangen Bavorsku v roku 1810 obišla univerzitu hrozba uzatvorenia, v protiklade k Univerzite Altdorf, lebo bola jedinou bavorskou univerzitou, ktorá mala luteránsku teologickú fakultu. Ešte dlho potom bola univerzita ovplyvňovaná luteránstvom, stratila ale pôvodný luteránsko-konfesný charakter. Aj dnes ešte existuje na univerzite iba evanjelický a žiadny katolícky odbor, hoci štúdium katolíckej výchovy je možné pre budúcich učiteľov.
Novodobé dejiny
V roku 1961 bola začlenená Vysoká škola ekonomických a sociálnych vied v Norimbergu (Hochschule für Wirtschafts- und Sozialwissenschaften Nürnberg), pôvodne založená v roku 1919. Odvtedy nesie univerzita dodatok k názvu - Erlangen-Nürnberg. V roku 1966 bola založená Technická fakulta, pre ktorej potreby vznikol nový, na to obdobie moderný, betónový komplex budov, kde našli svoje uplatnenie inžinierske odbory, anorganická chémia, informatika a ďalšia menza. Univerzita Friedricha Alexandra sa týmto krokom stala jednou z prvých klasických univerzít, ktoré doplnili svoje spektrum predmetov o techniku. V roku 1972 univerzita pohltila Vysokú školu pedagogickú v Norimbergu.
V roku 2004 bol založený nový inštitút v meste Fürth, Zentralinstitut für Neue Materialien und Prozesstechnik (ZMP), čím sa aj toto mesto norimberského regiónu stalo univerzitným. Vysunuté pracoviská sa dajú nájsť v meste Bamberg, Dr.Remeis Sternwarte (hvezdáreň), a v meste Pleinfeld, Wassersportzentrum am Brombachsee (vodné športové centrum).
Fakulty
Od 1. októbra 2007 je univerzita rozdelená do nasledovných piatich fakúlt:
Do 30. septembra 2007 existovalo 11 nasledovných fakúlt:
Schlossgartenfest
Od roku 1951 sa každoročne koná v juni alebo júli. S okolo 6000 účastníkmi patrí k najväčším záhradným slávnostiam v Európe. Záhrada Schlossgarten v centra mesta Erlangen je počas tejto oslavy premenená na veľkú plesovú sálu pod šírym nebom. Večer po príchode noci sa zapaľuje ohňostroj. Počas oslavy sa stretávajú okrem študentov a profesorov aj politický prominenti Bavorska. Slávnosť sa prvýkrát usporiadala počas rektorátu Prof. Dr. Rudolfa Pohle. V roku 1969 bola slávnosť zrušená kvôli študentským nepokojom, v rokoch 1966, 1980 a 200 kvôli zlému počasiu.
Winterball
Každý január sa v norimberskej Meistersingerhalle usporadúva zimný ples, Winterball. S 2000 účastníkmi patrí k menším akciám univerzity.
Horná roveň (vrch v Malej Fatre)
Horná roveň je nevýrazný vrch v severnej časti Lúčanskej Malej Fatry. Leží nad obcou Višňové, približne juhovýchodne od Žiliny.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a v katastrálnom území obce Višňové a Turie. Oddeľuje Višňovskú a Turskú dolinu a najbližšími vrcholmi sú severným smerom ležiaci Hoblík, západne situovaná Dolná roveň , južne ležiaca Jastrabná a Skalnatá  a na východe ležiaca Suchárová.
Opis
Nevýrazná Horná roveň, poznačená ťažbou dreva, tvorí pahorok na bočnom hrebeni, ktorý vybieha severozápadným smerom z masívu Minčola. Oddeľuje Višňovskú a Turskú dolinu a do nich steká aj prebytková voda. Severovýchodné svahy tak odvodňuje Rosinka, juhozápadné odvádzajú vodu do Turianskeho potoka. Zo samotnej obce je v zákryte Dolnej rovne.
Výhľady
Čiastočne zalesnený vrchol poskytuje obmedzený výhľad, ktorý je zaujímavý najmä smerom k okolitým vrchom a hrebeňu Lúčanskej Fatry. Z vhodných lokalít vidieť najmä scenérie okolitých vrchov Polom, Hoblík , Úplaz , Malý Minčol , Minčol , Jastrabná , Skalnatá , Dolná roveň a Valientov diel , taktiež časť Žilinskej pahorkatiny. Veľmi dobrý výhľad je pri vhodných podmienkach severným a západným smerom, kde sa na horizonte ukazuje okrem časti Krivánskej Fatry hrebeň Kysuckých Beskýd, Moravsko-sliezskych Beskýd, Javorníkov a Súľovských vrchov.
Prístup
Vrchol traverzuje značený chodník z Višňového na Minčol. Za Hornou rovňou začína najťažší výstup s prudkým stúpaním až nad hornú hranicu lesa. Okolie je poznačené ťažbou dreva.
Somogybabod
Somogybabod je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Fonyód.
Má rozlohu 1059 ha a žije tu 520 obyvateľov (2007).
Peter Čvirik
Peter Čvirik (* 13. jún 1979, Levice) je slovenský futbalový obranca pôsobiaci v slovenskom klube FC Spartak Trnava. Je ženatý so športovou moderátorkou televízie JOJ, Lenkou Hriadeľovou. V súčasnosti je komentátorom na JOJ Šport.
Ardanovce
Ardanovce sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Malebná dedinka ležiaca na úpätí pohoria Považský Inovec. Blízko sa nachádza kúpeľné mesto Piešťany, či mesto Hlohovec.
Z prírodných pamiatok je to Jaskyňa Čertova pec, ktorá sa nachádza za obcou Radošina, na hlavnom ťahu medzi Topoľčanmi a Piešťanmi.
Obcou vedie aj náučný chodník, Považský Inovec.
V obci sa nachádza rímsko-katolícky kostol sv. Michala Archanjela z roku 1324, no nie je vylúčený aj starší pôvod kostola. V jeho interiéri je pri vstupe do predsiene pod vežou zamurovaná v stene gotická krstiteľnica, v súčasnosti používaná ako svätenička. Obvodové múry a presbytérium je gotické, klenba baroková. Na chóre sa nachádza jednomanuálový organ. Vo veži kostola visia 4 zvony. Tri sú z 18. storočia a jeden, nový z osemdesiatych rokov minulého storočia. náhľad
Národnostné zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1991, Štatistický úrad Slovenskej republiky
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001, Štatistický úrad Slovenskej republiky
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad Slovenskej republiky
Vrbinský potok
náhľad|Vrbinský potok pretekajúci obcou Kotmanová Vrbinský potok je ľavostranný prítok Dobročského potoka, preteká severnou časťou okresu Lučenec a má dĺžku 8,5 km.
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Sihlianska planina, na južných svahoch Vrchdobroča (917,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 870 m n. m. Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom, západne od osady Hrnčiarky sa stáča na juhozápad a tečie Revúckou vrchovinou, podcelkom Cinobanské predhorie. Sprava priberá najprv prítok z oblasti Hudcovej, potom spod Jaseňového vrchu (842,2 m n. m.) a preteká obcami Kotmanová a Dobroč, kde sa vlieva do Dobročského potoka v nadmorskej výške okolo 270 m n. m.
Cena Josefa Vavrouška
náhľad|Vladimír Buřt – laureát ceny Josefa Vavrouška za rok 2009
Cena Josefa Vavrouška je ocenenie, ktoré zriadila Nadace Charty 77 v roku 1996 na počesť popredného českého ekológa Josefa Vavrouška, ktorý tragicky zahynul v roku 1995.
Podľa Nadace Charty 77 je udeľovaná „za aktívne presadzovanie trvale udržateľného spôsobu života, za činnosť usilujúcu sa o pozitívne riešenie vzájomne spojených ekologických, sociálnych, ekonomických a ďalších problémov alebo za výnimočný čin alebo činnosť v oblasti ochrany životného prostredia a udržateľného rozvoja“.
Od roku 2005 je vyhlasovaná v spolupráci s Nadací Partnerství.
Cena sa vyhlasuje každoročne 5. júna na Svetový deň životného prostredia.
EuroCity
EuroCity (EC) je druh vlakového spoja v rámci európskej železničnej siete. Na rozdiel od vlakov kategórie "IC", spoje "EC" sú medzinárodné vlaky, ktoré musia spĺňať dané kritéria. Prvé spoje EuroCity vznikli v roku 1987.
Počas pred-schengenskej éry bola bola pasová kontrola cestujúcich vykonávaná vo vlaku počas jazdy, na rozdiel od všetkých ostatných spojov, ktorých kontrola bola vykonávaná počas zastavenia vlaku na stanici.
Vlaky EuroCity na Slovensku
Vzhľadom na zaostalú železničnú sieť, rušne i vozne (voči ostatným krajinám EÚ 28) nie je možné dodržiavanie minimálnej priemernej rýchlosti, čoho dôsledkom je veľmi nízky počet vlakov EC. Na území Slovenska sa jedná o spoje:
Châteauroux (obvod)
Châteauroux je obvod v departemente Indre a regióne Centre-Val de Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 11 kantónov a 82 obcí.
Somogybükkösd
Somogybükkösd je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Csurgó.
Má rozlohu 1180 ha a žije tu 100 obyvateľov (2007).
Blazice
Blazice je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 205 obyvateľov, z toho 103 mužov a 102 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,5 roka (muži 40,9 roka, ženy 44,2 roka).
Kiustendil (oblasť)
Kiustendil je oblasť v Bulharsku. Nachádza sa na západe krajiny, hraničí so Srbskom a Macedónskom. Jej sídlom je mesto Kiustendil.
Má rozlohu 3 084,3 km² a žije tu 173 889 obyvateľov.
Fillé
Fillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol svätého Michala
Kostol svätého Michala môže byť:
na Slovensku:
v Česku:
v Nemecku:
Miroslav Štěpánek
Miroslav Štěpánek môže byť:
Germaine (Aisne)
Germaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bzovský potok
Bzovský potok je ľavostranný prítok Krivánskeho potoka v severnej časti okresu Lučenec, má dĺžku 8,7 km.
Preteká cez Veporské vrchy, kde aj v podcelku Sihlianska planina pramení, na severozápadných stráňach Kopanice (871,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 810 m n. m. Na krátkom úseku tečie na západ, následne sa stáča na juhojuhozápad, preteká popri samote Horná Bzová, zľava priberá prítok z oblasti Bzovskej hory a tečie cez osadu Dolná Bzová. Tu najprv priberá ľavostranný Hlboký potok a vzápätí pravostranný prítok z osady Ivanišovo. Stáča sa na juh, sprava ešte priberá Ružinskú a juhovýchodne od obce Podkriváň sa v nadmorskej výške okolo 338 m n. m. vlieva do Krivánskeho potoka.
Soulignonne
Soulignonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.