cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ranokresťanské pamiatky v Ravenne
Arcibiskupská kaplnka
Arcibiskupská kaplnka je kaplnka na prvom poschodí biskupského paláca. Bolo to súkromné oratórium trinitárnych biskupov z prelomu 6. storočia. Aj keď sa kaplnka bežne pripisuje svätému Petrovi Chrysológovi, arcibiskupovi v Ravenne v rokoch 433450, v skutočnosti ju postavil arcibiskup Peter II. krátko po tom, ako sa stal arcibiskupom v roku 495. Kaplnka bola pôvodne zasvätená Kristovi a neskôr svätému Ondrejovi. Pôdorys má v tvar gréckeho kríža s jednou apsidou na východe. Apsida je klenutá krížovou klenbou a pred ňou je obdĺžniková predsieň. Spodná časť stien je pokrytá mramorom a mozaikami. V 16. storočí boli niektoré mozaiky nahradené maľbami od Luca Longhiho. Luneta nad dverami predsiene zobrazuje Krista ako bojovníka na zlatom pozadí. Na valenej klenbe je zobrazená mriežka z bielych ľalií a roziet, čiastočne je domaľovaná temperami, ktorá v komorách pôsobí dojmom vzdušnej pergoly s vtákmi a zvieratami. Na vrchole klenby sa nachádzajú Kristove iniciály tzv. chiró, podporeným štyrmi anjelmi so zdvihnutými rukami. Podľa hodnotenia ICOMOS tejto významnej stavby spočíva v tom, že je to jediné ranokresťanské súkromné oratórium, ktoré prežilo až do súčasnosti. Jeho ikonografia je dôležitá aj z dôvodu jej silnej protiariánskej symboliky.
Theodorichovo mauzóleum
Theodorichovo mauzóleum je ranostredoveké mauzóleum na okraji Ravenny. Bolo postavené v roku 526 ako hrobka ostrogótského kráľa Theodoricha I. pred mestskými hradbami na gótskom pohrebisku. Jeho pozostatky boli odstránené, po Justiniánovom edikte ktorý odsúdil ariánstvo v roku 561, počas byzantskej nadvlády, kedy sa mauzóleum zmenilo na kresťanskou modlitebňu. Neskôr bolo čiastočne zaplavené bahnom z neďalekej rieky Badareno až do 19. storočia. Na rozdiel od iných ranokresťanských budov v Ravenne bolo mauzóleum postavené zo starostlivo opracovaných kamenných blokov dovezených z Istrie bez malty, ale spojenými železnými svorkami. Súčasnou podobu tvoria dve desaťuholníkové poschodia s výklenkom a malým oknom na každej strane. Horné poschodie je menšie, desaťhranné nad úrovňou prekladov dverí a potom kruhové. Je prevýšený rímsou a zdobeným vlysom, charakteristickým prvkom gótskeho umenia. Kupola je vytesaná z jediného 30 t bloku kameňa s priemerom 10 m. Výklenok vedie dole do miestnosti, ktorá pravdepodobne slúžila ako kaplnka pre pohrebné liturgie. Schodiskom potom vedie do horného poschodia. Uprostred mauzólea sa nachádza oválny porfyrový sarkofág do ktorého bol Theodorich I. uložený po smrti. Podľa hodnotenia ICOMOS stavba nevychádza z rímskej alebo byzantskej architektúry, aj keď využíva stavebnú techniku zvanú opus quadratum. Je to jedinečný dochovaný príklad hrobky ostrogótskeho kráľa z tohto obdobia.
Bazilika San Vitale
Bazilika San Vitale je oktogonálny ranokresťanský chrám zo 6. storočia. Ide o jeden z najvzácnejších príkladov ranokresťanskej a byzantskej architektúry v západnej Európe, s typickým centrálnym pôdorysom osemuholníka s kupolou nesenou ôsmimi stĺpmi a s priľahlými poschodovými galériami, ktorá sa stala vzorom pre cisársku palatínsku kaplnku v Aachene. Chrám San Vitale je jedným z väčších chrámov z obdobia cisára Justiniána I., ktorý prežil prakticky neporušený až do súčasnosti. Ďalej sa predpokladá, že odráža štýl Chrysotriklinia cisárskeho Veľkého paláca z ktorého sa vôbec nič nezachovalo. Otvory horného poschodia sú členené trojoblúkovými arkádami. A pozdĺžny chór sa nachádza na východe. Na protiľahlých stranách chóru sa nachádzajú známe mozaiky, ktoré zdobia vnútorné steny a stropy s vyobrazením cisára Justiniána I. a jeho manželky Theodory v sprievode ich družín a postavami zo Starého a Nového zákona, boli silne ovplyvnené remeselnou prácou na chrámoch v Konštantínopole. Obzvlášť zaujímavé sú mozaiky na strope chóru, ktoré znázorňujú Božieho Baránka medzi rastlinami a zvieratami. Avšak fresky vo vnútri chrámu pochádzajú z baroka, vytvorené boli v rokoch 17781782. Chrám bol rozšíreným systémom Chrámu svätého Sergia a Bakcha, i keď niektorí odborníci tvrdia v ňom vidia svojbytnú architektúru, ktorá je prvým dokladom západoeurópskej architektúry ranného stredoveku. Stavba chrámu bola započatá v roku 526 na príkaz ravennského biskupa Ekklésia (lat. Ecclesius) počas vlády ostrogótskej kráľovnej Amalaswinthy a vysvätený bol v roku 547. Chrám bol zasvätený mučeníkovi svätému Vitálovi Milánskemu, ktorý bol zároveň aj patrónom mesta. Ravenna bola predtým hlavným mestom Západorímskej ríše a hlavným mestom Ostrogótskeho kráľovstva. Výstavba chrámu predznamenala zvýšený záujem Byzantskej ríše o túto oblasť, ktorá vyvrcholila krátko na to zriadením Ravennského exarchátu, bol administratívnou jednotkou Byzantskej ríše na Apeninskom polostrove, na obranu proti rozpínavosti Longobardov. V roku 1960 udelil pápež Ján XXIII. chrámu, ako výnimočnej cirkevnej stavbe historického a cirkevného významu, čestný titul bazilika minor.
Bazilika San Apollinare v Classe
Bazilika San Apollinare v Classe je ranokresťanský chrám bazilikálneho typu z prvej polovici 6. storočia. Chrám postavili na príkaz ravennského biskupa Ursicinusa. V priebehu storočí došlo k rôznym zmenám. Nartex sa napája na fasádu stavby a na bokoch nartexu sa nachádzajú dve obdĺžnikové veže z ktorých sa zachovala iba jedna. Pred bazilikou sa nachádzalo átrium, ktoré bolo postavené na pohrebisku z 2. a 3. storočia, kde bol aj pochovaný prvý ravennský biskup svätý Apolinár. Interiér musel byť spočiatku celý vyzdobený mozaikami z ktorých prežili iba fragmenty. Pôvodná podlaha bola vyzdobená mozaikou s geometrickými vzormi. Bočné steny boli kedysi obložené mramorovým obkladom, ktorý bol začiatkom 15. storočia odstránený a bol použitý pravdepodobne v inom kostole v Riminách. Záver je ukončený polkruhovou apsidou, ktorú lemujú dve malé miestnosti. Apsida a víťazný oblúk sú vyzdobené mozaikou, prvá pochádza z polovice 6. storočia a druhá z rôznych období medzi 6. a 12. storočím. Mozaika v konche apsidy zobrazuje Božiu ruku vychádzajúcej zo štylizovaných oblakov, zatiaľ čo postavy Mojžiša a Eliáša sú čiastočne zakrytí oblakmi. V strede sa nachádza zlatý latinský kríž obklopený zlatými hviezdami na tmavomodrom pozadí s drahokamami v strede ktorého je obraz Krista v podobe Premenenia Pána. Pod krížom sa nachádza postava svätého Apolinára v orantskej póze okolo sa nachádza štylistická vidiecka krajina. Nad apsidou sa nachádza mozaikový medailón Krista ako Pantokratora a po stranách sa nachádzajú symboly štyroch evanjelistov. Pod Kristom je pás na ktorom sú zobrazených dvanásť oviec, symbolizujúcich dvanástich apoštolov, vychádzajúcich z dverí Jeruzalema a Betlehema. Bazilika Sant'Apollinare v Classe je vynikajúcim príkladom ranokresťanskej baziliky v čistote a jednoduchosti jej štýlu a využitia priestoru a v honosnej povahe jej výzdoby.
Clichy-sous-Bois
Clichy-sous-Bois je francúzske mesto vo východnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Seine-Saint-Denis, v regióne Île-de-France. Od centra Paríža je vzdialené. Má asi 28 000 obyvateľov. Mesto patrí k východným predmestiam hlavného mesta Paríž, je tu vysoká nezamestnanosť, kriminalita a žije tu veľké množstvo prisťahovalcov.
Geografia
Susedné obce: Livry-Gargan, Le Raincy, Gagny, Montfermeil, Coubron.
Nepokoje v roku 2005
Na jeseň roku 2005 tu vypukli pouličné nepokoje, ktoré museli byť riešené zavedením zákazu nočného vychádzania.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
La Chapelle-Bouëxic
La Chapelle-Bouëxic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Chapelle-Chaussée
La Chapelle-Chaussée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palestina
Palestina môže byť:
La Chapelle-de-Brain
La Chapelle-de-Brain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála)
Začiatok
Začína sa v v južnej časti územia obce Marcelová, neďaleko od obecnej hranice medzi obcou Marcelová a obcou Patince v poľnohospodárskom extraviláne, na okraji poľa Lieskové, v okrese Komárno.
Opis toku
Od začiatku tečie východným smerom, ľavým brehom obmýva pole Lieskové, mení smer na severovýchodný a ďalej veľkým oblúkom na juhovýchodný, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, stáča sa na juh, ďalej na juhovýchod až severovýchod, prudko mení smer na juh, ľavým brehom stále obmýva pole Lieskové a v  ústi na území obce Marcelová  do vodného toku Ižiansky kanál ako jeho ľavostranný prítok. Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála) patrí do okresu Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Nemá významnejší prítok.
Pôvod názvu
Prvý element dvojslovného názvu má pôvod v názve poľa Lieskové na území obce Marcelová, v ktorom sa kanál začína a okrajom ktorého preteká. Z toponyma Lieskové, po rozšírení o formant -ský a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Lieskovský kanál ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Motiváciou pomenovania poľa Lieskové bola individualizácia charakteristického miesta zvýšeného výskytu porastu liesky obyčajnej, latinsky Corylus avellana. Názov vodného toku Lieskovský potok bol štandardizovaný v roku 1978. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála) nie je jedinečným hydronymom (november 2022). Ďalšie dva vodné toky – kanály majú identický štandardizovaný názov: Lieskovský kanál (prítok Ortova) a Lieskovský kanál (prítok Udoče).
Kvalifikácia v pozemnom hokeji mužov na LOH 2012
Kvalifikácia v pozemnom hokeji mužov na LOH 2012 bola medzinárodná kvalifikácia v pozemnom hokeji mužov na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, ktorú organizuje Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH). Konala sa v 3 krajinách: Indii, Írsku a Japonsku od 18. februára6. mája 2012, za účasti 18 tímov rozdelených do 3 skupín. Bojovalo sa spolu o 3 miestenky.
Kvalifikácia
Kvalifikačný turnaj 1 Pozn: Singapur nahradil tím USA a Taliansko zase tím Egypta.
Hodkovský potok
Hodkovský potok je potok v západnom Above v povodí vodného toku Šemšiansky potok v širšom povodí Idy na území obce Hodkovce v okrese Košice-okolie. Geomorfologická kategorizácia polohy Hodkovského potoka: geomorfologická oblasť Lučensko-košická zníženina; geomorfologický celok Košická kotlina; geomorfologický podcelok Medzevská pahorkatina. Hydrologické poradie Hodkovského potoka: 4-33-01-053.
Opis toku
Hodkovský potok má dĺžku s prameňom vo výške  na južnom okraji lesného komplexu Obecné a poľnohospodárskeho lánu Dlhé v obci Hodkovce; tečie južným smerom cez pole Dlhé lemovaný príbrežným porastom drevín v dĺžke cca  až po severnú hranicu intravilánu Hodkoviec, kde je v nadmorskej výške  na potoku malá viacúčelová vodná nádrž; v ďalšom priebehu preteká južným smerom cez intravilán v dĺžke. Pri výstupe z intravilánu Hodkoviec križuje cestu II/548 z Košíc do Jasova tvoriacu južnú hranicu intravilánu a spájajúcu susedné dediny Nováčany a Šemšu; po opustení intravilánu nepodstatne zmení smer na juhozápad a tečie cez poľnohospodársky extravilán v dĺžke, kde je v dolnej polovici lemovaný príbrežnou stromovou vegetáciou až po hodkovsko-paňovskú obecnú hranicu, kde ako ľavostranný prítok ústi do Slaného potoka v nadmorskej výške Slaný potok je ďalej pravostranným prítokom Šemšianskeho potoka, ktorý ústi do Čečejovského potoka. Hodkovský potok je tokom IX. rádu; v svojom priebehu nemá prítoky.
Kvalifikácia v pozemnom hokeji mužov na LOH 2012
Kvalifikácia
Kvalifikačný turnaj 3 Pozn 1: Brazília nahradila tím Kuby.
Hodkovský potok
Pôvod názvu
Názov Hodkovský potok vznikol prenesením názvu obce Hodkovce, na území ktorej potok pramení, preteká i ústi a súbežným vytvorením dvojslovného názvu. Prvou zložkou názvu je prídavné meno utvorené z názvu obce hodkovský vo význame lokalizovaný na území obce Hodkovce a druhou zložkou je všeobecné podstatné mena potok označujúce menší prirodzený vodný tok. Podobným spôsobom sa tvoril veľmi veľký počet názvov menej významných slovenských potokov. Príbuznú motiváciu má i názov potoka Hodkovec (povodie Cirochy), potoka Hodoň (pravostranný prítok Domanižanky) i potoka Hodonský potok (ľavostranný prítok Myjavy).
Kvalifikácia v pozemnom hokeji mužov na LOH 2012
Kvalifikácia
Pozn 2: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v aktuálnom medzinárodnom rebríčku FIH k 15. decembru 2011.
Hodkovský potok
Pôvod názvu
Názov obce Hodkovce, pôvodne Hodkovci, vznikol ako názov usadlosti potomkov alebo príbuzných bývajúcich v nej, ktorej zakladateľovo osobné meno malo podobu starobylého slovanského predkresťanského osobného mena God(i)slav/Godoň a po 12. storočí Hod(i)slav/Hodoň a z neho domácka podoba osobného mena → Godo/Hodo so zdrobneninou → Godko/Hodko, ktorá bola rozšírená toponymickou príponou -ov-ec s významom miesto patriace Hodkovi alebo s touto osobou ináč spájané.
Je pozoruhodné, že dva najstaršie písomné záznamy názvu z dnešnej obce Hodkovce sa viažu k vodnému toku a nie k usadlosti: 1318 flumen Hothkou, 1319 flumen Hudkow, ktoré treba čítať ako Hodkov potok; až pri opise hraníc panstva Šemša 1418 máme prvýkrát doložený názov usadlosti (dnešnej obce) Hothkowch čiže Hodkovec; pomenovací akt potoka i usadlosti prebehol v slovenskom jazykovom prostredí; po prisídlení maďarského obyvateľstva bol tento geografický názov podľa zákonitostí preberania cudzích slov do  maďarčiny prevzatý a modifikovaný do podoby → Hodkóc a neskôr Hatkóc, podobne ako Glogovec (neskôr Hlohovec), Maťovské Vojkovce, Volkovce, Zlaté Moravce, Bojovec → Galgóc, Vajkóc, Valkóc, Aranyos Marót, Bajót. Prítomnosť spoluhlásky h v maďarskej podobe názvu Hatkóc svedčí o tom, že prevzatie do maďarčiny prebehlo po prvej polovici 12. storočia (kedy sa v slovenčine udiala zmena g → h). Podobný vývoj názvu mali aj Hodkovce, dnešná časť obce Žehra (okres Spišská Nová Ves): 1293 Hodcouch, 1452 Hodkocz. Porovnaj aj dnešné Hadovce, mestská časť Komárna, s najstaršími písomne doloženými záznamami 1247 Gothouch, 1268 Kothouch/Gothouch, ktoré treba čítať Godovec a po prevzatí do maďarčiny a modifikácii 1360 Gadouch, 1383 Kadouch, 1452 Gadocz s čítaním Gadóc; tu prítomnosť spoluhlásky g v maďarskej podobe názvu svedčí o tom, že prevzatie do maďarčiny prebehlo pred prvou polovicou 12. storočia.
Kvalifikácia v pozemnom hokeji mužov na LOH 2012
Kvalifikačný turnaj 1 v Indii
Dhyan Chand National Stadium, Naí Dillí
Kvalifikačný turnaj 2 v Írsku
National Hockey Stadium, Dublin
1 Druhé najvyššie írske víťazstvo v histórii, v roku 2002 zvíťazili na Maltou.
Kvalifikačný turnaj 3 v Japonsku
??, Kakamigahara
La Chapelle-des-Fougeretz
La Chapelle-des-Fougeretz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Chapelle-du-Lou
La Chapelle-du-Lou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Standing on the Shoulder of Giants
Standing on the Shoulder of Giants je v poradí štvrtý štúdiový album britskej skupiny Oasis. Bol vydaný 28. februára 2000 hudobným vydavateľstvom Big Brother Records. Je známy najmä tým, že je to prvý album "Nových Oasis", pretože počas nahrávania albumu kapelu opustili gitaristi Paul "Bonehead" Arthurs a Paul "Guigsy" McGuigan, a nahradili ich Gem Archer a Andy Bell. Taktiež je zaujímavý tým, že sa na ňom nachádza prvá skladba napísaná Liamom a to Little James (dovtedy, vrátane ostatných piesní na albume, boli všetky zložené Noelom). Práve skladbe Little James sa ušlo najviac kritiky a bola označovaná za ich najhoršiu skladbu. Noel povedal, že spravili chybu keď ju dali na album a údajne mala byť vystriedaná piesňou Let's All Make Believe (nachádza sa na Japonskej verzii albumu). Aj napriek všetkým komplikáciám sa predalo za prvý týždeň 310 000 kusov kópií albumu v UK a 208 000 v USA a album sa stal číslom 1 v Británii. No napriek tomu ide o najslabší album Oasis.
Obal albumu
Obal albumu zdobia vysoké mrakodrapy New Yorku (Rockefellerovo centrum) a panoráma tohoto veľkomesta. Na obrázku taktiež prechádza deň do noci.
La Chapelle-Erbrée
La Chapelle-Erbrée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Chapelle-Janson
La Chapelle-Janson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Používateľ (informatika)
náhľad|V [[Program (počítačový)|počítačovom programe alebo na webovej stránke je používateľ často reprezentovaný ikonou abstraktnej osoby.]] náhľad|Používateľ a jeho pôsobenie v aplikáciách, operačného systému v počítači (hardvéri).
Používateľ je osoba alebo skupina ľudí, ktorá využíva počítač alebo všeobecnejšie zariadenie na spracovanie dát alebo sieťové služby. Používateľom počítačových systémov a softvérových produktov vo všeobecnosti chýbajú technické znalosti potrebné na úplné pochopenie ich všetkých funkcií. Pokročilí používatelia používajú pokročilé funkcie programov, hoci nie sú nevyhnutne schopní programovať na počítači a spravovať jeho systém.
Používateľ má často používateľský účet a je v systéme identifikovaný používateľským menom (alebo menom používateľa). Iné názvy pre užívateľské meno môžu byť meno, prihlasovacie meno, login (angl. login name), názov účtu, prezývka (angl. nickname).
Niektoré softvérové produkty poskytujú služby iným systémom a nemajú žiadnych priamych koncových používateľov.
Koncový používateľ
Koncoví používatelia sú konečnými ľudskými používateľmi (tiež označovanými ako operátori ) softvérového produktu. Koncový užívateľ stojí na opačnej strane používateľmi, ktorí produkt podporujú alebo udržiavajú, ako sú sysops, správcovia databáz a počítačoví technici. Tento výraz sa používa na abstrakciu a odlíšenie tých, ktorí iba používajú softvér, od vývojárov systému, ktorí vyvíjajú a vylepšujú softvér práve pre koncových používateľov. V dizajne zameranom na používateľa rozlišujme tiež softvérového operátora od klienta, ktorý platí za jeho vývoj, a ďalších zainteresovaných strán, ktoré softvér možno priamo nepoužívajú, ale pomáhajú stanoviť požiadavky na neho. Táto abstrakcia je primárne užitočná pri navrhovaní používateľského rozhrania a odkazuje sa na príslušnú podmnožinu charakteristík, ktoré by mali najbežnejší používatelia mať spoločné.
Používateľský účet
Účet používateľa umožňuje používateľovi autentifikáciu v systéme a potenciálne získanie autorizácie na prístup k zdrojom poskytovaným alebo pripojeným k tomuto systému; autentifikácia však neznamená autorizáciu. Na prihlásenie do účtu je zvyčajne potrebné, aby sa užívateľ autentifikoval pomocou hesla alebo iných prihlasovacích údajov na účely ako sú napríklad správa účtov, bezpečnosť, prihlásenia a správa zdrojov. náhľad|Iná ikona, ktorá predstavuje používateľa alebo osobu Keď sa používateľ prihlási, operačný systém bude na jeho označenie namiesto identifikácie používateľského mena často používať identifikátor, napríklad celé číslo, a to prostredníctvom procesu známeho ako korelácia identity (angl. identity correlation). V systémoch Unix je meno používateľa korelované s identifikátorom používateľa alebo ID používateľa.
Počítačové systémy fungujú v jednom z dvoch typov na základe toho, akých majú používateľov:
Každý používateľský účet v systéme pre viacerých používateľov má zvyčajne domovský adresár, do ktorého sa dajú ukladať súbory týkajúce sa výlučne aktivít tohto používateľa, ktorý je chránený pred prístupom ostatných používateľov (hoci prístup môže mať aj správca systému). Používateľské účty často obsahujú verejný profil používateľa, ktorý obsahuje základné informácie poskytnuté vlastníkom účtu. Súbory uložené v domovskom adresári (a všetkých ostatných adresároch v systéme) majú povolenia systému súborov, ktoré operačný systém kontroluje, aby určil, ktorým používateľom je povolený prístup na čítanie alebo spustenie súboru alebo na uloženie nového súboru do tohto adresára.
Formát používateľského mena
Rôzne operačné systémy a aplikácie počítačov očakávajú alebo vynucujú odlišné pravidlá pre formát.
Napríklad v prostrediach Microsoft Windows sa používajú:
Užívateľ vs používateľ
Používateľ je správne označenie namiesto nesprávneho alebo zastaraného užívateľ, pretože používateľ niečo používa zatiaľ čo užívateľ užíva. Na základe neexistencie tohto významového rozdielu v angličtine v slove User upozorňuje Edward Tufle na návykovosť používanie informačných technológií nasledovne: “There are only two industries that call their customers ‘users’: illegal drugs and software.”
Edward Tufte
Zoznam futbalových štadiónov v Anglicku
Toto je zoznam futbalových štadiónov v Anglicku zoradených v zostupnom poradí podľa kapacity. V Anglicku existuje extrémne veľké množstvo futbalových štadiónov a ihrísk a definitívny zoznam štadiónov by nebolo možné zostaviť. Tento zoznam je preto obmedzený na štadióny, ktoré spĺňajú jedno z nasledujúcich kritérií na základe aktuálnej kapacity:
Wembley je s kapacitou 90 000 miest najväčší štadión v Anglicku a je to druhý najväčší štadión v Európe (po Nou Campe) a najväčší na svete v počte zastrešených sedadiel. Wembley je tiež najdrahším štadiónom, ktorý bol postavený (2008).
Kyselina adipová
Kyselina adipová, systematický kyselina hexándiová, je organická dikarboxylová kyselina. Z priemyselného hľadiska je to najdôležitejšia dikarboxylová kyselina, každý rok sa jej vyrába asi 2,5 miliardy kg, predovšetkým na výrobu nylonu. Je to biely kryštalický prášok. Kyselina adipová je v prírode vzácna, ale používa sa ako prídavná látka v potravinách, kde má označenie E355. Jej konjugovaná zásada sa nazýva hexándioát alebo adipát.
Historicky sa kyselina adipová vyrábala oxidáciou rôznych tukov, z čoho pochádza jej názov (latinsky adeps, adipis – "zvierací tuk").
Kyselina adipová nie je biochemicky významná, ale jej deriváty vystupujú v rôznych metabolických procesoch, napríklad v rozklade lyzínu a tryptofánu.
Príprava a reaktivita
Cyklohexanón podstupuje mnoho reakcií, v jednej z nich sa naňho viaže nitrózoskupina, -NO, čo neskôr umožňuje štiepenie C-C väzby:
Medzi vedľajšie produkty tejto metódy výroby patria kyseliny glutárová a sukcinová. Okrem toho vzniká oxidu dusný, ktorý vzniká v pomere 1:1 s kyselinou adipovou, ktorý vzniká z medziproduktu, ktorého vzorec má podobu RC(NO2)NOH.
Obdobné procesy začínajú cyklohexanolom, ktorý sa vyrába hydrogenáciou fenolu.
Iné metódy
Niekoľko metód využíva karbonyláciu butadiénu. Jednou z nich je hydroxykarbonylácia:
Medzi ďalšie metódy patrí oxidačné štiepenie cyklohexénu pomocou peroxidu vodíka. Odpadným produktom je voda.
Reakcie
Kyselina adipová je dvojsýtna kyselina, keďže má dve karboxylové skupiny. pKa hodnoty postupných deprotonácií sú 4,41 a 5,41.
Rudolf Trella
Prof. JUDr. Rudolf Trella, CSc. (* 29. marec 1929, Stará Ľubovňa – † 1990, Bratislava) bol slovenský komunistický právnik a vysokoškolský pedagóg. V minulosti pôsobil ako dekan Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Kyselina adipová
Reakcie
Keďže karboxylové skupiny sú oddelené štyrmi metylénovými mostíkmi, kyselina adipová je vhodná na intramolekulárna kondenzačné reakcie. Pri pôsobení hydroxidu bárnatého pri vysokých teplotách podstupuje ketonizáciu, čím vzniká cyklopentanón.
Rudolf Trella
Život
Narodil sa v Starej Ľubovni. Absolvoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 1954 pôsobil pedagóg na Právnickej fakulte Univerzity Komenského, kde prednášal štátne právo socialistických štátov. Následne pôsobil ako asistent Katedry štátu a práva ZSSR. V roku 1970 sa stal docentom. V období rokov 1972 až 1974 bol vedúcim Katedry štátneho a správneho práva na Právnickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. V rokoch 1971 až 1985 pôsobil ako prorektor Univerzity Komenského. V roku 1980 bol vymenovaný za profesora. V roku 1985 sa stal dekanom Právnickej fakulty Univerzity Komenského, pričom na tomto poste zotrval do roku 1989. Zastával celý rad straníckych funkcií v rámci KSČ, v ktorých dôsledne presadzoval marxisticko-leninskú a internacionalistickú politiku KSČ. V rokoch 1968 až 1969 sa aktívne zúčastnil konsolidácie spoločenských pomerov. V roku 1970 bol predsedom pohovorovej komisie pri výmene preukazov členov KSČ na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského. Od roku 1970 pôsobil ako predseda ZO KSS, neskôr ako lektor MV KSS, lektor ÚV KSS a tiež pracoval aj vo VV KSS. V roku 1978 absolvoval na VŠP ÚV KSČ v Prahe seminár zameraný na aktuálne problémy vedeckého komunizmu a teórie a praxe výstavby komunistickej strany. Vo vedeckovýskumnej činnosti (vyznačujúcej sa metodologickým spracovaním problematiky na vyhranených triednopolitických základoch socialistického štátu a spoločnosti) sa zaoberal problematikou národno-štátneho zriadenia a marxisticko-leninským riešením národnostnej otázky. Štátne právo socialistických štátov prednášal aj na Vysokej škole ZNB a Inštitúte Ministerstva vnútra SSR pre NV.
Jeho syn JUDr. Rudolf Trella, CSc. je podnikateľ a privatizér z obdobia tzv. mečiarizmu.
Kyselina adipová
Použitie
Asi 60 % z 2,5 miliardy kilogramov kyseliny adipovej, ktoré sa ročne vyrobia, sa používa na výrobu nylonu pomocou polykondenzačnej reakcie s hexametyléndiamínom, čím vzniká nylon 66. Medzi ďalšie hlavné použitia patrí takisto tvorba polymérov – kyselina adipová sa používa pri výrobe polyuretánu a jej estery sú plastifikátory, hlavne v PVC.
V medicíne
Kyselina adipová je možné použiť v tabletách na postupné uvoľňovanie látok, čo umožňuje uvoľňovanie nezávislé na pH pre liečivá, ktoré sú mierne kyslé i mierne zásadité. Okrem toho je možné ju použiť do polymérneho obalu hydrofilných monolitických systémov na úpravu intragélového pH. Rozklad polymérneho šelaku pri pH v žalúdku sa zlepšuje pri použití kyseliny adipovej a zároveň nedochádza k ovplyvneniu uvoľnenia látky do kyslého roztoku. Niektoré použitia kyseliny adipovej mali naopak za cieľ dosiahnuť neskoré uvoľnenie látky.
V potravinách
Malé ale významné množstvo kyseliny adipovej sa používa ako potravinárska látka na dochutenie a želírovanie. Používa sa v niektorých antacidách s uhličitanom vápenatým na okyslenie. V práškoch na pečenie sa používa na úpravu kyslosti, nemá hygroskopické vlastnosti ako kyselina vínna. Kyselina adipová, i keď je v prírode vzácna, sa vyskytuje v cvikle, i keď tento zdroj nie je ekonomicky výhodný oproti priemyselnej syntéze.
Bezpečnosť
Kyselina adipová, podobne ako väčšina karboxylových kyselín, mierne dráždi pokožku. Je slabo toxická, jej LD50 pre orálne podanie u potkanov je 3600 mg/kg.
Životné prostredie
Produkcia kyseliny adipovej je spojená s emisiami N2O, čo je silný skleníkový plyn, ktorý spôsobuje vyčerpanie stratosferického ozónu. Niektoré spoločnosti vyrábajúce kyselinu adipovú preto používajú procesy, ktoré katalyticky premieňajú oxid dusný na jednotlivé prvky:
Corbeil-Essonnes
Corbeil-Essonnes je francúzske mesto v severozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Essonne (departement) v regióne Île-de-France. Od centra Paríža je vzdialené.
Susedné obce
Corbeil-Essonnes susedí s Évry, Étiolles, Saint-Germain-lès-Corbeil, Lisses, Saint-Pierre-du-Perray, Villabé, Ormoy, Le Coudray-Montceaux, Saintry-sur-Seine a Morsang-sur-Seine.
Dejiny
V Corbeil boli od stredoveku garbiarne, valcovacie stanice a najmä veľké mlyny na múku na zásobovanie Paríža.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Kvasník
Kvasník je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Stráňany, približne západne od Starej Ľubovne.
Opis
Kvasník leží v rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z Veterného vrchu na Čierťaž. Západne sa nachádza Kobylia hlava a Hulok, južne Riňava , Veterný vrch  a Grúň , východne Bukovinka  a Horbáľová  a severne Vysoké skalky , Šľachovky  a Čierťaž. Oblasť patrí do povodia rieky Dunajec; vodu z východných svahov odvádza Veterný potok a zo západných Šoltysa, oba smerujúce do Lipníka. Vrchol traverzuje značený turistický chodník z Veľkého Lipníka.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Pieniny, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Vysoké Tatry a Oravské Beskydy, severným smerom aj mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Emotikon
Emotikon alebo v slangu smajlík je grafický symbol, vyjadrujúci pocit, náladu, postoj či emócie pisateľa v písomnej elektronickej komunikácii. V najjednoduchšom prípade môžu byť emotikony vyskladané z písmen a interpunkčných znamienok (v prípade znakovej sady ASCII ide o špeciálnu formu ASCII umenia), pričom ich význam sa interpretuje pri otočení o 90° doprava.
Používajú sa predovšetkým v médiách, akými sú e-maily, internetové chaty, IRC a SMS, ale niekedy sa objavujú aj inde (začínajú sa objavovať v pravidelných periodikách, prevažne pre mládež). V oficiálnych dokumentoch sa nevyskytujú.
Prvé ASCII emotikony <tt>:-)</tt> a <tt>:-(</tt> bývajú pripisované americkému informatikovi Scottovi Fahlmanovi z Carnegie Mellon University, ktorý ich navrhol používať v septembri 1982 v rámci vtedajšej univerzitnej BBS komunikácie na odlíšenie žartov od vážne myslených príspevkov. Emotikony vo forme samostatných znakov sa historicky používali napr. vo výukovom počítačovom systéme PLATO IV v roku 1972.
Unicode
Emotikony ako samostatné znaky boli zavedené do štandardu Unicode verzie 6.0. Zahŕňajú rozsah Unicode od U+1F600 do U+1F64F.
V neskorších verziách boli pridané ďalšie tri emotikony:
La Chapelle-Thouarault
La Chapelle-Thouarault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miroslav Kollár
Ing. Miroslav Kollár (* 13. august 1969, Nitra) je slovenský politik, od roku 2020 poslanec NR SR a bývalý primátor mesta Hlohovec. V septembri 2021 sa na sneme strany SPOLU – občianska demokracia stal jej predsedom.
Cherbourg-Octeville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Miroslav Kollár
Je to bývalý novinár, aktivista, analytik, predseda Rady STV aj RTVS, výkonný riaditeľ Inštitútu pre verejné otázky a generálny riaditeľ agentúry SITA. Je spoluautorom a editorom viacerých publikácií, vrátane Súhrnných správ o Slovensku, Národnej správy o kultúrnej politike a Vízie vývoja SR do roku 2020.
Cherbourg-Octeville
Poloha
Nachádza sa v severnej, pobrežnej časti polostrova Cotentin, čo je časť Normandie známa najmä svojim poľnohospodárstvom, rybolovom, turistikou a tiež súvislosťami s dejinami druhej svetovej vojny.
Miroslav Kollár
Počas jeho pôsobenia ako primátora sa Hlohovec umiestnil na štvrtom mieste v rebríčku najlepšie hospodáriacich a najtransparentnejších slovenských miest, ktoré zostavuje Transparency International. Týždenník Trend ho za to v roku 2017 navrhol na ocenenie Manažér roka. Je držiteľom ocenenia INFOčin roka (2005), Ceny Dominika Tatarku (2013) či Evropský fejeton (2002).
Cherbourg-Octeville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miroslav Kollár
Vzdelanie
Od roku 2000 pôsobil v Inštitúte pre verejné otázky, v roku 2014 ako jeho výkonný riaditeľ a člen správnej rady. V rokoch 20022008 pôsobil v Rade Slovenskej televízie ako člen či predseda Rady (20032007). Neskôr v rokoch 20112013 pôsobil aj v Rade Rozhlasu a televízie Slovenska ako jej predseda. Bol generálnym riaditeľom aj predsedom predstavenstva v súkromnej tlačovej agentúre SITA.
Cherbourg-Octeville
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Miroslav Kollár
Aktivista a verejný funkcionár
Už v 90. rokoch spojil v Hlohovci skupinu mladých ľudí a usilovali sa uspieť so spoločným projektom na využitie AXA klubu. Poslanci vtedajšieho zastupiteľstva ich vtedy však nepodporili a projekt sa neuskutočnil. V roku 2012 sa spolu s ďalšími aktívnymi Hlohovčanmi snažil vyriešiť problém horiacej a zapáchajúcej skládky odpadu Vlčie hory pri Hlohovci. Po dvoch rokoch dosiahli, že problém sa vyriešil.
Keď sa Miroslav Kollár stal predsedom Rady Slovenskej televízie, hneď po nástupe do funkcie zaviedol online prenosy zo zasadnutí rady. Cieľom bolo sprístupniť rokovania rady širokej verejnosti a zvýšiť tak tranntnosť rozhodovania tohto voleného orgánu. V roku 2005 za to získal v súťaži Infočin roka ocenenie za Priateľský čin roka.
Ako aktívny športovec založil v Hlohovci v roku 2006 tenisový klub HTC Hlohovec. Absolútnu väčšinu z takmer 80 členov klubu tvoria deti a mládež od 8 do 18 rokov.
Komunálna politika
Miroslav Kollár sa už začiatkom 90. rokov autorsky podieľal na prvej stratégii rozvoja Hlohovca po roku 1989. V roku 2013 ako občan inicioval zapojenie mesta Hlohovec v portáli Odkaz pre starostu, ktorý umožňuje občanom komunikovať priamo s vedením mesta. Neskôr, v komunálnych voľbách v roku 2014 kandidoval po prvýkrát ako nezávislý kandidát na post starostu v meste Hlohovec s programom Lepší Hlohovec. Bol zvolený za primátora. Po štyroch rokoch vo funkcii primátora opäť kandidoval v komunálnych voľbách v roku 2018 a opäť bol zvolený za primátora, hoci s tesným výsledkom. Počas jeho pôsobenia ako primátora sa Hlohovec umiestnil na štvrtom mieste v rebríčku Otvorená samospráva, ktorý zostavuje Transparency International. Je to hodnotenie transparentnosti 100 najväčších slovenských miest a 8 žúp. Vo funkcii primátora bol do roku 2022.
Miroslav Kollár pôsobí od roku 2019 ako výkonný viceprezident Únie miest Slovenska.
Vstup do politiky
Miroslav Kollár v roku 2019 vstúpil do strany bývalého prezidenta Andreja Kisku ZA ĽUDÍ. V parlamentných voľbách 2020 kandidoval za stranu Za ľudí z miesta číslo 8 na post poslanca v Národnej rade Slovenskej republiky. Bol zvolený, získal 2 666 preferenčných hlasov. Stal sa členom Výboru NR SR pre kultúru a médiá, kde bol zvolený za jeho podpredsedu, a tiež členom Stálej delegácie NR SR v Stredoeurópskej iniciatíve.
Po vstupe strany Za ľudí do vládnej štvorkoalície bol jej jediným poslancom, ktorý formálne odmietol podpísať koaličnú zmluvu, hoci v tom čase jednoznačne podporoval vládnu koalíciu aj vládu premiéra Igora Matoviča. Pri postupne narastajúcich rozporoch v štvorkoalícii OĽANO, SME RODINA, SaS a ZA ĽUDÍ a pri nezvládaní pandémie vyslovoval kritiku aj do vlastných, koaličných radov. Po odchode Andreja Kisku z politiky kandidoval na sneme Za ľudí, ktorý sa konal 8. augusta 2020 za predsedu strany ako protikandidát Veroniky Remišovej. Na post predsedníčky strany bola zvolená Veronika Remišová pomerom hlasov 76 ku 33. Remišová neskôr odmietla do 23-členného predsedníctva menovať aj svojho protikandidáta Miroslava Kollára, proti čomu sa však postavili Juraj Šeliga či Jana Žitňanská.
Keď koalícia zlyhávala v boji s pandémiou, vo februári 2021 oficiálne oznámil, že naďalej nebude štvorkoalíciu v parlamente podporovať. Zároveň ukončil členstvo v strane Za ľudí. Zostal v parlamente pôsobiť ako nezaradený poslanec. V apríli 2021 vstúpil do strany SPOLU – občianska demokracia, ktorá pre neho predstavuje „obsahovú politiku založenú na hodnotách a odbornosti“. Stranu označil za alternatívu voči mafii a extrémizmu, ale aj „nekompetentnému a chaotickému vládnutiu a antisystémovému populizmu“. Stal sa kooptovaným členom predsedníctva strany SPOLU. Z myšlienky široko rozkročenej stredovej strany sa chce aj cez politiku SPOLU zamerať na liberálneho mestského voliča s dôrazom na dôležitosť občianskych práv a slobôd a podporu rozvoja občianskej spoločnosti.
Na sneme strany SPOLU, ktorý sa uskutočnil v Bratislave 25. septembra 2021, kandidoval za predsedu strany proti vtedajšiemu predsedovi v demisií Jurajovi Hipšovi. Juraj Hipš v lete 2021 zložil svoju funkciu (trvanie do 2023) a otvoril priestor uchádzať sa na sneme o post predsedu aj iným kandidátom s novou víziou pre stranu. Miroslav Kollár vo voľbe predsedu zvíťazil v pomere 98 ku 62 delegátov, pričom 1 sa zdržal.
Osobný život
Miroslav Kollár je rodeným Hlohovčanom. Pochádza z hlohovskej rodiny, mama bola zdravotná sestra, otec, ako mnohí Hlohovčania, pracoval celý život v Slovakofarme. V Hlohovci vychodil základnú školu aj gymnázium, kde nejaký čas robil šéfredaktora školského časopisu. Ako začínajúci novinár bol niekoľko rokov členom redakčnej rady časopisu Život v Hlohovci.
Publikačná činnosť
Výber z viac ako 40 publikácií (editor, spoluautor):
La Chapelle-Saint-Aubert
La Chapelle-Saint-Aubert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Couyère
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Dominelais
La Dominelais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Makovica (vrch v Ondavskej vrchovine)
Makovica (659 m n. m.) je vretenovitý až oválny masív z pieskovcového flyšu stredného eocénu, podcelku Nízkych Beskýd. Nachádza sa 8 – 10 km severozápadne od Svidníka a 2 km juhovýchodne od obce Kurimka. Rozprestiera sa v povodí riek Ondavy a Kurimky, medzi spojnicami dedín Vyšný Orlík a Hažlín, oddelených medzi sebou miestnym horským masívom Makovica.
Dejiny
V prvej svetovej vojne sa tu, od septembra 1914 až marca 1915, odohrali vojenské operácie. Výsledkom týchto operácií boli straty na ľudských životoch, keď tu zahynulo skoro 4000 rakúsko-uhorských a ruských vojakov. Vojenské cintoríny sa nachádzajú v okolitých dedinách Kurimka, Cernina, Mlynárovce a Svidník. Až do dnešných dní sa tu ešte nachádzajú stopy po vojenských zákopoch.
La Fontenelle (Ille-et-Vilaine)
La Fontenelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dieppe (Seine-Maritime)
Dieppe je najstaršie francúzske kúpeľné mesto a známy prístav pri ústí rieky Arques v Lamanšskom prielive.
Známe sa stalo hlavne ako miesto bojov počas druhej svetovej vojny. 19. augusta 1942 sa tu vylodili britsko-kanadské sily, ktoré podnikli rýchly výpad na prístav a priľahlé nemecké vojenské objekty. Operácia sa neskončila pre Spojencov úspechom, pravdepodobne v dôsledku jej skorého prezradenia a nemeckej pripravenosti. Kanadské sily utrpeli ťažké straty a boli zahnané do mora. Asi 1000 Kanaďanov padlo v boji a viac než 2300 bolo zajatých.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Asymetrické páskové vedenie (mikropásik)
Asymetrické páskové vedenie (mikropásik) má veľký potenciál pri využití v mikrovlnných obvodoch ako sú filtre, impedančné prispôsobenie a iné.
Rovnice pre vlastnú a vzájomnú indukčnosť a kapacitu sú upravené tak aby boli vhodné pre asymetrický pásik a môžu byť napísané nasledovne:
kde:
V prípade dvoch asymetrických vedení existujú dva základné režimy a síce c-mód a Π-mód. Pre výpočet βc,π a Rc,π platia nasledujúce vzťahy:
Charakteristické impedancie je možné vypočítať zo vzájomných impedancií a kapacít s použitím predchádzajúcich vypočítaných vzťahov a to nasledovne:
Vlastné a vzájomné kapacity pre asymetrické mikropásikové vedenie sú počítané pre niekoľko hodnôt šírky pásika a εr, pričom S / H = 2, W /H = 1, výsledky sú uvedené v nasledujúcej tabuľke:
Na nasledujúcom obrázku je sada kriviek pre efektívny spôsob určovania impedancií. Sú počítané pre W1 = 0,6 mm, W2 = 1,2 mm, h = 0,635 mm a εr = 9,7. Môžu byť použité pri navrhovaní rôznych aplikácií pre asymetrické mikropásikové vedenie.
La Fresnais
La Fresnais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Málinské vrchy
Málinské vrchy sú geomorfologický podcelok Stolických vrchov. Najvyšší vrch podcelku je Jasenina, severnou časťou prechádza geomorfologická časť Ipeľská brázda.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Stolické vrchy → Málinské vrchy *** Podcelok zaberá západnú časť Stolických vrchov, od zvyšku pohoria oddelenú údolím rieky Rimavica. Severným smerom ležia Balocké vrchy a Sihlianska planina (podcelky Veporských vrchov), západným a južným smerom nadväzuje Revúcka vrchovina s podcelkom Cinobanské predhorie a východným smerom pokračuje pohorie podcelkom Klenovské vrchy.
Zväz československo-sovietskeho priateľstva
náhľad|Známka potvrdzujúca zaplatenie členského príspevku s motívom sochy Sbratření Karla Pokorného
Zväz československo-sovietskeho priateľstva (skratky ZČSP, ZČSSP;, skratky SČSP, SČSSP) bola komunistická organizácia, zložka Národného frontu Čechov a Slovákov, zriadená s cieľom propagovať a vštepovať obyvateľstvu sovietizáciu a viazanosť na Sovietsky zväz. Podľa oficiálnych stanov predstavoval ľudovú, nestranícku organizáciu, ktorá má združovať občanov bez rozdielu politickej a náboženskej príslušnosti. Úlohou zväzu bolo rozvíjanie a prehlbovanie vzťahov medzi Československom a ZSSR, ako aj všestranná starostlivosť o rozvoj ich hospodárskych, kultúrnych a spoločenských stykov. Zväz propagoval Sovietsky zväz na rôznych úrovniach, organizoval zájazdy, besedy.
Zväz česko-slovensko sovietskeho priateľstva oficiálne vznikol na zjednocovacom zjazde vo februári 1948, keď došlo k zlúčeniu Zväzu priateľov ZSSR so Spoločnosťou pre hospodárske a kultúrne styky so ZSSR. Prvým predsedom bol Zdeněk Nejedlý.
ZČSP zanikol s rozpadom Sovietskeho zväzu.
Žizdra
Žizdra môže byť:
Klenovské vrchy
Klenovské vrchy sú geomorfologický podcelok Stolických vrchov. Najvyšší vrch podcelku je Ostrá, strednou časťou prechádza geomorfologická časť Kokavská brázda.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Stolické vrchy → Klenovské vrchy *** Podcelok zaberá centrálnu časť Stolických vrchov, od zvyšku pohoria oddelenú údoliami riek Rimava (na východe) a Rimavica (na západe). Severným susedom je Spišsko-gemerský kras s podcelkom Muránska planina a Balocké vrchy (podcelok Veporských vrchov), západným smerom pokračujú Stolické vrchy podcelkom Málinské vrchy. Južne nadväzuje Revúcka vrchovina s podcelkami Cinobanské predhorie a Železnícke predhorie a východným smerom pokračuje pohorie podcelkom Tŕstie.
Milichus
Milichus môže byť:
Gerlachovská veža
Gerlachovská veža je najvýraznejšia veža v hrebeni masívu Gerlachovského štítu, medzi Batizovskou priehybou (Gerlachovským štítom) a Gerlachovskou priehybou (Gerlachovským zubom). Z Velickej doliny ju charakterizuje vysoká severovýchodná stena s dvoma mohutnými piliermi, jej západná časť klesá do Batizovskej doliny. Je to najvyššia veža a druhý najvyšší vrch Tatier, Slovenska aj celých Karpát.
Názov
Pomenovanie vyjadruje polohu veže v masíve Gerlachovského štítu. Pochádza od mena obce Gerlachov. Po vzniku horolezeckého spolku JAMES pomenovali dovtedy bezmennú vežu veža JAMES. Meno sa neujalo a vytlačil ho súčasný názov. Poľský názov poukazuje na polohu veže medzi Gerlachovským štítom a Kotlovým štítom. Maďarské a nemecké pomenovanie chýba.
Turistika
Vrchol je dostupný len v sprievode horského vodcu.
La Gouesnière
La Gouesnière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Guerche-de-Bretagne
La Guerche-de-Bretagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Copywriting
Copywriting je anglický výraz, ktorý v oblasti reklamy a marketingu označuje tvorbu reklamných textov, v širšom význame tvorba textov pre marketing ako taký.