cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mária Anna Habsburská (1718 – 1744)
Životopis
Mária Anna sa zamilovala do Karola Alexandra (syn Leopolda I.), mladšieho brata Františka Lotrinského, manžela Márie Terézie. Jej otec však so svadbou nesúhlasil, pretože pre dcéru hľadal politicky významnejšieho manžela. Svadbu schválila až Máriina matka Alžbeta Kristína po manželovej smrti a konala sa 7. januára 1744 v augustínskom kostole.
Nizozemská miestodržiteľka
Týždeň po svadbe boli manželia menovaní za miestodržiteľov v Rakúskom Nizozemsku, kde nahradili Máriinu tetu Máriu Alžbetu (sestra otca Márie Anny), ktorá zomrela v roku 1741 (dočasným miestodržiteľom sa po smrti Márie Alžbety stal Fridrich August von Harrach-Rohrau). Viedeň opustili 3. februára a pricestovali do Westwezelu (mesto v Rakúskom Nizozemsku).
Po dvoch mesiacoch strávených v Nizozemsku musel Karol Alexander odísť do vojny s Pruskom. Mária Anna bola v tom čase tehotná. V októbri 1744 porodila Mária Anna mŕtve dieťa. Zomrela 16. decembra toho roku na následky ťažkého a komplikovaného pôrodu. Spolu s jej dieťaťom ju pochovali v rodinnej hrobke vo Viedni. Po jej smrti sa Karol Alexander už neoženil a post miestodržitaľa zastával až do svojej smrti v roku 1780.
Česká ulica
Česká ulica je ulica:
Chauvirey-le-Vieil
Chauvirey-le-Vieil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
0 (číslo)
0 (slovom nula; z lat. nullus – žiadny) je číslo, ktoré má tú vlastnosť, že platí:
Číslo 0 na číselnej osi oddeľuje záporné čísla od kladných. Nula je takisto číslica, ktorá sa používa v číselných sústavách, kde pozícia číslice je dôležitá pre jej skutočnú hodnotu. Na nasledujúcej pozícii má číslica vyššiu hodnotu a číslica 0 sa používa k posunu číslice na nasledujúcu pozíciu. Napríklad v desiatkovom systéme má číslica 1 v zápise 100 hodnotu sto. V teórii množín je nula mohutnosť prázdnej množiny. Obvykle sa radí medzi prirodzené čísla. 0 ako číslica má v ASCII hodnotu 48, hexadecimálne 30.
Pásové okno
Pásové okno je výrazový architektonický prvok presklievajúci fasádu v priebežných pásoch.
Malo veľký prínos pre architektúru hlavne po aplikovaní nových konštrukčných systémov za použitia železobetónu alebo oceľových skeletov, čím bolo možné po prvýkrát oslobodiť dispozíciu jednotlivých podlaží, tak aby bola navzájom nezávislá. Vďaka tomu sa otvoril priestor pre voľné usporiadanie priečelí a ich výrazné horizontálne členenie.
Pásové okno patrí k hlavným výrazovým prostriedkom funkcionalizmu, pričom samotný Le Corbusier ho uvádza  v jednom zo  svojich piatich bodov novej architektúry. Tento prvok je výrazný predovšetkým na polyfunkčných a administratívnych budovách z tohto obdobia.
Spoločenský dom (Dunajská Streda)
Spoločenský dom v Dunajskej Strede patrí medzi najvýraznejšie stavby tohto mesta. Nachádza sa na Korze Bélu Bartóka 788|1, v centrálnej časti Dunajskej Stredy.
Charakteristika
Vznikol v rokoch 1974 – 1977 podľa projektu J.Slíža, E. Grébertovej a A. Braxatorisa,(známe realizácie: gymnázium na Tomašíkovej ulici v Bratislave, zotavovňa ROH na Donovaloch, 22- triedna škola v Petržalke, sídlisko Barónka- Rača v Bratislave, kultúrne domy v Mútnom, v Tešedíkove a iné.) v rámci celkovej prestavby okresného mesta a 4. novembra 1977 bol odovzdaný do užívania ako nový Dom kultúry. Dnes Mks- Mestské kultúrne stredisko.
Konštrukčný systém vychádza z modulovej osnovy 6+6 3+6 a z technológie monolitického železobetónu,ktorá umožnila variabilné dispozičné riešenie interiérov. Pre architektúru exteriéru je typické hmotové členenie 3. poschodia s vysunutými terasami a kontrast plných a zasklených plôch. Štruktúra obkladu je z bielych betónových, kanelovaných panelov. Budova je situovaná hlavným vstupom do námestia s parkom a fontánou a svojou hmotou tvorí dominantu celého námestia. Na severnej bočnej fasáde sa nachádza figurálny reliéf od J. Jankoviča.
Nástup z námestia vytvára vstupný vestibul cez dve podlažia, kde sa ešte aj v súčasnosti nachádzajú pôvodné výtvarné diela- drevené reliéfy F. Hubla, kamenná mozaika L. Bergera a figurálna kompozícia Š. Kubíka. Obsahovú náplň tvoria: divadelná sála, kinosála, Žitnoostrovská knižnica, kancelárie, reštaurácia s kuchyňou, klubovne, technicko- hospodárske priestory, vzduchotechnika atď. Prevádzkové vzťahy sú riešené s ohľadom na variabilitu priestorov, ktorú zabezpečujú zasúvacie a padacie steny pri divadelnej sále. Variabilitu celkovej hmoty zabezpečuje aj konštrukcia zo železobetónu, nebola obmedzená záväzným použitím montovaného skeletu.
Objekt sa zaraďuje do obdobia neskorej moderny s brutalistickou prímesou a stretol sa s veľmi pozitívnym ohlasom. V roku 1978 získal Spoločenský dom Cenu Zväzu slovenských architektov - dnešná cena Dušana Jurkoviča. V 90. tych rokoch sa začala k bočným stenám pristavovať dobová architektúra, ktorá narušila celkový harmonický vzhľad budovy. V súčasnosti je objekt v čiastočnej rekonštrukcii.
Choánové
Choánové (iné názvy: choánovce, choanovce ; lat. Choanichthyes) je taxón v starších systémoch. Môže to byť:
Histón
Históny sú nízkomolekulové bázické proteíny, ktoré boli objavené v jadrách eukaryotických organizmov. Spolu s DNA a inými proteínmi (tzv. nehistónovými) sa podieľajú na stavbe chromatínu.
Mikádo (hra)
right|thumb|Rozhádzané mikádo
Mikádo je hra pochádzajúca z Európy, ktorá obsahuje 41 drevených paličiek. Vyrobené sú z dreva a prúžkami majú označené rôzne bodové hodnoty. Táto jednoduchá hra rozvíja presnosť, trpezlivosť a šikovnosť.
Histón
Rozlišujeme 5 základných typov histónov, a to H1, H2A, H2B, H3 a H4. Jednotlivé typy sa môžu vyskytovať vo viacerých subtypoch. Týchto päť druhov sa typicky vyskytuje v chromatíne mnohobunkových organizmov, ale zistilo sa, že u jednobunkových organizmov niektoré typy môžu chýbať. Na rozdiel od niektorých nehistónových proteínov históny nie sú sekvenčne špecifické, čiže nevyhľadávajú určité presné poradie dusíkatých báz.
Mikojan-Gurevič MiG-21
Mikojan-Gurevič MiG-21 (v kóde NATO: „Fishbed“) je nadzvuková viacúčelová stíhačka vyvinutá v Sovietskom zväze v 50. rokoch 20. storočia. Bola a ešte aj dnes je používaná letectvami viac než 30 krajín, kde úspešne slúži už takmer 50 rokov, keďže v mnohých parametroch (najmä v rýchlosti prevyšujúcej Mach 2) predstihla aj omnoho neskôr skonštruované lietadlá. Bolo vyrobených viac než 10 000 kusov týchto lietadiel, čo z neho robí najvyrábanejšie nadzvukové lietadlo na svete. Bolo nasadené vo viacerých ozbrojených konfliktoch. Mimo iného vo viacerých arabsko-izraelských vojnách, či vo vietnamskej vojne.
Histón
Históny sú bohaté na aminokyseliny lyzín a arginín a ich kladným nábojom vyrovnávajú záporne nabitú nukleovú kyselinu. Väzbou na molekulu DNA spôsobujú zmenu jej terciárnej štruktúry. Osem histónových proteínov (po dva z druhov H2A, H2B, H3 a H4) tvorí oktamér, okolo ktorého sa obtáčajú 2 otočky ľavotočivej DNA za vzniku útvaru, ktorý sa nazýva nukleozóm. Histón druhu H1, ktorý má zo všetkých piatich druhov najväčšiu molekulovú hmotnosť, oddeľuje dva navzájom susediace nukleozómy.
Mikojan-Gurevič MiG-21
Prvá generácia
thumb|right|Česko-slovenský MiG-21F-13 v leteckom múzeu v Kalifornii
Histón
Súbor konkrétnych modifikácií určitých aminokyselín v určitých histónoch sa označuje ako epigenetický kód. Epigenetický kód ovplyvňuje štruktúru chromatínu (ako bolo spomenuté vyššie), čím ovplyvňuje génovú expresiu, teda využitie genetickej informácie. V súčasnosti sú niektoré modifikácie histónov asociované s chorobami. V roku 2004 bol v USA do praxe zavedený prvý liek fungujúci na princípoch epigenetiky - azacitidín. Ide o činidlo zabraňujúce metylácii, ktoré sa používa na liečbu myelodysplázií, t.j. chorôb krvi často predchádzajúcich vzniku rakoviny krvi.
Mikojan-Gurevič MiG-21
Prvá generácia
MiG-21 nadväzuje na konštrukcie experimentálnych strojov Je-2, Je-4, Je-2A a Je-5 odvodených od stroja MiG-19, ktorý v tej dobe ZSSR úspešne používal. Prvý let prototypu Je-4, s pilotom Grigorijom Sedovom sa uskutočnil 16. júna 1955. Konštruktéri počas vývoja stroja aplikovali trojuholníkové delta krídlo, ktoré zapadalo do koncepcie a bolo výhodné pri stúpaní. So skúseným pilotom a vhodnou výzbrojou mohol byť MiG-21 nebezpečný pre ktorúkoľvek vtedajšiu stíhačku. Pri vývoji budúceho MiGu-21 bol vytvorený aj prototyp Je-6, tento stroj bol síce v priebehu skúšok zničený pri havárii, pri ktorej zahynul aj skúšobný pilot Vladimir Nefedov, ale položil základy ku vzniku nového Je-66, na ktorom bolo dosiahnutých viacero rekordov potvrdených medzinárodnou organizáciou FAI. Sériová výroba lietadiel, ktoré boli v priebehu výroby upravované a modernizované pre aktuálne potreby sa začala v roku 1959. MiGy-21 sa v ZSSR vyrábali v Moskve, Gorkom (dnes Nižný Novgorod) a v Tbilisi. Nový sovietsky stíhací stroj, porovnateľný s americkým strojom F-104 Starfighter, či francúzskym Dassault Mirage III, bol prvou sovietskou konštrukciou, ktorá skĺbila vlastnosti klasického so záchytným stíhačom. Prvé verzie MiGu-21 mohli niesť riadené strely K-13, ktoré boli ukoristenou kópiou amerických AIM-9 Sidewinder. Celkovo však nové MiGy spočiatku neboli príliš úspešné.
thumb|left|MiG-21F-13 [[Fínske vzdušné sily|fínskych vzdušných síl]]
Rakety K-13 sa ukázali byť ľahko vymanévrovateľné v boji, čo sa ukázalo najmä počas bojov na Blízkom východe a vo Vietname. Navyše prvá sériová verzia MiG-21F-13 nemala zabudovaný radar, čo mu umožňovalo pôsobenie len počas dňa a za dobrého počasia. Konštruktéri preto MiG-21 postupne modernizovali.Podobne ako iné lietadlá konštruované ako záchytné stíhačky aj MiG-21 mal krátky dolet. Stroj mal navyše spočiatku vstavanú konštrukčnú chybu, ktorá spôsobovala, že po vyčerpaní 2/3 paliva, sa ťažisko lietadla posunulo dozadu, čo znižovalo jeho ovládateľnosť a malo aj negatívny vplyv na výdrž vo vzduchu, ktorá nepresiahla za dobrých podmienok 45 minút. Delta krídlo, ktoré síce zlepšovalo stúpavosť malo za následok horšie manévrovacie schopnosti, až neskôr bol tento problém odstránený s použitím SPS (sduva pograničnovo sloja), čo je vlastne ofukovanie klapiek pre zvýšenie vztlaku krídla v čase, keď pomalý pohyb stroja vpred nevytvára dostatočný vztlak. To má za následok dobrú ovládateľnosť stroja aj pri nižších rýchlostiach.
Druhá generácia
thumb|right|Východonemecký MiG-21PF
V rámci snahy vyrobiť MiG-21 druhej generácie, špeciálne určený na vybojovanie vzdušnej nadvlády za dobrého počasia, boli skonštruované dva nové prototypy Je-7/1 a Je-7/2, ktoré sa po prvýkrát vzniesli 10. augusta 1958 a 18. januára 1960 respektíve. Boli priamymi pokračovateľmi stroja Je-6T a taktiež ich poháňal motor Tumanskij R-11F-300, pričom sa odlišovali väčším chrbtovým hrebeňom a dlhším, o širším trupom, kde bol inštalovaný nový radar TsD-30T (RP-21M Zafír). Pitotova trubica sa presunula zo spodnej na vrchnú časť trupu. Aby mohla stíhačka vzlietať aj z trávnatých plôch, bola vybavená väčšími kolesami a upevňovacími bodmi pre pomocné raketové motory, ktoré uľahčovali vzlet a po štarte boli odhadzované. Tieto stroje nemali inštalované žiadne palubné zbrane, pričom Je-7 mohol niesť 2 rakety R-3 (AA-2 Atoll) a osadený optický zameriavač umožňoval použitie neriadených rakiet. Po sérii skúšok, ktoré boli ukončené v máji 1960, bolo rozhodnuté začať sériovú výrobu tejto verzie pod názvom MiG-21P (Fishbed-D). MiG-21P bol vyrábaný v továrni v Gorkom a stal sa prvým predstaviteľom MiGu-21 druhej generácie.
thumb|left|Poľský MiG-21PFM v Múzeu vzdušných síl v Debline
MiG-21PF (Fishbed-D) sa do výroby dostal v roku 1962. Zahŕňal zlepšenia v oblasti kapacity palivovej nádrže, mohol niesť širšiu paletu zbraní a vylepšenú avioniku. MiG-21PF bol vyrábaný vo veľkých množstvách v rokoch 1962 – 1968 v továrniach v Gorkom a Moskve. Rôzne vylepšenia sa premietli do výroby verzie MiG-21PFM (Fishbed-F). Smerové kormidlo bolo pri tomto modele zväčšené v snahe zvýšiť pozdĺžnu stabilitu lietadla. Bolo prepracované umiestnenie brzdiaceho padáku, ktoré bolo následne umiestnené v koreni smerového kormidla. Najvýraznejšou úpravou bolo pridanie systému SPS (sduva pograničnovo sloja). Pohonná jednotka bola rovnaká ako u MiGu-21PF. Prepracovaný bol aj prekryt kabíny, ktorý bol teraz dvojdielny a otváral sa do pravej strany. Táto zmena bol vykonaná v dôsledku inštalácie nového vystreľovacieho sedadla KM-1. Okrem zvyčajnej výzbroje pozostávajúcej z dvojice rakiet, mohol byť na podtrupový závesník upevnený kontajner s kanónom GŠ-23, kalibru, so zásobou 200 nábojov. MiGy-21PFM sa vyrábali v Gorkom a v Moskve v rokoch 1964 – 8. Produkcia bola smerovaná pre vzdušné sily ZSSR ale aj na export. V Česko-Slovensku sa táto verzia vyrábala v licencii. MiG-21FL bola verzia vyrábaná v licencii indickou spoločnosťou HAL v rokoch 1966 – 1974. Prakticky išlo o MiG-21PFM s menej výkonným radarom R-2L. Tieto stroje mohli používať aj rakety západnej výroby ako napr. francúzska "Matra". Ďalšie zlepšenia vyústili do modelu MiG-21PFMA (Fishbed-J), ktorého hlavným zlepšením bol nový radar RP-22 a vystreľovacia sedačka KM-1 s charakteristikami 0 – 150 (možnosť opustiť lietadlo v nulovej výške pri rýchlosti 150km/h).
thumb|right|Česko-slovenský MiG-21R počas letu. Kontajner pod trupom nesie fotografické prieskumné vybavenie, 1991
Zásoba neseného paliva bola menšia, ale mohla niesť prídavné nádrže, pitotova trubica sa presunula mierne doprava. Výzbroj pozostávala z rakiet R-3 a na podtrupový závesník mohol byť inštalovaný kanón namiesto prídavnej nádrže. Prieskumná verzia MiG-21R (Fishbed-H) vychádzala z MiGu-21PF a svoje prieskumné vybavenie niesla v kontajneri umiestnenom pod trupom lietadla. Pre vlastnú obranu mohol MiG-21R niesť pár rakiet a mal inštalovanú zväčšené palivové nádrže, celkový objem paliva 2700 L. Pod krídla mohli byť namiesto vonkajších závesníkov namontované 2 pylóny, kde mohli byť umiestnené prídavné palivové nádrže, každá po 490L paliva. Používali sa dva druhy prieskumných kontajnerov F s fotografickou výbavou a R s vybavením na rádiotechnický prieskum. Typ prieskumného kontajnera závisel od konkrétnej misie, na ktorú bol MiG-21R nasadený. MiG-21R bol vyrábaný vo veľkých množstvách v továrni v Gorkom v rokoch 1965 – 1971. V Československom letectve boli zaradené u 47. PzLP v počte dvoch letiek.
Tretia generácia
thumb|right|MiG-21MF [[Vzdušné sily Slovenskej republiky|slovenských vzdušných síl na leteckých dňoch RIAT '94 vo Veľkej Británii]]
Tretia generácia, vyrábaná od roku 1968 sa začala produkciou verzie MiG-21S. Modely tretej generácie, počnúc od verzie MiG-21S, prebrali väčšinu zlepšení, ktoré boli zavedené na predošlých verziách. Išlo o inštaláciu palivovej nádrže za kabínou (s kapacitou 340 l),prekryt kabíny otvárajúci sa do strany, štyri pylóny pod krídlami, určenými na inštaláciu dvoch 490 l odhadzovateľných nádrží a dvoch protilietadlových rakiet. Bola inštalovaná nová pohonná jednotka – motor R-11F2S so systémom SPS a autopilot AP-155. Navyše bol inštalovaný nový radar RP-22S Zafír, spolu s optickým zameriavačom ASP-PF, ktorý nahradil starší PKI-1. Nasledoval MiG-21SM (M- modernizovaný), ktorý bol poháňaný motorom Tumanskij R-13-300 a vybavený palubným kanónom GŠ-23L, ktorý bol uložený v trupe, na rozdiel od predošlých verzií, ktoré ho mali uložené vo kontajneri pod trupom. Táto verzia vznikla predovšetkým na základe skúseností získaných počas bojov na Strednom Východe, kde sa MiGy-21 vybavené iba raketovými strelami neosvedčili.
thumb|left|Sovietsky MiG-21SP v múzeu Soesterberg, 2009
Bol inštalovaný nový zameriavač ASP-PDF, so zrkadlom zabudovaným do krytu kabíny. Výzbroj mohla pozostávať z rakiet R-3T alebo R-3R, bômb a neriadených rakiet. Ale zásoba paliva bola znížená na 2500 L. MiG-21SM bol vyrábaný pre sovietske vzdušné sily v továrni v Gorkom, od roku 1968 do 1974 a vo veľkých množstvách. MiG-21M v našom letectve označovaný ako MIG-21MA, bol verziou odvodenou od MiGu-21SM, ale so slabším radarom RP-21MA, zameriavačom ASP-PF menej výkonnými motormi R-11F2S-300. Kanón bol rovnako zabudovaný do trupu a tak mohla byť pod trupom nesená prídavná nádrž o objeme 490 alebo 800L. Niektore kusy boli upravené na nesenie kontajnera SPS-141 (rušička). MiG-21M bol vyrábaný len v závode "Znamja Truda" v rokoch 1968 – 1971. V roku 1971 získala India licenciu na výrobu, pričom prvý sériový stroj dodali indickým vzdušným silám v roku 1973. Výroba vo firme HAL trvala do roku 1981. Model MiG-21MF (Fishbed-J), bola v podstate verzia MiG-21M s novým motorom Tumanskij R-13-300 a radarom R-22 Zafír 21, zameriavačom ASP-PDF a vystreľovacou sedačkou KM-1M. Množstvo neseného paliva bolo 2500L, ale mohol niesť prídavné nádrže o celkovom objeme až 1700L, ktoré predĺžili dolet. Výzbroj pozostávala z integrovaného kanónu GŠ-23L a rôznych typov bômb, neriadených a riadených rakiet a raketových blokov, ktoré boli nesené na štyroch podkrídelných pylónoch. MiG-21MF sa vyrábal v rokoch 1970 – 1974 hlavne na export v závode v Moskve a v roku 1975 závode v Gorkom. Verzia MiG-21MF slúžila vo veľkých počtoch aj v Česko-Slovensku a bola sériovo vyrábaná v Indii firmou HAL. MiG-21MT bol upravenou verziou MiGu-21M, od ktorej sa odlišoval väčšou zásobou neseného paliva v nádrži za pilotnou kabínou. V Moskovskom závode bolo v roku 1971 spolu vyrobených len 15 MiGov-21MT. Bol považovaný za prechodnú verziu.
Až neskôr sa typ nahradzoval novšími strojmi typu MiG-23 a MiG-27, ktoré boli univerzálnejšie. Ale až príchod typu MiG-29 znamenal skutočne kvalitnú náhradu manévrovateľnej stíhačky za MiG-21, ktorá sa mohla porovnávať s americkými strojmi.
Štvrtá generácia
thumb|right|MiG-21bis [[Vzdušné sily Poľskej republiky|poľských vzdušných síl]]
MiG-21SMT (Fishbed-K) bol prvou verziou tejto generácie. V skutočnosti išlo o kríženca modelov MiG-21M a MiG-21MT. Z MiGu-21M bol použitý trup a výzbroj, z MiGu-21MT motor R-13F-300 a identická kapacita palivových nádrží. Keďže rozmerná palivová nádrž za kabínou spôsobovala nestabilitu, boj jej objem zmenšený na 300 l, čím sa znížil aj dolet. Táto verzia bola ľahšia, vďaka použitým titánovým súčastiam, ale bola považovaná za prechodnú verziu, pokiaľ nebude dostupný motor Tumanskij R-25-300. Vyrábal sa v závode v Gorkom v rokoch 1971 – 2. Po ukončení bojov na Strednom Východe bolo jasné, že všetky vzdušné boje sa odohrali v malých výškach. Bola teda potrebná silná, obratná a dobre vyzbrojená stíhačka, s veľkou zásobou neseného paliva. Tieto požiadavky vyústili do novej verzie MiGu-21, určenej na boje v malých výškach vo veľkej rýchlosti. MiG-21bis (Fishbed-L) bol vybavený novým motorom R-25-300. Zmeny sa dotkli aj avioniky, pričom bol inštalovaný nový radar, čím lietadlo získalo schopnosť pôsobenia aj za nepriaznivého počasia. Výzbroj pozostávala z kanónu GŠ-23L, rakiet R-55 (AA-1 Alkali) a R-60M (AA-8 Aphid), ktorá mala dvojnásobný dolet v porovnaní s predtým používanou R-3S. MiG-21bis sa vyrábal v závode Gorkij v počte 2 030 ks a do služby začal byť zaradzovaný v roku 1972. V roku 1974 sa začala jeho sériová výroba v Indii firmou HAL a trvala až do roku 1987, pričom bolo vyrobených 200 ks. Existovala aj upravená verzia MiGu-21bis s označením "Fishbed-N", ktorá mala zabudovaný motor R-25 s nižšou spotrebou a vylepšenou avionikou. Novým bol aj palubný systém pristávania podľa prístrojov (ILS) "Poljot".
Dvojmiestne modely
MiG-21 sa radikálne odlišoval od všetkých predošlých dovtedy používaných strojov v ZSSR. Preto vznikla silná potreba vyvinúť dvojsedadlovú verziu pre výcvik nových pilotov. V novembri 1959 bol jeden zo séŕiových MiGov-21F-13 upravený pridaním druhého sedadla. Kokpit nového lietadla bol chránený celistvým prekrytom kabíny, ktorý sa otváral do pravej strany. Táto prvá dvojsedadlová verzia, označovaná ako MiG-21U (Mongol-A), bola poháňaná motorom R-11F-300, ale nemala žiaden radar ani pevnú výzbroj. Ale existovala možnosť umiestniť pod trup závesník s guľometom kalibru.
thumb|left|Východonemecký MiG-21UM na základni Drewitz
Prototyp tejto verzie po prvýkrát vzlietol 17. októbra 1960 a následne sa vyrábal vo veľkých množstvách v závode v Tbilisi v rokoch 1962 – 6. Stroje pre export boli vyrábané v závode v Moskve v rokoch 1964 – 8. Rovnako ako v prípade jednosedadlových MiGov-21, bol aj dvojsedadlový MiG-21 postupne upravovaný, aby si piloti zvykli na rastúce výkony lietadla. Tak sa zrodila druhá generácia dvojmiestnych MiGov-21, ktorá sa líšila v dvoch zásadných ohľadoch: bolo zväčšené smerové kormidlo, čo znamenalo presunutie brzdiaceho padáku do koreňa smerového kormidla a bol inštalovaný nový motor R-112S-300, ktorý ma inštalovaný systém SPS. Rovnako ako predtým nebol inštalovaný žiaden radar.
thumb|right|Srbský MiG-21UM na leteckej základni Batajnica
Tento model bol označený ako MiG-21US (Mongol-B) a oproti svojmu predchodcovi taktiež niesol väčšiu zásobu paliva a mal nové vystreľovacie sedačky KM-1. Na vrchu kabíny bol sklopný periskop, umožňujúci učiteľovi kontrolovať činnosť žiaka. MiG-21US sa vyrábal pre ZSSR ale aj na export v závode v Tbilisi v rokoch 1966 – 1970. Posledným modelom dvojmiestnych strojov bol MiG-21UM, ktorý bol zvonku v podstate totožný so svojimi predchodcami. Zmeny sa dotkli vybavenia a avioniky (nový autopilot a palebný systém). Pod krídla boli inštalované 4 závesníky. Vyrábal sa v Tbilisi od roku 1971, kde vo výrobe nahradil predošlú dvojmiestnu verziu.
Modernizačné programy
MiGy-21 sú aj napriek svojmu veku stále všestrannými lietadlami, obmedzenie ich použitia v modernom leteckom boji je spôsobené najmä zastaraním ich palubnej elektroniky. Dodnes sa používa okolo 3 300 kusov týchto lietadiel, ktoré existujú v asi 30 variantoch. Viaceré krajiny, ktoré ich vlastnia sa preto pokúšajú o ich modernizáciu.
Operačné nasadenie
Výrobcom a hlavným používateľom MiGov-21 bol Sovietsky zväz a jeho nástupnícke krajiny. ZSSR nasadil MiGy-21 do boja iba počas intervencie v Afganistane.
Vojna vo Vietname
thumb|right|Vietnamský MiG-21PF s otvoreným brzdiacim padákom po návrate z bojového letu
Vojna vo Vietname znamenala pre ZSSR prvú možnosť skutočného otestovania MiGu-21 v boji, aj keď tento fakt je doteraz zahmlievaný a z dôvodu utajenia sovietski piloti lietali na strojoch s vietnamskými výsostnými znakmi. Nad územím Vietnamu bola vedená najintenzívnejšia letecká vojna od druhej svetovej vojny. Vietnamcami pilotované MiGy tu síce proti americkej presile a technickej nadradenosti mali iba obmedzené možnosti nasadenia, ale zaznamenali mnohé úspechy, proti zväzom amerických ťažkých bombardérov B-52 Stratofortress, ako aj proti stíhacím bombardérom F-105 Thunderchief, ktoré Američania často nechávali lietať bez krytia, navyše plne zaťažené bombami. Vietnamský letec Nguyen Van Coc zaznamenal na MiGu-21PF 9 zostrelov (z čoho 3 boli nové stíhacie lietadlá typu F-4D Phantom II). Okrem zlepšovania avioniky či doletu sa Sovieti rozhodli lietadlo vyzbrojiť a neskôr  dvojhlavňovým kanónom GŠ-23. Američania neskôr v dôsledku stretu s vietnamským letectvom, ktorému do veľkej miery pomáhali Sovieti, zriadili leteckú školu vzdušného boja známu ako „Top Gun“.
Šesťdňová vojna
Po začiatku šesťdňovej vojny 6. júna 1967 mal Egypt k dispozícii 230 ks stíhačiek MiG-21. Počas bojov bolo zničených vyše 100 ks týchto stíhačiek, pričom väčšinou na zemi.
Opotrebovávacia vojna
Dňa 8. februára 1970 sa nad Nílskou deltou rozpútal letecký súboj egyptských MiGov-21 proti izraelským F-4 Phantom II, počas ktorého boli zostrelené 2 stíhačky MiG-21 a jeden F-4 Phantom II. Na ďalší deň zostrelil MiG-21 stíhačku Mirage III. Boje pokračovali aj počas ďalších dní, pričom boli zaznamenané straty MiGov-21.
Jomkipurská vojna
Keď 6. októbra 1973 vypukla Jomkipurská vojna, MiGy-21 boli vyslané ako ochrana stíhacích bombardérov pred izraelskými útokmi. Po úvodných arabských útokoch bolo MiGom-21 nariadené chrániť egyptské letiská v očakávaní protiútoku. Na konci prvého dňa prišiel Egypt o 5 ks MiG-21. Na ďalší deň zachytila formácia 60 stíhačiek MiG-21 izraelskú formáciu pozostávajúcu z niekoľko sto lietadiel nad Nílskou deltou a 5 z nich zostrelili, pričom prišli o 7 strojov MiG-21. Keď bola 26. októbra 1973 podpísaná mierová zmluva, stratil Egypt 73 stíhačiek MiG-21 a zničil 27 izraelských stíhačiek vo vzdušných súbojoch.
Iné konflikty
thumb|right|Egyptský MiG-21PFM počas letu, 1981
Použitie MiGov-21 v ostatných konfliktoch už nebolo také úspešné, za čo môže najmä nedostatočný výcvik ich pilotov. MiGy-21 boli použité jednak v bojoch arabských krajín a Izraela, kde však nedokázali čeliť vynikajúcim izraelským letcom, a od 80. rokov ani novej nadradenej technike – strojom F-15 a F-16. Napriek tomu však izraelskí piloti v 70. rokoch 20. storočia označili MiG-21 za najlepšiu nepriateľskú stíhačku, s akou sa mali možnosť stretnúť v boji. Trochu úspešnejšie bolo použitie egyptských MiGov-21 proti líbyjským MiGom-23. V indicko-pakistanskej vojne v roku 1971, znamenala účasť indických MiGov porážku pakistanského letectva. Stroje sa uplatnili aj v neskorších konfliktoch.
Počas vojny v Juhoslávii boli miestne MiGy použité jednak k útokom na pozemné ciele, s nepriateľom vo vzduchu sa stretli iba počas intervencie NATO, kedy bolo 24 chorvátskych a bosnianskych strojov zničených.
Počas studenej vojny boli MiGy-21 predávané aj do afrických krajín. Zúčastnili sa Angolskej občianskej vojny jednak v rámci angolského ako aj kubánskeho letectva.
Najkurióznejšie nasadenie zaznamenali americké úrady, ktoré objavili, že niektoré zločinecké organizácie pašujúce narkotiká do USA, použili upravené MiGy-21 na jednorazový prevoz veľkého množstva drôg cez hranice. Použité MiGy boli zakúpené v rôznych oblastiach sveta, vrátane strednej Európy. Boli z nich demontované všetky zbrane a zbytočná elektronika, lietadlá následne naplnili drogami a letom vo vysokej rýchlosti tesne nad hladinou mora sa vyhli spozorovaniu pohraničnou strážou.
Súčasní používatelia
Tento zoznam neobsahuje prevádzkovateľov čínskych kópií MiGov-21 – licenčne vyrábanej verzie známej pod názvom Čcheng-tu J-7. Informácie sa týkajú len používateľov stíhačiek MiG-21. thumb|right|Chorvátsky MiG-21BisD thumb|right|MiG-21RF [[Egyptské vzdušné sily|egyptského letectva]] thumb|right|Modernizovaný indický MiG-21 Bison thumb|right|Kambodžské MiGy-21 zoradené na stojánke, 2002 thumb|right|Kubánsky MiG-21bis, ktorého pilot s ním dezertoval do USA, 1993 thumb|right|MiG-21 LanceR C [[Rumunské vzdušné sily|rumunského letectva]] thumb|right|MiG-21bis [[Srbské vzdušné sily a protivzdušná obrana|srbských vzdušných síl]]
MiG-21 v Česko-Slovensku
Stíhačka MiG-21 sa do výzbroje česko-slovenského letectva dostala na základe plánu vývoja vzdušných síl do roku 1960. Na konci 50. rokov 20. storočia bol tento typ vybraný ako protiváha stíhačky F-104 Starfighter, ktorú nemecká Luftwaffe začiatkom 60. rokov 20. storočia plánovala zaviesť do služby. Po obojstrannej dohode so Sovietskym zväzom sa začala sériová výroba verzie MiG-21F-13 v továrni Aero Vodochody. V rámci dohody boli zo ZSSR dodané 4 kusy MiG-21F-13 v rozobratom stave a jeden vzorový kus v celku. Tieto stroje mali slúžiť na získanie potrebných skúseností spojených s výrobnými postupmi a údržbou. Prvý česko-slovenský vyrobený sériový kus mal výrobné číslo 360101 a bol vyrobený v roku 1963. Lietadlo bolo pridelené na letisko Mladá pri Miloviciach v jeseni 1963. Výroba vo Vodochodoch bola ukončená 17. júna 1972, kedy bol zalietaný posledný stroj s výrobným číslom 261114. Za dobu sériovej výroby podnik vyrobil 195 lietadiel.
Verzie
thumb|right|MiG-21PF [[Maďarské vzdušné sily|maďarských vzdušných síl, 1991]] thumb|right|MiG-21MF [[Vzdušné sily Armády Českej republiky|Vzdušných síl AČR, jún 2005]]
Celkovo existujú viac ako dve desiatky verzií, často predurčené pre konkrétnu krajinu. MiG-21R – Špeciálna verzia určená na taktický prieskum. Mohla niesť výzbroj, vrátane riadených rakiet pre vlastnú obranu.
Opis konštrukcie
MiG-21 je jednomiestny jednomotorový samonosný stredoplošník. Kovová kostra krídel, pevných aj pohyblivých chvostových plôch je potiahnutá plechmi s hliníkových zliatin. Trup je kovová pološkrupina. Krycie plechy sú duralové. Motor je uložený v trupe. Hlavné podvozkové nohy sa zaťahujú do krídla, čiastočne do trupu. Predná podvozková noha do trupu smerom dopredu.
MiG-21MF (Fishbed-J)
right|350px
Výkony
thumb|right|Pohľad do kokpitu českého MiGu-21MF
Výzbroj
thumb|right|Riadená strela K-13
Elektrostatika
Elektrostatika je odvetvie fyziky, ktoré sa zaoberá silami spôsobovanými statickým elektrickým poľom nabitých telies.
Sprievodný spev
Sprievodný spev alebo backing vocal je spev spievaný vokalistom v pozadí, ktorý s ostatnými vokalistami vytvára harmonickú atmosféru spoločne s frontmanom. Pokým niektoré skupiny využívajú vokalistov v pozadí väčšinou len na koncertoch, v rockových a metalových skupinách niektorí speváci v pozadí tiež hrajú na hudobné nástroje ako bicie, rytmická gitara, basová gitara.
NGC 5736
NGC 5736 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 19. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Acidimetria
frame|Postup titrácie. [[Byreta je prichytená v držiaku, ktorý nie je zobrazený. Ružovú farbu spôsobuje s najväčšou pravdepodobnosťou použitý fenolftaleín ]] Acidimetria je súbor titračných metód na stanovenie obsahu zásaditých látok neutralizáciou. Je založená na protolytickej reakcii medzi základnou látkou (tzv. titrant), ktorú tvorí vodný roztok silnej anorganickej kyseliny so známou koncentráciou, a stanovovanou látkou (tzv. titrand). K tomu sa pridáva acidobázický indikátor, ktorý v bode ekvivalencie farebne indikuje zmenu pH. Koncový bod titrácie je možné stanoviť rôznym spôsobom - napríklad vizuálne, zmenou absorbancie, vodivosti a podobne.
Táto metóda umožňuje stanovenie zásad (organických i anorganických), solí silných zásad, solí slabých kyselín, ale i napr. dusík v organických látkach. Na slabé zásady je možné využiť titráciu v nevodnom prostredí.
Kostra
Kostra alebo skelet môže byť:
Kostra môže byť:
Magnetostatika
Magnetostatika je vedné odvetvie, ktoré sa zaoberá štúdiom statického magnetického poľa. V elektrostatike sú náboje statické, zatiaľ čo v magnetostatike sú prúdy statické. Magnetostatika je dobrá aproximácia aj vtedy, keď prúdy nie sú statické, ale výrazne sa nemenia.
Mécrin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jean-Baptiste Biot
Jean-Baptiste Biot (* 21. apríl 1774, Paríž, Francúzsko – † 3. február 1862, tamtiež) bol francúzsky fyzik a astronóm.
Ithaca
Ithaca môže byť:
Jean-Baptiste Biot
Bol členom všetkých troch Akadémií. V roku 1804 uskutočnil spolu s Gay-Lussacom prvý vedecký let balónu. V rokoch 18071808 pokračoval vo francúzskom stupňovom meraní až po Baleáry, neskôr až po Shetlandy.
Skúmal dvojlom a polarizáciu svetla a optickú aktivitu látok (založil sacharometriu), elektromagnetické pole, tepelnú vodivosť a tepelný tok. Formuloval aj teóriu chromatickej polarizácie a vynašiel polarimeter.
V roku 1820 ho spolu s Félixom Savartom preslávil Biot-Savartov zákon o magnetickom pôsobení elektrických prúdov.
Je po ňom pomenovaný nerast biotit.
Súcno
Súcno (iné názvy: jestvujúcno, jestvujúce, existujúcno; zriedkavo: súce; zastarano bytosť, byt; nevhodne: bytie [pozri nižšie]; nem. Seiendes, nepresne Sein; lat. ens [množné číslo: entia]; gr. on; angl.  existent, existing, entity, nepresne being; čes. jsoucno, jsoucí)     je vo filozofii všeobecné označenie toho (všetkého, prípadne jedného), čo je, resp. existuje (jestvuje).
V detailoch môže byť súcno definované napríklad niektorým z týchto spôsobov:
Jestvujúcno a existujúcno v užšom zmysle
Ľ. Rojka používa pojem jestvujúcno, ak sa myslí Boh, a pojem existujúcno, ak sa myslia ostatné veci.
Súcno a bytie
Pojem súcno je (v istom zmysle, najmä podľa Heideggera) opak pojmu bytie. Napriek tomu niektoré slovenské (podobne zahraničné) zdroje označujú súcno názvom bytie (prípadne bytie názvom súcno):
Druhy
Súcna sa tradične členia na:
Rozumovými súcnami za zaoberá logika, mravnými súcnami etika a reálnymi súcnami metafyzika.
Hadrián I.
Hadrián I. (* ?, Rím, Taliansko - † 25. december 795, Rím) bol 95. pápež. Pápežský úrad zastával od 1. februára 772 do svojej smrti.
Bol synom rímskeho šľachtica Theodora. Po svojom nástupe do úradu zrušil spojenectvo pápežského stolca s Longobardmi a uzavrel spojenectvo s Frankmi. Bol piatym najdlhšie slúžiacim pápežom v dejinách.
CBT
CBT môže byť:
All Nippon Airways Company
All Nippon Airways Company, Limited (skratka: ANA; ; doslova: Všejaponská letecká dopravná akciová spoločnosť) je japonská letecká spoločnosť so sídlom v Tokiu a zároveň dcérska spoločnosť ANA Holdings. Spoločnosť má hlavné základne na tokijských medzinárodných letiskách Narita a Haneda. Sekundárne základne má na medzinárodných letiskách Kansai a Itami v Osake. Medzi ďalšie základne spoločnosti patrí Medzinárodné letisko Čúbu v Nagoji, Letisko Naha na ostrove Okinava a Nové letisko Čitose neďaleko mesta Sapporo. Dcérskymi spoločnosťami All Nippon Airways sú regionálna ANA Wings, charterová Air Japan, nízkonákladová Vanilla Air a spoločnosť Pan Am International Flight Academy, ktorá je jedinou zostávajúcou divíziou kedysi známej americkej leteckej spoločnosti Pan American World Airways.
Destinácie
All Nippon Airways v súčasnosti lietajú do 97 pravidelných a sezónnych destinácií v Ázii, Austrálii, Európe a Severnej Amerike.
Codeshare
All Nippon Airways majú tzv. codeshare dohodu a v súčasnosti prevádzkujú spoločné lety so spoločnosťami:
Flotila
thumb|Turistická trieda na palube [[Boeing 787 Dreamliner|Boeingu 787-8 spoločnosti All Nippon Airways]] thumb|Premium Economy trieda v [[Boeing 777|Boeingu 777-300ER]] thumb|Obchodná trieda v Boeingu 777-300ER thumb|Prvá trieda v Boeingu 777-300ER thumb|Občerstvenie podávané v obchodnej triede počas letu Tokio-Narita – Šanghaj-Pchu-tung
Súčasná flotila
Flotila All Nippon Airways pozostávala v máji 2019 z nasledujúcich lietadiel:
Kannus
Kannus je mesto vo Fínsku.
Nachádza sa v kraji Keski-Pohjanmaa v provincii Západné Fínsko. Počet obyvateľov je 5 890 a rozloha chotára 470,65 km² z toho 2,39 km² je voda. Hustota obyvateľstva je 12,6 ob./km². Úradný jazyk fínčina.
V oblasti mesta Kannus ležia dediny Eskola, Hanhineva, Korpela, Kungas, Jokisalo, Mutkalampi, Märsylä, Roikola, Välikannus, Ylikannus, Yliviirre. Touto oblasťou taktiež preteká rieka Lestijoki.
Ďalšou pozoruhodnosťou mesta je drevený kostol z roku 1817.
Centre Air Creebec
Centre Air Creebec (bývalý názov Palais des Sports) je hokejový štadión v kanadskom meste Val-d'Or v provincii Quebec. Je domovskou arénou tímu Val-d'Or Foreurs, ktorý hrá v Quebec Major Junior Hockey League. Štadión bol otvorený v roku 1949 a od roku 2005 nesie názov miestnej leteckej spoločnosti Air Creebec.
Skúsenosť (aristoteles)
Skúsenosť podľa (Aristotela) je poznanie jednotlivín; vzniká u ľudí z pamäti; lebo mnoho ráz opakovaný a pamäťou uchovaný vnem jednej a tej istej veci má význam (silu) jednej skúsenosti. Skúsenosť sa podobá takmer vedeniu a umeniu; vedenie predsa a umenie získavajú ľudia skúsenosťou. Lebo skúsenosť vytvorila umenie, ako správne tvrdí Polos, nedostatok skúsenosti náhodu.
V praktickej činnosti sa skúsenosť nelíši od umenia. Práve naopak, vidíme, že skúsení ľudia skôr prídu na vec než tí, čo síce majú o veci pojem, ale nemajú skúsenosť. Príčina je v tom, že skúsenosť je znalosť jednotlivých vecí, umenie znalosť všeobecného.
Mnésiboulos z Elateie
Mnésiboulos alebo Mnasiboulos (Mnésiboulos, Mnasiboulos, iný prepis: Mnésibúlos, Mnasibúlos) bol dvojnásobný olympijský víťaz v roku 161.
Mnésibúlos z fóckej Elateie zvíťazil na 235. olympijských hrách v roku 161 v behu na jedno stadion a v behu ťažkoodencov. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou súťažnou disciplínou, menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda. Beh ťažkoodencov (hoplitodromos) sa stal olympijskou disciplínou v roku 520 pred Kr.
Mastering
Mastering je konečná fáza v procese hudobnej produkcie, počas ktorej sa vytvárajú malé rozdiely zvuku v nahrávanom materiáli. Cieľom je zharmonizovať znenie všetkých piesní (najmä keď boli nahrávané v rôznych štúdiách) a upraviť znenie na daný štandard. Základom pre mastering je kvalitne urobený mix.
NGC 5737
NGC 5737 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. apríla 1792.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Adolfo Alsina (department)
Department Adolfo Alsina leží na juhovýchode provincie Río Negro na juhu Argentíny a je jeden z 13 departmentov provincie.
Na severe hraničí s departmentom Conesa, na východe s provinciou Buenos Aires, na juhu s Atlantickým oceánom a na západe departmentom San Antonio.
Obyvateľstvo
Podľa odhadu INDEC stúpol počet obyvateľstva z 50 701 (2001) na 67 027 obyvateľov v roku 2005.
Aage Niels Bohr
Aage Niels Bohr (* 19. jún 1922, Kodaň, Dánsko – † 8. september 2009, Kodaň), syn Nielsa Bohra, bol dánsky fyzik.
Novgorodský kódex
thumb|right|Prvá strana kódexu v čase objavenia. Novgorodský kódex alebo  Novgorodská kniha žalmov (rus. Новгородский псалтырь) je najstaršia zachovaná ruská kniha. Bola objavená 13. júla 2000 v Novgorode. Ide o palimpsest, pozostávajúci z troch zviazaných drevených tabuliek, obsahujúci štyri stránky pokryté voskom.
Aage Niels Bohr
Zaoberal sa jadrovou fyzikou a kvantovou mechanikou. Spolu s B. R. Mottelsonom vyvinuli teóriu o štruktúre jadra, známu ako kolektívny model, ktorá umožňuje opísať kolektívny pohyb nukleónov (povrchové kmitania a rotácie atómových jadier), ktorý Bohr objavil roku v 1950, a deformácie atómového jadra. Za toto dostali v roku 1975 Nobelovu cenu za fyziku.
Novgorodský kódex
Na základe údajov získaných pomocou stratigrafie, dendrochronológie a rádiouhlíkovej metódy datovania a analýzou samotného textu (viackrát sa v ňom spomína rok 999), sa usudzuje, že kódex bol používaný v prvej štvrtine 11. storočia a možno aj v posledných rokoch 10. storočia. Je teda starší ako Ostromirov evanjeliár, ktorý bol do objavenia Novgorodského kódexu považovaný za najstaršiu východoslovanskú knihu.
Symbolizácia
Symbolizácia je jednojednoznačné priradenie symbolov k jednotlivým výrazom (napríklad v matematickej logike).
Lokus
Lokus môže byť:
Kyprina úzkolistá
Kyprina úzkolistá alebo vŕbka úzkolistá (Epilobium angustifolium, synonymum Chamerion angustifolium) je druh rastliny z čeľade pupalkovité.
Opis
Ide o trvalku dosahujúcu výšku najčastejšie 50–200 cm. Podzemky sú dlhé a plazivé, vybiehajú z nich dlhé svetlé podzemné výbežky. Byľ je väčšinou jednoduchá, len zriedkavo málo rozvetvená, často červenkasto sfarbená, holá, len v hornej časti riedko pýritá, základ byle nedrevnatí. Listy sú striedavé, pomerne početné so stopkou. Čepele sú najčastejšie čiarkovito alebo pozdĺžne špicaté až elipsovité, na líci tmavozelené, na rube sivozelené s vynikavou žilnatinou, asi 5–20 cm dlhé a 1–2 cm široké, na okraji mierne zvlnené a trochu podvinuté. Kvety sú usporiadaná v súkvetiach, v bohatých vrcholových strapcoch a vyrastajú z pazúch listeňa. Kvety sú štvorité, kališné lístky sú štyri, o niečo kratšie ako korunné lístky. Korunné lístky sú tiež štyri, sú najčastejšie 10–16 mm dlhé, na vrcholu zaokrúhlené alebo veľmi mierne vykrojené, horné trochu väčšie ako dolné, preto sú kvety miestne súmerné, sú ružovo-purpurovej farby, zriedkavo biele. V Strednej Európe kvitne najčastejšie v júni až v septembri. Tyčiniek je osem v jednom kruhu. Semenník sa skladá zo štyroch plodolistov, je spodný, čnelka je priama, blizna je štvorlaločná. Plodom je asi 4–8 cm dlhá tobolka, v obryse čiarkovitého tvaru, štvorhranná a štvorpúzdrová, otvára sa štyrmi chlopňami, obsahuje veľa semien. Semená sú asi 1–1,3 mm dlhé, na vrchole s páperím, osemenie je hladké. Šíri sa pomocou vetra (anemochória) Počet Chromozómov je 2n=36
Taxonómia
Niektorí autori zaraďujú do rodu Chamerion. Kubát 2001 včleňuje rod Chamerion do rodu Epilobium v rovnakom poňatí ako ho mal Linné.
Rozšírenie
Kyprina úzkolistá má rozsiahly areál. Rastie takmer v celej Európe, zriedkavý výskyt alebo absencia je len na úplnom juhu, ďalej sa vyskytuje na Islande a v Grónsku, aj v Ázii, vrátane Malej Ázie a Kaukazu cez Sibír až na Ďaleký Východ, vyskytuje sa aj v Japonsku. Jej areál zaberá aj veľké časti Severnej Ameriky, chýba len v južnejších častiach USA.
Žobranie
náhľad|Žobrák v [[Teheráne (80. roky 19. stor.)]] Žobranie je „získavanie obživy poníženou prosbou o almužnu (peňažný dar alebo vec, ktorá má peňažnú hodnotu) u cudzích osôb a to na verejnom priestranstve alebo dom od domu“. Žobrák svojím vzhľadom, verbálnym alebo neverbálnym prejavom deklaruje stav hmotnej núdze a snaží sa získať od okoloidúcich obvykle peňažné prostriedky, príp. jedla, cigariet alebo pod., a to bez toho, aby dávajúci od neho očakával nejakú protislužbu (na rozdiel napr. od pouličných hudobníkov či predajcov časopisu Nota bene, ktorí sú podobne ako mnoho žobrákov tiež často ľuďmi bez domova). Žobráci sa zdržiavajú najmä na frekventovaných cestách, námestiach, v parkoch, pri trhoch a pod.
Podľa výskumu kanadských lekárov Rohita Boseho a Stephena W. Hwanga uverejnenom v Canadian Medical Association Journal v roku 2002: „70 % (respondentov z radov žobrákov [v centre Toronta]'', t. j. 38 zo 67) uviedlo, že by uprednostili prácu za minimálnu mzdu, obvykle kvôli ‚pravidelnému príjmu‘ alebo aby sa ‚dostali z ulice‘. Avšak mnoho z nich si myslelo, že by nezvládli obvyklé práce pre svoju duševnú chorobu, telesné postihnutie alebo nedostatok zručností.“''
Žobranie môže byť pokladané za ilegálne, čo závisí od konkrétneho štátu alebo mesta. Na Slovensku žobranie ako také nie je zakázané, avšak obecná samospráva ho môže obmedziť.
Včasný stredovek
Včasný stredovek alebo raný stredovek je obdobie stredoveku od 5. do 11. storočia.
Európa
náhľad|Románsky kostol Sv. Michala v nemeckom meste [[Hildesheim, pamiatka UNESCO]] Vývoj v Európe podliehal geografickým, historickým a kultúrnym zvláštnostiam jednotlivých regiónov. Úplne iný bol vývoj vo "večnom meste" Ríme, sídle hlavy katolíckej cirkvi pápeža, kde sa zachovala vyspelá mestská architektúra, kostoly (baziliky) z rímskych čias, fungujúce akvadukty. Najväčším mestom Európy a pravdepodobne aj sveta bol počas včasného stredoveku Konštantínopol (Carihrad, Istanbul), neskôr ho predbehol Bagdad. Tu sa dokonca zachovala aj tradícia dostihov na hipodróme, a taktiež pretrvala tradícia rímskych kúpeľov. Okrem toho bola Byzantská ríša pokračovateľom antiky a úpadok antiky a filozofických ideálov tu nikdy nenastal.
Úplne inak sa vyvíjalo územie Francúzska, južného Nemecka a Anglicka, kde sa stretli zvyšky romanizovaného obyvateľstva s germánskymi kmeňmi bojovníkov, z ktorých niektorí založili stabilné monarchie (Frankovia, Burgundi, Bavori, Longobardi, Anglosasi). Vývoj na severe Európy v tejto fáze naopak len málo poznačilo kresťanstvo. Slovania, Balti a Škandinávci (Vikingovia, Normani) vstúpili do európskych dejín až v 9. storočí: Vikingovia expandujú a vojensky ohrozujú západnú Európu (Nemecko, Francúzsko, Anglicko, Írsko), neskôr vlastné kráľovstvá (Dánske, Švédske, Nórske, v západnej Európe Normandia, Sicílske kráľovstvo, Írsko), na východe založia mocný štát Kyjevskú Rus. Slovania vytvárajú Veľkomoravskú ríšu, Kyjevská Rus sa rýchlo slovanizuje, neskôr vzniká České a Poľské kráľovstvo. Na Balkáne prebieha konflikt Byzantskej ríše so susedmi: s Avarmi, Slovanmi, Bulharmi. Vzniká tu mocná bulharská ríša aj malé slovanské kráľovstvá. Pyrenejský polostrov obsadili Arabi, oblasti na východe patria Byzantskej ríši, na Jadrane vzniká mocná kupecká republika Benátky.
Slovensko
Rovnako ako v susedných oblastiach, dobu sťahovania národov spravidla nezaraďujeme pod obdobie včasný stredovek, svojím celkovým kultúrnym rázom totiž viac upomína na neskoroantické vzory. Pre Slovensko je podstatné, že najstaršie slovanské pamiatky nám jednoznačne dokazujú prítomnosť Slovanov na území Slovenska už okolo roku 500. Slovania teda prišli na územie Slovenska (pravdepodobne dvoma cestami – spoza Karpát cez Oravu a druhá časť z juhu proti prúdom riek) dávno pred príchodom nomádskych Avarov. Toto najstaršie obdobie nazývame včasnoslovanské. Roku 567 sa Avari objavili v Karpatskej kotline a na dlhé roky poznačili našich predkoch spolužitie s nomádmi, resp. ich mocenská dominancia na južnom Slovensku. Výnimkou je Samova ríša – prvý slovanský (pred) štátny útvar v dejinách. Hovoríme o období avarského kaganátu. Po porážke Avarov Karolom Veľkým okolo roku 791 sa Slovania rýchlo osamostatnili spod avarského vplyvu, vytvárali lokálne kniežatstvá, budovali hradiská. V archeológii hovoríme o tzv. blatnicko-mikulčickom horizonte, v ktorom sa miešajú západné franské predmety (meč z turčianskej Blatnice) a zdedené avarské vzory (nákončia a kovania opaskov).
Prvá písomná zmienka zo slovenského stredoveku sa viaže k roku 828 – je to vysvätenie kostola salzburským arcibiskupom Adalramom na majetku kniežaťa Pribinu v Nitre. Až do roku 907, čo je dátum bitiek pri Bratislave, hovoríme o veľkomoravskom období. Dnes už vieme, že Slovania vtedy nijako nezaostávali za susedmi v západnej či severnej Európe – budovali sa kostoly, hradiská ako správne centrá, objavuje sa feudálny dvorec, známy je význam misie Konštantína-Cyrila a Metoda, ktorí priniesli slovanskú liturgiu.
Poveľkomoravské obdobie datované po rozklade Veľkomoravskej ríše v dôsledku nájazdov Maďarov a vnútorných mocenských rozporov po smrti Svätopluka uzatvára včasný stredovek na Slovensku. Tzv. belobrdská kultúra hovorí o spolunažívaní Maďarov a predkov Slovákov na južnejších územiach. Na severe sa zatiaľ udržali zvyšky obyvateľstva i niektoré hradiská. Územie bolo postupne začleňované do vznikajúceho arpádovského Uhorska.
Chaux-la-Lotière
Chaux-la-Lotière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Coulombov zákon
Coulombov zákon je fyzikálny zákon vyjadrujúci veľkosť a smer sily (tzv. Coulombova sila), ktorou pôsobí statický elektricky nabitý objekt veľmi malých rozmerov (v ideálnom prípade bod) na iný objekt veľmi malých rozmerov. Zákon je pomenovaný podľa svojho autora menom Charles Augustin de Coulomb.
Znenie Coulombovho zákona je nasledovné:
Je to analógia Newtonovho tretieho zákona v mechanike a jeho zápis je jeho ekvivalentom. Elektrická sila, ktorou pôsobí jeden náboj na druhý je rovnaká ako sila, ktorou pôsobí druhý náboj na prvý.