cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ján Golian (generál)
Slovenské národné povstanie
Od 7. októbra 1944 nahradil Goliana vo vedení povstaleckej armády gen. Rudolf Viest. Golian sa stal jeho zástupcom. Počas SNP sa zúčastnil zasadnutí SNR, v období medzi 12. septembrom a 7. októbrom 1944 predsedal operatívno-koordinačného výboru SNR (takzvaná Rada na obranu Slovenska). V tejto funkcii prerokúval a konzultoval otázky spoločného boja s partizánskymi veliteľmi, členmi sovietskej, anglickej a americkej vojenskej misie. Počas príprav i priebehu povstania sa prejavil ako rozhodný antifašista, ktorý ostro vystupoval proti Nemcom a ľudáckemu režimu. Patril k ústredným postavám a organizátorom SNP, bojoval za obnovenie Česko-Slovenska.
V noci z 27. na 28. októbra 1944 vydal spolu s Viestom na Donovaloch posledný operačný rozkaz povstaleckým vojskám, keď nariadili armáde prechod na partizánsky spôsob boja a sami prešli do hôr. Dňa 3. novembra 1944 bol Golian s Viestom v Pohronskom Bukovci zajatý. Dom, v ktorom sa nachádzali, najprv obkľúčili gardisti a nemecké jednotky, čoskoro ich vyzvali aby sa vzdali, pričom oznámili, že v prípade, že budú klásť odpor, trestná jednotka obec vypáli (neskôr nacisti aj napriek tomu časť obce vypálili). Golian bol vyšetrovaný v Banskej Bystrici a Bratislave, potom transportovaný do Berlína.
Niektorí sa domnievajú, že bol nemeckým súdom odsúdený na trest smrti a v nemeckom koncentračnom tábore Flossenbürg pravdepodobne spoločne s Viestom popravený. Avšak informácie o jeho osude po presune do Flossenbürgu nie sú známe. Golian bol oficiálne vedený ako nezvestný ešte niekoľko rokov po vojne.
Kvôli nejasnostiam ohľadom jeho smrti existujú aj rôzne konšpiračné teórie o tom, že mohol byť po oslobodení tábora zavlečený do ZSSR jednotkami NKVD. Pre takéto tvrdenie neexistujú žiadne dôkazy. Tábor Flossenbürg bol navyše okrem niektorých menších satelitných táborov oslobodený americkými jednotkami.
Rodina
náhľad|Pamätná tabuľa v Banskej Bystrici. Vpravo reliéf J. Goliana.
Golianova manželka Jarmila a syn Ivan boli 13. októbra 1944 evakuovaní letecky do Moskvy. Po vojne sa vrátili do Banskej Bystrice, kde však našli len zdemolovaný a vykradnutý byt. V januári 1951 bola Jarmila Golianová odsúdená za organizáciu špionážnej bunky (zrejme na základe zaistenia súkromného listu, v ktorom popisovala situáciu v krajine manželovmu priateľovi žijúcemu v emigrácii). Golianovho syna Ivana nakoniec vychovávala rodina brata manželky Jarmily. Po skončení štúdia žil a pracoval v Prahe ako technik laboratórnych prístrojov. Po vojne sa švagriná a neter Jána Goliana vrátili do Trnovca nad Váhom.
Vyznamenania
In memoriam vyznamenaný Radom SNP I. triedy (1945), Československým vojnovým krížom 1939 (1945), Radom republiky (1969) a viacerými medailami. V roku 1995 mu prezident Michal Kováč prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Rýchla hviezda
Rýchle hviezdy sú hviezdy, ktoré majú vzhľadom na miestny štandard pokoja (LSR) väčšiu rýchlosť ako 65 km/s. Vyznačujú sa asymetriou rozloženia relatívnych rýchlostí vzhľadom na LSR; ani jedna z nich sa nepohybuje vzhľadom na LSR priamo v smere rotácie Galaxie a 93 % z nich zaostáva pri rotácii okolo centra Galaxie za LSR. Veľkú rýchlosť majú aj v smere kolmom na galaktickú rovinu, t. j. sklony ich dráh k tejto rovine sú oveľa väčšie ako pri obyčajných hviezdach, a tak sa dostávajú aj do veľkých vzdialeností od nej. Rýchle hviezdy sa vyskytujú len medzi starými hviezdami populácie II. Ich dráhy tvoria veľmi pretiahnuté elipsy s najrozličnejšími sklonmi, preto sa takmer nezúčastňujú na rotácii Gala­xie. Rýchle hviezdy sú v skutočnosti ako celok „najpomalšími" hviezdami Galaxie, všetky ostatné hviezdy ich pri rotácii predbiehajú.
Luck
thumb|270px thumb|Poloha Lucku na mape Ukrajiny Luck je historické mesto, ktoré leží v západnej časti Ukrajiny na historickom území Volyne. Je hlavným mestom Volynskej oblasti a jedným z mála rastúcich ukrajinských miest; roku 2007 tu žilo 206 000 obyvateľov. Prvá písomná zmienka je z roku 1085. Od 14. storočia tu sídli biskupstvo.
Rýchly mrak
Rýchle mraky alebo HVC (z angl. high velocity clouds) sú prie­storovo ohraničené mraky neutrálneho vodíka H I, pohybujúce sa veľkými rýchlosťami; v niektorých prípadoch prevyšujú 200 km/s. Objavené boli rádiovými pozo­rovaniami vo vodíkovej čiare 21 cm, a to vo väčších galaktických šírkach, na rozdiel od medzihviezdnych mrakov sústredených do galaktickej roviny. Doteraz sú spory o ich charaktere a príslušnosti ku Galaxii. To, že sa silno koncentrujú k supergalaktickému rovníku, resp. k rovníku Miestneho mraku galaxií, a to spolu s Magellanovým prúdom, pokladá sa za potvrdenie ich medzigalaktického charakteru a príslušnosti k Miestnej skupine galaxií a k ďalším blízkym skupinám galaxií.
Luna 5
Luna 5 bola druhá sovietska sonda „druhej generácie“ z programu Luna, ktorá mala mäkko pristáť na povrchu Mesiaca.
Popis sondy
Oproti sondám prvej generácie (Luna 1 – 3) bol tento E typ vybavený systémami na korekciu a zníženie rýchlosti letu. Sonda bola trojosovo stabilizovaná, jej hlavnou časťou bola guľová nádrž s okysličovadlom, na ktorej bola palivová nádrž. Sonda mala namontované puzdro s nafukovacím ochranným krytom a raketový motor. Aj túto sondu vyrobilo konštrukčné stredisko OKB-1, dnešné RKK Energija.
Po štarte
Oproti predchádzajúcej Lune 4 letela o dva roky neskôr, iba mesiac po neúspešnom štarte s predchádzajúcim exemplárom rakety aj sondy. Štart nosnej rakety Molnija-M so sondou sa uskutočnil ráno 9. mája 1965 z kozmodrómu Bajkonur. Najprv bola vynesená na nízku obežnú dráhu (tiež uvádzanú ako parkovaciu) Zeme, potom pokračovala ďalej.
Pavol Hnilica
Mons. Pavol Mária Hnilica, SJ (* 30. marec 1921, Uňatín – † 8. október 2006, Nové Hrady ČR) bol slovenský rímskokatolícky tajný biskup - jezuita počas prenasledovania Katolíckej cirkvi komunistickou vládou a titulárny biskup sídla Rusadus.
Ihneď po prepustení odcestoval do Rožňavy, nakoľko mu bolo známe, že rožňavský biskup tajne svätí kňazov. Tak sa stalo, že aj jeho 29. septembra 1950 biskup Róbert Pobožný vysvätil za kňaza. Z rozhodnutia rehoľných predstavených bol potom 2. januára 1951 vysvätený za biskupa. Zas to bol biskup Róbert Pobožný, ktorý ho konsekroval. Hnilica potom tajne vysviacal rehoľníkov, ktorí po zatvorení kláštorov tajne dokončili teologické štúdium. Tam vysvätil za biskupa Jána Chryzostoma Korca. V roku 1952 P. Hnilica ušiel za hranice a v Ríme navštevoval prednášky na Pápežskej gregoriánskej univerzite, aby si prehĺbil svoje teologické štúdium.
Počas II. Vatikánskeho koncilu bol spočiatku poradcom, ale keď sa Pavol VI. rozhodol zverejniť jeho biskupskú hodnosť, zúčastňoval sa na zasadaniach ako jeden z koncilových otcov.
Úzko spolupracoval s Chiarou Lubichovou a jej hnutím Fokoláre, a aj s matkou Terezou z Kalkaty. V roku 1968 pomohol matke Tereze založiť jej prvý dom v Ríme a na Slovensku v Čadci (1991).
Z emigrácie sa vrátil na Slovensko až na Vianoce 1989. Po veľmi aktívnom živote trávil dôchodok vo svojom byte v Ríme v Taliansku. 25. marca 2004 bola pápežsky schválená asociácia pápežského práva „Pro Deo et fratribus - Rodina Panny Márie“, ktorej bol prezidentom. Leto roku 2006 strávil v kláštore Božieho Milosrdenstva tohto spoločenstva v južných Čechách na Nových Hradoch, kde v nedeľu 8. októbra 2006 zomrel. Bol pochovaný 18. októbra 2006 v krypte v katedrále Jána Krstiteľa v Trnave.
Perpezat
Perpezat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bianca Mária Sforza
Bianca Mária Sforza (* 5. apríl 1472, Miláno, Taliansko – † 31. december 1510, Innsbruck, Rakúsko) bola neapolská princezná, dcéra milánskeho vojvodu Galeazzu Maria Sforzu a Bony Savojskej, druhá manželka cisára Maximiliána I. Habsburského.
Životopis
Už v ôsmich rokoch osirela a ujal sa jej strýko Lodovico il Moro. Bianca tak detstvo prežila na strýkovom prepychovom dvore. Vyrástla z nej pôvabná, no prostá žena, ktorej sa dostalo málo vzdelania. Jej otec bol počas života pokladaný za obratného diplomata a mocenského politika. Jeho skonom (zomrel po atentáte) stratilo Miláno vládcu, pretože jeho najstarší syn bol v čase jeho smrti dieťaťom. V krajine sa okamžite rozpútal mocenský boj. Z neho vyšiel víťazne Lodovico, jeho tretí brat. Stal sa regentom za nedospelého Giana Galeazza.
Od útleho detstva hrala významnú úlohu v strýkových sobášnych plánoch. Jeho pričinením sa medzi kandidátmi na manželstvo s ňou objavili savojský vojvoda Filibert Savojský, bavorský vojvoda Albrecht Bavorský, Ján Korvín a ďalší. 24. augusta 1493 podpísal s Máriinými zástupcami sobášnu zmluvu rímsky kráľ Maximilián I. Habsburský. Od smrti svojej prvej manželky Márie Burgundskej v roku 1482 bol vdovcom a jeho neustále finančné problémy mal vyriešiť práve zväzok s bohatou Neapolčankou.
V novembri 1493 sa v Miláne konala svadba v zastúpení. Hneď po sobáši sa Bianca vydala na dlhú cestu na sever za svojím manželom. Po strastiplnej ceste cez zimné Alpy dorazila do Innsbrucku, kde malo dôjsť k stretnutiu s Maximiliánom. Od počiatku manželstva však rímsky kráľ dával neskrývane najavo úmysly s ktorými do zväzku vstupoval. K osobnému stretnutiu, ktoré pod rôznymi zámienkami odkladal, prišlo až 9. marca 1494 v meste Hall. Oficiálna svadba sa konala v Innsbrucku.
2. slovenská futbalová liga 2001/2002
2. slovenská futbalová liga 2001/02 bola v poradí 9. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku.
Bianca Mária Sforza
Životopis
Bianca Mária nemala po Maximiliánovom boku šťastný život. Po celý čas ju zanedbával, využíval iba jej bohaté veno a keď i to došlo, zanevrel na manželku úplne. Zvyšok života strávila Bianca v strádaní a chudobe. Patrila medzi najpoľutovaniahodnejšie kráľovské manželky.
Bezdetná Bianca Mária zomrela na prelome rokov 15101511 v tirolskom Innsbrucku; podľa oficiálnej správy na zlú stravu. Pochovali ju v cisterciánskom kláštore Stams v Tirolsku a Maximilián I. sa nezúčastnil ani na jej pohrebe. Na jej meno by sa zabudlo, nebyť reliéfu na Zlatých strechách v centre Innsbrucku, na ktorom je zvečnená vedľa Maximiliána a jeho prvej manželky Márie Burgundskej.
2. slovenská futbalová liga 2001/2002
Nováčikmi boli FC Spartak Trnava, ktorý vypadol z Mars superligy a 4 družstvá z 3. líg: ŠK Slovan Bratislava B, Calex Zlaté Moravce, ZSNP Žiar nad Hronom a Bukocel Vranov nad Topľou.
Víťazom s právom postupu do 1. ligy sa stal FC Spartak Trnava, do 3. líg vypadli posledné 4 celky ZSNP Žiar nad Hronom, MFK VTJ Topoľčany, Bukocel Vranov nad Topľou a Calex Zlaté Moravce.
Sabatierov efekt
Sabatierov efekt je difúzny proces vo fotografickej emulzii vznikajúci pri dodatočnom osvite obrazu v priebehu vyvolávania; ďalším vyvolávaním obraz sčernie, ale na rozhraní pôvodných tonalít zostáva slabšia svetlejšia charakteristická línia obrazu. Sabatierov efekt možno pripraviť z negatívnych i pozitívnych obrazov a je tým výraznejší, čím je pôvodný obraz kontrastnejší. Čiastočný Sabatierov efekt (v obraze s charakteristickými čiarami je ešte ďalšia tonalita kresby) vznikne z negatí­vov alebo pozitívov s nižším kontrastom. Úplný Sabatierov efekt (v obraze sú len charakteristické línie) vznikne len pri vysokom kontraste.
Saint-Martin-d’Arcé
Saint-Martin-d’Arcé je bývalá francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire. Obec zanikla 1. januára 2013, spojením s obcami Baugé, Montpollin, Pontigné a Le Vieil-Baugé vznikla nová obec s názvom Baugé-en-Anjou.
Modalizmus
Modalizmus alebo modalistický monarchianizmus označuje teologický názor, považovaný za jeden z variantov monarchianizmu, ktorý označuje slovom „Boh“ (grécky θεός theos) iba osobu Otca. V protiklade k dynamickému monarchianizmu sa pokúša modalizmus hovoriť tiež o plnom božstve Syna.
Saint-Martin-d’Arcé
Poloha
Obec mala rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Modalizmus
Medzi najstarších modalistov 2. a 3. storočia patria Noetus a Praxeas, ktorí stotožňujú Otca a Syna. Tento názor viedol k označeniu modalizmu ako patripassianizmu (odkaz na utrpenie Otca). Modalisti sa domnievali, že Otec sa stal človekom, narodil sa z Panny, trpel na kríži a zomrel. Praxeas potom rozlišuje medzi Otcom a Synom v tom zmysle, že Otec vyjadruje Ježišovo božstvo a Syn jeho človečenstvo. V tomto zmysle Otec trpel s Ježišom človekom.
Saint-Martin-d’Arcé
Obyvateľstvo
V roku 2011 mala obec 778 obyvateľov. .
Modalizmus
Pozri aj
Monarchianismo
Saint-Martin-d’Arcé
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam planétok 89251 – 89500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Pieńsk
Pieńsk je mesto v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve v okrese Powiat zgorzelecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 5761 obyvateľov (30.6.2007).
Premenený ledeburit
Premenený ledeburit je premenené eutektikum vo fázovom diagrame sústavy Fe-Fe3C, pozostávajúce z perlitu a cementitu (P+Fe3C). Vzniká rozpadom (premenou) austenitu z primárneho ledeburitu na perlit a cementit.
Samobudiace dynamo
Samobudiace dynamo sú veľmi slabé prúdy vznikajúce pri nerovnomernom zohriatí medzihviezdnej plazmy a vyvolávajúce vznik magnetických polí. Turbulencia tieto polia čoraz viac zosilňuje, kým sa magnetická energia nevyrovná kinetickej energii plazmy.
Runové kamene v Jellingu
Runové kamene v Jellingu sú runové kamene pravdepodobne z 10. storočia nachádzajúce sa v malom meste Jelling v Dánsku. Runové nápisy na oboch kameňoch patria vôbec k najznámejším v Dánsku – starší z kameňov dal vztýčiť prvý dánsky kráľ Gorm na počesť svojej ženy Thyry. Druhý kameň vztýčil jeho syn Harald I. na počesť svojich rodičov, jeho dobytia Dánska a Nórska a prechod Dánov ku kresťanstvu.
Runové kamene sú v súčasnosti často navštevovanou turistickou lokalitou, ktorá je spoločne s miestnym kostolom od roku 1994 súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Pařezov
Pařezov je obec v Česku v okrese Domažlice v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 143 obyvateľov, z toho 70 mužov a 73 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,7 roka (muži 39,0 roka, ženy 36,4 roka).
Epeios (syn Panopea)
náhľad|Agamemnon, Talthybios a Epeios, reliéf zo Samotráky, cca 560 pred Kr. Epeios (starogr. Ἐπειός – Epeios, ) je v gréckej mytológii syn fóckeho umelca Panopea, tvorca trójskeho koňa.
Keď ani v desiatom roku trójskej vojny nedosiahlo achájske vojsko víťazstvo napriek veľkých stratám na životoch, časť vojska sa vyslovila pre návrat domov, ale inak zmýšľala skupina bojovníkov okolo ithackého kráľa Odysea, ktorý navrhoval použiť ľsti, keď už všetky ostatné prostriedky zlyhali.
Agrón
Historický doklad o jeho existencii nemáme. O legendárnom zakladateľovi dynastie Herakleovcov písali v antickom Grécku medzi inými Strabón, Diodóros Sicílsky, Apollodóros z Atén, Pausanias. Ich verzie sa často navzájom odlišujú. Najčastejšie však uvádzajú Agróna ako potomka Herakla a Omfalé.
Epeios (syn Panopea)
Na návrh Odysea mali postaviť obrovského dreveného koňa, v ktorom sa ukrytí bojovníci dostanú za hradby Tróje, zatiaľčo ostatné vojsko bude predstierať odchod domov.
Agrón
Podľa Herodota sú Herakleovci potomkami Herkula a otrokyne Omfaly a od Agróna po Kandaula v priamej línii z otca na syna vládlo dvadsaťdva kráľov po dobu 505 rokov. Následník kráľa Agróna je neznámy, pretože mená ďalším sedemnástim kráľom neuvádza.
Orlové
Orlové je mestská časť mesta Považská Bystrica. K mestu bola pričlenená v roku 1971.
Epeios (syn Panopea)
Dreveného koňa staval zo smrekových a jedľových dosiek. Podľa niektorých písomných zdrojov vraj postavil brucho koňa ako trup lode, ktorý stál na vysokých nohách valcovitého tvaru. Kôň bol vyšší než ktorákoľvek z brán mesta, čo bolo zámerom. V jednom boku boli ukryté dvere, druhý bok bol ozdobený vyrezávaným nápisom venovaným bohyni Aténe: "V nádeji na bezpečný návrat domov venujú toto vďační Achájci bohyni".
Odyseus medzitým vyberal statočných mužov, ktorí sa ukryjú v koni. Nebolo to jednoduché, aj tí najodvážnejší váhali. Do koňa sa vyšplhali po povrazovom rebríku a cez padacie dvere sa dostali do jeho brucha. Medzi týchto odvážnych bojovníkov patrili Menelaos, Diomédes, Sthenelos, Neoptolemos a mnohí iní. Epeia samotného museli dlho presviedčať aby vyliezol. Do koňa sa dostal vraj až ako posledný a usadil sa hneď pri dverách, pretože jedine on poznal ich ovládanie.
Orlové
Nachádza sa tu kaštieľ z roku 1612 a v ňom Kaplnka sv. Jána Nepomuckého.
Epeios (syn Panopea)
Keď nastal ten deň, Trójania videli horiaci grécky tábor, žiadne lode v dohľade a na pláni pred mestom obrovského dreveného koňa. Okolo koňa sa hneď zhŕkli a začali sa radiť čo s ním, väčšina však navrhovala vtiahnuť ho do mesta. Po chvíli našli v kríku spútaného muža, ktorého predviedli pred kráľa Priama. Spútaný muž kráľovi povedal, že sa volá Sinón a že ušiel z achájskeho tábora, lebo mal byť obetovaný za šťastný návrat domov a navyše poznamenal, (ako mu to poradil Odyseus), že koňa postavili Achájci na počesť bohyni Aténe a preto takého obrovského, aby ho Trójania nevedeli dopraviť do mesta. Veštec Laokoón Trójanov aj tak varoval a navrhol, že ho pre istotu treba rozbiť. Ale v tom sa z rozhodnutia bohov zjavili dva obrovské hady, ktoré Laokoóna a aj jeho synov na mieste zadusili. Trójania už tentoraz neváhali a v jednotnej mysle zbúrali časť hradieb a drevený kolos vtiahli do mesta. Potom oslavovali koniec vojny.
K večeru nakoniec v meste všetko zaspalo a muži ukrytí v trupe koňa vyskákali, otvorili zvnútra brány mesta a Sinón dal ohňový signál vojsku na mori, ktoré onedlho vpadlo do mesta. Vojsko následne vraždilo a ničilo všetko na čo natrafilo. Keď prišlo nové ráno, slávna Trója bola celkom zničená.
Orlové
Demografia
Obec mala v roku 2009 655 obyvateľov.
Geografia
Rozloha katastrálneho územia obce je 6 044 291 m².
Poloha
Vzdialenosť od centra Považskej Bystrice je 2,8 km.
Desmond Tutu
Desmond Mpilo Tutu (* 7. október 1931, Klerksdorp, Južná Afrika† 26. december 2021, Kapské Mesto, Južná Afrika) bol juhoafrický anglikánsky arcibiskup.
Jack Steinberger
Jack Steinberger (* 25. máj 1921, Bad Kissingen, Nemecko† 12. december 2020, Ženeva, Švajčiarsko ) bol nemecko-americký fyzik žijúci vo Švajčiarsku neďaleko Ženevy.
Desmond Tutu
Preslávil sa predovšetkým ako oponent apartheidu, v roku 1984 sa stal druhým Juhoafričanom, ktorý obdržal Nobelovu cenu mieru.
Jack Steinberger
Bol spoluobjaviteľom miónového neutrína, vďaka čomu je nositeľom Nobelovej ceny za fyziku z roku 1988, ktorú dostal spoločne s Leonom Maxom Ledermanom a Melvinom Schwartzom.
Desmond Tutu
V novembri 2008 začal celosvetovú kampaň proti lovu veľrýb, ktorú podporuje Medzinárodný fond na ochranu zvierat (IFAW) alebo herec Pierce Brosnan a ktorej cieľom je úplný zákaz lovu veľrýb.
Carignan (Ardennes)
Carignan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 3167 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Partnerské obce
🇩🇪 Weinsberg, Nemecko
1. hokejová liga SR 2002/2003
1. hokejová liga SR 2002/2003 bola desiatou sezónou 1. hokejovej ligy SR. Súťaž mala 12 účastníkov. Pred sezónou sa ukončila spolupráca medzi MšHK Prievidza a HKm Zvolen ohľadom B-tímu. MšHK Prievidza odkúpila licenciu od B-tímu Žiliny a fungovala ako samostatný klub. Víťazom sa stalo družstvo MHC Nitra a nahradilo tak družstvo HK VTJ Spišská Nová Ves v extralige. Vypadlo družstvo HK Ružinov 99 Bratislava a v budúcej sezóne ho nahradí tím HK VTJ Piešťany.
Ibráhím I.
Ibráhím I. (osm. tur. ابراهيم, mod. tur. İbrahim; * 5. november 1615, Konštantínopol, Osmanská ríša – † 18. august 1648, Konštantínopol, Osmanská ríša) bol sultán Osmanskej ríše v rokoch 1640 až 1648. Bol synom sultána Ahmeda I. a Kösem Sultán, ktorá bola pôvodom z Grécka a jej pôvodné meno bolo Anastázia.
Mladosť
Ibrahim sa narodil 5. novembra 1615. Bol synom sultána Ahmeda I. a jeho najobľúbenejšej konkubíny a neskôr legálnej manželky Kösem Sultán. Keď mal dva roky, jeho otec zomrel a novým sultánom sa stal jeho strýko Mustafa I. V tom čase bola Kösem Sultán s jej deťmi (vrátane Ibrahima) poslaná do starého paláca. Po nástupe na trón jeho brata Murada IV. bol uväznený v "Zlatej klietke", čo sa podpísalo na jeho zdraví. Ibrahimovi bratia Şehzade Bayezid, Şehzade Kasım a Şehzade Süleyman boli popravení na príkaz sultána Murada IV., a kvôli tomu sa Ibrahim obával, že nechá popraviť aj jeho. Avšak, po bratovej smrti sa stal sultánom Osmanskej ríše.
Nástup na trón
Ibrahim prežil celú svoju mladosť v blízkosti "Zlatej klietky", predtým ako nastúpil na trón po Muradovi IV. v roku 1640. Štyria jeho bratia boli Muradom popravení a Ibrahim teda žil v obavách, že bude ďalší koho zabije. Život mu zachránila Kösem Sultán, matka Ibrahima aj Murada.
Po Muradovej smrti bol Ibrahim jediným žijúcim princom dynastie. Pri prevzatí sultanátu mal podozrenie, že jeho brat žije a chystá naňho pascu. Ibrahim akceptoval trón, až keď uvidel mŕtve telo svojho nebohého brata.
Začiatočné roky pri moci
Na začiatku svojej vlády sa opieral o schopnosti svojho veľkovezíra Kemankeşa Kara Mustafu Pašu, vďaka čomu bola ríša stabilná. V roku 1642 obnovil mier s Rakúskom a počas toho istého roka získal naspäť Azov od Kozákov. Kara Mustafa Paša previedol menovú reformu, skonsolidoval ekonomickú situáciu a znížil počet janičiarov. Ibrahim často kráčal v prestrojení po trhoviskách v Istanbule a nariadil veľkovezírovi, aby napravil všetky problémy, ktoré počas obhliadky uvidel.
Úpadok a kríza
Ibrahima často rozptyľovali opakujúce sa bolesti hlavy a záchvaty fyzickej slabosti, ktoré boli pravdepodobne spôsobené traumou z mladosti. Keďže bol jediným žijúcim mužom osmanskej dynastie, jeho matka Kösem Sultán ho povzbudila, aby sa rozptýlil s harémovými dievčatami a čoskoro splodil troch budúcich sultánov: Mehmeda IV., Süleymana II. a Ahmeda II.
Ibrahim sa dostal pod vplyv obľúbených harémových žien, predovšetkým pod vplyv Şekerpare Hatun a šarlatána Cinci Hocu, ktorí predstierali, že vylieči sultánove fyzické problémy. Ten spolu so svojimi spoločníkmi Silahdar Yusufom Agom a Sultanzade Mehmedom Pašom použil úplatky a nakoniec mal dostatok sily na zabezpečenie popravy veľkovezíra Kara Mustafu Pašu. Cinci Hoca sa stal najvyšším sudcom Anatólie, Yusuf Aga sa stal veľkoadmirálom a Sultanzade Mehmed sa stal veľkovezírom.
Animálna železnica
Animálna železnica, resp. zvieracia železnica je spôsob dopravy po koľajniciach použitím pohonu zvieratami. Najčastejším podtypom je konská železnica, zriedkavejšie boli používané napr. i voly (napr. v počiatočnom období železničnej vlečky zo žel. st. Bratislava predmestie do areálu spoločnosti Dynamit-Nobel, neskôr premenovanej na Chemické závody Juraja Dimitrova, nakoniec na Istrochem).
Ibráhím I.
Úpadok a kríza
V roku 1644 zajali maltézský korzári loď prominentných pútnikov do Mekky. Odkedy piráti zakotvili na Kréte, Kapudan Yusuf Paša povzbudil Ibrahima, aby napadol tento ostrov. Tým pádom sa začala dlhá vojna s Benátkami, ktorá trvala 24 rokov. Benátske lode zvíťazili na celom Egejskom mori, dobyli Tenedos (1646) a zablokovali úžinu Dardanely.
Povýšil osem konkubín na obľúbené miesto haseki (kráľova manželka), udeľujúc každej z nich bohatstvo a pôdu.
Zosadenie a poprava
Masová nespokojnosť bola spôsobená benátskou blokádou úžiny Dardanely - ktorá spôsobila hladomor v hlavnom meste - a uvalením vysokých daní k pokrytiu vojenských výdajov. V roku 1647 veľkovezír Salih Paša, Kösem Sultan a Seyhülislam Abdürrahim Efendi neúspešne naplánovali, aby zosadili sultána a nahradili ho jedným z jeho synov. Salih Paša bol popravený a Kösem Sultán bola vyhostená z harému.
Na ďalší rok došlo k povstaniu janičiarov a členom ulamá. 8. augusta 1648 bol veľkovezír Ahmed Paša uškrtený a roztrhaný na kusy nahnevaným davom, ktorý získal posmrtnú prezývku „Hezarpare“ („tisíc kusov“). V ten istý deň bol Ibrahim zadržaný a uväznený v paláci Topkapı. Kösem dala súhlas zo zosadením jej syna.
Ibrahimov šesťročný syn Mehmed sa stal novým sultánom. Na popravu Ibrahima boli poslaný dvaja kati, z toho jeden Ibrahimovi slúžil. 18. augusta 1648 bol uškrtený. Stal sa druhým zavraždeným sultánom v histórii Osmanskej ríše.
Osobný život
Konkubíny
Ibrahim I. mal osem konkubín:
Synovia
Ibrahim I. mal deväť synov:
Dcéry
Ibrahim I. mal tri dcéry:
V populárnej kultúre
Postava Ibrahima I. sa vyskytuje v tureckom televíznom seriály Muhteşem Yüzyıl: Kösem, kde ho ako princa stvárnil Ridvan Aybars Duzey a ako sultána Tugay Mercan.
NHL 1979/1980
Sezóna 1979/1980 bola 63. sezóna NHL. Najviac bodov v základnej časti získala Philadelphia Flyers, ale víťazom Stanley Cupu sa prvýkrát v histórii po ôsmich sezónach účinkovania v NHL stal New York Islanders. Po šiestich rokoch tak pribudlo na listinu víťazov ďalšie nové meno, od vzniku NHL v roku 1917 jedenáste. Predtým sa to v sezóne 1973/74 podarilo "Letcom" z Philadelphie. Do New Yorku sa táto trofej vrátila po dlhých štyridsiatich rokoch. V sezónach 1927/28, 1932/33 a 1939/40 triumfovali hokejisti New York Rangers.
V tejto sezóne došlo k rozšíreniu súťaže zo 17 na 21 tímov. Po krachu konkurenčnej WHA boli jej štyria účastníci Edmonton Oilers, Winnipeg Jets, Hartford Whalers a Quebec Nordiques kooptovaní do NHL. Bol zmenený aj systém play-off. Najlepších 16 tímov bez ohľadu na príslušnosť k divízii či konferencii postúpilo do osemifinále play-off, ktoré se hralo na tri víťazné zápasy. V ďalších vyraďovacích fázach to bolo už na štyri víťazné. V osem-, štvrť- aj v semifinále sa stretol najlepšie umiestený tím v základnej časti s najhorším, druhý najlepší s druhým najhorším atď.
Konečné tabuľky základnej časti
Aj v tejto sezóne, podobne ako v predošlých piatich, najmenej bodov získali tímy v Smytheovej divízii. Jej víťaz Chicago Blackhawks opäť ako jediný celok na prvom mieste v divízii získal iba dvojciferný počet bodov. Táto situácia sa opakovala pravidelne od sezóny 1974/75, kedy bola NHL prvýkrát rozdelená do štyroch divízií.
Konferencia Princa z Walesu
Víťazom konferencie sa stali a Prince of Wales Trophy získali Buffalo Sabres.
Campbellová konferencia
Víťazom konferencie sa stali a Clarence S. Campbell Bowl získali Philadelphia Flyers.
Oxid siričitý
Oxid siričitý (SO2) je bezfarebný reaktívny plyn, ktorý je jedovatý. Pri nízkych koncentráciách nemá pach, ale pri veľmi vysokých koncentráciách má ostrý štipľavý zápach. Okrem toho, že je obsiahnutý vo výfukových plynoch spaľovacích motorov, vzniká aj pri spaľovaní fosílnych palív alebo pri spracovávaní rúd obsahujúcich síru. Hlavnými zdrojmi produkujúcimi SO2 sú elektrárne spaľujúce fosílne palivá a priemyselné ohrievacie kotle.
Vplyv na živý organizmus
Pôsobí dráždivo na sliznice dýchacích ciest a na očné spojivky. V koncentráciách, v akých je produkovaný spaľovacím motorom, má škodlivý vplyv na centrálny nervový systém. V prírode znemožňuje fotosyntézu rastlín. Má bieliace účinky.
Výroba
Oxid siričitý vzniká spaľovaním (oxidáciou kyslíkom) síry. Síra horí svetlomodrým plameňom. Oxid siričitý sa prejavuje štipľavým zápachom.
Oxid siričitý patrí medzi kyselinotvorné oxidy. Reakciou oxidu siričitého s vodou vzniká kyselina siričitá
Použitie
Používa sa na dezinfekciu vinárskych sudov, pivníc a obilia, pretože ničí mikroorganizmy. Potrebný je aj pri výrobe papiera a vo farbiarstve. Taktiež je rozšírený v potravinárstve napríklad ako antioxidačná látka pri konzervácií sušeného ovocia, zemiakových výrobkov a pod.
Vlastnosti
Síce pri spaľovaní síry uniká oxid siričitý smerom hore, ale po ochladení, t. j. pri teplote 20 °C má hustotu väčšiu ako vzduch.
VSŽ Košice v sezóne 1984/1985
VSŽ Košice v sezóne 1984/1985 hrali svoju 21. sezónu, ktorá bola celkovo 42. sezónou I. ligy. Vedenie TJ VSŽ stanovilo cieľ umiestniť sa na 3.mieste. Tento cieľ bol podmienený Východoslovenskými železiarňami, hlavným sponzorom TJ VSŽ, ktorý vytvoril dobré podmienky pre prípravu ako aj pre celú sezónu. V polovici mája započala príprava mužstva na sezónu v objektoch VŠA a TJ VSŽ. Vyvrocholením prípravy vedenej dvojicou Brunclík-Ferenc bolo sústredenie v Juhoslávii - v prímorských objektoch prislúchajúcich Crvenej Zvezde Beograd. Príprava na ľade začala v Nowom Targu. Od 1. Augusta hokejisti trénovali doma na košickom ľade. Tím TJ VSŽ sa zúčastnil na viacerých turnajoch a to v susednom Prešove, v Opave na Sliezkom pohári a na záver na 38. ročníku Tatranského pohára. Tesne pred štartom ligy tím uskutočnil zájazd do Sovietskeho zväzu. Do kádra pred sezónou pribudli hráči Jurčišin zo Zvolena, Veselovský, Spodniak z Liptovského Mikuláša a Srnka z dorastu Košíc. ďalej sa z vojny do klubu späť vrátilo kvarteto hráčov Božík, Jančuška, Staš a víťaz ankety Zlatá hokejka o najlepšieho hráča Československa Igor Liba. Z tímu odišiel Marcinko na vojenčínu a Hromiak z výkonnostných dôvodov. Počas sezóny došlo zmene na trénerskom poste, keď Július Kovács a František Giba nahradili trénerskú dvojicu tvorenú z Bedřicha Brunclíka, Juraja Ferenca. M. Ihnačák sa stal najproduktivnejším hráčom ligy o 3 body pred tímovým kolegom Jánom Vodilom, ktorý sa stal najlepšim nahrávačom ligy. V prvej desiatke sa umiestnili ešte dvaja hráči TJ VSŽ Košice Igor Liba s 54 bodmi na 5.mieste a Vincent Lukáč so 47 bodmi na 10.mieste. Obaja menovaný Liba a Lukáč sa stali majstrami sveta v hokeji na domácom šampionáte v Prahe.
VSŽ Košice skončili druhé za Duklou Jihlavou. TJ Vítkovice vypadli z ligy o skóre pred Slovanom Bratislava a Škodou Plzeň. Tento ročník bol zároveň posledným v histórii, ktorý sa hral "tabuľkovo", pretože od ďalšej sezóny nastúpil systém Play-off, ktorý sa osvedčil až do dnešných časov. Od tejto sezóny započala jedna slávna éra klubu, ktorá trvala až do konca 90-tých rokov.
Káder
Tréneri
V priebehu sezóny:
Herný systém
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.
Štatistiky hráčov
Zdroj: Eliteprospects
Sabellius
Sabellius bol kresťanský kňaz a teológ pôvodom zrejme z Líbye alebo Egypta. Prišiel do Ríma a stal sa vodcom zástancov modalizmu, za čo ho pápež Kalixt I. roku 220 exkomunikoval.
Proti všeobecne prijímanej kresťanskej náuke o troch osobách v Bohu (Trojica) Sabellius učil, že Boh je nedeliteľný, ale možno mu priznať tri základné spôsoby alebo modi (stvoriteľ, vykupiteľ, darca milosti). Toto učenie býva označované ako sabelianizmus, ktoré bolo rímskou synodou roku 262 odsúdené ako heréza.
Saint-Martin-de-la-Place
Saint-Martin-de-la-Place je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Akrotéria
náhľad|Akrotéria vrcholová a rohová (1888) Akrotéria (z gr. akrotés, krajný, najvyšší) je architektonický prvok, ornament, ktorý zdôrazňuje rohy a vrcholy štítov. Môže to byť dekoratívny podstavec na štíte gréckych chrámov. Neskôr sa tento termín rozšíril aj na sochárske dielo uložené na podstavci. Používa aj v dizajne nábytku.
Môže byť z vyrobená z terakoty alebo kameňa, rastlinného alebo figurálneho tvaru a umiestnená ako samostatný kus alebo súsošie.
Juan Martín del Potro
Juan Martín del Potro (* 23. september 1988, Tandil, Argentína) je bývalý argentínsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 22 turnajov ATP v dvojhre a 1 turnaj ATP vo štvorhre. Jeho najväčšími úspechmi sú, vedľa víťazstva na US Open v roku 2009, aj zisk bronzovej olympijskej medaily z letných olympijských hier 2012 a striebornej medaily z letných olympijských hier 2016. V roku 2016 vyhral z argentínskym družstvom Davis Cup. V rebríčku ATP bol v dvojhre najvyššie na 3. mieste (august 2018) a v štvorhre na 105. mieste (máj 2009).
Kariéra
V sezóne 2008 vyhral 23 zápasov v rade. Počas tejto série sa stal prvým tenistom v histórii ATP, ktorý získal svoje prvé štyri tituly na štyroch po sebe nasledujúcich turnajoch (Stuttgart Open, Austrian Open Kitzbühel, Farmers Classic v Los Angeles a Citi Open vo Washingtone). Až vo štvrťfinále na US Open 2008 prehral proti Andymu Murraymu. Do prvej svetovej desiatky rebríčku ATP sa prvý raz dostal 6. októbra 2008. V roku 2009 vyhral svoj prvý "Grand Slam", US Open. Vo finále porazil Federera 3:2 na sety. V roku 2009 sa kvalifikoval na ATP World Tour Finals. Tam podľahol vo finále Rusovi Davydenkovi. thumb|left|Del Potro počas víťazného ceremoniálu na [[Letné olympijské hry 2012|letných olympijských hrách 2012]]
Po dosiahnutí kariérneho maxima v rebríčku v januári 2010, keď figuroval na 4. mieste, vynechal väčšinu sezóny 2010 kvôli zraneniu pravého zápästia. Na okruh sa vrátil v roku 2011 a na tenisovom turnaji na Letných olympijských hrách v roku 2012 v Londýne "Delpo" skončil na treťom mieste. V januári 2014 mu opäť patrila 4. priečka rebríčku ATP. Následne znovu prerušil kariéru kvôli zraneniu ľavého zápästia. Po operácii a rekonvalescencii sa pokúsil o návrat v roku 2015, ale zranenie si vyžiadalo ďalší chirurgický zákrok. Prvý zápas po návrate v roku 2016 vyhral proti Denisovi Kudlovi na Delray Beach Open. Na olympijskom tenisovom turnaji 2016 v Riu vyradil v prvom kole vtedajšiu svetovú jednotku Novaka Đokovića a až vo finále podľahol Andymu Murraymu a získal striebornú medailu. Z družstvom argentínskeho daviscupového tímu porazil v roku 2016 vo finále Davis Cupu Chorvátsko 3:2.
Premiérový titul zo série Masters získal v roku 2018 na turnaji BNP Paribas Open v Indian Wells. Vo finále zvíťazil nad Rogerom Federerom. Po účastí v semifinále French Open obsadil zase svoje kariérne maximum v rebríčku ATP (4. miesto). V auguste 2018 bol vedený na treťom mieste, čím dosiahol svoje nové maximum v rebríčku ATP. Na US Open 2018 sa dostal prvý raz po deviatich rokoch do finále "Grand Slamu". Tam prehral s Đokovićom 0:3 na sety. Vďaka postupu do štvrťfinále na turnaji v Pekingu sa prvý krát od roku 2013 kvalifikoval na ATP World Tour Finals. Zvyšok sezóny 2018 a Australian Open 2019 ale stratil kvôli zraneniu kolena. Na French Open 2019 vypadol v osemfinále a krátko pred Wimbledonom sa znovu zranil na pravom kolene. Až začiatkom 2020 sa del Potro mal vrátiť na okruh ATP. Návrat na tenisové kurty sa ale kvôli ďalšiemu operatívnemu zákroku musel odložiť na neurčito. Po takmer 1000 dňoch odohral del Potro vo februári 2022 znovu súťažný zápas; po prehre v prvom kole s krajanom Federicom Delbonisom na turnaji v Buenos Aires oznámil ukončenie kariéry.
Speleológia
náhľad|vpravo|Speleológ stojaci vo vchode do jaskyne.
Speleológia alebo jaskyniarstvo je náuka o vzniku a výskyte jaskýň. Je to odvetvie geomorfológie. Príslušný vedec sa volá speleológ alebo jaskyniar.
Človek a jaskyňa
Jaskyne sa spočiatku stali predmetom záujmu pravekého človeka, pretože v nich nachádzal refúgium, teda útočisko pred chladom, nepriazňou počasia, nepriateľmi i divými zvieratami. Postupom vývoja sa z nich síce presídlil, nevzdal sa ich však navždy. Mnohokrát v histórií sa človek k jaskyniam vracal, či musel vracať. Človek najskôr považoval temné a studené jaskynné priestory za sídlo nadprirodzených bytostí, napr. drakov, trpaslíkov, rôznych príšer a démonov, ktorých sa bál. Muselo uplynúť mnoho storočí, kým sa ľudia odvážili organizovane prenikať do jaskýň a cieľavedome ich skúmať. Prví bádatelia tu nachádzali kosti rozličných živočíchov uhynuvších v jaskyniach, ktoré považovali za zvyšky drakov. Aj to je jeden z dôvodov, prečo je na Slovensku také veľké množstvo krasových útvarov pomenovaných práve po drakovi (napríklad Dračia jaskyňa, Dračia priepasť, Dračia diera a iné). Pred tisícročiami sa jaskyne stali útulkom lovcov, neskôr aj pytliakov a zbojníkov. Nie jedna povesť o nich hovorí, a nie každá je vymyslená.
Hľadači pokladov
Roky, ktoré pamätajú už naše staršie generácie, najmä roky hospodárskej krízy, zapísali sa do dejín jaskýň hľadačmi pokladov. Hľadači vynaložili mnoho energie a veľa dní strávili odkrývaním ich pokladov. Napríklad len istá rodina Bošeľova v jaskyni Machnatá na Muránskej planine, hľadajúc podľa povesti ukryté Jánošíkove poklady, vybudovala v spomínanej jaskyni obrovské, dodnes viditeľné banské dielo. Presunuli desiatky kubických metrov sedimentov a skál, ukladali ich za drevené bariéry, do komínov stavali celé drevené veže. Výsledok bol však nulový. To, že tým silne jaskyňu poškodili, zanechali v nej množstvo stavebného materiálu a padol na to celý ich rodinný majetok, je už iný problém. Podobná činnosť zanechala výrazné stopy aj v krase Slovenského krasu, kde sa pri niektorých jaskyniach dodnes zachovali obrovské haldy vyťažených jaskynných sedimentov, ktorého objem možno počítať na desiatky kubických metrov. Na Silickej planine išlo predovšetkým o Priepasť pri troch hroboch a Peňažnica.
Prví bádatelia
Neskôr sa človek začal zaujímať o jaskyne vedecky. Chcel poznať ich vznik, vývoj, geologické pomery, klimatologické pomery, biospeleologické pomery, chcel poznať ich možné pokračovanie. Chcel jaskyne graficky znázorniť, zobraziť. Tak sa zrodila moderná veda - speleológia. Jej zrod však u nás možno datovať už od poznatkov nášho najznámejšieho znalca prírody, slovenského polyhistora Mateja Bela, ale i jeho súputníkov, s ktorými si o jaskyniach živo vymieňal poznatky (napr. Juraj Buchholtz ml.). On prvý ich začal poznávať vedecky a mnohé z nich aj popísal a zobrazil. O Silickej ľadnici mu v roku 1744 dokonca vyšiel článok v londýnskom časopise Philosophical transactions.
Prví pionieri - objavitelia
Výrazný prelom v dejinách ranej speleológie na Slovensku bol objav Demänovských jaskýň Aloisom Králom v roku 1921, a objav Domice Ján Majkom v roku 1926. V týchto rokoch sa na Slovensku zrodilo jaskyniarstvo - praktická aplikácia speleológie.
Súčasná speleológia
Jaskyniari sa snažia vyťažiť z každej jaskyne maximum poznatkov.
Činnosť jaskyniarov
Jaskyniari vykonávajú základný povrchový i podzemný prieskum (rekognoskáciu), robia sprievodnú i umeleckú fotodokumentáciu, realizujú meranie a mapovanie, vyhotovujú presnú lokalizáciu speleologicky dôležitých povrchových i podzemných krasových útvarov na speleologických, topografických, geologických či geomorfologických mapách.
Archivovanie dokumentácie
Správy, technické denníky, plány jaskýň, náčrty či meračské zápisníky mnohých speleológov, jaskyniarov i jaskyniarskych skupín sú okrem viacerých vlastných archívov natrvalo zdokumentované a deponované v špecializovanom archíve Slovenského múzea ochrany prírody a jaskyniarstva v Liptovskom Mikuláši.
Moderná speleológia
V súčasnosti si prieskum jaskýň vyžaduje okrem klasických aj nové postupy a novú techniku (napr. 3-D skener, georadar, digitálne zameriavače, meračské softvéry). No na to, aby človek objavil novú jaskyňu a dôkladne zdokumentoval situáciu na povrchu i v podzemí, stále úplne postačujú obligátne nástroje: lano, štangľa, vedro, karabíny, kladky, popruhy, sieť, poľná lopatka, rýľ, čakan či geologické kladivo, resp. prístroje: banícka meračská súprava, meračský zápisník, ceruza, pauzovací papier, kalkulačka a technické perá. Moderná technika síce urýchľuje napr. meranie, ale núti jaskyniara investovať do mimoriadne nákladného vybavenia (počítač do terénu, digitálny zameriavač, smartfón) a riskovať ich poškodenie v náročných, nehostinných podmienkach jaskyne. Kvôli náročnosti objavovania nových priestorov boli v jaskyniarstve zavedené metódy speleoalpinizmu pochádzajúce predovšetkým z Francúzska, a takisto speleopotápačstva. Slovo speleoalpinizmus sa v našom jaskyniarstve objavuje približne od začiatku 70. rokov. Na Slovensku ho začala využívať druhá generácia jaskyniarov, teda po obnovení Slovenskej speleologickej spoločnosti (1970) v súvislosti so zostupmi do hlbokých priepastí a do najhlbších jaskynných sústav s pomocou ľahkej, sprvu dvojlanovej, neskôr jednolanovej techniky (SRT - single rope technique). Postupne sa tento postup lezenia do strmých a hlbokých častí jaskýň začal presadzovať aj u nás. Speleopotápačstvo vznikalo postupne so zdokonaľovaním potápačskeho výstroja. Priekopníkom na Slovensku bol Viliam Rozložník, baník a jaskyniar z Dobšinej, ktorý prvý prototyp speleopotápačského výstroja testoval na Úhornianskom jazere vo Volovských vrchoch už začiatkom päťdesiatych rokov min. st. V prvom rade to museli byť zmenšené a vedľa tela uložené nádoby so vzduchom, ale aj ostatné súčasti výstroja prispôsobené na preliezanie úzkymi štrbinami sifónov v jaskyniach. Bez pomoci potápačov nemožno prekonať zatopené priestory, sifóny a podzemné jazerá. Práve potápači zohrali rozhodujúcu úlohu pri objavovaní prirodzeného spojenia Demänovskej jaskyne Slobody a jaskyne Mieru. Speleopotápači svojou dlhodobou činnosťou vydobyli prím aj pre najhlbšiu a zároveň druhú najdlhšiu jaskyňu Slovenského krasu - Skalistý potok. náhľad|vpravo|Jaskyňa Lechuguilla Cave, Nové Mexico, USA. Dnes sa už bežne používajú pri výskume v jaskyniach geofyzikálne metódy na zisťovanie podzemných dutín, meria sa výron rádioaktívneho radónu. Hodnoty zistené za pomoci presných banských meraní sa ukladajú do počítača. Ten automaticky vyhotoví axonometrický - priestorový pohľad v najpriaznivejšom položení dutiny jaskyne. Takýto plán jaskyne je skutočne veľmi názorný. Ešte exaktnejšie je použitie georadaru s rôznym dosahom antén, a v podzemí použitie 3-D skeneru, ktorý detailne zobrazí morfológiu jaskynných priestorov, výplň, štruktúrne pomery v jaskyni atď.
Podľa zamerania a možností jaskyniarskej skupiny venujú jaskyniari-biospeleológovia pozornosť aj výskumu jaskynnej flóry, ale najmä fauny. Veď život prechodných obyvateľov jaskýň - netopierov dodnes nie je celkom objasnený.
Organizovaná speleológia na Slovensku
Všetky tieto práce vykonáva okolo 800 členov Slovenskej speleologickej spoločnosti v 49 oblastných skupinách/speleokluboch/jaskyniarskych kluboch (stav k 1. októbru 2015). Ich členovia venujú jaskyniarstvu svoj voľný čas bez nároku na odmenu, často na úkor vlastných rodín. Jedinou odmenou pre nich je často len niekoľko metrov novej zablatenej chodby. No správny jaskyniar je nadšený každým svojim novým objavom. Stále sa prediera za slabým prievanom aj cez tie najkrkolomnejšie chodbičky s vierou, že ďalej sa určite dostane aspoň do krásneho dómu plného farebných kvapľov, v lepšom prípade do nádherne modelovaných fluviokrasových chodieb s dokonalými evorznými útvarmi, laterálnymi i stropnými korytami, nekonečnými komínmi, vodopádemi, jazerami, či do rozsiahlych koróznych vertikálnych jaskynných sústav, kde možno pomocou jednolanovej techniky celé hodiny skúmať šachty, studne, úžiny, dómy, komíny, skalné okná i skalné galérie. A práve preto môžeme v súčasnosti obdivovať aj krásy našich sprístupnených jaskýň. Vďaka stotisíckam odpracovaných hodín našich jaskyniarov poznáme na Slovensku k 1. októbru 2015 7014 slovenských jaskýň s rôznymi morfologickými parametrami, s rôznou speleogenézou, s rôznou históriou, s rôznou zraniteľnosťou a s rôznym využitím.
Studio Azzurro
Studio Azzurro je umelecké štúdio v Miláne, ktoré orientuje svoj výskum na expresívny potenciál nových informačných technológií.
História
Prvotný umelecký výskum sa orientuje na realizáciu video priestorov experimentujúcich s prepojením elektronického obrazu s fyzickým prostredím. Cieľom je pokus o prenesenie diváka a sledu vnemov do ktorého je vložený, do stredobodu pozornosti. Video priestory sú stroje na rozprávanie príbehov založené na výraznom a rozpoznateľnom prostredí, na sekvenciách video nahrávok zobrazujúcich opakujúce sa drobné udalosti a na zostave monitorov, ktorá pomáha prekonať obmedzenie formátu obrazovky. Diela ako Il Nuotatore (va troppo spesso ad Heidelberg) v preklade Plavec (chodí príliš často na Heidelberg) a Vedute (quel tale non sta mai fermo), Výhľady (ten niekto sa nikdy nezastaví), v ktorých je zobrazené ľudské telo a príroda, sa viažu ku konkrétnemu fyzickému prostrediu a spoločenskému kontextu, do ktorého sú vložené.
V rokoch keď vznikajú predstavenia ako Camera astratta (1987) - pripravené na objednávku pre Documenta 8 v nemeckom Kassel a víťaz ocenenia Ubu – sa výskum presúva na územie divadla a predstavení. Objavom bol originálny spôsob spojenia divadelnej akcie a premietaného obrazu prostredníctvom vynálezu tzv. dvojitej scény. Tá sa zakladá na priamej interakcii medzi hercovým telom a video projekciou. Experimenty tohto obdobia vyvrcholili v nasledujúcich rokoch v oblasti tanečného a hudobného divadla. Výsledkom bolo predstavenie The Cenci (1997) uvedené v Divadle Almeida v Londýne.
V rovnakom období pokračujú práce na filmoch ako [http://www.studioazzurro.com/index.php?option=com_works&view=detail&work_id=46&Itemid=3&lang=it L’osservatorio nucleare del sig. Nanof (1985)]. Projektom v oblasti kinematografie sa Studio Azzurro venuje roky a toto obdobie vrcholí celovečerným filmom Il Mnemonista (2000), cesta zákutiami pamäti, voľne inšpirovaná fascinujúcim klinickým prípadom, ktorý opísal A. Lurija.
V roku 2002 uzatvára dva roky výskumu a cestovania dielo Meditazioni Mediterraneo Meditácie o Stredomorí, ktoré je prezentované v Castel S. Elmo Neapole a v Mori Art Museum v Tokiu. Je to výstava, ktorá pozostáva z piatich nestabilných prostredí, interaktívnych inštalácií, na tému stredomorskej identity. Toto dielo odštartovalo potrebu konfrontácie s teritóriom, s jeho pamäťou a identitou. Nová inšpirácia spája poznanie nazbierané počas predchádzajúcich experimentov v návrhoch multimediálnych muzeálnych expozícií ako v Museo della Resistenza a Sarzana Múzemu sarzanského odboja (2000) a múzeum Montagna in Movimento Hory v pohybe (2007), vo Vinadio vo Forte Albertino. Silné naratívne a imerzné prvky, otvorený a interaktívny prístup sú typickými znakmi týchto múzeí. Ide o ekosystémy poznania, príbehy, ktoré sa menia na širší dialóg s obecenstvom a virtuálnymi komunitami.
Konfrontácia s hodnotami pamätí, miest či komunít výrazne ovplyvnila umelecké smerovanie skupiny a rodí sa nový cyklus diel s názvom Portatori di storie Rozprávači príbehov. Diela experimentujú s formou interaktivity, ktorá intenzívne zapája návštevníka do objavovania miestneho teritória prostredníctvom príbehov jeho obyvateľov. Prvé diela tohto cyklu, ktorý ešte nie uzavretý, boli uvedené v Casablance - Sensible Map, na medzinárodnom bienále v Santa Fe - La quarta scala a na Medzinárodnom veľtrhu Expo v Šanghaji 2010 - Sensitive City.
Romantizmus
Romantizmus (prídavné meno romantický ) bolo ideové a umelecké hnutie v prvej polovici 19. storočia v Európe a v Amerike, ktoré našlo výraz vo všetkých oblastiach duchovnej kultúry – v literatúre, hudbe, výtvarných umeniach, filozofii, estetike, filológii, historických vedách, sociológii, v mnohých odvetviach prírodovedy.
Pieszyce
Pieszyce je mesto v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve v okrese Powiat dzierżoniowski v rovnomennej gmine.