cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slintačka a krívačka
Slintačka a krívačka u ľudí
SLAK u človeka je najčastejšie spôsobená sérotypom O a A, výnimočne sérotypom C. K infekcii dochádza zrejme cez odreniny na koži a sliznici pri priamom kontakte so zvieratami alebo konzumáciou čerstvého nepasterizovaného mlieka. Inkubačná doba sa pohybuje od 2 – 6 dní. Hlavnými príznakmi sú horúčka, bolesť v krku, afty v ústnej dutine a na jazyku, afty na koži medzi prstami na rukách a nohách. Ak nedôjde k bakteriálnej kontaminácii afta, príznaky zmiznú do 1 – 2 týždňov. Podobné, ale oveľa častejšie ochorenia ľudí sú zapríčinené príbuznými pikornavírmi rodu Enterovirus alebo herpesvírmi. Najmä u detí je popísaná tzv. choroba rúk, nôh a úst (z anglického hand, foot and mouth disease), ktorú vyvoláva vírus Coxsackie A alebo enterovírus 71. Ďalšou chorobou s podobnými príznakmi je herpetická gingivostomatitída. Je spôsobená herpesvírem HSV-1 a ide o vôbec najpočetnejšiu akútnu stomatitídu človeka.
Z epidemiologického hľadiska je dôležitý aj fakt, že človek môže prenášať FMDV aj vnútri svojho tela a stáva sa tak zdrojom infekcie aj pre zdravé zvieratá. V 70-tych rokoch bol izolovaný vírus zo sliznice nosa a hltanu u ľudí, ktorý nevykazovali príznaky choroby. Nasledne bol popísaný prípad prenosu nákazy z ošípaných na dobytok prostredníctvom ošetrovateľa, u ktorého bol vírus nájdený v nose a hltane. Autori uvádzajú životaschopnosť vírusu na slizniciach u človeka až 24 hodín.
Patogenéza
Patogenéza slintačky a krívačky je najpodrobnejšie preskúmaná u dobytka a ošípaných. Vstupná brána infekcie do organizmu a miesto primárnej replikácie vírusu sa môže líšiť v závislosti na druhu zvieraťa, typu vírusu, jeho množstva či jeho forme (aerosól či kontaminované krmivo).
Dobytok sa nakazí prevažne vdýchnutím vírusového aerosólu. Teľatá sa môžu navyše nakaziť pri saní mlieka od svojej chorej matky. Vírus, ktorý prenikne do dýchacích ciest zvieraťa, priľne ku sliznici a preniká do buniek sliznice, kde sa začína replikovať. Názory na miesto primárnej replikácie FMDV sa líšia. Zatiaľ čo niektorí autori tvrdia, že vírus sa množí na sliznici hltanu alebo sliznici pľúc, iní tvrdia, že k replikácii vírusu dochádza iba v hltane a nie v pľúcach. Vírus slintačku a krívačky môže preniknúť do organizmu aj cez odreniny na koži a slizniciach či cez mikrotraumy na končatinách, respektíve kopytách. Tento spôsob infekcie je však výnimočný, lebo k infekcii cez kožu je potrebné 10000× väčšie množstvo vírusu ako inhalačnou cestou. Po primárnej replikácii vírusu v mieste vstupu do organizmu prechádza vírus do krvi a dochádza tak k tzv. virémii. Krvou je vírus roznesený do celého radu ďalších orgánov. K ďalšiemu premnoženiu vírusu dochádza najmä na týchto miestach: ústna dutina, jazyk, hltan, distálne časti končatín a vemeno. Na miestach vírusom poškodeného epitelu potom vznikajú typické vezikuly (tiež označované ako pľuzgiere) a dochádza tak ku klinickému prepuknutiu choroby. Pľuzgiere po niekoľkých dňoch praskajú, na ich mieste sa objavia afty s krvou, ktoré môžu byť kontaminované baktériami. Pokiaľ nedôjde k bakteriálnej kontaminácii, začína sa erózia po 2 – 3 dňoch sama hojiť. Srdcová svalovina je ďalším typickým miestom premnoženia vírusu. Zápal srdcovej svaloviny (myokarditída) je hlavnou príčinou úhynu chorých mladých, ale niekedy aj dospelých zvierat. Vírus sa však množí aj v iných orgánoch, ako je mliečna žľaza, podžalúdková žľaza alebo hypotalamus.
Antisanti
Antisanti je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Slintačka a krívačka
Klinické príznaky
Inkubačná doba SLAK sa pohybuje od 2 do 14 dní, pričom u dobytka je to najčastejšie 2 – 5 dní, u ošípaných 4 – 9 dní. Pre ovce a kozy uvádza smernica EU inkubačnú dobu 21 dní, pričom môže byť samozrejme kratšia. Inkubačné doby okolo 21 dní a viac sú pozorované v oblastiach s endemickým výskytom SLAK alebo v miestach, kde sa vakcinuje proti SLAK. Chorobnosť dosahuje u slintačky až 100 %. Úmrtnosť pri SLAK u dospelých jedincov (do 5 %), ale u prascov a jahniat môže dosiahnuť až 75 %. Zaujímavým je fakt, že pri epidémii na Taiwane v roku 1997 bola zaznamenaná vysoká úmrtnosť u všetkých vekových kategórií ošípaných.
Antisanti
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slintačka a krívačka
Dobytok
V prvej fáze ochorenia sa u zvierat vyvinie horúčka, ktorá môže dosahovať až 41 °C. Počas niekoľkých hodín po infekcii sa začnú formovať vezikuly (pľuzgiere) na sliznici v ústnej dutine, na jazyku a na mulci. Pľuzgiere sú pre zvieratá veľmi bolestivé a dochádza k výraznému slineniu (slinotok), zvieratá odmietajú prijímať potravu, škrípu zubami, sú apatické a často ležia. V prípade pastvového chovu sa v tejto chvíli choré jedince izolujú od stáda. V rovnakej dobe dochádza k rapídnemu poklesu tvorby mlieka u dojníc. Vezikuly sa objavujú aj medzi prstami a na korunke kopyta. Bolestivosť lézií na kopyte je príčinou krívania a neochoty sa pohybovať. Choré kravy môžu dupať či kopať končatinami. Po dvoch až troch dňoch vezikuly praskajú a na ich mieste sa objavujú afty s krvavou spodinou. Tie môžu v prípade bakteriálnej infekcie začať hnisať. Po 2 týždňoch dochádza k samouzdraveniu, hoci choroba môže zanechať na zvierati aj trvalé následky, napr. v podobe trvalého poklesu dojivosti a hmotnostního prírastku. U teliat môže dôjsť v dôsledku myokarditídy k náhlemu úhynu.
Ovce a kozy
U ovcí a kôz je priebeh podobný u dobytka, ale s menšou intenzitou. Klinické príznaky u ovcí a kôz objavia v 3. deň virémie, t. j. v priemere 7 dní po kontakte s vírusom. Prvým a dominantným vírusom SLAK u ovcí je krívanie. Choré ovce majú horúčku, separujú sa od stáda a vykazujú neochotu k pohybu. Vezikuly sa objavujú na všetkých častiach kopyta – v medziprstí, v korunkovej časti atď. Vezikuly sa tvoria aj v ústnej dutine, ale rýchlo praskajú a pokiaľ nedôjde k bakteriálnej kontaminácii, sú ľahko prehliadnuteľné. Zhruba u 25 % ovcí sa nevyskytnú vezikulárne lézie vôbec. Pri jednej experimentálnej štúdii bolo zistené, že z celkovo 57 infikovaných ovcí, ktoré mali lézie na končatinách, iba 4 jedince mali pľuzgiere v v ústnej dutine.
Antisanti
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slintačka a krívačka
Ošípané
Inkubačná doba u ošípaných sa síce spravidla pohybuje v niekoľkých dňoch (maximálne 14 dní), aj napriek tomu existujú silne virulentné kmene, u ktorých inkubačná doba trvá okolo 18 hodín. Príkladom vysoko virulentného kmeňa je sérotyp O, konkrétne jeho subtyp Cathay, ktorý bol izolovaný epidémiou v roku 1997 na Taiwane. Tento kmeň FMDV bol silne patogénny pre ošípané, naopak dobytok ním neochorie.
Sluha ľudu
Sluha ľudu je ukrajinská politická strana, ktorej vznik bol ohlásený 2. decembra 2017 a úradne bola zaregistrovaná 31. marca 2018. Založil ju Ivan Bakanov. Strana je pomenovaná po zábavnej ukrajinskej relácii Sluha narodu. V seriáli hral aj Volodymyr Zelenskyj, súčasný prezident Ukrajiny.
V roku 2019 bola strana Sluha ľudu úspešná dvakrát:
Slintačka a krívačka
Patológia
Pri pitve zvierat sú patognomickým príznakom choroby pľuzgiere (vezikuly) a afty. Pľuzgiere sú ohrúhleho tvaru, vyplnené ružovkastou až červenou tekutinou. V prípade bakteriálnej kontaminácie môže byť obsah zakalený, žltkastej barvy. Po prasknutí pľuzgiera sa vytvárajú afty. Spodina afty je tvorená výrazne červeno zafarbenou vrstvou stratum papilosum. Afty sa nachádzajú na sliznici pyskov, jazyka a mulca, na neosrstených miestach kože, na korunke, patkách, mezipaznehtí, vemene, strucích a vulve. Pľuzgierové lézie sa môžu nachádzať aj na sliznici bachoru, čepca a slezu. V prípade zhubného priebehu choroby sa patológické zmeny lokalizujú tiež na srdci. Myokard je na reze mozaikovite čiernošedej farby s belavými pruhmi, čo vytvára obraz tzv. tygrovitého srdce. Postihnutá je najmä stena ľavej komory a medzikomorová prepážka. Srdcová svalovina je matná, svetlejšia, hnedožltej farby a krehkej konzistencie.
Slintačka a krívačka sa diagnostikuje na základe klinických príznakov (klinická diagnostika) a potvrdzuje sa laboratórnym vyšetrením (laboratórna diagnostika) na špecializovanom pracovisku.
Diagnostika
Slintačka a krívačka sa diagnostikuje na základe klinických príznakov (klinická diagnostika) a potvrdzuje sa laboratórnym vyšetrením (laboratórna diagnostika) na špecializovanom pracovisku.
Klinická diagnostika
Klinické prejavy SLAK (pozri kapitolu „klinické príznaky“) sú detailne známe a môžu sa vyskytovať v rôznej intenzite. Na základe týchto klinických príznakov sa dajú vysloviť podozrenia na výskyt SLAK v chove. Tieto základné symptóny musia okrem veterinárnych lekárov poznať aj chovatelia dobytka, a tí su podľa slovenskej legislatívy povinní každé podozrenie neodkladne hlásiť buď súkromnému veternárovi, alebo Krajskej veterinárnej správe. Podozrenie na výskyt SLAK v chove dobytka sa dá vysloviť pri zistení kombinácie týchto príznakov:
Podobnými príznakmi sa však môžu prejavovať aj iné infekčné ochorenia, s ktorými je nutné počítať je potrebné ich rozlišovať na základe laboratórneho vyšetrenia. U ošípaných sa identicky prejavujú najmä vezikulární choroba ošípaných, vezikulární exantém ošípaných a vezikulárna stomatitída. U dobytka, oviec a kôz sa dá zameniť SLAK s vezikulárnou stomatitídou, bovinnou vírusovou diareou (BVD), infekčnou bovinnou rinotracheitídou, katarálnou horúčkou oviec, morom dobytka, kiahňami ovcí a kôz, zhubnou katarálnou horúčkou, stomatitídami inej etiológie či laminitídou.
Laboratórna diagnostika
Laboratórne vyšetrenie vykonáva iba špecializované, štátnou veterinárnou správou schválené, akreditované leboratórium. Vzorky k vyšetreniu odoberá iba sukromný alebo štátny veterinárny lekár. Svetové referenčné laboratórium FAO a zároveň referenčné laboratórium OIE pre SLAK sa nachádza v Institute for Animal Health v meste Pirbright v južnom Anglicku. Ako vzorka pre vyšetrenie na SLAK sa odoberá 1 g tkaniva z neprasknutého alebo čerstvo prasknutého pľuzgieru. V niektorých krajinách sa odoberá výter hltanovo-pažerákovej sliznice (tzv. Probang test). Odobraná vzorka tkaniva sa vkladá do vzorkovnice s transportným médiom, ktoré predstavuje roztok glycerolu a 0,04 M fosfátového pufru v pomere 1:1 s pH v rozmedzí 7,2 – 7,4. Prítomnosť fosfátového pufru je nevyhnutná, aby počas transportu nedošlo k poklesu pH pod 6,0 a tým k inaktivácii vírusu. Laboratórna diagnostika sa delí na priamu identifikáciu pôvodcu a sérologické metódy (detekcia protilátok). Z metód priamej identifikácie sa najčastejšie používa komplementárny fixačný test, ELISA alebo izolácia vírusu jeho kultiváciou na bunečných kultúrach. V poslednej dobe sa však stále viac začína presadzovať molekulárno-biologická metóda real-time PCR. Pomocou sérologických metód ako je ELISA či vírus neutralizačný test sa vykonáva pravidelný monitoring dobytka v štáte a najmä preventívne kontroly importovaných či exportovaných zvierat.
V Česku
Liečba slintačky a krívačky sa neuskutočňuje, preventívne očkovanie je zakázané. Vo výnimočných prípadoch pri vzniku ohniska SLAK a rýchlom šírení nákazy môže Státní veterinární správa povoliť núdzovú vakcináciu v blízkosti ohniska nákazy. Preventívna ochrana štátneho územia pred zavlečením SLAK spočíva v prísnej kontrole importovaných zvierat a živočíšnych produktov zo zahraničí. Do Česka možno dovážať zvieratá a živočíšne produkty iba zo štátov, ktoré majú organizáciou OIE uznaný štatút krajiny SLAK bez vakcinácie.
Vakcinácia
right|thumb|230px|Vo výskumnom pracovisku Plum Island Animal Disease Center sa vyvíjajú nové vakcíny a antivirotiká proti SLAK. Ide o o vakcinačnú banku pre Severnú Ameriku. Očkovanie proti slintačke a krívačke je v dnešnej dobe stále často diskutovanou témou, aj keď v EU platí od roku 1992 zákaz vakcinácie. Povolená je iba núdzová vakcinácia pri vzniku ohniska SLAK k zabráneniu ďalšieho šírenia. Tento trend sa používa aj vo väčšine ostatných krajinách sveta, ktoré majú štatút krajím prostej SLAK. Na druhej strane eradikácia SLAK v Európe, v Severnej a v niektorých častiach Južnej Ameriky je predovšetkým zásluhou masívnych vakcinácií počas 50.–80. rokov 20. storočia.
História vzniku prvých vakcín siaha do obdobia tesne pred druhou svetovou vojnou, kedy nemeckí vedci začali testovať vakcíny pripravené zo slizníc jazyka infikovaného dobytka. Nemecký bádateľ Waldmann a jeho kolegovia izolovali živý vírus FMDV, ktorý nadviazali na adjuvans v podobe hydroxidu hlinitého a vírus následne inaktivovali formaldehydom. Problém obmezeného zdroja vírusu a nutnosti experimentálnej infekcii zvierat, ktorá bránila v masívnej produkcii vakcín na trh, vyriešil o pár rokov neskôr holandský vedec Frenkel. Ten v roku 1951 prvýkrát publikoval štúdiu o možnostiach kultivácie vírusu slintačky na epiteliálnych bunkách hovädzieho jazyku in vitro. Pomocou tejto techniky mohla začať výroba vakcín a Holandsko sa tak v roku 1952 stalo prvou Európskou krajinou, kde sa začalo s plošnou vakcináciou proti SLAK. K ďalšej kvantifikácii pri produkcii vakcín dopomohlo používanie bunkových línií.
Aregno
Aregno je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Kováčik (generál ČSĽA)
Generálporučík Jozef Kováčik (* 28. október 1921, Krivá – † 5. február 2005, Trenčín) bol slovenský generál ČSĽA, náčelník politickej správy - zástupca veliteľa Východného vojenského okruhu.
Život
Narodil sa 28. októbera 1921 v obci Krivá, okres Dolný Kubín. Pochádzal zo siedmich detí. V rokoch 1941 – 1943 absolvoval meštiansku školu. V roku 1943 ako vojak armády Slovenského štátu bol odvelený na Ukrajinu. Po prebehnutí k Červenej armáde v roku 1943 bol ako tankista zaradený do l. čs. armádneho zboru. Zúčastnil sa viacerých bojových operácií na Ukrajine, v Poľsku a na Dukle. 8. mája 1945 bol pred obcou Horka pri Olomouci ťažko zranený.
Po vojne slúžil v Československej ľudovej armáde. Získal vysokoškolské vzdelanie a pôsobil prevažne vo vojenskom školstve. Neskôr pracoval v rôznych funkciách na Veliteľstve Východného vojenského okruhu v Trenčíne, odkiaľ odišiel do dôchodku.
Ocenenia
Za svoje bojové zásluhy bol odmenený mnohými československými aj zahraničnými vyznamenaniami.
Polydóros (sochár)
náhľad|Laokoón, [[Musei Vaticani|Musei del Vaticano, Rím]] náhľad|Fragmenty súsošia Skylly, Museo Archeologico Nazionale Grotta di Tiberio, Sperlonga náhľad|Fragmenty súsošia Oslepenie Polyféma, Museo Archeologico Nazionale Grotta di Tiberio, Sperlonga Polydóros (Polydóros) bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr. Polydóros, syn Polydóra z ostrova Rodos, tvoril zrejme v 2. polovici 1. stor. pred Kr. Pripisuje sa mu spoluautorstvo (originálu) sochárskych diel súsoší Skylly a Charybdy, Oslepenie Polyféma a sochárskeho veľdiela mramorového súsošia Laokoóna a jeho synov. Fragmenty zo súsošia Skylly a Charybdy a súsošia Oslepenia Polyféma sa našli v roku 1957 v tzv. Tibériovej jaskyni pri dedine Sperlonge juhovýchodne od Ríma. Ako ich autori sú spolu s ním uvedení jeho rodáci Athanodóros a Agésandros. V tejto jaskyni s umelým bazénom vytesanej do skaly sa našli aj zvyšky iných súsoší, ktoré kedysi jaskyňu zdobili, napr. Menelaos a Patroklos a iné výjavy z Odysey. Ich datovanie je sporné. Súsošie Laokoóna a jeho synov objavili v roku 1506 v zrúcaninách Titových kúpeľov v Ríme (pri kopaní základov stavby na Esquilínskom návrší), kde ho už obdivoval rímsky spisovateľ Plínius. Polydóros zhotovil toto dielo v spolupráci s Athanodórom a jeho otcom Agésandrom okolo roku 25 pred Kr. (existuje niekoľko rôznych datovaní tohto súsošia, od 140 až 50 pred Kr. niektorí vedci ho dokonca datujú do obdobia rímskeho cisárstva. ) Už v staroveku sa tomuto dielu pripisovalo prvenstvo pred všetkými maľbami a sochami (podľa znalca umenia Winckelmanna v dejinách nebolo vytvorené nič, čo by sa s ním dalo porovnať). V Laokoóntovom súsoší (vysokom 1,84 m) je vystupňovaný divadelný efekt ľudského tela. Fyzická bolesť zo smrtiaceho zovretia hadov, poslaných Apolónom, sa spája s nesmiernym utrpením, ktoré prežíva trójsky kňaz Laokoón pri pohľade na smrť svojich synov. Všetky telá sa zvíjajú v zovretí dvoch hadov. Otec napína hrudník a pod kožou sa mu črtajú výrazné svaly a žily. Zúfalé napätie tvárí, strapaté vlasy a skrútené telá vytvárajú z tohto súsošia celkom určite jedno z najveľkolepejších diel antického sochárstva. Súsošie bolo po objave značne poškodené a niektoré časti chýbali, preto pápež Július II. požiadal Michelangela, aby ho doplnil. Odmietol to, lebo vraj nemá na to dostatočné schopnosti. Neskôr sa na to aj napriek tomu niekto podujal (pravdepodobne Michelangelov žiak), ale správa Vatikánskeho múzea tieto úpravy dala aj tak odstrániť. O tom, kto, kedy a kde originál tohto diela zhotovil, sa mnoho popísalo. Znalci sa dnes prikláňajú k tomu, že bolo zhotovené na ostrove Rodos a do Ríma sa dostalo začiatkom druhej štvrtiny 1. stor. pred Kr., keď ho rodský senát venoval cisárovi Tibériovi na znak svojho podriadenia sa Rímu. To, že ho zhotovili sochári Polydóros, Athanodóros a Agésandros, ako to píše Plínius, potvrdil aj nápis, ktorý našli v roku 1957 na zlomku z asi dvakrát väčšej sochy Laokoónta v talianskej Sperlonge.
Marquefave
Marquefave je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marsoulas
Marsoulas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Asco
Asco je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bitka pri Asane
Bitka pri Asane (alebo tiež pri Pungdo či Feng-tao) bola námorná bitka medzi Japonskom a čínskym cisárstvom dynastie Čching. Odohrala sa neďaleko kórejského prístavu Asan 25. júla 1894 a predchádzala vyhláseniu prvej čínsko-japonskej vojny.
Bitka
Asan bol kórejský prístav, kam mierila hlavná časť čínskych expedičných síl po mori. K prístavu sa priblížila japonská eskadra chránených krížnikov pod velením admirála Kózóa Cuboia (lode Akicušima, Jóšinó a Naniwa) s cieľom blokovať tento pre čínske jednotky významný dopravný uzol. Okolo siedmej hodiny rannej 25. júla 1894 sa Cuboiove lode stretli s čínskym chráneným krížnikom Čchi-jüan a delovým člnom Kuang-yi, ktoré sem boli vyslané zabezpečiť poslednú fázu plavby transportnej lode Kao-šeng s čínskymi vojakmi na palube. Hoci medzi štátmi nebola vyhlásená vojna, došlo k začatiu paľby. Po viac ako hodinovej prestrelke bol Kuang-yi potopený a Čchi-jüan ťažko poškodený, kvôli čomu sa stiahol. Bitka sa tak skončila jasným víťazstvom Japonska.
Po bitke
Transportná loď Kao-šeng, spolu so sprievodným delovým člnom Čchao-ťiang, priplávala k prístavu Asan okolo deviatej hodiny toho istého dňa. Zastavil ju krížnik Naniwa a došlo k rokovaniam o kapitulácii lodi. Čínski vojaci na palube transportu kapituláciu odmietli, a loď bola následne potopená. Zahynulo okolo 700 Číňanov.
Sh2-307
Sh2-307 je emisná hmlovina v súhvezdí Korma.
Mexická drogová vojna
Mexická drogová vojna je označenie pre ozbrojený konflikt, ktorý sa odohráva od roku 2006 medzi mexickou vládou a zároveň niekoľkými tamojšími drogovými kartelmi, ktoré sa snažia ovládnuť čo najviac územia a získať tak kontrolu nad vývozom drog do susedných Spojených štátov.
Sh2-307
Sh2-307 je oblasť H II je vzdialená približne 4200 parsekov (13700 svetelných rokov), na južnom okraji obrovskej superbubliny známej ako GS234-02, kde prebiehajú niektoré epizódy tvorby hviezd; táto superbublina vznikla z explózie početných supernov, vytvorených hviezdami vytvorenými v oblasti počas prvého cyklu vzniku hviezd. Oblak je excitovaný hviezdou spektrálnej triedy B0V MFJ Sh2-307 3 a obsahuje zdroj infračerveného žiarenia známeho ako IRAS 07333-1838 a pravdepodobne veľmi mladú otvorenú hviezdokopu, tiež viditeľnú infračerveným žiarením, katalogizovanú ako [DBS2003] 8 je pravdepodobne zložená z mladých hviezdnych objektov vytvorených v samotnom oblaku.
Mexická drogová vojna
Vyhlásenie vojny
Vojnu proti drogovým kartelom v Mexiku vyhlásil prezident Felipe Calderón krátko po svojom nástupe do úradu v roku 2006. Do boja nasadil až 50 000 mexických vojakov.
Drogové kartely
V Mexiku pôsobí súčasne minimálne 7 drogových kartelov, z ktorých najväčší je kartel Sinaloa, ktorý pôsobí v 47 štátoch a zároveň je najväčším drogovým kartelom v Južnej Amerike. Ešte pred rokom 2002 bol však najsilnejší kartel Golfo, ktorého význam sa od smrti jeho zakladateľa Ramona Arellano Felixa zmenšuje. O územie súčasne bojujú aj kartely Los Zetas, ktoré predtým spolu spolupracovali. Okrem iného spolu bojujú aj Sinaloa s kartelom Juaréz, ktorý sa špecializuje na prepravu drog medzi Ciudad Juárez, najväčším mestom v štáte Chihuahua a El Pasom v susednom Texase. Existuje však aj niekoľko menších zoskupení. Niektoré kartely občas tvoria koalíciu a stoja tak v boji proti ostatným.
Zoznam kartelov
náhľad|250x250bod| Mapa Mexika a jeho územie ovládané jednotlivými kartelmi (máj 2010):
Korupcia vo vláde
vľavo|náhľad| Graf počtu obetí od roku 2006 Jedným z problémov v boji proti drogovým kartelom je korupcia vo vláde od najvyšších pozícií až po najnižšie. Často je vnímaná aj korupcia policajtov, vojakov či sudcov, z ktorých väčšina ponuku peňazí príjme.
Obete
V roku 2010 stúpol počet obetí drogovej vojny k viac ako 15 000, z ktorých väčšina prišla o život počas popravy či krvavých prestreliek. Boli medzi nimi členovia kartelov, policajti, sudcovia, politici vrátane ich žien a detí či novinári. Okrem toho je mnoho ľudí stále nezvestných.
Zatknutie bossov
náhľad| Mexická armáda pri strete v auguste 2007
Martisserre
Martisserre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Duča
Duča je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Stratenou, približne severozápadne od Dobšinej. V masíve sa nachádza Dobšinská ľadová i Stratenská jaskyňa.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území mesta Dobšiná. Najbližšími sídlami sú na severozápadnom úpätí situovaná osada Dobšinská Ľadová Jaskyňa a na východnom obec Stratená, východným smerom ležia tiež Dedinky a Mlynky a južne mesto Dobšiná. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj a národnej prírodnej rezervácie Stratená.
Zuvačov
Zuvačov (v niektorých prameňoch Komňa, niekedy tiež nesprávne Zubačov ) je zrúcanina gotického hradu bergfritového typu na východnej Morave, v katastrálnom území obce Komňa v Zlínskom kraji, neďaleko hraníc so Slovenskom. Hrad bol založený v 2. polovici 13. storočia a zanikol už o necelých 200 rokov neskôr. Do dnešnej doby sa z neho zachovali len malé pozostatky muriva a výrazné terénne útvary, ktoré svedčia o jeho niekdajšej mohutnosti. Zrúcanina je od roku 1958 chránená ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
História
vľavo|náhľad|[[Archeológia|Archeologické nálezy z bývalého hradu v Pamätníku J. A. Komenského v Komni]] Doba výstavby hradu nie je presne známa, avšak podľa archeologických nálezov vznikol krátko po polovici 13. storočia. Vzhľadom k jeho mohutnosti možno predpokladať, že išlo o hrad kráľovský, ktorý bol súčasťou siete zemepánskych oporných bodov v tejto časti Moravy. V 14. storočí sa potom stal za dnes neznámych okolností súčasťou světlovského panstva, ktoré vlastnili Šternberkovci. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1448, kedy podľa dohody v majetkovoprávnom spore predáva Zdeněk zo Šternberka dedinu Komňu s „tvrdzou“ Miroslavovi z Cimburka. Zo zmienky súčasne vyplýva, že v tej dobe už bol hrad zbúraný a nevyužívaný. To potvrdzujú aj archeologické výskumy, podľa ktorých život na hrade skončil v prvej polovici 15. storočia, teda v dobe husitských vojen, a niektorí historici tak jeho zánik spájajú s ťažením vojsk sirotkov do Uhorska roku 1431. Roku 1481 potom Kunka z Cimburka predala dedinu aj pustý hrad späť majiteľovi světlovského panstva, ktorým vtedy bol Ctibor z Landštejna. Posledná historická zmienka o hrade, ktorá súčasne ako jediná obsahuje jeho meno, je z roku 1517 a nachádza sa vo výpočte statkov, ktoré boli spolu s celým panstvom prevedené na Buriana z Vlčnova. Pustý hrad následne zrejme úplne upadá v zabudnutie, lebo v ďalších prevodoch světlovského panstva už zmieňovaný nie je. náhľad|Korene javora vyrastajúceho na zvyškoch hradnej veže
Duča
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu a susedných Volovských vrchov, no tiež Revúcku vrchovinu, Stolické vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Vysoké Tatry a údolie Hnilca.
Zuvačov
Popis
Hrad Zuvačov sa nachádza asi 1 km juhozápadne od obce Komňa v nadmorskej výške 501 m na ostrohe Hrádek, ktorý vybieha z horského hrebeňa tiahnúceho sa od Mikulčina vrchu v centrálnom pásme Bielych Karpát k Bojkoviciam. Ostroh predstavoval strategický bod, z ktorého bolo možné ovládať údolie, ktorého ústie smeruje na Bojkovice a na ktoré sa tiež napája cesta na Starohrozénkovský priesmyk.
Duča
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no okolím vedie:
Zuvačov
Popis
náhľad|Vyvýšený pahorok Na západ od hradného jadra vybieha malé predhradie lichobežníkovitého pôdorysu, ktorého dlhšia os je orientovaná západo-východným smerom. Presná podoba jeho opevnenia nie je známa, avšak pravdepodobne nebolo príliš dôkladné. Je možné, že okolo stála kamenná hradba alebo aspoň jednoduchá kamenná stena vystavaná bez použitia malty. V severnej časti stávala 7 m široká budova a ďalšie stavby z dreva a hliny boli v juhozápadnej časti. Zachovala sa priekopa, ktorá ho obklopovala, a to najlepšie na severozápadnej strane. V smere prístupu sa asi 30 m pred valom predhradia zachovali pozostatky okrúhleho predsunutého opevnenia so zvyškami priekopy na západnej strane. Opevnenie je však značne poškodené nedávnou ťažbou kameňa, takže sa dochovala iba západná a juhozápadná časť. V minulosti krčok výbežku pred predhradím pretínala ešte 18 metrov široká a 3,5 m hlboká šijová priekopa.
Reštaurátorské práce
V roku 2010 prebiehali na hrade reštaurátorské práce, počas ktorých boli odstránené náletové kroviny a bol sprístupnený terén a očistený povrch muriva. Pôvodné murivo veže bolo opatrené ochrannou nadmurovkou a celá plocha bola zakonzervovaná. Prístup k hradu bol uľahčený jednoduchými drevenými schodmi z guliačov a okolo chodníka boli osadené kamene.
Stredná odborná škola beauty služieb (Bratislava, Račianska 105)
Stredná odborná škola beauty služieb Račianska 105 je odborná škola v Bratislave, v mestskej časti Bratislava - Nové Mesto. Škola ponúka vzdelanie v trojročných odboroch odboroch 6456 H kaderník, 6462 H barbier a 6452 H fotograf ktoré štúdium ukončuje výučným listom. Je možné pokračovať na dvojročnom nadstavbovom štúdiu, ukončenom maturitnou skúškou - 6426 L vlasová kozmetika (kaderník, barbier) a 6403 L podnikanie v remeslách a službách (fotograf). Štvorročný odbor 6362 M kozmetička a vizážistka sa končí maturitnou skúškou. Tiež disponuje dvojročným pomaturitným štúdiom (6362 M kozmetička a vizážistka). Škola je zapojená do duálneho vzdelávania a Švajčiarsko-Slovenského projektu ktorý sa tiež sústreďuje na niekoľko školení.
Škola sa tiež zapojila do projektu Stredná pre mňa, kde zvíťazila koncert slovenského rapera Kaliho, ktorý sa uskutočnil v júni 2019 v areáli školy.
História školy
Škola bola založená v roku 1958 s názvom Učňovská škola. Zameriavala sa na viacero odborov, napr.:knihári, kníhkupci, predavači, holiči a pod.
V školskom roku 1979/1980 sa zriadilo Stredné odborné učilište miestneho hospodárstva, ktoré sa zameriavalo na odbory kozmetička a v učebných odboroch kaderník, fotograf, prevádzkový chemik, záhradník a remenár - brašnár.
Škola niesla tiež názov Združená škola a od roku 2008 nesie škola názov Stredná odborná škola. V roku 2018 sa rozhodnutím Ministerstva školstva SR zmenila názov zo Stredná odborná škola Račianska 105 na Stredná odborná škola beauty služieb.
Avapessa
Avapessa je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Martres-de-Rivière
Martres-de-Rivière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Barbaggio
Barbaggio je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gigula
Gigula je vrch v pohorí Javorníky. Leží na území Česka, nad obcou Velké Karlovice, približne juhovýchodne od mesta Rožnov pod Radhoštěm.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti Javorníkov, na území Zlínskeho kraja, v okrese Vsetín a v katastrálnom území obce Velké Karlovice, okrajovo, juhozápadným úpätím aj mesta Karolinka. . V okolí sa rozkladajú samoty, patriace pod blízke sídla. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Beskydy.
Opis
Gigula sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom z hraničného hlavného hrebeňa v blízkosti vrchu Stratenec. Severným smerom susedí sedlom oddelená Koncová a Adamík, východne sa nachádza Lopušná  a Veľký Javorník , južne Stratenec  a Malý Javorník  a západným Javorníček. Juhozápadné svahy odvodňuje Velká Stanovnice, severozápadné Pluskovec a východné Tisňavský potok, všetko prítoky Vsetínskej Bečvy v povodí Moravy. Na vrchol nevedie značený chodník, najbližšie vedú neďalekým sedlom.
Výhľady
Vrcholovú časť Giguly pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Pozorovať okolie je možné z menších odlesnených miest na svahoch, odkiaľ vidieť najmä okolité vrchy Javorníkov, no tiež Hostýnsko-vsetínsku hornatinu a Moravsko-sliezske Beskydy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, no na rázcestí v sedle Příschlop sa stretáva zelená a  žltá značka, ktoré vedú úbočím Giguly z obce Velké Karlovice. Zelená značka pokračuje na rázc. Bukovina v hlavnom hrebeni, kde sa pripája na červenú hrebeňovku.
Poddielsky potok
Poddielsky potok je potok v regióne Novohrad (región), v obciach Praha (okres Lučenec), Lupoč a Lehôtka v okrese Lučenec v Banskobystrickom kraji. Je pravostranným prítokom vodného toku Mašková (potok) ; má dĺžku. Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-24-02-1067. Geomorfologická kategorizácia: v pramennej oblasti geomorfologický celok Ostrôžky, v dolnej časti toku pomedzie geomorfologického celku Juhoslovenská kotlina a geomorfologického podcelku Lučenská kotlina.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne premiešanom s trvalými trávnymi porastmi v južnej časti územia obce Praha (okres Lučenec), severne od jej intravilánu a juhovýchodne od vrchu a pasienka Vŕšok s nadmorskou výškou, v okrese Lučenec v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Ostrôžky.
Opis toku
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom územím obce Praha (okres Lučenec), obmýva pravým brehom pasienok Makovište v obci Praha (okres Lučenec), preteká cez pasienok Dielec v obci Praha (okres Lučenec), v nadmorskej výške pretína obecnú hranicu medzi obcami Praha (okres Lučenec) a Lupoč, obmýva pole Skalička v obci Lupoč, v nadmorskej výške  priberá bezmenný ľavostranný prítok v Lupoči, preteká lesným extravilánom územím obce Lupoč, ľavým brehom obmýva les Bartalovo v Lupoči, preteká cez trvalé trávne porasty obce Lupoč, ľavým brehom obmýva poľnohospodársku farmu, obmýva pravým brehom pasienok Prielohy v Lupoči, obmýva ľavým brehom iné pole s rovnakým názvom Dielec tentoraz v Lupoči, v nadmorskej výške  pretína cestu  Lupoč - Praha (okres Lučenec), v nadmorskej výške  prekračuje obecnú hranicu medzi Lupočom a obcou Lehôtka, obmýva pole Lipina v obci Lehôtka, obmýva ľavým brehom pole Krajné v obci Lehôtka, obmýva pravým brehom  pole Na močiar v obci Lehôtka, v nadmorskej výške  severovýchodne od intravilánu Lehôtky na území obce Lehôtka ústi do vodného toku Mašková (potok) ako jej pravostranný prítok. Vodný tok Poddielsky potok má jeden bezmenný prítok. .
Vodný tok Poddielsky potok vzniká, preteká a ústi do Maškovej v obciach Praha (okres Lučenec), Lupoč a Lehôtka v okrese Lučenec v Banskobystrickom kraji, v pramennej oblasti v geomorfologickom celku Ostrôžky, v dolnom toku na pomedzí geomorfologického celku Juhoslovenská kotlina, v geomorfologickom podcelku Lučenská kotlina.
Pôvod názvu
Hydronymum Poddielsky potok na území obcí Praha (okres Lučenec), Lupoč a Lehôtka nemá zreteľný pôvod. Motivácia pomenovania môže byť v polohe potoka pod zatiaľ neidentifikovaným geografickým objektom Diel/ diel so stredovekým toponymickým významom vrch, kopec, alebo po rozšírení o formant -ec v dnešnom pasienku Dielec v pôvodnom význame zdrobneniny malý vrch, malý kopec v obci Praha (okres Lučenec), cez ktorý preteká, alebo po rozšírení o formant -ec v dnešnom poli Dielec v pôvodnom význame zdrobneniny malý  vrch, malý kopec v obci Lupoč, ktoré obmýva. Z toponyma Diel/ Dielec rozšírením o predponu Pod- a o formant -sky, kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena Poddielsky potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov potoka Poddielsky potok bol štandardizovaný v roku 1976. V priestore slovenskej hydronymie je to jedinečné hydronymum, bez nebezpečenstva homonymie.
Barrettali
Barrettali je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenská florbalová extraliga žien 2007/08
Slovenská florbalová extraliga žien v sezóne 2007/08 bol 3. ročník extraligy florbalistiek, najvyššej florbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz florbalu (SZFB). V súťaži účinkovalo 10 slovenských družstiev, čo je 2 slovenské tímy viac, ako v minulej sezóne. Liga niesla mediálny názov Carat extraliga. Svoj druhý titul získalo družstvo ŠK FBC Dragons Ružinov Bratislava, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad ŠK Juventa Žirafa Žilina.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Pozostával zo základnej časti, v ktorej sa stretol každý s každým dvojkolovo formou miniturnajov, po ktorej nasledovalo play-off. Do play-off postúpilo 8 najlepších družstiev po základnej časti a duely sa hrali na 2 víťazné zápasy. Domáce zápasy play-off sa konali najprv u nižšie nasadeného družstva.
Účastníci
Poznámka: Družstvá FireBall Stupava (pre finančné problémy) a maďarský ARES Budapešť, ktoré skončili v minulej sezóne na 9., resp. 5. mieste, sa do tohoto ročníka neprihlásili.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Martres-Tolosane
Martres-Tolosane je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paul Rudd
Paul Rudd (angl. Paul Stephen Rudd * 6. apríl 1969, Passaic, New Jersey, USA) je americký herec a komik. V júli 2015 získal svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Detstvo a mladosť
Narodil sa v meste Passaic v štáte New Jersey. Pochádza zo židovskej rodiny. Keď mal Rudd desať rokov, jeho rodina sa presťahovala do Kansasu. Študoval na American Academy of Dramatic Arts spoločne s hercom Matthewom Lillardom.
Gerberga Saská
Gerberga Saská (* 913† 5. máj 969, Laon) bola lotrinská vojvodkyňa a neskôr západofranská kráľovná, manželka kráľa Ľudovíta IV.
Paul Rudd
Kariéra
Jeden z jeho prvých úspešných filmov, bol film Clueless s Aliciou Silverstone, z roku 1995. Film mal úspech, preto Rudda obsadzovali aj do iných filmoch. Napríklad Halloween: The Curse of Michael Myers (1995) či The Cider House Rules (1999), za ktorý získal nomináciu SAG za vynikajúce obsadenie filmu.
V roku 2002 bol obsadený ako Mike Hannigan, v seriáli Friends. Jeho filmová rola sa neskôr ožení s Phoebe Buffay, ktorú hrala Lisa Kudrow.
Gerberga Saská
Životopis
Narodila sa neskoršiemu východofranskému kráľovi Henrichovi I. a jeho manželke Matilde z Ringelheimu.
Paul Rudd
Kariéra
Rok 2004 začal spolupracovať s režisérom a producentom Juddom Apatowom, najskôr na filme Anchorman: The Legend of Ron Burgundy a v roku 2005 spolupracovali znovu, tento krát vo filme The 40 Year-Old Virgins. V roku 2007, hral v komédií Knocked Up, kde stvárnil frustrovaného manžela herečky Leslie Mann.
V roku 2012 spoločne s Leslie Mann si zopakovali svoje úlohy z filmu Knocked Up, v komédií This Is 40, kde bol im postavám venovaný o dosť väčší priestor.
Gerberga Saská
Životopis
Pravdepodobne už v roku 928 alebo 929 sa vydala za lotrinského vojvodu Giselberta Lotrinského. Giselbert bol dlhé roky verný svojmu svokrovi až do jeho smrti, kedy na trón nastúpil jeho syn Otto I. Vtedy Giselbert prisahal vernosť západofranskému kráľovi Ľudovítovi IV., čo viedlo k jeho smrti pri úteku z bitky. Utopil sa v Rýne. Vdova Gerberga po rokoch venovala opátstvu v Remeši bohaté statky v oblasti Meerssenu, aby získala pravidelné modlitby za spásu jej duše a duše Giselberta.
Paul Rudd
Kariéra
V decembri 2013 Rudd potvrdil svoju účasť vo filme Ant-Man, ktorý vyšiel v roku 2015. Svoju rolu Scotta Langa/ Ant-Mana, si tiež zopakoval v Captain America: Občianska vojna (2016), tiež v pokračovaní Ant-Man a Wasp z roku 2018 a Avengers: Endgame (2019). Na rok 2022 sa chystá tretie pokračovanie Ant-Man 3, kde by mal hrať s Evangeline Lilly.
Súkromný život
V roku 2003 sa Rudd oženil s Juliou Yaeger, s ktorou sa stretol pri natáčaní filmu Clueless. Majú dve deti: syna a dcéru. Žijú v meste Rhinebeck v New Yorku. Dňa 1. júla 2015 získal svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Gerberga Saská
Životopis
Na jeseň 939 sa kráľ Ľudovít IV. urýchlene oženil s ovdovenou Gerbergou. Gerberga bola korunovaná kráľovnou v Laone. Podľa jej súčasníkov bola nová kráľovná inteligentná a vzdelaná. Mních Adso venoval Gerberge svoje dielo Libellus de Antichristo. Snažila sa urovnať vzťahy medzi jej mužom Ľudovítom a bratom Ottom, čo sa jej napokon aj podarilo a dobré vzťahy medzi dvoma vládcami vydržali až do Ľudovítovej smrti 10. septembra 954, kedy kráľ pri prenasledovaní vlka spadol z koňa a umrel na následky vnútorných zranení.
Ako regentka za svojho syna Lothara bola prinútená predať burgundské a akvitánske vojvodstvo do rúk Huga Veľkého, manžela jej sestry Hedvigy. Ten si ale nadobudnuté územia dlho neužil, nakoľko po korunovácii Lothara v novembri 954 sa mu ich nepodarilo vojensky získať. Po jeho smrti v roku 956, pravdepodobne na následky morovej nákazy, žila Gerberga v rovnováhe so svojou sestrou, pričom ich brat Bruno, kolínsky arcibiskup im bol radcom. Gerberga umrela v roku 969.
Manželstvo a deti
Gerberga sa vydala dvakrát. Prvýkrát za lotrinského vojvodu Giselberta Lotrinského. Po jeho smrti v roku 939 sa vydala za západofranského kráľa Ľudovíta IV.
1. manžel Giselbert Lotrinský
Mascarville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malinné (vrch v Javorníkoch)
Malinné je vrch v pohorí Javorníky. Leží nad obcou Štiavnik, približne severozápadne od mesta Bytča.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky a časti Javornícka hornatina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Bytča a zasahuje na katastrálne územie obcí Štiavnik a Petrovice. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiaca osada Predjastrabie a južne situovaný Štiavnik, východným smerom ležia obce Petrovice a Kolárovice. Oblasť patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis
Malinné je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z Čemerky juhovýchodným smerom na Dreviská. Niektoré mapy lokalizujú vrchol na nižšiu kótu mimo hlavného hrebeňa, iné uvádzajú Malinné na vyššiu lokalitu v hrebeni. Južným smerom susedí vrch Vinohrad a Dreviská, východným Stráž  a Človiečik, severne sa nachádza Žiar , Slatina , Dlhé  a Petrovská Kýčera  a západne Čierne , Kamenné  a Fačkovská. Celá oblasť je súčasťou povodia Váhu, kde západne a južne sa zvažujúce svahy odvodňuje potok Štiavnik a severné a východné potok Petrovička. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Nesúvislým lesom pokrytý vrch a okolitý hrebeň umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nižšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Javorníkov, pri vhodných podmienkach aj Biele Karpaty, Považský Inovec, Strážovské a Súľovské vrchy, Malú Fatru, Kysuckú vrchovinu a Oravské, Kysucké, Sliezske a Moravsko-sliezske Beskydy.
Prístup
Hrebeňom nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z blízkych dolín, najkratší z miestnej časti Predjastrabie (Štiavnik).
Spondej
Spondej (gréc. spondé - obeť) je stopa, ktorá sa vyskytuje v časomiere a pozostáva zo štyroch mór ako daktyl alebo anapest. Tvoria ju dve dlhé slabiky. Významnú funkciu plní v hexametri a pentameri, kde sa strieda s daktylom.
Blankvers
Blankvers (angl. blank verse - čistý verš) je päťstopový obyčajne 10 alebo 11 slabičný jambický verš bez rýmov a strof. Svojím charakterom sa najväčšmi približuje ústnemu prejavu, čomu napomáhajú aj časté presahy. Má anglický pôvod a bol obľúbenou formou písania Williama Shakespeara, ktorý blankversom napísal aj tragédiu Hamlet. Blankvers použil aj Pavol Országh Hviezdoslav v hre Herodes a Herodias.
Massabrac
Massabrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belgodère (obec)
Belgodère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bigorno
Bigorno je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ryan Reynolds
Ryan Rodney Reynolds (* 23. október 1976, Vancouver, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadský herec.
Detstvo a mladosť
Narodil sa ako najmladší zo štyroch bratov vo Vancouveri. Má írskych predkov.
Kariéra
V roku 2005 sa zviditeľnil vďaka úlohe čašníka Montyho, v komédií Waiting..., po boku Justina Longa a Anny Farisovej. S Farisovou spolupracoval v rovnakom roku aj v komédií Just Friends. V rovnakom roku si zahral aj v horore The Amityville Horror. V roku 2009 sa pripojil k natáčaniu filmu X-Men Origins: Wolverine, kde stvárnil postavu Deadpoola. V roku 2016 v tejto úlohe dostal väčší priestor v rovnomennom filme. Druhé pokračovanie Deadpoola bolo v roku 2018. V roku 2011 hral v španielskom filme Enterrado, kde jeho filmová postava bola zaživa pochovaná v rakve.
V roku 2016 získal svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. Po boku Salmy Hayek a Samuela L. Jacksona hral v dráme The Hitman's Bodyguard z roku 2017.
Tiež sa venuje aj dabingu. Svoj hlas prepožičal niekoľkým animovaným postavám, napríklad v seriály Griffinovci či The Croods.
Súkromný život
V roku 2008 sa oženil s herečkou Scarlett Johanssonovou. Reynolds požiadal o rozvod v decembri 2010 a v júli 2011 boli rozvedení. V roku 2012 sa oženil s herečkou Blake Lively, s ktorou má tri deti.
V roku 2018 sa stal právoplatným americkým občanom.
Dvojfotónová excitačná mikroskopia
Dvojfotónová excitačná mikroskopia je fluorescenčná zobrazovacia metóda, ktorá umožňuje zobrazovanie živého tkaniva až do hĺbky jedného milimetra. Od tradičnej fluorescenčnej mikroskopie sa odlišuje hlavne kratšou vlnovou dĺžkou excitujúceho svetla. Hlavnými výhodami dvojfotónovej mikroskopie je hĺbka zobrazenia, účinná detekcia svetla a menšia miera blednutia výsledného obrazu.
Princíp
Dvojfotónová excitácia využíva dvojfotónovú absorpciu, ktorú po prvýkrát popísala Maria Goeppert-Mayerová (1906-1972) vo svojej doktorandskej dizertačnej práci v roku 1931. Tento jav ako prvý pozoroval Wolfgang Kaiser v roku 1961. Jednalo sa o kryštál CaF2: Eu2+ a bola použitá excitácia laserom. Isaac Abella v roku 1962 dokázal (v atmosfére céziových výparov), že dvojfotónové vybudenie jednotlivých atómov je možné.
Dvojfotónová excitačná mikroskopia je podobná konfokálnej laserovej skenovacej mikroskopii. Obidva postupy používajú zamerané laserové lúče naskenované v rastrovom vzore na generovanie snímok a oba majú optický "rezný efekt". Optické rezy, ktoré produkujú multifotónové mikroskopy, sú výsledkom funkcie bodového rozloženia: funkcia rozšírenia viacerých bodov je zvyčajne činná (dlhšia v rovine x-y) v porovnaní s funkciou konfokálnych mikroskopov v tvare lopty na americký futbal s guľovitým bodom. Budenie vedie k následnej emisii fluorescenčného fotónu, typicky pri vyššej energii ako ktorýkoľvek z dvoch excitačných fotónov. Pravdepodobnosť takmer simultánnej absorpcie dvoch fotónov je extrémne nízka. Preto je potrebný vysoký tok excitačných fotónov, zvyčajne z femtosekundového lasera. Vlnová dĺžka tohto lasera je kratšia ako pri jednofotónovej excitácii. To zaručuje menšie poškodenie pozorovanej vzorky, takže vzorky (napríklad bunky živého tkaniva) môžu byť pozorované dlhšie.