cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Povodne v strednej Európe v roku 2013
Slovensko
Na strednom slovensku bola povodňová situácia v niekoľkých obciach, medzi nimi v Dolnom Badíne a Očovej. Na Považí po náhlom lejaku 7. júna v obci Košeca (okres Ilava) bolo zaplavených viacero domov.
Česko
Po pomerne zamračenej a daždivej jari 2013 bola podstatná časť územia Česka nasýtená vodou z jarného topenia a dažďov. Pôda nestačila následný vysoký úhrn zrážok pohltiť a rieky sa vyliali. Išlo najmä o toky na juhozápade a na severovýchode Čiech, v nadväznosti na postup vody po Vltave a Labe tiež došlo k záplavám v stredných a severných Čechách. Do 3. júna si vyžiadala už sedem ľudských životov, ďalší ľudia sú nezvestní.
Nemecko
Povodne zasiahli najmä juh a východ Nemecka - spolkové krajiny Durínsko, Sasko, Sasko-Anhaltsko, Bavorsko a Bádensko-Württembersko.
Rakúsko
V Rakúsku sa hovorilo o storočnej vode. Rekordné hodnoty z roku 2002 boli čiastočne prekročené. V krajinách Vorarlbersko, Tirolsko, Salzbursko, Horné Rakúsko a Dolné Rakúsko bolo mnoho obcí pod vodou.
Švajčiarsko
Aj vo Švajčiarsku boli záplavy a zosuvy pôdy, ale menšieho rozsahu.
Vrstva (geológia)
thumb|right|300px|Vrstvy [[Karpaty (pohorie)|karpatského flyšového pásma v Poľsku]] Vrstva alebo stratum je geologický termín, označujúci vodorovne (alebo pod určitým uhlom) uložené doskovité telesá sedimentov, alebo vulkanitov, ktorých vznik podmienil určitý proces, majú približne rovnaké vlastnosti a zloženie v celom svojom objeme a odlišujú sa od iných vrstiev (uložených nad, alebo pod nimi). Veda zaoberajúca sa vrstvami a zvrstvením sa nazýva stratigrafia.
Vrstvy hornín predstavujú geologické záznamy o podmienkach na Zemi, ktoré panovali v dobe ich vzniku. Súbor vrstiev sa nazýva súvrstvie. Vrstvy bývajú pomenované podľa geografických objektov (mesto, región, pohorie, napr. lunzské vrstvy), kde sú prvýkrát opísané, alebo podľa charakteristickej litológie - hornín, ktoré ich tvoria (napr. menilitové vrstvy).
Vrstvy sú základné stavebné jednotky v stratigrafii a sú používané aj v archeológii.
Hrúbka je kolmá vzdialenosť medzi spodnou a vrchnou časťou vrstvy. Pre rôzne hrubé vrstvy sa používajú osobité názvy :
S’-čchuan
S'-čchuan (po čínsky: 四川; pchin-jin: sìchuān; preklad: Štyri rieky; starý slovenský prepis Se-čuan, Sečuan, Sečuán) je provincia v Čínskej ľudovej republike. Západná časť provincie, zahrňujúca obe tunajšie tibetské autonómne prefektúry, tvorí historické časti Tibetu. Podiel týchto tibetských území na celkovej rozlohe provincie je asi polovica územia provincie. Časti týchto prefektúr boli pred rokom 1950 súčasťou novodobého tibetského štátu.
Slovenská republika rád
Slovenská republika rád (SRR) (šariština: Slovenska Radova Republika alebo Slovenská Rádová Republika, maďarsky: Szlovák Tanácsköztársaság) bol dočasným štátnym útvarom existujúci od 16. júna do 7. júla 1919 na väčšej časti územia východného a južného Slovenska. Názov vychádza zo slova Rada (kolektívny orgán rozhodovania), ktoré zodpovedá ruskému Soviet, a preto bola nazývaná aj Slovenská sovietska republika. Išlo o socialistický štát s diktatúrou proletariátu, úplne závislý od Maďarskej republiky rád. .
SRR bola vytvorená pod vplyvom Maďarskej republiky rád v dobe prechodnej vlny komunistických protestov a revolúcií po Októbrovej revolúcii v Rusku roku 1917 a prvej svetovej vojne. Bola závislá od Budapešti a v pozadí jej vytvorenia boli snahy o obnovenie veľkého Uhorska, ktoré zaniklo krátko predtým koncom roka 1918.
Dejiny
Prakticky išlo o odtrhnutie Slovenska od českých krajín, ktoré zhodou okolností proklamoval najvyšší slovenský predstaviteľ po česky:"„Dnešním dnem vyhlásil proletariát na Slovensku republiku rad; ujmuli jsme se moci, opírajíce se o dělníctvo a ozbrojenou radu proletariátu.“"Vláda SRR vydala výnos o zospoločenštení výrobných prostriedkov, znárodnení tovární nad 20 pracovníkov, veľkostatkov a peňažných ústavov. Vypracovala plán na vytvorenie nových výrobných vzťahov v poľnohospodárstve, zastavila činnosť normálnych súdov a nahradila ich „revolučnými tribunálmi“, zoštátnila školy, zriadila slovenskú „Červenú armádu“ a bezpečnostný zbor „Červenú stráž“. Pre krátkosť trvania SRR sa však tieto komunistické opatrenia nemohli uskutočniť.
Existencia SRR bola zviazaná s osudom MRR. Cieľom SRR a MRR bolo zjednotenie a vznik komunistického znovuobnoveného Uhorska. Béla Kun vo svojom prejave v Košiciach dňa 10. júna 1919 povedal: "„My boľševici sme za integritu Uhorska. Nijaká zmena hraníc nás neuspokojí, my chceme Uhorsko celé.“"Ustanovenie SRR bolo prvým pokusom o vytvorenie štátu diktatúry proletariátu na území Slovenska.
Zánik
Vyhláseniu Slovenskej republiky rád (SRR) predchádzalo zriadenie boľševického režimu podľa ruského vzoru na konci marca 1919 v Maďarsku. Československo a Rumunsko, presúvajúce svoje vojská na novostanovenej hranici, sa rozhodli zakročiť proti maďarským boľševikom. Rumunsko začalo vojenské operácie 16. apríla, Československo potom 27. apríla 1919. Svoju úlohu zohral aj strach pred šírením boľševickej revolúcie, pretože republiky rád nevznikali len v Maďarsku, ale aj na mnohých miestach Nemecka; v samotnej Viedni došlo v apríli 1919 k anarchistickému povstaniu.
Maďarská Červená armáda začala útok na postupujúce československé jednotky a podarilo sa jej obsadiť veľkú časť južného a východného Slovenska. V snahe stabilizovať situáciu a uchytiť sa na Slovensku bola vyhlásená bábková Slovenská republika rád, ktorá mala zahnať obavy veľkej časti slovenskej populácie, ktorá sa k týmto pokusom stavala odmietavo, pretože v tom oprávnene videla iba snahu o obnovu predvojnového Uhorska, tentoraz v červenom háve. Územie kontrolovanej SRR (poťažmo maďarskou Červenou armádou) bolo prevažne osídlené etnickými Maďarmi."„Tento útvar síce vznikal pod rúškom šírenia komunistických a revolučných ideí, ale dá sa súčasne povedať, že to bola zásterka pre obnovenie maďarského vplyvu na Slovensku,“"uvádza historik Jaroslav Šebek.
1. čs. delostrelecký pluk sa chystá na južné Slovensko. SRR bola vyhlásená na ľudovom zhromaždení v Prešove 16. júna 1919. Bol zvolený dočasný revolučný výbor a následne revolučná vládna rada. K SRR sa 22. júna prihlásilo ľudové zhromaždenie v Lučenci. Na čelo revolučného výboru bol zvolený Čech z Kladna Antonín Janoušek. Diktatúra proletariátu nebola realizovaná, pretože nebolo možné ani zvolať najvyšší ľudový orgán – zjazd sovietov. Aj opatrenia ekonomického charakteru mali obmedzený a dočasný charakter.
Už v čase vzniku SRR prešla rumunská a česko-slovenská armáda do protiútoku. Pred hroziacou porážkou pristúpila MRR na rokovanie. Jej zástupcovia súhlasili so stiahnutím vojsk z nemaďarských území. Recipročne zase požadovali stiahnutie rumunských vojsk od Tisy na východ, ktoré rumunská armáda so súhlasom Dohody dobyla. Medzi Maďarskom a Československom bolo 24. júna vyhlásené prímerie a 29. júna bola v Bratislave uzavretá dohoda o stiahnutí maďarskej Červenej armády z územia Slovenska.
Hoci vláda SRR vystupovala ako reprezentant nezávislého štátu a nadväzovala „diplomatické“ vzťahy s ďalšími republikami rád (ruskou, ukrajinskou a maďarskou), bola závislá od MRR. SRR ako bábkový štát plne kopírovala maďarské vzory – počnúc súdmi, štátnou správou, armádou a končiac výškou miezd zamestnancov. Po ústupe maďarskej Červenej armády sa tento bábkový režim de facto zrútil. Niektorí jednotlivci síce deklarovali odhodlanie pokračovať v odpore (samozrejme, ústne), ale predstavitelia SRR krátko po 1. júli sami opustili Slovensko a ešte nejaký čas fungovali v maďarskom Miškovci (Miskolc). Posledné zvyšky SRR zlikvidovali čs. jednotky 7. júla 1919.
Vyhlásenie Slovenskej republiky rád (v pôvodnom znení)
Ku proletarom caleho šveta!
Viťazna svetova revolucia, ktoru ňe može prekazac v napredovaňi s novimi velkimi višľedkami bohačila svojich zdari. Na slovenskej žemi, ktora už ošlebodzena je od jarma imperialistov:
ňeška se otvori samostatna Slovenska RADOVA REPUBLIKA.
Perši skutok bul od jarma českich imperialistov ošlebodneho proletariata, že od imperialistov vikričanizale v skutočnosci zohavenvo samourčujuce pravo sebe zhotoval. S tim pohnutom slovenske robotňici, vojaci a sedlaci dalej budovali totu revolučnu frontu, ktorej cestu ruska a uhorska Radova Republika rovnili. a placu, vihrali pre velku ideu švetovej Radovej Republiki. Slovenska Radova Republika, ktora še teraz narodzila, jak prirodzenich spojeni patri viťaznich prjaceli, rusku a uhorsku Radovu Republiku a medzinarodneho proletariata. Slovenska Radova Republika stava še pod ochranu: še vše lepše a lepše vistaveneho jednoteho a solidarneho robotnickeho internationala. Perši pozdrav slovenskej Radovej Republiki ešci utlačenim českim proletarom patri. Slovenska Radova Republika stoji tiš na fundamentu najobširnejšej proletarskej demokracii, ale doraz ustavi zbroj diktaturi, ktora ňe šanuje totich, ktore proti totej čistej, verejnej a ňe-falečnej demokracie daco plano robja, ktore samourčujuce pravo ohrožovaju. Z teho cilu rozbilu každu našilnost kapitalistov a imperialistov, vipustoši každu možnost vikoristovanie a chista mocnu svetovu revoluciu mocneho pracujuceho ľudi. Mocno a bez pojednane pracuje slovenski proletariat svoju historicku povolanu, a bi verňe prenasledoval roboti prechod, že bi svojim prikladom povz-budzajal nasledujuci, že bi na proletarske meno hodne buli.
'''Ňech žije švetova revolucia! Ňech žije kommunisticki international!'''
NGC 2898
NGC 2898 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. februára 1864.
Brainfreeze
Brainfreeze je live set nahratý v roku 1999 dvojicou DJ Shadow a Cut Chemist. Set bol vydaný pod fiktívnom labelom Sixty 7 recordings ktorý označuje počet nahrávok z ktorých bol set zložený. Set sa skladá z dvoch neprerušovaných záznamov nahraných naživo počas skúšky na vystúpenie dvojice vo februári 1999. Nahrávky sa skladajú z pesničiek a samplov hraných z platní. Jedinečnosť mixu umocňuje fakt, že vznikol hraním 7 palcových 45 otáčkových platní. Toto médium je vo všeobecnosti náročnejšie na hranie a scratch oproti štandardným 12 palcovým platniam. Žánrovo sa nahrávky pohybujú v medziach hudobných štýlov funk, soul, hip hop a jazz. Podobné nahrávky vznikli už skôr keď podobný štýl použilo duo Double Dee and Steinski v ich hudobných kolážach "Lessons". V prípade "Lessons" však nešlo o live DJský mix nahratý pomocou gramofónov ale o hudobnú editáciu pomocou magnetofónových pások.
NGC 2898
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Brainfreeze
Fakty
Pôvodne bolo vyrobených 1000 kópií, ktoré boli rozpredané počas vystúpení. Ďalších 1000 kópií bolo uvedených do predaja cez sieť miestnych obchodov v Kalifornii. Tieto kópie boli veľmi rýchlo rozpredané. Brainfreeze bol nasledovaný albumom Product Placement ktorý má obdobný obsah a formu.
Obrázky na vnútorných obaloch platní identifikovali niektoré zo skladieb na sete. Celkový zoznam skladieb však nebol k dispozícií. Michael "DOP" Lane tento zoznam dodatočne zostavil.
45 otáčkové LP ktoré boli použité v Brainfreeze sú vysoko vyhľadávané zberateľmi platní. Vzhľadom na vysoký dopyt na internetových aukciách, cena nahrávok stúpla.
Daniel Libeskind
Daniel Libeskind (* 12. máj 1946, Lodž, Poľsko) je americký architekt poľského pôvodu. Venuje sa architektonickej praxi a urbanistickému plánovaniu. Je známy aj vďaka kritickej diskusii ohľadne architektúry a multidisciplinárnemu prístupu. Orientuje sa najmä na kultúrne a komerčné inštitúcie, od múzeí a koncertných hál až po kongresové centrá, univerzity, hotely, nákupné centrá a obytné budovy.
Životopis
Narodil sa v židovskej rodine v meste Lodž v Poľsku. V roku 1965 sa stal občanom USA. Študoval hru na harmoniku v New Yorku, Bronxe, v Izraeli hru na klavír. Hudbu však zanechal, aby sa mohol venovať štúdiu architektúry. Vysokoškolský titul mu bol udelený v roku 1970 v Cooper Union for the Advancement of Science and Art v New Yorku. V roku 1972 ukončil postgraduálne štúdium v odbore Dejiny a teória achitektúry na School of Comparative Studies na Essex University vo Veľkej Británii. Od roku 1989 žije v Berlíne s manželkou a tromi deťmi.
Libeskind prednáša na mnohých univerzitách po celom svete. Je profesorom Hochschule für Gestaltung v Karlsruhe v Nemecku, na University of Pennsylvania, na katedre Lousia Kahna na Yale University.
Bol ocenený viacerými cenami vrátane Hiroshima Art Prize v roku 2001, ceny, ktorá sa udeľuje umelcom v oblasti medzinárodného mieru a dovtedy nebola udelená architektovi. V roku 1999 získal Deutsche Architekturpreis (Nemecká cena za architektúru) za Židovské múzeum v Berlíne, taktiež v roku 2000 Goetheho medailu za kultúrny prínos, v roku 1996 cenu americkej akadémie pre umenie a vzdelanie, v roku 1997 čestný doktorát na Humboldt Universität, v roku 1999 čestný doktorát na College of Arts and Humanities na Essex University vo Veľkej Británii, v roku 2002 čestné doktoráty na University of Edinburgh a Depaul University v Chicagu. Naposledy mu bol udelený čestný doktorát na University of Toronto v roku 2004.
Dve z jeho významných diel získali cenu RIBA: London Metropolitan University Graduate Centre a Imperial War Museum North. Imperial War Museum bolo nominované na Stirlingovu cenu. V roku 2004 bol vymenovaný za kultúrneho vyslanca pre architektúru v rámci programu CutureConnect.
Prehľad diel
náhľad|Imperial War Museum, [[Manchester]]
Harold Wilson
James Harold Wilson, barón Wilson of Rievaulx, KG, OBE, FRS, PC (* 11. marec 1916, Huddersfield, Spojené kráľovstvo – † 24. máj 1995, Londýn) bol britský politik. V rokoch 1964 – 1970 a 1974 – 1976 zastával funkciu predsedu vlády za Labouristickú stranu.
Životopis
Wilsonov otec, povolaním chemik, bol aktívny v Labouristickej strane, matka bola učiteľka. V roku 1934 začal študovať modernú históriu na oxfordskej Jesus College a bol členom Liberálnej strany. K vstupu do Labouristickej strany ho priviedol významný socialistický libertarián a člen fabianskej spoločnosti G. D. H. Cole. Po roku štúdia si Wilson zmenil odbor na areálové štúdium filozofie, politológie a ekonómie, ktoré zakončil v roku 1937. Potom vyučoval na Oxfordskej univerzite hospodárske dejiny.
Po vypuknutí vojny sa Wilson prihlásil do armády, ako špecialistu ho ale pridelili k civilnej službe. Pracoval ako štatistik a ekonóm v oblasti uhoľného priemyslu. Štatistika bola jeho špecializáciou, neskôr bol vedúcim predstaviteľom Ústredného štatistického úradu a prezidentom Kráľovskej štatistickej spoločnosti.
Verejná činnosť
V roku 1945 bol prvý raz zvolený do Dolnej snemovne, v roku 1947 sa stal ministrom obchodu ako najmladší člen britskej vlády v 20. storočí. V roku 1951 odstúpil na protest proti zavedeniu poplatkov do britského zdravotného systému. V roku 1954, keď boli labouristi v opozícii, sa stal tieňovým kancelárom pokladu (ministrom financií). V priebehu päťdesiatych rokov sa posunul zo straníckej ľavice k pravicovému krídlu, čo ho stálo i jeho kreslo, ktoré vymenil za tieňové ministerstvo zahraničia. Po náhlom úmrtí predsedu strany Hugha Gaitskella bol zvolený za predsedu Labouristickej strany a zvíťazil s ňou tesnou väčšinou vo voľbách roku 1964.
Predseda vlády
Počas svojho úradovania zápasil so zložitou hospodárskou situáciou – vysokou infláciou i nezamestnanosťou a rozpočtovými schodkami. Napriek tomu odmietal devalváciu britskej libry. Nakoniec k nej v roku 1967 nútene pristúpil, dokázal ju však mediálne prezentovať ako úspech. Inflácii zamedzoval prostredníctvom cenovej kontroly. Založil niekoľko inštitúcií na podporu hospodárstva a ekonomického rastu. Za jeho vlády sa uskutočnilo mnoho štrajkov, jeden z najvýznamnejších organizovali dopravné odbory. V oblasti školstva bola za Wilsonovej vlády zriadená Open University.
Za prvej Wilsonovej vlády vypukli nepokoje v mnohých bývalých britských kolóniách, predovšetkým v Rodézii a Južnej Afrike. Wilson bol odporcom rodézskeho belošského predsedu vlády Iana Smitha, ktorý upieral černošskej väčšine rozhodovacie právo v krajine. Zo strany USA bol vystavený veľkému tlaku, aby vyslal britské jednotky do vietnamskej vojny, k čomu ale nikdy nedošlo. Wilsonova vláda sa obmedzila na slovné protesty, napríklad po náletoch na Hanoj a Haiphong.
V druhej polovici 60. rokoch došlo k výraznému prílivu imigrantov do Spojeného kráľovstva, čo dokázala využiť konzervatívna opozícia.
V opozícii
Po prehratých voľbách v roku 1970 ponúkol svoju rezignáciu na predsedu Labouristickej strany, jeho možný súper James Callaghan proti nemu však odmietol kandidovať a Wilson zostal na čele strany. Po víťazstve vo voľbách v roku 1974 opäť zostavoval vládu, tentoraz ale koaličnú, pretože labouristi nezískali väčšinu kresiel.
Druhé premiérske obdobie
Po abdikácii Charlese de Gaulla sa mu podarilo úspešne presadiť pristúpenie krajiny k Európskemu spoločenstvu, ktoré bolo potvrdené vôbec prvým britským referendom v roku 1975. Už za svojej prvej vlády poslal armádu do Severného Írska. Jeho plány z rokov, keď bol v opozícii, na postupné zjednotenie Severného Írska s Írskou republikou, ktoré z väčšej časti prevzala i konzervatívna vláda Edwarda Heatha, skončili potom, ako musel uzavrieť koalíciu so severoírskymi unionistami. 16. marca 1976 na svoju funkciu prekvapujúco rezignoval. Svoj krok zdôvodnil skorším zámerom skončiť ako 60-ročný politickú kariéru. Ako dôvod uviedol aj fyzické a duševné vyčerpanie, ktoré bolo pravdepodobne prejavom začínajúcej Alzheimerovej choroby.
Po odchode z premiérskej funkcie
Obdržal Podväzkový rád a po opustení Dolnej snemovne bol povýšený do doživotného šľachtického stavu (tzv. life peer) a ako barón Wilson of Rievaulx zasadol do lavíc Snemovne lordov. Vzhľadom na postupujúcu Alzheimerovu chorobu od roku 1987 nevystupoval na verejnosti. Zomrel v roku 1995 na rakovinu.
Rodina
Manželka Mary Baldwinová je poetka, mali spolu dvoch synov.
Bainghen
Bainghen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fribourg (Švajčiarsko)
Fribourg (- po francúzsky) alebo po nemecky Freiburg alebo po taliansky Friburgo je hlavné mesto švajčiarskeho kantónu Fribourg. Preteká ním rieka Saane. Je to dôležité ekonomické, administratívne a vzdelanostné centrum krajiny.
Mesto sa nachádza juhozápade od hlavného mesta Švajčiarska Bernu. Základnou rečou je francúzština a okolo 20 % obyvateľov hovorí nemecky.
Medzi turistické destinácie patrí Staré Mesto, gotická katedrála Sv. Mikuláša a väčší počet múzeii. Mesto bolo založené v roku 1157 Bertholdom IV.
Kelly Kelly
Barbara Jean "Barbie" Blank (* 15. január 1987, Jacksonville, Florida, USA), známa pod wrestlingovým menom Kelly Kelly, je americká profesionálna wrestlerka, ktorá pôsobí v spoločnosti WWE v rosteri RAW. V minulosti bola držiteľkou WWE Divas Championship.
Metro v Minneapolise
Metro v Minneapolise predstavuje sieť ľahkého metra v najvýznamnejšom meste Minnesoty, Minneapolise. Z plánovaných troch liniek je v prevádzke Linka Hiawatha s dĺžkou 19,8 km a 19 stanicami, ktorá v budúcnosti bude premenovaná na modrú linku. Spája centrum mesta s predmestím Bloomington. Ďalšia linka, zelená linka, ktorá spojí centrá Minneapolisu a Saint Paulu, je od roku 2010 vo výstavbe s plánovaným termínom ukončenia rok 2014.
NGC 2899
NGC 2899 je planetárna hmlovina v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 27. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Zápy
Zápy sú mestečko v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 840 obyvateľov, z toho 457 mužov a 383 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,0 roka).
Maďarská invázia na Podkarpatskú Rus
Maďarská invázia na Podkarpatskú Rus je málo známym stretom česko-slovenských jednotiek s hlavne maďarskými jednotkami o Podkarpatskú Rus. Tento boj sa skončil až osem dní po obsadení Čiech a Moravy nemeckou armádou.
Pozadie konfliktu
Po prvej svetovej vojne vznikol samostatný česko-slovenský štát. Jeho súčasťou sa stala aj Podkarpatská Rus, ktorá dovtedy bola súčasťou Uhorska. Uhorsko (teraz Maďarsko) sa so stratou Podkarpatskej Rusi a iných území (okrem iného Slovenska) nechcelo zmieriť. To viedlo k vojne s Česko-Slovenskom, ktorú Maďarsko prehralo. Následná Trianonská zmluva Maďarsko pripravila o celých 71,5% jeho územia pred vojnou. To bolo rozdelené medzi štáty susediace s vtedajším Maďarským kráľovstvom (teda aj Česko-Slovensko). Maďarsko považovalo zmluvu za nespravodlivú a snažilo sa o jej revíziu. Výsledkom bolo spojenectvo Maďarska s nacistickým Nemeckom.
V roku 1938 Maďarsko využilo mníchovskú krízu a tiež začalo klásť Česko-Slovensku územné požiadavky. Od 10. októbra 1938 na Podkarpatskej Rusi pôsobili teroristické oddiely Rongyosgárda (tiež szabadcsapatók) cvičené v Maďarsku. Ich úlohou bolo vykonávať záškodnícku činnosť na juhu Podkarpatskej Rusi a tiež Slovenska.
2. novembra 1938 došlo v nadväznosti na Mníchovský diktát k arbitrážnej konferencii vo Viedni. Podľa jej rozhodnutia muselo Česko-Slovensko odovzdať Maďarskému kráľovstvu južnú časť Slovenska a juh Podkarpatskej Rusi s Užhorodom, Mukačevom a Berehovom (prvá a druhá arbitráž). Maďari zabrali 152 tisíc hektárov najúrodnejšej časti krajiny s vinicami, ovocnými sadmi, tabakovými a kukuričnými plantážami. Prerušili tak hlavnú železničnú trať od Čopu na východ. Boje na Podkarpatskej Rusi však pokračovali ďalej napr. 19. decembra zaútočili oddiely Rongyos gárda a maďarskej armády na Slanec. Boj si vyžiadal jedného mŕtveho a niekoľko zranených príslušníkov Stráže obrany štátu. Celkovo v roku 1938 zahynulo na Podkarpatskej Rusi 14 príslušníkov česko-slovenských bezpečnostných jednotiek.
K prvému stretu v roku 1939 došlo 6. januára pri Mukačeve. Tento stret stál život 4 česko-slovenských vojakov a 1 príslušníka finančnej stráže. Maďari priznali smrť 9 mužov. Konflikty pokračovali až do 14. marca 1939 kedy začala maďarská armáda inváziu.
Priebeh bojov
thumb|Karpatská Ukrajina 1938-39 14. marca ráno začala maďarská armáda útok na Podkarpatskú Rus. Čoskoro narazila na tuhý odpor česko-slovenských jednotiek. V rovnaký deň došlo k vyhláseniu Slovenského štátu. Tým boli československé jednotky na Podkarpatskej Rusi odrezané od zvyšku Česko-Slovenska, ktoré bolo ďalší deň obsadené Nemeckou armádou. Jediná podpora zo strany Slovenska, ktorej sa českým jednotkám na Podkarpatskej Rusi dostalo, bola rota šiestich tankov vz. 35 a dvoch nákladných automobilov so zásobami a zapriahnutými protitankovými delami. Situáciu českých jednotiek sťažovalo aj to, že vypuklo na Podkarpatskej Rusi povstanie miestnych nacionalistov tzv. Sičovcov, ktorí chceli, po vzore Slovenska, vyhlásiť samostatný štát. Tí sa síce ďalší deň oficiálne pridali na stranu Čechov, napriek tomu stále dochádzalo k boju medzi Čecho-slovákmi a Sičovcami.
15. marca 1939 je potom vyhlásená nezávislá republika Karpatská Ukrajina. Novozvolený prezident Karpatskej Ukrajiny Augustin Vološin posiela do Bukurešti telegram a požaduje vojenské obsadenie krajiny a zriadenie rumunského protektorátu. Na tento telegram však nikto neodpovedá. Ozbrojenou zložkou karpatskej Ukrajiny sa stala Karpatská Sič.
Maďari svoj útok zosilnili a veliteľ obrancov Podkarpatskej Rusi, generál Svátek, v zhode s predchádzajúcimi pokynmi nariadil Podkarpatskú Rus opustiť. Ústup prebiehal na Slovensko, do Rumunska a do Poľska. Ústup komplikovali okrem maďarských jednotiek aj ukrajinskí teroristi, ktorí prepadávali ustupujúce česko-slovenské jednotky. Do bojov sa na česko-slovenskej strane zapájajú aj civilisti. Maďari majú na svojej strane aj susedné Poľsko, ktorého Freikorps po celú dobu akcií Maďarskej armády vykonával malé teroristické akcie. Neskôr sa do bojov zapojila priamo poľská armáda, ktorá obsadila sever Podkarpatskej Rusi.
16. marca Maďari obsadili Chust a 17. marca bola väčšina jednotiek už stiahnutá. 18. marca zaniká republika Karpatská Ukrajina. 21. marca prechádza oddiel vojakov brániacich Bočkov do Rumunska. Išlo o posledných česko-slovenských vojakov na Podkarpatskej Rusi, ale posledné boje utíchli až 23. marca.
Straty
Maďari priznali 72 mŕtvych, 2 nezvestných a 240 zranených. Tieto počty bývajú spochybňované a historici sa skôr prikláňajú k 200 mŕtvym a niekoľkým stovkám ranených Maďarov.
Pokiaľ ide o česko-slovenské straty. Býva uvádzané 120 ranených, ale odhady počtu mŕtvych sa rôznia. Najčastejšie býva uvádzané 40 mužov. Ďalšie zdroje uvádzajú 16 alebo 70 mŕtvych.
Karpatská Sič stratila 1500 mužov, ale nie všetci padli v boji. Mnohí boli popravení bezprostredne po ňom.
Po boji
Maďari nazývajú novo obsadené územie Karpátalja a úradným jazykom sa stala maďarčina a rusínčina. Okamžite zahajujú popravy príslušníkov Siče. V niekoľkých ďalších týždňoch zahynulo spoločne so stovkami nacionalistov celkom 4500 Ukrajincov. V koncentračných táboroch a väzeniach zahynuli počas celej okupácie tisíce tunajších ľudí. Už 23. marca tu Maďarsko začalo ďalšiu vojnu. Tentoraz proti Slovensku.
Vďaka spoločnej poľsko-maďarskej hranici prijalo Maďarské kráľovstvo po začiatku Druhej svetovej vojny na svoje územie viac ako 100 000 poľských utečencov. Niektorí z nich v krajine zostali, časť pokračovala cez Juhosláviu ďalej na západ.
Po druhej svetovej vojne sa Podkarpatská Rus stala súčasťou Sovietskeho zväzu.
Pretty Girls
„Pretty Girls“ (Pekné dievčatá) je singel americkej popovej speváčky Britney Spears v spolupráci s austrálskou raperkou Iggy Azalea. O text sa postarala britská skupina Little Mix v spolupráci s Iggy Azalea a Maegan Cottone, a o produkciu The Invisible Men. Skladba bola vydaná 4. mája 2015 nahrávacou spoločnosťou RCA Records. Pieseň sa stala najpredávanejšou ženskou spoluprácou roka 2015.
Hudobné video pre skladbu bolo vydané 13. mája na spevačkinom VEVO kanáli, avšak fotky z natáčania sa na internete objavili už skôr. Obe speváčky predviedli skladbu s tanečnou choreografiou na Billboard Music Awards 2015. Skladba mala pozitívne ohlasy od fanúšikov avšak hudobní kritici boli skeptickí a väčšina ju označila za podobnú so skladbou Iggy Azalea „Fancy“ (2014). Skladba bola nominovaná na Najlepšiu spoluprácu a Najlepšiu ženskú pesničku na Teen Choice Awards 2015, avšak cenu si neodniesla.
Skladba debutovala na 29. mieste amerického hudobného rebríčka Billboard Hot 100.
Poďľa prestížneho časopisu Time je skladba 8. najhoršou piesňou roka 2015.
Hudobné video
Video sa nesie v štýle 80. rokov a je inšpirované filmom Earth Girls Are Easy, a preto má Iggy svietiace oči a ďalšie nadpozemské schopnosti. Raperka si zahrala mimozemšťanku a Britney pozemšťanku, ktorá ju berie na rôzne zábavy. Speváčky sa nachádzajú v klipe v autoumývárni, v klube ale aj v dome. Na začiatku klipu sedí Britney pri bazéne, z ktorého vychádza mimozemšťanka Iggy. Britney ju vezme k sebe a vyberie jej vhodné oblečenie, upraví ju a pôjdu von. V autoumývárni Iggy použije svoju silu a počaruje bankomat, z ktorého začnú vypadávať bankovky. V časti kde obe hlavné aktérky sedia v kabriolete Iggy premení starý telefón na nový Samsung Galaxy S6, čo je vlastne reklama na tento produkt. Na konci klipu si ich mimozemšťania vezmú z klubu k sebe. Klip má prevažne negatívne hodnotenia, prekonalo 110 000 000 videní a získalo VEVO certifikáciu. Réžie sa ujala samotná Iggy Azalea.
Rick J. Jordan
Hendrik Stedler (* 1. január 1968, Hannover, Nemecko; známy pod umeleckým menom Rick J. Jordan) je zvukový dizajnér, zvukový inžinier a skladateľ piesní v nemeckej skupine Scooter. Na scéne sú jeho hlavnými nástrojmi access virus TI a Roland Fantom X8.
Rick a Nikk majú spolu dcéru Keiru, ktorá sa narodila 21. augusta 2007.
Pred Scootrom založil Rick spolu s H. P. Baxxterom skupinu Celebrate the Nun. Takisto hral na klávesy v hannoverských skupinách ako Laser, Megabyte, Die Matzingers a Never Delay.
Club Can’t Handle Me
„Club Can’t Handle Me“ je skladba amerického rappera Flo Rida a francúzskeho house DJa Davida Guettu. Bola vydaná vo forme digital download na iTunes dňa 28. júna 2010 ako hlavný singel k Step Up 3D soundtracku a nachádza sa aj na Flo Ridovom treťom štúdiovom albume Only One Flo (Part 1). Skladba dosiahla #1 v rebríčkoch Írsku, Poľsku, Portugalsku a Spojenom kráľovstve, a stal sa top 5 hitom v Austrálii, Novom Zélande, Kanade, Nemecku, Belgicku (Flámsko), Holandsku a Fínsku. Videoklip k piesni bol natočený v Los Angeles a režíroval ho Marc Klasfeld.
Izabela Portugalská (1364 – 1395)
Izabela Portugalská (* 1364 - † 1395) bola nevlastná dcéra portugalského kráľa Ferdinanda I.. Jej matka nie je známa.
Život
Pred rokom 1386 sa zasnúbila s Jánom Alfonzom Telo de Menezes, grófom z Viany, ktorý bol synom vplyvného barcelonského grófa Jána Alfonza Telo de Menezes (otec aj syn mali rovnaké meno). K svadbe však nedošlo.
Na základe kráľovského listu vydaného 2. októbra 1377 jej otec daroval Viseuské, Celoricoské, Linharesské a Algodresské panstvo.
Izabela Portugalská sa nakoniec vydala za grófa z Gijónu a Noroñi, ktorý bol nevlastným synom kastílskeho kráľa Henricha II.. Manželstvo bolo dohodnuté v rámci mierovej zmluvy podpísanej v roku 1373 medzi Portugalskom a Kastíliou. Do svadby žila na kráľovskom dvor kráľa Henricha II.. Pretože aj jej ženích mal len deväť rokov, sa svadba uskutočnila až v roku 1378 v meste Burgos.
Potomkovia
Izabela Portugalská mala spolu s manželom sedem detí:
Harold Kroto
Harold (Harry) Walter Kroto (* 7. október 1939, Wisbech, Spojené kráľovstvo – † 30. apríl 2016, Lewes) bol anglický chemik. V roku 1996 dostal Nobelovu cenu za chémiu za objav uhlíkových nanorúrok – fullerénov spolu s Robertom Curlom a Richardom Smalley.
Pôsobil na Florida State University, kde nastúpil v roku 2004, predtým však strávil väčšinu svojej pracovnej kariéry na University of Sussex, kde bol čestným profesorom.
Revolučné hnutie Túpaca Amarua
náhľad|vpravo|Vlajka hnutia Túpac Amaru Revolučné hnutie Túpaca Amarua (špan.: Movimiento Revolucionario Túpac Amaru (MRTA) ) bolo komunistické guerilové hnutie aktívne v Peru od r. 1984 do r. 1997 a bolo jedným z hlavných aktérov peruánskej občianskej vojny v 80.tych a 90.tych rokoch 20.st. Bolo vedené Viktorom Polayom Camposom (prezývaným súdruh "Rolando") do jeho uväznenia v r. 1992 a Nestorom Cerpom Cartolinim (súdruh "Evaristo") do jeho smrti v roku 1997. MRTA sa pomenovali na počesť Túpaca Amaru II., vodcu povstalcov z 18. storočia, ktorého predchodca Túpac Amaru bol posledným indiánskym vodcom Inkov. Odhaduje sa, že skupina mala niekoľko stoviek aktívnych členov a mala za cieľ vytvorenie komunistického štátu a odstránenie všetkých imperialistických prvkov v krajine. Vláda Peru a tiež viacero iných štátov považovala MRTA za teroristickú organizáciu.
MRTA vznikla v roku 1980 spojením dvoch peruánskych ľavicových skupín – Revolučnej socialistickej strany a Hnutia revolučnej ľavice. Prvá skupina reprezentovala bývalých členov peruánskej armády, ktorý sa podielali na ľavicovej diktátúre Juana Velasca Alvarada (1968 – 1975) a druhá reprezentovala hnutie peruánskych castristických gueríl, ktorý boli porazení v r. 1965. MRTA sa dopustili viacerých kriminálnych činov, vrátane vrážd, ozbrojených prepadov a únosov, no na rozdiel od konkurenčnej marxistickej skupiny Svetlý chodník sa v zásade zdržiavali útokov na civilnú populáciu, aby sa od civilistov odlíšili, chodili v uniformách a priznali zodpovednosť za všetky svoje akcie.
V prípade, ktorý v roku 1995 pritiahol medzinárodnú pozornosť, zatkla polícia bývalú študentku MIT a americkú ľavicovú aktivistku žijúcu v Lime Lori Berensonovú. Obvinilu ju zo spolupráce s MRTA a bola odsúdená vojenským súdom na doživotné väzenie (neskôr skrátené civilným súdom na 20 rokov).
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Izabela Portugalská (* 1428 – † 15. august 1496) bola ako manželka kastílskeho kráľa Jána II. kastílskou a leónskou kráľovnou. Jej dcéra Izabela I. položila základy španielskeho národného štátu.
Revolučné hnutie Túpaca Amarua
Kvôli protiteroristickým aktivitám peruánskej vlády sa sila skupiny rýchlo znižovala. MRTA trpela aj stratami kvôli násilným stretom so Svetlým chodníkom, ako aj uväznením alebo smrťou viacerých vedúcich lídrov a stratením ľavicovej podpory.
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Detstvo
Narodila sa ako potomok príbuzných vetiev dynastie Avizovcov, ktorá vládla v Portugalsku už od roku 1385. Jej otec bol infant Ján, lord z Reguengos de Monsaraz, a bol to najmladší syn Jána I., ktorý prežil detstvo. Izabelina matka bola Izabela Braganzaová – vysoká šľachtičná s kráľovskou krvou a dcéra Alfonza, vojvodu z Braganzi, ktorý bol nemanželským synom Jána I..
SS/VOC Amsterdam
SS/VOC Amsterdam je holandský ženský hádzanársky klub z Amsterdamu. Vznikol v roku 2006 spojením amsterdamských klubov De Volewijckers a Oriënto. Je 4-násobný majster krajiny a víťaz národného pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie osemfinálová účasť v Pohári EHF a Vyzývacom pohári. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, AFAB Eredivisie damen.
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Manželstvo
Izabela sa vydala za starého kastílskeho kráľa Jána II. a bola jeho druhou manželkou. Kráľova prvá manželka Mária Aragónska mu porodila štyri deti, z ktorých len jedno, neskorší kastílsky kráľ Henrich IV., prežil detstvo. Henrich si vzal Blanku II. Navarrskú, no jeho manželstvo sa ani po siedmich rokoch nenaplnilo. Z toho dôvodu sa Ján II. rozhodol nájsť si ďalšiu manželku. Kráľov dobrý priateľ Alvaro de Luna mu navrhol za manželku o 23 rokov mladšiu Izabelu. Tak sa dvojica 22. júla 1447 zosobášila. Kráľ Ján mal vtedy 42 rokov a Izabela len 19.
Revolučné hnutie Túpaca Amarua
Posledná a najznámejšia veľká akcia MRTA sa začala 17. decembra 1996, keď 14 jej členov, vrátane Nestora Cartoliniho, obsadilo rezidenciu japonskej ambasády práve v čase, keď tam prebiehal večierok, ktorého sa zúčastnilo viac ako 500 hostí. Hoci v priebehu dvoch týždňov bola prepustená väčšina rukojemníkov, 72 osôb si ozbrojenci ponechali a zadržiavali ich viac ako štyri mesiace. Požadovali ich výmenu za 465 uväznených členov MRTA, vrátane Nestorovej ženy a Lori Berensonovej. 22. apríla 1997 na príkaz prezidenta Alberta Fujimoriho armádne jednotky vtrhli do rezidencie, oslobodili rukojemníkov a zabili všetkých 14 militantov. Zahynul len jeden rukojemník a 2 príslušníci špeciálnych síl. Fujimori bol sprvu verejne vychvalovaný za ráznu akciu, no neskôr jeho povesť utrpela, keď vyšlo najavo že najmenej traja únoscovia boli popravený namieste potom, ako sa vzdali.
SS/VOC Amsterdam
Úspechy
Holandská najvyššia súťaž:
Revolučné hnutie Túpaca Amarua
Peruánska „Komisia pre pravdu a zmierenie“, vyšetrujúca udalosti počas občianskej vojny prisúdila MRTA zodpovednosť za smrť 1.5% zo všetkých 70 000 zabitých počas konfliktu. Za zvyšok mŕtvych je približne rovnakým dielom zodpovedný Svetlý chodník a peruánska armáda.
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Konflikt s Alvarom de Luna
Alvaro de Luna veľa rokov značne ovládal kráľa a jeho rozhodnutia a naďalej v tom chcel pokračovať. Predsa len to bol práve on, kto zariadil kráľovo druhé manželstvo. Nanešťastie pre neho však spravil chybu, keď sa pokúšal kontrolovať aj mladú kráľovnú. Izabela namietala proti veľkému vplyvu Alvaru de Luna na jej manžela a pokúšala sa presvedčiť manžela, aby Alvaru odstránil.
SS/VOC Amsterdam
Úspechy
Víťaz Holandského pohára:
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Konflikt s Alvarom de Luna
Malý úspech dosiahla po roku 1451, kedy porodila dcéru, ktorá dostala meno po matke a neskôr vošla do dejín ako Izabela I. Kastílska. Kráľovnin pôrod bol veľmi dlhý a ťažký. Kráľovná po pôrode trpela na ťažkú depresiu a odmietala hovoriť s kýmkoľvek iným ako so svojím manželom. Izabelu vyčerpávala slabá vôľa kráľa Jána, ktorý nakoniec súhlasil s tým, že sa zbaví svojho priateľa Alvara. Na to kráľovský pár najal Alfonza Peréza de Vivero. Keď Alvaro de Luna odhalil sprisahanie proti nemu, zavraždil Alfonza Peréza, čím dal dôvod kráľovi na jeho popravu. Kráľa priateľova smrť zarmútila a jeho zdravie sa podlomilo.
Narodenie syna a manželova smrť
15. novembra 1453 kráľovná Izabela porodila syna Alfonza a o deväť mesiacov neskôr (20. júla 1454) kráľ Ján II. zomrel. Jeho syn Henrich IV., ktorý sa predtým rozviedol s manželkou Blankou, sa stal kráľom.
Vdova
Po tom, čo Henrich IV. nastúpil na trón, poslal svoju nevlastnú matku, ktorá bola o tri roky mladšia ako on, spolu s jej dvomi deťmi na zámok v Arévalo. Kráľovná – vdova a jej dve deti žili na zámku veľmi jednoducho a bez akejkoľvek možnosti na Izabelin ďalší sobáš.
SS/VOC Amsterdam
Európske súťaže
Pohár víťazov pohárov:
Bitka pri Friedlande
thumb|Bitka pri Friedlande Bitka pri Friedlande bola významná bitka napoleonských vojen. Stretli sa v nej ruské vojská s francúzskymi jednotkami. Bitku vyhrali Francúzi.
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Vdova
Pokým Izabela žila na zámku Arévalo stále viac ju trápila melanchólia a depresia, ktorá sa u nej prejavila po narodení staršieho dieťaťa. Napriek jej psychickému stavu boli jej deti stále s ňou, a to až do roku 1461, čo je rok, v ktorom Henrichova druhá manželka Jana Portugalská otehotnela.
Bitka pri Friedlande
Pozadie
V roku 1806 vznikla štvrtá protinapoleonská koalícia. Tvorilo ju Rusko, Prusko a Anglicko.
SS/VOC Amsterdam
Európske súťaže
Pohár EHF:
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Vdova
Potom sa kráľovnin psychický stav ešte zhoršil – trpela halucináciami, v ktorých videla duchov; často zabúdala na blízkych ľudí a niekedy si nespomenula ani na svoje meno.
Bitka pri Friedlande
Pozadie
Napoleon teraz potreboval dosiahnuť rozhodujúce víťazstvo, aby obnovil svoju povesť neporaziteľného vojvodcu, ktorá pri Jílovom a Heilsbergu utrpela. Šancu na také víťazstvo dostal pri Friedlande. Tu sa francúzsky predvoj maršala Lannesa stretol s ruskou hlavnou armádou.
SS/VOC Amsterdam
Európske súťaže
Vyzývací pohár:
Mestský pohár EHF: 1 (ako Volewijckers)
Izabela Portugalská (1428 – 1496)
Posledné roky života a smrť
Syn Alfonz zomrel v roku 1468 za nejasných okolností a dcéra Izabela matku nenavštevovala. Až keď sa dozvedela, že jej matka zomiera, navštívila ju, no Izabela Portugalská ju už, vzhľadom na svoj psychický stav, nespoznala. Kráľovná – vdova zomrela 15. augusta 1496. Pochovali ju vedľa jej manžela a syna v kláštore Miraflores.
Súvrstvie
thumb|Súvrstvie [[usadená hornina|sedimentov v Dubaji]] Súvrstvie (angl. formation) je základná litostratigrafická jednotka. Je to súbor vrstiev hornín vzniknutých v rovnakých podmienkach. Horniny súvrstvia majú porovnateľnú litológiu, spadajú k rovnakým fáciám alebo majú podobné vlastnosti. Súvrstvia sa nevyčleňujú na základe svojej hrúbky, takže celková hrúbka dvoch rôznych súvrství môže byť výrazne odlišná. Súvrstvie je základnou jednotkou litostratigrafie. Nižšou jednotkou je člen, vyššou je skupina.
S slovenskej a českej terminológii sa prekladá angl. termín formation v tomto kontexte ako súvrstvie. Označenie formácia (napr. jastrabská formácia) je z litostratigrafického hľadiska podľa niektorých názorov vyhradené pre pomenovanie nezvrstvených (t.j. vulkanogénnych a čisto magmatogénnych) hornín. .
Definovanie súvrství uľahčuje geológom porovnávanie vrstiev na väčšie vzdialenosti, medzi odkryvmi. Súvrstvia pôvodne predstavovali horniny určitých geologických období, ktorých relatívny vek bol určený pomocou skamenelín a pravidla superpozície. V dnešnom ponímaní nie sú súvrstvia (v ponímaní oficiálnych litostratigrafických jednotiek) definované ako horniny určitého časového obdobia, ale ako horniny s charakteristickou litológiou, ktorú určovalo sedimentačné prostredie. V niektorých prípadoch mohlo totiž rovnaké prostredie zotrvať na určitom mieste i stovky miliónov rokov, čo ďaleko presahuje možnosti biostratigrafie, ktorá používa na určovanie veku skameneliny. Príkladom môže byť Hammersley Basin v Austrálii, kde sa nachádza sled proterozoických hornín, ktoré sa usadzovali 1200 miliónov rokov, pričom 300 miliónov rokov trvalo usadzovanie iba jednej geologickej jednotky - páskovaných železných rúd a bridlíc.
Súvrstvie, ktorého hrúbka alebo plošný výskyt na povrchu nemožno vyjadriť v mierke geologickej mapy danej oblasti, nemožno považovať za oprávnene definované a prakticky využiteľné. Hrúbka súvrstvia sa môže meniť v rozsahu od 1 m do niekoľkých 1000 m.
Bitka pri Friedlande
Bitka
K bitke sa odohrala 14. júna 1807, keď sa stretol Lannesov predvoj s ruskými hlavnými silami. Rusi mali početnú prevahu, ale Lannesovi v priebehu boja prichádzali ďalšie posily.
Violončelový koncert
Violončelový koncert je dielo z oblasti klasickej hudby. Tak ako každý koncert, je určený pre sólový nástroj (v tomto prípade violončelo) a orchester (symfonický, sláčikový, prípadne menšie zoskupenie hudobných nástrojov). Hranica medzi úlohou violončela a orchestra môže byť rôzne posunutá v závislosti na zámere skladateľa. Koncert má spravidla oddelené tri vety, ale výnimkou nemusia byť ani vety štyri, tri vety hrané bez prerušenia, či jednovetý koncert.
Bitka pri Friedlande
Bitka
Nakoniec na bojisko dorazil aj Napoleon, ktorý prevzal velenie a začal rozhodujúci útok. Rusi boli donútení k ústupu (či skôr k úteku).
Následky
Bitka znamenala pre Rusko pohromu, po ktorej nasledovalo uzavretie mieru. Tylžský mier, ktorý obe krajiny uzavreli nebol tak tvrdý, ako sa dalo očakávať. Nielenže Rusko sa obišlo bez územných strát, ale dokonca získalo Białystok. Na druhú stranu muselo uznať mnohé novovzniknuté krajiny pod francúzskym vplyvom (napr. Varšavské kniežatstvo).
Violončelový koncert
História
História violončelového koncertu siaha už do baroka. Vyvinul sa prirodzene ako ako snaha o predvedenie sa vynikajúceho orchestrálneho hráča. Z tohto obdobia pochádza napríklad množstvo koncertov Vivaldiho a Tartiniho. Z obdobia klasicizmu zanechali violončelové koncerty napríklad Haydn a Boccherini. Skutočné ocenenie violončela ako plnohodnotného sólového nástroja priniesol až romantizmus. Violončelo si ako sólový nástroj postupne vydobylo rovnocenné postavenie s husľami a klavírom. To malo za následok, že množstvo koncertov pre tento nástroj bolo napísaných v 20. storočí, najmä v období 2. svetovej vojny.
Bitka pri Friedlande
Následky
Rusko prisľúbilo pomoc pri urovnaní britsko-francúzskych sporov. V prípade neúspechu rokovaní sa malo stať spojencom Francúzska. Francúzsko malo zasa sprostredkovať mier Ruska s Tureckom. V skutočnosti išlo skôr o prímerie pred ďalším bojom. Ten začal v roku 1812, keď napoleonské vojská vpadli do Ruska. Výsledok tejto kampane bol pre Francúzsko fatálny.
Violončelový koncert
Najvýznamnejšie violončelové koncerty
Pre podrobnejší zoznam pozri Zoznam skladieb pre violončelo
Škovránok poľný
Škovránok poľný (lat. Alauda arvensis) je druh z čeľade škovránkovité. Je rozšírený v celej Európe a na severe Afriky, smerom na východ až po Kamčatku a južnejšie od nej v Kórei a Japonsku. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov škovránok poľný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci vplyvom intenzifikácie v poľnohospodárstve, v Európe bol v rokoch 19802013 zaznamenaný mierny pokles stavov.
Charakteristika
Škovránok poľný meria 18 – a váži 44 – 46 g.  O niečo väčší ako škovránok stromový, od ktorého sa odlišuje tmavšími nadočnými pásikmi. Obe pohlavia sú rovnako hnedobelavo škvrnité a majú dlhší chvost. Na hrudi a prsiach majú hnedé čiarky. Zadná hrana krídla má bielu hranu viditeľnú počas letu.
Hlas
Škovránok poľný má čistý a melodický spev. Spieva veľmi vytrvalo, pritom najčastejšie lieta vysoko vo vzduchu. Niekedy spieva aj sediac na zemi.
Výskyt a stav na Slovensku
V horách hniezdia na lúkach a pasienkoch, kde dosahujú menšie hustoty ako na nížinách, hniezdia až na alpínskych lúkach, napríklad v Nízkych Tatrách bol zistený až v nadmorskej výške. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 200 000 - 400 000, zimujúcich jedincov 50 - 500. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia V - zraniteľný druh.
Ekológia a biotop
Hniezdi na celom území Slovenska od nížin po vysokohorské lúky. Pomerne často i prezimuje, najmä na nížinách. Vyžaduje biotopy s nízkou bylinnou etážou. Obýva suché kraje lesov susediacich s pasienkami, skalnými stráňami, horskými lúčkami a pod. Hniezdi na zemi dva razy do roka. Začiatok prvého hniezdenia je v apríli, druhého koncom mája alebo začiatkom júna. Znáša 4 – 5 na belavom podklade hnedočervenkasto škvrnitých vajec veľkosti 21x16 mm. Inkubačný čas 13 – 15 dní, výchova mladých v hniezde 10 dní, potom opustia hniezdo a rodičia sa o ne ďalej starajú 8 – 9 dní.
NGC 2900
NGC 2900 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 10. marca 1886.
Škovránok poľný
Potrava
Potravou je hmyz, v menšej miere semená rastlín. Škovránok je všežravec a prispôsobuje svoj jedálny lístok ročnému obdobiu. Na jar sa živí hlavne hmyzom a kŕmi ním aj mladé. Na jeseň a v zime sú hlavnou zložkou jeho potravy semená burín a tráv, ozobáva aj spadnuté ovocie.
Etológia
Odlietajú hlavne do oblasti Stredozemného mora, Francúzska a Španielska a v prípade priaznivého počasia sa začínajú postupne vracať už od konca januára, húfne však až v týchto dňoch a počas apríla sa zahniezďujú. Mláďatá sú maskované páperím farby hliny a opúšťajú hniezdo už na 10-ty deň po vyliahnutí. Vzhľadom na to, že v hniezdach na zemi sú vystavené predátorom, prežije ich len asi 10 percent.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).