cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rysy (vrch)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží na hranici Slovenska a Poľska, Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva a okresov Poprad a Powiat tatrzański. Zasahuje na katastrálne územie mesta Vysoké Tatry a obcí Tatranská Javorina a Tatranská Bukovina. Najbližšími sídlami sú južne situované Štrbské Pleso a Vyšné Hágy, juhovýchodne sa nachádza Nová Polianka, Tatranská Polianka, Tatranské Zruby a Starý Smokovec a severne Tatranská Javorina. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku v slovenskej i poľskej časti a hrebeňom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Bielovodská dolina a Mengusovská dolina.
Opis
Štít sa nachádza v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Veľkým Mengusovským štítom a Vysokou, presnejšie medzi Žabím sedlom (Žabím koňom) a Váhou (Ťažkým štítom). Od východného vrcholu tvorí prvý hraničný bod medzi Slovenskom a Poľskom na hlavnom hrebeni a severozápadný vrchol je najvyšším bodom Poľska. Na sever vysiela dlhý vedľajší hrebeň medzi Dolinu Rybiego Potoku a Bielovodskú dolinu. Medzi Rysmi a najbližším západným susedom - Žabím koňom, leží Žabie sedlo. Od Ťažkého štítu na juhovýchode oddeľuje Rysy sedlo Váha a od Malých Rysov v bočnom, na sever vybiehajúcom hrebeni Sedielko pod Rysmi. Horolezecky najatraktívnejšia je 400 metrová východná stena.
Teyssieu
Teyssieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Rysy (vrch)
Opis
Rysy majú tri vrcholy:
Teyssieu
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rysy (vrch)
Opis
Severozápadný vrchol zároveň slúži, od roku 2000, ako hraničný peší prechod po červenej značke do Poľska. Otvorený je v čase letnej turistickej sezóny. Rysy (ich severozápadný vrchol) sú najvyšším bodom Poľska. Na úbočí Rysov sa v nadmorskej výške nachádza najvyššie položená horská chata v Tatrách i na Slovensku, Chata pod Rysmi. Na úpätí Rysov (na slovenskej strane) sa nachádzajú 3 malé karovo-morénové jazerá - Žabie plesá (Veľké, Malé a Vyšné), na poľskej strane ležia dve plesá: Czarny Staw pod Rysami a najväčšie tatranské pleso - Morskie Oko.
Teyssieu
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rysy (vrch)
Opis
Severným smerom sa nachádza Veľký Žabí štít, Mlynár a Ťažká veža , východne Žabí vrch , Kačacia veža , Gánok , Rumanov štít  a Popradský Ľadový štít , južne Vysoká , Zlomisková veža , Tupá , Ostrva , Kôpky  a Malá Bašta  a západným Satan , Hlinská veža , Kôprovský štít , Žabia veža  a Miedziane. Severozápadné steny padajú do Doliny Rybiego Potoku, ktorú odvodňuje Rybí potok do Bielej vody v povodí Dunajca, rovnakým smerom odteká aj voda z východne situovanej Ťažkej doliny, z ktorej vodu odvádza Ťažký potok. Juhozápadnú časť odvodňuje Hincov potok do rieky Poprad. Na vrchol vedie značený turistický chodník okolo Chaty pod Rysmi.
Teyssieu
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rysy (vrch)
Výhľady
Turisticky prístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy a okolité doliny Vysokých Tatier, severná časť hrebeňa Belianskych Tatier, no tiež Nízke Tatry, Poľana, hrebeň Veľkej Fatry, Oravské Beskydy a mnohé vrchy v južnom Poľsku.
Prístup
Rysy sú najvyšším tatranským vrcholom, na ktorý vedie turistický chodník. Pre turistov sú prístupné počas letnej turistickej sezóny. V čase od 1. novembra do 15. júna sú počas vysokohorskej uzávery (ochrana fauny a flóry) pre turistiku uzavreté. V roku 2016 na najexponovanejších miestach, v závere turistického chodníka na Chatu pod Rysmi, boli umiestnené nové technické pomôcky, ktoré uľahčujú turistom i vysokohorským nosičom výstup na Chatu pod Rysmi.
Výstupy
Prvý známy letný výstup na Rysy uskutočnil v roku 1840 Eduard Blasy s priateľmi a so sprievodcom Jánom Rumanom-Driečnym starším, prvý zimný výstup uskutočnili Theodor Wundt a Jakub Horvay 10. apríla 1884. Prvou ženou bola v zime na Rysoch 17. februára 1905 budapeštianska horolezkyňa a lyžiarka Terézia Egenhofferová (18851940) s horským vodcom Jánom Franzom st.
Roku 1899 navštívila Rysy poľsko-francúzska vedkyňa Maria Curieová-Skłodowská (18671934) s manželom Pierrom a roku 1913 neskorší vodca ruskej revolúcie, Vladimir Iľjič Lenin, na ktorého počesť sa počas socializmu v Česko-Slovensku konali výstupy na Rysy. Dňa 18. augusta 1939 spáchal na Rysoch samovraždu zakopanský pedagóg, básnik, kritik Adam Prochal (18901939). Ťažko znášal politické napätie spojené s pripravovanou hitlerovskou agresiou do Poľska.
Lipa veľkolistá
Lipa veľkolistá (Tilia platyphyllos) je strom z čeľade slezovité (Malvaceae).
Rysy (vrch)
Výstupy
V roku 1886 upravili chodník od Morského oka a na najťažších miestach namontovali reťaze. Dňa 5. júla 2012 sa z poľskej strany Rysov zrútila skalná lavína a na asi 200 metrovom úseku poškodila reťaze a chodník nad Czarnym Stawom.
Lipa veľkolistá
Opis
Dorastá do výšky 40 metrov, kôra má šedú farbu. Kvety sú žltkasté.
Zdochlinár
Zdochlinár môže byť:
Lipa veľkolistá
Použitie
Lipa je považovaná za liečivú rastlinu. Z kvetov sa robí napríklad čaj, ktorý posilňuje imunitný systém.
Johann Strauss
Johann Strauss môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bžany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bžany v okrese Stropkov.
NGC 3125
NGC 3125 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Karel Kramář
JUDr. Karel Kramář (* 27. december 1860, Vysoké nad Jizerou – † 26. máj 1937, Praha) bol český a česko-slovenský politik, prvý predseda vlády Česko-Slovenska.
Rakúsko-Uhorsko
Karel Kramář vyštudoval právo na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Po dokončení štúdií sa pripravoval na kariéru vysokoškolského pedagóga. Študoval vývoj rakúskeho štátneho práva vo Viedni, národné hospodárstvo v Berlíne a politické vedy v Paríži.
V roku 1889 sa podieľal okrem iného spolu s Tomášom Masarykom na založení Českej strany ľudovej – realistickej. V roku 1891 bol Karel Kramář zvolený za Mladočechov do viedenskej Ríšskej rady. V tejto strane neskôr zostal a bol zvolený za jej predsedu.
Do vypuknutia 1. svetovej vojny bol Kramář zástancom federalizovaného Rakúsko-Uhorska, v ktorého rámci by úzko spolupracovali slovanské národy. Organizoval všeslovanské zjazdy v Prahe (1908) a v Sofii (1910) a propagoval myšlienku novoslovanstva. Ešte pred vypuknutím 1. svetovej vojny však Kramář vypracoval dokument s názvom Slovanská ústava, ktorý už s existenciou Rakúsko-Uhorska nepočítal a české krajiny plánoval ako súčasť slovanskej federácie. Je otázkou, do akej miery bol tento dokument púhou výzvou predstaviteľom cárskeho Ruska, aby sa začali politicky angažovať v strednej Európe.
Prvá svetová vojna
V Ríšskej rade aj naďalej angažoval vo veci českej samostatnosti. Po vypuknutí 1. svetovej vojny začal organizovať domáci odboj, v roku 1915 bol za to zatknutý a v procese, ktorý trval od 6. decembra 1915 do 3. júla 1916 spolu s Aloisom Rašínom, Vincencom Červinkom a Josefom Zamazalom odsúdený na trest smrti pre velezradu a vyzvedačstvo (v tomto procese ho obhajoval Eduard Koerner). Toho sa mal dopustiť okrem iného i organizovaním všeslovanských zjazdov, čo však nebolo v dobe „spáchania“ trestné. Trest mu bol neskôr zmiernený na 20 rokov a v júli roku 1917 bol spolu s ďalšími odsúdenými amnestovaný novým cisárom Karlom I.
Česko-Slovensko
V čase vyhlásenia samostatného Česko-Slovenska sa Kramář ako predseda Národného výboru nachádzal v Ženeve na stretnutí predstaviteľov domáceho a zahraničného odboja. Spočiatku propagoval predstavu monarchického zriadenia samostatného štátu, ale neskôr pristúpil na myšlienku republikánskej formy vlády. Hneď na počiatku 1. republiky, v roku 1919, zmenila Kramářova strana svoj názov na Československú národnú demokraciu.
Armáles
Armáles (z, niekedy tiež , z  , neskôr tiež erb) je donačná listina, ktorou sa udeľuje alebo polepšuje erb. Obsahuje slovný popis erbu (blazón) niekedy aj s farebným vyobrazením.
Karel Kramář
Prvý predseda vlády ČSR
Jeho myšlienka, že bez slobodného Ruska nie je možné zaistiť trvalejší mier v Európe sa ukázala ako opodstatnená počas 2. svetovej vojny i studenej vojny. V čase konferencie sa vyostrili ideové i osobné rozpory s vtedajším ministrom zahraničia Edvardom Benešom.
Armáles
V Európe sa rozšírili od začiatku 14. storočia. Na dnešnom území Slovenska vydal prvý armáles Karol Róbert z Anjou v roku 1326 pre Mikuláša Herczega ako fyzickú osobu. Najstarší armáles pre právnickú osobu bol vydaný mestu Košice v roku 1369, a to nielen v uhorskom, ale v celoeurópskom meradle.
Karel Kramář
Prvý predseda vlády ČSR
Vo funkcii predsedu vlády zostal Kramář do 8. júla 1919, keď jeho vláda padla po všeobecných voľbách, ktoré sa skončili pre národných demokratov neúspechom. V žiadnej ďalšej česko-slovenskej vláde už nepôsobil. 8. januára 1919, ešte ako predseda vlády, prežil pokus o atentát mladého komunistu Aloisa Šťastného na svoju osobu.
Armáles
Z právneho hľadiska existovali tri druhy armálesov
Karel Kramář
Prvý predseda vlády ČSR
Počas 1. republiky bol Kramář síce predsedom svojej strany, ale faktickú moc v nej mali iní. Kramář zastával konzervatívne a nacionalistické názory, bol zástancom národného, nie národnostného štátu, a viedol – ako jeden z kritikov tzv. „Hradu“ – množstvo ideových aj osobných sporov (napr. o zásluhy domáceho a zahraničného odboja) s Benešom i Masarykom. Po vzniku Národného zjednotenia sa stal jeho predsedom.
Armáles
Armálesy sa zapisovali do registrov, buď len v textovej podobe, alebo aj s miniatúrnym vyobrazením erbu. V Uhorsku sa registre zachovali len od roku 1527, najstaršie miniatúry len od roku 1736. Súpis armálesov, respektíve erbov (blazónov a ich vyobrazení) sa nazýva armoriál.
Karel Kramář
Prvý predseda vlády ČSR
Karel Kramář zomrel v roku 1937 v Prahe a je pochovaný v krypte Chrámu zosnutia presvätej bohorodičky na Olšanskom cintoríne v Prahe.
Baltská federálna univerzita Immanuela Kanta
Baltská federálna univerzita Immanuela Kanta (rus. Балтийский федеральный университет имени Иммануила Канта) je štátna vysoká škola v Kaliningrade v Kaliningradskej oblasti, ruskej exkláve. Je to jedna z desiatich federálnych univerzít (od roku 2010) v Rusku.
Vznikla v roku 1947, teda krátko po pripojení tejto časti Východného Pruska k ZSSR, ako pedagogický inštitút. Meno Immanuela Kanta, nemeckého filozofa a najvýznamnejšieho kráľoveckého rodáka, jej bolo udelené ruskou vládou v roku 2005.
Súčasným rektorom univerzity je Andrej Pavlovič Klemešev.
Electronic body music
Electronic body music, EBM alebo tiež Industrial dance je hudobný žáner, ktorý kombinuje prvky industriálnej hudby a elektronickej tanečnej hudby. Objavil sa na začiatku roku 1980 a ovplyvnil industriálne skupiny ako Throbbing Gristle, Cabaret Voltaire, Clock DVA európske synthpunkové skupiny ako DAF, Liaisons Dangereuses, Portion Control a elektronickú hudbu skupiny Kraftwerk.
Charakteristika
Od svojho vzniku bol štýl charakterizovaný tvrdými a riedkymi elektronickými beatmi, čistým spevom, výkrikmi, vrčaním s dozvukmi a echo efektmi s opakujúcimi sa linkami sekvencera. V čase vzniku tohto žánru hrali dôležitú úlohu syntetizátory ako Korg MS-20, Emulator II, Oberheim Matrix a Yamaha DX7. Typické EBM rytmy sú založené na 4/4 beatoch, hlavne s niekoľkými menšími synkopáciami pripomínajúcimi štruktúru rockového rytmu.
Electro-industrial
Electro-industrial je výsledok spojenia EBM a Industriálnej hudby, ktorý vznikol v strede 80-tych rokov. Kým EBM má minimálnu štruktúru a čistú výrobu, electro-industrial má hlboký, zložitý a vrstvený zvuk obsahujúci prvky ambient industrialu. Tento štýl propagovali najmä Skinny Puppy, Front Line Assembly, a wumpscut:. V polovici 90-tych rokov sa zo žánru vytvorili odnože aggrotech a dark electro.
Futurepop
Futurepop si zachováva niektoré prvky, ktoré sú známe z EBM a industriálnej hudby vrátane výrazných použití samplov a absencia vokálnych úprav, ktorá je populárna v iných formách elektronickej hudby. Okrem toho obsahuje tiež vplyvy synthpopu (napríklad štruktúra piesne a vokálny štýl) a uplifting trance (grandiózne syntetizátorové melódie) s cieľom vytvoriť riadené beaty, klubovo orientovanú hudbu, ktorá je považovaná za viac tanečnú a radostnú ako EBM.
Vachtangovovo divadlo
náhľad|Priečelie budovy divadla Vachtangovovo divadlo (ofic.: Štátne akademické divadlo Jevgenija Vachtangova, rus.: Государственный академический театр имен Евг. Вахтангоа) je ruské divadlo sídliace v Moskve. Bolo založené v roku 1917 ruským režisérom Jevgenijom Vachtangovom ako jedno zo štúdií Moskovského akademického umeleckého divadla. Do Vachtangovovej smrti nieslo názov Tretie štúdio, po jeho smrti bolo pomenované podľa svojho zakladateľa.
Louis Eugène Félix Néel
Louis Eugène Félix Néel (* 22. november 1904, Lyon, Francúzsko - † 17. november 2000, Brive-la-Gaillarde) bol francúzsky fyzik.
V roku 1970 dostal spolu so švédskym fyzikom Hannesom Alfvénom Nobelovu cenu za fyziku za prácu týkajúcu sa magnetických vlastností pevných látok.
Vaughan Jones
Je známy predovšetkým prácou okolo von Neumannových algebier a vďaka objavu ich súvisu s polynomiálnymi invariantmi pre uzly. Tento objav mal rozsiahle aplikácie nielen v topológii, ale aj v štatistickej fyzike, či teórii grúp. V roku 1990 dostal Fieldsovu medailu.
NGC 3126
NGC 3126 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 30. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Oľšavka (okres Stropkov)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Oľšavka v okrese Stropkov.
Experientia est optima rerum magistra
Experientia est optima rerum magistra je latinská veta, ktorá znamená: „Skúsenosť je najlepší učiteľ.“
Laboratórny experiment
Laboratórny experiment je experiment, ktorý sa uskutočňuje v laboratórnych podmienkach, v laboratóriu vybavenom laboratórnou technikou.
NGC 3127
NGC 3127 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Experimentovanie
Experimentovanie môže byť:
Thédirac
Thédirac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grincourt-lès-Pas
Grincourt-lès-Pas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jiří Berkovec
PhDr. Jiří Berkovec (* 22. júl 1922, Plzeň - † 11. november 2008, Praha) bol český hudobný skladateľ a publicista, spisovateľ, učiteľ.
Životopis
Po základnej a strednej škole absolvoval štúdium Filozofickej fakulty Karlovej univerzity, odbor hudobnej vedy, filozofie a psychológie. V roku 1948 ukončil v Prahe úspešne ďalšie štúdium hudby na konzervatóriu. V rokoch 1949 až 1965 bol zamestnaný v Československom rozhlase. V rokoch 1952 - 1957 prednášal na Katedre hudobných vied UK, sčasti súbežne so svojím zamestnaním v rozhlase. V rokoch 1965 až 1976 bol zamestnaný v hudobnom vydavateľstve Supraphon. Od roku 1976 do roku 1982 bol zamestnanec Divadelného ústavu v Prahe. Bol tiež čestným členom Spoločnosti Jana Jakuba Ryby v Rožmitále. Pohreb mal v Prahe na Olšanoch.
NGC 3128
NGC 3128 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Diplodocus
Charakteristika
Známy je z kompletných kostier a aj z odtlačkov kože. Vďaka nim vieme, že v strede krku, chrbta a chvosta sa mu tiahol rad vysokých kožených hrboľov, ktoré sa podobali na obdobné útvary dnešných leguánov. Ploché kožené hrbole mu pokrývali boky a poskytovali ich majiteľovi istý druh ochrany.
Veľkosť
Ľahko stavaný diplodokus vážil pri priemernej dĺžke 25 až 27 metrov „len“ 12 až 14 ton. Niektoré osamotené kosti však zanechali diplodoky dlhé až, vážiace 20 ton. Ďalší gigant – štyridsaťmetrový Seismosaurus – bol v skutočnosti nie osobitým rodom, ako sa pôvodne myslelo, ale najväčším (priemerne 35 –, maximálne azda aj 55 metrov dlhým) druhom diplodoka s mohutnejšou i prízemnejšou stavbou tela.
Fonseca (záliv)
Prírodné podmienky
Záliv Fonseca je plytká depresia na tichomorskej strane stredoamerickej šije o rozlohe približne 3200 km².
Približne 80% z celkového ročného úhrnu zrážok (1400–1600 mm) spadne v období dažďov, ktoré trvá od mája do novembra. Teploty sa tu pohybujú medzi 25 až 30 °C, pričom marec a apríl sú najteplejšie a november a december najchladnejšie mesiace. Typickým porastom miestnych mokraďových ekosystémov je mangrovník. V zálive žijú početné druhy morských živočíchov, ako napríklad kraby a krevety.
Tradičným zdrojom obživy je chov dobytka, rybolov, chov kreviet a ťažba morskej soli.
Dejiny
Ostrovy nachádzajúce sa v zálive boli dlho predmetom sporu všetkých troch štátov, ktorým patrí pobrežie. V roku 1992 Medzinárodný súdny dvor stanovil, že právo plavby majú všetky tri štáty, zatiaľ čo Salvádoru pririekol ostrovy Meanguera a Meanguerita a Hondurasu ostrov El Tigre.
Medzinárodné letisko slobody Newark
V roku 2015 letisko Newark odbavilo 415 534 letov a 37,5 milióna cestujúcich (pre zrovnanie: letisko JFK 56,8 miliónov a LaGuardia 31,4 miliónov). Celkom asi 126 miliónov cestujúcich používalo letisko v New Yorku v roku 2015, takže New York je z hľadiska počtu pasažierov najrušnejší vzdušný prístav v USA a druhý najrušnejší na svete (po Londýne).
Dejiny
Newark airport bolo prvé hlavné letisko v Spojených štátoch, bolo otvorené 1. októbra 1928.
Newark bol počas druhej svetovej vojny uzavrený pre osobnú dopravu a prevzala ho armáda USA.
Thégra
Thégra je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Slovenský náučný slovník
Slovenský náučný slovník s podnadpisom Príručná encyklopedia vedomostí v troch dieloch je trojdielna všeobecná encyklopédia v slovenčine z roku 1932. Je to vôbec prvá (klasická) všeobecná encyklopédia napísaná v slovenskom jazyku (nie však prvá slovenská encyklopédia). Písaná bola v rokoch 1930 až 1932. Vydaná bola (ako sa uvádza v poslednom diele) pečlivosťou a z prostriedkov k tomuto cieľu utvorenej vydavateľskej spoločnosti, nákladom a iniciatívou LITEVNY, literárneho a vedeckého nakladateľstva Vojtecha Tilkovského v Prahe.
Medzinárodné letisko slobody Newark
Dejiny
Prístavný úrad New Yorku a New Jersey prevzal letisko v roku 1948 a zásadne investoval do letiskovej infraštruktúry, otvorením novej dráhy a hangárov a rekonštrukcia letiskového terminálu. Letecká doprava bola obnovená toho istého roku.
Thégra
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slovenský náučný slovník
Zostavovateľom je Pavel Bujnák, slovenský literárny historik a kritik, estetik a filológ hungarista. Ako autori je v poslednom diele uvedených okolo 70 (často pomerne prominentných) slovenských a čiastočne českých odborníkov, napr. Janko Borodáč (oblasť: slovenské národné divadlo), Ján Eisner (archeológia), Dobroslav Chrobák (moderná literatúra), Imrich Karvaš (peňažníctvo), Martin Uher (zoológia a botanika), Václav Vážný (slovenský jazyk) a veľa ďalších. Redakčné práce podľa údajov uvedených v poslednom diele podporovali aj početné významné organizácie ako Matica slovenská, Učená spoločnosť Šafárikova, rôzne múzeá, česko-slovenské univerzity a knižnice, obecné úrady a podobne.
Každý diel má asi 380 strán, ilustrácie sú prevažne čiernobiele, miestami sú však priložené aj farebné obrázky a farebné mapy. Použitá terminológia v texte je badateľne pod vplyvom češtiny. Podľa „Predmluvy“ sú heslá všeobecného, svetového významu spracované len stručne, kým heslá týkajúce sa Slovenska resp. Česko-Slovenska sú spracované podrobnejšie.
Thégra
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bruyères-et-Montbérault
Bruyères-et-Montbérault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Bruyères-et-Montbérault má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
John Charles Butcher
John Charles Butcher (* 31. marec 1933, Londýn, Auckland, Nový Zéland) je novozélandský matematik. Pracuje predovšetkým v numerickej matematike, kde sa zaoberá numerickými metódami riešenia obyčajných diferenciálnych rovníc. Je po ňom pomenovaná Butcherova grupa.
Bruyères-et-Montbérault
Obyvateľstvo
Bruyères-et-Montbérault má 1581 obyvateľov (2009).
Zoznam znakov republík Sovietskeho zväzu
Znaky zväzových republík takisto ako znak Zväzu sovietskych socialistických republík obsahujú kosák a kladivo a červenú hviezdu ktorá symbolizuje komunizmus, tak ako aj vychádzajúce slnko (aj keď v Lotyšskej SSR, kde sa Baltské more nachádza na západe krajiny sa interpretovalo ako zapadajúce slnko), obklopený kotúčom pšenice. Motto ZSSR Proletári všetkých krajín, spojte sa!, bolo na každom znaku v jazyku republiky a v ruskom. Pridané boli okrem toho do znakov jednotlivých republík aj charakteristické motívy, reliéfy, charakteristiky krajiny (kopce, vrchy...), prípadne iné (ekonomika, kultúra a pod).
V tabuľke sú uvedené znaky republík v roku 1987, rok predtým, než jednotlivé republiky začali postupne meniť svoje štátne symboly na súčasné, čo súviselo s rozpadom ZSSR, ktorý bol zavŕšený v roku 1991. Na pravej strane je znak republiky tak, ako ho používajú v súčasnosti. Ako vidieť viaceré ázijské republiky používajú podobné znaky ako za éry ZSSR. Viaceré európske republiky sa vrátili k historickým znakom. Bielorusko používalo tradičnú Pahoniu (znak Litovského veľkovojvodstva) v rokoch 1991 až 1995, kedy sa vrátili k preštylizovanému znaku z éry bývalého Sovietskeho zväzu. Odštiepenecká Podnesterská moldavská republika (Podnestersko), medzinárodne považovaná za časť Moldavska, používa znak Moldavskej SSR (pozri znak Podnesterska).
Koleso s drôteným výpletom
thumb|Moderné drôtené koleso thumb|Jeden zo skorších motocyklov [[Harley-Davidson s drôtenými kolesami]]
Kolesá s drôteným výpletom sú kolesá spojené s ich nábojom drôteným výpletom. Hoci tieto drôty sú všeobecne tvrdšie než typické drôtené laná, mechanicky fungujú rovnako ako napnutý flexibilný drôt.
Drôtené kolesá sa používajú vo väčšine bicyklov a stále sa používajú aj na motocykloch. Drôtené kolesá boli vynájdené leteckým inžinierom Georgeom Cayleyom a prvýkrát drôtené kolesá použil na bicykli James Starley.
Jahňací štít
Jahňací štít je vrch vo Vysokých Tatrách na Slovensku. Leží nad osadou Tatranské Matliare, približne severozápadne od Kežmarku. Juhovýchodným smerom stojí v Doline Zeleného plesa Chata pri Zelenom plese.
Poloha
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Tatranská Javorina, severovýchodne sa nachádza Ždiar, východne Tatranská Kotlina, Lendak a Kežmarské Žľaby, juhovýchodne Tatranské Matliare a Tatranská Lomnica a južne Starý Smokovec. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a jeho vrcholom vedie hranica medzi národnou prírodnou rezerváciou Javorová dolina a Dolina Bielej vody kežmarskej.
Opis
Jahňací štít leží v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Kolovým štítom a Kopským sedlom. Severozápadným smerom z vrcholu vybieha rázsocha vrchu Jahnence, juhovýchodným vedie rázsocha Kozieho štítu , čím s hlavným hrebeňom vytvárajú pravouhlý kríž. Severným smerom sa nachádza Muráň, Havran , Ždiarska vidla , Hlúpy a Zadné Jatky , východným Predné Jatky , Belianska kopa , Bujačí vrch  a Kozí štít, južným Veľká Svišťovka , Kežmarský štít , Jastrabia veža , Lomnický štít , Pyšný štít  a Kolový štít  a západným Svinka , Kopa brán , Široká , Svišťovky  a Jahnence. Západne sa nachádza Kolová dolina s Kolovým plesom, ktorým odteká voda Kolovým potokom do Meďodolského potoka v povodí Dunajca, rovnakým smerom putuje voda aj Jahňacím potokom zo severne ležiaceho Jahňacieho kotla. Východne hrebeň padá do Doliny Bielych plies, ktorú odvodňuje Kežmarská Biela voda a z južných svahov voda odteká Dolinou Zeleného plesa Zeleným potokom v povodí rieky Poprad. Na vrchol vedie značený turistický chodník.
Toponýmia Jahňacieho štítu
Nakoľko sa názvy niektorých iných tatranských štítov vyvíjali aj dlhšie a ich názvy boli menené častejšie, môžeme konštatovať, že názvoslovie Jahňacieho štítu bolo pomerne ustálené. Veď poznáme pravdepodobne len tri historické názvy tohto štítu. Za dnešný názov môžeme čiastočne vďačiť aj Uhorskému karpatskému spolku, pretože ten bol v posledných rokoch 19. storočia a na začiatku minulého storočia veľmi aktívny aj v tvorbe názvov pre objekty v Tatrách.
Štít Bieleho plesa
Vrch sa prvýkrát spomína ako „Štít Bieleho plesa“ už v roku 1793 v itinerári Roberta Townsona, ktorý vykonal najstarší doložený výstup na tento štít. Keďže Robert Townson bol anglického pôvodu, presné znenie názvu bolo „White Lake Peak“. Názov bol odvodený od polohy elevácie nad Veľkým Bielym plesom, ktoré je pôvodom morénovité. Turizmus v Tatrách ešte v tejto dobe nebol rozvinutý, preto sa daný názov neujal.
Lastovica
Tvorcov názvoslovia Vysokotatranských elevácií a depresií zaujal v neskoršej dobe hojný výskyt murárika červenokrídleho, ľudovo nazývaného ako skalná lastovica, podľa ktorého ho nazvali Lastovica. Tento vták skutočne zapadá do skalného prostredia, kde aj žije. Dnešní vedci zaoberajúci sa biológiou však tvrdia, že podľa opisu z dávnejších dôb ide skôr o dážďovníka. Tieto dva druhy sa na seba veľmi podobajú a aj vďaka nim sa časom Jahňací štít nazýval Lastovicou.
Dnešný názov
náhľad|Rupicapra Rupicapra Tatrica V dnešnej dobe nazývame túto eleváciu ako Jahňací štít. Pôvod tohto názvu sa s istotou nedá pripísať belianskym a kežmarským pastierom oviec, ktorí ich pásli aj v okolí Jahňacieho štítu. Hlavný dôvod na toto tvrdenie je fakt, že pytliaci kedysi jahňatami nazývali aj mladé kamzíky. Svedčí o tom aj to, že aj v dnešnom nemeckom názvosloví sa zachoval názov „Kamzičí štít“ vo forme „Gemsenspitze“ a to isté platí aj pre maďarčinu, tu zas v podobe „Zerge-csúcs“.
Prístup
Jahňací štít je prístupný po žltom značkovanom chodníku od Chaty pri Zelenom plese cez Červenú dolinu. Pred výstupom na štít, pri prechode cez Kolový priechod, je chodník náročnejší, vedú ním reťaze. Od chaty trvá výstup 2,5 hodiny, pričom ku chate sa dá dostať buď zo Skalnatého plesa cez Veľkú Svišťovku alebo Dolinou Kežmarskej Bielej vody z Kežmarských Žľabov. Ďalšou možnosťou pre prístup je turistický chodník zo Ždiaru cez Široké a Kopské sedlo.
Prvovýstupy
Prvý známy výstup na štít uskutočnil anglický cestovateľ Robert Townson so sprievodcom Hansom Grossom v auguste 1793 pri svojej návšteve Uhorska, pred ním však na štít pravdepodobne vyšli pastieri a pytliaci z okolia a tiež baníci ťažiaci v 18. storočí v okolí štítu meď. V roku 1911 boli na štíte prví horolezci počas zimy.
Výhľady
Turisticky prístupný skalnatý vrchol ponúka nerušený kruhový rozhľad na široké okolie. Viditeľné sú najmä okolité vrcholy Vysokých Tatier a hrebeň Belianskych Tatier, pri vhodných podmienkach aj Oravské Beskydy, Levočské vrchy, Slanské vrchy, Branisko a Volovské vrchy.
Experimentum crucis
Experimentum crucis (lat.) alebo krížový experiment alebo krížový pokus je rozhodujúci experiment overujúci pravdivosť alebo nepravdivosť hypotézy.
Výraz pochádza od F. Bacona, ktorý ho odvodil od krížov stavaných na križovatkách, aby ukazovali rozdelenie ciest.
Pierre Bourdieu
Pierre Bourdieu [pjerr féliks burďjö] (* 1. august 1930, Denguin, Francúzsko – † 23. január 2002, Paríž) bol francúzsky sociológ a antropológ. Venoval sa okrem iného sociológii vzdelávania a kultúry.
Ovplyvnil sociálne a humanitné vedy. Vo svojom diele sa zameral na analýzu mechanizmov, ktorými sa snažia dominantné spoločenské vrstvy presadzovať a reprodukovať. Snažil sa spojiť zdanlivo protichodné pohľady v sociológii ako objektivizmus a subjektivizmus. Zavedením, resp. modifikovaním sociologických pojmov ako habitus, symbolické násilie, sociálne pole, kultúrny, ekonomický, sociálny a symbolický kapitál, vytvoril novú sociologickú teóriu - "teória jednania", alebo "teória praxe". Aj pod vplyvom Marxa sa značne angažoval vo veciach verejných.
Dortmund-Aplerbeck
Dortmund-Aplerbeck je mestská časť nemeckého mesta Dortmund a nachádza sa v rovnomennom mestskom obvode Aplerbeck. Leží na juhovýchode mesta. Na severe hraničí s mestskými časťami Dortmund-Brackel, Dortmund-Neuasseln a Dortmund-Wambel, na východe so Dortmund-Sölde, Dortmund-Sölderholz a Dortmund-Lichtendorf, na juhu s Dortmund-Aplerbecker Mark a na západe s Dortmund-Berghofen a Dortmund-Schüren. Mestskou časťou preteká rieka Emscher. Nadregionálne je Aplerbeck známy psychiatrickou klinikou, ktorá sa v tejto mestskej časti nachádza.
História
Prvá písomná zmienka o Aplerbecku je z roku 899 v zakladateľskej listine pod názvom Afaldrabechi. Prvé stopy osídlenia sú z neolitu. Niektoré v Aplerbecku objavené kamenné sekery boli datované približne na 3500 - 2800 pred Kr. 1. augusta 1929 sa Aplerbeck zlúčil s Dortmundom.
Miestne časti Aplerbecku
Aplerbeckerstraße, Marsbruchstraße, Aplerbecker Markt, Vieselershofstraße, Aplerbeck Bahnhof-Süd, Aplerbecker Mark, Schwerter Straße
Šport a voľný čas
Turistický spolok Sauerländischer Gebirgsverein (SGV) udržuje okolo mestskej časti Aplerbeck oficiálny, 13 km dlhý, okružný turistický chodník, ktorý je vyznačený značkou ◯. Chodník sa začína na námestí Aplerbecker Marktplatz pred budovou Aplerbecker Amtshaus, vedie popri kostole Georgskirche, cez miestnu časť Aplerbecker Mark (geografický stredobod Severného Porýnia-Vestfálska) a prírodnú rezerváciu Aplerbecker Wald ku kostolu Große Kirche, popri budovách psychiatrickej kliniky a vodnom zámku Haus Rodenberg naspäť na námestie Aplerbecker Marktplatz.
NGC 3129
NGC 3129 je dvojhviezda v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Békešskočabiansky okres
thumb|Okres Békéscsaba
Robert Jungk
Robert Jungk (* 11. máj 1913, Berlín, Nemecko – † 14. júl 1994, Salzburg, Rakúsko) bol rakúsky futurológ, prognostik, sociológ, novinár, politik a publicista.
Životopis
Narodil sa v Berlíne. Od roku 1932 študoval filozofiu a psychológiu na univerzite v Berlíne. V rokoch 1933 až 1935 študoval psychológiu a sociológiu na Sorbonne v Paríži. Získal titul doktora filozofie. V rokoch 1938 až 1945 študoval históriu v Zürichu.
V rokoch 1965 až 1968 bol prezidentom Ústavu pre otázky budúcnosti – Institut fur Zukuntstfragen vo Viedni. Pôsobil v Centre for Futures Research v Berlíne a v International Futures Library v Salzburgu. Pôsobil tiež v USA a vo Švajčiarsku. V roku 1967 spoluzaložil v Londýne skupinu Mankind 2000 a spoluorganizoval prvú svetovú konferenciu pre výskum budúcnosti v Oslo spolu s Jamesom Wellesley-Wesleyom a Johanom Galtungom. Od roku 1974 pôsobil ako predseda skupiny Mankind 2000. V roku 1986 získal alternatívnu Nobelovú cenu. V roku 1991 kandidoval na rakúskeho prezidenta. Angažoval sa tiež ako mierový, protijadrový a proekologický aktivista.
Bibliografia
Je autorom kníh a publikácií:
Valdénstvo
thumb|Znak Valdenského hnutia Valdénstvo (členovia sa označujú ako valdénci) bolo stredoveké náboženské hnutie smerujúce k reforme kresťanského života založené Pierrom Valdesom (* 1140 – † 1206). Zo začiatku sa vyvíjalo v súťaži a v polemike s katarstvom a čoskoro sa stalo územne najrozšírenejšou herézou európskeho stredoveku.
Títo „Lyonskí chudobní“, ako bývajú tiež niekedy nazývaní, vystupujú v poslednej štvrtine 12. storočia najmä ako potulní kazatelia. Získal ich strhujúci príklad lyonského kupca Valdesa. Valdes bol pôvodne bohatý lyonský obchodník, ale vzdal sa svojho bohatstva a sveta, aby kázal chudobe a cnostnému životu podľa vzoru Krista a prvých apoštolov. Kronikár píše, že keď Valdes dal svojej manželke na výber medzi svojim hnuteľným a nehnuteľným majetkom, rozhodla sa pre jeho statky a vody, lesy a lúky, domy a vinice, pece a mlyny. Dala prednosť životu v pohodlí a Valdes svoje peniaze rozdal. Dal si preložiť časti Písma svätého a na ich základe začal so svojimi prívržencami misijnú činnosť. Pre ňu požadoval roku 1179 v Ríme u pápeža a koncilu schválenie, tu sa mu však vysmiali a nevzali jeho požiadavku na vedomie. Mních Walter Map, prítomný na koncile, opísal Valdesa a jeho druhov pohŕdavo ako „ľudí hlúpych a nevzdelaných“, ktorým ku kazateľskej činnosti chýbajú všetky predpoklady. Valdes ale dosiahol v nasledujúcom roku aspoň podmienečné schválenie a začal kázať. On aj jeho žiaci horlivo vyznávali jednotu Boha stvoriteľa a vykupiteľa, a tým odmietali metafyzický dualizmus katarov. Dohodou medzi pápežom a cisárom (vo Verone roku 1184) boli zaradení medzi kacírov, hoci ešte ďalších dvadsať rokov osvedčovali na verejných dišputáciach, poriadaných v niektorých mestách a hradoch Provence, svoju zásadnú pravovernosť. Niektorí radikálnejší stúpenci hnutia priznávali, na rozdiel od katarov, právo kázať aj ženám.
Ich talianski súpútnici – „Lombardskí chudobní“, zvyknutí na prostredie mestských komún, dávali pred pocestným kazateľstvom prednosť usadeným, prísne organizovaným pracovným družinám. Medzi nimi a Valdesom došlo roku 1205 k rozladeniu. U lombardských vyostrili napätie protiklerikálne postoje niektorých z nich. Z radov konzervatívnych valdenských sa naopak podarilo vytvoriť dve cirkvi oddané rádové bratstvá katolíckych chudobných. V tom istom čase vznikajúci dominikánsky rád si osvojil propagandistický ráz valdenského kazateľstva, ale v predvečer albigénskej vojny roku 1209 sa začal prikláňať k násilným opatreniam proti kacírom.
Odmietanie násilia a oprávnenosti trestu smrti charakterizovalo valdéncov v 13. a 14. storočí, kedy z pôvodných oblastí prenikli do nemeckých, českých, poľských a uhorských krajín. Ich kazatelia plnili funkciu cestujúcich spovedníkov a učiteľov. V stanovených lehotách navštevovali pomocou rozvetvenej siete utajených útulkov „priateľov“ či „známych“, ktorých vernosť valdénskym zásadám sa po generácie udržiavala v rodinách a rodoch. To živilo na jednej strane proticirkevné postoje, odpor ku kanonickému právu, hierarchickým štruktúram a farnostnej sústave, odmietanie úcty k svätcom a predstavy očistca, na druhej strane však aj rozvoj opatrení zabezpečujúcich hnutiu vlastnosti tajného spolku. Mnohí valdénci sa navonok prispôsobovali svätostnému životu v cirkevných farnostiach. Zásadným faktorom pre ďalší vývoj valdénstva bola skutočnosť, že hnutie ako celok po Valdesovi už nikto neviedol.
Od 14. do 15. storočia európskych valdénskych zdecimovalo prenasledovanie v niekoľkých následných vlnách. Väčšinou boli donútení vsiaknuť do podzemia aj v krajoch, kde vytvorili ucelenejšie skupiny, ako napr. v Pomoransku a v okolí Angermünde a Prenzlau a ďalej na východ pri Štetíne alebo na juhu v Dolnom Rakúsku. V kompaktnom spoločenstve sa trvalo udržali románski valdénci na stráňach a v údoliach Cottických Álp a začiatkom tridsiatych rokov 16. storočia sa priklonili k ženevskej reformácií. Malá časť sa pridala k anabaptistom.
Pápež František poprosil o odpustenie za prenasledovanie, ktorého sa katolícka cirkev dopustila v stredoveku voči vodcovi a členom tejto protestantskej cirkvi.
Skaldi
Skaldi boli dvorskí básnici v stredovekej Škandinávii, hlavne v Nórsku. Ich umenie sa nazýva skaldské básnictvo a je popri eddickom básnictve a ságach jedným z hlavných žánrov staroseverskej literatúry.
Úbytok ľadu v Arktíde
thumb|right|Rozloha arktického ľadu v rokoch 2005 až 2007 a priemer v rokoch 1979-2000
Pod úbytkom ľadu na Arktíde rozumieme v posledných rokoch zaznamenané zmenšovanie objemu ľadu v Severnom ľadovom oceáne a pozorované roztápanie Grónskeho ľadovca. Počítačové modely ukazujú, že úbytok ľadu na Arktíde bude pokračovať aj v budúcnosti, zatiaľ však nie je isté kedy bude Severný ľadový oceán v lete úplne bez ľadu. Bežne akceptované je rozmedzie rokov 2040 až 2100, ale podľa niektorých štúdií z roku 2008 mohlo nastať už toho leta. Severný ľadový oceán bol úplne bez ľadu naposledy pred viac ako 700 tisíc rokmi. Predmetom štúdia sú možné príčiny a dôsledky ako napríklad nezvyčajné smerovanie vetra, zvyšovanie teploty v Arktíde alebo zmeny morských prúdov.
Podľa IPCC bolo otepľovanie na Arktíde oveľa výraznejšie, ako v iných častiach sveta. Zmenšovanie ľadovej prikrývky má za následok, že do vesmíru sa odrazí menej slnečného svetla, čím sa opäť zvyšuje teplota a urýchľuje sa roztápanie ľadu.
Grónsky ľadovec viaže také množstvo vody, ktoré by zdvihlo hladinu svetového oceánu o 7 metrov. Podľa počítačových modelov by v 21. storočí mohla hladina stúpnuť o 5 cm len vďaka roztápaniu grónskeho ľadovca. Predpokladá sa, že do konca storočia sa Grónsko oteplí natoľko, že sa ľadovec za 1000 rokov úplne roztopí.
V lete roku 2007 bola ľadová pokrývka rekordne malá, ale v zime sa obnovila a na prelome rokov 2007/2008 bola blízko normálu. No merania ukázali, že celoročný (večný) ľad bol tenší, ako predchádzajúcu zimu.
Barosaurus
Barosaurus bol ľahko stavaný dlhokrký dinosaurus, sauropód veľmi podobný a blízko príbuzný rodu Diplodocus. V porovnaní s diplodokom mal však takmer o tretinu dlhší krk (krk 27 metrov dlhého diplodoka mal niečo nad sedem metrov, kým krk rovnako veľkého Barosaura dosahoval dĺžku až vyše ) s až metrovými krčnými stavcami a kratší chvost. Vyskytoval sa pred 155 až 145 miliónmi rokov. Jediný druh je Barosaurus lentus.
thumb|left|Pohľad zdola na Barosaura v [[American Museum of Natural History v New Yorku]] V minulosti sa myslelo, že sa vyskytoval v troch druhoch, pričom dva žili na území Afriky a jeden, najväčší, na území Severnej Ameriky. Menšie africké druhy boli hojné, v priemere 15 resp. 20 metrov dlhé, dnes sú však vyčleňované do rodu Tornieria. Americký druh dosahoval v priemere dĺžku 23 až 27 metrov, pričom ak Supersaurus naozaj patrí do rodu Barosaurus, mohol presiahnuť dĺžku 35 metrov. Na druhej strane však bol oveľa vzácnejší.
Groffliers
Groffliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Insolence
Insolence je americká nu metalová skupina, ktorá vznika v roku 1995 v San José v Kalifornii. Do svojej tvorby začleňuje prvky rapu, reggae a hardcoru.
Heraldika
Heraldika (lat. heraldus - herold) je veda, ktorá skúma erby, ich vývoj, používanie a umenie ich vyhotovovať, ako aj právo používať ich.
Operácia Panzerfaust
thumb|Vojaci SS z [[22. dobrovoľnícka jazdecká divízia SS „Maria Theresia“|22. dobrovoľníckej jazdnej divízie SS "Maria Theresia" s ukoristenými zbraňami na nádvorí budínskeho hradu]] Operácia Panzerfaust (v Nemecku známa ako Unternehmen Eisenfaust) bola nemecká vojenská operácia z októbra 1944, ktorej cieľom bolo udržať Maďarské kráľovstvo v druhej svetovej vojne na strane nacistického Nemecka. Operácia bola reakciou na vyjednávanie maďarského regenta Miklósa Horthyho so Sovietskym zväzom o prímerí.
Adolf Hitler najskôr do Maďarska vyslal podplukovníka Waffen-SS Otta Skorzenyho, ktorý 15. októbra 1944 uniesol Horthyho syna. Nemecká armáda následne s pomocou maďarských fašistov zo strany Šípových krížov prevzala kontrolu nad vládou a rozhlasom. Nemci obsadili Budínsky hrad, zajali regenta Horthyho. Ten bol následne donútený podpísať vyhlásenie, ktorým odvolal vyhlásené prímerie a abdikovať v prospech Ferenca Szálasiho zo strany Šípových krížov. Szálasi sa stal premiérom a vodcom Maďarska, a vytvoril pronemeckú bábkovú vládu národnej jednoty. Horthy bol potom odvezený na zámok Hirschberg v Bavorsku, kde bol držaný v domácom väzení.
Borský Svätý Jur
Borský Svätý Jur je obec na Slovensku v okrese Senica.
Polohopis
Borský Svätý Jur si v roku 2004 pripomenul 610. výročie prvej písomnej zmienky o obci. Borský Svätý Jur je súčasťou Horného Záhoria, zo severu je táto oblasť ohraničená Bielymi Karpatami, východnou hranicou je pohorie Malých Karpát. Na juhu oblasti leží Záhorská nížina a západnú hranicu tvorí rieka Morava.
K obci sú pričlenené osady, ako príkad Tomky, Húšky a Dolné Valy.
Dejiny
Prvý písomný zápis o obci je z roku 1394, kedy kráľ Žigmund donačnou listinou daroval za poskytnuté služby poľskému veľmožovi Ctiborovi hradné panstvo Ostrý Kameň, ku ktorému patrila aj poddanská obec, v tom čase Svätý Jur. O vzniku obce a jej pomenovaní sa nezachovala žiadna povesť ani písomná pamiatka. Názov pravdepodobne pochádza od mena patróna kostola alebo fary. Najstaršie pomenovania dnes pre nás znejú zvláštne - ako Zenthgwrt (1466), Zenthgergh (1564). Za vlády cisárovnej Márie Terézie bola zavedená pošta. Aby poštové zásielky mohli byť správne doručené, nariadilo sa doplniť názvy obcí s menami svätcov prídavným menom pred slovom svätý, alebo doplniť názov po podstatnom mene. Naša obec v päťdesiatych rokoch 18. storočia dostala názov Búrsky Svatý Jur, Bur Sanct Georg, Búrszentgyörgy, ktoré sa používali vo všetkých troch jazykoch do roku 1918. V období Československej republiky do roku 1926 Búrsky Svätý Jur, od roku 1927 Borský Svätý Jur, od roku 1960 Borský Jur a od 1. Júna 1992 opäť Borský Svätý Jur. Patrónom obce pre veriacich občanov bol a dodnes je sv. Juraj.
Zaujímavosti
Borský Svätý Jur je členom ZOZO (Združenie miest a obcí Záhorskej oblasti) - dobrovoľným, záujmovým, na politických stranách a hnutiach nezávislým združením). Hlavným cieľom združenia je v súlade s Európskou chartou miestnej samosprávy, Ústavou a príslušnými zákonmi Slovenskej republiky pozitívne a aktívne pôsobiť ako regionálne združenie ZMOS-u, (Združenie miest a obcí Slovenska)obhajovať záujmy i potreby miest a obcí regiónu Záhorie, ovplyvňovať rozvoj i výkon samosprávnych funkcií, reprezentovať mestá a obce regiónu Záhorie vo vzťahu k euroregiónom, zahraničným inštitúciám a euroinštitúciám, garantovať objektívne hodnotenie.
Borský Svätý Jur je zapojený do vínnej cesty Záhoria. Priaznivé klimatické podmienky umožnili rozvoj vinohradníctva. Vznikla tu najrozsiahlejšia a najsúvislejšia vinohradnícka oblasť na Slovensku, ktorá dáva tomuto územiu osobitý ráz. Do vínnej cesty je zapojených 42 obcí, 11 vinárov a 8 firiem z regiónu.
Bulharská ulica (Bratislava)
Bulharská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Tvorí hlavnú ulicu miestnej časti Trnávka. Je pomenovaná podľa bulharských usadlíkov, ktorí v tejto oblasti zakladali polia a záhrady na pestovanie zeleniny.
Verejná doprava
Od roku 1953 po ulici vedie trolejbusová trať. Na križovatke so Slovinskou je manipulačná otočka trolejbusov. Nachádzajú sa tu tri zastávky MHD: Spoločenská, Bulharská a Pri zvonici.
Barbara Bushová
Barbara Pierceová Bushová (* 8. jún 1925, New York, USA - † 17. apríl 2018, Houston, USA) bola manželka 41. prezidenta USA, Georga H. W. Busha, a bola prvou dámou USA v rokoch 1989 až 1993. Bola matkou bývalého amerického prezidenta Georga W. Busha a floridského guvernéra Jeba Busha.
Baranec (vrch v Západných Tatrách)
Baranec je vrch na Slovensku, ktorý sa nachádza v Západných Tatrách. Dosahuje výšku, čo ho radí na tretie miesto v rebríčku najvyšších vrchov v Západných Tatrách. Tvorí samostatný masív vyčnievajúci z hlavného hrebeňa Západných Tatier. Pre jeho dominanciu nad Liptovskou kotlinou je tiež nazývaný Štít Liptova. Na vrchole sa nachádza betónový pilier s vrcholovou schránkou.
Virtuálna prehliadka
Z výstupu na Baranec bola vytvorená krátka virtuálna prehliadka - môžet si prezrieť výhlad.
Žľaby
Z Baranca spadá na rôzne strany viacero žľabov. Najväčší je južný žľab do Trnovskej doliny, do oblasti Studničky.
William Timothy Gowers
William Timothy Gowers (* 20. november 1963, Marlborough, Wiltshire, Anglicko, Spojené kráľovstvo), známy aj ako Tim Gowers, je anglický matematik a profesor matematiky na Cambridgeskej univerzite. V roku 1998 dostal Fieldsovu medailu za jeho prácu, ktorá dala do súvisu funkcionálnu analýzu a kombinatoriku. Bol tiež zostavovateľom známeho diela The Princeton Companion to Mathematics, ktoré bolo publikované v roku 2008.
Henry Hudson
Henry Hudson (12. september 1570 – † 1611) bol anglický moreplavec a objaviteľ.
Životopis
Presné miesto narodenia, ani jeho mladosti nie je známe. Predpokladá sa však, že sa narodil v Londýne a už v mladosti sa začal plaviť na lodiach. Miesto a čas smrti možno tiež len približne odhadnúť, podľa roku a miesta, kde bol vysadený na čln vzbúrenou posádkou svojej lode.
V roku 1610 vyplával na ďalšiu výpravu, tentoraz pod anglickou vlajkou. Pokúsil sa opäť hľadať cestu okolo severnej Ameriky. Na lodi Discovery objavil dnešný Hudsonov záliv a domnieval sa, že je už na Tichom oceáne. Po niekoľkých mesiacoch prieskumu tu bol nútený prezimovať.
Bruyères-sur-Fère
Bruyères-sur-Fère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Široká (vrch vo Vysokých Tatrách)
Široká je vrch vo Vysokých Tatrách na Slovensku. Leží nad Tatranskou Javorinou, približne severozápadne od Popradu.
Bruyères-sur-Fère
Poloha
Bruyères-sur-Fère má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Široká (vrch vo Vysokých Tatrách)
Poloha
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území obce Tatranská Javorina. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Tatranská Javorina, juhovýchodne sa nachádza Tatranská Lomnica a Starý Smokovec a južným smerom Vyšné Hágy a Štrbské Pleso. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a jeho vrcholom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Javorová dolina a Bielovodská dolina.
Bruyères-sur-Fère
Obyvateľstvo
Bruyères-sur-Fère má 208 obyvateľov (2009).
Široká (vrch vo Vysokých Tatrách)
Opis
Široká leží v hrebeni, vybiehajúcom severozápadným smerom z Malého Javorového štítu v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Javorovým štítom  a Svišťovým štítom. Je najvýraznejším štítom v hrebeni, oddeľujúcom Bielovodskú a Javorovú dolinu. Vrcholom Širokej sa tento bočný hrebeň ďalej rozdeľuje, pričom jeden pokračuje na sever na Svišťovky a druhý na severozápad na Zámky. Na juhovýchodnom úpätí vrchu sa nachádza Zelené Javorové pleso.
Bruyères-sur-Fère
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Široká (vrch vo Vysokých Tatrách)
Opis
Severne sa nachádza Horvátov vrch, Zadná kopa , Svišťovky a Košiar , východne Jahnence , Kopa brán , Svinka , Kolový štít , Čierny štít  a Ľadový štít , južne Javorový štít , Malý Javorový štít , Žabí vrch , Svišťový štít , Gerlachovský štít  a Gánok  a západne Rysy , Mlynár , Miedziane , Kozí vrch  a Zámky. Západným smerom vedie spod štítu Litvorový žľab, ktorým vodu odvádza Litvorový potok, ústiaci do Bielej vody v Bielovodskej doline. Východné svahy padajú do Zelenej Javorovej doliny, ktorou odteká voda Zeleným potokom cez Zelené Javorové pleso do Javorinky v Javorovej doline. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Turisticky voľne neprístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú okolité vrcholy Vysokých Tatier a hrebeň Belianskych Tatier, pri vhodných podmienkach aj Oravské Beskydy a mnohé vrchy južného Poľska.
Prístup
Široká nie je turisticky prístupná, pretože sa nachádza na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku. Značené turistické trasy vedú oboma susednými dolinami.