cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čínska literatúra
Dynastia Čching
Za mandžuskej dynastie Čching (1644 – 1911) sa prejavuje silná tendencia cisárskeho dvora byť patrónom všetkého umenia. Na jednej strane vládcovia podporujú vzdelancov, na strane druhej vyžadujú konformitu a zakazujú súkromné knižnice. Rastie kvalita kníhtlače, ale aj cenzúry. Pri cisárskom dvore vznikla zbierka Úplná knižnica v štyroch košoch, ktorá má obsahovať všetky dovtedy napísané texty v klasickom jazyku. Vyšlo súborné vydanie tchangských básní a veľký slovník Kchang Si. Rozvíja sa literárna kritika, ktorej dva hlavné prúdy sú reprezentované autormi Šen Te-čchien a Wang Š'-čen. Mimo hlavný prúd stoja básnici Jüan Mej a etnický Mandžu Na-lan Sing-te.
V próze sa popularite tešia zápisky pi-ťi, sú editované a napodobované diela z obdobia dynastií Tchang a Sung. Najvýznamnejším autorom tohto žánru je Pchu Sung-ling, ktorý vydal zbierku Podivné príbehy z čínskeho štúdia. Vyvrcholením čínskej románovej tradície je jedno z najvýznamnejších diel čínskej literatúry, román Sen o Červenom pavilóne od Cchao Süe-čchina. Na tradíciu literátskych zápiskov pi-ťi nadväzuje román Literáti a mandaríni spisovateľa Wu Ťing-c´a.
V období dynastie Čching vrcholí dramatická tvorba v dielach Palác večnej mladosti dramatika Chung Šenga a najmä vo Vejári s broskyňovými kvetmi od Kchung Šang-žena. Obe hry, písané v štýle mingských čchuan-čchi, reagujú na pád dynastie Ming a podrobenie si Číny barbarmi z Mandžuska.
V 19. storočí sa prehlbujú styky Číny so západom, dôsledkom čoho je nárast prekladovej literatúry a rozvoj žurnalistiky. Najvýznamnejšími prekladateľmi boli Lin Šu, ktorý prekladal západné romány do klasickej čínštiny, a Jen Fu, ktorého preklady Charlesa Darwina a Aldousa Huxleyho priniesli do Číny sociálny darwnizmus. Na poli žurnalistiky bol najvýraznejšou osobou Liang Čchi-čchao, ktorý vydával časopis Sin-min cchung-pao (Časopis nového občana), písal politické romány a prekladal diela západných filozofov.
right|175px|thumb|Spisovateľ Pa Ťin
Čínska republika
Tendencie, ktoré sa prejavili za Čínskej republiky (1911 – 1949) majú svoje zárodky na konci dynastie Čching. Po prehratých vojnách v 19. storočí sa dostavila kríza národnej identity a intelektuáli sa chceli vymaniť z tradície. Zavrhnutie tradície sa zavŕšilo počas Hnutia za novú kultúru (1917 – 1923), kedy literárni reformisti Chu Š’ a Čchen Tu-siou vyhlásili klasický jazyk za mŕtvy a literatúra sa mala odvtedy písať len v hovorenom jazyku. Prekonali sa tradičné konfuciánske doktríny a prijímali námety zo západu a najmä z Japonska.
Literárnej scéne dominovali v prvých rokoch po páde cisárstva roku 1911 populárne milostné príbehy, niektoré z nich písané v klasickom jayzku, iné zas v hovorovom. Táto zábavná beletria bola označená reformistami ako "beletria mandarínskych kačičiek a motýlikov", a hoci ju progresívny spisovatelia zaznávali, mala viac čitateľov ako sociálne angažovaná literatúra.
Za zakladateľa modernej čínskej prózy sa považuje Lu Sün. Bol prvý, kto začal písať v hovorenom jazyku (ešte pred Hnutím za novú kultúru), písal sociálne-kritickú prózu a preto bol vyzdvihovaný čínskou komunistickou stranou. Ďalšími významnými prozaikmi tejto doby sú Pa Ťin, Lao Še, Mao Tun, Kuo Mo-žo a Šen Cchung-wen. Spomedzi žánrov prevažuje románová tvorba.
Pokiaľ bolo básnictvo v mandžuskej dobe až na ojedinelé výnimky úplne sterilné, v období Čínskej republiky sa napriek všetkým ťažkostiam a úsiliu o novú formu i v čínskej poézii objavuje množstvo veľkých básnických osobností, ako Sü Č’-mo, ovplyvnený najmä anglickou romantickou poéziou, Wen I-tuo, literárny kritik a tvorca nových poetických foriem a obrazov, krehká a jemná poetka Ping Sin, ktorej vzorom bol indický držiteľ nobelovej ceny Rabíndranáth Thákur, a najmä za Druhej svetovej vojny sa presadzuje silná osobnosť básnika Aj Čchinga. Romanticko-vášnivé básne písal aj už spomínaný Kuo Mo-žo a symbolizmus šíril svojimi básňami Lin Ťin-fa.
Zložité problémy novej literatúry vedú k rozvoju literárnej kritiky a teórie. V počiatočnom období mali na vývoj literatúry veľký vplyv úvahy Čchen Tu-sioua, Chu Š’a, Čou Cuo-žena, Čou Janga a ďalších. Históriu čínskeho divadla skúmal Wang Kuo-wej, dejiny čínskeho románu a rozprávačskej tradície analyzoval najväčší čínsky literárny historik Čeng Čen-tuo a novšie formy populárnej literatúry historik a kritik A Jing.
Literatúra v ČĽR
Po založení Čínskej ľudovej republiky v roku 1949 nastáva centralizácia a nacionalizácia vydavateľskej činnosti, obmedzená je sloboda písania, pretože autori sa pri písaní museli riadiť zásadami Mao Ce-tunga obsiahnutými v Rozhovoroch z Jen-anu. Dochádza tak k cenzúre a atakom na nepohodlných spisovateľov.
Počas Hnutia sto kvetov v rokoch 1956 a 1957 boli spisovatelia vyzvaní, aby otvorene prejavili svoj názor na spoločenský vývoj. Po roku plodnej diskusie, ktorá priniesla oživenie literárnej a publicistickej činnosti, Mao Ce-tung kampaň zastavil, a spisovatelia, ktorí sa vyjadrili kriticky k vláde, boli perzekvovaní v následnom Hnutí proti pravičiarom.
Počas Kultúrnej revolúcie (1966 – 1976), ktorá začala útokom na dielo Chaj Žuej bol prepustený z úradu od Wu Chana, bola vďaka nátlaku a zastrašovaniu Maovej manželky Ťiang Čching pozastavená akákoľvek kultúrna aktivita. Povolené boli len tzv. revolučné opery, čo je súhrnný názov pre osem modelových divadelných hier. Jediným autorom, ktorý smel písať a tvoriť bol Chao Žan, ktorý v tomto období publikoval heroické poviedky.
Po smrti Mao Ce-tunga v roku 1976 sa situácia uvoľnila. Na scéne dominovali predstavitelia tzv. jazvovej literatúry, ktorí opisovali príkoria z čias Kultúrnej revolúcie. V osemdesiatych rokoch začalo veľa autorov experimentovať a prevažujú predstavitelia avantgardy, zastúpení hlavne Ma Juanom, ktorých väčšina sídlila v Tibete. Čínsky dramatik s francúzskym občianstvom Kao Sing-ťien dostal roku 2000 Nobelovu cenu za literatúru. Medzi najvýznamnejších spisovateľov patria Wang Meng, Čang Sin-sin, Cung Pchu, Jü Chua a ženské autorky Čang Aj-ling a Ting Ling.
Roku 2012 dostal Nobelovu cenu za literatúru spisovateľ a predseda Zväzu čínskych spisovateľov Mo Jen.
DDR4 SDRAM
right|thumb|DDR4 SDRAM Operačné pamäte DDR4 SDRAM (Double Data Rate 4 Synchronous Dynamic Random Access Memory) sú priamym nástupcom typu DDR3. Dnes najpoužívanejší typ RAM.
Vývoj
JEDEC začal na novom type pracovať už v roku 2005. Finálna špecifikácia bola uverejnená v septembri roku 2012. V rokoch 2015 a 2016 získali väčšinový podiel na trhu a nahradili tak DDR3. Koniec éry DDR4 sa očakáva okolo roku 2020 (kde sa počíta dokonca so 128GB modulmi).
Parametre
Architektúrou sú pamäte rovnaké už od 70. rokov, stále ide o typ DRAM. Ako už vždy u nových typov DDR RAM, nie je mechanicky kompatibilný s predchádzajúcimi typmi. Tzv. zámok je opäť posunutý, aby nedošlo k nekompatibilnému zapojeniu. Prevádzkové napätie sa znížilo na 1,05 - 1,2 V. Počíta sa opäť s vyššími frekvenciami a teda aj s väčšou prenosovou rýchlosťou (1,6 - 3,2 GT/s). Časovanie sa zvýši na minimálne CL12.
Čipy by mali byť vytvorené 20nm štruktúrou. Architektúra umožní jednoduchšiu komunikáciu s PCI zbernicami. Zároveň bude pamäť osadená viac pinmi (DIMM - 284 a u SO-DIMM - 256), ktoré budú iba 0,85 mm široké. Viacvrstvový plošný spoj tiež vytvorí o 0,2 mm hrubší modul. Zmenšenie štruktúry umožní teda vyššie frekvencie, ale aj nižšie energetické nároky (až o 40% nižšia spotreba).
GDDR5
GDDR5 (Graphic Double Data Rate 5) je typ počítačovej pamäte navrhnutý špeciálne pre grafický procesor. GDDR5 je založená na DDR3/DDR4 SDRAM pamätiach, ktoré majú dvojnásobnú priepustnosť v porovnaní s DDR2 SDRAM, na ktorých je založená GDDR3. Pamäte GDDR5 vyrábajú firmy Samsung a Hynix Semiconductor. V minulosti ich vyrábala aj firma Qimonda, ale tá už skrachovala.
Pamäťové čipy sú osadzované a spájkované na nemalú časť nových grafických kariet.
Charakteristika
Aktuálna pamäťová priepustnosť a frekvencia je aj pri GDDR5 pomerne zložitá. Je potrebné rozlišovať frekvenciu jadra samotných pamäťových čipov a následne frekvenciu na IO (input-output) pinoch. GDDR5 rovnako ako DDR3/DDR4 SDRAM využíva tzv. 8n prefetch architektúru. Prefetch architektúra umožňuje veľmi rýchly prístup k viacerým dátovým slovám v jednom riadku pamäte. Typická DRAM pamäť pracuje v troch fázach: prednabitie, prístup na riadok a prístup na stĺpec. Najnáročnejší a najpomalší je prístup na riadok. Napr. prístup k riadku typicky trvá 50 ns a k stĺpcu iba 10 ns. Tradičné DRAM preto majú už dlhšie podporovaný rýchly prístup k otvorenému/čítanému riadku. Napr. pre 8 bitov širokú pamäť (s 8 bitovým dátovým slovom) a 2048 bitmi v riadku, je relatívne rýchly prístup ku ktorémukoľvek z 256 dátových slov (2048/8). Prefetch architektúra tento prístup ešte urýchľuje. Pri prístupe k pamäti prefetch zásobník zoberie nie jedno ale celý sled za sebou idúcich dátových slov v otvorenom riadku pre čítanie a veľmi rýchlo ich presunie na IO piny a to bez nutnosti adresácie stĺpov a to všetko v jednom cykle vnútornej pamäte. To je výhodné pokiaľ CPU/GPU potrebuje za sebou nasledujúce dátové slová z riadku, čo sa ale deje veľmi často. Pri 8n prefetch je tak naraz do prefetch zásobníka načítaných až osem za sebou nasledujúcich 8-bitových dátových slov. Tie sú následne na IO prenášané a šírené ako postupnosť zostupných a vzostupných hrán externého hodinového signálu na IO pinoch. Preto šírka prefetch buffera môže byť chápaná ako pomer medzi frekvenciou jadra samotných pamäťových čipov a IO rýchlosťou. Pri 8n prefetch architektúre IO pracuje 8-násobne rýchlejšie a každý prístup k pamäti teda vedie k 8 dátovým slovám). Napr. pri 200 MHz frekvencii pamäťových čipov IO poskytuje az 1600 Mbit/s. Ak má celý modul pamäte napr. až 16 ks. IO, priepustnosť je až 200 MHz x 8 dátových slov/prístup x 16 IOs = 25,6 Gbit/s.
Pri GDDR5 existuje niekoľko cyklov/frekvencií. GDDR5 rozhranie prenáša až dve 32-bitové slová z/na IO piny v tzv. zapisovacom cykle (WCK). Vzhľadom na 8n prefetch architektúru to znamená, že jeden prístup do pamäte pozostáva z dvoch 256-bitov širokých dátových transferov v tzv. CK hodinovom cykle vo vnútornej pamäti a ôsmich korešpondujúcich 32-bitov širokých polovičných WCK cyklov na IO pinoch. CK cyklus je tzv. rozdielový inštrukčný cyklus a pracuje s polovičnou rýchlosťou ako WCK zapisovací cyklus. Presnejšie GDDR5 využíva tri cykly: dva WCK a jeden CK. Napr. pri GDDR5 s rýchlosťou 5 Gbit/s na pin, CK pracuje na 1,25 GHz a dva WCK cykly na 2,5 GHz.
V marketingu sa veľmi často namiesto správnej jednotky priepustnosti v Mbit/s či Gbit/s na bit zbernice nesprávne uvádza jednotka MHz. Týka sa to všetkých typov GDDR ale aj DDR určených pre RAM. Reálne frekvencie pamätí sú však 2-násobne nižšie (pri DDR1), 4-násobne nižšie (pri DDR2), či aj 8-násobne nižšie (pri DDR3 a DDR4). Napr. pri DDR4 marketingovo označovanej ako PC4-28800 resp. 3600 "MHz", pracujú pamäťové čipy reálne na frekvencii iba 450 MHz. Označenie PC4 značí DDR4 a číslo 28800 značí maximálnu teoretickú priepustnosť celého DIMM modulu v MB/s a vypočíta sa ako 8-násobok číselnej hodnoty 3600, pretože DDR  pamäte pre RAM využívajú vždy 64-bitovú zbernicu (72 bitov s ECC) a keďže bajt má 8 bitov, tak počas jedného cyklu sa prenesie 8 bajtov (64 bitov). Jeden DIMM modul DDR4 PC4-28800 resp. 3600 "MHz" má teda teoretickú maximálnu priepustnosť 28,8 GB/s. Moduly RAM možno zapájať aj viac-kanálovo, čím sa teoretická maximálna priepustnosť znásobuje. V praxi priepustnosť neškáluje celkom lineárne a straty sú tým väčšie, čím viac je kanálov RAM.
Zug (mesto)
Zug je hlavné mesto kantónu Zug v strednom Švajčiarsku. K 31. decembru 2011 žilo v meste 26 901 obyvateľov.
GDDR5
Charakteristika
Podobne možno počítať pamäťovú priepustnosť pri GDDR, avšak vychádza sa iba z hodnoty priepustnosti v Mbit/s či Gbit/s na pin zbernice (nesprávne uvádzaná marketingová jednotka "MHz") a šírky zbernice. Napr. grafická karta s 384 bit zbernicou a GDDR5 na 7000 tzv. "MHz" (t.j. 7000 Mbit/s na bit zbernice) má pamäťovú priepustnosť GDDR pamäte 7000 Mbit/s x 384 = 2 688 000 Mbit/s = 336 000 MB/s = 336 GB/s.
Zug (mesto)
Geografia
Zug leží v nadmorskej výške na Zugskom jazere. Z rozlohy 33,8 km² pripadá vyše 12 km² na jazero. Z plochy súše je 23,8 % zastavanej, 35,5 % sa využíva na poľnohospodárske účely, 38,1 % je zalesnených a 2,6 % tvorí neproduktívna pôda.
Obyvateľstvo
thumb|left|300px|Náboženské zloženie mesta Zug (stav k: 2004). S takmer 27-tisícmi obyvateľmi je Zug najväčším mestom kantónu Zug. Počet obyvateľov mesta sa najmarkantnejšie zvyšoval okolo roku 1900 a medzi rokmi 1950 a 1970. Nové rodinné domy pre jednu ale aj viac rodín postavené v posledných rokoch znamenali opätovné zvyšovanie počtu obyvateľov.
Podiel cudzincov v meste je 23,9 %, čo je mierny nadpriemer oproti kantonálnemu priemeru, ktorý je okolo 20 percent. Pri sčítaní obyvateľov v roku 2000 zvolilo nemčinu ako svoj hlavný jazyk 81,8 % obyvateľov, nasleduje taliančina (3,8 %) a srbochorvátčina (3,2 %).
Obyvateľstvo Zugu je prevažne katolícke. V roku 2011 bolo 48,37 % obyvateľov katolíkov, 15,09 % protestantov, 14,18 % príslušníkov iných vierovyznaní a 22,36 % bolo bez vyznania.
Emily Watsonová
Emily Watsonová, OBE (* 14. január 1967, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka. Uznanie získala už svojím filmovým debutom v diele Larsa von Triera Prelomiť vlny. Počas svojej kariéry hrala v mnohých divadelných, filmových a televíznych úlohách a za svoje herecké výkony získala veľa filmových ocenení.
Detstvo a mladosť
Watsonová sa narodila do rodiny architekta a učiteľky angličtiny. Bola vychovávaná v anglikánskej viere. Študovala na Bristolskej univerzite, na Notting Hill and Ealing High School a St James Independent Schools.
Kariéra
Svoju hereckú kariéru zahájila v roku 1991. Objavila sa tiež vo viacerých úspešných divadelných predstaveniach. Spolupracovala tiež s Royal Shakespeare Company. Za svoj herecký výkon v divadelnom predstavení Strýko Vanya bola nominovaná na britské divadelné ocenenie Olivier Awards.
V roku 1996 si ju vybral režisér Lars Von Trier do filmu Prelomiť vlny, kde sa objavila po boku Stellana Skarsgårda, Katrin Cartlidge a Udoa Kiera. Jej herecký výkon bol pozitívne ohodnotený a získala tiež niekoľko filmových ocenení, vrátene National Society of Film Critics Awards či European Film Awards. Bola tiež nominovaná na Academy Awards, Zlatý glóbus a BAFTU. V roku 1998 získala druhú nomináciu na Academy Awards a Zlatý glóbus, za jej herecký výkon vo filme Hilary a Jackie, kde sa objavila po boku herečky Rachel Griffiths. Watsonová sa kvôli filmu naučila hrať na violončelo. O rok neskôr si zahrala vo filme Angelin popol.
V roku 2001 si zahrala vo filme Gosford Park, po boku Maggie Smith a Helen Mirren, s ktorými bola nominovaná na European Film Awards. O rok neskôr, stávrnila postavu v prequeli filmu Mlčanie jahniat, s názvom Červený drak.
V roku 2010 si zahrala vo filme Prázdna kolíska, ktorý bol natočený podľa skutočnej udalosti. O rok neskôr, si zahrala v televíznom filme Appropriate Adult, za ktorý získala televízne ocenenie BAFTA TV. Tiež hrala jednu z vedľajších úloh vo filme Teória všetkého z roku 2014. Objavila sa tiež vo filme Kráľovská noc, kde bol jej herecký výkon ohodnotený pozitívnymi ohlasmi. Vedľajšiu úlohu získala tiež vo filme Everest, kde si zahrala po boku Jakea Gyllenhaala. V roku 2015 na Medzinárodnom filmovom festivale San Sebastián, získala cenu za celoživotný prínos v oblasti filmu.
Objavila sa tiež vo všetkých troch epizódach televízneho seriálu Malé ženy z roku 2017. V rovnakom roku stvárnila tiež hlavnú úlohu v televíznom seriály Ulička Apple Tree Yard. V roku 2019 sa objavila v televíznom seriály Černobyľ, kde stvárnila postavu bielorusky Uljany Chomjukovej. V roku 2021 sa predstavila v hlavnej úlohe televízneho filmu Too Close.
Súkromný život
Watsonová je vydatá za Jacka Watersa, s ktorým má dve deti. Dcéra sa im narodila v roku 2005 a syn v roku 2009. Spolu s rodinou žijú v Londýne, v časti Greenwich.
Aktívne podporuje detskú charitu NSPCC. Je tiež jednou z patrónok londýnskej charity Scene & Heard.
Sliačanček
Sliačanček je detský folklórny súbor z Liptovských Sliačov. Vznikol z Detského národopisného súboru, ktorý v roku 1949 založila Bronislava Kubánková, riaditeľka školy vo Vyšnom Sliači.
Pohorie
náhľad|Pohorie Himaláje z vesmíru. Pohorie (iné názvy: horské pásmo, horstvo, vrchy, pásmo vrchov, zastarano hory) je podľa najjednoduchšej definície skupina vrchov, obklopená nížinou. Do pohoria pritom patrí celá časť krajiny presahujúca nížinu, teda nielen vrcholky, ale aj horské sedlá, údolia, plošiny menšieho rozsahu.
Vedecká definícia znie: vyvýšená geomorfologická jednotka vzniknutá endogénnymi procesmi (morfoštruktúra) a exogénnymi procesmi (morfoskulptúra), charakteristická striedaním chrbtov a vymedzená oproti nižšie položenému okoliu úpätnou líniou.
Nadmorská výška
Typická pre horskú krajinu je tak vyššia nadmorská výška, ako aj veľké rozdiely vo výške medzi údoliami a vrcholkami. Hory sa najčastejšie rozdeľujú práve podľa nadmorskej výšky - pohoria s vyššou absolútnou nadmorskou výškou sa označujú ako veľhory, ktoré sa niekedy ešte ďalej delia na stredné veľhory a vysoké veľhory. Ako hranica veľhôr sa uvádzajú rôzne hodnoty, často napr. 2500 m n. m.
Najvyšším pohorím na Zemi podľa absolútnej nadmorskej výšky sú Himaláje so 14 najvyššími vrcholmi sveta presahujúcimi 8 000 m. Menej jednoznačná je otázka výškového rozdielu - napríklad Havajská sopka Mauna Kea sa týči 4 205 m nad morom, ale ďalších niekoľko kilometrov pokračuje pod hladinou. S celkovou výškou od morského dna vyše 9 km prekonáva ostatné pohoria.
Druhy pohorí
Pohoria sa môžu klasifikovať z viacerých hľadísk, napríklad (na Slovensku):
podľa tvarov chrbtov:
podľa stavebného štýlu:
Horská krajina
vpravo|náhľad|Krajina veľhôr (Bernské Alpy)
Pre horskú krajinu je typických mnoho morfologických tvarov. Mohutné vrcholky sa označujú ako štíty, strmé útvary často veže, hroty alebo dokonca ihly. Pretiahnuté vyvýšeniny sú hrebene. Sklonené hrebene vybiehajúce zo štítov či dominantnejších hrebeňov sú rebrá.
Veľké zníženiny medzi hrebeňmi tvoria údolia alebo doliny. Dolina kruhového tvaru obklopená strmými zrázmi sa nazýva kotlina. Rozsahom menšie zníženiny v strmom teréne sa označujú ako kuloáre a kaskády.
Zvlášť vo veľhorách sú dôležitým činiteľom utvárajúcim horskú krajinu ľadovce. Špecifickým útvarom sú morény (miesta ukladania materiálu prenášaného ľadovcom).
Saint-Georges-de-Livoye
Saint-Georges-de-Livoye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Walter Kohn
Walter Kohn (* 9. marec 1923, Viedeň, Rakúsko – † 19. apríl 2016, Santa Barbara, Kalifornia, USA) bol americký chemik rakúskeho pôvodu.
Saint-Georges-de-Livoye
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Walter Kohn
Životopis
Ako dieťa unikol pred nacistami z Rakúska v známom transporte detí do Anglicka, ale jeho rodičia zahynuli. Roku 1940 bol evakuovaný do Kanady, kde vyštudoval na University of Toronto fyziku a matematiku. Doktorát z fyziky získal roku 1948 na Harvarde.
V päťdesiatych rokoch pôsobil na Carnegie-Mellonovej univerzite a roku 1957 prijal občianstvo USA. Roku 1960 prešiel ako profesor fyziky na novo založenú Kalifornskú univerzitu v San Diegu, kde zostal do roku 1979. Potom sa stal prvým riaditeľom Kavliho inštitútu teoretickej fyziky v Santa Barbare. Roku 1984 prijal pozíciu profesora fyziky na Kalifornskej univerzite v Santa Barbare, kde pôsobil ako emeritný profesor.
V roku 1998 získal Nobelovej ceny za chémiu spolu s Johnom. A. Poplom za objavy, ktoré pomáhajú odhaliť tajomstvo obostierajúce štruktúru hmoty,, konkrétne za lepšie pochopenie elektrických vlastností hmoty.
Saint-Georges-de-Livoye
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HC Košice v sezóne 2013/2014
Novým hlavným trénerom sa pred sezónou stal Anton Tomko, ktorý na tomto poste vystriedal Milana Staša. Asistentom trénera naďalej ostal Pavol Zůbek.
Pred sezónou prišlo v kádri k niekoľkým zmenám. "Oceliari" v tejto sezóne už nepočítali s kvartetom útočníkov Marcelom Haščákom, Štěpánom Novotným, Patrikom Svitanom, Samuelom Mlynarovičom.
Do klubu naopak začiatkom mája pribudli navrátilci Peter Bartoš, ktorý sa vrátil po ročnom pôsobení v Sanoku a odchovanec HC a víťaz Stanley Cupu 2003 Jiří Bicek, ktorý v Košiciach pôsobil naposledy v sezóne 2006/07. V nasledujúci deň po oznámení príchodu Bartoša s Bicekom do klubu pribudlo kvarteto útočníkov Češík, Konečný, Sojčík a Hrnka. Prví traja boli v predchádzajúcej sezóne Tipsport extraligy lídrami svojich tímov.
13. mája 2013 začala tímu letná príprava hokejového A-mužstva.
25. júla 2013 košičania záhájili prípravu na ľade s kompletným tímom.
V prvý augustový deň sa do košíc vrátil Ladislav Nagy, naposledy v materskom klube pôsobil ešte počas lockoutovej sezóny. Pred prvými prípravními zápasmi odišiel z tímu Matúš Chovan na ročné hosťovanie do HC ’05 Banská Bystrica.
HC Košice v príprave odohrali celkovo 12 prípravných zápasov. V úvode prípravy "východniari" odohrali 3 zápasy za tri dni proti českým tímom, z toho dva zápasy vonku proti HC Oceláři Třinec a 1 zápas vonku proti HC Vítkovice Steel. Všetky tri zápasy HC Košice prehrali, no český trip ukázal veľa slabín tímu.
Od 15. – 17. augusta 2013 HC Dukla Trenčín organizovala 20. ročník Rona cupu – Memoriálu Pavla Demitru. V kvalitne obsadenom turnaji sa košičania stretli s Slovensko U20, vicemajstrom Česka PSG Zlín a českým extraligistom z Litvínova. HC Košice vyhrali všetky zápasy a tento turnaj vyhrali už po štvrtý raz v histórii.
Koncom augusta sa košičania zúčastnili na 66.ročníku tatranského pohára. V prvý deň sa HC Košice stretli s tímom Erste Bank Eishockey Ligy Grazom 99ers. Košice v tomto zápase prehrali 5:2 a navyše sa v tomto zápase zranil Ladislav Nagy. Naštastie to pre útočníka HC nebolo až také vážne. Na druhý deň Košice deklasovali Poľskú reprezentáciu 6:1. V posledný deň sa košičania stretli s domácim tímom HK Poprad nad ktorým vyhrali aj bez viacerých lídrov presvedčivo 5:3. Hokejový klub z Košíc obsadil na turnaji druhé miesto za Grazom.
HC Košice začali sezónu 15. septembera zápasom vonku proti mužstvu HK Poprad, ktoré malo pred sezónou nevyrovnané dlhy a licenciu získalo až v hodine dvanástej.
Po 2. kole dňa 18. septembera posilnil tím košický odchovanec Marek Svatoš, ktorý bol s košicami v dlhšom kontakte, s mužstvom trénoval od začiatku septembra a do Košíc prišiel z klubu KHL HC Slovan Bratislava, kde sa v predošlej sezóne snažil obnoviť svoju karíeru po ročnej prestávke, keď vynechal celú sezónu 2011/2012 a potom čo neuspel v kempe Floridy Panthers pred sezónou 2012/2013. Svatoš svoj prvý zápas v drese Košíc odohral až v 5. kole 27. Septembra proti tímu HC ’05 Banská Bystrica, v ktorom sa mu podarilo aj skórovať.
HC Košice ako tím do sezóny vstúpil veľmi dobre, keď vyhral hneď prvých 6 zápasov v rade a vyšvihol sa na prvé miesto tabuľky. Prvá prehra prišla až 1. októbra proti Piešťanom 2:3. Bol to zároveň aj 1000. zápas HC Košice v Slovenskej extralige. Po 7. kole však HC Košice ostali bez staty bodu, keďže v tomto kole odohrali pridaný zápas kola dňa 2. októbra proti HK Orange 20, ktorý vyhrali a tak začali druhú tisícku víťazstvom.
22. októbra HC Košice ukončili spoluprácu s obrancom Michalom Novákom, ktorý neskôr pokračoval v klube HK Nitra. V mesiaci okóber HC Košice odohrali 12 zápasov (7. – 17.kolo) s bilanciou 8 výhier (7 doma, 1 vonku) a 4 prehry (1 doma, 3 vonku).
Začiatkom novembra odohrali posledné 2 zápasy pred reprezentačnou prestávkou proti HKm Zvolen, ktorý prehrali 3:1 a televízny zápas proti Popradu, ktorí skončil presvedčivo 5:0 v prospech Košíc. Počas prvej reprezentačnej prestávky Slovenská hokejová reprezentácia sa zúčastnila Nemeckého pohára v Mníchove (8. – 10. novembra 2013). V tíme, ktoŕy viedol tréner Vladimír Vůjtek nebol nominovaný ani jeden hráč HC Košice. Slováci na tomto turnaji skončili poslední, keď vyhrali s výberom USA 4:3 a prehrali 0:2 s Nemeckom a 0:3 so Švajčiarskom. .
Počas tejto reprezentačnej prestávky odohrali HC Košice priateľský zápas so "spriateleným" klubom HC 46 Bardejov, s ktorým mali Košice dohodu na striedavé štarty niektorých hráčov v 1.lige. Tento zápas sa uskutočnil 7. novembra v Bardejove, kde domáci tím v tomto skôr exhibičnom zápase zvíťazil prekvapujúco 3:2. 11. novembra, dva dni pred skončením reprezentačnej prestávky tím posilnil český obranca so skúsenosťami z NHL Tomáš Klouček.
Po skončení reprezentačnej prestávky Košice vyhrali zápas s MsHK Žilina no vzápätí prehrali takzvaný 6-bodový zápas 21. kola s druhou Nitrou 4:0 a 22.kola s Martinom 3:2, čo ich odsunulo na druhé miesto tabuľky. Tento stav netrbal dlho, keďže HC Košice vyhrali opäť pridaný zápas 22. kola s HK Orange 20 v Bratislave 6:0 a HK Orange 20 a následne v pridanom zápase 23. kola HK Orange 20 vyhral nad Nitrou 5:4 po samostatných nájazdoch.
HC Košice od zápasu s HK Orange 20 ťahali 5 – zápasovú sériu víťazstiev (22. – 26. kolo), ktorú zastavil až zápas 1. decembra s obhajcom titulu HKm Zvolen futbalovo 0:1. 18. novembra sa od timu z rodinných dôvodov odpojil Marek Svatoš, ktorý sa vrátil späť do zostavy až 12. decembra. 28. novembra odišiel z tímu Ladislav Nagy po získaní angažmán v tíme hrajúcej SM-liiga Jokerit Helsinki, ktorý má v sezóne 2014/15 hrať KHL. V mesiaci november HC Košice odohrali 10 zápasov (18. – 26.kolo) s bilanciou 7 výhier (2 doma, 5 vonku) a 3 prehry (0 doma, 3 vonku)
V poslednom mesiaci roka 2013 HC Košice pripravili pre svojich fanúšikov množstvo noviniek. Po každom domácom zápase bol vyhlásený najlepší hráč domáce a hosťujúceho tímu, čo bolo v Slovenskej extralige úplnou novinkou. Ďalej Klub v spolupráci s klubom THC Blue Dragon ponúkli návšetevníkom možnosť vyskúšať si počas decembrových domácich zápasov stolný hokej. Vyšla ročenka a deti mali vstupeniky za 10 centov.
V decembri Košice prehrali len jeden zápas a to hneď 1. decembra doma so Zvolenom 1:0, keď prehrali napriek tomu, že súpera prestrieľali 43:19. Celkovo v decembri odohrali 8 zápasov s bilanciou 7 víťazstiev (3 doma, 4 vonku) a 1 prehra (1 doma, 0 vonku). 9. decembra z tímu odišiel do MsHK Žilina utočník Marek Slovák a obranca Martin Chovan. 15. decembra 2013 prebehla výmena hráčov medzi Košicami a HC ’05 Banská Bystrica. Do tímu HC ’05 Banská Bystrica odišiel útočník Rastislav Konečný, opačným smerom sa vrátil odhcovanec HC Matúš Chovan.
V ďnoch od 12. do 20. decembra sa zúčastnila dvojica mladíkov HC Košice Peter Boltun a Ondrej Gmitter na 26. ročnúku svetovej zimnej univerziády v talianskom meste Tretin, kde s Reprezentáciou slovenska obsadili 5. miesto. Počas reprezentačnej prestávky (15. – 28. decembra) sa Slovenská hokejová reprezentácia zúčastnila na turnaji Arosa Challenge. Medzi ôsmimi nominovanými hráčmi z Tipsport extraligy Vladimír Vůjtek nominoval trojicu košičanov Gabriela Spilara, Tomáša Marcinka a debudanta Miroslava Macejka. Nominácia bola ovplyvnená hlavne neúčasťou hráčov KHL z tímu HC Slovan Bratislava a tak tréner musel zmeniť plány ohľadom turnaja, na ktorom si chcel podľa jeho vlastných slov "overiť výkonnosť niektorých hráčov a skonfrontovať ich navzájom". Na turnaji slováci odohrali dva zápasy (20. a 21. decembra). Prvý zápas proti Bielorusku, ktorý prehrali 1:2 a aj napriek prehre bol tréner národného tímu spokojný a druhý proti Nórsku vyhrali 4:2 a skončili tretí.
Po skončení reprezentačnej prestávky HC Košice pokračovali na víťaznej vlne a po novom roku boli na čísle 7. Zápasom 38. kola 10. januára 2014 v zápase proti MsHK Žilina, zvíťazili domáci žilinský "vlci" 3:2 a ukončili tak sériu 10. víťazných zápasov v rade košických "oceliarov".V tomto zápase debutoval v drese A-mužstva Košíc košický odchovanec Erik Černák vo veku 16 rokov, 7 mesiacov a 13 dní, čím sa stal najmladším hráčom košičanom, ktorý nastúpil na majstrovské stretnutie. Černák sa do tímu vrátil z projektu HK Orange 20 po skončení MS U20 2014, kde bol vôbec najmladším hráčom na turnaji.
V utorok 7. januára 2014 reprezentačný tréner Vladimír Vůjtek oznámil nomináciu na Zimné olympijske hry 2014, ktoré sa budú konať v ruskom meste Soči v dňoch 8. až 23. februára 2014. V slovenskej nominácii sa ako jediný extraligový zástupca ocitol 25-ročný útočník Tomáš Marcinko. .
V mesiaci január HC Košice odohrali 11 zápasov (35. – 45.kolo) s bilanciou 7 výhier (4 doma, 3 vonku) a 4 prehry (2 doma, 2 vonku). Počas prvého mesiaca roku 2014 do tímu pribudli traja hráči. 15. január 2014 sa do tímu vrátil odchovanec Marek Bartánus, ktorý bol pred príchodom do HC Košice na hosťovaní v klube druhej najvyššej švajčiarskej hokejovej ligy HC Ajoie v meste Porrentruy z tímu ŠHK 37 Piešťany. Ďalšou posilou bol talentovaný mladík zo Spišskej Novej Vsi útočnik Pavol Skalický. 28. januára tím posilnil ďalší skvelý hráč z liahne košického hokeja a majster sveta v ľadovom hokeji z Göteborgu 2002 brankár Rastislav Staňa. Staňa v tejto sezóne chytal v tíme KHL CSKA Moskva, kde pôsobil od sezóny 2011/12. Staňa skončil v CSKA po tom, čo klub 14. januára angažoval Michaila Biriukova, dvojnásobného majstra sveta z Jugry Chanty-Mansijsk. Rastislav Staňa potom začal v stredu 22. januára trénovať s HC Košice, ktorý o neho prejavil záujem, ale Staňa si nechával čas na zahraničné angažmán, ktoré však neprišlo, pretože väčšina tímov mala v tom období brankársku otázku už vyriešenú. 31. januára 34-ročný Rastislav Staňa nastúpil na svoj vôbec prvý zápas v A-tíme Košíc a aj na svoj prvý zápas v slovenskej extralige proti majstrovi zo Zvolena, v ktorom sa uviedol pred prvýkrát v sezóne vypredanou Steel Arénou presne tak isto ako skončil v CSKA Moskva shutoutom pri výhre Košíc 2:0. K vypredaniu arény pomohla špeciálna akcia aj spomínaný príchod Staňu. Špeciálna akcia pre fanúšikov platila aj v nasledujúcom kole v Steel Aréne proti HK Poprad. Po zápase s Popradom sa uskutočnil zápas hviezd medzi výberom extraligy a Olympijskym výberom Slovenska bez hráčov z NHL. Tento exhibičný zápas sa odohral v bratislavskej Slovnaft Aréne a mala to byť rozlúčka reprezentácie s fanúšikmi pred odletom do Soči. V drese extraligového sa predstavila dvojica Košičanov Miroslav Macejko a Gabriel Spilar, ktorý bol zároveň kapitánom extraligistov a za Olympijsky výber nastúpil taktiež košický útočník Tomáš Marcinko. Zápas sa nakoniec skončil 6:3 pre Slovensko.
Slováci na Zimných olympijských hrách 2014 úplne vyhoreli. Po troch prehrách v skupine najprv so Spojenými štátmi 1:7, v ktorom si Tomáš Marcinko roztrhol zadný krížny väz, čím sa pre neho olympijáda a takmer celá sezóna skončila. Po zahanbujúcej prehre so Slovinskom 1:3 a nakoniec po prehre s domácou Ruskou reprezentáciou až po nájazdoch 0:1 slovenské národné hokejové mužstvo obsadilo posledné miesto skupiny, čo však v konečnom dôsledku nemuselo znamenať nič, pretože systém turnaja bol nastavený tak, že všetky mužstvá hrali play-off a to Slovenské mohlo odčiniť zlý dojem osemfinálovou výhrou s Čechmi, s ktorými však Slovensko nakoniec prehralo 3:4 a na XXII. zimných olympijských hrách obsadilo predposledné 11. miesto.
Súbežne s olympijádou sa v mesiaci február hrala aj slovenská najvyššia hokejová súťaž. Košice počas februára odohrali 7 zápasov (46. – 52.kolo) s bilanciou 7 výhier (4 doma, 3 vonku) a žiadnou prehrou. Počas tohoto mesiaca si Košice vybojovali víťazstvo v základnej časti, keď v zápase 48. kola porazili vonku druhú Nitru 1:0, čím jej odskočil o ďalšie tri body a upevnili si tak prvé miesto. Definitívne potvrdenie historicky siedmeho víťazstva v základnej časti prišlo v 51. kole HC Košice porazil Duklu Trenčín 4:1. 5. februára sa Dušan Pašek podrobil operácii platničky špecializovanej klinike v Mníchove. Pašek pre zdravotné problémy nehral od 28. novembra 2013 a do zostavy sa mu podarilo vrátiť až v play-off.
V marci odohrali Košice posledné dva zápasy základnej časti. Doma proti HK 36 Skalica vyhrali 5:2 a vonku s HKm Zvolen prehrali po 9 zápasovej šnúre víťazstiev 1:2. Bola to prvá prehra Rastislava Staňu v Slovenskej extralige. Pred play-off sa v Košiciach vyskytla veľká maródka, keď A-tímu chýbalo 10-hráčov základnej zostavy. Problémy so zraneniami postihovali košický tím skoro celé play-off, keď sa niektorí hráči vracali, druhí odchádzali. Košice však vďaka širokému kádru nepocítili veľké straty a do tímu zapracovávali svojich juniorov. Priestor dostali mladí hráči ako Erik Černák, Pavol Skalický, Marek Borecký, Marek Borecký, Ondrej Briják.
Do play-off Košice nastupovali ako favorit. Vo štvrťfinále hrali proti MHC Mountfield Martin, ktorý skončil po základnej časti na 8. mieste. Podla papierových predpokladov to mala byť najkratšia možná séria, no Martin chcel súpera potrápiť čo najviac, Košice zasa nič podceniť. Prvé štvrťfinálové zápasy začali v Košiciach 8. a 9. marca. Prvý zápas domáci zvládli výsledkom suverénne 6:1, no o výsledku rozhodla až tretia tretina, ktorú Košice vyhrali 4:0 a ujali sa tak vedenia 1:0 na zápasy. V druhom zápase zvíťazili opäť Košičania tentoraz o gól 3:2 a zvýšili stav série na 2:0. Výraznými postavami zápasu a tejto série boli obaja brankári za Košice Rastislav Staňa a za Martin Michal Dzubina. Pod dvoch zápasoch sa séria presunula do Martina. Tretí a štvrtý zápas sa odohral 12. a 13. marca. V treťom zápase padol jediný gól z hokejky Mateja Češíka 12 sekúnd pred koncom prvej tretiny. Košice tak mohli vyradiť Martin hneď v ďalšom zápase a postúpiť v najkratšej možnej dobe do semifinále. To sa už zdalo byť realitou, keď po 23. minútach vyhrávali nad Martinom 3:0, ale Martinu sa do konca riadnej hracej doby podarilo vyrovnať na 3:3 a tak nasledovalo predĺženie, v ktorom gól nepadol a tak rozhodovali nájazdy, ktoré rozhodol Peter Bartoš. HC Košice tak porazili MHC Mountfield Martin 4:0 na zápasy a postúpili do semifinále.
V semifinále sa HC stretlo vôbec po prvýkrát v histórii v play-off extraligy s tímom ŠHK 37 Piešťany. Papierové predpoklady a skúsenosti boli aj v tejto sérii na strane Košíc. Piešťany však mohli svojou defenzívnou hrou prekvapiť a mohli sa spoliehať na výkony brankárov Martina Šúreka a Tomáša Tomeka. Košice bojovali o svoje siedme finále extraligy v rade a celkovo štrnáste v Slovenskej extralige, Piešťany počas svojej druhej sezóny medzi elitou o premierovú účasť a medailu v najvyššej hokejovej súťaži na slovensku. Prvý dvojzápas medzi týmito súpermi sa odohral 24. a 25. marca v Košiciach. Prvý zápas sa skončil víťazstvom HC 4:1 po dobrom výkone tímu. V druhom zápase Košice prehrali 3:5, čím sa séria vyrovnala. O výsledku rozhodla prvá tretina, ktorú Košice prehrali 1:4. V tomto zápase bol po štvrtom inkasovanom góle vystriedaný slovenský reprezentačný brankár v drese Košíc Rastislav Staňa a v bráne sa prvýkrát počas play-off objavil Alexandr Hylák. Séria sa po týchto zápasoch presunula do Piešťan, kde oba tímy odohrali 28. a 29. marca tretí a štvrtý zápas. Piešťanom sa podarilo vyhrať hneď ten prvý výsledkom 2:0. Nulu vychytal domáci brankár Martin Šúrek a domáci hráč Václav Stupka strelil oba góly mužstva, keď najprv v 13. minúte prekonal Staňu a v 60. minúte rozhodol gólom do prázdnej bránky Košíc. Piešťany tak išli do vedenia v sérii 2:1 a psychická výhoda bola na ich strane. Vo štvrtom zápase sa Košiciam podarilo vyhrať 4:1. Veľkú zásluhu na tom mal Richard Jenčík, keď prelomil streleckú mizériu tímu po chybe obrany Piešťan v 9. minúte a vyrovnal tak zápas na 1:1, čím narušil psychickú pohodu domácich a od toho momentu boli v celej sérii Košice lepšie. Po tomto zápase, keď Košice vyrovnali sériu na 2:2 sa obe mužstvá presunuli do Košíc, kde v piatom zápase 1. apríla domáci zvíťazili nad Piešťancami 3:0 a získali mečbal. 3. apríla sa v Piešťanoch odohral šiesty zápas série v ktorom Košice zvíťazili 2:1 a v celej sérii proti ŠHK 37 Piešťany zvíťazili 4:2, čím postúpili do finále Slovnaft play-off Tipsport extraligy.
Prípravné zápasy
Počas letnej prípravy na sezónu odohral HC Košice niekoľko prípravných zápasov.
góly a asistencie: 2. Ižacký (Ružička), 25. Adamský (Gorškov, Foltýn), 37. Marek Ružička, 49. Marek Ružička (Roupec) – 47. Pašek (Cebák), 53. Pašek (Štrbák), 60. Bicek Doplnkové samostatné nájazdy 0:2 (premenili Marcinko a Sojčík) góly a asistencie:2. Káňa T. (Kolouch, Kucsera), 21. Zdráhal (Burger, Barinka), 32. Vandas (Dudáš), 37. Kudělka – 59. Spilar (Jenčík) Doplnkové samostatné nájazdy 2:1 (premenili Zdráhal, Strapáč-Spilar) góly a asistencie:6. Lojek (Polanský), 16. Gorškov (Polanský, Adamský), 21. Gorškov (Polanský, Adamský), 33. Polanský (Adamský, Gorškov), 38. Matuš (Krejčí, Růžička Marek), 42. Adamský (Linhart, Gorškov), 52. Kindl (Ižacký, Marosz) – 18. Sojčík (Bicek, Pašek), 23. Jenčík (Pašek, Spilar) Doplnkové samostatné nájazdy 1:2 (premenili Roth – Bicek, Pašek)
Individuálne ocenenia na turnaji
Najlepší brankár: Alexandr Hylák (HC Košice)
Najlepší obranca: Jiří Marušák (PSG Zlín)
Najlepší útočník: Miroslav Lažo (HK 36 Skalica)
Najlepší brankár: Dany Sabourin (Graz 99ers)
Najlepší obranca: Michal Šeda (HC Košice)
Najlepší strelec: Greg Day (Graz 99ers)
Káder
Tréneri
Priateľské zápasy
Počas reprezentačných prestávok HC Košice odohrali niekoľko priateľských zápasov.
Štatistiky hráčov
Zdroj: Slovenský zväz ľadového hokeja
Tímové štatiky
Všetky štatistiky sú len zo základnej časti
Gabriel I. Druget
náhľad|Rodový erb umiestnený na [[Kaštieľ v Humennom|kaštieli v Humennom]] Gabriel I. Druget(h) († 1531) z rodu Drugetovcov bol županom Užskej stolice.
Životopis
Do rodinnej histórie sa zapísal razením falošných mincí. Svoj podiel na falšovaní mali aj jeho bratia Imrich I. a Anton I. Gabriel mal na svojom Jasenovskom hrade uložené svoje cennosti. Cennosti tam mali ukryté aj magnátske rodiny a cirkevné spoločenstvá, ktoré si ich tam uschovali pred prípadnými tureckými vpádmi. Hrad bol postavený na vysokom vrchu, obohnaný hradným múrom a neustále ho strážili pätnásti hajdúsi.
Vtedajšia politická situácia bola poznačená bojom o získanie trónu medzi Ferdinandom I. a Jánom II. Zápoľským. Aj ekonomická situácia po Moháčskej bitke bola zlá. Drugetovci sa týchto konfliktov aktívne zúčastňovali a to si vyžadovalo značné peňažné výdavky. Najprv boli nútení dať svoje cennosti do zálohy, potom, aby sa ľahšie dostali k peniazom, začali z nich raziť mince. Začali ich raziť aj z pokladov a cenností, ktoré im boli dané do úschovy. Keď sa minuli zásoby, rozhodli sa postupne raziť mince z olova a iných lacných a nekvalitných kovov. Razili predovšetkým poľské groše, ktoré sa hodili pri obchode s Poľskom.
Jeho prvou manželkou bola Barbora Varkočová, druhou Eufrozína Ďulafiová. S prvou nemal žiadne deti, s druhou štyri - tri dcéry a syna Štefana V.
Politika
Gabriel I. Druget bol počas dvojvládia spočiatku na strane Zápoľského. V roku 1536 bojoval na strane Zápoľského a podarilo sa mu zajať pod Braniskom Ulricha, kapitána Ferdinandovho vojska a uväzniť ho v Prešove. Z väzenia sa dostal až po zaplatení 1500 forintov. Neskôr však kvôli rodinným zväzkom a vplyvu svojich bratov prešiel aj on na stranu Ferdinanda. Spolu so svojimi troma bratmi sa zúčastnil v Šarišskom Potoku 14. februára 1542 na uzavretí „konfederácie“, ktorú zvolal Peter Perenyi.
Administrátor
Administrátor môže byť:
Lée
Lée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hlince (okres Plzeň-sever)
Hlince je obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 66 obyvateľov, z toho 34 mužov a 32 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,8 roka (muži 39,8 roka, ženy 44,0 roka).
Anatolij Stepanovič Ďatlov
Anatolij Stepanovič Ďatlov (* 3. marec 1931, Krasnojarský kraj, Rusko† 13. december 1995) bol sovietsky technik, zástupca hlavného inžiniera Černobyľskej atómovej elektrárne Vladimíra Iľjiča Lenina a riadil experiment, ktorý viedol k Černobyľskej havárii.
26. apríla 1986 riadil test na reaktore č. 4 atómovej elektrárne, ktorý spôsobil najhoršiu nehodu v dejinách atómových elektrární na svete. V roku 1987 bol uznaný vinným za „závažné zlyhanie pri riadení zariadení s možnosťou výbuchu“ a bol odsúdený na 10 rokov vo väzení. Po piatich rokoch bol z väzenia prepustený. Napísal knihu, v ktorej namiesto personálu viní za nehodu zlú konštrukciu elektrárne.
Počas nehody bol vystavený dávke radiácie 390 rem (3.9 Sv). Zomrel na infarkt v roku 1995 vo veku 64 rokov.
Mária Cikkerová
Mária Cikkerová, rod. Psotková (* 20. marec 1892, Banská Bystrica - † 28. máj 1963, Banská Bystrica) bola slovenská hudobná pedagogička.
Životopis
Bola žiačkou súkromnej učiteľky Márie Lengerovej v Banskej Bystrici (8 rokov). V Banskej Bystrici uzavrela manželstvo s pedagógom Františkom Cikkerom (16. júla 1910). Matka významného slovenského hudobného skladateľa Jána Cikkera. Súkromná učiteľka hry na klavíri a hudobnej teórie v Banskej Bystrici.
Willemstad
thumb|Most kráľovnej Emmy vo Willemstade
Willemstad je najväčšie a hlavné mesto Curaçaa. V roku 2008 tu žilo približne 140 000 obyvateľov, a to z neho robí aj najväčšie mesto v Malých Antilách. Mesto sa skladá z dvoch štvrtí – Punda a Otrobanda – ktoré sú oddelené zátokou St. Anna. V nej sa nachádza prístav Schottegat. Historické centrum a prístav Willemstadu boli v roku 1997 zapísané na zoznam svetového kultúrneho dedictva UNESCO.
Nadlak
Nadlak je mesto v západnom Rumunsku, v župe Arad, na hraniciach s Maďarskom.
Mesto má 8 154 obyvateľov, z toho približne polovica sú etnickí Slováci (Nadlak je zároveň centrom slovenskej komunity v Rumunsku).
Nadlak sa prvýkrát spomína v roku 1313, slovenská kolonizácia začala približne pred 200 rokmi, keď začali prichádzať prví osadníci zo Slovenského Komlóša (ako aj roľníci z Dolnej zeme, Gemera, Liptova a Oravy).
V súčasnosti je to najvýznamnejší hraničný prechod zo západneho Rumunska do Maďarska.
Demografia
thumb|upright|Pamätná tabuľa k 200 rokom od príchodu Slovákov do Nadlaku
Gočaltovo
Gočaltovo je obec na Slovensku v okrese Rožňava.
Polohopis
Obec leží asi päť km od horskej oblasti Hrádok s Ochtinskou aragonitovou jaskyňou. Na jej území sa nachádza aj rómska osada.
Sčítanie 2021
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2021
Anton I. Druget
náhľad|Rodový erb umiestnený na [[Kaštieľ v Humennom|kaštieli v Humennom]] Anton I. Druget(h) bol príslušník humenskej vetvy Drugetovcov..
Počítal, že po smrti svojho brata Štefana IV. dostane značnú časť jeho majetku, a preto sa viac prikláňal na stranu Ferdinanda, na ktorej bol aj Štefan IV. Antonovi I. sa nakoniec splnila túžba získať väčšiu časť bratovho majetku. Mal za manželku bohatú vdovu po Gašparovi Dragffim, Annu Bátoriovú. Dal hrad Brekov spolu s kúriou v Humennom aj s majetkami v Zemplínskej a Užskej župe, okrem čiastky, ktorá patrila jeho dcére Barbore, ako úpis za 5000 zlatých.
Montjoie-en-Couserans
Montjoie-en-Couserans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1046 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diaľnica A4 (Belgicko)
thumb|Trasa diaľnice A4 Diaľnica A4 predstavuje hlavné prepojenie medzi Bruselom a Luxemburskom, ako aj ďalej do južnej Európy. Je to najvýznamnejšia diaľnica na juhu krajiny. Najmä v lete ju využíva veľa turistov, smerujúcich na juh. Nazýva sa preto aj Autoroute du Soleil v úseku od Neufchâteau k luxemburským hraniciam. V rokoch 2004 až 2006 prešla väčšia časť A4 generálnou rekonštrukciou. Celková dĺžka úseku je 188 km.
Zoznam článkov slnečnej sústavy/!
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 21 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
(1
(137924) 2000 BD19 - (143649) 2003 QQ47 - (144898) 2004 VD17 - (15788) 1993 SB - (15874) 1996 TL66 - (19308) 1996 TO66
(2
(26375) 1999 DE9
(3
(385185) 1993 RO
(4
(434326) 2004 JG6 - (48639) 1995 TL8
(5
(524522) 2002 VE68 - (53319) 1999 JM8 - (55565) 2002 AW197 - (55637) 2002 UX25
(6
(612911) 2004 XR190 - (6178) 1986 DA - (65407) 2002 RP120 - (66391) 1999 KW4
(8
(84719) 2002 VR128 - (87269) 2000 OO67
Serie A 1933/1934
Serie A 1933/1934 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj šiesty taliansky titul. Po tejto sezóne sa znížil počet účastníkov súťaže na 16. Z tohto dôvodu zostúpili v tomto ročníku až tri tímy.
Rímsky klub
thumb|Logo Rímsky klub je medzinárodná organizácia založená v roku 1968 talianskym podnikateľom A. Pecceim združujúca významných vedcov, spoločenských a iných činiteľov (advokátov, priemyselníkov, obchodníkov). Je hlavným centrom vypracúvania globálnych prognóz s cieľom pôsobiť na verejnú mienku a rozvíjať dialóg s politickými činiteľmi.
Cieľom činnosti Rímskeho klubu je vytvoriť predstavu o stave sveta a jeho perspektívach, modelovať dôsledky tendencií civilizačného vývoja a nachádzať v nich možné alternatívy pre ľudstvo, načrtnúť program konania pre riešenie krízových (najmä ekologických) situácií a pre prežitie ľudstva ako celku. Axiómou, z ktorej pritom Rímsky klub vychádza, je, že svetové problémy treba analyzovať systémovým spôsobom.
Trudi Musgravová
Trudi Musgraveová, (* 10. september 1977, Newcastle, Nový Južný Wales, Austrália) je súčasná austrálska profesionálna tenistka.
Stredná odborná škola (Topoľčany, Tovarnícka 1609)
Stredná odborná škola, Tovarnícka 1609, Topoľčany sa nachádza v meste Topoľčany.