cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chauffailles (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Csévharaszt
Csévharaszt je obec v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Monor.
Má rozlohu 4923 ha a žije tu 1920 obyvateľov (2007).
Iecugu Tokugawa
Šógun Iecugu (1713-1716)
Hoci šógun Iecugu prevzal formálne úlohu hlavy bakufu po svojom otcovi,  v čase nástupu bol ešte iba batoľa. Keďže nebol schopný vládnuť, stal sa jeho poručníkom konfuciánsky učenec Hakuseki Arai. Počas Iecuguovej neplnoletosti sa uskutočnili dva významne reformy: reforma meny a reforma zahraničného obchodu na ostrove Kjúšú. Po prevzatí vlády sa Iecugu nezaoberal vnútornými záležitosťami krajiny; prenechal ich svojim verným radcom, predovšetkým Hakuseki Araimu.
Frazeologická združenina
Frazeologická združenina je špecifická skupina frazém v sémantickej klasifikácii V. V. Vinogradova. Príznačné pre ňu je to, že tieto jednotky (na rozdiel napr. od frazeologických celkov) sa bežne vyskytujú aj v svojom doslovnom význame (teda ako voľné spojenia slov) a pritom sú jazykovým vyjadrením významov z iných znakových systémov, napr. vyjadrením gesta. Za združeniny sa považujú napr. takéto jednotky: hodiť rukavicu niekomu, krčiť, pokrčiť plecom, mávnuť rukou nad niečím a pod. Je to vlastne osobitná podskupina iných sémantických typov frazém (najbližšie majú k frazeologickým celkom).
Iecugu Tokugawa
Šógun Iecugu (1713-1716)
V roku 1713, začali ceny potravín nepríjemne rásť. Na základe rôznych návrhov riešenia tejto situácie (väčšinou po smrti Ienobua) zaslaných šógunovi od Hakusekiho Araia, bolo rozhodnuté vytvoriť novú menu, ktorá by zastavila rast cien potravín a tovarov. V roku 1714 bola nová kovová mena uvedená do obehu a preto, zatiaľ čo ceny potravín za vlády Iecugovho otca neustále rástli, po zavedení novej meny počas  vlády Iecugua klesali.
Reforma meny bola úzko naviazaná na reformu zahraničného obchodu. V roku 1716 mohli Japonci obchodovať z cudzincami iba v Dedžime pri Nagasaki prostredníctvom holandských a čínskych obchodných lodí. Snaha zreformovať obchod v krajine podnietila aj reformu všeobecných obchodných pravidiel. V roku 1716 bol vydaný dokument, ktorý stanovil, že bakufu mal právo určíť dvoch komisárov pre Zahraničný obchod v Edo a v Nagasaki, a že každoročne malo 30 čínskych a 2 holandské lode povolený vstup do krajiny s účelom obchodu. Japonsko ostalo naďalej veľmi izolované.
V Šóoku 6, v 30. deň 4. mesiaca (1716) zomrel šógun Iecugu prirodzenou smrťou vo veku šesť rokov. Iecuguova vláda bola vnímaná obyvateľmi krajiny pozitívne. Nakoľko nezanechal deti ani priamych potomkov, priama mužská línia tiahnuca sa od Tokugawu Iejasua ním vymrela ( vyše sto rokov po smrti Iejasua). Stále však existovali príbuzné vedľajšie vetvy pochádzajúce od Iejasua a niektorých jeho synov. Za nového šóguna bol zvolený člen jednej vedľajšej vetvy Jošimune Tokugawa.
Frazeologické antinómie
Frazeologické antinómie je dynamické protirečenia vo vnútri frazeológie, zachytávajúce rozpor medzi ustálenosťou – variantnosťou, modelovanosťou – nemodelovanosťou, implicitnosťou – explicitnosťou, obraznosťou – neobraznosťou a synchróniou – diachróniou vo frazém.
Tatra K2
Tatra K2 je dvojčlánková električka, ktorá bola vyrábaná v rokoch 1966 (prototyp v roku 1966) až 1983 v podniku ČKD Praha, závod Tatra Smíchov a ktorá bola odvodená od štandardného vozňa Tatra T3. Celkovo bolo vyrobených 569 kusov tejto prvej sériovo vyrábanej česko-slovenskej kĺbovej električky, ktorá našla uplatnenie ako u tuzemských dopravných podnikov, tak aj v zahraničí (Sarajevo a Sovietsky zväz). V súčasnosti električky K2 jazdí už iba v Bratislave, Brne a Sarajeve, predovšetkým už v modernizovanom prevedení (rekonštrukcie sú vykonávané od polovice 90. rokov 20. storočia).
Historické pozadie
Pretože klasické električky koncepcie PCC nemohli nahradiť súpravy vlaky starých dvojnápravových električiek, pristúpil podnik ČKD na začiatku 60. rokov 20. storočia k vývoju dvojčlánkovej električky odvodené z typu Tatra T3, ktorá bola označená ako Tatra K1 a ktorej dva prototypy boli vyrobené v roku 1964. Problémy ale nastali u nespoľahlivej elektropneumatickej výzbroje. Preto v roku 1966 vznikol prototypový vozeň s úplne elektrickou výzbrojou, ktorý bol označený ako K2.
Konštrukcia
Tatra K2 je jednosmerný šesťnápravový motorový električkový vozeň skladajúci sa z dvoch článkov. Po mechanickej stránke je zhodný so svojím predchodcom, električkou K1. Krajné podvozky sú hnacie, prevzaté z električky Tatra T3, stredný bežný podvozok (bez motorov ale s brzdou), na ktorom spočívajú oba články, je bezmotorový s elektromagnetickými čeľusťovými brzdami a koľajnicovými brzdami. Kĺbové spojenie oboch článkov karosérie sa nachádza na strednom podvozku, priechod je krytý mechom. Oproti štandardným vozidlám T3 sa v osi električky na spodku nenachádza masívny centrálny nosník, celý spodok je odľahčený. V každom článku sa v pravej bočnici nachádzajú dvoje štvorkrídlove skladacie dvere ovládané elektricky. Čelá električky sú vyrobené z laminátovej škrupiny a boli navrhnuté Františkom Kardausom (zhodné s typom T3).
Podlaha sa v električke K2 nachádza vo výške 900 mm nad temenom koľajnice. Interiér vozňa je z vnútornej strany obložený umakartom (bočnice pod oknami), podlaha je vyrobená z vodovzdornej preglejky, ktorá je pokrytá gumovým kobercom. Okenné sklá sú uchytené v karosérii pomocou gumových profilov. Horná časť okien je posuvná, k vetraniu okrem toho slúži aj štyri stropné vetracie klapky. Osvetlenie je riešené pomocou žiariviek, kúrenie je odporové, v prvom článku v stojanoch sedadiel, v článku zadnom v bočniciach. Laminátové sedačky (u prvých sérií koženkové) pre cestujúcich sú v električke K2 rozmiestnené v troch radoch 2+1. V prednej časti vozňa sa nachádza oddelená kabína vodiča, ktorý ovláda električku jazdným a brzdovým pedálom.
Električka K2 je vybavená elektrickou výzbrojou typu UA12 s odporovou reguláciou výkonu. V krajných podvozkoch sa nachádzajú vždy dva trakčné motory TE 022 (každý poháňa jednu nápravu), ktoré sú zapojené sériovo, vzájomné spojenie oboch podvozkov je paralelné. Pri rozjazde vozňa je plne využitý odpor zrýchľovača (na rozdiel od električiek T2 a T3). Napájanie riadiacich obvodov a chladenie motorov prvého podvozku je vyriešené motorgenerátorom, motory tretieho podvozku majú vlastný motorventilátor. Elektrický prúd je odoberaný z trolejového vedenia pantografom na prednom článku, u vozov K2YU z prvých sérií pre Sarajevo bol zberač prúdu umiestnený na článku zadnom.
Rekonštrukcia a modernizácia
Modernizácia zásadnejšieho charakteru električiek K2 prevádzkovaných v Česku a na Slovensku prebiehajú postupne od roku 1995, v súčasnej dobe sú už skôr uprednostňované novostavby električiek na dokladoch pôvodných starších vozňov.
Novostavby
Novostavby modernizovaných električiek K2 sú vykonávané od polovice prvého desaťročia 21. storočia. Vozidlá sú oficiálne vedené ako rekonštruované, fakticky ide ale o novostavby električiek (v niektorých prípadoch sú použité napr. pôvodné podvozky).
Dodávky električiek
V rokoch 1966 až 1983 bolo vyrobených celkom 569 električiek K2. Ich najväčšími prevádzkovateľmi sa stali niektoré česko-slovenské dopravné podniky, ktoré vozne typu K2 prevádzkujú doteraz. Časť električiek bola v 60. rokoch exportovaná do Sovietskeho zväzu, kde sa ale príliš neuchytili a boli pomerne skoro vyradené. Necelá stovka kusov bola dodaná aj do Sarajeva, kde vozidlá tohto typu doteraz jazdí.
Prototyp
Prototyp električky K2 bol vyrobený v roku 1966 a pre skúšobné jazdy v Prahe bol označený číslom 7001. Tento vozeň bol neskôr preznačený na č. 7000 a následne vystavený na Medzinárodnom strojárskom veľtrhu v roku 1966 a na konci toho istého roka bol odovzdaný do Mostu, kde skúšky pokračovali aj počas roka 1967. Na prelome rokov 1967 a 1968 bol odpredaný do Brna, kde bol s číslom 607 zaradený začiatkom roka 1968 do bežnej prevádzky. V roku 1969 bol predznačený na číslo 1007, vyradený bol ako prvý brniansky vozeň K2 (okrem požiarov) v roku 1988 a následne bol zošrotovaný.
Brno
náhľad|Historická Tatra K2 v Brne náhľad|Tatra K2YU v Brne Najväčším prevádzkovateľom električiek K2 sa stal Dopravní podnik města Brna (DPMB). Do moravskej metropoly bolo prvých šesť vozňov (č. 601–606) dodaných začiatkom roka 1967, ich pravidelná prevádzka začala 19. februára toho istého roku. Električka č. 605 bola vystavená na Medzinárodnom strojárskom veľtrhu konanom v septembri, v prevádzke sa preto objavila až v októbri 1967. Na začiatku roka 1968 bol zakúpený siedmy vozeň (č. 607), išlo o prototyp, ktorý bol predtým skúšaný v Prahe a Moste. V roku 1969 došlo k prečíslovaniu električiek, vozne boli označené číslami 1001–1007. Dodávky električiek K2 do Brna pokračovali v rokoch 1969, 1973, 1974, 1975 a 1977 až do evidenčného čísla 1117 (spolu teda 117 kusov).
Na prelome rokov 1975 a 1976 bol vozeň č. 1013 skúšobne zapožičaný do Budapešti. V druhej polovici 70. rokov došlo k niekoľkým požiarom, pri ktorých boli električky K2 zničené. Preto DPMB zakúpil od ČKD náhradné vozové skrine, prípadne aj celé nové električky. Išlo o vozy č. 1024 (nový z roku 1977), č. 1046 (z roku 1979) a č. 1105 (z roku 1982).
V roku 1983 pribudlo do Brna posledných 15 električiek K2 (č. 1118–1132), tentokrát v prevedení K2YU, ktoré boli pôvodne určené pre Sarajevo. V roku 1984 bol vozeň č. 1118 upravený v rámci tzv. "malé modernizácie" na typ K2MM. Do prevádzky s cestujúcimi bol vypravený až po rozsiahlych skúškach na jar 1986. Následne boli tieto rekonštrukcie vykonané aj u ďalších vozňov, príliš sa ale neosvedčili a električky boli neskôr uvedené do pôvodného stavu.
V roku 1995 sa začali skutočné modernizácie električiek K2, ktoré sa už blížili hranicu životnosti. Najskôr bol rozbehnutý projekt Tatra K2R, ktorý sa vplyvom niekoľkých udalostí (nedostatok finančných prostriedkov, krach ČKD, ai.) transformoval do električiek Tatra K2R.03, K2R.03-P, K2T a K2P. Hlavným účelom týchto modernizácii (okrem celkovej opravy vozňa) bolo nahradenie nehospodárnej elektrickej výzbroje. Celkovo bolo modernizovaných 44 vozňov K2, ku ktorým sa v roku 2004 pridali ešte dve trojčlánkové električky Tatra K3R-N.
Vozeň č. 1007 bol vyradený začiatkom roka 1988. Po dodávke poslednej série električiek Tatra T3SUCS v roku 1989, počas rokov 1989 a 1990 bola odpísaná časť najstarších vozňov K2. Ďalšie električky boli vyradené v roku 1997, po roku 2003 (električka č. 1095 bola v roku 2005 odovzdaná do Technického múzea v Brne) a po roku 2008, kedy sú vozy K2 nahradzované čiastočne nízkopodlažnými električkami Vario LF2. Napríklad v roku 2007 bolo doteraz v stave 39 nerekonštruovaných vozňov K2 s pôvodnou elektrickou výzbrojou, pričom celkový počet prevádzkovaných vozňov doplnilo ďalších 44 modernizovaných električiek K2 (nepočítajúc K3R-N). O štyri roky neskôr klesol počet "ká dvojok" v pôvodnom stave na 30 a roku 2014 ich prevádzkových bolo iba 15, z toho prevažná väčšina z poslednej série z roku 1983.
Vozne č. 1034, 1074 a 1104 boli po vyradení odpredané firme Pars nova, ktorá je po modernizácii (č. 1034 a 1074 – typ Satra II, č. 1104 – typ Satra III) dodala do Sarajeva.
Olomouc
Dopravní podnik města Olomouce v 90. rokoch 20. storočia uvažoval, vzhľadom na potrebu vyradeniu najstarších električiek T3, o nákupe dvoch alebo troch brnianskych vozňov K2. DPMO nakoniec dal prednosť nákupu nových nízkopodlažných električiek Škoda 03 T.
Ostrava
náhľad|Modernizovaná [[Tatra K2G v Ostrave]] Do Ostravy boli prvé kĺbové električky z produkcie ČKD dodané už v roku 1965, vtedy išlo o typ Tatra K1. Vozne typu K2 boli do Ostravy dodané v troch etapách: tri električky začiatkom roku 1967 (č. 802–804, vyrobené už v roku 1966 ), päť v roku 1969 (č. 805–809) a posledné dve typu K2YU, pôvodne vyrobené pre Sarajevo, v roku 1983 (č. 810 a 811).
Novšie vozne zakúpené v rokoch 1969 a 1983 boli v druhej polovici 90. rokov 20. storočia modernizované na typ Tatra K2G, so zvyšnými električkami sa počítalo už iba na dožitie a pre zachovanie historického vozňa. Električky č. 802 a 803 ale napriek tomu boli začiatkom 21. storočia modernizované (typ K2R.P), vozeň č. 804 bol v roku 2005 vyradený a mal byť zachovaný ako historický. K tomu ale vzhľadom na nedostatok finančných prostriedkov nedošlo a električka bola 4. novembra 2010 odvezená do šrotu.
Ako ďalšie bola vyradená električka K2G č. 810. V roku 2013 boli odstavené vozne K2G č. 808 a 809, na ktorých dokladoch boli postavené vozy Vario LF2 č. 1402 a 1403. Električka č. 811 bola vyradená v roku 2017. V roku 2018 boli postupne vyradené vozne K2G ev. č. 805–807, čím došlo k ukončeniu prevádzky typu K2G v Ostrave. Posledné dve prevádzkové električky K2R.P boli vyradené na jeseň toho istého roku po dodávke dvadsiatich nových električiek Stadler Tango NF2. Vozeň ev. č. 802 má byť prevedený do múzejnej zbierky DP Ostrava, zatiaľ čo K2R.P č. 803 sa stala historickým vozňom miestneho Krúžku priateľov MHD.
Bratislava
náhľad|Bratislavská električka K2 v pôvodnom náteru náhľad|Modernizovaná bratislavská električka K2S Jedinou slovenskou električkovou prevádzkou, kam boli dodané kĺbové vozne K2, sa stala Bratislava. Prvý vozeň tohto typu sa tu objavil v roku 1969 (č. 309), pravidelné dodávky ale začali až v roku 1971 a pokračovali v rokoch 1974, 1975 a 1977 (celkovo 86 vozňov do evidenčného čísla 394). Posledná električka č. 394 (od roku 1983 č. 8133) ale nikdy v prevádzke s cestujúcimi nebola, od dodania bola až do svojho vyradenia v roku 2009 využívaná výlučne ako cvičný voz. V roku 1983 boli zakúpené tri električky K2YU, ktoré boli pôvodne vyrobené pre Sarajevo a ktoré v Bratislave dostali čísla 7085–7087. V tom istom roku boli totiž ostatné vozne K2 (č. 309–393, okrem č. 318) prečíslované na rad 7001–7084. Električka č. 318 bola totiž v roku 1983 vyradená kvôli prasknutému nosnému čapu a poslúžila ako zdroj náhradných dielov.
Medzi rokmi 1998 a 2009 boli bratislavské vozne K2 modernizované na typ Tatra K2S (jeden vozeň aj na typ K2G). Posledný nerekonštruovaný vozeň K2 ev. č. 7084 bol vyradený 1. februára 2010, takže v prevádzke sú už iba modernizované typy K2G a K2S.
Prvou vyradenou K2 sa v Bratislave stal vozeň č. 318 (1983), nasledovaný v 80. rokoch ďalšími dvoma električkami (nehoda a požiar). Ďalšie elektricky boli vyradené začiatkom 90. rokov 20. storočia po dodaní električiek Tatra T6A5, nasledujúce v roku 1997 (opäť dodávka T6A5) a v roku 2009 (novostavby električiek K2S).
Vozeň č. 7009 bol po vyradení v roku 1993 zaradený medzi historické vozne pod svojím pôvodným číslom 317. Po svojom vyradení v roku 2009 zostali zachované v poslednom prevádzkovom stave aj električky č. 7086 a č. 8133. Električky č. 7034 a 7038 boli po vyradení opravené v ČKD a v roku 1996 darované do Sarajeva.
Sarajevo
náhľad|Sarajevská Tatra K2YU Do Sarajeva, hlavného mesta Bosny a Hercegoviny, dodalo ČKD medzi rokmi 1973 a 1983 celkovo 90 električiek K2YU, označené boli číslami 201–290. Od česko-slovenských vozňov K2 sa odlišovali predovšetkým pantografom, ktorý bol u starších dodávok umiestnený na zadnom článku. Pre Sarajevo bola aj pôvodne určená dvadsiatka vozňov K2YU, ktorú v roku 1983 odkúpili české a slovenské dopravné podniky (15 ks do Brna, 2 ks do Ostravy, 3 ks do Bratislavy).
Rusko
náhľad|Muzeálna električka Tatra K2SU w Jekaterinburgu Električky K2 neboli, na rozdiel od vozňov Tatra T3, v Sovietskom zväze príliš úspešné. Väčšina exportovaných vozňov bola po približne 10 rokoch prevádzky zrušená. Hoci kapacitne kĺbový vozeň vyhovoval, problémy boli s nehnaným stredným podvozkom či konštrukciou kĺbu.
Najväčším prevádzkovateľom vozňov K2SU v ZSSR bol moskovský dopravný podnik, ktorý zakúpil v rokoch 1967 až 1970 (zrejme) 60 vozov (č. 151–211, okrem č. 156), vrátane prototypu (č. 151), ktorý ale bol čoskoro odpredaný do Novosibirska. Prvá električka K2SU bola do Moskvy dodaná v januári 1967 a v prevádzke sa objavila 30. januára toho istého roku. V roku 1970 sa konala skúška súpravy tvorenej dvomi vozňami K2SU, k jej nasadeniu do pravidelnej prevádzky ale nedošlo. V roku 1976 jazdilo v Moskve 49 električiek K2SU, posledné vozne boli vyradené v roku 1981.
Ukrajina
Najúspešnejším prevádzkovateľom sa stal ukrajinský Charkov, kam bolo dodaných 40 vozňov v rokoch 1968 a 1969. Prvé električky K2SU sa v Charkove objavili v decembri 1968, ich pravidelná prevádzka začala 1. februára 1969. Ďalšie dorazili do konca toho istého roka, všetky vozne tohto typu niesli čísla 1901–1940. V druhej polovici 70. rokov boli zakúpené vyradené vozne K2SU, štyri z Tuly a päť z Moskvy, ktoré poslúžili ako zdroj náhradných dielov. Vďaka nim a vďaka dielňam charkovského dopravného podniku tu vozne K2SU jazdili bez väčších problémov až do roku 1991, kedy boli vyradené posledné. Osudnými sa im stali dodávky električiek Tatra T6B5.
Seyches
Seyches môže byť:
Tonneins
Tonneins môže byť:
Tropický les
Tropický les je lesná formácia v rovníkovom pásme, v subekvatoriálnom pásme a v tropickom pásme.
Delenie
Delenie 1:
Delenie 2:
Osobitným typom tropického lesa sú pobrežné mangrovy (na pobrežiach morí a v ústiach riek).
Aire-sur-l’Adour
Aire-sur-l’Adour môže byť:
Veľká lúka (Dúbravka)
Veľká lúka (známa nepresne aj ako Villa rustica) je archeologická lokalita, nálezisko pozostatkov pamiatky z rímskej doby. Nachádza sa na katastrálnom území bratislavskej mestskej časti Dúbravka v okrese Bratislava IV.
Zvyšky stavby rímskeho súkromného kúpeľa, tzv. balnea, boli objavené v lesoch medzi Dúbravkou a Devínskou Novou Vsou (vo výške ) na lokalite zv. Veľká lúka. Archeologický výskum prebehol v rokoch 1982 až 1993. Budova rozmerov 13,2 x 11,2 m bola členená do viacerých miestností.
Lokalita
Lokalita sa rozprestiera na západnom okraji Bratislavy v kotline uzavretej z troch strán výbežkami Malých Karpát. Ide o jedno z významných archeologických nálezísk budovy tohto typu v oblasti stredného Podunajska.
Germánske obyvateľstvo
Krátko po začiatku nášho letopočtu prenikli na územie dnešného juhozápadného Slovenska germánske kmene. Cez tzv. Bratislavskú bránu sa dostali aj na územie dnešnej mestskej časti a vybudovali si tu sídlisko. Predpokladá sa, že toto územie obývali do druhej polovice 1. storočia po Kr. (dokladajú to nálezy pozostatkov polozemníc a železiarskych pecí).
Datovanie
Na základe týchto ojedinelých náhodných objavov ako aj s ohľadom na vývoj osídlenia v pogermánskom období sa na spomínanom území predpokladal výskyt významnejšieho nálezu. Tým bol objav základov antickej kamennej stavby. Po podrobnejšom výskume sa prišlo na to, že stavba pochádza pravdepodobne z 3. storočia po Kr. z rímskych čias. V tomto období bolo územie dnešných Rusoviec, Jaroviec, Čunova a Petržalky (ako aj priľahlého pásu dnešného pohraničia) súčasťou rímskej provincie Panónia. Vzhľadom na to, že sa na Veľkej lúke našli rímske a germánske nálezy, je možné, že stavba patrila germánskemu šľachticovi, ovplyvnenému rímskou kultúrou. Jeho pôvodný zámer – vybudovať kúpele na teplú aj studenú vodu – sa ale zmenil a bol postavený iba kúpeľ so studenou vodou, chýba tam totiž podlahové vykurovanie (hypocaustum) alebo počas stavby bol zmenený jej účel.
Budova
Balneum v Rímskej ríši zvyčajne bývalo súčasťou villy rusticy, preto je možné, že aj na Veľkej lúke bolo súčasťou takejto veľkej usadlosti, kde spolu s obytným sídlom majiteľa usadlosti, svätyňou a hospodárskymi stavbami tvorilo komplex obytného areálu. Takisto je možné, že nešlo o stavbu Germána, ale priamo o nedokončenú stavbu rímskej villy rusticy.
Na základe objavených stavebných základov bola budova v Dúbravke malým objektom (približné rozmery 13 x 11 metrov, skladala sa zo šiestich miestností). Základy stavby spolu s časťami nad úrovňou terénu dosahujú výšku a hrúbku muriva. Z troch strán sa k budove pripájajú tri polkruhové apsidy rozličného priemeru. Predpokladá sa, že apsidové miestnosti boli vlastne bazénikmi na studenú (frigidarium), teplú (tepidarium) a horúcu (caldarium) vodu. Najväčším priestorom stavby bola miestnosť s pôdorysom v tvare písmena L, ktorá zrejme slúžila ako prezliekáreň. To, že neboli objavené žiadne stopy podlahového vykurovania vedie k domnienke, že kúpele nemohli spĺňať svoju funkciu. Preto sa predpokladá, že stavba mohla mať aj iné využitie.
Ďalšie nálezy
V druhej tretine 3. storočia po Kr. usadlosť zanikla. Na toto územie sa opäť vrátili Germáni, ktorí tu zotrvali až do začiatku 5. storočia. V čase tzv. sťahovania národov sa na ruinách rímskej architektúry usídlilo slovanské etnikum. Z obdobia 11. – 13. storočia tu pochádzal ranofeudálny panský dvorec.
Súčasný stav
Dnes si o jej veľkosti a vzhľade môžeme urobiť obraz na základe zakonzervovaných základov stavby. Prístup k pamiatke je napriek absencii značenia pomerne jednoduchý (nachádza sa neďaleko objektu Slovenských závodov technického skla).
Vzhľadom na význam pamiatky, bola lokalita v Bratislave vyhlásená v roku 1990 za národnú kultúrnu pamiatku. Napriek tomu je už v roku 2016 rekonštrukcia i okolie výrazne zanedbané.
NGC 1072
NGC 1072 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 20. decembra 1881.
Zoznam jazier vo Švédsku
Prehľad prírodných jazier vo Švédsku s rozlohou nad (bez švédskych priehrad).
Zoradené podľa rozlohy (v prípade jej premenlivosti je v tabuľke uvedená maximálna hodnota).
Next Contestant
„Next Contestant“ je skladba kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich piateho štúdiového albumu All The Right Reasons z roku 2005. Text piesne napísal Chad Kroeger, ktorý je tiež spoločne s Mikom Kroegerom a Ryanom Peakom aj skladateľom skladby.
Skladba má silný hardrockový zvuk založený na tažkých zvukoch gitár a to najmä v refréne. Je to jena z ťažších skladieb albumu. Skladba bola zložená oveľa skôr, prezentovaná bola už na koncertoch skupiny ešte pred vydaním albumu Silver Side Up. Jej staršia verzia bola tiež v limitovanej edícii albumu The Long Road. Počas nahrávania albumu All The Right Reasons bola nahraná jej nová verzia so silnejším, ale plynulejším zvukom gitár.
Zostava
Nickelback
Produkcia
Ostatní
Rolf Sievert
Rolf Maximilian Sievert (* 6. máj 1896, Štokholm, Švédsko† 3. október 1966, tamže) bol švédsky fyzik.
Jeho hlavný prínos bol v štúdiu nepriaznivých biologických efektov radiácie. Je po ňom pomenovaná jednotka dávkového ekvivalentu radiácie Sievert (jednotka).
Bayonne-Nord
Bayonne-Nord je francúzsky kantón v obvode Bayonne v departemente Pyrénées-Atlantiques v regióne Akvitánsko. Tvoria ho 2 obce.
Boreček
Boreček je malá dedina, časť mesta Ralsko v okrese Česká Lípa. Nachádza sa asi 5,5 km na severozápad od Kuřívody a zhruba 2,5 km južne od Mimone, v bývalom vojenskom priestore. Má dve od seba asi 1 km vzdialené časti. Západne od obce prechádza cesta II/270 z Mimone do Hradčian. Každá z častí dediny tu má svoju autobusovú zastávku. Je tu evidovaných 19 adries. Trvalo tu v roku 2011 žilo 72 obyvateľov.
Kúh-e Sabalán
Kúh-e Sabalán alebo Kúhe Sabalán alebo Sabalán je vyhasnutý stratovulkán, nachádzajúci sa v severnom Iráne, neďaleko pobrežia Kaspického mora, asi východne od mesta Tabríz. S výškou je to druhá najvyššia sopka (po Damávande) a tretí najvyšší vrch Iránu. Vrchol je pomerne ľahko dostupný, ročne naň vystúpia stovky amatérskych horolezcov. Vulkanická stavba je tvorená prevažne andezitmi s vekovým rozpätím 5,6 až 1,4 mil. rokov, no novšie výskumy posúvajú hranicu poslednej činnosti do mladších dôb (holocénu).
Boreček
Ďalšie informácie
vľavo|náhľad|Medzi stromami presvitajúca južná časť obce pri ceste 270 z Mimone Boreček je tiež katastrálne územie o rozlohe 6,37 km2. Pôvodné katastrálne územie sídla bolo pomedzie Brenná a Mimoň.
Kúh-e Sabalán
Iné projekty
.
Boreček
Ďalšie informácie
Popri južnom okraji dediny preteká rieka Ploučnice, ktorá je aj s okolitou nivou v úseku práve medzi Borečkom a ďalšou Ralskou dedinou Ploužnicou chránená ako prírodná pamiatka Meandry Ploučnice u Mimoně.
NGC 1073
NGC 1073 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. októbra 1785.
Boreček
Ďalšie informácie
V období 2. svetovej vojny tu bol vybudovaný priemyselný podnik - kafiléria, ktorá je dodnes v prevádzke (spoločnosť SAP) a patrí v Česku vo svojom odvetví medzi špičku.
NGC 1073
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
Čobanka
Čobanka je obec v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Szentendre.
Gabarret
Gabarret môže byť:
Čobanka
Má rozlohu 2276 ha a žije tu 3095 obyvateľov (2007).
Boreček
Dejiny
Boreček bol v predvojnovej dobe osadou správnej obce Brenná. S Mimoňou Boreček spájala alej, ktorá viedla medzi poľami. Po kolektivizácii poľnohospodárstva bolo toto okrasné stromoradie zničené. V dobe vojenského priestoru neprebiehal v obci vojenský výcvik, slúžila ako zázemie pre výsadkový prápor, ktorý tu mal zriadenú sušiareň na padáky. Ďalšie využitie obce bolo pre ubytovanie zamestnancov vojenských lesov a majetkov. V Borečku sa zachovalo niekoľko významných stavieb. Jednou z nich je horáreň, dnes slúži ako bytový dom. Ďalej sa zachovala budova hostinca, ktorý využívala sovietska armáda a dnes je zakonzervovaný. Významným miestom je Eustachova kaplnka, stojí v lese západne od obce a značne utrpela prítomnosťou vojsk. V medzivojnovom období bol postavený nový most cez Ploučnicu, bol dominantou lúčnej nivy meandrujúcej rieky. Dnes je niva silno zarastená náletmi a most stratil význam po výstavbe obchvatu Borečka.
V roku 1921 tu bolo 21 domov a 90 obyvateľov (z toho 89 Nemcov). Fara, žandárska stanica, pošta, telegraf boli 2,5 km v Mimoni a železničná stanica 3 km taktiež v Mimoni.
Ostrouhlý trojuholník
Ostrouhlý trojuholník|thumb Ostrouhlý trojuholník je trojuholník, ktorého všetky tri uhly sú ostré.
Tatra K5
Tatra K5 je obojsmerná dvojčlánková električka vyrábaná česko-slovenským podnikom ČKD Praha, závod Tatra Smíchov na začiatku 70. rokov 20. storočia. Tento typ, odvodený od jednosmernej električky Tatra K2, bol dodaný výhradne prevádzkovateľovi káhirskej električkovej siete v počte 200 kusov. Kvôli náročným klimatickým podmienkam a zlej údržbe sa ale vozne v prevádzke udržali približne jedno desaťročie.
Historické pozadie
Za dodávkami česko-slovenských električiek Tatra K5, vyvíjaných od polovice 60. rokov 20. storočia, do Egypta na prelome 60. a 70. rokov stojí zrejme prehraná arabsko-izraelská vojna v roku 1967 a zblíženie egyptskej republiky so Sovietskym zväzom a ostatnými štátmi východného bloku. Z vtedajšieho oficiálneho názvu Egypta, tzv. Zjednotenej arabskej republiky, je zrejme odvodený aj prídomok AR (označenie exportnej verzie), ktorý je v názve električky K5 často využívaný (ako Tatra K5AR).
Konštrukcia
V interiéri boli použité v najvyššej miere diely z typov T3 a K2, oproti nim „Káhiry“ (ako sa prezýva K5AR) nemali v interiéri inštalované kúrenie a stanovište sprievodcu. Okná boli špeciálne upravené pre subtropické podnebie tým, že mala posuvnou vrchnú aj spodnú časť.
Elektrická výzbroj typu UA 14 bola upravená pre ťažké klimatické podmienky subtropického pásma, vychádzala však z výzbroje vozov K2 (typ UA 12), oproti typu K2 bol zvýšený výkon motorov. Elektrický prúd bol z trolejového vedenia odoberaný dvoma pantografmi; každý z nich bol umiestnený na streche jedného článku.
Geaune
Geaune môže byť:
Tatra K5
Dodávky a prevádzka
Prototyp električky typu K5 bol vyrobený v roku 1967 alebo 1968. Sériová výroba vozňov prebiehala v rokoch 1970 až 1973, kedy bolo zároveň všetkých 200 vyrobených električiek K5AR dodaných do egyptského hlavného mesta Káhiry. Prvých 150 kusov bolo v zeleno-krémovom náteru (zelené boli bočnice a čela), posledná séria bola v klasickom červeno-krémovom náteru. Výcvik káhirských vodičov prebiehal roku 1969 na električkách K2 v Brne.
Väčšie množstvo vozňov typu K5 počas prevádzky v Egypte zhorelo, a aj zvyšok bol podľa zachovaných fotografií z roku 1976 v zlom stave, pretože údržba a starostlivosť o ne nebola na potrebnej úrovni. Česko-slovenskí technici sa v rokoch 19751978 znovu ukázali v Káhire a začali s opravami cca 100 vozňov K5AR. Pri nich bola upravená výzbroj pre pomalú jazdu (do 30 km/h) a odstránené všetky nepotrebné funkcie podľa priania prevádzkovateľa. K vyradeniu posledných električiek K5 došlo zrejme v roku 1981, podľa iných zdrojov až v polovici 80. rokov 20. storočia.
Dôvodov pre ich krátku prevádzku mohlo byť niekoľko. Išlo o nedostatočnú údržbu alebo o zložité klimatické podmienky a v neposlednom rade česko-slovenským električkám nepomohla ani zmena orientácie Egypta na prelome 80. rokov a odklon od Sovietskeho zväzu, čo určite zapríčinilo nedostatok náhradných dielov pôvodne dodávaných z Česko-Slovenska.
Frazeologické antonymá
Frazeologické antonymá (antonymné frazémy) sú frazémy s protikladným významom, ktoré spája jedna spoločná séma. Antonymné frazémy patria k rovnakému frazeologickému druhu, ale môžu mať rozdielnu vnútornú formu aj štruktúrny základ: hrať s niekým otvorenú hru – hrať sa s niekým na skrývačku (schovávačku), (ide to) ako po masle – (ide to) ako v lete na saniach, mať zlaté ruky – mať obe (obidve) ruky ľavé. Osobitnú skupinu antonymných frazém tvoria absolútne frazeologické antonymá. Patria k nim: l. frazeologické antonymá, ktoré sú protikladné vo všetkých svojich významoch, majú zhodnú syntaktickú štruktúru a rovnakú štylistickú platnosť (dostať sa do závozu – dostať sa zo závozu, strácať pevnú pôdu pod nohami – nachádzať pevnú pôdu pod nohami);
NGC 1074
NGC 1074 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Medzinárodná nohejbalová federácia
Medzinárodná nohejbalová federácia (skr. FIFTA – Federation International Footballtennis Association) je medzinárodná športová organizácia združujúca 15 národných nohejbalových zväzov na celom svete, sídliaca v Berne, vo Švajčiarsku. Na jej čele v súčasnosti stojí Chorvát Dubravko Lipnjak. FIFTA nie je členom SportAccord (býv. GAISF) ani MOV.
História
FIFTA vznikla v roku 1987 vo švajčiarskom Bieli ešte pod názvom International Footballtennis Association (IFTA). Medzi jej zakladajúcich členov patria Anglicko, Nemecko, Švajčiarsko a Taliansko. V roku 1991 sa k nim pridali aj Grécko a Česko-Slovensko. Na kongrese IFTA v 1991 boli schválené medzinárodné pravidlá nohejbalu. V tom istom roku sa prvým vrcholným podujatím stali Majstrovstvá Európy (mužov). O tri roky neskôr organizovala FIFTA prvé Majstrovstvá sveta (mužov).
Členské federácie
Kandidáti na členstvo
Bývalí členovia
Podujatia
Národné tímy
Kluby
Umbanda
Umbanda je široko diferencované synkretické Afro-Brazílske náboženstvo niektorých juhoamerických černochov, ktorých predkov zajali v Afrike a ako otrokov odviezli do Južnej Ameriky. Prúd čiernych otrokov smeroval zo západnej Afriky do Ameriky už v 16. storočí. Mnohí si zachovali svoje náboženstvo, a hoci boli v Amerike pokrstení a formálne sa stali rímskymi katolíkmi, vo vnútri si zachovali svoju starú vieru, ktorú zmiešali s katolicizmom. Boha a svätých stotožnili s dobrými bohmi a duchmi, zvanými orišás, Mária je vodná bohyňa Jemanja, Boh Otec je Oleran, Kristus Orišála, čo je najvyšší Oriša. Do ich predstáv prenikli aj vplyvy indiánske a špiritistické. Oboje zodpovedalo černošskej mentalite, ktorá túžila po čo najzreteľnejšom kontakte so zásvetnom. Do umbandy sa premietli aj vplyvy dvoch významných špiritistov francúzskeho pôvodu Rivaila a Allana Kardeca. Názov umbanda znamená pravdepodobne liečiteľ, jeho protikladom by potom bolo kimbanda = čierna mágia, čierny mág.
Viktor Alexejevič Dombrovskij
Viktor Alexejevič Dombrovskij (* 30. september 1913, Rostov Velikij – † 1. február 1972) bol sovietsky astronóm, ktorý skúmal nebeské telesá polarimetrickou metódou. Vytvoril dokonalú metodiku pozorovaní.
Komplementárne frazeologické antonymá
Komplementárne frazeologické antonymá sú antonymné frazémy, ktoré sú vo vzťahu A – nonA. Navzájom sa dopĺňajú a spolu spadajú pod jeden nadradený pojem, napr. často-nečasto = čas (vo dne v noci – raz za uhorský rok), súhlas-nesúhlas = postoj (byť všetkými desiatimi za – brániť sa zubami-nechtami), mladý-nemladý = vek (má mlieko na brade – starý ako Matuzalem).
Veendam
Veendam je obec a mesto v severovýchodnej holandskej provincií Groningen. Počet obyvateľov je 28 106.
Je po nej pomenovaná loď MS Veendam.
Zoznam jazier v Poľsku
Toto je zoznam poľských jazier zoradených podľa rozlohy.
Marillac-le-Franc
Marillac-le-Franc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Grenade-sur-l’Adour
Grenade-sur-l’Adour môže byť:
Marillac-le-Franc
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Požiarna ochrana
Ochrana pred požiarmi (iné názvy: požiarna ochrana, ochrana proti požiaru/pred požiarom , protipožiarna ochrana  , požiarnictvo ) je súbor metód, činností, materiálno-technického a personálneho zabezpečenia, ktorých cieľom je zaistiť podmienky na ochranu života a zdravia fyzických osôb, zvierat, majetku a životného prostredia pred požiarmi a ostatnými mimoriadnymi udalosťami, ako aj vymedziť pôsobnosť orgánov verejnej správy a hasičských jednotiek na tomto úseku. Zahŕňa požiarnu prevenciu (predchádzanie požiarom) a požiarnu represiu (podmienky a spôsob hasenia).
Na Slovensku je hlavným právnym predpisom zákonom č. 314/2001 Z. z. o ochrane pred požiarmi, ktorý nahradil starší, už neplatný zákon č. 126/1985 Zb. o požiarnej ochrane.
Krokinas z Larisy
Krokinas alebo Kroukinas (Krokinas, Kroukinas) bol olympijským víťazom v rokoch 404 a 396 pred Kr.
Krokina z tesálskej Larisy korunovali v Olympii na 94. hrách olivovým vencom za víťazstvo behu na jedno stadion a na 96. hrách za víťazstvo v behu na dve stadiá. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda. Beh na dve stadiá (diaulos) sa stal olympijskou disciplínou v roku 724 pred Kr. Záznam o olympijskom víťazstve Krokina je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Meno olympijského víťaza Krokina uvádza aj papyrus (P.Oxy.XXIII 2381) objavený na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Tento papyrusový fragment publikovaný v roku 1956 britským klasickým filológom a papyrológom Edgarom Lobelom, uvádza mená olympijských víťazov z 96. olympijských hier (z piatich olympionikov sú v úplnom znení čitateľní len dvaja). Krokinas (z Tesálie) je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v druhom riadku ako víťaz v behu na dve stadiá. Grécky historik Xenofón zaznamenal, že v roku, keď Krokinas dosiahol olympijské víťazstvo v behu na jedno stadion, bol v Sparte eforom Eudios a v Aténach archontom Pythodoros, ktorý sa počas svojej vlády pokúsil nastoliť oligarchiu. Aténčania preto zakázali používať jeho meno v súvislosti s datovaním udalostí toho roku a tento rok označovali len ako rok archonta.
Hasičská výzbroj
Hasičská výzbroj je súhrn prostriedkov používaných hasičmi pri zdolávaní požiarov a riešení iných mimoriadnych udalostí. Vo všeobecnosti sa rozlišuje osobná a spoločná výzbroj. Osobnú výzbroj má hasič pripevnenú na hasičskom opasku, spoločná výzbroj spravidla tvorí príslušenstvo pohyblivého technického prostriedku (t. j. hasičského automobilu, hasičského prívesu, hasičského návesu, hasičského kontajnera, záchranného člnu, hasičského člnu alebo vznášadla ).
Slovenské výtvarné umenie
Slovenské výtvarné umenie je súčasť slovenského umenia.
Csomád
Csomád je obec v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Veresegyház.
Má rozlohu 1239 ha a žije tu 1193 obyvateľov (2007).
Cmiter
Cmiter môže byť:
Okoličná na Ostrove
Okoličná na Ostrove je obec na Slovensku v okrese Komárno.
Cheilly-lès-Maranges
Cheilly-lès-Maranges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kontrárne frazeologické antonymá
Kontrárne frazeologické antonymá sú antonymné frazémy, ktoré sú vo vzťahu kvalitatívneho protikladu. Vyjadrujú krajné, medzné hodnoty: zlatom by ho nevyvážil – nie je hoden ani deravý groš, na sto percent – pod kritiku, cítiť sa ako v siedmom nebi – cítiť sa pod psa. Osobitnú skupinu kontrárnych frazeologických antoným tvoria vektorové frazeologické antonymá, ktoré vyjadrujú protikladný smer: vyšinúť sa z normálnych koľají – dostať sa do normálnych koľají, objaviť sa na scéne – odísť zo scény.
Csörög
Csörög je obec v Maďarsku v Peštianskej župe vo Vácskom okrese.
Má rozlohu 504 ha a žije tu 2056 obyvateľov (2007).
Labrit
Labrit môže byť:
Útecha
Útecha je pôsobenie (najmä slovné), ktoré má za cieľ dosiahnuť úľavu v žiali, zármutku, nešťastí, bolesti a podobne.
Mimizan
Mimizan môže byť:
NGC 1076
NGC 1076 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 29. decembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Andromacha (Euripides)
Dej
Andromacha po dobytí Tróje pripadla ako korisť Achillovmu synovi Neoptolemovi, ktorý bol vrahom Astyanakta, on ho zhodil z hradieb! Ale so samou Andromachou jej pán zaobchádzal dobre. Zobral ju do svojho kniežatstva. Andromacha mu povila syna,no bola iba otrokyňou. Neoptolemos sa totiž oženil s Hermionou,dcérou Heleny a Menelaa,toto manželstvo bolo bezdetné.Neskôr Hermiona ohrozila zajatkiň život. Stalo sa to vtedy, keď Neoptolemos odišiel do Apollónovej veštiarne v Delfách. Závistlivá Hermiona zistila, že sa jej naskytla skvelá príležitosť,aby sa raz a navždy zbavila sokyne. Pomôcť jej v tom mal otec Menelaos, ktorého úmyselne pozvala zo Sparty. Keďže Andromacha predvídala čo jej hrozí, obozretne sa skryla pri oltári bohyne Thetidy, Achillovej matky. Bola celkom sama, nemohla sa spoľahnúť na nikoho. Potajomky to síce oznámila Achillovmu otcovi Peleovi, lenže starec býval v inom meste, vo Farsale. Medzitým pyšná Hermiona sa pokúšala prinútiť Andromachu hrozbami a nadávkami aby opustila oltár. Keďže nemali nijaký účinok, Hermiona odišla, zakričala však tajomnú vyhrážku:
-Opustíš toto miesto aj vtedy,keby dookola tieklo roztavené olovo!
Na všetky nadávky a vyhrážky mohla Andromacha odpovedať iba smutným zistením:
-Vyber si kto má zahynúť:či ty, alebo decko!
Matka si vybrala vlastnú smrť. Odišla od oltára, ale iba na to, aby sa dozvedela:
-Zahyniete obaja-ty, i decko!
Márne boli všetky prosby. V poslednej chvíli však prišiel starý Peleus. Niekoľko jeho rozhodných slov stačilo, aby Menelaos nielen uvoľnil Andromachu a jej syna z pút ,ale aby navyše aj sám zbabelo ušiel do Thessálie.
Morcenx
Morcenx môže byť:
NGC 1077A
NGC 1077A je galaxia v súhvezdí Perzeus, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 16. augusta 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Jednoštruktúrne frazeologické antonymá
Jednoštruktúrne frazeologické antonymá sú antonymné frazémy so zhodnou syntaktickou štruktúrou, ktoré sa však zhodujú v jednom, príp. niekoľkých komponentoch: hrať prvé husle – hrať druhé husle, narodiť sa pod šťastnou hviezdou – narodiť sa pod nešťastnou hviezdou. Ak v týchto frazémach vystupujú v rovnakej pozícii protikladné komponenty, ktorými môžu byť tak pôvodne plnovýznamové, ako aj pôvodne neplnovýznamové slová, ide o vlastné jednoštruktúrne frazeologické antonymá: má plné vrecká – má prázdne vrecká, byť na vlastnom chlebe – byť na cudzom chlebe.
Butch Cassidy a Sundance Kid
Butch Cassidy a Sundance Kid je preslávený western režiséra George Roy Hilla z roku 1969 o dvoch sympatických ľahkomyselných zločincoch, špecializujúcich sa na vykrádanie bánk a vlakov. Hlavné úlohy vo filme hrajú Paul Newman a Robert Redford, aj keď pôvodne boli ponúknuté Warren Beattymu a Steve McQueenovi, dokonca sa uvažovalo aj o Marlon Brandovi. Pre Roberta Redforda sa stala postava Sundance Kida prelomovou a urobila z neho populárnu hviezdu.
Film získal štyroch Oscarov v roku 1969 a to za pôvodný scenár, kameru, pieseň a pôvodnú hudbu. Okrem toho bol nominovaný v ďalších troch kategóriách: najlepší film, réžia a zvuk. Podľa jednej z hlavných postáv nazval Robert Redford filmový inštitút Sundance Institute, ktorý podporuje nezávislých filmárov a ktorý každoročne usporadúva Sundance Film Festival - najvýznamnejší festival nezávislého filmu v USA, ktorý si získal svoje meno už aj v zahraničí. Aj rekreačné stredisko Sundance Resort, ležiace na úpätí Skalnatých hôr v blízkosti Salt Lake City v štáte Utah, nesie meno tohto filmového hrdinu.
Obsah
Butch Cassidy a Sundance Kid sú vodcovia bandy špecializujúcej sa na vykrádanie bánk a vlakov na americkom západe. Butch je „mysliteľ“, tvorca ideí, Sundance je zase pištoľník s najrýchlejšou rukou široko ďaleko. Keď však škody, ktoré spôsobujú železničnej spoločnosti začínajú byť príliš veľké, začne ich prenasledovať špeciálne najatý oddiel. Oddiel ich prenasleduje tak úporne a dôkladne, že Butch navrhne, aby odišli do Bolívie, krajiny o ktorej už dávno sníval. Tam pokračujú vo svojom dobrodružnom pištoľníckom živote.
United States of Eurasia
„United States of Eurasia“ je skladba od anglickej rockovej kapely Muse. Jej nahrávka vyšla na piatom štúdiovom albume skupiny, The Resistance. Táto nahrávka bola 21. júla 2009 dostupná na voľné stiahnutie. Nadväzuje na ňu inštrumentálne sólo, ktoré dostalo názov „Collateral Damage“. Toto sólo je založené na kompozícii Chopinovho „Nokturna v E-Dur, Op. 9“.
Okrem mnohých iných súvislostí autor, Matt Bellamy pripustil, že táto skladba je inšpirovaná románom 1984 od Georga Orwella, v ktorom je Euroázia jedným z troch superštátov kontinentu.
Nahrávka sa stretla so zmiešanou odozvou hudobnej kritiky. Hudobný magazín New Musical Express uviedol 7. júla interview s kapelou Muse tým, že skladbu „United States of Eurasia“ označil ako vrchol albumu The Resistance. Pozitívne hodnotil to, ako v nej využili viacstopý efekt nahrávania vokálov, ktorý je porovnateľný s produkciou v štýle kapely Queen." Vo francúzskom prehľade, ktorý sa zaoberal rozborom albumu The Resistance, publikovanom na MuseBootlegs.com, bola nahrávka piesne „United States of Eurasia“ označená ako prepojenie „Bohemian Rhapsody“ od kapely Queen, soundtracku k filmu Lawrence z Arábie (1962), ktorý komponoval Maurice Jarre a hudby poľského skladateľa Fryderyka Chopina, ktorého výsledkom je dlhý, kinematografický, klasický rock.
Konfiškácia
Konfiškácia (z latinského confiscatio) označuje na rozdiel od vyvlastnenia zabavenie majetku bez náhrady.
Rôznoštruktúrne frazeologické antonymá
Rôznoštruktúrne frazeologické antonymá sú antonymné frazémy s rozdielnou syntaktickou štruktúrou, ale aj rozdielnym komponentovým zložením a rozdielnou obraznosťou: mať sa ako červík v syre – biednou plachtičkou sa prikrývať; má filipa – nevie do piatich narátať (napočítať); jeden ako druhý – z každého dvora pes.
I Need a Dollar
„I Need a Dollar“ je skladba amerického speváka Aloe Blacca, ktorý ju napísal spolu s Leonom Michelsom, Nickom Movshonom a Jeffom Dynamitem.
Maximilián Ujtelky
Maximilián Ujtelky (* 20. apríl 1915 – † 12. december 1979) - slovenský šachista, medzinárodný majster od roku 1961.
Rodák zo Spišskej Novej Vsi. JUDr. Ujtelky vyštudoval Právnickú fakultu UK v Bratislave. Pracoval na daňovej správe a v bankách. Bol v priamej línii potomkom uhorského skladateľa Franza Liszta. Mnohonásobný účastník majstrovstiev ČSR, získal tri medaily: striebornú (1960, Ostrava, po prehre doplnkového zápasu o titul s Jiřím Fichtlom) a dve bronzové (1948 a 1959, obe v Bratislave). V roku 1965 druhý na Reggio Emilia. Trikrát reprezentoval na olympiádach (1954, 1960, 1966 - tu v role hrajúceho kapitána) a dva razy na Majstrovstvách Európy družstiev, na ktorých v roku 1957 získal s družstvom bronzovú medailu. Úlohu kapitána reprezentácie si zopakoval aj na olympiáde v Siegene 1970, ale na chodníku ho zrazilo auto, takže skončil v nemocnici. Medzinárodný majster od r. 1961. Od päťdesiatych rokov predseda Slovenského a desať rokov aj Československého šach. zväzu. Originálne prispel do teórie zahájení, tzv. ježko inšpiroval Horta aj Spasského. Bol vynikajúci v bleskovkách, znalec jazykov a histórie. Svoju bohatú šachovú knižnicu odkázal Slovanu Bratislava.
Parentis-en-Born
Parentis-en-Born môže byť:
Zoznam jazier v Rakúsku
Rozdelené podľa rozlohy
Poznámka: plocha Bodamského jazera je tu uvedená ako celková plocha, teda rozloha na území Nemecka, Rakúska a Švajčiarska.
Tyrania
Tyrania môže byť:
NGC 1078
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Marsac (Charente)
Marsac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Frazeologické hniezdo
Frazeologické hniezdo je trieda frazeologizmov patriaca pod jednen spoločný pojem – archisému. Niekedy sa hovorí o f. h. s úzkym významom, kde sa zaraďujú synonymné frazém a o f. h. so širokým významom, kde sa zaraďujú frazémy, patriace pod spoločný nadradený pojem, ale nie sú navzájom vždy v synonymnom vzťahu.
Pivnica
Pivnica je priestor, ktorého podlaha sa celá alebo z väčšej časti nachádza pod úrovňou terénu.
Pissos
Pissos môže byť:
Pivnica
Pivnica môže byť umiestnená pod budovou alebo stáť samostatne. Pivnice sú vhodné na uskladnenie potravín, prípadne nápojov (pivo, víno, medovina a i.), pretože sa v nich drží stála, pomerne nízka teplota. Používajú sa aj na uskladnenie materiálu, kuriva, zbytočných vecí a pod. Pri bombardovaní alebo počas prírodnej pohromy (tornádo) môžu slúžiť aj ako úkryt.
Podpivničenie obytného domu zvyčajne pomáha k udržaniu vnútornej teploty v zimnom období a často tiež obmedzuje vlhkosť muriva vo vyšších podlažiach.
Saint-Sever
Saint-Sever môže byť:
Chenay-le-Châtel
Chenay-le-Châtel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1079
NGC 1079 je galaxia v súhvezdí Pec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. novembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
CHK SKA
CHK SKA môže byť:
Villeneuve-de-Marsan
Villeneuve-de-Marsan  môže byť:
Marthon
Marthon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Curtiss SB2C Helldiver
thumb|right|Prototyp Curtiss XSB2C Helldiver počas svojho prvého letu, 18. december 1940 thumb|right|Curtiss SB2C-1 Helldiver jednotky VB-17, ktorému sa po pristátí na lietadlovej lodi [[USS Bunker Hill (CV-17)|USS Bunker Hill odtrhla zadná časť, 1943]] thumb|right|Curtiss SB2C Helldiver
Curtiss SB2C Helldiver bol americký palubný strmhlavý bombardér z obdobia druhej svetovej vojny. Bol nástupcom lietadiel Douglas SBD Dauntless.
Prvý prototyp vzlietol už v roku 1940. Jeho výroba sa však oneskorila, a tak prvé sériové stroje začali byť bojovo používané až v roku 1943. Kladom Helldiverov bol silný motor a možnosť niesť väčšie množstvo bômb, jeho záporom boli problémy s ovládaním. Medzi pilotmi nebol obľúbený, vyslúžil si dokonca „preklad“ typového označenia SB2C ako „Son of a Bitch, 2nd Class“. Celkom bolo vyrobených 7 140 kusov.