cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rock and Roll Is Black and Blue
Spotify Exclusive Version
16. „Whatever Happens“ (Bonus Track) – 3:34
Hugo Bänziger
Hugo Bänziger (* 3. január 1956, Zürich) je švajčiarsky ekonóm a bankový manažér. Od roku 2006 zastával funkciu v predstavenstve spoločnosti Deutsche Bank ako Chief Risk Officer a člen výkonného výboru skupiny.
Životopis
Hugo Bänziger vyštudoval moderné dejiny, právo a ekonómiu na univerzite v Berne, promoval z ekonomickej histórie. Svoju kariéru začal v roku 1983 v švajčiarskej federálnej bankovej komisii. Od roku 1985 do roku 1996 pracoval v Credit Suisse v Zürichu a Londýne, najskôr v retailovom bankovníctve a následne ako manažér v oddelení Corporate Finance. V roku 1990 bol menovaný globálnym riaditeľom pre finančné produkty Credit CS.
V roku 1996 odišiel do Deutsche Bank v Londýne. V roku 2000 bol menovaný generálnym riaditeľom, od roku 2004 zodpovedný za riadenie operačných rizík. Dňa 4. mája 2006 bol menovaný do funkcie Chief Risk Officer a do predstavenstva banky. Jeho povinnosti zahŕňajú riadenie úverových, trhových a operačných rizík, s dôrazom na korporatívnu bezpečnosť a kontinuitu podnikania a financií. Od mája 2007 je zodpovedný za právne záležitosti a dodržiavanie predpisov.
Bol tiež predseda dozornej rady DWS Investment GmbH, člen dozornej rady Eurex Clearing AG, Eurex Frankfurt AG a člen predstavenstva Eurex Zürich AG.
VKÚ
Bývalý Vojenský kartografický ústav so sídlom v Harmanci, dnes vydavateľská spoločnosť VKÚ Harmanec, s. r. o., ktorá nadväzuje na kartografickú a vydavateľskú činnosť ústavu. Ten začal výrobu 23. októbra 1948 pod názvom Vojenský zeměpisný ústav Praha – odlúčená časť Banská Bystrica. V roku 1952 sa názov zmenil na Vojenský kartografický ústav. Od 1. januára 1955 fungoval ako štátny podnik, ktorý bol k 31. januára 2002 zrušený bez likvidácie a jeho činnosť, práva aj záväzky prevzala v rámci privatizácie spoločnosť VKÚ, a. s. 26. októbra 2016 odkúpilo kartografickú časť podniku vydavateľstvo CBS spol, s. r. o. a vznikla VKÚ Harmanec, s. r. o., ktorá začala opäť vydávať mapy a kartografické materiály pod značkou VKÚ Harmanec.
1945 – 1948
Po skončení 2. svetovej vojny a obnovení Československej republiky v roku 1945 sa Vojenská topografická služba sústreďuje do Prahy na Ministerstvo národnej obrany a do Vojenského zeměpisného ústavu (VZÚ) Praha. V rokoch 1946 – 1947 sa obnovuje zámer, prerušený v roku 1939, vybudovať v Banskej Bystrici a v Harmanci záložné pracovisko VZÚ.
Po vyjasnení majetkových vzťahov a perspektívy ústavu sa v roku 1947 začala úprava a obnova objektov v Harmanci, budovaných už od roku 1937, ktoré boli počas vojny značne zdevastované. Predpokladalo sa, že sa do nich umiestnia kartoreprodukčné, tlačiarenské a skladové prevádzky ústavu. Na rekonštrukcii objektov a výstavbe prevádzok sa s rôznou intenzitou podieľal celý rad pracovníkov VZÚ. Pamätníci spomínajú najmä zásluhy kapitána Bedřicha Zoula, ktorého zápal pre vec, organizačné schopnosti a skúsenosti doviedli výstabu reprodukčnej a tlačiarenskej prevádzky k úspešnému koncu. alt=Pamätná tabuľa na bývalej administratívnej budove Vojenského kartografického ústavu Harmanec.|náhľad|Pamätná tabuľa na bývalej administratívnej budove Vojenského kartografického ústavu Harmanec. Medzitým príslušníci VZÚ Praha slovenskej národnosti začali oživovať myšlienky ešte spred vojny, umocnené Košickým vládnym programom, o rovnomernom rozmiestnení armády na celom území Česko-Slovenska a vytvorení záložného pracoviska VZÚ na Slovensku. Na jar 1948 požiadali Ministerstvo národnej obrany, aby vyčlenilo primeranú časť VZÚ, ktoré by mohlo byť ako odlúčené oddelenie umiestnené na strednom Slovensku, ideálne v okolí Banskej Bystrice.
Výsledkom bolo, že v auguste 1948 bola oficiálne zriadená pobočka VZÚ na Slovensku s názvom Vojenský zemepisný ústav – odlúčená časť Banská Bystrica. Fakticky išlo o základné opatrenie, vďaka ktorému vznikol Vojenský kartografický ústav. Do Banskej Bystrice bola premiestnená časť topografického a kartografického odboru VZÚ, do Harmanca zase reprodukcia a tlač. Výroba bola spustená 23. októbra 1948, čo sa považuje za dátum vzniku Vojenského kartografického ústavu Harmanec.
1949 – 1954
Významným medznı́kom v činnosti a usporiadanı́ ústavu bola celková reorganizácia vojenskej topografickej služby v roku 1951. Geodeti a topografi boli premiestnení do Dobrušky a ústav bol premenovaný na '''3. vojenský zemepisný ústav, Banská Bystrica'''. Základným predmetom činnosti organizácie sa stala kartografická tvorba a tlač všetkých druhov vojenských máp. V roku 1952 bol ústav premenovaný na '''2. vojenský kartografický ústav, Banská Bystrica''' a došlo k jeho reorganizácii. Vedenie ústavu a kartografické pracoviská mali sídlo v Banskej Bystrici, kým polygrafické pracoviská v Harmanci.
1955 – 2001
Od 1. januára 1955 sa ústav zmenil zo štátnej rozpočtovej organizácie na na štátnu hospodársku organizáciu s princípom samofinancovania a premenoval na '''Vojenský kartografický ústav, Banská Bystrica, š. p.''' Vyprofiloval sa ako nosné kartografické a polygrafické zariadenie Topografickej služby Československej armády. Rozhodujúcim a dominantným zadávateľom a odberateľom výrobkov podniku bolo Ministerstvo národnej obrany ako zakladateľom podniku, avšak kapacity, ktoré armáda nepotrebovala, začal podnik využívať na komerčnú činnosť pre iných zákazníkov. V nasledujúcich rokoch podiel výroby pre armádu postupne klesal zo 100 % na 80 – 75 %. Civilné zákazky boli predovšetkým v polygrafickej výrobe, a to vďaka inovácii technického vybavenia tlačiarne, kde boli nainštalované veľkoformátové hárkové ofsetové stroje a doplňujúce polygrafické zariadenia.
Od 1. júla 1989 bol Vojenský kartografický ústav, Harmanec zriadený ako štátny podnik. Jeho zakladateľom bolo Federálne ministerstvo národnej obrany, Praha a funkciu zadávateľa plnila Vojenská topografická služba Československéj armády.
Od roku 1992 začal podnik fungovať na komerčnej báze a vydávať na podklade vojenských máp civilné mapy pre verejnosť. Veľkých odberateľov mal v zahraničí. Na základe dlhodobej zmluvy vrábal mapy a plány najmä pre nemecké kartografické vydavateľstvo Mairs Geographischer Verlag, ale spolupracoval aj s ďalšími zahraničnými subjektmi.
2002 – 2016
V úvode roka 2002 sa Vojenský kartografický ústav v Harmanci stal súkromnou spoločnosťou, keď ho v rámci privatizácie za 75 mil. Sk kúpila spoločnosť VKÚ, a. s., Harmanec, ktorú založilo päť bývalých manažérov štátnej firmy. Privatizáciu finančne podporil obchodný partner podniku, rakúsky vydavateľ Freytag-Berndt und Ataria KG, ktorý manažérskej spoločnosti požičal štyri pätiny z 15 mil. Sk, ktoré musela zaplatiť Fondu národného majetku SR. Na zvyšných 60 mil. Sk firma získala komerčný desaťročný úver od Všeobecnej úverovej banky, a. s., Bratislava.
V čase privatizácie podnik stále dodával výrobky aj pre Armádu Slovenskej republiky, bolo to však už len 10 % produkcie. Podľa privatizačnej zmluvy mala aj následnícka spoločnosť povinnosť prednostne plniť požiadavky armády a v prípade potreby sa podieľať na hospodárskej mobilizácii.
V roku 2005 sa v médiách objavili informácie o sporoch VKÚ, a. s., Harmanec s konkurenciou. Podnik sa postupne dostával do stále väčších ekonomických problémov. Spoločnosť výrazne utlmila kartografickú výrobu a sústredila sa na polygrafiu, teda prácu na tlačiarenských zákazkách. Manažment sa napokon rozhodol požiadať o ochranu pred veriteľmi a od polovice júla 2011 do februára 2012 bola firma v reštrukturalizácii. Zhruba 50 veriteľov prihlásilo do reštrukturalizácie nároky v celkovej výške takmer 1,7 milióna eur.
26. októbra 2016 odkúpilo kartografickú časť podniku vydavateľstvo CBS spol, s. r. o. z Kynceľovej a založilo novú spoločnosť VKÚ Harmanec, s. r. o. Do jeho vlastníctva prešla ochranná známka VKÚ pre kartografické produkty, špecializovaný kartografický software, hardware a skladové zásoby nepredaných kartografických výrobkov.
Súčasnosť
alt=Kartograf pri práci na aktualizácii turistickej mapy VKÚ Harmanec.|náhľad|Kartograf pri práci na aktualizácii turistickej mapy VKÚ Harmanec. Po zmene majiteľa sa VKÚ presťahoval do obce Kynceľová na východnom okraji Banskej Bystrice, kde má spoločné sídlo s materskou firmou. Dovtedy utlmená kartografická výroba sa v roku 2017 opäť rozbehla naplno, keď sa spustila aj aktualizácia a vydávanie pôvodnej edície turistických máp Slovenska v mierke 1 : 50 000. Podnik využíva úzku spoluprácu s Klubom slovenských turistov a Slovenským cykloklubom. Od roku 2018 sa na kartografickej produkcii VKÚ Harmanec podieľa vyše 50 pracovníkov.
Marchamp
Marchamp je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Marchamp má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Marchamp má 113 obyvateľov (2009).
Saint-Laurent-en-Beaumont
Saint-Laurent-en-Beaumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kedge Business School
Kedge Business School je európska podnikovohospodárska škola pôsobiaca v Paríži, Bordeaux, Marseille, Toulone, Dakare, Su-čou a Šanghaji. Bola založená v roku 2013.
Charakteristika
Kedge Business School je akreditovaná inštitúciami AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca. 70 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Daniel Carasso (generálny riaditeľ firmy Danone) a Sophie Cluzel.
Umiestnenia v rebríčkoch
V roku 2019 sa škola umiestnila na 31. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
Letisko Londýn-Southend
Letisko Londýn-Southend (IATA: SEN, ICAO: EGMC) je medzinárodné letisko v okrese Rochford v Essexe, Anglicko, približne 58 km od centra Londýna.
Od šesťdesiatych rokov až do konca sedemdesiatych rokov minulého storočia bol Southend londýnske tretie najrušnejšie letisko, no následne ho predbiehalo letisko v samotnom Londýne. Po jeho odkúpení spoločnosťou Stobart Group v roku 2008, program následného rozvoja letiska  priniesol nový terminál a riadiacu vežu, rozšírenú dráhu, a pripojenie do centra Londýna prostredníctvom pravidelnej železničnej dopravy medzi Liverpool Street Station a letiskovou stanicou Southend na linke Shenfield – Southend, pokračujúcej smerom k Southend Victoria.
EasyJet začalo prevádzkovať služby otvorením základne v Southende v apríli 2012 a írsky dopravca Aer Lingus Regional začal pravidelné lety do Dublinu v máji, čo viedlo k rýchlemu nárastu počtu cestujúcich v priebehu roka 2012, s 721 661 pasažiermi využívajúcimi letisko v tomto roku, 969 912 v roku 2013 a 1 102 358 v roku 2014. V nasledujúcom roku došlo k poklesu na 900 648 a opäť na 874 549 v roku 2016, pričom v roku 2017 došlo k nárastu počtu cestujúcich o viac ako 25% na 1 095 914. Prevádzkovateľ letiska dúfa, že do roku 2020 zvýši počet cestujúcich na 2 milióny ročne. Letisko Southend zaznamenalo v roku 2018 nárast o takmer 400 000 cestujúcich v porovnaní s predchádzajúcim rokom, pričom letisko využilo až 1,4 milióna cestujúcich, čo je najvyšší ročný súčet.
Petr Žaluda
Vzdelanie
V rokoch 1984 – 1989 študoval na Vysokom učení technickom v Brne. Neskôr absolvoval študijné programy na univerzite v holandskom Utrechte a na britskej Sheffield Business School.
Kariéra
Kariéru začal v roku 1989 ako asistent v brnianskej továrni Zetor. Potom pracoval v holandskej poradenskej spoločnosti Stork Demtec. V rokoch 1993 až 1996 pracoval v spoločnosti Ernst & Young. Od roku 1996 bol generálnym riaditeľom a predsedom predstavenstva dôchodkového fondu poisťovne Winterthur a od roku 2002 viedol celú skupinu tejto spoločnosti v Česku a na Slovensku. Od februára 2008 bol predsedom predstavenstva a generálnym riaditeľom Českých dráh. Po nástupe Zdeňka Žáka na post ministra dopravy bol Žaluda 30. júla 2013 odvolaný dozornou radou z funkcie predsedu predstavenstva. Bolo to niekoľko dní po personálnych zmenách v dozornej rade.
Štefan Gašpar
Štefan Gašpar (* 1900, Medzev – † 29. apríl 1971, Košice), bol zakladateľ prvej autoškoly na Slovensku.
Životopis
Neskôr, keď sa s rodinou presťahoval do Košíc, založil si na vtedajšej Šibrikovej ulici prvú československú autoškolu, v ktorej bol riaditeľom a postupne vydával jednoduché príručky pre frekventantov, ako ich nazýval. V týchto učebniciach boli veľmi jednoducho vysvetlené princípy dvojtaktných a štvortaktných motorov a vôbec ako pracuje motor automobilu.
Po roku 1948 prišiel okrem domu o všetko. Napriek chudobe a ponižovaniu sa nevzdal a chorobou podlomený (keďže v minulosti bojoval na talianskom fronte, odkiaľ si doniesol ťažké zranenie pľúc) vstúpil do Zväzarmu, a napriek svojmu „kapitalistickému“ pôvodu získal nejedno vyznamenanie. V roku 1968 vyšiel v košickom Večerníku článok „53-krát okolo zemegule alebo Abrahámoviny mladého 60 – tnika“. Veľakrát musel podstúpiť liečbu v pľúcnom sanatóriu v Tatrách.
Poluostrov Jamal
thumb|Mapa s vyznačeným polostrovom Jamal thumb|Satelitný pohľad na polostrov Jamal thumb|[[Nenci|Nenecká rodina]]
Islamské stravovacie zákony
náhľad|Jedlo počas [[Ramadánu]] Islamské stravovacie zákony sú pravidlá stravovania, ktoré dodržiavajú Moslimovia. Delia sa na halal (arab. حَلَال, „povolené“) a haram (arab. حَرَامْ, „zakázané“). Tieto pravidlá sú spísané v Koráne, svätej knihe Islamu.
Stravovacie predpisy
Verše z Koránu, ktoré obsahujú informácie o stravovaní: 2:173, 5:3, 5:4, 5:5, 6:118, 6:119, 121.
Poluostrov Jamal
Poluostrov Jamal (doslova Polostrov Jamal) alebo Jamal je polostrov, ktorý sa nachádza v Jamalsko-neneckom autonómnom okruhu na severozápadnej Sibíri (Rusko, Ázia). Rozkladá sa na dĺžke približne 700 km a šírke dosahujúcej až 240 km. Rozloha polostrova je asi 115 000 km². Predstavuje severozápadný výbežok Západosibírskej nížiny.
Je ohraničený Severným ľadovým oceánom, a to konkrétne Karským morom, Bajdarackým zálivom na západe a Obským zálivom na východe. V jazyku pôvodných obyvateľov oblasti, Nencov, Jamal znamená koniec Sveta.
Islamské stravovacie zákony
Zakázané pokrmy - Haram
Ako hriech nie je brané to, ak by bol niekto nútený dôsledkom hladu zjesť zakázané mäso bez toho, aby to urobil úmyselne.
Stravovacie zákony počas Ramadánu
Ramadán je považovaný za posvätný mesiac pôstu, začína a končí objavením nového mesiaca. Počas mesiaca ramadán Alah odovzdal Korán prorokovi Mohamedovi ako náuku pre ľudí. Počas ramadánu si moslimovia vyhradzujú čas na introspekciu, modlitbu a čítanie Koránu. Ľuďom, ktorí dodržia ramadán s pôstom a modlitbami Alah odpúšťa ich spáchané hriechy. Počas tohto obdobia sa moslimovia zameriavajú na saum (sebaovládanie), čo je jeden z piatich pilierov islamu. Ramadán zdôrazňuje saum, kedy sa veriaci musia zdržať jedla, pitia, sexuálnej aktivity a nemorálneho správania od úsvitu po súmrak. Po súmraku moslimovia prerušia pôst počas jedla nazývaného iftar s rodinou a priateľmi. Saum možno negovať prerušením pôstu, avšak stratu možno nahradiť jedným dňom pôstu navyše. Koniec ramadánu sa oslavuje Sviatkom prerušenia pôstu (arab. عيد الفطر‎, Íd al-fitr), jedného z dvoch hlavných náboženských sviatkov v moslimskom kalendári.
Poluostrov Jamal
Polostrov pokrýva takmer výlučne permafrost a je geologický veľmi mladým územím – niektoré oblasti sú menej než 10-tisíc rokov staré. Polostrov je pokrytý tundrou, na juhu sú menšie oblasti lesotundry. Nachádza sa tu množstvo jazier ľadovcového pôvodu.
V rámci Ruskej federácie predstavuje polostrov miesto, ktoré je tradične miestom s najlepšie zachovaným nomádskym chovom sobov vo veľkej mierke. Na polostrove niekoľko tisíc neneckých a chantyjských chovateľov sobov vlastní asi pol milióna zdomestikovaných sobov.
Jamal je súčasťou Západosibírskej panvy s ložiskami najväčších ruských a svetových zásob zemného plynu. Bovanenkovské ložisko je projektované na rozvinutie ťažby ruským plynovým monopolom Gazprom do 2011–2012 (Jamalský projekt), táto skutočnosť predstavuje reálnu hrozbu chovu sobov, ktorý tu vykonáva nomádske obyvateľstvo. Odhad veľkosti plynových rezerv je 55 biliónov m³ (tcm), najväčšie zásoby zemného plynu na Zemi a najväčší energetický projekt v dejinách Ruskej federácie. Oblasť je zatiaľ z väčšej časti nerozvinutá, ale je spojená s tromi veľkými infraštruktúrnymi projektmi – nová 572 km dlhá Železničná trať Obskaja–Bovanenkovo, ktorá bola dokončená v roku 2011 a je najsevernejšou železničnou traťou planéty, plynovod a niekoľko mostov.
Dobre zachované pozostatky Ľuby, 37 000 rokov starého mamutieho mláďaťa, boli nájdené pastierom sobov na polostrove v lete 2007. Zviera bola samica a jej vek pri úmrtí bol určený na jeden mesiac.
Marignieu
Marignieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Marignieu má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Laomedón
Laomedón alebo Láomedón (starogr. Λαομέδων – Laomedón, ) môže byť:
R-360 Neptun
náhľad|Vystrelenie rakety Neptun z pozemného systému RK-360MC
R-360 Neptun je ukrajinská protilodná riadená strela, ktorá je určená na ničenie lodí s výtlakom do 5000 ton.
Vznik a vývoj
V roku 2012 spustila Ukrajina vývoj strely Neptun, ktorá vychádzala zo sovietskej protilodnej strely Ch-35. Verejnosti bola vyvíjaná raketa predstavená prvýkrát v roku 2015 na vojenskom veľtrhu „Zbrane a bezpečnosť“. Podľa zverejnených informácií boli prvé prototypy strely Neptun vyrobené v marci 2016. Vývoj prebiehal v Štátnom kyjevskom konštrukčnom úrade Luč v spolupráci s ďalšími ukrajinskými podnikmi, vrátane Charkovského leteckého závodu a Motor Sič. V roku 2016 bol ohlásený možný vývoj troch modifikácií tohto raketového systému: lodnej, pozemnej a leteckej.
Testovanie novej rakety sa začalo v roku 2017. Dňa 5. decembra 2018 sa na pobreží Čierneho mora uskutočnili testy, počas ktorých raketa Neptun úspešne zasiahla cieľ na maximálnu deklarovanú vzdialenosť, t.j. na 280 km. V apríli 2019 sa na polygóne v Odeskej oblasti uskutočnili testy pozemného systému RK-360MC, z ktorého sú rakety Neptun odpaľované. V máji 2019 sa na testovacom polygóne Alibey uskutočnil test vylepšenej rakety, ktorá bola vybavená vylepšeným navádzacím systémov, výškomerom, motorom a zväčšenými krídlami.
Dňa 23. augusta 2020 bol pobrežný obranný systém RK-360MC Neptun formálne prijatý do služby. Prvá cvičná raketová batéria Neptunu však bola jedinej ukrajinskej delostreleckej brigáde námorníctva dodaná až 15. marca 2021.
Konštrukcia
Hlavným vozidlom systému pobrežnej obrany RK-360MC je unifikované odpaľovacie vozidlo USPU-360, ktoré je postavené na novom štvornápravovom podvozku KrAZ-7634NE. V zadnej časti vozidla sa nachádzajú štyri kontajnery s raketami. Druhým vozidlom je pojazdné veliteľské stredisko RKP-360, ktoré využíva podvozok automobilu KrAZ-6322 so šiestimi kolesami a pancierovanou vodičskou búdkou. V skriňovej nadstavbe sa nachádzajú pracovné miesta päťčlenného štábu a o spojenie sa starajú terestrické a satelitné prístroje. Tretí prvok systému reprezentuje transportné a nabíjacie vozidlo TZM-360, ktoré používa ten istý podvozok a kabínu pre trojčlennú posádku. Prepravuje štyri kontajnery s raketami, ktoré je schopný pomocou zadného žeriavu nabiť vozidlu USPU-360 za 20 minút Štvrtým typom vozidla je TM-360, ktoré vzniklo na báze nákladného automobilu KrAZ-6322. Toto vozidlo dopravuje štyri kontajnery s raketami, ako aj výbavu pre vybudovanie dočasnej palebnej pozície systému. Každá divízia má byť vybavená 72 raketami R-360 (štyri na každé zo šiestich odpaľovacích zariadení), pričom transportno-nabíjacie a transportné vozidlá prepravia ďalších 48 rakiet.
Samotná strela R-360 má konvenčné riešenie s dvoma pármi riadiacich plôch (predný pár plôch má o čosi väčšie rozpätie ako zadný pár). Strela je dlhá a jej celková hmotnosť dosahuje  (z toho  pripadá na bojovú časť). R-360 je schopná zničiť lode s výtlakom do 5000 ton. V prednej časti strely sa nachádza dvojpásmová aktívna rádiolokačná hlavica od firmy Radioniks, ktorá je odolná voči nepriateľskému rušeniu. Radar má rozsah sledovania ±60° a dokáže zachytiť cieľ na vzdialenosť do 50 km. Pohon rakety zaisťuje prúdový motor MS-400 od spoločnosti Motor-Sič, avšak pre štart zo zeme je nutný ešte prídavný raketový urýchľovač, ktorý je pripojený k zadnej časti. Ide vlastne o upravený motor z rakety zem-vzduch systému S-125 Neva/Pečora. R-360 letí k cieľu rýchlosťou 900 km/h a jej uvádzaný maximálny dolet je 280 km (predpokladá sa však, že by to mohlo byť až 300 km).
Marlieux
Marlieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Marlieux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Marlieux má 844 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Marcel-Bel-Accueil
Saint-Marcel-Bel-Accueil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2. hokejová liga (Slovensko) 2007/2008
2. hokejová liga (Slovensko) 2007/2008 bola pätnástou sezónou 2. hokejovej ligy. Súťaž bola rozdelená do dvoch skupín. Po základnej časti sa hrala nadstavba. V skupine východ bol rovnaký počet účastníkov ako potrebný počet účastníkov pre nadstavbu, tak sa hralo iným systémom ako v skupine západ. Prví z každej skupiny sa stretli vo vzájomných zápasoch o postup do 1. hokejovej ligy. Víťazom sa stalo družstvo HC 07 Detva, ktoré porazilo vo finále družstvo HK Púchov.
Saint-Marcellin (Isère)
Saint-Marcellin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Martin-d’Hères
Saint-Martin-d’Hères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marsonnas
Marsonnas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Marsonnas má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Marsonnas má 985 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ant-Man (film)
Ant-Man je americký akčný film z roku 2015, ktorý natočil režisér Peyton Reed podľa komiksov o Ant-Manovi. V hlavnej roli Scotta Langa, ktorý získa špeciálny oblek, ktorý zmenší človeka na veľkosť hmyzu a musí túto technológiu chrániť pred zločincami, sa predstavil Paul Rudd, ktorý si túto postavu zahral aj v nasledujúcich a nadväzujúcich filmoch. Jedná se o dvanásty celovečerný film filmovej série Marvel Cinematic Universe a zároveň posledným filmom druhej fázy MCU.
Obsadenie
V cameo úlohách sa objavili Chris Evans ako Steve Rogers / Kapitán Amerika, Sebastian Stan ako Bucky Barnes / Winter Soldier a Stan Lee ako barman.
Simona Păucová
Simona Păucová (* 19. september 1969, Azuga, Rumunsko) je rumunská reprezentantka v gymnastike. Na Letných olympijských hrách 1984 v Los Angeles získala dve zlaté a jednu bronzovú medailu.
Športová činnosť
S gymnastikou začala v roku 1974, jej trénerkou bola Iulia Rotarascová. Od roku 1982 bola v klube Sportiv Dinamo Bucuresti, jej trénermi boli Emilia Litová a Florin Stefanescu. Neskôr sa sama stala trénerkou.
Žofia Brandenburská z Hohenzollernu
Žofia Brandenburská z Hohenzollernu (* 14. december 1541† 27. jún 1564) bola druhou ženou Viléma z Rožmberka a zároveň dcérou Joachima II. Brandenburského a Hedvigy Jagellonskej.
Svadobná zmluva bola spísaná 7. júla 1561 a Vilém sa v nej zaviazal rešpektovať Žofiine luteránstvo a Žofia sa menom svojim aj menom prípadného potomstva vzdala nárokov na vládu v Brandenbursku, pokiaľ nevymrie celý jej rod. Svadba prebehla v Berlíne 14. decembra 1561. Žofia zomrela bezdetná po dvoch a pol rokoch manželstva vo svojich dvadsiatich dvoch rokoch a je pochovaná v rodinnej rožmberskej hrobke v cisterciánskom opátstve vo Vyššom Brodě. Spoločne s Vilémom a jeho prvou manželkou je zobrazená na obraze v třeboňskom kostole sv. Jiljí maľovanom roku 1568 Tobiášom Elsom.
Žofia Dorotea z Celle
Žofia Dorotea z Celle (, * 15. september 1666, Celle† 13. november 1726, Ahlden) bola rodom brunšvicko-lüneburská princezná a sobášom hannoverská kurfirstka.
Životopis
Žofia Dorotea bola jediným dieťaťom brunšvicko-lüneburského vojvodu George Williama a jeho nerovnorodej manželky hugenotky Eleonory d'Olbreuse.
Pôvod
O niekoľko rokov neskôrr sa takmer už štyridsaťročný George William zamiloval do Eleonóry d′Olbreuse, hugenotky vyhnanej z Francúzska, porušil sľub daný bratovi a uzavrel s ňou morganatický sobáš s tým, že jeho dediči nebudú jeho deti, ale deti jeho brata. Keď sa však narodila 15. septembra 1666 Žofia Dorotea, začala jej matka zápas o plné uznanie seba a teda aj svojej dcéry, ktorý bol po desiatich rokoch korunovaný úspechom: po druhýkrát predstúpila pred oltár a stala sa tak vojvodkyňou a jej dcéra brunšvicko-lüneburskou princeznou.
Manželstvo a deti
náhľad|Žofia Dorotea z Celle so svojimi deťmi Po svojom uznaní za legitímnu dcéru svojho otca sa stala Žofia Dorotea čo do urodzenosti rovnou princeznám z iných panovníckych rodov, bola aj po finančnej stránke veľmi zaujímavou partiou. Uchádzali sa o ňu princ August Fridrich z Wolfenbüttelu, bavorský vojvoda Max Emanuel aj švédsky kráľ. Prísľub jej ruky však získal jej bratranec, najstarší syn mladšieho brata otcovho, Juraj Ľudovít.
Manželstvo, uzavreté ako dynastický zväzok s cieľom spojiť majetky a panstvo rozdelené v predchádzajúcej generácii, nebolo šťastné. Manželia sa – okrem krátkej počiatočnej doby – neznášali a svokra (sama vnučka anglického kráľa Jakuba I. Stuarta) sa chovala k Žofii odmietavo a pohŕdala ňou pre nízky pôvod jej matky (vyjadrovala sa o nej ako o bastardovi a nazývala ju myším hovienkom v pepri (Mausdreck im Pepper) či horkou pilulkou, pozlátenou 100 000 toliarmi). Prostredie Žofiinho domova na malom dvore v Celle bolo diametrálne odlišné od hannoverského dvora, na jednej strane plného intríg a neresti, na druhej strane však zviazaného tuhou dvorskou etiketou – nedodržiavanie etikety bolo Žofii často vytýkané. Manželia mali medzi sebou časté a ostré zvady a boje. Vzťahy medzi nimi celkom ochladli po narodení ich dvoch detí; Juraj sa vzápätí vrátil k svojej dlhoročnej milenke Melusine von der Schulenburg, dvornej dáme svojej matky Žofie Hannoverskej (s ktorou udržoval ešte pred svadbou vzťah, ktorého ukončenie si dala Žofia Dorotea ako podmienku zvolenia k sobášu s ním; mal s ňou najmenej tri nemanželské deti a neskôr ju menoval vojvodkyňou Munster a Kendal v Írsku); skoro začal svoju ženu natoľko zanedbávať a chovať sa k nej tak prezieravo, až ho rodičia prosili o zachovanie diskrétnosti v kontaktoch s milenkou – obávali sa, že manželstvo ich syna bude zrušené a budu musieť vrátiť veno Žofie Dorotey. Juraj na tieto prosby reagoval kladne a od tej chvíle podvádzal svoju ženu menej okato.
Škandál
V tejto situácii im Žofia Dorotea ako na zavolanie sama dala do ruky zbraň. Začala si románik, a to so švédskym grófom Philipom Christophom von Köningsmarck. (Jeho priebeh je doložený dochovanou obsiahlou korešpondenciou milencov.) Čo sa tolerovalo mužovi, nemohlo prejsť žene: odhalenie ich vzťahu vyvolalo na hannoverskom dvore škandál a hnev Juraja. Königsmarck za nevyjasnených okolností zahynul (podľa všetkých indícií – dôkazy neexistujú, boli zničené – bol Königsmarck v júli roku 1694 zavraždený a jeho telo vhodené do rieky; na jeho vražde participovali štyria Jurajovi dvorania; jeden z nich za to mal dostať 150 000 toliarov, vtedy ročný plat vysoko postaveného ministra).
Žofia Dorotea však nebola obvinená z nevery, ale zo "zlovoľného opustenia manžela"; protižaloba jej nebola povolená, lebo Juraj Ľudovít sa obával, že by mohla k svojmu ospravedlneniu uviesť jeho mnohonásobnú manželskú neveru.
28. decembra toho istého roku dosiahol Juraj rozvod so Žofiou Doroteou, nikdy sa však už neoženil (Anglickom však kolovali "zaručené" správy o tajnom sobáši kráľa a jeho milenky Melusiny von Schulenburg).
Internácia
Žofia Dorotea bola internovaná na zámku v Ahlden neďaleko jej rodného Celle. Nesmela sa stýkať ani so svojimi deťmi, ani s otcom, navštevovať ju mohla len jej matka; mala zakázané sa znovu vydať. Mala stanovené pevné čiastky na zaistenie jej živobytia (o jej zabezpečenie sa delili rovným dielom jej otec a strýko/svokor) a mohla si držať malý dvor. Boli jej povolené len krátke výjazdy zo zámku, ale so zvláštnym dozorom. Toto vezenie už nikdy neopustila, zostala tu viac ako 30 rokov až do svojej smrti. Zomrela na rakovinu hrtanu 13. novembra 1726.
Saint-Martin-d’Uriage
Saint-Martin-d’Uriage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tennes (mytológia)
Tennes alebo Tennés alebo Tenés (starogr. Τέννης – Tennes/iný prepis Tennés;, ) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a dcéry trójskeho kráľa Laomedonta Prokleie, kráľ ostrova Teneda.
Jeho matka sa vydala za Poseidónovho syna Kykna. Kyknos sa neskôr oženil s Filonomou s dcérou Tragasa, ktorá sa do Tenna zaľúbila a keďže ju Tennes odmietal, jej láska sa premenila na nenávisť. Filonoma nakoniec intrigami dosiahla, že Kyknos Tenna a jeho sestru Hémitheu nechal zatĺcť do truhlice a hodiť do mora.
Szigetvársky obvod
Szigetvársky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Baranskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szigetvár. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Tennes (mytológia)
Keď sa pri brehoch ostrova objavili achájske vojská, ktoré tiahli do trójskej vojny, nechal zasypať ich lode kamením. To sa mu ale stalo osudným, lebo nahnevaný Achilles vystúpil na breh a v súboji ho zabil.
Podľa starovekých autorov vynašiel Tennes spoľahlivý prostriedok proti preťažovaniu súdov: každého žalobcu, ktorého obvinenie bolo falošné, nechal popraviť sekerou. Podľa starovekého úslovia „s tenedskou sekerou", čiže prísne a bezohľadne, podľa dnešných slov „sekernícky".
Martignat
Martignat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Martignat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Martignat má 1615 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Smrk (Jizerské hory)
Smrk  je najvyšší vrch českej časti a druhý najvyšší vrch v Jizerských horách. Masív sa nachádza v podcelku Smrčská hornatina na hranici Česka a Poľska, v mieste styku historických území Čechy, Lužica a Sliezsko. Samotný vrchol sa nachádza na českom území v okrese Liberec, no tesne za hranicou je poľský, o nižší neoznačený vrchol Smrek.
Masív je tvorený ortorulou a na rozsiahlom plochom vrchole bola v roku 2003 postavená rozhľadňa. Pri nej stojí Körnerov pomník v tvare rulového obelisku, pripomínajúci výstup nemeckého básnika Karla Theodora Körnera.
Na južných svahoch Smrku pramení rieka Jizera.
Massieux
Massieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Massieux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Massieux má 2409 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
HK Sokol RMK Bánovce nad Bebravou
HK Sokol RMK Bánovce nad Bebravou (celý názov: Hádzanársky klub Sokol RMK Bánovce nad Bebravou) je slovenský ženský hádzanársky klub z mesta Bánovce nad Bebravou. Vznikol v roku 1960 ako oddiel hádzanej v športovom klube TJ Iskra Zornica Bánovce nad Bebravou. Klub má okrem seniorského tímu aj dorastenecké, žiacke a prípravkárské oddiely. Družstvo žien je účastníkom najvyššej domácej súťaže, do ktorej vstúpil v roku 2017 ako víťaz 1.ligy. Jeho najväčší úspech je niekoľkonásobná kvalifikácia do najvyššej súťaže.
V roku 2008 vznikol v meste nový hádzanársky klubBHK Gabor Bánovce nad Bebravou, do ktorého prešla väčšina hráčok vtedajšieho seniorského družstva i mládežnícke tímy. Klub však v roku 2011 ukončil činnosť a klub Sokola Gabor začal opäť hrať v súťaži žien až v sezóne 2012/13.
Sezóny
Družstvo žien dosiahlo v 80. rokoch v Slovenskej národnej lige (najvyššia hádzanárska súťaž na Slovensku a druhá najvyššia v Česko-Slovensku) 5-krát umiestnenie do 3. miesta:
Žatva
náhľad|F. Sychkov. Strada (žatva). 1910 Žatva (zastarano aj žeň alebo žne) je typ zberu úrody, kedy sa žnú predovšetkým obilniny (pšenica, jačmeň, kukurica, raž, ovos atď.). Na Slovensku a celom miernom páse žatvy prebiehajú v lete v období relatívneho sucha. Najčastejšie k zberu dochádza od júna do septembra.
Obilniny, ale aj ďalšie plodiny ako strukoviny (hrach, fazuľa, sója), olejniny (repka) či zemiaky, sa zbierajú žacími strojmi (kombajnami), alebo ručne. Zrno musí byť zrelé a dostatočne suché, aby následne pri skladovaní neplesnivelo. Pri vlhkom počasí a nedostatočnom vysušení plodín sa dosušujú v špeciálnych sušičkách.
Po žatve sa spravidla konajú dožinky ako oslava ich úspešného ukončenia. Schádzavajú sa tu všetci, kto sa žatvy zúčastnili.
Saint-Martin-de-Clelles
Saint-Martin-de-Clelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Oceánska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v netballe 2019
Oceánska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v netballe 2019 bol oceánsky kvalifikačný turnaj, ktorý organizovala Oceánska netballová federácia (Netball Oceania), o postup na Majstrovstvá sveta 2019. Konal sa v Aucklande, na Novom Zélande v dňoch od 17. do 21. apríla 2018, za účasti 5 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Phyllis Latour Doyle High Wire Trust Arena. Kvalifikáciu vyhrala 🇼🇸 a z druhého miesta postúpilo na MS aj 🇫🇯.
Saint-Martin-de-Clelles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Massignieu-de-Rives
Massignieu-de-Rives je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Massignieu-de-Rives má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Martin-de-Clelles
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oceánska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v netballe 2019
Účastníci
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku INF v januári 2018.
Massignieu-de-Rives
Obyvateľstvo
Massignieu-de-Rives má 591 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Lužická Nisa
Lužická Nisa je  dlhá rieka v Česku, Poľsku a Nemecku. Je ľavým prítokom Odry. Jej povodie má plochu.
Priebeh toku
Pramení v Libereckom kraji na hranici katastrov obcí Nová Ves nad Nisou a Smržovka na juhu Jizerských hôr. Tečie západným okrajom pohoria a od mesta Görlitz po rovine. Veľká časť toku tvorí poľsko-nemeckú štátnu hranicu a pri meste Gubin sa vlieva do Odry.
Vodný režim
Na rieke dochádza k prudkým povodniam. Priemerný prietok v ústí predstavuje 30 m³/s.
Oceánsky pohár národov 1998
Play-off
Víťazom turnaja sa stal Nový Zéland.
Žofia Dorotea Hannoverská
náhľad|Žofia Hannoverská na portréte maliara Georg Wenzelaus von Knobelsdorffa Žofia Dorotea Hannoverská (* 16. marec 1687, Hannover† 28. jún 1757, Berlín, Prusko) bola rodom britská princezná a sobášom pruská kráľovná.
Saint-Martin-de-la-Cluze
Saint-Martin-de-la-Cluze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Žofia Dorotea Hannoverská
Manželstvo a potomkovia
28. novembra roku 1706 sa Žofia za tohto svojho bratranca, pruského kurprinca a následníka pruského trónu Fridricha Viliama vydala; sobáš bol dohodnutý predovšetkým s prispením babičky oboch snúbencov, Žofie Hannoverskej. Fridrich Viliam po smrti svojho otca, vojvodu Fridricha (25. februára roku 1713), usadol na pruský trón ako kráľ Fridrich Viliam I.
Saint-Martin-de-la-Cluze
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Žofia Dorotea Hannoverská
Manželstvo a potomkovia
V manželstve spolu žili dva celkom rozdielny Ľudia: intelektuálna Žofia Dorotea, milujúca hudbu, zaujímajúca sa o umenie, literatúru a módu, a sparťansky založený princ, ktorého najväčšou vášňou bola armáda a správa krajiny, ktorá sa pod jeho panovaním stala vysoko prosperujúcim štátom. Na politické záležitosti Žofia Dorotea vplyv nemala. Manželstvo kráľovského páru bolo veľmi disharmonické, plné stretov predovšetkým pre rozdielny prístup k deťom; cez tieto rozdiely sa starala Žofia Dorotea oddane o manžela v jeho chorobách.
Saint-Martin-de-la-Cluze
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žofia Dorotea Hannoverská
Manželstvo a potomkovia
Z manželstva vzišlo štrnásť potomkov, sedem synov a sedem dcér, štyri z nich však zomreli v útlom veku:
Smrť, odkaz
Žofia Dorotea zomrela 28. júna 1757 na svojom zámku Monbijou. Pochovaná bola v hohenzollernskej hrobke berlínskej katedrály.
Matafelon-Granges
Matafelon-Granges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Matafelon-Granges má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Matafelon-Granges má 653 obyvateľov (2009).
Formula 1 v roku 2005
Sezóna 2005 šampionátu formuly 1 bola 56. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 46. ročníkom pohára konštruktérov. Začala sa Grand Prix Austrálie 6. marca a skončila Grand Prix Číny 16. októbra po devätnástich pretekoch. Majstrom sveta sa stal Fernando Alonso, titul medzi konštruktérmi si vybojoval Renault. <!--
Zloženie tímov
-->
Poradie jazdcov
{|
‡ Tímy s pneumatikami Michelin ktoré sa rozhodli stiahnuť z GP USA kvôli obavám o bezpečnosť.
Pohár konštruktérov
† Pilot nedokončil GP, no bol klasifikovaný.
Jednorazové heslo
náhľad| MasterCard SecureCode používa OTAC na potvrdenie identity používateľa Jednorazové heslo (OTP), tiež známe ako jednorazový PIN, jednorazový autorizačný kód (OTAC) alebo dynamické heslo, je heslo, ktoré je platné iba pre jednu prihlasovaciu reláciu alebo transakciu v počítačovom systéme alebo inom digitálnom zariadení. OTP sa vyhýbajú niekoľkým nedostatkom, ktoré sú spojené s tradičnou (statickou) autentifikáciou založenou na hesle. Niekoľko implementácií zahŕňa aj dvojfaktorovú autentifikáciu tým, že zaisťuje, že jednorazové heslo vyžaduje ešte prístup k niečomu inému, čo má osoba (ako je malý prívesok na kľúče s integrovanou kalkulačkou OTP alebo čipová karta alebo špecifický mobilný telefón) alebo, niečo čo človek pozná (napríklad PIN).
Algoritmy generovania OTP zvyčajne využívajú pseudonáhodnosť alebo náhodnosť na generovanie zdieľaného kľúča alebo seed a kryptografické hašovacie funkcie, ktoré možno použiť na odvodenie hodnoty zo vstupu, ale nie naopak, a preto je pre útočníka ťažké získať údaje, ktoré boli použité ako vstup do hash funkcie. Je to potrebné, pretože inak by bolo ľahké predpovedať budúce OTP pozorovaním predchádzajúcich.
OTP boli diskutované ako možná náhrada za tradičné heslá, ako aj ich vylepšenie. Nevýhodou je, že jednorazové heslá môžu byť zachytené alebo presmerované a pevné tokeny sa môžu stratiť, poškodiť alebo byť ukradnuté. Mnoho systémov, ktoré používajú jednorazové heslá, ich neimplementujú bezpečne a útočníci sa stále môžu naučiť heslo prostredníctvom phishingových útokov, aby sa mohli vydávať za oprávneného používateľa.
Dievčatko so zápalkami
náhľad|Ilustrácia k rozprávke Dievčatko so zápalkami z roku 1889 od A.J. Bayesa Dievčatko so zápalkami (dánsky: Den Lille Pige med Svovlstikkerne) je literárna rozprávka dánskeho básnika a spisovateľa Hansa Christiana Andersena. Príbeh o snoch a nádeji umierajúceho dieťaťa bol prvýkrát uverejnený v roku 1845. Bol adaptovaný do rôznych médií vrátane animovaných, hraných a VR filmov, ako aj televíznych muzikálov.
Dej
Počas mrazivého silvestrovského večera sa chudobné dievčatko, trasúce sa a bosé, snaží na ulici predávať zápalky. Bojí sa ísť domov, lebo by ju otec zbil za to, že nepredala zápalky, a tak sa schová v uličke medzi dvoma domami. Napadne jej, že bude jednu po druhej zapaľuje zápalky, aby sa zohriala. Okoloidúci si však dievča nevšímajú, pretože od nej nikto nič nekúpi, a tak zostáva sama v chladnom počasí.
V plameni zápaliek vidí rad utešených predstáv: teplú železnú pec, krásnu pečenú hus, veľký nádherný vianočný stromček. Každá vízia sa rozplynie, keď dohorí zápalka. Na oblohe vidí padajúcu hviezdu, o ktorej jej zosnulá babička povedala, že znamená, že niekto je na ceste do neba. V plameni ďalšej zápalky vidí svoju zosnulú babičku, jedinú osobu, ktorá sa k nej kedy správala s láskou a dobrotou. Aby si dievča udržalo vidinu svojej babičky čo najdlhšie, zapáli celý zväzok zápaliek.
Zápalky hasnú a s nimi aj život dievčatka so zápalkami. Zamrzne a babička si odnesie jej dušu do neba. Na druhý deň ráno nájdu okoloidúci tuhé telo dievčatka s úsmevom na tvári a vyjadrujú ľútosť. Nevedia o nádherných vidinách, ktoré sa jej zdali, ani o tom, aká je šťastná so svojou babičkou v nebi. Začína sa písať nový rok.
6ix9ine
Daniel Hernandez (* 8. máj 1996, New York, New York, USA), známy aj pod umeleckým menom 6ix9ine alebo Tekashi69, je americký raper a textár. Jeho hudba je poznačená agresívnym štýlom rapovania, zatiaľ čo pre jeho kontroverznú osobnosť na verejnosti sú charakteristické výrazné vlasy dúhovej farby a rozsiahle tetovania. Taktiež viedol a dosiaľ vedie verejné spory s kolegami, známymi osobnosťami a právne problémy.
V roku 2018 bol zatknutý pre obvinenie z vydierania, držania zbraní a drog. Vo februári 2019 bol uznaný vinným z deviatich obvinení vrátane sprisahania s cieľom spáchať vraždu a ozbrojené lúpeže. Po vykonaní obžaloby dostal dvojročný trest odňatia slobody. V apríli 2020 mu bolo udelené predčasné prepustenie počas pandémie COVID-19 po obavách z jeho zraniteľnosti voči chorobe v dôsledku jeho astmatického stavu. Na ďalšie funkčné obdobie bol uväznený v domácom väzení.
Štúdiové albumy
2020- „Gooba” 2020- ,, YAYA 2020 - „”Tutu” 2018 -,, Gotti" 2018 -,, Keke" (S Fetty Wap a Boogie wit da Hoodie) 2019 ,,TIC TOC " 2018 – „Gotti“ 2018 – „Tati“ (featuring DJ Spinking) 2018 – „Fefe“ (featuring Nicki Minaj a Murda Beatz) 2018 – „International Gangstas“ (s Capo, Farid Bang a SCH) 2018 – „STOOPID“ (featuring Bobby Shmurda) 2018 - ,,BEBE“ 2017 - ,, Gummo"
Hongkong (ostrov)
Ostrov Hongkong sa nachádza v južnej časti Hongkongu, osobitnej administratívnej oblasti Čínskej ľudovej republiky. S rozlohou približne 80 km² je druhým najväčším ostrovom Hongkongu. Nachádza sa na ňom obchodné, finančné a administratívne centrum Hongkongu. Ostrov Hongkong sa po skončení Prvej ópiovej vojny v roku 1842 stal britskou kolóniou a ostal ňou až do roku 1997, keď prešiel pod čínsku správu.
Geografia
Po ostrove Lantau je ostrov Hongkong druhým najväčším v Hongkongu a zaberá približne 7% osobitnej administratívnej oblasti. Približne 7 km² rozlohy ostrova tvorí pôda rekultivovaná z mora. Severné pobrežie ostrova sa nachádza vo Viktóriinom prístave, ktorý ostrov oddeľuje od polostrova Kowloon.
Administratívne sa ostrov Hongkong delí na štyri okrsky, a síce Central and Western District, Wan Chai District, Southern District a Eastern District.
Populácia
Ostrov Hongkong je husto obývaný, predovšetkým oblasti na jeho severnej strane, a patrí medzi najhustejšie zaľudnené oblasti na svete. Na ostrove býva takmer pätina celkovej populácie Hongkongu. Podľa sčítania obyvateľstva v roku 2021 na ostrove žilo 1 195 529 obyvateľov, z toho 85 % etnických Číňanov, 5,6 % Filipíncov, 2,6 % Indonézanov, a 2,5 % belochov.
Dejiny
Archeologické nálezy ukazujú, že ostrov bol obývaný už pred viac než 6000 rokmi. Od obdobia dynastie Ťin v treťom storočí n.l. bola oblasť pod vplyvom čínskych vládcov. Pred príchodom Britov v 19. storočí ostrov obývali viaceré národnosti južnej Číny: na východe ostrova boli farmári národnosti Hakka, v centrálnej a západnej časti národnosti Hoklo a Punti (Kantončania) a južné brehy ostrova, v oblasti dnešnej štvrti Aberdeen, žili tzv. ľudia z lodí národnosti Tanka.
Po Prvej ópiovej vojne (1839-1842) a následnej Nankinskej zmluve (1842) sa ostrov Hongkong stal kráľovskou kolóniou Veľkej Británie. V severnej časti ostrova bolo založené mesto Victoria, ktorí bolo administratívnym centrom kolónie. Napriek tomu, že na ostrove v čase príchodu Britov žilo niekoľko tisíc miestnych obyvateľov, vtedajší minister zahraničných vecí Lord Palmerston o ňom vyhlásil, že je holá skala (barren rock).
Počas Druhej svetovej vojny bol Hongkong napadnutý Japonským cisárstvom a v decembri 1941 sa na ostrove Hongkong odohrali posledné boje medzi britskými a japonskými jednotkami. Ostrov definitívne padol na prvý sviatok vianočný, 25. decembra 1941, čím vošiel tento deň do miestnych dejín ako "čierne vianoce". Japonská okupácia, ktorá sa skončila v auguste 1945 kapituláciou americkým jednotkám, viedla k drastickému poklesu populácie ostrova, z 1,6 milióna v roku 1941 na 600 tisíc v roku 1945.
Doprava
Na ostrove Hongkong je sedem liniek hongkonského metra. Výlučne na ostrove sú dve linky: Island line a South Island line, cez more spája ostrov Hongkong s polostrovom Kowloon a ostratnými oblasťami Hongkongu päť ďalších liniek: Tung Chung line, Airport Express line, Tsuen Wan line, Tseung Kwan O line a East Rail line.
Cez Viktóriin prístav je ostrov Hongkong spojený s Kowloonom štyrmi tunelmi metra a ďalšími tromi automobilovými tunelmi. Medzi Hongkongom a Kowloonom nie sú postavené žiadne mosty, avšak dva mosty spájajú ostrov Hongkong s menším ostrovom Ap Lei Chau, ktorý leží južne od Hongkongu.
Na ostrove Hongkong taktiež premávajú električky firmy Hong Kong Tramways a lanová dráha Peak Tram, ktorá vozí turistov na najvyšší vrchol ostrova, Victoria peak. Trajekty spájajú obchodné centrum Central s ostrovmi ako Lantau, Lamma, alebo Cheung Chau.
Saint-Martin-de-Vaulserre
Saint-Martin-de-Vaulserre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Meillonnas
Meillonnas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Meillonnas má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Meillonnas má 1301 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Martin-le-Vinoux
Saint-Martin-le-Vinoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andromachos z Ambrakie
Andromachos bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.