cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Northrop T-38 Talon
Northrop T-38 Talon je americké dvojmiestne dvojmotorové nadzvukové cvičné prúdové lietadlo. Bolo prvým nadzvukovým cvičným lietadlom vôbec a stalo sa v tejto kategórii aj najrozšírenejším. Lietadlá T-38 sú stále v službe u viacerých vojenských letectiev, vrátane USA, ktoré ich doteraz prevádzkujú najviac. Z konštrukcie T-38 vychádzajú ľahké stíhacie lietadlá Northrop F-5 a z neho odvodené typy.
Vznik a vývoj
Firma Northrop vyvíjala typ T-38 od polovice 50. rokov 20 storočia ako cvičný variant ľahkého stíhacieho lietadla označeného N-156. Velenie letectva v tom čase nemalo o ľahké stíhacie lietadlá záujem, ale chýbala náhrada za vtedy hlavné cvičné prúdové lietadlo Lockheed T-33 Shooting Star, čo o osude lietadla rozhodlo. Prvý z troch postavených prototypov (označovaný ako YT-38) prvýkrát vzlietol 10. apríla 1959. Vývoj lietadla rýchlo pokračoval a už v roku 1961 vstúpilo do služby, kde doplnilo lietadlo pre základný výcvik Cessna T-37 Tweet. V nasledujúcich rokoch sa vyrobilo 1 146 sériových kusov T-38. Predpokladá sa, že na T-38 sa za dobu jeho služby vycvičilo okolo 50 000 pilotov. Vzdušné sily USA sú jednými z mála, ktoré v súčasnosti prevádzkujú nadzvukové cvičné prúdové lietadlá.
thumb|left|T-38 v službách [[National Aeronautics and Space Administration|NASA]]
T-38 má konvenčnú koncepciu s jednoduchou chvostovou plochou, malým, tenkým krídlom a predným podvozkom. Pilot a inštruktor sedia pod spoločným prekrytom v tandeme. Lietadlo poháňajú dva motory, ktoré majú vstupy vzduchu v koreňoch krídel. Vďaka svojim vysokým výkonom, sa lietadlo prezývalo „biela raketa“ a v roku 1962 vytvorilo niekoľko rekordov v stúpavosti.
Nakoniec sa realizoval aj ľahký stíhací variant projektu N-156 a vznikol tak blízky príbuzný T-38, typ Northrop F-5 Freedom Fighter. Viacero lietadiel F-5 sa po vyradení spätne prestavalo na cvičné T-38. Najpokročilejším variantom typu bol Northrop F-20 Tigershark.
Nehody
thumb|T-38A [[Langley Research Center|Langleyovho výskumného strediska NASA, 19. september 1974]]
Počas služby lietadiel T-38 sa zdokumentovalo vyše 210 nehôd a katapultáží z týchto strojov.
Používatelia
thumb|T-38A Talon [[Portugalské vzdušné sily|portugalských vzdušných síl]] thumb|T-38A v službách [[United States Naval Test Pilot School|U.S. Naval Test Pilot School vzlieta z námornej leteckej základne Patuxent River]]
Kórejská republika Nemecko Portugalsko Spojené štáty Taiwan Turecko
Papias
Papias môže byť:
Celestín Anton Radványi
Celestín Anton Radványi (pseudonymy: ERCÉ, ale aj E. Lorad, Anton Koltin, r.olec atď; * 20. marec 1911, Levice† 24. august 1978, Trenčín) bol slovenský spisovateľ, novinár, dramatik, libretista, prekladateľ, publicista, ilustrátor a jeden zo zakladateľov slovenskej životopisnej lexikografie.
Životopis
Celestín Anton Radványi navštevoval ľudovú školu v Spišskom Podhradí, potom v Spišskej Novej Vsi, kde začal aj gymnaziálne štúdiá. Pokračoval v nich v Levoči a v Nových Zámkoch a v roku 1932 tu aj maturoval na Štátnom reálnom gymnáziu. V rovnakom roku začal štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave až do roku 1936, avšak štúdium nedokončil. Celý svoj život, okrem krátkeho obdobia po maturite, keď pôsobil ako učiteľ v Bánovskej Kese (1932), zasvätil novinárskej práci. Roku 1933 sa stal zodpovedným redaktorom regionálneho týždenníka Slovenský juh v Nových Zámkoch (1933), neskôr denníka Slovenská pravda v Bratislave (1936). V roku 1937 pôsobil ako korešpondent Slovenskej Pravdy a Slováka vo Varšave, kde sa venoval aj štúdiu novinárstva. V roku 1939 bol krátko redaktorom Gardistu. Počas tzv. Homolovho puču (9.3.1939) bol zatknutý a uväznený v Brne na Špilberku. V máji 1941 nastúpil do redakcie Slováka a v auguste až novembri toho istého roka pôsobil ako korešpondent na východnom fronte.
Prvé literárne i kresliarske práce mu zverejnili už ako jedenásťročnému v brnianskom týždenníku Nový Život. Od gymnaziálnych štúdií publikoval historické články v Slovenskom juhu, neskôr v slovenských a českých časopisoch a novinách: Rozvoj, Svojeť, Studentský časopis (Praha), Nástup, Opera (Brno), Týždeň rozhlasu (Praha), Hvězda, Vesna, Plameň, Kultúra, Slovák, Svoradov, Nový svet, Slovenská pravda, Katolícke noviny a i.
Knižne debutoval v roku 1932 zbierkou noviel Bieda. Popularitu u čitateľov si získal knižkou Mám sa výborne (1935) s úsmevnými poviedkami zo študentského života, ktoré si aj sám ilustroval. Ich pokračovanie pod názvom Z náhod a nehôd  Maťa Babráka sa neskôr pravidelne objavovalo v časopise Plameň, vydávaného pre mládež Spolkom sv. Vojtecha v Trnave.
V roku 1936 mu vyšli historické romány z čias protitureckých bojov V tôni polmesiaca a Mračná nad Novými Zámkami. V tom istom roku publikoval na pokračovanie v časopise Plameň aj historickú povesť zo 16. storočia Pomsta. Ďalší román na pokračovanie s názvom V tajných službách bol uverejnený v Slovenskej Pravde v roku 1937. V roku 1938 - 1939  vychádza román na pokračovanie Ondráš zbojník, opäť časopise Plameň, ktorého bol v rokoch 1936 -1939 aj členom redakčnej rady.
Radványi sa už od detstva intenzívne zaujímal o históriu, k čomu mu poslúžila aj jeho znalosť cudzích jazykov. Jeho dlhoročné novinárske pátranie po slávnych stopách minulosti plus hlboké národné presvedčenie nakoniec vyústilo do zostavenia biografickej encyklopédie o živote a dielach významných slovenských rodákov Slovenská krv, ktorá vyšla v marci roku 1943 aj keď v knihe je uvedený rok 1942. Slovenská krv sa stala nielen prvým, ale na dlhé desaťročia aj jediným nadčasovo použiteľným špeciálnym životopisným slovenským lexikónom. Bola to prvá práca svojho druhu u nás, pričom treba zdôrazniť, že išlo o ojedinelý priekopnícky projekt jednotlivca a ďalšiu takúto prácu, ktorá vyšla až po 44 rokoch v podobe prvého zväzku Slovenského biografického slovníka, zostavoval veľký kolektív autorov. Motto Slovenskej krvi znelo: „Kto chce ozaj milovať svoj národ, musí veľa vedieť o ňom, i o jeho synoch!“ Slovenská krv bola po februári 1948 zakázaná a pripravené nové, doplnené vydanie nikdy nevyšlo.
Celo Radványi sa venoval aj dramatickej tvorbe a okrem niekoľkých jednoaktoviek bol autorom libreta populárnej operety Gejzu Dusíka Pod cudzou vlajkou (1940) či divadelnej hry Prievan (1940).
Bol vydavateľom a zodpovedným redaktorom prvého slovenského obrázkového týždenníka pre ženy, Úsmev slovenských žien a dievčat (1940-1941) a redigoval edíciu populárnych zošitových Moderných románov (1940-1944), ktoré vychádzali v týždennej periodicite.
Krátko po skončení II. svetovej vojny ho zatkli a z väznice Krajského súdu v Bratislave ho prepustili až v júli 1946. Hoci ho ľudový súd nakoniec oslobodil, musel sa aj s rodinou vysťahovať z Bratislavy a po krátkej zastávke v Trnave býval v Trnovci nad Váhom a v Bátovciach až do roku 1953, keď sa presťahoval znova do Trnavy. Medzičasom pracoval ako korektor v tlačiarni Pravdy vo Zvolene (1947), stal sa výkonným redaktorom a grafikom časopisu Obchod a práca v Nitre (1947-1948) a keďže nesmel publikovať pod vlastným menom, písal pod rozličnými pseudonymami a živil sa aj prekladmi. Na prelome rokov 1949 a 1950 bol krátko redaktorom Katolíckych novín v Bratislave, kam sa v roku 1953 opäť vrátil. Medzitým bol nezamestnaný a externe tvoril podnikové kroniky, inzerciu, reklamy a inú grafickú tvorbu najmä pre Slovenskú spoločnosť pre racionálnu výživu. V rokoch 1962 - 1968 pôsobil ako vedúci oddelenia propagácie a redaktor závodného časopisu Naše zrkadlo v národnom podniku Merina v Trenčíne. Neskôr, v roku 1968 sa znovu vrátil do redakcie Katolíckych novín, s ktorými spolupracoval aj po odchode do dôchodku v roku 1976. Zomrel na následky tragickej nehody v Trenčíne dňa 24. augusta 1978. Pochovaný je v Trnave na Novom cintoríne.
Knižné
Podľa bibliografie literárnej tvorby Cela Radványiho, ktorú k nedožitej sedemdesiatke v marci roka 1981 zostavili a napísali M. Hradný a P. Radványi, doplnili v roku 1988, súpis knižných, časopiseckých a redigovaných prác Celestína Radványiho má viac ako 4000 položiek. Okrem toho, že si väčšinu svojich kníh a novinárskych príspevkov aj sám ilustroval, jeho kresby uverejnili mnohé noviny, časopisy a kalendáre. Napríklad je autorom obálky, kresieb hlavičiek a celej grafickej úpravy kalendára Pútnik svätovojtešský na rok 1970, i na rok 1971. Presný počet uverejnených kresieb, ilustrácií, kreslených žartov a pod. sa už nedá zistiť ale je to určite štvorciferné číslo.
Spisovateľ a novinár C. A. Radványi, ktorý za minulého režimu patril k tým, čo mali byť zabudnutí a úplne vymazaní z našej histórie, bol znova objavený a rehabilitovaný až v deväťdesiatych rokoch a spoločenského uznania sa mu dostalo roku 1998, keď mu symbolicky udelili čestné občianstvo mesta Trnavy in memoriam.
United States Air Forces in Europe – Air Forces Africa
Veliteľstvo USAFE-AFAFRICA je dislokované na základni Ramstein v Nemecku. Vzdušné sily Spojených štátov v Európe a Afrike vznikli 7. augusta 1945 pod názvom United States Air Forces in Europe (USAFE). Počas studenej vojny mali dôležitú úlohu vo vojensko-politickej situácii v Európe. Ich jednotky sa zúčastnili všetkých dôležitých operácií v povojnovej histórii kontinentu, napríklad leteckého zásobovania Berlína, Suezskej krízy aj operácie Púštna búrka atď. Súčasný názov majú od 20. apríla 2012. U Vzdušných síl USA v Európe a Afrike slúži 23 805 príslušníkov a majú k dispozícii 203 lietadiel a vrtuľníkov.
Súčasné operačné jednotky
thumb|[[McDonnell Douglas F-15E Strike Eagle|F-15E Strike Eagle 494. stíhacej letky zo základne RAF Lakenheath vo Veľkej Británii]] thumb|[[Lockheed Martin F-35 Lightning II|F-35A Lightning II 495. stíhacej letky na základni RAF Lakenheath]] thumb|[[General Dynamics F-16 Fighting Falcon|F-16C Fighting Falcon 510. stíhacej letky na základni Aviano v Taliansku]] thumb|[[Lockheed Martin C-130J Super Hercules|C-130J Super Hercules 37. transportnej letky zo základne Ramstein v Nemecku letí nad Poľskom]]
Pietrosella
Pietrosella je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corse-du-Sud, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
FIVB Vyzývací pohár vo volejbale mužov 2018
FIVB Vyzývací pohár vo volejbale 2018 bol premiérový ročník Vyzývacieho pohára vo volejbale mužov, medzinárodnej súťaže národných tímov, ktorú organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa od 20. júna – 24. júna 2018. Po veľkej reorganizácií Svetovej ligy (a zmene názvu na Ligu národov) sa vytvoril Vyzývací pohár, ktorého víťaz sa kvalifikuje do budúceho ročníka Ligy národov. Premiérový ročník Vyzývacieho pohára a postup do budúcoročnej Ligy národov si zaistil tím Portugalska.
Latrape
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Afrodisias
Afrodisias môže byť:
Boéthos
Boéthos môže byť:
Launac
Launac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pila-Canale
Pila-Canale je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corse-du-Sud, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pravoslávna autokefálna cirkev Albánska
Pravoslávna autokefálna cirkev Albánska je jedna z autokefálnych pravoslávnych cirkví. Jej najvyšším predstaviteľom je arcibiskup.
Cirkev pôsobí na teritóriu Albánska, a má okolo 700 tisíc veriacich.
Kresťanstvo sa na územie Albánska dostalo už v 1. storočí. Pred príchodom Osmanov v roku 1478 na juhu krajiny prevládalo kresťanstvo byzantského obradu. Potom sa však začal prechod Albáncov na islam. Do polovice 19. storočia sa väčšina Albáncov stala moslimami. Južná časť Albánska bola časom integrovaná do konštantínopolského patriarchátu a všetky bohoslužby sa konali v gréčtine. Severná časť bola súčasťou srbskej cirkvi.
Albánska cirkev vyhlásila autokefalitu v roku 1922 a bola uznaná konštantínopolským patriarchom v roku 1937.
Za vlády komunistov bola cirkev v Albánsku prenasledovaná. V roku 1967 bolo Albánsko vyhlásené za prvú ateistickú krajinu. Ku koncu komunistického režimu zostalo nažive iba 22 pravoslávnych kňazov. Až v roku 1922 bol ustanovený arcibiskup pre pravoslávnu cirkev.
Fernando Henrique Cardoso
Fernando Henrique Cardoso (* 18. jún 1931, Rio de Janeiro, Brazília), známy aj pod iniciálami FHC, je brazílsky sociológ, profesor a politik, ktorý pôsobil ako 34. prezident Brazílie od roku 1995 do roku 2002. Bol prvým brazílskym prezidentom, ktorý bol opätovne zvolený na ďalšie funkčné obdobie. Cardoso, uznávaný odborník na teóriu závislosti, známy svojím výskumom o otroctve a politickej teórii, získal mnoho ocenení vrátane Ceny princa z Astúrie za medzinárodnú spoluprácu (2000) a Klugeho ceny od Kongresovej knižnice USA (2012).
Osobný a profesionálny život
Cardoso pochádza z bohatých portugalských prisťahovalcov. Niektorí boli politikmi počas Brazílskeho cisárstva. Má tiež afrických predkov, cez čiernu praprababičku a prababičku mulatku. Cardoso sa opísal ako „mierne mulat“ a údajne povedal, že má „nohu v kuchyni“ (prikývnutie na historické brazílske domáce otroctvo).
Narodil sa v Riu de Janeiro a väčšinu svojho života prežil v São Paule. Cardoso je vdovec, ktorý bol od roku 1953 ženatý s antropologičkou Ruth Vilaça Correia Leite Cardoso až do jej smrti 24. júna 2008; mali tri deti. Vyštudovaný sociológ, bol profesorom politológie a sociológie na Univerzite São Paulo a prezidentom Medzinárodnej sociologickej asociácie (ISA) v rokoch 1982 až 1986. Je členom Institute for Advanced Study (Princeton), čestným zahraničným členom Americkej akadémie umení a vied a autorom niekoľkých kníh.
Akademická kariéra
Cardoso získal bakalársky titul zo spoločenských vied na Univerzite São Paulo v roku 1952, kde získal aj magisterský a doktorát zo sociológie. Jeho dizertačná práca pod vedením Florestana Fernandesa skúmala inštitút otroctva v južnej Brazílii a z marxistickej perspektívy kritizovala dominantný prístup Gilberta Freyra k tejto téme. Odvtedy sa stala klasikou na túto tému. Cardoso tiež získal v roku 1963 titul Livre-Docência, najvyššiu úroveň akademického uznania v Brazílii, tiež na Univerzite São Paulo. V roku 1968 získal titul katedrálneho profesora, zastával katedru politológie na rovnakej univerzite.
Keď Cardoso pokračoval vo svojej akademickej kariére v zahraničí v Čile a Francúzsku po sprísnení brazílskej vojenskej diktatúry, vydal niekoľko kníh a článkov o štátnej byrokracii, priemyselných elitách a najmä o teórii závislosti. Jeho práca o závislosti bola jeho najuznávanejším príspevkom k sociológii a rozvojovým štúdiám, najmä v Spojených štátoch. Po tom, čo v rokoch 1982 až 1986 predsedal Medzinárodnej sociologickej asociácii, bol Cardoso vybraný ako uznávaný odborník na 40. výročie Fulbrightovho programu a v tejto funkcii bol hosťujúcim vedcom a prednášal na Kolumbijskej univerzite o demokracii v Brazílii. Cardoso v súčasnosti vedie prednášky a kurzy v zahraničí.
Politická kariéra
Po svojom návrate do Brazílie sa Fernando Henrique zapojil do narastajúcej demokratickej opozície voči vojensky ovládanému režimu ako intelektuál aj ako politický aktivista. Stal sa senátorom za São Paulo za bývalé Brazílske demokratické hnutie (MDB) v roku 1982.
V roku 1986 bol zvolený do Senátu za Stranu brazílskeho demokratického hnutia (PMDB), ktorou sa MDB stala po opätovnej demokratizácii. Pripojil sa ku skupine poslancov PMDB, ktorí túto stranu opustili a založili Brazílsku sociálnodemokratickú stranu (PSDB). Dôvodom bola pozícia PMDB, ktorá sa posunula doprava, keď sa strana zaplnila politikmi, ktorí kolaborovali s diktatúrou. Ako senátor sa Cardoso zúčastnil na Národnom ústavodarnom zhromaždení v rokoch 19871988, ktoré vypracovalo a schválilo súčasnú ústavu Brazílie v nadväznosti na opätovnú demokratizáciu krajiny. V počiatočných fázach práce ústavodarného zhromaždenia (od februára do marca 1987) viedol Cardoso výbor, ktorý vypracoval vnútorný rokovací poriadok vrátane procedurálnych pravidiel upravujúcich tvorbu samotnej ústavy. Tento rokovací poriadok bol prijatý zhromaždením a uverejnený 25. marca 1987. Do roku 1992 pôsobil Cardoso ako vodca PSDB v Senáte. Od októbra 1992 do mája 1993 pôsobil ako minister zahraničných vecí za prezidenta Itamara Franca (PMDB).
Od mája 1993 do apríla 1994 bol ministrom financií a v apríli 1994 odstúpil, aby začal prezidentskú kampaň. Vo voľbách 3. októbra vyhral prezidentský úrad v prvom kole hlasovania s 54% hlasov, viac ako dvojnásobkom v porovnaní s jeho najbližším protikandidátom Luizom Ináciom Lulom da Silvom. Je to stále najväčší náskok víťazstva zaznamenaný v slobodných voľbách v brazílskej histórii. Po zmene ústavy, ktorá umožnila prezidentovi vládnuť druhé obdobie, vyhral v roku 1998 druhé funkčné obdobie takmer rovnako ľahko, keď získal 53% k Lulovým 31,7 % na víťazstvo v jedinom kole. K dnešnému dňu je jediným prezidentom, ktorý získal úplnú väčšinu ľudového hlasovania, a jediným, ktorý vyhral prezidentský úrad v jedinom kole od zavedenia dvojkolového systému v roku 1989.
Prezident Brazílie (1995 – 2003)
Cardoso, často prezývaný „FHC“, bol zvolený s podporou aliancie vlastnej Brazílskej sociálnodemokratickej strany (PSDB) a dvoch pravicových strán, Strany liberálneho frontu (PFL) a Brazílskej strany práce (PTB). Najväčšia brazílska strana, centristická Strana Brazílskeho demokratického hnutia (PMDB), sa po voľbách pridala ku Cardosovej vládnej koalícii, rovnako ako pravicová Brazílska progresívna strana (PPB) v roku 1996.
Jeho vláda videla inštitucionálny pokrok v oblasti ľudských práv, počnúc národným sekretariátom a novým vládnym programom, o ktorom sa diskutovalo s občianskou spoločnosťou na riešenie tejto otázky. Dňa 8. januára 1996 vydal kontroverzný dekrét 1775, ktorý vytvoril rámec pre jasné vymedzenie domorodých území, ale ktorý ako súčasť procesu otvoril domorodé územia protinárokom susedných vlastníkov pôdy. V roku 2000 Cardoso požadoval zverejnenie niektorých tajných vojenských spisov týkajúcich sa operácie Condor, siete juhoamerických vojenských diktatúr, ktoré uniesli a zavraždili politických oponentov.
FHC bol prvým brazílskym prezidentom, ktorý riešil nerovnosť a obrovskú priepasť medzi bohatými a chudobnými. Spustil tieto programy: Bolsa Escola, Auxílio Gás, Bolsa Alimentação a Cartão Alimentação.
Vzhľadom na jeho predchádzajúce skúsenosti vo funkcii ministra zahraničných vecí a prestíž medzinárodne známeho sociológa bol na svetovej scéne rešpektovaný a nadviazal priateľstvá s takými lídrami ako Bill Clinton a Ernesto Zedillo. Hoci ho v zahraničí rešpektovali, v Brazílii mal problémy získať podporu v Kongrese pre vládne priority a vôbec medzi ľuďmi. V dôsledku toho boli veľké reformy plánované exekutívou, ako napríklad zmeny v daňovom systéme a sociálnom zabezpečení, schválené len čiastočne a až po dlhej diskusii. Hoci tvrdil, že stále podporuje sociálnu demokraciu, jeho ekonomická politika viedla ľudí na ľavici k tomu, aby ho identifikovali s neoliberalizmom a pravicovou politikou, čo sú pojmy, ktoré v latinskoamerických politických diskusiách a akademických kruhoch často nesú veľmi negatívnu konotáciu.
Cardosova administratíva bola obvinená z podplácania kongresmanov, aby schválili ústavný dodatok, ktorý zabezpečil FHC právo uchádzať sa o znovuzvolenie, ktoré nakoniec vyhral.
Po prezidentúre
Po odchode z úradu zaujal pozíciu vedúceho predstaviteľa svojej strany a vedúceho verejného hlasu v opozícii voči úradujúcej Robotníckej strane, pričom veľa písal o brazílskej politike do novín a poskytoval prednášky a rozhovory. Napriek tomu, jeho relatívne nízka miera popularity medzi všeobecnou populáciou urobila z jeho odkazu zmiešané požehnanie pre jeho politických spojencov, ktorí sa ho počas volieb zdráhajú bezvýhradne prijať, najmä v témach týkajúcich sa privatizácie a sociálnej politiky. V roku 2006 pomáhal v kampani kandidáta PSDB na prezidenta Geralda Alckmina a zopakoval, že už nechce znovu kandidovať.
Svoj čas venuje osobnému inštitútu, ktorý založil v São Paule. Na základe modelu diel vytvorených bývalými prezidentmi Spojených štátov napísal dve knihy o svojich skúsenostiach ako prezident Brazílie a obhajuje zmiernenie trestných zákonov týkajúcich sa drog, čo vyvoláva kritiku aj chválu. Prednáša na Brown University v Rhode Island o brazílskej hospodárskej politike, mestskom rozvoji a odlesňovaní a ako hosťujúci lektor vyučoval na Sciences Po v Paríži. V roku 2007 sa stal aj členom redakčnej rady latinskoamerickej politickej publikácie Americas Quarterly, do ktorej je príležitostným prispievateľom.
Odsek
Odsek (nespisovne alebo staršie [a po česky ]: odstavec ) môže byť:
Acetylová skupina
V organickej chémii sa ako acetylová skupina alebo acetyl označuje skupina CH3C(O)–. Je to zvyšok kyseliny octovej po odštiepení hydroxylovej skupiny a teda patrí medzi acyly. Niekedy sa zapisuje pomocou skratky Ac (nemala by však byť zamieňaná s prvkou aktíniom, ktoré má rovnakú značku).
Acetylová skupina sa skladá z metylovej skupiny, ktorá je viazaná jednoduchou väzbou na karbonylovú skupinu. Karbonylová skupina v acylovom zvyšku má jeden neväzbový elektrón, ktorým tvorí väzbu na zvyšnú časť molekuly, označovanú R. Podľa organického názvoslovia IUPAC sa acetyl nazýva i etanoyl, i keď toto označenie sa veľmi nepoužíva.
Acetylová skupina je súčasťou mnohých organických zlúčenín, vrátane kyseliny octovej (od ktorej je formálne odvodená), neurotransmiteru acetylcholínu, acetyl-CoA, acetylcysteínu, acetaminofénu (známeho ako paracetamol) a kyseliny acetylsalicylovej (známej ako aspirín).
Acetylácia
Naviazanie acetylovej skupiny na molekulu sa nazýva acetylácia. Má mnoho využití a objavuje sa bežne v biochemických pochodoch i v syntetickej chémii.
V prírode
V biologických organizmoch sa acetylová skupina často prenáša z acetyl-CoA na ostatné organické molekuly. Acetyl-CoA je intermediátom vbiologických syntetázach i v rozklade mnohých organických molekúl, napr. sacharidov, lipidov i proteínov. Acetyl-CoA vzniká v druhej časti bunkového dýchania, teda v dekarboxylácii pyruvátu, pôsobením pyruvátdehydrogenázy na kyselinu pyrohroznovú.
Históny a iné bielkoviny sú často upravené pomocou acetylácie. Na úrovni DNA napríklad acetylácia histónov pomocou acetyltransferáz (HAT) spôsobuje zväčšenie štruktúry chromatínov, čo umožňuje genetickú transkripciu. Naopak, odštiepenie acetylovej skupiny pomocou históndeacetyláz (HDAC) spôsobuje zhustenie štruktúry DNA, čím sa transkripcia znemožní.
Syntetická organický a farmaceutická chémia
Acetylácia je možná mnohými spôsobmi, bežne sa robí pomocou použitia acetanhydridu alebo acetylchloridu, často v prítomnosti terciárneho alebo aromatického amínu, ktorý funguje ako zásada. Typická acetylačná reakcia je premena glycínu na N-acetylglycín:
Farmakológia
Acetylované organické molekuly vykazujú vyššiu schopnosť prestupovať selektívne priepustnú hematoencefalickú bariéru. Acetylácia pomáha daným látkam preniknúť do mozgu rýchlejšie, takže tieto látky majú intenzívnejší efekt a majú vyššiu účinnosť pri danej dávke. Acetylová skupina kyseliny acetylsalicylovej (aspirínu) zvyšuje jej efektívnosť v porovnaní s prírodným antiflogistickým efektom kyseliny salicylovej. Podobným spôsobom premieňa acetylácia morfín, prírodný liek proti bolesti, na omnoho silnejší heroín (diacetylmorfín).
Existujú dôkazy, že acetyl- L -karnitín môže byť pre niektoré použitia efektívnejší, než L -karnitín. Acetylovaný resveratrol by mohol byť prvý liek proti radiácií pre ľudskú populáciu.
Referencie
<references group="" responsive="1">
Pezinské kultúrne centrum
Pezinské kultúrne centrum alebo Dom kultúry Pezinok je kultúrny dom v meste Pezinok, ktorý sa nachádza na Holubyho ulici číslo 42.
Kino kultúrneho domu bolo slávnostne otvorené dňa 16. februára 1990 festivalom FFP Zima 1990 filmom Obyčajný špás a nahradilo pôvodné, dnes už neexistujúce Kino Zora, ktoré ukončilo svoju prevádzku filmom Pod hrozbou smrti. Vo vnútri sa nachádza Malá sála, Veľká sála označovaná aj ako Kinosála a na poschodí sa nachádza Spoločenská sála. V budove sídli TV Pezinok, reštaurácia a pizzeria Lalia a ďalšie firmy.
Kino
Veľká sála alebo Kinosála sa využíva sa na premietanie filmov, ale aj na divadelné predstavenia, koncerty a iné druhy kultúrnych podujatí.
Kino ma kapacitu 425 miest a od roku 2012 je po modernizácii možnosť premietania filmov v 3D a so zvukom Dolby Surround 7.1.
Premieta sa 6 dní v týždni okrem pondelka vždy o 19:30, cez víkendy aj s detskými predstaveniami o 17:00.
Amfiteáter
náhľad|Premietacia plocha a javisko amfiteátra Amfiteáter (hovorovo Amfík) sa nachádza na Cajlanskej ulici číslo 7 v pezinskej mestskej časti Cajla. Využíva sa ako letné kino Pezinského kultúrneho centra, ale aj na koncerty a iné kultúrne podujatia. Filmy sa tu premietajú vždy o 21:15, v mesiaci august už o 21:00. Od roku 2017 sa filmy na amfiteátri premietajú v sedemkanálovom zvuku.
V rokoch 1976 a 1977 sa tu konal festival Koncert mladosti.
Poggiolo
Poggiolo je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corse-du-Sud, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Launaguet
Launaguet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Akumulátor elektrickej energie
Akumulátor elektrickej energie alebo batéria pre uchovanie elektrickej energie je zariadenie, s účelom uloženia elektrickej energie z alternatívnych obnoviteľných zdrojov (solárne panely, vodná turbína, veterná turbína) v čase ich činnosti a následná spotreba elektrickej energie z akumulátora v čase ich nečinnosti (neprítomnosť vonkajších vplyvov).
Takýto akumulátor býva doplnený inteligentnou riadiacou jednotkou, ktorá riadi tok elektrickej energie medzi alternatívnym zdrojom, batériou a verejnou sieťou pri dodávke pre jednotlivé elektrické spotrebiče.
Bezpečnosť
Vnútorná bezpečnosť systému (zabezpečenie samotného akumulátora) je závislá od spínačov medzi jednotlivými akumulátorovými blokmi, čo znamená, že znefunkčnenie jedného bloku (v prípade jeho poruchy) neznefunkční celý systém. Ten funguje ďalej, ale so zníženou kapacitou.
Zmeny v topológii elektrickej siete
V minulosti bolo výhodnejšie vyrábať a rozvádzať elektrinu v rámci centralizovaného systému. To znamená, že elektrina bola vyrobená v elektrárni (jadrová elektráreň, vodná elektráreň a pod.) a následne prostredníctvom nadzemnej alebo podzemnej elektrickej siete doručená do transformátora pod vysokým napätím, kde bola stransformovaná na nízke napätia 380V na 3 fázy a distribuovaná do jednotlivých odberných miest.
Shock
Shock môže byť:
Akumulátor elektrickej energie
Zmeny v topológii elektrickej siete
Dnes vďaka rozmachu zariadení na získavanie energie z obnoviteľných zdrojov a akumulátorov elektrickej energie, ktoré sú čoraz lacnejšie, menšie a ľahšie, je výhodné budovať decentralizovanú sieť, to znamená, že okrem odberu elektrickej energie z centralizovanej verejnej siete, môže domácnosť či prevádzka mať ešte vlastnú,  malú elektráreň, ktorá je však závislá od vonkajších vplyvov (slnko, vietor alebo voda). Ak sú vonkajšie vplyvy priaznivé a výkon alternatívnej elektrárne dostačujúci, prioritne je elektrická energia spotrebovaná odtiaľto.
V prípade, že je spotreba odberného miesta vyššia ako možnosti alternatívnej elektrárne, rozdiel príkonu sa dopĺňa z verejnej siete.
Andrej Droba
Andrej Droba (* 22. máj 1975 ) je slovenský diplomat. Od júla 2022 je veľvyslanec Slovenska v Írsku. Pôsobil tiež ako veľvyslanec v Poľsku a v mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Kanade.
Diplomatické pôsobenie
V roku 1999 absolvoval odbor Komerčné inžinierstvo na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave.
Od roku 1998 pracuje pre Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí. Začínal ako parlamentný tajomník. V rokoch 20012005 bol II. tajomníkom stálej misie SR pri OSN v New Yorku. Potom pracoval dva roky ako riaditeľ kancelárie štátnej tajomníčky. V rokoch 20072011 bol radcom a zástupcom veľvyslanca v USA. Od roku 2011 do roku 2012 pracoval ako vedúci oddelenia zahraničných vzťahov a protokolu Magistrátu hlavného mesta Bratislavy. V rokoch 20122014 bol riaditeľom kancelárie ministra na MZV.
Veľvyslanec v Kanade
Do funkcie veľvyslanca Drobu vymenoval 9. septembra 2014 prezident SR Andrej Kiska. Pri prezentácii poverenia Drobu 2. októbra 2014 prijal generálny guvernér Kanady David Johnston.
Veľvyslanec v Poľsku
Do funkcie veľvyslanca v Poľsku Drobu vymenovala 29. januára 2020 prezidentka SR Zuzana Čaputová. Jeho nástupkyňa je od júla 2022 Andrea Elscheková Matisová.
Veľvyslanec v Írsku
V júli 2022 bol prezidentkou Zuzanou Čaputovou vymenovaný za veľvyslanca Slovenska v Írsku. Jeho predchodcom bol v rokoch 2018 až 2022 Igor Pokojný.
Osobný život
Je ženatý s manželkou Danielou. Jeho starší brat je politik a predseda Bratislavského samosprávneho kraja, Juraj Droba.
Ľudmila Benkovičová
PhDr. Ľudmila Benkovičová, CSc. (* 27. november 1948, Šurany) je slovenská sociologička, bývalá predsedníčka Štatistického úradu Slovenskej republiky. Vo funkcii bola od 16. februára 2007 do rezignácie 19. októbra 2016.
Vzdelanie a začiatky kariéry
Ľudmila Benkovičová vyštudovala v rokoch 1967 až 1972 Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave v odbore sociológia. V roku 1982 vykonala rigoróznu skúšku, v roku 1984 dizertáciu. Po ukončení vzdelania pôsobila na svojej alma mater ako odborná pracovníčka (19721978), vedecká ašpirantka (19791983), samostatná vedecká pracovníčka (19841988). Súčasne v tých rokoch pôsobila aj na Ústave filozofie a sociológie Slovenskej akadémie vied.
Verejné funkcie
Svoju dráhu v Štatistickom úrade začala v roku 1989, keď pracovala ako vedúca oddelenia výskumu v Ústave pre výskum verejnej mienky pri Štatistickom úrade SR (19891995). Nasledovne bola zamestnaná na Úrade vlády SR ako vedúca oddelenia analýz a odborná poradkyňa na Tlačovom a informačnom odbore (19951998). Od roku 2000 bola odbornou asistentkou na katedre politológie Univerzite svätého Cyrila a Metoda v Trnave. V rokoch 2000 až 2006 pracovala v odbore mediálneho výskumu Slovenského rozhlasu. Od 1. septembra 2006 do 15. februára 2007 bola poradkyňou predsedu vlády SR pre komunikáciu a verejnú mienku. Nasledujúci deň bola Prezidentom Slovenskej republiky vymenovaná do funkcie predsedníčky Štatistického úradu SR na päťročné obdobie. Po jej rezignácii 19. októbra 2016 vláda do úradu navrhla Alexandra Balleka. Ballek sa funkcie ujal po vymenovaní prezidentom Kiskom 24. novembra 2016.
Papias z Afrodisiady
náhľad|Starý kentaur a Eros, [[Staroveký Rím|rímska mramorová kópia z 2. storočia gréckeho originálu z 2. stor. pred Kr. ]] Papias bol starogrécky sochár. Sochár Papias pochádzal z maloázijskej Afrodisiady. Činný bol pravdepodne v druhom storočí pred Kr. (nemôžeme si byť ale istí, či sú signatúry na objavených sochách prepísané z pôvodných sôch alebo nie )
Pripisujú sa mu originály sôch (alebo tieto kópie) dvoch kentaurov objavených v roku 1736 v Hadriánovej vile mesta Tivoli (starého a mladého kentaura, zhotovených v 2. storočí ), ktoré podľa signatúr zhotovil so svojim rodákom Aristeom. Oboch umelcov pri tvorbe týchto diel ovplyvnila maloázijská helenistická škola, ktorá sa rada vyjadrovala metaforicky podobnými evokáciami. Starý kentaur (z múzea Louvre v Paríži) je zviazaný rukami za chrbtom, je bezmocný a nemôže sa brániť pred mučiacim ho Erosom, ktorý mu sedí na chrbte. Mladý kentaur (Kapitolské múzeum v Ríme) beží a šťastne lúska prstami. Svojimi črtami pripomína viac satyra (malé rožky, špicaté uši) než kentaura.
Majstrovstvá Európy v bejzbale 1960
Majstrovstvá Európy v bejzbale 1960 bol v poradí 6. turnaj majstrovstiev Európy v bejzbale mužov, ktoré organizuje Európska bejzbalová konfederácia (CEB). Konal sa v Barcelone, v Španielsku v dňoch od 22.25. septembra 1960, za účasti 4 tímov. Španielsko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1955, rovnako v Barcelone. Štvrtý titul v rade získalo 🇳🇱, ktoré sa v jedinej hranej skupine umiestnilo pred 🇮🇹 a domácim 🇪🇸.
Lautignac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Porto-Vecchio (obec)
Porto-Vecchio je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corse-du-Sud, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valér Franko
Mgr. Valér Franko (* 11. december 1968, Humenné ) je slovenský diplomat. V súčasnosti mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec v Egypte.
Diplomatické pôsobenie
Po vyštudovaní gymnázia v Humennom a príprave na štúdium v zahraniční na gymnáziu v Banskej Štiavnici v roku 1986 odišiel nasledujúci rok študovať na Moskovský štátny inštitút medzinárodných vzťahov. Ten dokončil v roku 1993 so špecializáciou na Blízky východ. Od roku 1993 pracoval ako referent pre Blízky východ, od roku 1994 pre Afriku. V roku 1994 sa stal Chargé d’affaires na zastupiteľskom úrade v Abú Dhabí (Spojené arabské emiráty). Neskôr pracoval na zastupiteľských úradoch v Bagdade (Irak), Káhire (Egypt) a Teheráne (Irán) kde bol v rokoch 2001 až 2004 1. tajomníkom a konzulom. V rokoch 2005 až 2006 bol vedúcim oddelenia boja proti terorizmu. V rokoch 2008 až 2013 bol 1. tajomníkom a konzulom v Káhire. Potom do roku 2014 pracoval pre OBSE ako člen krízového štábu. Do roku 2016 bol radca, konzul a zástupca stáleho predstaviteľa pri OPCW na zastupiteľskom úrade v Haagu.
Veľvyslanec v Káhire
Poverovacie listiny dostal 9. marca 2016 od prezidenta Andreja Kisku. Je tiež nerezidentným veľvyslancom v Saudskej Arábii. Kráľ Salman ho prijal v marci 2018. V júni 2017 prezentoval svoje poverovacie listiny v Ománe.
22. februára 2022 bola prezidentkou Zuzana Čaputová vymenovaná jeho nástupkyňa, Lenka Miháliková.
Ruská cyrilika
náhľad|Veľké písmená ruskej abecedy
Ruská cyrilika (iné názvy: ruské cyrilské písmo, ruské písmo, azbuka) je cyrilika používaná v Rusku. Abeceda ruskej cyriliky sa nazýva ruská abeceda alebo azbuka. Dokopy má 33 znakov.
Remiaška
Remiaška je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Stratenou, približne severne od Dobšinej.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Stratená. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Stratená a juhozápadne ležiaca osada Dobšinská Ľadová Jaskyňa, východne sa nachádzajú Dedinky a Mlynky, južne mesto Dobšiná a severozápadne Vernár. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj a národnej prírodnej rezervácie Stratená.
Opis
Remiaška vystupuje nad údolím Hnilca v južnej časti Slovenského raja a jej južné svahy vytvárajú Stratenský kaňon. Severným smerom sa nachádza Cigánka, Lipovec a Štrbáková , západným Kopanec , Doštianky  a Honzovské , južným Duča , Čierna hora , Veľký Radzim , Gápeľ  a Skala  a východným Marčeková , Gačovská skala , Suchý vrch  a Havrania skala. Južným úpätím preteká rieka Hnilec, do ktorej odteká voda z masívu krátkymi prítokmi. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou a skalných vyhliadok je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu a susedných Volovských vrchov, no tiež Revúcku vrchovinu, Stolické vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Vysoké Tatry, Branisko a údolie Hnilca,.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no juhovýchodným úbočím prechádza žlto značená trasa zo Stratenského kaňonu na Havraniu skalu.
Základná umelecká škola Eugena Suchoňa
Základná umelecká škola Eugena Suchoňa môže byť:
Propriano
Propriano je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corse-du-Sud, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anitino očko
Anitino očko je pleso v Bystrej doline v Západných Tatrách na Slovensku. Pomenovanie pochádza od liptovských pastierov. Je známe tiež pod názvami Suché Bystré pleso alebo Spodné Bystré pleso. Má rozlohu 0,3505 ha a je 119 m dlhé a 53 m široké. Má maximálnu hĺbku 4,3 m a objem je 4744 m³. Leží v nadmorskej výške.
Vodný režim
Pleso nemá povrchový prítok ani odtok. Patrí k povodiu Váhu. Rozmery jazera v priebehu času zachycuje tabuľka:
Prístup
Pleso nie je verejnosti prístupné.
Jozef Habánik
Doc. Ing. Jozef Habánik, PhD., je rektor Trenčianskej univerzity a od roku 2020 poslanec NR SR za SMER.
Životopis
Ukončil vysokoškolské štúdium v roku 1999 na Fakulte prevádzky ekonomiky dopravy a spojov Žilinskej univerzity v Žiline, kde v roku 2004 získal aj titul PhD. V roku 1999 nastúpil ako odborný asistent na Trenčiansku univerzitu Alexandra Dubčeka v Trenčíne (TnUAD).
V júli 2006 bol vymenovaný do funkcie štátneho tajomníka Ministerstva školstva Slovenskej republiky ako kandidát ĽS-HZDS v čase pôsobenia ministra Jána Mikolaja (SNS). V roku 2008 sa stal jeho podpredsedom ĽS-HZDS. Štátnym tajomníkom bol v rokoch 2006 až 2010. Práve v tomto období ministerstvo riešilo podozrivé udeľovanie diplomov na Trenčianskej univerzite. Za niekoľko mesiacov štúdia získala inžiniersky diplom dcéra dekana Fakulty sociálnych a ekonomických vied TnUAD Daniela Bánociová. Dekan Daniel Bánoci tvrdil, že do štúdia dcéry nezasahoval, aj keď bol členom štátnicovej komisie, ktorá ju skúšala. Pochybnosti vyvoláva aj inžinierske štúdium dekanovho syna a štúdium členky Akademického senátu Drahomíry Janíkovej. Rektor TnUAD Miroslav Mečár obvinenia odmietal. Niekoľko desiatok študentov nastúpilo rovno do tretieho ročníka bez toho, aby predtým študovali na vysokej škole. Podmienky tohto sporného prestupu študentov predložil Jozef Habánik, keď bol ešte prodekanom fakulty sociálno-ekonomických vzťahov a postup schválil vtedajší dekan, potom rektor Miroslav Mečár. Daniela Bánociová musela vrátiť diplom z Trenčína. Otázne sú tiež diplomy asi stovky ďalších študentov Trenčianskej univerzity.
Quasquara
Quasquara je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corse-du-Sud, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tri kopce (vrch v Nízkych Tatrách)
Tri kopce je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vernárom, približne juhozápadne od Popradu.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Kráľova hoľa. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovská Teplička a Vernár. Najbližšími sídlami sú južne ležiaci Telgárt a Šumiac, východne situovaný Vernár a severne položené Spišské Bystré, Kravany, Vikartovce a Liptovská Teplička. Vrch je súčasťou Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Vrch Tri kopce leží v rázsoche, ktorá vybieha severovýchodným smerom z Kráľovej hole a smeruje k Prednej holi. Severným smerom leží Úplaz, Prostredný vrch , Čertovica a Záturňa , západným Kolibisko , Dzurová  a Stredná hoľa , južným Kráľova hoľa, Kráľova skala  a Gregová  a východným Borovniak , Košarisko  a Predná hoľa . Vrch sa nachádza na pomedzí Liptova a Spiša a jeho svahy odvodňuje na západe Čierny Váh a na východe rieka Hnilec. Vrcholovou časťou prechádza turistický chodník zo Smrečinského sedla na Kráľovu hoľu. Na južné svahy zasahuje prírodná rezervácia Martalúzka.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva horská lúka, obklopená súvislým lesným porastom, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z odlesnených lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a Západné Tatry, Stolické a Volovské vrchy a Spišsko-gemerský kras.
Lauzerville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Základná umelecká škola Eugena Suchoňa (Pezinok)
Základná umelecká škola Eugena Suchoňa je základná umelecká škola v Pezinku na ulici M. R. Štefánika číslo 9. Dnes sídli v budove bývalého stredného odborného učilišťa, ale v minulosti sídlila na Trnavskej ulici číslo 1.
Nachádzajú sa tu štyri odbory: hudobný, výtvarný, tanečný a literárno-dramatický. Najstarším, a zároveň aj najväčším odborom základnej umeleckej školy je hudobný odbor, ktorý funguje od roku 1951, a ktorý zastrešuje všetky koncerty a podujatia.
Najznámejším podujatím školy je Festival Eugena Suchoňa. Táto hudobná slávnosť je vyjadrením úcty a vďaky rodákovi z Pezinka, Eugenovi Suchoňovi.
Základná umelecká škola organizuje počas školského roka verejné koncerty, kde vystupujú žiaci základnej umeleckej školy, a ktoré sa uskutočňujú v pravidelnom ustálenom cykle.
Lavalette (Haute-Garonne)
Lavalette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
OSIRIS-REx
OSIRIS-REx (Origins, Spectral Interpretation, Resource Identification, Security, Regolith Explorer) je americká kozmická sonda, určená na skúmanie a odber vzoriek z asteroidu. Štart sa uskutočnil 8. septembra 2016. Misia je zameraná na skúmanie a odber vzoriek z uhlíkatého asteroidu 101955 Bennu. V roku 2023 sa má puzdro s odobranými vzorkami vrátiť späť na Zem, kde bude podľa plánu medzi rokmi 20232025 detailne skúmané odborníkmi. Vďaka skúmaniu týchto vzoriek sa môžeme dozvedieť viac o vzniku slnečnej sústavy, kdeže asteroid pochádza práve z tohto obdobia. Ak bude sonda OSIRIS-REx úspešná, tak to bude prvá americká misia, ktorá privezie na Zem vzorky z asteroidu.
Náklady na misiu sú približne 800 mil. USD. V cene nie sú zahrnuté náklady na štart a samotnú nosnú raketu Atlas V, čo je ďalších zhruba 183,5 miliónov. Ide o tretiu misiu v programe americkej NASA pre planetárny výskum New Frontiers (nové hranice), pod ktorý patria aj už prebiehajúce misie sond New Horizons a Juno.
Misia
Sonda OSIRIS-REx bola vyvinutá Lunárnym a Planetárnym Laboratóriom Arizonskej Univerzity, Goddardovym strediskom NASA a spoločnosťou Lockheed Martin. Odštartovala 8. septembra 2016. Členov vedeckého tímu poskytli štáty USA, Kanada, Francúzsko, Veľká Británia a Taliansko.
Po dvoch rokoch približovania sonda dorazila k asteroidu 101955 Bennu v decembri 2018. Nasleduje 505-dňová fáza, kedy bude sonda mapovať povrch zo vzdialenosti 5 km. Na orbit sa dostane p Z výsledkov bude tímom misie vybrané najvhodnejšie miest pre odber vzoriek z povrchu asteroidu. Sonda nepristane priamo na povrchu, ale tesne sa priblíži a robotickým ramenom odoberie vzorky.
Asteroid 101955 Bennu bol vybraný ako cieľ skúmania, pretože predstavuje akúsi „časovú schránku“ zo vzniku našej slnečnej sústavy. Ďalej bol vybraný kvôli tomu, že je zložený hlavne z čistého uhlíkatého materiálu, ktorý je nevyhnutným prvkom organických molekúl života, ktorý poznáme. Organické molekuly a aminokyseliny už boli objavené aj vo vzorkách z meteoritov a komét, čo naznačuje, že môžu vznikať aj v okolitom vesmíre.
Odber vzoriek (cca. 602 000 g) sa uskutoční v júli 2020. Potom budú privezené spať na Zem v mierne upravenom puzdre, aké bolo použité pri misii Stardust. Puzdro by malo pristávať na padákoch do areálu testovacieho a trénovacieho strediska V Utahu v septembri roku 2023. Kapsula zo vzorkami bude potom prevezená do Johnson Space Center kde bude spracovaná.
Akronym OSIRIS bol odvodený od Egyptského mytologického boha smrti Osiris. Bol zobrazovaný ako muž zo zelenou pleťou, faraónovou briadkou, čiastočne notifikovanými nohami a výraznou korunou s dvoma veľkými pštrosími perami po stranách. Rex znamená kráľ v latinčine. Meno OSIRIS bolo vybrané pre misiu k asteroidu Bennu, pretože tento asteroid predstavuje potenciálne riziko pre Zem a jeho náraz by vyvolal rozsiahlu smrť a skazu.
Prístrojové vybavenie
náhľad|Rozmiestenie prístrojov na OSIRIS-REx
Vedecké prístroje
Špecifikácie kamier: PolyCam: Ide o 20,32 cm teleskop, ktorý bude najprv snímkovať Bennu zo vzdialenosti 2 mil. km. Keď bude OSIRIS-Rex na obežnej dráhe asteroidu, bude snímkovať povrch vo vysokom rozlíšení. MapCam: Je to snímkovacia kamera zo štyrmi rôznymi farebnými filtrami bude hľadať v okolí asteroidu jeho prirodzené družice (rôzne úlomky a častice prachu), taktiež poskytne snímky z oblasti odberu vzoriek vo vysokom rozlíšení. SamCam: Bude priebežne dokumentovať proces odberu vzoriek. Vybavenie na odber a návrat vzoriek Navigácia (redundant guidance, navigation, and control) LIDAR Bude poskytovať informácie o vzdialenosti sondy od Bennu počas testu TAG a samotného TAG Manévru, ďalej bude využívaný na zaistenie bezpečnej vzdialenosti od povrchu Bennu. OSIRIS-REx GN&C Lidar je a 3D záblesková LIDAR (Light Detection And Ranging) rozsahová kamera poskytnutá firmou Advanced Scientific Concepts (ASC). Je schopná zachytávať plné pole 128×128 nezávisle spúšťaných 3D rozsahových pixelov z co-registrovanou intenzitou v priebehu snímky a je schopná zachytiť viac ako 30 snímkov za sekundu. Firma Malin Space Science Systems (MSSS) poskytuje systém kamier TAGCAMS Ktorý je súčasťou navádzacieho, navigačného, a riadiaceho systému na OSIRIS-Rex. TAGCAMS pozostáva z dvoch redundantných kamier nazývaných “NavCams,” a jednej “StowCam.”