cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sacy (Yonne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vieuvicq
Vieuvicq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam častí seriálu Cestovatelia v čase
2. séria (2018)
10. mája 2017 stanica NBC zrušila seriál po prvej sérii. O tri dni neskôr, po rokovaniach so spoločnosťou Sony Pictures Television, stanica NBC obnovila seriál pre 10-dielnu druhú sériu, ktorá mala premiéru 11. marca 2018.
Villampuy
Villampuy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ondrejovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ondrejovce v okrese Levice.
Villars (Eure-et-Loir)
Villars je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cena Grammy za celoživotný prínos
Toto ocenenie sa odlišuje od Siene slávy Grammy, ktorá skôr vzdáva poctu špecifickým hudobným nahrávkam, než by oceňovala jednotlivcov a líši sa aj od ceny Grammy Trustees Award, ktorou sa oceňujú tí, ktorí v hudobnom priemysle neprispievajú ako umelci.
Ludmila Javorová
Kňazstvo
V septembri 1970 biskup Davídek zvolal snem spoločenstva tajných kňazov a biskupov. Na sneme sa okrem iného malo prebrať aj možné svätenie žien. Časť podzemnej cirkvi bola proti, čo viedlo k rozkolu podzemnej cirkvi. Tento rozkol trval až do roku 1989. Biskup Davídek dva dni po sneme (28. decembra 1970) Ludmilu Javorovú vysvätil najprv na diakona a potom na kňaza. Dôvodom bolo, že ženy prenasledované pre vieru nemali v ženských väzniciach prístup ku kňazom, a teda ani ku sviatostiam.
Vzhľadom na to, že niektorí mali pochybnosti o platnosti svätenia ženy, Javorová napísala list pápežovi. List osobne dala kardinálovi Františkovi Tomáškovi, ktorý sľúbil, že list doručí. Odpoveď nedostala. Neskôr proti jej vôli bola zverejnená informácia o jej vysviacke, z ktorej sa dozvedela že pápež jej exkomunikáciu (keďže za vysvätenie ženy hrozí) veľkoryso anuloval.
V roku 1996 sa však z biskupstva dozvedela, že nesmie kňazskú službu vykonávať a v roku 2001 že jej vysviacka bola neplatná. V súčasnosti učí náboženstvo vo farnosti pri kostole svätých Cyrila a Metoda v Brne.
Biskup Davídek vysvätil na diakonky (pravdepodobne aj na kňažky) ešte niekoľko ďalších žien. Platnosť ich vysviacok Katolícka cirkev neuznáva.
Svätojánska muška
Svätojánska muška (zastarano: muška svätojánská [alebo svatojánská]; staršie alebo nárečovo: svatojánska muška, nárečovo: svatovianska muška ) môže byť:
Sainpuits
Sainpuits je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paradox (výpoveď)
Paradox je výrok, ktorý zdanlivo vychádza z pravdivých premís a vedie k nelogickému, zjavne chybnému záveru alebo pozorovaniu, čo je na prvý pohľad neintuitívne.
Pamätník Vasiľa Levského (Sofia)
Pamätník Vasiľa Levského je pamätník venovaný Vasiľovi Levskému z konca 19. storočia, ktorý sa nachádza v centrálnej časti mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku. Pamätník má štatút kultúrnej pamiatky národného významu.
Dejiny
O výstavbe pamätníku venovaného Vasiľovi Levskému rozhodlo mestské zastupiteľstvo Sofie pod vedením vtedajšieho starostu Dimităra Chadžikoceva v roku 1878. Predkladateľom projektu bol ruský vyslanec v Istanbule gróf Nikolaj Pavlovič Ignaťjev, a projekt bol odsúhlasený ako sofijským starostom Dimitărom Chadžikocevom, tak aj guvernérom Sofie Piotrom Alabinom.
Zhotovením projektu bol poverený architekt Antonín Kolář (spomínaný aj ako Adolf Václav Kolář), ktorý v tom čase zastával funkciu hlavného architekta Sofie. V tom istom roku boli položené základy pamätníku a začalo sa s výstavbou. Stavba bola niekoľkokrát prerušená z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov a nakoniec boli po niekoľkých rokoch základy stavby ponechané a padlo rozhodnutie, že pamätník bude postavený na inom mieste, približne 10 metrov od pôvodného miesta výstavby. Dôvodom bolo pritiahnuť k pamätníku väčšiu pozornosť, keďže nové miesto sa nachádzalo presne v strede križovatky dvoch veľkých mestských bulvárov. Ďalším dôvodom bolo, že už postavené základy pamätníku boli po rokoch nečinnosti už v zlom stave. Výstavba sa nakoniec obnovila v roku 1884.
Stavebne bol pamätník prakticky dokončený v priebehu roku 1891, k jeho slávnostnému odhaleniu však nakoniec došlo až 22. októbra 1895. Pamätník odhalil knieža Ferdinand I.
thumb|left|pamätník na historickej fotografii z roku 1907 V roku 1955 bol pamätník vyhlásený za kultúrnu pamiatku národného významu. V roku 1983 prebehla reštaurácia pamätníku. Reštauráciu vykonala Lilija Penkova.
Charakteristika
Projekt pamätníku zhotovil architekt Antonín Kolář. Ďalšie osoby podieľajúce se na zhotovení pamätníku boli: český sochár František Novák, viedenský sochár Rudolf von Weyr (autor medailónu s reliéfom Levského, pričom medailón bol odliaty priamo vo Viedni), a taliansky kamenár Abramo Peruchetti.
Pamätník je zhotovený zo sivého bojanského granitu. Kovové ozdobné elementy pamätníku zhotovila viedenská firma Waagner, Rudolpha Philippa Waagnera. Slohovo je pamätník kombináciou neobaroku a neoklasicizmu. Pamätník má formu obelisku postaveného na podstavci štvorcového pôdorysu. Všetky fasády pamätníku sú dekorované rôznymi architektonickými elementami, reliéfmi a medailónmi, pričom najvýznamnejším prvkom je medailón s reliéfom Vasila Levského. Na každej strane fasády sa taktiež nachádza pamätný text (na každej strane iný).
Celová výška pamätníku dosahuje 13 metrov.
Anglicko-sovietska zmluva (1942)
náhľad|249x249bod Anglicko-sovietska zmluva (ang. Anglo-Soviet Treaty, rus. Англо-советский союзный договор), formálne Dvadsaťročná dohoda o vzájomnej pomoci medzi Spojeným kráľovstvom a Zväzom sovietskych socialistických republík (ang. Twenty-Year Mutual Assistance Agreement Between the United Kingdom and the Union of Soviet Socialist Republics) vytvorila vojenskú a politickú alianciu medzi Sovietskym zväzom a Spojeným kráľovstvom, ktorá mala trvať do konca druhej svetovej vojny, alebo v prípade dlhšej vojny 20 rokov po jej podpísaní.
Pamätník Vasiľa Levského (Sofia)
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Anglicko-sovietska zmluva (1942)
Zmluva bola podpísaná 26. mája 1942 v Londýne. Podpísali ju vtedajší britský minister zahraničných vecí, Anthony Eden, a sovietsky minister zahraničných vecí Viačeslav Michajlovič Molotov.
Pamätník Vasiľa Levského (Sofia)
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku národného významu v roku 1955. Ako dôvod ochrany je uvedená architektonicko-staviteľská, umelecká, historická ako aj pamätná hodnota stavby.
Anglicko-sovietska zmluva (1942)
Predohra
Prvé stretnutie, na ktorom sa diskutovalo o zmluve, sa uskutočnilo 15. decembra 1941 (týždeň po tom, čo Spojené štáty vstúpili do druhej svetovej vojne na stranu Britov a Sovietov).
Pamätník Vasiľa Levského (Sofia)
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Názov stavby ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Pametnik na Vasil Levski (, doslova Pamätník Vasiľa Levského).
Anglicko-sovietska zmluva (1942)
Predohra
Josif Stalin, vtedajší diktátor ZSSR, v prípade výhry navrhlo rozdeliť povojnovú Európu najmä medzi Sovietsky zväz a Spojené kráľovstvo. Stalin totiž dúfal, že sa mu podarí získať späť územia stratené po I. svetovej vojne a začatí operácie Barbarossa, ako boli Rumunsko, Ukrajina, Bielorusko, Litva, Lotyšsko, Estónsko, či Fínsko. Výmenou za tieto pozemky by malo Spojené kráľovstvo voľný prístup cez Lamanšský prieliv, Baltské a Severné more.
Mnoho spojencov sa rokovania nezúčastnilo (napr. Austrália, Nový Zéland, India, Čína) aj napriek faktu, že už pred rokom 1941 vyhlásili vojnu krajinám osi. Česko-Slovensko a Francúzsko sa rokovania nezúčastnili, keďže boli pod okupáciou Nemecka.
Villeau
Villeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sen lásky
Sen lásky je šiesty štúdiový album speváčky Dariny Rolincovej, ktorý vyšiel 5. decembra 1997 v Ariola, nemeckej dcérskej spoločnosti vydavateľstva BMG. Nahrávka obsahuje 12 skladieb a spoluprácu s Karlom Gottom na piesni „Věrné milování (Prodaná nevěsta)“. Album je postavený na klasickej hudbe. Bol nominovaný na album roka vo výročných cenách Zväzu autorov a interpretov populárnej hudby (ZAI) na GRAND PRIX ZAI `97.
Turné k albumu nebolo naplánované. „Celú prezentáciu albumu by som videla skôr v nejakom komornejšom poňatí.“, vyjadrila sa speváčka.
V roku 1998 bol natočený videoklip k skladbe „Já a stín“, ktorý režíroval Tomáš Mašín.
Pozadie vzniku albumu
Na albume sú skladby slávnych operných árií od umelcov ako Giacomo Puccini, Wolfgang Amadeus Mozart, Giuseppe Verdi, Antonín Dvořák a Bedřich Smetana, prepracované na popové piesne. Speváčka sa k nápadu urobiť klasiku v takmer tanečnom rytme vyjadrila: „Niekedy pred rokom som vystupovala na Slovensku, v programe Národného divadla, kde si klasici vymenili role so spevákmi popu. Pri tej príležitosti si jedna mladá operná speváčka vybrala pesničku z môjho repertoáru a ja zasa jej áriu z Rusalky. Spoločne s Danom Hádlom sme sa na tom príjemne vybláznili a on potom spolupracoval na príprave celej dosky. Klasika sa v populárnej hudbe samozrejme používa často, ale dovolím si tvrdiť, že dosku v podobnom duchu nikto predo mnou zatiaľ neurobil. Nejde však o žiadne techno, vznešenosť klasickej hudby zostáva, iba je upravená do stredne plynúceho tempa - môžete sa pri tom trošičku vrtieť.“
Album vyšiel nasledujúci rok od vydania „What You See Is What You Get“ v roku 1996, ktorý bol predovšetkým určený pre zahraničný trh, a tak vyšiel v angličtine a pod pseudonymom Dara Rolins. „Sen lásky“ bol vydaný opäť pod menom Darina Rolincová. K návratu k svojim koreňom sa speváčka vyjadrila: „Veľa ľudí sa ma pýta, prečo som zase Darina Rolincová a prečo Česko – Slovenská doska. Ale ja som nikdy netvrdila, že už nezaspievam „po našom“ a tá doska je toho dôkazom. Navyše som ju celú venovala rodičom, pretože je to pre mňa taká "srdcová záležitosť".“
Výroba albumu
Nahraný v auguste 1997 v štúdiu dh vo Vyžlovke.
Saint-Agnan (Yonne)
Saint-Agnan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cestovatelia v čase
Cestovatelia v čase je americký dramatický sci-fi televízny seriál, ktorý mal v USA premiéru 3. októbra 2016 na stanici NBC. Seriál sleduje dobrodružstvá profesorky histórie Lucy Prestonovej (Abigail Spencer), vedca Rufusa Carlina (Malcolm Barrett) a vojaka Wyatta Logana (Matt Lanter), ktorí sa snažia zastaviť tajomnú organizáciu zvanú Rittenhouse, ktorá chce zničiť Ameriku tým, že zmení minulosť. Tvorcami seriálu sú Shawn Ryan a Eric Kripke. Výkonnými producentmi seriálu sú producenti seriálu Čierny zoznam (The Blacklist) John Davis a John Fox.
10. mája 2017 NBC zrušila seriál po prvej sérii. O tri dni neskôr, po rokovaniach so spoločnosťou Sony Pictures Television, stanica NBC obnovila seriál pre 10-dielnu druhú sériu, ktorá mala premiéru 11. marca 2018. Na Slovensku mal seriál premiéru 29. marca 2018 na Dajto.
22. júna 2018 NBC opäť zrušila seriál, hoci sa hovorilo o výrobe záverečného dvojhodinového filmu, ktorý bol potvrdený a vydaný bude niekedy na konci roku 2018.
Dej
Potom, čo je experimentálny stroj času ukradnutý kriminálnikom Garciou Flynnom, sa dáva dohromady tím, skladajúci sa z profesorky histórie Lucy Prestonovej, vojaka Wyatta Logana a vedca Rufusa Carlina, ktorí sú vyslaní späť v čase, aby ho chytili. Čoskoro však zistia, že Flynn a jeho pomocníci sa snažia prepísať americkú históriu.
Nikodamos
Nikodamos (Nikodamos, ) môže byť:
Saint-André-en-Terre-Plaine
Saint-André-en-Terre-Plaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kathryn Hahnová
Kathryn Hahnová (* 23. júl 1973, Westchester, Illinois, USA) je americká herečka a komička. Je známa rolou Lily Lebowski z kriminálneho televízneho seriálu Drzá Jordan (20012007).
Kariéra
Po boku Cameron Diaz sa objavila vo filme Prázdniny, z roku 2006 a v roku 2008 si zahrala po boku Kate Winslet a Leonarda DiCapria vo filme Núdzový východ. Film získal tri nominácie na Academy Awards.
V roku 2012 získala nomináciu na televízne ocenenie Critics' Choice Television Awards v kategórii najlepšia hosťujúca herečka (komédia) za jej herecký výkon z televíznom seriály Parks and Recreation. O rok neskôr, sa objavila v komédii My sme Millerovci, kde stvárnila postavu Eddie Fitzerald.
V roku 2016 sa objavila v komédii Matky rebelky a objavila sa aj v pokračovaní z roku 2017. V roku 2019 získala hlavnú úlohu v televíznom seriály Pani Fletcherová. Seriál mal sedem epizód a herecký výkon Hahnovej bol pozitívne prijatý filmovými kritikmi. O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Mark Ruffalo, Juliette Lewis, Melissa Leo, Imogen Poots a Archie Panjabi v televíznom seriáli Bludné kruhy.
Od roku 2021 stvárnila postavu Agnes, neskôr odhalenú čarodejnicu Agathu Harkness, v televíznom seriáli WandaVision. Tiež je v príprave aj spin-off seriál s názvom Agatha: House of Harkness, kde Hahnová stvárni rovnakú rolu a v hlavnej úlohe.
Villebon
Villebon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Kathryn Hahnová
Súkromný život
Od roku 2002 je vydatá za Ethana Sandlera, s ktorým má dve deti. Pár žije v Los Angeles. Vo voľnom čase Hahnová rada maľuje a praktizuje jogu.
Villebon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villemeux-sur-Eure
Villemeux-sur-Eure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fibrinolytikum
Fibrinolytiká sú liečivá zo skupiny antitrombotík, používané na rozpustenie (lýzu) trombov v cievach (iný názov je trombolytiká). Ich účinok je založený na aktivácii procesu fibrinolýzy. Základom je aktivácia plazminogénu a jeho premena na plazmín, enzým zo skupiny proteáz, ktorý štiepi vláknitú bielkovinu fibrín v novo vznikajúcom trombe. Čím je trombus starší, stabilizovaný, tým je liečba fibrinolytikami menej účinná.
Liečebné použitie
Fibrinolytická (tiež trombolytická) liečba sa používa k rozpusteniu trombu  pri akútnych ochoreniach, spôsobených trombotickým uzáverom cievy: Pri fibrinolýze končatinových ciev sa používa aj lokálna fibrinolýza, pri ktorej je fibrinolytikum podávané priamo do postihnutej cievy, na rozdiel od systémovej fibrinolýzy, ktorá sa pravidelne používa pri infarkte myokardu a náhlej mozgovej cievnej príhode.
Pri rozhodovaní o fibrinolytickej liečbe treba vždy vylúčiť prítomnosť ochorenia alebo úrazu, spojeného s krvácaním, hroziaceho krvácaním, ako aj nedávneho krvácania, úrazu alebo operácie. Riziková je aj nedávna punkcia nestlačiteľnej cievy. Fibrinolýzu nemožno podať ani pacientovi po traumatickej resuscitácii. Krvácanie je najčastejším nežiaducim účinkom fibrinolytík a v niektorých prípadoch (napr. krvácania do mozgu) môže byť aj smrteľné.
Používané fibrinolytiká
I. generácia – neselektívne: najrozšírenejšia bola streptokináza, ktorá vytvára aktivátorový komplex s plazminogénom, ktorý potom aktivuje zvyšný plazminogén. Spôsobuje depléciu fibrinogénu, plazminogénu aj koagulačných faktorov V. a VIII., čím vzniká hypokoagulačný stav so zvýšeným rizikom krvácania. Nakoľko ide o cudzorodú bielkovinu, častejšie boli aj alergické reakcie.
II.generácia – selektívne: predstaviteľom je altepláza, rekombinantnou technológiou vyrábaný tkanivový aktivátor plazminogénu (rTPA). Priamo aktivuje plazminogén, je o niečo účinnejšia v liečbe infarktu myokardu a nie je alergénna.
III. generácia zahrňuje modifikácie molekuly tkanivového aktivátora plazminogénu, napr. retepláza, tenektepláza s vylepšenými vlastnosťami, hlavne predĺženým účinkom, čo umožňuje podávanie jednorazovými injekciami oproti nutnosti vnútrožilovej infúzie fibrinolytík I. a II. generácie.
Briskeby Stadion
Briskeby Stadion je futbalový štadión v meste Hamar v Nórsku. Bol otvorený v roku 1936. Na štadióne hrá svoje domáce zápasy tím HamKam. Aktuálna kapacita štadióna je 7 800 miest.
Saint-Aubin-Château-Neuf
Saint-Aubin-Château-Neuf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam hráčok klubu Piešťanské Čajky
Článok obsahuje zoznam hráčok klubu Piešťanské Čajky od roku 2012.
Zoznam hráčok pre sezónu 2018/2019
Simona Majtásová od februára 2019 pre zranenie nehrala. Monica Engelman a Lucia Krč-Turbová boli dopísané na súpisku až v marci 2019.
Villeneuve-Saint-Nicolas
Villeneuve-Saint-Nicolas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aubin-sur-Yonne
Saint-Aubin-sur-Yonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Čierny (herec)
Jozef Čierny (* 21. marec 1911, Bodorová – † 26. apríl 1979, Bratislava) bol slovenský herec.
Pochádzal z maloroľníckej rodiny a pracoval vo viacerých zamestnaniach, popri ktorých sa venoval ochotníckemu divadlu. Príležitostne pracoval ako osvetľovač, neskôr tiež ako asistent réžie v Československom štátnom filme. Postupne sa stal divadelným hercom na plný úväzok v divadlách v Martine Prešove, Nitre a Bratislave. Jeho výzor ho predurčoval na divadelné a filmové úlohy prísnych, autoritatívnych postáv.
Hapag-Lloyd
náhľad|Sídlo spoločnosti Hapag-Lloyd v Hamburgu náhľad|Kontajnerová loď Hamburg Express (2012) Hapag-Lloyd je nemecká nadnárodná prepravná spoločnosť. Skladá sa z kontajnerovej plavebnej linky Hapag-Lloyd AG, ktorá vlastní iné dcérske spoločnosti ako napríklad Hapag-Lloyd Cruises. Hapag-Lloyd AG je v súčasnosti piata najväčšia kontajnerová spoločnosť podľa prepravnej kapacity. Začiatkom roka 2013 bol zámer zlúčiť spoločnosť s lodnou spoločnosťou Hamburg Süd, ale tento zámer zlyhal.
Spoločnosť bola založená v roku 1970, spojením dvoch nemeckých dopravných/námorných spoločností, Hamburg America Line (HAPAG), ktorá bola založená v roku 1847 a Norddeutscher Lloyd (NDL) alebo North German Lloyd (NGL), ktorá bola založená v roku 1856.
Kontajnerové lode
Koncom roku 2013 spoločnosť Hapag-Lloyd vlastnila 151 kontajnerových lodí. Celková kapacita lodí bola 729 000 TEU. V roku 2015 vlastnila 175 kontajnerových lodí s kapacitou 946 000 TEU.
Národný park Lagunas de Chacahua
náhľad|Vstup na krokodíliu farmu v národnom parku Lagunas de Chacahua Národný park Lagunas del Chacahua, založený 9. júla 1937, je národný park nachádzajúci sa v mexickom štáte Oaxaca. Dostanete sa naňho po diaľnici Federal 200 alebo loďou z mesta Puerto Escondido. Park pokrýva 132,73 štvorcových kilometrov, z čoho asi 30 km² zaberajú rôzne lagúny ako Laguna de Chacahua, Laguna de La Pastoria a Laguna Las Salinas. Existuje niekoľko menších lagún, ktoré sú spojené úzkymi kanálmi. Zvyšok parku tvorí suchá pôda.
Vo februári 2008 boli Lagunas de Chacahua vyhlásené za Ramsarské nálezisko, pretože boli zaradené do Zoznamu mokradí medzinárodného významu.
Poloha
Národný park Lagunas de Chacahua sa nachádza medzi poludníkom 15° 57' a 16° 03' severnej zemepisnej šírky a medzi poludníkom  97° 31' a 97° 48' západnej zemepisnej dĺžky. Park je na severe ohraničený mestami Charco Redondo, Tlacoache, La Vega a Lagartero a na juhu Tichým oceánom, približne 54 km západne od mesta Puerto Escondido, blízko mesta Zapotalito.
História
Park bol prvou vyhlásenou chránenou oblasťou (ANP) s tropickými ekosystémami v Mexiku. V roku 1937 mexický prezident Lázaro Cárdenas del Río vyhlásil túto oblasť za národný park Lagunas de Chacahua.
Geomorfologický útvar
Geologický útvar tohto parku je zhrnutý ako proces, z ktorého vznikli dve rôzne geologické jednotky počas obdobia jury. V tomto období druhohôr, sa formovali vrchoviny tektonického pôvodu zložené z metamorfovaných horninín. V období kenozoika sa vytvorili veľké metamorfované horniny, ktoré zvýšili reliéf a vďaka veľkej sopečnej činnosti vznikli hory a pohoria.
Reliéf
Reliéf parku je tvorený siedmimi diferencovanými jednotkami. Sú to:
Podnebie
Podnebie parku je kvôli svojej blízkosti k Tichému oceánu tropické a mierne vlhké. Táto oblasť má zrážky v rozmedzí od 600 do 1 500 mm s teplotami nad 20°C.
Flóra a fauna
Park má 10 rôznych druhov vegetácie: tŕňový les, lužný les, listnatý les, subtropický širokolistý les, mangrový porast, savana, galerijný les, tula obyčajná, palmový háj a pobrežné duny. V parku je zatiaľ zdokumentovaných 246 druhov kvetov a 189 druhov zvierat. Nachádzajú sa tu vtáky, ako sú bociany, volavky, divoké kačice, kačice modrokrídle, pelikány, lyžičiare. Park navštevujú aj tri druhy korytnačiek, ktoré tu kladú vajíčka. Lagúny Chacahua sú dôležitým biotopom pre ohrozené druhy, ako sú morské korytnačky, krokodíly a ďalšie endemické druhy, ako sú leguány.
Turistické atrakcie
Je tu možné podniknúť výlety loďou, pozorovať brehy, mangrové porasty a veľa vtákov, ktoré lovia v týchto vodách. Tieto prehliadky zvyčajne zahŕňajú zastávku na ochutnávku miestnych jedál a na návštevu krokodílej farmy, ktorá chová rôzne krokodíly z tichomorského pobrežia Mexika (Krokodíl dlhohlavý (Crocodylus acutus)).
Saint-Brancher
Saint-Brancher je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vitoša (rozlišovacia stránka)
Vitoša môže byť:
Felix Maria Davídek
PhDr. Felix Maria Davídek (* 12. január 1921, Chrlice - † 16. august 1988, Brno) bol český katolícky kňaz a tajne vysvätený biskup podzemnej cirkvi v socialistickom Československu.
Životopis
Vyštudoval teológiu a bol vysvätený za kňaza (1945), obhájil doktorát v odbore filozofia, pedagogika a psychológia na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity (1948), vyštudoval lekárstvo (bez záverečných skúšok), postgraduálne štúdium na VŠE Bratislava (1971). Samoštúdiom sa zaoberal kybernetikou, teóriou riadenia, ekonómiou. Plynule hovoril nemecky, anglicky, španielsky, poľsky.
V roku 1967 ho Jan Blaha tajne vysvätil za biskupa. V rokoch 1950-1964 bol väznený. Po prepustení začal budovať rozsiahle "podzemné" teologicko-vzdelávacie štruktúry. Pod vplyvom skoršieho komunistického teroru aj sovietskej okupácie v roku 1968 a modernej teológie obdobia Druhého vatikánskeho koncilu budoval paralelné cirkevné štruktúry a vysvätil tajných biskupov, desiatky kňazov vrátane ženatých mužov a tiež tri ženy, z ktorých je známa len Ludmila Javorová.
Florián Klimkovič mladší
Florián Klimkovič (* 1. apríl 1831, Košice † 24. október 1907, Košice) bol slovenský sochár, rezbár a reštaurátor.
Život a dielo
Prvý umelec z rodiny Klimkovičovcov bol jeho dedko Florián Klimkovič, ktorý pracoval ako úradník mincovne v Smolníku a až na konci života sa venoval maliarstvu profesionálne. Prvý z košických Klimkovičovcov bol jeho syn Ignác, ktorý sa v roku 1820 usadil v Košiciach, kde našiel priaznivé podmienky pre svoju umeleckú činnosť. Významnými predstaviteľmi košického kultúrneho a výtvarného života v 2. polovici 19. storočia boli Ignácovi synovia: maliari František a Vojtech, rezbár a sochár Florián mladší a vojak, amatérsky výtvarník a múzejník Gabriel. Na dráhu sochára a rezbára sa dal druhý najstarší z bratov Klimkovičovcov Florián. Aj on získal umelecké vzdelanie v otcovej dielni. Tu zhotovoval oltáre a kazateľnice pre kostoly v okolí Košíc: Seňa, Nižný Žipov, Cejkov a na Spiši v Kežmarku. Zaoberal sa aj reštaurovaním rezbárskych a iných výtvarných diel a pozlacovačstvom.
Jeho syn Elemír Klimkovič (18631942) bol bankovým úradníkom, amatérskym historikom a publicistom.
Saint-Bris-le-Vineux
Saint-Bris-le-Vineux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villiers-Saint-Orien
Villiers-Saint-Orien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villiers-le-Morhier
Villiers-le-Morhier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľudovít Ódor
Mgr. Ľudovít Ódor (* 2. júl 1976, Komárno) je slovenský ekonóm a vysokoškolský pedagóg, bývalý poradca premiérky a ministra financií SR, bývalý viceguvernér Národnej banky Slovenska. Od 15. mája je predseda vlády Slovenskej republiky a od 19. júla 2023 minister vnútra ad interim. Od januára 2016 je hosťujúcim profesorom na Central European University, ktorú založil miliardár George Soros.
Životopis
Ódor je príslušníkom maďarskej menšiny na Slovensku. Absolvoval Gymnázium Hansa Selyeho s vyučovacím jazykom maďarským v Komárne. V roku 1994 sa umiestnil na 4. mieste v celoštátnom kole kategórie A Matematickej olympiády. V rokoch 19941999 absolvoval magisterské štúdium matematiky a manažmentu na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Po skončení štúdia nastúpil v apríli 1999 na pozíciu analytika finančných trhov v Československej obchodnej banke, kde pracoval dva roky. Následne sa stal ekonómom Slovenskej ratingovej agentúry a po takmer dvoch rokoch nastúpil do štátnej správy na pozíciu hlavného ekonóma Ministerstva financií SR a riaditeľa Inštitútu finančnej politiky.
V minulosti bol členom viacerých komisií, výborov a klubov zaoberajúcich sa ekonomickými otázkami a prednášal na ekonomických podujatiach.
Od januára 2016 je hosťujúcim profesorom na Central European University. Ľudovít Ódor je autorom kníh Ekonómia z nadhľadu, Krízonómia z nadhľadu, Investovanie z nadhľadu a mnohých slovenských i zahraničných ekonomických publikácií.
Pôsobenie v úradníckej vláde
Po očakávaní odvolania Hegerovej vlády bol Ódor zverejnený ako kandidát na premiera tzv. úradníckej vlády. Prezidentka Zuzana Čaputová zverejnila členov novej vlády v piatok 12. mája 2023. Vláda bola prezidentkou vymenovaná v pondelok 15. mája 2023. Funkčné pôsobenie vlády sa predpokladá do času, kým nebude po predčasných parlamentných voľbách konaných 30. septembra 2023 vymenovaná nová vláda.
19. júla 2023 prezidentka Zuzana Čaputová odobrala dovtedajšiemu ministrovi Ivanovi Šimkovi poverenie viesť rezort vnútra. Ministerskými právomocami poverila premiéra Ľudovíta Ódora.
Brusno-kúpele
Brusno-kúpele je miestna časť obce Brusno. Nachádza sa tu jedna ulica, Kúpeľná. Dolinou tečie Brusnianka.
Kúpele
V miestnej časti sa nachádzajú Kúpele Brusno.
Kúpele sú prvýkrát spomenuté v roku 1818 vo farskej kronike v Medzibrode. Kúpeľné využitie sa spomína v roku 1834, kedy sa začala výstavba prvého kúpeľného domu. Dnes známy ako Vepor bol dokončený v roku 1837. V roku 1851 kúpeľný dom vyhorel a bol obnovený v roku 1861. Počas prvej česko-slovenskej republiky boli v kúpeľoch tri kúpeľné domy: Vepor, Ďumbier a Paula, ktoré mali spolu 150 izieb. Po druhej svetovej vojne časom zanedbané kúpele vyhoreli. V roku 1947 sa ich ujali vtedajšie Stredoslovenské železiarne (dnes Železiarne Podbrezová), ktoré sa stali ich vlastníkmi. Neskôr však boli zoštátnené. V rokoch 1974 až 1985 prebiehala výstavba pavilónu Poľana. V súčasnosti sú kúpele Brusno vo vlastníctve akciovej spoločnosti Kúpele Brusno.
Sacharidový alkohol
Sacharidový alkohol  alebo alditol je organická zlúčenina, typicky odvodená od sacharidov, ktorá obsahuje jednu hydroxylovú skupinu (–OH) naviazanú na každý atóm uhlíka. Sú to biele pevné látky rozpustné vo vode, ktoré sa vyskytujú v prírode a takisto sa dajú pripraviť priemyselne hydrogenáciou sacharidov. Keďže obsahujú viacero hydroxylových skupín, sú to polyoly.
Sacharidové alkoholy sa bežne používajú v potravinárstve ako zahusťovadlá a sladidlá. Bežne sa používajú namiesto klasických sladidiel (sacharózy), často spolu s umelými sladidlami, ktoré zvýšia ich nízku sladkosť. Xylitol a sorbitol sú bežne používané sacharidové alkoholy.
Chemická štruktúra
Konkrétny sacharidový alkohol môže vznikať z rôznych sacharidov, napríklad D -sorbitol vzniká z D -fruktózy, D -sorbózy, L -gulózy a D -glukózy.
Sorbitol and manitol
Manitol sa už nezískava z prírodných zdrojov. Manitol i sorbitol sa aktuálne vyrábajú hydrogenáciou sacharidov pomocou Raneyho niklu. Premena glukózy a manózy na sorbitol a manitol je daná rovnicou:
Takto sa každoročne vyrába viac ako milión ton sorbitolu. Xylitol a laktitol vznikajú podobne.
Erytritol
Erytritol vzniká fermentáciou glukózy a sacharózy.
Účinok na zdravie
Sacharidové alkoholy neprispievajú ku kazeniu zubov. Dokonca naopak, xylitol pomáha predísť zubnému kazu.
Sacharidové alkoholy sa absorbujú asi o polovicu menej, než samotné sacharidy, takže hladina cukru v krvi sa pri meraní glykemického indexu mení menej výrazne oproti sacharóze. Neabsorbované sacharidové alkoholy môžu spôsobiť plyny a hnačku kvôli ich osmotickému efektu v prípade požitia vo väčších množstvách.
Bežné sacharidové alkoholy
Sacharidové alkoholy môžu vznikať z disacharidov i monosacharidov. Sacharidové alkoholy z disacharidov (napr. maltitol a laktitol) však nie sú úplne hydrogenované a stále majú jednu aldehydovú skupinu, ktorú je možné redukovať.
Sacharidové alkoholy ako prídavné látky
V tabuľke nižšie je uvedená relatívna sladkosť a energia jednotlivých bežne používaných sacharidových alkoholov. Napriek rozličným hodnotám energie ich EU všetky označuje hodnotou energie 2,4 kcal/g.
Charakteristika
Sacharidové alkoholy všeobecne nie sú tak sladké ako sacharóza a predstavujú nižší zdroj využiteľnej energie. Ich chuť je podobná sacharóze a je možné ich použiť na zakrytie nepríjemnej pachute niektorých umelých sladidiel.
Sacharidové alkoholy nie sú metabolizované ústnymi baktériami, takže neprispievajú k zubnému kazu. Pri zahriatí nekaramelizujú a nehnednú.
Okrem sladkosti je u niektorých sacharidových alkoholov pri vysokých koncentráciách pozorovateľné i "ochladenie" v ústach, napríklad v tvrdých cukríkoch bez cukru alebo v žuvačkách. Stáva sa to napríklad s kryštalickým sorbitolom, erytritolom, xylitolom, manitolom, laktitolom a maltitolom. Toto "ochladenie" je spôsobené rozpustením sahcaridového alkoholu v slinách, čo je endotermická reakcia (pohlcuje teplo).
Absorpcia v tenkom čreve
Sacharidové alkoholy sa zvyčajne v tenkom čreve vôbec absorbujú do krvi len málo, čo zvyčajne znamená malú zmenu v glykemickom indexe oproti bežnému cukru (sacharóze). Kvôli tejto vlastnosti sú populárne u diabetikov a ľudí s nízkosacharidovou stravou. Výnimkou je erytritol, ktorý sa prijíma v tenkom čreve a vylučuje močom, takže neprodukuje kalórie, i keď je celkom sladký.
Vedľajšie účinky
Podobne ako ostatné látky, ktoré sa len málo absorbujú, nadmerné požívanie sacharidových alkoholov môže viesť k nadúvaniu, hnačke a plynom, pretože sa nedostatočne absorbujú v tenkom čreve. Niektorí ľudia pociťujú tieto vedľajšie účinky už v malých množstvách. S opakovaným použitím sa často vyvinie tolerancia na sacharidové alkoholy a tieto vedľajšie účinky už nie sú pozorované.
Vitray-en-Beauce
Vitray-en-Beauce je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pythias (sochár)
Pythias bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr. Pythias, grécky sochár (bronziar) neznámeho pôvodu, patril podľa Plínia medzi sochárov, ktorí boli činní v období 156. olympiády (156 – 153 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 2. stor. pred Kr. Plínius uvádza, že po 121. olympiáde (296 – 293 pred Kr.) sa odlievať z bronzu „prestalo“ a po 156. olympiáde opäť toto umenie ožilo. Títo umelci vraj už nedosiahli niekdajšiu úroveň, ale aj napriek tomu vytvorili mnoho diel veľkej umeleckej hodnoty. V tomto období, označeného ako helenistické baroko (mnohí zrejme tvorili v klasicistickom štýle ), bolo zhotovených mnoho sôch, hlavne z bronzu.
Anrê Nguyễn Kim Thông
Anrê Nguyễn Kim Thông (* asi 1790, Gò Thị, Vietnam – † 15. júl 1855, Mỹ Tho ) bol katechéta, mučeník a svätý Katolíckej cirkvi.
Životopis
Narodil sa v provincii Bình Định okolo roku 1790. Išlo o jednu z najstarších katolíckych oblastí v diecéze Qui Nhơn. Biskup Étienne-Théodore Cuenot ho vymenoval za laického zástupcu provincie Bình Định. Anrê Thong bol oddaným veriacim, ktorý organizoval krytie duchovných počas protikatolíckej politiky dynastie Nguyen vo Vietname.
Anrê bol zatknutý po tom, ako ho niekto udal, že ukrýval kňazov. Spolu s ním odvliekli aj ďalších štyroch ukrývaných kňazov do väznice v Bình Định. Počas verejného procesu mu poradili, aby pošliapal kríž a aby sa následne vyspovedal. Anrê to však zásadne odmietol. Po troch mesiacoch vo väzení bol odsúdený na vyhnanstvo do Mỹ Tho. Anrê zomrel 15. júla 1855 kvôli svojmu vysokému veku a vyčerpaniu po namáhavej ceste, ktorú prešiel pešo v reťaziach. Skonal krátko po príchode na miesto vyhnanstva.
Anrê Thong bol najprv pochovaný v Cai Nhum. V roku 1857 požiadal otec Nguyen Kim Thu o jeho opätovné pochovanie v kostole Go Thi. V súčasnosti sa telesné pozostatky svätca nachádzajú v biskupskom paláci Qui Nhon.
Uctievanie
Blahorečený bol 2. mája 1909 pápežom Piom X. Za svätého ho vyhlásil pápež Ján Pavol II. 19. júna 1988 v skupine 117 vietnamských mučeníkov.
Jeho pamätným dňom, ako to uvádza Rímske martyrológium, je 24. november pri spomienke na 117 vietnamských mučeníkov.
Saint-Clément (Yonne)
Saint-Clément je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
No Cav
náhľad|Cava di Gioia ([[Carrara) as tým súvisiaca nezvratná úprava tvaru vrcholu]]
náhľad|Nálepka No Cav na útulni Bivacco Aronte (Passo della Focolaccia, Apuánske Alpy)
Termín No Cav, skratka pre „No Cave“ („Nie do lomov“, po taliansky), bol prvýkrát použitý v článku Il Tirreno v roku 2014 na definovanie aktivistov, ktorí sa zúčastnili na demonštrácii výboru Salviamo le Apuane.
Symbol No Cav pozostáva zo štylizovaného čiernobieleho znázornenia viaduktu Vara súkromnej mramorovej železnice Carrara, cez ktorý prechádza veľké červené X, nad ktorým sú slová „NO CAV“ tiež červené, všetko na bielom pozadí.
Tento banner, ktorého grafický dizajn pripomína hnutie No TAV, sa objavil až v roku 2020 na podujatí organizovanom environmentalistom Gianlucom Briccolanim, ktorý by nasledujúci rok spolu s Claudiom Grandim a ďalšími založil združenie Apuane Libere.
Svetlomuška
Svetlomuška  môže byť zastarano:
Kochuľa (Donovaly)
Kochuľa je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Donovaly, približne severovýchodne od Banskej Bystrice.
Poloha
Nachádza sa nad Korytnickou dolinou, na severnom okraji pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a v katastrálnom území obce Donovaly. Na vrchol nevedie značená trasa a jeho severným úpätím vedie v trase cesty I/59 medzinárodná cesta E 77. Vrch leží na území Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Kochuľa je výškovo nevýrazný vrch na severnom okraji Starohorských vrchov. Niektoré zdroje uvádzajú jeho výšku s hodnotou, iné  Južne ležiaci hlavný hrebeň s vrcholom Kečka  oddeľuje sedlo, východne susedí Baba , severne Magura , západným smerom vrch Baník  a juhozápadne Barania hlava. Vrch odvodňujú prítoky Korytnice, ústiacej do rieky Revúca v povodí Váhu. Najbližším sídlom sú západne ležiace Donovaly, severovýchodným smerom leží osada Korytnica-kúpele a severne obec Liptovská Osada.
Výhľady
Vrchol je pokrytý súvislým hustým lesom, ktorý znemožňuje rozhľad. Relatívne nízku Kochuľu obkolesujú omnoho vyššie masívy, preto z miest s redšou vegetáciou je vidieť najmä susedný hrebeň Starohorských vrchov, masív Prašivej a priľahlú Veľkú Fatru.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa a najbližšou je červeno značená magistrála Cesta hrdinov SNP, vedúca z Donovál južne ležiacim hrebeňom a vrcholom Kečky.
Karpatonemecká strana
Karpatonemecká strana (nemecky Karpathendeutsche Partei) bola politická strana karpatských Nemcov, ktorá pôsobila na území Slovenska a Podkarpatskej Rusi v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Vzniku strany predchádzalo založenie Karpatonemeckého národného spoločenstva v roku 1927 v obci Švedlár, ktorý založili Roland Steinacker, evanjelický teológ z Bratislavy a spišský podnikateľ Karla Manouscheka. Strana vznikla v Júli 1928, keď sa v mestečku Vondrišel (dnes Nálepkovo) konal ustanovujúci zjazd strany. Predsedom strany sa stal advokát z Bratislavy a komunálny politik Samuel Frühwirt. Za cieľ si kládla zjednotiť všetkých príslušníkov nemeckej menšiny na Slovensku a v Podkarpatskej Rusi. Spočiatku sa k Česko-Slovensku stavala lojálne a spolupracovala najmä s aktivistickými stranami ako Zväz poľnohospodárov (Bund der Landwirte) a Nemecké pracovné a hospodárske spoločenstvo (Deutsche Arbeits- und Wahlgemeinschaft). Na podporu svojej činnosti si začala vytvárať rôzne spolky a organizácie, napr. Deutscher Kulturverband, Deutscher Turnverein a pod. Pre lepšiu organizáciu svojej činnosti si postupne vytvárala sekretariáty vo viacerých sídlach, kde mala nemecká menšina silné zastúpenie: Nitrianske Pravno, Bratislava, Kežmarok, Mukačevo a iné. Jej „pročeskoslovenská” orientácia sa pomerne rýchlo začala vytrácať po nástupe Adolfa Hitlera k moci v Nemecku a svoju politiku začala orientovať na Sudetonemeckú stranu, ktorá mala k Česko-Slovensku negativistický postoj. Svoju činnosť orientovanú na politiku Tretej ríše a Sudetonemeckej strany začala Karpatonemecká strana nadobúdať najmä v dôsledku príchodu Nemcov z českého a moravského pohraničia do vedenia strany. K takýmto činiteľom patril aj Franz Karmasin, ktorý sa v druhej polovici 20. rokov presťahoval na Slovensko a v roku 1928 sa stal jej druhým predsedom. O voličskú priazeň súperila so Spišskou nemeckou stranou, ktorá mala dominantné postavenie skôr na východnom Slovensku a orientovala sa na maďarskú politiku.
V parlamentných voľbách v roku 1935 strana kandidovala spoločne so Sudetonemeckou stranou. Na Slovensku sústredila 27 558 hlasov (1,70 %). Do poslaneckej snemovne bol zvolený Franz Karmasin (nekandidoval však na Slovensku, ale v rámci českého X. volebného obvodu Jihlava). Okrem Karmasina bol za senátora zvolený priemyselník zo Švedláru Sigmund Keil (v rámci volebného obvodu Nové Zámky a Košice). Svoje pozície významne posilnila po obecných voľbách v roku 1938. Svojou činnosťou prispela k zhoršeniu vnútropolitickej a a zahraničnopolitickej situácie spoločného štátu. Počas krízy tesne pred Mníchovskou dohodou bola jej činnosť (podobne ako v prípade Sudetonemeckej strany) zakázaná a 17. septembra 1938 strana zastavila svoju činnosť. To však nezabránilo jej predstaviteľom vyvíjať protištátnu činnosť a tak prispieť k rozbitiu republiky v roku 1939.
Po vyhlásení autonómie Slovenska v októbri 1938 bola jej činnosť opäť povolená, tentokrát však pod názvom Nemecká strana. Jej predstavitelia (F. Karmasin, S. Keil, J. Steinhübl a A. Gabriel) sa dostali na jednotnú kandidátku pre voľby do Snemu slovenskej krajiny v decembri 1938.
Vitoša (noviny)
náhľad|predná strana novín Vitoša Vitoša boli bulharské noviny, ktoré vychádzali v Sofii koncom 19. storočia.
Išlo o prvé noviny vydávané v Sofii po oslobodení Bulharska v roku 1878. Noviny vychádzali dvakrát týždenne od 30. mája 1879 do 26. júna 1880.
Noviny vychádzali v tlačiarni Janka Kovačeva. Za vydávaním stála Konzervatívna strana, pričom išlo o oficiálne noviny. Hlavná ideológia novín bola propagandistická kampaň vedená proti liberálnym stranám a najmä ostrá kritika voči liberálnym novinám, predovšetkým denníku Celokupna Bălgarija. Ako úlohu si denník zadal šíriť myšlienky „národnej jednoty“, podpora ustanovenia správneho „poriadku“ a „príkladného vedenia“. Noviny často prezentovali názory obchodníkov a predstaviteľov rodiaceho sa priemyselného kapitálu.
Šéfredaktormi boli Todor Burmov (prvých päť čísiel) a neskôr Grigor Načovič spoločne s Markom Balabanovom.
Jozef Anton Habsbursko-lotrinský
Jozef Anton Ján Baptista Habsbursko-lotrinský (* 9. marec 1776, Florencia† 13. január 1847, Budapešť vtedy Budín) bol rakúsky arcivojvoda a uhorský palatín. Jeho rodičmi boli rakúsky cisár a český kráľ a uhorský kráľ Leopold II. a Mária Ludovika Španielska.
Mladosť
Narodil sa ako deviate dieťa toskánskemu veľkovojvodovi Leopoldovi a Márii Ludoviky Španielskej. Mladosť prežil vo Florencii. Učil sa jazyky a dohovoril sa nemecky, taliansky, latinsky a francúzsky. Jeho učiteľmi boli gróf Fridrich Manfredini a F. A. Zeiller, ktorý ho učil právnemu odboru. Roku 1790, po tom, ako sa stal Jozefov otec cisárom sa rodina odsťahovala do Viedne.
Uhorský palatín
V roku 1795 sa stal, po smrti svojho staršieho brata Alexandra, uhorským miestodržiteľom a o rok neskôr bol uhorským snemom zvolený za palatína. Túto funkciu zastával pol storočia až do svojej smrti. Zaslúžil sa o hospodársky a kultúrny rozvoj krajiny. V napoleonských vojnách sa trikrát stal vrchným veliteľom ozbrojeného odporu tamojšej šľachty. Roku 1840 prispel k prepusteniu opozičných vodcov Mikuláša Wesselényiho a Lajosa Kossutha.
Rozvoj krajiny
V roku 1802 podporil vznik uhorského národného múzea. Bol za založenie školy pre dôstojníkov, nazvanej Ludoviceum, ktorá bola uvedená do prevádzky v roku 1835. Na výstavbu Uhorskej akadémie vied venoval 10 000 zlatých. Za jeho vlády bola roku 1827 v Uhorsku vybudovaná prvá železnica a roku 1830 založená Uhorská komerčná banka. V roku 1844 založil vo vtedajšej Pešti technickú univerzitu. Na svojich alcsutských statkoch mal veľmi dobre fungujúce hospodárstvo.
Na budínskom hrade nechal postaviť hrobku, do ktorej boli do roku 1944 pochovávaní členovia Jozefovskej línie Habsbursko-Lotrinskej dynastie. V roku 1869 bol v Budapešti odhalený na jeho počesť pomník v nadživotnej veľkosti, ktorý je umiestnený na tamojšom, po ňom pomenovanom námestí. Zomrel v januári roku 1847 v Budíne a pochovaný bol v Budapešti.
Manželky a potomkovia
1. manželka (1799) Alexandra Pavlovna Romanovová (* 1783† 1801) 2. manželka (1815) Hermína Anhaltská (* 1797† 1817) 3. manželka (1819) Mária Dorotea Württemberská (* 1797† 1855)
Aigisthos
Aigisthos alebo Aigistos (starogr. Αἴγισθος - Aigisthos, ) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Thyesta a vrah neskoršieho mykénskeho kráľa Agamemnóna.
Aigisthos je desivá tragická postava gréckych mýtov, muž, pre ktorého sa len ťažko hľadajú slová porozumenia. Jeho život bol plný násilia, a to vlastného, ale aj jeho predkov.
Jeho predkom bol Tantalos, ktorý sa preslávil tým, že svojho syna Pelopsa zabil, rozštvrtil, uvaril a predložil ako pokrm na hostine bohov. Chcel svojich hostí len vyskúšať, že ak sú naozaj takí vševedúci, či spoznajú, čo je im ponúknuté na jedenie. Spoznali a Tantalos neušiel spravodlivému trestu, naveky trpí v podsvetí (Tantalove muky). Jeho syna Pelopa však bohovia znovu oživili.
Pelops mal synov menom Atreus a Thyestes. Celý život súperili o vládu v Mykénach a žiadny prostriedok im nebol dosť.
Thyestes zviedol bratovu manželku Airopé, aby mu pomohla k trónu, Atreus ho podviedol, trónu sa zmocnil a Thyesta vyhnal. Ten so sebou vzal Atreovho syna Pleisthena, vychoval ho a neskôr ho priviedol do Mykén, aby zabil svojho otca. Stalo sa ale, že Atreus zabil mladíka a až dodatočne v ňom spoznal svojho syna. Aby sa pomstil svojmu bratovi, nalákal Thyesta do Mykén a predložil mu na uvítanie príšerné hody: zabil jeho troch synov a predložil mu ich na misách. Bohovia pomohli zničenému Thyestovi utiecť.