cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haec sancta
Interpretácie
V dejinách cirkvi sa rozvinuli v podstate štyri interpretácie dekrétu Haec sancta:
Zoznam obcí departementu Meuse
Kompletný zoznam 500 obcí departementu Meuse.
The Best (album, Nikolaj Noskov)
The Best je kompilačný album najväčších hitov od ruského hudobníka Nikolaja Noskova, ktorý vydal 7. októbra 2016
Európsky deň jazykov
Za Európsky deň jazykov je vyhlásený 26. september.
Vznik
Jeho korene siahajú do roku 2001, ktorý bol Európskym rokom jazykov (European Year of Languages, skrátene EYL). Organizátormi EYL boli Rada Európy a Európska únia a zapojilo sa doň 45 krajín. Svojimi aktivitami poukázal na jazykovú rozmanitosť v Európe a vyjadril podporu jazykovému vzdelávaniu.
Hodnotenie EYL bolo uverejnené v správe Final Evaluation of the European Year of Languages 2001 vydanej v máji 2002.
Úspech projektu Európsky rok jazykov a záujem národných spoluorganizátorov prispeli k tomu, že Rada Európy sa rozhodla vytvoriť každoročnú tradíciu a vyhlásila 26. september za Európsky deň jazykov. Takisto bolo vytvorené oficiálne logo, slogany a internetová stránka.
Ciele
Všeobecnými cieľmi Európskeho dňa jazykov sú: Kalendár udalostí organizovaných pri príležitosti Európskeho dňa jazykov je k dispozícii na oficiálnej stránke Európskeho dňa jazykov.
Zapojené jazyky
Podľa deklarovaných cieľov je Európsky deň jazykov zameraný na všetkých obyvateľov a jazyky Európy. Ešte v roku 2011 boli oficiálne internetové stránky preložené len do angličtiny a francúzštiny, v roku 2013 sú už mnohojazyčné. Niektoré materiály, ktoré sú na nich umiestnené, sú dostupné aj v jazykoch, v ktorých nie je dostupná samotná stránka, napríklad v esperante. Organizácie a jednotlivci v rámci Európskej únie usporiadavajú rôzne akcie vo všetkých krajinách Európy. Ich prehľad je možné každý rok nájsť na stránke projektu.
Otto Geyer
Otto Geyer (* 17. september 1940, Veľký Šariš – † 5. august 2017, Praha) bol slovenský filmový a televízny kameraman.
V slovenskom filme pôsobí od roku 1962, najprv ako asistent a druhý kameraman. V roku 1975 absolvoval štúdium kamery na FAMU v Prahe. Neskôr začal pracovať ako kameraman animovaného filmu v Slovenskej filmovej tvorbe. Animovanému filmu sa začal venovať od roku 1977 a venuje sa mu až dodnes.
Kameraman hraných filmov
Predtým, než sa Otto Geyer začal naplno venovať animovanému filmu, pôsobil ako druhý kameraman a asistent v niekoľkých slovenských snímkach ako napríklad Trio Angelos (r. Stanislav Barabáš, 1963), Prípad pre obhajcu (r. Martin Hollý, 1964), Hriech Kataríny Padychovej (r. Martin Hollý, 1973) či Dovidenia v pekle, priatelia! (r. Juraj Jakubisko, 1970).
Slávnosť v botanickej záhrade
Taktiež spolupracoval s režisérom Elom Havettom na snímke Slávnosť v botanickej záhrade (1969), ktorá sa zaraďuje k najvýraznejším slovenským dielam vôbec. Nakrúcanie sa malo začať 21. augusta 1968, no muselo byť prerušené, keďže na územie bývalého Československa vtrhli vojská Varšavskej zmluvy. Hoci sa začalo filmovať už zhruba o týždeň, atmosféra bola ponurá a film bol poznačený ťažkosťami, ktoré postihli vtedajšiu politiku. Rovnako ako mnohé iné slovenské filmy, aj tento skončil v trezore.
Kameraman animovaných filmov
Ako kameraman spolupracoval Otto Geyer na mnohých slovenských animovaných filmoch. Najčastejšie spolupracoval s Viktorom Kubalom, Ivanom Popovičom a Vladimírom Pikalíkom. Taktiež pracoval s osobnosťami ako Vlastimil Herold, Ondrej Slivka, Rudolf Urc, Helena Slavíková, Jaroslav Pogran, Vlado Kubenko, Ladislav Kudelka, Ivan Renč, František Jurišič, Jana Blechová, Milan Černák atď.
Spolupráca s Viktorom Kubalom
S Viktorom Kubalom nakrútil množstvo filmov, spomeňme napríklad krátkometrážne snímky Kino (1977), Rebrík (1978), Kocúrkovo v zime (1980), Keď panák z križovatky ochorel (1980), Diaľnica (1982) alebo celovečerný film Krvavá pani (1980). Viktor Kubal bol známy svojim humorom, ktorý dokázal jednoduchou animáciou cielene poukázať na dôležité myšlienky.
Práca na filme Strážca sen
Otto Geyer stál pri zrode prvého slovenského bábkového filmu Strážca sen (1978), ktorej režisérom bol Ivan Popovič. V krátkom filme pre deti však nebola využitá len bábková animácia, ale aj živí herci.
Ďalšie spolupráce na poli animovaného filmu
Nespolupracoval iba so skúsenými režisérmi animovaného filmu, ale aj s dokumentaristami, ktorí si „odskočili“ k animovanému filmu. S Jaroslavom Pogranom nakrútil krátku kritickú kreslenú anekdotu Kaderník (1985) a s Vladom Kubenkom Povesť o láske (1979). Na tomto filme, ktorý je prvým animovaným počinom Vlada Kubenku, sa výtvarne podieľal významný slovenský maliar a ilustrátor Dušan Kállay.
Okrem toho, že Otto Geyer spolupracoval na prvom slovenskom bábkovom filme, stál tiež pri zrode krátkeho filmu Keby som bol vtáčkom (1986) režiséra Ondreja Slivku, v ktorom bola po prvýkrát použitá počítačová animácia. Hoci film sprevádzali mnohé ťažkosti, stal sa napokon veľmi úspešným a vyhral aj niekoľko ocenení. Získal ocenenie na filmovom festivale krátkych filmov v Tampere vo Fínsku, na ktorom sa pán Geyer osobne zúčastnil. S Ondrejom Slivkom spolupracoval Otto Geyer aj na krátkom filme Dáždnik (1984).
Spolupráca s Františkom Jurišičom
K jeho častým spolupracovníkom patril aj František Jurišič - priekopník bábkového filmu i technológie plastelínovej animácie. S ním nakrútil napríklad rozprávky Neposlušný bicykel (1988) či Vajíčko (1990). Taktiež spolu vytvorili úspešný krátky film Ekomorfóza (2006), ktorý získal aj ocenenie na medzinárodnom eko-etno-folkovom festivale v Rumunsku ako najlepší ekologický film. Ústrednou postavou tohto filmu je pán Eko, ktorý síce vie, že by mal chrániť životné prostredie, no robí všetko pre to, aby ho znečistil.
Remy (Oise)
Remy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cena Grammy za najlepší vokálny popový album
Cena Grammy za najlepší vokálny popový album (angl. Grammy Award for Best Pop Vocal Album) je ocenenie udeľované na Grammy Awards hudobným umelcom za kvalitu popových albumov.
Ocenenie bolo prvýkrát udelené v roku 1968 na 10. ročníku Cien Grammy s názvom Najlepší súčasný album (Best Contemporary Album). Následne bola kategória prerušená až do roku 1995, kedy bola premenovaná na Najlepší popový album (Best Pop Album). V roku 2001 dostala kategória súčasný názov, Najlepší vokálny popový album (Best Pop Vocal Album).
Príjemcovia
alt=Four men wearing coats and waving while surrounded by many other people.|náhľad|195x195bod|[[The Beatles, víťazi z roku 1968.]] alt=A woman singing a high note.|náhľad|254x254bod|[[Kelly Clarkson má na konte 4 nominácie a 2 víťazstvá.]] alt=Woman wearing a black outfit while singing and playing a guitar.|náhľad|211x211bod|[[Madonna, víťazka z roku 1999.]] alt=Man wearing a white cutoff shirt while singing into a microphone and playing a guitar.|náhľad|260x260bod|[[Sting obdržal dve nominácie a jedno víťazstvo (2000).]] alt=Woman wearing a black gown and singing in to a microphone.|náhľad|214x214bod|Trojnásobná nominantka [[Sarah McLachlan.]] alt=Justin Timberlake performing.|náhľad|209x209bod|[[Justin Timberlake obdržal 3 nominácie a jedno víťazstvo (2004).]] alt=Man closing his eyes while playing a guitar.|náhľad|214x214bod|[[John Mayer má na konte 2 nominácie a jedno víťazstvo z roku 2007.]] náhľad|249x249bod|Víťazka z roku 2016, [[Taylor Swift, je jediný umelec, ktorý vyhral v kategóriach Najlepší country album aj Najlepší popový vokálny album.]] thumb|upright|right|[[Adele vyhrala túto cenu dvakrát: za 21 v roku 2012, a za 25 v roku 2017. Oba albumy vyhrali tiež v kategórii Album roka.]] thumb|upright|right|[[Billie Eilish vyhrala v roku 2020 za album When We All Fall Asleep, Where Do We Go?. Album tiež zvíťazil v kategórii Album roka.]]
Sacatepéquez
Sacatepéquez je jeden z 22 departmentov Guatemaly. Má rozlohu, a v roku 2002 mal podľa sčítania 248 019 obyvateľov. Hlavným mestom departmentu je mesto Antigua Guatemala.
Fever
Fever môže byť:
Haute-Goulaine
Haute-Goulaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pentelský mramor
thumb|Náhrobný reliéf Thrasea a Euandrie v Berlíne Pentelský mramor alebo pentelický mramor alebo pentelikonský mramor (novogr. Πεντελικὴ μάρμαρος - penteliki marmaros, lat. marmor pentelicum) je stavebný a dekoračný mramor z Grécka, z mesta Pendeli. Od antických čias mal značný historický význam. Patrí medzi atické druhy mramorov. Pomenovaný je podľa druhého najväčšieho vrchu Atiky, ktorý sa volá Pendeli oros (po starogrécky Pentelikon oros). Bol použitý aj na stavbu Akropoly v Aténach, chrámu boha Jupitera v Ríme a na aténske budovy pochádzajúce z 19. storočia.
Fermáta
Fermáta môže byť:
Hermes (Oise)
Hermes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leóchares (sochár)
náhľad|Bohyňa Artemis, zvaná aj Diana z Versailles náhľad|Ganymédes unášaný orlom, [[Vatikánske múzeá, Vatikán]] Leóchares bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.. Sochár Leóchares pochádzal pravdepodobne z Atén a bol žiakom slávneho sochárskeho majstra Skopu. Už za svojho života bol uznávaným umelcom. Staroveký autor Plínius uvádza, že aténski sochári Leóchares, Bryaxis, Timotheos a Skopas pracovali na výzdobe Mauzólea v Halikarnasse, jedného zo siedmich divov starovekého sveta, ktorý dala vystavať Artemisia na pamiatku svojho manžela Mausóla, kráľa v Kárii.
Na čele tejto skupiny aténskych umelcov stáli Leóchares a Skopas. Leóchares vyzdoboval západné priečelie, Bryaxis severné, Timotheos južné a Skopas východné. Toto majstrovské dielo sa stalo pomníkom ich slávy. Zrúcaniny mauzólea preskúmal roku 1857 britský archeológ Charles Newton, ktorý objavil zvyšky vlysov zo skulptúr na podstavci, úlomky štvorzáprahu a sochy Mausola a Artemisie.
Odborníci medzi Leócharove diela pripisujú aj mramorové kópie bronzových originálov sôch Artemidy a Apolóna, umiestnených v Musée du Louvre v Paríži. Leóchares dal týmto božstvám krásnu podobu v zhode so svojimi predstavami o ich nadprirodzených činoch a ich zázračnej existencii. Postavy sú zachytené v pohybe, Artemis vyťahuje šíp z tulca, Apolón napína luk s hlavou zľahka naklonenou, čím sa vyvažuje poloha nôh a zdôrazňuje vzdušná plynulosť postojov. Obidve sochy vyžarujú krásu, silu, mladosť a dynamizmus. Leócharovým dielom je aj súsošie, nazvané Ganymédes unášaný orlom, ktorého kópia je vo Vatikánskych múzeách. Zábavný a pitoreskný detail tohto súsošia je pes čo breše, keď vidí svojho pána vo vzduchu. Bol to zrejme odraz nového záujmu sochárov tohto obdobia o prírodu, ktorý je známy už aj u Praxitela. Pausanias zaznamenal, že macedónsky kráľ Filip II. po svojom najväčšom víťazstve pri Chairóneii dal v olympijskej Altide vybudovať budovu zvanú Filippeion a jej výzdobu zveril aj Leócharovi. Pausanias o tom uvádza: „''Je tam umiestnený Filippos, Alexandros, s nimi aj Amyntas, otec Filippov. Taktiež tieto diela sú Leócharove, a to zo slonoviny a zo zlata, rovnako potom sú tu aj sochy Olympiady a Eurydiky.''“
Třetí kniha džunglí
Album a jeho história
Po úspešnom projekte rockovej opery Dialog s vesmírem, ktorý zavŕšilo vydanie štúdiového albumu v roku 1980, skupina rozhodovala o svojom ďalšom smerovaní. Nastala zmena v obsadení, keď klávesistu Karla Horkého, ktorý sa chcel venovať štúdiu, nahradil Roman Dragoun. Bubeník a líder skupiny Zdeněk Kluka presadzoval pre ďalší projekt tému Knih džunglí, gitarista Pavel Váně ju však nepodporoval, keďže na túto tému skupina už nahrala album Mauglí (1978). Kvôli tomu, ale aj kvôli ďalším nezhodám s Klukom, Pavel Váně zo skupiny ešte v roku 1980 odišiel.
Héric
Héric je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Třetí kniha džunglí
Album a jeho história
Zdeněk Kluka nakoniec svoju víziu presadil a postupne tak vznikol tematický projekt Třetí kniha džunglí s textami Vladimíra Čorta. Projekt nebol dejovo nijak prepojený s pôvodným Kiplingovým dielom, na pozadí džungle a mesta bol vytvorený konflikt človeka s odľudštenou civilizáciou. Nejde ani tak o rockovú operu, ale skôr o koncepčný album s jednou témou.
Héric
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Třetí kniha džunglí
Album a jeho história
S audiovizuálnym koncertným stvárnením vystupovali Progres 2 v rokoch 1981 až 1983, premiérové predstavenie odohrali 30. mája 1981 v Brne. V tom istom roku nahrali aj štúdiovú verziu, ktorá vyšla ako dvojalbum v roku 1982.
Kým v prípade Dialogu s vesmírem boli pri vydaní albumu problémy s textami niektorých skladieb (hoci na koncertoch zneli v pôvodnej verzii bez problémov), pri albume Třetí kniha džunglí prekážal cenzorom navrhovaný prebal, ktorý musel byť preto zmenený. Album s pôvodným obalom vyšiel až v roku 1992.
Héric
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Třetí kniha džunglí
Vydávanie albumu
Dvojalbum Třetí kniha džunglí vyšiel v roku 1982 vo vydavateľstve Panton. Nasledujúci rok vyšla aj exportná verzia pod názvom The Third Book of Jungle s po anglicky spievanými textami. Reedícia českej verzie (s pôvodne navrhnutým prebalom) vyšla v roku 1992 vo vydavateľstve Bob J Production.
Na CD vyšla Třetí kniha džunglí prvý raz v roku 1992, rovnako ako LP v Bob J Production s pôvodným prebalom, ale zároveň mierne skrátená tak, aby sa vošla na jedno CD. V roku 2001 vyšla vo vydavateľstve Sony Music/Bonton. Táto reedícia obsahuje dva disky s českou aj anglickou verziou albumu. Tretia edícia na CD vyšla v roku 2007 vo vydavateľstve FT Records (len česká, mierne skrátená verzia na jednom disku, druhý disk je bonusový so singlom „Člověk stroj“ a záznamom časti koncertného stvárnenia Třetí knihy džunglí a pôvodný obal).
The Connells
The Connells je americká rocková skupina pochádzajúca z mesta Raleigh v Severnej Karolíne. Hrajú gitarovo-orientovanú melodickú rockovú hudbu power popového štýlu s introspektívnymi textami, ktoré odrážajú juh USA. Skupina počas svojej existencie vydala viacero úspešných piesní, z ktorých najznámejšia je „’74–’75“.
Herbignac (obec)
Herbignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Desiatnik
Jozef Desiatnik (* 11. marec 1944, Miková, Slovensko – † 3. september 2004, Košice, Slovensko) bol slovenský futbalista, stredopoliar a obranca, reprezentant Česko-Slovenska.
Za česko-slovenskú reprezentáciu odohral v rokoch 19701971 päť zápasov, väčšinou v neúspešnej kvalifikácii na majstrovstvá Európy 1972. Trikrát nastúpil aj za olympijský výber a dvakrát v juniorských reprezentáciách. V lige odohral 180 zápasov a dal 10 gólov. Hral za VSS Košice (19651972). Raz štartoval v európskych pohároch.
Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2011
Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2011 boli 15. majstrovstvami sveta v inline hokeji. Konali sa 19. – 25. júna v Pardubiciach v Česku. Po druhýkrát sa tak MS konali v Česku, predtým to bolo v roku 2000. Priemerná návštevnosť bola 1401 divákov na zápas. Celková návštevnoť bola 32 224 divákov.
Účastníci
Pozn.: Argentína nahradila Japonsko.
Issé
Issé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Highwaymen
The Highwaymen bola v rokoch 1985-1995 americká country superskupina, v ktorej hrali poprední predstavitelia tohto žánru - Willie Nelson, Waylon Jennings, Johnny Cash a Kris Kristofferson.
Počas desaťročného spoločného vystupovania vydali tri albumy. Za prvý album Highwayman z roku 1985 obdržali platinovú platňu. Titulná pieseň z tohto albumu, „The Highwayman“ získala v tom istom roku ocenenie Grammy za najlepšiu country pieseň roku.
Dobrá Voda (prírodná pamiatka)
Dobrá Voda je prírodná pamiatka ev. č. 1444, ktorá sa nachádza východne od obce Vídeň a západne od obce Dobrá Voda v okrese Žďár nad Sázavou. Správa AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú mokraďové lúky s početnými vstavačmi. V oblasti sa nachádzajú ohrozené druhy rastlín ako páperník úzkolistý, vstavačovec májový, vachta trojlistá alebo praslička riečna a šípovka vodná.
Mrázkova louka
Mrázkova louka je prírodná pamiatka ev. č. 250 neďaleko obce Bory v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. Chránené územie s rozlohou 2,26 ha v nadmorskej výške 535 - 544 metrov spravuje pracovisko AOPK ČR.
Predmet ochrany
Chránené územie je charakterizované ako mozaika lúčnych biotopov vlhkých pichliačových lúk, nevápnitých machových slatinísk a podhorských psicových trávnikov. Vyskytujú sa tu vzácne a ohrozené druhy rastlín a živočíchov, ako je rosička okrúhlolistá, vstavačovec májový, bielokvet močiarny a hadivka obyčajná.
Dostupnosť
Prírodná pamiatka sa nachádza asi 2 km severne od obce Bory. Zo zhruba 3 km vzdialenej železničnej zastávky Sklené nad Oslavou na železničnej trati č. 250 vedie k tejto lokalite červeno značená turistická cesta.
LG Volt
náhľad|LG Volt
LG Volt je androidový smartfón, ktorý vyrába spoločnosť LG Electronics. Predstavený aj uvedený bol v máji 2014.
Obsahuje LCD displej s uhlopriečkou 4,7 palcov s rozlíšením 540 x 960 bodov s bodovou hustotou 234 ppi a operačný systém Android 4.4.2.
Systém na čipe použitý v mobile je Qualcomm MSM8926 Snapdragon 400 s procesorom Quad-core 1,2 GHz Cortex-A7 a grafický procesor Adreno 305. Vnútorné úložisko má kapacitu 8 GB, rozšíriteľné je microSD kartou do 32 GB a pamäť RAM je 1 GB.
Jans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Just Fontaine
Just Louis Fontaine (* 18. august 1933, Murrákuš, Francúzske Maroko – † 1. marec 2023, Toulouse, Francúzsko) bol francúzsky futbalista a tréner.
Futbalová kariéra
Najviac zažiaril vo svojej kariére na Majstovstiev sveta v roku 1958 vo Švédsku, keď zaznamenal až 13 gólov, čo je doteraz najväčší počet gólov strelených na jednom turnaji majstrovstiev sveta. S trinástymi gólmi je celkovo štvrtý najlepší strelec Majstrovstiev sveta. Pred ním sú len Nemci Gerd Müller a Miroslav Klose so štrnástymi gólmi a Brazílčan Ronaldo s pätnástymi zásahmi, čo je aj rekord. Hoci Francúzsko skončilo len na treťom mieste, stal sa len druhým hráčom v histórii, ktorý dokázal vstreliť v každom zápase na jedných majstrovstiev sveta aspoň jeden gól.
Justo svoju profesionálnu kariéru odštartoval v klube USM Casablanca, v ktorom pôsobil od roku 1950 do 1953. V roku 1953 prestúpil do francúzskeho klubu OGC Nice v ktorom odohral tri sezóny. V nich strelil celkovo 52 gólov v 83 zápasoch vo všetkých súťažiach. Od sezóny 1953/54 je súčasťou tímu Stade de Reims, ako posila za Raymonda Kopu, ktorý odišiel do Realu Madrid. V šiestich sezónach za Reims zaznamenal Fontaine v lige 122 gólov v 131 zápasoch. Vo francúzskej lige triumfoval celkovo štyrikrát, a to v rokoch 1956, 1958, 1960 a 1962.
Prvý zápas za Francúzsko odohral Fontaine 17. decembra 1953 proti Luxembursku vo veľkom štýle, keď zaznamenal hetrik. Tento zápas vyhrali Francúzi vysoko 8-0. Za sedem rokov v národnom tíme streli 30 gólov v 21 zápasoch. Na majstrovstiev sveta v 1958 potreboval len 6 zápasov na 13 gólov, vrátane štyroch gólov proti Západnému Nemecku v zápase o tretie miesto. Štyri góly v jednom zápase na majstrovstiev sveta nedal žiadny iný hráč a právom dostal Golden Boot pre najlepšieho strelca turnaja.
Posledný profesionálny zápas odohral v júli roka 1962. Kariéru ukončil len v 28 rokoch kvôli častým zraneniam. Po piatich rokoch sa Fontaine stáva trénerom Francúzska, ale len na dva zápasy, ktoré obidva prehral. Od roku 1973 do 1976 viedol Paris Saint-Germain, ale väčšieho úspechu s ním nedosiahol, tak isto ako s Toulouse, ktorý viedol v sezóne 1978/1979. Ale ako tréner Maroka obsadil tretie miesto na Africkom pohári národov 1980, keď jeho zverenci porazili Egypt 2-0 v zápase o tretie miesto. V tíme mal takých hráčov ako Badou Zaki, Mohammed Timoumi alebo Aziz Bouderbala.
Joué-sur-Erdre
Joué-sur-Erdre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam chemických článkov/Ť
ťa
Ťažký kov
Juigné-des-Moutiers
Juigné-des-Moutiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
White Lion
White Lion je americko/dánska hard rock/heavy metalová hudobná skupina, ktorú v roku 1983 založili v New Yorku dánsky spevák Mike Tramp a americký gitarista Vito Bratta. Skupina bola aktívna prevažne v 80. rokoch a na začiatku 90. rokov. V roku 1985 vydala debutový album Fight to Survive.
V rebríčku Billboard Hot 100 bola skupina úspešná v roku 1988 s piesňou "Wait" na ôsmom mieste, a o rok neskôr sa s akustickou rockovou baladou "When the Children Cry" umiestnila na treťom mieste rebríčka. Obe skladby pochádzajú z druhého štúdiového albumu Pride, ktorý vyšiel v roku 1987.
Tretí album Big Game bol 9. augusta 1989 certifikovaný ako Zlatý album. Štvrtý album Mane Attraction z roku 1991, nedosiahol úspechy predošlých albumov. Krátko po jeho vydaní skupinu opustili Greg D'Angelo a James LoMenzo. Skupina pokračovala s basgitaristom Tommym T-Bone a bubeníkom Jimmym DeGrasso. Po krátkom turné na podporu albumu Mane Attraction, skupina v septembri 1991 odohrala svoje posledné vystúpenie v Bostone.
Foróneus
Foróneus (starogr. Φορωνεύς – Foróneus, ) je v gréckej mytológii syn riečneho boha Inacha a jeho manželky Melie (podľa iných verzií Kinny alebo Argeie ), jeho súrodencami boli Aigialeus a Ió. Bol kráľ Argu.
Podľa starovekých argejských povestí nedal Titan Prometeus prvý ľuďom oheň, ale bol ním Foréneus, ktorý objavil používanie ohňa. Navyše usadil ľudí v spoločných osadách a naučil ich prvým prácam.
Foróneus získal kontrolu nad celým Peloponézom a založil kráľovstvo Foroneia a aj mesto Foroneus, prvé mesto na Peloponéze, kde usadil ľudí rozptýlených v okolitej krajine. Foróneus mal dve manželky, prvou bola nymfa Telediké. S ňou mal dve deti, Niobu a Apida. S nymfou Kerdou splodil syna Kara, prvého kráľa Megary. Jeho ďalším, ale nelegitímnym synom bol Europs. Po smrti bol Foróneus pochovaný v Argu, kde jeho údajný hrob videl ešte v druhom storočí Pausanias, keď navštívil Argos. Jeho syn Apis sa stal jeho následníkom.
Pausanias píše, že podľa argijskej tradície bol Foréneus prvým človekom na svete, jeho otec nebol ľudskou bytosťou, ale riečnym bohom. Podobne ako bol podľa mezopotámskych tradícii prvým človekom Adapa a podľa židovských Adam. .
Progresívny kreacionizmus
Progresívny kreacionismus je náboženská predstava, podľa ktorej nadprirodzená bytosť (Boh) stvorila nové formy života postupne, v priebehu stoviek miliónov rokov. Ako forma kreacionizmu uznávajúceho starobylosť Zeme akceptuje tradičné geologické a kozmologické odhady veku Zeme hlavného vedeckého názorového prúdu. Predpokladá však, že nové druhy rastlín a zvierat, ktoré sa postupne objavili na Zemi v jej histórii, predstavujú nadprirodzené tvorivé zásahy Boha nad rámec vedeckého poznania. Progresívni kreacionisti - na rozdiel od stúpencov teistickej evolúcie - vo všeobecnosti odmietajú makroevolúciu, pretože veria, že je z pohľadu biologických poznatkov neudržateľná a v nesúlade s fosílnym záznamom. Taktiež odmietajú koncept jedného univerzálneho predka.
Nemecká národná knižnica
náhľad|Budova knižnice v [[Lipsko|Lipsku]] náhľad|Budova knižnice vo [[Frankfurt nad Mohanom|Frankfurte nad Mohanom]] Nemecká národná knižnica je centrálna národná knižnica Nemecka.
Má tri hlavné časti na dvoch miestach: vo Frankfurte nad Mohanom (bývalá Deutsche Bibliothek vrátanie ústredia) - a v Lipsku (bývalá Deutsche Bücherei a od r. 2010 aj Deutsches Musikarchiv, ktorý sem bol premiestnený z Berlína).
La Bernerie-en-Retz
La Bernerie-en-Retz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Baule-Escoublac (obec)
La Baule-Escoublac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Generation
Generation môže byť:
Prázdniny (seriál)
Prázdniny je slovenský rodinný komediálny televízny seriál z produkcie televízie JOJ, ktorý mal premiéru 18. januára 2017. 19. marca 2017 bola potvrdená druhá séria, ktorá mala premiéru 21. februára 2018. Hneď po výrobe druhej série začala JOJ pripravovať špeciálnu vianočnú časť. 27. marca 2018 bola potvrdená tretia séria. Tajný hosť v Inkognite 4. marca 2019 prezradil, že štvrtá séria sa začne nakrúcať v júni 2019. V júli 2020 bolo oznámené, že štvrtá séria bude pre seriál poslednou, bola naplánovaná na 11. septembra 2020, nakoniec sa na obrazovky dostala od 2. septembra 2020.
La Boissière-du-Doré
La Boissière-du-Doré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Next
NeXT môže byť:
Real Time
Real Time môže byť:
Propellerheads
Propellerheads bola britská big beatová skupina, ktorú v roku 1996 založili elektronickí producenti Will White and Alex Gifford. Názov propellerhead je slangovým slovom pre nerda a keď White a Gifford počuli kamaráta z Kalifornie, ktorý slovo použil pri rozhovore hneď zistili, že je to ideálny názov pre skupinu.
World’s on Fire
World's on Fire je prvý koncertný album britskej elektronickej skupiny The Prodigy a je v poradí druhým DVD skupiny. Bol vydaný dňa 23. mája 2011.
Ruská národná knižnica
náhľad|Budova knižnice na [[Nevský prospekt|Nevskom prospekte č. p. 37]] Ruská národná knižnica je knižnica v Petrohrade. Je jednou z dvoch najvýznamnejších knižníc v Rusku a patrí medzi popredné svetové knižnice. Vznikla v roku 1795 zákonom Kataríny Veľkej. Vo svojich zbierkach opatruje okolo 17 miliónov kníh a iných objektov. Celkom kolekcia obsahuje 450,000 rukopisov starých a vzácnych kníh, 600,000 tlačovín.
Pernovka
Pernovka je prírodná pamiatka ev. č. 306, ktorá sa nachádza severozápadne od Nového Mesta na Morave v okrese Žďár nad Sázavou. Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana
Predmetom ochrany je rašelinová lúčka s typickou vegetáciou.
Slovenské národné inline hokejové družstvo mužov
Slovenské národné inline hokejové družstvo je mužský národný tím Slovenska, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Slovenského zväzu ľadového hokeja (SZĽH) od roku 1996. Každoročne reprezentuje Slovensko na majstrovstvách sveta IIHF, na ktorých sa zúčastňuje nepretržite od roku 1998. Najväčší úspech sa mu podaril v roku 2008, keď na šampionáte na domácej pôde získal striebornú medailu.
Zostava družstva
Toto je zostava družstva mužov na MS 2017:
U Bezděkova
U Bezděkova je prírodná pamiatka ev. č. 460 neďaleko obce Nové Město na Moravě v okrese Žďár nad Sázavou v nadmorskej výške 620 - 625 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana
Predmetom ochrany je lokalita šafranu bielokvetého.
Vabank
náhľad|Hra farao v 18. storočí Vabank  (staršie a pôvodne va banque) je (pôvodne v hazardných hrách) hra o celý vklad, o všetko, stávka na jednu kartu, resp. v širšom zmysle veľmi riskantné až hazardné konanie. Výraz pochádza z francúzštiny, kde va banque znamená „ide o celý bank“, resp. úplne doslova „ide bank“.
Výraz pochádza pôvodne z kartovej hry farao, ktorá bola populárna v 18. a 19. storočí. Znamená, že hráč staví rovnakú hodnotu ako je aktuálna hodnota peňazí v banku hry. Vabank je vo všeobecnosti riskantný ťah v tom, že hráč staví všetko, hrá o všetko, teda môže všetko stratiť alebo rovnakú hodnotu získať.
Vabank sa stal známym výrazom najmä vďaka jeho použitiu v písomnej zmienke o rozhovore medzi Adolfom Hitlerom a Hermannom Göringom v čase vyvrcholenia poľskej krízy, pred druhou svetovou vojnou. Göring naliehal na Hitlera aby nezachádzal príliš ďaleko s jeho riskantnou hrou spočívajúcou v poštvaní Angličanov proti Poliakom, na čo Hitler odpovedal, že po celý svoj život hral vabank.
Novotný
Novotný je priezvisko, pozri Novotný (priezvisko), napr.:
Leótychidas I.
Leótychidas I. alebo Leótychidás I. bol kráľom Sparty (historicky je nedoložený) približne koncom siedmeho storočia pred Kr. (možno 625 – 600 pred Kr.). Pochádzal z kráľovského rodu Eurypontovcov.
Zmienka o Leótychidovi I. sa zachovala z pera historika Herodota, ktorý ho spomína vo svojom diele História, ako jedného z predkov Leótychida II. kráľovskej rodiny Eurypontovcov. Tento písomný text nám prezrádza len toľko, že predchodcom Leótychida I. bol Anaxilaos a jeho následníkom syn Hippokratidas.
Hoci je Herodotov záznam kráľov Sparty rodiny Eurypontovcov najstarším spomedzi antických historikov, nie všetci súčasní historici sa vo svojich zoznamoch kráľov Sparty k nemu prikláňajú, lebo existuje aj zoznam kráľov Sparty od Pausania, ktorý nie je celkom s ním zhodný. Pausanias kráľa Leótychida I. vo svojom zozname neuvádza, ako aj niekoľko ďalších kráľov Sparty rodu Eurypontovcov z tohto obdobia dejín Sparty. (v zoznamoch kráľov Sparty rodu Agiovcov sa všetci historici zhodujú)
Pre nedostatok priamych historických dôkazov je takmer isté, že sa historici na tomto probléme nezhodnú, preto je tiež ťažké dokázať to, či bol Leótychidas I. skutočne historickou postavou. Záznam niektorých historikov, že Leótychidas I. bol spolukráľom Anaxandra počas druhej messénskej vojny je informácia získaná viac-menej extrapoláciou a preto sa môže použiť len orientačne.
Rasuveň
Rasuveň je prírodná pamiatka ev. č. 1448 neďaleko obce Bory v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. Chránené územie o rozlohe 20,5 ha v nadmorskej výške 532 - 578 metrov, ktoré sa nachádza na katastri Dolní Bory, miestnej časti obce Bory, spravuje pracovisko AOPK ČR.
Predmet ochrany
Dôvodom ochrany je zachovanie zvyšku lesa s prirodzenou skladbou jedľobukového vegetačného stupňa. Pre zachovanie tohto cenného územia bolo príslušnou vyhláškou ustanovené okolo prírodnej pamiatky ochranné pásmo.
Dostupnosť
Prírodná pamiatka Rasuveň sa nachádza necelý 1 km juhovýchodne od obce Krásněves. Neďaleko od južného okraja chráneného územia vedie lesom žlto značená turistická cesta Sklené nad Oslavou - Netín, po ktorej možno sem dôjsť z cca 2,5 km vzdialených Dolných Borov.
Jež (časopis)
Jež bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku v medzivojnovom období.
Jež bol humoristický časopis, ktorý vychádzal v Bratislave raz mesačne. Text a obrázky, ktoré časopis uverejňoval, boli honorované.
Lučšije pesni (2008)
Lučšije pesni  je kompilačný album najväčších hitov od ruského hudobníka Nikolaja Noskova, ktorý vydal v roku 2008.
Gemer-Malohont (časopis)
Gemer-Malohont bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku od roku 1919.
Časopis vychádzal raz týždenne aj s prílohou „Úradné zprávy Županského úradu Gemer-malohontskej župy“ (príloha od 19211922), v roku 1930 to bolo príloha „Zástanca slovenských dedín“.
Jüdisches Familienblatt
Jüdisches Familienblatt bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku od roku 1926.
Jüdisches Familienblatt bol časopis Židovskej strany, ktorý vychádzal v Bratislave každý piatok.
Pascalov trojuholník
náhľad|prvých osem riadkov Pascalovho trojuholníka Pascalov trojuholník je geometrické usporiadanie kombinačných čísel do tvaru trojuholníka.
História Pascalovho trojuholníka
náhľad|[[Blaise Pascal]] Pascalov trojuholník sa v matematike preslávil vďaka svojej symetrii a rôznym skrytým vzťahom. Blaise Pascal si v roku 1653 myslel to isté a poznamenal, že by ich pravdepodobne nevedel opísať v jednej práci. Množstvo prepojení Pascalovho trojuholníka s inými vetvami matematiky urobilo z neho posvätný matematický objekt. Jeho korene však siahajú do dávnejšej histórie. V skutočnosti ho neobjavil Pascal, hoci sa po ňom volá. Bol známy už čínskym učencom z 13. storočia.
Schéma
left|200px
Fungovanie
Pascalova schéma funguje zhora. Začneme s jednou jednotkou a pod ňu napíšeme dve jednotky zľava a sprava. Ďalšie riadky zostrojíme tak, že na oba okraje napíšeme 1 a stredné čísla dostaneme ako súčet dvojice čísel v predošlom riadku priamo nad miestom, na ktorom práve sme. Napríklad 6 v piatom riadku dostaneme tak, že sčítame 3 + 3 zo štvrtého riadku.
Vlastnosti
Prvá a úplne zrejmá vlastnosť Pascalovho trojuholníka je jeho súmernosť. Trojuholník je osovo súmerný, teda ak jeho stredom vedieme zvislú čiaru, čísla napravo budú zrkadlovým obrazom čísel naľavo. Pod diagonálou zo samých jednotiek je diagonála z prirodzených čísel 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7… (pozri obrázok vpravo hore). Pod ňou je zase diagonála z trojuholníkových čísel 1, 3, 6, 10, 15, 21… (čísla, ktoré sú počtom bodiek tvoriacich trojuholník). Pod touto diagonálou sú potom tetrahedrálne čísla 1, 4, 10, 20, 35…. Tieto potom zodpovedajú štvorstenom ("trojrozmerný trojuholník", alebo počty delových gulí poukladaných do tvaru pyramíd so zvyšujúcimi sa trojuholníkovými základňami).
Konštrukcia
Konštrukcia Pascalovho trojuholníka využíva Pascalovo pravidlo:
, kde n a k sú nezáporné celé čísla, pre ktoré platí že n≥k a kde
Díly u Lhotky
Díly u Lhotky je prírodná pamiatka ev. č. 942, lokalita Lhotka pri Žďári nad Sázavou v okrese Žďár nad Sázavou. Správa AOPK ČR CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana
Predmetom ochrany je podhorská lúka s výskytom rastu vstavačovitých rastlín.
Okean ľubvi
Okean ľubvi je kompilačný album najväčších hitov od ruského hudobníka Nikolaja Noskova, ktorý vydal v roku 2003. Je posledný album Nikolaja Noskova s firmou NOX Music, potom podpísal zmluvu s Misterija zvuka.
Yolanda Be Cool
Yolanda Be Cool je austrálska hudobná skupina, ktorá sa skladá z dvoch DJov: Sylvestra Martineza a Johnson "Durango Slim" Petersona. Skupina spolupracovala s DJom DCUP na tvorbe medzinárodného hitu „We No Speak Americano“, ktorý bol vydaný cez nezávislé vydavateľstvo Sweat It Out a ktorý vznikol na základe piesne „Tu vuò fà l'americano“ od Renata Carosoneho z roku 1956. V roku 2010 skupina získala za singel „We No Speak Americano“ dve ocenenia ARIA Music Awards v kategóriách Best Dance Release a Most Populat Australian Single.
Attalos I.
Attalos, iným menom Sótér (, „Spasiteľ“) (* 269 pred Kr.† 197 pred Kr.) bol vládca a neskôr kráľ Pergamonu v rokoch 241197 pred Kr. Attalos bol synom Attala a jeho manželky Antiochis a synovcom i adoptívnym synom Eumena I., prvého vládcu Pergamonu.
Attalos dosiahol dôležité víťazstvo proti Galom, keltským kmeňom z Trácie, ktoré po viac ako jednu generáciu terorizovali väčšinu územia Malej Ázie. Toto víťazstvo oslávili triumfálnym pomníkom so sochami umierajúcich a usmrcujúcich sa Galov v pergamonskej Aténinej svätyni. Attalos potom získal meno „Sótér“ a pravdepodobne aj titul „kráľ“. Aj neskôr sa prejavil ako odvážny a schopný stratég, keď zaútočil na Antiocha I. a ovládol veľkú časť seleukovskej Malej Ázie. Ako lojálny spojenec Ríma zohral významnú úlohu v prvej a druhej macedónskej vojne, vedenej proti Filipovi V. Macedónskemu. V Egejskom mori viedol početné námorné operácie, ktoré marili macedónske záujmy, v týchto bojoch získal pre Pergamon bohatú vojnovú korisť a dŕžavu gréckych ostrovov Aiginy počas prvej a Androsu počas druhej vojny (Attalos v bojoch dvakrát tesne unikol Filipovmu zajatiu).
Attalos ako ochranca gréckych miest v Anatólii zastával vedúcu pozíciu v boji Grékov proti barbarom. Za jeho vlády získal Pergamon veľký vplyv na gréckom východe. Zomrel v roku 197 pred Kr., krátko pred koncom druhej vojny, vo veku 72 rokov, pravdepodobne na následky mŕtvice, ktorú utrpel pred niekoľkými mesiacmi na zasadnutí boiótskej vojnovej rady. Jeho manželkou bola Apollónis z Kyzikosu, s ktorou mal štyroch synov. Jeho následníkom bol najstarší syn Eumenes II.
Attalova mladosť
Údaje o jeho rannom živote sú strohé. Narodil sa a vyrastal v rodine vládcov Pergamonu. Jeho otec Attalos bol mladší z dvojice bratov Filetaira, prvého vládcu Pergamonu a preslávil sa ako olympijský víťaz v tethrippe, poctený pamätníkom v Pergamone. Zomrel okolo roku 241 pred Kr., keď bol Attalos ešte malým dieťaťom. Jeho matka Antiochis bola dcérou Achaia z kráľovského rodu Seleukovcov (bola vnučkou Seleuka I.) Sobáš jeho rodičov mal posilniť vzťahy medzi oboma krajinami. Keďže Filetairos ostal bezdetný (bol eunuch), vládu v krajine odovzdal Eumenovi, synovi ich rovnomenného brata. Po dvadsaťdvaročnej vláde Eumena sa vládcom Pergamonu stal Attalos.
Vojna s Galmi
Filetairos zomrel pätnásť rokov pred príchodom Galov do Malej Ázie. Svojmu synovcovi a nástupcovi Eumenovi zanechal solídnu základňu, ktorá mu dovolila podniknúť smelšie kroky v oblasti veľkej politiky. V bitke pri Sardách porazil Seleukovho nástupcu Antiocha, čím sa stal najmocnejším mužom v Malej Ázii a potom systematicky rozširoval svoju ríšu. Pomocou dobre naplnenej pokladnice, ktorú zdedil po strýkovi, zakladal nové mestá a posilňoval vojsko. Napokon sa zdedené zlato stalo aj jeho najdôležitejšou zbraňou proti Galom. náhľad|Socha umierajúceho Gala je rímska mramorová replika gréckeho bronzového originálu pripisovaného [[Epigonos (sochár)|Epigonovi. Bol to votívny dar venovaný Aténe Polias od Attala I., ktorý chcel takto osláviť svoje víťazstvo nad Galmi. ]]
Tento bojovný národ, ktorý sa medzitým usadil v strede Malej Ázie (v Galatii) totiž pokladal pergamskú ríšu za svoju dojnú kravu, ak chcel mať Pergamon od nich pokoj, musel platiť. Galovia si svojimi vydieračskými akciami získali reputáciu, ktorá bola priam príslovečne zlá. Obyvateľom Malej Ázie sa javili ako tŕň v päte, ktorý neznesiteľne bodal. Svojou prítomnosťou provokovali nielen nenávisť a strach, ale aj túžbu po záchrancovi, ktorý by ich zbavil tejto pliagy. Každý komu by sa to podarilo, mohol rátať tým, že ho budú oslavovať široko-ďaleko. Túto slávu si mal získať Eumenov nástupca Attalos. Pausanias uvádza, že veštkyňa Fainnis predpovedala tieto udalosti už o generáciu skôr: „''Nastane raz čas, keď zhubné galské vojsko úžiny hellespontské prekročí, v zločinnej pýche spustoší ázijskú zem. A božstvo pripojí ešte hrozné útrapy všetkým, ktorí na brehoch mora tam bývajú, ale len krátku chvíľu, veď Kronovec (Zeus) vyzve rýchle hrdinu na pomoc ísť, tohože syna božského býka, ktorý všetkým galským hordám deň skazy určite schystá.''“
Galovia napadli Pergamon približne roku 230 pred Kr., potom ako im Attalos odmietol zaplatiť. Bitka sa odohrala pri prameňoch rieky Kaikos a Attalos v nej dosiahol rozhodujúce víťazstvo, po ktorom, po vzore Antiocha I., prijal meno Sótér, čo znamená „záchranca“, a aj titul kráľa. Attalos dal po svojom víťazstve postaviť v pergamskej Aténinej svätyni sochy umierajúcich a usmrcujúcich sa Galov (Aténa bola v Pergame uctievaná ako ochrankyňa ríše v bojoch s Galmi ). Z týchto diel sa zachovali len rímske kópie, ktoré aj napriek tomu fascinovali nasledujúce generácie viac ako nejedno pôvodné dielo tých čias.
Boje o seleukovskú Malú Áziu
náhľad|Minca razená za Attala I. zobrazujúca profil jeho prastrýka Filetaira, na líci je znázornená bohyňa Aténa O niekoľko rokov neskôr Pergamon znovu napadli Gali, ale tentoraz s vojskom Antiocha Hieraka, mladšieho brata seleukovského kráľa Seleuka II., ktorý s ním spoločne spravoval seleukovskú Malú Áziu (vyhlásil ho za spoluvládcu, aby ukončil tretiu sýrsku vojnu proti Ptolemaiovi III. ). Keďže Antiochos sa nechcel vzdať svojej moci a bránil Seleukovi II. získať Malú Áziu (bratovražedná vojna, 239-236 pred Kr.) spojil sa s tradičnými nepriateľmi Seleukovcov, s Pontom, Bitýniou a s Galmi. Toto spojenectvo prinieslo aj stret s Attalom (v rokoch 230-228 pred Kr.) Poslednú bitku zviedli v Kárii pri brehoch rieky Harpasos (prítoku Maiandra), porazený Antiochos nato utiekol     do Trákie, kde zomrel (zrejme bol zavraždený).
Po týchto víťazstvách získal Attalos kontrolu nad celým územím seleukovskej Malej Ázie tiahnúcej sa na sever od pohoria Taurus a tieto územia si udržal aj po opakovaných pokusoch Seleuka III., najstaršieho syna a následníka Seleuka II., zahájených v roku 226 pred Kr., ktorého v roku 223 pred Kr. počas tohto ťaženia zavraždili. Achaios, synovec Antiocha I., ktorý potom podporoval jeho následníka Antiocha III., do dvoch rokov získal späť všetky stratené územia a bol vymenovaný za správcu seleukovskej Ázie. V roku 220 pred Kr. Achaios však svoje postavenie zneužil a vyhlásil sa za kráľa.
Zatiaľčo Achaios po relatívnom období pokoja viedol v roku 218 pred Kr. boje v okolí mesta Selgé (v Pisídii), južne od pohoria Taurus, Attalos za pomoci Galov z Trákie dobýjal svoje bývalé územia. Achaios po víťazstve v Selge v roku 217 pred Kr. pokračoval v nepriateľských akciách proti Attalovi.
Antiochos nakoniec po veľkých zimných prípravách v roku 214 pred Kr. prekročil Taurus, uzavrel spojenectvo s Attalom a zahájil vojnu proti Achaiovi. V záverečnej fáze vojny  sa Achaios opevnil v meste Sardis, ale Antiochos v druhom roku obliehania (213 pred Kr.) mesto dobyl, Achaia zajal a následne ho po pokuse o útek dal popraviť. Antiochos    sa potom znova stal pánom nad všetkými svojimi východnými maloázijskými provinciami.
Prvá macedónska vojna
náhľad|Politická mapa v roku [[218 pred Kr.]] Po zmarených pokusoch na východe, obrátil Attalos svoju pozornosť na západ. Možno aj preto, že mal obavy pred vpádmi rozpínajúcej sa Macedónie. Attalos sa totiž už v roku 219 pred Kr. stal spojencom nepriateľa macedónskeho kráľa Filipa V., s Aitólskym spolkom, a to so spolkom Aitólie a gréckych štátov v strednom Grécku, keď financoval opevnenie Elaios, aitólsku pevnosť v Kalydóne, neďaleko ústia rieky Achelóos. náhľad|vľavo|Dobová minca so zobrazením Filipa V. Filip V. na popud Démétria z Faru napadol v roku 216 pred Kr. rímske loďstvo pri Illýrii, v čase keď Rím bojoval v druhej punskej vojne. V roku 215 pred Kr. uzavrel spojenectvo s kartagijským vojvodcom Hannibalom a vyhlásil Rímu vojnu. Nemal na ňu nijaký vážny dôvod, formálne sa sťažoval len na ohrozenie svojich záujmov v Ilýrii, ale v skutočnosti sa dal na ňu naviesť od Hannibala, ktorý viedol už tretí rok s Rimanmi vojnu a naliehavo zháňal spojencov. Rimania boli touto správou veľmi znepokojení, lebo sa k nim Filipovo posolstvo dostalo v najťažšej chvíli ich dejín, krátko po katastrofálnej porážke pri Kannách, kde stratili 70 000 mužov. Nemali už dosť síl, preto poslali do Grécka posolstvo s prosbou o pomoc. Pre obranu illýrskych území získali v roku 211 pred Kr. za spojenca Aitólsky spolok, čo umožnilo do tejto koalície začleniť niektorých spojencov spolku, spolu s Attalom. Attalos bol následne zvolený za jedného z dvoch stratégov Aitólskeho spolku, a v roku 210 pred Kr. sa jeho vojská zúčastnili na bojoch o ostrov Aigina, ktorý sa stal potom jeho základňou pri ďalších operáciach v Grécku. V roku 209 pred Kr. Filip so svojim vojskom zaútočil opäť plnou silou na vojská aitolského spolku pod vedením Pyrthia, Attala a na asi tisícku vojakov, ktoré im poslal z rímskeho loďstva Publius Scipio. Filip s nimi zviedol dva boje pre neho s priaznivým výsledkom. Keď sa potom vojská Pyrrhiovej koalície ukryli za hradby mesta Lamiie, Filip so svojim vojskom odtiahol. Attalovo vojsko následne odišlo (v júli) na Aiginu, kde spolu s rímskym prokonzulom Sulpiciom Galbom prečkali zimu. Nasledujúce leto (208 pred Kr.) sa ich spojené loďstvo (35 Attalových a 25 rímskych štvorveslíc) preplavilo na ostrov Lémnos a odtiaľ ich vojsko vyplienilo vnútrozemie ostrova Peparéthos, spojenca Macedónska. Attalos a Sulpicius sa potom zúčastnili vojenskej rady Aitólčanov usporiadanej v meste Hérakleia, kde Rimania argumentovali proti uzavretiu mieru s Filipom.
Attalos a rímsky veliteľ pokračovali v nepriateľských akciách proti Macedónsku a jeho spojencom na severnom pobreží ostrova Euboia v meste Óreos. Po štyroch dňoch, ktoré vynaložili na tajné rozhovory s Platorom, veliteľom obrany mesta ustanoveným Filipom, mesto po prudkých bojoch dobyli. Zradca Plator dostal od Sulpicia povolenie uchýliť sa k Attalovi. Korisť z Órea si nárokoval Sulpicius, ktorý tam strávil ešte nejaký čas, zatiaľ čo Attalovi pripadla po jeho následných bojoch korisť z Opuntu, ním dobytého a vyplieneného mesta v Lokride. Filip nato využil toho, že sa sily nepriateľa rozdelili a podnikol rýchly a prekvapivý útok na Óreus. Nepripravený a bezbranný Attalos sa len so šťastím zachránil útekom na koni k svojim lodiam, ktoré už Filipovo vojsko vtedy ohrozovalo z pevniny. Filip týmto víťazstvom dosiahol prevahu medzi Grékmi.
Attalos sa vrátil do Malej Ázie a Filip v roku 206 pred Kr. prinútil Aitólčanov (Aitólsky spolok), aby prijali mier za jeho podmienok. Sotvaže sa táto zmluva uzavrela, Filip dostal správu, že Rimania vtrhli do Dyrrhachia a že sa vzbúrili aj grécke kmene s mestom susediace, tiež že je obliehané epirské Dimalé. Rimania boli totiž rozhorčení, že Aitólčania uzavreli mier s kráľom Filipom bez ich zvolenia. Pretože následné boje nepriniesli žiadne výsledky a dlhotrvajúcej vojny mali obe znepriatelené strany už dosť, snažili sa uzavrieť mier, Rimania aj preto, že boli nútení zamerať svoje sily proti Hannibalovi. Túto mierovú zmluvu nakoniec v roku 205 pred Kr. podpísali v epirskom meste Foiniké, na strane kráľa Filipa bithýnsky kráľ Prusias, Achájčania, Boióťania, Tesálčania, Akarňania a Epirčania a na strane Ríma kráľ Attalos, obyvatelia Ilionu, ilýrsky vládca Pleuratos, spartský kráľ Nabis, obyvatelia Élidy, Messénčania a Aténčania. Podľa rímskeho historika Livia sa to stalo v pätnástom roku punskej vojny za konzulátu Marka Cornelia a Publia Sempronia a prvá macedónska vojna sa tým formálne skončila. Attalos si podľa tejto zmluvy mohol ponechať Aiginu, ale okrem toho nič podstatné nedosiahol.