cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eurótas (kráľ Sparty)
Podľa Pausania bol spartský kráľ Eurótas následníkom svojho otca Mylesa. Historik Apollodóros z Atén kráľa Mylesa vynechal z genealógie spartských kráľov a uvádza, že Eurótas bol synom a následníkom Lelexa a jeho matkou bola najáda Kleochareia. Eurótas nemal následníka po meči, ale mal dcéru Spartu, ktorej manžel Lakedaimón sa stal jeho následníkom. Eurótas počas vlády pomocou kanálov odviedol stojaté vody v Lakónii až k moru a tak vznikol otvorený prúd rieky, ktorú potom pomenovali po ňom.
Karol Stráňai
Prof. RNDr. Karol Stráňai, DrSc. (* 13. október 1905, Rajec – † 31. júl 1999) bol slovenský telovýchovný vysokoškolský pedagóg a odborový funkcionár. Podieľal sa na realizácii školskej, mládežníckej a telovýchovnej politiky Komunistickej strany Slovenska.
Život
Po absolvovaní štúdia na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity pracoval ako stredoškolský profesor v Kežmarku, Michalovciach a napokon v Bratislave. V rokoch 19391940 bol predsedom Slovenského ľahkoatletického zväzu. V rokoch 19391950 bol pracovníkom Telovýchovného ústavu Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, pričom v roku 1941 získal doktorát v antropometrii na Prírodovedeckej fakulty Slovenskej univerzity a v roku 1947 bol vymenovaný za profesora všeobecnej teórie telesnej výchovy.
Počas druhej svetovej vojny sa zúčastnil protifašistického odboja a Slovenského národného povstania. Bol členom SOR (19451949), členom predstavenstva Ústrednej rady odborov (19461949), predsedom Slovenského výboru Zväzu zamestnancov školstva, podpredsedom Ústredného výboru Zväzu zamestnancov školstva Revolučného odborového hnutia, členom Predsedníctva Ústredného zväzu Socialistického zväzu mládeže (19451950), predsedom Akčného výboru jednotnej telovýchovnej organizácie Sokol.
Pôsobil na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského (19501953) a na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave (19531958), na ktorú sa táto fakulta pretransformovala, pričom v rokoch 19501953 bol dekanom fakulty a v rokoch 19531958 prorektorom vysokej školy.
V rokoch 19581960 pôsobil na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a od roku 1960 na Fakulte telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave, kde bol do roku 1963 dekanom a v rokoch 19721977 riaditeľom výskumného ústavu. Tu v roku 1967 získal vedeckú hodnosť doktora vied v teórii telesnej výchovy. V rokoch 19701974 bol predsedom vedeckej rady Ústredneho výboru Československého zväzu telesnej výchovy. Vedecky, pedagogicky a publikačne sa venoval teórii, metodike a histórii telesnej výchovy.
Sossais
Sossais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
IDS Východ
Integrovaný dopravný systém IDS Východ (skrátene IDS Východ) je integrovaný dopravný systém, ktorého cieľom je vybudovať moderný, zákaznícky atraktívny systém verejnej dopravy. Systém bude pozostávať zo všetkých druhov verejnej dopravy – vlaky, autobusy, MHD a zahŕňa celé územie Košického a Prešovského samosprávneho kraja. IDS umožňí cestovanie na jeden cestovný doklad bez ohľadu na použité druhy dopravy a prestupy.
Založenie
náhľad|Elektrobus SOR EBN 11 [[Dopravný podnik mesta Košice|Dopravného podniku mesta Košice]] náhľad|Nízkopodlažný trolejbus [[Škoda 24Tr v Prešove]] náhľad|Irisbus Crossway spoločnosti [[Eurobus v Slanci]] náhľad|Autobus SAD Prešov v [[Praha|Prahe]] Založeniu spoločnosti predchádzali viaceré rokovania medzi oboma krajmi. Vyvrcholili rokovaním predsedov samosprávnych krajov dňa 17. júla 2019 v Prešove, na ktorom prišlo k úplnej zhode pri všetkých skutočnostiach k vzniku IDS.
Dohoda pozostávala napríklad z:
Spoločnosť bola založená 8. októbra 2019. Zakladateľmi sú Košický a Prešovský samosprávny kraj (s rovnakým podielom). Dozorná rada spoločnosti má štyroch členov, dvoch z každého kraja a zároveň dvoch konateľov.
Do tvorby integrovaného dopravného systému sa 21. septembra 2020 zapojilo krajské mesto Prešov. Dňa 27. novembra 2020 sa do integrovaného dopravného systému zapojilo aj mesto Košice.
Základné cestovné
Pozostáva z ceny za prepravu dospelej alebo mladistvej osoby nad 15 rokov bez zľavy. Určenie ceny vyplíva z kilometrických údajov v cestovnom poriadku. Cestovný lístok je jednosmerný, platí na jednu cestu. Druhý variant pozostáva z ceny za prepravu dospelej alebo mladistvej osoby nad 15 rokov bez zľavy, ale cestovné si uhrádza čipovou dopravnou kartou. Cena je pri platbe kartou nižšia.
Zľavnené cestovné
Jednosmerné zľavnené cestovné si môže cestujúci uplatniť len pokiaľ je držiteľom platného dokladu na zľavu. Môže to byť občiansky preukaz, karta vydaná samotným dopravcom, študentská karta, ISIC, preukaz ŤZP alebo ŤZP-S. Pri vzdialenosti 25 km stojí jednosmerné zľavnené cestovné 1 €.
Jednosmerné zľavnené cestovné z čipovej karty je zľavnená cena za prepravu osoby. Jedinou podmienkou je úhrada cestovného dopravnou čipovou kartou. Pri vzdialenosti 25 km stojí jednosmerné zľavnené cestovné 0,82 €.
Alexej Duchoň
Alex Duchoň (* 23. február 1884, Prešov† 25. február 1964, tamtiež) bol slovenský astronóm, redaktor a právnik.
Životopis
Významný astronóm, redaktor a právnik. Narodený v oblasti Prešova, lokalita Šváby. Otec Augustín Duchoň, roľník a stolár, matka Marianna, rod. Faithová. Mal sestru a dvoch bratov.
Po gymnáziu (18951903) a maturite v Prešove študoval v rokoch 1904 až 1908 právo a juristiku na zahraničnej univerzite v Kluži. V roku 1910 získal plnohodnotne vzdelanie s titulom JUDr., v 1912 diplom advokáta. V rokoch 1912 až 1922 vykonával advokáciu v oblasti Prešova a bližšom okolí. Po tomto období pôsobil v Prešove v pozícii verejný notár. Svoju celoživotnú métu naplnil v období 1955 až 1960 rozvoju Ľudovej hvezdárne v Prešove.
Do prvej svetovej vojny bol aktívnym členom národného hnutia. 1918 je zakladateľ prvej SNR na východnom Slovensku v Solivare, potom v ďalších obciach v blízkom okolí, v buržoáznej ČSR regionálny politik konzervatívneho zamerania, poslanec krajinského zastupiteľstva, v r. 1935 až 1938 richtár Prešova. Účastník protifašistického boja. V rokoch 19201921 redaktor Slovenskej pravdy, v období 1923 až 1935 redaktor Východného Slováka, v ďalších rokoch 1924 až 1935 jeho nakladateľ, vydavateľ, a majiteľ.
Tiež sa venoval štúdiu prírodných vied, hlavne astronómie a meteorológie. Roku 1923 začal na terase svojho domu s výstavbou astronomickej pozorovateľne, dobudoval ju 1927 a doplňoval ju prístrojmi, 1927 uviedol do plnej prevádzky meteorologickú pozorovateľňu a sprístupnil ju verejnosti. V 1932 sprevádzkoval hvezdáreň s otočnou kopulou a začal pozorovací program planét a fotosféry Slnka. Roku 1938 vynaložil mimoriadne úsilie na záchranu veľkého Zeissovho reflektora, previezol ho z Hurbanova do Prešova, kde bol chránený až do zriadenia hvezdárne na Skalnatom plese. Roku 1939 v jeho hvezdárni inštalovali technické zariadenia na vysielanie časového signálu cez prešovský rozhlas pre celé územie Československa.
Ďalšie významné aktivity
1946 vytvorenie a podpora Štefánikovho astronomického krúžku, zároveň jeho člen a pracovník, budovanie a rozvoj bádateľskej a popularizačnej činnosti Ľudovej hvezdárne v Prešove, cenné výsledky v pozorovaní slnečných škvŕn a fakúl, ktoré zasielal slnečnej sekcii Astronomickej spoločnosti v Prahe a do Zürichu. Pravidelne publikoval v „Říši hvězd“ a „Astronomishe Mitteilungen“. Jeho dve fotografie Slnka vystavili 1958 na svetovej astronomickej výstave v Čile.
Tulette
Tulette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jozef Leikert
Prof. PhDr. Jozef Leikert, PhD. (* 22. október 1955, Zlaté Moravce) je vysokoškolský pedagóg, historik, básnik a spisovateľ literatúry faktu. Získal viacero literárnych cien doma a v zahraničí vrátane Ceny E. E. Kischa a taktiež je nositeľom Krameriovej ceny. Pôsobil ako poradca prezidenta Slovenskej republiky. Je laureátom Ceny Slovenského centra PEN 2020 za rok 2020 za knihu Mňačko a Izrael. Je predsedom Klubu spisovateľov literatúry faktu a člen PEN klubu.
Tulette
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jozef Leikert
Život
náhľad|Profesor Jozef Leikert hovorí na podujatí k 100. výročiu [[Roman Kaliský|Romana Kaliského v Matici slovenskej (z knihy Roman Kaliský, robotník v službách národa)]] Niekoľko rokov pracoval v masmédiách, naposledy ako šéfredaktor Gama magazínu. Neskôr bol vedeckým pracovníkom Historického ústavu SAV, hovorcom a neskôr osobným poradcom prezidenta Slovenskej republiky.
Deákova strana
náhľad|308x308bod|František Deák v roku 1861 Deákova strana (maď. Deák-párt) bolo politické zoskupenie existujúce od roku 1865 do roku 1875 v uhorskom sneme. Jej jediným predsedom počas celej doby existencie bol Ferenc Deák. V slovenských zdrojoch sa možno stretnúť aj s alternatívnymi názvami Strana Deáka, Strana vyrovnania Františka Deáka, alebo Strana vyrovnania.
Jozef Leikert
Život
Pôsobil ako vedúci Katedry kulturológie Filozofickej fakulty Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre a ako historik v Historickom ústave SAV. Počas pôsobenia na Katedre kulturológie FF UKF v Nitre založil (v roku 2013) špeciálnu Galériu na schodoch, kde od jej založenia vystavovali významní slovenskí aj českí výtvarníci a fotografi ako Karol Kállay, Jaroslav Uhel, František Ringo Čech, Naďa Rappensbergerová a mnohí ďalší. V roku 2005 vznikla v Nitre Kulturologická spoločnosť a od roku 2005 zaviedol pravidelné oceňovanie osobností kultúry Cenou Pavla Straussa (navrhujú študenti a pedagógovia Katedry kulturológie Filozofickej fakulty Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre ako aj členovia Kulturologickej spoločnosti).
Tulette
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Leikert
Život
Pôsobil tiež ako dekan Fakulty masmédií Paneurópskej vysokej školy v Bratislave.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1984
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1984 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1984. Konal sa v Los Angeles, v Spojených štátoch v dňoch od 1.10. augusta 1984, za účasti 12 tímov. Nováčikom olympijského turnaja bolo družstvo Číny. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1900 a toto bolo jeho 19. vydanie. Zápasy sa odohrali v Raleigh Runnels Memorial Pool s dočasne zvýšenou kapacitou miest pre 5 000 divákov, ktorý je súčasťou univerzity Pepperdine University.
Jozef Leikert
Život
Okrem toho bol predsedom Asociácie organizácií spisovateľov Slovenska, je členom Spolku slovenských spisovateľov a je členom Vedeckej rady Matice slovenskej, s ktorou pravidelne spolupracuje na kultúrnych a osvetových podujatiach.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1984
Svoj druhý olympijský titul získala, ktorá sa vo finálovej skupine umiestnila pred domácim 🇺🇸 a 🇩🇪.
Jozef Leikert
Život
Je editorom a spoluautorom niekoľkých odborných kníh. náhľad|Na spomienkovom podujatí k 100. výročiu narodenia [[Vladimír Mináč|Vladimíra Mináča v Matici slovenskej vystupuje kulturológ profesor Jozef Leikert]]Je autorom knižných rozhovorov s významným osobnosťami Slovenska ako Ladislav Ťažký, Ladislav Mňačko, Jozef Kroner, František Kele, Jaroslav Siman a ďalších. Je autorom kníh, ktoré systematicky spracovali udalosti 17. novembra 1939 a osudy osobností spojené s týmto tragickým dátumom, autorom kníh o živote a diele osobností ako Roman Kaliský, Vavro Šrobár, T. G. Masaryk, Ladislav Mňačko, Marek Frauwirth a taktiež je autorom encyklopedických kníh o osobnostiach Slovenska.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1984
Kvalifikácia
Pozn: Bojkotujúce krajiny Sovietskeho zväzu, Maďarska a Kuby nahradili Kanada, Japonsko a Brazília z olympijskej kvalifikácie. Francúzsko a Mexiko dostali ponuku zúčastniť sa, ale odmietli ju.
Jozef Leikert
Život
Pôsobí tiež ako predseda Klubu spisovateľov literatúry faktu na Slovensku, ktorá udeľuje prestížne ocenenie Cena Vojtecha Zamarovského.
Deákova strana
História strany
Cisárovou reakciou bolo rozpustenie parlamentu. František Deák s prívržencami prestali vyvíjať politickú činnosť.
Jozef Leikert
Život
V roku 2023 usporiadali spoločné podujatie Večer kulturológov Matica slovenská a Spolok slovenských spisovateľov, ktoré bolo venované autorovej tvorbe a dielu, a na ktorom vystúpil spolu s kolegom kulturológom Dalimírom Hajkom.
Deákova strana
História strany
Členovia strany, tak isto ako aj Deák samotný, si dobre uvedomovali politickú realitu doby. Deák v článku uverejnenom v Pesti Napló 16. apríla 1865 (ktorý sa označuje ako „veľkonočný článok“) vysvetlil, že šľachta stále dôveruje cisárovej spravodlivosti a je pripravená riešiť situáciu rokovaním. V tom čase Deák uverejnil celú knihu, v ktorej podrobne rozobral chyby dočasnej ríšskej vlády vedenej Antonom von Schmerlingom.
Jozef Leikert
Publikácie
náhľad|Martin Muránsky, Jozef Leikert, Lukáš Perný, Jana Schillerová-Horváthová a Ivan Okáli na 120-ročnici [[Daniel Okáli|Daniela Okáliho, Inštitut ASA, Bratislava, 2013]]
Deákova strana
História strany
V tejto situácii František Deák spoločne s časťou konzervatívnejšej aristokracie, ktorá podporovala program obnovenia uhorskej štátnosti podľa marcových zákonov vytvorili stranu novú tzv. "Deákovu stranu".
Voľby v roku 1865 Deákova strana vyhrala a následne prevzala kontrolu nad rokovaniami s cisárskym dvorom. V roku 1866 Prusko vystúpilo z Nemeckého spolku a vyhlásilo Rakúsku vojnu, ktorá sa skončila porážkou Rakúska.
S oslabeným Rakúskom vyjednal Deák rakúsko-uhorské vyrovnanie odvodené od Pragmatickej sankcie.
Jedným z dôsledkov vyrovnania bolo aj vytvorenie uhorskej vlády. Jej prvým premiérom sa stal, na odporúčanie Deáka Július Andráši, ktorý bol na jej čele do roku 1871. V roku 1868 Andrášiho vláda, ktorej program vychádzal z hodnôt klasického liberalizmu 19. storočia sa úspešne dohodla s Chorvátmi na vyrovnaní a snažila sa riešiť situáciu národnostných menšín. Rýchle a radikálne zmeny, nevídané v porovnaní s predchádzajúcimi dvadsiatimi rokmi boli základom pre víťazstvo Deákovej strany vo voľbách v roku 1869.
Po Andrášiho demisii (stal sa ministrom zahraničných vecí Rakúsko-Uhorska) zažila vláda menšiu krízu a za štyri roky strana prišla o štyroch premiérov. Po Andrássyho vláde nasledovala Lónyayova vláda. Meňhért Lónyay bol ministrom financií v Andrášiho vláde a na post premiéra nastúpil v roku 1871, avšak po silnej kritike korupčných praktík bol nútený v roku 1872 z postu odstúpiť. Jeho nástupcom sa stal 5. decembra 1872 Jozef Szlávy, ktorý bol dovtedajším ministrom pozemného baníctva, priemyslu a obchodu, avšak aj on na poste pôsobil necelé dva roky a v marci 1874 odstúpil. Nasledovala vláda Istvána Bittóa, ktorá však podala demisiu v marci 1875 z dôvodu, že Deákova strana a Strana ľavého stredu sa spojili a vznikla strana nová - Liberálna strana, ktorá nominovala na post premiéra Vojtecha Wenckheima.
Fúziou sa ukončila existencia Deákovej strany, ktorá vyhrala 3 volieb do uhorského snemu v rokoch 1865, 1869 a 1872 a počas tohto obdobia bola aj stranou vládnucou.
Členmi poslaneckého klubu Deákovej strany v uhorskom sneme boli aj zvolení kandidáti Novej školy slovenskej vo voľbách 1869: Ján Uhliarik v Ilave a Zoltán Zmeškal na Orave a vo voľbách 1872:, Jozef Kajuch v Ružomberku, Peter Matuška v Liptovskom Mikuláši a Ján Uhliarik v Ilave. V roku 1872 Nová škola prijíma meno (slovenská) Strana vyrovnania a zaniká v roku 1875.
Referencie.
Študijný materiál Filozofickej fakulty UMB v Banskej Bystrici: Uhorsko v období dualizmu.
Vodné pólo na Panamerických hrách 1971
Vodné pólo na Panamerických hrách 1971 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1971. Konal sa v Cali, v Kolumbii v dňoch od 3.12. augusta 1971, za účasti dovtedy rekordných 9 mužských tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá 🇧🇧 a 🇵🇷. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951, a toto bolo jeho 6. vydanie. Zápasy sa odohrali na plaveckom štadióne Piscinas Hernando Botero O'Byrne s kapacitou 7 280 divákov. Titul obhájilo 🇺🇸, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred 🇨🇺 a 🇲🇽.
Sih ostronosý
Sih ostronosý (Coregonus oxyrhynchu) je vyhynutý druh ryby z čeľade lososovité. Je ľahko rozpoznateľný svojou dlhou a špicatou hlavou s ústami na spodku.
Tento druh sa vyskytoval v južnom povodí Severného mora (Belgicko, Francúzsko, Nemecko, Holandsko a Anglicko) v riekach ako Šelda, Rýn a Mása. Žil aj na území Česka, odkiaľ posledný záznam o jeho výskyte je z Labe pri Roudnici nad Labem z roku 1888. Sih ostronosý je sladkovodná ryba, ktorá obývala hlavné riečne toky.
Hovorilo sa, že „sih“ prežil v Dánsku. Nový výskum však ukázal, že tento „sih“ z dánskeho povodia a nemeckých riek je sih maréna (Coregonus maraena).
Posledný jedinec z tohto druhu bol ulovený v Rýne v 1940.
Havajčan čierny
Opis
Havajčan čierny predstavoval endemitný druh havajského ostrova Molokai, fosílne nálezy však naznačujú aj historickú existenciu na ostrove Maui. Havajčan sa pohyboval v podraste a na nízkych stromoch. Podľa dobových správ lietal iba na krátke vzdialenosti a vyhýbal sa vrcholkom stromov. Na rozdiel od iných havajčanov nelovil hmyz. Jeho zobák mu umožňoval prenikať do kvetov rastlín a živiť sa nektárom.
S dĺžkou okolo 20 cm patril medzi väčšie havajčany, sfarbenie mal na celom tele matno čierne, až na svetlé letky na krídlach. Jeho charakteristickým znakom bol nezvyčajne dlhý a zahnutý zobák.
História
Prvé známe exempláre havajčana čierneho získal britský prírodovedec Robert Cyril Layton Perkins v roku 1893. Druh opísal o rok neskôr anglický ornitológ Alfred Newton, pričom vedecké druhové meno funerea mu navrhol sám Perkins, vraj pre „pochmúrne operenie vtáka a smutný osud, ktorý tento druh pravdepodobne čaká“. Perkins sa v tomto predpoklade nemýlil. Ešte v máji roku 1907 objavil americký zoológ William Alanson Bryan po náročnej ceste niekoľko havajčanov, no všetky ostatné expedície boli bezvýsledné. Správy od Perkinsa alebo Bryana tiež poskytli jediné informácie o správaní havajčana čierneho vo voľnej prírode.
Wheeler Peak (Nevada)
Wheeler Peak je najvyšší vrch pohoria Snake Range v americkom štáte Nevada. Súčasne je druhým najvyšším vrchom štátu Nevada po Boundary Peak. Je tiež najvyšším vrcholom národného parku Great Basin National Park. Wheeler Peak má jednu z najvyšších prominencií (2306 m ) v Spojených štátoch a druhú v Nevade, po Mount Charleston. Leží na východe Nevady, na juhovýchode White Pine County.
Nesúdeliteľnosť
Príklad
Príkladom nesúdeliteľnosti sú dve alebo viac prvočísel. Ďalšími netrivialnými príkladmi sú napr. 23, 51.
Vlastnosti
Keď čísla a;b sú nesúdelitelné, platí, že
Tercé
Tercé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Surin (Vienne)
Surin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Výsadkové lode triedy Tapir (Projekt 1171)
Výsadkové lode triedy Tapir (Projekt 1171) je trieda veľkých výsadkových lodí sovietskeho/ruského námorníctva, ktoré sú určené na presun vojsk a nákladu po mori, ako aj na zabezpečenie výsadku pri obojživelných operáciách. Sú schopné prepravovať rôzne typy obrnených vozidiel vrátane tankov.
Surin (Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Upie
Upie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Surin (Vienne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Výsadkové lode triedy Tapir (Projekt 1171)
Hoci ide o značne zastarané lode, Ruské námorníctvo ešte stále využíva 4 výsadkové lode tejto triedy.
Upie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Výsadkové lode triedy Tapir (Projekt 1171)
Stavba
thumb|Loď Saratov Kvalitatívny a kvantitatívny nárast sovietskeho námorníctva, umožnil v 60. rokoch ZSSR vstúpiť aj do rozsiahlych vôd svetových oceánov. Medzi úlohami sovietskej strategickej doktríny sa objavila aj jedna, ktorej predmetom bolo poskytovanie vojenskej pomoci spojeneckým a spriateleným štátom. To si vyžadovalo špeciálne lode na prepravu nákladov rôzneho typu. Preto v roku 1959 vznikol projekt 1171 „Tapir“, ktorého podstatou bol návrh a výstavba veľkých výsadkových lodí, ktoré by mali porovnateľné špecifikácie ako moderné západné výsadkové lode.
Surin (Vienne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Upie
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Výsadkové lode triedy Tapir (Projekt 1171)
Stavba
Výsledkom tohto projektu však mala byť aj civilná nákladná loď, čo nútilo konštruktérov k určitým kompromisom a v konečnom dôsledku to mierne znížilo výsledné vlastnosti novej lode. Konštruktéri pripravili štyri verzie projektu, pričom zohľadnili všetky požiadavky, aj keď tie armádne mali vyššiu prioritu. Veľkou dilemou boli motory, pretože pôvodne sa počítalo s dvomi pohonnými jednotkami s výkonom po 2500 koní, ale nakoniec boli vybrané dieselové motory s takmer dvojnásobným výkonom. Tento pohon bol mimoriadne vhodný pre námorníctvo, pretože rýchlosť lode sa tým zvýšila na 17 uzlov, ale civilné plavidlo s tak výkonnými motormi bolo nerentabilné. Preto sa Ministerstvo námorníctva nakoniec rozhodlo upustiť od civilného variantu a vznikla len výsadková loď pre ozbrojené sily. V dôsledku toho majú lode triedy Tapir vzhľad, ktorý viac pripomína civilnú loď.
Upie
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Výsadkové lode triedy Tapir (Projekt 1171)
Stavba
V rokoch 1966 až 1975 bolo do služby zavedených 14 plavidiel v štyroch modifikáciách. Prvá z lodí tejto triedy, ktorá niesla označenie Voronežskyj Komsomolec (dnes Saratov), mala o niečo menšiu kapacitu výsadkárov. Zvyšok lodí už bol vybavený ďalšími kajutami, ktoré umožnili pojať o 125 osôb viac a priestrannejšími skladmi, čím sa o tri týždne predĺžila možnosť plavby na mori.
Po dve desaťročia tvorili veľké výsadkové lode projektu 1171 „Tapir“ základ strategických obojživelných síl Sovietskeho zväzu. Rozpad ZSSR však urýchlil ich vyradenie - lode boli buď zošrotované alebo boli v nevhodnom stave.
Konštrukcia
Pre manipuláciu s nákladom slúži rampa na prove aj na korme lode. Kapacita plavidiel modifikácie 1 a 2 je 20 stredných tankov a 313 vojakov alebo 47 obrnených transportérov a 313 vojakov alebo alebo 52 nákladných automobilov a 313 vojakov. Lode v modifikácii 2 a 3 dokážu prepraviť 20 stredných tankov a 440 vojakov alebo 47 obrnených transportérov a 440 vojakov alebo alebo 52 nákladných automobilov a 440 vojakov alebo 1 000 ton nákladu.
Pohonný systém tvoria dva dieselové motory, vďaka ktorým dosahuje loď maximálnu rýchlosť 17,3 uzla. Pri maximálnej rýchlosti prepláva 6 312 míľ, ale jej maximálny dosah (pri rýchlosti 9 uzlov) je 9 150 míľ.
Protilietadlovú výzbroj lode predstavuje jeden dvojkanón kalibru ZIF-31B so zásobou 1200 nábojov. Lode, ktoré boli vyrobené v modifikácii 4, mali navyše ešte 2 dvojkanóny kalibru 2M3M. Okrem toho majú aj protilietadlové raketové komplety 9K34 Strela-3. Pre palebnú podporu výsadku a ničenie pobrežných cieľov je loď vybavená raketovým systémom Grad-M s dostrelom.
Ruská vojenská intervencia v Sýrii
Dňa 30. septembra 2015 vstúpili ruské jednotky do Sýrie, ktorá bola zmietaná občianskou vojnou a spustili operáciu na podporu režimu Baššára al-Asada. Na ruskej vojenskej intervencii v Sýrii sa podieľali aj veľké výsadkové lode projektu 1171. Do tejto blízkovýchodnej krajiny bolo potrebné prepraviť tisíce ton zásob, desiatky kusov ťažkej techniky a stovky vojakov. Na tejto logistickej operácii sa podieľali lode Saratov, Nikolaj Vilkov, Nikolaj Filčenkov a Orsk. Na sýrsku základňu Tartus priplávala najmenej jedna takáto loď mesačne.
Ruská invázia na Ukrajinu
Dňa 24. februára 2022 zaútočila Ruská federácia na Ukrajinu s cieľom zvrhnúť vládu a dostať celú krajinu pod svoju kontrolu. Už o tri dni neskôr sa ruským silám podarilo obsadiť ukrajinský prístav Berďansk, cez ktorý sa začali vyloďovať ruské tanky, obrnené vozidlá a vojaci. Podľa medializovaných informácií ruské námorníctvo v rámci invázie na Ukrajinu nasadilo v čiernomorskom regióne celkovo šesť výsadkových lodí. Jednou z týchto lodí bola Orsk, ktorá 21. marca ako prvá loď Čiernomorskej flotily priplávala do okupovaného ukrajinského prístavu. O niekoľko dní neskôr vplávala do prístavu aj ďalšia loď triedy Tapir - Saratov. Hlavný význam prístavu Berďansk spočíval v tom, že sa nachádza len 80 km južne od ukrajinského mesta Mariupoľ, ktoré sa ruská armáda chystala obsadiť. Z toho dôvodu priplávali výsadkové lode Tapir, z ktorých každá mohla priviesť 20 tankov a 47 obrnených transportérov.
V noci 24. marca sa však ukrajinským silám podarilo zaútočiť na niekoľko ruských lodí kotviacich v prístave Berďansk. Jednou z týchto lodí bola výsadková loď Saratov, ktorú sa Ukrajincom podarilo zničiť. Okrem nej sa podarilo poškodiť minimálne jednu ďalšiu výsadkovú loď triedy Ropucha (niektoré zdroje hovoria o dvoch lodiach - Cezar Kunikov a Novočerkassk). Zatiaľ nebolo potvrdené, ako bol útok prevedený, neoficiálne informácie však hovoria o tom, že Ukrajinci použili rakety Točka-U.
Zničenie každej takejto výsadkovej lode predstavuje pre ruské námorníctvo obrovskú škodu, pretože množstvo lodí triedy Tapir alebo Ropucha už Rusko vyradilo a v súčasnosti ich nemá čím nahradiť. Momentálne Rusko vyrába iba výsadkové lode triedy Ivan Gren. Za uplynulých 18 rokov sa však podarilo vyrobiť iba dve tieto lode a ďalšie dve by mali byť zavedené do služby do roku 2024.
Kallisthenes (sochár)
Kallisthenes alebo Kallisthenés (Kallisthenés) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr. Kallisthenes, sochár z atického dému Sféttos, bol činný v 3. storočí pred Kr. Svedectvom niekdajšej tvorby tohto sochára je na aténskej agore objavený mramorový podstavec zo sochy s jeho signatúrou:
Apollónios z Alexandrie (olympijský víťaz)
Apollónios (Apollónios) bol olympijský víťaz v behu na dve stadiá v roku 296 pred Kr. Apollónios zo Alexandrie bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na dve stadiá. Olympijské víťazstvo Amfiara je zaznamenané na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na jedenásť fragmentov. Olympionik Apollónios, jeho domovská krajina (Alexandria) a športová disciplína (diaulos) je na tomto značne poškodenom papyruse uvedená na fragmente č. 4, a to v pätnástom riadku.
Beh na dve stadiá (diaulos) zaradili do programu olympijských hier v roku 724 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty.
Stayin’ Alive
„Stain’ Alive“ je disko skladba britskej skupiny Bee Gees. Zložená bola pre soundtrack k filmu Horúčka sobotňajšej noci. Vydaná bola dňa 13. decembra 1977 ako druhý singel z soundtrackového albumu Saturday Night Fever: The Original Movie Sound Track. Koprodukciu vykonali členovia skupiny spoločne s Albhym Galutenom a Karlom Richardsonom. Skladba je jednou zo signature songov skupiny Bee Gees. V zozname Rolling Stone’s 500 Greatest Songs of All Time sa skladba v roku 2004 umiestnila na 189. mieste.
Keď bola skladba vydaná, dosiahla 1. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100, kde vydržal štyri týždne. Dodnes bolo vytvorených niekoľko coververzií tejto skladby a takisto sa skladba objavila v mnohých televíznych reláciách, športových podujatiach, filmoch či videohrách.
Unterhaltungsblatt
Unterhaltungsblatt bola príloha novín Pressburger Zeitung, ktorá vychádzala na Slovensku v 19. storočí.
Vydavateľské údaje
Unterhaltungsblatt vychádzal s podnázvom fur die Leser der Pressburger Zeitung - Als Beilage zur Pressburger Zeitung a bol beletristickou a kultúrnou prílohou Pressburger Zeitung. Príloha vychádzala v Bratislave v rokoch 1811 až 1826. Tlačila ju tlačiareň S. P. Weber a Syn.
Periodicita
Unterhaltungsblatt vychádzal 2x týždenne.
Vachères-en-Quint
Vachères-en-Quint je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Phil Lynott: Songs for While I’m Away
Phil Lynott: Songs for While I’m Away (alebo len Songs for While I’m Away) je dokumentárny film z roku 2020 o živote speváka a skladateľa Phila Lynotta a jeho kariére so skupinou Thin Lizzy. Režírovala ho Emer Reynoldsová a mal premiéru 23. októbra 2020 na britskej televíznej stanici BBC Two.
Vachères-en-Quint
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Phil Lynott: Songs for While I’m Away
Dokument rozpráva príbeh o tom, ako sa mladý chlapec tmavšej pleti z robotníckej triedy päťdesiatych rokov v Dubline stal najväčšou rockovou hviezdou v Írsku. Ako hlavný spevák Thin Lizzy bol Phil Lynott skladateľom, básnikom, snílkom a divochom. Obsahuje archívne zábery a rozhovory Lynotta, Scotta Gorhama, Lynottovej bývalej manželky Caroline a ich detí, spolu s ďalšími hudobníkmi ako napr. Midge Ure, James Hetfield (Metallica) a Adam Clayton (U2).
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien do 20 rokov
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien do 20 rokov je volejbalové podujatie žien do 20 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Prvý turnaj sa uskutočnil v roku 1977 v Brazílii, turnaje sa hrali každé štyri roky, od roku 1985 sa hrajú každé dva roky.
Phil Lynott: Songs for While I’m Away
Songs for While I’m Away je obšírne povedaný slovami samotného Lynotta a zameriava sa na niektoré z jeho ikonických piesní. Lynott ako skladateľ a básnik vložil do svojich piesní svoje korene a vytvoril príbehy, s ktorými sa fanúšikovia po celom svete môžu stotožniť. Songs for While I’m Away tiež sleduje Lynottov život mimo rokenrolu ako otca, manžela, syna a priateľa.
Vachères-en-Quint
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Phil Lynott: Songs for While I’m Away
Hodnotenie
Songs For While I’m Away získal najmä pozitívne ohlasy. Na stránke Rotten Tomatoes má 100 % „čerstvé“ hodnotenie a považuje sa za „definitívny dokument Phila Lynotta“. The Irish Times udelil dokumentu Songs for While I’m Away 3 z 5 hviezdičiek, kritizujúc nedostatok zmienky o Lynottovej závislosti na heroíne a absenciu analýzy „dynamiky hudby“. The Guardian tiež udelil Songs for While I’m Away 3 z 5 hviezdičiek.
Aehrenlese
Aehrenlese, neskôr Pressburger Aehrenlese, bola príloha novín Pressburger Zeitung, ktorá vychádzala v 19. storočí.
Vydavateľské údaje
Aehrenlese bol nemecký vedecko-popularizačný a kultúrno-umelecký časopis, ktorý vychádzal s podnázvom zur Belehrung und Unterhaltung raz týždenne v Bratislave. Redaktor a vydavateľ bol C. F. Wigand.
Medzinárodná interkrosová federácia
Medzinárodná interkrosová federácia (skr. FIIC – Fédération internationale d' Inter Crosse) je medzinárodná športová organizácia združujúca 52 národných interkrosových zväzov na celom svete, sídliaca v Paríži, vo Francúzsku. Vznikla v roku 1985. Na jej čele v súčasnosti stojí Kanaďan Martin Cloutier. FIIC zatiaľ nie je členom MOV.
Od roku 1985 organizuje FIIC Svetové hry, v ktorých sa zúčastňujú rôzne zložené tímy, či už zmiešaných národností alebo pohlaví. Organizujú sa každoročne. V roku 1999 k nim pribudlo ďalšie vrcholné podujatie, Majstrovstvá sveta, ktoré sú organizované každý druhý rok, a od roku 2010, pri príležitosti 25. výročia založenia FIIC, aj Európsky pohár klubov.
Členské zväzy
Európa
Ázia a Oceánia
Amerika
Afrika
Podujatia
Národné tímy Kluby
Ternay (Vienne)
Ternay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Thollet
Thollet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dcérska spoločnosť
náhľad|[[Nákladný vlak CD Cargo Slovakia – dcérskej spoločnosti ČD Cargo, ktorá prevádzkuje nákladné vlaky na Slovensku.]] Dcérska spoločnosť (dcérsky podnik, filiálka) je spoločnosť, ktorá je celkovo alebo čiastočne vo vlastníctve inej (materskej či holdingovej) spoločnosti, ktorá ju ovláda. V praxi to zvyčajne znamená, že materská spoločnosť vlastní viacej než polovicu akcií dcérskej spoločnosti.
Val-Maravel
Val-Maravel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Vávra
Ján Vávra môže byť:
Petr Bolek
Petr Bolek (* 13. jún 1984, Ostrava) je profesionálny český futbalista hrajúci za český klub Karviná ako brankár.
Bolek svoju kariéru začal v Ostrave, hral aj za Liberec či Plzeň. Ani za jeden klub ale neodohral väčší počet zápasov. Hosťoval v Hlučíne, Slovácku, Zlatých Moravciach či Baníku Sokolov. Po angažmá v Dolnom Benešove odišiel ako voľný hráč do trnavského Spartaka. V Trnave bol na mieste brankárskej dvojky. Z Trnavy odišiel do českej Karvinej.
G.I. Generation
G.I. Generation (Generation U) je označenie demografickej kohorty, ktorá nasleduje po stratenej generácii. Demografovia, William Strauss a Neil Howe, v svojej práci, Strauss–Howe generational theory, ohraničili ich narodenie medzi roky 1901-1924. Nezisková organizácia pre demografický výskum, výskum verejnej mienky a analýzy, Pew Research Center, ohraničuje ročníky tejto generácie medzi roky 1901 až 1927. Iniciály „G.I.“ pochádzajú z americkej vojenskej terminológie a naznačujú, že táto generácia bola určená pre „Government Issue“, „pre potreby vlád“. Táto kohorta je tiež označovaná ako „generácia druhej svetovej vojny“.
Benjamin Vaughan Abbott
Benjamin Vaughan Abbott (* 7. jún 1830, Boston, Massachusetts, USA† 17. február 1890, New York) bol americký právnik. Bol členom 3-členného výboru vymenovaného prezidentom USA U. S. Grantom, ktorého úlohou bola revízia Zbierky zákonov USA (orig. United States Digest).
Radler
náhled|Radler v sklenenej fľaši od značky [[Zlatý Bažant]] náhled|Porovnanie – vľavo radler a vpravo pivo plzeňského typu Radler (tiež ochutené pivo alebo pivný mix, prípadne ovocné pivo, ktoré je ale varené) je typ miešaného nápoja s nízkym obsahom alkoholu, ktorý vzniká zmiešaním piva a ovocnej limonády alebo šťavy. Pomer oboch hlavných zložiek je zvyčajne 50 %. Nápoj pochádza z Bavorska. Obsah alkoholu zvyčajne nepresahuje 2,5 %, existujú však aj výrobky s vyšším obsahom alkoholu. Dnes sa jeho obľuba rozšíruje aj do ostatných európskych krajín. Pivovary ho ponúkajú vo fľašiach alebo plechovkách, prípadne sa mieša priamo vo výčape.
Pôvod
Rozšírená legenda, že radler vynašiel v roku 1922 Franz Xaver Kugler, sa ukázala ako vymyslená. Kugler v tej dobe viedol výletnú reštauráciu Kugler Alm v obci Oberhaching južne od Mníchova, ktorú vyhľadávali predovšetkým cyklisti. Jednu sobotu v júni 1922 mu vraj kvôli veľkému dopytu hrozilo, že dôjde pivo. V nastanej núdzi zmiešal pivo napoly s citrónovou limonádou a hosťom potom nápoj servíroval ako „cyklistický máz“ (Radlermaß). V literatúre ale nájdeme dôkazy, že Radlermaß bol známy pravdepodobne už okolo roku 1900: o jeho čapovaní sa zmenila napríklad bavorská spisovateľka Lena Christová vo svojej knihe „Erinnerungen einer Überfüsssigen“ z roku 1912. A pretože sa rozprávanie vzťahuje k roku 1900, musel radler existovať už v danej dobe. Preto sa pri tejto legende nejedná o nič iné ako dobre vymyslenú historku, ktorá má do Kugler Alm prilákať viac hostí. Momentálne sa má za to, že Radlermaß vymysleli na konci 19. storočí v jednom zo sociálnodemokratických cyklistických klubov. Je ale veľmi nepravdepodobné, že by sme sa ešte mohli dopátrať k pravému vynálezcovi radlera.
Varianty
V nemecky hovoriacich oblastiach nájdeme viac variantov radlera, ktoré sa často tiež rôzne nazývajú: V anglicky hovoriacich krajinách sa pre tento nápoj používa termín shandy.
Radler v Česku
V roku 2002 začala spoločnosť Heineken vyrábať v pivovari Krušovice pivo pod označením Radler, pričom toto označenie si ako ochrannou známku zaregistrovala na Úrade pre priemyslové vlastníctvo. Vzhľadom k nezáujmu ale bola produkcia po troch rokoch zastavená. V súčasnosti vyrába Heineken dva radlery – Zlatopramen Radler citrón a Zlatopramen Radler pomaranč so zázvorom. Z ďalších značiek je to napríklad Staropramen Cool lemon, Gambrinus - Řízny citrón a Gambrinus - Limetka & baza, Samson: Radler Lemon a Radler Grapefruit alebo Černá Hora Refresh brusnica + grep. V nealkoholickej verzii vyrába pivovar Humpolec - Bernard pivá Slivka s čistou hlavou a Višňa s čistou hlavou.
Kvalita radlerov v Česku býva väčšinou na nižšej úrovni. Ovocnú zložku tvorí väčšinou len voda doplnená sladidlami, ochuťovadlami, arómami a ďalšími éčkami, podiel ovocnej zložky býva zhruba len do 2,2%. Existujú však aj výrobky, ktoré obsahujú prírodnú ovocnú šťavu, napríklad ochutený Bernard ju obsahuje 1/3.
V januári 2014 bola súdnym nariadením ochranná známka získaná Heinekenom zneplatnená.
Radler na Slovensku
Na Slovensku je najznámejším výrobcom radlera spoločnosť Zlatý Bažant, ktorá okrem alkoholickej verzie Zlatý Bažant Radler vyrába aj nealkoholickú verziu Zlatý Bažant Radler 0,0%, ktorú predstavili v roku 2012 a ktorá na rozdiel od názvu veľmi malé percento alkoholu obsahuje. Na slovenskom trhu sa taktiež predávajú radlery značky Birell, ktorá ich však radlermi nenazýva.
Malá Chochuľa
Malá Chochuľa je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Korytnicou, približne južne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, okresov Ružomberok a Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obce Liptovská Lúžna, Liptovská Osada a Brusno. Najbližším sídlom je západne situovaná osada Korytnica-kúpele, severne sa nachádza Liptovská Lúžna a Liptovská Osada a južným smerom Hiadeľ, Pohronský Bukovec a Medzibrod. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Malá Chochuľa je súčasťou hlavného hrebeňa Prašivej, v najzápadnejšej časti pohoria. Západným smerom sa nachádza Baba a Magurka, severným Skorušová  a Banášov bok , severovýchodne dominantná Veľká Chochuľa  a Košarisko , východným Chabenec  a Ondrejská hoľa  a južným Mlynárová  a Prašivá. Hrebeňom vedie hranica povodia Váhu a Hrona; severozápadne orientované svahy odvodňujú prítoky Korytnice do Revúcej a Váhu, juhovýchodne sa zvažujúce odvodňuje Sopotnica do Hrona. Vrcholom prechádza Cesta hrdinov SNP z Donovál na Chopok. Celý masív je dobre viditeľný z Donovál, Liptovskej Lúžnej a časti Horehronia.
Výhľady
Hrebeň i vrchol Malej Chochule je hôľnatý a vďaka polohe a nadmorskej výške umožňuje výborný kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier a susednej Veľkej Fatry, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy, Malú Fatru, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Štiavnické vrchy, Javorie, Ostrôžky, Poľanu a Veporské vrchy.
Žľabinský potok
Žľabinský potok je potok v regióne Spiš, na území obce Mníšek nad Popradom v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Je pravostranným prítokom potoka Hraničná, ktorý ústi ďalej do Popradu v povodí Dunajca; má dĺžku. Je vodným tokom V. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 3-01-03-18. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologická oblasť Východné Beskydy, geomorfologický celok Ľubovnianska vrchovina.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne na východnom úbočí vrchu Petríkov vrch s nadmorskou výškou  na území obce Mníšek nad Popradom v okrese Stará Ľubovňa, v geomorfologickom celku Ľubovnianska vrchovina.
Opis toku
Žľabinský potok pramení, preteká a ústi na území obce Mníšek nad Popradom v lesnom extraviláne v severnej časti okresu Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji, v geomorfologickom celku Ľubovnianska vrchovina.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Žľabinský potok má pôvod v názve vrchu Žľabina s nadmorskou výškou v obci Mníšek nad Popradom, ktorého úbočím potok preteká. Vrch Žľabina je v súčasnosti pokrytý lesom a trvalým trávnym porastom. Z toponyma Žľabina rozšírením o formant -ský a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) Žľabinský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vrchu Žľabina, ako typický predstaviteľ jednoslovného toponyma, má pôvod v charakteristickom výskyte žľabov v priestore pomenúvaného geografického objektu vo význame podlhovasté priehlbiny v teréne, úzke terénne depresie. Porovnaj napr. Blatina, Bučina, Črchlina, Dubina, Hrabina, Lipina, Plešina.
Hydronymum Žľabinský potok bolo štandardizované v roku 2007.
Medzinárodná federácia touch rugby
Medzinárodná federácia touch rugby (skr. FIT – Federation of International Touch) je medzinárodná športová organizácia združujúca 32 národných zväzov touch rugby na celom svete, sídliaca v Melbourne, v Austrálii. Vznikla v roku 1985. Na jej čele v súčasnosti stojí Austrálčan Tracy Malloy. FIT zatiaľ nie je členom MOV.
Dejiny
FIT bola založená pri príležitosti austrálskych majstrovstiev touch rugby v Melbourne v roku 1985. Zúčastnili sa ich členovia z Austrálie, Nového Zélandu, Fidži a Papuy-Novej Guiney. V roku 1986 sa k nim pridala Kanada a USA, a už v roku 1988 boli usporiadane prvé majstrovstvá sveta, ktorých sa zúčastnilo 5 krajín.
Členské zväzy
Európa
Ázia
Amerika
Oceánia
Afrika
Thuré
Thuré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Praga LTH
náhľad|Praga LTH LTH bol ľahký tank, ktorý skonštruovala a vyrábala česko-slovenská firma ČKD-Praga pre švajčiarsku armádu. V rokoch 1938 až 1939 bolo vyrobených 24 kusov, ktoré pod označením Panzerwagen 39 vo Švajčiarsku slúžili do začiatku 50. rokov.
Thurageau
Thurageau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Praga LTH
Návrh a výroba
Prototyp tanku bol dokončený 1. marca 1938 a potom podrobený skúškam doma aj vo Švajčiarsku. Tam bol do neho skúšobne namontovaný dieselový motor Saurer CT1D. Do Česko-Slovenska sa prototyp vrátil začiatkom júla 1938. Po ďalších skúškach bola 6. augusta zahájená sériová výroba. Počas septembrovej mobilizácie bola rozpracovaná séria zabavená česko-slovenskými vojenskými orgánmi. Po skončení krízy začiatkom októbra boli tanky vrátené výrobcovi. Prvé dva tanky boli odoslané zákazníkovi v januári 1939. Celá objednávka bola dodaná až počas apríla 1939. Vo Švajčiarsku boli stroje vyzbrojené kanónmi a guľometmi domácej proveniencie.
Thurageau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Valdrôme
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Praga LTH
Služba
Tanky LTH dostali armádne označenie Panzerwagen 39 (Pzw. 39) a boli zaradené do služby ako výzbroj troch nových prieskumných rôt ľahkých peších brigád. Tieto tanky tvorili najvýznamnejšiu obrnenú silu švajčiarskej armády v rokoch druhej svetovej vojny. Vzhľadom k neutralite Švajčiarska neboli nikdy nasadené do boja. K zahájeniu ich licenčnej výroby nedošlo, na báze dielov tanku LTH však bol postavený prototyp samohybného dela Nahkampfkanone I. Tanky Panzerwagen 39 boli z aktívnej služby vyradené roku 1950, potom boli ešte určitú dobu využívané k výcviku.
Thurageau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Praga LTH
Technický popis
náhľad|Prevádzkyschopný Pzw 39 na prehliadke v roku 2006
Valdrôme
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Praga LTH
Trup a podvozok
Kostra z oceľových uholníkov s nitovanými alebo zoskrutkovacími pancierovými plechmi s hrúbkou 832 mm. Podvozok tvorený na každej strane dvoma dvojicami pojazdových kolies uloženými na čapoch výkyvných ramien, každá dvojica je odpružená zväzkom listových pier. Pás nesú tri kladky. Vpredu sa nachádza hnacie koleso, vzadu koleso napínacie. V trupe vpravo sa nachádza stanovište vodiča. Vo veži je stanovište veliteľa a strelca. Na veži je umiestnená veliteľská pozorovacia vežička.
Czarny Staw Gąsienicowy
Czarny Staw Gąsienicowy je ľadovcové  pleso, jedno zo skupiny Gąsienicowych Stawów  v poľskej časti Vysokých Tatier. Leží vo výške v Kotle Czarnego Stawu  a je štvrté najhlbšie vo Vysokých Tatrách. Nad jeho západným brehom sa vypínajú strmé steny Kościelca. Je najväčším plesom Doliny Gąsienicowej.
Praga LTH
Motor a prevodovka
Typy použitých motorov: Prevodovka: Praga-Wilson CH, planétová. 5 rýchlostí vpred a 1 vzad, rýchlosti od 3,2 do 45 km/h.
Výzbroj
Výzbroj tanku je švajčiarskeho pôvodu. Hlavnou zbraňou je protitankový kanón Panzerwagenkanone 1938 kalibru 24 mm, vyrábaný firmou Eidgenössische Waffenfabrik, Bern. Kanón je vybavený šesťranným zásobníkom a lafetovaný vo veži. Vpravo od neho sa nachádza vodou chladený ťažký guľomet Pz Mg 38 kalibru 7,5 mm (systém Maxim). Ďalší guľomet rovnakého typu je umiestnený v trupe. Pre protileteckú obranu bol určený ľahký guľomet LMG 25 kalibru 7,5 mm, usadený do držiaka na pozorovacej vežičke. Zásoba munície pre kanón je 114 nábojov, pre guľomety potom 2 800 nábojov.
Czarny Staw Gąsienicowy
Názov
Názov plesa je odvodený od tmavomodrého zafarbenia vody prechádzajúceho do čierneho zafarbenia spojeného s tieňom, ktorý vrhá blízky štít a sinicami (Pleurocapsa polonica), ktoré pokrývajú kamene na brehu jazera. Priehľadnosť vody dosahuje až do hĺbky.
Horľavina
náhľad|Nový piktogram pre horľavinu Horľavina alebo horľavá látka je látka, ktorá sa ľahko spaľuje, čiže ľahko, prudko a rýchlo horí.
Czarny Staw Gąsienicowy
Názov
Od začiatku 19. storočia pleso pútalo pozornosť turistov. Často bolo námetom pre maliarov. V rokoch 18841920 stál na brehu plesa bufet, ktorý vlastnil Józef Sieczki zo Zakopaného. Zhorel v roku 1920.
Horľavina
Čistá horľavina je spáliteľná zložka paliva. V prípade čierneho uhlia predstavuje horľavina 55 až 70 %, v prípade hnedého uhlia len 40 až 55 %. Prevažnú časť horľaviny tvorí uhlík, v menšej miere sú obsiahnuté vodík, kyslík, síra a dusík. Spálením horľaviny vzniknú horúce spaliny, obsahujúce oxidy spomínaných látok.
Kategórie horľavín
Podľa bodu vzplanutia sa horľaviny – horľavé kvapaliny – rozdeľujú do 4 kategórií.
Valdrôme
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valaurie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.