cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
E-mail
Pôvod e-mailu
Spustenie systému mainframového počítača so zdieľaním času (CTSS - Compatible Time-Sharing System) v MIT v roku 1961 umožnilo pomocou terminálov prihlásenie viacerých užívateľov do centrálneho systému s možnosťou uloženia a zdieľania súborov. V roku 1965 bolo navrhnuté do tohto systému pridať príkaz "MAIL", ktorý by pridával súkromné správy pre každého užívateľa, ktoré len on môže čítať, do súboru "MAIL BOX". Príkaz bol pôvodne určený na správy systému o zálohovaní súborov ale potom sa používal aj ako spôsob komunikácie viacerých používateľov.
E-mail sa rýchlo rozšíril a stal sa sieťovým e-mailom, čo umožňovalo používateľom posielanie správ medzi rôznymi počítačmi. Raná história sieťového e-mailu je nejasná; systémy AUTODIN mohli byť prvé, ktoré umožňovali prenos elektronických textových správ medzi rôznymi počítačmi (1966), ale je možné, že niečo podobné mal už skôr systém SAGE.
Počítačová sieť ARPANET mala hlavné slovo v ďalšej evolúcii e-mailu. Existuje správa, ktorá poukazuje na experimenty v prenose e-mailov medzi systémami krátko po vzniku ARPANETu v roku 1969. Ray Tomlinson začal v roku 1972 používať znak @ na oddelenie mena používateľa od názvu stroja. Všeobecný názor, že bol pôvodcom e-mailu je prehnaný, hoci jeho programy SNDMSG a READMAIL boli v skorom vývoji veľmi dôležité. ARPANET významne zvýšil popularitu e-mailu, a ten sa zároveň stal trhákom ako aplikácia v rámci ARPANETU.
Rastúca popularita
Ako sa stala všeobecne známou použiteľnosť a výhody e-mailu v rámci ARPANETu, popularita e-mailu sa zvyšovala, čo viedlo k dopytu od ľudí, ktorí nemali prístup k ARPANETu. Bolo vyvinutých niekoľko protokolov na doručovanie pošty medzi skupinami počítačov so zdieľaním času pomocou alternatívnych prenosových systémov, ako UUCP a e-mailový systém VNET od IBM.
Keďže nie všetky počítače, alebo siete boli navzájom zosieťované, e-mailové adresy museli obsahovať „cestu“ pre správu, t. j. trasu medzi počítačom odosielateľa a prijímateľa. Týmto spôsobom bolo možné posielať e-maily medzi viacerými sieťami vrátane sietí ARPANET, BITNET a NSFNET, ako aj strojom pripojeným k priamo k iným pomocou UUCP.
Cestu špecifikovala tzv. „bang path“ adresa, ktorá špecifikovala skoky (hops) medzi lokáciami, ktoré boli považované za dostupné adresátovi. Nazývala sa tak, pretože obsahovala pre každý skok znak „bang“, t. j. „!“. Takže napríklad cesta ...!bigsite!foovax!barbox!ja oznamuje, že pošta sa má smerovať stroju bigsite (predpokladaná dobre známa lokácia prístupná každému) a odtiaľ cez stroj foovax používateľskému účtu ja na stroji barbox.
Predtým, ako sa bežne začali používať mailovacie programy s automatickým smerovaním, ľudia často uverejňovali zložené bang adresy s použitím { } konvencie (pozri Glob), aby boli uvedené cesty z niekoľkých veľkých strojov, v nádeji, že potenciálny korešpondent bude schopný spoľahlivo doručiť poštu na jeden z nich (príklad ...!{seismo, ut-sally, ihnp4}!rice!beta!gamma!ja). Bang cesty s 8 až 10 skokmi neboli v roku 1981 ničím výnimočným. Vytáčané UUCP spojenia pracujúce v nočných hodinách spôsobovali týždeň dlhé časy prenosu.
4012 Geballe
4012 Geballe je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil E. F. Helin, S. J. Bus 7. novembra 1978.
E-mail
Ako e-mail funguje
Typický sled udalostí, ktorý sa uskutoční, keď Anička napíše e-mail Braňovi:
Predikácia
Predikácia (lat.) môže byť:
E-mail
Ako e-mail funguje
Tento sled udalostí sa pravdepodobne týka väčšiny používateľov e-mailu. Existuje však veľa alternatív a komplikácií e-mailového systému: $ host -t mx wikipedia.org wikipedia.org mail is handled by 10 mail-eater.wikimedia.org. wikipedia.org mail is handled by 50 pascal.knams.wikimedia.org.
Bývalo zvykom, že ktorýkoľvek MTA prijímal správy pre ktoréhokoľvek používateľa na internete a urobil, čo sa dalo, aby správu doručil. Takí MTA sa nazývajú open mail relays. Toto bolo dôležité v začiatkoch internetu, keď boli sieťové spojenia nespoľahlivé a nepermanentné. Ak MTA nemohol doručiť správu do cieľa, mohol ju aspoň poslať agentovi bližšie k cieľu. Ten by mal väčšiu šancu ju doručiť neskôr. Ukázalo sa však, že tento mechanizmus bol zneužiteľný ľuďmi posielajúcimi nevyžiadanú hromadnú poštu (spam), čoho dôsledkom je, že veľmi málo zo súčasných MTA sú open mail relays (t. j. prijímajú poštu iba pre známych používateľov resp. domény). Prakticky všetky open relays sú rýchlo odhalené a zneužité spammermi, ktorí neustále prehľadávajú (scanujú) IP rozsahy celého internetu.
Formát správy
Formát e-mailovej správy je definovaný v RFC2822. Pred uvedením RFC2822 bol formát opísaný RFC822.
Internetové e-mailové správy pozostávajú z dvoch hlavných častí:
Hlavičky zvyčajne obsahujú aspoň štyri polia:
Je treba poznamenať, že pole „Od“ nemusí obsahovať adresu odosielateľa. Informácie v hlavičke na počítači prijímateľa je podobná záhlaviu na konvenčnom liste - skutočná informácia o tom, komu bola správa adresovaná je odstránená mailovým serverom potom, ako je priradená správnej mailovej schránke. Tiež si všimnite, že pole „Od“ nemusí obsahovať adresu skutočného odosielateľa. je veľmi jednoduché sfalšovať tento riadok a správa potom vyzerá, že prišla z uvedenej vymyslenej adresy. Je možné digitálne podpísať e-mail. To je priam nemožné sfalšovať.
Ďalšie bežné hlavičky:
Správy a mailové schránky
Je možné ukladať e-maily buď na strane servera alebo strane klienta. Štandardné formáty pre mailové schránky sú napr. Maildir a mbox. Niekoľko prominentných e-mailových klientov používa vlastný formát, a na konverziu medzi týmito formátmi je potrebný špeciálny program.
Keď nie je možné správu doručiť, MTA prijímateľa musí o tom odoslať správu (bounce message) späť odosielateľovi, v ktorej poukazuje na problém.
Kódovanie obsahu e-mailu
Pre e-mail je definované nesenie 7-bitovej ASCII informácie. Hoci je väčšina e-mailových prenosov „8-bitovo bezproblémová“, nie je možné to zaručiť. Z tohto dôvodu bol e-mail rozšírený o štandard MIME, aby bolo umožnené kódovanie binárnych príloh, vrátane obrázkov, zvukov a HTML príloh.
Spam a e-mailové červy
Spam je nevyžiadaná komerčná pošta. Nízke náklady na odoslanie správy umožňujú spammerom odoslať stovky miliónov e-mailových správ denne pomocou lacného internetového pripojenia. Stovky aktívnych spammerov takto spôsobujú preťaženie počítačov v internete, ktoré dostávajú desiatky či stovky nevyžiadaných e-mailov denne.
E-mailové červy používajú e-mail na to, aby sa mohli šíriť do ostatných zraniteľných počítačov. Hoci prvý e-mailový červ (Morris worm) infikoval UNIXové počítače, tento problém sa v súčasnosti týka takmer výlučne Microsoft Windows.
Vplyv týchto dvoch faktorov spôsobuje, že používatelia dostávajú čoraz viac nevyžiadanej pošty, čo redukuje použiteľnosť e-mailu.
Množstvo technologických iniciatív (Stopping e-mail abuse) sa snaží zmierniť dopad spamových útokov. V USA bol kongresom schválený zákon na reguláciu takéhoto e-mailu.
Iným spôsobom obrany pred spamom okrem legálnej je obrana technologická. Jedným zo zdrojov e-mailových adries je web, a vďaka špecializovaným programom je možné hromadne extrahovať e-mailové adresy vyskytujúce sa v texte webstránok. Na zabránenie takýchto automatizovaných útokov sa používa e-mailová adresa vo forme pochopiteľnej človeku, avšak nečitateľnej stroju. Napríklad adresa „alenka@domena.sk“ sa zapíše ako „alenka zavináč domena bodka sk“ (v angl. často používané „alenka AT domena DOT sk“), alebo sa vygeneruje obrázok obsahujúci e-mailovú adresu a ten sa uvedie namiesto textu (napr., ).
E-mail a súkromie
Bez osobitných bezpečnostných opatrení e-mail nezaručuje súkromie, pretože
Existujú kryptografické aplikácie, ktoré môžu tieto nedostatky riešiť, ako napr. virtuálne privátne siete, šifrovanie správ pomocou PGP alebo GNU Privacy Guard, šifrovaná komunikácia s e-mailovým serverom pomocou Transport Layer Security a Secure Sockets Layer a šifrované autentifikačné schémy ako Simple Authentication and Security Layer.
Predikabílie
Predikabílie sú druhy predikátu v aristotelovskej logike. Aristoteles rozoznával štyri predikabílie: rod, druh, vlastný znak a náhodný znak. Porfýrios k nim pridáva druhový rozdiel.
Predikabílie sú protikladné individuálnym menám, pretože tieto mená na rozdiel od predikabílií nemôžu byť predikátmi.
Krásna Galatea
Krásna Galatea (Die schöne Galathée) je opereta v jednom dejstve, ktorú zložil Franz von Suppé. Premiéra sa konala 9. septembra 1865 v Carl Theater vo Viedni,. Libreto napísal Poly Henrion (v spolupráci so skladateľom), v nemeckom jazyku. Text je prepracovaný z francúzskej komickej opery Galathée (1852) od Victora Massés.
Opereta bola nielen prvým autorovým svetovým úspechom, ale aj prvým svetovým úspechom Viedenskej operety.
Obsah
Sochár Pygmalion vytvorí mramorovú sochu Galatey, ktorá je taká krásna, že sa do svojho diela zamiluje a preto ju obmietne predať svojmu mecenášovi, ktorým je zlatník Mydas. Poprosí Venušu, bohyňu lásky, aby soche vdýchla život. Venuša vypočuje jeho prosby a socha ožije. Avšak Galatea je svojráznym stvorením, ktorá si chce užívať nový život plnými dúškami. Pygmaliona podvedie s jeho sluhom Ganymedom, ktorý je k nej oveľa milší a ani Mydas jej nie je ľahostajný, pretože jej ponúka drahocenné šperky. Keď Pygmalion prichytí Galateu v kompromitujúcej situácii, je z jej správania natoľko znechutený, že požiada Venušu, aby z nej opäť urobila sochu. Galatea sa opäť mení na sochu spolu so šperkami, ktoré jej daroval Mydas. Ako isté zadosťučinenie mu ju Pygmalion už teraz neváha predať.
Heinrich Ignaz Franz Biber
Heinrich Ignaz Franz Biber (* 12. august 1644, Stráž pod Ralskem – † 3. máj 1704, Salzburg, Rakúsko) bol český barokový hudobný skladateľ nemeckého pôvodu, ktorý pôsobil najprv na Morave a potom v Salzburgu.
Bol prvým huslistom zámockej kapely v Kroměříži a od roku 1684 kapelníkom salzburského dvorného orchestra. Bol priateľom a inšpirátorom jedného z najvýznamnejších českých skladateľov 17. storočia Pavla Josefa Vejvanovského, s ktorým pôsobil v Kroměříži, kde Vejvanovský hral na trúbku. Po jeho odchode zdedil po ňom vedúce miesto v orchestri (vtedy sa pravdepodobne ešte neurčoval kapelník telesa).
Dielo
Jeho rozsiahle dielo a obľuba špecifických harmonických postupov do istej miery predznamenali neskoršie smery v barokovej hudbe, ktoré potom našli plné uplatnenie v dielach Johanna Pachelbela či Johanna Sebastiana Bacha. Bol známy aj ako husľový virtuóz, čo sa prejavilo aj v jeho skladbách pre tento nástroj, kde používal nekonvenčné ladenie (scordaturu) strún.
Bujačia lúka
Bujačia lúka je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Štiavnické vrchy.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Kremnica v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1953 a naposledy novelizované v roku 1986 na rozlohe 2,0145 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Ochrana lokality šafranu Heuffelovho (Crocus heuffelianus Herbert) v Kremnických vrchoch, dôležitej z vedeckovýskumného, náučného a kultúrno-výchovného hľadiska.
The Great Khali
Dalip Singh Rana (* 27. august 1972), známy pod prezývkou The Great Khali je indický profesionálny wrestler, ktorý pôsobí v spoločnosti WWE v rosteri SmackDown. V roku 2007 získal World Heavyweight title. Je taktiež príležitostným hercom.
NGC 5183
NGC 5183 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Pracovná plocha
right|thumb Pracovná plocha (angl. desktop) je plocha zobrazovaná počítačom na monitore (pôvodne v Apple Macintosh), dnes hlavne vo Windows, ktorá napodobňuje plochu pracovného stola.
Pracovná plocha je rozhranie, ktoré je jednotiacim prvkom koncepcie použitej v GUI - grafickom používateľskom rozhraní s cieľom pomôcť užívateľom lepšie pracovať s počítačom. Pracovná plocha zobrazuje na monitore počítača objekty, ako sú dokumenty a adresáre vo forme, ako keby ich používateľ mal pred sebou rozložené na stole. Dokument je možné otvoriť v okne, čo je ekvivalent papierovej kópie dokladu umiestneného na stole. Na ploche sú použiteľné malé aplikácie (desktopové príslušenstvo) - kalkulačka, poznámkový blok, ktoré opäť "nahrádzajú" reálne objekty. Pracovná plocha ako metafora bola rozšírená o rôzne implementácie - odpadkový kôš, disky a sieťové zväzky - kancelárske zásuvky a skrine, a pod.
Environnement de bureau
Rohr (Bas-Rhin)
Rohr je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Františka Svobodová-Goldmannová
Františka Svobodová-Goldmannová (* 14. august 1859, Ždánice - † 22. november 1924, Brezno) bola česká spisovateľka pre deti, folkloristka a publicistka. Pseudonym: Františka Goldmannová, Soběslavská
Životopis
Popri pedagogickej praxi činná ako publicistka a prednášateľka vo Vesne, zberateľka národopisného materiálu pre Mestské múzeum v Brne. Literárne sa realizovala ako autorka scénok a veršov pre deti, od 1911 ako autorka divadelných hier pre  ochotnícke krúžky, z nich najväčší ohlas mala hra Jánošík. Písala drobné prózy (črty, fejtóny, besednice, poviedky, ľud. rozprávky), kt. uverejňovala v Nár. novinách aj Živene. Členka Syndikátu čes. spisovateľov a Kola moravských spisovateľov. V roku 1918 prešla s manželom na Slovensko, po jeho smrti žila u dcéry v Brezne.
Plombières-les-Bains (kantón)
Plombières-les-Bains  je francúzsky kantón v obvode Épinal v departemente Vosges v regiónu Lotrinsko. Skladá sa zo 4 obcí.
Bódhisattva
Bódhisattva (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: बोधिसत्त्व; sanskritský nominatív: bódhisattvah; pálijský kmeň bódhisatta; pálijský nominatív: bódhisattó; význam: "prebudená bytosť") je pojem, ktorý má v budhizme rôzne významy.
V mahájánovom budhizme sa tak označuje bytosť, ktorej motiváciou je dosiahnuť prebudenie pre úžitok všetkých cítiacich bytostí (bódhičitta) a ktorá prijíma tzv. sľub bódhisattvu (skt. pranidhána). Jej hlavným znakom je aktívny súcit k všetkým cítiacim bytostiam.
Petrovy kameny
Petrovy kameny je tretí najvyšší vrch Hrubého Jeseníka, pohoria na severnej Morave. Leží na území NPR Praděd a z dôvodu ochrany prírody je zakázaný prístup na vrchol, ktorý tvorí trojica 7 m vysokých skál.
Na východných svahoch sa nachádza horské rekreačno–turistické stredisko Ovčárna.
Dilong (dinosaurus)
Dilong bol pomerne malý dravý dinosaurus stojaci na počiatku vývojovej línie vedúcej v konečnom dôsledku ku rodu Tyrannosaurus. Známy je zo štyroch dobre zachovaných jedincov, na pozostatkoch ktorých sa zachovali skamenené odtlačky primitívneho peria (niekedy označovaného aj za „protoperie“). Žil pred 130 miliónmi rokov na území dnešnej Číny. Jediný druh je Dilong paradoxus.
Opis
Podobne ako ďalšie primitívne rody skupiny Tyrannosauroidea, aj ľahko stavaný a Dilong pripomínal v tom čase hojné primitívne celurosaury ako Ornitholestels alebo Compsognathus, pričom ani svojou veľkosťou (dĺžka nie viac ako 1,6 m.) nevytŕčal z radu. Medzi primitívne znaky dilonga patrí napríklad trojprstá predná končatina; neskoršie a vyspelejšie tyranosaurovité rody totiž tretí prst stratili.
Perie
Nález dilonga potvrdil staršie domnienky vedcov, že aj zástupcovia vývojovej línie tyranosaura mali perie, keďže patrili do skupiny vtákom podobných dinosaurov (Coelurosauria). Podporil tiež ďalšiu staršiu hypotézu, že perie malo pôvodne inú, než lietaciu funkciu (konkrétne - bola ňou termoregulačná). Skamenené odtlačky kože neskorších a väčších tyranosaurovitých však prezrádzajú šupinatú kožu ich majiteľov. Predpokladá sa, že tyranosaurovité (a zrejme aj iné skupiny dinosaurov) perie s narastajúcou veľkosťou druhotne stratili (veľké živočíchy totiž teplo strácajú omnoho pomalšie než malé), podobne ako dnešné slony a veľryby stratili srsť. Je tak možné, že mladý jedinec rodu Tyrannosaurus sprvu disponoval operením, ako však rástol, túto svoju telesnú pokrývku postupne strácal.
Formula 1 v roku 2010
Sezóna 2010 šampionátu formuly 1 bola 61. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 51. ročníkom pohára konštruktérov. Začala sa Grand Prix Bahrajnu 14. marca a skončila Grand Prix Abú Zabí 14. novembra po devätnástich pretekoch.
RK Crvena zvezda Belehrad
RK Crvena zvezda Belehrad je srbský mužský hádzanársky klub z Belehradu. Hádzanársky oddiel je súčasťou belehradského multi-športového klubu SD Crvena Zvezda (má 27 oddielov) a vznikol v roku 1948. Je 9-násobný majster krajiny a 4-násobný víťaz národného pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie semifinálová účast v Pohári víťazov pohárov EHF 1995/96 či 5-násobná účasť v hlavnej fáze Ligy majstrov. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Super Rukometna Liga Srbije, a taktiež európsku regionálnu súťaž, SEHA ligu.
Úspechy
Srbská najvyššia súťaž:
Najvyššia súťaž Srbska a Čiernej hory a Zväzovej republiky Juhoslávie:
Juhoslovanská najvyššia súťaž:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Klaster (ekonomika)
Klaster (z angl. cluster; iné názvy: regionálny klaster, podnikateľský klaster, priemyselný klaster, konkurenčný klaster) je podľa definície M. Portera, ktorý tento termín zaviedol a popularizoval, „geograficky blízka skupina vzájomne prepojených firiem a súvisiacich inštitúcií v konkrétnom odbore, prepojených spoločnými rysmi a komplementaritami“. Geografický rozsah klastra nie je presne určený a môže zodpovedať jednému mestu alebo aj niekoľkým štátom. Problematika klastrov je však omnoho staršia a základy na ich pochopenie boli položené už v 19. storočí, keď Alfred Marshall sformuloval teóriu priemyselných okrskov s odkazom na (tzv. marshallovské) externality.
Pojmy podnikateľský klaster, priemyselný klaster a konkurenčný klaster prvýkrát použil Michael Porter v roku 1990.
Definícia
Definície klastra sa rôznia. Okrem vyššie uvedenej definície existujú ešte napríklad nasledujúce:
Charakteristika
Dôležitý termín na pochopenie klastrov je tzv. Porterov diamant, ktorý pozostáva zo štyroch hlavných faktorov:
Sihelné
Sihelné je obec na Slovensku v okrese Námestovo.
Polohopis
Leží v Podbeskydskej vrchovine, juhovýchodne od majestátneho Pilska, asi 15 km od Námestova. Zástavba sa vinie popri Sihelnianskom potoku, ktorý sa poniže obce vlieva do Polhoranky. Prístup vedie odbočkou z cesty I/78, vedúcej z Námestova sedlom Hliny do Poľska.
Dejiny
Už názov obce Sihelné, ktorý vychádza z významu kosodrevina, resp. mladý smrekový či jedľový les, napovedá o ťažkých podmienkach na život v tejto časti Oravy. Hoci možno predpokladať pohyb ľudí v miestnych horách už v stredoveku, najstaršia zmienka pochádza zo zakladacej listiny, vydanej 13. augusta 1629 na Oravskom hrade. Gróf Gašpar Illesházy ju vydal Matejovi a Jurajovi Nováčikovcom z blízkej Rabče, ktorí mali založiť novú dedinu v „surových lesoch medzi Polhorou a Rabčou“. O 30 rokov neskôr, v roku 1659 žilo v osade Sylne 41 rodín a 384 obyvateľov. Nepokojný koniec 17. storočia zasiahol aj túto osadu, keď ju v rokoch 16831686 spustošili Litovci a kuruci, čo ešte zväčšilo biedu obyvateľov. V roku 1715 bolo v Sihelnom 67 gazdov (asi 335 ľudí), ktorým živobytie poskytovalo najmä roľníctvo a dobytkárstvo, doplnené o ľanárstvo a tkáčstvo, taktiež tu fungoval mlyn.
Obec sprvu patrila pod farnosť Rabčice, po roku 1772 to bola bližšia Rabča, kde boli zároveň Sihelňania pochovávaní. Pri sčítaní v roku 1828 mala obec 178 dreveníc a 965 obyvateľov, no viacero nasledujúcich nešťastí (mor v 1831, veľký požiar v 1835, hladomor v 1847) ich počet znížil. Na základe dohody bola v roku 1842 vybudovaná škola v Rabči, kde prebiehala výučba detí zo Sihelného, Rabče a Polhory. Prvé zmienky o snahe vybudovať obecnú školu pochádzajú z roku 1857, k jej realizácii došlo až v roku 1877. V tom období žilo v 161 domoch spolu 697 obyvateľov.
V roku 1925 obec zasiahla veľká povodeň, kolaudácia novej školy prebehla v apríli 1929. Po 2. svetovej vojne sa začalo spriemyselňovanie Oravy a pôvodný hospodársky ráz obce sa začal meniť. V roku 1948 začala elektrifikácia obce, o 2 roky neskôr opravili a predĺžili obecnú cestu, nasledovala výstavba budovy obecného úradu a samoobsluhy. V 60. rokoch pribudla nová budova ZDŠ, bytovka pre učiteľov, pošta a bol rozšírený miestny rozhlas, v roku 1972 bola v obci vybudovaná požiarna zbrojnica a v nasledujúcom bol otvorený nový cintorín. V ďalších rokoch bol dokončený kultúrny dom, vodovod a zvonica. Telovýchovná jednota začala svoju činnosť v roku 1976, začiatkom 80. rokov boli dokončené budovy materskej školy i domu smútku, opravilo sa verejné osvetlenie a začala výstavba družstevnej bytovky.
V 90. rokoch si obyvatelia postavili kostol s farou, započatá bola tradícia konania folklórnych slávností pod Babou horou a začatá bola výstavba bytovky. Pred miléniom sa začala rekonštrukcia kultúrneho domu, miestneho osvetlenia a začala výstavba nového vodovodu, napájaného z nových vodných zdrojov pod Pilskom. V roku 2002 vznikla v Sihelnom cirkevná škola, o rok neskôr bola rekonštruovaná materská škola a obecný úrad, v nasledujúcich rokoch pribudla nová telocvičňa a športová plocha za školou. Medzi najnovšie investície patria obnovené povrchy miestnych komunikácii, rekonštrukcie obecného úradu, miestneho rozhlasu a požiarnej zbrojnice, výstavba multifunkčného detského ihriska a snahy o zakúpenie organa do kostola.
Kultúra
Každoročne sa tu počas leta konajú folklórne „Slávnosti pod Pilskom a Babou horou“. V obci je dobová reštaurácia Oravský dvor.
Šport
Na hornom (severnom) konci sa nachádza lyžiarsky vlek Ski gruniky. V Sihelnom sa každoročne konali preteky traktorov v akcii s názvom Turbo.
Ernest Sýkora
Ernest Sýkora (* 2. august 1914, Banská Bystrica – † 15. január 2000, Bratislava) bol slovenský verejný činiteľ a pedagóg.
Životopis
Člen ÚV KSS, ÚV KSČ, povereník školstva a kultúry, minister školstva a osvety. Realizátor štátnej politiky a zákonodarstva v oblasti školstva na Slovensku. Organizátor mládežníckeho hnutia a politickej práce s mládežou. Vysokoškolský pedagóg a dekan FF UK v Bratislave. Pôsobil v SAV, ČSAV a v iných slovenských i zahraničných vedeckých, politických, spoločenských organizáciách a komisiách. Autor kníh, štúdií a článkov. Hlavný redaktor encyklopedického diela, redaktor zborníkov.
Účastník protifašistického odboja, počas SNP redaktor povstaleckého denníka Útok, neskôr vedúci Zpravodajskej agentúry Slovenska v Banskej Bystrici. Nositeľ vysokých vyznamenaní.
4013 Ogiria
4013 Ogiria je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 21. júla 1979.
Soběslav I.
Moravský údelník
Do povedomia sa prvý raz dostal v r. 1107, keď odišiel spolu so zvrhnutým bratom Bořivojom II. do exilu do Poľska. Po návrate dostal v roku 1110 údel v Žatci. V roku 1115 od brata a kniežaťa Vladislava I. dostal okolie mesta Hradec Králové, neskoršie miesto toho okolie Znojma a Brna. V roku 1123 však ako dôsledok jeho sporov s kniežaťom bol údelov zbavený, utiekol do Nemecka a potom do Poľska. Správa o Vladislavovom ochorení ho priviedla späť do Čiech a obaja bratia sa zmierili.
Bitka pri Chlumci
Po Vladislavovej smrti sa Soběslav ujal vlády. Tento čin vyvolal odpor u vnuka jeho strýka Ota II., ktorý na uplatnenie svojho nároku ako najstaršieho Přemyslovca na kniežací stolec hľadal pomoc u rímskeho kráľa Lothara III. Soběslav sa však jeho príkazu na uvoľnenie trónu v Otov prospech nepodriadil, a preto Lothar v roku 1126 vtrhol do Čiech. Dňa 18. februára sa pri Chlumci strhla známa bitka, v ktorej rímsky kráľ utrpel porážku. Medzi mnohými urodzenými bojovníkmi tu padol i sám Oto II. Soběslav rímskeho kráľa zajal, no vzápätí ho prezieravo prepustil na slobodu. Uvedomoval si, že je to jeho prvá vojnová výprava, ktorá miesto lesku víťazstva skončila hanebnou porážkou. Lothar sa v nasledujúcich rokoch nemiešal do českých pomerov.
Rozvoj krajiny
Soběslav viedol v rokoch 11311135 vojnu s Poľskom, ktorá vznikla kvôli sporom o uhorskú korunu a bola sprevádzaná značným pustošením. V domácej politike si viedol úspešne, staral sa o zachovanie pokoja a rozvoja krajiny, opevňoval pohraničné hrady, osobitnú pozornosť venoval vyšehradskej kapitule. Posledný pokus o Soběslavovo zvrhnutie sa udial v roku 1130. Bol do neho zapletený Břetislav, syn Břetislava II. Soběslav sa však o komplote dozvedel a aktérov sprisahania dal potrestať (Břetislava dal oslepiť).
Posledné roky jeho života sprevádzala snaha o zabezpečenie trónu pre svojho syna Vladislava. V roku 1138 o tom viedol rokovania i s novým rímskym panovníkom Konrádom III. V júni toho roku zvolal do Sadskej zasadnutie šľachty na ktorej prítomní šľachtici prisahali vernosť budúcemu kniežaťu.
Soběslav zomrel v Hostinnom, keď dozeral na opevňovanie východnej hranice. Bol pochovaný vo vyšehradskom kostole vedľa svojich rodičov a súrodencov. Jeho syn sa však kniežaťom nestal. Na kniežací stolec zasadol Vladislav II., syn Vladislava I.
Rodinné pomery
Soběslav I. bol ženatý s Adlétou (* 1105/1107, † 15. september 1140), dcérou Álmoša Uhorského. Z manželstva sa narodilo päť detí:
Janov (okres Rychnov nad Kněžnou)
Janov je obec v Česku v okrese Rychnov nad Kněžnou v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 114 obyvateľov, z toho 57 mužov a 57 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 37,1 roka, ženy 45,0 roka).
Kallidiké
Kallidiké alebo Kallidika Kallidiké, ) môže byť v gréckej mytológii:
Nimrod
Nimrod  môže byť:
Nimród alebo Nimrod môže byť aj starobabylonský hrdina, lovec a kráľ podľa tanachu, Biblie a Koránu, pozri Nimród (kráľ)
Nimród môže byť aj hovorovo (najmä náruživý) poľovník, lovec.
Quelaines-Saint-Gault
Quelaines-Saint-Gault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Medzinárodný deň boja za odstránenie rasovej diskriminácie
Medzinárodný deň na odstránenie rasovej diskriminácie je ustanovený Valným Zhromaždením Organizácie Spojených Národov (OSN), pripomína sa od roku 1967 každý rok 21. marca. V tento deň roku 1960 polícia zabila 69 ľudí pokojnej demonštrácie proti apartheidu v Južnej Afrike v meste Sharpeville. Medzi 21.-28. marcom je týždeň solidarity s národmi bojujúcimi proti rasizmu a rasovej diskriminácii.
Quelaines-Saint-Gault
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4014 Heizman
4014 Heizman je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 28. septembra 1979.
NGC 5184
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Daniil Ivanovič Charms
Daniil Ivanovič Charms, (* 30. december 1905, Sankt Peterburg, Ruské impérium – † 2. február 1942, Leningrad, Sovietsky zväz) bol ruský surrealistický spisovateľ, básnik a dramatik.
Jedľa biela
náhľad|Jedľa biela - celkový pohľad Jedľa biela (iné názvy pozri nižšie; lat. Abies alba Mill., staršie Abies pectinata Lam. et DC, zastarano Pinus picea L.) je strom z čeľade borovicovité (Pinaceae).
Výzor
Má rovný kmeň, ihličie nepichá, šišky rastú dohora. Prospieva jej dážď, hmla a chlad. Môže dorásť až do 50 m, čiže ide o veľmi vysoký strom.
Má valcovitý rovný kmeň s priemerom až 2 m. Koruna v mladosti kužeľovitá, neskôr valcovitá, na vrchole sploštená (tzv. bocianie hniezdo). Kôra hladká, väčšinou svetlo sivá, v starobe tmavšia, rozpukaná borka. Letorasty sivé, jemne plstnaté. Púčiky špicato vajcovité, hnedé, bez miazgy. Ihličie 2–3 cm dlhé, ploché, na vrchnej strane lesklo tmavo zelené, na spodnej strane s dvomi svetlými prúžkami (prieduchy). Šišky vzpriamené, 10–20 cm dlhé, 3–5 cm široké, valcovité, hore zaoblené. Dozrievajú počas augusta a rozpadávajú sa na stromoch. Šupiny opadávajú a na stromoch zostávajú iba vretená. Trojhranné semená (8 – 11 mm dlhé, 3 – 5 mm široké) majú neopadavé krídlo.
Rozšírenie
Vyskytuje sa v európskych pahorkatinách a horských polohách s optimom v strednom Francúzsku a západnom Nemecku a ďalej v juhoeurópskych pohoriach (Balkán, Apeniny). Na východe zasahuje až do SZ časti Malej Ázie, na juhu do Grécka a Sicílie. Menšie izolované areály sa nachádzajú na Korzike, v Pyrenejách (Cevennes).
V strednej Európe rastie v horských a podhorských lesoch, spoločne s bukom vytvára dnes už vzácne bukojedľové lesy. Svoje optimum má v 5. lesnom vegetačnom stupni (LVS) na bohatých stanovištiach živného radu.
Ekológia
Hranica jej rozšírenia je limitovaná jej nárokmi na vlhkosť a citlivosť voči neskorým mrazom. Je aj veľmi citlivá na znečistené ovzdušie (predovšetkým oxidmi síry). V južnej časti areálu je vyslovene horským stromom (vystupuje takmer do 2 000 m n. m.), smerom na sever zostupuje aj do nižších polôh (300 m n. m.). Vyžaduje vlhkú hlbšiu pôdu, a ako klasický klimaxový druh znáša dobre zatienenie.
Biskupský palác (Nitra)
náhľad|Priečelie paláca náhľad|Priečelie pred rekonštrukciou v roku 2008
Jedľa biela
Využitie
Predovšetkým drevo, ktoré sa používalo na vodných stavbách, ďalej ako stavebné drevo, na výrobu škridiel, sudov a pod. Jedľa biela je tiež užitočná na výrobu jedľového oleja (lat. abiatis albae aetheroleum), oleja z jedľových šišiek (lat. oleum templini) a na éterický olej z čerstvého ihličia. Jedľový éterický olej je rovnako účinný ako olej zo smreka a borovice, aj keď nie je totožného zloženia. Jeho schopnosť vyvolávať odkašliavanie, pôsobiť proti mikróbom a dráždiť pokožku, resp. vyvolávať miestne prekrvenie, sa využíva v inhaláciách pri ochoreniach dýchacích ciest, v balzamoch proti prechladnutiu, mastiach a kúpeľoch pri natiahnutých svaloch, reumatických ťažkostiach a poruchách prekrvenia. Okrem toho jedľový olej obsahuje aj mnohé prostriedky osobnej hygieny.
Biskupský palác (Nitra)
Biskupský palác v Nitre je dvojposchodová budova, ktorá prilieha k západnej časti Baziliky svätého Emeráma na Nitrianskom hrade. Jeho základy pochádzajú zo stredoveku. V priebehu rokov bol viackrát prestavovaný. Spolu s kostolom tvoria dominantnú časť hradu.
Palác je sídlom nitrianskeho biskupa a pre je verejnosť prístupný raz v roku, na sviatok sv. Cyrila a Metoda (5. júl).
História
V priebehu 13. storočia prešiel palác rozsiahlou rekonštrukciou. Jeho jadro tvorila nepodpivničená obdĺžniková stavba, ktorá stojí v strede nádvoria dnešného biskupského sídla. Prízemie slúžilo na hospodárske účely. V období pred požiarom a asanáciou veľkej častí gotického paláca slúžilo ako stajňa. Dodnes sa zachovala z tejto stavby západná časť prízemia, dnes pivnica pod stojacim západným krídlom paláca. V severozápadnom rohu nádvoria paláca bola v druhej polovici 15. storočia vybudovaná cisterna na vodu, do ktorej zvádzali vodu zo striech. Počas prestavby bola zasypaná.
Funkcia jednotlivých priestorov a poschodí sa od prestavby za biskupa Zachariáša Mošovského (Mošóci) výraznejšie nemenili. Pivnice pod západným krídlom slúžili ako skladovacie priestory. Prízemie paláca plnilo v západnom a severnom krídle funkciu hospodárskeho a prevádzkového zázemia. Určitá časť slúžila ako obydlie pre hospodárskych úradníkov a služobníkov panstva. Nachádzala sa tu aj kuchyňa, pekáreň a sklad potravín. Poschodie paláca malo reprezentačný charakter, kde bola biskupská spálňa a pracovňa. Okrem nich tu boli aj reprezentačné a hosťovské miestnosti, archív a knižnica biskupa. Funkciu zmenilo len podkrovie, kde bol zriadený sklad potravín, kancelárie úradníkov biskupa a archív. Po požiari až do začiatku 20. storočia bolo podkrovie nevyužívané. Biskup Ladislav Adam Erdődy ho nechal prestavať do súčasnej podoby v 18. storočí. Po renovácii slúžilo ako sídlo Archeologickému ústavu Slovenskej akadémie vied a od 90. rokov 20. storočia slúžilo podkrovie ako obytno - kancelárske podlažie.
Architektúra
Vonkajšie múry obytnej rezidencie boli osadené na románsku hradbu a jej vnútorné priestory osvetľovali gotické okienka. Dodnes jediným viditeľným detailom stredovekého paláca je okno na severnej fasáde zdobené kružbou. Umelecko-remeselná úprava reprezentačných miestností biskupskej rezidencie pochádza z rokov 1810 – 1830. Miestnosti sú zariadené cenným starožitným nábytkom v štýle empíru, steny zdobia sakrálne obrazy. Dominantou biskupského paláca a katedrály je dvojkupolovitá veža z roku 1642 a v rokoch 1773 -1839 bola prestavaná.
Majstrovstvá Európy malých štátov vo volejbale žien 2009
Majstrovstvá Európy malých štátov vo volejbale žien 2009 boli v poradí 5. Majstrovstvá Európy malých štátov vo volejbale žien, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV), resp. Divízia malých štátov CEV. Konali sa od 22.24. mája 2009 v meste Schaan, v Lichtenštajnsku, za účasti 4 tímov. Lichtenštajnsko bolo organizátorom šampionátu žien druhýkrát, predtým hostilo turnaj v roku 2004, vo Vaduze. Turnaj pozostával iba z jednej štvorčlennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. Tretíkrát v histórii získal titul 🇨🇾.
Rainbow Bridge
Rainbow Bridge môže byť:
Predikát
Predikát (lat.)  môže byť:
Ihráčske kamenné more
Nachádza sa v katastrálnom území obce Ihráč v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 2,2086 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Územie predstavujú zoskupené balvany rozličných rozmerov, ktoré sú tvorené biotiticko-amfibolickými a amfibolicko-biotitickými andezitmi, medzi ktorými rastú liesky a iné kry. Je tu možno pozorovať rozpad lávového sopúcha v Kremnických vrchoch.''
Kyjevské kniežatstvo
Kyjevské kniežatstvo sa rozprestieralo v oblasti medzi riekami Dneper, Sluča, Ros a Pripiať na vtedajšom území Kyjevskej Rusi, časti Ukrajiny a juhovýchodnej oblasti Bieloruska. Na severe hraničilo s Pinským kniežatstvom, na východe s Černigovským a Pereslavským kniežatstvom, na západe s Vladimírsko-volynským kniežatstvom a juh krajiny chránili polovské stepi.
Úžitková rastlina
Úžitková rastlina alebo plodina môže byť v závislosti od autora:
Kyjevské kniežatstvo
Obyvateľmi Kyjevského kniežatstva boli kmene Slovanov, ktorí sa na úrodných pôdach zaoberali poľnohospodárstvom, chovom dobytka, poľovaním, lovom rýb a včelárstvom. Už na začiatku osídľovania tejto oblasti sa tu rozšírili mnohé remeslá ako hrnčiarstvo, obuvníctvo a ťažba dreva a železnej rudy, ktorá pozitívne vplývala na rozvoj kováčskeho remesla. Do oblasti sa začali dovážať mnohé druhy kovov – meď, olovo, striebro a zlato. V okolí Kyjeva vznikla vplyvná obchodno-remeselnícka vrstva obyvateľstva.
Úžitková rastlina
Význam
Úžitkové rastliny slúžia ako potraviny, pochutiny, krmoviny, predmety dennej spotreby, surovina na priemyselné spracovanie, zdroj liečiva a podobne, a podľa niektorých (aj vyššie spomínaných definícií) môžu slúžiť aj na okrasu.
Kyjevské kniežatstvo
Územím Kyjevského kniežatstva viedla dôležitá obchodná cesta od Baltského mora do Byzancie (tzv. cesta zo Škandinávie do Grécka). Riekou Pripiať bola spojená s úmorím Visly a Nemunasu, Desnou s horným tokom Oky a riekou Sejm s oblasťou Donu a Azovským morom.
Dejiny
Od konca 9. storočia do 10. storočia tvorilo Kyjevské kniežatstvo hlavnú oblasť Staroruského štátu. Počas vlády Vladimíra I., ktorý niekoľkým neskoršie oddeleným kniežatstvám udelil štatút polosamostatnosti, sa stala jadrom budúceho Moskovského veľkokniežatstva. Kyjev sa totiž stal duchovným centrom a rezidenciou moskovského metropolitu. Po smrti Mstislava Veľkého v roku 1132 sa Staroruský štát rozpadol a Kyjevské kniežatstvo sa osamostatnilo.
Po rozpade Kyjevskej Rusi knieža už nebolo vlastníkom všetkých ruských území, ostal však hlavou feudálnej hierarchie a bol starším medzi ostatnými kniežatami. Práve tento fakt bol príčinou vážnych sporov medzi rozličnými dynastiami Rurikovcov, ktorého sa aktívne zúčastnila aj mocná kyjevská šľachta a obchodno-remeselnícka vrstva obyvateľstva. Ale úloha Národného zhromaždenia (po rusky: Народное вече) sa začiatkom 12. storočia oslabila.
Do roku 1139 bol trón kyjevského kniežatstva v rukách dynastie Monomachovcov. Mstislava Veľkého na tróne vystriedal jeho brat Jaropolk II. (1132 – 1139) a Viačeslav (1139). Po roku 1139 na kyjevskom tróne vládlo černigovské knieža Vsevolod II. Olegovič z dynastie Olegovičov. Ale ani vláda novej dynastie nebola dlhá. Po smrti Vsevoloda II. Olegoviča si miestna šľachta, nespokojná s vymenovaním Vsevolodovho brata Igora (1146) v roku 1146 dosadila na trón Izjaslava Mstislaviča (1146 – 1149 a 1151 – 1154) – predstaviteľa staršej vetvy Monomachovcov.
Dňa 13. augusta 1146 po porážke vojsk Igora a Sviatoslava Olegovičovcov si Izjaslav II. získal trón Kyjevského kniežatstva. Igor padol do zajatia, kde ho v roku 1147 zabili.
V roku 1149 vstúpila do bojov o Kyjevské kniežatstvo suzdaľská vetva Monomachovcov zastúpená Jurajom Dlhorukým. Po smrti Izjaslava II. a jeho spoluvládcu Viačeslava Vladimiroviča v roku 1154 sa Juraj Dlhoruký stal až do svojej smrti v roku 1157 panovníkom kyjevského kniežatstva. Rozpory, ktoré mala medzi sebou dynastia Monomachovcov pomohli Olegovičovcom revanšovať sa. V máji roku 1157 sa na trón dostal Izjaslav III. Davidovič (1157 – 1159). Jeho neúspešný pokus získať územie Galického kniežatstva ho stál trón, na ktorý zasadlo smolenské knieža Rostislav Mstislavič (1159 – 1167) a potom jeho príbuzný Mstislav II. Izjaslavič (1167 – 1169).
V polovici 12. storočia politický význam Kyjevského kniežatstva upadol. Postupne sa začína jeho rozpad na menšie časti, z ktorých v rokoch 1150 – 1170 vznikli Belogradské, Vyšnohradské, Trepoľské, Kanevské, Torčeské, Kotelničeské a Dorogobužské kniežatstvo. Na severovýchode a na juhozápade vznikli dve nové centrá politického vplyvu, ktoré mali záujem o zisk štatútu veľkého kniežatstva –  Rostovsko-suzdaľské a Vladimírsko-volynské kniežatstvo. Kyjev už nebol hlavným centrom ruských zemí. Kniežatá z týchto kniežatstiev sa už nesnažili podmaniť si trón kyjevského kniežatstva. Postupne si však Kyjev podriaďovali svojim požiadavkám.
V rokoch 1169 – 1174 Kyjevskému kniežatstvu vládol Andrej I. Bogoľubský. V roku 1169 zosadil z trónu Mstislava Izjaslaviča a predal vládu svojmu bratovi Glebovi (1169 – 1171). Po Glebovej smrti sa v máji 1171 na trón dostal Vladimír Mstislavič, ale ten nečakane obsadil jeho brat Andrej Michalko. Andrej I. ho však donútil, aby prenechal trón Romanovi I. Rastislavičovi (1171 – 1173 a 1175 – 1177). Ani on sa však na tróne dlho nezdržal. V roku 1172 ho Andrej I. Bogoľubský z trónu zosadil a vymenoval naň svojho brata Vsevoloda III. Jurieviča (Veľké Hniezdo), ktorý bol o rok neskôr (1173) nútený zutekať do Belgorodu. Na trón Kyjevského kniežatstva nastúpil Rurik II. Rostislavič (1173, 1180 – 1182, 1194 – 1202, 1203 – 1206 a 1207 – 1210).
Po smrti Andreja I. Bogoľubského v roku 1174 bolo Kyjevské kniežatstvo pod kontrolou smolenského kniežaťa Romana Rastislaviča (1171 – 1173 a 1175 – 1177). V roku 1176 bol v bitke proti Polovcom porazený a bol nútený rezignovať na post trónu. Toto využili kniežatá z rodu Olegovičovcov. Obyvatelia Kyjeva si za knieža svojho kniežatstva zvolili Sviatoslava Vsevolodoviča Černigovského (1176 – 1181 a 1182 – 1194). Ani jemu sa však nepodarilo oslabiť vplyv dynastie Rastislavičovcov vládnucich v Smolenskom kniežatstve. Po podpise zmluvy s nimi bol Sviatoslav schopný poraziť Polovcov a oslabiť ich tlak na ruské územie.
Po jeho smrti sa v roku 1194 vrátil Rurik Rastislavič (1194 – 1202), ale už začiatkom 13. storočia sa Kyjev dostal pod vplyv galicko-volynského kniežaťa Romana Mstislaviča (1203 – 1205), ktorý v roku 1202 zosadil Rurika z trónu. Na voľné miesto vymenoval svojho bratranca Ingvara I. Rastislaviča (1202 a 1214). V roku 1203 Rurik spolu s Polovcami a černigovskými Olegovičovcami obsadil Kyjev a pomocou diplomatickej podpory vladimímrskeho kniežaťa Vsevoloda III. (Veľké Hniezdo) si na niekoľko mesiacov udržal kyjevský trón. V roku 1204 však počas spoločného vojenského ťaženia kniežat proti Polovcom bol Romanom II. Veľkým zatknutý a zavrhnutý do kláštora. Na trón Kyjevského kniežatstva sa znova dostal Ingvar I. Vsevolod III. sa však dožadoval oslobodenia Rurika spod rúk Romana Veľkého a urobil ho kyjevským kniežaťom.
Po smrti Romana II. Veľkého v októbri 1205 sa Rurik dostal z kláštora a obsadil Kyjev. V tom istom roku (1205) ho napadol Vsevolod IV. Sviatoslavič (1206 – 1207 a 1210 – 1212). Ich dlhoročný spor sa skončil kompromisom – Rurik uznal Vsevoloda kniežaťom a ako kompenzáciu za tento krok získal Černigov.
Po Vsevolodovej smrti sa na kyjevskom tróne znova udomácnili Rastislavičovci: Mstislav III. Romanovič Starý (1212/1214 – 1219 a 1220 – 1223) a jeho bratranec Vladimir III. Rurikovič (1223 – 1235). V roku 1235 bol Vladimir III. v bitke proti Polovcom porazený a padol do ich zajatia. Kniežaťom v Kyjevského kniežatstva sa stalo černigovské knieža Michal II. Vsevolodič (1238 – 1239 a 1241 – 1246) a potom Jaroslav III. Vsevolodič (1236 – 1238 a 1246) – syn Vsevoloda III. Jurieviča (Veľké Hniezdo). Vladimirovi III. sa však zo zajatia podarilo dostať a vrátiť sa na kyjevský trón. Ostal na ňom až do svojej smrti v roku 1239.
Od roku 1240 bolo Kyjevské kniežatstvo formálne závislé od vladimírskych kniežat – Alexandra Nevského a Jaroslava III. Jaroslaviča. V druhej polovici 13. storočia väčšina obyvateľstva migrovala do severnej časti Ruska. V roku 1299 bolo z Kyjeva do Vladimíra prenesené sídlo metropolitu ruskej pravoslávnej cirkvi. V prvej polovici 14. storočia sa oslabené Kyjevské kniežatstvo stalo obeťou litovských agresorov. V roku 1362 za vlády litovského kniežaťa Algirdasa sa Kyjevské kniežatstvo stalo súčasťou Litovského veľkokniežatstva.
Rohrwiller
Rohrwiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5185
NGC 5185 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Remiremont
Remiremont môže byť:
Národné plemená Slovenska
Výsledkom dlhodobého šľachtenia na území Slovenska boli vyšľachtené tieto národné plemená. Rozvoj národných plemien je podporované aj grantovými programami Európskej únie.
Oravka
Patrí medzi kombinované plemená sliepok. Vznik na Orave. Má stredný rámec tela. Znáša v priemere 180 vajec, hmotnosť jedného vajca je 57 g. Hmotnosť kohúta je 2,70 –, sliepky je 2 – Pôvodné slovenské plemeno s kombinovanou mäsovonosivou úžitkovosťou. Farba žltohnedá a biela. Sľachtia sa farebné rázy: rodofarebná, čierna a pásikavá. Chová sa taktiež v zdrobnenej forme vo farbách žltohnedá a biela. Šláchtí sa taktiež rodofarebný ráz.
Suchovská hus
Suchovská hus je stredného telesného rámca, tvrdej konštitúcie kompaktného pevne stavaného, skoro vodorovne držaného tela, pastevného typu, nenáročná, sedavá vhodná pre drobnochovatelov zo znáškou 14 – 16 vajec a velmi dobrým pudom kvokavosti. Je to hus žltodivokého sfarbenia stredneho skôr menšieho typu, so stredne hrubým krkom, kompaktným hlbokým trupom s výrazným dvojitým podbruškom.
Slovenská biela hus
Slovenská biela hus predstavuje stredne ťažké plemeno, vhodné na produkciu mäsa, pečene a peria. Vyznačuje sa kompaktným, mierne zošikmené držaným telom, ušľachtilého vzhľadu a pevnej konštitúcie. Je to plemeno otužilé s dobrým zužitkovaním pastvy so zachovaným pudom kvokavosti.
Komárňanský kotrmeliak
Najstaršie slovenské plemeno vyšľachtené v Komárne z plemien pochádzajúcich z Orientu, ktoré boli dovezené na naše územie vojenskými výpravami Turkov v 17. storočí.
Košický kotrmeliak
Športové plemeno holuba, ktoré bolo šľachtené v Košiciach v roku 1913.
Košický letún
Je mladým plemenom letúnov, ktoré vyšľachtil Ladislav Frenák z Košíc krížením týchto plemien – segedínsky letún, ploeštský letún čung, budapeštiansky sivko, budapeštiansky modrý letún a budapeštiansky bocianik. Za národné plemeno bol uznaný v roku 1977 v Žiline a začiatkom 90-tych rokov bolo plemeno premenované na Košický Vysokoletún.
Toto plemeno holuba lieta najlepšie v malých skupinách, stúpa v špirále a dokáže v krúživom lete zotrvať v nedohľadnej výške (viac ako ) niekoľko hodín.
Každoročne sa organizujú na Slovensku preteky týchto holubov, In Memoriam Ladislav Frenák.
Piešťanský obor
Je najmladším slovenským národným plemenom holuba. Vyšľachtil ho v rokoch 1970 – 1980 Andrej Boďa z Piešťan krížením plemien Mondén, Riman, Kinga, Texan, Maďarský obor, Moravský pštros, Gigant homér, ako aj niektoré hrvoliaky najmä Hanácky a Staronemecký. Za samostatné slovenské národné plemeno bol Piešťanský obor uznaný dňa 18. novembra 1987. V rokoch 1995 – 2005 došlo k útlmu Piešťanského obra. V súčasnosti sa o udržanie plemena snaží Klub chovateľov piešťanských obrov, ktorý dosiahol aj jeho zaradenie do vzorníka európskych plemien. Piešťanský obor sa chová najmä vo farebnom ráze čierny tiger a čierny fŕkaný, ale v súčasnosti sa šľachtia i iné farebné rázy, najmä červený tiger, červený fŕkaný, žltý tiger, žltý fŕkaný, hnedý tiger, hnedý fŕkaný a jednofarebné biely, čierny, červený, žltý a hnedý.
Slovenský hrvoliak
Plemeno bolo vyšľachtené na západnom Slovensku (Brezová pod Bradlom, Myjava a Stará Turá a okolité kopanice). Podľa niekdajších veľkých chovateľov Jána Čierneho a Samka Dudíka sa tam choval v hojnom počte na roľníckych a mlynárskych usadlostiach už v 2. polovici 19. storočia. Osobne ich chovali v rokoch 1860 až 1890. Po vzniku prvej ČSR v roku 1918 sa objavovali i písomné dokumenty o tomto plemene vo vtedajších chovateľských časopisoch. Prvýkrát ho vystavoval Koloman Slimák na výstave v roku 1926 v Bratislave a v Prahe. V 1930 na západnom Slovensku sa chovalo asi 1250 chovných párov. Na konci 2. svetovej vojny slovenský hrvoliak takmer vyhynul. Posledné chovné jedince pozbierali po brezovských a myjavských kopaniciach chovatelia z Nového Mesta nad Váhom, ktorí sa začali venovať jeho chovu a rozšíreniu. V súčasnosti je to opäť bežné plemeno.
Slovenský letún
Slovenský letún je športový druh holuba. Ako samostatné plemeno bol uznaný 19. februára 1977. Začiatky jeho šľachtenia však spadajú už pred 2. svetovou vojnou.
Liptovský lysko
Najmladšie slovenské národné plemeno králika. Uznané bolo na celoštátnej výstave zvierat v Nitre v roku 2005. Váži 4 – . Farba srsti je sivá. Od spodnej časti pysku až po koreň ušníc má bielu srsť (lysinu). Vyšľachtený bol na Liptove. V sôčasnosti sa chová vo farebných rázoch divoky, modro-divoky a čierny.
Nitriansky králik
Plemeno bolo uznané v roku 1977. Podstatný podiel na jeho vzniku má J. Zelník z Nitry (v rokoch 1925 – 1986). Jeho hmotnosť je 4,25 – . Telo je zavalité, široké, mohutne osvalené.
Slovenský sivomodrý rex
Najstaršie slovenské plemeno králika. Vyšľachtil ho Imrich Vanek z Holíča krížením králikov kastorex a rys od roku 1958. Ako samostatné plemeno bolo uznané v roku 1965.