cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stratigrafia Marsu
História
thumb|Povrch planéty tak, ako ho zachytil pristávací modul sondy Viking. Prvé geologické mapy, podľa ktorých by sa dala stratigrafia odvodzovať začali vznikať až v čase, keď bol človek schopný na povrchu zaznamenať podrobnejšie detaily. Táto doba je spojená s prvými kvalitnejšími snímkami, ktoré sa začali objavovať po úspešnej misii Viking. Na základe získaných dát, sa začal tvoriť prvý systém, podľa ktorého vzniklo prvé rozčlenenie (Scott, Carr 1978, Tanaka 1986 a neskôr Tanaka s kolektívom v 1992). Niektoré oblasti sa ale nepodarilo sonde Viking preskúmať, alebo dáta boli veľmi slabé a tak veľké oblasti územia Marsu nebolo možné do systému zaradiť. Vtedajšie rozlíšenie fotografií ani neumožňovalo pozorovať menšie detaily (niektoré mapy dosahovali mierku až 1:25 000 000 ). Na základe týchto máp bolo možné načrtnúť prvé hrubé rozdelenie na tri základné jednotky : Noachian, Hesperian a Amazonian.
Antisemitizmus
História
V slovenskom kresťanskom prostredí sa v 19. storočí, poznačenom národným obrodením, ako vedľajší produkt sformoval negatívny obraz Žida, ktorý sa prostredníctvom literatúry dostal do povedomia obyvateľov Slovenska a bol paušalizovaný na celú židovskú komunitu. Rozporuplné vlastnosti prisudzované Židom stupňovali voči nim nenávisť v mysli väčšinovej spoločnosti. 19. storočie je obdobím zrodenia slovenského antisemitizmu. Boj proti alkoholizmu sa nepriamo zameriaval aj proti Židom ako majiteľom krčiem a tak sa stal súčasťou agendy spolkov striezlivosti. Pozri Jozef Ignác Bajza: René mládenca príhody, Jozef Miloslav Hurban: Prítomnosť a obrazy zo života tatranského, Jonáš Záborský a ďalší.
V 90. rokoch 19. storočia Židia ovládli viac než 50% maďarskej žurnalistiky, dôležité miesta zaujali v medicíne, kde tvorili tretinu všetkých lekárov. V právnom svete bola asi polovica advokátov židovského pôvodu, tiež približne 30% inžinierov a väčšina hospodárskych, obchodných, bankových podnikateľov alebo úradníkov. Židia sa priklonili k maďarizácii a väčšina z nich sa v Uhorsku hlásila k maďarskej národnosti. Podobne ako v rakúskej časti monarchie sa Židia priklonili k nemčine, tak v Uhorsku k maďarčine. Tým sa ich činnosť spájala aj s presadzovaním maďarských záujmov na úkor iných národov Uhorska. "'V Poľsku je napríklad oveľa silnejší antisemitizmus ako na Slovensku, ale pravdepodobne medzi  židovskou menšinou a tamojšou majoritnou spoločnosťou nebude spor o podstate situácie Židov v Poľsku počas nemeckej okupácie. Tam sa to s ľuďmi nezžilo. U nás má však slovenský štát medzi viacerými predstaviteľmi politických elít sympatie.' J. Franek"Deportácie Židov počas 2. sv. vojny a tzv. arizácia židovského majetku boli po vojne aj napriek existencii komunistického režimu pociťované ako nespravodlivosť. Preto podpísalo 24 osôb, zväčša disidentov, z ktorých viacerí boli katolícki aktivisti, v októbri 1987 Vyhlásenie k deportáciám židov zo Slovenska ako prejav "ľútosti a odprosenia". Pred Vianocami 1990 prijala Národná rada pod predsedníctvom Františka Mikloška Vyhlásenie k deportáciám Židov zo Slovenska. Napriek proklamovanej rovnosti občanov počas existencie socialistického Česko-Slovenska (1948 -1989) ovládaného Komunistickou stranou počet obyvateľov hlásiacich sa otvorene k židovstvu (ale aj k ostatným minoritám) klesal. Pokiaľ v roku 1930 bol počet obyvateľov na území Slovenska, ktorí sa hlásili k Židovskej náboženskej obci 136 737, klesol podľa sčítania obyvateľstva v roku 2011 na 1 999. Bol to samozrejme dôsledok najmä holocaustu ale aj povojnovej emigrácie do novovzniknutého Izraela, Spojených štátov amerických, Kanady, Austrálie a ďalších štátov. Je pravdepodobné že sa Židia k židovstvu na Slovensku nehlásili (nedeklarovali sa) zámerne, čím sa chránili pred ostrakizmom. Vo východnej Európe sa stali židia „neviditeľnými“. Bol to aj výsledok boja proti svetovému sionizmu, aj keď ich práva v samotnej podstate neboli porušované (židia sa vo vtedajšom Československu mohli realizovať – uplatnili sa vo významných pozíciách, zamestnaniach; príslušnosť k židovstvu, už nebola v Československu chápaná na rasovej báze). Dôsledkom však bolo, že k židovskému pôvodu sa u nás nikto nehlásil a doteraz jeho deklarovanie vyvoláva rozpaky alebo je odsudzované. Toto tabu výrazne prelomil Fedor Gá l, keď v Štúdio dialóg počas Nežnej revolúcie v roku 1989 nielen verejne deklaroval, že je židovského pôvodu ale aj to, že je narodený v koncentračnom tábore Terezín."J. Franek hovorí: Horšie je na tom ten občan židovského pôvodu, ktorý o svojom židovstve nechce hovoriť, čo je časté a typické. Ja som dobre deklarovaný Žid a mám to jednoduchšie, ľudia sú ku mne ústretoví. Názorové nezhody mám skôr v intelektuálnom prostredí, najčastejšie pri hodnotení neuralgických bodov slovenskej histórie, Slovenského štátu či Tisa."
Stratigrafia Marsu
História
V posledných rokoch vďaka značnému úspechu sond (Mars Global Surveyor, Mars Reconnaissance Orbiter či Mars Express) a roverov na povrchu Marsu majú vedci lepšie znalosti o geologickej stavbe a sú zásobení kvalitnými snímkami, na ktorých sa dajú pozorovať veľmi podrobné detaily. Ďalej vďaka prácam sond Mars Express a Mars Global Surveyor, sú schopní zmerať relatívnu "nadmorskú" výšku, ktorá prináša neoceniteľné poznatky o histórii planéty. Nové dáta sa v súčasnosti odrážajú v presnejších poznatkoch a vedú k veľkej revízii stratigrafie Marsu.
Saint-Césaire
Saint-Césaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Stratigrafia Marsu
Noachian
V tom čase na povrchu planéty existoval popri masívnom bombardovaní tiež silný vulkanizmus, ktorý vplyvom unikajúcich sopečných plynov pomáhal vytvárať klímu planéty v podobe hustej atmosféry. Dochádzalo k vzniku vypuklín v oblasti Tharsis. Predpokladá sa, že v tom čase na povrchu mohli existovať rieky a možno aj oceán, keďže tu existovala voda v kvapalnom stave. Nové objavy naznačujú, že v tom čase dochádzalo k pravidelným obrovským záplavám. Niektoré hypotézy pracujú aj s myšlienkou, že vtedy mohol vzniknúť na Marse primitívny život (aj keď žiadne dôkazy neboli dosiaľ predložené).
Saint-Césaire
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Australopitekorodé
Australopitekorodé (Australopithecinae) alebo neformálne australopity je v niektorých systémoch podčeľaď hominidov. Je to dosiaľ najstaršia známa skupina hominidov. Označenie australopit sa niekedy vzťahuje len na rody australopitek a parantrop (spolu niekedy klasifikované ako Australopithecini).
Saint-Césaire
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Australopitekorodé
Časové zaradenie
Ak ignorujeme Orrorina a Sahelantropa (pozri dole), najstaršie, veľmi zlomkovité a sporné nálezy pochádzajú z lokalít Lothagam Hill v Keni (7 / 6,5 / 5,6 miliónov rokov), Lukeino v Keni (6,2 miliónov rokov; v tej istej lokalite sa našiel aj Orrorin). Zaradenie a všetko okolo týchto nálezov je veľmi sporné. Veľmi pravdepodobne k australopitekorodým (asi rod ardipitek) naopak už patria nálezy spred 5,1 miliónov rokov (lokalita Chemeron v Keni). Zhruba od 4,4 mil. rokov (ardipitek) sa začínajú nesporné nálezy a zhruba od 3,9 mil. rokov sú už nálezy početné.
Stratigrafia Marsu
Noachian
Názov jednotky je odvodený od oblasti Noachis Terra, ktorá sa nachádza medzi -20° a -80° a medzi 30° z. d. a 30° v. d.
Australopitekorodé
Časové zaradenie
Nálezy končia zhruba pred 1,5 / 1 miliónmi rokov (parantropy), iba v prípade megantropa sú najmladšie nálezy datované približne do obdobia pred 0,8 - 1,2 miliónmi rokov.
Charakteristika a rozšírenie
Prvé, vyššie uvedené, nálezy sú z Kene (teda východnej Afriky), nálezy z času po 4 mil. rokov sú aj zo severovýchodnej Afriky (Hadar v Etiópii). Pred 3 mil. rokmi sa vo východnej Afrike objavil pokročilejší Australopithecus africanus (Taung, Sterkfontein v Južnej Afrike) vysoký 130-140 cm a s kapacitou lebky 400-500 cm kubických. Pred 2,6/2,3 miliónmi rokov sa objavili prví prílušníci rodu parantrop (nálezy Turkana v Keni, Omo v Etiópii), vzrastom vyšší (150 cm) s mozgovou kapacitou 500-550 cm kubických.
Stratigrafia Marsu
Hesperian
Najstaršie oblasti hesperianu prešli doznievajúcou vlnou masívneho bombardovania, čo je možné pozorovať na množstve kráterov. Po skončení hlavnej vlny došlo k upokojeniu a začiatku masívneho výlevného vulkanizmu, keď sa do širokého okolia rozlievali prevažne bázické (málo viskózne) lávy. Vznikali lávové jazerá, ktoré pomaly tuhli, čím boli sformované rozsiahle lávové príkrovy. Vulkanizmus postupne s časom slabol, čo viedlo k postupnému ochladzovaniu planéty a rednutiu atmosféry. Voda sa už na povrchu nemohla vyskytovať v tekutom stave a menila sa na ľad, či unikla do kozmického priestoru. Niektoré teórie predpokladajú, že časť vody bola premenená na ľad a následnou erozívnou činnosťou prekrytá horninovým materiálom a v súčasnosti sa nachádza pod povrchom planéty.
Australopitekorodé
Charakteristika a rozšírenie
Niektorí bádatelia sa domnievajú, že aj australopitekorodým (nie len príslušníkom rodu Homo) sa podarilo opustiť africký kontinent. Ako príklady sa udávajú najmä nálezy z Jávy (1,6 - 1,8 mil. rokov z roku 1944, Sangiran 6, pôvodne opísaný ako Meganthropus palaeojavanicus; ďalej Sangiran 4; ďalej Sangiran 9; ďalej Sangiran 5 z roku 1949, pôvodne opísaný ako Pithecanthropus dubius) a Číny (0,8 - 1,2 mil. rokov z roku 1957, pôvodne opísaný ako Hemianthropus peii). Tieto jávske a čínske nálezy tvoria v nižšie uvedenej systematike rod megantrop.
Australopitekorodé žili na otvorenej stepi a v lesostepi a živili sa najmä tvrdou rastlinnou potravou. Počas dlhého vývoja (5 mil. rokov) sa zväčšovala ich mozgová kapacita. Je pravdepodobné, že používali niektoré predmety, ale vždy iba v prirodzenej podobe.
Stratigrafia Marsu
Hesperian
Na 106 km2 povrchu jednotky hesperian bolo rozpoznaných 67 kráterov s priemerom väčším ako a 400 kráterov väčších ako. Z týchto poznatkov bolo odhadnuté, že jednotka je stará od 3,7 (iné zdroje uvádzajú 3,5 či 3,8 ) miliárd rokov a skončila pred 1,8 miliardami rokov. Pomenovaná bola podľa oblasti Hesperia Planum, ktorá sa nachádza cca +10° a +35° a medzi 240° z. d. až 260° z. d.
Australopitekorodé
Systém
Podčeľaď: † australopitekorodé (Australopithecinae):
U nasledujúcich rodov je veľmi sporné, či v rámci hominidov patria do tejto podčeľade alebo inde:
Stratigrafia Marsu
Amazonian
Najmladšia jednotka na povrchu planéty bola nazvaná amazion podľa oblasti Amazonis Planitia, ktorá sa nachádza medzi oblasťou Tharsis a Elysium. Jej vznik je datovaný do obdobia pred 1,8 miliardami rokov až do súčasnosti. Počas tejto doby planéta stratila väčšinu svojej atmosféry a voda na povrchu už nemôže existovať ani v kvapalnom stave a aj ľad rýchlo sublimuje z povrchu do atmosféry. Oproti predchádzajúcim jednotkám obsahuje iba niekoľko väčších kráterov, čo korešponduje s jej vekom. V tomto období na povrchu ešte nesporne dochádzalo k prejavom vulkanizmu, keďže došlo k vzniku Olympus Mons a ďalších veľkých sopiek v oblasti.
Noci v španielskych záhradách
Noci v španielskych záhradách (Noches en los jardines de España), G. 49 je dielo španielskeho skladateľa Manuela de Fallu.
Balneologické múzeum Imricha Wintera
Balneologické múzeum Imricha Wintera je múzeum v Piešťanoch, ktoré sídli v budove Kúpeľnej dvorany.
Stratigrafia Marsu
Amazonian
Podľa najnovších pozorovaní sa zistilo, že prejavy vulkanizmu na povrchu Marsu prebiehali vzhľadom ku geologickému času v nedávnej minulosti pred cca 150 miliónmi rokov.
Noci v španielskych záhradách
Na skladbe začal Falla pracovať počas svojho študijného pobytu v Paríži, kde sa stretol s Paulom Dukasom, Claudom Debussym a Mauricom Ravelom. Pod ich vplyvom sa skladateľ (ktorý v tom čase mal už za sebou úspešnú operu Krátky život) začal orientovať na impresionizmus, ktorý celoživotne poznačil jeho tvorbu. Falla sa pokúsil spojiť španielske prvky s impresionistickými najskôr v niekoľkých klavírnych skladbách. Po povzbudení klavírnym virtuózom Ricardom Viñesom sa rozhodol pustiť do komponovania rozsiahlejšej orchestrálnej skladby, na ktorej pracoval vyše 6 rokov. Vznikli tak Noci v španielskych záhradách, ktoré skladateľ venoval Viñesovi. Premiéra sa uskutočnila v roku 1916 v Teatro Real v Madride s José Cubilesom za klavírom a Enriquom Fernándezom Arbósom za dirigentským pultom.
Balneologické múzeum Imricha Wintera
Dejiny
Múzeum bolo založené v roku 1928 pod názvom Piešťanské múzeum. Založila ho Piešťanská muzeálna spoločnosť, ktorej vznik inicioval Imrich Winter a jeho spolupracovník a správca kúpeľov Václav Vlk. V prvej expozícii múzea, ktorá niesla názov Etnografická zbierka, bolo vystavené: flóra, fauna, národopisná keramika, kroje a výšivky, ľudová architektúra, slovenské rezbárstvo a maľby, história a archeológia. So súhlasom Ľudovíta a Imricha Winterovcov bola muzeálna expozícia situovaná v časti prízemia Kúpeľnej dvorany.
Stratigrafia Marsu
Amazonian
(Niektorá literatúra vyčleňuje ďalšie dve podjednotky, ktoré by mali tvoriť jemnejší prechod. Môžeme sa stretnúť s Hesperian/Noachian a Amazonian/Hesperian (podľa Henry J. Moore ). Tieto jednotky vznikli vytvorením postupnejšieho prechodu, ktorý by lepšie vystihoval premeny v chovaní planéty.)
Balneologické múzeum Imricha Wintera
Dejiny
Piešťanské múzeum v roku 1931 navštívil významný slovenský výtvarník Janko Alexy, ktorý bol i literárne činný. V rokoch 1932 - 1937 žil v Piešťanoch a bol aj členom Piešťanskej muzeálnej spoločnosti. V rokoch 1932 - 1933 bola expozícia reinštalovaná a rozšírená. Slávnostné otvorenie novej expozície piešťanského múzea sa konalo 29. júna 1933. V novej muzeálnej expozícii bola národopisná časť a staropiešťanský roľnícky dom, časť venovaná osobnosti a dielu generála Milana Rastislava Štefánika, archeológii a paleontológii. Bola tu prezentovaná osobnosť Ludwiga van Beethovena, ktorý pravdepodobne navštívil piešťanské kúpele v roku 1802. V roku 1934 vyšiel sprievodca expozíciou.
Noci v španielskych záhradách
Zaradenie skladby, ktorej sám skladateľ dal neutrálny titul "symfonické impresie pre klavír a orchester" je problematické. V žiadnom prípade nejde o typický klavírny koncert, na druhej strane však rozsah a náročnosť sólového partu nedovoľuje klavír považovať len za jeden z nástrojov orchestra. Pre vykreslenie mimohudobného obsahu skladba nesie tiež prvky symfonickej básne. Skladba vyniká prepracovaným klavírnym partom a zvukovou farebnosťou orchestra. Priliehavo vystihuje nočnú atmosféru s jej mágiou, vôňami, jemnou erotikou i číhajúcim nebezpečenstvom.
Balneologické múzeum Imricha Wintera
Dejiny
V roku 1951 bolo múzeum zoštátnené a stalo sa Okresným múzeom. V roku 1963 bolo premenované na Balneologické múzeum a cieľom tohoto špecializovaného múzea bolo dokumentovať históriu kúpeľov a kúpeľníctva na území Slovenska. Pri príležitosti stého výročia narodenia slovenského básnika Ivana Krasku, 12. júla 1976, Balneologické múzeum slávnostne otvorilo v priestoroch jeho piešťanského bytu expozíciu Pamätná izba Ivana Krasku.
Noci v španielskych záhradách
Evokatívna skladba vykresľuje tri záhrady. Prvá časť má názov Noc na Generalife a je inšpirovaná jazmínovými záhradami Generalife, obklopujúcimi staré maurské sídlo Alhambra, ktoré zastrešovalo i hárem. Skladba začína tremolom tlmených viol sprevádzaných violončelami a kontrabasmi. Po tomto tajomnom úvode nastupuje klavír s monotónnou melódiou v tridsaťdvatinových notách. Tento dramatický hudobný motív tvorí základ celej skladby. Podlieha rôznym variáciám a vykresľuje dramatické napätie letnej noci. Tajomnosť sa ale postupne rozjasňuje. Druhá časť, Vzdialený tanec vykresľuje nešpecifikovanú, pravdepodobne imaginárnu záhradu. Jednotaktový tanečný motív klavír v sprievode orchestra postupne rozvíja, niekedy v agresívnej a niekedy v nežnejšej podobe. Na túto časť naväzuje attaca záverečná, nazvaná V záhradách Sierry Cordóby. Sprítomňuje bujarú nočnú zábavu zábavu v rytme cigánskej hudby a andalúzskeho flamenca. Začína energickou pasážou s nárazmi orchestra v tempe Vivo. Následne klavír uvedie rytmickú tému ku ktorej sa pridáva orchester. Fanfára sordinovanýh trúbiek a lesných rohov zahajuje voľné, variačné prevedenie témy. Asi v strede časti zaznieva kontrastná, schumannovsky lyrická téma. V závere skladby je kóda, v ktorej dynamika zosiľuje z pianissima do fortissima čím skladba vrcholí a následne dochádza opäť k stíšeniu a pokojnému záveru diela.
Noci v španielskych záhradách patria medzi vrcholné diela španielskej hudobnej tvorby. Zároveň ide o jednu z najlepších partitúr svetového impresionizmu, ktorá pomerne často ožíva v koncertných sálach.
Balneologické múzeum Imricha Wintera
Dejiny
V roku 1989 získalo múzeum od mesta Pieťany do prenájmu budovu Vilu doktora Lisku. Po predchádzajúcej príprave bola 29. júna 1994 slávnostne otvorená nová expozícia História kúpeľov a kúpeľníctva na Slovensku. 11. júna 1999 bola slávnostne otvorená nová expozícia múzea Sakrálne umenie zo zbierok Balneologického múzea.
Zdroj
Krupa, Vladimír - Pekárová, Magda. Balneologické múzeum v Piešťanoch jubiluje (75. výročie vzniku Piešťanskej muzeálnej spoločnosti a založenia múzea 1928 - 2003). Balneologické múzeum v Piešťanoch. 2003. 47 s. ISBN 80-968258-8-7
Freiburg (vládny obvod)
Vládny obvod Freiburg pokrývajú kopce pohoria Schwarzwald a údolia rieky Rýn. Vládny obvod sa skladá z troch regionálnych zväzov (Regionalverband): Hochrhein-Bodensee, Schwarzwald-Baar-Heuberg a Südlicher Oberrhein.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľov vo vládnom obvode Freiburg od roku 1973:
Externé odkazy
Oficiálna stránka vládnych obvodov Bádenska-Württemberska
Březsko (okres Prostějov)
Březsko je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 211 obyvateľov, z toho 115 mužov a 96 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,7 roka (muži 41,0 roka, ženy 46,9 roka).
Jeff Jillson
Jeff Jillson (* 24. júl 1980, North Smithfield, Rhode Island, USA) je bývalý americký hokejový obranca.
Klubový hokej
Jeff Jillson meria 192 centimetrov a váži 99 kilogramov (údaj z roku 2006). Strieľal pravou rukou. Jillson bol draftovaný v úvodnom drafte NHL v prvom kole ako 14. v celkovom poradí tímom San José Sharks. Svoju hokejovú kariéru začínal v univerzitnom mužstve Michiganskej univerzity. Hral v AHL za tím Cleveland Barons predtým než nastúpil na ľad v drese San José Sharks. V sezóne 2002/03 bol vymenený do tímu Boston Bruins a 9. marca 2004 bol vymenený do tímu Buffalo Sabres.
Couvrelles
Couvrelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ateliér animovanej tvorby VŠMU
Ateliér animovanej tvorby je jednou z katedier na Filmovej a televíznej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave.
Súčasnosť
Katedra animovanej tvorby pripravuje študentov pre profesionálnu prax v animovanom filme a v príbuzných technológiách, ktoré pracujú s animáciou. Štúdium sa zameriava na umeleckú a technickú pripravenosť absolventa tvoriť syntetické filmovo-výtvarné diela.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2014
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2014 sa uskutočnili iba v nižších výkonnostných kategóriach. Najlepších osem tímov sveta štartovalo na olympijskom turnaji v Soči.
Baráž o postup do Top divízie
Baráž o postup do Top divízie MS 2015 sa hrala v Jokohame v Japonsku od 8. do 11. novembra 2014.
Víťaz I. A divízie MS 2014 🇨🇿 odohral s posledným tímom konečného poradia olympijského turnaja 2014 🇯🇵 barážovú sériu troch stretnutí (na dva víťazné zápasy) o postup na MS 2015 v Malmö. Ak by bol posledné miesto v olympijskom turnaji obsadil usporiadateľ MS 2015 Švédsko, baráž s víťazom I. A divízie MS 2014 by bol odohral predposledný tím konečného poradia olympijského turnaja.
🇯🇵 vyhralo barážovú sériu 2 : 1 na zápasy a postúpilo do Top divízie Majstrovstiev sveta 2015.
I. A divízia
Turnaj I. A divízie sa hral v Přerove v Česku od 6. do 12. apríla 2014.
I. B divízia
Turnaj I. B divízie sa hral vo Ventspilse v Lotyšsku od 6. do 12. apríla 2014.
II. A divízia
Turnaj II. A divízie sa hral v Asiagu v Taliansku od 6. do 12. apríla 2014.
II. B divízia
Turnaj II. B divízie sa hral v Reykjavíku na Islande od 24. apríla do 30. marca 2014.
Kvalifikácia II. B divízie
Kvalifikačný turnaj II. B divízie sa hral v Mexiku, hlavnom meste Mexika, od 19. do 22. marca 2014.
Mlynár (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Mlynár.
Električková doprava v Jaroslavli
thumb|Mapa siete v roku [[1976]] thumb|Pohľad z roku [[1960]]
Električková doprava v ruskom meste Jaroslavľ funguje od 17. decembra 1900. V súčasnosti sú na sieti dlhej 40,3 km prevádzkované 4 linky.
1867
Narodenia
náhľad|upright|[[Carl Gustaf Emil Mannerheim (* 4. jún)]] náhľad|upright|[[Maria Curieová-Skłodowská|Maria Curie-Skłodowská (* 7. november)]] náhľad|upright|[[Józef Piłsudski (* 5. december)]]
Varennes-le-Grand
Varennes-le-Grand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Židovský kódex
Židovský kódex (oficiálne nariadenie č. 198/1941 Slov. z. o právnom postavení Židov) bolo vládne nariadenie v prvej slovenskej republike obsahujúce súbor protižidovských predpisov. Vydané bolo dňa 9. septembra 1941.
Išlo v prevažnej miere o kópiu nemeckých protižidovských zákonov. "Židia" boli definovaní na etnickom aj náboženskom princípe. Osoby spĺňajúce definíciu Žida boli pozbavené viacerých základných práv, všetkého nehnuteľného a časti hnuteľného majetku, vzťahovala sa na nich „pracovná povinnosť“. Podľa vyhlášky z 18. septembra 1941 museli od veku 6 rokov povinne nosiť šesťcípu žltú hviezdu. Prezident republiky mal právo podpisovať výnimky.
Ospravedlnenie
Slovenská vláda sa 8. septembra 2021 oficiálne ospravedlnila za kódex. Vyhlásenie okrem iného uviedlo: „Vláda Slovenskej republiky dnes cíti mravnú povinnosť verejne prejaviť žiaľ nad zločinmi, ktorých sa dopustila vtedajšia štátna moc, osobitne nad tým, že 9. septembra 1941 prijala hanebné nariadenie obmedzujúce základné ľudské práva a slobody občanov židovského pôvodu.“
Text
Plný text možno nájsť na wikisource.
Legislatívny proces
Legislatívny proces je proces, pri ktorom sa vytvorí právny predpis.
Legislatívny proces na Slovensku
Zákonodarnú iniciatívu na Slovensku majú poslanci NR SR, výbory NR SR a vláda.Pod legislatívnym procesom treba rozumieť tvorbu práva. (lat. legus – právo). Legislatívny proces je proces, pri ktorom sa vytvorí právny predpis. Na tomto mieste spomenieme predovšetkým tvorbu najvýznamnejších prameňov práva v SR – ústavy a zákonov. Túto právomoc má u nás Národná rada Slovenskej republiky (NR SR).
Legislatívny proces pozostáva zo 4 etáp:
Fázy legislatívneho procesu:
1. zákonodarná iniciatíva – právo predkladať návrhy zákonov majú poslanci NR SR a vláda SR.,  výbory a keď zákon vzíde z referenda, petície(napr. klíma ťa potrebuje). Ten, kto predkladá návrh zákony sa nazýva gestor. Ešte pred 1. čítaním, musí byť návrh predložený výboru pre európske záležitosti, ktorý musí potvrdiť, že daný návrh je v súlade s platným právom Európskej únie.
4. podpisovanie zákona – Zákon podpisujú 3 najvyšší ústavní činitelia- predseda vlády, predseda NR SR a prezident, ktorý ho do pätnástich dní musí podpísať. Ak má voči zákonu výhrady (predovšetkým podozrenie, že nie je v súlade s ústavou), musí v tejto 15-dňovej lehote zákon vrátiť s pripomienkami na prerokovanie –uplatní si tzv. právo relatívneho veta. O vrátenie zákona späť do parlamentu môže prezidenta požiadať aj vláda. NR SR má potom povinnosť zákon znova prerokovať – ak ho znova schváli nadpolovičnou väčšinou všetkých poslancov (aspoň 76 ľudí), potom už prezident nemá možnosť sa voči nemu odvolať.
5. nadobudnutie platnosti a účinnosti zákona – zákon nadobúda platnosť, keď vyjde v tzv. Zbierke zákonov po tom, čo ho svojimi podpismi autorizovali predseda NR SR, predseda vlády SR a prezident SR. Všeobecne záväzné právne predpisy nadobúdajú platnosť dňom ich vyhlásenia v zbierke zákonov a účinnosť nadobúdajú 15. dňom po vyhlásení v zbierke zákonov, ak v nich nie je ustanovený neskorší deň nadobudnutia účinnosti. Obdobie medzi platnosťou a účinnosťou sa nazýva legisvakančná lehota.
Platnosť je potrebné odlíšiť od účinnosti zákona (napr. zákon vyjde v Zbierke zákonov, ale jeho účinnosť začne až od určitého dátumu – napr. 1. januára 2019.) Táto lehota sa zväčša dáva preto, aby sa subjekty, ktorých sa zákon týka, mohli s ním za daný čas oboznámiť.
Iným príkladom rozdielu medzi platnosťou a účinnosťou môže byť rozhodnutie ústavného súdu. Ten pri potvrdení nesúladu zákona s ústavou môže pozastaviť účinnosť zákona. Zákon tým automaticky nestráca platnosť – to sa udeje až šesť mesiacov po tom, ak zákon medzitým NR SR neopraví.)
Budětsko
Budětsko je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 417 obyvateľov, z toho 223 mužov a 194 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 39,5 roka, ženy 45,3 roka).
Australopitek africký
thumb|Australopithecus africanus
Australopitek africký (lat. Australopithecus africanus, staršie Australopithecus africaensis, zriedkavo Homo africanus) bol druh australopiteka (zriedkavo zaraďovaný do rodu Homo).
Nálezy
right|thumb|Australopithecus africanus Nálezy pochádzajú z južnej Afriky:
Clarke v roku 2008 navrhol preradiť nálezy zo Sterkfonteinu Sts 1, 71, StW 183, 252, 384, 498, 505 (všetky?/väčšina z nich? je z Jakovec Cavern v Sterkfonteine), (?)Stw 573, ako aj nález MLD 2 z Makapanu do (nejakého) nového druhu australopiteka. Pôvodne v roku 1988 Clarke navrhol preradiť do nového druhu nálezy Stw 252, Sts 36 a Sts 71.
Charakteristika
Rozbory asi 70 exemplárov v Sterkfonteine z roku 1996 ako aj 4 kosti stupaje pri revízií starších juhoafrických nálezov z roku 1995 dokázali, že druh australopitek africký aj napriek dvojnohej chôdzi telesnými proporciami viac pripomínal ľudoopice ako človeka. Keďže vývojovo starší hominidi nevykazujú podobné proporcie (naznačujúce intenzívne využívanie stromovitého prostredia), predpokladá sa, že druh australopitek africký sa vývojovo vrátil k telesným proporciám menej pripomínajúcim človeka a až neskôr sa hominidi vrátili k modernejším telesným formám.
Žil buď v lesoch alebo vo vlhkom buši. Živil sa prevažne ovocím a listami, ale aj chytenými zvieratami a zvyškami obetí dravcov.
Vývojovo sa väčšinou udáva, že ide o sesterský taxón rodov Homo a Paranthropus alebo sesterský taxón spoločného predka týchto dvoch rodov.
Telesné znaky:
Taxonomické poznámky
Australopithecus afarensis zahŕňa aj:
John Robinson v roku 1954 pridal do druhu Australopithecus africanus nálezy "z východnej Afriky" a zároveň rozdelil celý druh na dva poddruhy:
Tobias do druhu Australopithecus africanus v roku 1980 pridal to, čo iní dnes klasifikujú ako Australopithecus afarensis, a to v podobe dvoch poddruhov: Ferguson druhý poddruh (ale s vylúčením nálezov patriacich do Homo antiquus) nazval Australopithecus africanus miodentatus. Podrobnejšie pozri v článku Australopithecus afarensis.
Campbell v roku 1973 pridal do druhu Australopithecus africanus v podobe poddruhov:
Montehermoso
thumb|right|300px|Auditorio Montehermoso je španielske mesto v autonómnom spoločenstve Extremadura. Podľa údajov z roku 2007 má 5710 obyvateľov.
Endocentrické slovné spojenie
Endocentrické slovné spojenie je slovné spojenie majúce hlavný člen, ktorý môže syntakticky nahradiť celé slovné spojenie (a red flower, kind to people, bravery of all kind). Delia sa na nominálne (red flower), adjektívne (kind to people), verbálne (speak well) atď.
Jeho opakom je exocentrické slovné spojenie.
Mlynář (priezvisko)
Mlynář je české priezvisko s významom mlynár. Najčastejšie je v mestách Praha, Žamberk (okres Ústí nad Orlicí) a Polička (okres Svitavy). Na Slovensku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Mlynář.
Saint-Christophe (Charente-Maritime)
Saint-Christophe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alessandro Anzani
Anzani sa zaujímal o techniku, od mladosti pracoval v malej dielni svojho strýka; bol aj nadšeným a dobrým cyklistom. Na pretekoch v Milane, ktorých sa zúčastnil ako divák, sa zoznámil s francúzskym cyklistom Gabrielom Poulainom. Toto stretnutie viedlo Anzaniho k tomu, že po ukončení štúdií odišiel na Poulainovo pozvanie v roku 1900 do Francúzska, kde si mal zarobiť peniaze pretekaním. Anzani bol istý čas Poulainovym hosťom v St. Nazaire. Potom pôsobil u výrobcu motocyklov – firmy Buchet ako jej továrenský jazdec. V roku 1906 sa osamostatnil a začal motocykle vyrábať sám v Courbevoie. Po úspešnej dohode s Blériotom jeho firma prosperovala.
Vďaka úspechu rotačných motorov sa mohol Anzani opäť venovať výrobe motocyklových motorov. Sídlom spoločnosti bolo Courbevoie, v Milane založil spoločnosť Fabbrica Motori Anzani. V Anglicku založil British Anzani Motor Company. V 20. rokoch 20. storočia sa tu krátky čas venoval výrobe pretekárskych automobilov.
Poznámky
Motor firmy Anzani zhodný s tým, ktorý použil Louis Blériot, kúpil v Paríži vo februári 1910 aj český priekopník letectva Jan Kašpar.
V roku 1923 dosiahol Claude Temple s motocyklom s dvojvalcovým motorom Anzani s objemom svetový rýchlostný rekord /h, čo prispelo k ešte väčšej Anzaniho popularite.
Univerzitná knižnica v Bratislave
náhľad|Budova knižnice na Michalskej náhľad|Tabuľa informujúca o kultúrnej pamiatke UNESCO v knižnici náhľad|Budova knižnice na Ventúrskej ulici
Univerzitná knižnica v Bratislave Univerzitná knižnica v Bratislave je najstaršia a najväčšia vedecká knižnica na Slovensku.
Význam
Univerzitná knižnica v Bratislave je vrcholnou štátnou kultúrnou, informačnou, vedeckou a vzdelávacou inštitúciou v oblasti knižničnej, bibliografickej a kultúrnej činnosti. Je vedeckou knižnicou s celoslovenskou pôsobnosťou, ktorá zabezpečuje slobodný prístup k poznatkom a informáciám šíreným na všetkých druhoch nosičov.
V roku 2015 tvoril knižničný fond viac ako 2 700 000 dokumentov v klasickej papierovej a elektronickej podobe. Do jej fondu patrí aj súbor dokumentov OSN a UNESCO. Obsahuje aj slovenské i zahraničné dizertačné práce, zbierky rukopisov a rôznych tlačovín z 15.16. storočia z Európskych literatúr a samozrejme široké spektrum periodík. Vytvára celoštátnu evidenciu zahraničnej literatúry, vydáva stanoviská vývozu literatúry podobne ako Slovenská národná knižnica.
V knižnici sa nachádza aj zbierka islamských rukopisov Safveta-bega Bašagića zapísaná do zoznamu UNESCO pamäť sveta.
Dejiny
V terajšej budove Univerzitnej knižnice na Michalskej ulici č. 1 sídlila od 1. októbra 1900 bratislavská mestská knižnica. Bola umiestnená v troch malých miestnostiach na prízemí v bývalej uhorskej stavovskej snemovni (pôvodne objekt Uhorskej kráľovskej komory). Oficiálne sa nazývala maďarsky A Pozsony szabad király Városi Közkönyvtár – Mestská knižnica slobodného kráľovského mesta Bratislavy. Vedúcim knihovníkom bol vyštudovaný právnik a novinár dr. Emil Kumlik. Knižnica mala vtedy asi 5 tisíc kníh a bola otvorená počas všedných dní od 11.00 do 12.30 a popoludní od 16.00 do 19.00 a v nedeľu od 10.00 do 12.00. Z príkazu Ministerstva kultu jej od januára 1901 odovzdávala miestna prokuratúra povinný výtlačok a redakcie bratislavských novín jej takisto posielali zadarmo po jednom výtlačku novín a časopisov.
V októbri 1914 bola v Bratislave založená maďarská kráľovská Alžbetínska univerzita. Vznikla pri nej i jej univerzitná knižnica (UK), o čo sa zaslúžil práve knihovník Kumlik. Presvedčil mesto, aby darovalo mestské knižničné fondy novozaloženej Alžbetinej univerzitnej knižnici. V tom čase mestská knižnica vlastnila 28 887 zväzkov, z ktorých univerzitnej knižnici odovzdala 23 715 zväzkov.
Univerzitná knižnica v Bratislave vznikla v roku 1919 ako knižnica vtedy založenej Československej štátnej univerzity v Bratislave (Univerzity Komenského) z Alžbetinej knižnice a jej prvým sídlom bolo Klariseum (Kostol a kláštor klarisiek). Umiestnenie knižnice v Klariseu malo byť len dočasné, predpokladaná výstavba jej nového sídla sa však neuskutočnila. Na základe rozhodnutia politických a štátnych orgánov sa knižnici postupne pridelili dva pamiatkové objekty – Palác uhorskej komory a Palác Leopolda de Pauli. Prvá generálna rekonštrukcia objektov knižnice sa vykonala v rokoch 19531968.
V roku 1938 sa zmenil názov tejto inštitúcie. Dovtedajšia Knihovňa Univerzity Komenského sa premenovala na Knižnicu Slovenskej univerzity. Počas druhej svetovej vojny bola činnosť knižnice čiastočne utlmená. Keď sa blížil front, najvzácnejšie časti fondov boli s menšími stratami evakuované, budovy knižnice neboli poškodené a činnosť knižnice sa neprerušila. Povojnové roky sú charakteristické oživením činnosti a postupným pretváraním z knižnice akademického typu na knižnicu verejnú.
V roku 1954 dostala status štátnej vedeckej knižnice a nový názov – súčasný názov. Niesla aj označenie národnej knižnice. Napriek tomu, že od roku 1954 je samostatnou vedeckou knižnicou, ponechala si názov spojený so svojím vznikom aj do súčasnosti a je pod ním známa u nás aj v zahraničí.
Knižničný fond
Kráľovská akadémia, zriadená v Trnave v roku 1777, bola typom vyššej školy a jej hlavným poslaním bolo vychovávať úradníkov pre potreby štátnej a verejnej správy. Neskôr bola presťahovaná do Bratislavy do Klarisea a štúdium bolo v rámci školskej reformy roku 1850 reorganizované. Akadémia sa premenovala na Cisársku kráľovskú právnickú akadémiu a odišla z budovy Klarisea. Filozofia, ktorá sa učila na akadémii sa preradila na katolícke gymnázium, ktoré sídlilo tiež v Klariseu. Tam taktiež zostala aj väčšia časť bohatej knižnice akadémie a školské múzeum, ktoré po reforme pripadli katolíckemu gymnáziu. To sa stalo cisárskym kráľovským štátnym gymnáziom a sídlilo v Klariseu až do roku 1909, 122 rokov. Po presťahovaní sa do novej budovy zanechalo gymnázium v Klariseu tzv. starú knižnicu, ktorá sa stala depozitom mesta.
Roku 1912 uhorský parlament prijal zákon o zriadení univerzity v Bratislave. Univerzita mala byť pomenovaná podľa manželky panovníka Františka Jozefa I., Alžbety. Pre knižnicu novej univerzity mesto poskytlo priestory Klarisea, darovalo fond verejnej mestskej knižnice a odovzdalo aj vzácny depozit – starú knižnicu katolíckeho gymnázia, tzv. jezuitskú knižnicu. Okrem týchto dostala knižnica novej univerzity aj knižnicu právnickej akadémie, ktorá v roku 1914 ukončila svoju činnosť. Uhorská kráľovská Alžbetínska univerzita bola slávnostne otvorená začiatkom októbra 1914, o mesiac neskôr bola otvorená aj knižnica Alžbetínskej univerzity. V čase jej otvorenia slúžila návštevníkom jedna čitáreň a z fondov sa sprístupnilo 17 000 zväzkov (z celkovo 50 000). Fondy knižnice sa postupne katalogizovali a sprístupňovali. Keďže pôsobenie Alžbetínskej univerzity a jej knižnice sa začalo niekoľko mesiacov po vypuknutí prvej svetovej vojny, postupne sa zhoršujúce pomery vojnových časov nepriaznivo ovplyvňovali ich činnosť. Po vzniku Československej republiky zanikla Alžbetínska univerzita v júni 1919 a následne bola zriedená československá štátna univerzita pod názvom Univerzita J. A. Komenského. Knižnica Alžbetínskej univerzity bola v roku 1919 prevzatá do majetku a správy nového štátu a daná k dispozícii novej univerzite pre potreby jej knižnice. Nástupkyňou knižnice Alžbetínskej univerzity bola Knihovňa Univerzity Komenského, ktorá sa začala budovať na nových východiskách a s novou koncepciou činnosti. Napriek svojmu základnému poslaniu i názvu sa knižnica nestala súčasťou univerzity a jej činnosť sa od začiatku rozvíjala v širšom zábere. Spolu s klasickými úlohami univerzitnej knižnice sa v nej kumulovali úlohy národnej knižnice.
Po roku 1919 bolo hlavnou úlohou knižnice v čo najkratšom čase vybudovať aktuálne fondy pre univerzitu, keďže staršie prevzaté fondy nezodpovedali jej potrebám. Celkom v nich chýbala slovenská literatúra, jej zhromažďovaniu preto knižnica venovala veľkú pozornosť. Získala viaceré ucelené zbierky staršej slovenskej literatúry (napr. zbierku bibliografa Ľ. V. Riznera). Knižnica získala právo povinného výtlačku.
Knižnica v číslach
Za rok 2015:
Univerzitná knižnica a jej rekonštrukcia 20012005
Palác Uhorskej kráľovskej komory
Marija Jurić Zagorka
Marija Jurić Zagorka (* 2. marec 1873, Negovec, Chorvátsko - † 30. november 1957, Záhreb) bola chorvátska novinárka a spisovateľka. Je druhým najčítanejším chorvátskym autorom všetkých čias..
Univerzitná knižnica v Bratislave
Univerzitná knižnica a jej rekonštrukcia 20012005
Palác Leopolda de Pauliho
Marija Jurić Zagorka
V roku 1896 jej vyšiel prvý novinový článok v časopise Obzor, v ktorom po rokoch ako prvá žena pôsobila na mieste šéfredaktorky.
V roku 1903 po tom, ako zorganizovala masovú ženskú demonštráciu, sa dostala do väzenia.
Univerzitná knižnica v Bratislave
Univerzitná knižnica a jej rekonštrukcia 20012005
Medzi objekty Univerzitnej knižnice v Bratislave patria:
Marija Jurić Zagorka
Zagorka udržiavala veľmi dobré kontakty aj s politickými reprezentantmi krajín, ktorých osud bol podobný Chorvátom. Patrili k nim T. G. Masaryk, ako aj Milan Hodža.
Univerzitná knižnica v Bratislave
Univerzitná knižnica a jej rekonštrukcia 20012005
Nepripravenoť komplexu budov na aplikovanie nových technológii si vyžiadala zásadnú rekonštrukciu. Išlo o najväčšiu rekonštrukciu v historickom jadre Bratislavy, ktorá prebiehala v troch etapách. Projekt „Multifunkčné kultúrne a knižničné centrum – Obnova a revitalizácia historických budov Univerzitnej knižnice v Bratislave“ povýšil Univerzitnú knižnicu na modernú knižnično-informačnú inštitúciu. Nové dispozičné riešenie umožnilo vytvorenie priestorov pre stretávanie sa ľudí z rôznych odvetví a úrovní, od študentov až po vedeckých pracovníkov. Takmer celý priestor rekonštruovaných objektov je prístupný bezbarierovo. Filozofia nového riešenia spravila z multifunkčného kultúrno-knižničného centra jedno z kultúrnych centier pešej zóny na Ventúrskej ulici.
Marija Jurić Zagorka
Je autorkou 34 románov a 14 drám.
Univerzitná knižnica v Bratislave
Univerzitná knižnica a jej rekonštrukcia 20012005
Pri rekonštrukcii objektu Klarisiek sa uplatnila spolupráca architektov a pamiatkových orgánov. Dnes sú tu umiestnené najvzácnejšie a najstaršie zbierky Univerzitnej knižnice v Bratislave a sú väčšinou prístupné aj pre širokú verejnosť. Počas rekonštrukcie boli obnovené priestory kláštorného dvoru spolu s rajskou záhradou a do prízemia boli umiestnené prednáškové sály, šatňa, bufet a priestor Rady Európy.
Marija Jurić Zagorka
Hodža o Zagorke
V roku 1931, v zborníku vydanom na počesť jubilujúcej autorky o nej napísal: ''Bolo by nevďačné, keby som nepovedal, akú neobyčajne talentovanú a iniciatívnu spolupracovníčku v našom boji sme mali v novinárke Zagorke. Toto nie je formálna zdvorilosť, ale morálna povinnosť voči vašej i našej histórii, konštatujem veľkú zásluhu pani Zagorky a vysoko hodnotím prácu, ktorú vykonala v tých ťažkých časoch, aby česko-slovensko-juhoslovanské vzťahy neboli obyčajným spojenectvom ale bratstvom a vzťahom úprimnej a vernej solidarity v dobrých i zlých časoch.''
Univerzitná knižnica v Bratislave
Univerzitná knižnica a jej rekonštrukcia 20012005
Autorom projektu bol cisársky Architekt G. B. Martinelli a stavba objektu prebehla v rokoch 17531756. Zasadanie uhorskej kráľovskej komory sa tu konalo počas rokov 18021848. Rekonštrukcia tohto objektu otvorila vstup do budovy a na nádvoria. Priestor Palácu Uhorskej kráľovskej komory bol sprístupnený verejnosti v roku 2005.
Architektom paláca bol František Römish. Výstavba objektu sa realizovala v rokoch 17751776. Väčšia rekonštrukcia prebehla už v šesťdesiatych rokoch, kedy boli ponechané len pavlače a fasáda. Dnes je do týchto miest po opätovnej rekonštrukcii situované jadro multimediálneho centra. Ústredný priestor je prekrytý a lemovaný študovňami. V zadnej časti je napojenie na priestor Lisztovej záhrady a pavilónu. Tu sa úprava držala pôvodnej barokovej kompozície. Nové priestory sú venované komorným hudobným akciám. Priestor Palácu Leopolda de Pauliho bol sprístupnený verejnosti v roku 2005. Priestor Lisztových záhrad bol sprístupnený verejnosti v roku 2006.
Pľúcna embólia
náhľad|Pitevný nález embolu v pľúcnej artérii (tmavšie podlhovasté krvné zrazeniny v rozstrihnutej tepne žltej farby v strede obrázka). Pľúcna embólia (PE) je ochorenie, pri ktorom dochádza k upchatiu pľúcnej tepny (pľúcnej artérie) alebo jej vetiev materiálom, priplaveným prúdom krvi. Embólia sa bez liečby často opakuje, preto sa používa aj označenie pľúcna embolizácia. Najčastejšou ide o uzáver krvnou zrazeninou (embolus), uvoľnenou z veľkých žíl dolných končatín pri hlbokej žilovej trombóze. Žilová trombóza a pľúcna embólia sú súvisiace ochorenia, označované spoločným názvom tromboembolická choroba; tiež ich liečba býva totožná alebo úzko súvisiaca.
Epidemiológia
Pľúcna embolizácia je prevažne ochorenie starších, nepohyblivých pacientov, často upútaných na lôžko, ale vyskytuje sa aj u mladších ľudí, postihnutých vrodenou zvýšenou zrážanlivosťou krvi. Pitvou sa dokazuje asi u 12 - 15% hospitalizovaných pacientov, ale veľa embólii je úspešne liečených. PE menšieho rozsahu často unikne pozornosti. Presné percento výskytu sa dá len ťažko odhadovať. S rozvojom moderných diagnostických metód sa darí odhaľovať a liečiť viac prípadov, naopak, účinná prevencia hlbokej žilovej trombózy v posledných desaťročiach jej výskyt znižuje.
Príčiny a závažnosť pľúcnej embólie
Ďaleko najčastejšou príčinou pľúcnej embolizácie je hlboká žilová trombóza veľkých žíl dolných končatín a veľkých panvových žíl. Riziko jej vzniku zvyšujú vrodené poruchy zrážanlivosti krvi, ďalej napr. dlhodobý pobyt na lôžku, vysoký vek a niektoré lieky -  rizikové faktory PE sú totožné s rizikovými faktormi hlbokej žilovej trombózy. Oveľa zriedkavejšie sú závažné tukové embólie po zmliaždení tukového tkaniva - kostnej drene pri úrazoch a operáciach - aj po liposukcii, vzduchové embólie po nasatí vzduchu do veľkých žíl pri zranení, hemodialýze alebo operácii, embólia plodovej vody pri komplikovanom pôrode alebo embolizácie iného materiálu, napríklad tkaniva nádoru, katétra alebo infekčného materiálu.
Závažnosť PE závisí od rozsahu upchatého pľúcneho artériového riečišťa. Za väčším uzáverom môže dôjsť k ťažkej ischémii a až nekróze pľúcneho tkaniva - pľúcnemu infarktu.
Príznaky a diagnostika
Typické príznaky pľúcnej embólie sú ťažkosti s dýchaním, cyanóza, kašeľ, niekedy aj s vykašliavaním krvi, bolesti na prsiach, tachykardia, zrýchlené dýchanie, prípadne pokles krvného tlaku až cirkulačný šok, v krajnom prípade náhle úmrtie. Pre diagnostiku je podstatné vyhodnotenie rizikových faktorov pre vznik hlbokej žilovej trombózy a jej rozpoznanie. V prítomnosti hlbokej žilovej trombózy a uvedených príznakov je diagnóza PE vysoko pravdepodobná aj bez výsledkov ďalších vyšetrení. Typické príznaky však často chýbajú, alebo sú viac alebo menej oprávnene pripísané iným ochoreniam pacienta, napríklad srdcovému zlyhávaniu, zápalu pľúc, chronickej obštrukčnej chorobe pľúc atď. alt=Pľúcna embólia, zobrazená CT pulmoangiografiou|náhľad|Pľúcna embólia, zobrazená CT pulmoangiografiou. Šípky označujú emboly vo vetvách pľúcnej artérie. Za zlatý štandard v diagnostike PE  je považovaný jej dôkaz pomocou pľúcnej angiografie, teda na rentgenovom zobrazení pľúcneho arteriálneho riečišťa po priamom podaní rentgenkontrastnej látky. Toto vyšetrenie však nebýva vždy a okamžite k dispozícii. Rentgenová snímka pľúc vedie k diagnóze len zriedkavo. Zmeny na elektrokardiograme, poukazujúce na preťaženie pravej srdcovej komory môžu byť (aj odôvodnene) považované za dôsledok iného ochorenia pľúc; významnejšie je, ak vznikli náhle, čo sa dá zistiť len porovnaním s nedávnym EKG pacienta. Podozrenie na PE zvyšuje pozitivita D-dimérov, poukazujúca na prítomnosť trombózy niekde v organizme. Veľmi dôležitý je prípadný nález hlbokej žilovej trombózy pri duplexnom ultrasonografickom vyšetrení žíl dolných končatín, ktoré je pomerne dostupné alebo nález pľúcnej hypertenzie, prípadne preťaženia pravej srdcovej komory pri echokardiografickom vyšetrení (ktoré však tiež môže byť príznakom iného, napríklad chronického pľúcneho ochorenia). Vysokú výpovednú hodnotu má pľúcna scintigrafia (ventilačno - perfúzny scan), ktorá však býva len zriedka okamžite k dispozícii. Najlepšie dostupná a dostatočne citlivá je CT pulmoangiografia - neinvazívne zobrazenie pľúcneho riečišťa počítačovou tomografiou po podaní kontrastnej látky do periférnej žily. Spoľahlivo odhalí väčšie embólie, ale zlyháva v diagnostike malých embolov na úrovni subsegmentálnych pľúcnych artérii (je možná napríklad zámena s drobnými vetvami bronchiálneho stromu, naplnenými hlienom).
Tradične vyšetrované parametre krvných plynov – parciálne tlaky a saturácie krvi kyslíkom a kysličníkom uhličitým majú malú diagnostickú hodnotu; podobne, ako zvýšenie hladiny troponínu v  krvi sú nešpecifické pre PE a skôr vypovedajú o závažnosti stavu pacienta pri stanovenej diagnóze pľúcnej embólie.
Liečba a prevencia
Postup pri liečbe pľúcnej embólie sa riadi jej závažnosťou. Pre hodnotenie závažnosti pľúcnej embólie sa dá použiť zhodnotenie pacienta podľa škály PESI (Pulmonary Embolism Severity Index), stanovujúcej pravdepodobnosť jeho 30 - dňového prežítia po PE. Faktory, zhoršujúce vyhliadky pacienta sú (v poradí podľa závažnosti): porucha vedomia, prítomnosť zhubného nádoru, nízky krvný tlak, tachykardia (zrýchlený pulz), tachypnoe (zrýchlené dýchanie), nízke nasýtenie krvi kyslíkom, nízka telesná teplota, prítomnosť chronického srdcového zlyhania a mužské pohlavie.
Masívna pľúcna embólia sa lieči trombolytickou liečbou. Fibrinolytiká (trombolytiká) sú lieky, ktoré rozpúšťajú čerstvú krvnú zrazeninu (napríklad altepláza, retepláza). Krajným riešením je embolektomia, teda odstránenie embolu katétrom, alebo, dnes už len zriedkavo, operačne. Súčasťou liečby masívnej pľúcnej embólie je podporná liečba, zameraná na stabilizáciu krvného obehu a dýchania.