cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tantrizmus
Tantrizmus alebo tantra (-sanskritský kmeň; sanskritský nominatív: tantram) je jeden z hlavných prúdov indického náboženstva, ktorý ovplyvnil už (neskoro) védsku literatúru a všetky indické filozofické systémy a spolupoznamenal náboženské kulty.
Tantrizmus zastáva sakramentálny pohľad na skutočnosť, to znamená, že každý materiálny, psychický a duševný jav sa stáva symbolom pre božiu skutočnosť a tým prostriedkom spasenia.
Ďalšie podrobnosti o tantrizme pozri v článkoch o dvoch jeho podobách, a to:
Vasiľ I.
Vasiľ I. môže byť:
Saint-Martin-d’Abbat
Saint-Martin-d’Abbat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valur Reykjavík
Valur Reykjavík môže byť:
Slavkovce
Slavkovce sú obec na Slovensku v okrese Michalovce.
Kruhovky
Kruhovky alebo staršie vlastné pásomnice (lat. Cyclophyllidea) sú rad triedy pásomníc. Ich scolex má po obvode štyri okrúhle prísavky (bothrie) a u väčšiny druhov aj veniec háčikov (rostellum) úplne vpredu. V zjednodušených vývinových cykloch sa striedajú medzihostiteľ s definitívnym hostiteľom. Z vajíčka sa v tráviacej sústave medzihostiteľa liahne onkosféra – má 6 háčikov, no je bez obrvenia. Prevŕta sa stenou čreva a usadí sa v mäkkých tkanivách, kde sa mení na uhor – zapuzdrené vyčkávacie štádium (štádiá procerkoida a plerocerkoida sú teda potlačené). Uhor je vlastne vačok s pevným kutikulárnym obalom.
Slavkovce
Občianska vybavenosť
V obci sa okrem gréckokatolíckeho chrámu Zoslania sv. Ducha nachádza aj moderný reformovaný kostol z rokov 2001–2004.
Beaurainville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jíloviště
Jíloviště je obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 651 obyvateľov, z toho 344 mužov a 307 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,5 roka (muži 41,6 roka, ženy 43,4 roka).
Kruhovky
Najčastejšie typy sú: pučaním) tvorí množstvo dcérskych vačkov s viacerými hlavičkami.
Bradlo
náhľad|Bradlo (pamätník Milana Rastislava Štefánika ) Bradlo môže byť:
Kruhovky
Dospelé pásomnice žijú v čreve suchozemských mäsožravcov (príp. všežravcov), ktoré sa nakazia konzumáciou medzihostiteľa so zapuzdrenými štádiami.
Adiaspiromykóza
Adiaspiromykóza je mykóza (plesňové ochorenie), ktorého príčinou je infekcia hubami emmonsia crescens a emmonsia parva. Tieto huby sa vyskytujú v pôde a ochorenie postihuje najmä hlodavce. Človek sa môže nakaziť vdýchnutím veľkého množstva spór týchto húb.
Postihnutá je primárne dýchacia sústava: ochorenie sa prejaví zvýšenou teplotou, pichaním na hrudníku, suchým dráždivým kašľom a malátnosťou. Neprenáša sa z človeka na človeka.
Rif
Rif môže byť:
RIF môže byť:
Izrael na Letných olympijských hrách 2008
Izrael na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu v Číne reprezentovalo 43 športovcov v 12 športoch. Išlo o v poradí štrnástu izraelskú účasť na LOH.
Izraelskú delegáciu tvorilo celkom 43 športovcov, čo bol doteraz najväčší počet v olympijskej histórii. Delegácia tak pokorila rekord 40 športovcov zo Sydney v roku 2000. Pomer mužov a žien v olympijskom tíme bol takmer vyrovnaný (23 mužov a 20 žien), teda aj v izraelskej histórii najväčší podiel žien. Išlo tiež o doposiaľ najmladšiu izraelskú delegáciu, pretože zhruba polovica účastníkov bola mladších 23 rokov.
Strelec Guy Starik bol v poradí už druhým Izraelčanom, ktorý sa zúčastnil olympijských hier už po štvrtýkrát. Traja športovci boli na olympiáde už tretíkrát. Boli nimi Aleksandr Averbuch, Ariel Ze'evi a Michael Kolganov. Dvanásť športovcov sa už zúčastnilo letnej olympiády v Aténach v roku 2004 a pre 27 športovcov bola olympiáda v Pekingu olympijským debutom.
Boys & Girls (Good Charlotte)
„Girls & Boys“ je názov piesne hudobnej pop punkovej skupiny Good Charlotte z roku 2003. Pieseň sa nachádza na albume The Young and the Hopeless. Skladba získala veľký úspech, umiestnila sa na 6. mieste hitparády U.K. Singles Chart. „Girls and Boys“ trvá 3:01 min., bola nahraná v roku 2002 v Sony International, vydaná začiatkom roka 2003. Producentom piesne bol Eric Valentine.
Videoklip k piesni bol nakrútený na Novom Zélende ako paródia na dievčatá a chlapcov. Pobaviť môžu starší páni a panie, ktoré sa správajú ako 20-roční (napr. starší pán hrá s Billy-m videohru, alebo hádžu na autá malinovku a po tom utečú, hrajú basketbal a podobne). Na konci videoklipu sa Benji zobúdza a myslí si, že to bol sen, kým nezbadá pred svojou posteľou postaršiu pani, ktorá mu nesie raňajky.
Policajná stanica
náhľad|Policajná stanica v Tornali
Policajná stanica je budova alebo komplex budov slúžiacich ako pracovisko pre policajtov a zamestnancov polície. Kapacita a zariadenie policajnej stanice sa odlišuje v závislosti od umiestnenia v organizačnej štruktúre polície.
Slovensko
Na Slovensku sa policajná stanica považuje za vysunuté pracovisko obvodného oddelenia Policajného zboru, alebo za pracovisko obecnej či železničnej polície.
Mark Cavendish
Mark Cavendish, celým menom Mark Simon Cavendish (* 21. máj 1985, Douglas, Spojené kráľovstvo) je britský profesionálny cestný cyklista, ktorý je známy predovšetkým ako špurtér.
Žliabkovanie
Žliabkovanie (nárečovo aj žliebkovanie) alebo kanelovanie môže byť:
Žliabkovanie je v strojárstve aj nesprávny názov pre súhrn drážok slúžiaci na prenos krútiaceho momentu, pozri drážkovanie (spoj)
Bangarang (singel)
„Bangarang“ je skladba amerického producenta elektronickej hudby Skrillexa. Bola vydaná ako singel z jeho EP Bangarang. Skladna obsahuje rapové vokály speváčky Sirah. Hudobne je skladba „Bangarang“ je ovplyvnená štýlmi ako elektronický rock či drum and bass, kým v celej skladbe sú použité rapové vokály Sirah a v závere je veta "I'm eating Fun Dip right now/Not givin' a fuck." Skladba získala väčšinou pozitívne hodnotenia od hudobných kritikov, a to hlavne vďaka veselým zvukom. Hudobné video debutovalo dňa 16. februára 2012 na oficiálnom Skrillexovom kanáli na YouTube.
Osiris
Osiris môže byť:
Paradox (fyzika)
Paradox je jav zdanlivo odporujúci všeobecnej skúsenosti, ale pochopiteľný z hlbšieho štúdia prírodných zákonov.
Thomas Voeckler
Tour de France 2011
Od 9. etapy Tour de France 2011 jazdil v žltom tričku pre najlepšieho pretekára. Práve v 9. etape úspešne zrealizoval únik spolu s Luisom Leónom Sánchezom a Sandym Casarom, kde skončil nakoniec druhý s päť sekundovou stratou na Luisa Leóna Sáncheza. Vďaka náskoku, ktorý nadobudol v tejto etape na Thora Hushovda a nakoniec aj Cadela Evansa sa dostal na prvé miesto celkovej klasifikácie. Cyklistickí odborníci ako aj samotný pretekár očakávali, že toto postavenie si udrží do 12. etapy, teda do poslednej rovinatej etapy. No nečakane dokázal vzdorovať aj v nasledujúcich dvoch pyrenejských (horských) etapách a ostal stále prvý. V ďalšej, hoci horskej etape, sa vzhľadom na kratšiu dĺžku etapy očakávalo, že Voeckler si udrží žlté tričko. Tieto očakávania sa potvrdili.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour
N – nedokončil
Bönizmus
Bönizmus alebo bon je pôvodné tibetské náboženstvo s prvkami mnohých primitívnych náboženstiev, ako je uctievanie démonov, mágie, prirodných síl a čarodejnej moci kňazov. Neskôr bolo ovplyvnené budhizmom, pôvodný bönizmus však celkom nevymizol. Preto sa rozlišuje čierny (pôvodný) bönizmus a biely bönizmus (budhizmom očistený), zvaný bönpoizmus.
Bönizmus je predlamistické náboženstvo Tibeťanov. Budhizmus, prenikajúci do Tibetu, bol silne ovplyvnený bönizmom, takže z neho vznikla odroda budhizmu, ktorú nazývame lamaizmus. Ale aj bönizmus bol silne ovplyvnený budhizmom.
Pôvodný bönizmus má mnoho spoločného so sibírskym a mongolským šamanizmom a jeho písomníctvo je vlastným tibetským výtvorom alebo prekladom zo sanskritu.
Gódávarí
thumb|Rieka Godavari, pri [[Kovvure]] Gódávarí je jedna z hlavných vodných ciest Indie, hneď po Gange a Inde. Má dĺžku asi. Pramení medzi mestami Násik (Nashik) a Bombaj v štáte Maháraštra, vo vzdialenosti od Arabského mora, ale tečie naprieč juhom strednej Indie a v Ándhrapradéši ústi do Bengálskeho zálivu. od pobrežia, pri meste Rádžmandrí (Rajamundry) rozlievajú sa vody rieky do dvoch korýt, čím vzniká na tomto mieste delta. Ako mnoho iných veľkých riek Indie majú brehy rieky mnoho pútnických miest. Gódávarí je „sezónnou“ riekou. V období monzúnov sa rozlieva po okolí a vytvára záplavy, v lete, naopak temer vysychá. Voda rieky je hnedastá.
Recirkulácia výfukových plynov
right|thumb|EGR vo vozidle značky [[Saab 90]]
Recirkulácia výfukových plynov je technológia, ktorá umožňuje zvýšiť ekonomické a ekologické parametre spaľovacích motorov. Je založená na tom, že časť odvedených výfukových plynov sa privedie v nasledujúcom pracovnom cykle späť do spaľovacieho priestoru. Technológia je známa aj pod skratkami EGR – Exhaust Gas Recirculation, alebo AGR – Abgasrückführung.
Recirkulácia sa využíva viac u vznetových motorov, ale jej využitie je možné aj pri zážihových.
Prvýkrát sa objavila recirkulácia výfukových plynov v roku 1972, keď sa výrobcovia motorov snažili splniť limity emisií NOx.
Vplyv recirkulácie
Hlavnými riadiacimi parametrami pre recirkuláciu sú otáčky, zaťaženie a teplota motora. Prítomnosť spalín v obehu riedi pripravenú zmes, následkom čoho klesá rýchlosť spaľovania, znižujú sa maximálne teploty a prispieva sa tak k znižovaniu emisií NOx a hluku. Na druhej strane recirkulácia spôsobuje zvýšenie počtu oblastí, v ktorých je nedostatok kyslíka pre dokonalé spaľovanie, čo má za následok zvýšenie emisií pevných častíc a CO v režimoch mimo voľnobehu.
Pri nižších zaťaženiach dochádza naopak k miernemu zvýšeniu NOx a hluku vplyvom zväčšenia času prieťahu vznietenia a tým zväčšenia množstva pripraveného paliva pre druhú fázu. Toto mierne zvýšenie emisií NOx je ale vyvážené výrazným zlepšením emisií pevných častíc, navyše je možné posunúť podiel recirkulovaných plynov k vyšším hodnotám, ktoré kompenzujú nepriaznivý vývoj emisií NOx.
Saint-Martin-sur-Ocre (Loiret)
Saint-Martin-sur-Ocre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nova (Maďarsko)
Nova (sk. Zalianska Nová Ves) je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Lenti.
Má rozlohu 3929 ha a žije tu 840 obyvateľov (2011).
Tadeus Reichstein
Tadeus Reichstein (* 20. júl 1897, Włocławek, Poľsko – † 1. august 1996, Bazilej, Švajčiarsko) bol švajčiarsky chemik poľského pôvodu, nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu.
Narodil sa v meste Włocławek v Poľsku. Detstvo prežil v Kyjeve, kde bol jeho otec inžinierom. Vyštudoval internátnu školu v meste Jena v Nemecku.
V roku 1933 pracoval v Zürichu, kde objavil individuálne od sira Normana Haworthona syntézu vitamínu C (kyselina askorbová).
Spolu s Edwardom Kendallom a Philipom Henchom bol ocenený Nobelovou cenou za fyziológiu a medicínu v roku 1950 za prácu o hormónoch nadobličkovej kôry, ktorá vyvrcholila izolovaním kortizónov.
Zomrel v Bazileji. Hlavné priemyselné procesy pre umelú syntézu vitamínu C nesú jeho meno.
Grossvenediger
Großvenediger (3 662 m) je 4. najvyšší vrch Rakúska, ktorý sa nachádza v skupine Venediger patriaci do Vysokých Taur na hraniciach spolkových krajín Salzbursko a Tirolsko.
Nikolaj Alexandrovič Dobroľubov
Nikolaj Alexandrovič Dobroľubov (* 5. február 1836, Nižný Novgorod – † 29. november 1861, Petrohrad) bol ruský literárny kritik a publicista.
Filozoficky zaujímal pozíciu antropologizmu stavajúceho na princípe jednoty prírody a človeka. Za najdôležitejšie kritérium historického pokroku považoval uspokojovanie potrieb a záujmov národov a rozvoj ich tvorivosti.
1. Gambrinus liga 2005/2006
Sezóna 2005/06 1. Gambrinus ligy je 13. sezónou v samostatnej českej lige. Začala 7. augusta 2005 a skončila 13. mája 2006. Majstrom sa stal tím FC Slovan Liberec.
Do tohto ročníka postúpili z druhej ligy tímy FK SIAD Most, FC Vysočina Jihlava a FC Viktoria Plzeň. Po skončení sezóny do druhej ligy zostúpili FK Chmel Blšany a FC Vysočina Jihlava.
Zoznam architektonických článkov/8
8
8 Canada Square · 8 Spruce Street
81
81-71
Johann Lucas Kracker
Johann Lucas Kracker (* 3. marec 1717 alebo 1719, Viedeň, Rakúsko – † 1. december 1779, Eger, Maďarsko) bol rakúsky barokový maliar, významný predstaviteľ stredoeurópskeho výtvarného umenia uvedeného slohového obdobia.
S menom tohto umelca je spojená dôležitá etapa vývinu výtvarného umenia na Slovensku. Možno povedať, že umeleckým prejavom u nás dosiahol vrchol svojej bohatej tvorby. Okrem Slovenska sa s jeho dielom môžeme stretnúť na viacerých miestach v Čechách, na Morave a v Maďarsku.
Johann Lucas Kracker patrí popri Paulovi Trogerovi a Franzovi Antonovi Maulbertschovi k trojici naslávnejších barokých maliarov činných na území Slovenska.
Umelecké začiatky
Narodil sa vo viedenskej sochárskej rodine (syn Josefa Krackera a Anny Kataríny rod. Wildovej, vnuk sochára Tobiasa Krackera). Korene jeho predkov siahajú do českého Jiřetína. Jeho starý otec bol blízkym spolupracovníkom významného staviteľa Johanna Lukasa Hildebrandta.
Prvým učiteľom mladého Johanna bol maliar Anton Hertzog (16921740). Ďalšie kroky budúceho umelca smerovali na preslávenú Akadémiu výtvarných umení v hlavnom meste monarchie. Už počas štúdií v rokoch 17331744 prejavoval mimoriadny výtvarný talent i keď jeho záujem na rozdiel od jeho predkov sa upriamil na maliarstvo. Po opustení Akadémie jeho prvou umeleckou zastávkou bolo juhomoravské Znojmo, kde sa oženil a prijal miesto meštianskeho maliara. Spočiatku nadviazal umeleckú spoluprácu s brnianskym maliarom Judom Tadeášom Rotterom, ktorá však nevydržala dlho. Od päťdesiatych rokov sa datuje úspešná a mimoriadne plodná dráha samostatného umelca. Určite k jeho umeleckému vzostupu prispeli objednávky diel od bohatých rehoľných spoločenstiev. Obdobie Krackerovho tvorivého rozmachu pokračovalo prakticky až do jeho smrti.
Pôsobenie na Slovensku
Od päťdesiatych rokov 18. storočia sa datuje Krackerovo veľmi úspešné umelecké pôsobenie na Slovensku. Dnes ťažko zistiť, na čie odporúčanie sa na naše územie dostal. Pravdepodobne tu zohrala rolu nielen prepojenosť jednotlivých kláštorov a rehoľných inštitúcií ale aj veľmi priaznivý ohlas Krackerov umelecký talent.
Jasov
Už prvá umelecká zastávka na Slovensku priniesla Krackerovi veľké uznanie. Jeho pôsobiskom sa stala východoslovenská obec Jasov. V máji roku 1745 sa novým administrátorom tunajšieho premonštrátskeho kláštora stal Andrej Sauberer, ktorý onedlho zasadol aj na prepoštský stolec. Bol mimoriadne agilným a úspešným organizátorom a veľkým podporovateľom umenia. Čoskoro po svojom nástupe dal na mieste pôvodného hradného kláštora, ktorý na jeho príkaz do základov zbúrali, postaviť novú reprezentačnú budovu v neskorobarokovom slohu. Na jej výzdobu do Jasova pozval Johanna Krackera.
left|thumb|Kázanie svätého Jána Krstiteľa, 1764, stropná maľba v hlavnom klenbovom poli [[Premonštrátsky kláštor (Jasov)|Kostola svätého Jána Krstiteľa v Jasove]] Krackerovo pôsobenie v Jasove napokon prebehlo v troch etapách. Pri prvom pobyte v roku 1752 freskami vyzdobil miestnosti prelatúry a klenbu schodiska. Hlavná fáza výzdoby spadá do obdobia jeho druhého pobytu v rokoch 17621765. Vtedy freskami postupne vyzdobil klenby kostola (cyklus výjavov zo života svätého Jána Krstiteľa a výjavu anjelského koncertu so svätou Cecíliou nad chórom) a namaľoval obraz Krst Krista nad hlavným oltárom (k tomuto obrazu sa zachovali aj dve autorské skice, jedna v Slovenskej národnej galérii a jej replika vo Východoslovenskej galérii) i obrazy všetkých bočných oltárov. Okrem výzdoby kostola ho prepošt poveril aj výmaľbou knižnice, reprezentačných priestorov prelatúry a tympanónov oboch krídel kláštora. Kracker tu v uvedenom období vytvoril jedno z najvýznamnejších barokových maliarskych diel v strednej Európe, patriace k skvostom nášho kultúrneho dedičstva a právom sa radiace medzi vrcholné diela jeho tvorby.
Podľa hodnotenia znalcov Kracker sa v prípade jasovských diel očividne inšpiroval Trogerovými kompozíciami. Z neho preberal jednotlivé motívy (Kázanie svätého Jána Krstiteľa na ústrednej freske v lodi kostola), inokedy v súlade s obvyklou dobovou praxou i celé kompozície, ako v prípade obrazu Immaculaty na jednom z bočných oltárov kostola.
Počas pôsobenia na východnom Slovensku dodával Kracker oltárne obrazy aj pre viaceré ďalšie kostoly. Z roku 1754 pochádza obraz Oslávenie svätého Jána Nepomuckého v Nižnej Šebastovej; do obdobia jasovského účinkovania možno klásť vznik ikonograficky neobvyklého obrazu Najsvätejšia Trojica v Kráľovskom Chlmci.
Vranov nad Topľou
Po skončení prvej etapy pobytu v Jasove je Krackerovo ďalšie umelecké pôsobenie na Slovensku spojené s rádom pavlínov vo Vranove nad Topľou a v Šaštíne. 20. februára 1754 uzavrel s Ignácom Pongrácom, priorom pavlínov vo Vranove nad Topľou, zmluvu (jej originál sa dochoval v Magyar Orzságos Levéltár v Budapešti), podľa ktorej mal realizovať rozsiahly komplex maliarskych prác na výzdobe portálu, priečelia, schodiska, domácej kaplnky a viacerých reprezentačných miestností konventu kláštora a výzdobu klenby chóru priľahlého kostola.
Za práce, prevedené na základe vopred schválených kresieb a podľa priorovho konceptu, mal okrem honoráru dostať aj zaopatrenie pre seba a manželku i svojho pomocníka. Z obrazov a nástenných malieb sa do dnešných dní zachovala iba jediná maľba na klenbovom poli nad schodiskom s postavou svätého Pavla Pustovníka. V nadväznosti na maľby v kláštore, realizoval potom aj výmaľbu kláštorného kostola.
Dnes sú fresky v kostole úplne premaľované. V auguste roku 1873 kostol zachvátil požiar a zničil všetky maľby, na ktorých boli zachytené výjavy so svätcami pavlínskej rehole a štyrmi postavami personifikujúcich Uhorsko, Čechy, Chorvátsko a Dalmáciu. Po renovácii ich nahradili novými maľbami s odlišnou tematikou, ktoré čiastočne zachovávajú pôvodný rozvrh Krackerových kompozícií. Krackera pripomína mnohofigúrový výjav Narodenie Panny Márie na klenbe presbytéria (ktorého kompozíciu s malými obmenami použil neskôr v Jasove na maľbe Narodenie svätého Jána Krstiteľa).
Podľa zmluvy vyhotovil pre vranovský kláštor aj rad olejomalieb – portréty významných predstaviteľov rehole, jej svetských mecenášov, obrazy jej zakladateľov a ďalšie kompozície s náboženskou tematikou. Po zrušení rehole cisárom Jozefom II. v roku 1786 boli tieto diela spolu s ďalšími umeleckými predmetmi čiastočne rozpredané a dnes sú nezvestné.
Šaštín
Pre šaštínsku pútnickú Baziliku Sedembolestnej Panny Márie namaľoval v roku 1757 tri oltárne obrazy – svätého Pavla Pustovníka, svätej Anny a svätého Jána Nepomuckého a vytvoril klenbovú výzdobu kaplnky svätého Jána Nepomuckého.
Ďalšie pôsobiská
Okrem Slovenska sa s prácami Johanna Lucasa Krackera stretávame aj za našimi hranicami. V období pred druhým jasovským pobytom strávil dva roky v Prahe. V rokoch 17601761 tu na klenbách malostranského jezuitského Kostola svätého Mikuláša vznikol rozsiahly freskový cyklus Apoteóza svätého Mikuláša. Okrem toho tu vytvoril maľby v kaplnke svätého Jána Nepomuckého a oltárny obraz Navštívenie Panny Márie na bočnom oltári v záverovej kaplnke pod kupolou.
right|thumb|Kristus odovzdáva kľúče svätému Petrovi, 1766 – 1767, stropná maľba v Kostole svätých Petra a Pavla, [[Nová Říše]] V rokoch 17661767 tvoril pre opáta premonštrátskeho kláštora v Novej Říši, malej obce na juhu Moravy, Josefa Bernarda Pelikána, výzdobu kláštorného Kostola svätých Petra a Pavla. Fresky na klenbách presbytéria a hlavnej lode sa svojím námetom viažu k životu oboch svätcov.
Roku 1767 Kracker natrvalo presídlil do maďarského Egeru, kde pracoval až do svojej smrti ako dvorný maliar a umelecký poradca biskupa Karola Esterháziho, popredného presadzovateľa osvietenského klasicizmu. Podieľal sa na výzdobe egerského lýcea, kde v klenbovej freske Tridentský koncil z roku 1778 úplne opustil barokovú alegorickú formu. Okrem toho tu vytvoril oltárne obrazy pripomínajúce obdobie jeho najväčšej slávy.
Po odchode do Egeru naďalej udržiaval styky tak s opátom Saubererom ako aj so Slovenskom vôbec. Začiatkom sedemdesiatych rokov obnovil podľa Maulbertschových skíc fresky v Bazilike svätého Ondreja v Komárne a namaľoval obraz Zasnúbenie svätej Kataríny pre hlavný oltár Kostola svätej Kataríny Alexandrijskej v Paňovciach.
Aj z tejto záverečnej fázy Krackerovej tvorby, poznačenej príklonom ku klasicizmu, sa u nás zachovali niektoré diela. V roku 1774 uňho objednali dva obrazy pre nový hlavný oltár farského Kostol Nanebovzatia Panny Márie v Banskej Bystrici (Nanebovzatie Panny Márie a ''Svätá Trojica').
Niekedy v rokoch 17751776 sa vrátil do Jasova, aby freskami dekoroval klenby knižničnej sály prelatúry (Apoteóza opáta Sauberera ako podporovateľa vied a umení) a o dva roky nato dodal obrazy pre bočné oltáre farského Kostola svätej Márie Magdalény vo Vyšnom Medzeve (Panna Mária s Ježiškom z roku 1778 a Smrť svätého Jána Nepomuckého). V Egeri 1. decembra 1779 Johann Lucas Kracker zomrel.
Zhodnotenie umelcovej tvorby
Johann Lucas Kracker je typickým príkladom umelca skutočne stredoeurópskeho formátu. Impozantný súhrn Krackerovho celoživotného diela, rozptýleného po veľkej oblasti habsburskej monarchie, vzbudzuje bezpochyby rešpekt a radí ho k popredným predstaviteľom výtvarného umenia na sklonku barokovej epochy. Potvrdzujú to i mnohé pozoruhodné diela, ktoré zanechal na Slovensku; sú neodmysliteľnou súčasťou kultúrneho dedičstva barokovej epochy a jeho výrazný podiel na zavŕšení umeleckej výzdoby jasovského kláštorného komplexu zároveň jedným z jeho vrcholov.
Pefrédo
Pefrédo alebo Pemfrédo (iné názvy: Pefrédó, Pemfrédó, Pefréda, Pemfréda; starogr. Πεφρηδώ, Πεμφρηδώ – Pefrédo, Pemfrédo/iný prepis Pefrédó, Pemfrédo, ) je v gréckej mytológii, jedna z troch starien, zvaných Graie, dcéra morského boha Forkyna a morskej bohyne Kéty.
Pefrédo bola sestrou Deiny a Enye. Bývali ďaleko na západe v blízkom susedstve bohyne noci Nykty. Narodili sa už ako stareny, spoločne vlastnili jeden zub a jedno oko. Keď mala oko jedna z nich, ostatné boli slepé a tá ktorá z nich mala zub, mohla sa nasýtiť. O oko a aj o zub sa neustále hádali a tým si strpčovali už beztak smutný život. Sestrami Graií boli ohavné Gorgony a ich bratom bol drak Ladón, ktorý strážil jabloň so zlatými jablkami v záhrade Hesperidiek.
Hrdina Perseus, aby dokázal kráľovi Polydektovi svoj božský pôvod podujal sa na jeho podnet zabiť Medúzu jednu z Gorgón. Cestou sa dostal až do pochmúrnej krajiny, kde Graie žili, vystihol chvíľku keď si oko vymieňali a zobral im ho. Graie sa potom vykúpili tak, že Perseovi ukázali cestu ku Gorgonám. Jeho cesta následne viedla cez háj láskavých nýmf. Nymfy Perseovi darovali tri zázračné dary, ktoré mu pomohli splniť jeho úlohu.
Jinočany
Jinočany sú obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 333 obyvateľov, z toho 644 mužov a 689 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,0 roka (muži 34,9 roka, ženy 37,0 roka).
Florbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013
Florbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013 bol florbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2013, ktorý sa konal v Nay Pyi Taw, v Mjanmarsku od 2. do 5. decembra 2013, za účasti 3 mužských a 3 ženských tímov. Florbal bol na hrách ako demonštračný šport, o ktorom rozhodla v januári 2013 správna rada Federácie Hier Juhovýchodnej Ázie. Družstvá Mjanmarska a Indonézie absolvovali svoju reprezentačnú premiéru. Víťazom v oboch kategóriách sa bez straty bodu stali reprezentanti Singapuru.
Účastníci
Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku IFF k 14. máju 2013.
Ilava (okres)
Na severe hraničí s Českom a okresmi Púchov, Považská Bystrica a Žilina a na juhu s okresom Trenčín a Prievidza.
Sídlo okresu, Ilava, je s 5600 obyvateľmi najmenším okresným mestom na Slovensku. Najväčším mestom okresu je Dubnica nad Váhom, v ktorej žije asi 23 000 obyvateľov (teda asi 4× toľko, čo Ilava) a je tak paradoxne najväčším slovenským mestom, ktoré nie je mestom okresným. Väčší ako Ilava je aj Nová Dubnica. Pravdepodobným dôvodom pre umiestnenie sídla okresu do Ilavy je fakt, že Ilava je na rozdiel od Dubnice historickým centrom územia, zatiaľ čo Dubnica vďačí za svoju veľkosť povojnovému priemyselnému rozmachu.
Prírodné pomery
Jadro okresu sa rozprestiera v Ilavskej kotline, ktorá je súčasťou Považského podolia. Odtiaľ vybieha na západ Bielych Karpát a na východ Strážovských vrchov. Najvyššie, vystupuje územie na Strážove, najvyššom bode Strážovských vrchov. Najnižším miestom, je výtok Váhu z územia okresu.
Vodstvo
Hlavnou riekou okresu je Váh, ktorý z oboch pohorí priberá niekoľko prítokov. Z nich je najväčšia Vlára, ktorá privádza vody až z moravského územia. V Ladcoch, Ilave a v Dubnici nad Váhom sú na vážskom kanáli postavené vodné elektrárne.
Pôdne typy
Z pôdnych typov sa na nive Váhu vyskytujú nivné pôdy fluvizeme, v Strážovských vrchoch a v oblasti bradlového pásma prevažujú rendziny, v Bielych Karpatoch hnedé lesné pôdy kambizeme.
Flóra
Ilavská kotlina je odlesnená, z lužných drevín sa zachovali malé zvyšky. V pohoriach prevládajú bukové lesy. Menšie smrekové a borovicové lesy pokrývajú vápencové bradlá. K vzácnym rastlinným druhom Strážovským vrchom a Bielych Karpát patria: viac druhov orchideí, tarica skalná, astra alpínska, zvonček hrdlohoj, ranostaj venčený, žltohlav európsky, plavúň sploštený.
Fauna
Zo živočíchov prevažujú zástupcovia spoločenstva listnatných lesov: diviak lesný, srnec lesný, jeleň lesný, líška hrdzavá, jazvec lesný, kuna lesná. Z chránených živočíchov sa tu vyskytujú: medveď hnedý, jež východný, holub plúžik, užovka stromová, fuzáč alpský, jasoň červenooký a viacero druhov sov.
Klíma
Dno Považského podolia patrí do teplej, stráne pohorí do mierne teplej a vrcholy do chladnej klimatickej oblasti.
thumb|right|Ročné úhrny zrážok v okrese Ilava (mm). Podľa geo.enviroportal.sk thumb|right|Priemerná januárová teplota v okrese Ilava. Podľa geo.enviroportal.sk thumb|right|Priemerná júlová teplota v okrese Ilava. Podľa geo.enviroportal.sk thumb|right|Priemerný počet dní so snehovou pokrývkou v okrese Ilava. Podľa geo.enviroportal.sk
Výmery pôdy
Databáza regionálnej štatistiky (2009)
Hektárová úroda
Databáza regionálnej štatistiky (2010)
Stav hospodárskych zvierat
Databáza regionálnej štatistiky (2009)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je v okrese Ilava len o niečo nižší ako je celoslovenský priemer. Hustota zaľudnenia je však viac ako 1,5-krát vyššia ako celoslovenský priemer. Obyvateľstvo je skoncentrované do stredu okresu do Považského podolia. Strážovské vrchy a Biele Karpaty sú osídlené riedko. Vo vývoji počtu obyvateľstva je pozoruhodná dynamika v období 1950 – 1991, kedy sa počet obyvateľov zvýšil takmer 2,5-krát.
Stredná dĺžka života pri narodení
Databáza regionálnej štatistiky (2010)
Mestské a vidiecke obyvateľstvo
Databáza regionálnej štatistiky (2010)
Základné charakteristiky pohybu obyvateľstva
Databáza regionálnej štatistiky (2010)
Národnostná štruktúra obyvateľstva
Údaje sú čerpané zo Sčítania obyvateľov, domov a bytov (SODB) z roku 2001.
Údaje zo sčítaní z rokov 1910 a 1930 sú zmenené podľa súčasných administratívnych hraníc okresu z roku 1996.
Údaje sčítania, ktoré sú hrubým textom sú z posledného oficiálneho sčítania.
Náboženská štruktúra obyvateľstva
thumb|right|Majoritné náboženské zloženie v okrese Ilava zo sčítania obyvateľov z roku 2001. Údaje sú čerpané zo Sčítania obyvateľov, domov a bytov (SODB) z roku 2001.
Údaje zo sčítaní z rokov 1910 a 1930 sú zmenené podľa súčasných administratívnych hraníc okresu z roku 1996.
Údaje sčítania, ktoré sú hrubým textom sú z posledného oficiálneho sčítania.
Sídla
Vo vidieckych obciach žije 30% obyvateľov, čo znamená, že okres patrí medzi výrazne urbanizované územia Slovenska.
História
thumb|Okres Ilava v roku 1910. Okres sa rozkladal iba na ľavom brehu Váhu, keďže v tej dobe ešte neboli cez Váh vybudované mosty. Rieka teda tvorila prirodzenú hranicu medzi ilavským a púchovským okresom. Celé územie dnešného okresu Ilava patrilo od 13.storočia do roku 1848 do Trenčianskej stolice, neskôr až do roku 1922 do Trenčianskej župy. Okres Ilava vznikol pri administratívnom členení Slovenska roku 1923 za prvej ČSR. Jeho tvar sa však podstatne líšil od dnešného. Vtedy mu nepatrila severozápadná časť za riekou Váh, jeho súčasťou však bolo rozsiahle územie na severovýchode. Z dnešného okresu Púchov boli ilavské 3 obce: Beluša, Mojtín a Visolaje a z okresu Považská Bystrica až 5 obcí, a to Horný Lieskov, Dolný Lieskov, Slopná, Podskalie a Pružina.Na východe patrila k Ilave ešte obec Gápel, dnes už miestna časť obce Valaskej Belej. V rokoch 1923 – 1928 a 1938 – 1945 sa okres Ilava rátal medzi okresy Trenčianskej župy. Dnešnú podobu získal okres Ilava v roku 1949. Vtedy k nemu pričlenili obce na severozápade za riekou Váh, no v prospech púchovského a považskobystrického okresu stratil spomínané obce na severovýchode. Jediný rozdiel oproti dnešnému stavu predstavuje obec Valaská Belá, ktorá dnes nepatrí do okresu Ilava. Okres bol vtedy súčasťou Žilinského kraja. Roku 1960 okres Ilava zanikol a stal sa časťou okresu Považská Bystrica. Len obec Valaská Belá získal okres Prievidza. Okres Považská Bystrica aj Prievidza patrili do roku 1990 do Stredoslovenského kraja. Okres Ilava bol zriadený zákonom NR SR č. 221/1996 Z. z. o územnom a správnom usporiadaní Slovenskej republiky, ktorý nadobudol účinnosť dňa 24.7.1996.
Viera Benková
Viera Benková-Popitová známa prevažne ako Viera Benková (, * 23. apríl 1939, Báčsky Petrovec) patrí medzi popredných slovenských spisovateľov na Dolnej zemi (resp. vo Vojvodine). Študovala český a slovenský jazyk a literatúru na Filologickej fakulte v Belehrade. Pracovala ako novinárka v rádiu. V roku 2014 jej Spolok slovenských spisovateľov udelil Cenu za životné dielo a v roku 2015 i Združenie spisovateľov Srbska tiež Cenu za životné dielo. V marci roku 2020 jej Spolkom slovenských spisovateľov z Bratislavy bola udelená Cena za celoživotné dielo.
Život
Viera Benková sa narodila 23. apríla 1939 v Báčskom Petrovci v remeselníckej rodine. Základnú školu vychodila v rodisku kde sa tiež zapisuje i na gymnázium, ktoré končí v roku 1957. Neskôr šla do Belehradu, kde na Filozofickej fakulte študovala český a slovenský jazyk a literatúru. Štúdium úspešne končí v roku 1971. Počas štúdia, v roku 1962, ako štipendistka Petroveckého okresu sa zamestnala v novinovo-vydavateľskej ustanovizne Hlas ľudu, kde pracovala ako stály člen redakcie do roku 1967, neskôr ako externá spolupracovníčka do roku 1975. Tiež bola členkou redakcie literárneho časopisu Nový život (v rokoch 1965-1978).
Keďže sa s rodinou roku 1969 presťahovala do Belehradu, od roku 1975 žila na voľnej nohe. Roku 1980 sa zamestnala v Slovenskej redakcii Novosadského rozhlasu, kde pôsobila do roku 1992, keď odišla do dôchodku a presťahovala sa z Belehradu do Báčskeho Petrovca.
V roku 1967 ju prijali do Zväzu spisovateľov Juhoslávie a v roku 1985 aj do Spolku spisovateľov Vojvodiny, kde niekoľko rokov bola aj členkou Zhromaždenia a spolupracovníkov Vydavateľstva Stražilovo v Irigu a Novom Sade tiež v správe literárneho stretnutia Brankovo kolo v Sriemských Karlovciach. Kým pôsobila v rozhlase zaujala sa o každoročné vypisovanie súbehov o rozhlasové poviedky a rozhlasové hry pre deti.
Dobro
Dobro je z filozofického hľadiska to, čo teší a uspokojuje, čo zodpovedá túžbam a čo ich napĺňa, čo je dokonané a teda dokonalé (v tomto zmysle tiež riadne, žiadúce, determinované); všetko, čo prispieva k blahu; základná morálna hodnota; protiklad zla; to, čo sa pokladá za mravné a hodné nasledovania; to, čo sa považuje za zodpovedajúce mravnému ideálu.
Viera Benková
Činnosť
Viera Benková na dôchodku spolupracuje s Obecným rozhlasom, kde je dodnes spolupracovníčka a dlho rokov bola aj podpredsedníčka Miestneho odboru Matice slovenskej v Petrovci, kde pôsobí aj dnes. V rokoch 1983-1993 pôsobila i v Kultúrno-umeleckom spolku Pavla Jozefa Šafárika v Novom Sade.
Ako spisovateľka uverejňovala v mnohých literárnych časopisoch v Juhoslávii a na Slovensku, Rumunsku, Bulharsku, Taliansku a zastúpená je vo svetových antológiach v Indii, Švédsku, v esperante v Brazílii ako aj Juhoslávie. Od roku 1990 je aj členkou Spolku slovenských spisovateľov v Bratislave.
Dobro
Akvinský, T.
Pre Tomáša Akvinského je dobro to, čo treba konať.
Anzenbacher, A.
Arno Anzenbacher popisuje dobro ako apriórny objekt praktického rozumu.
Aristoteles
Aristoteles hovorí, že dobro je agathon – to, čo je primerané veci, čo je prirodzené, čo završuje a zdokonaľuje vec. Dobro je skutočnosť; v tom, čo je v počiatkoch, čo je prvé, niet zla.
etika (teistickonáboženská)
Teistickonáboženská etika tvrdí, že dobro je vyjadrenie božej vôle alebo rozumu.
Hartmann, N.
Nicolai Hartmann: Dobro je základná mravná hodnota, ktorá môže nadobúdať rôzne formy podľa toho, ako sa definuje jej vzťah k ostatným základným mravným hodnotám; za také hodnoty pokladá vznešenosť, plnosť a čistotu. Vznešené interpretuje dobro veľkodušne a veľkoryso ako to, čo je vysoké a ideálne. Plnosť zasa interpretuje dobro v zmysle čo možno najrozmanitejšej a všestrannej účasti na hodnote. Čistote ide o to, aby sa prosto a presne zamerala na dobro ako jediné, čo treba. Z týchto rôznych interpretácií dobra vyplývajú rôzne typy étosu a morálky.
islam
Pre islam dobro spočíva v zachovaní Božieho zákona.
judaizmus
Aj pre judaizmus dobro spočíva v zachovaní Božieho zákona.
Kant, I.
Immanuel Kant hovorí, že dobro je to, čo je v súlade s príkazmi mravného zákona, ktorý je v každej rozumnej bytosti a ktorý nezávisí od podmienok ľudského života (kategorický imperatív).
Lao-c’
Lao-c’ napísal:
Nietzsche, F.
Podľa Friedricha Nietzscheho je dobro všetko, čo utvrdzuje vedomie moci, želanie moci a samu moc človeka.
Plotinos
Plotinos povedal: Dobro je Boh.
Rúfus, M.
Milan Rúfus tvrdí, že za dobro sa musí bojovať, zatiaľ čo zlo sa deje samospádom.
synkriticizmus
Pre synkriticizmus je dobro to, čo uspokojuje naše potreby a nikomu (ani nám ani druhým) neškodí. Dobré je všetko, čo uspokojuje naše potreby a neškodí (najmä druhým). Na strane dobra je menej automatizmu než na strane zla.
Dobro je trvanie v neškodných spôsoboch bytia alebo otváranie neškodných spôsoboch bytia. Príkladmi trvania neškodným spôsobom je:
Wolff, Ch.
Christian Wolff označuje dobro ako to, čo zdokonaľuje náš stav; najvyššie dobro je nerušený pokrok k dokonalosti.
Spojená červená armáda
Skupina sa vyvinula z pôvodnej japonskej extrémistickej organizácie, nazývanej Frakcia červenej armády. Tá vzišla zo študentského protestného hnutia 60. rokov a potom, ako bolo mnoho jej členov zatknutých a časť odišla v r. 1971 pod vedením Fusako Šigenobuovej do zahraničia, kde založili Japonskú červenú armádu, sa zvyšný členovia pod vedením Tsunea Moriho spojili s inou skupinou, Revolučnou ľavicovou frakciou (Keihin). Tá sa oddelila od Japonskej komunistickej strany a bola vedená Hiroko Nagataovou. Spočiatku obe skupiny úzko spolupracovali až sa 15. júla 1971 definitívne spojili a premenovali na Spojenú červenú armádu.
URA mala od svojho založenia celkovo 29 členov, z toho 14 bolo zabitých vlastnými súdruhmi. Lídri URA boli za to odsúdení na trest smrti. Tsuneo Mori spáchal vo väzení samovraždu, Hiroko Nagataová čaká dodnes na vykonanie rozsudku.
Považská Bystrica (okres)
Okres patrí do regiónu Horné Považie. V roku 1996 bol okres rozdelený na okresy Ilava, Púchov a Považská Bystrica.
Informácie
Geografia Náboženstvo História
Beauvoir-Wavans
Beauvoir-Wavans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Páka (Maďarsko)
Má rozlohu 2 318 ha a žije tu 1 089 obyvateľov (2011).
Usulután
Usulután môže byť:
Malé Raškovce
Malé Raškovce sú obec na Slovensku v okrese Michalovce.
Emil Artin
Emil Artin (* 3. marec 1898, Viedeň, Rakúsko - † 20. december 1962, Hamburg, Nemecko) bol rakúsky matematik arménskeho pôvodu.
Život
Jeho otec, tiež Emil Artin, bol arménsky obchodník s umením, jeho matka Emma Laura-Artin bola operná speváčka. Vyrástol v Liberci, ktorý sa v tej dobe nazýval Reichenberg. V roku 1916 ukončil školu a o rok na to išiel študovať na Viedenskú univerzitu.
So svojou ženou Natašou, ruskou židovského pôvodu, s ktorou sa oženil v roku 1932 mal tri deti. Jedno z nich, jeho syn Michael Artin, je uznávaným algebraikom na Massachusetts Institute of Technology.
Enzo Paci
Enzo Paci (* 18. september 1911, Monterado, Taliansko – † 21. júl 1976, Miláno) bol taliansky filozof, predstaviteľ fenomenológie.
Egypt na Letných olympijských hrách 2008
Reprezentanti
Bedminton: Hadia Hosny
Box: Hosam Bakr Abdin, Mohamed Hikal, Ramadan Yasser
Jazdectvo: Karim El Zoghby
Gymnastika: Mohamed Serour, Sherine El-Zeiny
Lukostreľba: Maged Youssef, Soha Abed Elaal
Moderný päťboj: Amro El Geziry, Omnia Fakhry, Aya Medany
Stolný tenis: El-Sayed Lashin, Adel Messaad, Ahmed Ali Saleh, Shaimaa Abdul-Aziz, Noha Yousry
Streľba: Mohamed Abdellah, Hazem Mohamed, Mohamed Amer, Mahmod Abdelaly, Samy Razaek, Franco Donato, Adham Medhat, Vitaly Fokeev, Shimaa Abdel-Latif, Mona El-Hawary
Taekwondo: Noha Safwat Hafez
Veslovanie: Aly Ibrahim, Abou Deig Abd El Razek Ibrahim, Hossam El Din Azouz, Ahmed Gad, Amin Ramadan, Imen Mustapha
Vzpieranie: Mohamed Abd Elbaki, Tarik Abdelazim, Mahmoud Elhaddad, Abdelrahman El Sayed, Abir Khalil
Zápasenie: Hassan Madany, Saleh Emara, Haiat Farag, Ashraf Mohamed Meligy, Karam Gaber, Mostafa Hassan, Yasser Abdelrahman
Ara (rod)
Ara (lat.), po slovensky ara, je rod papagájov z čeľade papagájovité.
Niekedy (najmä staršie) sa do tohto rodu zaraďujú aj druhy dnes zaraďované do samostatných rodov:
Jan Hernych
Jan Hernych (* 7. júl 1979, Praha, Česko) je súčasný český profesionálny tenista. Počas svojej kariéry ešte nevyhral žiaden turnaj ATP.
Saint-Maurice-sur-Aveyron
Saint-Maurice-sur-Aveyron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európska cesta 8
Európska cesta 8 (E8) je európska cesta, ktorá prechádza v smere zo severu na juh cez Nórsko a Fínsko. E8 je 1410 km dlhá, začína v meste Tromsø v Nórsku a končí vo fínskom meste Turku. V rokoch 1965 – 1992 bol úsek Kilpisjärvi – Tornio označený ako E78.
Priebeh
Vo Fínsku cesta E8 kopíruje trasu fínskych štátnych ciest:
Miguel de Unamuno
Miguel de Unamuno y Jugo (* 29. september 1864, Bilbao, Španielsko – † 31. december 1936, Salamanca) bol španielsky filozof a spisovateľ, predstaviteľ existencializmu. Vychádzal z Pascala, Kierkegaarda a Nietzscheho. V jeho názoroch prevažuje pesimizmus.
Unamunovou snahou bolo obrodiť človeka a spoločnosť. Unamunov donkichotizmus anticipuje neskorší personalizmus a existencializmu. Cestou z pocitu osobnej ničoty je tvorba, láska, viera.
Prievidza (okres)
Informácie
Geografia Náboženstvo História
Tibet (historické územie)
thumb|Približný rozsah tibetskej kultúrnej oblasti je vyznačený hnedou čiarou thumb|Tibetská ríša okolo roku 800 thumb|Tibetská vlajka používaná v rokoch 1912 – 1950. V súčasnosti vlajka Tibetskej exilovej vlády. thumb|Palác [[Potala, Lhasa. Do roku 1956 sídlo dalajlámu]]
Tibet je historické a geografické územie v Ázii približne zodpovedajúce Tibetskej náhornej plošine. Historické hranice Tibetu sa v čase menili.
Územie
Územie, ktoré tradične zodpovedá Tibetu, sa rozkladá na viac ako 2,5 miliónoch km² (čo je približne 4-krát viac ako rozloha Francúzska), to znamená skoro dvojnásobok územia čínskej autonómnej oblasti Tibet. V roku 2000 žilo v Číne 5 400 000 Tibeťanov, z toho len 2 400 000 žijú v autonómnej oblasti Tibet.
thumb|Poloha Tibetu v Číne
Vláda Čínskej ľudovej republiky oficiálne pripúšťa existenciu tohto etnického a lingvistického Tibetu, ktorý sa rozprestiera aj v provinciách Amdo a Kham. Vlastne celé tibetské územie, ktoré leží smerom na sever a východ od Tibetskej autonómnej oblasti, zodpovedá "Tibetským autonómnym prefektúram" (C'č'čou; pchinjin: zìzhìzhōu; po tibetsky: bod rigs rang skyong khul), ktoré majú zvláštny administratívny štatút. Autonómne prefektúry sú súčasťou administratívneho členenia Čínskej ľudovej republiky, zodpovedajú menšiemu územiu ako provincie alebo autonómne oblasti. Boli vytvorené na zoskupenie jednej alebo viacerých etnických menšín. Nachádzajú sa prevažne v západných oblastiach Číny. Celkovo existuje 11 tibetských autonómnych prefektúr, ku ktorým treba ešte pridať dva autonómne tibetské okresy. Toto územie je však súčasťou štyroch čínskych provincií (S'čchuan, Čhing-chaj, Kan-su a Jün-nan), čo sťažuje viditeľnosť tohto Východného a Severného Tibetu z geopolitického hľadiska. Územie týchto autonómnych tibetských prefektúr možno od tradičného čínskeho alebo hanského územia ľahko odlíšiť ako územie vo vysokej nadmorskej výške a územie vrchov s náhornou plošinou. Tibetské autonómne prefektúry sa zväčša nachádzajú v nadmorskej výške viac ako, niekedy viac ako. Okrem nadmorskej výšky a okolitého rázu krajiny, architektúra, fyzické črty obyvateľov, ich odev a tradičná strava ako aj mnoho iných prvkov pripomína, že tieto oblasti nie sú čínske (hanské), ale tibetské.
Geografia
Tibet sa nachádza na Tibetskej náhornej plošine, ktorá má priemernú nadmorskú výšku. V Tibete taktiež leží väčšina pohoria Himalájí; najvyšší vrch Mount Everest leží na hranici s Nepálom. V oblasti pramenia mnohé významné ázijské rieky (Jang-c’-ťiang, Žltá rieka, Indus, Mekong, Brahmaputra, Ganga).
Podnebie
Podnebie je vnútrozemské.
Hospodárstvo
Pre hospodárstvo je dôležitý chov jakov a dobytka.
Dejiny
V 7. storočí zjednotenie nomádskych kmeňov, šírenie budhizmu.
Od 8. storočia budhizmus štátnym náboženstvom, na jeho základe vytvorená štátna ideológia.
Roku 1253 sa zmocnil ríše mongolský chán Chubilaj, závislosť od mongolsko-čínskej dynastie Jüan; upevňovanie vlády budhistického duchovenstva, od 17. storočia titul vládcu dalajláma.
V 19. storočí spory o Tibet medzi Čínou, Anglickom a Ruskom; 1911, po zániku čínskej dynastie Čching, vyhlásenie samostatnosti, ktorú však diplomaticky neuznal nijaký štát.
Roku 1950 obsadenie Tibetu čínskou armádou, 1951 podpísanie zmluvy o tzv. mierovom oslobodení Tibetu s prísľubom regionálnej autonómie, 1956-58 nepokoje, 1959 protičínske povstanie, útek 14. dalajlámu do Indie (exilová vláda); po potlačení povstania masový útek do exilu.
Rok 1965 vytvorenie autonómnej oblasti Tibetu v rámci Číny.
Tibetský jazyk
Jazyková situácia v Tibete je dosť zložitá. Tibetský literárny jazyk je spoločný pre celú autonómnu oblasť Tibet a jedenásť autonómnych tibetských prefektúr, neexistuje však jednotný hovorový jazyk pre všetky tieto oblasti. V skutočnosti ide o neuveriteľnú mozaiku nárečí a dialektov.
V autonómnej oblasti sa prirodzeným spôsobom vyvinula štandardná forma tibetčiny, ale tento štandardný jazyk dosiaľ nemá politickú podporu zo strany čínskej vlády. Dialekty vo Východnom a v Severnom Tibete a štandardná tibetčina autonómnej oblasti nie sú navzájom zrozumiteľné.
V máji 2006 sa v Chengdu (hlavnom meste provincie S’čchuan) stretli politici a predstavitelia zodpovední za vzdelávanie zo všetkých tibetofónnych oblastí a spoločne sa rozhodli oficiálne podporiť rozvoj štandardnej tibetštiny vo všetkých tibetofónnych oblastiach (autonómna oblasť Tibet a jedenásť autonómnych tibetských prefektúr). Toto rozhodnutie však dosiaľ nebolo nasledované konkrétnymi krokmi.
Na prvom stupni základných škôl ešte tibetčina zaberá pomerne významné miesto, ale situácia je už celkom iná na druhom stupni, na stredných školách a na univerzite, kde je dominantným jazykom čínština. Posledný pokus na gymnáziu, kde sa vyučovalo len v tibetčine, bol pozastavený v roku 1996. Vo všetkých administratívnych a verejných inštitúciách má dominantnú pozíciu čínština a používanie tibetčiny postupne zaniká.
Veľa mladých Tibeťanov hovorí už lepšie po čínsky ako po tibetsky a navyše sú často neschopní písať po tibetsky, zato však čínštinu, ktorá je všadeprítomná, ovládajú aj v písomnom prejave.
V roku 2002 bol Ľudovým snemom autonómnej oblasti Tibet prijatý zákon na ochranu tibetského jazyka. V tomto texte zákona sa uvádza, že tibetský a čínsky jazyk majú rovnaký štatút v administratívnych inštitúciách a že treba v nábore uprednostniť bilingválnych občanov. Text zákona tiež nabádal Číňanov (hanského etnika) a ostatné „menšiny“ učiť sa po tibetsky. V roku 2006 vyšiel aplikačný dekrét tohto zákona, ale v ňom prijaté opatrenia sú ešte menej naliehavé ako text zákona z roku 2002 a umožňujú administráciám uprednostniť len jeden z týchto dvoch jazykov.
Josef Dobrovský
Josef Dobrovský (* 17. august 1753, Balážske Ďarmoty, Maďarsko – † 6. január 1829, Brno, Česko) bol český filológ, historik, zakladateľ slavistiky, jedna z vedúcich osobností českého národného obrodenia a predstaviteľ osvietenstva.