cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Univerzál (časopis)
Na poste šéfredaktora časopisu sa dosiaľ vystriedalo sedem študentiek a študentov FF UPJŠ: Lucia Lendelová (2010, 2013 – 2014), Ivica Gazdovičová (2012 – 2013), Mária Hrehová (2015), Igor Michalčík (2015 – 2020), Michal Rodziňák (2020 – 2021), Michaela Pariľáková (2021 – 2022) a Timotej Mikloš (od septembra 2022).
Lamothe-Montravel
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Univerzál (časopis)
Súčasnosť
Koncom roka 2015 vystriedala dovtedajšiu redakčnú radu nová, ktorá pozostáva prevažne zo študentov masmediálnych štúdií. Pri výmene rady nastala aj koncepčná a vizuálna zmena časopisu. Napriek tomu, že logo ostalo pôvodné (z roku 2010, je to jediný prvok, ktorý sa počas existencie časopisu nezmenil – jeho tvorcom je Róbert Soročina, autor prvotného grafického riešenia časopisu Univerzál), grafika a aj celkové spracovanie sa v mnohom oproti pôvodnému zmenili.
Tupouhlý trojuholník
Tupouhlý trojuholník je trojuholník, ktorého jeden vnútorný uhol je tupý (t. j. väčší ako 90° a menší ako 180°).
náhľad|Tupouhlý trojuholník
Dornier Do 217
Dornier Do 217 bol nemecký bombardér z obdobia druhej svetovej vojny, následník typu Do 17.
Vývoj
Prvý prototyp Dornier Do 217 V1 odštartoval z továrenského letiska v auguste 1938. V motorových gondolách boli nainštalované pohonné jednotky Daimler-Benz DB 601 s výkonom 790 kW. Už na jeseň toho roku však lietadlo s jedným pracujúcim motorom stratil stabilitu, prešiel do strmhlavého letu a pri mestečku Tettnang havaroval. V jeho troskách zahynul palubný mechanik a továrensky pilot Koeppe.
Druhý prototyp Do 217 V2 dostal dva radové motory Junkers Jumo 211 s výkonom 706 kW. Nasledujúce prototypy Do 217 V3 a Do 217 V4 (D-AMSD) boli taktiež poháňané týmito motormi. Štvrtý prototyp V4 bol prvé lietadlo tohoto typu, ktoré bolo vybavené obrannou výzbrojou. Tá sa skladala z troch guľometov MG 15 umiestnených na nose, na chrbte trupu a pod trupom.
Príliš slabé motory, použité pri doterajších prototypoch, ktoré znemožňovali dosiahnutie predpokladaných výkonov, viedli ku konštrukcii Do 217 V7 (D-ACBF) a Do 217 V8 (D-AHJE). Poháňali ich dvoj hviezdicové štrnásťvalcové vzduchom chladené motory BMW 139, ktoré mohli krátkodobo dosiahnuť výkon až 1 140 kW. Tieto prototypy už nemali v chvostovej časti trupu aerodynamickú brzdu ako predošlé stroje.
Medzitým spoločnosť Dornier vyrobila osem predsériových lietadiel  Do 217 A-0, ktoré boli určené k diaľkovým prieskumným letom. Pohon tvorili motory Daimler-Benz DB 601 A a od prototypov sa líšili pridanou časťou pod kabínou, v ktorej boli umiestnené dve kamery. Výzbroj predstavovali tri pohyblivé guľomety MG 15 kalibru 7,9 mm.
Zároveň boli dokončené i prototypy bombardovacej varianty Do 217 C V1 (CH+HL) s dvoma motormi Junkers Jumo 211 A. Vyrobené však boli iba štyri predsériové Do 217 C-0, ktoré sa od A-0 líšili chýbajúcou časťou pod kabínou. Miesto nej mali nos Waffenkopf. Tieto stroje dostali pohonné jednotky Daimler-Benz DB 601 A. Výzbroj bola vylepšená na päť pohyblivých guľometov MG 15 kalibru 7,9 mm a jeden kanón MG 151 kalibru 15 mm, ktorý ovládal pilot.
V prvých týždňoch roku 1940 začal skúšobný program dôkladne prestavaného prototypu verzie E, označeného Do 217 V9. Lietadlo poháňali dva hviezdicové motory BMW 801 MA s výkonom 1 162 kW. Predĺžiť pumovnicu sa podarilo vďaka zväčšenému prierezu trupu vo zvislej rovine, výzbroj odpovedala verzií C.
Požiadavka na zosilnenie obrannej výzbroje a zavedenie pancierovania viedla k vzniku typu Do 217 E-3. Kanón MG 151 bol nahradený 20 mm kanónom MG FF a navyše sa do zadnej časti pilotnej kabíny montovali dva pohyblivé guľomety kalibru 7,9 mm. Posádku chránili pancierové pláty o sile 5 a 8 mm, taktiež pilotova sedačka dostala pancierovanie. Celková produkcia E-3 dosiahla zhruba 100 kusov.
Začiatkom októbra roku 1940 vzlietol prototyp verzie E-2, označený Do 217 V11, ktorý mal byť určený k strmhlavým bombardovacím útokom. Od E-1 a E-3 sa odlišoval zosilnenou konštrukciou zadnej časti trupu, chvostovou aerodynamickou brzdou a posilnenou obrannou výzbrojou. Okrem pevného kanónu MG 151 priemeru 15 mm v prednej časti trupu zahrňovala aj streleckú vežu s guľometom MG 131 kalibru 13 mm na hornej strane trupu, guľomet MG 131, strieľajúci dozadu, umiestnený v dolnej časti podtrupovek gondoly a tri guľomety MG 15. Pohon obstarávala dvojica motorov BMW 801 ML. Sériová výroba Do 217 E-2 bola začatá začiatkom jari 1941.
36. vyrobený Do 217 E-2 bol vybavený dvojicou pomocných brzdiacich štítov pre zlepšenie vlastností v strmhlavom lete, ktoré boli umiestnené pod krídlami medzi trupom a motorovými gondolami. Počas jedného skúšobného letu na továrenskom letisku vo Friedrichshafene, sa pilotovi v dôsledku zablokovania výškového kormidla nepodarilo lietadlo vybrať zo strmhlavého letu a ten narazil do zeme. Po tomto incidente bolo rozhodnuté o pozastavení vývoja Do 217 v úlohe strmhlavého bombardéru.
Na konci roku 1941 nahradila na montážnych linkách verzia Do 217 E-4 predtým vyrábanú E-2. K pohonu boli použité motory BMW 801 C a na nábežných hranách mala inštalované zariadenie Kuto-Nase k rezaniu lán balónových baráží. Kanón MG 151 kalibru 15 mm bol nahradený kanónom MG FF priemeru 20 mm.
Posledné vyrobené lietadlá verzie E-4 boli ešte v továrni Dornier prestavané na typ Do 217 E-5 ktoré boli určené k preprave riadených púm Henschel Hs 293. Stroje boli vybavené dvoma závesmi ETC 2000/XII pod vonkajšou časťou krídel a prídavným rádiovým vybavením pre navádzanie riadených púm. Išlo o vysielač FuG 203b Kehl III a prijímač FuG 230b Strassburg. Celkovo bolo vyrobených 65 kusov verzie E-5.
Dornier Do 217 H V1 bola experimentálna verzia, určená k operáciám vo veľkých výškach. Lietadlo malo drak verzie E-1 s motormi Daimler-Benz, vybavenými turbokompresormi.
Príliš malý počet nočných stíhacích lietadiel vo výzbroji Luftwaffe viedol ku vzniku stíhacích verzií Do 217. Koncom roku 1941 bol jeden Do 217 E-2 prebudovaný na nočný stíhací stroj Do 217 J-1. Od štandardných bombardovacích E-2 sa líšil novou prednou časťou trupu, v ktorej bola inštalovaná hlavňová výzbroj, zložená zo štyroch kanónov MG FF kalibru 20 mm a štyroch guľometov MG 17 kalibrov 7,9 mm. Streleckú výzbroj dopĺňal guľomet MG 131 kalibru 13 mm v elektricky ovládanej streleckej veži na hornej časti trupu a jeden MG 131 v zadnej česti podtrupové gondoly. Do prednej časti pumovnice bola uložená prídavná palivová nádrž.
Lietadlá J-1 vo výrobe nahradila nová verzia Do 217 J-2 vybavená palubným rádiolokátorom Fug 202 Lichtenstein BC.
Už 31. júl 1942 bola zalietaná ďalšia nočná stíhacia verzia Do 217 N-1. Stroj mal drak zhodný s typom J-1, od ktorého sa odlišoval iba motormi a ponechanou zadnou pumovnicou, ktorú J-2 nemala. Pre tento variant boli na pohon zvolené dva radové motory Daimler-Benz DB 603 A s výkonom 1360 kW vo výške. Radarové vybavenie zahrňovalo rádiolokátor spoločnosti Telefunken FuG 202 alebo FuG 212 Lichtenstein. Do 217 N-1 bol vybavený tiež identifikačným zariadením FuG 25, rádiovýškomerom FuG 101 a rádiostanicou FuG 10, ktorá bola od apríla 1943 obvykle nahradzovaná FuG 16. Namiesto kanóna MG FF boli vyzbrojené účinnejšími MG 151 priemeru. V poľných dielňach sa demontovala strelecká veža, ktorá bola nahradená dreveným krytom. Táto prestavba sa označovala ako Umrüst-Bausatz U1. Pri inej modifikácii boli do trupu inštalované kanóny strieľajúce šikmo nahor (tzv. Schräge Musik). Generálmajor Josef Kammhuber nariadil namontovať do troch strojov Do 217 N dva kanóny MG 151 kalibru, ktoré boli uložené v strednej časti trupu a mierili pod uhlom 70° dopredu nahor.
Na jar 1943 začala produkcia Do 217 N-2, ktorá niesla všetky úpravy z Do 217 N-1/U1 a palubný radar FuG 220 Lichtenstein SN-2. Vzhľadom na to, že minimálny dosah tohoto radaru bol, používali sa i radary staršieho typu FuG 202 alebo FuG 212 s minimálnym dosahom. Časť strojov bola vybavená súpravou R22, tvorenou štvoricou kanónov MG 151 kalibru v konfigurácii Schräge Musik. Celkom bolo vyrobených 364 kusov všetkých nočných stíhacích verzií stroja Do 217, z toho 157 bolo dodaných v priebehu roku 1942, zvyšok v roku 1943.
Prvý prototyp bombardéru Do 217 K V1 mal jednoduchú zvislú chvostovú plochu, nasledujúce prototypy Do 217 K V2 a Do 217 K V3 predstavovali sériový variant Do 217 K-1.
31. mája 1942 sa objavila sériová verzia Do 217 K-1 určená pre nočné bombardovanie. Stroje dostali hviezdicové motory BMW 801D s výkonom až 1 250 kW, odlišnú a úplne presklenú kabínu. Ako protilodná slúžila verzia Do 217 K-2 z decembra 1942, ktorá niesla dve riadené klzákové pumy s raketovým pohonom FX 1400 Fritz X. Prídavné rádiové vybavenie, ktoré slúžilo k navádzaniu púm Fritz X, tvoril vysielač FuG 203a Kehl I a prijímač FuG 230a Strassburg. Rozpätie krídel bolo zväčšené z 19 m na 24,80 m a do prednej pumovnice bola inštalovaná prídavná palivová nádrž. Do zadnej časti trupu sa montoval guľomet MG 81 Z kalibru 7,9 mm zameriavaný pilotom pomocou periskopu, ktorý mohol byť doplnený ďalšími štyrmi guľometmi, uloženými v motorových gondolách a zameranými rovnakým smerom.
Nasledujúci variant Do 217 K-3 sa od K-2 líšil rádiovým vybavením, ktoré sa skladalo z vysielača FuG 203c alebo FuG 203d Kehl IV. Lietadlá mohli niesť riadené pumy Fritz X alebo Hs 293 A.
Na jar 1943 boli postavené dva prototypy novej verzie Dornier Do 217 L, ktorá sa od "káčka" líšila novo riešeným tvarom kabíny a obrannou výzbrojou.
Verzia Do 217 M-1 mala tiež presklenú kabínu a dvanásťvalcové radové motory DB 603A.
Prvý prototyp Do 217 P V1 (Werk-Nr.1229, BK+IR), ktorý vznikol prestavbou Do 217 E-2, bol zalietaný 6. júna 1942. Bol to bombardovací a prieskumný stroj, ktorý mal operovať vo veľkých výškach. Stroj poháňali dva motory Daimler-Benz DB 603 B so štvorlistovými vrtuľami, tretí motor v trupe v mieste pumovnice Daimler-Benz DB 605 T s výkonom 1030 kW poháňal odstredivý kompresor. Veľké chladiče DB 605 T boli umiestnené pod centroplánom a vstupy vzduchu pre motor a kompresor sa nachádzali tesně za odtokovou hranou krídla. Štvorčlenná posádka bola sústredená v priestornej pretlakovej kabíne, ktorej tvar bol podobný ako u verzie K-2. Stroj bol rovnako vybavený aerodynamickou brzdou v zadnej časti trupu.
V lete a na jeseň roku 1942 začali skúšky prototypov Do 217 P V2 a Do 217 P V3, ktoré mali krídlo s rozpätím 24,50 m zhodné s verziou Do 217 K-2.
Začiatkom roku 1943 boli objednané tri sériové stroje Do 217 P-0. Prvý z nich bol dokončený v lete a zvyšné dva na jeseň toho roku. Všetky tri exempláre boli koncom roku 1943 testované v Erprobungsstelle Rechlin. Verzia P-0 bola určená predovšetkým pre fotoprieskumné operácie vo veľkých výškach. Vyzbrojené boli tromi dvojguľometmi MG 81 Z kalibru 7,9 mm, umiestnenými v nose trupu, v hornej časti kabíny a pod kabínou. Prieskumné vybavenie zahrňovalo kameru Rb 20/30 uloženú hneď za pretlakovou kabínou a dve automatické kamery Rb 70/30 montované v zadnej časti centrálnej sekcie trupu.
Označenie Dornier Do 217 R nieslo päť zo šiestich prototypov Dornier Do 317 A, ktoré boli v lete 1944 zaradené k III./KG 100.
Celková produkcia Do 217 všetkých verzií dosiahla celkového počtu 1905 kusov.
Nasadenie
Štyri vyrobené lietadlá predsériovej verzie C-0 zostali vo firme Dornier, kde slúžili ku skúškam nových bombardovacích zameriavačov.
Prieskumná verzia prestavaná z Do 217 E-0 a E-1 bola odovzdaná letke diaľkového prieskumu 2.(F)/11, ktorá bola v januári 1941 presunutá do Rumunska. Odtiaľ vykonávala prieskumné lety nad územím ZSSR.
Prvou bombardovacou jednotkou prezbrojenou na Do 217 E-1 sa stala II./KG 40, ktorá od marca 1941 s týmito strojmi operovala v rámci Fliegerführeru Atlantik. Ako ďalšia tento typ používala II./KG 2, do konca roku 1941 bola na Do 217 E prezbrojená tiež III./KG 2 nasadená v Sovietskom zväze. Luftwaffe prevzala asi 300 Do 217 všetkých verzií.
Stroje verzie E-5 spočiatku používalo Lehr und Erprobungskommando 36 so základňou v Garze na ostrove Usedom a neskôr II.KG 100, ktorá začala od 25. augusta 1943 operovať proti spojeneckým lodiam v Biskajskom zálive.
Ako odvetu za nálet 234 bombardérov RAF na historické hanzové mesto Lübeck prikázal Adolf Hitler previesť sériu nočných náletov na britské mestá. Prvý nálet na Exeter vykonalo v noci 23. apríla 1942 45 strojov Do 217 E z KG 2. V noci z 25. na 26. apríla bolo napadnuté mesto Bath. Ďalšie nálety uskutočnené nasledujúci týždeň mali za cieľ Norwich, York a opäť Norwich. Najúspešnejší nálet prebehol 3. mája, kedy bolo na Exeter zvrhnutých 131 ton púm, ktoré spôsobili rozsiahle škody v centre mesta. Dňa 4. mája boli zhodené bomby na Cowes a potom opäť na Norwich, Kingston upon Hull, Poole a Grimsby. Posledným cieľom májových náletov sa stalo Canterbury. Pri 14 náletoch bolo stratených 40 bombardovacích lietadiel, z nich väčšinu tvorili Do 217 E. Pomerne rozsiahle straty utrpela IV.(erg)/KG 2. Vzdušná ofenzíva však pokračovala a bombardované boli ďalšie britské mestá, napr. Birmingham, Southampton a Middlesborough. Posledné štyri nálety 27., 29., 30. a 31. júla skončili stratou 27 bombardérov. Od apríla do septembra 1942 stratila KG 2 65 z 88 posádok, ktoré mala na začiatku útoku.
Prvé lietadlá Do 217 J-1 boli začiatkom marca 1942 zaradené k operačnej jednotke II./NJG 1 sídliacej v Gilze-Rijen. Vzhľadom na nedostatok radarov operovali stroje iba v systéme Helle Nachtjagd, ktorý spočíval vo vizuálnom vyhľadávaní nepriateľských lietadiel osvetlených svetlometmi zo zeme. Väčšina strojov varianty J-1 bola už v lete 1942 vyradená od bojových útvarov a prešla k leteckým školám. Prvé nočné stíhacie stroje Do 217 N-1 boli k bojovým útvarom zaradené v zime 1942 – 43.
Keď talianske vojenské letectvo Regia Aeronautica v roku 1943 formovalo svoje prepadové letecké sily Forza Aerea Intercettori pre obranu Turína, Milána a ďalších priemyselných miest, požiadalo Nemcov o nočné stíhačky. Taliani dostali na jar 1943 nočné stíhacie Do 217 J-2, ktorými vybavili 59° a 60° Gruppo. Hlásenia o nočných prepadoch nad Talianskom sa však prakticky neobjavovali, zrejme kvôli zlému navádzaciemu systému. Pred talianskou kapituláciou v septembri 1943 bolo talianskemu vojenskému letectvu dodaných ďalších osem Do 217 J-2.
Variant Dornier Do 217 K-1 bol koncom leta 1942 zaradený do služby u jednotky KG 2. Stroje Do 217 K-2 začali slúžiť u III./KG 100, ktorá bola umiestnená na letisku Marseille-Istres na južnom pobreží Francúzska. Ich prvá bojová operácia spojená s použitím pumy Fritz X sa uskutočnila 29. augusta 1943 nad Stredozemným morom. Dňa 9. septembra 1943 odštartovalo z Marseille šesť Do 217 K-2 z III./KG 100 a nabralo smer ku spozorovanému zväzu talianskeho vojenského námorníctva, ktorý po kapitulácii plával do prístavov obsadených spojencami. Lode boli dostihnuté v prielive medzi ostrovmi Korzika a Sardínia. Po zásahu dvomi pumami Fritz X z útočiacich Dornierov bola potopená bojová loď Roma s 1 225 námorníkmi. Ťažko poškodená bola tiež loď Italia, ktorú rovnako zasiahla jedna puma Fritz X. Ďalšou operáciou III./KG 100 sa o týždeň neskôr stali nálety na zoskupenie spojeneckých lodí pri Salerne. Ťažké poškodenie utrpela britská bojová loď Warspite, britský križnik Uganda a americký Savannah. Dňa 22. januára 1944 bol pri Anziu napadnutý a potopený britský krížnik HMS Spartan a 29. januára 1944 britský torpédoborec HMS Janus.
Špecifikácia (Do 217 J-2)
right|300px
Čínske národné vodnopólové družstvo mužov
Čínske národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Čínu v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou China Swimming Association (CSA). Spolu s Kazachstanom a Japonskom patrí medzi najsilnejšie ázijské celky.
Vrcholné podujatia
Družstvo sa 3-krát predstavilo na olympijských hrách. Najlepšie skončilo hneď pri svojom štarte, v Los Angeles 1984, na 9. mieste, keď dokázalo zvíťaziť v 3 stretnutiach. Na majstrovstvách sveta neskončilo lepšie, aj keď najlepšie umiestnenie dosiahlo tiež pri svojom prvom štarte v Ekvádore. Od roku 2003 sa MS zúčastňuje, resp. sa dokáže kvalifikovať nepretržite.
Najväčšie úspechy družstvo zaznamenalo na vrcholných ázijských podujatiach. Na Ázijských hrách dokázalo vybojovať 5 zlatých medailí a zo všetkých si priviezlo medailu. Pridalo k nim aj 4 zlaté medaily z majstrovstiev Ázie. Zlato vybojovalo aj na Plaveckých majstrovstvá Ázie v roku 2012 či z Ázijského pohára 2010.
Od roku 2005 sa zúčastňuje takmer pravidelne svetovej ligy. V roku 2013 dosiahlo svoj najlepší výsledok, keď vo finálovej skupine skončilo na 5. mieste.
Likavská ulica
Likavská ulica je ulica:
Likavská ulica (Bratislava)
Likavská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v miestnej časti Kramáre.
Tvorí spojnicu medzi Rozvodnou a Magurskou.
Provin
Provin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brenelle
Brenelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lanouaille (obec)
Lanouaille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľká Čalomija
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľká Čalomija v okrese Veľký Krtíš.
Február 1948
Február 1948 môže byť:
Calamity Jane
Calamity Jane, vlastným menom Martha Jane Canary alebo Cannary (* 1. máj 1852, Princeton, Missouri, USA – † 1. august 1903, Terry, Južná Dakota) bola americká pohraničníčka a profesionálna prieskumníčka. Bojovala proti domorodým Američanom. Bola známa svojou láskavosťou a súcitom, najmä voči ľuďom v núdzi a chorým. Spolu s jej odvahou z nej tieto vlastnosti spravili známu pohraničnícku postavu. Bola známa aj tým, že zvykla nosiť pánske oblečenie.
Je ňou inšpirovaná postava Calamity Janet v hre Bang!.
Quaëdypre
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam diplomatických misií Slovenska
thumb|right|450px|Krajiny so slovenskými diplomatickými misiami
Toto je zoznam diplomatických misií Slovenska. Ich prevádzku riadi Ministerstvo zahraničných vecí SR. V decembri 2013 malo Slovensko 90 diplomatických misií, z toho
Zoznam neobsahuje honorárne konzuláty.
Európa
thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Berlíne thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Budapešti thumb|right|Stála misia Slovenska v Ženeve thumb|right|Generálny konzulát v Krakove thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Kyjeve thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Londýne thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Moskve thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Osle thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Prahe thumb|right|Slovenské veľvyslanectvo v Rige thumb|right|Slovenský generálny konzulát v St. Peterburgu right|thumb|Slovenské veľvyslanectvo vo Varšave
Amerika
thumb|Slovenské veľvyslanectvo vo Washingtone, DC
Ázia
thumb|Slovenské veľvyslanectvo v [[New Delhi.]] thumb|Slovenské veľvyslanectvo v [[Pekingu.]] thumb|Slovenské veľvyslanectvo v [[Tokio|Tokiu.]]
8. návštevná expedícia (ISS)
8. návštevná expedícia (skrátene EP-8; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava talianskeho astronauta ESA Roberta Vittoriho na stanici. Po týždennom pobyte na stanici a splnení vedeckého programu sa Vittori vrátil na Zem.
Hlavná
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Prípravy
Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz. Po prerušení letov raketoplánov v dôsledku havárie bola veľkosť základných posádok stanice znížená na dvoch kozmonautov, ktorých dopravu zabezpečovali Sojuzy. Tretie miesto v lodiach obsadzovali členovia návštevných posádok, po týždni sa vracajúci na Zem starým Sojuzom.
Priebeh letu
Sergej Krikaľov a John Phillips z Expedície 11 spolu s Vittorim odštartovali 15. apríla 2005 o 0:46 UTC z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-6; po dvoch dňoch samostatného letu sa 17. apríla o 2:20 UTC spojili so stanicou.
Po spojení sa kozmonauti privítali so stálou posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a začali pokusy programu Eneide (niektoré experimenty prebiehali už od začiatku marca, kedy zásobovacia loď Progress M-52 priviezla na ISS potrebné stroje. Časť vybavenia potrebného pre experimenty (31,1 z 68,3 kg prístrojov a materiálov) si priviezli kozmonauti sami, zvyšok dopravil na stanicu spomínaný Progress.
Medzi lekársko-biologické experimenty programu Eneide patrilo štúdium vývoja neurónov v stave beztiaže u hmyzu (CRISP-2); štúdium vplyvu beztiaže na vyššie rastliny (AES): rast fazule v beztiaži (Beans); klíčenie vyšších rastlín v beztiaži (Seedlings); rast odrezkov viniča a správanie ich ramien výhonkov v beztiaži (Vino). Ďalej štúdium vplyvu radiácie a beztiaže na vývoj bunkovej kultúry thyroidných buniek u potkanov (FRTL5); štúdium vplyvu podmienok kozmického letu na lyofilizované kultúry mikroorganizmov a spór (MIS); štúdium vplyvu beztiaže na práceschopnosť horných končatín človeka (HPA); monitorovanie úlohy neurotrofinov na fyziopatologické prejavy stresu a ovplyvnenie nervového a imunitného systému človeka v podmienkach kozmického letu (NGF); sledovanie subjektívneho vnemu zvislej polohy tela v podmienkach mikrogravitácie (VSV); sledovanie súhry vnemov pohybu tela ortostatickým a zrakovým ústrojenstvom človeka (ETD-I); degustácia vzoriek pokrmov z oblasti Lazio v Taliansku (FTS); sledovanie adaptácie vestibulárneho aparátu človeka na podmienky mikrogravitácie (ILO-I) a konečne testovanie nových inteligentných snímačov pre sledovanie fyziologických funkcií tela človeka (HBM).
thumb|left|Sojuz TMA-6 pripojený k modulu [[Pirs stanica ISS, 18. apríla 2005]] Technologickými experimentami boli Eneide, registrácia navigačných údajov zo systému GPS a EGNOS (European Geostationary Navigation Overlay System) počas autonómneho letu Sojuzu TMA-6 a počas jeho letu v zostave ISS; Lazio, registrujúce kozmické žiarenie a študujúce súvislostí jeho intenzity so zábleskami v sklovci očí a vplyv rôznych tieniacich materiálov a tiež študujúci magnetického prostredia (program); EST, vyhodnocujúci funkčnosť rôznych komerčne dostupných elektronických súčiastok v podmienkach kozmického letu; E-Nose, skúšajúci prototyp elektronického zariadenia na detekciu pachov; SPQR, testujúci laserové zariadenie na lokalizáciu a zobrazenie ISS zo Zeme a ASIA sledujúci vplyv podmienok kozmického letu na dosku s elektronickými obvodmi.
Vittori sa venoval aj vzdelávacím aktivitám. Bolo to štúdium molekulárnych mechanizmov regulujúcich fyziológiu osteoblastov v bunkovej kultúre ľudského tkaniva MG-63 v podmienkach mikrogravitácie v experimente BOP; obstaranie videozáznamu s demonštráciou elektrostatického priťahovanie makroskopických kryštálových alebo molekulárnych štruktúr v programe ESD a amatérske spojenie so žiakmi a študentmi na Zemi v programe ARISS-4.
Celkom Vittori venoval vedeckému programu Eneide 39 hodín, s pokusmi pomohli aj Sergej Krikaľov (6 hodín a 50 minút) a Saližan Šaripov (3 hodiny a 40 minút). Na Zem Vittori priviezol 15,1 kg materiálov s výsledkami experimentov. Po týždennom pobyte na ISS sa 24. apríla 2005 o 18:42 UTC Vittori s vracajúca sa posádka Expedície 10 v Sojuze TMA-5 odpútali od stanice a toho istého dňa o 22:07 UTC pristáli v severnom Kazachstane, neďaleko od Arkalyku.
Pražský prevrat
Pražský prevrat môže byť:
Dark ambient
Dark ambient je veľmi rozšírená odnož ambientu. Je pre neho typický temný a disonantný charakter skladieb. Vznikol počas 80. rokov 20. storočnica spolu s nástupom nových typov syntetizátorov a rozvinul sa napokon s vývojom nových počítačových technológií práce so zvukom v rámci najrôznejších elektronických hudobných foriem. Ide o štýl, ktorý má veľa tvárí a je často spájaný s ďalšími hudobnými žánrami, predovšetkým industrialom, noise atď. Termín ako taký možno použiť na všetky formy ambientnej hudby, ktorým sú v podtexte spoločné (okrem vyššie uvedených) charakteristiky typu „zlovestný“, „osudový“, či pocity ako „osamelosť“, „izolovanosť“, „melanchólia“ a pod.
Dejiny
Dark ambient ako žáner nemá žiadneho zakladateľa a aj jeho názov vznikol až oveľa neskôr ako štýl samotný. Za nahrávky, ktoré predstavujú len akési korene tohto hudobného tvaru, možno považovať skladby vytvorené v rámci raného obdobie spolupráce Briana Ena a Roberta Frippa na albume Evening Star (1975).
Charakteristika
Vo všeobecnosti Dark ambient využíva ako organické, tak i obskúrne zvukové efekty. Možno sa stretnúť s gongom, perkusívnymi rytmami a často sa objavuje i upravený vokál. Atmosféra hrá veľkú úlohu a má predovšetkým introspektívny charakter. Okrem toho sa v mnohých prípadoch spája i s vizualizáciou.
Referencie
Industrial
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľké Zlievce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľké Zlievce v okrese Veľký Krtíš.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľký Lom
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľký Lom v okrese Veľký Krtíš.
Breny
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lanquais
Lanquais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam geografických článkov/M
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1084 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
má
Mábaidú · Mádeli · Mádú (Káfu) · Máenbúdú · Máfaru · Máfiláfusi · Máfusi (Dálu) · Máfusi (Káfu) · Mágau · Mágocs · Mákandúdú · Mákuratu · Málaš · Málendú · Málinec · Málinec (vodná nádrž) · Málos (Alif Alif) · Málos (Bá) · Mámakunudú · Mámallapuram · Mámendú (Gáfu Alif) · Mámendú (Lámu) · Mámendú (Sínu) · Mámingili · Mándok · Márandú · Máriapócs · Mártires · Mása (rieka) · Mátészalka · Máungúdú · Mávah · Mávaidú
mä
Mälaren · Mäsiarska ulica (Košice)
mb
Mbabane (mesto) · Mbandaka · Mbanza-Ngungu · Mbuji-Mayi
mc
McAllen · McGill University · McMurdo Sound
me
Međugorje · Meander (riečny) · Meandre Lužnice · Meaux · Medan · Medellín · Medené Hámre · Medený hámor v Banskej Bystrici · Medical Valley EMN · Mediciovci · Medina · Medovarce · Medufinolu (Káfu) · Medvedie · Medvedí ostrov · Medvednica · Medveďov · Medvode · Medzev · Medzibrod · Medzibrodie nad Oravou · Medzilaborce · Medzilaborce (okres) · Medzinárodná geografická olympiáda · Medzinárodná stupnica obťažnosti riek · Medzinárodné letisko Ioannisa Daskalogiannisa Chania · Medzinárodné letisko Nikosa Kazantzakisa Iraklio · Medzinárodné letisko Rodos-Diagoras · Medzinárodný folklórny festival Myjava · Megalopoli · Megalopolis · Megara · Megata · Megonky (prírodná pamiatka) · Mehedinți · Mechelen · Meißen · Mekka · Meklenbursko-Predpomoransko · Mekong · Melacký prieliv · Melaka (mesto) · Melanézia · Melčice-Lieskové · Melek · Meliata · Melick · Melimoyu · Melitopoľ · Melk (okres) · Mellach · Melo · Melódia (zbor) · Melun · Memaliaj · Memphis (Tennessee) · Mendoza (argentínska provincia) · Mendoza (mesto v Argentíne) · Menen · Menengai · Mengeš · Mengusovce · Mencheca · Menorca · Menšie odľahlé ostrovy USA · Mentavajské ostrovy · Mentolat · Merano · Merapi · Merašice · Merbabu · Mercedes (department) · Mercedes (Uruguaj) · Meridian (Texas) · Merkendorf (Štajersko) · Merlo (Buenos Aires) · Merseyside · Merta (rieka) · Meru (sopka) · Mesa · Mesačný tieň · Mesen · Messina · Messinský prieliv · Mestá a obce regiónu Zamagurie · Mestečko (okres Púchov) · Mestečko (typ obce) · Mestisko · Mesto (Japonsko) · Mesto (Slovensko) · Mesto (všeobecne) · Mesto duchov · Mesto s vlastným štatútom (Rakúsko) · Mesto so župným právom · Mestre · Mestská Bôrová · Mestská časť · Mestská elektráreň v Banskej Bystrici · Mestská hromadná doprava v Hlohovci · Mestská hromadná doprava v Pezinku · Mestská oblasť · Mestské časti Bratislavy · Mestské časti Sečoviec · Mestské múzeum Karola Točíka v Turzovke · Mestské opevnenia (Bratislava) · Mestské opevnenie (Bardejov) · Mestské právo (súhrn práv) · Mestský okres (Slovensko) · Mestský štát · Mešterova lúka · Metamorfóza (geológia) · Methana (sopka) · Metković · Metlika · Metropola · Metropolitná oblasť · Metropolitná oblasť Kansas City · Metropolitný región Rio de Janeiro · Metrov nad morom · Metsovo · Mettersdorf am Saßbach · Metuje · Meurthe-et-Moselle · Meuse (departement) · Mexiko · Mexiko (mesto) · Meyrin · Meziboří · Meziměstí · Mezoamerika · Mezopotámska nížina · Mezőcsát · Mezőhegyes · Mezőkeresztes · Mezőkovácsháza · Mezőkövesd · Mezőtúr · Mezzani · Meždusopočnyj · Mežica
mé
Mélykút · Mérida · Mérida (Mexiko) · Mérida (Venezuela)
mě
Měčín · Mělník · Městec Králové · Město Albrechtice · Město Touškov
mf
MFK Dolný Kubín
mí
Míduffusi · Mídupparu · Mídú (Dálu) · Mídú (Rá) · Mídú (Sínu) · Mímu · Mírufenfusi (Káfu)
mj
Mjanmarsko · Mjódžin · Mjókó (sopka)
ml
Mladá Boleslav · Mladá Vožice · Mládzovo · Mleczna · Mliečna ulica · Mljet · Mlynárovce · Mlynčeky · Mlynica (obec) · Mlynica (rieka) · Mlynky (okres Spišská Nová Ves) · Mlynská ulica (Košice)
St. Louis Blues
St. Louis Blues je hokejový klub NHL sídliaci v St. Louis, v americkom štáte Missouri. Patrí do Centrálnej divízie, v Západnej konferencii. Tím bol pomenovaný podľa známej pesničky od W. C. Handy "Saint Louis Blues". Svoje domáce zápasy hrá v hale Scottrade Center, ktorá má kapacitu 19,150 miest. Klub bol založený v roku 1967, kedy sa NHL rozrástla o 6 nových tímov.
Zoznam geografických článkov/M
mn
Mnešice · Mnichovice (okres Praha-východ) · Mnichovo Hradiště · Mníchova diera · Mníchova Lehota · Mníšek nad Hnilcom · Mníšek nad Popradom · Mníšek pod Brdy
St. Louis Blues
História klubu
Blues vstúpili do NHL v rámci rozšírenia v roku 1967 spolu s Minnesotou North Stars, Los Angeles Kings, Philadelphiou Flyers, Pittsburghom Penguins a Californiou Seals. Blues vstúpili z tejto šestice do ligy ako poslední, keď dostali prednosť pred Baltimorom, na naliehanie Chicaga Blackhawks. Blackhawks totiž v tom čase vlastnila vplyvná rodina Writzovcov, ktorej patrila zostarnutá hala St. Louis Arena. Hala nebola udržiavaná od 40. rokov 19. storočia, a Writzovci to chceli zmeniť, využili preto svoj vplyv, aby NHL udelila licenciu St. Louis, ktoré formálnu prihlášku do ligy ani nepodalo. Prvým vlastníkmi Blues boli poisťovací magnát Sid Salomon Jr., jeho syn Sid Salomon III a Robert L. Wolfson. Po tom, ako Salomonovci klub získali, Sid Salomon Jr. minul niekoľko miliónov dolárov na masívnu rekonštrukciu 38 ročnej arény. Počet miest sa zvýšil z 12 000 na 15 000.
Zoznam geografických článkov/M
mo
Mo-kao kchu · Moab (krajina) · Mobile (Alabama) · Mobilizmus · Moča · Močenok · Močiar · Močiar (okres Banská Štiavnica) · Močiarka (prítok Maliny) · Modena · Modica · Modra · Modra nad Cirochou · Modrany · Modrá vlajka · Modriach · Modrová · Modrovka · Modrý Kameň · Modrý Níl · Modrý vrch (prírodná rezervácia) · Modřice · Moers · Mogadišo · Mogán · Mogersdorf · Mogi das Cruzes · Mohan · Mohansko-dunajský prieplav · Moháč · Mohelnice (okres Šumperk) · Mohill · Mohyla Milana Rastislava Štefánika (Bradlo) · Mohylianka · Mohyliv-Podiľskyj · Mohylov · Mocho-Choshuenco · Mojanda · Moje Tärara · Mojínsky potok · Mojmírovce · Mojš · Mojtín · Mojtínska jaskyňa · Mokrance · Mokrá Lúka · Mokroluh · Mokrý Háj · Mokša (rieka) · Mokudžó · Mokvavý prameň · Mol (Belgicko) · Moldava nad Bodvou · Moldavská autonómna sovietska socialistická republika · Moldavská demokratická republika · Moldavská jaskyňa · Moldavské kniežatstvo · Moldavsko · Moldavsko (Rumunsko) · Molde · Moldoveanu · Molfetta · Molinicos · Moliterka (Bardejov) · Moluky · Mombacho · Momotombito · Momotombo · Monaco (sopka) · Monako · Monasterevin · Moncton · Mongolsko · Monmouth · Monor · Monowai · Mons · Monský prieliv · Mont Blanc · Montana (Bulharsko) · Montana (oblasť) · Monte Águila · Monte Burney · Monte Caseros (department) · Monte Cassino · Monte Civetta · Monte da Pedra · Monte Leone (horstvo) · Monte Perdido · Monte Pissis · Monte San Giorgio · Monte Verde · Monte Viso · Montehermoso · Monterrey · Montesano · Montevideo (department) · Montfort (Limbursko) · Montgomery (Alabama) · Monti Vulsini · Montluçon · Montmartre · Montmorency (Val-d’Oise) · Montpelier (Vermont) · Montpellier · Montreuil (Seine-Saint-Denis) · Montreux (Švajčiarsko) · Montrouge · Montserrat (ostrov) · Monza · Monza e Brianza (provincia) · Monzón · Mooskirchen · Moosonee · Morada Nova · Morava (región) · Morava (rieka) · Moravany (okres Michalovce) · Moravany nad Váhom · Moravice (rieka) · Moravská Dyje · Moravská Třebová · Moravské Budějovice · Moravské Lieskové · Moravské pole · Moravsko-sliezske Beskydy · Moravský Beroun · Moravský Krumlov · Moravský Svätý Ján · Morávka-Žermanice · Morbihan (departement) · More · Morelia · Moreno (Buenos Aires) · Moreno (department) · Moresnet · Moréna · Moriusaq · Morkovice-Slížany · Morón (Buenos Aires) · Morská geológia · Morské oko (jazero) · Morské oko (pleso) · Morský prúd · Morský vánok · Mortantsch · Mortsel · Mosela (rieka) · Moselle (departement) · Mosfellsbær · Moschendorf · Moskenesøy · Moskovská ulica (Banská Bystrica) · Moskovské veľkokniežatstvo · Moskva · Moskva (rieka) · Mosonmagyaróvár · Most (mesto) · Most pri Bratislave · Mostar · Mostište · Mostná ulica (Nitra) · Mostná ulica (Žilina) · Mostová (obec) · Mosul · Moškovec · Mošnica (dolina) · Mošonský Dunaj · Mošovce · Moštenica · Motešice · Moti (ostrov) · Motutunga · Motyčky · Moulin Rouge · Mount Augustus · Mount Everest · Mount Kirkpatrick · Mount Logan · Mount Terror (Antarktída) · Mount Vernon (New York) · Mount Zdarsky · Mountain states · Mountmellick · Mountrath · Mousâ ‘Alli · Mouscron · Moyzesova ulica (Košice) · Mozambický prieliv · Mozambik · Možajsk
mó
Mór · Mórahalom
mô
Môce · Môlča · Môťová (vodná nádrž)
mö
Mödling (okres) · Mönchengladbach · Mönichwald · Mörbisch am See · Mötz
mr
Mrázovce
mŕ
Mŕtve rameno Váhu
mš
Mšeno
mu
Muğla · Mucu-Hiučidake · Mučín · Mudanya · Mudroňovo · Mudrovce · Mugodžary · Muhavura · Muine Bheag · Mukačevo · Muladú · Mulah · Mulda (rieka) · Muleshoe · Mulhacén · Muli · Mullingar · Muľa · Munții Parâng · Mundú · Municipálne mesto (Uhorsko) · Municípium (Rumunsko) · Muntele Găina · Mura (rieka) · Muraidú · Murau · Murau (okres) · Muránska · Muránska Dlhá Lúka · Muránska Huta · Muránska Lehota · Muránska Zdychava · Muráň (obec) · Muráň (prírodná rezervácia) · Muráň (rieka) · Muráň (vrch vo Volovských vrchoch) · Murcia (mesto) · Mureș (župa) · Mureck · Mureš (rieka) · Murfeld · Murgašova ulica (Trnava) · Muria · Murmansk · Murrákuš · Murska Sobota · Murská republika · Murtal · Murter (mesto) · Mururoa · Murvica (Brač) · Musala · Museo archeologico nazionale di Paestum · Mustjõe · Mušima · Muškát (Pezinok) · Mutnovskaja sopka · Mutters
mú
Mútna · Mútne · Mútnik (Hnúšťa) · Mútnik (Liptovský Mikuláš) · Múzejné námestie (Trnava) · Múzeum kysuckej dediny · Múzeum liptovskej dediny · Múzeum ľudovej architektúry v Bardejovských Kúpeľoch · Múzeum oravskej dediny · Múzeum špeciálneho školstva v Levoči · Múzeum Tatranského národného parku
mü
Mühlbachl · Mühldorf bei Feldbach · Mühlen · Mühlgraben · Mülheim an der Ruhr · Müllendorf · Mürzzuschlag · Mürzzuschlag (okres)
my
Myjava (mesto) · Myjava (okres) · Myjava (rieka) · Mykines · Mykolajiv · Myrtos Pyrgos · Mys · Mys princa Waleského · Myslina (okres Humenné) · Mystras · Mytilini · Mytišči
mý
Mýtna (okres Lučenec) · Mýtne Ludany · Mýtny vrch · Mýto (okres Rokycany) · Mýto pod Ďumbierom
St. Louis Blues
Začiatky a tri účasti vo finále Stanleyho pohára (1967 - 1970)
V prvých sezónach hrali za Blues veteráni ako Doug Harvey, Don McKenny či Dickie Moore, v bránke predvádzala fantastické výkony dvojica legiend Glenn Hall a Jacques Plante, ktorí dokonca vyhrali Vezinovu Trofej. Dopomohla im k tomu aj solídna obrana s hráčmi ako bol defenzívny útočník Jim Roberts, kapitán Al Arbour či veľmi tvrdý obrancovia, bratia Bob a Barclay Plagerovci. Phil Goyette vyhral v roku 1970 Lady Byng Trophy, a do útoku pribudol center Red Berenson, ktorý bol prvou skutočnou hviezdou v tíme. St. Louis Arena si veľmi rýchlo získala povesť jedného z najbúrlivejších štadiónov v lige, a vydržala jej po celú dobu, kedy tu Bluesmani hrávali svoje domáce zápasy.[3]
Sid Salomon získal v lige povesť vynikajúceho vlastníka. Hráči boli zvyknutí, že s s nimi v lige obchoduje ako s komoditami, no Sid Salomon im kupoval autá a posielal ich na dovolenky na Floridu. Hráči mu za to boli veľmi vďační, a ako vďaku za jeho prístup sa v každom zápase snažili hrať najlepšie ako vedeli.
Finančné problémy a začiatok dlhej série účasti v play-off (1970 - 1987)
Úspechy Blues zo 60. rokov nanešťastie nepokračovali aj v rokoch 70. Formát play-off sa zmenil a do Západnej Divízie pribudli Chicago Blackhawks. Tím opustil kvôli nezhodám s majiteľom Sidom Salomonom III tréner Scotty Bowman, a kľúčoví hráči ako Hall, Plante, Goyette či Berenson ukončili kariéru resp. boli vymenení. Výmena Reda Berensona priniesla do tímu hviezdu Detroitu Red Wings, Garryho Ungera, ktorý vstrelil 30 gólov v 8 sezónach po sebe, čím prekonal aj dovtedajší rekord NHL.
Klub sa medzičasom dostal do vážnych finančných problémov a bol blízko krachu. Sčasti to bolo spôsobené tlakom zo strany Svetovej Hokejovej Asociácie, no hlavnou príčinou boli rozhodnutia Salomonovcov z doby, kedy klub získali. V snahe znížiť náklady na prevázdku, znížili počet zamestnancov na istý čas iba na tri. Jedným z nich bol Emile Francis, ktorý bol prezidentom klubu, generálnym manažérom a trénerom zároveň.
Klub napokon od Salomonovcov kúpil v roku 1977 výrobca krmív pre domáce zvieratá, Ralston Purina, ktorý premenoval domácu halu Blues na "Checkerdome." Francis a minoritný vlastník Wolfson pomohli uzavrieť predaj tímu Ralstonovi Purinovi ktorý zaručil, že Blues zostanú v St. Louis. Len rok po tom, ako Blues skončili sezónu iba s 18 víťazstvami (dodnes najmenší počet víťazstiev v sezóne), v roku 1980 postúpili do play-off, a podarilo sa im to aj v nasledujúcich 25 sezónach po sebe. Zlepšovanie pokračovalo aj v roku 1981, kedy tím vedený trénerom Berensonom, s ako hráčmi Wayneom Babychom (54 gólov), budúcim členom siene slávy Berniem Federkom (104 bodov), Brianom Sutterom (35 gólov) a brankárom Mikeom Liutom (v sezóne skončil v boji o Hart Trophy druhý, za Wayneom Gretzkym), skončil so 45 výhrami a 107 bodmi, druhý najlepší v lige. Výkony zo základnej časti však v play-off nepokračovali a Blues vypadli z bojov o najprestížnejšiu trofej v drhom kole s New Yorkom Rangers. Ďalšie dve sezóny také úspešné neboli, no aj napriek tomu sa Bluesmani dokázali prebojovať do play-off.
Ornest viedol klubu s naozaj minimálnym rozpočtom, avšak hráčom to neprekážalo. Ako povedal Sutter, chceli zostať v St. Louis, pretože im pripomínalo vidiecke kanadské mestá, v ktorých mnohí z nich vyrastali. Ornest požiadal mnohých hráčov, aby počkali, kým dostanú výplaty, potrboval totiž pokryť bežný chod klubu. Nakoniec však hráčov vždy vyplatil. Počas jeho pôsobenia mali Blues na súpiske iba 26 hráčov - 23 v St. Louis a troch na svojej farme v Montane. Väčśina klubov v 80. rokoch mala kontrakt s viac ako 60 hráčmi. Napriek nedostatku peňazí zostali Blues veľmi súťaživým klubom. Doug Gilmour, ktorého klub draftoval v roku 1982, sa postupne vypracoval na hviedzneho hráča.
Súčasný káder
Stav k 26. aprílu 2013
Zoznam ulíc a námestí v Poprade
Toto je zoznam ulíc a námestí v Poprade.
Kĺzavá ulica
Kĺzavá ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v miestnej časti Kramáre.
Tiahne sa od Starej Klenovej ulice po lesopark. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Quarouble
Quarouble je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Quérénaing
Quérénaing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Harold Alexander
Harold Rupert Leofric George Alexander, prvý Gróf Alexander Tuniský (* 10. december 1891, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 16. jún 1969, Slough, Spojené kráľovstvo) bol britský poľný maršal, vyznamenaný počas oboch svetových vojen. V povojnovom období zastával funkciu Generálneho guvernéra Kanady.
Raná kariéra
Narodil sa v Londýne, ale vyrastal v Ulsteri na panstve svojich aristokratických rodičov. Bol zmiešaného britsko-írskeho pôvodu. Po skončení strednej školy navštevoval elitnú vojenskú akadémiu v Sandhurste. Koncom roka 1912 získal hodnosť poručíka. Následne slúžil v jednotkách Írskej gardy. Ako jej príslušník sa zúčastnil bojov na západnom fronte počas prvej svetovej vojny. Počas vojny bol dvakrát ranený. V roku 1916 bol vyznamenaný D.S.O. a francúzskym vyznamenaním čestnej légie. Po skončení prvej svetovej vojny viedol nemecké jednotky operujúce v Litve, počas ruskej občianskej vojny. Do roku 1922 pôsobil v hodnosti podplukovníka. Neskôr slúžil na vojenských postoch v Turecku a na Gibraltáre. V roku 1926 navštevoval štábnu školu v Camberley.
Druhá svetová vojna
Počas druhej svetovej vojny slúžil ako divízny generál. Viedol ústupové boje počas evakuácie britských vojsk z Dunkerque. Jeho úloha v operácii bola hodnotená veľmi kladne. Následne zaisťoval ústup britských vojsk z Barmy, podstatnú časť na britskom úspechu však niesol jeho podriadený William Slim.
V roku 1942 bol Alexander poverený vedením britských vojsk na Blízkom východe. Vo funkcii nahradil Clauda Auchinlecka, po britských neúspechoch pri Tobruku. Jeho podriadeným, veliacim 8. armáde v tomto období bol Bernard Law Montgomery. Obaja spolupracovali veľmi dobre. Alexander s úspechom riadil logistickú podporu, zatiaľ čo Montgomery riadil priamo bojové operácie. Po bitkách o El Alamein a tuniskej kampani sa im spoločne s jednotkami západných spojencov podarilo zlikvidovať nemecké a talianske sily. V tomto období spolupracoval s americkým generálom Eisenhowerom. Neskôr velil 15. armádnej skupine pri útoku na Sicíliu. V neskoršom období začiatku príprav vylodenia v západnej Európe, mu pripadla úloha viesť spojenecké vojská v Stredomorí. Zodpovedal za ďalší priebeh bojov v Taliansku. Pri bojoch o Rím, došlo v dôsledku zlej koordinácie postupu americkej 5. armády (gen. Mark Clark) k ústupu väčšiny nemeckých síl zo vznikajúceho obkľúčenia. Následný postup talianskym územím bol pomerne pomalý a trval až do konca vojny.
Povojnové obdobie
Po skončení vojny pôsobil v rokoch 19461952 Alexander ako generálny guvernér Kanady. V tomto období viedol relatívne neformálny život v Rideau Hall. Neskôr v rokoch 19521954 pôsobil ako minister obrany Churchillovej vlády. Po smrti kráľa Juraja VI. bol poverený organizáciou korunovácie Alžbety II. V marci 1954 mu kráľovná udelila titul gróf tuniský. V roku 1959 odišiel z politiky. Kráľovnou bol vyznamenaný Radom za zásluhy. Zomrel 16. júna 1969 v dôsledku perforácie aorty. Bol pochovaný 24. júna vo Windsorskom zámku.
Žihľavník (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Omšenie v okrese Trenčín v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1967 na rozlohe 130,18 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. .
Územie tvorí významnú krasovú oblasť s pôvodnými zachovalými lesnými porastami s výskytom vzácnej teplomilnej flóry a fauny.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Vrbovka
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Vrbovka v okrese Veľký Krtíš.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Želovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Želovce v okrese Veľký Krtíš.
Larzac (Dordogne)
Larzac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brie (Aisne)
Brie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dole hlavou
„Dole hlavou“ je prvý singel z albumu "Tráva musí rásť" speváka Mira Jaroša.
Vznik
Pieseň vznikla, keď mal spevák dvanásť rokov. Pri hľadaní inšpirácie na tretí album na ňu náhodou narazil a napísal k nej nový text. Do rádií sa dostala v máji 2010. Na podporu singla vyšla rádiová a akustická verzia piesne. Spevák po prvýkrát použil vo svojej tvorbe gitalele. .
Hranie v rádiách
V 26. týždni v roku 2010 sa nahrávka stala šiestou najhranejšou slovenskou skladbou.
Markovica
Markovica je vrch v Strážovských vrchoch s nadmorskou výškou
Geológia
Masív vrchu tvoria triasové dolomity a vápence tektonickej jednotky hronika.
Dostupnosť
Popod vrch vedie Turistická značkovaná trasa číslo 8585.
Peta
Peta (symbol P) je predpona sústavy SI a znamená mocninu 1015, tj. Označuje milión miliárd základných jednotiek. Predpona pochádza z gréckeho πέντε - päť, čo súvisí s tým, že sa jedná o piatu predponu zodpovedajúcu mocnine ktorá je násobkom troch. Z hľadiska etymológie patrí peta k predponám v rozsahu tera až yotta ktoré vznikli z čísloviek štyri až osem vypustením jedného písmena.