cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Grosseteste
220px|náhľad|Robert Grosseteste Robert Grosseteste alebo Robertus Lincolniensis alebo Robertus Grosseteste alebo Robert Greathead (Veľkohlavý) (1175 Stradbrook alebo Stradbroke – † 9. október 1253 Lincoln) bol anglický filozof, biskup lincolnskej diecézy, významný predstaviteľ scholastiky, autor komentárov k novoobjaveným Aristotelovým spisom (najmä Fyzika) a Etika Nikomachova. Mimoriadny význam má jeho pokus matematicky opísať prírodné javy. Grosseteste, známy ako jeden z najučenejších mužov stredoveku, sa považuje za prvého učenca, ktorý spísal kompletný súbor krokov potrebných na uskutočnenie vedeckého experimentu.
Robert Grosseteste bol silne ovplyvnený názormi Augustína z Hippa, Anselma z Canterbury a arabských novoplatonikov.
Externé odkazy
Thomas E. Woods Jr. Ako katolícka cirkev budovala západnú civilizáciu, Redemptoristi - Slovo medzi nami, 2010, ISBN 978-80-89342-15-0. s. 98-99.
Labatie-d’Andaure
Labatie-d’Andaure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Labatie-d’Andaure má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Wizernes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dolné diery
thumb|Dolné diery Dolné diery je turisticky významná tiesňava v Krivánskej Malej Fatre, súčasť Jánošíkových dier.
Dolné diery sú sprístupnené náučným chodníkom. Nachádzajú sa v nich dva vodopády (1 m a 3,5 m), ktoré sú súčasťou vodopádov Dierového potoka. Bizarné skalné útvary so špecifickou klímou sú domovom viacerých zaujímavých druhov rastlín a živočíchov.
Peter Thomas Geach
Peter Thomas Geach (* 29. marec 1916, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 21. december 2013) bol britský filozof, predstaviteľ lingvistickej filozofie.
V roku 1965 bol zvolený za člena British Academy (FBA).
Nancy Jane Curriová
Nancy Jane Curriová (, rodená Nancy Jane Deckerová; * 29. december 1958, Wilmington, Delaware, USA) je americká pilotka a astronautka. Vo vesmíre bola štyrikrát.
Štúdium a zamestnanie
Absolvovala strednú školu Troy High School v meste Troy (1977) a potom pokračovala v štúdiu biológie na Ohio State University. Štúdium v Ohiu ukončila v roku 1980 a prihlásila sa do armády. Študovala rok na leteckej škole US Army Aviation School a stal sa z nej na ďalších 6 rokov armádny pilot vrtuľníkov. Zároveň pokračovala vo vysokoškolskom štúdiu na University of Southern California, ktoré ukončila v roku 1985.
Od roku 1987 začala pracovať pre NASA v Houstone. Školenie astronautov absolvovala v rokoch 1990 až 1991 a potom bola zaradená do jednotky aktívnych astronautov NASA.
Vydala sa, jej manželom sa stal Richard Sherlock.
Lety do vesmíru
Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostala štyrikrát vo funkcii letová špecialistka a strávila vo vesmíre 41 dní, 15 hodín a 32 minút. Bola 293. človekom vo vesmíre, 23. ženou.
Tatiana Vilhelmová
Tatiana Vilhelmová (* 13. júl 1978, Praha) je česká herečka a dabérka.
Životopis
Od desiatich do devätnástich rokov sa venovala baletu a spevu v Kühnovom detskom zbore a recitácii. Nedokončila štúdium konzervatória v Prahe. Jej matka Karla Winklerová žije v Pretórii (JAR), otec na Ukrajine, má o dva roky staršieho brata Viktora a podľa svojich slov "hromadu nevlastných súrodencov".
Mala niekoľko potenciálnych životných partnerov zo sveta hercov (Pavel Liška) aj nehercov, v júli 2005 sa vydala za Pavla Čecháka. V roku 2005 sa im narodil syn František, roku 2008 druhý syn Cyril. V januári 2013 sa rozviedli.
Jej partnerom je herec Vojtěch Dyk. V roku 2013 sa im narodil syn Alois.
Jej domovskou scénou bolo Dejvické divadlo (v mestskej časti Praha 6 v Dejviciach). Niekoľkokrát bola nominovaná na rôzne ocenenia (sedemkrát Český lev, Cena Thálie, Cena Alfréda Radoka, Neviditeľný herec). Siedma nominácia na Českého leva 2006 za hlavný ženský herecký výkon vo filme Štěstí bola korunovaná víťazstvom. Ocenenie sa dočkala aj na zahraničných festivaloch (Televízny festival Monte Carlo 2001 za snímku Společnice, "Shooting star 2003" (promo akcia pri MFF Berlín)).
Charitatívna činnosť
Podieľa sa na rade charitatívnych akcií, často so svojou kamarátkou Annou Geislerovou, napríklad Vianočný bazár v Mokré čtvrti, ambasádorka Avon Pochodu proti rakovine prsníka.
Jánošíkove diery
thumb|Jánošíkove diery. thumb|Janošíkove diery
Jánošíkove diery alebo len Diery je sústava tiesňav a kaňonov v Krivánskej Malej Fatre.
Jánošíkove diery sa nachádzajú v národnej prírodnej rezervácii Rozsutec. Skladajú sa z troch ucelených častí: Dolné diery, Nové diery a Horné diery. Preteká nimi Hlboký potok, ktorý ich vyformoval. V Dierach sa nachádza viac ako dvadsať vodopádov, ktoré spolu vytvárajú Vodopády Dierového potoka. Bizarné skalné útvary so špecifickou klímou sú domovom viacerých zaujímavých druhov rastlín a živočíchov.
Východiskom do Dier sú osady patriace do katastrálneho územia obce Terchová – Štefanová a Biely Potok. V Dolných dierach je vybudovaný náučný chodník. Horné diery sú v zimnom období uzatvorené. Jánošíkove diery sú prístupné atraktívnymi značenými turistickými chodníkmi s lávkami, rebríkmi a reťazami. V roku 2009 sa začala kompletná výmena oceľových konštrukcií na tejto trase.
Jánošíkové diery sa dajú absolvovať aj s deťmi, je vhodné sa vopred pripraviť. Niektoré rebríky dosahujú výšku 12 až 15 m, môže sa šmýkať, preto je dobré zvážiť kondíciu a pripravenosť celej skupiny. V zime bývajú rebríky a chodníky pokryté ľadom.
Hľadanie psychoterapeutickej pomoci
Keď táto situácia narastá, nie je to už len pocit nespokojnosti alebo smútku z tejto situácie, ale pribúdajú neprimerané psychické symptómy, stavy únavy nezodpovedajúce záťaži, úzkostné stavy, niekedy pristupuje nespavosť, inokedy podráždenosť a nepokoj atď.
Často sa môžu pridružiť, alebo od začiatku môžu prevládať niektoré telesné ťažkosti, ako stavy neprimeranej dušnosti, búšenie srdca, inokedy to môžu byť tráviace problémy, bolesti žalúdku bez skutočnej organickej poruchy, striedanie hnačiek a zápchy, brušné koliky, chvenie, pocity chladu alebo horúčavy, záchvaty silného potenia a podobne.
Galina Olegovna Voskobojevová
Galina Olegovna Voskobojevová (* 18. december 1984, Moskva, Rusko) je súčasná kazašská profesionálna tenistka (do roku 2008 hrala za Rusko). Jej najvyššie umiestnenie na rebríčku WTA je 64. miesto, ktoré dosiahla 16. februára 2009.
Chrášťovice
Chrášťovice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 244 obyvateľov, z toho 123 mužov a 121 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 40,3 roka, ženy 43,7 roka).
Pušný prach
thumb|Bezdymový pušný prach
Pušný prach (správne čierny strelný prach, čierny prach) je viaczložková výbušná zmes so širokým použitím v pyrotechnike na trhacie práce a výrobu zábavnej pyrotechniky, delobuchov alebo zápalníc.
Bezdymný strelný prach je založený na nitrocelulóze a používa sa pri výrobe nábojov do strelných zbraní.
Zloženie
Okrem klasického čierneho strelného prachu sa ako strelivina používali aj iné podobné zmesi:
História
Čierny pušný prach je najstaršou známou výbušninou na svete. Vynašli ho v období siedmeho až 9. storočia v Číne. Najskôr sa využíval na pohon rakiet, náplň granátov a dokonca aj bambusovej pušky.
V 13. storočí prenikol pušný prach do Európy. Už v 14. storočí tu existovala prosperujúca výroba strelných zbraní. Vo veľkom ich začali používať v 15. storočí husiti. Husitská terminológia raných strelných zbraní tak prenikla do mnohých svetových jazykov. Dnes je už takmer zabudnutý výraz arkebúza (ľahší variant muškety) vzniknutý prešmyčkami z českej hákovnice. Stále je však živý výraz pištoľ, ktorý vznikol z českého slova píšťala (najľahší variant ručných strelných zbraní), alebo anglické howitzer (nem. Haublitze) z pôvodnej českej húfnice.
V roku 1887 si Alfred Nobel nechal patentovať bezdymný strelný prach pod názvom ballistit a jeho ďalším zdokonalením vznikol dnes najpoužívanejší kordit. Hlavnou zložkou je strelná bavlna kombinovaná s nitroglycerínom a inými nitroglykolmi. Tento nový prach sa vďaka svojím lepším vlastnostiam dnes používa v prakticky všetkých strelných zbraniach.
Zloženie a vlastnosti
Typické zloženie čierneho strelného prachu je: 75 %, 10 % síry a 15 % drevného uhlia. V praxi sa pušný prach vyrába pre trhacie práce s nižším obsahom v rozmedzí 60 – 70 % a pre vojenské využitie s obsahom  74 – 75 %.
Urbansky uvádza tieto zloženia prachu:
Výroba
Priemyselne vyrábaný čierny strelný prach sa vyznačuje vysokou homogenitou zmesi s presným pomerom zložiek a presne definovanou veľkosťou jednotlivých častíc. Presný postup je pochopiteľne predmetom chráneného „know-how“ jednotlivých výrobcov.
Výroba čierneho strelného prachu začína prípravou surovín: Vyrobené drevné uhlie sa nechá v uzatvorenej retorte niekoľko dní chladnúť (bežne 4 i viac dní).
Pripravené suroviny sa melú v guľových alebo špeciálnych mlynoch. V stredoveku sa suroviny mleli v mažiaroch. Podľa miestnych zvykov sa melie buď každá surovina osobitne, alebo dve zložky spoločne (bináry) – obvykle uhlie so sírou a uhlie s liadkom (pomer 1:15). Občas sa tiež melie síra s malým množstvom liadku, pretože samotná síra sa pri mletí ľahko elektrizuje a zvírený prach by mohol vo vzduchu ľahko vybuchnúť. Pred zavedením tohto opatrenia (v roku 1881) a zavedením uzemnenia boli výbuchy prachární veľmi časté.
Kolobeh je zariadenie s miskovitou nádobou z ocele alebo častejšie z bronzu a dvomi ťažkými (cca ) oceľovými kolesami zavesenými na hriadeli. Kolesá sú zavesené, teda nepohybujú sa priamo po dne misky, medzera musí byť najmenej a dá sa regulovať. Pri každom kolese je dvojica bronzových škrabákov, ktoré nahŕňajú prachovinu od okrajov a od stredu miska pod kolesá. Na zariadení je aj prívod vody – vlhkosť spracovávanej zmesi nemá klesnúť pod 4 %. Spracovanie na kolobehu trvá 1 – 7 hodín podľa požadovanej hustoty prachoviny. Prachovina sa po spracovaní lisuje v lisoch alebo v kolobehu.
Lisovanie prachu umožňuje dosiahnuť vysokú hustotu prachu. Vlhká prachovina sa nasype vo vrstvách do  na medené alebo bronzové dosky, v niekoľkých vrstvách vloží do lisu a lisuje sa tlakmi 2,5 – 11 MPa po dobu niekoľkých desiatok minút až niekoľko hodín. Po lisovaní sa sa prachovina suší. Vysušená prachovina v doskách sa spracováva na zrnidlách, špeciálnych strojoch, v ktorých je prachovina rozdrvená, preosiata na pohyblivých sitách a roztriedená na zrná požadovanej veľkosti. Existuje niekoľko spôsobov zrnenia. Po zrnení sa prachové zrná hladia v kožených bubnoch s malým prídavkov grafitu. Takto spracovaný prach má hladký povrch, dobre sa sype a dobre vypĺňa priestor. Hladenie trvá až 24 hodín. Po hladení sa prach preoseje, opäť roztriedi podľa veľkosti a suší.
Sériovanie prachu zabezpečuje homogenitu vlastností väčší sérií prachu. Ako je zrejmé z popisu, výroba prachu nie je kontinuálna a jednotlivé dávky spracovávaného prachu nemajú zaručené úplne rovnaké vlastnosti. Preto sa niekoľko (až desiatok) výrobných dávok prachu navrství do kužeľovitej nádoby a zospodu vypustí (presype) do ďalšej. Keďže hladené a grafitované prachu zrná po sebe ľahko kĺžu, chovajú sa skoro ako kvapalina a pri presýpaní sa dobre premiešajú. toto sa obvykle trikrát opakuje.
Pre delá, ale aj pre trhacie práce a špeciálne účely je potrebný prach vo väčších telieskach, ako sú bežné zrná (do ). Takýto prach sa vyrába sekaním dosiek prachoviny po opätovnom lisovaní a sušení najprv na pásky a potom na kocky. Prachové kocky sa leštili, aby sa zrazili a zaguľatili hrany. Druhým spôsobom bolo lisovanie zrneného prachu – lisovalo sa vysokými tlakmi a vznikol tak prach vysokej hustoty, ktorý horel v približne rovnobežných vrstvách. Telieska mali tvar šesťuholníku s centrálnym otvorom, výška telieska bola asi a priemer. Takýto prach sa používal napríklad pre námorné delá.
Použitie
Klasický čierny strelný prach má zo všetkých bežných výbušnín najnižšiu detonačnú rýchlosť, ktorá je blízka rýchlosti zvuku. Zároveň je jeho výroba veľmi lacná a pyrotechnické vlastnosti sú detailne preskúmané. Z týchto dôvodov sa stále používa ako priemyselná trhavina pri práci v lomoch a iných trhacích prácach, kde sa požaduje, aby nedochádzalo k vzniku nežiaducich prasklín – napríklad pri ťažbe kvalitného mramoru. Hlavné uplatnenie mu však patrí v oblasti zábavnej pyrotechniky, kde je jeho základnou prednosťou vysoká stálosť voči mechanickým podnetom, jednoduchá inicializácia výbuchu a dlhý plameň s dostatočnou iniciačnú mohutnosťou na zapálenie svetlíc.
Naopak v súčasnosti prakticky úplne skončilo využitie čierneho strelného prachu v moderných strelných zbraniach ako hlavnej výmetnej náplne. Príčinou je najmä jeho malý výkon a dostatok iných strelivín s omnoho lepšími výbušninárskymi vlastnosťami. Okrem toho vzniká pri horení klasického prachu veľa veľmi korozívnych plynov, najmä oxid siričitý SO2, ktorý rýchlo napadá a ničí kovové súčasti strelných zbraní a zároveň zostáva v hlavni po jeho zhorení až 50% pevných zvyškov, ktoré ovplyvňujú presnosť streľby. Tento fakt (malý výkon) ho prakticky vylučuje z výroby streliva pre rýchlopalné zbrane. V tejto oblasti má naopak veľmi významné postavenie bezdymový pušný prach – nitrocelulózový (jednozložkový – obsahuje len nitrocelulózu) alebo nitroglycerínový (dvojzložkový – obsahuje nitrocelulózu a nitroglycerín), prípadne trojzložkový – obsahuje navyše aj nitroguanidín; tieto druhy prachu sú zvyčajne bezzábleskové – používajú sa napr. vo veľkokalibrových lodných delách, kde by obrovské zášľahy (aj cez dlhé plamene zo  diel) prezradili v nočnom boji polohu lode na vzdialenosť až do  a oslepovali obsluhu. Nižšia teplota horenia bezzábleskových prachov navyše znižuje opotrebovanie hlavní (pričom balistické vlastnosti zostávajú takmer zachované v porovnaní s dvojzložkovými). Aj moderné zbrane však čierny strelný prach stále využívajú. Používa sa ako prechodová náplň v zápalkových skrutkách delostreleckých zbraní a v zažehovačoch raketových motorov na tuhé palivo, kde sa uplatní jeho relatívne dlhý plameň s vysokou iniciačnou mohutnosťou, danou obsahom žeravých tuhých častíc v spalinách. V súčasnosti sa čierny strelný prach používa aj na športovú streľbu z replík historických zbraní.
Jinonice
Jinonice sú štvrť a katastrálne územie v Prahe, nachádza sa v kopcovitom teréne na juhozápad od centra. Celé Jinonice patria do mestského obvodu Praha 5, z toho väčšina katastrálneho územia patrí k mestskej časti Praha 5 a malá časť územia na západe (Nová Ves vrátane retenčnej nádrže na Prokopskom potoku) k mestskej časti Praha 13.
Roger Garaudy
Roger Garaudy (* 17. júl 1913, Marseille, Francúzsko – † 13. jún 2012, Chennevières-sur-Marne, Francúzsko) bol francúzsky filozof, predchodca eurokomunizmu a popierač holokaustu.
V 60. rokoch 20. storočia bol členom Komunistickej strany Francúzska, z ktorej po invázii sovietskych vojsk do Česko-Slovenska vystúpil. V 70. rokoch snažil sa vytvoriť syntézu marxizmu a katolicizmu. V roku 1982 konvertoval k sunnitskému islamu. Neskôr žil v Španielsku.
Francúzsky súd ho v roku 1998 uznal vinným z popierania holokaustu a hanobenia rasy, ktorého sa dopustil vo svojej knihe Les Mythes fondateurs de la politique israélienne (Zakladajúce mýty izraelskej politiky) a odsúdil ho k pokute 120 tisíc frankov (asi 40 tisíc dolárov). Garaudy v knihe tvrdil, že počas holokaustu Židia neboli vraždení v plynových komorách. Kniha bola preložená do arabčiny a perzštiny. Časť na Garaudyho uvalenej pokuty zaplatila iránska vláda. V roku 2002 v Líbyi obdržal Kaddáfího cenu za ľudské práva.
Rybník Neratov
História
V roku 2013 bola dokončená revitalizácia rybníka za 2,8 milióna českých korún z Operačného programu Životného prostredia. V jej rámci bolo odťažené 2250 m3 bahna a opravená hrádza rybníka. Opravy sa dočkal taktiež bezpečnostný preliv a vznikla nová odvodňovacia priekopa.
Nové diery
Nové diery je turisticky významná tiesňava v Krivánskej Malej Fatre, súčasť Jánošíkových dier.
Tiesňava Nové diery sa nachádza v národnej prírodnej rezervácii Rozsutec. Vybieha z Dolných dier proti prúdu menšieho prítoku Hlbokého potoka. Nachádzajú sa tu 4 vodopády s výškou 1 až 2 metre, ktoré sú súčasťou prírodnej pamiatky Vodopády Dierového potoka. Pomenovanie dostali podľa toho, že boli z celej sústavy Jánošíkových dier sprístupnené ako posledné. Bizarné skalné útvary so špecifickou klímou sú domovom viacerých zaujímavých druhov rastlín a živočíchov.
Anomalocaris
náhľad|Model hlavovej časti Anomalocarisa, Múzeum prírodnej histórie Londýn. Anomalocaris (Whiteaves, 1892) je vyhynutý rod dravých živočíchov, z obdobia kambria.
Opis
Dosahoval dĺžku 60 – 90 cm. Mal dve dlhé chápadlá, ktorými si podával korisť k ústam. Mal dve výrazné oči. Na spodnej strane hlavy mal ústny otvor s čeľusťami. Zadnú časť tela tvorili laloky, ktoré mu slúžili na plávanie.
Lovil pravdepodobne drobné článkonožce, ako boli trilobity (na niektorých skamenelinách sa našli známky poškodenia, ktoré mohol zapríčiniť). Fosílne pozostatky tohto tvora boli objavené v burgeských vrstvách (Skalnaté vrchy). Výskyt týchto skamenelín je častý a je to najväčší živočích objavený v tejto lokalite. Neskôr boli nájdené aj ostatné druhy na miestach v Grónsku, Číne aj v Austrálii.
Mramor
Mramor alebo kryštalický vápenec je premenená hornina skladajúca sa z 95 % kryštálov karbonátov, najčastejšie kalcitu (CaCO3). Zvyšných 5 % tvoria rôzne silikáty, ílovité hmoty, limonit, grafit, prípadne aj ďalšie minerály a organické látky, ktoré zafarbujú pôvodne biely mramor.
V technickej praxi termín mramor poukazuje na akékoľvek dobre opracovateľné a leštiteľné karbonátové horniny. Termín zaviedol podľa gréckeho výrazu marmaros (iskrivý) v roku 320 pred Kr. Theofrastos z Eresu.
Zloženie
Textúra býva všesmerná i rovnobežná. Štruktúra je zreteľne zrnitá, od jemných až po hrubozrnné odrody. Pri väčšom obsahu sľudnatých minerálov je i šupinatozrnitá. Sfarbenie majú biele, svetlé, sivé, žltkasté, červenkasté, nazelenalé, modrosivé až čiemosivé (od grafitu). Chemické zloženie kryštalických vápencov sa podobá organogénnym vápencom, z ktorých premenou vznikli. Zelené sfarbenie spôsobujú kremičité minerály obsiahnuté vo vápenci s vysokým obsahom horčíka. Ak mramor obsahuje väčšie množstvo Ca a Mg kremičitanov, možno ho považovať za erlán.
Vznik
Mramor môže vznikať regionálnou, no nezriedka aj kontaktnou premenou (tzv. kontaktné mramory) usadených vápencov (prípadne i dolomitu, magnezitu alebo sideritu). Môže tiež vzniknúť metamorfózou staršieho mramoru. Tento proces zapríčiňuje úplné prekryštalizovanie pôvodnej horniny alebo minerálu. Teplota a tlak väčšinou zničia všetky usadeniny v pôvodnej hornine. Čistý biely mramor vznikol metamorfózou veľmi čistého vápenca.
Druhy mramoru
V technickej praxi sú zaužívané niektoré označenia typov mramorov. Nie sú záväzné, ani založené na petrografických vlastnostiach, často sa nimi označujú aj celkom odlišné horniny, alebo mramory s podobnými vlastnosťami, ale z odlišných oblastí.
Výskyt mramoru na Slovensku
náhľad|vpravo|Metamorfovaný vápenec – Banská Štiavnica Na Slovensku sa vyskytujú viaceré druhy mramoru. V Ochtinej sa vyskytuje biely mramor. V jeho formácii je vyvinutá i Ochtinská aragonitová jaskyňa. Na Liptove je z oblasti Iľanovskej doliny a z Gemera pri Turni nad Bodvou je známy tmavý mramor. Zo Západných Karpát je známy taktiež svetlý a ružovkastý, miestami páskovaný mramor triasového veku pri Tuhári neďaleko Lučenca – tzv. tuhársky mramor. Tento mramor vznikol po prekrytí veporika južnejšími jednotkami po subdukcii Meliatského oceánu. Kryštalické vápence sa nachádzajú v Slovenskom rudohorí a v Malých Karpatoch. Kryštalické vápence sú známe z okolia Bacúcha, Šumiaca, Kráľovej hole, a z tzv. pliešovského ostrova uprostred neovulkanitov pri obci Pliešovce, v okolí Banskej Štiavnice. Z pásma jadrových pohorí sú mramory známe z niektorých lokalít v pohorí Tribeč.
Využitie
Mramor sa používa po vyleštení ako obkladový kameň, prípadne ako sochársky materiál. Vyrábajú sa z neho náhrobné kamene. Menej kvalitný mramor sa po podrvení používa na výrobu vápna alebo ako stavebný kameň, či ako drvina pri meliorácii. Čisté mramory sa môžu používať ako plnidlo v gumárenskom priemysle. Pre obkladové účely je dôležitá najmä jeho farba, dostatočná pevnosť a ťažiteľnosť v neporušených blokoch. Musí sa dať dobre opracúvať a leštiť. Tektonická porušenosť hornín Západných Karpát v dôsledku alpínskej orogenézy, nedovoľuje významnejšie použitie miestneho mramoru na sochárske a dekoračné účely.
Iné projekty
.
Jedlicze
Jedlicze je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat krośnieński v rovnomennej gmine.
Žije tu 5 604 obyvateľov (30.6.2007).
Premenná hviezda typu RR Lyrae
Premenné hviezdy typu RR Lyrae (krátkoperiodické cefeidy) sú pulzujúce premenné hviezdy často používané ako štandardná sviečka. Sú to pulzujúce modré obry spektrálneho typu A (zriedkavo aj typu F), s periódami v rozsahu 0,05 – 1,2 d. Amplitúdy zmien jasnosti sú 0,5 – 1,5m. Sú pomenované podľa prototypu, hviezdy RR Lyrae.
Niektoré premenné hviezdy tohto typu majú dlhoperiodické variácie tvaru a amplitúdy svetelnej krivky (Blažkov efekt). Podľa tvaru svetelnej krivky sa delia na tri podtypy (Baileyho typy).
Stredná absolútna hviezdna veľkosť všetkých hviezd typu RR Lyrae je približne +0,8m; všetky majú približne rovnaký vek, hmotnosť a obsah hélia. Sú indikátorom vzdialenosti do 200 kpc. Patria k halovej populácii II a nachádzajú sa zväčša v guľových hviezdo­kopách. Všetky sú v pokročilom štádiu horenia hélia. V katalógu GCVS je zaradený medzi premenné hviezdy typu RR Lyrae samostatný podtyp RRs (trpasličie cefeidy); na Hertzsprungo­vom-Russellovom diagrame ležia v pásme nestability cefeíd, celkom dolu pod hviezdami typu RR Lyrae. Niekedy sa nazývajú podľa prototypu hviezdy typu AI Velorum. Sú menšie a menej jasné ako cefeidy. Majú periódy 0,05 – 0,21 d a amplitúdy zmien jasnosti 0,3 – 0,7m; amplitúda býva premenná.
Vialas
Vialas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Audioslave (album)
Audioslave je prvý štúdiový album americkej hard rockovej skupiny Audioslave, vydaný 19. novembra 2002.
Komořany (Praha)
right|thumb|Zámok v Komořanoch
Komořany sú katastrálne územie Prahy v mestskej časti Praha 12 a obvode Praha 4.
Dnes sú Komořany známe hlavne svojim zámkom (bývalou pevnosťou), ktorý je pracoviskom Českého hydrometeorologického ústavu. Tento ústav sídli v neďalekej novostavbe na ulici Na Šabatce.
Labeaume
Labeaume je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Labeaume má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Labeaume má 607 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Tremblay-en-France
Tremblay-en-France je francúzske mesto v severovýchodnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Seine-Saint-Denis, v regióne Île-de-France. Má asi 35 000 obyvateľov.
Geografia
Susedné obce: Villepinte a Vaujours.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Doprava
Tremblay-en-France je dostupné linkou RER B.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Gustave Moreau
Gustave Moreau (* 6. apríl 1826, Paríž, Francúzsko† 18. apríl 1898, tamtiež) bol francúzsky maliar, ktorý používal predovšetkým mytologické a biblické námety.
Vo svojich predstavách bol prenasledovaný Salome, dcérou Herodia, ktorá nenávidela Jana Krstiteľa. Svojim obrazom Zjavenie inšpiroval básnika Oscara Wilda. Na obraze je ústredným motívom Odseknutá Janova hlava.
Jeho dielu venuje podstatnú časť kapitoly V. vo svojej knihe Naruby (A rebours, 1884) francúzsky spisovateľ Joris Karl Huysmans.
Symbol useknutej hlavy sa objavuje aj v iných jeho dielach, napríklad na obraze Orfeus.
Horné diery
thumb|[[Vodopád v Horných dierach]] Horné diery je turisticky významná tiesňava v Krivánskej Malej Fatre, súčasť Jánošíkových dier.
Horné diery je tiesňava potoka Diery medzi vrchmi Veľký Rozsutec a Malý Rozsutec v národnej prírodnej rezervácii Rozsutec. Potok prekonáva prudké klesanie sústavou deviatich vodopádov s výškou 2 m až 4 m, ktoré tvoria prírodnú pamiatku Vodopády Dierového potoka. Horné diery sú pri veľkých dažďoch nepriechodné, pretože sa dajú zdolať iba pomocou rebríkov, reťazí a lávok. Uzavreté sú aj v zimnom období. Vynikajú bohatstvom živočíšnych a rastlinných druhov obľubujúcich chladné a vlhké ekosystémy.
Zoznam planétok 77001 – 77250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Arnold Gehlen
Arnold Gehlen (* 29. január 1904, Lipsko, Nemecko – † 30. január 1976, Hamburg) bol nemecký filozof, predstaviteľ filozofickej antropológie.
Myšlienky
''Človek je konajúca bytosť. Na rozdiel od zvieraťa, ktoré sa svojou inštinktívnou výbavou začleňuje do prostredia, človek je nedostatkovou bytosťou, t. j. nehotovou, otvorenou, rizikovou bytosťou. Nedostkovosť inštinktívnej výbavy človek kompenzuje konaním a jeho „otvorenosťou“ svetu. Práve konanie tvorí akýsi most medzi človekom a prostredím. Konaním človek pretvára prostredie, vytvára kultúru, ktorá ho spätne formuje. Kultúra (vrátane jej materiálnych súčastí a inštitúcií) a technika umožňujú človeku prežiť, robia svet pre človeka obývateľným''.
Kańczuga
Žije tu 3 191 obyvateľov (30.6.2007).
Umelé srdce
Umelé srdce je prístroj implantovaný do tela, ktorý nahradzuje funkciu biologického srdca. Je to bionická pumpa, ktorá je napojená na vlastnú obehovú sústavu. Na rozdiel od krvnej pumpy, ktorá je mimo ľudského tela a zastupuje funkciu srdca aj pľúc. Umelé srdce je jedinou nádejou pri čakaní na transplantáciu srdca. Pacient môže nosiť prístroj niekoľko rokov. Rekord je 17 mesiacov.
Jarvik 7
V roku 1982 doktor William DeVries implantoval Jarvik 7, prvé zariadenie predurčené stať sa úplne trvalou náhradou srdca. Operácia bola urobená na Universite v Utahu, a pacient bol doktor Barney Clark, zubár zo Seattlu. Clark žil 112 dní s umelým srdcom. Jarvik 7 bolo srdce s pneumatickým pohonom navrhnuté doktorom Willem Kolffom a doktorom Don Olsenom. Na rozdiel od nezávislého srdca AbioCor, srdce Jarvik 7 vyžadovalo niekoľko drôtov, ktoré trčali z pacienta a boli pripojené k veľkej externej jednotke. Vyústenie drôtov viedlo k niekoľkým infekciám u Clarka. Odvtedy Jarvick 7 prešiel mnohými premenami. Súčasný Jarvik 2000 je už len srdcová pumpa, ktorá podporuje činnosť jednej srdcovej komory. Pomáha srdcu pretláčať krv do celého tela. Rýchlosť pumpovania sa dá nastaviť manuálne, takže istá telesná námaha nie je rizikom. Aj keď ide o trvalý implantát, napájanie je vyriešené zvonku. Človeku teda do tela vedú drôty, musí stále pri sebe nosiť opasok s batériami a každých osem hodín ich vymieňať.
VAD
VAD (angl. ventricular assist devices) je mechanická pumpa používaná pre dočasnú alebo trvalú podporu cirkulácie krvi. Znižuje zaťaženie srdca a často je používaná ako most pre pacientov čakajúcich na transplantáciu. Pri použití VAD sa ľudské srdce neodstraňuje a má možnosť sa uzdraviť pozvoľným a prirodzeným spôsobom. Skoršie návrhy boli obrovské mechanizmy, ktoré veľmi obmedzovali pohyblivosť pacientov. VAD sa skladá z jednej či dvoch mikropúmp a riadiacej jednotky. VAD môže nahradiť:
Rotary axial flow LVAD
Táto pomocná srdcová pumpa nie je väčšia ako "C" baterka. Turbínové zariadenie pumpuje okysličenú krv všade do tela. Elektricky poháňaná pumpa nepulzuje ani nebije ako skutočné srdce. V tomto prípade je pumpa prispôsobená pre ľavú srdcovú komoru. Iné pumpy sú implantované do hrude alebo do brušnej dutiny. Táto pumpa je najmenšia zo všetkých troch, niektoré modely môžu byť implantované vo vnútri srdcovej komory. Tento model LVAD má nízke energetické nároky. Vysoká rýchlosť pumpy môže ničí červené krvinky, čo patrí k nevýhodám tohoto zariadenia.
Rotary centrifugal LVAD
Rotačná odstredivá LVAD má 2 utesnené komory (chambers): pumpujúca komora (pump chamber), ktorá pumpuje krv; a motorická komora (motor chamber), ktorá obsahuje mechanizmus, ktorý poháňa pumpu. Energia je prenášaná medzi komorami pomocou magnetizmu. Dve trubice vychádzajúce z pumpovej komory rozdeľujú krv medzi LVAD a srdce. Krv vstupuje z vrchu a odchádza z boku. Tretia trubica vchádzajúca do motorickej komory obsahuje drôty pre napájanie jednotky. Tieto pumpy sú menšie ako pulzné, takže sú prísľubom pre použitie u žien a detí, majú nízku spotrebu energie a sú ľahšie vyrábateľné. K ďalšej výhode patrí, že sa menej opotrebovávajú ako axial LVAD. Na druhej strane, nie sú dlhodobo testované na ľuďoch, sú väčšie ako axial flow pumpy, kontinuálny prietok skutočného srdca je podstatne odlišný - fyziologické efekty ešte nie sú celkom pochopené.
Pulzujúca elektromagnetická LVAD
Elektrický pulzný LVAD má 2 utesnené komory: pumpujúcu komoru (pump chamber), ktorá pumpuje krv; a motorická komora (motor chamber), ktorá obsahuje mechanizmus poháňajúci pumpu. Membrána s flexibilnými blanami udržuje tieto komory oddelene. Dve trubice vychádzajúce z pumpovej komory rozdeľujú krv medzi LVAD a srdce. Trubica vedúca do motorickej komory obsahuje drôty pre napájanie jednotky a vzduchovú hadičku pripojenú k vyhovujúcej implantovanej komore, ktorá dovoľuje membráne sa pohybovať hore a dole bez odporu. Napodobňuje prirodzený srdcový rytmus a je veľa skúseností s podobnými zariadeniami u ľudí. Táto pumpa je príliš veľká pre mnoho žien a všetky deti, komplikovaný systém obsahuje mnoho tlakových bodov kde môže pumpa zlyhať. K ďalšej nevýhode patrí, že je potrebná špeciálna komora na vytlačenie vzduchu počas pumpovania.
AbioCor
Ako prvé umelé srdce dokáže pracovať nezávisle od okolia, iba s dobíjaním batérií. AbioCor je výsledkom dvadsaťročného výskumu firmy Abiomed, ktorého cieľom bolo zostrojiť umelé srdce, ktoré by sa obišlo bez zložitej vonkajšej aparatúry ako bol už spomínaný prístroj Jarvick 7. Srdce dospelého človeka priemerne pumpuje krv rýchlosťou 60 až 100 úderov za minútu. Naše srdce pracuje v 2 stupňoch. Ak viete ako srdce pracuje, potom viete, že srdce sa sťahuje v 2 fázach" Srdcový sval potom oddychuje pred ďalším úderom srdca. To umožňuje, aby krv opäť zaplavila srdce. Pacienti s implantovaným srdcom AbioCor budú mať vždy predsieň, ktorá bije v rovnakom čase, ale umelé srdce, ktoré nahrádza obidve komory, môže vytlačiť krv len z jednej komory naraz. Teda, striedavo bude posielať krv do pľúc a potom do tela, namiesto do oboch naraz, ako to robí normálne srdce. AbioCor je schopné prečerpať viac než 10 litrov za minútu, čo je postačujúce pre každodenné aktivity.
AbioCor, vyvinutý firmou Abiomed, je veľmi komplikovaný lekársky prístroj, ale základom mechanizmu prístroja je hydraulická pumpa. Pre pochopenie ako to pracuje, pozrime sa viaceré časti systému:
AbioCor srdce, ktoré je poskladané z titánu a plastu, prepája 4 miesta:
Celý systém váži skoro 2 libry (0,9 kg).
Srdce AbioCor dobre fungovalo u teliat a laboratórne testy dokázali, že dôležité súčasti majú životnosť dlhšiu ako 5 rokov, teda zhruba 180 miliónov úderov. Bohužiaľ málokto z nemocných ľudí má nádej, že bude žiť tak dlho. Prvých päť pacientov, ktorí sa rozhodli srdce AbioCor vyskúšať, malo pred sebou asi mesiac života. Pokiaľ sa im podarí bez výraznejších vedľajších účinkov prečkať dva mesiace, bude to znamenať, že zdravotnícke úrady povolia ďalšie použitie u ľudí v lepšom zdravotnom stave. Až bude zrejmé, že pacienti s umelým srdcom žijú dlhšie než pacienti liečení obvyklými prostriedkami, dostane firma Abiomed zvolenie k výrobe. To môže trvať aj niekoľko rokov.
Cena umelého srdca AbioCor nebude zanedbateľná. Odhaduje sa na 160 tisíc dolárov, okrem nákladov na chirurgický zákrok a následnú starostlivosť. Náklady na transplantáciu srdca bývajú až desaťkrát vyššie. A pacient získa ďalších päť rokov života.
2. júla 2001 bolo srdce AbioCor voperované prvému pacientovi. Celých 60 dní trvania experimentu nikto nevedel jeho meno ani podobu. Až potom bolo oznámené, že tým pacientom je 52-ročný Robert Tools. Pred operáciou mu nezostávalo viac ako niekoľko týždňov života. Keď sa dozvedel, že srdce AbioCor bolo schválené pre prvú pokusnú operáciu, neváhal. Na začiatku júla sa podrobil operácii a po prekonaní niekoľkých komplikácií sa jeho stav začal rýchlo zlepšovať. Na konci mesiaca sa mohol sám pohybovať. V druhej polovici augusta bol schopný opustiť nemocnicu. Robert Tools prežil s umelým srdcom 151 dní, zomrel 30. novembra 2001. V súčasnosti (2001) je implantovaných 5 AbioCor.
Thoratec pneumatic system
V podstate ide o VAD systém. Môže byť použitý pre pravú alebo ľavú dutinovú podporu. Thoratec systém je vhodný pre pacientov, ktorým sa náhle katastroficky zhorší stav, zatiaľ čo čakajú na transplantáciu srdca.
Streamliner model
Streamliner je určený k dlhodobej a stálej liečbe pre pacientov trpiacich posledným štádiom srdcového zlyhania. Prístroj by bol uložený v brušnej dutine a pripojení ku skutočnému srdcu pomocou dvojice trubičiek alebo „cannulae“. Implantovaný s pumpou a vnútorným kontrolným obvodom a baterkou. Mimo tela, by pacient nosil externú baterku a operátor, ktorý by bol spojený s implantátom sústavou obvodov cez odev.
Ytres
Ytres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mozek
Mozek je piaty album brnianskej rockovej skupiny Progres 2. Vyšiel v roku 1984, ide o štúdiovú verziu koncertného audiovizuálneho predstavenia.
Umelé srdce
Streamliner model
Streamliner sa nepodobá skutočnému srdcu. Radšej než používanie flexibilných membrán a protetických srdcových chlopní, streamliner používa malú vrtuľu pre vytváranie krvného toku. Návrh budúceho Streamlineru zamýšľa odstrániť veľa problémov, ktoré súvisia s únavou a trombózou a mal by viesť k väčšej spoľahlivosti a menším komplikáciám.
Ytres
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Košíře
right|thumb|Košíře
Ytres
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Košíře
Košíře sú štvrť a katastrálne územie v Prahe, nachádzajú sa v údolí Motolského potoka medzi Smíchovom a Motolom. Sú súčasťou mestskej časti a mestského obvodu Praha 5. V rokoch 1896–1921 to bolo mesto.
Mozek
Opis albumu a jeho história
V roku 1983 z Progres 2 odišli klávesista a spevák Roman Dragoun s gitaristom Milošom Morávkom. Zostávajúci dvaja členovia, bubeník Zdeněk Kluka a basgitarista Pavel Pelc, prizvali na spoluprácu gitaristu a speváka Aleše Bajgera a druhého gitaristu Petra Peteraja a spoločne začali vytvárať ďalší monotematický projekt, rockovú operu Mozek. Šlo o audiovizuálny program prevážne na texty Vladimíra Čorta, príbeh prevzali z poviedky Maxwellove rovnice od Anatolija Dneprova.
Mozek rozpráva o matematikovi profesorovi Rauchovi, ktorý potrebuje vypočítať zložité rovnice a ktorý objaví v novinách inzerát ponúkajúci vyriešenie takých rovníc. Pri stretnutí ale narazí na šialeného Krafstudta, ktorý pomocou generátora mozgových impulzov ovláda armádu najlepších matematikov, kam je umiestnený i profesor Rauch. Nakoniec ale príde k vzbure a uväznení ľudia sú oslobodení.
Vydávanie albumu
Album Mozek vyšiel na LP v roku 1984 vo vydavateľstve Panton. Na CD vyšiel album prvý raz ako dvojalbumová kompilácia Mozek/Změna v Sony Music/Bonton v roku 2000. Prvá samostatná reedícia na CD vyšla v roku 2009 vo vydavateľstve FT Records.
Zoznam skladieb
Reedícia vydaná v roku 2009 obsahovala aj nasledujúce bonusy:
Kobalt
Kobalt (Cobalt) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Co a protónové číslo 27. Kobalt je feromagnetický, tvrdší a pevnejší ako oceľ a veľmi húževnatý. Chemickými vlastnosťami sa podobá železu a niklu.
Objavil ho v roku 1735 chemik Georg Brandt. Patrí medzi prechodné prvky, ktoré majú valenčné elektróny v d-sfére. V zlúčeninách sa vyskytuje najmä s mocnosťou Co+2 a Co+3, vzácne sa môžeme stretnúť aj s Co+1 a Co+4.
V silných minerálnych kyselinách je kobalt rozpustný za vzniku plynného vodíka. Je pomerne stály voči atmosférickej korózii a pôsobeniu vody.
Výskyt a výroba
Oproti príbuznému niklu je zastúpenie kobaltu na Zemi aj vo vesmíre výrazne nižšie. V zemskej kôre je priemerný obsah kobaltu okolo 25 mg/kg. V morskej vode sa jeho koncentrácia pohybuje na úrovni 0,27 mikrogramu v jednom litri. Predpokladá sa, že vo vesmíre pripadá na jeden atóm kobaltu približne 15 miliónov atómov vodíka.
V prírode nie sú známe náleziská rúd s prevažujúcim množstvom kobaltu. Ten vždy iba sprevádza niklové rudy a nájdeme ho aj ako sprievodný prvok v sulfidických rudách medi alebo olova. Tvrdí sa, že meno kobalt má základ v nemeckom pomenovaní škriatkov Koboltov, ktorí boli skôr zlomyseľní a kazili baníkom prácu. Prítomnosť kobaltu totiž zhoršovala kvalitu a spracovateľnosť vyťažených niklových rúd a kobaltové prímesi aj viac ohrozovali ich zdravie.
Najväčšie zásoby rúd s významným podielom kobaltu sú v Rusku, Číne, Austrálii, Demokratickej republike Kongo a Zambii.
Spôsob výroby kobaltu z uvedených rúd závisí na chemickom zložení danej horniny a zvyčajne býva pomerne komplikovaný.
Využitie, zlúčeniny
Cena kobaltu je vďaka jeho pomerne nízkemu výskytu aj zložitosti výroby dosť vysoká a v niektorých obdobiach dosahuje burzová cena kobaltu úroveň striebra. Preto sa najmä v metalurgii využíva iba v prípadoch, keď sa nedá nahradiť niektorým lacnejším kovom a do zliatin je legovaný iba v relatívne nízkom množstve.
Zliatiny
V oceliarskom priemysle kobalt slúži ako zložka špeciálnych nástrojových ocelí, ktoré musia vykazovať vynikajúce mechanické vlastnosti – tvrdosť, pevnosť a odolnosť. Z ocelí tohto typu sa vyrábajú nástroje a prípravky na obrábanie kovov (rýchlorezná oceľ), ale aj napr. turbíny plynových generátorov a leteckých motorov, vrtné hlavice pre geologický prieskum.
Na výrobu veľmi silných permanentných magnetov sa používa typ zliatin s obchodným názvom Alnico, ktoré sa skladajú zo železa, kobaltu, niklu, hliníka a medi.
Pre pacientov, ktorí si nemôžu dovoliť uhradiť bežné dentálne zliatiny z drahých kovov sa ako lacný variant používa niekoľko typov zliatin na báze kobaltu, molybdénu, volfrámu a niklu. Tento materiál veľmi dobre odoláva koróznym vplyvom, ale ťažko sa spracováva pre veľmi vysokú tvrdosť a vysoký bod tavenia.
Galvanické pokovovanie
Odolnosť kovového kobaltu proti vplyvom prostredia (atmosférická oxidácia, pôsobenie vody) znamená, že elektrolytickým vylučovaním kobaltového povlaku na povrchu menej ušľachtilého kovu ho ochránime proti korózii.
Farbenie skla a keramiky
Kobaltnaté a kobaltité soli sú farebné, zvyčajne modré alebo červené. Pridaním solí kobaltu do skloviny alebo keramickej hmoty sa dosiahne, že výsledný výrobok je po vytavení a vypálení trvalo zafarbený.
Pri keramických materiáloch alebo porceláne sa však skôr používa tzv., glazovanie, keď je primárne vypálený kus pokrytý vrstvou tekutej glazúry, ktorá ako farbiace pigmenty obsahuje väčšinou soli rôznych ťažkých kovov. Opätovným vypálením predmetu v peci sa glazúra stabilizuje vo forme rôznych oxidov, kremičitanov a ďalších solí, ktoré trvalo zafarbia jej povrch. Pretože farba glazovacej zmesi pred vypálením je vždy iná ako po konečnom tepelnom spracovaní, je finálny vzhľad výrobku vždy otázkou skúsenosti a remeselníckej zručnosti keramika.
Zdroj rádioaktívneho žiarenia
Ožiarením stabilného izotopu kobaltu 59Co energetickými neutrónmi (napr. v jadrovom reaktore) vzniká nestabilný 60Co. Tento rádioizotop sa rozpadá s polčasom približne 5 rokov pričom uvoľňuje silné gama žiarenie. Kobalt sa tiež z tohto dôvodu niekedy používa ako vrchný plášť atómovej bomby (takzvaná kobaltová bomba), po výbuchu dochádza k vyššie zmienenej transmutácii a zamoreniu oblasti rádioizotopom 60Co.
Pretože 60Co možno pomerne ľahko pripraviť a manipulácia s ním nie je zložitá, využíva sa v medicíne ako zdroj gama-lúčov na ožarovanie rakovinových nádorov. Prístroj na ožarovanie sa nazýva kobaltové delo a jeho podstatou je silná olovená ochranná schránka valcovitého tvaru, ktorá prepúšťa potrebné gama-žiarenie iba v úzkom lúči určeným smerom.
Izotop 60Co sa využíva aj v defektoskopii na vyhľadávanie vnútorných skrytých chýb materiálov. Uvoľneným žiarením sú prežarované kovové súčasti dôležitých aparatúr – zariadení pre jadrový priemysel, chemické reaktory pre vysoké tlaky, časti kozmických rakiet a pod. Citlivý detektor sníma množstvo gama lúčov, ktoré prejdú materiálom a výskyt chyby (trhliny, chybného zvaru) sa prejaví zmenou intenzity meraného žiarenia.
Ožarovanie gama-lúčmi slúži aj na likvidáciu húb, plesní a drevokazného hmyzu v historicky cenných drevených predmetoch, ktoré nie je možné ošetriť klasickými chemickými prípravkami kvôli zachovaniu ich vzhľadu.
Biologický význam
Stopové množstvo kobaltu je dôležité pre veľké množstvo živých organizmov vrátane človeka. Koncentrácia niekoľkých desatín miligramu kobaltu na kilogram pôdy preukázateľne zlepšuje zdravotný stav pasúceho sa dobytka. Kobalt je tiež súčasťou jedného z dôležitých členov vitamínov skupiny B, vitamínu B12.
Jinín
Jinín je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 195 obyvateľov, z toho 104 mužov a 91 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 36,2 roka, ženy 43,4 roka).
Baničné
náhľad|Sídlisko Baničné Baničné je sídlisko nachádzajúce sa na juhozápadnom konci Ružomberka. Názov sídliska demoštruje banícku činnosť v jeho okolí v minulosti. Je zarezané do masívu jedného z hrebeňov Veľkej Fatry (Sidorovo – Veľká Skala). Tento fakt najlepšie vidieť na kaskádovitom usporiadaní ulíc, medzi ktorými je značné prevýšenie. Priemerné prevýšenie medzi jednotlivými kaskádami je cca 20 – . náhľad|Kostol sv. Petra a Pavla
Sídlisko sa začalo budovať v 60. rokoch 20. storočia na lúke medzi riekou Revúca a Dielcom. Sídlisko sa budovalo za účelom výstavby bytov pre zamestnancov ružomberskej celulózky SCP, n.p. a iných podnikov. Spočiatku išlo o rodinné domy a nízkoposchodové bytovky. V 70. rokoch sa sídlisko začalo rozširovať do svahu, čím vzniklo spomínané kaskádovité usporiadanie ulíc. Na kaskádach sa začalo so stavbou výškových panelových bytových domov. V súčasnosti prebiehajú snahy o revitalizáciu sídliska, v podobe kultivácie prostredia a budovania kultúrnych inštitúcií.
V Baničnom sa nachádza rímskokatolícky Kostol Sv. Petra a Pavla postavený v modernistickom štýle, v ktorom bola odslúžená prvá bohoslužba na Vianoce v roku 1996. Zo vzdelávacích inštitúcií tu funguje Základná škola na Sládkovičovej ulici a Združená stredná škola v Ružomberku. Priestor pre oddych ponúka viacúčelové ihrisko na Ul. I. Houdeka a množstvo menších pohostinstiev roztrúsených po celom sídlisku.
V jeho okolí sa nachádzajú početné záhradkárske osady, lúky a polia. Z turistického hľadiska Baničné slúži ako východisko do okolitých pohorí Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Kolbuszowa
Kolbuszowa je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat kolbuszowski v rovnomennej gmine.
Kategoria Superiore
Kategoria Superiore je najvyššia profesionálna futbalová liga v Albánsku. Bola založená 6. júna 1930 pod názvom Kategoria e Parë (First Division). Pri založení mala 6 účastníkov, momentálne ich je 14; počet účastníkov v lige sa už niekoľkokrát menil. V sezóne 1998-99 ich bolo 16, v rokoch 1999-00 bol počet znížený na 14, v sezóne 2006-07 opäť znížený na 12 a v sezóne 2012/13 sa opäť rozrástol na 14 tímov.
Najúspešnejším klubom je KF Tirana, ktorá dokázala v minulosti získať 24 titulov. Po ňom nasledujú ďalšie 2 kluby z hlavného mesta Dinamo s celkovými 18 titulmi a Partizani s celkovými 15 titulmi. Mimo týchto troch majstrovský titul získalo ešte 5 iných klubov.
Majstrovstvá sveta v póle mužov 1989
Majstrovstvá sveta v póle mužov 1989 boli v poradí 2. majstrovstvá sveta v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa od 11.20. augusta 1989 v Berlíne, v Západnom Nemecku, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bola šestica družstiev: Anglicko, Čile, Francúzsko, Nemecko, Švajčiarsko a USA. Oproti minulému šampionátu sa počet účastníkov zvýšil o 3 tímy. Titul získali Spojené štáty, keď vo finále zvíťazili nad družstvom Anglicka.
Lakmus
thumb|Lakmusový prášok Lakmus je vodou riediteľné farbivo extrahované z istých druhov lišajníkov. Používa sa ako acidobázický indikátor (indikátor pH) v chémii. Často sa ním napúšťa filtračný papier, čím vzniká lakmusový papierik alebo lakmusový papier.
História
Slovo lakmus pochádza z holandského lakmoes, ktoré pochádza zo slov lēken, "kvapkať", a mōs, "listová zelenina". Jeho anglický názov, litmus, pochádza zo staroseverského litmosi, "byliny používané na farbenie".
Od 16. storočia sa toto farbivo získavalo hlavne v Holandsku.
Chemické vlastnosti
Lakmus má priradené CAS číslo 1393-92-6 a táto zmes obsahuje 10 až 15 rôznych farbív. Chemické látky prítomné v lakmuse sú pravdepodobne zhodné s látkami prítomnými v podobnej zmesi, orceíne, ale v inom pomere. Na rozdiel od orceínu majú hlavné zložky lakmusu molárnu hmotnosť okolo 3300 g/mol. Acidobázické vlastnosti lakmusu sú spôsobené predovšetkým azolitmínom alebo 7-hydroxy-2-fenoxazónovým chromofórom. Niektoré zložky lakmusu majú konkrétne názvy, napríklad erytrolitmín (alebo erytroleín) alebo azolitmín. Azolitmín má podobné indikátorové vlastnosti.
Prírodné zdroje
right|thumb|Parmelia sulcata Lakmus sa získava z viacerých druhov lišajníkov. Hlavným zdrojom sú: Toto farbivo možno získať takisto z druhov:
Použitie
Lakmus je možné pripraviť ako vodný roztok, ktorý reaguje na zmenu pH roztoku. V kyslých podmienkach je roztok červený, v zásaditých podmienkach má modrú farbu.
Lakmus sa niekedy používa na farbenie vína (kyselina vínna prítomná vo víne ho sfarbuje do červena).
Lakmusový papierik
Lakmusom sa napúšťajú prúžky filtračného papiera, čím vzniká jeden z najstarších pH indikátorov, používaných na testovanie kyslosti. Tento papier je známy ako lakmusový papier či papierik. Modrý lakmusový papierik sa farbí načerveno v kyslých prostrediach a červený lakmus sa sfarbí namodro v zasaditých podmienkach. Zmena farby prebieha v rozmedzí 4,5 - 8,3 pH (pri 25 °C). Neutrálny lakmusový papierik má fialovú farbu.
Modrý lakmusový papier sa pripravuje priamym namáčaním papiera v lakmusovom odvare. Červený lakmus vznikne zmiešaním veľmi zriedenej kyseliny do pôvodného modrého lakmusového roztoku (väčšinou sa používa kyselina octová alebo chlorovodíková). Lakmus je možné aj zneutralizovať pridaním menšieho množstva kyseliny, čím vznikne purpurový lakmus.
Vlhký lakmusový papierik je možné použiť na skúšky s plynmi rozpustnými vo vode, ktoré menia kyslosť či zásaditosť roztoku. Plyn sa rozpustí vo vode a výsledný roztok zmení farbu lakmusového papieriku. Napríklad plynný amoniak, ktorý je zásaditý, sfarbí lakmusový papierik namodro.
Lakmusový papierik reaguje i na chemické reakcie iné než acidobázické. Plynný chlór ho napríklad odfarbí do biela, pretože vzniká chlórnan, ktorý funguje ako bielidlo. Adíciou chlórnanu na farbivo vzniká halohydrín, čím dochádza k strate konjugovaného systému a teda i farby. Táto reakcia je nevratná, lakmus v tomto prípade nefunguje ako indikátor.