cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seléné
Seléné (iné názvy: Seléna, Selena, Selene; gr. Σελήνη - Seléné - mesiac) bola v gréckej mytológii bohyňa Mesiaca, zosobnenie Mesiaca. Bola to dcérou Titánov Hyperióna a Theie. V Ríme jej zodpovedá Luna.
V Homérovom Hymne na Hélia sa Theia volá Euryphaessa (🇬🇷), čo v preklade znamená „ďaleko žiariaca“. Tento prívlastok sa vzťahuje aj na samotnú Seléné. Podľa Homérskych hymnov mala s Diom dcéru Pandeiu vyznačujúcu sa nebývalou krásou.
Devínske Karpaty
Devínske Karpaty je geomorfologický podcelok Malých Karpát a zaberá západnú, prihraničnú časť pohoria. Najvyšší bod Devínskych Karpát sa nachádza v masíve Devínskej Kobyly.
Polohopis
Na západe hraničia s Rakúskom, hranicu tvorí rieka Morava, južnejšie rieka Dunaj. Na úpätí ležia mestské časti Bratislavy, a to: Devínska Nová Ves, Dúbravka, Devín a Karlova Ves.
Na západe ich vymedzuje Dolnomoravská niva, severne leží Novoveská plošina a Podmalokarpatská zníženina, všetko podcelky Borskej nížiny. Východným smerom pokračujú Malé Karpaty podcelkom Pezinské Karpaty a juhovýchodným smerom krajina klesá do Podunajskej roviny.
Delenie
Devínske Karpaty sa delia na 4 časti:
Chránené územia
Veľká časť územia je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty a nachádza sa tu viacero maloplošných vzácnych území, medzi nimi: Sihoť, národná prírodná rezervácia Devínska Kobyla, prírodná rezervácia Fialková dolina, Slovanský ostrov, Štokeravská vápenka, prírodná pamiatka Devínska lesostep a Devínska hradná skala a chránený areál Lesné diely.
Súčasťou je aj prírodný útvar zvaný Sandberg, kde sa nachádzajú fosílie živočíchov a rastlín z treťohôr.
Ján Fuska
Ján Fuska (* 1928 - † 2021) je slovenský chemik a farmakológ. Univerzitný profesor, doktor vied, inžinier. Zaoberal sa biochemickou technológiou. Pôsobil na Chemicko-technologickej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave. Dlhoročný predseda a neskôr čestný predseda Nadácie Milana Rastislava Štefánika.
Lublinská únia
náhľad|Lublinská únia, obraz dokončil [[Jan Matejko v roku 1869 pri príležitosti trojstého výročia uzavretia dohody.]]
Lublinská únia nahradila personálnu úniu Poľského kráľovstva, Litovského veľkokniežatstva a Pruského kráľovstva (Poľské kráľovstvo (1385 – 1569)) hlbšou, reálnou úniou a monarchiou za vlády Žigmunda II. Augusta, posledného Jagelovca, ktorý zomrel po troch manželstvách bezdetný.
Bola podpísaná 1. júla 1569 v poľskom meste Lublin. Vznikla tak Poľsko-litovská únia. Tá bola riadená voleným monarchom, ktorý zastával funkciu poľského kráľa a litovského veľkovojvodu spolu so senátom a parlamentom (sejm).
Vakomyš wongai
Vakomyš wongai  je malý mäsožravý vačkovec, ktorý žije v Austrálii. Bol opísaný v roku 1983 a objavil ho austrálsky biológ Mike Archer.
Základné údaje
Táto vakomyš dosahuje dĺžku 5 – 7,5 cm, výnimočne 9 cm; jej chvost meria 5 – 7 cm. Váži 6 – 12, výnimočne až 15 g.
Potrava
Vakomyš wongai loví chrobáky, svrčky, pavúky a ďalšie bezstavovce, zväčša menšie ako 1 cm. Pri love v spinifexových trsoch (austrálska tráva) využíva najmä svoj vynikajúci čuch a sluch.
Jean-Christophe Yoccoz
Jean-Christophe Yoccoz (* 29. máj 1957, Paríž, Francúzsko) † 3. september 2016 bol francúzsky matematik.
Bol známy predovšetkým vďaka svojej práci v teórii dynamických systémov. V roku 1994 dostal Fieldsovu medailu.
RBD (skupina)
RBD bola mexická hudobná skupina, ktorá hrala prevažne pop-rockovú hudbu. Vznikla v roku 2004 pri natáčaní teenagerského seriálu Rebelde, kde členovia kapely vystupovali. Vysielali ich už v 60 krajinách sveta, formácia RBD sa stala svetovo známa. Hlavný komerčný úspech zaznamenala najmä v Brazílii. Za tri roky účinkovania predala kapela viac než 57 milióna kópií svojich nosičov po celom svete. Pre obrovský úspech kapela natočila vlastný seriál s názvom La Familia. V januári 2009 však kapela oznámila že RBD konči.
História skupiny
RBD vznikla v roku 2004 počas natáčania mexického seriálu Rebelde. Jej hlavnými členmi boli Anahi, Dulce Maria, Maite Perroni, Christopher von Uckermann, Alfonso Herrera a Christian Chavez. Vďaka seriálu sa čoskoro skupina začala čoraz častejšie objavovať na vrcholoch pop music. Vydali debutový album Rebelde, s hitmi ako Rebelde, Solo quédate en silencio, Sálvame alebo Un poco de tu amor. Názov ich posledného albumu je Para olvidarte de mi. Koniec skupiny nastal v roku 2009.
RBD
V novembri 2004 vydala skupina svoj prvý debutový album s názvom Rebelde, už v Mexiku sa predalo viac než 250 000 kópií. Rebelde bol taký hit,že keď o mesiac neskôr skupina vydala svoje nové CD Nuestro amor, okamžite rozbila rekord tým, že získala platinovú platnu za sedem hodín. Skupina čoskoro dosiahla aj zlaté uznanie za predaj viac ako pol milióna kópií,album bol neskôr certifikovaný ako Gold Diamond, pre jeho vysoký a trvalý predaj. Turné skupiny v Mexiku bolo hneď vypredané s plnou kapacitou 15 500 ľudí. Navyše skupina za albumy z roka 2005 (Rebelde, Nuestro amor, RBD Tour Generación) vyhrala tri zo štyroch nominácií za najlepší popový album roka na Billboard Latin Music Awards 2006.
Mánia Rebelov sa so zápalom rýchlo rozšírila aj do Južnej Ameriky, čo prinútilo skupinu k návrate k obom predchádzajúcim cd a ich vydaniu v portugalčine pre brazílskych fanúšikov. Aj v tomto jazyku dosiahli CD v diagramoch multi-platinovú priečku. Skupina sa vrátila do Rio de Janeiro v októbri toho roku, aby ako prvý hispánsky umelec v histórií vystúpila na štadióne v Maracana, ktorý je najväčší na svete, pred viac ako 120 000 fanúšikmi, práve vtedy keď predajnosť ich albumov prekročila dvojmiliónovú hranicu v USA.
RBD začala svoje turné v USA v marci 2005 koncertom na v Los Angeles Coliseum pred takmer 16 500 ľudmi, lístky sa predali za 30 minút a tento koncert sa stal druhou najväčšou udalosťou v histórií mesta, hneď po Rolling Stones. Ďalej RBD vystúpili na Madison Square Garden v New Yorku, v American Airlines Aréne v Miami a potom sa vrátili do Colisea na rádio festival.
V roku 2006 sa skupina obišla bez odpočinku a hneď vydala svoj druhý album v portugalsekj verzii s názvom Nosso amor, o niekoľko mesiacov neskôr vydali svoje druhé CD/live DVD s názvom Live in Hollywood, ktoré sa umiestnilo na 6. priečke v zozname Billboard Top Latin a na 14. priečke v billboardoch v Mexiku.
V roku 2006 sa dostala skupina do Španielska a ich album Rebelde sa osem týždnov držal na prvej pozícií v rebríčkov, 15 týždňov v Top 10 a viac než 40 v Top 50 v tejto krajine. Tu bol certifikovaný 2-krát ako platinový album za viac než 1 700 000 predaných kópií. S takouto popularitou skupina odštartovala svoje turné po Španielsku vo februári 2007, stále patrilo k RBD Tour Generación 2006, ktoré malo obrovský úspech a rýchlo sa predalo.
18.septembra 2006, RBD spustili nový singel Ser o parecer, ako prvý singel z tretieho albumu Celestial, ktoré bolo nahrávané v štúdiách v Los Angeles a v Mexiku, ich producentmi sa opäť stali Carlos Lara a Armando Avila. Za dva roky svojho účinkovania sa RBD stala pop fenoménom na celom svete. Sedem miliónov predaných kópií po celom svete a turné, ktoré obsahovalo 70 koncetov v Mexiku, Spojených štátoch, Strednej Amerike, Kolumbii, Venezeule, Brazílii, Čile a v Španielsku.
V Južnej Amerike sa skupina objavovala na natáčaní turné k filmu, ktorý režíroval Esteban Madrazo, v hudobnom videu k Ser o parecer, alebo na uliciach Sao Paula. Úspech v Južnej Amerike prekonal všetky očakávania a dal kapele možnosť napáliť DVD Live in Rio, kde sa skupina preukázala na najvyššej medzinárodnej úrovni.
Kapela pokračovala zvyšovaním svojej medzinárovnej popularity návštevami Rumunska a Španielska v roku 2007, kde ich latinský fanúšici prekvapili a dali im možnosť vyhrať španielsky trh, jeden z najviac konkurenčných trhov na svete a kapela pre nich ako vďaku vydala CD Celestial Fan Edition (CD+DVD), ktoré patrilo práve španielskym fanúšikom, DVD obsahovalo päť skladieb z koncertov, tri remixy a bonusové CD s karaoke verziami svojich najväčších hitov.
Výsledkom úspešných vystúpení v Španielsku, bol unikátny koncert na Vicente Calderón v Madride s viac ako 40 000 návštevníkmi v rámci Celestial World Tour 2007, ktorý bol zaznamenaný na DVD Hecho en España, DVD ukázalo vynikájúce aspekty turné a obrovskú popularitu skupiny na scéne. Po skončení turné sa skupina úspešne vrátila na hudobné pódium v Mexiku a objavila sa hneď na odovzdávaní cien Premios Juventud, kde sa stali hlavnými hviezdami ocenení, získali ocenenia za najlepšieho umelca, najlepšie CD (Celestial), turné a za najlepšie popovú baladu a najlepšieho popového favorita. Celestial sa stala najlepšia nahrávka roka, najlepšiu latiskú pieseň roka získala ich pieseň No pares a stali sa najlepšou latinskou skupinou roka.
Po dvoch týždňov vydania Celestial vydali CD Rebels v angličtine. Svoju popularitu si zvýšili novým singlom Tu amor, ktorý debutoval v rádiu Kiss FM v Los Angeles. Pieseň napísala Diana Warren, ktorá vyhrala cenu Grammy v roku 1996 za pieseň Because You Loved Me, ktorú interpretovala Celine Dion.
Rebels debutoval na 40. priečke z výsledného 200 grafu. Neskôr album vyšiel okrem iného v Mexiku, v Brazílii a v Španielsku.Kapela sa takisto predstavila na Disco de Oro pre japonskú verejnosť, kde získala zlatú platňu za viac ako 2,5 milióna predaných kópií za mesiac.
18.októbra 2007 sa prvýkrát predstavili na MTV Premios, kde sa objavili ako kandidáti v kategórií Najlepší popový umelec, ktoré však nakoniec nezískali.
V novembri 2007 publikovala RBD album Empezar desde cero a prvý singel z albumu Inalcanzable. CD okamžite dosiahlo obrovský úspev na medzinárodnej úrovni v Mexiku a v Brazílii, získali zaň zlatú platňu za týždeň predaja v Španielsku, v USA sa podarilo CD obsadiť prvú priečku v zozname najlepších latinských albumov. Skupina zvýšila počet koncertov a programov v Spojených Štátoch, Brázílií, Španielsku, Strednej Amerike, Rumunsku, Kolumbii, a vo Venezuele. A svoju popularitu si ešte viac zvýšili získaním diamantovej platne, trojitej platinovej, dvojitej platinovo-zlatej a skupina bola známa po celom svete. CD RBD už poznali po celom svete a ich album získalo hneď zlatú a platinovú platňu v Španielsku.
V júni 2008 bolo publikované Empezar desde cero Fan Edition (CD+DVD),ktoré obsahovalo nové piesne, ktorými autorkami sa stalo Dulce a Maite, DVD obsahovalo niekoľko tém, karaoke verzií, 2 videá a záznamy zo zákulisia, ktoré tvorili tento zberateľský kúsok. Skupina následne vydala svoj tretí singel Y no Puedo Olvidarte.
Na konci roka 2008 skupina oznámila svoj koniec s vysvetlením, že je čas pre členov rásť samostatne, ale pretým ešte vydala kompilačný album s názvom Best of RBD a skončila svoje posledné svetové turné 21. decembra 2008 v Palacio de los Deportes v Madride, v Španielsku.
V júni 2009 RBD ešte vyšlo DVD Live in Brasilia, ktoré bolo súčasťou ich turné Empezar desde cero s viac ako pol milióna divákov.
Szobský obvod
Szobský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szob.
RBD (skupina)
RBD La Familia
RBD La Familia je mexický seriál, ktorý rozpráva trochu o tom o čom je život v RBD (koncerty, dni atď.). Seriál pre mexickú spoločnosť Televisa produkuje Pedro Damián. Seriál bol prvýkrát zverejnený v marci 2007 na satelitnej televízií Sky One, ktorý niesol názov RBD Sky Channel. Nekôr v septembri 2007 bol seriál vysielaný aj na Channel 5. Má 13 častí a hoci bol veľmi populárny medzi mládežov, jeho predpokladaná druhá séria v septembri 2008 nikdy nebola zrealizovaná.
Ross Leckie
Ross Leckie (* 6. máj 1957) je škótsky spisovateľ historických románov, najviac známy svojou trilógiou Kartágo.
Študoval na Drumtochty Castle Preparatory School, neskôr na Fettes College v Edinburghu, kde sa začal zaujímať o klasickú literatúru, ktorú ďalej študoval na Corpus Christi College v Oxforde. Po štúdiách pracoval na farme, ako robotník a neskôr ako poisťovací maklér. Je autorom viacerých kníh s tématikou staroveku.
Anastázia (prvé meno)
Anastázia je ženské krstné meno. Pôvod má v gréckom slove anastas s významom vzkriesený. Existovala aj mužská obdoba tohto mena, Anastáz. Na Slovensku má meniny 30. apríla.
Daniel Dennett
Daniel Clement Dennett (* 28. marec 1942, Boston, Massachusetts, USA) je popredný americký analytický filozof a kognitívny vedec. Zaoberá sa filozofiou mysle a filozofiou vedy a ich vzťahom k evolučnej biológii a kognitívnej vede. Vytvoril jednu z počítačovo-funkcionalistických teórií vedomia.
Životopis
Strávil jeden rok na Wesleyan University a potom prešiel na Harvard University, kde študoval u W. V. Quinea a v roku 1963 získal titul B.A. (Bachelor of Arts). V roce 1965 získal titul D.Phil. (doktor filozofie) na University of Oxford, kde bol študentom Gilberta Rylea. Jeho dizertačná práca mala názov "The Mind and the Brain: Introspective Description in the Light of Neurological Findings; Intentionality".
Tayrac (Lot-et-Garonne)
Tayrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Daniel Dennett
Životopis
V súčasnosti pôsobí ako profesor na Tufts University.
Tayrac (Lot-et-Garonne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Daniel Dennett
Životopis
V roku 2004 získal ocenenie Humanist of the Year od American Humanist Association. V roku 2012 dostal Erasmusprijs.
Od roku 1962 je ženatý so Susan Bell, majú dve deti, dcéru a syna. S manželkou žije v North Andover v Massachusetts.
Tayrac (Lot-et-Garonne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Robecq
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2003
Tieto ME boli zároveň kvalifikáciou na Letné olympijské hry 2004 v Aténach. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Byť či nebyť (House)
Byť či nebyť (anglicky: TB or Not TB) je štvrtá epizóda z druhej série seriálu Dr. House. Prvýkrát ju odvysielala FOX Broadcasting Company 1. novembra 2005.
Dej
Dr. Sebastian Charles je doktor, ktorý sa stará o choré africké deti nakazené tuberkulózou. Vo chvíli keď sa snaží na konferencii získať viac vakcíny na export do Afriky skolabuje. Sám si urči diagnózu - tuberkulóza, avšak jeho sponzori chceli počuť aj na iný názor, konkrétne Houseov. House odmietne túto diagnózu, pretože si myslí, že je to srdcová arytmia. Počas toho ako Cameronová Sebastiana pripravuje na vyšetrenia, urobí tajne aj test na tuberkulózu. Pri záťažovom teste pri normálnej rýchlosti sa nič neukáže, avšak pri extrémnej rýchlosti sa problém objaví. Sebastian opakovane upadá do bezvedomia, čo dokazuje srdcovú arytmiu. Neskôr počas ďalších vyšetrení sa zistí, že test na tuberkulózu, ktorý urobila Cameronová, je pozitívny. House je na Cameronovú nahnevaný, pretože si myslí, že Sebastian nemá len tuberkulózu ale aj niečo iné a vie že teraz už Sebastian nebude súhlasiť s ďalšími testami. Nakoniec však povolí liečbu tuberkulózy, aby mohol rozlíšiť symptómy tuberkulózy a symptómy inej choroby. Sebastian však liečbu odmietne nakoľko sa mu zdá nespravodlivé, že on lieky dostane ale Afričania nie. Svoj príbeh mediálne zverejní aby pritlačil sponzorov k múru a tí by tak museli znížiť ceny liekov. Na tlačovej konferencii House dokáže, že Sebastian nemá len tuberkulózu, ale že má aj inú chorobu. Sebastian potom súhlasí s testami a terapiami, avšak House ho chce liečiť na tuberkulózu. Po prehováraní súhlasí aj s liečbou tuberkulózy. Po odstránení symptómov tuberkulózy sa tím sústreďuje na symptómy druhej choroby. House navrhne, že by to mohol byť tumor v pankrease, čo sa nakoniec aj preukáže a Sebastian je po jeho odstránení zdravý.
František Velecký
František Velecký, známy aj ako Fero Velecký (* 8. marec 1934, Zvolen – † 5. október 2003, Bratislava) bol slovenský herec.
Po absolvovaní stavebnej priemyslovky pracoval v rokoch 1951 - 1964 ako projektant. Pôsobil ako herec na voľnej nohe (s výnimkou rokov 1980 - 1982, keď bol členom Divadla pre mládež v Spišskej Novej Vsi). V 90. rokoch minulého storočia pôsobil ako výtvarník. Vo filme debutoval epizódnou úlohou v roku 1960). Hral aj v mnohých televíznych filmoch (napr. Naši synovia - 1974, Smrť chodí po horách - 1979, Na baňu klopajú - 1980). Hral aj v zahraničí, najmä v Maďarsku.
Joseph Parry
Joseph Parry (* 21. máj 1841, Merthyr Tydfil − † 17. február 1903, Penarth) bol waleský hudobný skladateľ.
V roku 1854, keď mal trinásť rokov, sa s rodinou odsťahoval do Spojených štátov. Neskôr, keď odišiel do Anglicka, začal študovať hudbu na Univerzite v Cambridgei, kde bol jeho profesorom hudobný skladateľ William Sterndale Bennett. On sám sa v roku 1873 stal profesorom hudby na University of Wales v Cardiffe.
Medzi jeho piesne patrí napríklad „Myfanwy“, ku ktorej napísal text Richard Davies. V roku 1978 bol o ňom nakrútený film Off to Philadelphia in the Morning, ktorému bola predlohou rovnomenná kniha od Jacka Jonesa.
Vláskožiabrovce
Vláskožiabrovce (lat. Pteriomorpha, Pteriomorphia, Filibranchia) sú rad lastúrnikov. Ich nitkovité žiabre visia voľne do plášťovej dutiny. Majú mohutnú byssovú žľazu, výlučkom ktorej prisadajú na dno. Napriek tomu viaceré druhy majú na okraji plášťa oči – u niektorých (Pecten) sú to dokonca primitívne komorové oči so šošovkou.
Rozdelenie do čeľadí je neustálené, preto si uvedieme len najznámejšie druhy: arka bájna (Arca noae) a hrebeňovka jakubovská/hrebenatka jakubská (Pecten jacobaeus) žijú v Stredozemnom mori, hrebenatka pontická (Pecten ponticus) žije hojne v Čiernom mori. Perlotvorka morská/perlorodka morská (Meleagrina (= Pteria) margaritifera) sa kedysi hromadne chovala kvôli perlám na pobreží Indického a Tichého oceána. K jedlým druhom patrí stehnovka nádherná (Pinna squamosa) s kyjovitými lastúrami, dlhými až 1 m a slávka čiernomorská/slávka stredomorská (Mytilus galloprovincialis), obe zo Stredozemného mora. Vyhľadávané sú najmä ustrica jedlá (Ostrea edulis) z celého pobrežia Európy a slávka jedlá (Mytilus edulis) z morí severnej Európy.
Žigmund (prvé meno)
Žigmund je mužské krstné meno. Pôvodné nemecké meno Siegmund má pôvod v staronemeckých slovách sigu+munt, čo znamená „víťazná ochrana“, „ochranca víťazstva“. Meniny na Slovensku má 2. mája.
Štefan Furdek
Štefan Furdek (* 2. september 1855, Trstená, Slovensko – † 18. január 1915, Cleveland, USA) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, spisovateľ a národný buditeľ. Pseudonym: Blahoslav Tatranský, Trstenský.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, do 1875 v Nitre, na teologickej fakulte v Budapešti (prerušil), 1877 – 1879 klasickú filológiu na českej univerzite v Prahe, 1879 – 1882 teológiu. Učiteľ v Strážnici. Od roku 1882 žil v USA, farár v Clevelande (Ohio).
Bol spoluzakladateľom Prvej katolíckej slovenskej jednoty v USA, Matice slovenskej v Amerike a prvým predsedom Slovenskej ligy v Amerike. Vydával a redigoval týždenník a kalendár Jednota, zábavný týždenník Šíp a náboženský mesačník Viera.
V bratislavskej Petržalke, Žiline, Piešťanoch, Martine a v Trstenej sú na jeho počesť pomenované ulice.
Adjuvans
Adjuvans môže byť:
Monika Mockovčáková
Monika Mockovčáková (* 20. máj 1971, Bratislava) je slovenská klaviristka a pedagogička.
Hru na klavír študovala na Vysokej škole múzických umení v Bratislave u prof. Idy Černeckej. Svoj umelecký profil si rozširovala na viacerých medzinárodných interpretačných kurzoch pod vedením M. Gutman, E. Hagenah, E. Indjica, P. Toperczera, S. Rodriguez, A. Koscielny a R. Penningtona.
Spolu s violončelistom Teodorom Brckom boli v roku 1997 laureáti medzinárodnej súťaže L. van Beethovena a súťaže B. Martinů v Prahe. V roku 2003 reprezentovali Slovensko na koncerte medzinárodnej akadémie Praha – Viedeň – Budapešť „Musikerlebnis Mitteleuropa“, konanej pod záštitou prezidenta Slovenskej republiky a prezidenta Rakúska. V tom istom roku vyhrali prvé miesto na súťaži B. Martinů v Prahe, pričom získali aj Cenu za interpretáciu diela Bohuslava Martinů.
V roku 2007 Monika Mockovčáková získala 2. miesto v medzinárodnej klavírnej súťaži Washington International Piano Artists Competition v USA, kde zároveň získala aj Cenu tlače a Cenu za najlepšiu interpretáciu klasického diela. Svoju učiteľskú kariéru začala aj v Japonsku a v súčasnosti zastáva pozíciu na Výstavnej univerzite hudby. Medzinárodná klavírna súťaž poskytuje medzinárodnú expozíciu pre talentovaných klaviristov vo veku od 8 do 18 rokov.
Okrem sólovej hry sa intenzívne venuje komornej hudbe. Je pedagógom na Konzervatóriu v Bratislave.
Viterbo (mesto)
thumb|Radnica
Nemecký daviscupový tím
Nemecký daviscupový tím je tenisový tím, ktorý reprezentuje Nemecko v Davisovom pohári.
Viterbo (mesto)
Viterbo je talianske mesto v oblasti Lazio, hlavné mesto rovnomennej provincie.
Dejiny
Rovnako ako mnohé mestá v okolí mesta Viterbo má etruské korene. V roku 310 pred Kr. ho dobyli a obsadili Rimania a čoskoro nadobudlo na význame vďaka svojej polohe na dôležitej rímskej komunikácii Via Cassia. V roku 774 mesto dobyli Longobardi. V 11. storočí nepatrilo k Laziu, ale k Toskánsku; postavenie sa zmenilo, keď ho Matilda Toskánska (1046 – 1115) odovzdala pod vládu rímskeho pápeža.
Od roku 1193 bolo Viterbo formálne nezávislé a malo svojho biskupa, aj keď v skutočnosti bolo po Ríme druhým centrom pápežského štátu a bolo určitý čas sídlom pápežského dvora. Uskutočnilo sa tu najdlhšie konkláve v histórii cirkvi – trvalo 1 005 dní, od 30. novembra 1268 do 1. septembra 1271. Konkláve začalo s 20 kardinálmi a skončilo v počte 16, pretože v priebehu času traja kardináli zomreli a jeden konkláve opustil. Na radu sv. Bonaventuru boli nakoniec kardináli v paláci o chlebe a vode a bola odstránená strecha paláca, takže boli vystavení nepohode počasia. 1. septembra 1271 bol konečne vybraný nový pápež. Zvolený nekardinál Tebaldi Visconti z Piacenzy ešte nebol kňazom a bol v tej dobe na púti do Svätej zeme. 10. februára 1272 dorazil z Liège, kde bol arcidiakonom, do Viterba a prijal voľbu. 19. marca toho istého roku ho vysvätili za kňaza a biskupa a 27. marca v Ríme korunovali za pápeža ako Gregor X.
Zlatý vek mesta spadá do 2. polovice 13. storočia a skončil tzv. Avignonským zajatím pápežov. Cisár sa zriekol svojich nárokov na Viterbo až v roku 1396.
Počas 2. svetovej vojny bolo zničené spojeneckými náletmi viac ako 70% mestskej zástavby vrátane kostola sv. Vavrinca, mesto však bolo veľmi rýchlo obnovené, ako jedno z prvých v Taliansku.
Je sídlom Toskánskej univerzity (Universita degli Studi della Tuscia).
Pamätihodnosti
náhľad|Pápežský palác, v pozadí katedrála sv. Vavrinca a Kampanila náhľad|Katedrála sv. Vavrinca s kampanilou
Udalosti a sviatky
Každoročne sa 3. septembra vo Viterbe konajú oslavy sviatku patrónky mesta, svätej Rózy. Na jej počesť prichádzajú do mesta procesie a pri tejto príležitosti sa mestom za pomoci viac ako 100 nosičov transportuje tzv. Macchina di Santa Rosa, čo je cca 30 m vysoká a viac ako päť ton vážiaca slávnostne ozdobená veža.
Svietiplyn
Svietiplyn je syntetická zmes vodíka (H2) a uhľovodíkových plynov, ktorá vzniká pri pyrolýze kamenného uhlia alebo rašeliny.
Používal sa na plynové osvetlenie, keďže pri jeho horení vzniká jasnejší plameň než pri horení zemného plynu alebo vodného plynu. Uhľovodíkovými zložkami sú najmä metán (CH4) a etylén (C2H4). Svietiplyn sa prestal v domácnostiach používať, keďže je jedovatý (často dochádzalo k otravám), má nižšiu výhrevnosť ako zemný plyn a bolo ho na rozdiel od zemného nutné umelo vyrábať.
Základné vlastnosti
V tabuľke je uvedené obvyklé zloženie svietiplynu a niektoré jeho ďalšie vlastnosti.
Galina
Galina je ženské krstné meno. Je to ruská a bulharská forma buď gréckeho mena γαληνη (galene), čo znamená „pokoj“, alebo mena Helen, znamenajúceho „slnečný lúč“, „svetlo“. Meniny na Slovensku má 3. mája.
Vácsky obvod
Vácsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Vác.
Emil Horváth
prof. Emil Horváth (* 12. november 1945, Nitra) je slovenský herec, režisér a divadelný pedagóg. Syn herca Emila Jozefa Horvátha, manžel herečky Viery Richterovej.
Absolvoval herectvo na VŠMU v Bratislave v roku 1968. Bol členom Divadla SNP v Martine (19681976), potom Novej scény v Bratislave (19761983). Od roku 1983 je členom činohry SND, kde stvárnil množstvo postáv.
V posledných rokoch sa venuje aj réžii (Caligula, Divadelná komédia, Šialený deň, Štvrtá sestra). Ako režisér hosťuje aj v bratislavskom divadle West (Ešte máš mňa, miláčik, Inšpektor Drake a dokonalý zločin), v Divadle Andreja Bagara v Nitre (…a ešte som aj smoliar!, Sylvia) a Štátnom divadle Košice (Jožko Púčik a jeho kariéra). Hral v mnohých filmoch a televíznych inscenáciách (Demeterovci, Ako sa Vinco zaťal) a seriáloch (Americká tragédia, 30 prípadov majora Zemana). Režijne sa podieľal na dvoch televíznych filmoch Ešte dve frašky… (1998) a Mučivé tajomstvo (1999).
Prednáša hereckú tvorbu na VŠMU, na ktorej v roku 2005 získal titul profesor. Od mája 2011 je riaditeľom činohry SND.
Jeho syn Tomáš je literárny vedec, spisovateľ a prekladateľ.
V roku 2005 mu prezident SR udelil Rad Ľudovíta Štúra II. triedy za významné zásluhy v oblasti rozvoja kultúry.
Alfons Jindra
Alfons Jindra vlastným menom Alfons Jindřich Langer (* 28. júl 1908, Čechovice u Prostějova – † 20. december 1978, Praha) bol český skladateľ, aranžér, klarinetista, altsaxofónista a huslista.
Životopis
Hudobne sa vzdelával v Prostějove u Bedřicha Voldana. Hral ako profesionálny hudobník v tanečnom súbore svojho staršieho brata – Langer Brothers.
V roku 1937 začal hrať s orchestrom Josefa Venclů. Neskôr opäť hral v Langer Brothers kde hral až do roku 1956.
V roku 1937 začal skladať hudbu pod pseudonymom Allan (meno je odvodené od jeho krstného mena a priezviska). Tento pseudonym po ňom prebralo vokálne trio a pomenovalo sa na Sestry Allanovy, pri ktorých zrode stál a okrem iných piesní spolu natočili s Arnoštom Kavkom v tom čase hit Koncert nemluvňat.
Pseudonym Alfons Jindra začal používať od svojej prvej skladby – Hodiny spí v roku 1939. Spolupracoval najmä s orchestrami R. A. Dvorského a Karla Vlacha. V 40. rokoch bola známa jeho hudba k piesňam napr. Dnes není všední den, Hudby v oblacích, Pár vzpomínek, Plaménky v očích tvých, Povím to tancem a písní, Prosím neodcházej, Přijďte večer k nám, Psáno je ve hvězdách, Růže v okně, Sladce mě líbej, Svět je veselý, Tvůj krok zní, Ty spíš, Vpravo-vlevo a iné.
Zoznam piesňovej tvorby (výber)
(t:) – doteraz neistený autor textu
HŠK Zrinjski Mostar
HŠK Zrinjski Mostar je bosniansky futbalový klub sídliaci v meste Mostar. Bol založený v roku 1905 chorvátskou mládežou vedenou profesorom Kuštrebom. Klub je podporovaný chorvátskym obyvateľstvom mesta a chorvátsky symbol je aj súčasťou znaku klubu. V rokoch 1945-1992 mal zakázanú činnosť kvôli nacionalistickému zázemiu. Jeho činnosť bola obnovená až po rozpade Juhoslávie a vzniku Bosny a Hercegoviny v roku 1992. Je najstarším klubom v krajine a momentálne (február 2013) hrá najvyššiu domácu súťaž Premier League. Zrinjski Mostar má tiež tímy v basketbale, hádzanej a boxe.
Domáce zápasy hráva na štadióne Bijeli Brijeg Stadium, ktorý má kapacitu 25 000 miest. Štadión bol postavený v roku 1971 a až do roku 1991 bol využívaný mestským rivalom FK Velež Mostar. V 70tych a 80tych prilákal na niektoré zápasy až 35 000 fanúšikov. Štadión je druhým najväčším v krajine.
Hlavnými farbami klubu sú červená a biela.
Fanúšikovia klubu sú prezývaní Ultras a fanklub bol založený v roku 1994.
Najväčším úspechom je 2-násobný majstrovský titul a tiež dokázal raz vyhrať pohár Bosny a Hercegoviny.
Káder mužstva
12px|Kapitán klubu
Kožlí (okres Písek)
Kožlí je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 50 obyvateľov, z toho 24 mužov a 26 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 43,0 roka, ženy 44,0 roka).
So Long, Marianne
„So Long, Marianne“ je pieseň kanadského hudobníka a básnika Leonarda Cohena, prvýkrát vydaná na jeho debutovom albume Songs of Leonard Cohen v roku 1968. Server Pitchfork Media pieseň zaradil na 190. miesto medzi 200 najlepších piesní šesťdesiatych rokov. Neskôr pieseň nahralo mnoho ďalších hudobníkov, medzi ktorých patria Beck, Brian Hyland alebo skupina James. V roku 1999 vyšla pieseň na albume Bleecker Street: Greenwich Village in the 60's v podaní Johna Calea v duete so speváčkou Suzanne Vega. V roku 1989 vyšiel kompilačný album pomenovaný podľa tejto piesne.
Roclincourt
Roclincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Thézac (Lot-et-Garonne)
Thézac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mykola Janovyč Azarov
Mykola Janovyč Azarov, vlastným menom Pachlo (* 17. december 1947 Kaluga, dnes Rusko), je bývalý ukrajinský politik a od roku 2010 do roku 2014 predseda vlády Ukrajiny. Predseda ukrajinskej Strany regiónov.
Život
V roku 1971 vyštudoval geológiu a geofyziku na Lomonosovovej univerzite v Moskve. Následne do roku 1976 pracoval pre uhoľnú spoločnosť Tulaugol, kým sa v roku 1984 nepresťahoval do Donecka a stal sa námestníkom Ukrajinského štátneho geologického ústavu. V rokoch 1984 až 1995 pôsobil ako námestník a neskôr riaditeľ Ukrajinského štátneho vedecko-výskumného a projektno-konštrukčného ústavu ložiskovej geológie, geomechaniky a banského inžinierstva. V roku 1986 obhájil doktorát v obore geologicko-mineralogických vied. V roku 1991 bol menovaný za profesora na Doneckej štátnej technickej univerzite.
V roku 1994 bol zvolený za poslanca ukrajinskej Najvyššej rady (parlamentu). 5. marca 2001 sa stal predsedom Strany regiónov. Z tejto funkcie v priebehu pol roka abdikoval. V apríli 2003 bol zvolený do užšieho predsedníctva strany. V rokoch 1996-2002 viedol daňové riaditeľstvo Ukrajiny. V rokoch 2002 až 2005 a 2006 až 2007 pôsobil ako vice-premiér a minister financií Ukrajiny vo vládach Viktora Janukovyča.
Po víťazstve Viktora Janukovyča v ukrajinských prezidentských voľbách v roku 2010 Azarov nahradil Janukovyča vo vedení Strany regiónov. Následne bol zvolený v marci 2010 za premiéra. Z postu premiéra odstúpil 28. januára 2014 v dôsledku veľkých protivládnych protestov po celej krajine. Pred odstúpením zrušil platnosť viacerých kontroverzných zákonov, ktoré v priebehu predošlého obdobia zaviedol prezident Janukovyč. Podobne ako ďalší vysokí predstavitelia Janukovyčovej vlády odišiel do Ruska. Na konci júla 2015 začal v Rusku vytvárať ukrajinskú exilovú vládu.
Východoafrická priekopová prepadlina
thumb|Schéma Východoafrického riftu. Východoafrická priekopová prepadlina (po angl. Great Rift Valley, doslova Veľké zlomové údolie) je priekopová prepadlina vo východnej časti Afriky. Prebieha tu proces rozpadu - extenzie africkej platne a jej vzďaľovanie od arabskej a jazerá, ktoré sú súčasťou Východoafrickej priekopovej prepadliny: Avalath, Karanie, Oldumi, Abern, Osloj, Salvara, Korsta, Koral, Buisto a Ovperd. Ťahá sa v dĺžke od severu Sýrie na blízkom východe až po stred Mozambiku v juhovýchodnej Afrike. Šírka údolia sa pohybuje v rozsahu 30 až 100 kilometrov a hĺbka od sto po niekoľko tisíc metrov. Na severe sa tento proces začal asi pred 35 miliónmi rokov, v Afrike asi pred 15 miliónmi rokov. Pomenovanie dostala od bádateľa Johna Waltera Gregoryho.
Najsevernejšia časť prepadliny tvorí údolie Biká v Libanone, ktoré oddeľuje pohoria Libanon a Antilibanon. V Izraeli prechádza do údolia Chula nachádzajúceho sa medzi pohorím Galilea a Golanskými výšinami a pokračuje Jordánskym údolím cez Galilejské jazero, Mŕtve more, Arabah, Akabský záliv až po Červené more. Tento segment sa označuje aj ako zlom Mŕtveho mora.
Afarská panva (Danakilská preliačina) v Eritrei je miestom stretu trhlín, z ktorých jedna smeruje Adenským zálivom do Indického oceánu a druhá, ktorá je súčasťou Veľkej priekopovej prepadliny, smerom na juh do východnej Afriky. Najprv prechádza Etiópskou vysočinou, ktorú delí na dve časti, a južnejšie, v oblasti Veľkých afrických jazier, sa rozchádza do Východoafrickej priekopy a Stredoafrickej priekopy.
Sovet po kosmosu
Sovet po kosmosu Rossijskoj Akademii nauk (po rusky Совет по космосу Российской академии наук, doslova "Kozmická rada Akadémie vied Ruska"), bývalý Astronomičeskij sovet Akademii nauk SSSR je vedecko-organizačný a vedeckovýskumný orgán Ruskej akadémie vied v Moskve. Koordinuje medzinárodnú spoluprácu v oblasti astronómie a kozmonautiky. Má aj vlastný vedeckovýskumný program súvisiaci s pozorovaniami umelých družíc Zeme. Patrí k nemu observatórium vo Zvenigorode pri Moskve a geodynamická stanica pri Simeize.
Masmédium
Masmédium (obyčajne v množnom čísle; iné názvy: masové médium, médium) je: Masmédiá sú tá časť/skupina médií, ktoré sú špecificky navrhnuté tak, aby zasiahli veľmi veľké obecenstvo (typicky aspoň také veľké ako celé obyvateľstvo štátu).
Je to široko rozšírený sprostredkovateľ informácií všetkého druhu ako tlač, rozhlas, televízia a pod. Hoci masmédiá predstavujú vysokohodnotný kultúrny výdobytok, stavajú pred filozofiu kultúry otázky svojimi sčasti negatívnymi kultúrnopolitickými účinkami. Nevyhnutnosť oslovovať všetkých a obracať sa preto na „priemerného recipienta“ má okrem iného tieto následky:
Masmédiá vznikli v 20. rokoch 20. storočia s príchodom celoštátnych rozhlasových sietí a s hromadným rozširovaním novín a časopisov. Masmediálne publikum predstavuje podľa niektorých výkladov tvarovateľnú masovú spoločnosť so špeciálnymi charakteristickými vlastnosťami, zvlášť atomizovanie alebo nedostatok pospolitosti, ktoré sa javí obzvlášť prípustné vplyvu súčasných masmediálnych techník ako reklama a propaganda. Popularitu získava aj v blogosfére pri odkazovaní sa na médiá hlavného prúdu.
Etymológia a používanie
Výraz „masmédiá“ prevažne používajú akademici a profesionálmi v oblasti médií. Ak široká verejnosť hovorí o médiach, má na mysli masmédia alebo média zamerané na správy, ktoré sú časťou masmédií.
V USA sú niekedy masmédia (a hlavne novinové média) označované ako „spoločenské médium“. Ďalšie zdroje opisujú „mainstreamové médiá“ (MSM, z anglického mainstream media). Používanie týchto výrazov v USA často závisí na vedľajšom význame, ktorý chce rečník dosiahnuť. Termín "spoločenské médium“ je často používaný ľavičiarskymi kritikmi médií na poukázanie faktu, že hlavný prúd médií sa skladá z veľkých nadnárodných spoločností propagujúc ich záujmy (pozri napr. Nestrannosť a presnosť v spravodajstve; "Model propagandy" Noama Chomského). Je to v protiklade s pravičiarskym termínom MSM, skratkou, ktorá naznačuje, že väčšina masmediálnych zdrojov je majorizovaná ľavičiarskymi silami, ktoré podporujú svoju vlastnú agendu. Posledný termín, „drive–by media“, asi zaviedol Brent Bozell v roku 1998 a spopularizoval ho v konzervatívnej talk-show moderátor Rush Limbaugh v reakcii na dosah obvinení zo znásilnenia, ktoré vťahovalo členov tímu Duke University.
Jacques Derrida
Jacques Derrida (* 15. júl 1930, El-Biar, Alžírsko – † 8. október 2004, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky filozof, predstaviteľ postmodernej filozofie. Spolu s Foucaultom a Deleuzom sa považuje za hlavného predstaviteľa súčasnej francúzskej filozofie. Je považovaný tiež za otca dekonštrukcie.
Masmédium
Do vynálezu kníhtlače
Ľudia sa snažili šíriť informácie ústne dávno pred tým, než vôbec objavili písmo, a to na trhoch či križovatkách obchodných ciest. Za prvé náznaky pravekých médií môžeme považovať už potulných rozprávačov príbehov či spevákov eposov, ktorí vystupovali pred väčším publikom. Vznik písma bol ďalším predpokladom pre budúci rozvoj komunikačných prostriedkov, zrodili sa prvé knihy a neskôr aj predchodcovia dnešných tlačených médií. Už v cisárskej Číne boli vydávané písané palácové správy nazývané Ti – Pao a neskôr v starovekom Ríme vznikol roku 59 pred Kr. prvý denník s názvom Acta diurna populi Romani (Denné správy rímskeho ľudu), niekedy nazývaný aj Acta Urbis (Mestské správy). Obsah tvorili protokoly zo zasadnutí senátu. Vychádzal nepretržite 389 rokov a je najdlhšie vychádzajúcim denníkom na svete. V stredoveku sa šírili informácie písané rukou bez pravidelnej periodicity pomocou poslov, ale neskôr sa takéto šírenie informácií medzi mestami stalo pravidelnejším a vznikla pošta.
Jacques Derrida
Filozofia
Jeho myslenie možno charakterizovať ako pokus o kritiku západného rozumu: od roku 1962, keď vyšlo jeho dielo L'origine de la géométrie de Husserl, je motívom a predmetom jeho myslenia hlboká skepsa voči zdanlivo zaručenej vedeckosti tradície humanizmu a osvietenstva.
Masmédium
Od druhej polovice 19. storočia až po vznik rozhlasu a televízie
V roku 1832 bol vynájdený telegraf a následne na to začali po celom svete vznikať prvé tlačové agentúry, vďaka ktorým prekonávali informácie vzdialenosti oveľa rýchlejšie a efektívnejšie. V Anglicku to bola agentúra Reuters (1851), v Nemecku Telegraphisches Correspondenz Bureau (1849), V USA NY Associated Press (1848). Na začiatku 19. storočia bola cena predplatného novín stále veľmi vysoká, a tak sa objavila myšlienka znížiť ceny pomocou príjmov z reklamy. Takto sa podarilo Emilovi Girardinovi znížiť vo Francúzku cenu jeho novín La Presse, ktorý napokon v roku 1870 dosiahol náklad 1 milión výtlačkov. Za prvé skutočne úspešné šestákové noviny sú považované New York Sun z roku 1833 (vydával ich Benjamin H. Day), ktoré prelomili zvyk novinového predplatného a začali sa predávať na ulici. Následne na to vzniklo mnoho obdobných lacných periodík po celom svete a printové médiá sa stávajú skutočne masovými. Okrem ceny však mal vplyv na predajnosť novín aj iný faktor – začali sa v nich objavovať senzácie. Do novín sa za honbou vyšších nákladov dostávajú emócie a palcové titulky, vzniká takzvaná žltá žurnalistika, ktorej zakladateľom je William R. Hearst. Fenoménom 20. storočia boli aj takzvané novinové reťazce. Vydavatelia novín skupovali periodiká a objavujú sa prví tlačoví magnáti.
Jacques Derrida
Filozofia
Derridova kritika smeruje jednak proti Hegelovmu dielu, ktoré predstavuje kulminačný bod západnej racionalistickej tradície, jednak Heideggerovmu pokusu určiť uchopenie bytia ešte skôr, než sa na to podujme rozum. V Derridovej reflexii západného rozumu intervenuje pojem písma, ktorým sa snaží spochybniť kategóriu zmyslu, subjektu, pôvodu, dejín a uviesť do pohybu hranice medzi disciplínami a diskurzami. Svojimi analýzami písma a písania v dielach De la grammatologie (1967) a L'écriture et la différence (1967) chce Derrida demaskovať logocentrizmus, ktorý písmo (écriture) definuje iba ako akýsi sekundárny fenomén reči (parole), ktorá podľa modelu jednoznačnej reprezentácie sugeruje identitu a prezenciu. K nosnému pojmu svojej filozofie, k pojmu différance, Derrida dospieva práve v kritickom odmietnutí tejto sugescie a v konfrontácii s pojmom transcendentálneho subjektu, na ktorom stavia filozofia vedomia: Derrida v tomto smere podrobuje kritike najmä Husserlovu teóriu znaku.
Masmédium
20. storočie – nástup rozhlasu a televízie
Pozri aj: Rozhlas, Televízia
Rozhlas sa začal vyvíjať už na sklonku 19. storočia, ale skutočný rozmach dosiahol až v roku 1906 kedy sa v USA podarilo odvysielať prvý krátky program a o 4 roky neskôr dokonca prvý živý prenos. Pravidelné rozhlasové vysielanie sa však naplno rozvinulo až po 1. svetovej vojne – prvou stanicou sa stala v roku 1920 pittsburgská KDKA a už roku 1926 bolo v USA približne 5 miliónov rozhlasových prijímačov. V roku 1930 sa začala sledovať obľúbenosť jednotlivých rozhlasových programov kvôli komerčným účelom. Zisk rozhlasových staníc závisel od počtu poslucháčov a ceny reklamy.
Po druhej svetovej vojne sa v USA i v Európe začína do popredia dostávať nové médium – televízia. Rozhlasové stanice už nebojovali konkurenčný boj len medzi sebou, ale museli svoj program i štruktúru prispôsobiť novému hráčovi na mediálnom trhu.
Zásluhou mnohých technických vynálezov a vylepšení dosiahla televízia v roku 1931 stav technickej spôsobilosti. Jedným z prvých významných vysielaní bola korunovácia kráľa Juraja VI. v roku 1937 v Anglicku na BBC, ktorá mala niekoľko tisíc divákov. Prvé verejné vysielanie v USA sa uskutočnilo v roku 1939 na otvorení Svetovej výstave v New Yorku na televíznej stanici NBC. 2. svetová vojna stopla vývoj techniky v mnohých oblastiach vrátane televízie, a tak mohutný rozvoj televízneho priemyslu nastal až po jej skončení. Už v roku 1949 bolo v krajine milión televízorov, 10 miliónov v roku 1951 a 50 miliónov v roku 1959. Vo Veľkej Británii bolo televízne vysielanie obnovené v júni 1946, v ostatných krajinách sveta sa televízne vysielanie začalo rozvíjať po roku 1950.
21. storočie – vek internetu
Pozri aj: Internet
Druhá polovica dvadsiateho storočia je obdobím počiatkov internetu, ktorého koncept predpokladá globálne prepojenie. V roku 1970 bola vyvinutá technológia e-mailov a o dvadsať rokov neskôr prišiel Tim Berners-Lee, s myšlienkou WWW (world wide web). Od roku 2004 vlastní širokopásmové pripojenie k internetu viac ako polovica amerických domácností a internet sa stáva skutočným masovokomunikačným prostriedkom. V súčasnej dobe existujú viac než dve miliardy ľudí, ktorí používajú internet.
Účely
Masmédia môžu byť používané pre rôzne účely:
Formy
Elektronické a tlačené média zahŕňajú:
Funkcie médií
Pojem médiá patrí medzi najpoužívanejšie pojmy súčasnosti. Väčšina ľudí pod ním chápe tlač, rozhlas, televíziu. Význam tohto pojmu je však širší. Slovo má svoj pôvod v latinčine a znamená sprostredkovateľ, prostredník. Môžeme sa s ním stretnúť vo fyzike, chémii, biológii, výpočtovej technike aj v teórii sociálnej komunikácie. A práve odbory, ktoré sa venujú rôznym prejavom medziľudskej, sociálnej komunikácie označujú pojmom médium/média to, čo sprostredkováva nejakú správu, teda médium komunikačné. V posudzovaní možného účinku médií hrajú rozhodujúcu rolu 3 základné faktory: stav spoločnosti, rozvoj médií a rozvoj poznania spoločnosti.
Ako prvý definoval účinky médií Harold Dwight Lasswell už v roku 1948 následovne: informovanie, vytváranie vzájomných vzťahov medzi časťami spoločnosti v súlade s prostredím (korelačná funkcia) a zabezpečenie kultúrneho dedičstva (funkcia udržania kontinuity). V roku 1960 C.R.Wright doplnil tieto funkcie o zábavnú, a Denis McQuail o získavaciu, mobilizačnú funkciu médií pre účely propagandy – politickej a komerčnej. Denis McQuail rozlišuje tieto funkcie médií :
Hana Bakičová radí medzi najdôležitejšie funkcie médií:
Kovářov (okres Písek)
Kovářov je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 450 obyvateľov, z toho 713 mužov a 737 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 42,7 roka, ženy 44,3 roka). Obecný úrad v obci spravuje 16 osád. Partnerskou obcou Kovářova je Seftigen. Obec získala v roku 2004 prestížny titul Dedina roka v 10. ročníka súťaže.
Kostol Všetkých svätých
thumb|left|Kostol
Pôvod tohto gotického kostola je datovaný do roku 1220, v tom čase bol už farní. Veže kostola sú barokové z roku 1712, vyššia je 27 metrov vysoká, je na západnej strane kostola. Sila muriva je 1,5 metra. Chrám má obdĺžnikový pôdorys. Dĺžka je 14,4 a šírka je 9,8 metrov. Výška je 7 metrov. V presbytáři, najstaršie časti kostola je gotické klenutý, klenba je 8,5 metrov vysoká a 6,8 široká. Sakristie stojí na mieste, kde bola kaplnka sv. Kataríny. Medzi sakristií a presbytářem bolo okno, to sa však neskôr přestavělo na dvere. Tieto druhé dvere nepoužívali, preto sa zazdily. V rokoch 1978 - 1980 bola vykonaná generálna oprava kostola. Okolo kostola je cintorín zasvätený najsvätejšej trojici, tej bol skôr zasvätený aj kostol. Na vchode na hřitov je obraz Krista s nápisom "Ja som vskříšení a život, kto verí vo mňa, hoci aj umřel, živ bude".
Stará fara
thumb|left|Bývalá fara
Budova starej fary postavená v barokovom slohu v roku 1739 vedľa sousoší Kalvária. Od roku 1967 neslúži ku svojmu účelu, do jesene 2007 bola používaná ako knižnica. Na severozápadnej časti bola ovocná záhrada, na jej mieste bol v roku 1969 postavený kultúrny dom a parkovisko. Budovy, ktoré k fare patrili, sa najskôr stali súčasťou poľnohospodárskeho družstva, potom boli zbořený. Socha sv. Jana Nepomuckého
Socha sv. Jana Nepomuckého
thumb|left|Bývalá fara
Pieskovcové sochu sv. Jana Nepomuckého dal postaviť na svoje vlastné náklady kovářovský farár Jan Diviš. Na čverhranném podstavci sú nápisy v latinskej, slovenskej, nemeckej, ide o prosby o pomoc a podpis darcu. Sochu vytvoril sochár Brokoff. Socha je umiestnená na návsi v blízkosti kostola.
Sousoší Kalvária
Sousoší Kalvária je umiestnené pred budovou starej fary. Bolo postavené roku 1732 a zhotovil je sochár Brokoff. O jeho vytvorenie sa tiež zaslúžil Jan Diviš. Na miesto pôvodného dreveného kríža nechal zhotoviť kríž kamenný, okolo sú barokové sochy Panny Márie a sv. Jana Nepomuckého.
Pamätník na počesť padlým
thumb|left|Pamätník spredu
Ďalej je na návsi ešte jeden pomník. Ten bol vyrobený Jaroslavem Bardo z Hrazánek v roku 1921. Ide o pamätník na počesť padlým v 1. svetovej vojne. Na prednej strane je zpodobněn vojak, ktorý drží svojho raněného kamaráta, na druhej sú mená padlých vojakov za 1. svetovej vojny z Kovářova a okolie (Kovářov, Dobrošov, Klisinec, Vepice, Pechová Lhota, Březí, Záluží, Radvánov, Vesec, Kotýřina). Bol zhotovený z verejných zbierok.
Židovský cintorín
Židovský cintorín sa nachádza v lese na severozápade Kovářová, na juhovýchode kopca Hůrka. Vzdialenosť od Kovářova je. Nevie sa kedy vznikol, podľa veku pomníkov je pravdepodobne veľmi starý.
Florián (prvé meno)
Florián je mužské krstné meno. V latinčine má tvar Florianus, čo je odvodené od slova „flos“ (v genitíve „floris“) s významom „kvet“. Meniny má 4. mája. Je patrónom hasičov.
Pelayo
thumb|250px|Monument na počesť Pelaya v Covadonge Pelayo († 737) bol pôvodne vizigótskym šľachticom, ktorý sa po zničení Vizigótskej ríše ukryl v hornatých oblastiach Astúrie. Tu sa spojil s Kantábrijčanmi a v rokoch 718 – 722 sa im podarilo získať malé nezávislé územie na severe Pyrenejského polostrova – tzv. Astúrske kráľovstvo, ktorému vládol až do svojej smrti. Za prvého astúrskeho kráľa je však niektorými historikmi považovaný až jeho zať Alfonz I. Rovnako jeho vizigótske korene sa dnes považujú za sporné, pravdepodobne si ho zvolili samotní Astúrčania.