cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Planetárna hmlovina
Pôvod
left|thumb|Hmlovina Prstenec [[Prstencová hmlovina|M57 v súhvezdí Lýra]] Planetárne hmloviny sú konečným štádiom vývoja väčšiny hviezd. Naše Slnko je veľmi priemernou hviezdou a iba malé množstvo hviezd má omnoho väčšiu hmotnosť ako ono. Hviezdy majúce viac ako niekoľko hmotností Slnka končia svoj život pri dramatickej explózií supernovy, ale priemerné a menej hmotné hviezdy na konci vytvárajú planetárnu hmlovinu.
Typická hviezda vážiaca menej ako dvojnásobok hmotnosti Slnka strávi väčšinu svojho života žiarením produkovaným nukleárnou fúziou, ktorá premieňa vodík na hélium v jej jadre. Energia uvoľňovaná fúznymi reakciami zabraňuje gravitačnému kolapsu hviezdy a hviezda je preto stabilná.
Po niekoľkých miliardách rokov hviezda vyčerpá svoje zásoby vodíka a v jadre už nie je dosť energie, ktorá by mohla brániť tlaku vonkajších vrstiev. Jadro sa preto zmršťuje a zahrieva. Dnešné slnečné jadro má teplotu 15 miliónov K, no hneď ako vyčerpá svoj vodík, zmršťovanie jadra zvýši teplotu asi na 100 miliónov K.
Vonkajšie vrstvy hviezdy sa naopak vďaka veľmi vysokej teplote predávanej z jadra začnú enormne rozpínať a potom sa stanú oveľa chladnejšími. Hviezda sa zmení na červeného obra. Jadro hviezdy pokračuje v zmršťovaní a zahrievaní, na hneď ako teplota dosiahne 100 miliónov K, jadrá hélia sa začnú spájať a vzniká tak uhlík a kyslík. Obnovenie fúznych reakcií zastaví kontrakciu jadra hviezdy. Horenie hélia skoro vytvorí inertné jadro hviezdy z uhlíka a kyslíka obklopené šupkou hélia.
Fúzia hélia je extrémne citlivá na teplotu s reakčnou rýchlosťou úmernou T40. To znamená, že iba 2 % nárast teploty viac ako zdvojnásobí rýchlosť reakcií. To zapríčiňuje, že hviezda sa stáva veľmi nestabilnou – malé zvýšenie teploty vedie k prudkému nárastu rýchlosti reakcií, čo uvoľní veľké množstvá energie ďalej zvyšujúce teplotu. Héliová horiaca šupka rýchlo expanduje a ochladí sa, čo opäť zníži rýchlosť reakcií. To vytvára mohutné pulzácie, ktoré sa časom stanú dostatočne mohutnými na to, aby odhodili celú hviezdnu atmosféru do priestoru.
Vyvrhnuté plyny sa sformujú do mraku materiálov okolo teraz už odhaleného jadra hviezdy. Ako sa stále väčšia a väčšia časť atmosféry vzďaľuje od hviezdy, sú odhaľované stále hlbšie a hlbšie vrstvy s vyššou a vyššou teplotou. Len čo obnažený povrch dosiahne teplotu 30 000 K, začne sa uvoľňovať dosť ultrafialových fotónov, aby došlo k ionizácii vyvrhnutej atmosféry, čo spôsobí jej svit. Mrak sa stane planetárnou hmlovinou.
Životnosť hmlovín
thumb|280px|right|Detail plantárnej hmloviny [[Hmlovina Činka|M27 (Činka) - útvary nazývané kometárne uzly]] Plyny planetárnych hmlovín sa pohybujú od centrálnej hviezdy rýchlosťou niekoľkých kilometrov za sekundu. V rovnakej chvíli, keď plyny expandujú, sa centrálna hviezda ochladzuje, ako vyžaruje svoju energiu – fúzne reakcie sa zastavujú, pretože hviezda nie je dostatočne hmotná, aby dosiahla teplotu jadra potrebnú pre fúziu uhlíka a kyslíka. Nakoniec sa ochladí natoľko, že nie je schopná vydávať dosť ultrafialového žiarenia, aby udržala vzďaľujúce sa plyny ionizované. Hviezda sa stane bielym trpaslíkom a atómy a molekuly plynného mraku sa rekombinujú, čím sa pre nás stanú neviditeľnými.
Galaktická recyklácia
Planetárne hmloviny hrajú veľmi dôležitú úlohu v galaktickej evolúcii. Raný vesmír bol zložený takmer výlučne iba z vodíka a hélia, ťažšie prvky je možné vytvoriť pomocou nukleárnej fúzie iba vo hviezdach. Plyny z planetárnych hmlovín obsahujú veľký podiel prvkov ako uhlík, dusík a kyslík, a len čo sa dostatočne rozplynú a dostanú do medzihviezdneho priestoru, obohacujú ho o ťažšie prvky, astronómami súhrnne nazývanými kovy.
Fyzikálne vlastnosti
Typická planetárna hmlovina má dĺžku zhruba jeden svetelný rok a obsahuje extrémne zriedený plyn s hustotou zvyčajne okolo 1000 častíc v cm3 – takže je asi biliarda-krát redší ako zemská atmosféra. Mladšie planetárne hmloviny majú väčšiu hustotu, niekedy aj vyššiu ako 106 častíc na cm3. Ako hmlovina starne, jej rozpínanie spôsobuje znižovanie hustoty.
Dominik Pec
Dominik Pec (* 15. január 1985, Košice) je slovenský hokejový brankár.
Klubový hokej
Odchovanec košického hokeja hral v klube HKm Humenné a v ďalšej sezóne prestúpil do klubu HK Lietajúce kone Prešov. Sezónu 2008/09 odchytal v klube HK Trebišov. V sezóne 2009/10 sa stal dvojkou HC Košice, kde pôsobil ako juniorský brankár, ale po jeho nepresvedčivých výkonoch skončil na farme HC Košice v Bardejove ako brankárska jednotka.
Planetárna hmlovina
Fyzikálne vlastnosti
Žiarenie z centrálnej hviezdy ohrieva plyny na teploty asi 10 000 K. Napriek intuícii sa teplota plynov so vzrastajúcou vzdialenosťou od centrálnej hviezdy zvyšuje. Čím energetickejší je fotón, tým je horšie absorbovateľný a preto sú nízkoenergetické fotóny prvými, ktoré sú absorbované. Vo vonkajších objemnejších častiach hmloviny sú nízkoenergetické fotóny už pohltené a zostávajúce vysokoenergetické fotóny dávajú oveľa vyššie teploty.
Hmloviny možno popisovať ako ohraničené žiarením alebo ohraničené hmotou. V prvom prípade je okolo hviezdy toľko hmoty, že všetky jej ultrafialové fotóny sú absorbované a viditeľná hmlovina je obklopená množstvom neionizovaného plynu. V druhom prípade vyžaruje centrálna hviezda dosť ultrafialového žiarenia, aby ionizovala všetok okolitý plyn.
Počet a rozdelenie
left|thumb|Motýlia hmlovina V súčasnosti v našej galaxii, ktorá sa skladá z viac ako 200 miliárd hviezd, poznáme asi 1500 planetárnych hmlovín. Ich vzácnosť je daná ich veľmi krátkym životom v porovnaní s celkovou dĺžkou života hviezdy. Nachádzajú sa väčšinou pri rovine Mliečnej cesty s najväčšou koncentráciou blízko galaktického centra. Iba veľmi výnimočne je možné ich vidieť v hviezdokopách, iba v jednom alebo dvoch prípadoch.
Aj keď CCD prvky v modernej astronómii takmer úplne nahradili fotografický film, posledné prieskumy, ktoré významne zvýšili počet známych planetárnych hmlovín, používali film Kodak Technical Pan spolu s veľmi kvalitným filtrom izolujúcim najsvetlejšie emisné čiary vodíka, ktoré silno emitujú takmer všetky planetárne hmloviny.
Morfológia
Všeobecne povedané, planetárne hmloviny by mali byť symetrické alebo takmer guľové, je však možné pozorovať široké spektrum tvarov a zložitých foriem. Približne 10 % planetárnych hmlovín sú prísne bipolárne a malé množstvo je asymetrické. Jedna je takmer pravouhlá. Príčiny tak veľkého množstva foriem nie sú celkom objasnené, ale môže to byť spôsobené gravitačnými interakciami s hviezdnym sprievodcom, ak je centrálna hviezda zložkou dvojhviezdy. Druhou možnosťou je narušovanie toku materiálu planétami vzdialenejšími od hviezdy vo chvíli, keď sa hmlovina formuje.
Súčasné témy štúdia planetárnych hmlovín
Dlho pretrvávajúcim problémom štúdia planetárnych hmlovín je, rovnako ako v mnohých iných prípadoch, že ich vzdialenosti nie sú presne určené. Iba pre veľmi málo blízkych planetárnych hmlovín je možné určiť vzdialenosti zmeraním ich expanznej paralaxy: pozorovania s vysokým rozlíšením po niekoľkých rokoch ukážu expanziu hmloviny kolmo na líniu pohľadu, zatiaľ čo stroboskopické pozorovania Dopplerovho posunu odhalia rýchlosť expanzie v línii pohľadu. Porovnanie uhlovej expanzie s odvodenou rýchlosťou odhalí vzdialenosť hmloviny.
Problém vytvárania širokého spektra rozmanitých tvarov hmlovín je kontroverznou témou. Väčšinou sa predpokladá, že interakcie medzi vyvrhnutými materiálmi pohybujúcimi sa rozdielnymi rýchlosťami vysvetľujú väčšinu pozorovaných tvarov. Aj tak niektorí astronómovia veria, že dvojica centrálnych hviezd je zodpovedná za prinajmenšom niektoré z najzložitejších planetárnych hmlovín extrémnych tvarov.
Existujú dve odlišné cesty určovania početnosti kovov v hmlovinách, ku ktorým sa vzťahujú rôzne typy spektrálnych čiar, a občas sa vyskytujú veľké nezrovnalosti medzi výsledkami odvodenými z týchto dvoch metód. Niektorí astronómovia to pripisujú prítomnosti malých teplotných fluktuácií vo vnútri planetárnych hmlovín; iní tvrdia, že nezrovnalosti sú príliš veľké na to, aby mohli byť vysvetlené pomocou teplotných vplyvov, a pre vysvetlenie predpokladajú existenciu studených chuchvalcov obsahujúcich veľmi malé množstvo vodíka. Aj keď žiadne takéto chuchvalce doteraz neboli pozorované.
Iné projekty
.
Druhý česko-slovenský odboj
Delí sa na „domáci“ (pôsobiaci na území Protektorátu Čechy a Morava a vojnovej Slovenskej republiky pred jeho oslobodením Spojencami) a „zahraničný“ (pôsobiaci v zahraničí). Domáci odboj sa delí na „komunistický“ (vznikol až neskôr v roku 1941 po napadnutí ZSSR) a „demokratický“. Zahraničný odboj sa v tomto období rozdelil na „východný“ (1. česko-slovenský armádny zbor v ZSSR, 1. česko-slovenská zmiešaná letecká divízia) a „západný“ (čs. vojenské pozemné jednotky na Západe, česko-slovenské perute v RAF), podľa armády, v ktorej radoch dotyční bojovali. Zmienené rozdelenie je však sčasti umelo vytvorené, keďže napríklad niektorí odbojári z radov komunistov sa pridávali v rozpore s oficiálnou líniou strany k odboju proti nacizmu už v roku 1939 a niektorí príslušníci zahraničného odboja navyše bojovali postupne na oboch frontoch.
V období komunizmu bol význam západného a demokratického odboja systematicky bagatelizovaný a jeho účastníci perzekvovaní a väznení. Naopak význam komunistického a časti východného odboja boli neprimerane zveličované a prikrášľované (napr. samotným tvrdením, že komunisti vzdorovali nacistickej okupácii od začiatku).
GNU General Public License
right|thumb|Logo projektu GNU GNU General Public License (GNU GPL či jednoducho GPL) je populárna licencia pre slobodný softvér, ktorú pôvodne napísal Richard Stallman pre projekt GNU (projekt na vytvorenie kompletného operačného systému, ktorý by bol slobodným softvérom). Poslednou verziou licencie je verzia tri vydaná 29. júna 2007. Voľnejším komplementom GPL je tzv. LGPL – Lesser General Public License.
GPL zaručuje verejnosti slobodu:
Oproti tomu iné druhy licencií – licencie pre koncových používateľov, ktoré zvyčajne používajú tvorcovia proprietárneho softvéru zriedkakedy zaručujú akékoľvek slobody koncovému užívateľovi, a dokonca obmedzujú aktivity zvyčajne neobmedzené zákonom, ako reverse engineering.
Primárny rozdiel medzi GPL a „voľnejšími“ licenciami slobodného softvéru, ako licencia BSD je, že u GPL sa hore uvedené slobody zachovávajú aj pre tzv. odvodené práce. Toto sa deje pomocou právneho mechanizmu nazývaného copyleft vynájdeného Richardom Stallmanom, ktorý vyžaduje, aby odvodené práce boli taktiež zverejňované pod licenciou GPL. Kritici opisujú copyleft licencie ako virulentné (viral). Napríklad licencie typu BSD dovoľujú distribuovať odvodené práce aj ako proprietárny softvér.
Medzi najvýznamnejší softvér šírený pod licenciou GPL patrí GCC (GNU Compiler Collection), Linux (jadro operačného systému) a jazyk Perl.
História
Licencia GPL bola napísaná Richardom Stallmanom v roku 1989 pre použitie s programami poskytovanými ako súčasť projektu GNU. Pôvodná licencia GPL bola založená na zjednotení podobných licencií používaných pre prvé verzie programov GNU Emacs, GNU Debugger a GNU Compiler Collection. Tieto licencie obsahovali podobné podmienky ako moderná GPL, ale boli špecifické pre každý program, čo ich robilo nekompatibilnými, aj keď v podstate išlo o tie isté licencie. Stallmanovým cieľom bolo vytvoriť jedinú licenciu tak, aby mohla byť použitá v akomkoľvek projekte v rovnakom znení.
Dôležité rozhodnutie, čo sa týka dôvery v GPL, prišlo od Linusa Torvalda, ktorý v roku 1992 použil túto licenciu pre linuxové jadro, prechodom z licencie, ktorá zakazovala komerčnú distribúciu.
V auguste 2007 používalo licenciu GPL približne 65 % z 43 442 projektov slobodného softvéru, ktoré sú uvedené v zozname na serveri Freshmeat, a v januári 2006 používalo túto licenciu okolo 68 % projektov na SourceForge.net. Podobne prieskum Red Hat Linuxu 7.1 z roku 2001 zistil, že 50 % zdrojového kódu je licencovaných pod GPL a prieskum MetaLab, neskôr najväčšieho archívu slobodného softvéru, v roku 1997 ukázal, že zhruba polovica projektov má práve túto licenciu. Jeden prieskum veľkého repozitára open source softvéru ohlásil, že v júli 1997 je približne polovica softvérových balíkov s explicitnými licenčnými podmienkami je licencovaných pod GPL Medzi významné slobodné programy pod GPL patrí napríklad linuxové jadro alebo GNU Compiler Collection (GCC). Niektorý ďalší softvér je duálne licencovaný viacerými rôznymi licenciami, kde často jednou z nich býva GPL.
Niektorí pozorovatelia veria, že silný copyleft poskytovaný GPL bol kľúčový pre úspech Linuxu, pretože dal jeho programátorom istotu, že ich dielo prinesie úžitok celému svetu a zostane slobodné, miesto toho aby bolo využívané softvérovými spoločnosťami bez toho, že by aj oni niečo poskytli späť komunite.
Druhá verzia licencie, verzia 2, bola vydaná v roku 1991. Počas nasledujúcich 15 rokov sa objavili členovia komunity, ktorý nadobudli presvedčenie, že niektorí dodávatelia softvéru a hardvéru našli diery v GPL, ktoré im umožňujú využívať softvér licencovaný pod GPL spôsobom, ktorý je v rozpore so zámermi programátorov. Medzi takéto metódy patrí začlenenie GPL softvéru do hardvéru, ktorý odmieta spúšťať modifikované verzie tohto softvéru, používanie nepublikovaných modifikovaných verzií GPL softvéru za webovým rozhraním, patentové obchody medzi Microsoftom a distribútorami Linuxu a Unixu, ktorí by mohli patenty využiť ako zbraň proti konkurencii zo strany Linuxu.
Verzia 3 bola vyvinutá tak, aby tieto problémy riešila. Oficiálne vydanie bolo 29. júna 2007.
Verzia 1
Verzia 1 licencie GNU GPL, vydaná v januári 1989, chránila proti dvom spôsobom, ktorými softvéroví distribútori obmedzovali slobody, ktoré definujú slobodný softvér. Prvým problémom je, že distribútori môžu publikovať len binárne súbory – spustiteľné, ktoré ale nie sú čitateľné ani upravovateľné ľuďmi. GPLv1 sa tomu bráni tak, že určuje, že každý dodávateľ, ktorý šíri binárne súbory, musí pod rovnakými licenčnými podmienkami poskytnúť aj ich ľudsky čitateľný zdrojový kód.
Druhým problémom je fakt, že distribútori môžu pridávať dodatočné obmedzenia, buď pridávaním reštrikcií k licencii alebo kombinovaním softvéru s iným softvérom, ktorý má ďalšie reštrikcie vzhľadom na svoju distribúciu. V takomto prípade sa na kombinované dielo uplatnia obe sety reštrikcií a preto môžu byť pridané aj neakceptovateľné obmedzenia. GPLv1 tomu zabraňuje tým, že modifikované verzie ako celok musia byť šírené pod GPLv1. Preto sa dá softvér šírený pod podmienkami GPLv1 kombinovať so softvérom s voľnejšími podmienkami, pretože sa tak nezmenia podmienky, pod ktorými sa distribuuje výsledný celok. Naopak, so softvérom šíreným pod reštriktívnejšou licenciou sa kombinovať nedá, pretože by tak došlo ku konfliktu s požiadavkami GPLv1 na šírenie pod touto licenciou.
Verzia 2
Hlavnou zmenou v GPLv2 je podľa Richarda Stallmana klauzula "slobodu alebo život", ako ju nazval – odsek 7. Táto sekcia hovorí, že pokiaľ niekto pridá obmedzenie, ktoré mu bráni šíriť softvér pod licenciou GPL tak, aby rešpektoval slobodu ostatných používateľov (napríklad keď právne ustanovenie hovorí, že softvér sa môže distribuovať len v binárnej forme), nesmie ho šíriť vôbec.
V roku 1990 sa začalo ukazovať, že menej reštriktívna licencia by bola strategicky užitočná pre niektoré knižnice; verzia 2 licencie GPL (GPLv2) bola vydaná v júni 1991, preto druhá licencia – Library General Public License (LGPL) – bola uvedená v rovnakom čase a označená číslom 2, aby bolo zrejmé, že sa obidve licencie vzájomne dopĺňajú. Číslovanie verzií sa zhodovalo do roku 1999, keď bola vydaná verzia 2.1 licencie LGPL, ktorá ju premenovala na GNU Lesser General Public License, aby lepšie odrážala jej miesto vo filozofii GNU.
Verzia 3
Na sklonku roku 2005 oznámila Free Software Foundation (FSF), že pracuje na verzii 3. licencie GPL (GPLv3). 16. januára 2006 bola publikovaná prvá "pracovná (draft) verzia" tejto licencie a začali verejné konzultácie. Tie boli pôvodne plánované na deväť až pätnásť mesiacov, ale nakoniec sa pretiahli až na osemnásť mesiacov a boli publikované štyri koncepty textu licencie. Oficiálne bola GPLv3 vydaná 29. júna 2007. GPLv3 napísal Richard Stallman s právnou pomocou Ebena Moglena a Software Freedom Law Center.
Podľa Stallmana sa najdôležitejšie zmeny týkajú vzťahu k softvérovým patentom, kompatibilite slobodných licencií, definície "zdrojového kódu" a hardvérových obmedzení modifikácie softvéru. Ďalšie zmeny sa vzťahujú na internacionalizáciu, na to, ako sa rieši porušenie licencie a ako môže držiteľ autorských práv pridávať k licencii ďalšie povolenia.
Medzi ďalšími zmenami, ktoré stoja za zmienku, je oprávnenie autorov pridávať ďalšie alebo požiadavky na distribúciu diela. Jedna z voliteľných podmienok, niekedy nazývaná ako Affero klauzula, má spĺňať požiadavky na softvér ako službu; povolenie pridávať požiadavky robí licenciu GPLv3 kompatibilnú s licenciou Affero General Public License.
Proces verejných konzultácií koordinovala Free Software Foundation za asistencie Software Freedom Law Center, ďalších skupín zaoberajúcich sa slobodným softvérom. Komentáre od verejnosti boli zhromažďované cez webový portál gplv3.fsf.org. Tento portál beží na softvéri stet vytvorenom pre tento účel. Komentáre boli sprostredkovávané štyrom výborom, ktoré tvorilo približne 130 ľudí vrátane prívržencov a odporcov cieľov FSF. Tieto výbory skúmali komentáre zaslané verejnosťou a ich zhrnutie odovzdávali Stallmanovi ako podklad pre finálnu podobu licencie.
Počas procesu verejných konzultácií bolo k prvému návrhu zaslaných 962 komentárov. Do konca procesu prišlo celkom 2 636 komentárov.
Tretí koncept bol vydaný 28. marca 2007. Zahŕňal formulácie chrániace pred patentovým krížovým licencovaním, akým je kontroverzná patentová dohoda Microsoft-Novell a obmedzuje protitivoizačnú klauzulu na definíciu "používateľa" a " spotrebiteľského výrobku". Odstraňuje aj sekciu o "geografických obmedzeniach", ktorých pravdepodobné odstránenie bolo oznámené na začiatku verejných konzultácií.
Štvrtý diskusný draft, ktorý bol posledný, bol vydaný 31. mája 2007. Zaviedol kompatibilitu s licenciou Apache, vyjasnil rolu externých dodávateľov a urobil výnimku pre povolenie dohody Microsoft-Novell, kde sa v sekcii 11, paragrafu 6 hovorí, že:
Cieľom je, aby boli v budúcnosti takéto dohody neúčinné. Licencia má za cieľ spôsobiť, že Microsoft rozšíri svoje patentové licencie, ktoré poskytol zákazníkom spoločnosti Novell pre použitie softvéru licencovaného pod GPLv3, na všetkých používateľov tohto softvéru; to je možné, len ak je Microsoft právne "šíriteľom" softvéru licencovaného pod GPLv3.
Niektorí ľudia, napríklad vysokoprofilovaní vývojári linuxového jadra, komentovali pre masmédiá návrhy licencie a zverejňovali prehlásenia o svojich námietkach k častiam draftov 1. a 2.
Podmienky licencie
GPL ďalej hovorí, že distribútor nesmie zaviesť "ďalšie obmedzenia na práva zaručené GPL". Toto zakazuje aktivity ako distribúciu softvéru pod záväzkom alebo zmluvou mlčanlivosti (NDA, non-disclosure agreement). Distribútori softvérového diela pod GPL tiež zaručujú poskytnutie licencie pre akékoľvek patenty použité v tomto softvéri, aby mohli byť tieto patenty používané v diele.
Sekcia 3 licencie požaduje, aby sa k programom šíreným formou predkompilovaných binárnych súborov, prikladali zdrojové kódy, písomná ponuka distribúcie zdrojových kódov rovnakým mechanizmom, akým sa poskytli binárne súbory, alebo písomná ponuka na poskytnutie zdrojových kódov.
Copyleft
Distribučné práva zaručené GPL pre modifikované verzie diela nie sú bez podmienok. Ak niekto šíri GPL dielo so svojimi vlastnými modifikáciami, požiadavky na distribúciu celého diela nemôžu byť akokoľvek zväčšené oproti požiadavkám, ktoré sú v GPL.
Táto požiadavka je známa ako copyleft. Jeho právna moc vychádza z aplikácie autorského práva na počítačové programy. Pretože dielo šírené pod GPL je chránené autorským právom, nadobúdateľ licencie nemá žiadne oprávnenie na šírenie tohoto diela ani v modifikovanej podobe (okrem prípadu fair use), okrem toho, ktoré mu určujú podmienky licencie. Kto chce vykonávať právo normálne obmedzené autorským právom (napríklad šírenie diela), musí prijať podmienky licencie. Naopak, ak niekto distribuuje kópie diela bez prijatia podmienok GPL (napríklad s udržaním zdrojového kódu v utajení), môže byť postihnutý (žalovaný pôvodným autorom, trestne stíhaný) za porušenie autorského práva.
Copyleft teda využíva autorské právo (copyright) na zaistenie opaku obvyklého účelu: namiesto zavádzania obmedzenia zaručuje právo ostatným ľuďom, a to tak, že im nemôžu byť následne odobraté. Zaisťuje tiež, že niesu zaručené neobmedzené distribučné práva, ak by v prehlásení copyleftu bola právna chyba.
Mnoho distribútorov GPL programov prikladá zdrojový kód k spustiteľným súborom. Alternatívnou metódou, ako vyhovieť copyleftu, je poskytnúť písomnú ponuku na poskytnutie zdrojového kódu na fyzickom médiu (napríklad CD) na požiadanie. V praxi je mnoho programov pod GPL distribuovaných cez Internet, ktorých zdrojové kódy sú k dispozícii protokolom FTP. Pri internetovej distribúcii je to v súlade s licenciou.
Copyleft sa uplatní len v prípade, že bude človek program šíriť. Každý si môže vytvárať súkromné modifikované verzie, bez toho, aby musel šíriť modifikácie až do okamihu, keď začne modifikovaný softvér distribuovať niekomu ďalšiemu. Všimnite si, že sa copyleft uplatňuje iba na softvér a nie na jeho výstup (pokiaľ výstup nie je sám o sebe odvodenou verziou programu); napríklad verejný webový portál bežiaci na modifikovanej verzii CMS šíreného pod licenciou GPL nemusí šíriť zmeny tohto softvéru.
Licencovanie a zmluvné záležitosti
GPL bola navrhnutá ako licencia, nie ako zmluva. V niektorých jurisdikciách nepísaného práva (anglo-americký systém) je hlavný právny rozdiel medzi licenciou a zmluvou nasledovný: zmluvy sú vymáhateľné prostredníctvom zmluvného (obchodného) práva, licencie pomocou autorského práva. Toto rozlíšenie však nemá význam v mnohých jurisdikciách, kde nie je rozdiel medzi zmluvami a licenciami, ako v systéme rímskeho (kontinentálneho) práva.
Tí, ktorí nesúhlasia s podmienkami GPL, niesu oprávnení kopírovať, ani distribuovať tento softvér, či odvodené diela. Môžu však softvér bez obmedzenia používať.
Držitelia autorských práv
Text licencie GPL je sám o sebe autorským dielom, autorské práva vlastní Free Software Foundation (FSF). FSF však nemá práva k dielam vydaným pod GPL. pokým autor explicitne neprenesie práva na FSF (čo sa stáva zriedkavo, výnimkou sú časti projektu GNU). Právo podávať žalobu pri porušení podmienok licencie majú len priamo jednotliví držitelia autorských práv.
FSF povoľuje ľuďom vytvárať si novú licencie založené na GPL, pričom tieto odvodené licencie nesmú bez súhlasu používať preambulu GPL. To sa ale neodporúča, pretože tieto odvodené licencie sú často nekompatibilné s GPL. (Pre viac informácií pozri GPL FAQ.)
GPL na súde
Kľúčovým sporom súvisiacim s GPL je, či nie-GPL softvér smie dynamicky linkovať GPL knižnice. GPL jasne hovorí, že akékoľvek odvodené diela kódu pod GPL musia samé o sebe taktiež byť pod GPL. Nie je však jasné, či by spustiteľný súbor, ktorý dynamicky linkuje GPL kód, mal byť považovaný za odvodené dielo. Komunita okolo slobodného a open source softvéru je v tomto rozdelená. FSF tvrdí, že spustiteľný súbor je odvodeným dielom iba vtedy, ak GPL kód a spustiteľný súbor "vzájomne volajú funkcie a zdieľajú dátové štruktúry", s čím niektorí ľudia súhlasia, Niektorí (napr. Linus Torvalds) súhlasia, že dynamické linkovanie môže vytvoriť odvodené dielo, ale nesúhlasí s danou definíciou takýchto prípadov. Na druhej strane niektorí experti argumentujú, že otázka zostáva otvorená: jeden právnik firmy Novell napísal, že nevytvorenie odvodeného diela dynamickým linkovaním "dáva zmysel, ale nejde o čistý rez". Lawrence Rosen sa vyjadril, že súd by "pravdepodobne" vylúčil dynamické linkovanie z odvodených diel, ale "existujú také argumenty" na druhej strane a "výsledok nie je jasný" (neskôr argumentoval, že "trhové" faktory sú dôležitejšie ako technika linkovania ). To jednoznačne nie je otázka GPL "ako takej", ale skôr ako autorské právo definuje odvodené diela. V spore Galoob vs. Nintendo odvolací súd deviateho obvodu definoval odvodené dielo ako vzťah, ktorý má "'formu' alebo trvalosť", a poznamenal, že "porušujúce dielo musí určitou formou začleňovať časť chráneného diela", ale nedošlo k jasnému súdnemu rozhodnutiu, ktoré by vyriešilo tento konkrétny konflikt.
Pretože neexistuje žiadny záznam o niekom, kto obchádzal GPL pomocou dynamického linkovania a hrozil by mu spor s držiteľom autorských práv, obmedzenie sa javí ako vymáhateľné de facto, aj keď to zatiaľ nebolo preukázané de jure.
V roku 2002 žalovala firma MySQL firmu Progress NuSphere kvôli porušeniu autorského a známkového práva na massachusetskom okresnom súde. Firma NuSphere údajne porušila autorské práva k MySQL tým, že zlinkovala kód tabuľkového typu so serverom MySQL. Po predbežnom vypočutí pred sudkyňou Patti Saris 27. februára 2002 vstúpili strany sporu do rokovania o vyrovnaní a možno sa vyrovnali. Pri vypočutí Patti Saris Patti Saris povedala, že "nevidí žiadny dôvod", prečo by GPL nemohla byť vymáhateľná.
V auguste 2003 oznámila SCO Group, že má za to, že GPL nemá žiadnu právnu platnosť, a že zamýšľajú viesť právne spory ohľadne častí kódu zrejme skopírovaných zo systému SCO Unix do linuxového jadra. To bolo pre firmu problematické, pretože šírila Linux a ďalší GPL kód vo svojej distribúcii Caldera OpenLinux a je ťažko dokázateľné, že mala iné právo tak konať, než to, ktoré poskytuje GPL. Pre ďalšie informácie pozri SCO-Linux kontroverzie a SCO vs. IBM.
V apríli 2004 dosiahol projekt netfilter/iptables na okresnom súde v Mníchove vydanie predbežného opatrenia proti spoločnosti Sitecom Germany, potom čo firma odmietla upustiť od šírenia softvéru netfilter v rozpore s podmienkami GPL. V júli 2004 nemecký súd potvrdil toto opatrenie konečným rozsudkom proti firme Sitecom. Zdôvodnenie rozsudku presne odráža predikciu poskytnutú už skôr FSF (Ebenom Moglenom): ''Žalovaný porušil autorské práva žalobcu tým, že ponúkal softvér 'netfilter/iptables' na stiahnutie a poskytovanie tejto svojej distribúcie, bez toho aby dodržal podmienky GPL. Uvedená činnosť by mohla byť prípustná iba vtedy, ak by žalovaný získal licenciu… Toto je nezávislé od otázky, či boli podmienky GPL účinne dohodnuté medzi žalobcom a žalovaným alebo nie. Pokiaľ nebola GPL dohodnutá medzi stranami, žalovaný by aj tak potreboval potrebné práva pre kopírovanie, šírenie a zverejňovanie softvéru 'netfilter/iptables'.''
Tento rozsudok bol dôležitý, pretože to bolo po prvýkrát, čo súd potvrdil, že porušenie podmienok GPL je porušením autorského práva. Ale tento prípad nebol až tak rozhodujúcim testom GPL, ako z toho niektorí vyvodili. V tomto prípade nebola napadnutá samotná vynútiteľnosť GPL. Namiesto toho sa súd snažil zistiť, či bola zmluva samotná vôbec v účinnosti.
V máji 2005 začal Daniel Wallace spor proti Free Software Foundation (FSF) na súde v Južnom okrese Indiany. Tvrdil, že GPL je ilegálny pokus, ako fixovať ceny na nulu. Žaloba bola v marci 2006 zamietnutá na základe toho, že Wallace nepreukázal platnú antitrustovú požiadavku	; súd prehlásil, že "GPL podporuje, nie obmedzuje, slobodnú súťaž a distribúciu počítačových operačných systémov, z čoho plynú priame výhody pre spotrebiteľa." Wallace odmietol možnosť ďalšej zmeny svojej sťažnosti a bol nútený zaplatiť FSF náklady na tento spor.
8. septembra 2005 súd centrálneho okresu Soulu rozhodol, že GPL nemá žiadnu právnu váhu vzhľadom na obchodné tajomstvo odvodeného diela licencovaného pod GPL. Žalovaný argumentovali, že vzhľadom na to, že je nemožné dodržať obchodné tajomstvo, pokiaľ by postupovali v súlade s GPL a šírili dielo, že obchodné tajomstvo neporušujú. Tento argument bol posúdený ako nepodložený.
6. septembra 2006 projekt gpl-violations.org zvíťazil v súdnom spore proti D-Link Germany GmbH, vedenom kvôli tomu, že D-Link používal linuxové jadro neprístupným a autorské právo porušujúcim spôsobom. Rozsudok konečne poskytol "čierne na bielom" právny precedens, že GPL je platná a právne uznávaná, a že bude na nemeckom súde odolávať.
Koncom roku 2007 začali vývojári projektu BusyBox spoločne so Software Freedom Law Center program, ktorý má zaistiť, aby distribútori BusyBoxu v embedded systémoch dodržiavali GPL, a tí ktorí ju dodržiavať nebudú, boli žalovaní. Toto bolo označené za prvé americké použitie súdu pre vymáhanie povinností plynúcich z GPL.
Kompatibilita a viacnásobné licencovanie
Mnoho najbežnejších licencií slobodného softvéru, napríklad pôvodná MIT/X licencia, BSD licencia (v súčasnej trojklauzulovej forme) a LGPL, sú kompatibilné s GPL. To znamená, že kód pod týmito licenciami môže byť bez konfliktu kombinovaný s programom pod GPL (na celú novo vzniknutú kombináciu sa potom vzťahovala GPL). Niektoré licencie slobodného open source softvéru však nie sú kompatibilné s GPL. Mnoho prívržencov GPL silne obhajuje, aby vývojári slobodného open source softvéru používali iba licencie kompatibilné s GPL, pretože keby robili ináč, bolo by zložité používať takýto softvér vo väčších celkoch. Všimnite si, že tento problém nastáva len za súčasného použitia licencií, ktoré stanovujú podmienky dané spôsobom kombinácie. Niektoré licencie, napríklad BSD, žiadne takéto podmienky nestanovujú.
Pozri aj zoznam licencií schválených FSF na príklady kompatibilných a nekompatibilných licencií.
Mnoho obchodných spoločností používa duálne licencovanie. Šíria GPL verziu a predávajú proprietárne licencie firmám, ktoré chcú kombinovať tento softvér s proprietárnym kódom, či už používajú dynamické linkovanie alebo nie. K takýmto spoločnostiam patria MySQL AB, Trolltech (Qt toolkit), Namesys (ReiserFS) alebo Red Hat (Cygwin).
Prijatie GPL
Open Source License Resource Center spravované Black Duck Software ukazuje, že licenciu GPL používa okolo 60 % všetkého open source softvéru. Podstatná väčšina softvéru je vydávaná pod GPL 2, tri tisíc projektov už emigrovalo na GPLv3.
Kritika
V roku 2001 označil Steve Ballmer, CEO zo spoločnosti Microsoft, Linux za „rakovinu, ktorá sa uchytí na všetkom intelektuálnom vlastníctve, ktorého sa dotkne“. Kritici Microsoftu hovoria, že skutočným dôvodom, prečo Microsoft nemá rád GPL, je to, že GPL bráni pokusom dodávateľov proprietárneho softvéru „uchopiť, rozšíriť, zničiť“. Microsoft vydal Microsoft Windows Services for UNIX, obsahujúci kód licencovaný pod GPL. V reakcii na útoky Microsoftu proti GPL, vydali mnohí významní vývojári a obhajcovia slobodného softvéru spoločné prehlásenie podporujúce licenciu.
GPL je množstvom kritikov označovaná ako „vírová“, pretože GPL povoľuje vydávať pod touto licenciou iba celé programy – to znamená, že programátori nesmú vydávať programy, linkujúce GPL knižnice, pod nekompatibilnými licenciami. Takzvaný „vírový“ efekt spočíva v tom, že v niektorých prípadoch nie je možné z licencovaný softvér kombinovať bez toho, aby bola jedna z licencií zmenená. Aj keď je možné teoreticky zmeniť ktorúkoľvek z licencií, vo „vírovom“ scenári je prakticky nemožné zmeniť GPL (pretože softvér môže mať mnoho prispievateľov, z ktorých niektorí zmenu takmer určite odmietnu), zatiaľ čo licencia druhého softvéru "môže" byť v praxi zmenená.
Toto je súčasťou filozofie odlišnosti medzi GPL a permisívnymi licenciami, akými sú BSD licencie, ktoré nemajú na modifikované verzie také požiadavky. Prívrženci GPL zastávajú názor, že slobodný softvér by mal zaistiť, že jeho slobody sú chránené na celej ceste od vývojára až k používateľovi, iní ľudia sú zase toho názoru, že prostredníci medzi vývojármi a používateľmi by mali mať slobodu šíriť tento softvér ako neslobodný. Špecifickejšie povedané, GPL vyžaduje, aby redistribúcia prebiehala pod GPL, no permisívnejšie licencie povoľujú redistribúciu pod reštriktívnejšími licenciami, než je tá pôvodná.
Napriek tomu, že GPL povoľuje komerčnú distribúciu softvéru, trhová cena bude stlačená na úroveň distribúcie – blízkej nule, pretože zákazníci môžu ďalej šíriť tento softvér a jeho zdrojový kód za náklady redistribúcie. Na toto by sa dalo nahliadnuť ako na prekážku v komerčnom použití GPL softvéru tými, ktorí chcú tento kód použiť na proprietárne účely. Pokiaľ nechcú využiť kód pod GPL, musia si to reimplementovať sami. Microsoft zahrnul do svojho open source softvéru podmienky proti GPL.
Navyše projekt FreeBSD prehlásil, že "menej verejne známou a nezamýšľanou funkciou GPL je, že je veľmi priaznivá pre veľké spoločnosti, ktoré chcú podkopávať iné softvérové firmy. Inými slovami, GPL je veľmi vhodná na použitie ako marketingová zbraň, potenciálne obmedzujúca celkový ekonomický prínos a prispievajúca k monopolistickému postaveniu". Takéto prípady zatiaľ neboli preukázané.
GPL nemá žiadnu odškodňovaciu klauzulu explicitne chrániacu správcov a vývojárov proti sporom vychádzajúcim z bezohľadného prispievania. (Pokiaľ vývojár vloží existujúce patentové alebo autorsky chránené dielo do GPL projektu s tvrdením, že ide o jeho vlastný príspevok, všetci správcovia projektu a ďalší vývojári môžu byť právne zodpovední za škody vzniknuté držiteľom autorských alebo patentových práv.)
Absencia odškodnenia je jednou z kritík, ktoré viedlo Mozillu k vytvoreniu Mozilla Public License namiesto použitia GPL alebo LGPL. Neskôr však Mozzila prelicencovala svoje diela pod trojitou licenciou GPL/LGPL/MPL kvôli problémom s nekompatibilitou MPL s GPL.
Niektorí softvéroví vývojári spozorovali, že v širšom pohľade je GPL príliš reštriktívne. Napríklad Bjørn Reese a Daniel Stenberg cítili, že ich voľba GPL pre softvér vytvorila "quodque pro quo" (lat. "niečo za niečo") pre vývojárov iného softvéru, ktorý sa s tým ich linkuje. Z tohoto dôvodu v roku 2001 ukončili použitie GPLv2 v prospech menej reštriktívnych copyleftových licencií.
NGC 4875
NGC 4875 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 16. mája 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
3029 Sanders
3029 Sanders je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil S. J. Bus 1. marca 1981.
Gustav Longauer
Gustav Longauer (* 2. september 1911, Donovaly-Polianka – † 17. november 1984, Martin) bol slovenský spisovateľ pre deti a mládež, redaktor. Pseudonym: Gusto L. Monikin, G.L.-Monikin
Životopis
V roku 19271931 navštevoval učiteľský ústav v Banskej Bystrici. Učiteľ v Donovaloch, v Podlaviciach, Dúbravici a v Banskej Bystrici. Od roku 1947 korektor v Matici slovenskej, v roku 19531958 jazykový redaktor vo vydavateľstve Osveta, 19581967 korektor v TSNP v Martine.
Literárnej práci sa venoval od roku 1938. Spolupracoval s časopismi Slniečko a Matičné čítanie. Venoval sa ochotníckemu divadlu a orgenizácii kultúrnych podujatí, pracovník miestnych odborov MS. V Martine spolupracoval so slovenským spevokolom.
814 Tauris
814 Tauris je planétka s priemerom 115 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 2. januára 1916.
Amok (album)
Amok je debutový album alternatívnorockovej skupiny Atoms for Peace. Vyšiel 25. februára 2013 vo vydavateľstve XL Recordings. Na albume sa podieľal spevák skupiny Radiohead, Thom Yorke (spev, gitara, klávesy a programovanie), basgitarista Red Hot Chili Peppers, Flea (basgitara), dlhoročný producent Radiohead, Nigel Godrich (produkcia a programovanie), Joey Waronker zo skupín Beck a R.E.M. (bicie) a Mauro Refosco z Forro in the Dark (perkusie). Album si získal zväčša priaznivé ohlasy kritikov.
Pozadie a nahrávanie
Atoms for Peace vznikli v roku 2009 s cieľom odohrať piesne z albumu Thoma Yorka, The Eraser, ktorý vyšiel v roku 2006. Po skončení turné v roku 2010 skupina tri dni improvizovala a nahrávala piesne v štúdiu v Los Angeles. Thom Yorke opísal svoju úlohu v štúdiu ako "vedúcu". Predviedol skupine vlastnú elektronickú hudbu a spoločne sa ju snažili priviesť k životu so skutočnými nástrojmi. Yorke povedal: „Hudba, ktorú tvorím na počítači je veľmi strnulá. Keď ju tak hrajú ľudia, vyznieva naozaj špecificky. Po technickej stránke dokážu zahrať väčšinu z nej, no v niektorých okamihoch sme použili elektronické zvuky. Bola to tak prenikavejšie a zaujímavejšie... Chceli sme dosiahnuť najmä to, aby na nahrávke nakoniec nebolo zjavné, kde začínajú ľudia a končia prístroje." Yorke s producentom Nigelom Godrichom nahrávky upravovali a aranžovali celé dva roky.
Vydanie
Vôbec prvý singel, "Default", bol sprístupnený na stiahnutie 10. septembra 2012. Nasledoval singel "Judge, Jury and Executioner", ktorý na internete zverejnili 7. januára 2013 a 19. marca sa objavil aj vo forme vinylovej platne.
18. februára 2013 si fanúšikovia mohli album vypočuť na oficiálnej internetovej stránke Atoms for Peace.
Reakcie
Na stránke Metacritic získal Amok 79 zo 100 bodov, čo je náznakom „zväčša priaznivých reakcií". Alex Petridis z denníkaThe Guardian udelil albumu 3 z 5 hviezdičiek: „Po technickej stránke je Amok nesmierne pôsobivý... znie bohato a hlboko, je plný nezvyčajných zvratov a kontrastov. No miestami sa zdá, že dôsledný proces tvorby si možno vyžiadal viac pozornosti ako samotné skladanie piesní. Aj napriek tomu, sú výsledky Amoku ohromné." Sputnikmusic udelil albumu 2,8 z 5 a podľa recenzie „sa len zriedka vymyká tomu, aby znel ako sólový album lídra Radiohead... je veľmi pravdepodobné, že si bežný poslucháč nájde niečo, čo si bude môcť v spleti hutných vrstiev Amoku vychutnať." Slant Magazine mu udelil 3 a pol hviezdičky z 5 a píše: „Vzhľadom na bohaté a rozmanité zloženie skupiny je sklamaním, že sa hudba Atoms for Peace do takej veľkej miery odvíja od predošlej tvorby Yorka a Godricha... výsledkom je v zásade zbierka pružných minimalistických rockových skladieb s hŕstkou zaujímavých, no v podstate povrchných elektronických ozdôb." Pitchfork Media ohodnotil album na 6,9 z 10 a uvádza, že aj keď je Amok „rozhodne farebnejší a má viac vrstiev ako The Eraser... pre rytmické kľučky sa javí zvláštne statický a uvážlivý a pôsobí dojmom neustáleho prešľapovania na mieste."
Zoznam skladieb
Celková dĺžka:	44:35
Šalgočiansky park
Šalgočiansky park je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Nachádza sa v okrese Galanta v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1983 na rozlohe 2,6051 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Ochrana najväčšej plochy zelene v súčasnej aglomerácii 3 obcí - Zemianskych Sadov, Pustých Sadov a Šalgočky.
Dolmen
História
Zatiaľ nie je jasné, kedy, prečo a kto vytvoril prvé dolmeny. Najstaršie známe sa nachádzajú v západnej Európe a pochádzajú spred približne 7 000 rokov. Archeológovia stále nevedia, kto tieto dolmene postavil, a preto je ťažké zistiť, aký mali účel. Vo všeobecnosti sa všetky považujú za hrobky alebo pohrebné komory, a to napriek tomu, že o tom neexistujú jasné dôkazy. V dolmenoch alebo v ich blízkosti sa našli ľudské pozostatky, niekedy sprevádzané artefaktmi, ktoré bolo možné vedecky datovať pomocou rádiokarbónového datovania. Nepodarilo sa však dokázať, že tieto pozostatky pochádzajú z obdobia, keď boli kamene pôvodne osadené.
Slovo dolmen sa dostalo do archeológie, keď ho Théophile Corret de la Tour d'Auvergne použil na opis megalitických hrobov vo svojom diele "Origines gauloises" (1796), pričom použil výraz dolmin (súčasný pravopis sa zaviedol približne o desať rokov neskôr a približne do roku 1885 sa stal vo francúzštine štandardom). Oxfordský slovník angličtiny dolmin v angličtine neuvádza a prvú citáciu pre dolmen uvádza z knihy o Bretónsku z roku 1859, pričom slovo opisuje ako "francúzsky termín, používaný niektorými anglickými autormi, pre kromlech...".
Iné projekty
.
Hot Dance Singles Sales
Hot Dance Singles Sales (kedysi Hot Dance Music/Maxi-Singles Sales) je rebríček Billboard magazínu, ktorý bol vytvorený v roku 1985.
Rebríček sa zostavuje z predaja 12" maxi singlov, CD maxi singlov aj CD singlov piesní. Tieto piesne bývajú zvyčajne v dance štýle alebo sú to remixy.
Dejiny
V roku 1985 malo Hot Dance Singles Sales 50 pozícií, no napokon sa rebríček zredukoval na 25.
V roku 2005 singel "Me Against The Music" od Britney Spears & Madonna zvíťazil v kategórii "best-selling singles dance" na Billboard Music Awards.
Chlum (okres Česká Lípa)
Chlum (okres Česká Lípa) je obec v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 240 obyvateľov, z toho 126 mužov a 114 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 36,5 roka, ženy 40,8 roka).
Darko Tofiloski
Darko Tofiloski (* 13. január 1986) je macedónsky futbalový brankár. V súčasnosti hrá za FK Pobeda Prilep.
Klubová
Darko Tofiloski je odchovancom prilepského futbalu. V roku 2005 hral s tímom FK Pobeda Prilep UEFA Intertoto Cup. V roku 2009 bol obvinený ako jeden z mnohých futbalistov zapletených do európskeho stávkového škandálu, no kvôli nedostatku dôkazov bolo vyšetrovanie pozastavené. V marci 2010 bol tímom Schaffhausen prepustený a angažmán našiel v košickom tíme MFK Košice, kde hral do leta 2015. Nasledoval prestup do MFK Ružomberok, kde podpísal ročnú zmluvu.
Ján Longauer
Ján Longauer (* 27. október 1868, Donovaly-Hanesy † 28. október 1936, Lovča) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a ľudovýchovný pracovník. Pseudonym: Janko, Nik.
Životopis
Narodil sa v rodine Jána Longauera a jeho manželky Rozálie. V roku 1880-1888 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1888-1892 študoval teológiu na seminári v Banskej Bystrici. Ako rímskokatolícky kňaz pôsobil na viacerých miestach Slovenska. Roku 1930 titulárny kanonik. Člen Slovenského literárneho krúžku v Banskej Bystrici, autor obrany slovenčiny, finančne podporil kňazský seminár a sirotinec v Banskej Bystrici. Propagoval spolky triezvosti. Náboženskými a ľudovýchovnými článkami prispieval do slovenskej tlače.
3030 Vehrenberg
3030 Vehrenberg je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil S. J. Bus 1. marca 1981.
Mužská štvorhra na Heineken Open 2003
Mužská štvohra na Heineken Open 2003 sa hrala ako súčasť Heineken Open 2003 od 6. do 13. januára 2003. Titul získali Juhoafričania David Adams a Robbie Koenig, ktorí vo finále porazili český pár Tomáš Cibulec, Leoš Friedl 7-6(5) 3-6 6-3. Pre Koeniga to bol tretí a pre Adamsa posledný 19. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Bill Cosby
Bill Cosby (* 12. júl 1937, Philadelphia, Pensylvánia) je americký herec, komik a televízny producent.
Patrí medzi najuznávanejších a najpopulárnejších zabávačov v Amerike. Medzi jeho najznámejšie roly patria úloha Cliffa Huxtablea v situačnej komédii Šou Billa Cosbyho a úloha Alexandra Scotta v dobrodružnom seriáli Ja Špión.
NGC 4876
NGC 4876 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 16. mája 1885.
Eyne
Eyne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škandinávsky polostrov
thumb
Škandinávsky polostrov je polostrov na severovýchode Európy, ktorý sa nachádza medzi Baltským morom, Severným morom, Nórskym morom a Barentsovým morom. Je približne dlhý a 370 široký; jeho celková rozloha je asi. Geologicky je tvorený najmä Baltským štítom a Škandinávskymi vrchmi, ktoré sú mladšieho kaledónskeho veku.
815 Coppelia
815 Coppelia je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil M. F. Wolf 2. februára 1916.
NGC 4877
NGC 4877 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Kozly (okres Česká Lípa)
Kozly sú obec v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 140 obyvateľov, z toho 71 mužov a 69 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,6 roka).
Aulnoy-sur-Aube
Aulnoy-sur-Aube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
František Longauer
František Longauer (* 4. október 1899, Donovaly-Polianka † 6. máj 1992, Žilina) bol slovenský pedagóg a amatérsky astronóm.
Životopis
Ako pedagóg pôsobil roku 1939-1942 na Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici, na dievčenskom gymnáziu a meštianskej škole v Banskej Bystrici. Pracoval vo viacerých banskobystrických podnikoch (do roku 1964).
Amatérsky sa zaoberal históriou, fotografovaním a turistikou. Autor učebníc pre meštianske školy, článkov z oblasti archeológie, dejepisu, zemepisu, mineralógie a astronómie. Prispieval aj do Českej astronomickej spoločnosti. Ako astronóm-amatér sa zaslúžil o vybudovanie Ľud. hvezdárne na Vartovke v Banskej Bystrici. Člen banskobystrickej pobočky a predseda výboru Československej astronomickej spoločnosti.
Montredon-des-Corbières
Montredon-des-Corbières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1195 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Portobelo a San Lorenzo
Portobelo a San Lorenzo sú pevnosti na karibskom pobreží Panamy, ktoré sú unikátnym príkladom španielskej vojenskej architektúry zo 17. a 18. storočia (Panama bola španielskou kolóniou).
V roku 1980 boli pevnosti zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.