cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Okres Svidník v stredoveku
V druhej polovici 13 storočia, no najmä v 14. storočí preniklo na územie severovýchodného Slovenska väčšinou rusínske roľnícke obyvateľstvo z Haliče, Vladimirsko-Volýnska i Poľska, zaoberajúce sa prevažne ovčiarstvom a dobytkárstvom. Osídľovalo sa po obidvoch stranách karpatského oblúka. O starobylom rusínskom osídlení tohto regiónu vypovedá súdny záznam (ručiteľský záväzok) v bardejovskej mestskej súdnej úradnej knihe. Bol spísaný v mestskej kancelárii v slobodnom Kráľovskom meste v Bardejove 27. októbra 1434. (In: "Štátny okresný archív v Bardejove": Iudicium bannitum 1416-1443, strana 19).
Toto už prevažne roľnícke obyvateľstvo preniklo hlbšie na naše územie v druhej fáze osídľovania, a to v 15. a 16. storočí. Poddaní boli podľa valašského páva oslobodení od feudálnych povinností až na dvadsať rokov, ale boli povinní strážiť najmä pohraničí cesty, lesy a konať vojenskú službu.
Budhizmus
náhľad|[[Siddhártha Gautama Buddha|Budha]] náhľad|Modlitebné mlynčeky náhľad|Symbol [[Dharma-čakra|Dharma-čakry]]
Budhizmus (-kodifikovaný tvar podľa PSP a KSSJ; nekodifikovaný tvar: buddhizmus ) je náboženstvo a filozofický systém, ktoré sa zakladá na učení Siddhárthu Gautamau, úctivo zvaného Buddha („Prebudený“), ktorý pôsobil v 6.5. storočí pred Kr. na severovýchode dnešnej Indie.
Ide o jedno z najrozšírenejších svetových nábožensko-filozofických hnutí, ktoré vyznáva 300500 miliónov ľudí, hlavne v Číne, Bhutáne, Japonsku, Kambodži, Laose, Mongolsku, Mjanmarsku, na Srí Lanke, v Kórei, Thajsku, Tibete a Vietname.
Siddhártha Gautama Buddha sa narodil v kráľovskej rodine, približne v roku 560 pred Kr. Od detstva ho obklopovalo bohatstvo, krása a dostalo sa mu to najlepšie vzdelanie. Texty ho popisujú ako vysokého, silného a modrookého muža. Keď vo veku 29 rokov po prvýkrát opustil palác, stretol starca, chorého a polomŕtveho človeka, skúsenosti, ktoré dovtedy nepoznal. Vtedy si uvedomil, že nič nie je trvalé a opustil palác, aby meditoval v horách a lesoch severnej Indie. Po dlhom hľadaní trvalých hodnôt rozpoznal v hlbokej meditácii prirodzenosť mysle a dosiahol osvietenie.
Čistý budhizmus sa niekedy považuje za formu džnánajogy. Budhizmus je náboženstvom bez Boha alebo bohov významne odlíšených od ľudstva, podľa niektorých názorov teda ani nejde o náboženstvo. Budhizmus sa v istých ohľadoch vyvinul ako reakcia na niektoré aspekty hinduizmu. Budhizmus preberá z tradície vieru v odplatu dobrých a zlých činov (karma) a učenie o kolobehu životov. Učenie budhizmu je založené na odmietaní strastiplného bytia a na hľadaní cesty, ktorá vedie k oslobodeniu z kolobehu života, ktorého podstatu tvorí utrpenie. Stvoriteľ Budhizmu bol Budha.
Budhistické učenie
Budhistické učenie alebo inak dharma ukazuje cestu k prebudeniu a ukončeniu utrpenia, ktoré predstavuje opätovný cyklus znovuzrodzovania. Je to stredná cesta, ktorá je kompromisom medzi zmyslovými pôžitkami a asketizmom. Budha kázal, že všetky veci v materiálnom svete sú len ilúziou vrátane ega a že svetské pôžitky sú nestále a v konečnom dôsledku predstavujú sklamanie. V budhizme nie je ego trvalou entitou ako hinduistický átman, ale niečo, čo je podrobené zmene kvôli lipnutiu na predmetoch, ktoré sú vo svojej podstate netrvalé a iluzórne. Utrpenie v živote je spôsobované túžbou po predmetoch dostupných ľudským zmyslom. Preto treba odstrániť tento smäd poznaním, že to všetko nie je pravé Ja a že sa ma to v skutočnosti vôbec netýka. Tento najvyšší cieľ sa nazýva nirvána (doslova: vyvanutie, vyhasnutie plameňa). Svojím dôrazom na premáhanie utrpenia, na sebavýchovu osobnosti zapôsobil na ďalší vývoj východných filozofií skôr v moralistickom než v náboženskom zmysle. Veľmi záleží na tom, čo si človek predstavuje pod pojmom „náboženstvo“. Z pohľadu budhistov, budhizmus nie je náboženstvom. Budhizmus je „Cesta“ (recept) k dosiahnutiu uvedomenia si reality a pravdy o živote.
Budhovo učenie
Budhovo učenie v jadre tvoria štyri vznešené pravdy:
Existuje utrpenie
Utrpením je narodenie i staroba, choroba i smrť, spojenie s nemilými i odlúčenie od milého, nesplnené priania. Utrpenie je aj akákoľvek zmena a človek je súhrn prebiehajúcich pochodov – dhammov (v sanskrite: dharma). Podstatu jedinca tvorí päť khand: telesnosť, cítenie, vnímanie, tvorivé sily a vedomie. Tie sa smrťou uvoľňujú a novým narodením znovu novo zoskupujú, a tak utrpenie pokračuje.
Utrpenie možno ukončiť
Čiže odstránením nevedomosti, zložiek karmických síl.
Existuje cesta k ukončeniu utrpenia
Celú cestu k osvieteniu možno rozčleniť na päť ciest. Najpoužívanejším rozdelením je:
Cesta nahromadenia
Pozostáva z malej, strednej a veľkej časti. Malá pozostáva z pozorovania tela, pocitov mysle a javov. Strednú možno opísať výrokom: “Nedovoľ vznikať negatívnym činom. Ak už niečo také vznikne, vzdaj sa toho – pozitívnymi činmi rob presný opak.“ Vo veľkej ide o štyri druhy stavov koncentrácie (samádhi), ktoré na seba nadväzujú: “Ak usilovnosťou rozvinieš samádhi úsilia, dosiahneš jednobodovo sústredený stav mysle; práve tak, ako keď rozvinieš samádhi, ktoré analyzuje učenia.“
Cesta vhľadu
V mahájáne prechádza 16 aspektov do jednej sústredenej samádhi, pretože rozpoznanie základnej prázdnoty sa nedá deliť na jednotlivé aspekty.
Cesta k oslobodeniu, osvieteniu život podľa osemdielnej cesty - Dharma
Znamená zrealizovanie absolútneho stavu buddhu. Podstatou Budhovho učenia je teda zbavenie sa lipnutia na podmienenej existencii cestou vonkajšej a vnútornej disciplíny až po rozpoznanie neexistencie/iluzórnosti "ja" a nakoniec dosiahnutie osvietenia. Na otázku čo a prečo učí, Buddha vždy odpovedal: "Učím, pretože rovnako ako všetky bytosti chcete byť šťastní a vyhnúť sa utrpeniu. Učím ako sa veci majú".
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sedliská
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sedliská v okrese Vranov nad Topľou.
Törökszentmiklóssky okres
náhľad|Poloha
Törökszentmiklóssky okres je maďarský okres v župe Jász-Nagykun-Szolnok. Jeho správnym centrom je mesto Törökszentmiklós.
Iracionalizmus
Iracionalizmus je filozofický smer, ktorého postupy odmietajú možnosť rozumového vysvetlenia sveta. Podstatu skutočnosti možno podľa iracionalizmu pochopiť iba citom, vôľou, intuíciou, vierou a pod.
Iracionalizmus je filozofické učenie, ktoré za základ výkladu skutočnosti berie iracionálne princípy (vôľu a podobne).
Diaľnica A5 (Chorvátsko)
Diaľnica A5 je diaľnica vo východnom Chorvátsku, ktorá po svojom dokončení spojí štátnu hranicu Bosny a Hercegoviny s mestami Đakovo a Osijek a maďarskou štátnou hranicou pri obci Beli Manastir. Jej celková plánovaná dĺžka je 88,6 kilometra a bude súčasťou európskej cesty E73.
Diaľnica A5 v súčasnosti nie je spoplatnená. V budúcnosti, po jej kompletnom dostavaní bude spoplatnený približne 78 kilometrov dlhý úsek. Z platenia mýta budú vyňaté pohraničné úseky po najbližší výjazd (Branjin vrh-Beli Manastir a Svilaj-Svilaj, hranica). Mýtne poplatky sa budú vyberať v mýtniciach, ktoré budú na každom výjazde, respektíve na konci spoplatneného úseku. Diaľnicu A5 spravuje štátna spoločnosť Hrvatske autoceste (HAC).
Charakteristika
Po dokončení diaľnice A1 v Bosne a Hercegovine bude Slavónsko spojené vysokokapacitnou cestou s Dalmáciou aj s využitím plánovanej chorvátskej diaľnice A10. V súčasnosti, aj z dôvodu pomerne nízkej kvality ciest v Bosne a Hercegovine, je jedinou adekvátnou spojnicou diaľnica A1, ktorá však predstavuje pre Slavónsko obrovskú obchádzku.
História
Výstavba diaľnice A5 sa začala v roku 2005. Prvý úsek medzi križovatkou s diaľnicou A3 pri obci Sredanci a mestom Đakovo s dĺžkou otvorili 9. novembra 2007. Výstavba sa následne presunula severnejšie na úsek Osijek-Đakovo dlhý, ktorý bol dokončený 17. apríla 2009.
Hustota dopravy
Hustota dopravy je na diaľnici A5 vyčísľovaná pomocou údajov od spoločnosti Hrvatske autoceste d.o.o.. Z údajov nie sú zreteľné rozdiely medzi celkovou hustotou počas celého roka (AADT) a čiastkovou počas letnej sezóny (ASDT). Je to z dôvodu pomerne veľkej vzdialenosti od najvýznamnejších letovísk a chýbajúcich úsekov. Nárast premávky možno očakávať po napojení na diaľničnú sieť, najmä po dostavaní diaľnice A1 v Bosne a Hercegovine.
Barcsský okres
náhľad|Poloha
Barcsský okres je okres v Maďarsku, v župe Somogy. Jeho správnym centrom je mesto Barcs.
Sídla
V okrese sa nachádza spolu 26 miest a obcí.
Horné Trhovište
Horné Trhovište je obec na Slovensku v Hlohovec. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Bartolomeja z roku 1230 a kaplnka Sedembolestnej Panny Márie z roku 1760.
Monique Adamczaková
Monique Adamczaková (* 21. január 1983, Kensington, Austrália) je súčasná austrálska profesionálna tenistka.
Zoznam divadelných článkov/E
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 73 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ed
Ed Harris · Edie Falcová · Edmond Rostand · Eduard Bindas · Eduard Cupák · Eduard Kohout · Eduard Kudláč · Eduard Petiška · Eduardo De Filippo · Edward Albee · Edward Gordon Craig · Edward Norton
el
Električka zvaná Túžba · Elena Antalová · Elena Čepčeková · Elena Holéczyová · Elena Lacková · Elena Podzámska · Elfriede Jelineková · Eliáš Ladiver · Elie Wiesel · Eliška Balzerová · Elizabeth Berkleyová · Elizabeth Mitchellová · Elizabeth Reaserová · Elizabeth Taylorová · Elizaveta Maximová · Ellen Barkinová · Elo Romančík
em
Emil František Burian · Emil Göllner · Emil Horváth · Emil Jozef Horváth · Emilia Clarková · Emilia Foxová · Emily Bluntová · Emily Procterová · Emily Watsonová · Emília Došeková · Emília Tomanová · Emília Vášáryová · Emma Thompsonová · Emmanuel Schikaneder · Emmanuelle Béart · Emmy Hennings
en
Endgame
er
Erik Pardus · Ernest Hemingway · Ernest Renan · Ernest Šmigura
et
Ethan Hawke · Ethel Barrymorová
eu
Eugène Ionesco · Eugen Gindl · Eugen Medek · Eugen Stollmann · Eugene O’Neill
ev
Eva Adamcová · Eva Holubová · Eva Klepáčová · Eva Kristínová · Eva Krížiková · Eva Maliti-Fraňová · Eva Matejková · Eva Mores · Eva Pavlíková · Eva Rysová · Eva Sakálová · Eva Vrchlická · Evald Schorm
Pierre-Louis Lions
Pierre-Louis Lions (* 11. august 1956, Grasse, Alpes-Maritimes, Francúzsko) je francúzsky matematik. Zaoberá sa predovšetkým nelineárnymi parciálnymi diferenciálnymi rovnicami. V roku 1994 dostal Fieldsovu medailu.
Šahbáz Bhattí
Šahbáz Bhattí (* 9. september 1968, Láhaur – † 2. marec 2011, Islamabad) bol pakistanský politik, člen Pakistanskej ľudovej strany, minister pre menšiny a jediný kresťan vtedajšej pakistanskej vlády.
Bol zastrelený pri atentáte v marci 2011.
Peter Doležaj
Peter Doležaj (* 5. apríl 1981, Topoľčany) je slovenský reprezentačný futbalista, ktorý v súčasnosti pôsobí v ŠK Svätý Jur. Hrá na poste stredného obrancu. Je známy svojou tvrdou strelou. Jeho futbalovým vzorom bol Roberto Carlos.
Reprezentácia
Je bývalým reprezentantom do 21 rokov. V reprezentácii odohral svoj prvý zápas na turnaji v Japonsku proti Japonsku, keď v 84. minúte striedal Dušana Sninského.
Reprezentačné zápasy
(Stav k: 20. aprílu 2009)
Veľký čínsky múr
Veľký čínsky múr alebo Čínsky múr  je starý systém opevnenia, ktorý sa ťahá naprieč severnou Čínou. Dnešný vzhľad má predovšetkým z výstavby z 15. až začiatku 17. storočia za dynastie Ming. Jeho účelom bolo chrániť Čínu pred mongolskými vpádmi. Podobné opevnenia proti vpádom kočovných kmeňov boli však budované už v dávnejších dobách.
Múr sa tiahne v dĺžke ; východný začiatok má v Šan-chaj-kuan (山海关, Shanhaiguan) pri morskom zálive Po-chaj (Bohai) v provincii Che-pej (Hebei) na hraniciach vlastnej Číny a Mandžuska, končí ďaleko na západe pri Ťia-jü-kuan (嘉峪关, Jiayuguan) v provincii Kan-su na pokraji púšte Gobi, v miestach, kade cez roztrúsené oázy kedysi pokračovala západným smerom Hodvábna cesta. Múr v niektorých úsekoch prebieha v niekoľkých líniách a vytvára odbočky (započítané do celkovej dĺžky), na iných miestach je naopak prerušený.
Číňania ho tiež nazývajú Wan-li čchang-čcheng (ZZ: 万里长城, pinyin: Wànlĭ Chángchéng), čo znamená doslova „Múr dlhý desať tisíc li“. Pretože výraz „desať tisíc“ je pre nich tradične synonymum nezmerateľného množstva, ponúka sa výstižnejší preklad „Nekonečne dlhý múr“.
Dejiny
thumb|left|Mapa Prvý Čínsky múr bol postavený za vlády Prvého cisára, zakladateľa epizodickej dynastie Čchin (Qin). Na stavbu bolo nasadených státisíce ľudí, predovšetkým zajatcov a trestancov. Nebolo to budovanie z ničoho, ale skôr prepojenie už existujúcich úsekov opevnení postavených v období bojujúcich štátov v 5. – 3. storočí pr. Kr. Tiahol sa omnoho severnejšie, než dnešný múr a zachovali sa z neho iba nepatrné ostatky. Aj nasledujúce dynastie budovali vo väčšej či menšej miere obranné múry na severnom pomedzí. Dnešnú podobu získal múr za dynastie Ming, kedy bol prebudovaný do veľkorysých rozmerov s použitím trvanlivých materiálov (kameň, pálené tehly). Múr pochopiteľne nemal za úlohu odraziť masívny útok nepriateľského vojska, ktoré by hradby dokázalo preliezť, jeho úlohou bolo sťažiť polokočovným kmeňom ich lúpežné nájazdy do vnútra impéria.
Konštrukcia a vybavenie
náhľad|Vnútrajšok strážnej veže blízko Pekingu Oddávna zaužívaným spôsobom budovania opevnení v Číne bolo udupávanie zeminy po tenkých vrstvách do pripraveného bednenia. Takto vytvorené veľmi pevné jadro bolo potom obmurované. Stavebný materiál bol rozmanitý. Blízko Pekingu boli pri budovaní Veľkého múru používané vápencové kamene, inde granit a pálené tehly, v závislosti na miestnych zdrojoch. Čínsky múr sa obvykle tiahne v ťažko dostupnom teréne po hrebeňoch hôr. Parametre stavby sú rôzne – opevnenie z mingskej doby má pri päte šírku okolo 7 až 8 metrov, v korune okolo 5 metrov a dosahuje výšku 6 až 10 metrov. Vnútri múra sa nachádzajú spojovacie chodby a skladovacie priestory. Každých niekoľko sto metrov je múr zosilnený vežami, ktoré slúžili ako pozorovacie a signálne stanovištia, skladištia zbraní a v prípade núdze aj ako útočisko obrancov. Celkový počet veží sa odhaduje na 25 000. Vo väčších odstupoch boli budované kasárne, zásobovacie skladištia a veliteľstvá.
K predávaniu správ o pohybe nepriateľa používali strážne hliadky dymové signály. Napríklad v mingskom období znamenal jeden dymový signál počet 100 nepriateľov, dva signály 500, tri signály cez 1 000 nepriateľských bojovníkov.
Symbolický význam
V dnešnej dobe je Veľký čínsky múr vnímaný ako jeden zo symbolov Číny. Aj slová piesne Pochod dobrovoľníkov, pochádzajúcej z roku 1935, dnes štátnej hymny ČLR, odkazujú na „nový Veľký múr z mäsa a krvi“, ktorú majú vytvoriť čínski vlastenci tvárou v tvár nepriateľskej invázii.
Mýtus o viditeľnosti z vesmíru
náhľad|upright|left|Fotografiu Veľkého čínskeho múru vo falošných farbách urobil radar raketoplánu [[Endeavour (raketoplán)|Endeavour 10. apríla 1994]] Dlho sa tradovalo populárne, ale ničím nepodložené tvrdenie amerického cestovateľa Richarda Halliburtona z roku 1938, že tento múr je jediným ľudským výtvorom viditeľným z Mesiaca. Ak ide o pohľad voľným okom, Čínsky múr rozhodne nie je z takej vzdialenosti viditeľný. V otázke pozorovania z kozmickej lode na nízkej obežnej dráhe sa názory rozchádzajú. Nie je vylúčené, že pri priaznivom osvetlení môže pozorovateľ s bystrým zrakom priebeh múru zazrieť, ale napríklad prvý čínsky kozmonaut Jang Li-wej (Yang Liwei) vyhlásil, že Čínsky múr pri pohľade z vesmíru nerozoznal.
Pamiatková ochrana
thumb|Rozpadávajúci sa úsek múru Od roku 1987 je Veľký čínsky múr zapísaný na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. Napriek tomu je ochrana múru doteraz nedostatočná; v odľahlejších miestach sa rozpadáva a dochádza k rozoberaniu na stavebný materiál. Zreštaurované a turisticky sprístupnené sú len niektoré menšie úseky.
Šan-chaj-kuan
náhľad|250px|Prvá brána pod Nebesami, rekonštrukcia v r. 2003
Šan-chaj-kuan (山海关, Shanhaiguan) je mesto v severovýchodnej Číne v provincii Che-pej (Hebei), 300 km východne od Pekingu. Od roku 1953 tvorí severovýchodnú časť mestskej aglomerácie Čchin-chuang-tao (Qinhuangdao, ZZ 秦皇岛).
Meno Šan-chaj-kuan znamená „Tiesňava medzi horami a morom“ a presne vystihuje polohu mesta medzi východným úbočím hory Jan-šan (Yanshan) a zálivom Po-chaj (Bohai), v miestach kade oddávna prechádzala dôležitá cesta z vlastnej Číny do Mandžuska.
Strategický význam miesta bol zohľadnený už na začiatku dynastie Ming, kedy generál Sü dal mesto obohnať mohutnými hradbami s obvodom 4 km, výškou 14 m a hrúbkou 7 m. Hradby obkolesovala vodná priekopa a nachádzali sa v nich štyri brány s padacími mostami, každá bola otočená k jednej svetovej strane. Východná brána, nesie veľký nápis, hlásajúci: 天下第一关 (Prvá brána pod Nebesami).Tento symbolický začiatok Veľkého čínskeho múru je veľmi populárnym turistickým cieľom.
Práve v Šan-chaj-kuan sa roku 1644 odohrala epizóda, ktorá znamenala nástup dynastie Čching (Qing). Generál Wu San-kuej (Wu Sangui) sa spojil s Mandžuami a vpustil ich vojská do Číny.
Garnich
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Garnich má 1802 obyvateľov (2011).
Ekonomika
S 2.89% bolo v Garnich nezamestanosť nižšia o 4.08 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Noví filozofi
Noví filozofi (po fr. Nouveaux philosophes) bola skupina francúzskych filozofov (A. Glucksmann, Bernard-Henri Lévy, J. P. Dollé, G. Lardeau, Ch. Jambet a iní), ktorí vystúpili v 70. rokoch 20. stor. proti marxizmu, revolučným učeniam a základným myšlienkam klasickej európskej filozofie - idey zákonitosti a poznateľnosti sveta, rozumného pretvárania spoločnosti a spoločenského pokroku.
Dejiny ľudskej spoločnosti sa im javia ako monotónne opakovanie foriem nadvlády.
Hubersent
Hubersent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Texicom
Texicom alebo BZVIL - Bavlnárske závody Vladimíra Iľjiča Lenina je skrachovaná fabrika v Ružomberku na výrobu textílií s bohatou históriou.
História továrne
Továreň bola postavená na konci devätnásteho storočia v severozápadnej časti mesta a na pravom brehu rieky Váh, v mestskej časti Rybárpole (k mestu pričlenená katastrálne 1894 a administratívne 1910). Výroba bola spustená v roku 1895 v 1. pradiarni na anglických strojoch značky Asa Lees a Dobson Barlow. Textilka niesla názov po priemyselníkovi Izákovi Mautnerovi. Počas veľkej hospodárskej krízy sa fabrika dostala do finančných problémov, obraz nastal až vojnovou konjunktúrou. Na konci 2. svetovej vojny podnik tradične dočasne zastavil výrobu. Počas jej najúspešnejšieho obdobia v 60. a 70. rokoch 20. storočia zamestnávala až 5 000 ľudí nielen z Ružomberka a okolia, ale aj z ostatných štátov socialistického tábora. Po roku 1989 bola ružomberská textilka sprivatizovaná spoločnosťou Technoconsulting, spol. s r. o., Bratislava, ktorá si však neplnila svoje záväzky, v roku 1997 na čas dokonca prerušila výrobu. Privatizačná zmluva bola zrušená, konateľom a neskorším posledným majiteľom továrne sa stal Vlastimil Koiš. Spoločnosť ešte hľadala potenciálnych investorov, ale ani to nezabránilo vstupu do konkurzu. Dnes sa v areáli továrne nachádzajú sklady rôznych firiem a opustené - chátrajúce budovy. Spoločnosť patrí medzi najväčších dlžníkov mesta Ružomberok a dlhuje aj Sociálnej poisťovni a Všeobecnej zdravotnej poisťovni.
Zoznam divadelných článkov/D
da
Dadaizmus · Dagmar Bruckmayerová · Dagmar Havlová · Dagmar Podkonická · Dagmar Rúfusová · Dana Košická · Dane DeHaan · Danica Jurčová · Daniel Dangl · Daniel Day-Lewis · Daniel Fischer (herec) · Daniel Heriban · Daniel Hevier · Daniel Hůlka · Daniel Radcliffe · Daniel Stern (herec) · Daniel Žulčák · Daniela Gudabová · Daniela Kapitáňová · Daniela Kolářová · Daniela Kuffelová · Daniela Šinkorová · Danila Valierievič Kozlovskij · Darina Chmúrová · Darina Mauréry · David Alan Grier · David Harbour · David Kraus · David Morse · David Suchet · David Vávra · Dawn Roma Frenchová
dá
Dávid Hartl
de
Debbie Reynoldsová · Debby Ryanová · Debra Jo Ruppová · Debra Messingová · Delroy Lindo · Den Nationale Scene · Detlev von Liliencron
di
Diana Mórová · Diana Vickersová · Diane Lanová · Dianne Wiestová · Dido Sotiriuová · Divadelná inscenácia · Divadelná sezóna · Divadelné ocenenia sezóny – DOSKY · Divadelné spoločenstvo Rafael · Divadlo (budova) · Divadlo (organizácia) · Divadlo (umenie) · Divadlo a.ha. · Divadlo Actores · Divadlo ako súkromný podnik · Divadlo Alexandra Duchnoviča · Divadlo Andreja Bagara · Divadlo Aréna · Divadlo Arteatro · Divadlo Astorka Korzo ’90 · Divadlo Atrapa · Divadlo bez domova · Divadlo dNO · Divadlo Jána Palárika · Divadlo jedného herca · Divadlo Jonáša Záborského · Divadlo Josefa Kajetána Tyla · Divadlo Jozefa Gregora Tajovského · Divadlo Kameri · Divadlo Kontra · Divadlo Lab · Divadlo Ludus · Divadlo Mír · Divadlo Pegasník · Divadlo Romathan · Divadlo Stoka · Divadlo Thália · Divadlo Ticho a spol. · Divadlo u Rolanda · Divadlo verejnej služby · Divadlo z Pasáže v Banskej Bystrici · Divadlo Žužu
do
Dokumentárne divadlo · Dolby Theatre · Dom bábik · Dominika Kavaschová · Dominique Blancová · Don Ameche · Donna Mills · Dorota Nvotová · Dorothy Malone · Doug Brochu
dr
Dramatická osoba · Dramatická postava · Dramatická škola Národného divadla · Dramatické dielo · Dramatik · Dramatika · Dramatizmus · Dráma
du
Dušan Blaškovič · Dušan Cinkota · Dušan Dušek · Dušan Jamrich · Dušan Kaprálik · Dušan Kužel · Dušan Lenci · Dušan Tarageľ
dv
Dvaja šľachtici veronskí
dy
Dylan McDermott
Zoznam divadelných článkov/F
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 26 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
fa
Facundo Arana · Fanny Ardantová
fe
Federico García Lorca · Ferdinand Lehotský · Ferdinand Raimund · Ferenc Martos · Ferko Urbánek
fi
Filippo Marinetti
fr
Frances McDormandová · Frances Sternhagenová · František Dibarbora · František Filipovský · František Hrubín · František Kovár · František Krištof Veselý · František Němec (herec) · František Rell · František Salzer · František Velecký · František Výrostko · František Xaver Svoboda · František Zvarík · Franz Werfel · Friedrich Dürrenmatt · Friedrich Schiller · Frída Bachletová
Rozvodovosť
Rozvodovosť je demografický proces, ktorý sleduje rozvody ako hromadný jav.
Medzi hlavné ukazovatele rozvodovosti patria:
Výpočet
Zoznam demografických ukazovateľov rozvodovosti a postup pre ich výpočet:
Csurgósky okres
náhľad|Poloha
Csurgósky okres je okres maďarskej župy Somogy. Jeho správnym centrom je mesto Csurgó.
Pamätník maratónu mieru
náhľad|Pamätník maratónu mieru Pamätník maratónu mieru sa nachádza na Námestí Maratónu mieru v mestskej časti Staré Mesto v Košiciach. Odhalený bol v roku 1959.
Na pamätníku sa nachádza text NENIKHKAMEN (gr. zvíťazili sme), čo bol podľa legendy výkrik bežca - Aténčana - oznamujúceho víťazstvo.
Socha
Autorom 3 m vysokej sochy nahého bežca, vytvorenej z bronzu na podstavci z požárskej žuly je akademický sochár Arpád Račko.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skrabské
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skrabské v okrese Vranov nad Topľou.
Přísečnice
Přísečnice (, v niektorých prameňoch taktiež Presnitz, Pressniz, Pressents, Přessnitz) bolo starobylé banícke mesto v severozápadných Čechách v Krušných horách. Prvá písomná zmienka pochádzala z roku 1335. Jeho rozvoj bol podmienený ťažbou železnej a striebornej rudy. Počas tridsaťročnej vojny bola Přísečnice ťažko postihnutá prechodmi vojsk a rekatolizáciou, ktorá viedla k vlne emigrácie. Po zániku baníctva sa v meste rozšírilo paličkovanie čipiek.
V roku 1930 mala Přísečnice 2 606 obyvateľov. Po odsunu nemeckej väčšiny obyvateľstva sa mesto nepodarilo úplne dosídliť (v roku 1950 tu bývalo 731 obyvateľov). Na začiatku 70. rokov 20. storočia bolo rozhodnuté o stavbe priehrady, ktorá viedla k demolácii mesta a zatopeniu jeho územia. Úradne bola obec zrušená k 30. júnu 1974 a jej územie bolo pripojené k obci Kryštofovy Hamry.
V meste stál okrem iného barokový zámok, dva kostoly neskoro gotického pôvodu a empírová radnica.
Temelín
Temelín je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 876 obyvateľov, z toho 468 mužov a 408 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 37,2 roka, ženy 43,6 roka).
Blízko obce sa nachádza jadrová elektráreň Temelín, jedna z dvoch jadrových elektrárni v Česku.
Prezident Ruskej federácie
náhľad|Štandarda prezidenta [[Ruská federácia|Ruskej federácie]] náhľad|Úradujúci prezident Ruskej federácie [[Vladimir Vladimirovič Putin|Vladimir Putin]]
Prezident Ruskej federácie (, Prezident Rossijskoj federacii) je hlavou, najvyšším štátnym predstaviteľom Ruskej federácie. Ruský prezident nie je členom ruskej vlády, ale aj tak je pomerne vplyvným prvkom politického systému z hľadiska zverených právomocí. Sú mu zverené viaceré kompetencie výkonnej moci, určuje základné smerovanie vnútornej i zahraničnej politiky Ruskej federácie a riadi zahraničnú politiku. Prezident vykonáva okrem iných aj významnú koordinačnú funkciu v ústavnom systéme (na úrovni vzťahov federálnych orgánov, vzťahov medzi federálnymi orgánmi a orgánmi jednotlivých subjektov Federácie), má právo rozpustiť parlament (Štátnu dumu). Prezident je taktiež ochrancom Ústavy Ruskej federácie, garantom ľudských a občianskych práv a najvyšším veliteľom ozbrojených síl.
Prezident Ruskej federácie je volený v priamej voľbe všetkými občanmi štátu na šesťročné funkčné obdobie. Rovnaká osoba môže post prezidenta zastávať najviac dve funkčné obdobia po sebe.
Súčasným prezidentom Ruskej federácie je Vladimir Putin zvolený v prezidentských voľbách v roku 2012 a znovuzvolený v roku 2018.
Sovietske obdobie
Funkcia prezidenta ako hlavy štátu nie je na území Ruskej federácie tradičnou funkciou. Po prvýkrát tu bola zavedená až v roku 1991. Na základe celoštátneho referenda zo 17. marca 1991 bola v ústavnom systéme Zväzu sovietskych socialistických republík ustanovená funkcia prezidenta, ako najvyššieho predstaviteľa RSFSR a ZSSR („Za“ hlasovalo 69,85 % zúčastnených voličov ). Prezident mal byť volený celonárodným hlasovaním občanov štátu na 5 ročné funkčné obdobie.
Prvé voľby prezidenta RSFSR sa uskutočnili 12. júna 1991 a ich víťazom sa stal Boris Jeľcin. Po úspešných voľbách bolo potrebné prijať špeciálny zákon, ktorý by upravoval spôsob nastúpenia zvoleného prezidenta do úradu. Zákon bol prijatý 27. júna 1991. Čoskoro sa však ukázalo, že zmeny v platnej legislatíve neboli dostatočné na to, aby mohol prezident pôsobiť ako plnohodnotná zložka ústavného systému. Určovanie vnútornej i zahraničnej politiky RSFSR bolo výlučne v rukách Zjazdu ľudových poslancov RSFSR, keďže dovtedy neexistovala žiadna deľba moci. Prezident tak bol závislým od zákonodarnej moci, ktorá na republikovej úrovni bola tvorená troma orgánmi – Zjazdom ľudových poslancov, Najvyšším sovietom a Prezídiom Najvyššieho sovietu.
Nová ústava a rozšírenie prezidentských právomocí
Konflikty a boj o moc medzi prezidentom a orgánmi zákonodarnej moci vyústili do ústavnej krízy v rokoch 1992 – 1993. Na jeseň 1993 Jeľcin rozpustil obe komory parlamentu (Zjazd ľudových poslancov i Najvyšší soviet) a vyhlásil nové parlamentné voľby a referendum o novej ústave.
12. decembra 1993 bola vďaka úspešnému referendu prijatá nová Ústava Ruskej federácie, ktorá vstúpila do platnosti 25. decembra 1993. Podľa nej sa oficiálnou hlavou štátu stal Prezident Ruskej federácie s nebývalými, široko koncipovanými právomocami na úkor parlamentu. Prezident bol oprávnený menovať premiéra, vydávať dekréty (výnosy) bez schválenia Federálneho zhromaždenia, vetovať uznesenia Federálneho zhromaždenia a prípadne ho rozpustiť. Bol zachovaný spôsob voľby prezidenta celoštátnym hlasovaním všetkých občanov, ale funkčné obdobie bolo skrátené na 4 roky.
Súčasný právny status
Prezident Ruskej federácie je v súčasnosti (r. 2012) jedinou ústavnou funkciou, ktorá je vyberaná všeobecným hlasovaním občanov Ruskej federácie.
Dnešný právny status prezidenta je zakotvený v štvrtej hlavе Ústavy Ruskej federácie.
Okrem právomocí hlavy štátu (pozri v sekcii Právomoci prezidenta Ruskej federácie) má prezident právo viesť zasadnutia Vlády Ruskej federácie, môže dávať vláde príkazy, stojí na čele viacerých federálnych orgánov výkonnej moci. Vďaka právomociam v oblasti zákonodarnej moci prezident vydáva výnosy, ktoré sa stávajú súčasťou legislatívy. Vláda je povinná zabezpečiť vykonateľnosť výnosov prezidenta vydaním osobitných rozhodnutí a nariadení.
Na rozdiel napr. od Francúzska, kde politiku štátu určuje a realizuje vláda a prezident takmer vždy vedie jej zasadnutia, alebo Slovenska, kde prezident plní skôr reprezentatívne funkcie a rokovania vlády sa väčšinou nezúčastňuje, prezident Ruskej federácie v zmysle Ústavy samostatne, nezávisle od vlády „určuje základné smerovanie vnútornej i zahraničnej politiky štátu“ a „riadi zahraničnú politiku“. Vláda následne prostredníctvom výkonnej moci definuje operatívne ciele a smerovanie vnútornej politiky a realizuje politiku určenú prezidentom v jeho výnosoch.
Výnosy a nariadenia prezidenta, rovnako ako rozhodnutia a nariadenia vlády, sú záväzné pre celé územie Ruskej federácie. V prípade, že právne akty vlády sú v rozpore s ústavou, zákonmi Ruskej federácie alebo výnosmi prezidenta Ruskej federácie, môžu byť prezidentom zrušené. Prezident, rovnako ako vláda, má právo zákonodarnej iniciatívy.
Prezidentovi Ruskej federácie Ústava v článku 91 priznáva imunitu. Imunita spočíva v tom, že proti prezidentovi nie je možné začať trestné stíhanie či správne konanie, vynútiť si jeho účasť na súdnom pojednávaní ako svedka, podrobovať ho akýmkoľvek formám nátlaku, nemôže byť zadržaný, vypočúvaný či podrobený prehliadke. Akékoľvek obmedzenie jeho slobody a činnosti, pokiaľ nie je z funkcie odvolaný Štátnou dumou, je protiústavné.
Článok 93 Ústavy definuje postup odvolania prezidenta z funkcie „na základe Štátnou dumou vzneseného obvinenia z vlastizrady či iného obzvlášť závažného trestného činu…“, pričom sa vyžaduje účasť dvoch vetiev štátnej moci: zákonodarnej a súdnej.
V súlade s článkom 7 federálneho zákona „o štátnej ochrane“, na rozdiel od ostatných osôb, ktoré vykonávajú štátne funkcie a ktorým sa poskytuje štátna ochrana, „prezident Ruskej federácie počas svojho funkčného obdobia nemôže odmietnuť štátnu ochranu“. Štátnej ochrane okrem osoby prezidenta podliehajú aj členovia prezidentovej rodiny. Štátna ochrana náleží prezidentovi aj po ukončení jeho funkčného obdobia, a to doživotne.
Funkčné obdobie prezidenta Ruskej federácie
Prvý prezident Ruskej federácie bol zvolený v celonárodných voľbách v roku 1991 s funkčným obdobím 5 rokov. V roku 1993 bolo funkčné obdobie prezidenta v Ústave Ruskej federácie zmenené na 4 roky (čo sa však nedotklo úradujúceho prezidenta Borisa Jeľcina, ktorý svoj úrad zastával do roku 1996). V zmysle novely Ústavy, ktorá vstúpila do platnosti 31. decembra 2008, došlo k predĺženiu funkčného obdobia na 6 rokov. Táto zmena sa po prvýkrát týkala víťaza prezidentských volieb v roku 2012.
Stále platí, že rovnaká osoba môže funkciu prezidenta Ruskej federácie zastávať najviac dve funkčné obdobia bezprostredne po sebe.
Právomoci prezidenta Ruskej federácie
Právomoci prezidenta vychádzajú zo štvrtej kapitoly Ústavy Ruskej federácie. Podľa nej má prezident právo:
S cieľom vykonávať svoje právomoci prezident Ruskej federácie vydáva tzv. „ukazy (výnosy)“, (j.č. „ukaz“, ) a nariadenia (j.č. ), ktoré sú právne záväznými a vykonateľnými na celom území Ruskej federácie a majú právnu silu zákona. Tieto právne akty prezidenta nesmú byť v rozpore s Ústavou Ruskej federácie a federálnymi zákonmi.
Podriadené orgány
Výnos prezidenta Ruskej federácie z 12. mája 2008 presne určuje federálne orgány výkonnej moci, federálne služby a agentúry, ktorých činnosť priamo riadi prezident:
Každodennú činnosť prezidenta zabezpečuje Administratíva prezidenta Ruskej federácie. V rámci prezidentskej administratívy funguje viacero rôznych komisií a rád.
Činnosť ďalších federálnych orgánov výkonnej moci riadi vláda Ruskej federácie.
Voľba prezidenta Ruskej federácie
V prezidentských voľbách sa už od roku 1991 využíva volebný systém absolútnej väčšiny. Na zvolenie prezidenta v prvom kole volieb je nevyhnutné, aby za kandidáta hlasovala väčšina voličov. Zároveň sa musí volieb zúčastniť nadpolovičná väčšina zaregistrovaných voličov, inak sú voľby neplatné. Ak žiaden z kandidátov nezíska vo voľbách nadpolovičnú väčšinu, dvaja najúspešnejší kandidáti postupujú do druhého kola, z ktorého vzíde víťaz s vyšším počtom hlasov.
Voľby prezidenta Ruskej federácie upravuje Ústava Ruskej federácie, federálny zákon „o základných garanciách volebných práv a práva na účasť v referende občanov Ruskej federácie“ a federálny zákon „o voľbách prezidenta Ruskej federácie“. Zákon týkajúci sa volieb prezidenta sa novelizuje prakticky pred konaním každých prezidentských volieb. Volebná legislatíva sa neustále vyvíja, ale základné prvky volebného systému zostávajú nezmenené.
Presný spôsob volieb prezidenta Ruskej federácie je definovaný v samostatnom federálnom zákone č.19 „o voľbách prezidenta Ruskej federácie“.
Vyhlásenie volieb
Voľby prezidenta Ruskej federácie vyhlasuje Rada Federácie. Rozhodnutie o konaní volieb musí byť prijaté najneskôr 90 dní pred dátumom volieb, ale nie skôr ako 100 dní pred konaním volieb. Dňom konania volieb je druhá nedeľa v mesiaci, v ktorom sa konali predchádzajúce voľby prezidenta a v ktorom bol zvolený aktuálny prezident.
Návrh kandidátov
O post prezidenta Ruskej federácie sa môže uchádzať občan Ruskej federácie vo veku minimálne 35 rokov, žijúci nepretržite aspoň 10 rokov na území Ruskej federácie. Rovnaká osoba môže funkciu prezidenta zastávať maximálne dve funkčné obdobia za sebou.
Kandidát (okrem kandidátov nominovaných politickými stranami, ktoré majú zastúpenie v Štátnej dume) musí predložiť Centrálnej volebnej komisii Ruskej federácie minimálne 2 milióny podpisov občanov Ruskej federácie (do roku 2003 to bol 1 milión ), ktorí kandidáta podporujú. Zároveň musí byť dodržané pravidlo, že z jedného subjektu Federácie nesmie byť viac ako 50 tisíc podpisov. Zákon umožňuje predložiť kandidátovi navyše 5 % podpisov, celkovo tak môže predložiť maximálne 2,100 milióna podpisov. Centrálna volebná komisia následne musí preveriť minimálne 20 % z 2 miliónov podpisov. Ak množstvo neplatných podpisov presiahne 5 %, preverí sa ďalších 10 % podpisov. Kandidáti, ktorí nesplnia podmienku aspoň 2 miliónov podpisov, nebudú zaregistrovaní.
K registrácii za kandidáta záujemca musí Centrálnej volebnej komisii predložiť: Po prijatí dokumentov má Centrálna volebná komisia 10 dní na rozhodnutie o povolení registrácie, alebo jej zamietnutí. V prípade, že do volieb bude zaregistrovaný iba jeden kandidát bez protikandidátov, voľby sa neuskutočnia.
Úradujúci prezident je povinný zabezpečiť všetkým zaregistrovaným kandidátom rovnakú finančnú podporu zo strany štátu a rovnakú podporu všetkých masmédií.
Hlasovanie
Prezident Ruskej federácie je volený priamou voľbou všetkými občanmi Ruskej federácie v celoštátnych voľbách. Právo voliť prezidenta majú všetci občania Ruskej federácie, ktorí v deň hlasovania dosiahli vek 18 rokov s výnimkou osôb zbavených volebného práva.
Samotné hlasovanie prebieha v deň volieb v jednotlivých volebných okrskoch. Volič na hlasovacom lístku vyznačí kandidáta, pre ktorého sa rozhodol. Takto upravený lístok vhodí do zapečatenej volebnej urny.
Prezidentom sa stane kandidát, ktorý v hlasovaní získa nadpolovičnú väčšinu hlasov (t. j. minimálne 50 % + 1 hlas). V prípade, že ani jeden z kandidátov nezíska nadpolovičnú väčšinu hlasov, nasleduje druhé kolo hlasovania. Do druhého kola postupujú dvaja najúspešnejší kandidáti. Z nich voliči hlasovaním určia víťaza. Prezidentom sa stane kandidát s vyšším počtom hlasov. Doteraz (r. 2012) sa druhé kolo prezidentských volieb konalo iba raz v roku 1996.
Na sumarizáciu a vyhlásenie oficiálnych výsledkov má Centrálna volebná komisia maximálne 10 dní odo dňa konania volieb. náhľad|[[Vladimir Vladimirovič Putin|V. Putin volí prezidenta v marci 2000]] náhľad|Volebný lístok z prezidentských volieb v r. 2012
Inaugurácia prezidenta Ruskej federácie
náhľad|Úryvok z inaugurácie prezidenta [[Dmitrij Anatolievič Medvedev|D. Medvedeva v r. 2008; kompletný záznam nájdete tu ]] Inaugurácia prezidenta Ruskej federácie, t. j. uvedenie novozvoleného prezidenta do úradu, sa v zmysle zákona „o voľbách prezidenta Ruskej federácie“ musí konať po uplynutí šiestich rokov od momentu nástupu do funkcie predchádzajúceho prezidenta. V prípade opakovaných volieb sa inaugurácia musí konať do 30. dňa po vyhlásení oficiálnych výsledkov volieb Centrálnou volebnou komisiou.
Samotný slávnostný akt a jeho podoba nie je upravená zákonom.
Priebeh inaugurácie
Keďže priebeh inaugurácie nie je stanovený zákonom, opiera sa iba o tradíciu, ktorá sa vytvorila v roku 1991.
Inaugurácia prezidenta začína slávnostnými fanfárami, ktoré hrajú členovia prezidentského orchestra z Veľkého Kremeľského paláca. Členovia prezidentskej stráže následne prinesú do Andrejevskej sály Veľkého Kremeľského paláca štátnu vlajku Ruskej federácie a štandardu prezidenta, Ústavu Ruskej federácie a znak prezidenta Ruskej federácie. Na slávnostné pódium vstúpi predseda ústavného súdu a predsedovia oboch komôr ruského parlamentu. Predseda ústavného súdu položí Ústavu a znak prezidenta na čestné miesto na tribúne, kde bude budúci prezident skladať slávnostnú prísahu. O 11:55 je novozvolený prezident Ruskej federácie privezený v prezidentskej kolóne cez Spasskú bránu do Veľkého Kremeľského paláca. S prvým úderom hodín na Spasskej veži a za zvukov fanfár prechádza budúci prezident cez Georgievskú a Alexandrovskú sálu a presne o 12:00 vstupuje do Andrejevskej sály a vystupuje na pódium. Následne ho predseda ústavného súdu vyzve na prednesenie prezidentského sľubu.
Budúci prezident priloží na Ústavu Ruskej federácie pravú ruku a prednesie prezidentský sľub. Potom predseda ústavného súdu odovzdá hlave štátu štátne symboly a oznámi nástup nového prezidenta do funkcie. Následne je v sále zahratá štátna hymna a nad sídlom prezidenta v Moskovskom kremli je vztýčená prezidentská štandarda.
Prísaha prezidenta Ruskej federácie
náhľad|[[Dmitrij Anatolievič Medvedev|D. Medvedev skladá prezidentskú prísahu, 7. mája 2008]] Pri inaugurácii prezident prednesie nasledovnú prísahu :
Prísaha sa prednáša slávnostne za prítomnosti členov Rady Federácie, poslancov Štátnej dumy a sudcov Ústavného súdu Ruskej federácie. Prítomní sú aj predstavitelia diplomatického zboru, predstavitelia vlády a federálnych orgánov, ako aj ďalší pozvaní hostia.
Symboly prezidenta Ruskej federácie
Oficiálne symboly prezidenta Ruskej federácie v súčasnosti (r. 2012) určujú: Výnos prezidenta Ruskej federácie č. 319 z 15. februára 1994 „O štandarde (vlajke) prezidenta Ruskej federácie“; Výnos prezidenta Ruskej federácie č. 1138 z 5. augusta 1996 „O oficiálnych symboloch prezidentskej moci a ich používaní pri nástupe do funkcie novozvoleného prezidenta Ruskej federácie“; Výnos prezidenta Ruskej federácie č. 906 z 27. júla 1999 „O určení opisu symbolu prezidentskej moci – znaku prezidenta Ruskej federácie“.
Podľa týchto právnych predpisov sú oficiálnymi symbolmi prezidenta Ruskej federácie: Do roku 2000 patril k oficiálnym symbolom prezidenta aj tzv. „špeciálny exemplár Ústavy Ruskej federácie".
Rezidencie prezidenta Ruskej federácie
náhľad|Rokovanie vo [[Veľký Kremeľský palác|Veľkom Kremeľskom paláci]] náhľad|Oficiálne stretnutie ruského národného futbalového tímu s prezidentom v r. 2008 v zámku „Meyendorff“ náhľad|Stretnutie svetových lídrov na Summite krajín [[G8 v Streľni v r. 2006]] Štatút rezidencie prezidenta Ruskej federácie majú oficiálne priznané štyri sídla na území Ruskej federácie :
Hlavnou, pracovnou rezidenciou prezidenta je budova Senátu v Moskovskom kremli. V administratívnej Budove č. 14, hneď za Spasskou vežou, je umiestnený druhý pracovný kabinet prezidenta. Keď sa prezident Ruskej federácie nachádza vo svojej rezidencii v Kremli, nad Veľkým Kremeľským palácom je vztýčená prezidentská štandarda.
Na prijímanie oficiálnych hostí sa využívajú aj ďalšie rezidencie:
Ako neoficiálne, oddychové či víkendové rezidencie využíva prezident Ruskej federácie:
V Petrohrade prezident Ruskej federácie využíva dve vysunuté pracovne v Prezidentskej knižnici Borisa Jeľcina a v Konštantínovskom paláci v Streľni, neďaleko Petrohradu.
Sociálne výhody prezidentov vo výslužbe
Po uplynutí funkčného obdobia má bývalý prezident a jeho rodina legislatívne zakotvené viaceré právne, sociálne a iné istoty. Základnými sociálnymi istotami sú:
Zoznam prezidentov Ruskej federácie
V nasledujúcej tabuľke je zoznam prezidentov a osôb vykonávajúcich právomoci prezidenta od vzniku Ruskej federácie v r. 1991.
V zmysle článku 92 Ústavy Ruskej federácie, ak prezident nie je z akéhokoľvek dôvodu schopný plniť si svoje povinnosti, dočasne ich vykonáva predseda vlády Ruskej federácie.
Zaujímavosti
Prezident Ruskej federácie má vlastný internetový portál, prostredníctvom ktorého prijíma otázky a žiadosti občanov Ruskej federácie. Na prezidenta sa možno obrátiť aj klasickým listom zaslaným poštou.
Rye Water
Pramení juhozápadne od obce Summerhill v grófstve Meath. Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom, potom tečie súbežne s korytom Royal Canal, pričom vytvára hranicu medzi administratívnymi jednotkami Meath na severe a Kildare na juhu. Následne tečie okrajom mesta Kilcock, stáča sa na východ a severne od mesta Maynooth priberá sprava Lyreen. Na dolnom toku preteká sústavou malých vodných nádrží (The Lake), mení smer toku viac na juhovýchod a preteká intravilánom mesta Leixlip. Tu sa napokon stáča na juh a na okraji mesta ústi do Liffey.
Clermont-Dessous
Clermont-Dessous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Konfucianizmus
Konfucianizmus (iné názvy: konfuciánstvo, konfucionizmus; ; ) je filozofický smer - jedna z dvoch vetví osobitného čínskeho polonáboženského kultu univerza a občianskych cností; prúd čínskej filozofie spájaný s osobou Konfucia, ktorý už nezastáva vieru vo viacerých bohov, vyhýba sa metafyzickým otázkam, pestuje skôr občiansky kult a moralistné normovanie vlastností užitočných pre štát. Vytvoril rôzne právne a filozofické školy.
V učení konfucianizmu zaujíma ústredné miesto koncepcia „žen“ (ľudskosť), ktorá je systémom ideí „čžu“ (oddanosti vladárovi), „i“ (zachovávania povinnosti), „siao“ (synovskej úcty).
Medzi ďalších významných predstaviteľov konfucianizmu patria: Meng-c’, Sün-c’ a Tung Čung-šu.
Goesdorf
Goesdorf je luxemburská obec, ktorá sa nachádza v kantóne Wiltz v okrese Diekirch.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Goesdorf má 1270 obyvateľov (2011).
Ekonomika
S 2.81% bolo v Goesdorf nezamestanosť nižšia o 4.16 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Jelena Alexandrovna Lichovcevová
Jelena Alexandrovna Lichovcevová, (* 8. september 1975, Alma-Ata, Kazachstan) je bývala ruská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 3 turnaje WTA v dvojhre a 27 turnajov vo štvorhre.
Lávová fontána
right|thumb|450 m vysoká lávová fontána sopky [[Kilauea]] Lávová fontána je geologický jav, keď žeravá láva vytryskuje pod tlakom do výšky nad povrch planéty alebo iného telesa, čím dochádza k chladeniu častíc, ktoré dopadajú následne späť ako stuhnutý či položeravý materiál. Najčastejšie sa prejavujú pri bazaltovej láve, ktorá je uvoľňovaná hlavne počas havajského typu erupcie. Fontána môže byť rôzne vysoká, od niekoľkých metrov až po niekoľko kilometrov. Napríklad v 18. storočí počas erupcie sopky Laki vytryskovala láva až do výšky medzi 800 a 1400 m.
Štátna Tretiakovská galéria
Štátna Tretiakovská galéria je umelecké múzeum v hlavnom meste Ruska, v Moskve, založené v roku 1856 ruským obchodníkom, mecenášom a zberateľom umenia Pavlom Michajlovičom Tretiakovom. Radí sa k najznámejším svetovým obrazárňam a vlastní jednu z najväčších zbierok ruského výtvarného umenia. Zbierka galérie sa neustále dopĺňa, v roku 2009 obsahovala vyše 150 000 diel.