cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Synchrotrónové žiarenie
Príčinou emisie synchrotrónového žiarenia je zrýchlenie častíc, ktoré vzniká zakrivením ich dráhy vplyvom magnetického poľa. Túto emisiu prvý raz pozorovali v synchrotrónoch (z toho odvodený názov žiarenia). Vlnová dĺžka synchrotrónového žiarenia závisí od rýchlosti častice a od intenzity magnetického poľa. Spektrálne rozdelenie intenzity synchrotrónového žiarenia je obyčajne veľmi odlišné od rozdelenia intenzity tepelného žiarenia (pri ktorom platí Planckov zákon). Intenzita synchrotrónového žiarenia so vzrastajúcou vlnovou dĺžkou jednosmerne výrazne stúpa, čím možno synchrotrónové žiarenie odlíšiť od tepelného. Synchrotrónové žiarenie je polarizované priečne na magnetické siločiary. Synchrotrónové žiarenie účinnejšie produkujú elektróny než ťažšie protóny. Elektróny pohybujúce sa v magnetickom poli produ­kujú rádiové žiarenie v slnečných erupciách, v pozostatkoch po výbuchu supernov, v rádiových galaxiách a v kvazaroch. Synchrotrónovým procesom sa vysiela i rtg. žiarenie pozorované v niektorých rtg. zdrojoch. Aj viditeľné svetlo napríklad Krabej hmloviny, zvyšku supernovy je synchrotrónové žiarenie.
Múka
náhľad|vpravo|Miska s múkou Múka je surovina, ktorá sa získava z obilnín mletím. V minulosti sa obilie mlelo vo vodných mlynoch. Múka sa využíva najmä na pečenie chleba a rôznych druhov pečiva, koláčov, na zahusťovanie omáčok, do pudingov.
Múka môže byť hladká, polohrubá alebo hrubá. Označenie 00 označuje hrubosť namletia zrna, 00 je jednou z najjemnejších múk.
Lola Pagnaniová
Anna Lola Pagnani Stravos (* 3. apríl 1972, Rím) je talianska modelka a herečka.
Biografia
Narodila sa v Ríme ako Anna Lola Pagnani Stravos. Jej otec je spisovateľ a dramaturg Enzo Pagnani. V sedemnástich rokoch v Paríži absolvovala školu moderného tanca a bola tanečnicou Momix na jeho svetovom turné, jeho choreograf Moses Pendleton ju zapojil ako tanečnicu v hlavnej úlohe aj do inscenácie opery Carmen v mníchovskej Bavorskej štátnej opere. Tancovala aj v Cirque du Soleil v Montreale. Absolvovala stáž v Alvin Ailey American Dance Theater v New Yorku a študovala herectvo v HB Studios. Potom sa vrátila do Talianska.
Späť v Taliansku začala pracovať s veľkými menami talianskej a svetovej kinematografie a divadla, ako je napríklad Ettore Scola, Giulio Base či Lina Wertmüller. V Los Angeles študovala súkromne s Teddey Shermanom.
Schengenský informačný systém
Schengenský informačný systém je informačný systém využívaný štátmi Schengenu, Nórskom a Islandom.
Schengenský systém sa z pôvodného počtu piatich krajín rozrástol o Taliansko (1990), Španielsko a Portugalsko (1991), Grécko (1992), Rakúsko (1995), Dánsko, Švédsko a Fínsko (1996). Spojené kráľovstvo a Írsko sa pripojili v roku 20052006). SIS pozostáva z dvoch častí: 1. centrálny informačný systém (C. SIS) so sídlom v Štrasburgu slúži na preberanie a šírenie informácií pre všetkých partnerov v rámci Schengenskej zmluvy, zohráva úlohu notára a garanta kompletnosti údajov v SIS. Za jeho správu je zodpovedné Francúzsko. 2. národný informačný systém (N. SIS), ktorý zriadila a na svoje náklady prevádzkuje každá zo zmluvných strán. SIS obsahuje informácie o hľadaných, nezvestných osobách, odcudzených veciach (vozidlá, bankovky, doklady, strelné zbrane). Súbor údajov každého národného SIS slúži k automatizovanému vyhľadávaniu na území vlastného štátu, pričom priame vyhľadávanie dát v identickom súbore národného SIS iného štátu nie je možné. Od roku 2007 má byť spustená nová verzia tzv. SIS II, ktorá zahŕňa ďalších 10 nových členských štátov Európskej únie a Švajčiarsko a obsahuje nové kategórie záznamov (lode, lodné motory, lietadlá, kontajnery, umelecké diela, zvieratá, luxusné predmety a iné zistiteľné veci, a tiež biometrické dáta, napr. fotografie, odtlačky prstov ap.). Prístup k údajom zhromaždeným v SIS majú výhradne orgány vykonávajúce kontroly na hraniciach, orgány kompetentné na vykonávanie ďalších policajných a colných kontrol vo vnútrozemí a orgány vydávajúce víza a povolenia na pobyt. SIS pomáha udržať bezpečnosť a verejný poriadok v schengenskom priestore a prispieva k plynulej práci v oblasti udeľovania víz, povolení k pobytu a policajnej spolupráce. Jeho zavedenie je jednou z podmienok pre zrušenie kontrol na vnútorných hraniciach schengenského priestoru.
Xylografia
Xylografia je v užšom zmysle drevoryt, v širšom zmysle súhrnné označenie pre:
Sázavka
Sázavka môže byť:
Sarthe (departement)
Sarthe (72) je departement vo Francúzsku, ktorým preteká rovnomenná rieka.
Drevorezba
Drevorezba môže byť:
Bojové vozidlo pechoty
Bojové vozidlo pechoty (skratka: BVP) môže byť:
Slovo (týždenník)
Slovo je slovenský ľavicovo orientovaný politicko-spoločenský týždenník. Je ideovým nástupcom Nového Slova, ktorý vznikol v čase SNP. Týždenník Slovo začal vychádzať 24. februára 1999, a to v novej grafickej podobe v časopisovom formáte. Posledné číslo v printovej verzii vyšlo v júli 2010. V súčasnosti Slovo vychádza ako internetový magazín. Šéfredaktormi Slova boli: Eduard Chmelár, Martin Krno, Michal Polák, Martin Muránsky, Ivan Štefunko, Peter Nedoroščík, Gabriela Rothmayerová a Emil Polák.
Nižná Šebastová
vpravo|náhľad|Časť Slanskej ulice Nižná Šebastová je mestskou časťou mesta Prešov, spadajúca pod územný obvod č. 3. V rámci Prešova tvorí samostatné katastrálne územie. Žije v nej približne 3 000 obyvateľov (2018).
Gaißau
Gaißau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bregenz.
Nižná Šebastová
Pamiatky
V Nižnej Šebastovej sa nachádza viacero historických a kultúrnych pamiatok. Najvýznamnejšími sú renesančný kaštieľ s opevnením z prvej polovice 17. storočia, na ktorom by v roku 2020 mala byť zahájená rekonštrukcia. Ďalšou významnou historickou pamiatkou je pôvodne františkánsky kostol a kláštor pochádzajúci taktiež z prvej polovice 17. storočia. Obe pamiatky sa nachádzajú na Slanskej ulici. Na spomínanej ulici sa nachádza aj štátny archív Ministerstva vnútra SR. Za kaštieľom na Ľubotickej ulici sa nachádza pomerne rozsiahly park pod názvom Panská záhrada. Centrom Nižnej Šebastovej je už spomínaná Slanská ulica s oddychovou zónou a parkom sv. Jána Nepomuckého.
Gaißau
Žije tu obyvateľov.
Nižná Šebastová
Hospodárstvo a infraštruktúra
V katastri mestskej časti Nižná Šebastová sa nachádza aj priemyselná štvrť Širpo, kde sídli množstvo obchodných a výrobných spoločností. V tejto mestskej časti sa nachádza aj Letecká základňa generálplukovníka Jána Ambruša v Prešove a v roku 2020 začala výstavba priemyselného parku Grófske.
Hlavnou dopravnou tepnou Nižnej Šebastovej je štvorprúdová Vranovská ulica, ktorou vedie cesta 1. triedy I/18 a medzinárodná cesta európskeho významu E371 v smere Vranov nad Topľou - Poprad. Severným okrajom Nižnej Šebastovej prechádza železničná trať Prešov - Bardejov a Prešov - Humenné. Mestská hromadná doprava je zabezpečená nosnou trolejbusovou linkou č. 1 a autobusovými linkami 13 a 21. V severnej časti Nižnej Šebastovej sa nachádzajú bývalé kúpele Išľa, pričom momentálne je objekt využívaný ako reštaurácia.
Perlový potok
Perlový potok môže byť:
Užitočné zaťaženie
Užitočné zaťaženie alebo užitočný náklad môže byť:
Savojsko
Savojsko, po francúzsky Savoie, môže byť:
John Forbes Nash
John Forbes Nash Jr. (* 13. jún 1928, Bluefield, Západná Virgínia, Spojené štáty† 23. máj 2015, Monroe Township, New Jersey, Spojené štáty) bol americký matematik známy svojou prácou v oblasti teórie hier a diferenciálnej geometrie.
Jeho sľubne sa rozvíjajúcu kariéru matematika na takmer tridsať rokov výrazne skomplikovala vážna duševná porucha, napriek tomu zotrval pri svojej práci. V roku 1994 mu bola za prínos k teórii hier udelená Cena Švédskej národnej banky za rozvoj ekonomickej vedy na pamiatku Alfreda Nobela. Spoločne s ním ju získali aj ďalší dvaja matematici, Reinhard Selten a John Harsanyi.
Osobný život
John Nash sa narodil v malom mestečku v oblasti Apalačských vrchov v Spojených štátoch. Jeho otec, John Nash starší, bol elektrotechnickým inžinierom a matka, Virginia Martin, vyučovala jazyky. Už ako dieťa prejavoval veľký záujem o rôzne vedecké pokusy. Veľa času strávil čítaním a experimentovaním zavretý vo svojej izbe, z ktorej si urobil provizórne laboratórium. Zatiaľčo jeho sestra Martha bola úplne obyčajným dieťaťom, Johnny sa už v detstve od iných odlišoval.
Alicia sa s ním v roku 1963 rozviedla, ale v roku 1970 sa k nemu vrátila. Podľa Nashovho životopisu od autorky Sylvie Nasar, John a Alicia spolu žili ako „dvaja vzdialene príbuzní jedinci pod jednou strechou“. Potom ako John získal Nobelovu cenu, obnovili svoj vzťah a 1. júna 2001 sa znovu stali manželmi.
Schizofrénia
V roku 1958 John Nash začal prejavovať prvé známky rozvíjajúcej sa duševnej poruchy. Začal byť paranoidný a počas pobytu v nemocnici v roku 1959 bola jeho diagnóza určená ako paranoidná schizofrénia. Po absolvovaní problematického pobytu v Paríži a Ženeve sa Nash vrátil v roku 1960 do Princetonu. Až do roku 1970 striedavo pobýval v rôznych psychiatrických nemocniciach a podstúpil rozličné formy terapie.
Niektoré druhy liečby pravdepodobne neboli vhodne zvolené a prispeli k zhoršovaniu jeho stavu. Lekári totiž podcenili kľúčový význam práce a komunity pri prekonávaní duševnej poruchy. V prípade Johna Nasha sa ako najúčinnejší krok k jeho vyliečeniu javí administratívne rozhodnutie princetonskej fakulty matematiky a výpočtového centra, ktorým Nashovi v tomto ťažkom období povolili využívať prostriedky univerzity pre jeho výskum. V povedomí študentov sa tak John Nash stal „fantómom Fine Hall“ (Fine Hall je matematické centrum v Princetone), záhadnou postavou, ktorá uprostred noci čmára po tabuliach tajomné rovnice. Vďaka podpore manželky Alicie Nash zotrval pri svojej práci aj v komunite, kde jeho výstrednosti zostali nepovšimnuté a medzi inými záujmami rozvinul aj svoj záujem o výpočet presných hodnôt veľkých čísel. Tento výskum ho priviedol do princetonských výpočtových stredísk, kde pre svoju prácu vyvinul počítačové programy vysokej úrovne. Zároveň bol tak v užšom kontakte s ľudmi z Princetonu a od konca 80. rokov 20. storočia začal aktívne využívať elektronickú poštu na komunikáciu s matematikmi. Odborná verejnosť tak dostala možnosť zistiť, že nová práca legendárneho Johna Nasha má význam a hodnotu. Táto skupina matematikov potom navrhla Johna Nasha komisii Švédskej národnej banky, ktorá udeľuje Nobelovu cenu, ako kandidáta v oblasti ekonómie.
90. roky 20. storočia znamenali návrat génia - Nashovi sa podarilo zvládnuť prejavy jeho duševnej choroby. Stále dúfal, že sa mu podaria zásadné vedecké odhalenia. Jeho práca v roku 2015 sa zaoberala zaujímavými špekuláciami v pokročilej teórii hier.
Kariéra
V lete roku 1950 pracoval pre RAND Corporation v kalifornskom meste Santa Monica, kam sa nakrátko vrátil aj v rokoch 1952 a 1954. Od roku 1950 zároveň vyučoval matematiku na Princetone a študoval. Podarilo sa mu vyhnúť sa vojenskej službe. V tomto období dokázal platnosť tzv. Nashovho teorému vnorenia, dôležitého výsledku v diferenciálnej geometrii o mnohotvárnosti.
Od roku 1951 do jari roku 1959 pôsobil na MIT a oddychový rok strávil prácou v Inštitúte pre pokročilé štúdium na Princetone.
V rokoch 1965-1967 zastával miesto výskumného pracovníka na Brandeis University. Potom sa na 30 rokov publikačne odmlčal. Do roku 1996 publikoval spolu 23 vedeckých prác. V posledných rokoch svojho života sa venoval matematike v Princetone a hoci bol opatrný v styku s neznámymi ľuďmi, zasvätení hovorili o jeho suchom humore.
Na Nashovu kariéru mala zásadný vplyv podpora jeho ženy Alicie. Povzbudzovala ho, keď trpel halucináciami, a chápala, že akokoľvek nevýrazné zapojenie do činnosti princetonskej komunity matematikov Nashovi veľmi prospievalo. Okrem toho Alicia odvážne pracovala v mužmi ovládanom odvetví ako počítačová programátorka, aby materiálne zabezpečila seba, manžela a syna.
Úmrtie
John Nash a jeho manželka Alicia zomreli pri dopravnej nehode na diaľnici New Jersey Turnpike v blízkosti mesta Monroe Township, v štáte New Jersey o 17:18 EST 23. mája 2015. Podľa hovorcu New Jersey State Police, seržanta Gregoryho Williamsa, vodič ich taxíka Ford Crown Victoria stratil kontrolu nad vozidlom pri predbiehaní a narazil do zvodidiel (okolo 16:30 EST).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chrenovec-Brusno
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chrenovec-Brusno v okrese Prievidza.
Paul Wild
Prof. Paul Wild (IPA výslovnosť:, * 5. október 1925, Wädenswil, Švajčiarsko – † 2. júl 2014, Bern, Švajčiarsko ) bol švajčiarsky astronóm, objaviteľ početných komét a planétok.
Kariéra
Bol riaditeľom Astronomického inštitútu Univerzity Bern od roku 1980 do 1991. Pozorovania vykonával na observatóriu Zimmerwald neďaleko Bernu.
Objavy
Wild objavil viaceré kométy, planétky a supernovy:
Jeho prvým objaveným asteroidom (planétkou) bol  SN 1954A,  najnovší SN 1994M.
La Savoie
La Savoie (doslova „Savojsko“) môže byť názov:
Grindorff-Bizing
Grindorff-Bizing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Akrécia
Akrécia môže byť:
Maxilly-sur-Léman
Maxilly-sur-Léman je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
BlindUbuntu
BlindUbuntu je linuxová distribúcia založená na Ubuntu, prispôsobená pre ťažko zrakovo postihnutých a nevidiacich užívateľov počítačov.
Red Bull
Red Bull je energetický nápoj, ktorý sa vyrába v Rakúsku. Sídlom spoločnosti Red Bull GmbH je Fuschl am See. Spoločnosť založil Dietrich Mateschitz.
Pôvodný recept na nápoj Red Bull však pochádza z Thajska a následne bol v priebehu trojročného obdobia (1984-1987) chuťovo upravený pre potreby západnej civilizácie. V tejto časovej perióde sa zrodil aj marketingový koncept Red Bullu, za ktorým je vzletný reklamný slogan „Red Bull Vám dáva krííídla!“
Apex
Apex môže byť:
APEX môže byť:
Daniela Kapitáňová
Daniela Kapitáňová (* 30. júl 1956, Komárno) je slovenská spisovateľka, publicistka a divadelná režisérka.
Priekopa
Priekopa môže byť:
Drevorez
thumb|Albrecht Dürer. Štyria jazdci Apokalypsy. (drevorez) thumb|Kacušika Hokusai. Veľká vlna pri Kanagawe. Drevorez (pozor na zámenu s drevorytom; pozri aj drevorezba) je jednak umelecká grafická technika tlače z výšky známa v Európe od 14. storočia, jednak tlačová platňa zhotovená touto technikou, a jednak odtlačok tejto platne.
Dejiny
Predchodcom drevorezu ako grafickej techniky bolo potlačovanie látok ornamentálnymi vzormi, ktoré vytvárali starí Indovia a Arabi. V starovekom Ríme zase existovali drevené pečiatky na označovanie majetku. Najstaršie techniky drevorezu boli vyvinuté na Ďalekom východe. Tlač na papier sa objavila v 7.storočí pred Kr. v Číne.
Savoie (departement)
Savoie (73), po slovensky Savojsko, je departement vo Francúzsku.
Drevorez
Dejiny
V Európe sa táto technika tlače objavila koncom 14.storočia. Túto techniku preskúmal a výrazne rozvinul Albrecht Dürer, ktorý z nej vytvoril nezávislú umeleckú disciplínu. Drevorez teda prestal byť len jedným zo spôsobov ako vytlačiť text.
V Číne a Japonsku dosiahol drevorez najväčší rozkvet v 18. a 19. storočí. Japonskú školu ukijo-e, vo svojej farebnej tvorbe rozvinuli Suzuki Harunobu, Tošusai Šaraku, Kitagawa Utamaro. Vrcholné diela vytvorili Kacušika Hokusai a Ando Hirošige. Japonské umenie drevorezu ovplyvnilo výrazným spôsobom francúzskych umelcov 19.storočia.
Technika drevorezu
Základným predpokladom je správna voľba dreva: pre jemnejšiu prácu sa hodí tvrdé drevo hrušky, jablone alebo orecha, pre hrubšiu prácu potom mäkké topoľové drevo. Podmienkou je, aby drevo bolo suché a bez trhlín a iných kazov. Guľatina sa rozreže pozdĺžne na niekoľko rovnako hrubých dosiek. Najvhodnejšie dosky sú z jadrovej časti stromu. Dosky sú potom zahobľované na rovnakú výšku. Niektorí umelci zámerne používajú dosky, ktoré majú plastickú prirodzenú štruktúru dreva viditeľnú aj pri otlačku. Drevo je potom rozrezané na potrebné formáty a je napustené olejom či tukom, aby drevo nepracovalo a póry sa stiahli. Potom sa dosky nechajú zaschnúť. Kresba na drevenej doske môže byť rozvrhnutá niekoľkými spôsobmi. Môže byť naskicovaná ceruzkou a potom obtiahnutá buď tušom priamo na dreve, alebo na povrchu zatretom tenkou vrstvou zinkovej beloby s vodným roztokom arabskej gumy. Ak umelec vychádza z prípravnej kresby, môže ju preniesť za pomoci pauzovacieho a kopírovacieho papiera. Drevo možno tiež potrieť slabou vrstvou tuša a kresbu prepauzovať cez papier potrený svetlou rudkou, alebo je možné papier nalepiť po celej ploche na doštičku a vyrezávať cezeň. Posledný spôsob je rozvrhnutie kresby nožom do dosky. Línie kresby sa potom opatrne vyrezávajú ostrými oceľovými nožmi s krátkou čepeľou.
Sterling Morrison
Holmes Sterling Morrison, Jr. známy ako Sterling Morrison (* 29. august 1942, East Meadow, New York – † 30. august 1995, Poughkeepsie, New York) bol americký rockový gitarista a basgitarista, známy ako člen skupiny The Velvet Underground v 60. rokoch 20. storočia.
Študoval angličtinu na Syracuse University, štúdium však nedokončil. V roku 1965 spolu s Johnom Caleom, Lou Reedom a Angusom MacLisom založili skupinu The Velvet Underground. MacLise neskôr odišiel a nahradila ho Maureen Tucker, čím vznikla klasická zostava. Morrison sa podieľal na prvých štyroch albumoch tejto skupiny The Velvet Underground & Nico (1967), White Light/White Heat (1968), The Velvet Underground (1969) a Loaded (1970). Zo skupiny odišiel v roku 1971 a vrátil sa ku štúdiám. V osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch bol členom sprievodnej skupiny Maureen Tucker. Zomrel v roku 1995, iba deň po svojich 53. narodeninách.
Wörterberg
Wörterberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Güssing.
Žije tu 494 obyvateľov (31. 3. 2009).
Aigyros
Aigyros alebo Aigydros je v gréckej mytológii syn a nástupca sikyónskeho kráľa Thelxóna.
Sikyónsky kráľ Aigyros panoval 34 rokov. Ako uvádza staroveký autor Hieronym, bolo to od roku 1895 do roku 1861 pred Kr. Po smrti Aigyra vládnu moc v Sikyóne prevzal jeho syn Thourimachos.
Gros-Réderching
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chvojnica (okres Prievidza)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chvojnica v okrese Prievidza.
Anasoft litera
Anasoft litera je slovenská literárna cena, udeľovaná raz ročne za najlepšie pôvodné slovenské prozaické literárne dielo alebo za preklad pôvodného prozaického literárneho diela autorov, ktorí sú primárne občanmi Slovenskej republiky a ich diela sú knižne vydané v predchádzajúcom kalendárnom roku. Cenu organizuje od roku 2006 občianske združenie ars_litera. Honorár laureáta je 10 000 EUR. Sponzorom ceny je softvérová spoločnosť ANASOFT APR.
Charny (Côte-d’Or)
Charny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Anasoft litera
Od roku 2018 je priebeh výberu trojkolový. V prvom kole na jar porota vyberá 10 najlepších kníh, označených ako V desiatke Anasoft litera. V druhom kole v septembri je výber zúžený na 5 kníh, označených ako Finalista*tka Anasoft litera. Spomedzi finalistov je následne hlasovaním zvolený Laureát/Laureátka literárnej ceny Anasoft litera. Do roku 2017 bol výber len dvojkolový a finalistov bolo 10.
Charny (Côte-d’Or)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Anasoft litera
Weboví návštevníci môžu v období medzi zverejnením finalistov a vyhlásením výsledkov hlasovaním určiť, kto z finalistov získa Cenu čitateľov a čitateliek.
Finalisti v roku 2018
Ďalší v desiatke Anasoft litera:
Charny (Côte-d’Or)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anasoft litera
Finalisti v roku 2019
Ďalší v desiatke Anasoft litera:
Finalisti v roku 2020
Ďalší v desiatke Anasoft litera:
Porota: Zuzana Belková, Michal Jareš, Peter F. 'Rius Jílek, Lubomír Machala, Dado Nagy
Finalisti v roku 2021
Ďalší v desiatke Anasoft litera:
Porota: Radka Denemarková, Mária Ferenčuhová, Patrik Garaj, Rafał Majerek, Marta Součková.
=== Finalisti v roku 2022 ===
Seine-Maritime
Seine-Maritime (76), doslova: Prímorská Seina, je departement vo Francúzsku.
Gaschurn
Gaschurn je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bludenz.
Megève
Megève je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hort
Hort môže byť:
Rovnice
Rovnice môže byť:
Haute-Savoie
Haute-Savoie (74), po slovensky Horné Savojsko, je departement vo Francúzsku.
Revel (kantón)
Revel je francúzsky kantón v departemente Haute-Garonne v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 13 obcí.
Charrey-sur-Saône
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kaukura
Kaukura (alebo aj Kaheko) je veľký atol v západnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližšími susedmi sú atoly Arutua a Apataki, vzdialené takmer rovnako ďaleko, smerom na sever. Centrálny ostrov Tahiti je vzdialený približne na juhozápad.
Geografia atolu
Atol má tvar natiahnutého elipsoidu s tenkým prstencom útesu a súše v pomere k celkovej rozlohe. Má približne na dĺžku a  na šírku. Jeho lagúna má iba jeden úzky, umelo vytvorený splavný prieplav na severozápadnom cípe, neďaleko osady Raitahiti.
Prstenec atolu je, podobne ako u mnohých iných atolov v oblasti (Fakarava, Arutua, Toau, Faaite, Tahanea a i.) z južnej strany tvorený zväčša nízkym koralovým útesom, umiestneným iba tesne na úrovni hladiny oceánu a len výnimočne prerušený malými ostrovčekmi (polyn. „motu“). Zo severnej strany tvorí prstenec atolu viac dlhších pásov súše s vegetáciou, najmä na severozápadnom a juhovýchodnom cípe prstenca.
Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej len tesne pod hladinu mora. Sopka z oceánskeho dna na výšku meria a jej vek sa odhaduje na   60,1 až 62,3 mil. rokov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka je od holandského moreplavca Jakoba Roggeveena z roku 1722. Ďalší známy zápis do lodného denníka a máp vykonal James Cook 19. apríla 1774.
V súčasnosti je najobývanejšou osadou Raitahiti, kde žije drvivá väčšina obyvateľov. Je situovaná na severozápadnom cípe prstenca atolu. Hneď v susedstve osady je aj letisko, vybudované v roku 1994, ktorého asfaltová pristávacia dráha je dlhá.
Fauna a flóra
Z rastlín sú na atole prítomné dekoratívne Ibišteky lipovité (Hibiscus tiliaceus), Podslnečník (Abutilon grandifolium) z čeľade slezovitých, Láskavec biely (Amaranthaceae Achyranthes) alebo parazitický „vinič lásky“ (Cassytha filiformis), ktorý dostal názov vďaka svojim afrodiziakálnym účinkom.
Ekonomika
V roku 2012 žilo na atole 475 obyvateľov. Donedávna bol rybolov hlavnou činnosťou a obživou obyvateľov. V poslednom čase ho nahrádza turizmus. Medzi ďalšie aktivity patrí produkcia perál a kopry.
Administratívne a geografické členenie
Geograficky patrí atol Kaukura k Palliserovým ostrovom. Tie tvoria ešte atoly Fakarava, Niau, Toau, Arutua, Apataki, Mataiva, Tikehau, Rangiroa a Makatea.
Administratívne patrí atol do komunity Arutua, do ktorej patrí ešte atol Apataki.
Národný park Dolomiti Bellunesi
Národný park Dolomiti Bellunesi je národný park na severovýchode Talianska, v Benátskom regióne v provincii Belluno.
Dolomiti Bellunesi sú súčasťou pohoria Dolomity, respektíve Východných Dolomitov. K Dolomiti Bellunesi patria horské masívy Alpi Feltrine, Monti del Sole, Monte Schiara, Talvéna, Prampèr a Spiz di Mezzodì. Centrom oblasti je menšie mesto Belluno.
Národný park bol založený v roku 1990. UNESCO ho v roku 2009 zaradilo do zoznamu svetového dedičstva ako súčasť skupiny „Pale di San Martino – San Lucano – Dolomiti Bellunesi – Vette Feltrine“.
Územie
Národný park Dolomiti Bellunesi sa rozprestiera na ploche 32 km2. Nachádza sa v provincii Belluno, medzi riekami Cismon a Piava a medzi údolím Maè a údolím Agordo.
Pohoria
Do tohto národného parku zasahujú pohoria Alpi Feltrine (Vette di Feltre, Cimonega, Pizzocco, Brendol, Agnelezze), Monti del Sole, Schiara, Talvena, Prampèr, a Spiz di Mezzodì. Nachádzajú sa tu vysokohorské oblasti, krasové útvary a skalnaté svahy, čo predstavuje dokonalé prostredie pre vysokohorské druhy zvierat.
Rieky a potoky
Okrem niektorých vysokohorských krasových oblastí je územie národného parku veľmi bohaté na vodné zdroje, ako sú potoky, jazerá a rieky, napríklad Cordevole, Mis, Caorame, Stien (prítok Caorame), Falcina (prítok Mis), Ardo, Vescovà, Prampera (prítok Maè). Tieto vodné zdroje prispievajú k biologickej rôznorodosti parku.
Samosprávy
Národný park sa rozkladá na území 15 samospráv: Belluno, Cesiomaggiore, Feltre, Gosaldo, La Valle Agordina, Longarone, Pedavena, Ponte nelle Alpi, Rivamonte, San Gregorio nelle Alpi, Santa Giustina, Sedico, Sospirolo, Sovramonte a Val di Zoldo.
Rastlinstvo
Rastlinstvo Dolomiti Bellunesi tvorí rododendron, bodliak a iné alpské druhy rastlín. Nájdeme tu listnaté stromy aj borovicové lesy, lúky a alpské tundry.
Živočíšstvo
Národný park sa vyznačuje bohatou alpskou biodiverzitou. Spomedzi najdôležitejších druhov zvierat môžeme spomenúť:
Gunderamova obrana
Gunderamova obrana je otvorenie, ktoré patrí medzi tzv. otvorené hry. Je charakterizovaná ťahmi a v súčasnosti sa nepovažuje za korektnú obranu, pretože čierneho čiernopoľný strelec je pomerne pasívny. Biely najčastejšie pokračuje: s vyrovnanou hrou. Vzniká pozícia na obrázku nižšie.
Variant po 3. ... Jf6
Ďalší variant vzniká ak po ''3. Sc4 čierny zahrá 3. ... Jf6 4. Jc3 c6 5. 0-0 b5 6. Sd3 d5 7. exd5 b4 8. Jg5!? bxc3 9. d6 Db7 10. Sxf7+ Kd8'' a vzniká pozícia, kde čierny má o jazdca viac, avšak biely má iniciatívu.
Ettore Sottsass
Ettore Sottsass (* 14. september 1917, Innsbruck, Rakúsko† 31. december 2007, Miláno, Taliansko) bol taliansky architekt a dizajnér, zakladateľ talianskeho umeleckého hnutia 80. rokov Memphis Group (Memphisská skupina).
Wulkaprodersdorf
Wulkaprodersdorf je trhová obec  v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Eisenstadt-okolie.
Žije tu obyvateľov.
Grosbliederstroff
Grosbliederstroff je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saddám Husajn
Saddám Husajn Abd al-Madžíd al-Tikrítí alebo Saddám Takrít Husajn, (po arabsky: صدام حسين عبد المجيد التكريتي - ṣaddám ḥusajn ʿabdu-l-maǧíd al-tikrítí) (* 28. apríl 1937, Tikrít – † 30. december 2006, Bagdad) bol iracký prezident od 16. júla 1979 do 9. apríla 2003, keď bol zosadený počas invázie Iraku vedenej USA. Americkí vojaci ho zajali 13. decembra 2003 a 30. júla 2004 bol oficiálne (avšak nie fyzicky) odovzdaný irackým úradom. 5. novembra 2006 bol odsúdený irackým súdnym tribunálom za zločiny proti ľudskosti na trest smrti. 30. decembra 2006 bol popravený v Bagdade.
Život
Narodil sa v pastierskej rodine v Al-Awje, 13 km od Tikrítu. Svojho otca, ktorý zmizol ešte pred jeho narodením, nikdy nepoznal. Čoskoro po jeho narodení zomrel na rakovinu jeho starší brat. Saddám do troch rokov vyrastal u svojho strýka z matkinej strany Chairalaha Talfaha. Po tom, čo sa jeho matka znovu vydala, žil krátku dobu s nevlastnými súrodencami a otcom, ktorý sa však k nemu správal hrubo. Preto, keď mal 10 rokov, ušiel späť za svojím strýkom do Bagdadu. Strýko bol irackým dôstojníkom a súčasne aj presvedčeným nacionalistom. Pre účasť na protibritskom sprisahaní bol aj väznený. Neskôr s jeho podporou začal študovať na národne orientovanej strednej škole v Bagdade. Neskôr pokračoval v štúdiu irackého práva, ale po troch rokoch v roku 1957 štúdium zanechal a pripojil sa k panarabskej nacionalistickej strane ľavej orientácie - Baas „Arabská strana socialistickej obrody“, ktorej priaznivcom a členom bol aj jeho strýko. Už v mladom veku sa zapojil do panarabskej revolúcie. V roku 1959 bol po neúspešnom atentáte na Abdula Kásima nútený opustiť Irak. Istý čas pôsobil v Egypte, v ktorom v tom čase určoval politický kurz Gamál Abd an-Násir, legenda panarabského národného hnutia.
Do vlasti sa vrátil v roku 1963. V rokoch 1964 až 1966 bol pre svoju politickú aktivitu väznený. Do vysokej politiky sa dostal vďaka strane Baas, keď zohral dôležitú úlohu pri prevrate roku 1968, keď sa táto strana za pomoci CIA dostala k moci. Po prevrate pôsobil vo funkcii viceprezidenta a postupne si vo vláde vybudoval veľmi silnú pozíciu, takže v Iraku de facto vládol už pred tým, ako bol oficiálne menovaný za prezidenta po rezignácii jeho predchodcu, generála Ahmada Hasana al-Bakra, 16. júla 1979.
Režim strany Baas sa vyznačoval sekularizmom, nacionalizmom, pričom sa nechal výrazne inšpirovať socialistickým systémom východnej Európy. Okrem socialistických krajín nadviazal blízke vzťahy s Francúzskom. Paradoxne napriek rovnakým ideovým prvkom bol v nepriateľskom postavení voči strane Baas, ktorá vládla v rovnakej dobe v Sýrii. Husajnova moc a jeho režim kulminoval v čase, keď bol sekulárny panarabský nacionalizmus na ústupe a na jeho miesto sa začal výrazne presadzovať panislamizmus, pri súčasnom udržaní monarchistických prozápadných režimov. Tieto faktory, ako aj zavádzanie despotických prvkov riadenia štátu, krvavé potlačovanie menšín (to kompromitovalo zdedenú Násirovu ideu panarabského oslobodenia) spôsobilo, že sa dostával postupne do politickej izolácie.
V priebehu svojej vlády okolo seba vyvinul už spomínaný silný kult osobnosti, takže sa vo funkcii udržal i počas iránsko-irackej vojny v rokoch 1980 – 1988 a vojny v Zálive roku 1991, ktoré pre Iračanov a Irak znamenali okrem poklesu životnej úrovne aj hospodársky pád ešte donedávna prosperujúcej krajiny. Pre mnoho Arabov predstavoval hrdinu bojujúceho proti Západu a Izraelu a podporujúceho Palestínčanov. V priebehu 90. rokov sa z propagandistických dôvodov, ale tiež v dôsledku rozpadu ZSSR, ktoré prestalo podporovať arabské krajiny, aj napriek svojmu doterajšiemu sekularizmu priklonil čiastočne k islamu. 2. augusta 1990 jeho vojská vpadli do Kuvajtu, ktorý vyhlásil za súčasť Iraku. Tento jednostranný akt agresie odsúdilo aj OSN, ktoré zorganizovalo medzinárodnú koalíciu pod vedením USA, ktorá proti Husajnovým vojskám zasiahla v roku 1991.
Po dlhotrvajúcom hospodárskom embargu, ktoré trvalo od roku 1991 a súčasne znamenalo veľké utrpenie irackých civilistov, bol Irak úplne ekonomicky vyčerpaný. V roku 2003 padlo v USA definitívne rozhodnutie na vpád do Iraku. Na základe nepotvrdenej domnienky o držbe zbraní hromadného ničenia začala 20. marca 2003 americko-britská koalícia (bez mandátu OSN) inváziu do Iraku. Po bojoch o Um-Kasr, Basra, Nadžaf, Kut a Karbala bola iracká armáda a domobranecké milície zničené americkou vojenskou a technologickou prevahou. Bagdad bol obsadený 9. apríla 2003.
Saddám Husajn bol prakticky zbavený moci. No darilo sa mu dlhú dobu unikať pred zatknutím. 24. decembra 2003 bol americkými vojskami zajatý po zrade niektorých blízkych pomocníkov. Následne sa na dlhotrvajúcom súde zodpovedal z genocídy, vrážd a týrania civilistov spáchaných počas iracko-iránskeho konfliktu. Všetky obvinenia kategoricky popieral a prehlasoval súd za zmanipulovaný zo strany Spojených štátov. Na súde sa obhajoval sám. 5. novembra 2006 bol uznaný vinným z vojnových zločinov a zločinov proti ľudskosti a odsúdený na trest smrti obesením. Podľa irackého práva nasledovalo po udelení trestu smrti automaticky odvolanie (v lehote 30 dní), pričom odvolací súd trest smrti 26. decembra 2006 potvrdil. Napriek medzinárodným ohlasom o barbarskosti trestu smrti bol rozsudok vykonaný už 30. decembra 2006 pri východe Slnka o 6:05 miestneho času. (Údaje o presnom čase popravy sa však rozchádzajú. Arabské zdroje uvádzajú 6:05, iné čas 5:57.) 31. decembra bol pochovaný v meste Tikrít.
Seine-et-Marne
Seine-et-Marne (77), po slovensky Seina a Marna, je departement vo Francúzsku, pomenovaný podľa riek Seina a Marna.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kamenec pod Vtáčnikom
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kamenec pod Vtáčnikom v okrese Prievidza.
Majstrovstvá Európy B kategórie vo vodnom póle mužov 2007
Majstrovstvá Európy B kategórie vo vodnom póle mužov 2007 boli v poradí 7. Majstrovstvá Európy B kategórie vo vodnom póle mužov, ktoré organizovala Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Manchesteri, v Spojenom kráľovstve od 8.15. júla 2007, za účasti 12 tímov. Zápasy sa odohrali Manchester Aquatics Centre. Titul získala 🇲🇪 po finálovej výhre nad 🇫🇷.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikačné podujatie na postup do kvalifikácie na Majstrovstvá Európy 2008. Do kvalifikácie postúpilo 6 družstiev. Zároveň 3 najlepšie družstvá postúpili do európskej olympijskej kvalifikácie.
Velký Hornek
Velký Hornek je prírodná rezervácia nachádzajúca sa v južnej časti CHKO Moravský kras na rozmedzí katastrov mestskej časti Brno-Líšeň a obce Mokrá-Horákov. Predmetom ochrany sú stepné a lesostepné spoločenstvá s fragmentami dúbrav (dub plstnatý), v ktorých sa nachádza najsevernejšia lokalita výskytu radu chránených druhov rastlín a živočíchov. Z botanického i zoologického hľadiska sa jedná o jednu z najcennejších lokalít južnej časti Moravského krasu.
Stanovište
Rezervácia je situovaná na náhornej plošine a k nej priľahlých prudkých svahoch ústiacich dole do hlbokého údolia Říčky. K veľkému druhovmu bohatstvu prispieva ako geologické podložie tvorené doskovitými, dobre odlučnými vrchne devónskymi biodetritickými hádsko-říčskými vápencami líšeňského súvrstvia, tak aj veľké rozpätie nadmorských výšok (275-427 m), ktoré tak dáva vzniknúť radu rozmanitých biotopov. Značný vplyv má aj niekdajšie hospodárske využívanie tejto oblasti, ešte začiatkom 20. storočia odlesnené a využívané ako pasienky a zdroj palivového dreva. Vznik čistín umožnil rozšírenie radu svetlomilných a teplomilných druhov rastlín a živočíchov, niektoré z nich (kosatec nízky (Iris pumila), oman hodvábny (Inula oculus-christi) a i.) tu majú jedinú lokalitu výskytu v celom Moravskom krase.
Fauna a flóra
Velký Hornek patrí k druhovo neobyčajne bohatým oblastiam. Bryologické prieskumy potvrdili výskyt 69 druhov machorastov, niektoré z nich patria v Česku k celorepublikovo ohrozeným. Podobne vysoká je aj rozmanitosť húb (366 druhov). Bolo zaregistrovaných 45 druhov vtákov, z toho 35 hniezdiacich.
Plošinu v najvyšších partiách územia, kde boli lesy vyrúbané kvôli pastvinám, postupne zarastajú druhovo chudobné spoločenstvá nepôvodných rastlín, napr. agát biely (Robinia pseudacacia), ovsík obyčajný (Arrhenatherum elatius) a lastovičník väčší (Chelidonium majus). Medzi týmito porastami sa roztrúsene vyskytujú enklávy bezlesia s radom ohrozených a chránených druhov, napr. poniklecom veľkovetým (Pulsatilla grandis), omanom hodvábnym (Inula oculus-christi), kosatcom nízkym (Iris pumila), hlaváčkom jarným (Adonis vernalis), jagavkou konáristou (Anthericum ramosum) a i. Na najteplejších stanovištiach sa vyskytujú teplomilné dubové lesy s dominantným dubom zimným (Quercus petraea), krovitým drieňom obyčajným (Cornus mas), v podraste napr. s jasencom bielym (Dictamnus albus) a prvosienkou jarnou (Primula veris). Svahy porastajú výmladkovými dubovo-hrabovými lesmi s bohatým podrastom, napr. pľúcnikom lekárskym (Pulmonaria officinalis), hviezdicou veľkokvetou (Stellaria holostea), veternicou hájnou (Anemonoides nemorosa), pečeňovníkom trojlaločným (Hepatica nobilis) alebo svíbom krvavým (Cornus sanguinea). Na strmých svahoch hlbšie v údolí rastie suťový les s hrabom obyčajným (Carpinus betulus), v ktorého podraste sa vyskytujú napr. lipnica hájna (Poa nemoralis), pakost smradľavý (Geranium robertianum) alebo chránená ľalia zlatohlavá (Lilium martagon). V úzkom údolí Říčky potom prevažujú brehové porasty jelšín s jelšou lepkavou (Alnus glutinosa), slezinovkou striedavolistou (Chrysosplenium alternifolium), prvosienkou vyššou (Primula elatior) alebo netýkavkou nedotklivou (Impatiens noli-tangere).
Z významných druhov bezstavovcov sa tu na jedinej lokalite v Česku vyskytuje podobník jednopásavý, ďalej napr. kriticky ohrozený motýľ jasoň chochlačkový (Parnassius Mnemosyne), ohrozený roháč veľký (Lucanus cervus) alebo slimák zebrovka stepná (známy v Česku len z niekoľkých lokalít). Z vtákov je možné na Velkom Horneku zastihnúť ďatľa čierneho (Dryocopus martius), ďatľa veľkého (Dendrocopos major), žlnu zelenú (Picus viridis), brhlíka obyčajného (Sitta europaea), drozda plavého (Turdus philomelos), mlynárku dlhochvostú (Aegilathos caudatus), orieška hnedého (Troglodytes troglodytes), sýkorku uhliarku (Parus ater), sýkorku belasú (Parus coeruleus), sýkorku chochlatú (Parus cristatus), sýkorku veľkú (Parus major) a i. Z ďalších stavovcov sú významné chránené druhy jašterica zelená (Lacerta viridis) a rosnička zelená (Hyla arborea).
Ploučnice
Ploučnice je rieka v severných Čechách. Je to pravostranný prítok Labe, má dĺžku, odvodňuje územie s plochou a v ústí má priemerný prietok /s.
Stanislav Šesták
Stanislav Šesták (* 16. december 1982, Demjata) je bývalý slovenský futbalový útočník. Hral aj za slovenské národné futbalové mužstvo. Do Bochumu prestúpil v lete 2007 z MŠK Žilina za 0,75 milióna eur a podpísal tu štvorročný kontrakt ako náhrada za Theofanisa Gekasa, ktorý odišiel do Bayer 04 Leverkusen. V súčastnosti hráva a koučuje za rodnú obec Demjata.
Ploučnice
Rieka pramení v geomorfologickom celku Ještědsko-kozákovský hřbet na juhozápadnom svahu vrchu Ještěd v nadmorskej výške, nad obcou Osečná Od prameňa tečie najprv na juhozápad do obce Osečná, potom sa stáča na západ a napája rybníky Hamerský a Horecký. Za mestom Stráž pod Ralskem vytvára výraznejšiu zákrutu a preteká tiesňavovitým úsekom, tzv. Průrvou Ploučnice, ktorá končí krátkym upraveným tunelom. Za obcou Noviny pod Ralskem sa stáča na juh, južne od mesta Mimoň preteká územím bývalého vojenského priestoru Ralsko, kde sa najprv stáča na juhozápad a následne pri osade Hradčany na severozápad, pričom výraznejšie meandruje. Cez mesto Česká Lípa preteká západným smerom, za mestom sa stáča a pokračuje k ústiu severozápadným smerom. Do Labe ústi v Děčíne v nadmorskej výške
Stanislav Šesták
Kariéra
Seniorskú kariéru odštartoval v Tatrane Prešov ktorého je odchovancom. Po dvoch seniorských sezónach prestúpil do Slovana Bratislava kde v 39 ligových zápasoch zaznamenal 5 gólov a v sezóne 2003/2004 zažil aj smutné vypadnutie slávneho klubu do druhej ligy. Po sezóne poznačenej zostupom sa Šesták presunul do MŠK Žilina kde zažil úspešné obdobie ovenčené titulom v sezóne 2006/07 a 37 gólmi behom troch sezón si zabezpečil angažmán v bundesligovom Vfl Bochum v lete 2007. V debutovej bundesligovej sezóne nastrieľal 13 gólov ku ktorým pridal aj 9 asistencií a bol hlavný dôvod prečo Bochum ukončil sezónu v kľudnom strede tabuľky. Ďalšie sezóny už ale až tak vydarené neboli a v lete 2010 došlo k odchodu do tureckého MKE Ankaragücü kde si zahral s kolegami z reprezentácie Róbertom Vittekom a Marekom Saparom. Behom jednej sezóny zaznamenal bilanciu 10+2 v 24 ligových zápasoch. Ankaragücü ho po tejto sezóne vykúpilo z Vfl Bochum za 2,2 milióna eur avšak obratom ho predalo do Bursasporu za čiastku 2,5 milióna eur.
Slovenská reprezentácia
Reprezentoval Slovensko už v mládežníckych kategóriach. V seniorskej reprezentácii strelil desať gólov. 15. októbra 2008 v zápase 3. európskej kvalifikačnej skupiny o postup na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 strelil Poľsku dva góly v priebehu dvoch minút (85. a 86. minúta), čím otočil výsledok z 0-1 na 2-1 a strelil svoje prvé góly v reprezentácii. Je naším najlepším strelcom v kvalifikácii MS 2010 so šiestimi gólmi.
Ploučnice
Hlavnými prítokmi sú zľava Robečský potok a sprava Ještědský potok, Panenský potok, Svitava a Bystrá.
Ploučnice preteká cez Stráž pod Ralskem, Mimoň, Českú Lípu, Stružnicu, Žandov, Františkov nad Ploučnicí, Benešov nad Ploučnicí a Děčín.
Bileffahi
Bileffahi je jedným z obývaných ostrovov na atole Šavijani na Maldivách. Počet obyvateľov je 594 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 920 m, šírka 630 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 245,57 km.
Anna Jagelovská (1503 – 1547)
Anna Jagelovská (alebo Jagellonská) (* 23. júl 1503, Budín – † 27. január 1547, Praha), bola rímska, česká a uhorská kráľovná, manželka rímsko-nemeckého cisára, českého a uhorského kráľa Ferdinanda I. Habsburského.
Životopis
Dcéra českého a uhorského kráľa Vladislava Jagelovského a Anny z Foix bola už v detstve prisľúbená príslušníkovi habsburskej dynastie. Toto spojenie medzi Habsburgovcami a Jagelovcami bolo pripravované v množstve dohôd a definitívne potvrdené v tzv. viedenských sobášnych zmluvách, uzavretých vo Viedenskom Novom Meste v roku 1515 medzi cisárom Maximiliánom I. a Vladislavom Jagelovským. Na ich základe sa Vladislavov syn Ľudovít oženil s Maximiliánovou vnučkou Máriou Habsburskou a Vladislavova dcéra Anna si vzala za manžela arcivojvodu Ferdinanda.
26. mája 1521 sa konala dohodnutá svadba. Keď 29.8.1526 na moháčskom bojovom poli zahynul Annin brat Ľudovít panovníctvo v Čechách a v Uhorsku prešlo na jej manžela Ferdinanda. Tento akt znamenal založenie stredoeurópskej habsburskej monarchie.
Ferdinandovou snahou bolo uplatnenie dedičských nárokov svojej manželky na český trón, ktorú jej otec vo výnose z r. 1510 prehlásil za prípadnú dedičku českej koruny. No tieto nároky boli bez výhrad uznané iba vo vedľajších krajinách Koruny Českej – na Morave, v Sliezsku a Lužici. České stavy odmietli uznať Annine a Ferdinandove nároky a trvali na voliteľnosti trónu.
V osobnom živote Anna vynikala veľkou humánnosťou a šľachetnosťou. Zasadzovala sa za potreby nemajetných, prihovárala sa za riešenie problémov chudákov a prenasledovaných. Bola veľmi zručnou ženou. Veľmi pekne vyšívala, Napriek tomu, že patrila k najvyššej aristokracii bola veľmi skromná, čo sa prejavovalo napr. pri výbere oblečenia. Milovala prírodu, veľa času trávila v záhradách. Je o nej známe, že sa zaslúžila o opravu Svätovítskej katedrály, poškodenej po ničivom požiari v r. 1541.
Rodinné pomery
Manželstvo Anny a Ferdinanda, hoci vzniklo ako dôsledok dynastických dohôd, bolo veľmi harmonické, založené na silnom citovom vzťahu a už pre ich súčasníkov sa stalo mnohokrát vyzdvihovaným a isto i idealizovaným príkladom vzorného súžitia v panovníckej rodine. O svoje početné potomstvo sa príkladne starali a dopriali im i výnimočné vzdelanie. Ferdinand dal pre manželku vybudovať na Pražskom hrade známy letohrádok kráľovnej Anny (dodnes patrí k najkrajším renesančným skvostom Prahy), a upraviť zámockú záhradu, ktorá mala nielen okrasnú ale i úžitkovú funkciu. Vzácne rastliny i cudzokrajné plodiny dovtedy v Čechách neznáme (pomaranče, figy, citróny, jedlé gaštany) obdivovali návštevníci z rôznych končín Európy. Annino náhle úmrtie po pôrode začiatkom r. 1547 (pri pôrode poslednej dcéry) silne poznamenalo ďalší Ferdinandov život. Do konca života trúchlil a už sa viac neoženil. Anna bola pochovaná vo Svätovítskej katedrále v Prahe a jej manžel, ktorý ju prežil o 17 rokov, si prial byť pochovaný po jej boku. Dnes sú uložení v tomto chráme spolu so synom Maximiliánom pod renesančným mramorovým náhrobkom od holandského sochára Alexandra Collina.
V manželstve Anny a Ferdinanda sa narodilo celkom 15 detí, z ktorých sa iba tri nedožili dospelosti:
Yvelines
Yvelines (78) je departement vo Francúzsku.
Göfis
Göfis je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Feldkirch.
Žije tu 2992 obyvateľov (31. 3. 2009).
Široká dolina
Široká dolina je pomerne veľká dolina, ktorá od severu zasahuje do masívu Širokej a je jedným z hlavných odvetví Javorovej doliny vo Vysokých Tatrách. Jej ústie leží bezprostredne na juh od vyšného konca Tatranskej Javoriny. Je dlhá, zaberá plochu asi.
Polohopis
Z obidvoch strán je ohraničená ramenami, ktoré vybiehajú zo Širokej. Od západu je to rameno, na ktorom je Skalka, Zadná kopa Horvátov vrch , Zámky , oddeľujúce Širokú dolinu od Bielovodskej doliny. Na východe ju ohraničuje rameno, ktoré vybieha zo Širokej, potom pokračuje vrch Svišťovky, Košiar, Veľký Baboš a Malý Baboš.
Vodstvo
náhľad|Michalčiná poľana v Širokej doline, za ňou Malý a Veľký Baboš a [[Belianske Tatry]] Hlavným tokom doliny je Široký potok vtekajúci do Javorinky. V doline je komplex troch vedľa seba ležiacich prameňov nazvaných Vyvieranie vo výške. Nižšie na Michalčinej poľane sa so Širokým potokom spája Medvedia voda a Pitoňáková voda. Horné časti doliny sú odvodňované podzemnými tokmi. Povyše Tichého plesa vyviera Tichý prameň. Jeho odtok mizne po niekoľkých metroch pod povrchom. V doline pod hrebeňom Horvátovho vrchu leží Tiché pleso a asi 75 m od neho je nestále Malé Tiché pleso.
Príroda
Prevažná časť doliny je vytvorená druhohornými sedimentmi (vápence, dolomity, pieskovce, bridlice). Masív Širokej je tvorený z kryštalických hornín granitu a žuly. V údolí sa nachádzajú krasové útvary. V doline je jaskyňa Tichá diera, ktorá je na niektorých mapách znázornená nesprávne ako Snežná jaskyňa.
V Javorovej doline sa nachádza viacero jaskýň, ktoré už dávno pred ich oficiálnym objavením navštevovali hľadači pokladov. Mnohé objavili poľskí speleológovia. Nachádza sa tu Ľadová jaskyňa, Jaskyňa pod Javorom, Medvedia jaskyňa, Medvedia diera, Zelená jaskyňa, Tesná jaskyňa, Mokrá diera, Suchá diera.
Vegetácia je typická pre tieto vysokotatranské polohy. Vegetácia je preriedená pôsobením vetrov i lykožrúta smrekového. Nachádzajú sa tu mnohé lesné poľany Široká poľana, Michalčiná poľana, Suchá poľana, Kubalova poľana. Ich okolie tvorí smrekový porast. Široká dolina je prísne chránenou prírodnou rezerváciou TANAPu. náhľad|Vchod do jaskyne [[Tichá diera]]
Názov
Pomenovanie doliny nie je charakteristické pre samu dolinu. Je pomerne úzko uzavretá hrebeňmi Širokej, ale je druhotne prevzatý z názvu tejto rozložitej hory. Správny zmysel je "dolina pod Širokou". Poliaci poznajú aj pomenovanie jej hornej časti Wyźnia Szeroka Dolina.
História
Dolinu v minulom storočí i dávno pred tým navštevovali pastieri z Jurgova a Čiernej Hory. Na jej poľanách stáli salaše. Vo Svišťovskej doline, ktorá susedí so Širokou dolinou v rokoch 1759  1873 dolovali železnú rudu, ktorú spracovávali v hutách v Tatranskej Javorine. V neskorších rokoch vlastnil dolinu knieža Christian Hohenlohe, ktorý v nej vysadil niekoľko nie pôvodných druhov vysokohorskej zveri a zakázal turistické aktivity.
Charrey-sur-Seine
Charrey-sur-Seine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Deux-Sèvres
Deux-Sèvres (79), doslova Dve Sèvry (podľa dvoch riek), je departement vo Francúzsku.