cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Historiografia (zapisovanie dejín)
Historiografia alebo dejepisectvo je zobrazovanie udalostí, dejov a stavov minulosti (na úrovni osôb, spoločenských vrstiev, národov a iných) s cieľom vyvolať u prijímateľa informácie uvedomenie si dejín. Zjednodušene teda ide o zapisovanie dejín určitým systematickým spôsobom tak, aby vzniklo rozprávanie, ktoré možno úspešne podrobiť kritickej „skúške“. Ešte jednoduchšie sa dá povedať, že ide o odbornú historickú literatúru.
Z hľadiska jej závislosti od tvorivej sily a vôle dejepisca je historiografia súčasťou literatúry. Jej cieľ sa pohyboval medzi legitimáciou vladárov na jednej strane a kritickým hodnotením minulosti na druhej strane. Akýmsi opakom (empirickej) historiografie je (neempirická) filozofia dejín.
Starovek
Už nápisy starovekých Babylončanov, Asýrčanov či Egypťanov a iných staroorientálnych národov ospevovali vládcov týchto národov. U Chetitov už možno dokonca nájsť náznaky kritického prístupu.
Starogrécki historici sa snažili podať tradície svojej kultúry ako nespochybniteľné, ale niektorí sa už pokúšali objaviť historické príčiny a súvislosti, napríklad Herodotos pri opisovaní perzských vojen alebo Thukydides (zakladateľ nestrannej historiografie, stvoriteľ historickej monografie) pri opisovaní peloponézskej vojny.
V starovekej Číne malo dejepisectvo od počiatku (až do 20. storočia) veľmi úlohu. Charakteristický je moralistické hodnotenie, poetickosť i kritický prístup v dejepisectve. Ako prvé vznikli anály (letopisy), najznámejšie Konfuciove (551 – 479 pred Kr.) Jarné a jesenné letopisy. Potom vzniklo naratívne dejepisectvo. S’-ma Čchien napísal svoje monumentálne Zápisky historika (Š'-ťi), ktoré boli koncipované ako svetové dejiny a stali sa základom budúcich dejín dynastií. V roku 629 za dynastie Tchang bol zriadený dejepisný úrad, v ktorom kolektív úradníkov spisoval dejiny vždy predchádzajúcej dynastie.
V starovekej Indii zachycujú genealógie kráľovských rodov purány, ktoré končia v 2. stor. po Kr.
V Afrike existovalo len ústne odkazovanie dejín, v Etiópii však existovalo koptské dejepisectvo.
Stredovek
Po temnom období na začiatku stredoveku bolo dejepisectvo obnovené až keď postupne dochádzalo k opätovnému čiastočnému preberaniu antickej kultúry. Písalo sa po latinsky a najmä pre a pod vplyvom kresťanskej cirkvi.
V kláštoroch sa od 8. storočia zapisovali udalosti vo forme stručných či veľmi podrobných análov (letopisov) (napr. Salzburské anály).
Pokiaľ ide o dejiny národov, podľa vzoru Rimana Cassiodora Senatora (490 - 580), ktorý napísal dejiny Ostrogótov, začali vznikať „hrdinské“ dejiny národov určené skoro vždy šľachte. Napísal ich:
Pokiaľ ide o dejiny osôb, vznikali najmä rôzne „Životy“ (po lat. j.č. Vita) svätých, napríklad Život Konštantínov. Až v 9. storočí napísal Einhart, životopisec Karola Veľkého, Vita Caroli (Život Karolov), čo bol prvý stredoveký životopis vladára.
Od 11. storočia vznikali kroniky zobrazujúce dejiny sveta na pozadí nepretržitého zápasu Bohom vyvolených a Bohom zatratených, ktorý svetové dejiny údajne tvorí. Od 12. storočia sa písali aj v národných jazykoch. Vrcholným dielom je tu (latinská) Chronica sive Historia de duabus civitatibus od Otta Frízinského (Otto von Freising). Žobravé rády takéto dejiny prevzali aj do svojich učebníc (tzv. martinské kroniky). V 15. storočí sa však tieto „dejiny“ začali obmedzovať na dejiny určitého územia a/alebo stavu.
Od vzniku stredovekých miest postupne vznikali aj mestské kroniky.
V Indii vznikli začiatkom stredoveku dejiny budhistických kláštorov formou kroník, najmä na Srí Lanke. Z 12. storočia zas pochádzajú významné dejiny Kašmíru „Rádžataranginí“ od Kalhanu. Za vlády mongolských Mogulovcov (16. – 18. storočie) sa prevzal hodnotný a bohatý perzský štýl historiografie.
Islamské kultúry, ktoré veria, že dejiny dosiahli svoj vrchol pôsobením Mohameda a odvtedy sa blížia koncu sveta, mali od 8. storočia veľmi bohatú historiografiu. Popri letopisných svetových kronikách, napr. od al-Tabariho sa písali aj dejiny dynastií, lokálne dejiny a pod. . U al-Masudiho sa dokonca vyskytujú vlastivedné a sociálnohistorické prvky, ktoré dosahujú svoj vrchol u Ibn Chaldúna, ktorý spísal dejiny Predného Východu a severnej Afriky od počiatku až do jeho doby (Čas kráľovstiev a ríš).
NGC 6617
NGC 6617 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 14. júna 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Saint-Hippolyte (Charente-Maritime)
Saint-Hippolyte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ondruška
Ondruška je priezvisko, pozri Ondruška (priezvisko), napr.:
Vittel (kantón)
Vittel je francúzsky kantón v obvode Neufchâteau v departemente Vosges v regiónu Lotrinsko. Tvorí ho 21 obcí.
Tbilisi
Tbilisi (gruz.: თბილისი; v minulosti, najmä stredoveku, Tiflis čo v preklade znamená „teplý“) je hlavné a najväčšie mesto Gruzínska. Leží na rieke Kura (gruz. Mtkvari). Od roku 2006 je starostom Giorgi Gigi Ugulava, ktorý bol do tejto funkcie zvolený v decembri 2013 už po tretíkrát v poradí. Počet obyvateľov je 1 175 200 (2012) a zastúpení sú okrem Gruzíncov aj iné národností, napr. Arméni, Azerbajdžanci, Sýrčania, Kurdi, Rusi a iní.
Dejiny
thumb|left|Historická farebná fotografia (medzi 1909 - 1915). Tbilisi bolo založené gruzínskym kráľom Vachtangom I. Gorgasalim (452-502) v 5. storočí, oblasť však bola osídlená už skôr. Mesto obsadili mnohé ríše, ako napr. Arabi, Peržania a Seldžuckí Turci - v 8. storočí bolo mesto dokonca sídlom arabského emira. Gruzínci mesto dobyli opäť až v roku 1122, za vlády kráľa Dávida IV., ktorý sem potom presunul svoje sídlo z Kutaisi a Tbilisi ustanovil hlavným mestom krajiny. Na konci 18. storočia bolo mesto neustále ohrozované perzskými výbojmi a od roku 1801 sa potom natrvalo stalo súčasťou Ruského impéria.
Priemysel a doprava
V Tbilisi sa vyrábajú poľnohospodárske stroje, lietadlá a lokomotívy. Je tu tiež zastúpený textilný priemysel, orientovaný na spracovanie vlny a hodváb a kožiarsky priemysel. Neďaleko mesta sa nachádza tepelná elektráreň.
Chrbticou Tbiliskej MHD je metro s dvoma linkami. Do roku 2006 po meste jazdili tiež električky a trolejbusy, boli ale úplne nahradené lacnejšími autobusmi. 17 km juhovýchodne od mesta sa nachádza medzinárodné letisko Tbilisi.
Pamätihodnosti
Na pravom brehu rieky Kura, nad starým mestom, ležia ruiny pevnosti Nariqala z 3. storočia. Nad týmto opevnením stojí monumentálna socha Kartlis Deda. Pod ňou sa rozprestiera 128 ha veľká botanická záhrada, ktorá bola zriadená v roku 1845 na priestranstve parku pevnosti.
Staré mesto so svojimi úzkymi, mačacími hlavami dláždenými ulicami, má byť prijaté za kultúrne dedičstvo UNESCO. V starom meste s nachádza aj Katedrála Sioni z 5. storočia, kostol gruzínskych kráľov z 13. storočia, bazilika Ančischati zo 6. storočia a synagóga. Cez staré mesto viedla kedysi hodvábna cesta. Domy sú prevažne drevené s vyrezávanými predsadenými balkónmi. V kúpeľnej štvrti Abanotubani sa nachádzajú sírne kúpele zo 17. storočia a mešita.
Na staré mesto nadväzuje mestská časť Garetubani s okázalými budovami z 19. storočia. Srdce tvorí platanmi lemovaná promenáda Rustaveli-Boulevard. Na nej sa okrem iného nachádza kostol Kašveti, štátna obrazáreň, historické múzeum, štátne divadlo Rustaveli, opera a budova parlamentu. Rieka Kura je lemovaná z oboch strán nábrežím s viacprúdovými cestami.
Z hory Mtacminda vedie dole do mesta stacionárna lanová dráha z roku 1905, ktorá tohto času nie je v prevádzke. V polovici dráhy sa nachádza Panteón, cintorín, na ktorom sú pochovaní významní Gruzínci. Na plochom vrchole hory bol založený rozsiahly park, ktorý bol v roku 2009 rozšírený na zábavný. Televízna veža tu stojí ako z diaľky viditeľná dominanta, ktorá je v noci zaujímavo nasvietená.
Na ľavom brehu rieky sa nachádzajú v 20. storočí postavené kultúrne a štátne inštitúcie. Medzi nimi je aj Katedrála Najsvätejšej Trojice v Tbilisi, štátna lekárska univerzita a iné vedecké inštitúcie, štadión a stanice.
Ondrušek
Ondrušek je priezvisko, pozri Ondrušek (priezvisko), napr.:
Jonathan Woodgate
Jonathan Woodgate (* 22. január 1980, Middlesbrough)  je anglický futbalista. Je odchovancom Middlesbrough FC.Keď mal 16 rokov prestúpil do Leedsu. Pomohol klubu v roku 1997 vyhrať FA Youth Cup. V sezóne 2003/2004 prestúpil do Newcastlu United kde odohral jednu sezónu. V auguste 2004 prestúpil za £13.4 mil do Realu Madrid. V Reale sa mu veľmi nedarilo. V apríli 2007 podpísal zmluvu s anglickým tímom Middlesbrough FC. 28. januára 2008 prestúpil do Tottenhamu.
Reprezentačná kariéra
Za Anglicko nastúpil v siedmich zápasoch. Reprezentuje od roku 1999.
Henrieta Peťovská
Henrieta Peťovská, rodená Metzgerová (* 27. máj 1931, Bratislava) je prvá slovenská kameramanka. Manželka režiséra a kameramana Milana Peťovského, dcéra bratislavského obchodníka s obuvou, režiséra a herca nemeckého ochotníckeho divadla Morgenrot, Ladislava Metzgera. Študovala fotografiu na Škole umeleckého priemyslu v Bratislave. Začínala ako fotografka v Archíve mesta Bratislavy, neskôr sa ako kameramanka podielala na tvorbe krátkych a animovaných filmov. Spolupracovala s režisérmi, Dagmar Bučanovou, Jaroslavou Havettovou, Vlastimilom Heroldom, Viktorom Kubalom a mnohými inými.
NGC 6619
NGC 6619 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. júna 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Nomenklatúra IUPAC pre organickú chémiu
V bežnej komunikácii však nie sú kvôli šetreniu miesta vždy používané oficiálne odporúčania IUPAC, okrem prípadov, keď je potrebné udať stručnú definíciu zlúčeniny alebo ak je IUPAC názov jednoduchší (napr. etanol vs. etylalkohol). V ostatných prípadoch sa môže použiť triviálny názov, často odvodený od zdroja, z ktorého sa zlúčenina izolovala.
Základné princípy
V nomenklatúre IUPAC sa na popis druhu a pozície funkčných skupín v rámci zlúčeniny používajú rôzne prefixy (predpony), sufixy (prípony) a infixy.
Pomenovanie pre mnoho zlúčenín začína určením názvu rodičovského uhľovodíka a identifikáciu prítomných funkčných skupín v molekule, ktoré ju odlišujú od rodičovského uhľovodíka. Používa sa číslovanie rodičovského alkánu, ktoré je v prípade potreby modifikované po aplikácii Cahnových-Ingoldových-Prelogových prioritných pravidiel ("CIP") v prípade, že by mohla vzniknú nejaká nejednoznačnosť kvôli štruktúre rodičovského uhľovodíka samotného. Názov rodičovského uhľovodíka sa upraví pridaním sufixu (prípony) funkčnej skupiny s najvyššou prioritou a zvyšné funkčné skupiny sa uvedú ako číslované prefixy (predpony) v abecednom poradí od prvého po posledný.
Vo väčšine prípadov mierna voľnosť pri uplatňovaní niektorých pravidiel nebude na prekážku jednoznačného a zrozumiteľného pomenovania — cieľom je, pravdaže, odstrániť každú nejednoznačnosť, z ktorej by mohlo vzniknúť nedorozumenie ohľadom zlúčeniny, o ktorej sa pojednáva.
Napríklad, striktná aplikácia pravidiel priority CIP pre pomenovanie zlúčeniny
by nám dala názov 2-aminoetanol (ktorý preferujeme). Avšak názov 2-hydroxyetanamín takisto jednoznačne označuje tú istú zlúčeninu.
Uvádzame, ako sme k názvu dospeli:
Jiří Čepelák
'''Doc. RNDr. Ing. Jiří Čepelák, CSc. (známy aj ako Juraj Čepelák''') (* 21. apríl 1917, Pavlovice - † 2000?) bol český zoológ, entomológ a pedagóg. V entomológii sa zaoberal škodcami rastlín a hlavne dipterológiou.
Životopis
Po skončení základnej a strednej školy absolvoval štúdium prírodných vied na Karlovej univerzite v Prahe, kde mu okrem iných prednášal aj profesor Jaroslav Heyrovský - neskorší nositeľ Nobelovej ceny za polarografiu. Po rokoch odbornej práce v rôznych vedeckých inštitúciach v bývalom Československu, začal v roku 1952 pracovať ako odborný asistent a neskoršie ako docent a vedúci katedry zoológie na VŠP v Nitre. Bol prodekanom na bývalej Zootechnickej i Agronomickej fakulte. Je autorom viac ako 180 publikovaných prác, z ktorých sú mnohé preložené do svetových jazykov. Katedra zoológie AF sa pod jeho vedením stala známou a jeho zásluhou vyvíjala čulé kontakty s múzeami a výskumnými ústavmi v Nemecku, Anglicku, Francúzsku, Bulharsku, Kanade a vtedajšej Juhoslávii. Všetky práce mali a majú význam nielen pre vedu, ale aj praktické poľnohospodárstvo, ovocinárstvo a ekológiu.
Za vedecký prínos a zásluhy udelila SAV docentovi Čepelákovi v roku 1987 striebornú medailu a v roku 1988 dostal ako člen autorského kolektívu pracovníkov Centra biologicko-ekologických vied SAV aj cenu SAV za prácu: „Integrovaná ochrana cukrovej repy".
Assé-le-Boisne
Assé-le-Boisne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beringov prieliv
Beringov prieliv je pás mora, ktorý sa nachádza medzi najvýchodnejším bodom Ázie - Dežňovovým mysom a najzápadnejším bodom Ameriky - Mysom Princa Waleského. Je široký asi 88 kilometrov a hlboký 30-50 metrov. V strede úžiny ležia Diomedove ostrovy, ktoré pretína medzinárodná hranica (väčší z dvoch ostrovov patrí Rusku, menší Spojeným štátom).
Nazvali ho podľa Vitusa Beringa, ruského objaviteľa dánskeho pôvodu, ktorý prešiel cez prieliv v roku 1728.
Sú návrhy na postavenie mostu cez Beringov prieliv medzi Aljaškou a Sibírou. Most by sa mal nazývať Medzikontinentálny most mieru.
V ľadových dobách spájala Sibír a Aljašku súš, ktorá sa nazývala Beringov most alebo Beringia. Spôsobil to pokles hladiny mora v tom období.
Chránené vtáčie územie Poiplie
Chránené vtáčie územie Poiplie predstavuje polohové katastrálne územie v okresoch Levice, Veľký Krtíš a Lučenec, ktoré patria do Banskobystrického kraja.
Obce obsiahnuté v CHVÚ Poiplie:
left|thumb|Poloha
Vzniklo pre ochranu vtáctva ako pre krajinu s členstvom Európskej únie. Patrí do sústavy chránených území členských krajín EÚ – NATURA 2000.
Územie bolo vyhlásené za chránené dňa 7. januára 2008. Dôvody vyhlásenia spočívali v ohrozovaní biotopov, niektorých chránených živočíchov. V posledných rokoch sa ich počet znížil až o 25%. V oblasti rieky Ipeľ, sa nachádzajú obce s rozsiahlymi lužnými lesmi, vlhkými lúkami, poľami, taktiež s množstvom potokov, rybníkov a dokonca aj mokraďami.
Tieto vtáky potrebujú zabezpečené vtáčie územie, na svoje rozmnožovanie, hniezdenie, hľadanie potravy a všeobecne aby prežili. Sú to prevažne vtáky Európskeho významu a sťahovavé druhy.
Význam
CHVÚ Poiplie bolo vyhlásené za účelom ochrany pätnástich významných, takzvaných kritériových druhov vtákov. Deväť z týchto vtákov sú druhy európskeho významu (bučiačik močiarny, bocian biely, kaňa močiarna, chriašť bodkovaný, chriašť malý, rybárik riečny, ďateľ hnedkavý, penica jarabá, a strakoš kolesár) a šesť druhov je významných na národnej úrovni (prepelica poľná, výrik lesný, včelárik zlatý, pipíška chochlatá, brehuľa hnedá, a pŕhľaviar čiernohlavý).
náhľad|right|[[Pŕhľaviar čiernohlavý (Malá Čalomija)]] náhľad|[[Bocian biely (Balog nad Ipľom)]] Rieka [[Ipeľ|náhľad]]
Publikácie, zaujímavosti
Región Poiplia už po niekoľko generácií poskytuje prírodné laboratórium a inšpiráciu pre prírodovedcov a milovníkov živej i neživej prírody. Pohraničné inundačné územie Poiplia tvorí od dávna ornitologicky atraktívnu časť Slovenska. Ornitologické a ochranárske aktivity sa zintenzívnili v 80., rokoch 20. storočia aj za spolupráce Ústavu ekológie lesa SAV vo Zvolene (ďalej ÚEL SAV), Štátnej ochrany prírody, a Stredoslovenskej pobočky Slovenskej ornitologickej spoločnosti ako aj viacerých ornitológov z celého vtedajšieho Československa.
Beaune (obvod)
Beaune je obvod v departemente Côte-d’Or a regióne Burgundsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 10 kantónov a 194 obcí.
Mys princa Waleského
náhľad|Mys princa Waleského a Mys Chydley
Chránené vtáčie územie Poiplie
Publikácie, zaujímavosti
Vydali sa z nich viaceré zborníky, napr:
Aj tieto aktivity viedli k príprave podkladov pre vyhlásenie prvých chránených území v regióne. Boli nimi prírodné rezervácie (skratka PR) a neskôr územia európskeho významu (skratka SKÚEV) :
V roku 1998 boli jedny z posledných zachovalých zvyškov mokraďových biotopov, tvorených neregulovaným meandrujúcim tokom Ipľa a jeho alúviálnych okrajov medzi obcami Tešmák a Ipeľské Predmostie, zapísané do zoznamu medzinárodne významných mokradí ako Ramsarská lokalita (na Slovensku je v súčasnosti spolu takýchto lokalít iba 14, pričom dve z nich sú lokality jaskynných komplexov). Poiplie je výnimočné tým, že bolo vyhlásené ako cezhraničná Ramsarská lokalita.
Krúžkovanie vtáctva v CHVÚ Poiplie, výskum
Odchyt a krúžkovanie vtákov, ako doplnkové metódy výskumu a monitoringu vtáctva, sa začali využívať na Poiplí len koncom 80-tych rokov 20. storočia. Vtedy sa v území začali organizovať ornitologické tábory. Československé územné akcie ako snaha o vyhlásenie prvých chránených oblastí, sa konali hlavne na podnet pracovníkov Ústavu ekológie lesa SAV vo Zvolene, Štátnej ochrany prírody (P. Urbana) a vtáctvo krúžkovali vtedy hlavne organizátori a niektorí miestni mladí ornitológovia, ktorí v krúžkovaní pokračujú v území dodnes. Krúžkovalo sa na viacerých lokalitách, hlavne za účelom biodiverzitného výskumu či výskumu oblasti v rámci zisťovania celoročných populačných trendov v oblasti (populačnej ekológie), a taktiež kvôli hniezdnej filopatrii („vernosti” voči hniezdnemu cyklickému trendu), a napokon za účelom pozorovaní významu ťahových koridorov. V oblasti sa taktiež skúma trend prelietavých, sťahovavých druhov, výskyt druhov európskeho významu a národného významu.
Hlavnými miestami odchytov boli močiarne biotopy – PR Kiarovský močiar, močiare Ipeľské Hony a Cúdenina pri Ipeľskom Predmostí, PR Dálovský močiar, močiar Béter pri Lučenci, štrkoviská pri Veľkej nad Ipľom,park a krovité a mokraďové biotopy medzi Kirťou a Peťovom.
Stav avifauny
Stav poznania avifauny, rozšírenie a početnosť druhov na Poiplí nie je jednoduché historicky porovnať, pretože v rôznych obdobiach sa spracovávali rôzne veľké územné celky. Je však zrejmé, že poznanie územia po ornitologickej stránke i po stránke poznania druhov je dnes na úplne inej kvalitatívnej i kvantitatívnej úrovni ako napr. pred 30 rokmi. Salaj spomína napr. v Lučenskej kotline 195 druhov, z toho 139 hniezdičov, no mnohé z týchto druhov sa vyskytovali aj relatívne ďaleko za hranicami CHVÚ/VVÚ* Poiplie. V roku 1997 sme zistili len v avifaune stredného Poiplia 125 druhov vtákov, z toho 116 hniezdičov, do roku 2005 to bolo na celom území VVÚ celkom 207 druhov, z toho 120 hniezdičov. V rokoch 1989-2010 bolo na území dnešného CHVÚ Poiplie registrovaných celkom 232 druhov, z toho 119 hniezdičov. Pri piatich druhoch hniezdenie predpokladáme, ale zatiaľ preukázané nebolo. Zvyšovanie počtu registrovaných druhov, hlavne migrantov, pripisujeme hlavne zlepšujúcim sa poznatkom o výskyte jednotlivých druhov a to aj kvôli častejším terénnym návštevám počas mimohniezdnej sezóny, kvalitnejšej dokumentačnej technike, ako aj využívaniu najnovších kľúčov na určovanie druhov špecifických skupín vtákov (napr. bahniaky, čajky, dravce).
Nárast, úbytok druhov
Z pohľadu kritériových druhov je mierny nárast hniezdnych párov kane močiarnej viditeľný. Tento trend môže súvisieť s pozitívnym populačným trendom prakticky v celej Európe, ďalej aj so zarastaním močiarov prírodných rezervácií a zväčšujúcou sa plochou trstín v nich. Nedá sa však vylúčiť ani to, že nárast je ovplyvnený aj populáciou vtákov, ktorých pôvod je mimo CHVÚ (napr. na maďarskej strane Poiplia). Monitoring založený na vizuálnych pozorovaniach by bolo preto vhodné doplniť o krúžkovanie dospelých vtákov i mláďat na oboch stranách Ipľa. Systematické monitorovanie a krúžkovanie vtáctva, obzvlášť v období ťahu, by tiež mohlo priniesť ťažiskové doplňujúce výsledky o význame Poiplia ako migračného koridoru. Nárast populačných stavov na slovenskej i maďarskej strane CHVÚ bol zaznamenaný pre ďalšie tri druhy vtákov viazané na trstinový biotop – trsteniarik veľký, trsteniarik bahenný, a svrčiak slavikovitý, čo opäť naznačuje, že druhy viazané na trstiny močiarnych biotopov majú v súčasnosti na Poiplí priaznivé hniezdne podmienky. Okrem vyššie spomínaných druhov, došlo k miernemu nárastu aj pre druh hniezdiaci v otvorenej krajine krovinatého charakteru – strakoša obyčajného. Tento trend môže byť dočasne ovplyvnený ústupom vinohradníctva a ovocinárstva a postupným zarastaním kedysi otvorenej krajiny. Keďže tento druh je ekologickými nárokmi podobný kritériovému druhu penici jarabej, v budúcnosti by bolo vhodné komplexnejšie monitorovať populáciu strakoša obyčajného v rôznych typoch biotopov. Pre tiahnuce, respektíve zimujúce druhy vtákov sme silný nárast zaznamenali u kulíka zlatého a kane sivej, ktoré sú druhmi európskeho významu. Aj keď je ťah u týchto druhov silne ovplyvnený poveternostnými podmienkami (vlhké roky, respektíve prítomnosť snehovej pokrývky), je možné že systematické zmeny v početnosti u týchto a zrejme aj ďalších druhov súvisia aj s globálnymi klimatickými zmenami.
Kritériové druhy (predmet ochrany)
Mokrade Poiplia sú významným územím pre hniezdenie vodných a na vodu viazaných významných druhov vtákov: vpravo|thumb|Ipeľ
Široké zastúpenie agrocenóz, poľných medzier a roztratených drevín umožňuje hniezdenie aj pre ďalšie významné druhy vtákov: náhľad|Chavkoš nočný (Nycticorax nycticorax) - Malá Čalomija
Marcali
Marcali je mesto v Maďarsku v Šomodskej župe v okrese Marcali.
Má rozlohu 10 440 ha a žije tu obyvateľov .
Trilaterálna komisia
Trilaterálna komisia je privátna organizácia k podpore bližšej spolupráce medzi štátmi USA, Európy a Japonska. Bola založená v roku 1973 na podnet Davida Rockefellera, ktorý bol v tej dobe predseda  Zasadacej  rady zahraničných vzťahov (Council of the Foreign Relations, CFR). Na Trilaterálnu komisiu sa nahliada ako na odnož CFR.
NGC 6620
NGC 6620 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Edward Charles Pickering 3. septembra 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Plumlov
Plumlov je mesto v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 3 499 obyvateľov, z toho 1 186 mužov a 1 221 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,9 roka (muži 40,1 roka, ženy 43,7 roka).
Dampleux
Dampleux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ondrušek (priezvisko)
Ondrušek je slovenské priezvisko, odvodené od mena Ondrej. Ženský variant je Ondrušková aj Ondrušeková. Najčastejšie je v Kysuckom Novom Meste, Šuranoch a Nesluši (okres Kysucké Nové Mesto).
Známi nositelia
Pozri v článku Ondrušek.
Cukl a Rozsečské rašeliniště
Cukl a Rozsečské rašeliniště je prírodná pamiatka ev. č. 1011. Leží neďaleko obce Rozseč nad Kunštátem v okrese Blansko.
Ochrana
Predmetom ochrany sú mokraďové lúky, ktoré tvoria refúgium obojživelníkov.
Geológia a geomorfológia
Prírodná pamiatka Cukl a Rozsečské rašeliniště leží juhozápadne pod obcou Rozseč nad Kunštátem južne pozdĺž cesty na Hodonín v plytkom pramennom úvale Rozsečského potoka, s väčším či menším zamokrením podzemnými vodami, v nadmorskej výške 630-650 metrov nad morom. Je tvorená pestrou mozaikou rybníkov, vodných tôní, vlhkých lúk, podmáčaných olšín a mokradí na podklade pleistocénnych hlinitopiesčitých svahových usadenín, s kameňmi a balvanmi ruly uvoľnenými počas mrazového zvetrávania okolitých chrbátov, prekrytých holocénnymi splachovými sedimentami.
Flóra
Zvlášť chránené a ohrozené druhy rastlín na území prírodnej pamiatky sú vstavačovec májový (Dactylorhiza majalis), vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata), všivec lesný (Pedicularis sylvatica), bleduľa jarná  (Leocojum vernum), bradáčik vajcovitolistý (Listera ovata), valeriána dvojdomá (Valeriana dioica), prvosienka vyššia  (Primula elatior), ostrica odchylná (Carex appropinquata).
Fauna
Významné druhy živočíchov na území prírodnej pamiatky: z obojživelníkov a plazov mlok obyčajný (Triturus vulgaris), mlok horský (Triturus alpestris), mlok hrebenatý (Triturus cristatus), kunka červenobruchá (Bombina bombina), ropucha obyčajná  (Bufo bufo), rosnička zelená  (Hyla arborea), skokan hnedý  (Rana temporaria), skokan štíhly (Rana dalmatina), skokan zelený (Rana esculenta), slepúch lámavý (Anguis fragilis), užovka obojková (Natrix natrix), vretenica severná (Vipera berus). Z významných druhov vtákov hniezdi na území prírodnej pamiatky strakoš obyčajný (Lanius collurio).
Zoznam geografických článkov/B
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2367 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
b?
Bălți · Bănderica (rieka)
bá
Bá · Báb (okres Nitra) · Báb el-Mandeb · Bábolna · Bábonymegyer · Bábske jazierko · Bábsky potok · Bácovice · Bácsalmás · Bácsbokod · Bácsborsód · Bácsszentgyörgy · Bácsszőlős · Báč · Báčka · Bádensko (1945 – 1952) · Bádensko-Württembersko · Bádice · Bágyogszovát · Báhoň · Bálványos · Bánd · Bánfa · Bánhorváti · Bánokszentgyörgy · Bánov (okres Uherské Hradiště) · Bánovce nad Bebravou · Bánovce nad Bebravou (okres) · Bánovce nad Ondavou · Bánovo (vrch vo Veporských vrchoch) · Bánovský hrad · Bánréve · Báňovice · Bár · Bárah · Báránd · Bárdudvarnok · Bárna · Bársonyos (obec) · Báta · Bátaapáti · Bátaszék · Bátka · Bátmonostor · Bátonyterenye · Bátor · Bátorliget · Bátorová · Bátorove Kosihy · Bátovce · Bátovce (slúžnovský okres) · Bátovský balvan · Bátya · Bázakerettye · Bázlerova pískovna
bä
Bärnbach · Bärnkopf · Bäru
bc
BC Pavilion Corporation
bd
Bdeněves · Bdín
bé
Béb · Békás · Békešská Čaba · Békés · Békéssámson · Békésszentandrás · Bélapátfalva · Bélavár · Bélmegyer · Béon (Ain) · Bérbaltavár · Béziers
bě
Běhařov · Běhařovice · Běchary · Běchovice · Bělá (okres Havlíčkův Brod) · Bělá (okres Opava) · Bělá (okres Pelhřimov) · Bělá (okres Semily) · Bělá (prítok Hejlovky) · Bělá nad Radbuzou · Bělá nad Svitavou · Bělá pod Bezdězem · Bělá pod Pradědem · Bělá u Jevíčka · Bělč · Bělčice · Běleč (okres Brno-venkov) · Běleč (okres Kladno) · Běleč (okres Tábor) · Běleč nad Orlicí · Bělidla · Bělkovice-Lašťany · Běloky · Bělotín · Bělov · Bělušice (okres Kolín) · Bělušice (okres Most) · Bělyšov · Běrunice · Běstovice · Běstvina · Běšiny · Běštín
bę
Będzin
bh
Bhután
bi
Biafra (štát) · Biala Čerkva · Biała Piska · Biała Podlaska · Biała Rawska · Białobrzegi · Białogard · Białołęka · Biały Bór · Biarritz · Biatorbágy · Biberbach (Dolné Rakúsko) · Biberwier · Bibinoi · Bicír · Bicsérd · Bicske · Bidovce · Biecz · Biedermannsdorf · Biedma · Biel/Bienne · Biel (okres Trebišov) · Biela (prítok Malatínky) · Biela (prítok Štiavnice) · Biela (prítok Zázrivky) · Biela (rieka) · Biela Orava (rieka) · Biela skala (prírodná rezervácia) · Biela voda (prítok Dunajca) · Biela voda (prítok Jasenovského potoka) · Biela voda (prítok Slatiny) · Biela voda (prítok Teplice) · Biela voda (prítok Váhu) · Biela voda (rameno Malého Dunaja) · Bielany · Bielawa · Biele Blato · Biele hory · Biele jazero (Rusko) · Biele Karpaty · Bielefeld · Bieloruská gubernia · Bieloruská ľudová republika · Bielorusko · Bielovce · Bielsk Podlaski · Bielska skala · Bielske jazero · Bielsko · Bielsko-Biała · Biely breh · Biely Dunajec (rieka) · Biely Kameň · Biely kameň (vrch vo Volovských vrchoch) · Biely Kostol · Biely Kriš · Biely kríž (Malé Karpaty) · Biely mys · Biely Níl · Biely potok (prítok Hrona) · Biely potok (prítok Strážovského potoka) · Biely potok (prítok Varínky) · Biely potok (prítok Váhu, Krpeľany) · Biely potok (prítok Váhu, Sučany) · Biely Váh · Biely vrch (prírodná pamiatka) · Bienále Benátky · Bieńczyce · Bierbaum am Auersbach · Bieruń · Bierutów · Bieżanów-Prokocim · Bieżuń · Big Ben (sopka) · Bigfork (Montana) · Bihać · Bihar (župa) · Bihardancsháza · Biharkeresztes · Biharnagybajom · Bihartorda · Biharugra · Bichlbach · Bija · Bijacovce · Bijádú · Bijelo Polje (mesto v Čiernej Hore) · Bijsk · Bikal · Bikács · Bikin (mesto) · Bikin (rieka) · Bila Cerkva · Bilate Šät (vulkanické pole) · Bilbao · Bildein · Bildstein · Bileddú · Bileffahi · Bilisht · Billings (Montana) · Bilzen · Biłgoraj · Binche · Biogeografia · Biograd na Moru · Bioindustry Park Silvano Fumero · Bioko · Biokúpalisko Sninské rybníky · Birán · Birgitz · Biri · Birján · Birkfeld · Birkirkara · Birmingham · Birmingham (Alabama) · Biřkov · Bisamberg · Bishoftu (vulkanické pole) · Bischofshofen · Bischofstetten · Biskoupky (okres Brno-venkov) · Biskoupská hadcová step · Biskoupský kopec · Biskupice (okres Chrudim) · Biskupice (okres Lučenec) · Biskupice (okres Prostějov) · Biskupice (okres Svitavy) · Biskupice (okres Zlín) · Biskupice-Pulkov · Biskupický kanál · Biskupiec · Biskupová · Bismarck (Severná Dakota) · Bismarckovo súostrovie · Bissau · Bisse · Bistrița-Năsăud · Bisztynek · Biškek · Bištava · Bitarová · Bitarovský potok · Bitka pri Leviciach · Bitka pri Lučenci · Bitka pri Veľkých Vozokanoch · Bitola · Bitozeves · Bitúmen · Biu · Bizau
bí
Bílá (okres Frýdek-Místek) · Bílá (okres Liberec) · Bílá Hlína · Bílá Lhota (okres Olomouc) · Bílá Opava · Bílá skála (Žďárské vrchy) · Bílá skála u Jamolic · Bílá skála u Srbské · Bílá Strž · Bílá Třemešná · Bílá Voda · Bílčice · Bílence · Bílé Labe · Bílé Podolí · Bílé Poličany · Bílé potoky · Bílichov · Bílina (okres Teplice) · Bílina (rieka) · Bílkove Humence · Bílkovice · Bílov (okres Nový Jičín) · Bílov (okres Plzeň-sever) · Bílovec · Bílovice (okres Uherské Hradiště) · Bílovice nad Svitavou · Bílovice-Lutotín · Bílsko (okres Olomouc) · Bílsko (okres Strakonice) · Bílsko u Hořic · Bílý Kámen · Bílý kopec u Čejče · Bílý Kostel nad Nisou · Bílý kříž · Bílý Potok · Bílý Újezd · Bíň · Bíňovce · Bír · Bítouchov · Bítov (okres Nový Jičín) · Bítov (okres Znojmo) · Bítovany · Bítovčice
bj
Bjelašnica (vrch) · Bjelovar
bl
Black Sabbath Bridge · Blackburn · Blackburn with Darwen · Blackpool (Anglicko) · Blackwater (Munster) · Blackwater (prítok Boyne, Navan) · Blaenavon · Blagoevgrad (mesto) · Blagoveščensk · Blahová (okres Dunajská Streda) · Blachownia · Blaindorf · Blaj · Blanco County · Blanice (národná prírodná pamiatka) · Blanice (prítok Otavy) · Blankenberge · Blanko (prírodná rezervácia) · Blanné · Blansko · Blanský les · Blantyre · Blatce · Blatec (okres Olomouc) · Blatina (prítok Andače) · Blatina (prítok Rimavice) · Blatina (vodný tok v Malých Karpatoch) · Blatná (dolina) · Blatná (okres Strakonice) · Blatná (prítok Studeného potoka) · Blatná dolina · Blatná hráz · Blatná na Ostrove · Blatná Polianka · Blatné · Blatné (jazero) · Blatné Remety · Blatné Revištia · Blatniansky potok · Blatnica (hrad) · Blatnica (obec) · Blatnice (okres Plzeň-sever) · Blatnice (okres Třebíč) · Blatnice pod Svatým Antonínkem · Blatnická dolina · Blatnický potok · Blatnička · Blatno (okres Chomutov) · Blatno (okres Louny) · Blatný potok (prítok Turne) · Blatný vrch (Cerová vrchovina) · Blaumont (Spišská Nová Ves) · Blava · Blazice · Blažejov · Blažejovice · Blažice · Blažim (okres Louny) · Blažim (okres Plzeň-sever) · Blažkov (Krásno nad Kysucou) · Blažkov (okres Žďár nad Sázavou) · Blažovce · Blažovice · Blátka · Bled · Bleiburg · Blekinge (provincia) · Blesovce · Blessington · Blešno · Blevice · Blh (hrad) · Blh (rieka) · Blhovce · Blieň · Blindenmarkt · Bliznec · Bliznecy · Blízkov · Blízky východ · Blížejov · Blíževedly · Blížkovice · Bloemfontein · Blois · Blons · Bloomington (Minnesota) · Blovice · Blšany · Blšany u Loun · Blučina · Bludenz · Bludenz (okres) · Bludesch · Bludov (okres Kutná Hora) · Bludov (okres Šumperk) · Blue Ridge Mountains · Blumau-Neurißhof · Blumenau (Brazília) · Blyde River Canyon
bł
Błaszki · Błażowa · Błonie
bó
Bócsa · Bódvalenke · Bódvarákó · Bódvaszilas · Bója · Bókaháza · Bóly · Bózsva (obec)
bô
Bôrka · Bôrovský potok (prítok Sklabinského potoka) · Bôrovský potok (prítok Vajskovského potoka)
bő
Bő · Bőcs · Bőny · Bősárkány · Bőszénfa
bp
BP (čas)
bř
Břasy · Břeclav · Břehov · Břehy · Břest · Břestek · Břevnice · Břevnov · Březejc · Březina (okres Brno-venkov, predtým okres Blansko) · Březina (okres Brno-venkov, predtým okres Tišnov) · Březina (okres Jičín) · Březina (okres Jindřichův Hradec) · Březina (okres Mladá Boleslav) · Březina (okres Svitavy) · Březina (prírodná pamiatka) · Březiněves · Březinka (prírodná rezervácia) · Březinky · Březiny · Březí (okres Břeclav) · Březí (okres Praha-východ) · Březí (okres Strakonice) · Březí (okres Žďár nad Sázavou) · Březí nad Oslavou · Březnice (okres Příbram) · Březnice (okres Tábor) · Březnice (okres Zlín) · Březník · Březno (okres Chomutov) · Březno u Mladé Boleslavi · Březolupy · Březová (okres Beroun) · Březová (okres Karlove Vary) · Březová (okres Opava) · Březová (okres Sokolov) · Březová (okres Uherské Hradiště) · Březová (okres Zlín) · Březová nad Svitavou · Březová-Oleško · Březové · Březovice · Březské · Březsko (okres Prostějov) · Březůvky · Břežany (okres Klatovy) · Břežany (okres Rakovník) · Břežany (okres Znojmo) · Břežany I · Břežany II · Břidličná · Břidličná (prírodná rezervácia) · Bříství · Bříšťany · Bříza (okres Litoměřice) · Břvany
bú
Búcsúszentlászló · Búč · Búdkoviansky potok · Búr (rieka) · Búrová
bü
Bük · Bükkaranyos · Bükkábrány · Bükkmogyorósd · Bükkösd · Bükkszenterzsébet · Bükkszentmárton · Bükkszék · Bükkzsérc · Bürg-Vöstenhof · Bürmoos · Bürs · Bürserberg · Bürüs · Büssü · Büttös
bý
Býčkovice · Býchory · Býkev · Býkor · Býkov-Láryšov · Býkovice · Býškovice
bz
Bzenec · Bzenica · Bzince · Bzince pod Javorinou · Bziny · Bzovec · Bzovík (okres Krupina) · Bzovská Lehôtka · Bzovský potok
bž
Bžany (okres Stropkov)
Maria Brontëová
Maria Brontëová (rodená Branwellová) (* 15. apríl 1783, Penzance, Spojené kráľovstvo – † 15. september 1821, Haworth, Spojené kráľovstvo) bola manželka reverenda Patricka Brontë a matka spisovateliek Charlotte, Emily Jane a Anne Brontëových, ako aj básnika a maliara Patricka Branwella Brontë.
Pôvod
Maria sa narodila ako ôsme z jedenástich detí Thomasa Branwella a Anne Carneovej z Penzance v Cornwalle. Pochádzala z prosperujúcej obchodníckej rodiny s rozsiahlymi majetkami v meste. Rodina sa aktívne zapájala ako do obchodov, tak i do miestnej politiky, keď napr. v roku 1809 bol Mariin brat Benjamin mestským starostom. Branwellovci a Carneovci boli vedúcimi členmi Wesleyanskej metodistickej komunity v Penzance, a Branwellovci boli nápomocní aj pri stavbe budovy prvej mestskej Wesleyanskej modlitebne v roku 1814. V rokoch 1808 – 1811 zomreli štyria členovia Mariinej rodiny (vrátane je otca a matky), čo spôsobilo rozpad jej najbližšej rodiny, a tak si začala hľadať prácu. Sestra jej otca, Jane Fennellová bola manželkou metodistického ministra Johna Fennella, ktorý bol v roku 1812 menovaný za riaditeľa novootvorenej školy Woodhouse Grove School v Rawdone, medzi Leedsom a Bradfordom v Yorkshire. Jane Fennellová pracovala v tejto škole ako gazdiná a pozvala svoju neter, aby jej pomáhala. V lete roku 1812 Maria Branwellová odcestovala do Yorkshire, aby tu začala nový život.
Dvorenie a sobáš
John Fennell a Patrick Brontë boli spoločne kaplánmi vo Wellingtone v Shropshire v roku 1808. V roku 1812 bol Patrick Brontë kaplánom v Hartsheade, 12 míľ od Rawdonu, a John Fennell pozval svojho bývalého kolegu na návštevu do Woodhouse Grove School, aby si prezrel výučbu. Počas návštevy bol Patrick Brontë prestavený Marii Branwellovej, ktorá práve pricestovala, a po krátkom, no vytrvalom dvorení (Patrick Brontë prešiel pešo 24 míľ, aby mohol vziať Mariu na prechádzku) bol pár 29. decembra 1812 zosobášený neďalekom kostole Guiseley Parish Church. Bol to dvojitý obrad, ktorý sa uskutočnil na základe špeciálnej licencie. Spoločný priateľ Johna Fennella a Patricka Brontë, reverend William Morgan z Bradfordu, bol zosobášený s Jane, dcérou Johna a Jane Fennellovcov.
Počas dvojitého obradu Patrick Brontë posvätil manželský zväzok Williama Morgana a Jane Fennellovej, a potom William Morgan posvätil manželský zväzok Patricka Brontë a Marie Branwellovej. John Fennell tak vydal ako svoju dcéru, tak i svoju neter, ktoré si šli navzájom za družičky. V ten istý deň mali v Penzance svadbu aj spoločný bratranec a sesternica oboch neviest, Joseph a Charlotte Branwellovci.
Vznik rodiny
Mária mala ročný príjem 50 libier, čo bolo veľkou pomocou pre domácnosť Patricka Brontë, ktorý nemal žiaden iný príjem. Ich prvým domovom sa stal Clough House v Hightowne, neďaleko Hartsheadu, a tu sa tiež narodili ich prvé dve deti – v roku 1814 Maria a v roku 1815 Elizabeth. V roku 1815 sa Patrick Brontë presťahoval do väčšieho Thorntonu, 3 míle severne od Bradfordu, kde v dome na Market Street prišli na svet ďalšie štyri deti – v roku 1816 Charlotte, v roku 1817 jediný syn Patrick Branwell, v roku 1818 Emily Jane a v roku 1820 Anne. V roku 1820 sa rodina presťahovala do Haworthu, a počas roku sa u Marie rozvinula rakovina (pravdepodobne na maternici), a po 7 a pol mesiacoch bolestí a sužovania chorobou 15. septembra 1821 zomrela.
Osobnosť
Maria bola milá, úprimná, otvorená, pobožná, inteligentná, dobre sčítaná a pohotovo chápajúca. Ľahko získavala priateľov a priateľstvá, ktoré Brontëovci získali v Thorntone, pretrvali až do konca ich života. Jej jediná existujúca literárna práca – okrem jej listov – je traktát The Advantages of Poverty, In Religious Concerns, no nikdy nebola publikovaná.
Zoznam planétok 127251 – 127500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Saint-Jean-d’Angély (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lea Tyron
Lea Tyron, známa aj ako Judi, Judita, Judit T, Judita A, Lea, Lea B, Lea T, vlastným menom Judita Tomázyová (* 1985, Galanta) je slovenská modelka a erotická herečka.
Kariéra
Pochádza zo Sládkovičova a svoju kariéru v erotickom priemysle začala v roku 2005. Nafotila množstvo aktov a pózovala pre mnoho erotických stránok a časopisov.
Bencúrova ulica (Košice)
Bencúrova ulica v Košiciach leží v mestskej časti Staré mesto v okrese Košice I.
História
Ulica vznikla v druhej polovici 19. storočia počas vzniku železničnej stanice, no dlhý čas bola bez mena. Až v roku 1912 sa rozhodlo o pomenovaní ulice podľa vtedajšieho ministra dopravy Uhorska Gabriela Barossa. Po vzniku Česko-Slovenska bol tento názov pochopiteľne neprijateľný, preto sa mestskí radní rozhodli pomenovať ulicu po americkom prezidentovi Woodrow Wilsonovi. Za maďarskej okupácie v rokoch 1938 až 1945 sa používal uhorský názov z roku 1912 a po druhej svetovej vojne do roku 1949 opäť názov Wilsonova okružná. 1. júla 1949 bola ulica pomenovaná podľa nemeckého filozofa Friedricha Engelsa. Ulica bola v roku 1973 výrazne skrátená z dôvodu výstavby novej budovy železničnej stanice a bola tu zrušená i električková trať. Torzo ulice, ktoré ostalo od roku 1990 nesie meno Júliusa Bencúra, maďarského realistického maliara, ktorý žil dlhé roky v Košiciach.
Susedné ulice
Masarykova, Kmeťova, Stromová, Löfflerova
Ondruška (priezvisko)
Ondruška je slovenské priezvisko, odvodené od mena Ondrej. Najčastejšie je v mestách Topoľčany, Bánovce nad Bebravou a Handlová.
Známi nositelia
Pozri v článku Ondruška. Adam Ondruška (hráč za Piešťanské Čajky)
Clelles (kantón)
Clelles je francúzsky kantón v obvode Grenoble v departemente Isère v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 6 obcí.
Ž
Ž, ž je 46. písmeno slovenskej abecedy.
Assé-le-Riboul
Assé-le-Riboul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polomí
Polomí je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 148 obyvateľov, z toho 78 mužov a 70 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,4 roka (muži 39,5 roka, ženy 47,7 roka).
Lukas Papadimos
Lukas Dimitrios Papadimos (gr. Λουκάς Παπαδήμος, anglická transkripcia Lucas Papademos, * 11. október 1947 Atény, Grécko) je grécky ekonóm, bývalý viceprezident  Európskej centrálnej banky, bývalý guvernér Národnej banky Grécka a od novembra 2011 do mája 2012 bol premiérom Grécka.
Životopis
Narodil sa v Aténach, ale vyrastal v meste Desfina vo Fokaii.
Navštevoval Massachusettský technologický inštitút, kde získal titul v odbore fyzika v roku 1970, neskôr titul v odbore elektrický inžinier 1972 a doktorát z ekonómie 1978.
Jeho akademická kariéra pokračovala na Kolumbijskej univerzite, v roku 1980 vykonával funkciu senior ekonóm na Federal Reserve Bank of Boston. V roku 1985 nastúpil do Národnej banky Grécka ako hlavný ekonóm, neskôr menovaný za zástupcu guvernéra 1993 a následne za guvernéra v roku 1994.
Bol viceprezidentom Európskej centrálnej banky od roku 2002 do 2010.Bol členom Trilaterárnej komisie od roku 1998.
V novembri 2011 sa po dohode s predsedami strán PASOK a Nea Dimokratia, teda Jeorjosom Papandreuom a Antonisom Samarasom, spoločne s prezidentom Karolosom Papuliasom utvorila dočasná vláda, do predčasných volieb vo februári (neskôr bol termín volieb posunutý na máj) na čele práve s Lukasom Papadimosom. Ten sa vyjadril, že schváli všetky dohody z októbrového stretnutia zástupcov eurozóny a pripraví krajinu na predčasné voľby. Papadimosov kabiment tvorila koalícia strán PASOK, Nea Dimokratia a LAOS. Táto vláda pokračovala v úsporných opatreniach a prepúštaní štátnych zamestnancov. Po dohode s európskou úniou vyjednala Papadimosova vláda druhú pôžičku Grécku, vo výške 120 miliárd eur a odpis polovice štátneho dlhu voči súkromným subjektom, výmenou za pokračovanie tvrdých úsporných opatrení. Hlasovanie o prijatí tejto pôžičky a šetrenia prešla v parlamente čím vláda splnila svoje hlavné poslanie, opustili ju však poslanci pravicového LAOSu. Po predčasných voľbách v máji 2012 nebolo možné zostaviť vládu a tak boli vyhlásené ďalšie voľby, mesiac nato. Novú, dočasnú úradnícku vládu viedol sudca Panajotis Pikramenos, po voľbách zostavil koaličnú vládu Antonis Samaras.
NGC 6621
NGC 6621 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil Edward D. Swift 2. júna 1885. Spolu s UGC 11175 a NGC 6622 má označenie Arp 81. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s veľkým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Ondruško (priezvisko)
Ondruško je slovenské priezvisko, odvodené od mena Ondrej. Najčastejšie je v Šuňave (okres Poprad) a v Poprade.
Nagyatád
Má rozlohu 7 060 ha a žije tu obyvateľov .
Rádio Anténa Rock
Rádio Anténa Rock bola rocková rozhlasová stanica, ktoré vzniklo zmenou formátu pôvodného Rádia Anténa o polnoci z 30. septembra 2014 na 1. októbra 2014. Sídlo mala v Bratislave. S počúvanosťou 2,3% (4+1Q 2016) bola desiatou najpočúvanejšou rozhlasovou stanicou. Svoje pôsobenie ukončila presne na 7. výročie; o polnoci 30. septembra 2021.
Patrick Brontë
Patrick Brontë (* 17. marec, 1777, Drumballyroney, County Down, Írsko - † 7. jún, 1861, Haworth, Yorkshire, Spojené kráľovstvo) bol pôvodom írsky anglikánsky kňaz, kaplán a básnik, manžel Marie Brontëovej a otec spisovateliek Charlotty, Emily Jane a Anne Brontëových a básnika a maliara Patricka Branwella Brontëho.
Životopis
Narodil sa ako prvé z desiatich detí Hugha Ó Proinntigha a Eleanor McCroryovej. Učil sa na niekoľkých miestach (za kováča, obchodníka s plátnom, za tkáča), kým sa v roku 1798 stal učiteľom a v roku 1802 sa presťahoval do Cambridge, kde študoval teológiu na St. John's College, kde mu pôvodné meno Ó Proinntigha zapísali ako Brontë. V roku 1806 získal titul bakalára a vymenovali ho za kaplána vo Wethersfielde v Essexe, kde ho vysvätili za diakona a v roku 1809 aj za kňaza. V roku 1809 sa stal asistentom kaplána vo Wellingtone v Shropshire a v roku 1810 publikoval svoju prvú báseň Winter Evening Thoughts v miestnych novinách, po ktorej nasledovala v roku 1811 zbierka moralistických básní Cottage Poems. V nasledujúcom roku ho menovali skúšajúcim na Wesleyanskej akadémii vo Woodhouse Grove, neďaleko Guiseley, kde sa stretol s Mariou Branwellovou, s ktorou sa zosobášil 29. decembra 1812. Ich prvá dcéra Maria sa narodila v roku 1814 po presťahovaní do Hartsheadu v Yorkshire, a ich druhá dcéra, Elizabeth, sa narodila v roku 1815 po presťahovaní rodiny do Thorntonu.
Tu sa narodili aj ostatné deti - v roku 1816 Charlotte, v roku 1817 jediný syn Patrick Branwell, v roku 1818 Emily Jane a v roku 1820 posledné dieťa, dcéra Anne. Patricka zvolili za doživotného kaplána v Haworthe v júni 1819 a v apríli 1820 sa presťahoval s rodinou na tunajšiu faru. Jeho švagriná Elizabeth Branwellová, ktorá žila s rodinou v Thorntone v roku 1815, prišla do jeho domácnosti v roku 1821, aby sa starala o deti a opatrovala vážne chorú manželku Mariu, ktorá bola v poslednom štádiu rakoviny. Rozhodla sa presťahovať k rodine natrvalo, aby vykonávala prácu Patrickovej gazdinej. Patrick sa postaral o stavbu nedeľnej školy v Haworthe, ktorú otvorili v roku 1832. Vyvinul aktivity, aby bola dedina zásobovaná čistou vodou, čo sa mu podarilo v roku 1856. Po smrti posledného dieťaťa, Charlotte, ktorá zomrela 9 mesiacov po svojej svadbe, spolupracoval s Elizabeth Gaskellovou na jej životopise a postaral sa o posmrtné vydanie Charlottinho románu The Professor (Profesor) v roku 1857, ktorý v skutočnosti napísala ako prvý. Charlottin manžel Arthur Bel Nicholls, ktorý bol Patrickovým kaplánom, zostal v jeho domácnosti až do Patrickovej smrti v roku 1861, keď sa vrátil do Írska.