cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vojtěch Kyncl
Kauza Lidice
Roku 2015 publikoval v knihe ''Lidice. Zrození symbolu'' zistenia, že v zozname lidických obetí chýba meno židovskej dievčiny Štěpánky Mikešovej, ktorú mala podľa povojnového hlásenia udať Alžbeta Doležalová, jedna z preživších lidických žien. S odstupom niekoľkých rokov (2019) tieto zistenia vyvolali kauzu, kedy sa po reportáži ČT V předvečer tragédie proti historickým zisteniam ohradila lidická pobočka Českého zväzu bojovníkov za slobodu, prezentovaná Janou Bobošíkovou, a starostka Lidic Veronika Kellerová. Vzniknutý spor nakoniec viedol k rezignácii vtedajšej riaditeľky Památníku Lidice Martiny Lehmannovej. Postavila sa za ňu významná časť zamestnancov pamätníka, ktorá spolu s Lehmannovou tiež inštitúciu opustila. Relevantnosť historických dokumentov opakovane v médiách obhajoval aj Kyncl, ktorý reagoval tiež na polemiku archivára Vojtecha Šustka. Prvýkrát sa Šustek k téme vymedzil už v stati Nepravdivé obvinění z udavačství lidické ženy Alžběty Doležalové, na ktorú v nasledujúcom ročníku Slánskeho obzoru reagoval tiež Kyncl. Kauzu zaznamenali nielen domáce, ale aj svetové médiá, ktoré sa postavili na stranu slobodného bádania a prezentácie výsledkov bez politického vplyvu.
Vojak 1. stupňa
thumb|110px| Nášivka na rameno
'''Vojak 1. stupňa''' je vojenská hodnosť, zaradená medzi mužstvo. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky je to najnižšia vojenská hodnosť, nižšia ako Vojak 2. stupňa.
Hodnosť vojaka 1. stupňa sa používa pri prípravnej štátnej službe, buď 9- až 12-týždňovej, alebo pri štúdiu na vojenskej vysokej škole. Túto hodnosť dostanú dňom prijatia na bakalárske vysokoškolské štúdium študenti Akadémie ozbrojených síl generála Milana Rastislava Štefánika. Súčasne sú menovaní do funkcie kadet. Po ukončení štúdia sú absolventi menovaní do dočasnej štátnej služby a do hodnosti poručík. Počas pôsobenia v hodnosti dostávajú vojaci hodnostný plat 296 €.
Malokarpatská kapela
Malokarpatská kapela bola slovenská dychová kapela. Kapela patrila medzi najvýznamnejšie dychové hudby na Slovensku. Spolu s Moravankou patrili medzi najznámejšie dychové kapely v Česko-Slovensku. Kapela nahrala 45 nosičov (LP, SP, CD), realizovala desiatky nahrávok v Česko-slovenskom rozhlase, účinkovali vo viac ako 150 programoch v Česko-slovenskej televízii a vystupovali aj iných televíziách , vystupovali aj v zahraničí - Nemecko, Rakúsko, Holandsko, Belgicko, Poľsko, ZSSR, Maďarsko, Rumunsko.
História
Malokarpatská kapela bola založená na jeseň 1975. Bola zložená z členov Symfonického orchestra Česko-slovenského rozhlasu v   Bratislave a z členov orchestra Slovenskej filharmónie. Kapelníkom bol trubkár Vladimíra Jurča. Neskôr vystupovali pod vedením Adama Hudeca. Názov kapely - Malokarpatská kapela bol inšpirovaný pohorím Malé Karpaty.
Jean Absil
Jean Absil (* 23. október 1893, Péruwelz, provincia Hainaut – † 2. február 1974, Brusel) bol belgický hudobný skladateľ a publicista. Člen Kráľovskej akadémie Belgicka.
Životopis
Založil časopis venujúci sa vážnej hudbe Revue internationale de musique. Je autor viacerých symfónii, koncertov, baletov a kníh o hudbe.
Fosfid
náhľad|Štruktúra napríklad fosfidu boritého a ďalších fosfidovnáhľad|Štruktúra fosfidu sodného Fosfid je zlúčenina fosforu s nejakým menej elektronegatívnym prvkom alebo prvkami. Dvojprvkové zlúčeniny tvoria fosfor s väčšinou prvkov s výnimkou ortute, olova, antimónu, bizmutu, telúru a polónia. Pomer prvkov vo fosfidoch môže byť pomerne variabilný, napríklad draslík tvorí deväť fosfidov: K3P, K4P3, K5P4, KP, K4P6, K3P7, K3P11, KP10.3, KP15), nikel ich má osem (Ni3P, Ni5P2, Ni12P5, NiP2, Ni5P4, NiP, NiP2, NiP3). Väčšina z nich je dobre rozpustná v tukoch.
Triedenie
Triedenie fosfidov je komplikované. Na základe štruktúry a reaktivity môžu byť fosfidy klasifikované do týchto skupín:
Polyfosfidové ióny P34- (vyskytujúce sa v K4P3) a P45- (vyskytujúce sa v K5P4) sú radikálové anióny s nepárnym počtom valenčných elektrónov, čo z nich robí paramagnetické látky.
Výskyt v prírode
Schreibersit - vzorec (Fe,Ni)3P, je bežne prítomný v niektorých druhoch meteoritov.
Villespassans
Villespassans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Edme Mariotte
Edme Mariotte (* okolo 1620, Dijon, Francúzsko - † 12. máj 1684, Paríž) bol francúzsky kňaz a fyzik, jeden zo zakladateľov francúzskej Akadémie vied.
Životopis
Mariotte bol katolícky duchovný v Dijone. Od založenia Akadémie vied v roku 1666 žil v Paríži a pracoval na problémoch tekutín a plynov. Jeho meno sa spája s Boyle-Mariottovým zákonom a Mariotovou fľašou. Mariotte je tiež považovaný za vynálezcu guľového kyvadla. Objavil slepú škvrnu v ľudskom oku. Zaujímal sa aj o zemskú atmosféru, o poznanie vodného kolobehu, dažďa, ako vznikajú dažďové kvapky a skúmal atmosférický tlak.
Mariotte sa už v 1679 domnieval, že rastliny si vytvárajú potravu vďaka vlastnému chemickému procesu.
Rudolf Schwarz
Rudolf Schwarz môže byť:
Rozvor
Rozvor alebo rozvora môže byť:
Pyridín
Pyridín je heterocyklická organická zlúčenina, ktorá je svojou štruktúrou podobná benzénu. Na rozdiel od benzénu má však namiesto jedného uhlíkového atómu (metínovej skupiny, =CH−) atóm dusíka. Je to veľmi horľavá, mierne zásaditá látka miešateľná s vodou, ktorá má špecifickú nepríjemnú vôňu pripomínajúcu ryby. Pyridín je bezfarebný, ale staršie alebo znečistené vzorky môžu mať žltú farbu, pretože vznikajú dlhé nenasýtené polymérne reťazce, ktoré majú i vyššiu elektrickú vodivosť. Pyridínový kruh je dôležitou súčasťou mnohých zlúčenín, vrátane agrochemikálií, farmaceutík a vitamínov. Pyridín sa kedysi získaval z uhoľného dechtu. V roku 2016 sa ho vyrábalo celosvetovo asi 20 000 ton ročne.
Vlastnosti
Pyridín je miešateľný s vodou a alkoholmi.
Reakcie
Elektrofilné substitučné reakcie všeobecne prebiehajú ťažšie ako pri benzéne.
Pyridín sa dá pripraviť Hantzschovou syntézou alebo oxidáciou piperidínu.
Lypovec
Lypovec je mesto v centrálnej časti Ukrajiny v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti, vo východnej časti historického kraja Podolie. V roku 2011 tu žilo 8867 obyvateľov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka je z roku 1545, ale predpokladá sa, že v mestskej časti Skakunka sa nachádzalo sídlo Kunyľ, ktoré sa spomína v Ruskom letopise už v roku 1150.
Villetelle
Villetelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barania kopa
Barania kopa môže byť:
Pozri aj
Barania Góra
Podslnečník Theofrastov
Podslnečník Theofrastov je jednoročná bylina z  čeľade slezovité (Malvaceae). Areálom jej prirodzeného rozšírenia je stredná Ázia a Čína. Rastie hlavne v subtropických biómoch.
Pomenovanie
Druhový názov podslnečníka nesie meno gréckeho botanika a filozofa Theofrastosa z Eresu, ktorý bol Aristotelov žiak. Z jeho mála zachovaných botanických diel sú najdôležitejšie Peri phytōn historia (História rastlín) a Peri phytōn aitiōn (Vysvetlenie rastlín).
Opis
Podslnečník Theofrastov je jednoročná rastlina vysoká 20 až 200 cm, so zamatovým povrchom listov aj stonky. Byle sú priame a rozkonárené, zamlada plstnaté, neskôr páperisté, chlpy sú jednoduché i hviezdovité. Koreň je kolovitý, hlboko zakoreňujúci s jemnejšími postrannými koreňmi. Listy srdcovitého tvaru dlhé až 15 cm s dlhou stopkou sú ukončené dlhou špičkou, pripomínajúce listy lipy veľkolistej. Okraje listov sú oddialene zubaté a obojstranne krátko chlpaté.
Kvety sa tvoria v pazuchách listov a sú usporiadané v jednoduchých vrcholíkových súkvetiach. Kvetné stopky sú husto chlpaté. Koruna je sýtožltá, lupienky sú obrátene vajcovité, v hornej časti plytko vykrojené, dlhé 7 až 15 mm. Kalich je do polovice zrastený s kališnými lístkami, ktoré sú široko kopijovité až eliptické a husto chlpaté.
Plod je rozpadavý a pozostáva z 9 až 15 plôdikov, ktoré sú čierne, chlpaté a dlhšie ako kalich, so vzpriameným zobáčikom. Semená čiernohnedej farby sú obličkovitého tvaru 3,5 mm dlhé a asi 3 mm široké, s drobnými bradavkami a sú riedko chlpaté.
Rozšírenie
Podslnečník Theofrastov je pôvodný v teplých oblastiach strednej Ázie a Číny. Sekundárne bol zavlečený do Severnej a Strednej Ameriky, Európy, Afriky, Austrálie, na Nový Zéland a Azorské ostrovy. U nás je zriedkavý, pestuje sa v záhradách a parkoch a ojedinele splanieva.
Ekológia
Hoci podslnečník Theofrastov uprednostňuje rast v teplých miernych oblastiach, darí sa mu aj v širokej škále iných podnebí, vrátane tropického a subtropického. Pre optimálny rast mu vyhovujú priemerné ročné teploty 14 až 25 °C (toleruje 10 až 30 °C) a priemerné ročné zrážky 650 až 2 000 mm (toleruje 500 až 3 000 mm). Preferuje oblasti s plným slnečným svetlom alebo čiastočným tieňom. Je prispôsobený širokému spektru pôdnych typov, od piesočnatých až po ílovito-hlinité, s pH v rozmedzí 5,5 až 6,5, (toleruje 4,9 až 8,2). Optimálna teplota na klíčenie semien podslnečníka je 24 až 30 °C. Klíčiace sadenice okamžite vytvárajú hlavný kolovitý koreň, po ktorom nasleduje vývoj bočných korienkov.
Podslnečník Theofrastov rastie predovšetkým na človekom ovplyvnených stanovištiach, často ako poľná burina. Kvitne od júna do októbra.
Význam a využitie
Podslnečník Theofrastov bol do mnohých krajín introdukovaný a pestovaný ako vláknitá plodina a využívaný v textilnej výrobe. Využíva sa aj v orientálnej medicíne. Jeho semená obsahujú do 20 % oleja.
Hrozby a choroby
Podslnečník Theofrastov je hostiteľom viacerých škodcov, ktorí sekundárne napadajú kultúrne plodiny ako je kukurica, sója a tabak. Hubové patogény zastúpené druhmi z rodu Fusarium pôsobia paradoxne v jeho prospech. Napadnuté semená vytvárajú totiž bariéru pre potenciálnych rozkladačov semien prichádzajúcich z pôdy. Tým môžu predĺžiť životnosť semien podslnečníka.
Invazivita
Podslnečník Theofrastov bol náhodne zavlečený prostredníctvom kontaminácie zŕn a semien úžitkových plodín. Na narušených miestach sa stal závažnou poľnohospodárskou burinou, ktorá spôsobuje značné hospodárske škody v poľnohospodárskej výrobe, najmä kukurici, sóji a bavlne. Ako rýchlo rastúci druh často prevyšuje pestované plodiny a oberá ich tak o svetlo a živiny, čo vedie k znižovaniu ich výnosov. Podslnečník je v súčasnosti vedený ako škodlivá invázna burina v USA, Kanade, Austrálii, na Novom Zélande, v Japonsku, Mexiku, na Bermudách, v Maroku a v mnohých krajinách Európy.
Ústav hudobnej vedy Slovenskej akadémie vied
Ústav hudobnej vedy Slovenskej akadémie vied (ÚHV SAV) je jeden z ústavov Slovenskej akadémie vied. Riaditeľka ústavu je doc. PhDr. Hana Urbancová, DrSc.
Dejiny
Ústav vznikol v roku 1943 ako Hudobnovedný ústav. Od roku 1951 nesie názov Ústav hudobnej ved. V roku 1953 sa stal súčasťou novozaloženej Slovenskej akadémie vied. V rokoch 1973 až 1990 fungoval ako súčasť Umenovedného ústavu SAV, od roku 1990 je opäť samostatným ústavom.
Činnosť
Ústav sa venuje „základnému výskumu hudby a hudobnej kultúry v regionálnych, národných a európskych kontextoch. Vedecko-výskumná koncepcia vychádza z rozvíjania všetkých troch vedných disciplín/oblastí muzikológie: historickej hudobnej vedy, etnomuzikológie a systematickej hudobnej vedy.“
Je tiež školiacim pracoviskom doktorandského štúdia v odbore muzikológia.
Edičná činnosť
Ústav vydáva recenzovaný odborný časopis Musicologica Slovaca. Časopis bol založený v roku 1969, obnovený v roku 2010. Vychádza dvakrát za rok a „zverejňuje výsledky základného a aplikovaného výskumu z oblasti historickej hudobnej vedy, etnomuzikológie a systematickej hudobnej vedy“. Vydáva tiež Corpus Musicae Popularis Slovacae, národnú edíciu „ľudových piesní a inštrumentálnej hudby z územia Slovenska a z prostredia Slovákov v zahraničí". V roku 2002 vyšiel prvý zväzok so zápismi piesní a hudby z Podpoľania.
Koeficient asymetrie
Koeficient asymetrie (iné názvy: koeficient šikmosti, koeficient nesúmernosti) je charakteristika rozdelenia náhodnej veličiny. Popisuje asymetriu (teda šikmosť) rozdelenia pravdepodobnosti. Zvykne sa označovať \gamma_1.
Definícia
Nech X je ľubovoľná náhodná premenná a nech jej stredná hodnota je E(X) = \mu a disperzia je. Potom koeficient asymetrie je definovaný nasledovným podielom:
Výberový koeficient asymetrie
Výberový koeficient asymetrie môžeme definovať nasledovným vzťahom:
kde je výberový priemer.
Poznámky
V niektorej literatúre sa zvykne používať aj označenie \rho_x.
Hodinová veža (Pazardžik)
Hodinová veža je stavba osmanskej hodinovej veže, nachádzajúca sa v centrálnej časti mesta Pazardžik v južnom Bulharsku.
Dejiny
Prvá hodinová veža stála na území Pazardžiku už pred rokom 1658, a mesto tak bolo jedným z prvých na území dnešného Bulharska s týmto typom stavby. V 17. storočí stálo na území Bulharska len asi 20 stavieb tohto typu. Hodinovú vežu v Pazardžiku spomenul vo svojich zápiskoch z ciest po Bulharsku aj turecký cestovateľ, spisovateľ a geograf Evliya Çelebi. V roku 1741 bola postavená nová kamenná hodinová veža, ktorá bola súčasťou pazardžického Kuršum chanu. Ten bol najväčším chanom (chan, nazývaný aj karavanseraj, je typ stavby, ktorý slúžil ako hostinec pre pocestných) na území Bulharska, ktorý bol postavený už v roku 1574, pričom hodinová veža stála priamo na vtedajšom nádvorí hostinca. Výstavbu tejto veže financoval osmanský vojenský predstaviteľ Ibrahim aga Hajrulov, pričom poznámka o roku výstavby a o tom, kto stavbu financoval, sa dochovala na pamätnej doske na stene hodinovej veže. Do dnešných dní sa dochovala len jedna fotografia z roku 1923 a jedna maľba, ktoré túto pôvodnú vežu znázorňujú. V roku 1928 sa vrchná časť hodinovej veže zrútila v dôsledku Čirpanského zemetrasenia a zo stavby ostala stáť základná murovaná časť, vysoká približne 6 metrov. Približne do roku 1980 sa zachoval aj zvon z veže, ktorý bol uložený v jednej z pazardžických škôl, po tomto roku sa však o jeho ďalšom osude nič nevie. V roku 2010 bola stavba hodinovej veže reštaurovaná a bola znovu postavená vrchná časť v pôvodnom vzhľade. Projekt mal starosti architekt Hristo Gerasimov a na obnovu bola v roku 2009 založená finančná zbierka, v rámci ktorej za podarilo vyzbierať viac ako 250 000 bulharských leva, ktoré boli na projekt obnovy veže potrebné. Oficiálne odhalená bola 21. mája 2010, v deň, kedy sa slávi aj sviatok mesta Pazardžik.
Charakteristika
Základ veže tvorí približne 6 metrov vysoká kamenná stavba štvorcového pôdorysu s dĺžkou steny 4,75 metra, ktorá sa smerom nahor zužuje a pokračuje vo forme hranolu (nie je isté, či bol pôvodne šesť, osem, alebo dvanásťstenný) až k vrcholu. Z pôvodnej veže sa do dnešných dní dochovala len základná kamenná murovaná stavba, zvyšok hodinovej veže však bol obnovený a to tak, aby čo najpresnejšie pripomínal pôvodnú stavbu. Z pôvodného zhruba šesť metrov vysokého kamenného základu stavba pokračuje najskôr 3 metre vysokým pyramídovitým zúžením a neskôr ako osemstenný hranol vysoký približne 10 metrov. Ďalej sa vo vrchnej časti nachádza štvorstenná hodinová časť, v ktorej sa nachádzajú 4 švajčiarske hodinové mechanizmy a nakoniec plechová strecha, ktorou je veža zakončená. Celková výška veže tak dosahuje približne 27 metrov. V časti, kde sa nová časť napája na pôvodnú a kde sa pôvodne nachádzal hodinový mechanizmus, sa nachádza nika, v ktorej bolo osadené súsošie svätých Konštantína a Heleny.
Ostružina
Ostružina (nárečovo aj: ostružlina ) môže byť:
Villeveyrac
Villeveyrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ostružlina
Ostružlina môže byť:
Branislav Fábry
Branislav Fábry môže byť:
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1993
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1993 boli 26. juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji. Tímy hrali v troch výkonnostných skupinách. Majstrami Európy sa po ôsmykrát stali hokejisti Švédska.
Majstrovstvá Európy – Skupina A
Turnaj Skupiny A sa hral od 2. do 9. apríla 1993 v poľských mestách Nowy Targ a Osvienčim.
Majstrovstvá Európy – Skupina B
Turnaj Skupiny B sa hral v Bukurešti v Rumunsku od 18. do 28. marca 1993.
Kvalifikácia
Na kvalifikačných turnajoch hrali nové samostatné štáty. V Skupine I hrali pobaltské štáty a v Skupine II štáty bývalej Juhoslávie.
Skupina I
Kvalifikačná Skupina I sa hrala v Elektrėnai v Litve od 30. októbra do 1. novembra 1992.
Pobaltské štáty si napokon všetky tri zahrajú Skupinu C Majstrovstiev Európy, pretože lotyšskí organizátori zmenili pravidlá, aby mohli privítať svojich dvoch susedov a turnaj bude mať 9 účastníkov.
Skupina II
Kvalifikačná Skupina II sa hrala v Záhrebe v Chorvátsku a v Ľubľane v Slovinsku 4. a 5. novembra 1992.
Slovinsko postúpilo na hlavný turnaj.
Hlavný turnaj
Hlavný turnaj Skupiny C sa hral v Rige v Lotyšsku od 22. do 28. marca 1993.
MT-LB
MT-LB (rus.: МТ-ЛБ) je ľahký pásový obrnený transportér sovietskej konštrukcie, ktorý vznikol v 60. rokoch 20. storočia. Vozidlá MT-LB sú určené na prepravu vojakov, ťahanie húfnice D-30 alebo  protitankového kanónu T-12. Na báze vozidla MT-LB vzniklo mnoho ďalších špecializovaných verzií ako napríklad veliteľské vozidlo, vozidlo na riadenie delostreleckej paľby alebo nákladné vozidlo.
Vznik a vývoj
V polovici 60. rokov 20. storočia sa vedenie sovietskych ozbrojených síl rozhodlo nahradiť zastarané delostrelecké ťahače AT-P. Aby sa ušetrili peniaze, padlo rozhodnutie nevyvíjať nové vozidlo od nuly, ale prispôsobiť stroj, ktorý sa už sériovo vyrába, pre potreby armády. Na rolu armádneho terénneho vozidla sa najlepšie hodil transportér MT-L. Bolo potrebné len vyrobiť pre neho pancierový trup, pričom väčšina mechanizmov a komponentov zostala rovnaká.
Vývojom MT-LB bola poverená konštrukčná kancelária závodu na výrobu traktorov v Charkove. Vývojové práce sa začali v roku 1964 a o dva roky neskôr sa už vozidlo dostalo do sériovej výroby.
Konštrukcia
Vnútorný priestor sa skladá z priestoru pre posádku (veliteľ a vodič) v prednej časti korby a priestoru pre 11-členný výsadok v zadnej časti. Napravo od vodiča sa nachádza malá vežička s plochou strechou. Vežička je vybavená jedným guľometom PKT kalibru a je ovládaná veliteľom. Námer guľometu sa pohybuje v rozsahu od -5° do +30° a odmer je 360°. V zadnej časti korby sú dvojdielne dvere. Vozidlo je ľahko pancierované - hrúbka pancierovania sa pohybuje medzi, to poskytuje základnú ochranu proti pechotným zbraniam.
Pohybové ústrojenstvo je po každej strane tvorené šiestimi pojazdovými kolesami (hnacím kolesom vpredu a napínacím vzadu). Vodou chladený osemvalcový motor JaMZ 238 s výkonom 179 kW (240 k) umožňuje vozidlu dosiahnuť na cestách maximálnu rýchlosť /h a v teréne dosahuje vozidlo maximálnu rýchlosť /h. Vozidlo MT-LB je plne obojživelné, pričom vo vode sa dokáže pohybovať rýchlosťou až /h. MT-LB môže za sebou tiež vliecť príves alebo zbraň do hmotnosti prípadne viesť náklad do hmotnosti.
Vozidlo je vybavené vyhľadávacím svetlometom OU-3GK a infračerveným nočným pozorovacím prístrojom vodiča TVN-2 s dosahom. To mu umožňuje v obmedzenej miere vykonávať činnosť aj v nočných podmienkach.
Užívatelia
náhľad|vpravo|250px|Vozidlo s s radiolokátorom SNAR-10M1 náhľad|vpravo|250px|Obrnená ambulancia na tankovom biatlone v roku 2013
Viols-en-Laval
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Azərbaycan Marşı
Azərbaycan Marşı („Pochod Azerbajdžanu“) je štátna hymna Azerbajdžanu, ktorá bola prvýkrát zverejnená v roku 1920. Autorom textu je Əhməd Cavad a hudby Üzeyir Hacıbəyov.
Študentská pečať
História
Čokoláda Študentská pečať bola uvedená na trh v roku 1975. V roku 1994 sa značka stala súčasťou skupiny Orion. V súčasnosti je vo vlastníctve koncernu Nestlé.
Varianty
Limitované edície :
Kino Úsmev (Košice)
Kino Úsmev je kino v Košiciach. Nachádza sa v mestskej časti Staré Mesto na Kasárenskom námestí. Je to jediné fungujúce kamenné kino v Košiciach. Kino má hlavnú sálu s kapacitou 300 miest, a druhú (Impulz) s kapacitou 20 miest.
História
Kino Úsmev existuje od roku 1922. Budova pôvodne slúžila ako kasíno, ktoré sa prestavalo na kino ešte pred prvou svetovou vojnou. Počas druhej svetovej vojny boli Košice súčasťou Maďarska, a kino nieslo názov Veseliareň. Od roku 1929 v ňom fungovalo kino s názvom Kino Centrál (vo vlastníctve Slovenskofilm ), ktoré sa po druhej svetovej vojne premenovalo na Kino Úsmev. V roku 1969 ho zasiahol veľký požiar, ktorý bol dôsledkom odhodenej cigarety v hľadisku počas predstavenia. Od roku 1993 budovu mesto prenajímalo spoločnosti Tatrafilm. Kino bolo v roku 2012 po 83 rokoch zatvorené. Hlavným dôvodom bol nedostatok filmových kópií 35 mm formátu, ktoré sa celosvetovo prestali vyrábať a problém s financovaním kina. V roku 2012 sa občianske združenie Cinefil, o.z. rozhodlo o jeho oživenie. Mestské zastupiteľstvo Košíc v júni 2015 jednohlasne schválilo prenájom Kina Úsmev občianskemu združeniu Cinefil na dobu 15 rokov. Združenie sa zaviazalo do piatich rokov premeniť Kino Úsmev na Centrum audiovizuálnej kultúry s dvoma kinosálami. Po dokončení v roku 2016 bolo Centrum audiovizuálnej kultúry prvé svojho druhu na Slovensku. Prvým filmom, ktorý sa odpremietal po rekonštrukcii v júny 2016, bol film Kinoautomat z roku 1967.
Areál a podujatia
náhľad|vľavo|Budova kina Okrem kina sa v budove nachádza kaviareň aj bar a pred samotnou budovou sú umiestnené streetfood stánky alebo prívesy. V kino je niekoľko rokov jedným s dejísk medzinárodného filmového festivalo Art Film Fest. Kino hostili aj rôzne iné filmové festivaly, spustilo rezidenčný program pre filmových tvorcov a začalo oživovať Kasárenské námestie dvoma street-foodovými festivalmi.
Architektúra
V roku 2018 bolo kino nominované medzi 17 projektami na Cenu za architektúru CE•ZA•AR. Exteriér budovy pochádza z architektonickej kancelárie zerozero. Charakteristikou črtou nominovanej bielej rastrovej fasády je 2 000 kusov zatepľovacích hmoždiniek.
Pyridínium
Pyridínium je katión, ktorý vzniká protonáciou dusíkového atómu pyridínu. Je to konjugovaná kyselina pyridínu. Existuje mnoho príbuzných katiónov, ktoré sú odvodené od substituovaných pyridínov, napríklad pikolínov, lutidínov a kolidínov. Tieto katióny vznikajú pôsobením kyselín na pyridín.
Pyridín sa často používa ako organická zásada v chemických reakciách a jeho soli vznikajú v acidobázických reakciách. Soli pyridínia sú často nerozpustné v organických rozpúšťadlách, takže zrážanie komplexu odstupujúcej pyridíniovej skupiny je ukazateľom priebehu reakcie.
Pyridíniový katión je aromatický, keďže spĺňa Hückelovo pravidlo. Tento katión je izoelektronický s benzénom.
N-alkylpyridíniové katióny
Keď sa kyslý vodík, viazaný na dusíkový atóm, nahradí alkylovou skupinou, vznikajú N-alkylpyridíniové katióny. Medzi jednoduché príklady patrí N-metylpyridínium, ([C5H5NCH3]+). Tieto pyridíniové intermediáty je možné ako elektrofily v organickej syntéze na budovanie príbuzných nearomatických dihydropyridínov, ako bolo ukázané v roku 2021. Ešte predtým popísala tá istá výskumná skupina pravidlá ohľadne regioselektivity adície nukleofilov na pyridíniové elektrofily s rôznymi substituentmi.
Rudolf Schwarz (legionár)
Rudolf Schwarz (* 10. november 1882, Donovaly† 18. február 1966) bol slovenský pedagóg, legionár a politik HSĽS v období medzivojnového Československa a v období vojnovej Slovenskej republiky.
Život
Rudolf Schwarz absolvoval učiteľský ústav a nastúpil na dráhu učiteľa. Tú mu prerušila Prvá svetová vojna, počas ktorej musel narukovať do 16. honvédskeho pešieho pluku, s ktorým bojoval na ruskom fronte, kde v roku 1915 padol do ruského zajatia. Bol aktívny pri vzniku československých légií v Rusku a v rokoch 1919 – 1920 pôsobil v ich 12. streleckom pluku. Po návrate do vlasti bol ustanovený za správcu štátnej ľudovej školy v obci Pohorelá. V roku 1928 bol zo služobných dôvodov preložený do Polomky, odkiaľ sa v roku 1932 opäť vrátil do pozície správcu školy v Pohorelej. Jeho zásluhou sa školu v roku 1933 podarilo zrekonštruovať.
V roku 1925 neúspešne kandidoval do československého parlamentu za Česko-slovenskú národnú demokraciu v banskobystrickom volebnom kraji. Vo voľbách do okresného zastupiteľstva v okrese Brezno v roku 1928 bol zvolený za poslanca, tentokrát kandidoval za HSĽS. V parlamentných voľbách v roku 1935 kandidoval za HSĽS, resp. za Autonomistický blok v banskobystrickom volebnom kraji. Mandát získal až dodatočne, 29. októbra 1937 po smrti poslanca Martina Rázusa. V poslaneckej snemovni pôsobil v inkompatibilnom výbore. Poslancom bol do konca volebného obdobia, resp. do konca činnosti parlamentu v roku 1939. V decembrových voľbách do Snemu slovenskej krajiny v roku 1938 bol zvolený za poslanca. V novembri 1941 sa poslaneckého mandátu zriekol. V tomto období pôsobil ako riaditeľ štátnej ľudovej školy v Banskej Bystrici. Po vojne, ako v prípade väčšiny poslancov slovenského snemu, sa ani Rudolf Schwarz nevyhol trestnému stíhaniu za svoju činnosť v rokoch 1938 – 1941. Obžaloba mu kládla za vinu činnosť smerujúcu k rozbitiu ČSR a spoluzodpovednosť za zavedenie fašistického režimu na Slovensku.
Koenzým F420
Koenzým F420 alebo 8-hydroxy-5-deazaflavín je koenzým, ktorý sa účastní redoxných reakcií u metánogénov, mnohých organizmoch kmeňa Actinobacteria a výnimočne i u iných rodov baktérií. Koenzým F420 to derivát flavínu a pôsobí ako koenzým pre koenzým F420 hydrogenázu, 5,10-metyléntetrahydrometánopterínreduktázu a metyléntetrahydrometánopteríndehydrogenázu.
Bohatým zdrojom koenzýmu F420 je Mycobacterium smegmatis, u ktorého niekoľko desiatok enzýmov využíva koenzým F420 namiesto kofaktoru FMN, ktorý využívajú homologické enzými u väčšiny ostatných druhov. Niektoré eukaryoty, napríklad mušky Drosophila melanogaster a riasy Ostreococcus tauri takisto využívajú prekurzor tohto kofaktoru.
Viols-le-Fort
Viols-le-Fort je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vivica A. Foxová
Vivica A. Fox (* 30. júl 1964, Indianapolis, Indiana, USA) je americká herečka, producentka a televízna moderátorka. Je známa z filmov ako Narodený 4. júla (1989), Deň nezávislosti (1996), Batman a Robin (1997), Spi sladko (2001), Kill Bill (2003), Začarovaná Ella (2004), Elita armády (2006), Môj dokonalý priateľ (2014), Deň nezávislosti: Nový útok (2016), Arkansas (2020).
Detstvo a mladosť
Foxová sa narodila v Indianapolis, v štáte Indiana. Jej rodičia sa po jej narodení presťahovali do Benton Harbor v štáte Michigan. Foxová sa v roku 1982 stala absolventkou Arlingtonskej strednej školy v Indianapolise a následne absolvovala Golden West College v Huntington Beach v Kalifornii s titulom diplomovaný špecialista v sociálnych vedách.
Kariéra
náhľad|Foxová v roku 1998 V roku 1982 sa Foxová presťahovala do Kalifornie, kde navštevovala Golden West College. Počas pobytu v Kalifornii bola v rokoch 1983 až 1984 tanečnicou v Soul Train a objavila sa aj v hudobnom videu k hitu R&B skupiny Klymaxx „Meeting in the Ladies Room“. Neskôr, sa začala herectvu venovať profesionálne. Najskôr účinkovala v dennej telenovele NBC Days of Our Lives v roku 1988. O rok neskôr stvárnila rolu sexuálnej pracovníčky vo vojnovom dramatickom filme Narodený 4. júla.
V roku 1996 si zahrala priateľku postavy Willa Smitha v epickom sci-fi katastrofickom trháku Deň nezávislosti. Foxová získala MTV Movie Award za najlepší bozk so Smithom a bola nominovaná na Saturn Award za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. V rovnakom roku si zahrala po boku Queen Latifah v akčnom kriminálnom filme Vabank. V roku 1997 si zahrala vo filme Batman a Robin. V roku 1999 si zahrala po boku Helen Mirren a Katie Holmes vo filme Pomsta.
V rokoch 2003 až 2006 si zahrala spoločne s herečkou Caterinou Scorsone v televíznom seriály Nezvestní. V roku 2003 ju Quentin Tarantino obsadil do úlohy Vernity Green vo svojom dvojdielnom filme o bojových umeniach Kill Bill a Kill Bill 2. V roku 2004 hosťovala v televíznom seriáli Alias.
V roku 2014 sa pridala k hereckému obsadeniu ako Brigitte Nielsen, Kristanna Loken, Zoë Bell a Cynthia Rothrock vo filme Mercenaries. V rokoch 2015 až 2019 účinkovala v televíznom seriály Empire.
Súkromný život
V decembri 1998 sa Foxová vydala za speváka Christophera „Sixx-Nine“ Harvesta. Pár sa rozviedol v roku 2002. Neskôr krátko chodila s rapperom 50 Centom. V novembri 2011 Fox a promotér klubu Omar „Slimm“ White prerušili svoje 10-mesačné zasnúbenie. Foxová neskôr uviedla v jednom z rozhovorov, že najviac ľutuje, že nemala deti.
Malá Smrekovica (vrch vo Veporských vrchoch)
Malá Smrekovica je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Polomkou, približne východne od Brezna.
Opis
Malá Smrekovica leží v severovýchodnej časti Veporských vrchov, medzi dolinami Hronec a Petríkova, v hrebeni, vedúcom severným smerom z Fabovej hole na Slatvinské. Západne sa nachádza Veľká Smrekovica, Kráľovská hora , Psica a Javorinka , južne Fabova hoľa , Vysoký vrch  a Malá Stožka , východne Veľká Stožka , Kľak , Nehovo  a Černákov vrch  a severne Slatvinské , Čierny vrch  a Skalka . Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu zo severozápadnej časti odvádza potok Petríkovo, zo severnej Volchovo a z juhovýchodnej Hronec. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkym porastom ponúka výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Spišsko-gemerského krasu, Stolických vrchov, nezriedka i hrebeň Vysokých Tatier a prihraničné vrchy severného Maďarska.
Medzinárodná agentúra pre obnoviteľnú energiu
Medzinárodná agentúra pre obnoviteľnú energiu (angl. International Renewable Energy Agency, IRENA) je medzinárodná medzivládna organizácia, ktorej cieľom je podporovať využívanie obnoviteľných zdrojov energie, spoluprácu a vývoj nových technológií. Je to prvá medzinárodná organizácia zameriavajúca sa výlučne na obnoviteľné zdroje energie v priemyselných aj rozvojových krajinách. Bola založená v roku 2009 a jej štatút nadobudol účinnosť 8. júla 2010. Sídlo agentúry je v Masdar City v Abú Zabí. Generálnym riaditeľom je Francesco La Camera. IRENA je oficiálnym pozorovateľom OSN.
História
Prvé návrhy na založenie Medzinárodnej agentúry pre obnoviteľnú energiu vychádzajú z aktivít Brandta Reporta z roku 1980. Mimovládne organizácie a priemyselné lobistické skupiny ako Eurosolar, Svetová rada pre obnoviteľnú energiu (WCRE) a Svetová asociácia pre veternú energiu (WWEA) podporovali založenie Medzinárodnej agentúry pre obnoviteľnú energiu niekoľko desaťročí. V roku 1990 navrhla rakúska vláda pod vedením spolkového kancelára Franza Vranitzkého založenie agentúry na pôde OSN. Jedným z iniciátorov bol aj Hermann Scheer, nemecký politik a lobista, ktorý pôsobil ako prezident asociácie Eurosolar a predseda WCRE.
Na svojom výročnom podujatí 15. júna udelila WWEA Svetovú cenu za veternú energiu za rok 2010 zakladajúcim členským štátom IRENA. Uviedli: „Založenie IRENA možno považovať za najdôležitejšie rozhodnutie, aké sa kedy prijalo na globálnej úrovni v prospech obnoviteľnej energie. Založenie IRENA vyslalo svetovému spoločenstvu veľmi silný signál, že obnoviteľná energia bude musieť hrať a bude hrať kľúčovú úlohu v budúcich dodávkach energie do celého sveta. Týmto ocenením by WWEA chcela naznačiť, že WWEA je odhodlaná úzko spolupracovať s IRENA a bude ju naďalej plne podporovať.“
Zakladajúca konferencia Medzinárodnej agentúry pre obnoviteľnú energiu sa konala v nemeckom Bonne 26. januára 2009. Štatút IRENA podpísalo 75 krajín.
Ciele
Cieľom IRENA je stať sa hlavnou hnacou silou pri podpore prechodu k využívaniu obnoviteľnej energie na globálnej úrovni: "„IRENA bude pôsobiť ako globálny hlas v oblasti obnoviteľných energií, poskytne praktické rady a podporu priemyselným aj rozvojovým krajinám, pomôže im zlepšiť ich regulačné rámce a budovať kapacity. Agentúra uľahčí prístup ku všetkým dôležitým informáciám vrátane spoľahlivých údajov o potenciáli obnoviteľnej energie, najlepších postupoch, účinných finančných mechanizmoch a najmodernejších technologických znalostiach.“: Hermann Scheer" IRENA poskytuje vládam rady a podporu v oblasti politiky obnoviteľnej energie, budovania kapacít a transferu technológií.
Členské štáty
Štatút na získanie členstva v IRENA vyžaduje, aby bol štát členom OSN a regionálnych medzivládnych organizácií pre ekonomickú integráciu.
K októbru 2021 bolo členmi IRENA 165 štátov a Európska únia a ďalších 18 krajín je v procese pristúpenia.
Švédske národné inline hokejové družstvo mužov
Švédske národné inline hokejové družstvo mužov je mužský národný inline hokejový tím mužov, ktorý reprezentuje Švédsko v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Švédskej federácie ľadového hokeja (SIHF). Prvý medzinárodný zápas odohralo v roku 1997. Družstvo sa od roku 1998 pravidelne zúčastňuje na majstrovstvách sveta IIHF. Najlepším výsledkom národného tímu je 5-násobné víťazstvo na svetovom šampionáte. Na majstrovstvách sveta FIRS sa prvýkrát predstavilo v roku 2001. Svoje najlepšie umiestnenie na tomto turnaji dosiahlo v roku 2013, keď obsadilo 4. miesto.
Družstvo sa v roku 2005 kvalifikovalo na Svetové hry v Duisburgu, na ktorých obsadilo 4. miesto.
Ospalá diera
Ospalá diera je americký mysteriózny film z roku 1999. Film režíroval Tim Burton. Ide o filmovú adaptáciu poviedky „Legenda Sleepy Hollow“. V hlavných úlohách Johnny Depp a Christina Ricci, vo vedľajších úlohách sa predstavili Miranda Richardson, Michael Gambon, Casper Van Dien a Jeffrey Jones. Dej sa sústreďuje na detektíva Ichaboda Cranea, ktorý je poverený ísť vyšetriť sériu vrážd záhadného bezhlavého jazdca v dedine Sleepy Hollow.
Tapio Luoma
Tapio Luoma (* 15. jún 1962 Kurikka, Fínsko) je fínsky luteránsky biskup, teológ a od roku 2018 arcibiskup v Turku a prímas Evanjelickej luteránskej cirkvi vo Fínsku.
Za kňaza bol vysvätený v roku 1987. V roku 1999 získal doktora teológie. 1. februára 2012 ho arcibiskup Kari Mäkinen vysvätil za biskupa. Postu arcibiskupa Turku sa ujal v roku 2018, odchodom Kariho Mäkinena do dôchodku.
Je považovaný za konzervatívnejšieho ako jeho predchodca. Luoma je proti cirkevným homosexuálnym sobášom, s argumentom že manželstvo je zväzok muža a ženy. Je autorom štyroch kníh.
Jaroslav Pollák
Klubová kariéra
Jaroslav Pollák je odchovancom klubu VSS Košice, za ktorého “A“ mužstvo nastúpil v prvej Česko-slovenskej lige v roku 1965 ako 18. ročný. Prvé futbalové kroky však spravil v Šaci odkiaľ ako desaťročný prešiel k „strojárom“. Rýchly, technický hráč vytvoril s dvojicou Andrej Daňko a Jozef Štafura obávanú zálohu košického VSS. Za Košice hral od žiackeho veku nepretržite celých 20 rokov a odohral 322 majstrovských zápasov. V ročníku 1970/71 obsadil s Košicami 2. miesto v Česko-slovenskej futbalovej lige za víťazným Spartakom Trnava a v ročníku 1972/73 tretie miesto. 1971 bol vyhlásený za tretieho najlepšieho futbalistu ČSSR. V roku 1973 vyhralo košické mužstvo s Jaroslavom Pollákom vo svojom strede Slovenský pohár, avšak v celoštátnom finále podľahlo Baníku Ostrava.
Od leta 1977 narukoval do Dukly Banská Bystrica. Veľa zápasov však za „vojakov“ neodohral, kvôli štúdiu práva. Po vojenčine prestúpil v roku 1979 do Sparty Praha, s ktorou v roku 1980 získal Český a Česko-slovenský pohár.
Začiatkom roku 1981 prestúpil Jaroslav Pollák do rakúskeho klubu Austria Salzburg. Odohral zaň 65 stretnutí a strelil jeden gól. Na sklonku futbalovej kariéry sa vrátil opäť do Košíc. Ako hráč ZŤS Košice ukončil svoju kariéru vo veku 41 rokov. Počtom majstrovských zápasov, ktorých bolo dovedna 418, obsadil v česko-slovenskej historickej tabuľke tretie miesto.
Reprezentácia
Jaroslav Pollák patril k výrazným osobnostiam česko-slovenskej dorasteneckej reprezentácie, s ktorou vybojovali na turnaji UEFA v roku 1965 v NSR bronzovú medailu. Debut za mužskú reprezentáciu zažil Pollák v zápase proti Brazílii, keď 23. júna 1968 na Tehelnom poli zvíťazilo Česko-Slovensko 3:2. Hral za národné mužstvo aj pri úspešnej kvalifikácii na Majstrovstvá sveta 1970 v Mexiku a priamo na šampionáte v zápase s Anglickom. O rok neskôr strelil svoj jediný gól v reprezentácii v zápase proti Fínsku, ktorý skončil 4:0. V roku 1976 sa stal majstrom Európy, ale po červenej karte v zápase s Holandskom nemohol nastúpiť na finálový duel proti NSR. Bronzovú medailu z Majstrovstiev Európy v Taliansku si priviezol v roku 1980 aj napriek tomu, že neodohral na šampionáte ani jeden zápas. Svoj posledný reprezentačný zápas odohral 26. marca 1980 v Bazileji proti domácemu Švajčiarsku. Jaroslav Pollák bol niekoľkonásobný kapitán čs. reprezentácie a hral v siedmich kvalifikáciách na vrcholné podujatia. Dovedna odohral za čs. 49 zápasov a streli jeden gól.
Funkcionár
Pollák pôsobil ako funkcionár v košickom VSS no najmä v 1.FC Košice. Najskôr ako viceprezident, neskôr ako prezident klubu. Pôsobil tiež vo funkcii viceprezidenta pre športové záležitosti v Sparte Praha.
Acigné
Acigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Skov-Jakobsen
Ordinovaný bol v roku 1993 v Anglikánskej cirkvi. V roku 2009 ho jeho predchodca Erik Norman Svendsen ordinoval za biskupa. Funkciu biskupa kodaňského zastáva dodnes. Má dve deti.
Pozri aj
Dánska cirkev
Nomen omen
Obdobné spojenie mena a vlastností možno nájsť aj v dielach iných autorov, napr. v Molièrovej komédii Lakomec, kde je hlavnou postavou Harpagon (harpago, lat. lúpiť), veľmi často potom v rozprávkových príbehoch (Dlhý, Široký a Bystrozraký, Otesánek, Cruella de Vil, strýko Držgroš apod.), komiksoch Asterixove dobrodružstvá alebo v sérii románov Harry Potter.
Kvalifikácia na Zlatý pohár CONCACAF 2021
Kvalifikácia na Zlatý pohár CONCACAF 2021 určila posledné tri tímy, ktoré sa kvalifikovali na Zlatý pohár CONCACAF 2021.
Všetky zápasy sa hrali na DRV PNK Stadium vo Fort Lauderdale v dňoch od 2. júla do 6. júla 2021.
Na Zlatý pohár CONCACAF 2021 sa kvalifikovali 🇹🇹, Guadeloupe a 🇭🇹. Po odstúpení tímu 🇨🇼 bola na Zlatý pohár dosadená dodatočne 🇬🇹 ako najlepší tím z tímov, ktoré nepostúpili cez kvalifikáciu.
Tímy
Dvanásť tímov sa zúčastní kvalifikácie o Zlatý pohár CONCACAF 2021 na základe výsledkov v Lige národov CONCACAF 2019/20. Týmito tímami boli štyri tímy na treťom mieste v Lige A, štyri tímy na druhých miestach v Lige B a štyria víťazi skupín v Lige C.
Pavúk kvalifikácie
Guadeloupe postupuje na Zlatý pohár CONCACAF 2021
🇹🇹 postupuje na Zlatý pohár CONCACAF 2021
Dodatočný postup Guatemaly
Dňa 9. júla 2021 CONCACAF oznámilo, že 🇨🇼, ktoré sa kvalifikovalo priamo na Zlatý pohár CONCACAF 2021 sa nemôže zúčastniť kvôli vysokému počtu prípadov COVID-19 v tíme. V dôsledku toho sa CONCACAF rozhodol nahradiť ich ďalším najvyššie umiestneným tímom z kvalifikácie (na základe víťazstiev, remíz a gólového rozdielu. Najlepším tímom bola 🇬🇹.
Externé odkazy
https://www.concacaf.com/gold-cup/
Cesta III. triedy 2356 (Slovensko)
'''Cesta III. triedy číslo 2356' (III/2356, staré číslo III/072001'') je cesta III. triedy na Slovensku. Spája horno-liptovskú obec Kráľova Lehota s obcou Liptovská Teplička a Šuňava. Jej dĺžka je 22,3 km. Takmer celá cesta je v správe Slovenskej republiky, až na začiatočnú časť. ktorú spravuje obec Kráľova Lehota. Cesta vedie údolím rieky Čierny Váh cez územie Nízkych Tatier.
Význam
Cesta spája obec Kráľova Lehota s prečerpávacou vodnou elektrárňou Čierny Váh, osadou Svarín a miestnymi lesníckymi osadami a horárňami. Cesta je vo veľkom využívaná lesníkmi a cyklistami, pretože ňou vedie niekoľko cyklotrás. Okrem toho cesta výrazne skracuje trasu motoristom do najvýchodnejšej liptovskej dediny a nadväzujúcich spišských obcí.
Priebeh
Cesta začína križovatkou s cestou I. triedy I/72 v katastri obce Kráľova Lehota. Pokračuje smerom popri železnici a rieke Váh, až po sútok Bieleho a Čierneho Váhu, kde odbočuje a spolu s pozostatkami starej lesnej železnice pokračuje súbežne s tokom rieky Čierny Váh až do osady Svarín. Odtiaľ ďalej pokračuje popri vodnej nádrži Čierny Váh až k lesníckej osade na konci nádrže. Tu sa k nej pripája sčasti asfaltová lesnícka cesta z doliny riečky Ipoltica, ktorá vedie až do horehronskej obce Heľpa. Cesta ďalej pokračuje lesnatým údolím Čierneho Váhu, okolo starej železničnej stanice Bnekovo a horárne Brezová. Cesta končí na križovatke s cestou III/3061, ktorá smeruje z podtatranskej obce Štrba smerom do Liptovskej Tepličky.
Organická zásada
Organická zásada alebo organická báza je všeobecne akákoľvek organická zlúčenina, ktorá má zásadité vlastnosti. Zvyčajne, ale nie vždy, sú to látky schopné prijať protón (vodíkový katión). Často obsahujú dusíkové atómy, ktoré možno ľahko protónovať. Heterocyklické zlúčeniny s amínovou skupinou alebo dusíkovými atómami majú voľný elektrónový pár na dusíku a teda môžu fungovať ako akceptory protónu.
Príklady
Medzi príklady organických zásad patria:
Faktory ovplyvňujúce zásaditosť
Väčšina organických zásad sa pokladá za slabé zásady. Ich silu ovplyvňujú mnohé faktory.
Jedným z týchto faktorov je indukčný efekt, ktorý je možné jednoducho vysvetliť tým, že elektropozitívne atómy a skupiny (napríklad alkylové skupiny) naviazané v blízkosti skupiny prijímajúcej vodíkový katión umožňujú rozloženie kladného náboja na atómy poblíž. Opačný efekt platí pre zvýšenie zásaditosti – elektronegatívne atómy alebo skupiny (napríklad fluór alebo nitro skupina, ktorá vykazuje záporný indukčný a mezomérny efekt) odťahujú elektróny a teda znižujú zásaditosť. Kvôli týmto efektom je trimetylamín silnejšou zásadou než amoniak, kvôli indukčnému efektu metylovej skupiny, ktorá umožňuje dusíkovému atómu ľahšie prijať protón za vzniku katiónu, keďže metylová skupina ma silnejší indukčný efekt oproti vodíkovým atómom.
Fosfazény obsahujú fosfor a všeobecne sú zásaditejšie než amíny a dusíkaté hereocykly. Protonácia prebieha na dusíkových atómoch, nie fosfore, na ktorý je dusík viazaný dvojitou väzbou.
Donory hydroxidu
Niektoré organické zásady, napríklad hydroxid tetrametylamónny, hydroxid tetrabutylamónny alebo hydroxid cholínu sú donory hydroxidu (poskytujú do roztoku hydroxidový anión) namiesto akceptorov protónov ako vyššie uvedené zlúčeniny. Tieto zlúčeniny však nie sú vždy stabilné. Napríklad hydroxid cholínu je metastabilný a pomaly sa rozkladá, pričom uvoľňuje trimetylamín.
Referencie
<references group="" responsive="1">
Michal Hallon
Michal Hallon (* 7. december 1985, Ilava) je slovenský herec. Venuje sa hlavne dabingu (Elijah Wood, Shia LaBeouf, Sam Huntington a ďalší).
Kostol svätého Martina (Brašov)
Charakteristika a dejiny
Kostol svätého Martina patrí k najstarším pamiatkam Brašova. Na mieste je už v roku 1225 zdokumentovaná kaplnka zasvätená svätému Martinovi a v roku 1235 bol namiesto nej postavený súčasný kostol.
V roku 1395 sa omše v kostole účastnil uhorský král Žigmund pri jeho návšteve Brašova.
V roku 1421 bol kostol poškodený počas tureckého nájazdu, ale s pomocou dotácií od miestneho obyvateľstva bol opravený pri voch renováciách, ktoré prebehli v rokoch 1442 a 1447.
Zvon v kostole pochádza z roku 1521 a tento letopočet je aj na zvone vyrytý, rovnako ako v prípade hlavných kostolných dverí z roku 1522.
Oltár bol postavený v roku 1685 a v roku 1730 bol renovovaný. V roku 1796 prebehla aj velká renovácia kostola, ktorý bol podstatne zväčšený a odvtedy má svj terajší vzhľad.
V roku 1926 bol kostol vybavený novým organom. V roku 1962 prebehla ďalšia reštaurácia kostola, nasledovaná zatuaľ poslednou v roku 2010.
Kostol sa nachádza v historickej časti mesta na úpätí pahorku s Brašovskou pevnosťou.
Interiér kostola si zachoval svoj ranogotický výzor.
Adenozylkobalamín
Adenozylkobalamín (AdoCbl) je spolu s metylkobalamínom (MeCbl) jednou z biologicky aktívnych foriem vitamínu B12. Jeho iné názvy zahŕňajú deoxyadenozylkobalamín, 5'-deoxyadenozylkobalamín, 5-deoxyadenosylkobalamín, koenzým B12   alebo kobalamid.
Reakcie
Adenozylkobalamín pôsobí ako kofaktor v 1,2-prešmykoch uhlíkovej kostry sprostredkovanej radikálovým mechanizmom. Tieto procesy vyžadujú tvorbu deoxyadenozylového radikálu pomocou homolytickej disociácie väzby uhlík-kobalt. Táto väzba je výnimočne slabá, jej disociačná energia je 31 kcal/mol (asi 130 kJ/mol), a je ďalej oslabená chemickým prostredím v aktívnom mieste enzýmu. Jeden z enzýmov, ktoré využívajú adenozylkobalamín ako kofaktor, je metylmalonyl-CoA mutáza.