cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plounéventer
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Homunkul
náhľad|Homunkulus na ilustrácii z roku 1694 Homunkul alebo homunkulus (lat. homunculus) znamená latinsky človiečik.
Keď boli koncom 17. storočia objavené spermie, dostali názov homunkulus, pretože teória preformácie súdila, že obsahujú miniatúrneho, ale už hotového človeka, ktorý sa po ejakulácii v ženskom tele vyvinie v hotové bábätko. Až v 40. rokoch 19. storočia vedci pochopili, ako spermia preniká do vajíčka a že sa embryo začína vyvíjať až po oplodnení.
Iné použitie
Pojem homunkulus sa užíval aj vo filozofii, kde mal vysvetľovať, ako človek vníma: tak si možno predstaviť, že obraz na sietnici vníma akýsi vnútorný človiečik čiže homunkulus. Táto naivná predstava bola skoro opustená, pretože nič nevysvetľuje: keby sme mali vysvetliť vnímanie homunkula, museli by sme predpokladať, že aj on má v sebe ďalšieho a tak ďalej.
Napriek tomu sa slovo homunkulus niekedy užíva ako pomocná predstava v myšlienkových experimentoch, ale aj v neuroanatómii, kde označuje súbory mozgových funkcií, ktoré sa týkajú určitých orgánov a podobne. Homunkulus sa často vyskytuje aj vo fantastickej literatúre, v počítačových hrách a podobne.
Slovenská florbalová extraliga žien 2016/17
Slovenská florbalová extraliga žien v sezóne 2016/17 bol 12. ročník extraligy florbalistiek, najvyššej florbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz florbalu (SZFB). V súťaži účinkovalo 10 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul získalo družstvo FBK Kométa Spišská Nová Ves, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad víťazom základnej časti a zároveň obhajcom prvenstvaŠK 98 Pruské.
Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej odohal každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off s ôsmymi najlepšími družstvami. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodlo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledné 2 družstvá po základnej časti odohrali prelínaciu súťaž spolu s dvoma družstvami 1. ligy.
Tabuľka po základnej časti
Zdroj: szfb.sk
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Algonquin Provincial Park
Algonquin Provincial Park je provinčný park v kanadskej provincii Ontário. Založený bol v roku 1893. Park obsahuje lesy, jazerá, močiare a rieky.
Príroda
Park je situovaný v Kanadskom štíte. Pramení tu päť riek: Petawawa, Bonnechère, Madawaska, l'Amable du Fond a Oxtongue-Muskoka. Park má rozlohu, alebo , z toho je 15% voda. V parku bolo zaznamenaných 53 druhov cicavcov, zvlášť ľahko sa tu dá vidieť los.
Dejiny
Park bol prvým provinčným parkom v Ontáriu, vznikli tu viaceré metódy pre manažovanie parkov s viacerými cieľmi. V Algonquine boli v protiklade propagácia prírody vs. jej zachovanie, ochrana lesa vs. riadené lesníctvo. Pred zriadením parku na jeho mieste pracovali drevorubači, ktorí prichádzali hlavne za vysokými bielymi borovicami (White pine, Pinus strobus). Park priťahoval aj umelcov, medzi nimi bol napríklad maliar Tom Thomson. Park navrhol Alexander Kirkwood, z ontárijskej štátnej správy. V roku 1896 bola v parku vybudovaná železnica, Ottawa, Arnprior & Parry Sound Railway. Od roku 1958 je v parku múzeum. 10. júna 1992 bol vyhlásený za National Historic Site of Canada/Lieu historique national du Canada.
Využitie
Interiér parku je dostupný len pešo a na vode. Popri provinčnej Ceste 60 existuje 8 kempov, 14 náučných ciest, centrum pre návštevníkov, múzeum lesníctva a centrum umenia. V ponuke je viac než trás na kanoistiku, niekoľko bicyklových trás, viacero turistických chodníkov a iné aktvity vrátane zimných.
WKS Śląsk Wrocław (futbal)
náhľad|Stadion Wrocław náhľad|Stadion Wrocław náhľad|Stadion Wrocław Śląsk Wrocław je futbalový klub z poľského mesta Vroclav. Klub bol založený v roku 1947 ako Pionier Wrocław. Najväčším úspechom klubu je majstrovský titul zo sezóny 1976/1977 i 2011/2012.
Plounévézel
Plounévézel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dida (priezvisko)
Dida je priezvisko. Na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výskytom v Janíkovciach, Liptovskom Mikuláši a Poprade. V Česku sa v neprechýlenej podobe vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Dida a Didová.
Substituent
náhľad|350x350bod|Táto molekula má naviazané tri substituenty označené modrou farbou: bróm, metoxy skupinu a etylovú skupinu. Substituent je jeden atóm (alebo skupina atómov), ktorý nahrádza vodíkový atóm v uhľovodíkovom reťazci. V organickej chémii a biochémii sa názvy substituent, funkčná skupina a bočný reťazec používajú s viac-menej identickým významom ako vedľajšie reťazce hlavného uhľovodíka, ale v chémii polymérov medzi nimi existujú isté rozdiely. V polyméroch smeruje vedľajší reťazec mimo hlavnej kostry polyméru. V proteínoch sú bočné reťazce naviazané na alfa uhlíkové atómy aminokyselinovej kostry.
Pri pomenovávaní organických zlúčenín sa používa koncovka -yl, ak má skupina jednoduchú väzbu a nahrádza jeden vodík. Koncovky -ylidén a -ylidín sa používajú pre obdobné prípady s dvojitou a trojitou väzbou. Popritom sa v názvosloví používajú čísla na označenie konkrétneho uhlíka v uhľovodíku, na ktorom je substituent naviazaný, ak je táto informácia nutná pre rozlíšenie izomérov.
Polárny efekt, ktorý substituent spôsobuje, je kombináciou indukčného a mezomérneho efektu. Substituenty zároveň spôsobujú stérické efekty kvôli objemu, ktorý zaberajú.
Produkty chemických reakcií sa často označujú ako najviac substituovaný alebo najmenej substituovaný. V tomto prípade sa na porovnanie používa metán. Čím viac atómov vodíka sa nahradí za nejaký substituent, tým viac sa považuje molekula za substituovanú. Napríklad:
Názvoslovie
V organickej chémii sa na tvorbu radikálov používa prípona -yl. Radikály sú buď samostatné (ako voľné radikály), alebo súčasťou nejakej molekuly (ako skupina). Tento názov pochádza zo starého názvu pre metanol, "metylén" (zo starej gréčtiny: μέθυ méthu, "víno" a ὕλη húlē, "drevo", "les"), čo sa neskôr skrátilo na "metyl". Niekoľko úprav chemického názvoslovia túto koncovku nakoniec zovšeobecnilo i na ostatné organické substituenty.
Pomocou konkrétnych prípon sa určuje, koľko vodíkových atómov nahradil daný substituent v pôvodnom uhľovodíku (alebo inom substituente). Podľa odporúčania IUPAC z roku 1993 platí, že:
Koncovka -ylidín sa vyskytuje málokedy a zjavne je variantom písania koncovky -ylidén, v postupoch IUPAC sa nespomína.
Niektoré názvy, napríklad "vinyl" (vo význame "polyvinyl") reprezentujú len časť celého chemického názvu substituentu. Funkčné skupiny môžu mať i iné podoby (napr. amíny alebo nitrily).
Metánové substituenty
Podľa pravidiel uvedených vyššie má uhlíkový atóm v molekule, ktorý je pokladaný za substituent, nasledujúce názvy podľa toho, koľko vodíkov je naňho naviazaných a akými väzbami sa viaže na zvyšok molekuly:
Štruktúra
V štruktúrnom vzorci sa organické substituenty, napríklad metyl, etyl alebo aryl, často zapisujú ako R (alebo R1, R2 a tak ďalej). Toto označuje zástupný symbol, pričom R pochádza zo slova radikál a môže reprezentovať akúkoľvek časť vzorca, ktorú autor uzná za vhodnú. Poprvé tento symbol použil Charles Frédéric Gerhardt v roku 1844.
Elektronegatívne substituenty, napríklad halidy, sa často označujú symbolom X. Tento symbol poprvé použil Stanislao Cannizzaro v roku 1858.
Štatistická distribúcia
Jedna chemoinformatická štúdia identifikovala 849 574 unikátnych substituentov v celkom 3 043 941 molekulách. Tieto substituenty mali maximálne 12 nevodíkových atómov a obsahovali len uhlík, vodík, dusík, kyslík, síru, fosfor, selénium a halogenidy. Päťdesiat rôznych substituentov sa dá považovať za bežné, pretože sa nachádzali vo viac ako 1% skúmaných molekúl, a 438 substituentov sa nachádzalo v aspoň 0,1% skúmaných molekúl. 64% substituentov sa nachádzalo len v jedinej molekule. Medzi nabežnejších päť substituentov patria metylová, fenylová, chlórová, metoxy a hydroxylová skupina. Celkový počet organických substituentov sa odhaduje na asi 3,1 milióna, čo umožňuje až 6,7×1023 molekúl. Celkom sa dá získať nekonečno substituentov jednoduchým predĺžením dĺžky uhlíkového reťazca.
Jizerská tabule
Charakter a geológie
Jizerská tabule je zložená zo vrchnokriedových pieskovcov, piesočnatých slieňovcov, ílovcov a prachovcov. V severnej časti územia, najmä v Bělskej tabuli, sa vyskytujú aj neovulkanické čadičové hrče. Celok tvorí erózno denudačný reliéf s rozsiahlymi výškovo konštantnými plošinami, rozčlenenými na väčšine územia výraznými údolnými zárezmi, spravidla bez stálych vodných tokov, miestami s plytkými zníženinami. V severnej časti je reliéf krajiny členitejší, zatiaľ čo smerom na juh sa zarovnáva. Územie je pokryté kultúrnou krajinou s prevahou menších obcí, značné percento pôdy je obrábané, na piesočnatých pôdach sa rozkladajú borovicové lesy.
Geomorfologické členenie
Celok Jizerská tabule má v geomorfologickom členení dva podcelky, Středojizerská tabule (podľa Jaromíra Demka VIB-2A) na severe a Dolnojizerská tabule (VIB-2B) na juhu. Tieto podcelky sa ďalej členia do celkom šiestich okrskov:
Kompletné geomorfologické členenie celej Jizerskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Väčšie mestá
Na území celku ležia časti okresných miest Mladá Boleslav a Mělník. Z ďalších miest tu sú Benátky nad Jizerou, Bělá pod Bezdězem, Mšeno a čiastočne Lysá nad Labem.
Hydrografia
Stred územia odvodňuje rieka Jizera s jej prítokmi (Bělá a Strenický potok). Okrajové územie odvodňujú prítoky Labe, na východe horná Vlkava, na západe Košátecký potok a dolná Pšovka.
Plounévez-Lochrist
Plounévez-Lochrist je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dido (priezvisko)
Dido je priezvisko. Na Slovensku sa v neprechýlenej podobe vyskytuje len v okrese Michalovce – v Pavlovciach nad Uhom, Bracovciach a Michalovciach. V Česku sa najviac vyskytuje (s výrazným odstupom) v meste Sokolov.
Známi nositelia
Pozri v článku Dido a Didová.
Dida
Dida môže byť:
Frank Ocean
Frank Ocean (* 28. október 1987, Long Beach, Kalifornia, USA) je americký spevák, textár, fotograf a rapper. Je známy svojim netradičným hudobným štýlom, často zaraďovaným k popu, no nesúcim prvky R&B.
Svoju kariéru začal ako ghostwriter, kedy písal piesne pre interpretov ako John Legend, Beyoncé alebo Justin Bieber. V roku 2010 sa pridal k hiphopovému zoskupeniu Odd Future. Svoj prvý mixtape s názvom Nostalgia, Ultra vydal v roku 2011. Mixtape, na ktorom sa nachádzal singel Novacane, bol veľmi kladne hodnotený kritikmi a umiestnil sa na popredných priečkach hitparád.
Jeho debutový album Channel Orange vydal v júli 2012 a vyhral zaň Cenu Grammy za najlepší urban contemporary album. Bol súčasťou ôsmich nominácii na ocenenia Grammy, z toho 2 vyhral. Obe v roku 2013, z toho jednu za svoj album a druhú spolu s rappermi Jay Z a Kanye Westom za najlepšiu hudobnú spoluprácu na piesni s názvom No Church in the Wild. V roku 2013 mu vyšla zbierka nevydaných piesní s názvom unreleased, MISC.
Didová
Didová je ženská podoba priezviska Dida alebo Dido, napr.:
Dietyléter
Dietyléter (iné názvy: etyléter, éter, etoxyetán) je éter etanolu. Za normálnych podmienok ide o číru, bezfarebnú a extrémne horľavú kvapalinu s nízkym bodom varu a charakteristickou sladkastou vôňou. Je najrozšírenejším členom triedy zlúčenín, všeobecne nazývaných étery. Je izomérom butanolu. Dietyléter má chemický vzorec CH3-CH2-O-CH2-CH3. Je často používaným rozpúšťadlom a v minulosti tiež celkovým anestetikom. Vo vode sa rozpúšťa len obmedzene (6,9 g/100 ml). Difúzia dietyléteru vo vzduchu je 0,918·10−5 m2/s (298 K, 101,325 kPa).
Dejiny
Zlúčeninu objavil buď Jābir ibn Hayyān v 8. storočí, alebo Alchymista Raimundus Lullusv roku 1275, ale neexistujú o tom v súčasnosti žiadne dôkazy. Látku prvýkrát syntetizoval Valerius Cordus v roku 1540 a nazval ju "olej sladkého vitriolu" (oleum dulcis vitrioli) – to preto, že bol dietyléter pôvodne získaný destiláciou zmesi etanolu a kyseliny sírovej (známej ako "olej vitriolu"), a zaznamenal niektoré z jeho lekársky významných vlastností. Približne v rovnakom čase objavil Theophrastus Bombastus von Hohenheim, známy skôr ako Paracelsus, analgetické vlastnosti éteru. Názov éter dal látke August Siegmund Frobenius v roku 1730.
Metabolizmus
Predpokladá sa, že je dietyléter metabolizovaný enzýmom zo skupiny cytochrómu P450.
Dietyléter inhibuje alkoholdehydrogenázu a preto spomaľuje metabolizmus etanolu. Inhibuje tiež odbúravanie iných látok vyžadujúcich oxidatívny metabolizmus.
Použitie ako anestetikum
William T. G. Morton sa zúčastnil prvej verejnej demonštrácie použitia éteru na anestéziu dňa 16. októbra 1846 v Ether Dome v Bostone. Crawford Williamson Long však jeho použitie ako celkového anestetika v chirurgii demonštroval súkromne úradníkom v Georgii už 30. marca 1842.
Éter sa niekedy používal namiesto chloroformu, pretože má vyšší terapeutický index, väčší rozdiel medzi odporúčaným dávkovaním a toxickým predávkovaním (~1,5 – 2,2). Z rovnakého dôvodu (a tiež vďaka nízkej cene) je stále preferovaným anestetikom v niektorých rozvojových krajinách.
Vďaka spojeniu s Bostonom sa používanie éteru stalo známe ako "Yankee Dodge".
Dnes je éter používaný len zriedkavo. Používanie horľavého éteru mizlo s tým, ako sa stali dostupnými nehorľavé anestetiká, napríklad halotán. Navyše má dietyléter množstvo nežiaducich vedľajších účinkov, napríklad postanestetickú nevoľnosť a zvracanie. Moderné anestetiká, napríklad metylpropyléter (Neothyl) a metoxyflurán (Penthran) majú tieto účinky podstatne menšie.
Použitie v medicíne (vonkajšie)
Dietyléter je možné tiež použiť na anestéziu kliešťov pri ich odstraňovaní z kože. Dietyléter spôsobí uvoľnenie kliešťa, takže sa už hlavičkou nedrží v koži.
Použitie ako rekreačná droga
Anestetické účinky éteru z neho robia rekreačnú drogu. Dietyléter nie je tak jedovatý ako iné rozpúšťadlá zneužívané ako rekreačné drogy. Fyzickú závislosť ale nespôsobuje, návyk však áno.
Vzhľadom na nemiešateľnosť éteru s vodou a ku skutočnosti, že sa v ňom výborne rozpúšťajú nepolárne organické zlúčeniny, sa používal tiež pri výrobe voľnej kokaínovej bázy a je uvedený v Tabuľke II Dohovoru OSN proti nedovolenému obchodovaniu s omamnými a psychotropnými látkami ako prekurzor.
Výroba
thumb|right|Nádoba s dietyléterom Dietyléter sa len zriedkavo pripravuje v laboratóriách, pretože je to nebezpečné a éter je pre legálne laboratória ľahko dostupný. Väčšina dietyléteru vzniká ako vedľajší produkt hydratácie (vo fáze pár) etylénu na etanol. Tento proces využíva ako katalyzátor kyselinu fosforečnú na pevnom nosiči a je ho možné upraviť tak, aby vznikalo viac éteru, pokiaľ ho treba. Dehydratácia etanolu (vo fáze pár) na katalyzátore oxide hlinitom môže mať výťažnosť dietyléteru až 95 %.
Dietyléter je možné pripravovať v laboratóriách aj v priemyselnom meradle kyslou syntézou. Etanol sa zmieša so silnou kyselinou, typicky kyselinou sírovou H2SO4. Kyselina disociuje a spôsobuje vznik vodíkových iónov H+. Vodíkový ión protonuje elektronegatívny atóm kyslíka v molekule etanolu, čo dáva molekule kladný náboj:
Nukleofilný atóm kyslíka deprotonovaného etanolu substituuje molekulu vody z protonovanej (elektrofilnej) molekuly etanolu, čím vzniká voda, vodíkový ión a dietyléter.
Reakcia musí prebiehať pri teplotách pod 150 °C, aby bolo zaistené, že produktom tejto reakcie nie je eliminačný produkt (etylén). Pri vyšších teplotách sa etanol dehydratuje na etylén. Reakcia, pri ktorej vzniká dietyléter, je spätná, takže sa nakoniec vytvorí rovnováha medzi reaktantmi a produktmi. Pre dobrú výťažnosť je potrebné, aby sa éter oddestiloval z reakčnej zmesi skôr, ako sa prevedie späť na etanol (využitie Le Chatelierovho princípu).
Inou reakciou, ktorú je možné použiť na prípravu éterov, je Williamsonova éterová syntéza, kde alkoxid (pripravovaný rozpúšťaním alkalického kovu v alkohole) vykonáva nukleofilnú substitúciu na alkylhalogenide.
Bezpečnosť
Dietyléter je náchylný na tvorbu peroxidov a môže tvoriť výbušný dietyléterperoxid. Peroxidy majú vyšší bod varu a po vyschnutí vybuchujú už pri slabom dotyku. Dietyléter sa preto typicky dodáva so stopovými množstvami antioxidantu BHT (2,6-di-terc-butyl-4-metylfenol), ktorý tvorbu peroxidov obmedzuje. Ako stabilizátor sa používa tiež fenidon v koncentrácii 0,001 % (10 ppm). . Pri uložení éteru na hydroxide sodnom sa vznikajúce peroxidy vyzrážajú. Vodu a peroxidy je možné odstrániť buď destiláciou sodíka a benzofenónu, alebo prechodom cez stĺpec aktivovaného oxidu hlinitého.
Dietyléter je extrémne horľavá látka. Je potrebné sa vyhnúť styku s otvoreným ohňom, ale aj s elektricky ohrievanými zariadeniami. Teplota samovznietenia je iba 170 °C, takže je možné dietyléter zapáliť aj iba horúcim povrchom bez plameňa či iskry. Bežnou praxou v chemických laboratóriách je pre ohrievanie alebo destiláciu éteru použitie pary (čo limituje teplotu do 100 °C).
Druhá londýnska námorná zmluva
Druhá londýnska námorná zmluva (ang. Second London Naval Treaty) alebo Londýnska zmluva z roku 1936 je medzinárodnou zmluvou, ktorá bola podpísaná 25. marca 1936. Bola podpísaná na základe Druhej londýnskej konferencie o odzbrojení, ktorá sa konala v Londýne v Spojenom kráľovstve od 9. decembra 1935.
Obsah zmluvy
Zámerom konferencie bolo obmedziť rast námorných zbraní až do roku 1942.
Japonsko bolo v tej dobe významnou námornou mocnoťou, tým pádom jej absencia, nepodpísanie zmluvy Spojenému kráľovtsvu, Francúzsku a Spojeným štátom americkým zťažilo rokovanie o vrcholnom počte vlastnenia vojnových lodí.
Koniec platnosti
Platnosť Druhej londýnskej námornej zmluvy sa de facto skončila začiatkom druhej svetovej vojny, teda 1. septembra 1939, tri roky pred vypršaním platnosti.
Voutenay-sur-Cure
Voutenay-sur-Cure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fabelmanovci
Fabelmanovci (v angličtine: The Fabelmans) je americký dramatický film z roku 2022 režiséra Stevena Spielberga. Scenár k filmu napísali Tony Kushner a Steven Spielberg, ktorí sa venovali aj produkcii filmu. Herecké obsadenie tvorili herci Gabriel LaBelle, Michelle Williams, Paul Dano, Seth Rogen a Judd Hirsch.
Film je čiastočne autobiografický príbeh voľne založený na Spielbergovom dospievaní a prvých rokoch jeho režisérskej kariéry. Jeho príbeh je rozprávaný prostredníctvom Sammyho Fabelmana, fiktívneho mladého začínajúceho filmára, ktorý skúma, ako mu sila filmu môže pomôcť nahliadnuť pravdu o jeho dysfunkčnej rodine a ľuďoch okolo neho. Titulnú rolu Sammyho stvárnil Gabriel LaBelle.
Svetová premiéra filmu sa uskutočnila 10. septembra 2022 na Medzinárodnom filmovom festivale v Toronte, kde získal Cenu divákov. Dňa 11. novembra 2022 bol film uvedený v obmedzenom počte kín v Spojených štátoch a 23. novembra 2022 bol spoločnosťou Universal Pictures distribuovaný do celého sveta.
Filmu sa dostalo veľkého ohlasu od filmových kritikov. Film získal sedem nominácii na prestížne filmové ocenenie Academy Awards, pričom ani jednu nomináciu nepremenil na víťazstvo.
Šenderivka (Lypovecký rajón)
Šenderivka je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 231 obyvateľov.
Sokel
Sokel (nárečovo: cokel ; z nem. Sockel alebo staršie Zocke(n) = sokel ) môže byť:
Messerschmitt Me 410
Messerschmitt Me 410 Hornisse („Sršeň“) bol dvojmiestna taktická stíhačka, určená pre útoky na pozemné ciele a prieskumné misie. Vznikol ďalším vývojom nedokonalého Me 210 a neskôr jeho výroba bola pozastavená v prospech výroby klasických stíhačiek pre Tretiu ríšu. Po prvýkrát sa vzniesol v roku 1942 a bol taktiež nasadený na ničenie bombardérov, najmä USAAF, ktoré podnikali denné nálety na Nemecko. Me 410 bol úspešný proti formáciám spojeneckých bombardérov, ale nemohol ukázať svoje kvality v dôsledku vzdušnej nadvlády Spojencov. Vo výzbroji Luftwaffe sa vo väčšom počte objavil v roku 1943, ale onedlho bola výroba obmedzená na klasické stíhačky, ktoré slúžili na obranu Tretej ríše.
Vznik a vývoj
Messerschmitt Me 410 Hornisse bol vyvinutý v roku 1942 aby nahradil Me 210 a v podstate bol podobný neskorším verziám Messerschmittu Me 210. Okrem toho v svojej konštrukcii zahŕňal všetky prvky, ktoré už boli predstavené na jeho predchodcovi, ako napríklad modifikovaná predná časť trupu, predĺžený trup a sloty na nábežných hranách krídel.Messerschmitt Me 410 používal v porovnaní s Me 210 silnejšie motory Daimler-Benz DB 603A. Tieto výkonné motory zvýšili maximálnu rýchlosť Me 410 na /h, zlepšili stúpavosť, dostup a cestovnú rýchlosť, ktorá sa zvýšila na /h. Lietadlo malo dvojčlennú posádku – pilota a zadného strelca. Výzbroj Me 410 tvorili 2 kanóny MG 151, kalibru a 2 guľomety MG 17 kalibru. Zlepšenie v ovládateľnosti uspokojilo Luftwaffe a tak jej prvých päť strojov Me 410A-1 vo verzii ľahkého bombardéra bolo dodaných v roku 1943. Táto verzia mala nosnosť bômb 2 000 kg. Dopyt po týchto strojoch postupne začal narastať, čo vyústilo do otvorenia ďalšej výrobnej linky po tom, čo do programu začiatkom roka 1944 vstúpila firma Dornier. Tá doplnila Messerschmittovú výrobnú linku v Augsburgu. Postupne sa začalo aj so zlepšovaním, čo vyústilo do ďalších verzií. Veľmi dôležitou inováciou, ktorá bola zavedená už na Me 210, bola dvojica dozadu strieľajúcich, diaľkovo ovládaných guľometov MG 131, ktoré ovládal zadný strelec pomocou zameriavača Revi, s pištoľovou rukoväťou, na ktorej bola aj spúšť. Tieto diaľkovo ovládané lafety predstavovali pre pozemnú obsluhu dosť veľkú námahu a to kvôli ich údržbe. Taktiež manipulácia s nimi nebola jednoduchá. V apríli 1944 boli dodané prvé modely vylepšenej verzie E, ktorá bola vybavená motorom Daimler Benz DE 603G s výkonom 1 417 kW. Model Me 410E-3 bola prieskumná verzia podobná Me 410A-3; Me 410E-5 bola protilodná verzia a torpédový bombardér, ktorý bol na konci vojny v štádiu prototypu. Me 410E-6 bola špecializovaná protilodná verzia, vyrobená v malých množstvách, ktorá bola vybavená radarom FuG 200 Hohentwiel, a niesla výzbroj pozostávajúcu z dvoch kanónov MG 151/20, dvomi kanónmi MK 103 kalibru 30 mm a dvomi guľometmi MG 131.
Operačné nasadenie
Ako spojenecká bomardovacia ofenzíva v roku 1944 naberala na intenzite, začali byť Me 410 zahrnuté čoraz viac v obrane vzdušného priestoru nad Nemeckom.Jednou zo známejších obetí Me 410 bolo aj americké stíhacie eso, kapitán James Morris. Dňa 7. júla 1944 nad Halle a Bernburgom na neho zaútočil Me 410 a jeho stíhačku P-38 Lightning zostrelil, pričom Morris zahynul. Me 410 sa zúčastnil aj viacerých úspešných zásahov proti ťažkým bombardérom, avšak utrpeli aj ťažké straty. Tie im spôsobovali najmä sprievodné stíhačky. Výroba Me 410 bola úplne ukončená v septembri 1944, po tom, čo bolo vyrobených 1 160 strojov.
Používatelia
22px|border Nemecko 22px|border Maďarsko
Dodnes zachované stroje
thumb|250px|Messerschmitt Me 410 v anglickom múzeu v Cosforde, 2009
Messerschmitt Me 410A-1/U2 – tento stroj s výrobným číslom W/NR.420430/AM72/8483M bol vyrobený koncom roka 1943 v továrni Messerschmittu v Augsburgu. Výrobcom mal pridelený volací kód PD+VO. V máji 1945 bol zajatý Spojencami v dánskom Vaerlose. Pri rekonštrukcii v 60. rokoch 20. storočia boli pod starším náterom odhalené volacie znaky 3U+AK a 3U+CC a radiace ho k 2. letke jednotky I/ZG26, ktorá slúžila na Balkáne a Taliansku. Jednou z posledných stíhacích jednotiek ktoré používali Me 410 bola IV/ZG 26, so základňou v Nórsku, ktorá bola premenovaná na II/JG5 „Eismeer“ a vo februári 1945 prezbrojená na Bf 110. Poslednou jednotkou kde bol Me 410 nasadený, bola Luftflotte 6, kde zabezpečoval prieskumné úlohy. Dňa 13. októbra 1945 bol preletený do anglického Farnborough. Tam sa podrobil skúškam a v máji 1946 bolo rozhodnuté o jeho zachovaní v múzeu. Do začiatku 60. rokov 20. storočia bol presúvaný po rôznych skladoch leteckej techniky. Potom bol presunutý na základňu Cosford, spolu s Westlandom Lysander a Kawasaki Ki-100 a bol premaľovaný do nemeckej kamufláže. V novembri 1986 po predošlej renovácii zamestnancami múzea a dobrovoľníkmi bol vykonaný pozemný štart motorov, pričom to bolo potom praktizované v pravidelných intervaloch.
Z 1 160 ks postavených Me 410 je jediným ďalším zachovalým kusom Me410 A-2/U1 výrobného čísla W/Nr 10018/FE499 v USA v múzeu v Silver Hill v štáte Maryland.
Hermelín
Hermelín môže byť:
Ostrý vrch (Chočské vrchy, 1128 m)
Ostrý vrch je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severovýchodne od obce Kvačany, približne severne od Liptovského Mikuláša.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Liptovský Mikuláš a v katastrálnom území obce Kvačany. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a západná časť vrchu patrí do národnej prírodnej rezervácie Kvačianska dolina.
Popis
Skalnatý Ostrý vrch leží v najvýchodnejšej časti pohoria, východne od Kvačianskej doliny. Západným smerom susedí Prosečné, Hrádková a Čierna hora , severozápadne leží Háj , severovýchodne Holica , východne Huňová  a Kamenné  a južne sa nachádza Hoľa. Oblasť je súčasťou povodia Váhu, kam smeruje riečka Kvačianka, ktorá odvádza vodu z celého masívu. Najbližšími sídlami sú južným smerom ležiace Kvačany a Liptovské Matiašovce, severozápadne Veľké Borové a severovýchodne obec ležiace Huty. Východným okrajom masívu vedie cesta II/584 z Liptovského Mikuláša do Zuberca.
Výhľady
Vrchol a jeho blízke okolie pokrýva riedky les, umožňujúci obmedzený rozhľad. Z vhodných miest možno vidieť okolité vrchy Chočských vrchov, časť Liptovskej kotliny, susedné Západné Tatry a Skorušinské vrchy. Pri dobrých podmienkach vidieť aj Oravskú Maguru, časť Malej a Veľkej Fatry a Nízke Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značkovaná trasa a najbližšia vedie Kvačianskou dolinou. Najľahší prístup je však hrebeňom z neďalekej cesty II/584. V západej časti masívu je na území prírodnej rezervácie Kvačianska dolina pohyb mimo značených trás obmedzený.
KOŠICE:DNES
KOŠICE:DNES ONLINE (skrátene KOŠICE:DNES), je novinový portál na Slovensku. Vznikol ako večerník 12. septembra 2014, ktorý bol zameraný najmä na lokálne spravodajské, publicistické, ale aj lifestyle témy. Zároveň boli KOŠICE:DNES mediálnym domom na Slovensku, ktorého súčasťou boli okrem novín aj lokálna televízia, multimediálny portál, sociálne siete a spolupráca s regionálnym Rádiom KISS. V decembri 2015 sa k týždenníku KOŠICE:DNES pripojila lokálna televízia TV Naša. Prvé živé vysielanie z nového štúdia televízie sa uskutočnilo 14. decembra 2015. Súbežne s televíziou sa v tomto čase k týždenníku pripojilo aj Rádio KISS.
24. marca 2021 sa pôvodná redakcia rozpadla a týždenník už v printovej podobe nevychádza. Vysielanie koncom marca ukončili aj Televízia KOŠICE:DNES a Rádio KISS. Web prešiel pod nového majiteľa a pod novým vedením ďalej publikuje spravodajstvo zo Slovenska, so špecifickým zameraním na východ krajiny.
Koncepcia novín
V roku 2019 prišiel vtedajší denník s novým printovým konceptom s názvom TOP Košice, ktorý bol zameraný pre náročnejšiu klientelu a obsahoval napríklad príbehy osobností košického biznisu a politiky alebo príbehy košických spoločností.
Jok'Air
Jok'Air, vlastným menom Melvin Félix Aka, (* 23. september 1991, Paríž, Francúzsko) je francúzsky rapper pôvodom z Pobrežia Slonoviny. Pôvodne členom skupiny MZ začína svoju sólovú kariéru v roku 2017.
MZ (2006 – 2016)
Jok'Air sa narodil v 19. parížskom obvode v roku 1991. Vyrastal v 13. obvode v štvrti Chevaleret. Od pätnástich rokov trénoval rap pri stretoch so svojimi priateľmi. Davidson, jeho starší brat, sa rozhodne mu zaplatiť za sedenia v nahrávacom štúdiu, rovnako ako niektorým jeho priateľom: Hache-P, Dehmo, Loka. Ide o pôvodných členov skupiny MZ.
V rokoch 2006 až 2016 vydáva MZ dva albumy a šesť mixtapeov, pred tým než sa po nezhodách medzi umelcami a ich producentom rozpadajú. Pohádaní s Dehmom a Hache-P, Jok'air a Davidson opúšťajú skupinu. Pre Jok'Aira je toto odlúčenie zlomovým nielen hudobným, ale aj osobným, pretože to vnímal ako zradu.
Sólová kariéra (od roku 2017)
Svoju sólovú kariéru začína 20. januára 2017 vydaním titulu C'est la guerre, prevzatého z jeho prvého EP Big Daddy Jok, ktoré vyšlo o mesiac neskôr. V tom istom roku vydal dva mixtapy: Je suis Big Daddy a Jok' Pololo. Začiatkom roka 2018 podpisuje zmluvu s vydavateľstvom Play Two a 25. mája toho istého roku vydáva svoj prvý štúdiový album Jok'Rambo. Jeho druhý album Jok'Travolta vychádza 29. marca 2019. Nasledujúci album je certifikovaný ako zlatá platňa. Po ňom nasleduje Jok'Chirac 20. marca 2020.
Pravidelne sa zúčastňuje rozhlasových relácií webrádia Radio Sexe týždenne vysielaných na Twitchi. Na kanáli BET spúsťa svoju vlastnú reality show, ktorá sa volá Jok'Air v LA.
Dňa 21.októbra 2020 oznamuje blížiace sa vydanie svojho štvrtého albumu s názvom VI e République, ktorý vychádza 11. decembra 2020. Zverejňuje prvý titul extrahovaný z tohto disku spolu s klipom. Táto skladba s názvom Clic Clac Bang Bang vznikla v spolupráci s rapperom Laylow. Aktivista Assa Traoré pózuje v strede obalu albumu pod vlajkou trikolóry ako prezident republiky.
Osobný život
Umelec zo svojho osobného života veľa nezdieľa. Avšak, 26. decembra 2018 na svojom Instagrame zverejňuje príspevok, v ktorom oznamuje narodenie syna. Na počesť svojho staršieho brata ho pomenuje Davidson.
Asociácie
Asociáciu Mélodie des Quartiers zakladá Jok'Air v roku 2020, aby sprístupnil kultúru mladým zo všetkých sociálnych pomerov. V súčasnosti je jej aktívnym ambasádorom. O dva roky neskôr, v roku 2022 spúšťa turné, ktorého súčasťou je distribúcia kníh.
Filmy
Natáča film La fièvre, kde s prvotným nápadom prišiel Davidson, jeho producent, DJ a starší brat. Týmto filmom prišiel do kontaktu s mnohými poprednými francúzskymi osobnosťami ako Seb La Frite, jeden z najznámejší kreatívnych tvorcov na Youtube, alebo umelec Jaymax. Väčšina umelcov, ktorí s ním spolupracovali na filme sa taktiež podieľali aj na jeho albume.
Publikácie
A typický projekt spustený v roku 2021 sa týka kolekcie kníh Tam je moja rodina (Il y a ma famille). Hlavnými postavami sú členovia jeho rodiny, najmä jeho neter Mila. Súčasťou sú aj plyšové hračky či figúrky. Každé zakúpenie knihy, plyšovej hračky alebo figúrky prispieva jedno euro do asociácie Mélodie des Quartiers.
V roku 2023 publikuje biografický komiks Melvin de Paris "Soupap"! v spolupráci s grafikom Logann Kerouasse, ktorý vykresľuje roky jeho detstva v parížskej štvrti Chavelet a rozpráva o snoch o hudbe a basketbale.
Mixtapes a EP
2017: Big Daddy Jok
2017: Je suis Big Daddy
2017: Jok'Pololo
Štúdiové albumy
2018: Jok'Rambo (Play Two)
2019: Jok'Travolta (La fièvre) (Zlatá platňa) (WM FR Affiliated/Play Two)
2020: Jok'Chirac (Play Two)
2020: VIe République (Play Two)
Hradčany
Hradčany môže byť:
Cesta III. triedy 2180 (Slovensko)
'''Cesta III. triedy číslo 2180' (III/2180, staré číslo III/065042 '') je cesta III. triedy na Slovensku v okrese Turčianske Teplice. Jej celková dĺžka je 4,517 km.
Stav
Cesta prekonáva vodné toky jedným mostom a troma priepustami. Podľa údajov z roku 2008 bola cesta na úseku dlhom 0,760 km (16,8 % priebehu) vo veľmi dobrom a na úseku 3,763 km (83,2 % priebehu) v nevyhovujúcom stave.
Plourin
Plourin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Luštěnická kotlina
Luštěnická kotlina je geomorfologický okrsok v severovýchodnej časti Dolnojizerskej tabule, ležiaci v okresoch Mladá Boleslav a Nymburk Stredočeského kraja. Územie okrsku zvonku vymedzujú sídla Mladá Boleslav na severnom výbežku, Dobrovice na severe, Ledce na východnom výbežku, Jabkenice na východe, Všejany na južnom výbežku a Brodce na západe. Najvýznamnejším sídlom vnútri okrsku je obec Luštěnice.
Charakteristika územia
vľavo|náhľad|Vlkava v [[Pěčice|Pečiciach]] Je to plochá štruktúrne denudačná zníženina, tvorená strednoturónskymi a vrchnoturónskymi až coniackými slieňovcami a vápnitými ílovcami, menej piesočnatými slieňovcami a vápnitými pieskovcami. Je charakterizovaná rozsiahlymi kryopedimentami, drobnými vyvýšeninami, reliktami stredopleistocénnych terás a širokými nivami nevýrazných plytkých údolí v povodí hornej a strednej Vlkavy. Sú tu rozsiahle polia, zalesnenie tvorí asi 15%. Na okraji presahujú lesné komplexy z okolitých jednotiek, prevažne dubové, často s prímesou hrabu a ihličnanov, početné sú borovicové porasty, menej smrekové. Na východe sú menšie kaskády rybníkov.
Z chránených území sem menšou časťou zasahuje Prírodný park Jabkenicko.
Geomorfologické členenie
vpravo|náhľad|Južný výbežok kotliny do Jabkenickej plošiny pri obci [[Vlkava, vľavo časť Vlkavského rybníka]] Okrsok Luštěnická kotlina patrí do celku Jizerská tabule a podcelku Dolnojizerská tabule, ďalej sa už nečlení. Kotlina susedí v rámci Dolnojizerskej tabule na východe s Jabkenickou plošinou, na juhu s Vrutickou pahorkatinou a na západe s Košáteckou tabulou. Ďalej na západe susedí so Středojizerskou tabulou, na severe s Jičínskou pahorkatinou a na juhu so Středolabskou tabulou.
Kompletné geomorfologické členenie celej Jizerskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy
Významnejším vrcholom je Lánský kopec.
Najvyšším bodom je bezmenná kóta (250 m) severne od Ledce, pri hranici s okrskom Chloumecký hřbet v Jičínskej pahorkatine.
Plouvien
Plouvien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Plourin-lès-Morlaix
Plourin-lès-Morlaix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Komp
Komp môže byť:
Plourin-lès-Morlaix
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Európska cesta 73
Európska cesta E73 je medzinárodná cesta 1. triedy, spájajúca Maďarsko s Jadranským morom. Vedie z Budapešti do Opuzenu a jej celková dĺžka je 702 km.
Plourin-lès-Morlaix
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kompík
Kompík môže byť:
Anton Pázmán
Anton Pázmán (* 12. jún 1887, Dúbrava† 16. október 1941, Bratislava) bol slovenský pedagóg, osvetový pracovník a politik HSĽS v medzivojnovom Československu.
Biografia
Anton Pázmán pochádzal z 11 detí. Po absolvovaní učiteľských štúdií pôsobil ako učiteľ dlhé roky v obciach Podkriváň a Opatová. V Podkriváni sa zaslúžil o výstavbu školy, fary a rekonštrukciu kostola. Po vypuknutí I. svetovej vojny musel narukovať na front. V tomto období bol súdený za buričstvo a panslavizmus. Počas bojov bol zasiahnutý výbuchom granátu, z čoho zdravotné následky si niesol po celý život. Po vzniku Československa patril k zakladajúcim členom SĽS (neskôr HSĽS). Podieľal sa na založení približne 35 miestnych organizácií strany v regióne Novohrad. Bol aktívnym v Zemskom učiteľskom spolku, ako aj v ďalších kultúrnych a osvetových združeniach.
Vo volebnom období 1925 - 1929 bol za HSĽS poslancom Národného zhromaždenia. Kandidoval v XVIII. volebnom kraji (Banská Bystrica). V snemovni pôsobil v brannom a rozpočtovom výbore. Po takmer šesťročnej prestávke sa do parlamentu ešte vrátil. V rokoch 1935 - 1939 bol za Autonomistický blok, resp. HSĽS senátorom Národného zhromaždenia. V senáte bol členom rozpočtového výboru. Zasadal aj v mestskom zastupiteľstve Lučenca.
Po Viedenskej arbitráži sa presídlil do Zvolenskej Slatiny a neskôr do Zvolena. Vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v decembri 1938 už nekandidoval. V roku 1941 sa presťahoval do Bratislavy, kde 16. októbra zomrel po ťažkej srdcovej chorobe, komplikovanej zápalom pľúc. Pochovaný je na Ondrejskom cintoríne v Bratislave.
Londýnska zmluva (1474)
Londýnska zmluva z roku 1474 (ang. Treaty of London) bola zmluva medzi francúzskym vojvodom Karolom Smelým z Burgundska a anglickým kráľom Eduardom IV. z Anglicka, ktorá bola podpísaná 25. júla 1474. V zmluve sa Karol Smelý zaviazal vojensky podporiť Eduarda IV. a zároveň ho uznal za francúzskeho kráľa.
Predohra
Po vypuknutí vojny ruží Anglicko nebolo v situácii, ktorá by mu umožňovala zisk Francúzska. Obzvlášť preto, že mocenská pozícia kráľa Eduard IV. nebola počas prvého obdobia jeho vlády dostatočne silná a v roku 1470 bol nahradený Henrichom VI. z rodu Lancasterovcov. Už o rok sa však Eduard IV. opäť posadil na trón po tom, čo Henrich VI. a jeho syn Eduard z Walesu umreli. Táto skutočnosť Eduardovi rozviazala ruky a umožnila sa zaoberať aj francúzskou politikou.
Obsah zmluvy
Burgundsko spočiatku nebolo ochotné podporiť plány Eduarda IV., čo sa ukázalo na rokovaniach v Bruggách v roku 1473. Dohoda bola nakoniec dosiahnutá o rok neskôr 25. júla 1474, keď bola podpísaná Londýnska zmluva, v ktorej Eduard IV. sľúbil, že si Burgundsko môže zachovať svoje suverénne územie a získa nejaké územia od francúzov, ak ho burgundský vojvoda Karol Smelý uzná za francúzskeho kráľa a podporí inváziu, ktorú plánoval uskutočniť 1. júla 1475. Karol Smelý s podmienkami súhlasil.
Následky
Anglicko v júni roku 1475 napadlo francúzske mesto Calais, no Burgundsko nevedelo Angličanom zabezpečiť takú pomoc a podporu, ako bolo dohodnuté v zmluve a Ľudovít XI. sa preto s Eduardom IV. dohodol na odchode Angličanov výmenou za rentu pre šľachticov. Králi navyše podpísali pre obe strany vyhovujúcu Picquignyho zmluvu. Anglicko stiahlo svoje jednotky, zatiaľčo Francúzske kráľovstvo im opätovalo ročný tribút 75 000 écu.
Zápalná obeť
Zápalná obeť alebo zápalná obeta je obeť zvieraťa v takej forme, že je zviera spálené. V starších časoch boli obetné zvieratá spaľované celé (tzv. celopal / holokaust / holokaustum), neskôr sa od tela oddeľovala a potom spaľovala len časť zvieraťa alebo len tuk jeho vnútorností. Celopal bol typický napr. pre Židov.
Armádna skupina (1941)
Armádna skupina bolo zoskupenie poľných jednotiek slovenskej brannej moci na začiatku ťaženia proti Sovietskemu zväzu.
Vznik
alt=Krycie názvy jednotiek Armádnej skupiny|náhľad|Krycie názvy jednotiek Armádnej skupiny Armádna skupina bola vytvorená rozkazom ku 30. augustu 1941 a tvorili ju : Početný stav slovenskej armády na východnom fronte (Armádna skupina a Rýchla skupina) bol k začiatku júla 1941 50 689 mužov.
Od 28. júna 1941 zriadilo aj Veliteľstvo vzdušných zbraní poľné stanovište v Humennom.
Pôsobenie
náhľad|Bunker pri Lesku zničený slovenskými vojakmi Medzi 1. a 3. júlom 1941 sa Armádna skupina presunula do priestoru Sanok - Lesko - Chyrow. V Chyrowe bolo zriadené veliteľstvo skupiny. Do bojových akcií sa zapojili príslušníci pešieho pluku 5 z 2. divízie pod velením pplk. Jána Černeka. V dňoch 3. a 4. júla sa zúčastnili dobytia pohraničných bunkrov pri Lesku spolu s nemeckými jednotkami. Straty boli 3 mŕtvi a 2 ťažko zranení. Medzi 4. a 5. júlom 1941 sa Armádna skupina presunula do priestoru Dobromiľ - Chyrow - Staryj Sambor a medzi 8. a 10. júlom do priestoru Ľvov - Drohobyč. Časť motorizovaných jednotiek bola prevelená k Rýchlej brigáde.
Od 11. júla 1941 podliehala Armádna skupina veliteľstvu tylového priestoru 103. Jej úlohou bolo zabezpečiť priestor západne od komunikácie Ľvov - Stryj a vyčistiť územie južne od línie Razva-Russkaja - Ternopiľ. Veliteľstvo nasadzovalo vojakov Armádnej skupiny na značenie ciest, opravy ciest, mostov, telegrafných vedení a tratí. Bojová nečinnosť mala zlý vplyv na morálku mužstva. Generál Čatloš preto rozkazom z 25. júla 1941 zahájil formovanie dvoch nových divízií Rýchlej a Zaisťovacej v sile približne po 8 000 mužov. Vojaci, ktorí neboli pridelení k novým divíziám sa postupne vracali na Slovensko. Armádna skupina zanikla 12. augusta 1941, po vytvorení Poľného zboru, ktorý bol zložený z vyššie spomenutých nových divízií.
Plouvorn
Plouvorn je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Feigenbaum
Feigenbaum môže byť:
Malý Chabenec
Malý Chabenec je vrch v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier. Leží nad obcou Jasenie, približne severozápadne od Brezna.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, okresov Liptovský Mikuláš a Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Partizánska Ľupča a Jasenie. Najbližšími sídlami sú na západe situované osady Magurka a Železnô, južne leží obec Jasenie a Dolná Lehota, východne Demänovská Dolina a severne Partizánska Ľupča, Dúbrava a Liptovské Kľačany. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Malý Chabenec je súčasťou hlavného hrebeňa medzi Ďurkovou a Chabencom. Severne susedí Krámec a Spálená, východne dominuje Chabenec, Kotliská  a Skalka , južne Žiarska hoľa , Žiar  a Struhár  a západne Ďurková, Zámostská hoľa  a Mestská hora. Severné svahy odvodňuje Veľký Oružný potok do Ľupčianky v povodí Váhu, voda z južných odteká potokom Lomnistá do Jasenského potoka a rieky Hron. Vrcholom prechádza Cesta hrdinov SNP a juhovýchodné svahy sú súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Skalka.
Výhľady
Hôľnato skalnatý hrebeň i vrchol umožňuje takmer kruhový rozhľad, obmedzený len východne situovanými vyššími susedmi. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy, Malú a Veľkú Fatru, Štiavnické vrchy, Javorie, Poľanu a Veporské vrchy.
Kuusamo
Kuusamo je fínske mesto v provincii Oulu v kraji Pohjois-Pohjanmaa (Severná Pohjanmaa). V roku 2011 tu žilo 16 491 obyvateľov. Je to druhé najväčšie mesto Fínska podľa rozlohy.
Dejiny
V minulosti Kuusamo patrilo najprv Saamom (Laponcom), neskôr Fínom, Švédom a nakoniec až do fínskej nezávislosti v roku 1917 Rusom. V zime roku 1939 stratilo v tzv. Zimnej vojne Kuusamo asi zo svojho územia, ktoré dodnes patrí k Rusku. Rovnako sa muselo 2 100 obyvateľov z ruskej oblasti presťahovať na územie fínskej časti Kuusama. Počas pokračovacej vojny v rokoch 1941 – 1944, na konci druhej svetovej vojny slúžilo Kuusamo ako potravinový sklad pre nemeckých a fínskych vojakov. Ten neskôr prevzali Rusi, ktorí ho pri svojom odchode spálili.
Mesto bolo prestavané v rokoch 1945 až 1952 a v 60-tych rokoch došlo k jeho rozmachu, no populačný rast sa rýchlo zastavil pre nedostatok pracovných miest, čo spôsobilo, že veľa obyvateľov odišlo za prácou do iných miest. Od 80. rokov populácia opäť pomaly rastie.
Kuusamo sa v roku 2000 oficiálne stalo mestom.
Časti
Kuusamo je možné rozdeliť do štyroch veľmi odlišných oblastí:
Severné Kuusamo
Nachádza sa tu národný park Oulanka, tiež rieky Kitkajoki, Oulankajoki a Kuusinkijoki spolu s veľkými kaňonmi. Je to raj pre peších turistov, rybárov a kanoistov.
Ruka región
Ruka Ski areál je jedným z najlepších a najväčších lyžiarskych stredísk vo Fínsku. Skokanské mostíky K-120, areál freestylového lyžovania Battery Run a Vuosseli Superpipe ponúkajú množstvo aktivít hlavne pre outdoorových nadšencov. Ruka sa môže pochváliť najdlhšou lyžiarskou sezónou vo Fínsku (a pravdepodobne aj v celej severnej Európe), ktorá trvá priemerne viac ako 200 dní v roku.
Východné Kuusamo
Východné Kuusamo je charakteristické nedotknutými lesmi, jazerami a riekami, vhodnými pre pešiu turistiku a rybárčenie. Rozprestiera sa na vrchole jedného z mnohých kopcov v okolí, odkiaľ je možné vidieť ruské hranice.
Dyda
Dyda je priezvisko, pozri Dyda (priezvisko), napr.:
Kuusamo
Hannu Hautala Nature Photography Centre
Je centrum, kde sú vystavené knihy a fotografie Hannuho Hautalanu. Hautalana je najznámejším fotografom prírody, ktorý publikoval vo Fínsku počas svojej kariéry viac ako 34 kníh s fotografiami prírody. Hannu teraz žije v Kuusame a je zriaďovateľom tohto centra, prvého svojho druhu vo Fínsku, kde odovzdáva svoje skúsenosti z fotografovania prírody tým, ktorí chcú ísť v jeho stopách. Okrem digitálnych fotografií na stene sa tu nachádza kaviareň, čitáreň, galéria, informačná oblasť, detský kútik a výstavná sieň pre dočasné výstavy prác ostatných fotografov.
Pyhän Ristin kirkko
V preklade Kostol svätého kríža bol postavený v roku 1951 a stojí na rovnakom mieste ako jeho predchodca, starý drevený kostol, postavený v roku 1802. Vo veži sú dva zvony. Väčší z nich daroval cirkvi kráľ Karol XI. v roku 1698 a menší darovali kostolu v roku 1721 protestantskí duchovní, ktorí našli útočisko v Kuusame počas vojny v rokoch 1700 – 1721.
Pôvodný kostol zhorel do tla spolu so zvyškom mesta na konci druhej svetovej vojny, kedy mesto vypálili Rusi pri ich odchode z oblasti, ale zvony za veľmi zvláštnych okolností prežili.
Európska cesta 74
Európska cesta 74 je medzinárodná cesta 1. triedy. Začína vo francúzskom meste Nice a končí v talianskom meste Alessandria. Jej celková dĺžka je 246 km.
V Nice sa napája na cestu E80 a v Alessandrii na E25 a E70.
Yrouerre
Yrouerre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Plouyé
Plouyé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2020
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2020 bude 112. ročník súťaže európskych krasokorčuliarov organizovaný Medzinárodnou korčuliarskou úniou (ISU).
Plouyé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2020
Súťaž sa bude konať v januári 2020 v rakúskom meste Graz. Majstrovstvá budú prebiehať v štyroch kategóriách – muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry.
Yrouerre
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.