cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vincent de Paul
Uctievanie
Za blahoslaveného ho vyhlásil Benedikt XIII. 13. augusta 1729. Svätorečil ho Klement XII. 16. júna 1737. Pápež Lev XIII. ho 12. mája 1885 vyhlásil za patróna kresťanských charitatívnych spoločností. V roku 1833 Frederick Ozanam vytvoril Spoločnosť sv. Vincenta de Paul, ktorá je hojne zastúpená po celom svete. Vincentove telesné pozostatky sú od roku 1830 vystavené k verejnej úcte v Paríži v kaplnke kňazov Misijnej spoločnosti.
Vincentov sviatok bol kedysi 19. júla, v súčasnosti (2023) je slávený v deň jeho úmrtia 27. septembra. Je patrónom charitatívnych spoločností a aktivít, podnikov, kňazov, väzňov a detských domovov. Býva zobrazovaný v dobovom kňazskom odeve.
Medzi viacerými existujúcimi modlitbami sa nachádzajú aj [https://www.zzm.sk/sv-vincent-de-paul-litanie/ litánie k sv. Vincentovi de Paul].
Označenie
Označenie je urobenie znaku, značky, znamenia na niečom, poznačenie; pomenovanie, nazvanie.
Krupa (priezvisko)
Krupa (prechýlene Krupová) je priezvisko, rozšírené predovšetkým v Poľsku, USA, Česku a na Slovensku.
Vincent de Paul
Uctievanie na Slovensku
náhľad|Kostol sv. Vincenta de Paul v [[Bratislava|Bratislave (2018)]] Jediný slovenský chrám zasvätený tomuto svätcovi sa nachádza v bratislavskom Ružinove. Posvätil ho 16. septembra 2000 arcibiskup bratislavsko-trnavskej arcidiecézy Mons. Ján Sokol. Hlavným architektom bol Eduard Šutek.
Relikvie sv. Vincenta de Paul sa nachádzajú aj v kaplnke relikvií u františkánov v Prešove. V roku 2019 boli z Ríma dovezené relikvie sv. Vincenta de Paul, pričom putovali od 26. septembra do 15. decembra 2019 z Bratislavy po viacerých miestach na Slovensku.
Krupa (priezvisko)
V Poľsku ho nesie 23 619 ľudí. V Spojených štátoch ho má 4 006 osôb. V Česku má mužskú a ženskú formu priezviska dokopy 1 613 osôb, najmä na východnej Morave a v Sliezsku, podľa portálu nasejmena.cz 1 555 ľudí.
Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo 1 855-krát. Najčastejšie je v meste Snina (89 ľudí) a Bardejov (78 osôb).
Známi nositelia
Pozri v článku Krupa.
Meru
Meru môže byť:
3875 Staehle
3875 Staehle je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil E. F. Helin 17. mája 1988.
Zámok Průhonice
thumb|Zámok Průhonice od Podzámeckého rybníka Zámok Průhonice leží v rovnomennej obci v okrese Praha-západ. Pri zámku sa rozkladá Průhonický park, chránený ako pamiatka UNESCO.
Dejiny
náhľad|Veža Na mieste dnešného zámku vybudovali v 14. storočí gotickú tvrdzu so statkom páni z Říčan. Tvrdza bola v ich vlastníctve až do 90. rokov 14. storočia, kedy sa stala majetkom mešťanov z Prahy. Od roku 1404 bola majetkom Jana Dubečského z Dubče; jeho dedičia neskôr pristavali vežu a baštu s predsunutým opevnením. Po vymretí rodu v roku 1508 zdedili majetok Zápskí zo Záp. Tí tiež urobili prestavbu na renesančný zámok. V roku 1616 od nich zámok kúpil radca cisára Rudolfa II., Ondřej Hannewald z Eckersdorfu. Za tridsaťročnej vojny bol zámok spustošený.
Ruina postupne striedala majiteľov; obnovu začali až jezuiti z internátu svätého Klimenta v Starom Meste v Prahe. Tí ju kúpili v roku 1669 a začali stavbu na trojkrídlovom pôdoryse. Medzi zámkom a kostolom postavili tiež budovu pivovaru. V ich vlastníctve bol zámok do roku 1685. Neskôr opäť striedal často majiteľov a chátral.
V roku 1802 sa majiteľmi stal gróf Jan z Nostic-Rhienecku, ktorý dal zámok prestavať v klasicistickom slohu. V roku 1885 sa dedička rodu Marie Antonie Gabriela vydala za grófa Arnošta Emanuela Silva-Tarouca. Na jeho podnet bol zámok v rokoch 1889 až 1894 prestavaný novorenesančne. Bola pritom zvýšená veža, osadené renesančné štíty a atiky. Súbežne začal Silva-Taroucca budovať okolitý park.
Z dôvodu finančnej náročnosti Silva-Tarouca v roku 1927 zámok a park predal česko-slovenskému štátu. Jeho správa po druhej svetovej vojne spadala pod Botanický ústav Česko-slovenskej akadémie vied, po rozdelení Česko-Slovenska prešla na Botanický ústav Akadémie vied Českej republiky, ktorý tu sídli.
V roku 2010 bol zámok spolu s parkom zapísaný na zoznam národných kultúrnych pamiatok.
Jánošíkova skrýša
Jánošíkova skrýša je prírodná pamiatka v správe príspevkovej organizácie Správa slovenských jaskýň.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Budiná v okrese Lučenec v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 a naposledy novelizované v roku 2012. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Jaskyňa prístupná návštevníkom za účelom zotavenia a poznávania jej prírodnýcha historických hodnôt.
Označované a označujúce
Označované a označujúce sú podľa semiológie saussurovského typu neoddeliteľné, sú to dve stránky jedného a toho istého výkonu a jedno i druhé desubstancializuje. Pôvodne diferencia medzi označujúcim a označovaným vždy iba reprodukovala diferenciu senzibilného a inteligibilného.
Thoas (Lemnos)
Thoas (iné názvy: Thoás, Toas, Toás; gr. Thoas/iný prepis: Thoás; lat. Thoas) je v gréckej mytológii syn boha Dionýza a Ariadny, bol kráľ na ostrove Lemnos.
Jeho dcéra Hypsipylé ho po všeobecnej vzbure žien proti mužom zosadila z trónu, ale keď všetky lemňanky povraždili svojich mužov za to, že podľahli zvodom žien z pevniny, jedine Hypsipylé porušila dohodu, podľa ktorej mali zomrieť všetci muži a svojho otca zachránila pred istou smrťou tak, že ho v truhlici poslala na more.
Keď jej na to ostatné ženy prišli, predali ju za zradu do otroctva nemejskemu kráľovi Lykourgovi. Tam neskôr bol z jej nedbalosti veľkým hadom zaškrtený kráľov syn Ofeltes a hrozila jej preto smrť, ale nakoniec jej život zachránil vojak idúci do vojny siedmich proti Tébam.
Zdroje
Thoás
Krvavý šport (film)
Krvavý šport (angl. Bloodsport) je americký akčný film z roku 1988, ktorý režíroval Newt Arnold s Jeanom Claude Van Dammem v hlavnej úlohe ako Frank W. Dux. Hoci film zaznamenal malý komerčný úspech, považuje sa, podľa nadšencov bojových umení, za kultovú klasiku, pretože zobrazuje veľmi rôznorodé medzinárodné bojové štýly spomedzi mnohých od kung-fu cez Jeet Kune Do až po Muay Thai.
Zápletka
Film sa údajne zakladá na skutočnom prípehu a je umiestnený do obdobia od roku 1975 po 1981. Je to príbeh Američana Franka W. Duxa (Jean Claude Van Damme), ktorý od mladosti trénoval Ninjutsu u japonského majstra bojového umenia, Senza Tanaku (Roy Chiao). Pôvodne aby vzdal svojmu mentorovi vďaku a rešpekt za to, že mu umožnil trénovať, po smrti Tanaku a jediného syna, Dux odchádza do Hongkongu, aby sa zúčastnil Kumite - ilegálneho a tajného freestyle turnaja bojových umení, kde porazený nie vždy prežil. Turnaja sa zúčastňujú najlepší zápasníci bojových umení na svete a uskutočňuje sa každých päť rokov.
Chyulu Hills
Vulkanické pole Chyulu Hills sa nachádza v južnej časti Kene, asi 150 km východne od Východoafrického riftového systému. 100 km dlhé pole je tvorené približne stovkou menších troskových kužeľov a k nim pridružených lávových prúdov. Počiatky vulkanickej aktivity poľa siahaju do stredného pleistocénu a posledné erupcie boli zaznamenané v 19. storočí (Shaitani a Chainu).
S klesajúcim vekom hornín poľa stúpa obsah SiO2 - staršie horniny majú nižší obsah oxidu kremičitého (foidické), kým mladšie (holocénne) vyšší (alkalické bazalty).
Angry Birds
V hre používajú hráči prak, ktorým vystreľujú rôzne druhy vtákov smerom na zelené prasatá postavené v rámci rôznych štruktúr. Zámer je zničiť všetky prasatá na hracej ploche. Ako sa hráči dostávajú do nových úrovní, objavujú sa nové vtáky, niektoré aj so zvláštnymi schopnosťami, ktoré môže hráč použiť.Hráči získavajú tzv. zlaté vajcia.Tie im umožňujú ísť do špeciálnych úrovní.
Velký Třebešov
Velký Třebešov je obec v Česku v okrese Náchod v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 339 obyvateľov, z toho 171 mužov a 168 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 37,5 roka, ženy 41,2 roka).
Kostol Nostra Signora del Sacro Cuore
Kostol Nostra Signora del Sacro Cuore je renesančná sakrálna stavba, nachádzajúca sa v južnej časti rímskeho námestia Piazza Navona.
História výstavby
V polovici 15. storočia sa tu na popud kastílskeho infanta a rímskeho senátora Henricha, syna kastílskeho kráľa Ferdinanda III. začalo s prestavbou na renesančný kostol, zasvätený španielskemu národnému patrónovi svätému Jakubovi. Autorom projektu bol taliansky sochár a architekt Bernardo Rossellini. Kostol pomenovaný San Giacomo degli Spagnoli dostal praktický dnešný vzhľad s výstavným hlavným priečelím, ktoré však, na rozdiel od súčasnosti, bolo obrátené na opačnú stranu.
Od začiatku 16. storočia sa kostol stal národným chrámom Španielov a túto funkciu plnil až do postavenia Kostola Santa Maria in Monserrato degli Spagnoli v 17. storočí.
Ďalšie stavebné úpravy na kostole vykonal v roku 1518 Antonio da Sangallo mladší.
Chrám sa v priebehu svojej existencie stal skutočnou pokladnicou výtvarného umenia. Tri chrámové lode i trinásť bočných kaplniek bolo zdobených hodnotnými umeleckými dielami – obrazmi, freskami, sochami a dekoratívnymi prvkami. Na hlavnom oltári bol umiestnený obraz Ukrižovanie Krista od Girolama Siciolanteho da Sermonetu (1521 – 1580).
Po dostavaní Kostola Santa Maria in Monserrato degli Spagnoli sa on stal novou národnou svätyňou a španielska komunita sa presunula tam. Do nového kostola bola premiestnená aj väčšina umeleckých diel.
Kostol ostal opustený a chátral. Na konci 19. storočia dal budovu chrámu pápež Lev XIII., podľa plánov architekta Lucu Cariminiho, renovovať. Vtedy otočili hlavné priečelie s vchodom do námestia Piazza Navona a zbúrali transept, ktorý musel ustúpiť ulici Corso del Rinascimento. Po prestavbe bolo zmenené aj zasvätenie kostola na súčasné a kostol bol zverený mužskej kongregácii Misionári Najsvätejšieho Srdca Ježišovho (Missionari del Sacro Cuore di Gesù).
Prehliadka kostola
Vcelku nenápadné hladké priečelie bez výrazných ozdôb, splývajúce s okolitou zástavbou, je členené horizontálnou rímsou na dve podlažia. Chrámový priestor však zaberá iba výšku prízemia; poschodie s trojicou rozetových okien obsahuje súkromné priestory pre rehoľníkov. Stavbu završuje malý trojuholníkový štít.
Kostol má štvorcový pôdorys s troma širokými loďami oddelenými stĺporadiami.
Z množstva pôvodného umeleckého vybavenia tu ostalo iba torzo – napr. renesančný chór z farebného mramoru a mramorové pozadie neobarokového hlavného oltára.
Maracaibo
Maracaibo je prístavné mesto, za mestom leží Maracaibské jazero spojené prielivom s Venezuelským zálivom.
List (botanika)
náhľad|List [[Lipa|lipy]] List (lat. Phylloma) je bočný orgán rastliny. Jeho rast je na rozdiel od stonky a koreňa obmedzený. Obsahuje zelené farbivo chlorofyl, ktoré umožňuje priebeh procesu fotosyntézy. Spolu so stonkou tvorí jednotný celok, označovaný ako výhonok (frons).
Funkcie
List okrem toho môže vykonávať aj iné funkcie a vznikajú tak tzv. metamorfózy. Tieto zmeny sú obvykle výsledkom adaptácie rastliny na určité podmienky prostredia, v ktorých je rastlina schopná existovať.
Kategórie listov
V priebehu vývinu rastliny, vyrastá na stonke niekoľko typov listov s rozličným umiestnením a to:
Anatómia listu
náhľad|Schéma anatómie listu
Pokožka - epidermis
Pokožka listu je tvorená jednou vrstvou tesne k sebe priliehajúcich buniek, ktoré väčšinou neobsahujú chlorofyl. Na vonkajšej strane listu sa nachádza kutikula a na spodnej sa nachádzajú prieduchy. Prieduchy sa môžu nachádzať aj na vrchnej strane listu ale len u vodných rastlín a niektorých suchozemských. Suchomilné rastliny majú prieduchy ponorené pod úroveň pokožky, vlhkomilné rastliny ich majú nad úrovňou pokožky. Najväčšie prieduchy sa nachádzajú u jednoklíčnolistových rastlín. Na okraji listov sa nachádzajú tzv. hydatódy.
Listový mezofyl
Listový mezofyl je u väčšiny rastlín rozlíšený na
Mezofyl je u vodných rastlín vyplnení vzduchom a nazýva sa aerenchým. Mezofyl sukulentov (rastliny, ktoré žijú na suchu) tvoria bunky, ktoré uskladňujú vodu.
Morfológia listu - vonkajšia stavba listu
thumb|right|200px|a)čepeľ b)žila c)stopka d)pošva U väčšiny rastlín je vnútorná stavba listovej čepele iná na vrchnej ako na spodnej strane. List je zvonka rozlíšený na líce a rub tzv bifaciálny list (dorziventrálny) nachádza sa u dvojklíčnolistových rastlín.
Zriedkavejšie sú listy na oboch stranách rovnaké takéto listy sa nazývajú monofaciálne (ekvifaciálne), sú typické pre výslnné, tropické, väčšinou jednoklíčnolistové rastliny napr. tulipán.
Pošva
Pošva je rozšírená spodná časť listu, ktorá obrastá stonku v mieste, kde sa list pripája ku stonke. Všeobecne je vyvinutá u jednoklíčnolistých, z dvojklíčnolistých, kde je vzácnejšia, vyznačujú sa s ňou najmä iskerníkovité, ružovité a mrkvovité rastliny… Pošvy tráv bývajú rozšírené v ušká. Časti ušiek bývajú metamorfované na blanitý jazýček.
Stopka (petiolus)
Stopka je zúžená časť listov, ktorá spája čepeľ so stonkou.
Listy, ktoré majú stopku výrazne vyvinutú sa nazývajú stopkaté listy, listy bez stopiek nazývame sediace listy. Ak sú sediace listy na báze čepele srdcovito vykrojené a laloky čepele objímajú stonku nazývame ich listy objímavé a ak stonka listom zdanlivo prerastá hovoríme o prerastených listoch.
Čepeľ (lamina)
Čepeľ je hlavnou časťou listu a preberá asimilačnú a transpiračnú funkciu. U rôznych druhov rastlín býva veľmi rozmanitého tvaru, ale pre určitý druh je tento tvar stály a charakteristický a využíva sa pri opise rastliny, aj keď sa niekedy vplyvom vonkajších podmienok stanovišťa môže zmeniť.
Morfológia rozoznáva veľké množstvo rôznych listových foriem a to ako podľa členenia listovej čepele, tak aj podľa tvaru či celkového obrysu.:
Tvary listovej čepele
Podľa tvaru čepele rozlišujeme : list okrúhly, elipsový, vajcovitý, obrátene vajcovitý, predĺžený, kopijovitý, obrátene kopijovitý, klinovitý, kosoštvorcovitý, ihlicovitý, srdcovitý, obličkovitý, šípovitý, vyhnutý, štítovitý.
Listy jednoduché
Medzi jednoduchými listami rozlišujeme:
Listy zložené
Majú čepeľ rozdelenú na samostatné navzájom nesúvisiace časti tzv. lístky, ktoré mávajú najčastejšie krátku stopôčku ako napr. agát. U niektorých druhov rastlín býva rozdelená aj čepielka lístkov na jednotlivé lístočky a vytvárajú tak tzv. viacnásobné zložené listy.
Opadávanie listov
thumb|right|200px|Opadané lístie
Výchovné poradenstvo
Výchovné poradenstvo je poradenstvo zamerané na služby súvisiace s riešením problémov vo výchove, vzdelávaní, medziľudských vzťahoch.
Marge Simpsonová
'''Marjorie Jacqueline „Marge“ Simpsonová rod. Bouvierová''' (* 24. máj 1972), je fiktívnou postavou amerického animovaného seriálu Simpsonovci.
Opis postavy
Je milujúcou a trpezlivou manželkou Homera Simpsona a starostlivou matkou Barta Simpsona, Lízy Simpsonovej a Maggie Simpsonovej. Jej najvýraznejší rys je jej polmetrový modrý drdol na hlave; v mladosti mala však vlasy dlhé a rozpustené. Aj jej matka má podobné. A je veľmi pyšná, že nikdy nestretla nikoho s vyššími vlasmi. V českom vysielaní ju dabuje Jiří Lábus.
Zoznamovací portál
Zoznamovací portál je typ internetovej stránky, kde si užívatelia internetu môžu hľadať priateľov či partnerov, spolu komunikovať a dohodnúť si osobné stretnutia. Väčšina zoznamovacích portálov vyžaduje vytvorenie vlastného profilu osobnosti.
Marge Simpsonová
Opis postavy
Matt Groening jej dal meno po svojej matke Margaret „Marge“ Groeningovej.
Nokia E52
Nokia E52 je smartphone zo série Nokia Eseries s operačným systémom Symbian OS v9.3 s rozmermi displeja 240x320 pixelov. Je dostupná v čiernej, šedej hliníkovej, zlatej hliníkovej a zlatej farbe. Dodáva sa s 1 GB pamäťovou kartou MicroSD, ale podporuje pamäťové karty MicroSD s kapacitou až 16 GB. Vnútorné pamäť má veľkosť 60 MB. Ide o obnovenú verziu Nokie E51. Bol vydaný súbežne s Nokiou E55, ktorá je fyzicky a funkčne zhodná, ale s výnimkou tradičnej T9 klávesnice v E52 oproti kompaktnej QWERTY klávesnici v E55.
Zoznamovací portál
Druhy zoznamiek
Sociálne siete majú čiastočne iný cieľ ako tradičné zoznamky. Môžu však tiež slúžiť tomuto účelu a užívatelia si takto môžu rozširovať okruh svojich známych cez vlastných priateľov. Podľa výskumov sa v tomto smere osvedčil najmä Facebook, na drhom mieste skončil Second Life Vplyvu sociálnych sietí na online zoznamovanie sa venovalo niekoľko výskumov.
Zoznamovacie portály tiež môžeme deliť na platené a neplatené.
Nokia E52
Externé odkazy
Nokia Eseries
Zoznamovací portál
Trh s online zoznamovaním
Trhs s online zoznamovaním rastie. Je to spôsobené zmanou životného štýlu spojenou so stále rastúcim používaním internetu. Tiež technológie ako napríklad populárne mobilné aplikácie sprístupňujú tieto služby bližšie k užívateľom. Len v minulom roku (2014) zaznamenal rast tohto priemyslu v USA 4,8% a návranosť 2 mld. dolárov. V USA tento sektor zamestnáva 7 649 ľudí.
Problematické aspekty online zoznamovania
Jedným z negatívnych spektov je scammimg. Ide o metódu, keď si užívateľ vytvorí podvodný profil osobnosti s cieľom získať peniaze od ostatných užívateľov. Niektoré krajiny podnikli právne kroky na ochranu svojich spotrebiteĺov v tomto smere.
Self-branding je novým trendom spôsobeným rozvojom internetu. Je to strategické vytváranie identity, definuje kto sme a ako chceme aby nás vnímali ostatní. Ide o jav, kedy si užívatelia vytvárajú svoj vlastný online image, profil alebo značku, pomocou ktorej prezentujú seba ostatným užívateľom. Užívatelia seba definujú podobne ako produkt, chcú byť originálni a iní ako ostatní, a snažia sa tak zaujať ostatných užívateľov. Ich cieľom zíslať to, čo hľadajú, v tomto prípade zoznámenie, prieteľstvo či vzťah.
Hore spomenutý aspekt vedie k ďalšiemu problému, ktorým je klamanie. Môže sa stať, že užívatelia klamú tom kto sú. Takéto zavádzanie ostatných užívateľov vplýva na zvyšovanie nedôvery k zoznamovaniu sa v onlie prostredí.
Platenie za služby je ďalším problematickým aspektom. Ceny môžu byť niekedy príliš vysoké a užívatelia si potom kladu otázku prečo by mali platiť za zoznámenie sa s ľuďmi.
La Cropte
La Cropte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Iveco
thumb|Iveco Stralis All Blacks Iveco je talianska spoločnosť, založená v roku 1975 v Turíne. Patrí do skupiny Fiat Group a názov je skratkou Industrial vehicle corporation.
Zameranie
Iveco vlastní značky:
Fa
Fa môže byť:
Ivan Štefánik
JUDr. Ivan Štefánik (* 9. september 1889, Brezová pod Bradlom† 1. február 1979, Bratislava) bol slovenský právnik a politik. Pôsobil ako úradník, notár, policajný riaditeľ a sudca, bol predsedom Najvyššieho správneho súdu. Bol účastníkom Slovenského národného povstania, počas ktorého sa začal politicky angažovať za Demokratickú stranu. Bol menovaný najprv za spolupovereníka pre veci vnútorné, následne sa stal povereníkom pre spravodlivosť. Svoje pôsobenie v Zboroch povereníkov zakončil vo februári 1948 ako povereník techniky. Patril medzi zakladateľov Strany slovenskej obrody, ktorú tvorili komunistom naklonení bývalí členovia Demokratickej strany. Po komunistickom prevrate v roku 1948 tak pôsobil ako poslanec Slovenskej národnej rady a Národného zhromaždenia.
Životopis
Narodil sa v Brezovej pod Bradlom v rodine zemianskeho pôvodu. Jeho otcom bol garbiar Štefan Štefánik a matkou Anna Polácek. Jeho vzdialeným príbuzným bol aj Milan Rastislav Štefánik. Študoval na gymnáziu v Bratislave. Následne úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Budapeštianskej univerzity. Tu sa aktívne zapájal do činnosti slovenského spolku. V roku 1912 získal titul doktor práv (JUDr.). Následne začal pracovať ako kandidát advokácie. Po vzniku Česko-Slovenska začal pracovať na Župnom úrade v Nitre, kde zotrval až do roku 1928. V tomto roku sa presunul do Bratislavy, kde začal pôsobiť na tzv. Krajinskom úrade Bratislava. Tu však zostal iba jeden rok a presunul sa do Košíc, kde sa stal prednostom mestského notárstva.
Na tejto pozícii zostal do roku 1930. V roku 1931 začal pracovať ako riaditeľ polície v Košiciach. V roku 1935 sa stal na tri roky riaditeľom polície v Bratislave. Medzi rokmi 1940 až 1945 pracoval na Najvyššom správnom súde. Napriek tomu sa stal súčasťou profifašistického odboja. Zapojil sa do činnosti skupiny pod vedením Vavra Šrobára. Po vypuknutí Slovenského národného povstania sa stal členom povstaleckej Slovenskej národnej rady. Už v septembri 1944 bol pri založení Demokratickej strany, ktorej sa stal aj členom. 1. septembra 1944 sa stal spolu s Gustávom Husákom spolupovereníkom pre veci vnútorné. Už 5. septembra 1944 sa stal zástupcom povereníka pre veci vnútorné. Po potlačení povstania stihol ujsť do ZSSR. Za jeho činnosť ho Krajský súd v Bratislave v decembri 1944 odsúdil v neprítomnosti na 20 rokov väzenia. Tento trest bol po intervencii nemeckej strany v januári 1945 zmenený na trest smrti. 7. februára 1945 bol vymenovaný za povereníka pre spravodlivosť, pričom ním bol až v piatich Zboroch povereníkov. Na tomto poste zostal až do tzv. novembrovej krízy v roku 1947. Stihol ešte spolu s inými členmi Zboru povereníkov navrhnúť trest smrti pre bývalého prezidenta Slovenského štátu Jozefa Tisa po jeho odsúdení.
Po skončení druhej svetovej vojny sa stal na tri roky predsedom Najvyššieho správneho súdu. 18. novembra 1947 sa stal povereníkom techniky, keďže na jeho pozíciu povereníka spravodlivosti si (podobne ako na iné silové rezorty) nárokovala Komunistická strana. 21. februára 1948 podal demisiu. V roku 1948 sa podieľal na založení Strany slovenskej obrody, ktorú tvorili bývalí členovia Demokratickej strany, ktorí boli ochotní spolupracovať s KSS, resp. KSČ. Už ako člen Strany slovenskej obrody sa stal v roku 1948 poslancom Národného zhromaždenia. Od roku 1949 až do roku 1966 bol členom ÚV Strany slovenskej obrody. Táto sa strana sa stala súčasťou Národného frontu, čím sa stala fakticky bábkovou súčasťou komunistického režimu, ktorý sa navonok tváril, že sa jedná o demokratickú koalíciu rôznych strán, ktoré sa podieľajú na vláde. Vďaka tomu sa Ivan Štefánik stal v roku 1954 znova poslancom Slovenskej národnej rady. Ním zostal do roku 1960. V skutočnosti však už po komunistickom prevrate v roku 1948 nemal žiadny reálny politický vplyv a to aj napriek tomu, že pri prevrate patril k prokomunistickej skupine vo vnútri Demokratickej strany. V roku 1949 odišiel oficiálne do dôchodku.
Sparté
Sparté môže byť:
Arťomovskij
Arťomovskij (rus.Артёмовский) je mesto vo Sverdlovskej oblasti v Rusku. Nachádza sa na rieke Bobrovka (prítok Irbit), 120 km severovýchodne od Jekaterinburgu. Počet obyvateľov je 34 980 (2002). V roku 1989 41 247.
Založený v roku 1665 ako osada Jegoršino (rus. Егоршино). V roku 1871 boli objavené zásoby uhlia. Počas éry Sovietskeho zväzu bolo vzniklo mestečko Imeni Arťoma (rus. имени Артёма) neďaleko uhoľných baní. V roku 1938 boli obé mestá spojené do jedného pod názvom Arťomovskij.
Ján Janček
Ján Janček môže byť:
Jozef Jankech
Jozef Jankech (* 24. október 1937) je bývalý slovenský futbalista a tréner.
Rodák zo Šale, hrával na pravom krídle. Po skončení svojej aktívnej kariéry sa stal futbalovým trénerom. Počas svojej bohatej trénerskej kariéry trénoval okrem iného v rokoch 1995 až 1998 🇸🇰.
Autobusová stanica Mlynské Nivy
náhľad|vpravo|Autobusová stanica Mlynské Nivy v roku 2008 náhľad|Interiér budovy v roku 2008
Autobusová stanica Mlynské Nivy bola najväčšia autobusová stanica v Bratislave, miesto príchodu a odchodu medzimestských autobusov v rámci Slovenska aj zahraničia. Nachádzala sa v mestskej časti Ružinov, miestnej časti Nivy a mala výhodnú polohu pre diaľkovú dopravu v širšom centre mesta. Výstavba začala v roku 1979, slávnostne ju otvorili 15. augusta 1983. Autorkou projektu bola Ing.arch. Valéria Triznová, ktorá dohliadala aj na realizáciu výstavby.
Mutzig
Mutzig je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
La Dorée
La Dorée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Mario Adorf
Mario Adorf (* 8. september 1930, Zürich) je nemecký herec, ktorý od 60. rokov 20. storočia pôsobil v Taliansku. Stvárnil rozmanité postavy v divadle, televízii i vo filme. Okrem toho je aj autor niekoľkých kníh a známy šansónový spevák.
Mutzig
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
La Dorée
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mutzig
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Dorée
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mutzig
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Dorée
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poradie
Poradie môže byť:
Autobusová stanica Mlynské Nivy
Prevádzka stanice bola ukončená 1. októbra 2017, následne sa začalo s jej búraním. Od 30. septembra 2021 ju nahradila nová autobusová stanica, ktorá je súčasťou multifunkčného centra Nivy. Po dobu výstavby dočasne slúžila Autobusová stanica Bottova v priestoroch bývalého Centra Bottova na druhej strane ulice Mlynské nivy.
Dopravné spoločnosti
Autobusovú stanicu využívali najmä dopravné firmy:
Kerčík
Kerčík je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Cerová vrchovina.
Predmetom ochrany je: Ochrana miesta bohatého výskytu ponikleca lúčneho černastého (Pulsatilla pratensis ssp. nigricans) v stepných teplomilných rastlinných spoločensstvách Cerovej vrchoviny na vedeckovýskumné, náučné a kultúrnovýchovné ciele.
Oznámenie
Oznámenie (oznamovanie) alebo oznam môže byť písomné alebo ústne ohlásenie nejakej správy, najmä danie niečoho na verejnú známosť.
Oznámenie alebo oznam môže byť aj dokument, ktorého obsahom je takéto ohlásenie či danie na známosť, pozri oznámenie (dokument).
Zuzana Štefániová
Zuzana Štefániová (rod. Westerová) (* 14. január 1788, Banská Bystrica) bola podnikateľka.
Životopis
Manželka majiteľa tlačiarne v Banskej Bystrici, po jeho smrti viedla podnik (18221829). Pre finančné ťažkosti tlačiareň predala Jánovi Jozefovi Veterlovi (1929).
Liga
Liga môže byť:
Rungwe
V kaldere sa nachádzajú neerodované trachytové lávové prúdy a dómy, čo indikuje ich mladý vek. Ďalšie mladé, prevažne bazaltové produkty vulkanizmu sa nachádzajú na severozápadných svahoch vulkánu.
Alžír
Alžír ( Madína al-Džazá’ir alebo len al-Džazá’ir) je hlavné a najväčšie mesto Alžírska. Je to významný prístav a žije tu vyše 1,5 milióna obyvateľov.
Poloha
Mesto sa nachádza na severe Alžírska, na stredomorskom pobreží. Je centrom rovnomenného okresu. Z Alžíru je vzdialené mesto Constantine, Oran a Tamanrasset.
Dejiny
Dejiny mesta siahajú až do čias starovekého Grécka, kedy bola na území mesta grécka kolónia Icosium. V oblasti však žili aj Feničania a samotný Alžír bol založený až v roku 944. V 16. storočí bol v meste vybudovaný hrad a okolo roku 1550 sa v okolí mesta usadili piráti. Zisky z obchodu i koristi podnietila rozvoj mesta, kde začali vyrastať paláce s palmovými hájmi a kvitnúcimi záhradami.
V roku 1830 mesto obsadili Francúzi, ktorí mu dali francúzsky charakter. V rokoch 1943 až 1944 sídlila v Alžíre dočasná francúzska vláda. V 50. a 60. rokoch zosilneli hlasy, požadujúce nezávislosť krajiny, ktoré postupne prerástli do veľkých násilnosti.
V roku 1962 sa stal Alžír hlavným mestom Alžírska a nastal jeho prudký rozvoj. Boli vybudované závody a postavené panelové sídliská. V súčasnosti žije v meste viac ako 1,5 milióna a v jeho aglomerácii až 3,5 milióna obyvateľov.
Alžír spĺňa všetky predpoklady pre prosperujúce mesto. Starý prístav na úpätí masívu Bouzareah je chránený prístavnou hrádzou, ktorá vznikla už v 16. storočí spojením priľahlých skalnatých ostrovov. Alžír má poľnohospodárske zázemie v nížine Mitidža a v Sahele, ktoré mesto oddávna zásobujú potravinami. Dodnes je toto územie najdôležitejšou poľnohospodárskou oblasťou. Pestuje sa tu hrozno, tabak, citrusové plody a obilniny.
Obyvateľstvo
V roku 1960 malo mesto Alžír 850 000 obyvateľov, dnes je to takmer dvojnásobok. Masívny prílev obyvateľstva nastal v rokoch 1954 až 1977, ktorý sčasti kompenzoval úbytok, spôsobený odchodom Európanov po vyhlásení nezávislosti krajiny v roku 1962. Európsky charakter sa postupne vytráca z obytných štvrtí, no aj z bulváru Rue Michelet. Občianska vojna, ktorá je v krajine od volieb v roku 1991, spôsobuje neustály úpadok mesta. Nepokojnú situáciu využívajú aj islamskí fundamentalisti, ktorí bojujú proti iným kultúram.
Hospodárstvo
Mesto je významným prístavom, je centrom vývozu ropy, zemného plynu, poľnohospodárskych produktov a textílií. Sídli tu vláda a je centrom služieb celého Alžírska.
Andy Aitkenhead
Andrew „Andy“ Aitkenhead (* 6. marec 1904, Glasgow, Škótsko – † 21. október 1968) bol kanadský hokejový brankár ktorý hrával od roku 1932 do roku 1935 v klube New York Rangers. Za Rangers odohral 106 zápasov – 6 570 minút. 47 z nich vyhral a 43 prehral, 16 zápasov remizoval. Spolu dostal 257 gólov s priemerom 2,35 gólu na zápas. V 11 zápasoch vychytal čisté konto. V play-off odohral 11 zápasov a vyhral Stanley Cup v roku 1933.
Choroby ostatných endokrinných žliaz (MKCH-10)
E20 - E35: CHOROBY OSTATNÝCH ENDOKRINNÝCH ŽLIAZ je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do IV. kapitoly MKCH-10 - Choroby žliaz s vnútorným vylučovaním, výživy a premeny látok (MKCH-10, E00 - E90).
3877 Braes
3877 Braes je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Choroby ostatných endokrinných žliaz (MKCH-10)
Skupina nezahŕňa:
Vernéřovice
Vernéřovice je obec v Česku v okrese Náchod v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 351 obyvateľov, z toho 191 mužov a 160 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,6 roka (muži 38,2 roka, ženy 39,2 roka).
Pavol Štefanovič
Pavol Štefanovič (* 1777, Banská Bystrica† 1811, Slovensko) bol čižmár.
Jeho brat bol Ján Štefanovič.
Životopis
Čižmársky majster v Banskej Bystrici. Prijatý za mešťana Banskej Bystrice (1803).
Luanda
Luanda je hlavné a najväčšie mesto Angoly. Nachádza sa na pobreží Atlantického oceánu. Je to najväčší prístav a administratívne centrum Angoly. Počet obyvateľov je približne 4,5 milióna. Podľa informácii CNN je Luanda najdrahšie mesto sveta.
Správne členenie mesta
Luanda sa skladá z dvoch hlavných častí: Baixa de Luanda (stará Dolná Luanda) a Cidade Alta (nové Horné Mesto). Baixa de Luanda leží vedľa prístavu a je charakteristická úzkymi ulicami a starými koloniálnymi budovami.
Mesto samo o sebe je rozdelené do deviatich štvrtí, nazývaných municípios: Município de Maianga|thumb|left|190px Luanda dnes patrí medzi rýchlo sa rozrastajúce aglomerácie. Mesto sa rozrastá za svoje administratívne hranice do priľahlých oblastí a dokonca aj za hranice provincie. Úplne novým satelitným mestom je napríklad Luanda Sul.
Kasabian
Kasabian je britská štvorčlenná alternatívna rocková skupina vytvorená v Leicesteri v roku 1999.
Jej pôvodnými členmi boli spevák Tom Meighan, gitarista a keybordista Christopher Karloff, gitarista a vedľajší vokalista Sergio Pizzorno a basista Chris Edwards. Doteraz vydala sedem albumov - Kasabian (2004), Empire (2006), West Ryder Pauper Lunatic Asylum (2009), Velociraptor! (2011), 48:13 (2014), For Crying Out Loud (2017) a The Alchemist's Euphoria (2022). Súčasnými členmi skupiny sú Pizzorno, Edwards a bubeník Ian Matthews. Po odchode Karloffa sa Pizzorno stal hlavným textárom skupiny. Po odchode Toma Meighana v roku 2020 sa stal Pizzorno i frontmanom. Tom Meighan sa po odchode z Kasabian venuje sólovej tvorbe.
Členovia skupiny
Súčasní členovia
Bývalí členovia
La Gravelle
La Gravelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ashley Fisher
Ashley Fisher (* 25. september 1975, Nový Južný Wales, Austrália) je súčasný austrálsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje ATP vo štvorhre.
Mara (prírodná pamiatka)
Mara je prírodná pamiatka v správe príspevkovej organizácie Správa slovenských jaskýň.
Ján Štefánik
Ján Štefánik (Matej) (* 23. február 1901, Brezová pod Bradlom – † 18. august 1987, Turčianske Teplice) bol pedagóg, bibliograf, literárny kritik, redaktor a prekladateľ. Pseudonym: Ján Bradlo, Brezovský, Štefan Janík, Štefan Ostriež, J. Štk., Ján Nik., Ján Ostriež
Mara (prírodná pamiatka)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Divín v okrese Lučenec v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 a naposledy novelizované v roku 2012. Ochranné pásmo nebolo určené.
Ján Štefánik
Životopis
Študoval na evanjelický učiteľských ústavochm v Soproni, v Modre, kde maturoval. Učiteľ na viacerých miestach Slov., školský inšpektor, pre kritiku pomerov na Slov. prepustený zo školských služieb (1940). Referent pre členské ústredie MS (1941). Počas SNP nadporučík pechoty a spoluzakladateľ Zboru osvetových dôstojníkov v Banskej Bystrici pri Veliteľstve 1. čs. armády na Slov., člen jej hlavný štábu, redaktor Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. V roku 19451954 tajomník MS pre org. členskej základne, prvý vedúci jej Bibliografického odboru (19541962). Sledoval a literárno-kriti cky reflektoval literatúru pre deti a mládež. Autor bibliografického Súpisu slovenskej literatúry pre mládež. Zakladateľ systému spracovania a vydávania slov. súbežnej a retrospektívnej národnej bibliografie. Spracoval a vydal Bibliografiu vydaní slovenských ľudových rozprávok 18451974. Autor bibliografií, štúdií a článkov. Preklad. popularizačnú literatúru a divadelné hry z ruš., češ., nem. a maď. Zopd. redaktor vydaní Bibliografického odboru MS.
Mara (prírodná pamiatka)
Predmetom ochrany je: Jaskyňa prístupná návštevníkom za účelom zotavenia a poznávania jej prírodných a historických hodnôt.
Písmeno
Písmeno alebo litera môže byť:
Aysén
Aysén alebo Región Aysén (šp. Región Aysen del General Carlos Ibáñez del Campo) alebo '''XI. región (Aysén)''' je jedným z 15 regiónov Čile. Nachádza sa v južnej časti krajiny a administratívnym centrom je mesto Valparaíso.
Susedí na severe s regiónom Los Lagos, na juhu s regiónom Magallanes, na východe je ohraničený štátnou hranicou s Argentínou, na západe Pacifikom. Zaberá 14,35% rozlohy celého Čile a žije tu 107 334 obyvateľov. Územie má veľmi členitý reliéf s mnohými ostrovmi a fjordami.
Administratívne delenie regiónu
Región sa ďalej delí na 4 provincie a 10 komún.
Panické Dravce
Panické Dravce sú obec nachádzajúca sa 5 km od Lučenca, na južnej ceste z Lučenca do Veľkého Krtíša, ktorá vedie popri rieke Ipeľ. Obec mala k 31. 12. 2015 spolu 744 obyvateľov.
História
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1246 pod názvom Draus. V ďalších zmienkach sa spomína ako Darocz v roku 1488, v roku 1573 ako Panydarocz alebo Pani Darocz. Obec bola majetkom rôznych zemianskych rodov ako Daróczyovci, Madáchovci a ďalší. Za vojen začiatkom 17. storočia spustla, obnovená bola okolo roku 1680 ako osada a začiatkom 18. storočia sa vyvinula opäť v obec. Obyvatelia obce sa zaoberali poľnohospodárstvom a vinohradníctvom. V roku 1773 ju nachádzame pod názvom Dravcze. V roku 1920 mala obec názov Pani Darovce, 1927 Panitské Dravce a od roku 1948 sa nazýva Panické Dravce, maď. Panyidaróc. V 10. - 11. stor. boli obľúbenými poľovnými oblasťami kráľov zvolenské lesy. Vedľa ciest smerujúcich na Zvolen sa vytvárali služnovské obce s rozdielnymi spoločenskými povinnosťami a právami. Ich hlavnou povinnosťou bolo zaopatriť kráľovský sprievod. Obce kráľovských poľovníkov boli pomenované „Daróz“. Odtiaľ pochádza aj názov obce.
Sčítanie 2011
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Zaujímavosti v okolí obce
Okolie obce tvorí pekná príroda skrášlená korytom rieky Ipeľ. Dva kilometre od obce smerom na juh sa nachádzajú Velické štrkoviská, ktoré tvorí viacero povrchových baní na ťažbu štrku. V štyroch baniach sa už neťaží a teda slúžia ako vyhľadávaný rybársky revír pre rôznorodosť rybných druhov. V okolí obce sa náchádzajú cyklistické trasy, či už po ochrannej hrádzi rieky Ipeľ, alebo v blízkych Mestských lesoch mesta Lučenec.
Meru (sopka)
Meru (niekedy nazývaná aj Ol Doinyo Orok - čierny vrch) je v súčasnosti neaktívna sopka, nachádzajúca sa asi 70 km západne od Kilimandžára v Tanzánii. Sopka je súčasťou národného parku Arusha National Park. S výškou 4 565 m je to zároveň štvrtá najvyššia hora Afriky. Vrchol stratovulkánu je tvorený 5 km širokou kalderou, ktorá sa vytvorila približne pred 7 800 rokmi pri kolapse vrcholu sopky. Kamenné lavíny a laháry uvoľnené pri tomto procese dosiahli až západné svahy masívu Kilimandžára. Začiatkom 20. storočia boli zaznamenané menšie erupcie z parazitických kráterov na oboch svahoch sopky.
Podobná katastrofická erupcia, pri ktorej došlo k deštrukcii vrcholu a stien vulkánu, sa odohrala v nedávnej minulosti v Spojených štátoch - erupcia sopky Saint Helens z 18. mája 1980.
Iné projekty
.
3878 Jyoumon
3878 Jyoumon je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil H. Kosai, K. Hurukawa 14. novembra 1982.
Kutyil s.r.o.
Spolu s ním v seriáli účinkujú aj Viki Ráková, Michaela Szőcsová, Branislav Bystriansky a Ladislav Potměšil. Celá prvá séria bola natočená v rekordne krátkom čase a to za 19 dní. V roku 2008 bolo odvysielaných 17 častí. Počas jarnej prestávky sa nakrútili nové časti a na obrazovkách sa objavili v marci 2009. V druhej sérii boli viaceré novinky. Najväčšou bol príchod Zuzany Tlučkovej do seriálu. 3. séria tohto seriálu bola zároveň aj jeho poslednou. Definitívne posledná časť bola odvysielaná 31.12.2009.
Osoby a obsadenie
Lajos Gyönyörű (Andy Kraus) - spolu so svojou rodinou žije v dedine Veľký Biel. Je hviezdou televízneho programu pre domácich majstrov Kutil s.r.o. V druhej sérii však už neprodukuje svoju šou a je nezamestnaný, teda nemá žiadny príjem, a to je problém. Je jednoduchý, ničomocou v núdzi je „barackpálinka“. Miluje svoju manželku, s ktorou má živý vzťah. Dostáva sa do problémov a musí vysvetľovať všetky problémy. Ukážkovým príkladom je ochutnávka z pravdovravného guláša. Po ňom Tünde prezradil, ako chladne vidí ich vzťah. Heslo: Csak ütni kell a vasat (Železo treba kuť za horúca).
Tünde Gyönyörű (Viki Ráková) - je ženou v domácnosti, ktorá sa stará o svojho manžela. Rada vyvára, problém je iba v tom, že jedlo je málo kedy vhodné na konzumovanie. Istý čas navštevovala keramický krúžok, no všetko čo vyrobí sa aj tak podobá na popolník. Je žiarlivá, nepáči sa jej Lackova spolupracovníčka v šou, Ibolya. Nezhodne sa ani so Šárkou, susedovou dcérou. Napriek všetkým Lajosovým prešľapom ho stále zaryto ľúbi.
Emese Gyönyörű (Michaela Szőcsová) - frajerov strieda častejšie ako ponožky. Okrem toho má problémy aj so školou, nechce sa učiť. Pri návšteve svojho frajera Ananása vo väzení sa zoznámila s Melónom. Fingovala, že je tehotná, aby sa zaňho mohla vydať.
Anabela Goliášová (Zuzana Tlučková) - bohatá bratislavská panička ktorá sa z Bratislavy prisťahuje na vidiek. Jej syn Juraj prezývaný Melón sa oženil s Lajosovou Emese. Anabela mladým prepustila svoj dom a nasťahovala sa k Lajosovi. Živí sa veštením, aj keď dobre improvizovaným. To jej vystačí na prežitie. Občas sa jej ale podarí naozaj spojiť s druhým svetom. Je mierne panovačná a majetnícka. Má tik - rukou si tľapká zospodu po brade. Pri sprchovaní minie veľa vody (463 litrov). Bola rozvedená, ale vďaka Lackovi a Tünde sa dala dokopy so svojím bývalým manželom Gustávom, ktorého má pod palcom. Je oveľa lepšia kuchárka ako Tünde.
Gustáv Goliáš (Pavol Topoľský) - manžel Anabely a otec Melóna. Je vodič kamióna, z ktorého si občas niečo potajomky uchmatne. Objavil sa v druhej sérii. S Anabelou bol rozvedený, ale Lacko s Tünde ich dali opäť dokopy. Je v područí Anabely, ale neváha ísť do akcie aj s Lackom.
Áron Goldstein (Ivan Letko) - chromý a takmer hluchý otec Anabely. Je neustále hladný. Rád pije burčiak a rád vydiera svojich blízkych tým, že začne rozbíjať všetky vzácne predmety v domácnosti Gyönyörüovcov alebo Goliášovcov. Vlastní veľký majetok a konto vo švajčiarskej banke. Keď ho na chvíľu Lajos umiestni k susedovi, kde nebolo na blízku čo rozbiť začne spievať maďarské vulgárne piesne, tak mu musí naliať burčiak. Po čase nájde "fintu" - zviaže Áronovi ústa a ruky teda si môže vychutnať burčiak a jedlo.Pri každej príležitosti ťapne Tünde po zadku. Dosť často utečie z domova dôchodcov. Jeho obľúbená fráza je: „Nevadí.“
Juraj Považan (Branislav Bystriansky) - Lajosov kolega v TV šou Kutyil s.r.o. Lajos ho nemá rád, lebo na Považanových vtipoch sa na rozdiel od Lajosových diváci smejú. V skoro každom diely Kutyil s.r.o. Lajos spôsobí Považanovi zranenie o ktorom si diváci myslia, že je nafingované. Pochádza z Detvy a svojím oblečením, humorom, tradíciami a hrou na fujaru reprezentuje
Producent  (Peter Šimun) -producent TV šou Kutyil s.r.o. Má veľmi ťažkú úlohu musí urobiť dobré podmienky pre všetky tri ľudské zložky kutyilskej show - Lajosa (Andy Kraus) majstra showbiznisu, Považana (Branislav Bystriansky) kutyila pre všetko a Ibolyu (Zuzana Boriková) pútač pre mužov
Druhá plavba Jamesa Cooka
Druhá plavba Jamesa Cooka bola námorná prieskumná plavba Jamesa Cooka, dôstojníka britského kráľovského námorníctva, ktorú vykonal v rokoch 1772 až 1775. V júni 1772 dostal James Cook od britskej Admirality príkaz na velenie druhej námornej výpravy. Účelom výpravy bolo potvrdiť či vyvrátiť existenciu mysu Circumcision, oboplávať Zemeguľu po najväčších možných južných zemepisných šírkach s cieľom objaviť predpokladanú južnú pevninu. Podľa možností mal vykonať aj prieskum ďalších, dosiaľ neprebádaných oblastí oceánu. Cook dostal k dispozícii dve lode – H.M. Sloop Resolution a H.M. Bark Adventure. Velením na lodi Adventure bol poverený Tobias Furneaux, ktorý bol Cookovi podriadený a lodi Resolution velil sám Cook. Na výprave sa mal pôvodne zúčastniť významný britský prírodovedec Joseph Banks, ktorý však nakoniec účasť odriekol. Nahradil ho nemecký prírodovedec Johann Reinhold Forster so svojim synom Georgom Forsterom.
Výprava vyplávala 13. júla 1772. Po zástavkách na Madeire a Kapvedských ostrovoch doplával Cook najprv k Mysu dobrej nádeje a odtiaľ sa plavil na juh, aby sa pokúsil nájsť mys Circumcision a Južnú zem. Tu po prvýkrát prekročil južný polárny kruh. Počas plavby východným smerom sa obe lode nechcene odlúčili. Adventure odplávala priamou cestou na Nový Zéland, a Resolution ďalej pátrala v  blízkosti južného polárneho kruhu od zemepisnej dĺžky južnej Afriky až k zemepisnej dĺžke Nového Zélandu. Po zástavke na Novom Zélande prebádal Cook oblasť severovýchodne odtiaľ až k Tahiti. Pri spiatočnej ceste na Nový Zéland navštívil súostrovie Tonga. Potom sa obe lode vrátili na Nový Zéland. Tu však Adventure zaostala v búrke za Resolution a obe lode sa už nestretli, napriek tomu, že pre tento prípad bolo dohodnuté stretnutie na dohodnutom mieste. Adventure odplávala k Mysu dobrej nádeje, Resolution pokračovala v preskúmavaní Južného oceánu a potom zamierila do tropického Tichomoria. Tu Cook najprv navštívil Veľkonočný ostrov, Markézy a potom znovu Tahiti a súostrovie Nové Hebridy. Objavil a preskúmal Novú Kaledóniu a ostrov Norfolk. Potom opustil Tichý oceán a vykonal prieskum Ohňovej zeme. Preskúmal južné oblasti Atlantického oceánu medzi mysom Horn a mysom Dobrej nadeje. Tu objavil Južnú Georgiu a Južné Sandwichove ostrovy.
K technickému vybaveniu lode Resolution patrila presná kópia Harrisonovho námorného chronometra H4, ktorá umožňovala na tú dobu výnimočne presne stanoviť zemepisnú dĺžku.
Po návrate do Anglicka bol James Cook povýšený do hodnosti kapitána a za správu o prevencii proti skorbutu bol vyznamenaný Copleyovou medailou Kráľovskej spoločnosti.
Britské kolónie a zámorské objavy v 18. storočí
V druhej polovici 18. storočia bol britský koloniálny vplyv obmedzený v podstate len na územie východného pobrežia Severnej Ameriky, kde však dochádzalo ku konkurenčným stretom s Francúzmi. Británia sa ďalej úspešne presadzovala na území dnešnej Kanady a Indie. V zámorských objavoch Briti značne zaostávali za Holanďanmi, ktorí už od 17. storočia ovládali strategické územia okolo Mysu Dobrej nádeje a výrazne sa presadzovali vo Východnej Indii, kde sa Batávia stala obchodným centrom Holandskej Východoindickej spoločnosti. V čase, keď anglický moreplavec William Dampier, ako prvý Angličan skúmal oblasť juhovýchodnej Ázie, mali holandskí moreplavci za sebou už najdôležitejšie objavy v oblasti na juhovýchod od Holandskej Východnej Indie. Holanďan Willem Janszoon už v roku 1605 preskúmal západné pobrežie Novej Guinei a v nasledujúcom roku, ako vôbec prvý Európan, zbadal pobrežie Austrálie. Ďalší Holanďan Abel Tasman v roku 1642 objavil Van Diemenovu zem (Tasmániu) a potom aj Nový Zéland. V roku 1643 objavil Abel Tasman Fidži a súostrovie Tonga.
K objavom britských moreplavcov pred Jamesom Cookom patril napríklad Dampierov objav Novej Británie alebo prieskumy Samuela Wallisa a Philipa Cartereta, ktoré priniesli objavy množstva ostrovov a atolov, napr. Whitsunday, Ostrov kráľovnej Charlotty, Egmont, Ostrovy vojvodu z Gloucesteru, Ostrov vojvodu z Cumberlandu, Otahaite, Maitea, Eimeo, Tapamanou, How, Scilly, Boscawen, Keppel, Wallis a Pitcairnov ostrov. Poslednou z málo prebádaných oblastí na Zemi bol Tichý oceán a južná časť Zemegule, kde by sa, ako sa vtedy stále verilo, mal nachádzať rozľahlý južný kontinent – Terra Australis. Predpokladalo sa, že ak by sa podarilo objaviť túto pevninu, znamenalo by to pre každý štát, ktorému by sa to podarilo, mohutný mocenský vzostup. Británia tak nebola v 18. storočí jediným štátom, ktorý sa zameral na objavenie Južnej zeme. V roku 1721 sa ju vydal hľadať holandský moreplavec Jacob Roggeveen. Po objavení Nového Zélandu sa niektorí vedci domnievali, že je súčasťou Terra Australis. V Británii tento názor presadzoval predovšetkým Alexander Dalrymple, škótsky geograf a prvý hydrograf britskej Admirality.
Prvá plavba Jamesa Cooka
V rokoch 1768 – 1771 James Cook vykonal na lodi Endeavour svoju prvú plavbu do Tichomoria. Hlavným cieľom tejto výpravy bolo pozorovanie astronomického úkazu prechodu planéty Venuše cez slnečný disk, ktoré sa uskutočnilo na ostrove Tahiti. Po ukončení pozorovania sa výprava vydala k Novému Zélandu, overiť Dalrympleho názor, že Nový Zéland je západnou časťou Terra Australis. Cook oboplával celý Nový Zéland a dokázal, že Dalrympleho teória bola mylná. Po skončení prieskumu Nového Zélandu sa Cook vydal na západ k Novému Holandsku, a dôkladne zmapoval jeho východné pobrežie. Potom Cook vykonal prieskum v oblasti Korálového mora a cez Novú Guineu, Botáviu a Mys dobrej nádeje sa vrátil do Anglicka. Aj keď Cook dokázal, že Nový Zéland nie je časťou Terra Australis, otázka jej existencie zostala aj naďalej nezodpovedaná.