Gréci
Byzantské obdobie (395/6. stor. – 1453)
thumb|Byzantský cisár [[Ján II. Komnenos]] náhľad|Cisár [[Basileios II.]] V 5. storočí bola Byzantská ríša ríša Grékov a hoci sa Gréci nazývali Rimania, ich nepriatelia ako Ostrogóti či Frankovia Byzantíncov pohŕdavo nazývali Grékmi. Práve v tomto období však grécke obyvateľstvo v pevninskom Grécku prežilo obrovskú ranu. Bol to útok Slovanov a Avarov v 6. stor. Grécko bolo už dlho zdecimované germánskymi vpádmi. Slovania, ktorí si hľadali nové obydlia, napadli Byzanciu ešte počas panovania Justiniána. Ten ich však pri Konštantinopole porazil. Po jeho smrti začali podnikať ďalšie útoky a dunajské pohraničné jednotky ich už neboli schopné zastaviť. Slovania obsadili skoro celé Grécko a dostali sa až na Peloponéz. Slovanmi neobsadené ostali iba grécke ostrovy a samozrejme Malá Ázia. Gréci sa schovávali v opevnených mestách. Invázia Slovanov bola úplne iná ako predchádzajúce gótske invázie. Góti chceli iba plieniť a rabovať, no Slovania sa chceli trvalo usadiť, čo bolo pre Grékov niečo, čo nečakali. Byzantskí cisári boli bezmocní. Ich vláda v Grécku fakticky padla. Grécky vidiek patril Slovanom, ktorí tu už mali svoje tradičné osady odkiaľ ovládali svojich gréckych susedov. Naozaj to tak vyzeralo, že materské Grécko ostane slovanské natrvalo, nakoľko pôvodné obyvateľstvo Grécka začalo podliehať moru a asimilácií zo strany Slovanov. Niektorí Gréci z Peloponézu nachádzali oslobodenie emigráciou do byzantských provincií v južnej Itálii. Cisári sa snažili Slovanov zničiť. Viaceré vojenské operácie boli úspešné a Slovania boli odvádzaní z Grécka a usídľovaní vo východnej Malej Ázii. Mnoho Slovanov presídlil do Malej Ázie generál Staurakios, ktorý zmenil vojnu na "lov" na Slovanov. Aj tak ale ostalo v Grécku veľa Slovanov, ktorí ďalej vzdorovali cisárskej moci. Obrat nastal až v 9. storočí, kedy sa odohrala pre Grékov existenčná bitka pri meste Patra, poslednom opornom bodom Byzancie na Peloponéze. Cisár Nikiforos a generál Fokas na čele veľkej armády úplne zničili Slovanov, ktorí zaútočili na achájske grécke obyvateľstvo a obľahli mesto Patra. Po tejto bitke nastalo masívne zotročenie gréckych Slovanov a ich presídľovanie do Malej Ázie, kde mali slúžiť ako vojaci na východných hraniciach. Z Grécka boli odvedené celé slovanské rodiny, teda aj ženy a deti. Byzantská moc bola v Grécku upevnená. Takýmto spôsobom vymizlo skoro celé slovanské obyvateľstvo z Tesálie, Epiru a Peloponézu. Na Peloponéze však ostalo malé slovanské etnikum, ktoré sa následne pomiešalo s Grékmi a hellenizovalo. Slovania však ostali v Macedónii a podrobili sa tu byzantskej moci. Solún (Thessaloníki) sa tak stalo dvojnárodnostným mestom. Grécko bolo zachránené a Gréci konečne mohli vyjsť na vidiek. Najmenej vyľudnené oblasti Grécka bol Epirus, Stredné Grécko a východný Peloponéz, kde sa udržal väčší počet Grékov aj počas slovanskej okupácie. Na Peloponéz a do Tesálie bolo potom usadené grécke obyvateľstvo, predovšetkým z južnej Itálie, Sicílie a z Malej Ázie, aby tak posilnilo miestne zdecimované grécke obyvateľstvo. V Sýrii a v Egypte sa však situácia nevyvinula tak dobre ako v Grécku. Tieto územia definitívne pripadli Arabom a veľa Grékov sa odtiaľ vysťahovalo. Obnovila sa však byzantská správa nad Cyprom a nad Krétou, kde tiež vládli Arabi.