cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Finančné plánovanie
Zložky finančného plánu
V rámci bežného riadenia podniku je finančný plán súčasťou podnikového plánu, jeho vyústením a syntézou. Finančný plán sa skladá z nasledujúcich hlavných finančných výkazov (MAŘÍK, 2011):
Účel finančných plánov
Zmyslom finančného plánovania je získanie kontroly nad financiami a riadením finančných rizík. Teda priamo stanoviť, či podporiť rozhodovanie pri stanovovaní konkrétneho správania subjektu v oblasti financií. Finančné plánovanie pomáha predvídať pravdepodobné budúce finančné situácie.
Finančné plánovanie je, alebo môže byť vykonávané rôznymi subjektami. Podľa toho hľadiska vieme rozdeliť finančné plánovanie:
Zásady finančného plánovania
Aby finančné plány mohli plniť svoju úlohu, je nutné rešpektovať určité zásady vo finančnom plánovaní (LANDA, 2007):
Analýza a hodnotenie podniku
Kvalitné strategické plánovanie vyžaduje, aby boli získané a vyhodnotené určité súbory informácií, ktoré charakterizujú jednotlivé stránky podniku. V podstate ide o určitú diagnózu a o hodnotenie východiskovej situácie podniku, ktoré umožňujú špecifikovať jeho možnosti a schopnosti:
Hodnotenie východiskovej situácie podniku a jeho analýza je tvorená súborom čiastkových analýz, ktoré sa zameriavajú na jednotlivé stránky podniku. Napr. analýza zdrojov podniku, analýza a hodnotenie výrobného programu, analýza a hodnotenie ekonomickej a finančnej situácie podniku a analýza a hodnotenie silných a slabých stránok podniku.
Analýza prognózy vývoja okolia podniku
Pre kvalitnú tvorbu strategického plánu nemôže podnik vystačiť iba s internými analýzami, ale rozhodujúci vplyv budú mať v mnohých prípadoch analýzy externé, t. j. Analýza okolia podniku. Zameriava sa jednak na makro okolie, ale aj na mikro okolie.
Pokiaľ ide o makro okolie, ide predovšetkým o hospodársku a legislatívnu politiku vlády, technológiu okolia z hľadiska poznatkov vedecko-technického rozvoja, očakávaný vývoj medzinárodných politických a ekonomických podmienok a o vývoj na finančných trhoch.
Pokiaľ ide o analýzu mikroprostredia, súčasťou by mali byť analýzy a prognózy trhovej situácie a jej vývoja, konkurenčnej situácie a faktorov ovplyvňujúcich túto situáciu a dostupnosť a cenový vývoj na trhu surovín a energie.
Stanovenie poslania a cieľov
Poslanie (vízia podniku, resp. misia) je určitý vrchol pyramídy podnikových cieľov a je spravidla všeobecným vyjadrením hlavných smerov činnosti podniku, jeho určitou zjednocujúcou filozofiou, vyjadrením toho, čím chce podnik byť, prečo existuje, aký je jeho rozsah pôsobnosti.
Tvorba podnikateľskej stratégie
Podnikateľská stratégia, resp. jej komponenty týkajúce sa jednotlivých funkčných oblastí predstavuje spôsob dosahovania strategických cieľov, ktoré si podnik stanovil. Najznámejšie stratégia založená na základnú orientáciu firmy na trhu, vychádzajúci z Porterovho modelu správania firmy.
James Coburn
James Harrison Coburn, Jr. (* 31. august 1928, Laurel, Nebraska, USA – † 18. november 2002, Beverly Hills, Kalifornia, USA ) bol americký herec írsko-švédskeho pôvodu.
Životopis
Od detstva hral ochotnické divadlo, študoval dramatické umenie na dvoch kalifornských univerzitách a neskôr aj súkromne v New Yorku. Počas druhej svetovej vojny narukoval a slúžil ako radista. Po vojne začal najprv hrať v San Diegu, a neskôr aj na newyorskom Broadwayi. V 50-tych rokoch 20. storočia začal hrať aj vo filme, spočiatku išlo skôr o menšie a epizódne roly vo westernoch. Predurčovala ho k tomu hlavne ostro rezaná tvár a štíhla postava. Najväčšiu slávu a všeobecnú známosť mu priniesla výborne zahraná rola neohrozeného pištolníka a vrhača nožov vo svetoznámom westerne Sedem statočných, kde hral postavu Britta. Aj neskôr hral často pištolníkov, kriminálnikov, dobrodruhov a detektívov v rôznych dobrodružných, špionážnych a kriminálnych filmoch. V roku 1998 sa dočkal aj Oscara za vedľajšiu rolu alkoholického otca vo filmovej dráme Utrpenie.
Prevencia (medicína)
Rozlišujeme niekoľko typov prevencie:
Primárna prevencia
Primárna prevencia (=tvorivá prevencie, kreatívna prevencia, konštruktívna prevencia, prevencia prvej roviny, prevencia prvej fázy) je prevencia, ktorá sa zameriava:
Sekundárna prevencia
Sekundárna prevencia (=prevencia druhej fázy, preventívne zameraná terapia) je súbor opatrení, ktorých cieľom je zabrániť vypuknutiu choroby, ktorú už jedinec prekonal, alebo na zabránenie rozvoja choroby alebo jej komplikáciám, keď je choroba v latentnom štádiu alebo ide o rizikovú osobu. Ako príklad môže slúžiť zmena životosprávy, zákaz fajčenia a pitia alkoholu ako prevencia ďalšieho infarktu myokardu.
Terciárna prevencia
Terciárna prevencia je v podstate zdravotná rehabilitácia.
Janne Niinimaa
Janne Niinimaa (* 22. máj 1975, Raahe, Fínsko) je bývalý fínsky hokejista, ktorý hrával vo Fínsku, Švédsku, Švajčiarsku a v NHL.
Reprezentácia
Niinimaa reprezentoval Fínsko na Zimných olympijských hrách v roku 1998, kde Fínsko získalo bronz a na Zimných olympijských hrách v roku 2002.
Asen Almáši
Životopis
V rokoch 1973-1980 navštevoval základnú školu v Strelníkoch-Ľubietovej, 1980-1984 študoval na SPŠ filmovej v Prahe, 1986-1990 absolvoval štúdium na Akadémii múzických umení v Prahe. Od 1995 vykonáva funkciu riaditeľa PKO v Banskej Bystrici. Podieľal sa ako režisér, scenárista a dramaturg na oslavách Dní mesta Banská Bystrica (1999-2001). Organizoval veľké šermiarske a divadelné predstavenia. Je autorom dvoch básnických zbierok, spracoval historicko-teoretickú prácu Divadelná púť rodu Anderlových, Anton Anderle a jeho predkovia (Praha, r. 1990). Účinkoval v dvoch celovečerných filmoch a v televíznom cykle Hrady a povesti (STV, Bratislava).
V roku 2006 bol zvolený za poslanca mesta Banská Bystrica.
Od 6. apríla 2009 je nezvestný.
Athéradas zo Sparty
Athéradas (Athéradas) bol v roku 700 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Athéradas zo Sparty zvíťazil v Olympii na 20. hrách v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion (192,27 metra) bol od založenia hier, t. j. od roku 776 pred Kr. jedinou súťažnou disciplínou až do roku 720 pred Kr., keď sa na hrách zaviedol aj beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj neskôr považoval za hlavnú súťažnú disciplínu. Menom jej víťaza sa označovala celá olympiáda.
Andrejová
Andrejová je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1355. Obec mala k 31. 12. 2016 celkovo 365 obyvateľov, hustota obyvateľstva je 30,96 na km² a jej nadmorská výška je Prevláda gréckokatolícke náboženstvo. V obci je gréckokatolícka cerkev Pokrovu (Ochrany) presvätej Bohorodičky z roku 1893.
Erb
Erb obce tvorí: V zelenom štíte v zlatej oblej pažiti stojaci zlatovlasý striebroodetý muž v čiernom klobúku a čižmách, držiaci v náručí pred sebou zlatý položený obrátený snop bezostných klasov.
Národnostné zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1991, Štatistický úrad Slovenskej republiky
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001, Štatistický úrad Slovenskej republiky
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad Slovenskej republiky
* údaj z Atlasu rómskych komunít z roku 2013
Avia BH.3
Avia BH.3 bol stíhací dolnoplošník vyrábaný na začiatku 20. rokov česko-slovenskou firmou Avia. Konštruktérmi lietadla boli Pavel Beneš a Miroslav Hajn.
Vznik a vývoj
thumb|left|Avia BH.3 – Preteky o cenu prezidenta Česko-slovenskej republiky 1923 thumb|right|Avia BH.3 – model druhého prototypu
Konštruktérska dvojica Beneš–Hajn sa do histórie česko-slovenského letectva zapísala radom na svoju dobu odvážnych jednoplošníkov. Prvou – a hneď úspešnou – konštrukciou ich Spoločnosti pre opravu a výrobu lietadiel s r. o. Avia bol v roku 1920 dolnoplošník BH.1 Experimental. Keď sa po úprave na dvojmiestny stal v nasledujúcom roku suverénnym víťazom svojej triedy v Okružnom lete republikou, potvrdil správnosť zvolenej koncepcie. Dobré vlastnosti športového lietadla priviedli konštruktérov k odvážnej myšlienke postaviť stíhací jednoplošník, úplne odporujúci predstavám armádneho velenia. Ich trúfalosť prišla v pravý čas, pretože starnúci lietadlový park bolo potrebné rýchlo doplniť, a tak bola Avii zadaná objednávka na stavbu prototypu.
Pod označením Av.B.3.01 vzlietol 16. decembra 1921. Skúšobný pilot B. Munzar si už pri prvom 25-minútovom lete dovolil urobiť na nevyskúšanom lietadle tri premety. Pri ďalších skúšobných letoch dosiahol prototyp rýchlosť 222,626 km/h a do výšky 6900 m vystúpal za 27 min 30 s.
Aj keď bol prototyp pri havárii zničený, bola v Avii povolená stavba náhradného stroja a v decembri 1922 objednalo MNO desať sériových lietadiel Av.B.3. Vojenskej správe boli predané na jeseň nasledujúceho roku.
Lietadlá, v armáde označované B.3, mali veľmi citlivé riadenie a za každú chybu v pilotáži sa pomstili. Po niekoľkomesačnom pobyte u 1. leteckého pluku v Kbeloch boli pridelené leteckému učilišťu v Chebe. Žiaci si pochopiteľne s lietadlami nedokázali poradiť lepšie ako skúsení piloti, a tak došlo k niekoľkým haváriám, po ktorých boli poškodené lietadlá postupne vyradené.
=== Prehľad vyrobených lietadiel Avia B.3 === Prvý prototyp označený Av-B-3.01 bol zničený pri havárii 6. júna 1923, pilot B. Munzar.
Druhý prototyp, označený taktiež Av-B-3.01 bol zrušený výnosom MNO čj. 22685/let.25 z 30. októbra 1925.
Christian Cantwell
Christian Cantwell (* 30. september 1980, Jefferson City, Missouri, USA) je americký atlét so zameraním na vrh guľou.
Valencia 2008
Na HMS v atletike 2008 vyhral pokusom z piatej série.
EMI (hudobné vydavateľstvo)
EMI Group (The Electric and Musical Industries Ltd.) bola britská hudobná spoločnosť, v ktorej bolo zlúčených viacero hudobných vydavateľstiev nachádzajúcich sa v londýnskom Kensingtone (Anglicko, Spojené kráľovstvo) a vydavateľstiev EMI v New Yorku. EMI Music bola jednou zo štyroch najväčších svetových nahrávacích spoločností hudobného priemyslu (okrem nej sú nimi spoločnosti Sony BMG, Universal a Warner). V roku 2011 bola EMI predaná spoločnostiam UMG a Sony.
Vznik
Spoločnosť Electric and Musical Industries Ltd vznikla v marci roku 1931 zlúčením britských firiem Columbia Graphophone Company a Gramophone Company. Od tejto chvíle sa spoločnosť začala zaoberať výrobou a prehrávaním nahrávok ako aj zbieraním provízií z prehrávania nahrávok.
Výroba v spoločnosti EMI
Firma EMI bola vo svojej histórii elektronických vynálezov zainteresovaná do mnohých významných projektov. Inžinier Alan Blumlein, ktorý bol jedným z jej zamestnancov patril medzi pionierov nahrávania stereofónneho zvuku. Zahynul roku 1942 pri skúšaní prvej pozemnej radarovej jednotky. V priebehu a po druhej svetovej vojny laboratóriá firmy EMI v Hayes, Hillingdone vyvíjali radarové zariadenia a riadené strely.
Spoločnosť EMI sa neskôr začala zaoberať vývojom vysielacích zariadení, obzvlášť pri prvom vysielaní signálov do televízie BBC. Vyrábala televízne kamery pre televízne spoločnosti, hlavne pre BBC, ale aj britské konkurenčné, nezávislé televízie používali kamery EMI popri kamerách od firiem Pye, či Marconi. Najslávnejšou kamerou firmy EMI bola farebná EMI 2001, ktorú používali v sedemdesiatych a na začiatku osemdesiatych rokov televízne spoločnosti v Spojenom kráľovstve.
V roku 1958 bol Godfreyom Hounsfieldom v laboratóriách v Hayes vyvinutý prvý tranzistorový počítač EMIDEC 1100. Hounsfield na začiatku sedemdesiatych rokov vynašiel prvým počítačový tomograf (CT), ktorý sa stal revolučným vynálezom pre lekársku diagnostiku. Neskôr sa stal nositeľom Nobelovej ceny. Po krátkej ale významnej etape medicínskych vynálezov výrobná činnosť spoločnosti EMI zanikla.
Hudba
thumb|Budova firmy EMI v [[Kensingtone.]] thumb|Toshiba EMI, Japonsko. Na začiatku svojho vzniku spoločnosť podporovala distribúciu hudby z krajín britského Commonwealthu vrátane Indie, Austrálie a Nového Zélandu. Firma EMI dominovala v hudobnom priemysle týchto krajín od roku 1920 do roku 1960, kedy lokálne hudobné spoločnosti začali protestovať proti monopolnému postaveniu EMI na ich hudobnom trhu. thumb|left|[[Abbey Road Studios, Londýn.]] V roku vzniku firmy EMI bolo otvorené ich legendárne nahrávacie štúdio na Abbey Road v Londýne. V tridsiatych a štyridsiatych rokoch boli v zozname umelcov, ktorí u EMI nahrávali mimo iných aj Arturo Toscanini, Sir Edward Elgar, a Otto Klemperer. V tomto čase firma menovala svojich prvých A&R (Artist & Repertoire) manažérov. Medzi nimi bol aj George Martin, ktorý neskôr priviedol do vydavateľstva skupinu The Beatles.
Prvá LP platňa bola firmou EMI vydaná roku 1949, prvá sterefónna nahrávka u vydavateľstva vyšla najprv na magnetofónovej páske roku 1955, na vinylovej platni roku 1958.
Roku 1957 sa firma EMI rozhodla vysporiadať so svojimi stratami z obchodovaním s licenciami na americkom trhu s firmami RCA Victor a Columbia Records (ktorá sa od EMI odčlenila v roku 1951) a vstúpila na tento trh získaním 96% podielu hudobnej spoločnosti Capitol Records.
V rokoch 1960 až 1995 bolo hlavné sídlo EMI (EMI House) na Manchester Square 20 v Londýne. Hlavné schodisko z tohto miesta je vyobrazené na obale albumu Please Please Me od skupiny The Beatles.
Koncom päťdesiatych, v priebehu šesťdesiatych a v sedmdesiatych rokoch pod vedením Sira Josepha Lockwooda dosiahla spoločnosť EMI obrovský úspech v oblasti populárnej hudby. Hudobné skupiny aj sóloví umelci, ktorí nahrávali aj u dcérskych spoločností ako Parlophone, HMV, Columbia Graphophone či Capitol Records zviditeľnili firmu EMI ako najznámejšiu, najúspešnejšiu nahrávaciu spoločnosť na svete. U EMI nahrávali umelci ako The Beatles, The Beach Boys, The Hollies, Cilla Black či skupina Pink Floyd.
V roku 1967 špecializovala firma EMI svoju dcérsku spoločnosť HMV na vydávanie klasickej hudby, umelcov populárneho žánru tohto vydavateľstva presunula k firme Columbia. V roku 1969 bola uvedená nová značka Harvest Records, ktorá bola zameraná na žáner progresívneho rocku, ktorý reprezentuje napríklad skupina Pink Floyd.
Skratku EMI Ltd začala firma Electric & Musical Industries používať v roku 1971, v roku 1972 nahradilo dcérske hudobné vydavateľstvo EMI Records značku Columbia. V roku 1979 firma EMI získala hudobné vydavateľstvo United Artists Records.
V októbri 1979 došlo k fúzii THORN Electrical Industries a EMI Ltd pod spoločnú značku Thorn EMI.
V nasledujúcich rokoch spoločnosť EMI získavala podiely ďalších hudobných vydavateľstiev na svete ako sú Chrysalis Records, Virgin Records. V auguste 1996 podieľnici Thorn EMI rozhodli o rozdelení firmy a hudobný gigant si zmenil názov na EMI Group PLC.
Pištoľová hviezda
right|200px Pištoľová hviezda (Revolverová hviezda), bola považovaná za najjasnejšiu hviezdu v Galaxii, pričom je približne 1,7 miliónovkrát jasnejšia ako Slnko a približne 100-krát hmotnejšia. Hviezda uvoľní za 20 sekúnd toľko energie, ako Slnko za celý rok. Je vzdialená približne 30 000 svetelných rokov od Slnka.
Táto veľmi masívna a žiarivá hviezda je typickým príkladom toho, ako vzdialenosť hviezd a hustota medzihviezdneho prostredia veľmi skresľuje ich jasnosť. Jej svietivosť je asi tretinová v porovnaní s Eta Carinae, ale aj tak patrí medzi najžiarivejšie hviezdy v Galaxii. Je taká jasná, že keby nebolo prachových mračien v rovine Galaxie, videli by sme ju voľným okom ako hviezdu 4. magnitúdy. Pritom je od nás taká vzdialená, že bežné hviezdy by sme voľným okom v takej vzdialenosti už nerozoznávali. Nachádza sa len o niečo menej ako 100 svetelných rokov od jadra Galaxie.
Jej povrchová teplota je odhadovaná na 14 až 21 tisíc °C. Hviezdy s takou veľkou hmotnosťou však už nie sú stabilné, lebo v ich vnútre je obrovský tlak žiarenia. Hubblov vesmírny ďalekohľad ju pozoroval v infračervenom žiarení. Hviezda je obklopená emisnou hmlovinou v tvare pištole, podľa ktorej dostala hmlovina aj hviezda názov. Hmlovina vznikla pred asi 5 000 rokmi pri explózii hviezdy. Bola to najväčšia známa hviezdna explózia. Hmota, ktorá bola pri explózii vyvrhnutá dosahuje niekoľko slnečných hmotností. Hmlovina sa doteraz rozpína a v súčasnosti má priemer asi 4 ly.
Pištoľová hviezda aj jej hmlovina sú súčasťou veľmi mladej hviezdokopy nazývanej Pätica (Quintuplet). Hviezdokopa nemá viac ako 4 milióny rokov. Infračervená snímka z Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu zaznamenala v hviezdokope asi 10 000 hviezd, pričom najmasívnejšie z nich sa blížia k svojmu zániku. Pôsobením gravitácie galaktického jadra sa táto hviezdokopa rýchlo rozpadá.
Artemision
Artemision (po latinsky Artemisium) môže byť:
Dádra a Nagar Havelí
Dádra a Nagar Havelí (prepisované aj Dádra a Nágar Havélí, Dádra a Nagarávali, Dadra a Nagar Havélí) je zväzové teritórium na západe Indie. Územie je zaklinené medzi štátmi Maháraštra a Gudžarát, zatiaľ čo Dádra je enkláva ležiaca niekoľko kilometrov severne od Nagar Havelí v Gudžaráte. Územie sa nachádza pri ústí rieky Ganga Daman.
Populácia je prevažne hinduistická, s malou kresťanskou a moslimskou menšinou. Veľká časť obyvateľstva je zamestnaná v poľnohospodárstve, pestuje sa najmä ryža a proso.
Powiat brzeski (Opolské vojvodstvo)
Powiat brzeski je powiat v Poľsku v Opolskom vojvodstve.
Zimné olympijské hry 1928
náhľad|Hokejový štadión v St. Moritz '''II. Zimné olympijské hry''' sa uskutočnili od 11. do 19. februára 1928. Ich dejiskom sa stal St. Moritz vo Švajčiarsku. Zúčastnilo sa na nich 464 športovcov z 25 krajín. Tieto hry priniesli pre bývalé Česko-Slovensko prvé medaily zo zimných olympijských hier, keď Rudolf Burget skončil v skokoch na lyžiach na treťom mieste.
Medaily podľa štátov
(Usporiadateľská krajina je označená tučne.)
Valerius Flaccus
Gaius Valerius Flaccus (zomrel okolo roku 90) bol rímsky epický básnik, ktorého tvorba spadá do strieborného obdobia rímskej literatúry. Jeho celé meno znie Gaius Valerius Flaccus Balbus Setinus.
Život
Kvôli nedostatku životopisných poznámok o Valeriovi Flaccovi u iných autoroch aj neexistujúcim autobiografickým zmienkám v jeho vlastnom diele o básnikovom živote nevieme prakticky nič. Tvoril počas vlády cisárov Vespasiana a Tita, ktorým venoval svoje dielo, epos Argonautica. Niektorí historici ho stotožňujú s básnikom, ktorého spomína Martialis ako svojho priateľa a rodáka z Paduy. Tomu nezodpovedá ale Valeriov cognomen Setinus, ktorý by poukazoval na pôvod z mesta Setia v Latiu, a tiež jeho príslušnosť ku kňazskému kolégiu quindecemvirov, ktorí mali na starosti Sibylské knihy, ktorá prezrádza, že musel patriť k pomerne zámožným obyvateľom Ríma. Martialov známy je naopak chudobný básnik ako on sám.
Jediný antický autor, ktorý sa konkrétne zmieňuje o Valeriovi Flaccovi, je Quintilianus, ktorý spomína jeho nedávnu smrť. Práve z tohto údaju sa usudzuje, že Valerius Flaccus zomrel okolo roku 90, kedy boli vydané Quintilianove Institutiones.
Dielo
Valeria Flacca poznáme ako autora jediného diela, epickej skladby Argonautica, ktorej názov i látku prevzal od gréckeho básnika Apollónia Ródskeho. Z Flaccovho diela sa dochovalo osem kníh, posledná nedokončená, čo by mohlo znamenať, že básnik zomrel pred dokončením svojho diela alebo že ho z neznámeho dôvodu nikdy nedokončil. Dej mytologickej skladby, ktorý zodpovedá asi trom štvrtinám obsahu Apolloniových Argonautík, je prerušený náhle na začiaku popisovaného úteku hrdinu Iásona a jeho lásky, princeznej Medeie, z Kolchidy, kam bol Iason vyslaný získať zlaté rúno. Zostáva otázkou, koľko kníh pôvodne Flaccus zamýšľala vytvoriť (ako jedna možnosť sa javí 12 kníh, podľa Homéra a jeho pokračovateľa Vergília).
Valerius Flaccus sa do veľkej miery pridržiava svojej gréckej predlohy. Rozpráva mýtus gréckeho hrdinu Iásona z Iolku, ktorý sa, aby dokázal svoj nárok na trón, vydáva na výpravu za zlatým rúnom do čiernomorskej Kolchidy. Na túto výpravu si priberá spoločníkov – ďalších známych hrdinov, ktorí podľa lode Argo, na ktorej sa budú plaviť do Čierneho mora, dostanú meno Argonauti (argonautai). Dôvody a priebeh plavby do Kolchidy sú obsahom prvých patich kníh Argonautík. Ďalšie tri sa zaoberajú úlohami, ktoré Iásonovi v Kolchide zadá kráľ Aietes, jeho dcérou Medeiou, ktorá sa do gréckeho mladíka zamiluje a svojimi kúzlami mu pomôže rúno získať a ich plánom na spoločný útek z Kolchidy.
Argonautica sú venované cisárovi Vespasiánovi pri príležitosti jeho výpravy do Británie. Prienik Argonautov do neznámeho Černomoria je tak prirovnaný k otvoreniu vzdialenejších morí, ktoré dosiahol Vespasián.
Vznik skladby možno datovať do obdobia krátko po roku 70, kedy došlo k dobytiu Jeruzalema Vespasianovým synom Titom. Zmienky o výbuchu Vezuvu (79) dokladajú, že Valerius Flaccus písal svoj epos dlho, možno až do svojej smrti.
Metrom epickej skladby Argonautica je hexameter.
Hanušovce nad Topľou
Hanušovce nad Topľou (', ', ukr. Ганушівці, do roku 1927 len Hanušovce) je východoslovenské mesto ležiace v Prešovskom kraji, v okrese Vranov nad Topľou a historickom regióne Šariš. Mesto má rozlohu 14,37 km² a 3 768 obyvateľov.
Polohopis
Z geomorfologického hľadiska je územie obce súčasťou Beskydského predhoria, jeho časti - Hanušovskej pahorkatiny. Okrajovo sem zasahujú Slanské vrchy, ktoré sa tiahnú na juhozápad od mesta. Leží na sútoku Medzianskeho potoka a Tople. Prešov leží západne, Vranov nad Topľou  juhovýchodne a Giraltovce  severne. Mestom prechádza cesta I/18 a II/558, ako aj železničná trať Prešov – Humenné.
Časti mesta
Stred mesta je nazývaný "varoš", ulica pod viaduktom Širiava, Mierová, ulica SNP a tesne popri viadukte ulica Záhradná.
Vodné toky
Topľa, Hanušovský potok, Medziansky potok
Vodné plochy
východne sa nachádzajú vodné nádrže Veľká Domaša a Malá Domaša. V Slanských vrchoch sa nachádza umelovytvorené jazero Zlatá studňa a iné menšie prírodné jazierka a "mláky".
Dejiny
Koncom 16. storočia sa Hanušovce radili k stredne veľkým mestečkám. Získali právo na konanie troch výročných jarmokov (na Svätého Ducha, sv. Kozmu a Damiána a na Všetkých svätých). Od roku 1635 pribudli ďalšie tri jarmoky, na Troch kráľov, sv. Tibercia mučeníka a sv. Ladislava kráľa.
V stredoveku sa obyvatelia zaoberali najmä roľníctvom, neskôr aj remeslami, ako napríklad kováčstvu a obuvníctvu. Čo sa vzdelanosti týka, je významná informácia o hanušovskom humanistickom gymnáziu z rokov 1630 - 1717. 17. a 18. storočie boli poznamenané protihabsburskými povstaniami v boji o uhorský trón.
V roku 1831 zasiahla obec Hanušovce cholerová epidémia, tá bola jedným zo sprievodných znakov a príčin roľníckeho povstania. V 2. polovici 19. storočia nadobudli Hanušovce významnejšie postavenie z pohľadu štátnej správy, stali sa jedným zo sídiel obvodu Topľanského slúžnovského úradu. Začiatkom 20. storočia boli Hanušovce malým šarišským mestečkom, v ktorom žilo asi 1200 obyvateľov. V obci sídlil poštový úrad, cirkevné školy (rímskokatolícka, evanjelická, židovská), stáli tu dva kostoly, dve fary a židovská synagóga. Prevládala tu tradícia trhov.
Cez rieku Topľa bol v 1. tretine 19. storočia postavený drevený, grodzinský most, mohutné majstrovské dielo v dĺžke asi 90 metrov. Most bol zničený koncom 2. svetovej vojny.
V obci Hanušovce bola v roku 1934 slávnostne otvorená Sokolovňa a v roku 1935 vybudovaná meštianska škola, malo to dobrý vplyv na rozvoj kultúry.
Železničná trať znamenala pre obyvateľstvo výhodnú pracovnú príležitosť, pre iných nútené práce. V okolí sa nachádzali tri pracovné tábory. "Trestanci" z týchto táborov sa podieľali na výstavbe železničnej trate v smere Prešov - Strážske, vrátane železničných viaduktov a tunela. Pamiatke obetí (rómskeho holokaustu) je venovaná pamätná tabuľa v priestoroch "veľkej" vlakovej stanice.
Počas druhej svetovej, boli do koncentračných táborov odvlečení mnohí príslušníci židovskej komunity. V meste žilo, podľa Súpisu Židov, v roku 1942, 290 osôb židovskej národnosti, čo predstavovalo v tom čase 16,29% obyvateľov mesta. Stav počtu osôb uvedených v Súpise Židov z roku 1942. V tom čase patrili Hanušovce nad Topľou do okresu Giraltovce, a zároveň boli počtom obyvateľov a domov najväčším mestom v okrese.
Protifašistický odboj a činnosť vyvrcholila partizánov v lete 1944, pred vypuknutím Slovenského národného povstania. Poškodený bol železničný viadukt a zničené drevené cestné mosty, v meste požiarom bolo poškodených niekoľko domov. V oblasti pôsobila Partizánska skupina Čapajev, ktorej bol Ľudovit Kukorelli náčelník štábu. Neskôr bol zavraždený za dodnes nevyjasnených okolností, pravdepodobne NKVD.
1459 Magnya
1459 Magnya je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 4. novembra 1937.
Hanušovce nad Topľou
Dejiny
K oslobodeniu Hanušoviec došlo 19. januára 1945, keď k Hanušovciam prenikli jednotky 107. streleckého zboru gen. Por. D.V.Gordejeva.
Architektúra
Centrum mesta sa vyznačuje pomerne novou zástavbou, gro ktorej tvorí radová zástavba panelových domov z obdobia socializmu, ktoré nahradili pôvodnú zástavbu prízemných domov. Dominantou mesta je centrálna vyvýšená plocha s objektmi Veľkého kaštieľa, rímskokatolíckeho kostola, zvonice a Malého kaštieľa.
Školstvo
Na území mesta sa nachádzajú štyri typy škôl. Od materskej školy, cez základnú školu, špeciálnu základnú školu a základnú umeleckú školu.
Základná škola mjr. Ľudovíta Kukorelliho v Hanušovciach nad Topľou, poskytuje výchovu žiakov v stupňoch 1. – 4. a 5. – 9.
Špeciálna základná škola je zameraná na výchovu mentálne a telesne postihnutých detí a tiež aj rómskych žiakov, ktorí nie sú schopní zvládať učivo ZŠ.
Každý z týchto objektov disponuje vlastnou telocvičňou, priľahlým športovým areálom, jedálňou a pod. V základnej umeleckej škole sa vyučuje v hudobnom a výtvarnom odbore. V hudobnom odbore sa žiaci učia hre na klavíri, akordeóne, husliach, gitare a dychových nástrojoch.
Osobnosti mesta
<references group="https://www.ilonas.net/valal/corba.html" />, farár evanjelickej cirkvi augsburského vyznania
Woodrow Wilson
Woodrow Wilson (* 28. december 1856, Staunton, Virgínia, USA – † 3. február 1924, Washington) bol 28. prezident USA.
Životopis
Učil na rôznych vysokých školách, od roku 1890 na Princeton University politickú ekonómiu a právne vedy. Bol sedemkrát zvolený za najobľúbenejšieho profesora. V roku 1902 bol zvolený rektorom a začal široký program reforiem, čím si získal mnoho nepriateľov, ale tiež pokrokový imidž.
Wilson, pre ktorého bola poctivosť absolútnym zákonom, vzbudzoval mnohé nádeje na spravodlivejšiu budúcnosť. Preto keď demokratická strana hľadala kandidáta na úrad guvernéra New Jersey, rektor Princetonu bol i napriek svojej nulovej praktickej politickej skúsenosti jednoznačne zvolený za najvhodnejšieho kandidáta. Vzhľadom na svoju praktickú neskúsenosť v práci pre štátnu inštitúciu sa spočiatku spoliehal hlavne na zbor lojálnych poradcov. Hlavne na Eduarda Housa, ktorý dorovnával Wilsonov nedostatok taktu a pomáhal mu od jeho nástupu do úradu guvernéra až do konca druhého prezidentského obdobia.
Ako guvernér začal Wilson kritizovať korupciu a klientelizmus. Jeho reformy sa týkali tiež kontroly cien komunálnych služieb a sociálneho zákonodarstva. Niet divu, že kampaň za Wilsonovu kandidatúru na prezidenta bola až do konca druhého prezidentského obdobia.
Víťazstvo Wilsona bolo pre mnohých prekvapením, faktom ale je, že po rozštiepení republikánskej strany medzi stúpencov Theodora Roosevelta a Williama Tafta bol úspech demokratov takmer zaručený. Zaujímavosťou volieb bol spoločný, t. j. pokrokový program oboch hlavných favoritov, Roosevelta aj Wilsona. Predvolebné debaty mali nezvyčajne vysokú úroveň. Po sčítaní hlasov získal Wilson 6 286 214 voličov, Roosevelt za progresivistickú stranu 4 216 020, republikánsky prezident Taft 3 486 922 a socialistický kandidát Eugene V. Debs 897 011. Účasť oprávnených voličov dosiahla len 58 %.
Nový prezident chcel konať rýchlo a hneď v začiatkoch zlomiť odpor proti reformám, začal teda ako predseda demokratov zasahovať i do práce Kongresu. Už v priebehu svojej volebnej kampane vyhlásil Wilson program tzv. Novej slobody. Ten spočíval na zvýšených zásahoch do ekonomiky, tak aby ju nekontrolovali úzke skupiny a aby mali občania znovu rovnaké možnosti. To dokázal s pomocou drastického zníženia dovozného cla, zavedením systému Federálnych bankových rezerv, ktoré mali stabilizovať menu, a hlavne ustanovením komisie pre obchod s funkciou protimonopolného úradu. Presadil tiež niekoľko základných sociálnych reforiem. Celkovo sa pôsobením 28. Prezidenta USA na vnútropolitickej scéne dalo označiť za takmer zázračne úspešné. Zmeny, ktoré boli považované za nutné už po celé desaťročia, sa konečne podarilo presadiť.
Wilsonov postoj k vojne v Európe
V zahraničnej politike je už hodnotenie Wilsonovho pôsobenia menej jednoznačné. Wilson bol v Európe len ako turista a zle poznal európske dejiny, o zvyšku sveta ani nehovoriac. Spoločne s jeho zapáleným idealizmom tvorila táto neznalosť výbušnú zmes. Prvým problémom bol postoj USA k revolúcii v Mexiku. Tá prerástla v občiansku vojnu, hlavnej moci v štáte sa zmocnil diktátor Huerta. Wilsonova snaha ovplyvniť výsledok vojny proti nemu viedla k americkej okupácii Veracruzu v roku 1914. Nevedel si tiež rady s ďalšími krajinami v americkej sfére vplyvu, ako sú Filipíny, Dominikánska republika, Haiti a Kuba. Tieto štáty boli buď priamo okupované, alebo ovládané ekonomicky americkými investormi.
Obe Ameriky boli v tejto dobe zo všetkých obývaných svetadielov asi najviac nezávislé od Európy. Wilsonovi ale bola z oboch bojujúcich strán od začiatku bližšia Trojdohoda. Hoci sa takto vyjadroval len v súkromných listoch, bolo pomerne jasné, že jeho demokratické a pacifistické názory sa s nemeckým militarizmom nikdy nezhodnú. Správa o sarajevskom atentáte vzbudila v Amerike málo pozornosti. Udalosť, ktorá čiastočne prebudila verejnosť, bolo napadnutie Belgicka Nemeckom. O deň neskôr, 4. augusta 1914, vydal Wilson vyhlásenie neutrality, v ktorej vyzval všetkých Američanov, aby boli nestranní v myslení i činoch. 6. augusta 1914 zomrela Ellen Wilsonová. Prezidentovi v nej odišiel najlepší poradca. Znovu sa oženil v novembri 1915 s vdovou Edith Galtovou. Časom bolo stále jasnejšie, že vojna viazla v bahne zákopov a Británia i Nemecko sa snažili zničiť jeden druhého ekonomicky. Briti uvalili obmedzenie i na neutrálny obchod. Nemecké prístavy boli blokované, Severné more zamínované. Anglicko teda používalo míny a vojnové lode, Nemci ponorky.
Pre americkú ekonomiku bola vojna, cynicky povedané,"skutočným požehnaním". Postupne sa stupňujúci boj v Severnom mori ale znamenal ohrozenie pre obchod i ľudské životy. 7. mája 1915 bol bez varovania potopený u írskych brehov anglický zámorský parník Lousitania nemeckou ponorkou U-20. 1198 ľudí, vrátane 139 Američanov, zahynulo. Wilsonova reakcia bola pre mnohých nepochopiteľná: „Môže sa stať, že je človek príliš hrdý na to, aby bojoval.“ V jeho predstavách to znamenalo, že si je príliš istý svojím právom, než aby o tom potreboval presviedčať iných použitím sily. Tieto slová mali pre zástancov Británie účinok červenej látky na býka. Prezident bol obviňovaný z príliš slabošského prístupu. Vyjednávaním sa podarilo v roku 1916 zmierniť ponorkovú hrozbu, bolo ale očividné, že nepôjde o konečné riešenie. Nie je jasné, či Wilson stále veril v neutralitu, chcel len viac času na vojenské prípravy alebo či chcel zabodovať u pacifistických voličov v blížiacich sa voľbách. Faktom ale ostáva, že slogan „udržal nás mimo vojnu“ bodoval. Voľby v roku 1916 vyhral Wilson tesne, za znovuzvolenie vďačil hlavne juhu a stredozápadu. Vo februári začalo Nemecko neobmedzenú ponorkovú vojnu. V tej dobe bola tiež zachytená nóta, ktorú poslal nemecký minister zahraničných vecí Zimmermann veľvyslancovi v Mexiku Eckhardtovi. Obsahovala návrh ponúknuť Mexiku Texas a Nové Mexiko, pokiaľ zaútočia spolu s Nemeckom na USA. To bola posledná kvapka. USA vstúpili do 1. svetovej vojny 6. apríla 1917. Wilsonovou povinnosťou teraz bolo rýchlo pripraviť Spojené štáty na vojnu. Bola vyhlásená všeobecná branná povinnosť. V júni 1917 už bolo poslaných 10 miliónov mužov vo veku od 21 do 30 rokov. Veľké množstvo amerických jednotiek pod velením generála Pershinga sa zúčastňovalo bojových operácií od júna 1918. Američania podporili Dohodu v záverečnej fáze vojny, vyčerpané nemecké jednotky nemohli ich post úplne zastaviť.
Následky a návrat domov
Dva roky organizovaného priemyslu zmenili USA navždy. Hlavným predmetom Wilsonovho snaženia ale nebola ani tak ekonomika, ako ideové obhájenie vojny. Wilson sa snažil presadiť také vojenské ciele, ktoré by zaručovali budúcu kolektívnu bezpečnosť. V januári 1918 predniesol Kongresu svojich 14 bodov prezidenta Wilsona. Volal v nich po otvorenej diplomacii, slobode v obchode, celosvetovom odzbrojovaní, práve národa na sebaurčenie a hlavne po vzniku Spoločnosti národov. Tá by stelesňovala princíp rovnosti, pretože nerobili rozdiel medzi veľkými a malými štátmi. Wilson chcel týmto programom ukázať Spojencom, že nechce, aby mier po 1. Svetovej vojne bol poznamenaný tým, čo zničilo každý mier predtým: snahu víťazov „nahrabať si“. Spoločnosť národov bola teda presadzovaná ako oficiálne stanovisko USA a ich primárny vojenský cieľ. 14 bodov nadchlo ohromné množstvo intelektuálov i obyčajných ľudí. Zvlášť americkí prisťahovalci z krajín Rakúsko-Uhorska a z Nemecka považovalo Wilsona za nádej na spravodlivosť. V Británii a predovšetkým vo Francúzsku ale „14 bodov“ nikto nebral vážne na vedomie. Bolo jasné, že ich cieľom je potrestať Nemecko tak tvrdo, že už sa nikdy nevráti ako európska veľmoc.
V utorok 3. septembra 1918 predal prostredníctvom štátneho tajomníka Roberta Lansinga profesorovi Masarykovi vo Washingtone prehlásenie, vo ktorom je Česko-Slovenská národná rada s T. G. Masarykom v čele označená za bojujúcu vládu de facto, uznanie vyznelo výraznejšie než predchádzajúce uznanie britské i francúzske.
Wilson ale plný nadšenia pricestoval v decembri 1918 do Európy a podnikol triumfálnu cestu po hlavných mestách krajín Dohody. Na následnej konferencii v Paríži sa tvrdohlavo držal svojich pozícií. Aby bol prijatý vznik Spoločnosti národov, ustúpil svojim spojencom v mnohom, napr. v otázke reparácií či voľného obchodu.
Skutočná životná prehra ale čakala Wilsona v jeho vlastnej zemi. V USA sa idea Spoločnosti národov stretla s nepochopením. Amerika nebola pripravená podriadiť sa medzinárodnému konsenzu. Keď bolo jasné, že mierová zmluva nezíska v Senáte dvojtretinovú väčšinu potrebnú k ratifikácii, pokúsil sa Wilson zmeniť verejnú mienku propagačnou cestou po celej zemi. Ohromné pracovné nasadenie sa ale podpísalo na jeho zdraví, v septembri 1919 po záchvate mŕtvice čiastočne ochrnul. Tri mesiace sa neobjavil na verejnosti, spojenie s vonkajším svetom zaisťovala jeho druhá žena Edith a osobný lekár. Medzitým bola mierová zmluva Senátom definitívne zamietnutá. USA do Spoločnosti národov nikdy nevstúpili. Vo voľbách v roku 1920 zvíťazil kandidát Harding a jeho slogan „návrat k normálnosti“. USA sa znovu stiahli do izolácie. Wilson už nikdy neopustil Washington, kde aj napokon zomrel.
Napriek tomu, že bol praktický výsledok Wilsonovho pôsobenia nejednoznačný, zostal v mnohom dôležitým priekopníkom. Spoluzakladateľ súčasnej Organizácie spojených národov Franklin Delano Roosevelt sa cítil byť dedičom jeho odkazu. Wilsonových „14 bodov“ je dodnes nenaplnených, ale položili základy mnohým moderným inštitúciám medzinárodnej spolupráce a kolektívnej bezpečnosti.
Maquiladora
Maquiladora alebo maquila (šp. maquila = poplatok za mletie; cudzie útraty) je montážny podnik v severnom Mexiku a Strednej Amerike, v ktorom sa montujú importované dielce alebo polotovary, čím sa vyrábajú hotové alebo takmer hotové tovary, ktoré sa potom exportujú.
Pojem sa spája s vytvorením Severoamerického pásma voľného obchodu NAFTA. V súčasnosti v týchto továrňach (je ich vyše 3 000) pracuje viac ako 1 milión Mexičanov. Väčšinou ide o továrne, ktoré produkujú súčiastky na export do USA. Na rozdiel od USA a Kanady je pracovná sila v Mexiku veľmi lacná. Okrem toho nízke, prípadne žiadne, clá a ďalšie poplatky spojené s obchodovaním cez hranice podporujú rast ziskov nadnárodných korporácií. Väčšina maquiladoras leží v tesnej blízkosti mexicko-americkej hranice.
Maquiladoras sú často vo vlastníctve amerických, japonských a európskych firiem, kde pracujú často mladé ženy za hodinovú mzdu 50 amerických centov 9 hodín denne 6 dní v týždni. Napriek týmto negatívnym javom prispela NAFTA k určitým zlepšeniam. V niektorých továrňach sa zlepšili pracovné podmienky zamestnancov spolu s platmi. Napríklad kvalifikovaní pracovníci v textilných maquiladoras dostávajú 1-2 USD za hodinu, pričom pracujú v moderných klimatizovaných priestoroch.
Po prvýkrát sa o maquiladoras začalo hovoriť v 60. rokoch 20. storočia. V polovici 90. rokov bolo vytvorených približne 2000 maquiladoras, v ktorých pracovalo takmer pol milióna pracovníkov. Počas niekoľkých nasledujúcich rokov sa ich počet takmer zdvojnásobil a počet pracujúcich vzrástol viac ako dvakrát.
Maquiladoras sú primárne orientované na produkciu elektronických zariadení, odevov, plastov, nábytku, domácich spotrebičov, autosúčiastok. 90 % tovarov vyprodukovaných v maquiladoras je exportovaných na sever do USA.
V posledných rokoch však niektoré maquiladoras stratili svoje čaro pre zahraničných investorov. Podľa dostupných správ viac ako 500 tovární sa muselo v priebehu 90. rokov 20. storočia zavrieť, čím došlo k zrušeniu niekoľko stotisíc pracovných miest. Všetko sa to deje v prospech Číny, kde sa mzda pohybuje v niektorých továrňach vo výške 25 amerických centov za hodinu. Čína tak potvrdzuje a posilňuje svoju úlohu svetovo najlacnejšieho dodávateľa súčiastok.
Slnko v sieti 2016
6. ročník odovzdávania cien Slnko v sieti sa uskutočnil 16. apríla 2016 v novostavbe Slovenského národného divadla v Bratislave.
Celkovo sa o ocenenie uchádzalo 42 filmov, z toho 13 celovečerných, 19 dokumentárnych a 10 animovaných. Konečné nominácie obdržalo 15 filmov, 27 neuspelo.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Mieroslav Hysko
Mieroslav Hysko (* 18. február 1917, Obišovce – † 6. apríl 1977, Bratislava) bol novinár a spisovateľ.
Jeho pseudonymy boli Jožko Prútik, Miloslav Zúbek, M. Peter, M. Rohoň, Obišovský, Peter Tŕň.
Životopis
Do 1936 študoval na gymnáziu v Martine, 19361940 na Právnickej fak. UK v Bratislave, 1951 JUDr., 1962 CSc., 1961 doc., 1968 mimoriadny prof. V r. 19401944 pôsobil ako redaktor Nár. novín v Martine, v septembri 1944 šéfredaktor a politický komentátor povstaleckej Pravdy, 22. januára 1945 – 4. februára 1945 redaktor denníka Partizán v Banskej Bystrici, neskôr Pravdy v Košiciach a v Bratislave, 19481949 právnik čs. veľvyslanectva vo Varšave, šéfredaktor Nového slova, vedecký pracovník a riaditeľ Novinárskeho študijného ústavu, od 1961 prednášal teóriu novinárstva, 19721976 vedecký pracovník Inštitútu pre výskum masovokomunikačných prostriedkov v Bratislave. Venoval sa novinárstvu a publicistike. Od 1933 publikoval poviedky, humoresky, skeče a jednoaktovky, knižne publikoval beletristické satiry. Od polovice 50. rokov sa sústredil na hist. práce a na dejiny a teóriu novinárstva. Od 1945 člen a funkcionár Zväzu slov. novinárov, 1949 Zväzu slovenských novinárov, účastník medz. novinárskych sympózií.
Mosonmagyaróvársky obvod
right|thumb|Poloha
Mosonmagyaróvársky obvod (maď. Mosonmagyaróvári kistérség) je administratívna jednotka, obvod, v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe. Jeho sídlom je mesto Mosonmagyaróvár.
Carquebut
Carquebut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Margny (Ardennes)
Margny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 176 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Powiat głubczycki
Powiat głubczycki je powiat v Poľsku v Opolskom vojvodstve.
Žije tu 49958 obyvateľov (30.6.2007).
Vojna v Abcházsku
Vojna v Abcházsku môže byť:
1460 Haltia
1460 Haltia je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 24. novembra 1937.
Štefan Altdorfer
Životopis
Narodil sa v rodine Karla Altdorfera a jeho manželky Emílie rodenej Zaicovej. Sudca vo Zvolene, Rimavskej Sobote, sudca kráľovskej súdnej tabule v Košiciach. Odborník vo veciach pozemkovoknižných, banských a majetkových sporoch. Úradník súdu v Banskej Bystrici (od roku 1878).
Ternant-les-Eaux
Ternant-les-Eaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Liang Bua
thumb|Jaskyňa Liang Bua thumb|250px|Poloha ostrova Flores Liang Bua je vápencová jaskyňa nachádzajúca sa na indonézskom ostrove Flores. V roku 2003 boli v tejto jaskyni objavené kostrové pozostatky druhu Homo floresiensis. Dodnes je to jediné miesto, kde boli takéto pozostatky nájdené.
Ternant-les-Eaux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liang Bua
Jaskyňa bola objavená v 50. rokoch 20. storočia, je dlhá 50 m a má jeden vstup.
Powiat kędzierzyńsko-kozielski
Žije tu 101608 obyvateľov (30.6.2007).
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2009
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2009 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy 2009 v basketbale žien, organizovaná Európskou basketbalovou federáciou (FIBA Europe). Zúčastnilo sa jej 30 európskych štátov, ktoré súťažili o 11 miest na záverečný turnaj v štyroch skupinách 1. fázy A divízie, za ktorou nasledovali 3 skupiny dodatkovej kvalifikácie. Nováčikom kvalifikácie bola Čierna Hora. Kvalifikácia prebiehala od 13. augusta 2008 do 9. septembra 2009. Víťazi play-off B divízie postúpili do A divízie kvalifikácie na ME 2011.
Priamy postup
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 4 najlepšie družstvá z ME 2005:
Nasadenie do košov
Nasadenie do výkonnostných košov bolo uskutočnené podľa umiestnenia na predchádzajúcich ME a podľa výsledkov v minulej kvalifikácii:
B divízia kvalifikácie
Pozn: Macedónsko nedohralo kvalifikáciu a jeho výsledky boli anulované.
Talianske futbalové majstrovstvá 1900
Talianske futbalové majstrovstvá 1900 boli 3. ročník talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Tretí ročník sa odohrával v mesiacoch marec a apríl 1900. Finále sa odohralo na štadióne Velodrome Humbert I v Turíne. Víťazom tohto ročníka sa stala Genoa, ktorá tak získala tretí taliansky titul.
Lombardsko
Milan CFC bol jediný zaregistrovaný tím. Postúpil tak priamo do 2. kola.
Kravata
thumb|Kravata
Kravata alebo zastarávajúco viazanka je odevný doplnok podlhovastého tvaru, ktorý sa nosí uviazaný pod krkom.
Viac ako 350 rokov slúži ako súčasť pánskeho odevu. Nemá žiadnu praktickú funkciu, plní len estetickú funkciu pri obchodovaní alebo pri spoločenských akciách. Jej používanie upravuje etiketa. Kravata sa viaže ku košeliam so širokým golierom.
História a pôvod kravaty
História kravaty siaha do doby tridsaťročnej vojny (1618 až 1648), kedy chorvátski žoldnieri v službách francúzskej armády nosili svoje tradičné šatky uviazané okolo krku, tým vzbudili záujem parížanov. Vzhľadom k miernemu rozdielu medzi chorvátskym slovom pre Chorváti, Hrvati a francúzskeho slova, Croates, nový druh odevu získal meno "cravat" - slovensky kravata. Nový módny doplnok oblečenia kravata začal ako módny výstrelok v Európe, keď muži a ženy nosili kusy látky uviazané okolo krku.
Ako viazať kravatu
Aj napriek tomu že je teoreticky možné vytvoriť až 85 variantov viazania kravaty, najbežnejších je týchto päť typov:
Catteville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Milka Planincová
Bola jedinou ženou v dejinách, ktorá zastávala funkciu predsedu vlády v socialistickom štáte, okrem toho v rokoch 1963-1965 zastávala funkciu ministra školstva Juhoslávie a v rokoch 1967-1971 bola predsedníčkou parlamentu (Skupštiny). Jej vláda musela riešiť citlivú otázku zahraničného dlhu Juhoslávie, ktorý bol značný, a spolu s ďalšími faktormi (hospodárska zaostalosť, nízka efektivita práce) spôsoboval krajine významné hospodárske problémy. Boli preto prijaté ochranné opatrenia a pôžičky sa začali splácať. Tie sa však do istej miery minuli účinkom a iba zvýšili nespokojnosť obyvateľstva.
Milka Planic odišla z politiky v roku 1986 a naďalej žila v Záhrebe.
Arzen Aman
Arzen Aman (Amman) (* 4. marec 1880, Banská Bystrica - † 5. február 1940, Banská Bystrica) bol technik, vodohospodár.
Životopis
Jeho otec bol Arzen Aman a jeho matka Hermína rod. Würschingová. V rokoch 1891-1898 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1898-1903 na VŠ technickej v Budapešti. Technik Min. orby v Budapešti od 1911 v Banskej Bystrici. Špecializoval sa na vodohospodárske stavby. Zaslúžil sa o vybudovanie vodohospodárskych zariadení na strednom Slovensku. Špecialista na vodoprávne predpisy, pôsobil pri ich legislatíve. Publikoval články a štúdie v odborných časopisoch. Člen Komory inžinierov v Bratislave i v Prahe.
Margut
Margut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 789 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
PC REVUE
náhľad|Sídlo na Mliekarenskej 10 v Bratislave
PC REVUE vznikol ako časopis zaoberajúci sa počítačmi a výpočtovou technikou v roku 1993 a bez prestávok vychádza dodnes ako najdlhšie vydávaný IT magazín na Slovensku. Postupne sa pretransformoval na magazín o nových technológiách, orientujúci sa na široké porftólio súčasných trendov: elektromobilitu, internet vecí, umelú inteligenciu, blockchain, smart city, smart domácnosť, e-health, 4-D tlač, virtuálnu realitu či nanotechnológie, samozrejme, vrátane informatizácie a elektroniky.
V roku 2005 vznikli ďalšie tri časopisy - DiGi Revue, Mobil Revue a Infoware. Všetky tri boli napokon začlenené naspäť do PC Revue. Na trhu sa udržal najdlhšie Infoware (až do roku 2015).