cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juraj Žubor
Životopis
Stredoškolský profesor telesnej výchovy na SVŠ (dnes Gymnázium Andreja Sládkoviča), neskôr na gymnáziu J. G. Tajovského v Banskej Bystrici. Zaslúžil sa o rozvoj futbalu a basketbalu v Banskej Bystrici. Tréner ženského basketbalu v Banskej Bystrici. Futbalista za dorast TJ ČH Banská Bystrica (1957 – 1959), futbalista za seniorov TJ Dynamo Banská Bystrica-Rudlová (1970 – 1971 a 1973 – 1974).
Vladimír Ješina
Vladimír Ješina (* 16. máj 1927, Čepí – † 13. november 2020, Praha) bol slovenský kameraman.
NGC 5348
NGC 5348 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil írsky astronóm Lawrence Parsons 3. mája 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Bacúšske sedlo
Bacúšske sedlo je sedlo v kráľovohoľskej časti Nízkych Tatier, juhovýchodne od Vyšnej Boce. Pomenované je podľa obce Bacúch, do ktorej z neho vedie turistický chodník.
Je to výrazná zníženina v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Končistým a Jánovým grúňom. Sedlo je porastené riedkym porastom a teda poskytuje obmedzené výhľady.
Turistické trasy
Sedlo je križovatkou turistických chodníkov a je dostupné:
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2013
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2013 boli v poradí 12. Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien, ktoré organizuje Európsky výbor hokeja na kolieskových korčuliach (CERH). Konali sa od 17.21. decembra 2013 v Mieres, v provincii Astúria, v Španielsku, za účasti iba 4 tímov. Víťazkami sa stali domáce reprezentantky Španielska, ktoré získali po finále s Portugalskom svoj štvrtý európsky titul.
4457 van Gogh
4457 van Gogh je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil Eric Walter Elst 3. septembra 1989.
Griscourt
Griscourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Caldwell County (Texas)
Caldwell County je americký okres v strednom Texase. Vznikol v roku 1848 a je súčasťou aglomerácie Austin-Round Rock metropolitan area. Je pomenovaný podľa Mathew Caldwella, rangerského kapitána Texasu.
Apollo 17
Apollo 17 bolo posledným americkým pilotovaným kozmickým letom v rámci programu Apollo a šiestym, pri ktorom ľudia pristáli na Mesiaci. Výprava Apolo 17 mierila do údolia Taurus-Littrow na východnej pologuli Mesiaca, pričom posádka vykonala tri výstupy na jeho povrch. Posledným človekom na Mesiaci v 20. storočí sa stal Eugene Cernan, astronaut so slovenskými a českými koreňmi. Apollo 17 bolo zároveň jedinou misiou programu Apollo, ktorej sa zúčastnil profesionálny vedecký pracovník, geológ Harrison Schmitt. Astronauti doviezli späť na Zem 110,52 kg mesačných vzoriek.
Prípravy na let
thumb|left|170px|[[Nosná raketa Saturn V roluje z montážnej haly Vehicle Assembly Building (VAB) k štartovaciemu komplexu 39A, 28. august 1972]]
Medzitým pokračovali aj prípravy kozmickej lode a nosnej rakety pre misiu Apollo 17. Dňa 24. marca 1972 prišiel na kozmodróm veliteľský a servisný modul kozmickej lode Apollo. Následne začali ich skúšky vo vákuovej komore. V polovici mája sa vo Vehicle Assembly Building (VAB) začala na pohyblivom vypúšťacom zariadení zostavovať nosná raketa, ktorej budovanie trvalo takmer do konca júna. Dňa 2. júna 1972 prišlo na kozmodróm aj mesačné vozidlo LRV (Lunar Roving Vehicle) a v polovici mesiaca ho nasledoval lunárny modul, ktorý tiež podstúpil skúšky vo vákuovej komore. Koncom júla sa skúšky veliteľského, servisného aj lunárneho modulu skončili a začalo sa s montážou ich zostavy. Dňa 22. augusta sa už kompletne zostavená kozmická loď premiestnila do VAB a tam ju 23. augusta pripevnili na vrchol nosnej rakety. O päť dní neskôr, 28. augusta, sa celá zostava presunula na štartovací komplex 39A. Dňa 20. októbra bola dokončená celková skúška systémov nosnej rakety. V priebehu 20. a 21. novembra sa uskutočnilo skúšobné odpočítavanie a 5. decembra o 07:53:00 miestneho času, čiže 28 hodín pred štartom, začalo finálne odpočítavanie. Záverečná časť odpočítavania zatiaľ prebiehala bez problémov.
V stredu 6. decembra 1972 vstávali astronauti Ronald Evans a Harrison Schmitt o 16:38 miestneho času. Eugene Cernan vstal podľa svojich spomienok už okolo poludnia, aby na ubytovniach pre posádky mohol privítať katolíckeho kňaza Eugena Cargilla, svojho kamaráta. Potom si astronauti sadli k raňajkám. Tradične sa podával steak a vajíčka. Pri raňajkách im spoločnosť robili Deke Slayton, riaditeľ operácií letových posádok, šéfastronaut Alan Shepard, záložný pilot veliteľského modulu Stuart Roosa, záložný pilot lunárneho modulu Charles Duke, Dave Ballard, vedúci tímu podpory posádky Apolla 17 a Charles Buckley, riaditeľ bezpečnostnej služby Kennedyho vesmírneho strediska. Po raňajkách nasledovala záverečná lekárska prehliadka pred štartom a sprcha. Následne si šli obliecť skafandre a vyšli z Budovy pilotovaných letov (Manned Spacecraft Operations Building). Astronauti spolu s dvoma technikmi a Shepardom nasadli do špeciálne upravenej dodávky, ktorá ich doviezla k 14 km vzdialenému štartovaciemu komplexu 39A. Shepard z dodávky vystúpil pri Stredisku riadenia štartu (Launch Control Center). Veliteľ Eugene Cernan nastúpil do veliteľského modulu ako prvý a po ňom nasledoval pilot lunárneho modulu Harrison Schmitt. O chvíľu neskôr sa k nim pridal pilot veliteľského modulu Ronald Evans. Štart bol stanovený na 21:53 až 01:31 miestneho času. Išlo o prvý a zároveň jediný nočný štart v programe Apollo. V čase 21:53 sa štart uskutočniť nemohol vinou časového zariadenia TCS. Odpočítavanie sa prerušilo v T-30 sekúnd a vrátilo sa na T-22 minút. Po odstránení námrazy, ktorá sa za ten čas utvorila na ochladených motoroch, sa odpočítavanie rozbehlo znova. Opäť však došlo k prerušeniu, tentoraz v čase T-8 minút. Znova sa rozbehlo o 00:25 miestneho času a tentoraz prebehlo nerušene až do konca.
Priebeh letu
left|thumb|170px|Nočný štart Apolla 17, 7. december 1972
Misia Apollo 17 odštartovala vo štvrtok 7. decembra 1972 o 00:33:00,63 miestneho času (05:33:00,63 svetového času) zo štartovacieho komplexu 39A v Kennedyho vesmírnom stredisku. Štartujúca raketa Saturn V ožiarila nočnú oblohu nad Floridou, čo bol impozantný úkaz pre prizerajúcich sa divákov. Navedenie kozmickej lode na parkovaciu obežnú dráhu okolo Zeme prebehlo bez problémov. Trojhodinové oneskorenie štartu sa podarilo „dohnať“ letom po rýchlejšej dráhe. Po dvoch obehoch sa loď zážihom tretieho stupňa S-IVB nosnej rakety, manéver TLI (Trans Lunar Injection – navedenie na dráhu k Mesiacu), odpútala od Zeme a zamierila k Mesiacu. Prestavba lode, pri ktorej sa lunárny modul pripájal na opačný koniec veliteľského modulu, než s ktorým bol spojený pri štarte, prebehla tiež bez problémov. Apollo 17 priletelo k Mesiacu 10. decembra. Manévrom LOI (Lunar Orbit Insertion – usadenie na obežnú dráhu Mesiaca) bolo o 19:47:22 UTC nad odvrátenou stranou Mesiaca navedené na obežnú dráhu. Neskôr, 11. decembra o 00:16 UTC, nasledoval manéver DOI (Descent Orbit Insertion – navedenie na zostupovú obežnú dráhu), ktorý súlodie uviedol na nižšiu dráhu (najnižší bod dráhy bol znížený na výšku 18 km nad povrchom), čím sa ušetrilo palivo v lunárnom module.
thumb|right|[[Eugene Andrew Cernan|Eugene Cernan počas prvej skúšobnej jazdy s mesačným vozidlom LRV (Lunar Roving Vehicle) na Mesiaci, 12. december 1972]]
Po obvyklých previerkach sa o 17:20:56 UTC astronauti Eugene Cernan a Harrison Schmitt v lunárnom module Challenger oddelili od veliteľského modulu America, v ktorom zostal Ronald Evans. Lunárny modul Challenger úspešne pristál 11. decembra o 19:54:57 UTC v údolí Taurus-Littrow v mesačnom Mori jasu (Mare Serenitatis). Cernan a Schmitt potom vykonali nevyhnutné previerky lunárneho modulu a svojich skafandrov. O 23:54:49 UTC začali s prvým výstupom na mesačný povrch. Krátko po vstupe na povrch Cernan povedal: „Tieto prvé kroky Apolla 17 patria tým, ktorí ich jeho posádke umožnili.“ Nasledoval ho nadšený geológ Schmitt: ''„Ľudia, tu je minerálov. Ak som niekedy videl geologický raj, tak je to tu!“ Po inštalácii prístrojov ALSEP (Apollo Lunar Surface Experiment Package'') obaja vyšli na krátku prechádzku juhovýchodným smerom. Vzhľadom na časovú tieseň sa musela skrátiť, takže počas prvého výstupu, ktorý trval vyše 7 hodín, prešli asi len 4 km. S druhým výstupom začali 12. decembra o 23:28:06 UTC, pričom sa najprv venovali montáži náhradného blatníka na mesačnom vozidle. Improvizovaný blatník, ktorý vyrobili z máp vytlačených na umelej hmote, mal nahradiť odtrhnutý a stratený pôvodný kus. Akonáhle bolo všetko hotové, vyšli s opraveným roverom na západ ku kráteru Nansen. Cestou inštalovali nálož pre aktívny seizmický experiment. Napriek tomuto zdržaniu absolvovali v priebehu 70 minút trasu dlhú 9,1 km. Rýchlosť vozidla sa držala na 11 km/h, len pri jazde do kopca klesala na iba 5 km/h. Na okraji morénového poľa pri kráteri Nansen Cernan a Schmitt opustili vozidlo a začali stúpať hore do svahu Južného masívu. Nebolo to jednoduché, pretože svah mal miestami sklon až 20° a v sypkej pôde sa im šmýkalo pri každom kroku. Geologický nález im však stál za tú námahu. Potom sa už pomaly vracali späť k lunárnemu modulu, so zastávkami určenými na zber minerálov. Pri kráteri Shorty sa im podarilo nájsť zaujímavé vzorky oranžovej pôdy. Druhý výstup skončil po 7,5 hodine, pričom s vozidlom tentokrát najazdili 19 km.
thumb|[[Harrison Hagan Schmitt|Harrison Schmitt pózuje pri americkej vlajke počas prvého výstupu na mesačný povrch]] thumb|Cernan na začiatku tretieho výstupu, 13. december 1972 thumb|Schmitt skúma obrovský balvan, ktorý sa skotúľal po úpätí hory
Tretí výstup začal 13. decembra o 22:25:48 UTC a na preskúmanie im zostávali oblasti na sever od miesta pristátia. Po bezproblémovej jazde Cernan rover odstavil na kraji úzkeho údolia so strmými svahmi na úpätí Severného masívu. Vozidlo odparkoval pred veľkým balvanom, ktorý Schmitt pomenoval „rozštiepený kameň“. Zanietený geológ potom začal s vedeckou prednáškou o kameni aj okolitom teréne: ''„Vyzerá to ako anorthositické gabbro. Sú tu veľké inklúzie materiálu bez bublín. Južná polovica je v heterogénnej textúre. Ide buď o nejaké rekryštalizované brekcie, alebo tá anorthositická magma nachytala na seba veľa prímesí. Táto druhá možnosť je podľa mňa pravdepodobnejšia. Keď to porovnám so zastávkami na opačnej strane pri Južnom masíve, tak sa tu vyskytujú horniny oveľa komplikovanejšieho charakteru. Prímesi, ich usporiadanie a vôbec všetko, čo tu vidím okolo. Podľa mojich predstáv, ale to je len teória, pri nejakom veľkom impakte vytryskli roztavené horniny do okolia. Potom dopadli na svahy Severného masívu, tam sa na ne prilepili povrchové vrstvy a celá zmes postupne stuhla.“ „Tak už dosť, Jack,“'' ozval sa Cernan. ''„Kto ťa má počúvať?! Poď, vylezieme kúsok vyššie a urobíme panoramatické snímky.“'' Keď došli vyššie, ukázal sa im okázalý výhľad. Trvalo 70 minút, než sa s vozidlom opäť rozbehli, tentoraz na juhovýchod do oblasti zvrásnených útvarov. „Vyzerajú ako tvár starého, storočného človeka,“ zhodnotil ich Cernan. Potom sa stočili na juhozápad, k Van Sergovmu kráteru, ktorý mal byť podľa predpokladov geológov mladým impaktným útvarom. „To je prvé miesto v tejto oblasti,“ kvitoval s rešpektom Cernan, „do ktorého sa geológovia na Zemi trafili.“ Poslednú plánovanú zastávku však museli kvôli nedostatku času vynechať. Čakalo na nich ešte odhalenie pamätnej dosky s textom:
V závere ceremónie sa Schmitt, držiaci v ruke brekciu, obrátil k návštevníkom houstonského strediska, medzi ktorými bolo aj 39 mladých ľudí z rôznych krajín sveta: „Tento kameň,“ povedal geológ, ''„je zložený z úlomkov množstva hornín najrôznejších tvarov, veľkostí a farieb. Všetky dohromady sú spojené v celok, ktorý tu ležal a vlastne žil veľmi mierumilovným spôsobom. Až sa tento kameň ocitne na Zemi, radi by sme dali po kúsku všetkým krajinám na celom svete ako symbol súladu a mieru do budúcnosti. Koniec programu Apollo znamená, že sa teraz dvere privierajú. Nádej budúcnosti však spočíva v mladých ľuďoch, ktorí sa učia žiť a pracovať spoločne.“ „My potom,“ nadviazal Cernan, „sme povinní sa poďakovať tisícom pracovníkov v priemysle, ktorí sa zaslúžili o to, že program Apollo, projekt výskumu Mesiaca človekom, sa mohol úspešne realizovať.“'' Cernan potom zaviezol mesačné vozidlo, s ktorým počas tretieho výstupu prešli ďalších 12 km, do vzdialenosti asi 100 metrov od lunárneho modulu, aby bolo možné snímať ich štart z Mesiaca. Naposledy vystúpil z vozidla a do mesačného prachu vyryl písmená TDC, iniciály jeho dcéry Teresy Dawn Cernan. Potom sa už pripravili k návratu do lunárneho modulu. Najprv nastúpil Schmitt. Cernan krátko pred definitívnym návratom do lunárneho modulu povedal:
Cernan sa tak zapísal do histórie ako na dlhý čas posledný človek, ktorý zanechal svoje stopy na Mesiaci. Posledný výstup na mesačný povrch trval 7 a štvrť hodiny. Celkovo v priebehu troch výstupov získali 110,52 kg mesačných hornín a prachu. Ronald Evans medzitým vo veliteľskom module America snímkoval na obežnej dráhe vybrané oblasti mesačného povrchu pomocou vedeckých prístrojov SIM (Scientific Instrument Module), ktoré boli umiestnené v servisnej časti kozmickej lode. Štart návratového stupňa lunárneho modulu Challenger z Mesiaca, ktorý sa uskutočnil 14. decembra o 22:54:37 UTC, a následné spojenie s veliteľským modulom America, 15. decembra o 01:10:15 UTC, bolo tiež bez problémov. Astronauti vyložili náklad vzoriek a experimentov z lunárneho modulu a ešte v ten istý deň o 04:51:31 UTC došlo k odhodeniu teraz už nepotrebného návratového stupňa Challengera. Štart z obežnej dráhy Mesiaca smerom späť k Zemi, manéver TEI (Trans Earth Injection), sa uskutočnil 16. decembra o 23:35:09 UTC. Úspešne vykonaný kritický manéver posádka oslávila televíznym prenosom krátko potom, ako kozmická loď Apollo 17 vyletela spoza odvrátenej strany Mesiaca. Na obrazovkách sa objavil kráter Ciolkovskij a Schmitt v úlohe komentátora ohlásil: ''„Môžete s nami pozorovať oblasť na severnej pologuli Mesiaca, ktorú ľudia zatiaľ ešte príliš často nevideli. Vlastne sa na tomto začína ešte len pracovať a dúfam, že sa s tým hneď tak neprestane.“'' Počas jeho reči sa kozmická loď rýchlo vzďaľovala, takže čoskoro bolo možné uvidieť celý Mesiac. „Vďaka Apollu,“ pokračoval Cernan, ''„sa podarila realizácia zdanlivo nemožného sna. Je to úspech celého národa. Verím, že budúce úspechy dosiahne celé ľudstvo. Toto bol len začiatok. Začiatok, ktorý neskončí, kým v človeku zostane túžba po poznaní.“''
Počas druhého dňa spiatočnej cesty sa Evans pripravoval na výstup do otvoreného vesmíru. Astronauti si obliekli skafandre, vypustili vzduch z kabíny a potom otvorili vstupný otvor. „Priamo proti prielezu vidím Zem,“ vykríkol Evans, pripravený na výstup. ''„Vlastne kosáčik Zeme. Ľudia to je pohľad!“'' Opatrne sa prestrčil prielezom a pridržiaval sa úchytov na kozmickej lodi. „To je obrovské,“ vydýchol. „Hovor si čo chceš, ale kým toto nevyskúšaš, tak nie si naozajstný astronaut.“ Cieľom jeho výstupu bolo priniesť zo servisného modulu dve kazety s filmom a jednu špeciálnu kazetu so záznamom radarovej sondáže. Evans sa stal tretím človekom, ktorý uskutočnil výstup do otvoreného vesmíru v cislunárnom priestore (priestor medzi Zemou a dráhou Mesiaca). Zvyšok letu prebehol už len v znamení jedla, spánku, navigačnej rutiny, upratovania a príprav na pristátie. Apollo 17 pristálo v utorok 19. decembra 1972 o 19:24:59 UTC pomocou padákov na hladinu Tichého oceánu. Miesto pristátia sa nachádzalo 400 km severovýchodne od ostrova Niue, približne 640 metrov od predpokladaného bodu pristátia a vo vzdialenosti 6,4 km od čakajúcej lietadlovej lode USS Ticonderoga. Žabí muži vytiahli astronautov do člnov asi pol hodinu po pristátí a o necelú hodinu už boli Cernan, Evans a Schmitt na palube lietadlovej lode.
Mœrnach
Moernach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stratijivka
Stratijivka je dedina (село) na Ukrajine v Čečeľnyckom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 1403 obyvateľov.
Cormelles-le-Royal
Cormelles-le-Royal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 4603 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grésy-sur-Isère
Grésy-sur-Isère môže byť:
Karancsság
Karancsság môže byť:
T-70
T-70 bol ľahký tank používaný Armádou Sovietskeho zväzu počas druhej svetovej vojny. Tank T-70 zaujal úlohu hlavného ľahkého tanku Červenej armády. Bol hromadne vyrábaný firmou GAZ (Gorkovsky Avtomobilny Zavod). Hlavná zbraň bol kanón 45 mm L/46 spolu s guľometom 7,62 mm DP-28. Hrúbka panciera sa pohybovala od 10 mm až do 45 mm.
Vývoj
T-70 vznikol vývojom ľahkého tanku T-60. Prvé stroje boli pôvode poháňané dvomi motormi GAZ, bežne používaných v nákladných automobiloch. Táto konfigurácia sa ale onedlho ukázala ako veľmi poruchová a nespoľahlivá, bola preto čoskoro prepracovaná a nahradená spoľahlivejšou. Oproti svojim predchodcom mal T-70 silnejší pancier odolný voči strelám kalibru 37 mm a mal silnejšiu výzbroj, pozostávajúcu z 45 mm kánonu a 7,62 mm guľometu. Veľkou nevýhodou tanku bola iba dvojčlenná posádka, v ktorej musel veliteľ tanku plniť navyše funkciu strelca i nabíjača kanónu. Bol vyrábaný vo veľkých sériach od roku 1942 a zostal vo výzbroji do roku 1948. V roku 1943 sa objavila lepšie pancierovaná verzia T-70A. V tej dobe bolo však nasadenie ľahkých tankov značným anachronizmom. Počas druhej svetovej vojny bol vo výzbroji sovietskych prieskumných tankových jednotiek, jeho nasadenie do boja s inými tankmi už nebolo výhodné. 10 tankov T-70 sa dostalo do výzbroje tankovej brigády 1. čs. armádneho zboru v ZSSR. Táto jednotka sa vyznamenala pri oslobodzovaní Kyjeva a jej veliteľ podporučík Tesařík bol za tento boj vyznamenaný titulom hrdina Sovietskeho zväzu. Bolo vyrobených približne 8226 tankov T-70. V neskoršom období vojny sa podvozky tankov T-70 používali na samohybných delách SU-76.
Iné projekty
thumb|vľavo|275px|Nákres tanku T-70
Fernet
Fernet alebo horký likér je liehovina s rebarborou, myrhou a rumančekom a s nízkym obsahom cukru pôvodom z Talianska.
V bývalom Československu bol známy najmä fernet od firmy Stock z Plzne. V posledných rokoch pridalo fernet do ponuky viacero českých a slovenských likérok.
NGC 5349
NGC 5349 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 24. marca 1857.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Moûtiers
Moûtiers môže byť:
Pierre Choderlos de Laclos
Pierre Ambroise François Choderlos de Laclos (* 18. október 1741, Amiens, Francúzsko – † 5. september 1803, Tarent, Taliansko) bol francúzsky spisovateľ.
Roky mladosti
Pochádzal zo starej ale chudobnej šľachtickej rodiny, jeho otec pôsobil ako tajomník na intendantúre v Pikardii. Laclos sa rozhodol pre vojenskú kariéru a 1. decembra 1759 sa stal študentom delostreleckej školy v mestečku La Fère, neďaleko Amiens. V roku 1761 sa stal podporučíkom, o rok neskôr poručíkom, ale po podpise „Parížskej mierovej zmluvy v roku 1763“, ktorá ukončila sedemročnú vojnu, sa jeho kariéra na istý čas utlmila. Následne bol v roku 1765 vyslaný do Toul, kde pôsobil v miestnej garnizóne. V rokoch 1766 – 1769 zmenil pôsobisko a pracoval v Štrasburgu, následne v rokoch 1769 – 1775 v Grenobli. Neskôr bol vyslaný do Valence a Besançonu. V roku 1771 získal hodnosť kapitána.
Drsné armádne prostredie nevyhovovalo jeho jemnej povahe a intelektuálnym záujmom, preto sa začal venovať literatúre. Laclos obdivoval Voltaira a Montesquieua, no jeho najväčším vzorom bol Jean-Jacques Rousseau, ktorého dielo „Nová Héloїse“ (La nouvelle Héloїse) upútalo Laclosovu pozornosť najviac. Na premiére jednej z jeho divadelných hier, „Ernestine“ (1777), sa zúčastnila aj kráľovná Mária Antoinetta, ale hra nemala veľký úspech. Začiatkom roku 1777 bol poverený založiť delostreleckú školu v meste Valence na juhovýchode kráľovstva. Jedným zo žiakov tejto školy bol aj Napoleon Bonaparte. O rok neskôr sa Laclos stal kapitánom ženijného vojska a v roku 1779 odišiel na Île d’Aix, malý ostrov na západe krajiny pod mestom La Rochelle, kde mal projektovať pevnosti, stavané v súvislosti so začínajúcim sa konfliktom medzi Francúzskom a Veľkou Britániou (Francúzi podporovali boj Američanov proti britskej vláde).
V roku 1781 požiadal o polročnú dovolenku, aby sa mohol plne venovať literatúre. V tomto čase písal svoj najslávnejší román Nebezpečné známosti. Román vyšiel v marci roku 1782 a stal sa senzáciou. Len za prvý mesiac sa z neho predalo 1000 kusov, čo bol nevídaný úspech, v nasledujúcich rokoch bol preložený do niekoľkých svetových jazykov. Autorovi však priniesol skôr negatívnu nálepku amorálneho autora.
V roku 1783 bol vyslaný ministerstvom vojny do La Rochelle, aby participoval na budovaní novej zbrojnice. Tu spoznal svoju budúcu manželku Marie-Soulange Duperré. S povolením ministra vojny sa s ňou 3. mája 1786 Choderlos de Laclos oženil. Manželku veľmi miloval a bol jej verný. Mali spolu jedného syna (padol v roku 1814). Na jeseň roku 1788 požiadal Laclos o dočasné uvoľnenie z armády. S víziou hrať určitú politickú úlohu sa zblížil s vojvodom Orleánskym, ktorý bol po čas revolúcie známy pod prezývkou Filip Égalité (teda Filip Rovnosť; bol sťatý na gilotíne v novembri 1793). Najprv bol vychovávateľom jeho syna, vojvodu de Chartres (budúci kráľ Ľudovít Filip Orleánsky), neskôr sa stal jeho osobným tajomníkom. Na vojvodovom dvore vstúpil aj do slobodomurárskej lóže.
Aktivity počas francúzskej revolúcie
23. apríla 1789 bol de Laclos zvolený do Národného zhromaždenia ako zastupujúci poslanec. V lete a na jeseň roku 1789 stopy po de Laclosovi v prameňoch miznú, ale pravdepodobne pôsobí naďalej v službách vojvodu Orleánskeho. 6. októbra 1789 boli vojvoda Orleánsky spolu s de Laclosom vyslaní na diplomatickú misiu do Anglicka, kde zostali až do júla 1790. Mali tam iniciovať podpísanie zmluvy medzi Francúzskom a Anglickom, ktorej cieľom bolo posilniť vzájomný obchod, ako aj zamedziť ďalším vojnovým konfliktom medzi týmito dvomi krajinami. Zmluva napokon podpísaná nebola. Po návrate do Paríža v lete 1790 pôsobil naďalej ako tajomník vojvodu Orleánskeho, zároveň vykonával funkciu zastupujúceho poslanca v Národnom zhromaždení. Po tom, ako sa zahĺbil do politiky, požiadal v decembri toho istého roku o definitívny odchod z armády. Stal sa novinárom v týždenníku Le journal des Amis de la Constitution, ktorý bol v lete 1791 vydávaný v náklade približne 5000 výtlačkov týždenne.
Po roku 1790 sa pripojil k hnutiu republikánov a opustil vojvodov tábor. Zastával funkciu komisára na ministerstve obrany, kde mal na starosti reorganizáciu vojsk mladej Francúzskej republiky. V septembri 1792 mal na starosti organizáciu tábora v Châlons a pripravil republikánske vojsko k víťazstvu v bitke pri Valmy, kde bolo porazené pruské vojsko Fridricha Viliama II.
Dňa 2. apríla 1793 sa de Laclos po rozhodnutí „Revolučného súdu“ dostal do väzenia ako jeden z „orleánistov“. Obvinili ho zo sprisahania a spolupráce s generálom Dumouriezom, bývalým tajným agentom kráľa. 10. mája ho však Výbor pre verejné blaho prepustil z väzenia a až do 21. júna bol strážený vo vlastnom dome. Koncom roku 1793 bol prepustený na slobodu.
V službách Napoleona Bonaparta
Koncom 90-tych rokov sa ale zoznámil s mladým konzulom Napoleonom Bonapartom a táto známosť ho mala opäť vyniesť vyššie v spoločenskom rebríčku. 16. januára 1800 bol Laclos prijatý do armády v hodnosti brigádneho generála v delostrelectve a mal sa pripojiť k Rýnskej armáde. V apríli opustil Paríž a nastúpil k Rýnskej armáde. Neskôr pôsobil ako veliteľ náhradnej armády v Taliansku. Po podpísaní mieru v Lunéville v roku 1801 sa vrátil do Paríža, kde bol o rok neskôr vymenovaný za hlavného inšpektora delostrelectva. V januári 1803 bol vymenovaný do funkcie veliteľa delostrelectva v Neapolskom štáte, ktorý ovládol Napoleon Bonaparte. V tejto pozícii Choderlos de Laclos 5. septembra 1803 umrel na maláriu a dyzentériu v prístavnom meste Taranto. Bol pochovaný v kostole pevnosti na neďalekom ostrove San Paolo, ale po Reštaurácii vlády Bourbonovcov v Neapolskom kráľovstve v roku 1815 bol jeho náhrobok zničený a jeho pozostatky hodené do mora. Bonaparte však de Laclosovej manželke, Marie-Soulange, odkázal 1000 frankov dôchodku.
Dielo
Okrem Nebezpečných známostí napísal de Laclos aj ďalšie diela. K najvýznamnejším patria:
Nebezpečné známosti
Ako dôstojník francúzskej armády sa dostával do mnohých krajín a rôznych spoločenských vrstiev. Mohol tak čerpať inšpiráciu pre svoje pravdepodobne najznámejšie dielo - Nebezpečné známosti, v ktorom popisuje mravné voľnomyšlienkárstvo istých šľachtických kruhov z konca francúzskeho absolutizmu. Kniha písaná formou dopisov si získala už v roku svojho vydania (1782) obrovský úspech. Laclos podporený nezvyčajnou popularitou vydal spis o francúzskom maršalovi Vaubanovi - Úvahy o vplyve Vaubanovho génia. Táto kniha však natoľko pobúrila francúzsku armádu, že bol odvelený na posádku v Toule.
Veľký mozog
Veľký mozog môže byť:
Pierre Choderlos de Laclos
Nebezpečné známosti
Príbeh Nebezpečných známostí je dodnes zdrojom mnohých literárnych a filmových spracovaní. Patrí medzi ne film Nebezpečné známosti režiséra Stephena Frearsa z roku 1988, Valmont režiséra Miloša Formana z roku 1989 či moderné spracovanie Veľmi nebezpečné známosti režiséra Rogera Kumblea z roku 1999.
4901 1988 VJ
4901 1988 VJ je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil M. Arai, H. Mori 3. novembra 1988.
Ugine
Ugine môže byť:
Vnútorný šikmý sval brucha
Vnútorný šikmý sval brucha ( musculus obliquus internus abdominis) je sval brucha, ktorý leží pod vonkajším šikmým svalom, ale smer jeho vláken vytvára s priebehom vonkajšieho svalu približne pravý uhol. Začína sa na slabinovom väze (ligamentum inguianale), hrebeni panvovej kosti (crista iliaca) a hlbokej fascii lumbálnej krajiny. Vlákna sa rozbiehajú kraniálne a ventrálne a upínajú sa na chrupky 10 až 12 rebra, aponeurózou do bielej čiary (linea alba) aj na sponu lonových kostí.
Katie Melua
náhľad|Katie Melua na Zelt-Musik-Festival 2016 vo Freiburgu
Ketevan „Katie“ Melua (* 16. september 1984, Kutaisi, Gruzínsko) je britská speváčka a hudobníčka, narodená v Gruzínsku.
V roku 1993 sa počas gruzínskej občianskej vojny presťahovala s rodinou do Belfastu v Severnom Írsku a v roku 1998 do Londýna.
Ako 13-ročná sa Katie prihlásila do televíznej súťaže pre talenty Stars Up Their Nose, ktorú s piesňou Mariah Carey Without You napokon vyhrala. To jej otvorilo dvere do sveta hudby a pri neskoršom štúdiu na BRIT School for Performing Arts & Technology si našla vzťah k folkovej hudbe.
Jej prvý album, Call Off the Search, vyšiel v novembri 2003 a dosiahol vrchol v britských hitparádach albumov, druhý album Piece by Piece vyšiel v septembri 2005. V roku 2006 sa stala najpredávanejšou anglickou hudobníčkou za rok 2005 a zároveň najpredávanejšou európskou hudobníčkou.
Od 1. septembra 2012 je vydatá za britského motocyklového pretekára Jamesa Toselanda.
Hlavná železničná stanica (Helsinki)
thumb|275px|Hlavná Helsinská železničná stanica (1910-14).
Hlavná helsinská železničná stanica je hlavný uzol regionálnej a diaľkovej dopravy v subregióne Veľké Helsinki a známa pamätihodnosť fínskeho hlavného mesta. Je to domáca stanica fínskej štátnej železničnej spoločnosti VR a koncová stanica všetkých liniek helsinskej rýchlodráhy. Nachádza sa tu aj nakladacia rampa pre autovlaky.
Priamo pri železničnej stanici sa nachádzajú dve autobusové stanice, z ktorých jazdia mnohé mestské aj prímestské autobusové linky a električky. Stanica Rautatientori je najfrekventovanejšia v rámci celej siete helsinského metra.
Súčasná podoba budovy pochádza z roku 1916, kedy nahradila pôvodnú stavbu stojacu na tomto mieste už od roku 1862.
Budova
Pôvodná budova navrhnutá švédskym architektom Carl Albertom Edelfeltom bola vzhľadom na vyťaženie stanice na začiatku 20 storočia považovaná za príliš malú. V roku 1904 bola vyhlásená architektonická súťaž na novú budovu stanice, ktorú vyhral Eliel Saarinen s romantizujúcim návrhom, ktorý rozpútal búrlivú diskusiu v odborných aj laických kruhoch. E. Saarinen sa tohoto konceptu vzdal a v roku 1909 prišiel s novým, prepracovaným návrhom, ktorý sa následne aj realizoval. Budova novej stanice bola otvorená pre verejnosť v roku 1919. E. Saarinen krátko po dokončení budovy (v r. 1923) emigroval do Spojených Štátov. Navzdory tomu, že návrh bol prepracovaný, budova stále nesie niektoré typické romantické prvky a stala sa symbolom fínskeho národného romantizmu. Je obložená fínskym granitom a jej dominantou je vysoká veža s hodinami a dva páry sôch titánov, ktorí nesú guľové lampy. Na architektúre budovy sú zreteľné ruské vplyvy a snahu zakomponovať do tvaroslovia budovy fínsku históriu.
Charakteristika
Hlavnú helsinskú železničnú stanicu denne využíva vyše 200 000 pasažierov. Stanica je hlavového typu a teda nie je prejazdná vlakmi. Toto riešenie umožňuje dobrý prístup návštevníkov na všetkých 19 nástupíšť. Nástupištia 1-4 slúžia miestnym linkám, 5-12 v strede stanice patria diaľkovým linkám (11 a 12 sú expresné linky) a 13-19 patria znovu miestnym linkám.
Mimo objektu stanice sa nachádza nakladací priestor pre nákladnú dopravu. Hlavné centrum nákladnej vlakovej dopravy sa ale nachádza v stanici Pasila.
Stanica bola počas svojej existencie niekoľkokrát renovovaná. V roku 1960 bol postavený podzemný tunel a v roku 1969 bola stanica elektrifikovaná. V roku 1982 bola pod budovou stanice postavená stanica metra. V roku 2000 bola nad nástupišťami vystavaná sklenená strecha, ktorá sa nachádzala aj v pôvodných návrhoch E. Saarinena.
V budove stanice sa nachádza prezidentský salón s rozlohou 50m2, vyhradený pre fínskeho prezidenta a jeho hostí. Salón má dva samostatné vstupy. Jeden z námestia Rautatienori a druhý zo staničnej haly. V salóniku sa nachádza nábytok navrhnutý E. Saarinenom.
Stanica predstavuje dôležitý dopravný uzol fínskej dopravy. Na oboch stranách sa nachádzajú autobusové stanice ako aj stanica kyvadlovej dopravy letiska. Pod železničnou stanicou sa nachádza stanica metra prepojená s peším podchodom a podzemným obchodným centrom. Rovnako väčšina helsinských električkových spojení prechádza okolím stanice.
NGC 5350
NGC 5350 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 14. januára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Stratus
right|thumb|Stratus
Stratus (skratka St), po slovensky sloha alebo vrstva, je nízko položený oblak. Nachádza sa vo výškach do 3 000 metrov so základňou nižšie ako 2 000 metrov. Ak tento oblak leží na zemi, hovoríme o hmle. Má vzhľad beztvarej sivej vrstvy, cez ktorú môžeme, v závislosti od hrúbky, rozoznať ostré obrysy Slnka a Mesiaca. Pozostáva výlučne z vodných kvapôčok obsahujúcich 0,05 až 0,5 gramu na kubický meter. Vo vnútri stratu neexistuje kolmý pohyb vzduchu a preto nemôže spôsobiť dážď, sneženie, či krupobitie. Niekedy však z neho mrholí, alebo padá prachový sneh. Stratus sa často tvorí v noci za dobrého počasia, najmä nad vodou. Ráno, keď stúpne teplota, rýchlo sa rozplýva a vyparujú sa z neho kvapky vody. Typický frontálny stratus sa vytvára pozdĺž teplých frontov, kde je teplý a stabilný vzduch pomaly nadvihovaný chladnejším vzduchom. Tento oblak predpovedá zrážky spolu s cirostratom a altostratom, zjavuje sa až potom, ako sa vytvoria predchádzajúce dva oblaky. Stratus potom nadväzuje na nimbostratus (dažďová sloha).
Subekvatoriálne pásmo
Subekvatoriálne pásmo alebo pásmo rovníkových monzúnov je fyzickogeografické pásmo (podľa niektorých členení chápané ako podpásmo) na obidvoch pologuliach medzi rovníkom a tropickým pásmom, približne medzi 10° až 30° zemepisnej šírky. Vyznačuje sa typickou tzv. subekvatoriálnou klímou, podľa ktorej má aj názov. Typické je teplou klímou a striedaním období sucha (v zime) a vlhka (v lete). Príčinou je pozícia na rozhraní medzi tropickou (suchý vzduch) a rovníkovou oblasťou (vlhký vzduch). Priemerná mesačná teplota sa pohybuje medzi 15 – 32 °C, úhrn zrážok v priebehu roka sa mení od 250 do. Nachádza sa v pásme saván (ak je úhrn zrážok menší) alebo monzúnových lesov (ak je úhrn zrážok väčší). V tejto oblasti sa často rozvíjajú červené pôdy, na vznik ktorých má vplyv veľký úhrn zrážok (tzv. proces feralitizácie)
Termín zaviedol ruský klimatológ B. P. Alisov.
Kamenec u Poličky
Kamenec u Poličky je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 558 obyvateľov, z toho 279 mužov a 279 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,6 roka (muži 36,8 roka, ženy 38,5 roka).
4617 Zadunaisky
4617 Zadunaisky je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil Felix Aguilar Observatory 22. februára 1976.
Medzimozog
Medzimozog alebo diencefalon (lat. diencephalon) je časť mozgu.
Medzimozog je obklopený hemisférami predného mozgu, vidno len jeho spodnú časť
V medzimozgu je 3. mozgová komora, ktorá je spojená s komorami (1. a 2.) oboch hemisfér koncového mozgu.
Časti:
Grosrouvres
Grosrouvres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pink Friday: Roman Reloaded
Z albumu vyšlo celkovo päť singlov. Prvý singel „Starships“ na dostal na piate miesto v USA, taktiež „Right by My Side“ a „Beez in the Trap“, ktoré skončili miernym úspechom alebo „Pound the Alarm“ a „Va Va Voom“, ktoré skončili na dvadsiatom mieste v horúcej stovke. Nicki dostala platinu od Asociácie nahrávacieho priemyslu v Amerike za dodávku jedného milióna kusov. Album sa potom stal číslom jeden v Kanade a Spojenom kráľovstve a číslom päť v Írsku, Austrálií a Novom Zélande.
Mužská štvorhra na South African Open 1977
Mužská štvohra na South African Open 1977 sa hrala ako súčasť South African Open 1977 od 28. do 4. decembra 1977. Titul získali Američania Robert Lutz a Stan Smith, ktorí vo finále porazili americko-juhoafrický pár Peter Fleming, Raymond Moore 6-3 7-5 6-7 7-6.
Výsledky
Poznámka: Finále sa hralo na tri víťazné sety.
Melichar Alagi
Životopis
Pôsobil ako zemplínsky župan v rokoch 1622-1631. V rokoch 1625-1631 krajinský sudca. Roku 1620 vyslanec na betlenovskom banskobystrickom sneme. Účastník bojov proti Turkom. Od roku 1629 hornouhorský kapitán. Kráľovský radca a komorník (kráľovský dverník v rokoch 1618-1625). Je pochovaný v Lelesi.
Mollau
Mollau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cormolain
Cormolain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 398 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rádiové žiarenie
Zemská atmosféra prepúšťa rádiové žiarenie s vlnovou dĺžkou 1 mm až 30 m (tzv. rádiové okno). Rádiové vlny v rozsahu 9 kHz až 3000 GHz sa používajú na prenos informácií v oboroch ako rozhlas, televízia, rádioamatérstvo alebo rádiom ovládaný model. Štúdiom vesmírneho rádiového žiarenia sa zaoberá rádioastronómia.
Objav
Rádiové vlny prvýkrát predpovedala matematická práca vykonaná v roku 1867 škótskym matematickým fyzikom Jamesom Clerkom Maxwellom. Jeho matematická teória, ktorá sa teraz nazýva Maxwellove rovnice, predpovedala, že spojené elektrické a magnetické pole môže cestovať vesmírom ako „elektromagnetická vlna“. Maxwell navrhol, aby svetlo pozostávalo z elektromagnetických vĺn veľmi krátkej vlnovej dĺžky. V roku 1887 nemecký fyzik Heinrich Hertz demonštroval realitu Maxwellových elektromagnetických vĺn experimentálnym generovaním rádiových vĺn vo svojom laboratóriu a ukázal, že vykazujú rovnaké vlnové vlastnosti ako svetlo: stojaté vlny, lom, difrakcia a polarizácia. Taliansky vynálezca Guglielmo Marconi vyvinul prvé praktické rádiové vysielače a prijímače okolo rokov 1894–1895. Za rozhlasové práce dostal Nobelovu cenu za fyziku v roku 1909. Rádiová komunikácia sa začala komerčne používať okolo roku 1900. Okolo roku 1912 pôvodný názov, „Hertzova vlna“ nahradil moderný výraz „rádiová vlna“.
Lawrence Hugh Aller
Lawrence Hugh Aller (* 24. september 1913, Tacoma, Washington, USA – † 16. marec 2003) bol americký astronóm, ktorý sa zaoberal teoretickým a spektroskopickým výskumom atmosféry Slnka a hviezd, plynovými hmlovinami a určovaním obsahu chemických prvkov v kozmických telesách.
Narodil sa v meste Tacoma v štáte Washington. Nikdy nedokončil strednú školu a istý čas pracoval v bani na zlato. Ph.D. z astronómie získal v roku 1943 na Harvardovej univerzite. Do roku 1960 bol profesorom astronómie na Michiganskej univerzite a potom na UCLA, kde pomohol vybudovať Astronomickú katedru.
Ján Zvara
Ján Zvara (* 12. február 1963, Banská Bystrica) je bývalý slovenský atlét, skokan do výšky. Získal bronzovú medailu na halových Majstrovstvách sveta v atletike v roku 1987.
Kariéra
S atletikou začínal v roku 1975 v ZŤS Detva. Svoje najväčšie úspechy zaznamenal ako pretekár Sparty Praha, kde pôsobil v rokoch 1984 – 1988. Jeho trénerom bol bronzový medailista z Majstrovstiev Európy v atletike v roku 1954 v Berne Jaroslav Kovář.
V halovej sezóne v roku 1985 sa zúčastnil v dňoch 18. – 19. januára na prvom ročníku Svetových halových hier v atletike (predchodca halového MS v atletike) v Paríži, kde sa umiestnil s výkonom 221 cm na 6. mieste. Dňa 10. februára prekonal v Jablonci nad Nisou ako prvý česko-slovenský skokan do výškyonal iba 220 cm, čo stačilo na delené 7. miesto. V letnej sezóne zvíťazil na európskom pohári v Moskve. Na halových majstrovstvách Európy 1986 v Madride skončil na 8. mieste a na európskom šampionáte pod holým nebom v Stuttgarte obsadil 9. miesto.
Sezóna 1987
Jednu z najúspešnejších sezón zažil v roku 1987, keď si vylepšil osobné rekordy v hale i pod holým nebom na 236 cm. Prvým vrcholom sezóny boli v dňoch 21. - 22. februára Halové majstrovstvá Európy v atletike vo francúzskom Liévin. Kvalifikácia nebola na programe a finále sa zúčastnilo štrnásť výškarov. Zvara dokázal prekonať 233 cm, ale medailu nevybojoval. Skončil tesne pod stupňami víťazov, na 4. mieste. Druhým veľkým šampionátom boli prvé oficiálne halové majstrovstvá sveta, ktoré sa konali v USA v Indianapolise. V trinásťčlennom finále Zvara prekonal výšku 234 cm a vybojoval bronzovú medailu. Na druhom ročníku Majstrovstiev sveta v atletike 1987 v Ríme sa prebojoval z kvalifikácie do finále, kde znova zdolal hranicu dvoch metrov a tridsiatich centimetrov. Výkon 232 cm stačil na konečné 7. miesto.
Osobné rekordy
Sedemkrát posunul hodnotu slovenského rekordu (227cm - 1985, 236cm - 1987).
NGC 5351
NGC 5351 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Katašyn
Katašyn je dedina (село) na Ukrajine v Čečeľnyckom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 793 obyvateľov.
Online žurnalistika
Online žurnalistika sa delí na dve základné sféry:
Web
Web je celosvetová internetová sieť – www (world wide web) spájajúca rozličné lokálne siete do jedného celku na základe jednotného internetového protokolu. Obsahuje textové, obrazové, filmové a zvukové databázy.
Online
Výraz online označuje stav zapojenia technického zariadenia a média, v tomto prípade zapojenia do internetovej siete.
Blog
Blog (weblog) je spôsob publikovania príspevku na internete, ktorého autorom je obvykle jedna osoba. Tvorba blogového článku sa uskutočňuje prostredníctvom textového editora v kóde html, xhtml, atď. Blog môže byť aj kolaboratívny s viacerými autormi. Možnosť písať si vlastný blog poskytuje množstvo poskytovateľov po celej sieti. Na Slovensku vznikol prvý blogovací systém na www.Blog.sk a v Česku Blog.cz.
Blog je poňatý ako verejný osobný denník autora, je tvorený ako subjektívna výpoveď, kritika, svojský pohľad na deje a veci okolo tvorcu. Témou, štýlom a formou sú to voľné textové príspevky dopĺňané audio a video zložkami. Blogový článok je hypertextový súbor (hypertext), ktorý poskytuje podstatne širšiu informačnú kapacitu ako klasický žurnalistický text. Blog možno prepojiť linkovaním jeho častí s ďalšími internetovými adresami, ktoré sú vnorené do primárneho textu a tým vytvoriť celý komplex zdrojov vedomostí súvisiacich s danou témou článku.
Podstatnou podmienkou slobodnej tvorby blogera je sloboda slova vyplývajúca z ústavy štátu, kde má jeho doména či portál domicil. V takomto prostredí si blogeri píšu podľa vlastnej vôle a talentu, majú možnosť sa sociálne uplatňovať a združovať, informovať ostatných, komunikovať s nimi a pod. Blogy sú v prevažnej miere bezplatné služby na internete. Možno si vytvoriť blog aj na vlastnej doméne, ktorá už nebýva bezplatná.
Online novinový článok
Je to príspevok do aktuálneho vydania majúci formát klasických novinových žánrov. Obvykle neobsahuje linky na iné súbory, keďže text sa tlačí aj v papierovom vydaní. Najnovšie sa online žurnalistické príspevky, ktoré majú povolenú svoju diskusiu, uverejňujú i so súvisiacimi externými odkazmi či referenciami o danej téme na konci. Majú tiež tendenciu sa skracovať, čo súvisí s marketingovými podmienkami internetu. Online žurnalistika poskytuje rýchle informácie čitateľovi, ktorý šetrí časom a očakáva kratší informačne nasýtený text. Tento žáner je však vo vývoji a objavujú sa aj dlhšie texty.
Internetové fórum
Fórum je miesto na internete, kde jeho užívatelia – novinári, blogeri a čitatelia – diskutujú o rôznych témach. Fórum špecializované na debaty bez publikovania východiskových textov býva štrukturované podľa tém.
Spravodajský portál
Je to systém s internetovou adresou, ktorý poskytuje veľkému počtu užívateľov profesionálne spravodajské online-služby pod určitou vydavateľskou značkou. Veľké portály vlastnia celý komplex služieb: spravodajstvo, e-shop, inzercia, súťaže, vzdelávanie, personálne a realitné agentúry.
Twitter
Krátka správa v rozsahu jednej vety a 140 znakov na službe Twitter. Tematicky aj obsahovo neobmedzená. Používajú ju firmy, veľké portály, blogeri a iní užívatelia webu. Možno ju porovnať s notickou v papierovom vydaní.
Linkovacie služby
Sú to portály, ktoré zoskupujú na základe stanovených pravidiel odkazy na adresy na internete. Ide spravidla o najzaujímavejšie či najlepšie články, ktoré vyberajú registrovaní členovia.
Nástroje online-žurnalistiky
Bloger potrebuje ku svojej aktivite znalosť jazyka, písania na klávesnici, znalosť používania počítača a softvérov na dobrej úrovni, schopnosť editovať svoje fotografie vo foto-editoroch a grafických editoroch, vedieť prenášať údaje z diktafónu, fotoaparátu a kamery za pomoci rôznych nosičov údajov do svojho počítača a vkladať ich do svojich textov. Ďalším nástrojom blogera je jeho vzdelanie, vedomosti technické a literárne a základy žurnalistiky. Toto je blogerské minimum. Rozvinutá úroveň blogovania zahŕňa aj schopnosť napísať príspevok v kóde html a vytvoriť si vlastnú stránku – weblog na samostatnej doméne.
Ciele online-žurnalistiky
Tvorca väčšieho portálu aj bloger uskutočňujú svoje vlastné publikačné zámery tak, aby informovali, komentovali, kritizovali, tvorili audiovizuálne a textové diela za účelom poskytovania zábavy, poučenia a podpory šírenia užitočných informácií. Všetko to činia tak, aby zároveň dodržiavali autorský zákon a rešpektovali autorské práva. Zároveň ich činnosť podlieha i ďalším obvyklým platným zákonom v občianskom zákonníku.
Výhody online-žurnalistiky
Pre veľké vydavateľstvá znamená online portál rýchle a pružné prinášanie správ bez nákladného tlačenia papierových novín, ktoré sa obvykle pomalšie dostávajú k čitateľovi než internetové spravodajstvo. Pre blogera bezodplatné aj platené realizovanie svojich schopností, príležitosť publikovať svoje názory, zoznamovať sa a združovať do profesných a hobbystických zoskupení. Blogovanie môže poskytnúť aj finančný profit, ak si na vlastnej doméne bloger umiestňuje reklamu.
Hod diskom
Hod diskom je športová atletická disciplína, v ktorej je cieľom športovca odhodiť malý ťažký disk do čo najväčšej vzdialenosti. Pred hodom sa diskár postaví do vyznačeného spevneného kruhu, v ktorom sa s roztiahnutými pažami roztočí, aby tým získal väčšiu kinetickú energiu. V pravej chvíli pri otočke pustí disk, ktorý počas letu naplocho rotuje a pristane do vyznačeného výseku. Hodnotená je vzdialenosť prvého dotyku disku so zemou od kruhu.
Mužský disk má hmotnosť a priemer, ženy používajú  disk s priemerom. Diskársky kruh má priemer 2,5 metra a z troch strán je obklopený drôtenou klietkou alebo sieťou, ktorá prípadne zastaví disk mieriaci z kruhu mimo výseku do hľadiska.
Michael Allert
Michael Allert (*  Slovensko?) bol zlatník.
Albens
Albens môže byť:
Hod diskom
Hoci nie je súčasťou moderného päťboja, bol hod diskom jednou z disciplín antického päťboja, ktorá bola datovaná približne v roku 708 pred Kr.
Michael Allert
Životopis
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1693-1701). Cechovým majstrom zlatníckym bol v roku 1685, 1687, 1692.
Hod diskom
Top 10 športovcov
Aktualizované v júli 2010.
Medvednica
Medvednica je malé pohorie v stredom Chorvátsku, severne od hlavného mesta Záhreb.
Pohorie zasahuje i priamo do centra hlavného mesta (štvrť Kaptol), je západo-východného tvaru, dlhé asi 30 km. Najvyššou horou tu je vrch Sljeme, kde sú umiestené rôzne vysielače; na vrchol hory sa je možné dostať pomocou lanovkovej dráhy priamo zo Záhrebu. Medvednica je medzi obyvateľmi hlavného mesta veľmi obľúbená, hlavne vďaka svojej blízkosti. Na celom jej území bol zriadený prírodný park.
Ján Starší
Doc. PhDr. Ján Starší, CSc. (* 17. október 1933, Sokolče† 13. apríl 2019 ) bol slovenský hokejový tréner, teoretik a hráč. Jeho manželkou bola bývalá basketbalistka Zora Staršia.
Hráč Slovana Bratislava a Sparty Praha. Majster Európy v roku 1961. Držiteľ striebornej medaily z MS 1961 a bronzových medailí z MS 1959, 1963. Reprezentoval 73 krát a strelil 29 gólov. Najlepší strelec československej I. ligy v sezóne 1959/60 v tíme belasých utvoril spoločne s centrom najprv Karolom Fakom a potom spoločne Jozefom Golonkom a s ďalším krídlom Júliusom Černickým v tej dobe najúdernejšie útočné trio ligy. Žiaľ, vytúžený titul sa im získať nepodarilo. Slovan skončil v Staršieho ére v ligovej tabuľke štyrikrát druhý a dostal prívlastok „korunný princ ligy“. Ján Starší strelil v najvyššej súťaži za 14 sezón 267 gólov, pričom odohral viac než tristo zápasov. Reprezentoval aj na ZOH 1960 v Squaw Valley. Na tejto olympiáde bol Ján Starší ako prvý slovenský hokejista v histórii vlajkonosičom československej olympijskej výpravy.
Vladimír Horák
Vladimír Horák (* 7. marec 1956) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.