cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mária Terézia
Podpora Uhorska
V júni 1741 odcestovala Mária Terézia do Prešporka, terajšej Bratislavy, aby zistila, aký má Uhorsko názor na pragmatickú sankciu, keďže vďaka tomuto dokumentu vládla aj Uhorsku. Tiež sa zaujímala aj o ich podporu. Uhorsko uznalo pragmatickú sankciu a rozhodlo sa podporiť Rakúsko aj vojensky. No žiadalo väčšiu samostatnosť. Mária Terézia potvrdila pred uhorským snemom všetky predošlé privilégiá, oslobodila šľachtu od daní a potvrdila, čo sľúbil Karol VI. – ak zomrú všetci potomkovia Karola VI., Jozefa I. a Leopolda II., tak si Uhorsko bude môcť zvoliť vlastného kráľa. Následne sa Mária Terézia stala uhorskou kráľovnou a dňa 25. júna 1741 bola korunovaná. Na jeseň roku 1742 získala prvú časť sľúbenej uhorskej vojenskej podpory a jej armáda sa tak zväčšila na približne 30 000 vojakov. Bolo to po prvýkrát, kedy Uhorsko povolalo svoje vojsko na obranu celej Rakúskej ríše, nielen na obranu uhorskej časti.
Francúzsko a Karol Albrecht
15. augusta 1741 prekročila francúzska armáda Rýn, hranicu medzi Francúzskom a Nemeckom. Zámienkou bola pomoc bavorskému kurfirstovi Karolovi Albrechtovi. O mesiac neskôr, 15. septembra 1741, dobyli Linec. Mária Terézia musela uzavrieť s Pruskom dohodu, že sa Prusko nespojí s Karolom Albrechtom a nezaútočí, výmenou za Sliezsko, ktorého sa vzdala až po Kladskú Nisu. Táto zmluva bola podpísaná v Klein-Schenellendorfu.
26. novembra 1741 dobyli Francúzsko, Sasko a Bavorsko Prahu. 9. decembra 1741 sa nechal Karol Albrecht zvoliť za českého kráľa. Začiatkom roku 1742 dobyl niektoré rakúske územia, Bavorsko a napokon 12. februára 1742 aj Mníchov. Vtedy sa tiež nechal korunovať za rímskonemeckého cisára. Manžel Márie Terézie František tak stratil možnosť získať tento titul. Keď sa Fridrich II. dozvedel o neskorších vojenských úspechoch Rakúska, rozhodol sa, že odstúpi od zmluvy, ktorú uzavrel s Máriou Teréziou, a 17. mája 1742 vyhral bitku pri Čáslave a Chotusiciach.
Dočasný mier vo Vroclave
Vďaka Anglicku bol vo Vroclave 11. júna 1742 podpísaný predbežný mier medzi Rakúskom a Pruskom a 20. júla 1742 bola nakoniec v Berlíne podpísaná konečná mierová dohoda. Prusko vďaka nej získalo Horné aj Dolné Sliezsko a Kłodzko. Rakúsku po tejto dohode zostalo z bývalého Sliezska len Tešínsko, Opava a Krnov. Vďaka berlínskemu mieru sa mohli vojenské jednotky, ktoré boli pôvodne vyčlenené na obranu proti Prusku, sústrediť na dobytie Česka. Väčšina českej šľachty bola proti Karolovi Albrechtovi a mnohí z nich začali verejne odporovať. 26. decembra 1742 bolo české územie dobyté späť pod rakúsku korunu. Krutovláda Karola Albrechta bola ukončená.
Druhá Sliezska vojna
V lete v roku 1744 napadol Fridrich II. už po druhýkrát Česko a porušil tak mier dohodnutý s Anglickom z roku 1742. Fridrich tiež uzavrel zmluvu s Francúzskom a 19. septembra 1744 opäť dobyl Prahu. Na konci tohto roku porodila navyše sestra Márie Terézie, Mária Anna, manželka Karola Alexandera Lotrinského, mŕtve dieťa a nakoniec 16. decembra 1744 sama zomrela. 31. januára 1745 porodila aj Mária Terézia – priviedla na svet syna Karola Jozefa. No po vojenskej stránke sa Rakúsku nedarilo – 4. júna 1745 v bitke pri Dobroměři a 30. septembra 1745 v bitke pri Ždáru u Trutnova prehralo Rakúsko s Fridrichom. Navyše, spolu s Anglickom prehrali 11. mája 1745 pri Fontenoy v rakúskom Nizozemsku ďalšiu bitku, ktorú viedli s Francúzskom.
Xenofóbia
Xenofóbia je odborný termín z psychológie, ktorý znamená chorobný strach zo všetkého cudzieho (ľudí, prostredia, miest atď.), najmä však cudzích ľudí.
Mária Terézia
Druhá Sliezska vojna
Tak zostávali Márii Terézii ešte dve vojny – v Taliansku a Nizozemsku. 16. júna 1746 vyhrala armáda Jozefa Wenzela, lichtenštajnského kniežaťa, bitku proti francúzsko-španielskemu vojsku pri Piacenze a Mária Terézia si tak mohla pripísať ďalšie víťazstvo.
Xenofóbia
Mimo lekárskeho prostredia sa toto slovo používa na označenie odporu k cudzincom a strachu z nich, napr. voči okolitým štátom či gastarbeiterom a podobne. Ide o formu šovinizmu. Xenofóbia môže viesť k rasizmu.
V sci-fi a podobnej literatúre sa pojem xenofóbia používa aj vo vzťahu k iným inteligentným živočíšnym druhom.
Mária Terézia
Ukončenie bojov
thumb|Socha Márie Terézia na námestí vo [[Viedeň|Viedni]]
V roku 1746 sa do konfliktu zapojilo aj Rusko, ktoré sa priklonilo na stranu Rakúska a Anglicka. V Rusku v tej dobe vládla cárovná Alžbeta I., ktorá nastúpila na trón rok po nástupe Márie Terézie na rakúsky trón. Tieto dve vládkyne spolu spísali 2. júna 1746 dohodu, podľa ktorej si Mária Terézia v prípade, že Prusko na ňu opäť zaútočí, bude robiť nárok na Sliezsko, ktorého sa pôvodne kvôli mieru z 25. decembra 1745 vzdala.
Národný park Canaima
Nachádza sa na juhovýchode krajiny na hraniciach s Brazíliou a Guyanou, má rozlohu 30 000 km² (pre porovnanie: Belgicko má rozlohu 30 529 km²). Patrí medzi najrozľahlejšie národné parky na Zemi. Národný park zaberá veľkú časť Guyanskej vysočiny. Väčšinu územia parku odvodňuje rieka Caroní.
Mária Terézia
Ukončenie bojov
Anglicko už bolo vyčerpané neustálymi a pokračujúcimi vojnami s Francúzskom, a tak nútilo Máriu Teréziu, aby súhlasila s mierom, ktorý by pomohlo Anglicko dojednať. Mária Terézia však všetko začala zdržovať. Medzitým sa Anglicko dohodlo s Francúzskom na predbežnom mieri, ktorý 30. apríla 1748 predložili Márii Terézii. Tá bola nútená s predbežným a neskôr aj s konečným mierom súhlasiť. Definitívny mier bol uzavretý 18. októbra 1748. Vďaka tejto zmluve stratilo Rakúsko len niekoľko menších území, a to Parmu a Piacenzu a Guastallu, a jedno veľké a dôležité územie – Sliezsko. Naopak, ponechalo si Nizozemsko a Miláno. Navyše, všetkých osem krajín, Anglicko, Holandsko, Sardínia – Piemont, Francúzsko, Španielsko a Janov, ktoré schválili túto mierovú zmluvu, definitívne uznali a potvrdili platnosť pragmatickej sankcie.
Národný park Canaima
Zhruba 65% územia parku tvorí tzv. tepuy - stolové hory. Tie vytvárajú ojedinelú krajinu. Najvýznamnejšie tepuy sú Autana, Neblina (najvyššia, leží na hranici medzi Venezuelou a Brazíliou), Auyantepui a Roraima. Typicky sú tvorené kremencom prekambrijského veku, ich strmé, takmer až kolmé steny vystupujú z džungle a dávajú tak vzniknúť unikátnej prírodnej scenérii. Na Auyantepui je tiež zdroj najvyššieho vodopádu na svete Salto Ángel, ktorý je vysoký 979 metrov.
Mária Terézia
Ukončenie bojov
Tak skončila vojna o rakúske dedičstvo. Okrem straty Sliezska v nej Mária Terézia obstála. So stratou tak významnej oblasti, akou Sliezsko bolo, sa však nezmierila a plánovala dobyť toto územie naspäť. Na to však potrebovala naplniť štátnu pokladnicu a zmodernizovať armádu.
Atitlán (jazero)
thumb|Jazero Atitlán z obežnej dráhy Atitlán je jazero nachádzajúce sa v departemente Sololá v Guatemale považujú mnohí za najkrajšie na svete. Je známym strediskom cestovného ruchu na vysočine v juhozápadnej časti krajiny.
Mária Terézia
Noví spojenci
V snahe získať späť Sliezsko si Mária Terézia uvedomovala, že Prusko je možné poraziť len v spolupráci s inou, vojensky silnou krajinou. Tou malo byť Francúzsko. Anglicko neprichádzalo do úvahy, pretože donútilo podpísať Máriu Teréziu pre ňu nevýhodnú mierovú zmluvu, v ktorej sa Rakúsko definitívne Sliezska vzdalo. Francúzsko bolo vhodným spojencom, pretože ak by sa aliancia uskutočnila, Prusko by tohto silného spojenca stratilo.
Atitlán (jazero)
Zatiaľ čo severný breh je pomerne husto osídlený a nachádza sa tu aj najväčšie mesto na pobreží Panajachel, na členitejšom južnom brehu tvoria kulisu sopky Atitlán, Tolimán a San Pedro s vrchom Santa Clara. Hladina jazera má nadmorskú výšku Dĺžka jazera v západo-východnom smere je. Má členité dno, ktoré nie je dodnes úplne zmapované. Najväčšia zistená hĺbka je viac než. Existujú dve teórie o jeho vzniku: prvá tvrdí, že ide o neaktívny kráter a druhá, že vznik okolitých sopiek prerušil tok troch riek tečúcich zo severu, ktoré tak spôsobili jeho vznik. Jazero nemá zjavný odtok. Ďalšie dôležité obce na jeho brehoch sú San Lucas Tolimán, Santiago Atitlán, San Pedro La Laguna a San Pablo La Laguna.
Národný park Canaima
V parku panuje tropické rovníkové podnebie. Priemerný ročný zrážkový úhrn dosahuje hodnôt medzi 1 000 a 1 600 mm. Najnižší bod parku je v nadmorskej výške, najvyšší. Teploty sa celoročne pohybujú v rozmedzí 10°C a 22°C. Keďže juhoamerický a africký kontinent (spolu s ďalšími kontinentmi) boli v minulosti spojené v superkontinente Gondwana, Canaima má podobný geologický charakter ako západná Afrika. Juhoamerické stolové hory tepuy pozostávajú z rovnakého pieskovca ako podobné útvary v západnej Afrike.
Mária Terézia
Rakúsky veľvyslanec vo Francúzsku
Vzťahy medzi Rakúskom a Francúzskom boli v tom čase veľmi napäté. Mária Terézia poslala v roku 1750 do Francúzska svojho veľvyslanca, Čecha Václava Antonína Kounica. Ten najprv dospel k názoru, že toto spojenectvo sa kvôli veľkému nepriateľstvu nepodarí. No naďalej pokračoval v svojej misii.
Prvé rokovania o spojenectve
right|thumb|Francúzsky kráľ [[Ľudovít XV. bol najprv nepriateľom Márie Terézie, no neskôr podpísali spojeneckú dohodu.]]
13. mája 1753 ho po prvých úspešných jednaniach Mária Terézia zavolala naspäť do Viedne. Tam ho vymenovala za dvorného a štátneho kancelára a šéfa zahraničnej politiky. Začiatkom roku 1755 sa stupňuje napätá situácia medzi Anglickom a Francúzskom a hrozí dokonca nová vojna. Toto pôsobí veľmi dobre na nové možné spojenie Francúzska s Rakúskom. V septembri 1755 začínajú prvé veľké rokovania medzi Francúzskom a Rakúskom, ktoré však prebiehajú v tajnosti, pretože ani jeden zo zúčastnených si nemôže dovoliť stratiť svojho doterajšieho spojenca (Francúzsko Prusko a Rakúsko Anglicko) v prípade, ak by rokovania zlyhali a dozvedeli by sa o ňom ostatné krajiny.
Rokovania potom prebiehali až v novembri 1755. Francúzsko si uvedomilo, že spojenectvo s Rakúskom je výhodnejšie ako to s Pruskom, pretože by tak francúzske jednotky mohli vstúpiť do Holandska, odkiaľ by ľahšie útočili na Anglicko. Anglicko sa medzitým dozvedelo o možnom rokovaní Rakúska s Francúzskom, a tak 16. januára 1756 uzavrelo Anglicko s Pruskom tzv. westminsterskú konvenciu.
Uzavretie spojeneckej dohody
Vďaka tejto konvencii už nebol žiadny problém pri uzatvorení rakúsko-francúzskeho spojenectva. Bolo však ešte potrebné dojednať cenu. Tu malo Rakúsko jedinú požiadavku – Sliezsko. Francúzsko žiadalo rakúske Luxembursko a zvyšok Nizozemska. Rakúsko navyše dostalo Parmu a Piacenzu. Ďalej si potvrdili dŕžavy a neutralitu Belgicka. V prípade, ak by bol jeden štát napadnutý, druhý mu mal poskytnúť pomoc.
Tretia sliezska vojna
Hneď na začiatku tejto vojny sa k Rakúsku a Francúzsku pripojilo Rusko, v ktorom vládla cárovná Alžbeta. K tejto aliancii sa pripojilo aj Švédsko, Sasko a Španielsko. Proti týmto štátom stálo Prusko, Anglicko a Hannoversko. V tomto období mala Mária Terézia na svojej strane, vrátane vojakov jej spojencov, približne 382 000 vojakov. Prusko malo asi 180 000 vojakov, ale jeho výhoda vyplývala z toho, že malo lepšie vycvičenú armádu, ktorú viedol sám Fridrich II. Rakúske jednotky navyše trpeli nedostatkom zbraní. Bol to prvý konflikt svetového rozmeru, ktorý sa odohrával na kontinente, na mori, aj v kolóniách.
left|thumb|Vojenské vyznamenanie Márie Terézie
Prvým bojom tretej sliezskej vojny bol vpád Pruska do neutrálneho Saska a tiež bitka pri Lovosiciach na Labe, ktorú v tom istom roku vyhralo Prusko. Prusko tiež napadlo Česko v apríli 1757 a dočasne ho obsadilo. V júni toho istého roku poslala Mária Terézia svoju armádu, ktorá sa 18. júna 1757 stretla s pruským vojskom pri Kolíne a rakúska armáda vyhrala. To donútilo Prusko stiahnuť sa. Ako odmenu za víťazstvo dostal veliteľ rakúskej armády Leopold Jozef Daun od Márie Terézie veľkokríž Radu Márie Terézie, ktorý panovníčka založila pri tejto príležitosti.
Tonite Let’s All Make Love in London
Tonite Let's All Make Love in London je nekomentovaný dokumentárny film Petra Whiteheada o „swingujúcom Londýne“. Termín „Swingujúci Londýn“ má vystihovať dynamický rozvoj kultúry v období druhej polovice 60. rokov, keď sa vplyvom britskej invázie stal Londýn so svojou klubovou scénou centrom modernej kultúry povojnových generácií.
Mária Terézia
Tretia sliezska vojna
Po tejto prehre začalo Rakúsko intenzívnejšie útočiť na Sliezsko. Na jeden deň, 16. októbra 1757, obsadili rakúske vojská hlavné mesto Pruska Berlín. Odniesli si odtiaľ 200 000 toliarov. 22. novembra 1757 oslobodilo Rakúsko mesto Vroclav. No krátko nato, 5. decembra 1757, prehrala armáda Márie Terézie bitku pri Lutynii, čím opäť Rakúsko stratilo celé Sliezsko, ktoré začínalo postupne oslobodzovať. Ďalšia hrozná správa pre Máriu Teréziu prišla z Moravy, ktorú postupne Prusko obsadzovalo a 10. júna 1758 začalo obliehať Olomouc.
Tonite Let’s All Make Love in London
Dej filmu je sériou vystúpení psychedelickej hudby, ktorá v tej dobe tvorila jadro undergroundovej hudobnej scény a rozhovorov s osobnosťami kultúry svojej doby. Sú na ňom koncertné vystúpenia skupiny Pink Floyd a iných hudobníkov, spájané rozhovormi s osobnosťami ako John Lennon, Mick Jagger, Vanessa Redgrave, Lee Marvin, Julie Christie, Allen Ginsberg, Yoko Ono, Eric Burdon, Michael Caine a inými, ktorí sa objavili medzi návštevníkmi koncertov skupiny.
Mária Terézia
Tretia sliezska vojna
14. októbra 1758 v ranných hodinách prepadli rakúske jednotky pruský tábor pri Budyšíne, v ktorom sa nachádzal aj Fridrich II. 20. októbra 1759 rakúske jednotky opäť zvíťazili v bitke pri Maxene neďaleko Drážďan, kde sa im podarilo zajať 15 000 vojakov.
Tonite Let’s All Make Love in London
Soundtrack z tohto filmu bol vydaný v roku 1968. Neskôr vyšiel v dvoch mierne odlišných verziách na CD nosičoch. Pre fanúšikov skupiny Pink Floyd je cenný hlavne preto, že obsahuje dve unikátne ranne nahrávky skupiny: dlhú (16:46 min) verziu skladby „Interstellar Overdrive“ a improvizovanú inštrumentálku „Nick's Boogie“. Na originálne vinylovej verzii soundtracku nahrávka „Nick's Boogie“ nebola a skladba „Interstellar Overdrive“ je upravená a má dĺžku 3:02 minúty.
Mária Terézia
Tretia sliezska vojna
Mária Terézia opäť sústredila svoje sily na Sliezsko. No 15. augusta 1760 prehralo Rakúsko pri Lehnici a tak sa dobytie Sliezska opäť neuskutočnilo. Navyše 5. januára 1762 zomrela ruská cisárovná Alžbeta. Jej smrť spôsobila čiastočné rozpadnutie koalície proti Prusku. Zo spojenectva s Rakúskom odstúpilo aj Švédsko, Francúzsko o tom uvažovalo tiež.
Ukončenie bojov a konečný mier
Rakúsko aj Prusko dospeli k názoru, že vo vojne zostali sami a zhodli sa na tom, že konflikt k ničomu nevedie. Preto 15. februára 1763 podpísali v zámku Hubetusburg pri Lipsku mierovú dohodu, v ktorej Mária Terézia opäť stratila Sliezsko, ale Sasko získalo naspäť svoju suverenitu. Pre Máriu Teréziu to bolo už po tretíkrát, čo stratila svoje milované Sliezsko. V mierovej zmluve si však zaistila, že Fridrich II. podporí jej syna Jozefa II. pri menovaní za rímskonemeckého cisára.
Tonite Let’s All Make Love in London
Edícia na CD z roku 1991 obsahuje dva interview: s Davidom Hockneyom a Lee Marvinom
Originálne LP (Immediate)
Vydalo vydavateľstvo Immediate.
Mária Terézia
Reformy
right|thumb|Mária Terézia sa pričinila svojimi reformami o zlepšenie situácie v krajine.
Tonite Let’s All Make Love in London
Prvá verzia na CD
Vydalo vydavateľstvo See For Miles.
Mária Terézia
Reformy
Mária Terézia sa zaraďuje medzi panovníkov, ktorí vládli absolutisticky, a presadzovala tzv. osvietenský absolutizmus. Niektorí historici sú toho názoru, že v jej vláde sa vyskytujú barokové aj osvietenské prvky vlády. Počas vojen o svoje dedičstvo získala politické skúsenosti a začala si uvedomovať nevyhnutnosť reforiem. Využívala myšlienky osvietenstva, podľa ktorých môže panovník vhodnými zákonmi zlepšiť situáciu štátu, občanov a zabezpečiť spoločenský pokrok. Pri vládnutí a schvaľovaní zákonov jej pomáhalo a radilo veľa radcov. Hneď po svojom nástupe na trón však vymenila neschopných poradcov svojho otca, ktorými boli najmä rôzni šľachtici bez dostatočného vzdelania, a určila nových, mladších a najmä politicky a odborne zdatnejších. Vtedajšia situácia v celej krajine si vyžadovala nevyhnutné a radikálne reformy, ktoré by pomohli hospodárstvu monarchie. Jej prvým poradcom bol gróf Fridrich Wilhelm Haugwitz, ktorý, okrem iného, presadil novú daňovú reformu, ktorá podstatne zvýšila štátne príjmy. Ďalším významným a blízkym poradcom Márie Terézie bol Wenzel Anton von Kaunitz-Rietberg, okrem iného aj jeden z učiteľov a vychovávateľov Jozefa II. Práve Kaunitz ju presvedčil, aby reformy začala zavádzať aj v Uhorsku, ktorého sa dovtedy reformy ríše nedotkli, pretože Mária Terézia poskytovala uhorskej šľachte značné výhody, najmä daňové a autonómne, počas celej svojej vlády. Bola to odmena za lojalitu a vernosť, ktoré uhorská šľachta prejavila Márie Terézie počas vojnových konfliktov a konfliktov spojených s uznaním jej nástupníctva na trón. Medzi jej blízkych poradcov patril aj Adam František Kollár, Slovák, ktorý svojimi názormi značne ovplyvnil školské reformy.
Tonite Let’s All Make Love in London
Druhá verzia na CD
Vydalo vydavateľstvo Immediate.
Mária Terézia
Reformy
Reformy Márie Terézie, ktoré sa často označujú ako tereziánske reformy, sa považujú za začiatok osvietenského absolutizmu v rakúskej monarchii.
Vojenské reformy
right|thumb|Veľkokríž Radu Márie Terézie – vojenské ocenenie, ktoré zaviedla
Cisárovná údajne milovala vojenské porady. Postupne začala budovať silnú armádu, najmä delostrelectvo. Velitelia sa museli oboznamovať s modernými vojenskými teóriami. Zmenila aj spôsob výcviku a taktiky – presadila modernejší a účinnejší pruský model. Nechala vydať nové výcvikové a služobné nariadenia pre jednotlivé oblasti armády. Zriadila vojenskú akadémiu, kadetku a polytechniku - dosiahla tak zvýšenie profesionálneho vzdelania dôstojníkov. Takisto nariadila používanie uniforiem. V čase mieru museli vojaci pomáhať pri verejných prácach.
Mária Terézia si uvedomovala, že bojaschopnosť a oddanosť jej vojakov závisí nielen od výcviku, ale aj od ich spokojnosti. Preto sa tiež starala aj o dobré stravovanie vojakov a o pravidelné vyplácanie žoldu. Pre vojakov tiež zaviedla možnosť udeliť dovolenku.
Tereziánsky kataster
Tereziánsky kataster bol dokument, ktorým sa v roku 1748 spravil súpis vlastníkov pozemkov a na základe toho sa stanovili dane. Pôda sa rozdelila na dominikál, čo bola panská časť pôdy, na ktorú chodili poddaní pracovať, a potom to bol rustikál, čo bola pôda, ktorá sa prenajímala poddaným.
Zakladanie manufaktúr a poľnohospodárstvo
Ďalšou činnosťou, ktorá značne ovplyvnila rozvoj hospodárstva v monarchii, bolo zakladanie manufaktúr – plátenníckych, sklárskych i nových bavlnárskych. Tie zakladal manžel Márie Terézie František Lotrinský. Niektoré vznikli aj na Slovensku, napríklad manufaktúra na výrobu bavlnených látok v Šaštíne, textilná manufaktúra (ktorá vznikla z podnetu grófa Forgáča) v Haliči pri Lučenci, ďalej manufaktúra na výrobu majoliky v Holíči a kartúnka v Čeklísi (dnešné Bernolákovo). Okrem manufaktúr sa rozvinula hutnícka výroba, čo vyžadovalo zvýšenie ťažby uhlia.
V poľnohospodárstve kráľovná podporovala pestovanie nových plodín a krmovín, napr. zemiakov, kukurice, tabaku a ďateliny. Začali sa chovať nové plemená koní, dobytka a oviec, ktoré prinášali vyšší úžitok.
Školské reformy
Školstvo bolo dlhé obdobie v rukách jezuitov. V roku 1773 však pápež Klement XIV. Jezuitský rád zrušil.
V decembri 1774 vydala Mária Terézia Všeobecný školský poriadok. Podľa neho malo nárok na vzdelanie každé dieťa na území habsburskej monarchie, bez ohľadu na pôvod, miesto bydliska alebo pohlavie. V každej dedine sa mala založiť škola, v ktorej sa deti mali učiť tzv. trivium, teda čítať, písať a počítať, čím sa položili základy všeobecnej gramotnosti.
Hlavným autorom Všeobecného školského poriadku bol Ignác Felbiger, ktorý sa snažil vybudovať hustú sieť verejných škôl. Reforma zaviedla povinnú šesťročnú školskú dochádzku pre deti od 6 do 12 rokov. Do školy mohli chodiť aj dievčatá, ktoré sa dovtedy oficiálne nikde nemohli vzdelávať.
Všeobecný školský poriadok rozdelil školy na štyri základné typy:
Reforma školstva v uhorskej časti monarchie sa začala v roku 1777. Vychádza z dokumentu Ratio educationis, ktorý bol schválený 2. augusta 1777. Bol to organizačný poriadok pre školstvo, ktorý bol podobný Všeobecnému školskému poriadku. Školské osnovy a nariadenie, ako aj rozdelenie škôl, boli v tomto dokumente skoro totožné s nariadeniami Všeobecného školského poriadku. Touto časťou reformy poverila svojho syna Jozefa II., ktorý bol skutočným autorom a zavádzateľom reformy do praxe. Okrem ľudových škôl tu existovali aj Mestské školy, v ktorých sa predmety vyučovali v rodnom jazyku.
Reformy súdnictva
Mária Terézia tiež zreformovala aj súdnictvo, lebo sa nelíšilo od stredovekého a nevyhovovalo novým časom. V roku 1768 vydala nový trestný poriadok – Constitutio Criminalis Theresiana. Panovníčka ním zakázala vynášať rozsudky nad čarodejnicami, zmiernili sa telesné tresty a zrušila stredoveké mučenie.
Vydala aj nový jednotný občiansky zákonník Lex Teresiana. Podľa neho platilo, že pred súdmi sú všetci občania formálne rovní a poddaný mal právo na obhajcu.
Reformy zdravotníctva
Zriadila tzv. zdravotné komisie, ktoré mali chrániť obyvateľstvo pred nákazlivými chorobami a tiež mali vykonávať osvetu u prostého obyvateľstva. Kontrolovali zdravotnícke zariadenia, bojovali proti šíreniu moru a iných nákazlivých chorôb a radili obyvateľstvu stavať murované domy, nie drevené. Spravila to po roku 1767, kedy Viedeň zasiahla ťažká epidémia čiernych kiahní, na ktoré zomrela aj jej šestnásťročná dcéra Mária Jozefa. Vtedy tiež nariadila aj očkovanie proti chorobám. Autorom a hlavným organizátorom tejto reformy bol osobný lekár a jeden z najbližších poradcov Márie Terézie, Gerhard van Swieten, rodený Holanďan, ktorý sa považuje za priekopníka očkovania. Zriaďovali sa lekárske fakulty, ktoré slúžili na vyučovanie a školenie lekárov, pôrodných asistentiek a ďalšieho odborného personálu. Výsledkom bolo zlepšovanie zdravotného stavu obyvateľstva a rast populácie.
Cirkevné reformy a politika
Mária Terézia sa výrazným spôsobom zasadila za zrovnoprávnenie gréckokatolíckej a rímskokatolíckej cirkvi v Uhorsku. V roku 1742 opätovne potvrdila tzv. Leopoldov diplom, ktorý zrovnoprávňoval gréckokatolícky a rímskokatolícky klérus, čo bolo jednou z podmienok uzavretia Užhorodskej únie (1646). V roku 1756 vydala dekrét, ktorým oslabila administratívnu nadvládu jágerských latinských biskupov nad mukačevskými gréckokatolíckymi biskupmi.
V roku 1766 požiadala Rím o formálne erigovanie Mukačevskej eparchie, čo Rím dlho odmietal, ale napokon na jej nátlak ustúpil a rímsky pápež Klement XIV. vydal 19. septembra 1771 bulu Eximia Regalium, ktorou "kanonicky erigoval" Mukačevskú eparchiu. Tým sa vymanili mukačevskí gréckokatolícki biskupi zo závislosti od latinských jágerských biskupov. Vďaka jej úsiliu boli v roku 1777 zriadené aj samostatné gréckokatolícke eparchie v Križevci a v Oradei.
V roku 1773 pozvala do Viedne na synodu všetkých gréckokatolíckych biskupov Uhorska. Táto synoda, známa ako Viedenská synoda, trvala do 16. marca do 6. mája 1773 a riešila mnoho významných otázok života gréckokatolíckej cirkvi.
Ďalšie reformy Márie Terézie
right|thumb|Tereziánsky toliar – mince, ktoré dala raziť rakúska panovníčka
Rozvoj priemyslu, ktorý dosiahla vďaka týmto reformám v priebehu niekoľkých rokov, priniesol veľmi vysoké príjmy. Vďaka tomu sa podarilo zlikvidovať štátny dlh, ktorý dosiahol v roku 1767 výšku 259 miliónov zlatých. Už v roku 1775 bol dokonca dosiahnutý v štátnom rozpočte prebytok.
Výber manželky pre najstaršieho syna Jozefa
left|thumb|[[Jozef II. Habsburský|Jozef II., najstarší syn a štvrté dieťa Márie Terézie]] right|thumb|[[Izabela Bourbónska (1741)|Izabela Parmská – prvá manželka syna Jozefa]]
Prvý, koho bolo potrebné oženiť, bol najstarší syn Márie Terézie Jozef. Samozrejme tak, aby zo svadby malo Rakúsko čo najväčší osoh. S plánovaním tejto svadby začala Mária Terézia ešte v roku 1760, teda počas tretej sliezskej vojny. Prvá ponuka na sobáš prišla od neapolského kráľa Karola IV. (v Španielsku vládol ako Karol III.), ktorý navrhol, aby si Jozef vzal jeho najstaršiu dcéru, a niektorá dcéra Márie Terézie by sa vydala za jeho najstaršieho syna. Tento sobáš by bol veľmi výhodný z dvoch hľadísk – zaručoval by bezpečnosť Rakúska aspoň z jednej strany a Karol IV. mal v blízkej dobe nastúpiť na španielsky trón po svojom bezdetnom nevlastnom bratovi Ferdinandovi VI. Tak by po smrti Karola IV. mal syn Márie Terézie Jozef nárok na španielsky trón.
Druhou možnosťou Márie Terézie, koho vybrať za manželku Jozefa, bola vnučka francúzskeho kráľa Ľudovíta XV., Izabela Parmská, s ktorou sa nakoniec aj oženil. Aby Mária Terézia nevyvolala konflikt so španielskymi Bourbonovcami, oženila svojho druhého syna Leopolda so španielskou infantkou Máriou Ľudovíkou, ktorú si mal pôvodne vziať jeho brat Jozef. Syn Karola IV. Ferdinand IV. si vzal dcéru Márie Terézie, Máriu Karolínu.
6. októbra 1760 sa uskutočnila svadba Jozefa II. a Izabely Parmskej. Hoci to bolo v čase sedemročnej vojny, bola svadba a hostina veľmi veľká a finančne nákladná, čo malo ukázať nepriateľom Rakúska, že štátna kasa je ešte vždy plná.
Manželstvo však netrvalo dlho, keďže Izabela Parmská o tri roky nato zomrela na kiahne vo veku 21 rokov.
Ďalšia nevesta Jozefa II.
Pretože Jozef II., ktorý bol v roku 1764 zvolený za rímskonemeckého cisára, nemal mužského potomka, začala pre neho Mária Terézia aj napriek jeho nesúhlasu hľadať novú vhodnú nevestu. Vybrala nemeckú princeznú z wittelsbachského rodu – Máriu Jozefínu Bavorskú. Svadba sa konala 23. januára 1765. Po jej smrti v roku 1767 sa už Jozef II. tretíkrát neoženil.
Nevesta pre syna Ferdinanda
Ďalší syn Márie Terézie Ferdinand sa musel oženiť s modenskou princeznou Máriou Beatrix d'Este, vďaka čomu získal modenské vojvodstvo. Svadba sa konala 15. októbra 1771.
Dcéry, ktoré sa nemohli vydať
right|thumb|Takmer pre všetky svoje deti dohodla Mária Terézia politicky výhodné manželstvá, ktorými sledovala upevnenie spojenectiev.
Dohodnutie sobášov v prospech Rakúska chcela Mária Terézia využiť aj pri svojich dcérach. Najstaršia dcéra Márie Terézie Mária Anna však prekonala niekoľko zápalov pľúc, ktoré jej spôsobili tuberkulózu kostí, v dôsledku čoho došlo k trvalému skriveniu chrbtice a vzniku hrbu. Nevydala sa a skončila v kláštore.
Podobný osud mala aj ďalšia, najkrajšia dcéra Mária Alžbeta, o ktorú sa uchádzal aj poľský kráľ Stanislav II. August Poniatowski. Mária Alžbeta ochorela na kiahne a po vyliečení jej choroba poznačila jazvami celú tvár. To znemožnilo dohodnutie akéhokoľvek manželstva a tiež vstúpila do kláštora.
Sobáš Márie Amálie
Proti svojej vôli a kvôli politicky výhodnému spojenectvu sa musela vydať Mária Amália, ôsme dieťa a šiesta dcéra rakúskej panovníčky. Mária Terézia jej vybrala Ferdinanda Parmského, mladšieho brata Izabely Parmskej, manželky Jozefa II.
Trojnásobný ženích Ferdinand Sicílsky
Nástrojom vtedy bežnej matkinej sobášnej politiky sa mali stať aj ďalšie dve dcéry Mária Johana a Mária Jozefa. Mária Terézia potrebovala upevniť spojenectvo s neapolsko-sicílskym kráľom, a tak sa ďalším ženíchom stal Ferdinand I. Mária Johana bola už zasnúbená s kráľom Ferdinandom I., no skôr, než sa uskutočnila svadba, zomrela na kiahne. Jej ženícha zdedila ďalšia dcéra v poradí – Mária Jozefa. No aj tá zomrela ešte pred svadbou na kiahne. Treťou dcérou, ktorá zdedila Ferdinanda ako ženícha, bola Mária Karolína, ktorá sa nakoniec za neho 12. mája 1768 vydala.
Spojenectvo s Francúzskom
Najmladšia dcéra Márie Terézie Mária Antoinetta sa musela vydať za francúzskeho následníka trónu Ľudovíta. Tento sobáš mal posilniť francúzsko-rakúske spojenectvo, ktoré bolo uzavreté počas sliezskych vojen (medzi druhou a treťou sliezskou vojnou). Sobáš sa konal v roku 1770.
Kiahne v kráľovskej rodine
right|thumb|[[Mária Jozefa Habsbursko-lotrinská|Mária Jozefa, dcéra Márie Terézie, ktorá ako 16-ročná zomrela na kiahne]]
V roku 1761 zomrel Karol Jozef, v roku 1762 Mária Johana Gabriela, obaja boli deti Márie Terézie. A nakoniec v roku 1763 zomrela aj dvadsaťjedenročná prvá manželka jej syna Jozefa Izabela Parmská. Všetci traja zomreli na najobávanejšiu chorobu vtedajšej doby – kiahne. Izabela Parmská bola už v tom čase matkou, no jej dcéra tiež zomrela ako sedemročná.
V roku 1767 na kiahne opäť ochoreli členovia kráľovskej rodiny. Na jar ochorela Mária Jozefína, neobľúbená manželka Jozefa II., aj samotná Mária Terézia. Mária Jozefína chorobe podľahla 28. mája. Mária Terézia prijala 1. júna posledné pomazanie, no nakoniec sa jej podarilo uzdraviť. V polovici júna ochorel na kiahne aj jej zať Albert Sasko-Tešínsky, manžel Márie Kristíny, ktorá sa v tom čase zotavovala z popôrodnej horúčky, na ktorú v tej dobe umieralo veľa žien, a ktorú dostala po pôrode svojej jedinej dcéry. Albert Sasko-Tešínsky sa z choroby tiež vyliečil. Na jeseň ochoreli ďalšie dve dcéry Márie Terézie Mária Jozefa, snúbenica neapolsko-sicílskeho kráľa Ferdinanda, a Mária Alžbeta. Mária Jozefa chorobe podľahla 15. októbra. Jej sestra Mária Alžbeta mala väčšie šťastie a napriek ťažkému priebehu choroby sa vyliečila.
Smrť milovaného manžela
right|thumb|Smrť milovaného manžela ju veľmi zarmútila.
O náhlej smrti svojho milovaného manžela v roku 1765 sa Mária Terézia dozvedela od svojho najstaršieho syna Jozefa II. S jeho smrťou sa nedokázala vyrovnať po celý zvyšok svojho života. Odvtedy chodila len v čiernych šatách, všetky svoje šperky rozdala svojim dcéram a garderóbu svojim dvorným dámam. Miestnosti v zámku Schönbrunn, ktoré obýval jej manžel, udržovala po zvyšok života ako pamätné miestnosti. Pozostatky Františka I. boli umiestnené v rodinnej kapucínskej krypte, kde bola neskôr pochovaná aj Mária Terézia. Po jej smrti sa dokonca v jej veciach našiel list, kde mala presne zaznamenané, koľko trvalo jej manželstvo s Františkom Lotrinským: „29 rokov, 6 mesiacov, 6 dní – čo je 10 781 dní a 358 744 hodín“.
Jozef II. sa po otcovej smrti stal automaticky rímskonemeckým cisárom. Navyše ho 17. septembra 1765 Mária Terézia menovala za spoluvládcu habsburských krajín.
Rozdelenie Poľska
Posledné roky svojho života prežila Mária Terézia vo veľkom strese. Najväčšiu ranu jej spôsobila smrť jej manžela, ale aj neustále nezhody so synom Jozefom II. Navyše bola 5. augusta 1772 donútená súhlasiť s rozdelením Poľska medzi Prusko a Rusko. Ak by sa totiž bola postavila na stranu Poľska, viedlo by to k vojne, ktorú by samé Rakúsko nemalo šancu vyhrať. Rakúsko tak síce získalo 70 000 kilometrov štvorcových Poľska, ale nový nepriateľ, Rusko, sa tak dostal bližšie k hraniciam monarchie.
Vojna o bavorské dedičstvo
5. júla 1778 vypukla vojna o bavorské dedičstvo a opäť ju inicioval Fridrich II. tým, že napadol Česko. Vojna bola rýchla a neuskutočnili sa v nej žiadne väčšie bitky. Mier bol podpísaný 13. mája 1779 a označuje sa ako tešínsky mier. Rakúsko si mohlo ponechať bavorskú Innskú štvrť a zvyšok pripadol Prusku. Podpísanie tohto mieru bolo poslednou veľkou politickou vecou, ktorú ešte stihla Mária Terézia urobiť.
Smrť Márie Terézie
thumb|Náhrobok Márie Terézie a Františka I. v rodinnej krypte vo Viedni.
Márii Terézii bol diagnostikovaný vysoký krvný tlak a pulmonálna nepriechodnosť s emphysmom, čo je chorobné zhromažďovanie vzduchu v tkanivách. 8. novembra prechladla na love bažantov a 29. novembra 1780 zomrela. Pitva ukázala, že jej nefungovala jedna časť pľúc. Pochovali ju rovnako ako jej manžela a vychovávateľku Karolínu von Fuchsovú – Mollardovú v rodinnej kapucínskej krypte.
Po celom Rakúsku sa konali na jej počesť bohoslužby a dokonca aj jej celoživotný nepriateľ Fridrich II. jej vzdal česť. Okrem Sliezska po sebe zanechala neporušené Rakúsko z doby vlády jej otca. Zanechala tiež sedem potomkov na siedmich európskych trónoch.
Mária Terézia a Bratislava
left|thumb|Socha Márie Terézie v [[Bratislava|Bratislave.]]
Bratislava nabrala na spoločenskom význame aj vďaka zásahom panovníčky Márie Terézie, ktorá tu strávila istý čas. Vďaka jej častým návštevám sa v Bratislave budovali nové domy, paláce Pálffyovcov a ďalšie sídla šľachticov v Starom Meste. Na predmestí sa budovali aj domy remeselníkov a vinohradníkov. Neregulovaná výstavba, ktorá prebiehala v minulých rokoch, bola zastavená a výstavba nových objektov bola riadená stavebnou kanceláriou Uhorskej komory, ktorá mala na starosti prípravu a realizáciu stavebných projektov. Veľa stavieb a rôznych iných stavebných úprav prebehlo aj pod vedením architektov cisárskeho dvora, ktorými boli napríklad G.B. Martinelli a F.A. Hildebrandt. Mestské opevnenie veľmi brzdilo rozvoj mesta, a tak vydala Mária Terézia v roku 1775 nariadenie hradby zbúrať.
Mária Terézia sa zamerala aj na Bratislavský hrad, ktorý nechala kompletne zrekonštruovať. Založila tu dokonca kráľovskú gardu. V hradnom areáli nechala vybudovať ďalšie budovy aj veľkú barokovú záhradu francúzskeho typu. Celkovo sa zvýraznila obytná funkcia hradu. V roku 1766 dala pristavať k východnému krídlu rokokový palác Tereziánum pre miestodržiteľa, ktorým bol takmer celý život Albert Sasko-Tešínsky, manžel obľúbenej dcéry Márie Terézie Márie Kristíny.
Mária Terézia Bratislavu často a rada navštevovala. V roku 1766 navštívila aj záhradu Grasalkovičovho paláca, kde sa konala svadobná hostina jej najobľúbenejšej dcéry Márie Kristíny, ktorá sa vydávala za Alberta Saského. Palác rodiny Grasalkovičovcov navštívila aj o niekoľko rokov neskôr, v roku 1775.
Laval-en-Laonnois
Laval-en-Laonnois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Mária Terézia
Mária Terézia a Bratislava
Na jej príkaz zriadil v roku 1750 Ján Michal Landerer v Bratislave najväčší tlačiarenský podnik v Uhorsku, ktorý vydával Bratislavské noviny. Podnik pracoval nepretržite až do roku 1854.
Laval-en-Laonnois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mária Terézia
Mária Terézia a Praha
Štátne reformy Márie Terézie a jej syna Jozefa II. znížili význam hradu. Jeho zbierky boli rozpredané či odvezené do Viedne. Letohrádok, Míčovna a Kláštor sv. Jiřího boli dané do užívania vojsku.
Laval-en-Laonnois
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mária Terézia
Potomkovia
Manžel Márie Terézie, František Štefan I. Lotrinský, pochádzal z Lotrinskej dynastie, Mária Terézia z Habsburského rodu. Ich deti mali titul arcivojvoda rakúsky, resp. arcivojvodkyňa rakúska, od nich začína habsbursko-lotrinská dynastia.
Laval-en-Laonnois
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žítková
Žítková je rozľahlá kopaničiarska obec v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji, etnografický subregión Moravské Kopanice v Česku. Žítková je súčasťou správneho obvodu obce Bojkovice. 1. januára 2012 tu žilo 189 obyvateľov, z toho 88 mužov a 101 žien, pričom priemerný vek bol 42,2 roka (muži 39,7 roka, ženy 44,3 roka).
V obci sa nachádza Kaplnka Panny Márie Kopanickej
Dejiny
Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1830. V oblasti zvanej Hutě stávala skláreň zničená v 18. storočí. V súčasnosti je možné v obci nájsť súbor pôvodných domov.
Dovalovec
Dovalovec je potok na hornom Liptove, v okrese Liptovský Mikuláš, je to ľavostranný prítok Belej a má dĺžku 13 km.
Preteká Liptovskou kotlinou, kde pramení v podhorí Tatier v nadmorskej výške okolo 900 m n. m. Tečie v podstate juhozápadným smerom, na strednom toku vytvára oblúk smerujúci k obci Liptovská Kokava. Priberá len krátke prítoky, preteká cez Dovalovo a na území mesta Liptovský Hrádok sa v nadmorskej výške okolo 662 m n. m. vlieva do Belej.
František Brezina
František Brezina (* 28. august 1918, Dolný Jatov – † 17. august 1989, Sliač) bol pilot Slovenských vzdušných zbraní v druhej svetovej vojne a letecké eso. Na východnom fronte dosiahol 14 potvrdených zostrelov. Neskôr sa stal účastníkom SNP, po vojne slúžil v čs. vojenskom letectve. Z armády bol prepustený v roku 1952. Zomrel na Sliači, kde je aj pochovaný.
Velčice (okres Zlaté Moravce)
Velčice sú obec na Slovensku v okrese Zlaté Moravce.
Polohopis
Obec Velčice sa nachádza v severnej časti Žitavskej pahorkatiny - osem kilometrov severozápadne od Zlatých Moraviec. Má malebnú polohu. Zo severnej strany ju lemujú južné svahy pohoria Tribeč, ktorý na severozápade susedí s Nitrianskou pahorkatinou a na juhu s Nitrianskou nivou. Na severovýchodnej strane hraničí s pohorím Vtáčnik a Hornonitrianskou kotlinou. Na juhovýchode sa stýka so Žitavskou pahorkatinou a Pohronským Inovcom. Obcou preteká Čerešňový potok, do ktorého sa v strede obce vlieva potok Trnava. Obec zo západu obklopujú kremencové kopce: Malý Lysec, Veľký Lysec, Ploská , zo severu hlavný hrebeň pohoria Veľký Tribeč , Malý Tribeč , Medvedí vrch , Mišov vrch , z východnej časti bočný hrebeň Kamenné vráta , Čierny hrad a Vŕšky. Obec leží v teplej klimatickej oblasti s priemernou ročnou teplotou vzduchu 9,1 °C.
Hračka
thumb|Plyšový medveď
Hračka je predmet určený na hru detí alebo dospelých. Slúži na upútanie pozornosti dieťaťa, jeho zabavenie, prípadne na rozvoj jeho motorických a psychických schopností. Hračky existujú už tisíce rokov. Bábiky, zvieratká, vojačikovia a miniatúry nástrojov dospelých sa nachádzajú v archeologických vykopávkach od nepamäti. Inkovia mali napríklad hračku na kolesách napriek tomu, že ich kultúra dospelých koleso nepoužívala. Masová produkcia hračiek nastala v 20. storočí.
Joel Goldsmith
Joel Goldsmith (* 19. november 1957, Los Angeles, Kalifornia, USA – † 29. apríl 2012, Hidden Hills) bol americký hudobný skladateľ, syn Oscarom oceneného skladateľa Jerryho Goldsmitha.
Bol hlavným skladateľom v seriáloch a filmoch Hviezdna brána, hoci znelku pre seriál zložil David Arnold. V prípade Stargate Atlantis bol autorom hudby i znelky. V roku 1996 spolupracoval so svojim otcom na sci-fi snímke Star Trek VIII: Prvý kontakt, pre seriál Sanctuary zložil znelku. Od roku 2006 skladal aj hudbu pre počítačové hry, prvá bola hra Call of Duty 3.
Aýdın Aqanulı Aýımbetov
Aýdın Aqanulı Aýımbetov (* 27. júl 1972, Zaria Kommunizma) je kazašský kozmonaut. V júni 2015 bol vybraný na krátkodobý let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) namiesto britskej speváčky Sarah Brightmanovej, ktorá svoj let zrušila. Aýımbetov odštartoval v kozmickej lodi Sojuz TMA-18M z Bajkonuru dňa 2. septembra 2015. Po 9-dňovom pobyte na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) pristál 12. septembra 2015 v kozmickej lodi Sojuz TMA-16M. Aýdın Aýımbetov mal na ISS letieť už v roku 2009, kazašská vláda ale z finančných dôvodov jeho štart zrušila.
White Island
White Island môže byť ostrov:
Nemessándorháza
Nemessándorháza je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Pacsa.
Má rozlohu 1116 ha a žije tu 278 obyvateľov (2007).
Montana (trieda lodí)
náhľad|250px|Umelecké zobrazenie.|vpravo náhľad|250px|Model.|vpravo náhľad|250px|Drevený model, pohľad zozadu.|vpravo Trieda Montana bola nikdy nepostavená trieda bojových lodí USA. Nazvaná bola po prvej plánovanej jednotke.
Vychádzala z triedy Iowa, avšak mala byť pomalšia, ale dlhšia a lepšie pancierovaná, a mala mať viac diel hlavného kalibru. Naplánovaných bolo päť jednotiek ešte počas druhej svetovej vojny. Avšak zmeny počas vojny mali za následok zrušenie v prospech lietadlových lodí, ešte pred začiatkom výstavby.
História
Námorníctvo navrhlo výstavbu všetkých piatich jednotiek pred rokom 1940 v rámci programu "Two Ocean Navy" (dve oceánske námorníctva), schválená bola výstavba v roku 1941. Boli to posledné bojové lode ktorých výstavba bola v USA schválená. Pridelené mali označenia BB-67 až BB-71.
Mená lodí a názvy lodeníc, v ktorých mali byť postavene:
Dokončením triedy Montana spolu so zrušenými dvoma jednotkami triedy Iowa by znamenalo, že by USA mala 17 nových bojových lodí postavených po roku 1940, čo bolo viac, ako všetky ostatné krajiny dohromady. Jednotky triedy Montana by tak boli jediné postavené plavidlá, ktoré by sa vyrovnali japonským gigantom triedy Jamato čo do veľkosti a palebnej sily. USA totiž ako jediné mali možnosti postaviť túto triedu, naproti tomu nemecké námorníctvo s plánovanou triedou H v rámci plánu Z a japonské námorníctvo s plánovanou triedou Super Jamato mali len malú šancu na realizáciu.
Keďže požiadavky boli na zvýšenie počtu lietadlových lodí, obojživelných a protiponorkových plavidiel bolo rozhodnuté v rámci kapacít, uprednostniť tieto projekty (máj 1942). V júli 1943, keď už bolo jasné, že bojové lode, nebudú hrať prím na mori bola rozhodnuté o zrušení výstavby nových bojových lodí ako triedy Montana, tak i zvyšných dvoch jednotiek triedy Iowa. Takže namiesto jednotiek triedy Montana sa poslednými realizovanými jednotkami bojových lodí USA stali prvé štyri jednotky triedy Iowa.
Zrušenie stavby triedy Montana malo za následok, že 41. štát (z vtedajších 48.) Montana bol jediným, na počesť ktorého nebola postavená žiadna bojová loď v modernej ére bojových lodí (1906-1946), keďže USS Montana (BB-67) bola druhou bojovou loďou modernej éry tohto mena, ktorá bola zrušená.
Vzhľad
So štandardným výtlakom 60 500 BRT bola skoro o tretinu dlhšia ako trieda Iowa, a bola by najväčšia postavená bojová loď v USA až do stavby lietadlových lodí triedy Forrestal, prvých "superlietadloviek"
Jednotky mali byť vyzbrojené 16" (406 mm) Mark VII cal. delami hlavného kalibru, o tri viac ako jej sesterská trieda Iowa. Tým by sa stali najlepšie vyzbrojenými loďami s hmotnosťou bočnej salvy 14 640 kg, oproti 13 013 kg pre Yamato.
V podvodnej časti boli použité po prvýkrát nové postupy. Pancierová ochrana nad hladinovej časti bola odolná voči 356 mm "superťažkým" protipancierovým granátom o váhe 1 220 kg (oproti predchádzajúcim triedam, ktoré odolávali ťažkým granátom o váhe 1 020 kg). Trieda Montana bola jediná trieda bojových lodí, ktorá by bola odolná voči týmto granátom.
Rýchlosť triedy sa však vrátila na úroveň tried North Carolina a South Dakota ktorá bola len 28 uzlov (52 km) oproti trieda Iowa s rýchlosťou 33 uzlov (61 km).
Vzhľadom na nižšiu rýchlosť by však bolo zotrvanie v službe po dokončení bolo diskutabilné, pretože aj moderné triedy postavené po roku 1940 s touto rýchlosťou boli dva roky po vojne vyradené z námorníctva a zošrotované, alebo sa z nich stali múzeá. Jedinú výnimku tvorila trieda Iowa a USS Alabama (BB-60) z triedy South Dakota ktorá bola presunutá do rezervy a vyradená až v roku 1962, a následne v roku 1964 premenená na múzeum.
Vzhľadom na predĺženie až o tretinu oproti triede Iowa jednotky triedy Montana nemohli použiť Panamský kanál, čím bola znížená možnosť operatívne presúvať plavidlá medzi Atlantikom a Pacifikom, preto sa US Navy rozhodla rekonštruovať Panamský kanál. Po skončení vojny, keď bolo jasné, že plavidlá nebudú postavené sa od prebudovania Panamského kanálu upustilo.
Aj keď trieda Montana nebola nikdy postavená jej design bol použitý ako modelový pre tiedu lietadlových lodí Midway.
Nouans
Nouans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
William Whewell
William Whewell [ju'l] (* 24. máj 1794, Lancaster, Spojené kráľovstvo – † 6. marec 1866, Cambridge, Spojené kráľovstvo) bol anglický vedec, anglikánsky kňaz, postupne profesor matematiky, mineralógie a filozofie morálky v Cambridge. S jeho menom sa spája osamostatnenie filozofie vedy ako disciplíny.
Presadzoval vo vedách aplikáciu indukcie, ktorá podľa neho nie je iba hromadením nových faktov, ale aj tvorbou všeobecných zákonov, ktoré ako také nejestvujú ani v jednom z týchto faktov.
Vápenice
Vápenice môže byť:
William Whewell
Iné projekty
.
Mestská oblasť
thumb|San Francisco, príklad urbanizovanej oblasti
Mestská oblasť alebo urbanizovaná oblasť je oblasť so zvýšenou hustotou človekom vytvorených štruktúr mestského typu v porovnaní s okolím, ktoré ju obklopuje. Mestské oblasti sa zvyčajne nazývajú mestá.
Na rozdiel od mestskej oblasti zahŕňa metropolitná oblasť alebo metropolitný región okrem mestskej oblasti aj satelitné mestá a okolité obce, ktoré sú ekonomicky prepojené s centrálnym mestom.
Pozri aj
Gyvenvietė
Tor Arne Hetland
Tor Arne Hetland (* 12. január 1974, Stavanger, Nórsko) je profesionálny nórsky bežec na lyžiach. Je držiteľov dvoch olympijských medailí a piatich z majstrovstiev sveta
Cogny (Cher)
Cogny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Atitlán (sopka)
Atitlán je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na juhozápade Guatemaly, na brehu jazera Atitlán, vedľa stratovulkánov Tolimán a San Pedro. Prevažne andezitová sopka je najmladšia z trojice stratovulkánov, vytvorených na okraji pleistocénnej kaldery.
Od 15. storočia bolo zaznamenaných niekoľko erupcií prevažne explozívneho charakteru, posledná 3. mája 1853.
Iné projekty
.
Santa Clara
Santa Clara (šp. svätá Klára) môže byť:
Johan Joseph Aarts
Životopis
Spolu so svojím priateľom Janom Vijlbriefom patrí Aarts k avantgardnej skupine, ktorá sa zaoberala pointillizmom. V tomto štýle vytvoril šesť krajinomalieb v jemných farbách. Odvrátil sa od maliarstva ku grafike a v roku 1895 začal učiť na akadémii v Haagu. V roku 1911 bol vymenovaný za profesora grafického umenia na Rijksakademie van Beeldende Kunsten v Amsterdame. Túto funkciu zastával až do svojej smrti v roku 1934. Jeho grafické práce tvoria podivný kontrast k jeho raným obrazom.
Diela Aartse sú vystavené okrem iného v Kröller-Müller Museum v Otterlo.
Suchy Grunt
Suchy Grunt môže byť:
Svätá liga
Svätá liga je niektoré z medzinárodných spojenectiev v Európe v 15. až 17. storočí, ktoré väčšinou inicioval pápež proti nepriateľom pápežského štátu. Konkrétne to môže byť:
Nemesszentandrás
Nemesszentandrás je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Pacsa.
Má rozlohu 547 ha a žije tu 286 obyvateľov (2007).
Németfalu
Németfalu je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Zalaegerszeg.
Má rozlohu 865 ha a žije tu 194 obyvateľov (2007).
Gorgosaurus
Gorgosaurus bol rod veľkého mäsožravého dinosaura (teropóda) z čeľade Tyrannosauridae, žijúceho v období vrchnej kriedy (asi pred 76,5 až 75 miliónmi rokov) na západe Severnej Ameriky. Jediný druh je Gorgosaurus libratus.