cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veľká hra
Tibet
Jedným z aktov klasickej fázy Veľkej hry bola aj Britská invázia do Tibetu v rokoch 1903 až 1904. Rovnako ako v prípade oboch anglo-afganských vojen, aj v tomto prípade bola hlavným dôvodom britskej invázie obava, aby Ruská ríša nezískala vplyv v jednom z nárazníkových štátov obklopujúcich Britskú Indiu.
Na rozdiel od oboch anglo-afganských vojen bola Britská invázia do Tibetu vojensky úspešná. Briti vyhrali vďaka svojmu neporovnateľne modernejšej výzbroji, (najmä guľometom „Maxim“), všetky vojenské stretnutia, ku ktorým v priebehu invázie došlo. Tibeťania však bojovali sami, bez akejkoľvek vojenskej podpory vtedy už veľmi oslabeného Čínskej ríše, ktorého bol Tibet súčasťou a nedostali ani žiadnu inú vojenskú podporu. K prvému stretnutiu a veľkému masakru Tibeťanov došlo 31. marca 1904 v tzv. bitke pri Guru. K ďalšiemu významnému stretnutiu došlo v Gjance, kde sa britské vojská po delostreleckej paľbe zmocnili pevnosti nad mestom.
Keď britsko-indické vojská vstúpili do Lhasy, Briti prinútili zástupcov nimi dosadenej tibetskej vlády (vtedajší dalajláma Thubtän Gjamccho z mesta utiekol do Vonkajšieho Mongolska) podpísať anglo-tibetskú zmluvu. Tibet sa v nej zaviazal k otvoreniu hraníc medzi Sikkimom a Tibetom pre voľný obchod medzi britskými a tibetskými subjektami a k vyplateniu odškodnenia britskej vláde za výdavky, ktoré jej vznikli vyslaním vojenských síl do Lhasy. Súčasne sa zaviazal, že bude všemožne podporovať britského obchodného poverenca so sídlom v Gjance. (Tento úrad existoval od roku 1904 až do roku 1944, od tridsiatych rokov dvadsiateho storočia paralelne s veliteľstvom Britskej misie v Lhase.) thumb|left|Pevnosť v [[Gjance, dobytá Britmi počas ich postupu na Lhasu]] V dohode sa Tibet tiež zaviazal, že bez britského súhlasu neodstúpi žiadne zo svojich území inej mocnosti a neudelí žiadnej inej mocnosti koncesiu k zriaďovaniu železníc, telegrafných liniek a baní.
V roku 1906 bola uzatvorená dohoda medzi Britániou a Čínou, v ktorej sa Briti zaviazali, že neanektujú tibetské územie a nebudú zasahovať do vnútornej správy Tibetu, a Číňania naopak, že to isté nedovolia žiadnemu inému štátu. V britsko-ruskej zmluve z roku 1907 Briti uznávajú Tibet ako zvrchované územie Číny a zaväzujú sa rešpektovať jeho územnú celistvosť, nevysielať do Lhasy svojich diplomatických zástupcov a nevstupovať do rokovania s Tibetom inak, než ako prostredníci čínskej vlády. Obe tieto bilaterálne dohody mali v kontexte už existujúcich právomocí Britov v Tibete a Číne iba formálny charakter.
V roku 1910 obsadili Tibet znovu aj vojská Čínskej ríše. Po odchode čínskych jednotiek z Tibetu v roku 1912 bola až do štyridsiatych rokov dvadsiateho storočia britská posádka jedinou zahraničnou vojenskou zložkou prítomnou na tibetskom území.
Druhá fáza
náhľad|Ukážka z anglického satirického časopisu z roku [[1911: „Keby medzi nami nepanovalo dokonalé porozumenie, ja (britský lev) by som bol v pokušení sa Vás (ruského medveďa) spýtať, čo to tam robíte s našim malým kamarátom (perzskou mačkou).“]]
Druhá fáza Veľkej hry začala po októbrovej revolúcii v Rusku v roku 1917. Sovietske Rusko prehlásilo dohody uzatvorené Ruskou ríšou za neplatné, a to vrátane britsko-ruskej dohody z roku 1907. Rusko-britská rovnováha dosiahnutá dohodou v roku 1907 tak prestala existovať.
V roku 1919 vypukla tretia anglo-afganská vojna. Vládca Afganistanu Amánulláh vyhlásil plnú nezávislosť a súčasne vypuklo povstanie Paštunov žijúcich v Britskej Indii. Briti, prvýkrát v afganských dejinách, bombardovali Afganistan letecky. Obe strany sa čoskoro ocitli v patovej situácii. Boje ukončila dohoda z Rávalpindí, uzatvorená v tom istom roku (1919). Britské impérium v dohode uznalo nezávislosť Afganistanu a priznalo mu právo na samostatnú zahraničnú politiku. V máji 1921 podpísal Afganistan so Sovietskym Ruskom dohodu o priateľstve a do Afganistanu začala prúdiť sovietska zahraničná pomoc. Britský a ruský vplyv v Afganistane sa vyrovnal. Afganistan sa aj tak nestal satelitom ani Britského impéria, ani Sovietskeho zväzu a robil samostatnú politiku - teraz „padišah“ Amánulláh ponúkol útočisko moslimským utečencom zo Sovietskeho zväzu i indickým nacionalistom z Britskej Indie, a snažil sa zjednotiť paštunské kmene na oboch stranách Durandovej línie.
So začiatkom druhej svetovej vojny došlo k dočasnému zjednoteniu britských a sovietskych záujmov v Afganistane. V roku 1941 oba štáty vyvinuli tlak na Afganistan, aby vyhostil talianskych a nemeckých občanov, ktorí neboli súčasťou akreditovaného diplomatického zboru.
Z druhej svetovej vojny sa, vďaka vojnovému vyčerpaniu materského Spojeného kráľovstva, Britské impérium už nespamätalo a transformovalo sa do organizácie s celkom inými pravidlami a účelom - do Spoločenstva národov (Commonwealth). Veľká hra tak skončila a bola nahradená tzv. Novou Veľkou hrou, tentoraz s aktívnou účasťou Spojených štátov amerických, Čínskej ľudovej republiky a ďalších štátov.
Sexit (album)
Sexit je prvý štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Sexit z roku 1992.
Zoznam skladieb
(LP, Opus – 91 2378-1 331, Barcode: 8596991237812)
Strana B
Poznámka :Ukážky piesní vo formáte mp3 sú k dispozícii na http://www.last.fm/music/Sexit/Sexit+1
Autorstvo
Hudba a texty
Vývinové pásmo kultúry
Vývinové pásmo kultúry je proces (alebo viac menej integrované procesy) v rámci vývinu kultúry vyčlenený podľa povahy produktov, ktoré sa v jeho priebehu produkujú; za vývinové pásma kultúry možno považovať napr. vývin filozofie, umenia, náboženstva, vedy, techniky.
Pigment (biológia)
Pigment je chemická látka (organického pôvodu), ktorej prítomnosť v bunke spôsobuje zmenu sfarbenia založenú na selektívnej absorpcii svetla. Tak v rastlinnej, ako aj v živočíšnej ríši môže pigment významným spôsobom ovplyvňovať život svojho nositeľa. Príkladom pigmentov v tele rastlín a živočíchov môžu byť chlorofyl, hemoglobín, melanín alebo karotenoidy.
Alunit
Alunit je minerál kryštalizujúci v trigonálnej sústave, chemicky hydratovaný podvojný síran draslíka a hliníka - KAl3(SO4)2(OH)6.
3534 Sax
3534 Sax je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil E. Delporte 15. decembra 1936.
Alunit
Charakteristika
Tento minerál vytvára klencové, často pseudokubické kryštály. Väčšinou však máva celistvý, zrnitý alebo kompaktný habitus; niekedy sa vyskytuje aj vo vláknitej podobe. Alunit má zvyčajne bielu farbu, no môže byť aj sivastý, červenkastý, žltkastý alebo hnedý, vryp má biely. Patrí k priehľadným až takmer nepriehľadným minerálom a vyznačuje sa skleným alebo perleťovým leskom.
Vznik
Tvorí sa v sopečných horninách a ako žilný minerál.
Poznávanie
Pri zohrievaní v uzavretej skúmavke uvoľňuje alunit vodu.
La Salvetat-Peyralès
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1069 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Subatómová častica
Subatómové častice a ich vzájomné interakcie skúma fyzika častíc, t. j. subjadrová fyzika, a (jadro ako celok) jadrová fyzika.
Druhy subatómových častíc
Podrobnosti pozri napr. v článkoch Zoznam elementárnych častíc, fundamentálna častica a hadrón.
Častice
Koncept častice je jedným z niekoľkých konceptov, ktoré časticová fyzika prebrala z klasickej fyziky. Tento opis sveta okolo nás sa používa napríklad na opis správania sa hmoty a energie v subatomárnych mierkach kvantovej fyziky.
Následkom pokusov, ktoré preukázali, že svetlo sa môže správať ako prúd častíc a zároveň môže mať vlastnosti ako vlnenie, prešiel pojem častice významnými zmenami. Nový koncept vlnovo-časticového dualizmu zohľadňuje toto správanie častíc na kvantovej úrovni a ďalší nový koncept, princíp neurčitosti, hovorí, že analýza častíc na tejto úrovni vyžaduje štatistický prístup.
Energia
Podľa Einsteinovej hypotézy sú energia a hmota vzájomnými ekvivalentami. To znamená, že hmotu je možné jednoducho vyjadriť pomocou energie a naopak. A preto existujú len dva spôsoby prenášania energie – a to častice alebo vlnenie. Napríklad svetlo je možné opísať ako vlnenie a aj ako časticu. Toto sa nazýva vlnovo-časticový dualizmus. Vďaka objavom Alberta Einsteina, Louisa de Broglie a mnohých ďalších súčasná teória tvrdí, že všetky častice majú aj povahu vlnenia. Tento jav bol preukázaný nielen pri elementárnych časticiach, ale aj pre zložené častice ako atómy či dokonca molekuly. Podľa tradičnej formulácie nerelativistickej kvantovej mechaniky podliehajú vlnovo-časticovému dualizmu všetky objekty, dokonca aj makroskopické objekty. Skúmanie interakcií medzi časticami trvalo veľa storočí a prinieslo niekoľko jednoduchých zákonov opisujúcich správanie častíc pri vzájomných interakciách a kolíziách. Základom týchto zákonov je zákon zachovania energie a zákon zachovania hybnosti. Vďaka ním môžeme vypočítať vzájomné interakcie častíc vo všetkých mierkach od hviezd až po kvarky.
Rozdelenie atómu
Hmotnosť negatívne nabitého elektrónu sa rovná 1/1836 hmotnosti atómu vodíka. Pozitívne nabitý protón predstavuje zvyšok hmotnosti atómu vodíka. Počet protónov v jadre prvku sa označuje ako atómové číslo. Neutróny sú elektricky neutrálne častice s mierne vyššou hmotnosťou ako protón. Rozdielne izotopy rovnakého prvku obsahujú rovnaký počet protónov a líšia sa počtom neutrónov. Nukleónové číslo izotopu predstavuje počet nukleónov tzn. neutrónov a protónov spolu.
Historická predstava
V prvých desaťročiach 20. storočia fyzici postupne zistili, že atómy nepredstavujú najmenšiu nedeliteľnú čiastočku hmoty, ako sa očakávalo už od dôb starých Grékov. Mnohé experimenty (napríklad pokusy Ernesta Rutherforda) postupne viedli k myšlienke, že aj atóm má vnútornú štruktúru, čiže – inými slovami povedané – tiež sa z niečoho skladá.
Vtedajšia predstava bola taká, že atóm má rozmery asi 1 × 10−10 m. Hlboko vnútri atómu sa nachádza jeho jadro s rozmermi 1 × 10−15 m a vo zvyšnom voľnom priestore sa pohybuju subatomárne častice – elektróny. Očakávalo sa, že jadro nesie kladný elektrický náboj a rovnako veľký záporný náboj predstavujú práve elektróny. Čiže navonok sa atóm prejavuje ako elektricky neutrálny.
Protón aj neutrón sú častice asi 1 800-krát hmotnejšie než elektrón, pričom protón má elektrický náboj rovnako veľký ako elektrón ibaže kladný a neutrón je z elektrického hľadiska neutrálny.
V tých časoch sa zdalo, že pomocou kombinovania týchto troch subatomárnych častíc je možné objasniť ako funguje atóm a tiež to, prečo jestvuje veľké množstvo atómov a ich izotopov. Ale v priebehu ďalších desaťročí fyzici postupne objavovali ďalšie a ďalšie subjadrové častice. Niektoré z nich zapadali do predstáv o štruktúre atómu, niektoré sa však zdali nadbytočné.
Moderná predstava
V 60-tych rokoch 20. storočia fyzici spoznali niekoľko stoviek subatomárnych častíc. Znamenalo to, že počiatočný sen vysvetliť rôznosť sveta atómov pomocou niekoľkých subatomárnych častíc sa rozplynul.
V priebehu nasledujúcich rokov sa fyzikovi Murray Gell-Mannovi podarilo navrhnúť novú systematiku subatomárnych častíc. Jeho nápad spočíval v tom, že do teórie zaviedol šesť nových častíc nazvaných kvarky. V tejto dodnes platnej teórii sa celý fyzikálny svet dá vysvetliť pomocou 6 kvarkov, 6 leptónov (častice podobného druhu ako elektrón) a vzájomných fyzikálnych pôsobení medzi nimi.
Fyzikálne pôsobenie
Pod fyzikálnym pôsobením sa myslia sily, ktoré pôsobia medzi časticami. Poznáme 4 sily alebo pôsobenia (fyzikálne interakcie):
Polková
Polková je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Kysuce.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Klokočov v okrese Čadca v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 5,0824 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Ochrana zriedkavého biotopu oligotrofných rašelinných lúk, ktorých vznik podmienil geologický podklad, klimatické pomery a iné biotické a abiotické faktory. Výskyt chránených a ohrozených druhov rastlín. Význam vedecko-výskumný, náučný a kultúrno-výchovný.''
Radostov
Radostov je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 138 obyvateľov, z toho 72 mužov a 66 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 38,7 roka, ženy 42,8 roka).
Terminátor (elektronika)
náhľad|50 [[Ohm (jednotka)|Ω terminátor s BNC konektorom, používaný pre ukončenie oboch koncov zbernice tvorenej koaxiálnym káblom pri 10Base2 Ethernete]] náhľad|[[SCSI terminátor]]
Terminátor v elektronike je súčiastka, ktorou sa ošetrí koniec elektrického vodiča použitého na prenos signálu. Najmä pri vysokých frekvenciách signálu vznikajú vďaka odrazom od koncov vodiča nežiaduce interferencie a tým rušenie, znižujúce kvalitu signálu na vedení. V najjednoduchšom prípade pasívnej terminácie je koniec vedenia ukončený rezistorom s odporom zhodným s charakteristickou impedanciou vedenia, ktorý vzniku odrazov zabráni.
Terminátor paralelnej zbernice, napr. SCSI, ukončuje každý signálový vodič zbernice samostatne.
Yohimbín
Yohimbín je alkaloid z kôry západoafrického stromu Pausinystalia yohimbe (zastaraný názov Corynanthe yohimbe).
Yohimbín sa používa na liečbu erektilnej dysfunkcie a ako afrodiziakum.
3535 Ditte
3535 Ditte je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 24. septembra 1979.
Puellemontier
Puellemontier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Psilocybín
Psilocybín (N-N-dimetyl-4-fosforyloxy-tryptamín) je alkaloid, ktorý sa prirodzene vyskytuje vo viac ako 200 druhoch húb. Najpotentnejšie druhy pochádzajú z rodu holohlavec (lat. Psilocybe) napríklad Psilocybe cubensis, Psilocybe semilanceata alebo Psilocybe cyanescens, avšak psilocybín bol izolovaný aj z iných rodov húb, napr. zvoncovec (lat. Panaeolus), vláknica (lat. Inocybe) a iné. náhľad|[[Holohlavec končistý (huba z rodu Psilocybe)]] Psilocybín je prekurzorom psilocínu, ktorý vzniká v tele defosforyláciou psilocybínu. Psilocín sa viaže na serotonínové receptory a účinkuje ako psychoaktívna, halucinogénna droga. Jej účinky sú podobné psychoaktívnym látkam ako je LSD, meskalín a dimetyltryptamín. Medzi účinky týchto látok patrí eufória, zmeny vnímania a myslenia, transcendentálne zážitky, ale môžu zahŕňať aj nežiadúce účinky ako podráždenosť, úzkosť a nauzea. V tele sa degraduje prostredníctvom enzýmu monoamínoxidázy (MAO). Inhibítory tohto enzýmu (mnohé lieky) umocňujú psychoaktívne účinky psilocybínu (psilocínu) až dvojnásobne.Toxicita psilocybínu je nízka.
Po prvýkrát (1958) ju izoloval chemik Albert Hofmann, potom čo mu boli poslané vzorky týchto húb. Huby boli indiánmi po stáročia používané v rámci šamanských ceremónií a dostali názov „teonanacatl“ (mäso bohov), ktorý odkazuje na ich divinačné účinky.
Účinky
Účinky psilocybínu sú pomerne nepredvídateľné a variabilné a ako pri ostatných halucinogénoch, veľmi závisia od dávky, druhu huby, od momentálneho psychického stavu a individuálnej fyziológie užívateľa, od tzv. settingu. Holohlavec sa konzumuje buď sušený alebo surový, zo sušených húb sa pripravujú rôzne odvary. Nástup účinku po perorálnom užití halucinogénnych húb je zhruba po 3060 minútach, typická intoxikácia trvá približne 46 hodín.
Telesné účinky
Medzi telesné účinky patria:
Psychické účinky
Hlavným prejavom intoxikáciou psilocybínom je tzv. zmenený stav vedomia (z angl. altered state of consciousness). Tento stav sa dá charakterizovať ako hlboká alterácia vnímania (tak ako percepcia vonkajších podnetov, tak aj vnímanie vlastného ja), myslenia a emotivity (intenzívnejšie emočné prežívanie).
Medzi zmeny a poruchy psychických funkcií patria:
Zriedkavejšie sa môžu dostaviť aj veľmi nepríjemné až desivé zážitky slangovo označované ako „zlý trip“ (z angl. bad trip). Medzi negatívne psychické účinky patrí nervozita, depresia, úzkosť, niekedy až panické ataky, vzácne paranoja.
Mechanizmus účinku
Medzi hlavné mechanizmy účinku patria:
Rekreačné
Psilocybín sa užíva aj rekreačne s cieľom dosiahnuť príjemné účinky, sebapoznanie, osobnostný rast a väčšiu kreativitu.
Terapeutické
Stále viac štúdií naznačuje, že psilocybín so psychologickou podporou môže byť využitý pri terapii viacerých psychických porúch, napr. úzkosť a depresia na konci života, závislosť od tabaku a alkoholu, obsedantno-kompulzívna porucha farmakorezistentná depresia. V roku 2020 bola uverejnená randomizovaná klinická štúdia, v ktorej sa skúmal účinok psilocybín-asistovanej terapie u pacientov s depresívnou poruchou. V tejto štúdii sa popísal rapídny antidepresívny efekt psilocybínu trvajúci dlhšie ako štyri týždne.
Riziká
Medzi vedľajšie účinky a riziká patrí najmä:
Farmakodynamika
Psilocybín je v tele rapídne defosforylovaný na psilocín, ktorý je aktívny metabolit psilocybínu, je to agonista viacerých sérotonínových receptorov, ktoré sú známe aj ako 5-hydroxytryptamínové (5-HT) receptory. Psilocín sa viaže s veľkou afinitou na 5-HT2A receptory, prepokladá sa, že tie sú najviac zodpovedné za halucinogénny účinok. S nízkou afinitou sa viaže na 5-HT1 receptory, vrátane 5-HT1A a 5-HT1D; účinky sú sprostredkované aj cez 5-HT2C receptory. Výsledný účinok je psychotomimetický (psychózu napodobujúci). Psilocybín a jeho aktívny metabolit psilocín, na rozdiel od LSD, nemajú afinitu k dopamínovým D2 receptorom. Stimulácia sérotonínových receptorov 5-HT2A a 5-HT1A pôsobí modulačne na uvoľňovanie dopamínu a vedie k zvýšeniu jeho uvoľňovania v nc. caudatus a v putamen a k zvýšeniu vo ventrálnom striáte - k podobným zmenám, aké sa zisťujú pri schizofrénii. Aj preto poznanie mechanizmu účinku psilocínu a psilocybínu prispieva k lepšiemu pochopeniu etiopatogenézy psychózy.
Farmakokinetika
Približne 50% sa absorbuje po perorálnom užití. Psilocybín sa metabolizuje hlavne v pečeni, kde konvertuje na psilocín, ktorý je ďalej metabolizovaný enzýmom monoamínoxidáza, následne vznikajú metabolity, ktoré môžu cirkulovať v plazme. Aktívny metabolit psilocybín - psilocín sa vylučuje močom v konjugovanej forme a jeho koncentrácia v moči po užití bežnej dávky psilocybínu je nízka.
História
náhľad|Kamenné sošky s klobúkom v tvare huby (1000 pred Kr.) Ľudia užívajú psychedeliká už niekoľko tisíc rokov. Najstarší dôkaz rituálneho používania posvätných húb je objav jaskynnej maľby v saharskej púšti z obdobia neolitu (9000-7000 pred Kr.). Znázorňuje antropomorfnú postavu s telom pokrytým hubami a so včelou hlavou, špekuluje sa, že odkazuje na uchovávanie húb v mede. Rozsiahlejšie dochované nálezy, takzvané hubové kamene pochádzajú od domorodých kmeňov Strednej Ameriky z obdobia okolo 1000 pred Kr. Písomné dôkazy o požívaní posvätných húb - lokálne nazývaných „teonanacatl“ (mäso bohov) pochádzajú z mexických rukopisov španielskych mníchov (napr. františkánom Bernardinom de Sahagún).
O „znovuobjavenie“ psychedelík sa v 50. rokoch zaslúžila mazatécka šamanka María Sabina, ktorá ich podala bankárovi a vášnivému etnomykológovi R.G. Wassonovi. Netrvalo dlho a ich účinky zakúsil aj kontroverzný harvardský profesor psychológie Timothy Leary, ktorý sa neskôr stal významnou postavou kontrakultúrneho hippies hnutia.
Alexej Pavlovič Michnov
Alexej Michnov (* 31. august 1982, Kyjev, Ukrajina) je ruský hokejový útočník. Meria 195 cm a váži 104 kg (2006).
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu ruskej hokejovej superligy Lokomotiv Jaroslavľ.
Reprezentácia
Tréner Vladimir Krikunov ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Nosí číslo 7. Na šampionáte sa stretol so svojím bratom Andrijom, ktorý reprezentuje rodnú Ukrajinu.
Blátka
Blátka je prírodná rezervácia ev. č. 1014 neďaleko obce Určice v okrese Prostějov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ada Rapošová
Ada Rapošová (rod. Brozmanová; * 18. január 1913, Brezno – † 1999, Bratislava ) bola slovenská režisérka.
Životopis
Absolvovala rodinnú školu a Matičnú hudobnú školu v Banskej Bystrici, 1932 v Prahe kurz pre vychovávateľky a administratívne pracovníčky v sociálnych ústavoch. Pôsobila vo viacerých mestách Slovenska, od roku 1945 pravidelne spolupracovala s rozhlasom, najprv v Košiciach a potom v Bratislave ako herečka a režisérka vysielania pre ženy. Roku 1952-1959 interná slovesná režisérka Čs. rozhlasu, 1959-1960 režisérka Hlavnej redakcie programov pre deti a mládež Čs. televízie v Bratislave. Zapojila sa herecky do ochotníckeho divadelného hnutia v Brezne a v tejto činnosti pokračovala aj v Ľubietovej, kde vytvorila viacero významných postáv. S rozhlasom začala externe spolupracovať roku 1942, neskôr ako interná rozhlasová režisérka sa sústredila predovšetkým na pôvodnú slovenskú a českú tvorbu, ďalej slovenskú a českú klasiku - inklinovala najmä ku komédii, ale neobchádzala ani svetovú klasiku. Režírovala rozprávky mnohé vo vlastnej úprave a hry pre mládež, za nahrávku mimoriadnych kvalít sa považuje jej réžia Olivera Twista (1958). V čs. televízii režírovala hry pre mládež (Smrť Jánošíkova, Olejkár, Čenkovej deti a i.). Nositeľka viacerých ocenení.
Bukovina
Bukovina môže byť:
Lingvistická operácia
Lingvistická operácia je napr. parafráza, transformácia atď.
Ernolsheim-lès-Saverne
Ernolsheim-lès-Saverne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
3536 Schleicher
3536 Schleicher je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
Ernolsheim-lès-Saverne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roudnice
Roudnice je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 629 obyvateľov, z toho 313 mužov a 316 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,1 roka (muži 36,2 roka, ženy 39,9 roka).
3537 Jurgen
3537 Jurgen je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 15. novembra 1982.
Logická operácia
Logická operácia je akt, v dôsledku ktorého sa z už daných myšlienok tvoria myšlienky nové. V tradičnej logike ide napr. o zovšeobecnenie, porovnanie a pod., v matematickej logike ide napr. o konjunkciu, disjunkciu a iné...
Vojtovský prameň
Nachádza sa v katastrálnom území obce Čadca v okrese Čadca v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1973 a naposledy novelizované v roku 1984 na 0,0301 ha.
Predmetom ochrany je: Prírodná pamiatka je vyhlásená na ochranu mineralizovaného prameňa s pravidelnými výronmi plynov, ktoré poukazujú na súvislosť s hlbšími geologickými štruktúrami, ako charakteristického a zároveň zriedkavého javu flyšového pásma na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Ostrovné kráľovstvo
Ostrovné kráľovstvo je kráľovstvo v Midkémii.
Ostrovné sa nevolá preto, že by bolo len z ostrovov, ale preto, že hlavné mesto leží na ostrove Rillanon v Mori kráľovstiev.
Zaberá prakticky celý severný kontinent od Údolia snov na juhu až po Zuby sveta na severe a od západného pobrežia až po Východné kráľovstvá. Na sever od neho je už len zem Moredhelov.
Hlavné mesto západnej časti je Krondor, najväčšie mestá sú Salador a Yabon.
História
Na pevnine sa uchytilo, keď králi z Rillanonu dobyli mesto Bas-Tyra. Severnú časť kontinentu ovládalo cisárstvo Veľká Kesh, ktoré bolo zrovna v tej chvíli oslabené vojnou s Južnou konfederáciou. Kým sa cisárstvo znovu posilnilo, ovládalo Ostrovné Kráľovstvo celý sever kontinentu a hranica medzi ním a cisárstvom bola Údolie Snov. O toto údoli sa viedli nekonečné drobné pohraničné boje.
Niekolkokrát muselo zvádzať ťažké vojny, najprv Trhlinovú vojnu, potom Hadie Vojny.
Muskarín
Muskarín je alkaloid izolovaný po prvýkrát z muchotrávky červenej (Amanita muscaria) v roku 1869.
História
Bol prvou študovanou parasympatomimetickou látkou - látkou, ktorá spôsobuje vážnu aktiváciu periférneho parasympatického nervového systému ktorá môže končiť záchvatmi a smrťou. Muskarín na rozdiel od mnohých alkaloidov neúčinkuje na centrálny nervový systém, pretože neprechádza cez mozgovo-krvnú bariéru. Napodobňuje účinok neurotransmitera acetylcholínu a viaže sa na acetylcholínové receptory.
Toxikológia
Otrava muskarínom sa prejavuje do 30 minút po požití huby silnou saliváciou, potením a slzením. Následne po týchto symptómoch nasleduje bolesť v oblasti brucha, hnačka, nevoľnosť, rozmazané videnie a sťažené dýchanie. Intoxikácia nastáva po dvoch hodinách. Smrť otravou je vzácna, väčšinou sa vyskytuje u osôb so srdcovými alebo dýchacími problémami. Špecifickou protilátkou je atropín.
Množstvo muskarínu muchotrávkach je v strednej Európe vyššie, než napríklad v Škandinávii alebo na Sibíri.
Vladimir Vasilievič Krikunov
Vladimir Vasilievič Krikunov (* 23. apríl 1950 Kirovo-Čereck, ZSSR (dnes Rusko)) je bývalý ruský hokejista a súčasný hokejový tréner, ktorý na MS 2006 viedol ruskú reprezentáciu.
Počas aktívnej kariéry hrával v najvyššej sovietskej lige za Kristall Saratov, Krylia Sovetov Moskva a Dinamo Riga. Pôsobil na pozícii obrancu. Odohral 382 zápasov a získal 78 bodov.
České aerolinie
České aerolinie a.s. (skratka: ČSA; staršie: Československé aerolinie/Československé aerolínie; skratka: ČSA; ešte staršie: Československé státní aerolinie/Československé štátne aerolínie (uvádzané aj ako Československá státní aerolinie/Československá štátna aerolínia)) sú český (predtým česko-slovenský) národný letecký dopravca, ktorý má svoju základňu na Letisku Václava Havla v Prahe. Nadväzuje na tradíciu, identitu a pôvodne aj značku česko-slovenskej národnej leteckej spoločnosti Československé štátne aerolínie, po druhej svetovej vojne Československé aerolínie, ktoré boli v januári 1991 rozdelené delimitáciou majetku na českú spoločnosť Československé aerolinie a ku slovenskému podniku SLOV-AIR.
V roku 2018 prevádzkovali pravidelné a nepravidelné linky približne do 50 destinácií v Európe a Ázii. Spoločnosť v roku 2017 prepravila 2,67 miliónov cestujúcich, čo predstavuje 18% nárast oproti predchádzajúcemu roku. V roku 2018 u ČSA pracovalo 692 zamestnancov. Slúžia tiež ako dopravca nákladu. Od marca 2001 sú členom aliancie leteckých spoločností SkyTeam. Slogan ČSA znie „V oblakoch ako doma“. Majoritným vlastníkom spoločnosti je s necelými 98% spoločnosť Smartwings a so zvyšnými 2% Česká pojišťovna.
ČSA je piata najstaršia doteraz fungujúca letecká spoločnosť na svete. Staršie sú iba holandská KLM (1919), kolumbijská Avianca (1919), austrálsky Qantas (1920) a sovietsky, resp. ruský Aeroflot (1923).
Založenie
Dňa 17. júla 1923 bol ministerskou radou schválený návrh ministra verejných prác na zriadenie štátneho podniku Československé štátne aerolínie (ČSA). Československé štátne aerolínie vznikli dňa 6. októbra 1923 a do čela vzniknutej spoločnosti bol postavený major Hupner, ktorý sa stal prvým riaditeľom ČSA. Domovským letiskom novovzniknutej spoločnosti sa stalo Letisko Praha-Kbely.
thumb|Aero A.14 Brandenburg Československých štátnych aerolínií s imatrikulačnou značkou L-BARG
Uskutočnenie historicky prvého letu novovzniknutej spoločnosti bolo naplánované na 28. október 1923 teda na 5. výročie vzniku samostatného Česko-Slovenska. Let bol uskutočnený lietadlom Aero A.14 vo farbách ČSA. Pilotoval ho šéfpilot ČSA, Karel Brabenec, ktorý vykonal iba symbolický oblet letiska. Oblet nebol vykonaný z dôvodu zlého počasia, ako je mylne interpretované niektorými zdrojmi vrátane ČSA, ale z celkom iného prostého dôvodu, 28. október pripadol v roku 1923 na nedeľu a v tento deň v týždni (nedeľa) sa civilné letecké linky nelietali. Odloženie letu kvôli zlému počasiu navyše vyvracia fakt, že v dobových záznamoch je uvedený prílet vojenského lietadla na trase Košice – Praha, ktorý pristál v Kyjoch, neďaleko kbelského letiska, z čoho je zrejmé, že meteorologické podmienky pre uskutočnenie letu boli vyhovujúce.
Let s cestujúcim sa tak uskutočnil v pondelok 29. októbra. Lietadlo Aero A.14 s imatrikulačnou značkou L-BARC vzlietlo z kbelského letiska o 12:35 na linku z Prahy do Bratislavy. Pilotoval ho Karel Brabenec, pričom prvým cestujúcim sa stal redaktor Lidových novin, Václav König. Na palube lietadla sa nachádzalo aj novín a 760 g pošty. Po absolvovaní dlhej trate lietadlo pristálo o 14:55 na letisku Vajnory v Bratislave. V ten istý deň vzlietlo z vajnorského letiska o 12:30 v opačnom smere lietadlo Aero A.14 (L-BARI) na linke z Bratislavy do Prahy. Lietadlo riadil štábny rotmajster Josef Cinibulk. Aj pri tomto lete bol na palube novinár, Gustáv Adolf Bežo, a necelý kilogram poštových zásielok. Na kbelskom letisku v Prahe pristáli o 16:00.
Dňa 5. mája 1924 bola linka predĺžená až do Košíc, kam let v tom čase trval približne 6 hodín. Počas tohto roku ČSA uskutočnili celkovo 649 letov, pri ktorých bolo prepravených 426 osôb a tiež leteckej pošty. Lety zabezpečovali stroje Aero A.14 a Aero A.10, ktoré začali byť v roku 1925 postupne nahradzované typom DH.50.
ČSA boli tiež nástrojom národnej prestíže, a tak boli značne dotované Ministerstvom verejných prác. V rokoch 1923 a 1924 nedosahovali tržby výšky ani jedného percenta finančných nákladov. Dňa 24. mája 1926 bola pravidelná linka Praha – Bratislava rozšírená o Brno. O dva roky neskôr pribudli do flotily ČSA lietadlá Farman Goliáš a Aero A.23.
1929 – 1939
V roku 1929 sa spoločnosť stala členom Medzinárodného združenia leteckých dopravcov, čo bol predchodca dnešnej organizácie IATA založenej v roku 1945. Miesto doterajšej poznávacej značky L tak ČSA prijali kód OK. Označenie OK získali Československé aerolínie kurióznym spôsobom. Česko-slovenská delegácia, ktorá mala za úlohu dostaviť sa na zasadnutie národov prišla neskoro a vopred dohodnuté označenie CS bolo už zabraté (vybrali si ho Portugalci na počesť kráľa Carlosa). Keďže vedúcim delegácie bol Otakar Koudelka, niekto navrhol použiť jeho iniciály ako označenie IATA, a tak bol návrh prijatý. V tejto dobe nemal výraz „OK“ taký význam ako má dnes. Dňa 6. mája toho istého roku bola tiež linka Praha – Brno – Bratislava – Košice predĺžená do Užhorodu. Vďaka tomu bol letecký prepojený západ a východ Česko-Slovenska.
thumb|left|[[Airspeed Envoy|Airspeed AS.6E Envoy III (OK-BAL) v službách Československých štátnych aerolínií, 1936]]
Spočiatku ČSA lietali len na vnútroštátnych linkách, pričom prvá linka do zahraničia bola otvorená dňa 1. júla 1930 z Bratislavy do Záhrebu. Neskôr boli lety predĺžené aj do Sušaku (dnešná Rijeka) a Dubrovníka. Juhoslovanský úsek Jadranského expresu ČSA obsluhovalo obojživelné lietadlo Saro Cloud. ČSA postupne nasadili do prevádzky lietadlá Aero A.35, Aero A.38, Fokker/Avia F.VIIb-3m a Ford 5-AT-C Trimotor, ktorý 22. augusta 1930 havaroval neďaleko Jihlavy. V roku 1931 bol zavedený do prevádzky typ Caproni Ca.97. Od roku 1932 sú lietadlá ČSA vybavené rádiozariadením, čo umožnilo lietať podľa prístrojov (IFR), t. j. v noci alebo za zníženej viditeľnosti. Dňa 11. septembra 1933 bola otvorená pravidelná linka Praha – Bukurešť s dĺžkou. V roku 1935 ČSA zaradili do prevádzky lietadlá Airspeed Envoy a Fokker/Avia F.IXD. Nové vnútroštátne linky ČSA spájali Prahu s Hradcom Králové, Piešťany s Bratislavou a Viedňou, a priamo Prahu s Užhorodom. Dňa 2. septembra 1936 spojili ČSA Prahu s Moskvou. Let s dĺžkou trval v tom čase 10 hodín. Od roku 1936 majú tiež cestujúci po prvýkrát možnosť objednať si na palubu lietadla občerstvenie, ktoré dostanú na letisku pred nástupom na let.
Dňa 7. apríla 1937 sa základňa ČSA presunula z kbelského letiska na novo otvorené letisko Praha-Ruzyně, ktorého stavba bola ocenená zlatou medailou na Medzinárodnej výstave umenia a techniky v Paríži. Od tohto roku sa tiež na palubách lietadiel ČSA začali objavovať stevardky. V tom istom roku boli tiež otvorené ďalšie medzinárodné linky Praha – Brusel a Praha – Bratislava – Klagenfurt – Terst – Benátky. V roku 1938 začali fungovať pravidelné linky do Paríža, Ríma a Budapešti. V období od 15. do 23. septembra toho istého roku však bola prevádzka na väčšine liniek predčasne ukončená.
V dôsledku nemeckej okupácie zvyšku Čiech a Moravy dňa 15. marca 1939 ČSA úplne zastavili prevádzku. Časť lietadiel ČSA prevzala nemecká letecká spoločnosť Deutsche Lufthansa a zvyšné stroje boli demontované. ČSA mali vtedy vo flotile päť lietadiel Savoia-Marchetti S.73, štyri lietadlá Airspeed AS.6 Envoy, dva Fokkery/Avia F.IX, štyri Fokkery/Avia F.VIIb-3m a jedno lietadlo Saro A.19/5 Cloud. Dňa 17. augusta 1939 sa uskutočnila dočasná likvidácia ČSA.
1945 – 1956
thumb|[[Douglas C-47 Skytrain|Douglas C-47 (OK-XDM) Československých aerolínií, ktorý bol vystavený na ruzyňskom letisku]]
Po druhej svetovej vojne bola obnova civilnej letovej prevádzky v Česko-Slovensku zložitá. K dispozícii boli iba lietadlá získané ako vojnová korisť, časť zamestnancov padla v bojoch na fronte alebo v domácom odboji a infraštruktúra bola poškodená. ČSA formálne obnovili činnosť 14. septembra 1945. V tento deň rozhodla česko-slovenská vláda o Československých aerolíniách ako o znárodnenej spoločnosti a jedinom celoštátnom leteckom dopravcovi Česko-Slovenska. Dňa 24. októbra toho istého roku prezident Edvard Beneš podpísal znárodňovacie dekréty, na základe ktorých sa obnovené Československé aerolínie stali jediným leteckým dopravcom Česko-Slovenska a nástupcom predvojnových Československých štátnych aerolínií a Československej leteckej spoločnosti.
thumb|left|[[Iliušin Il-12|Iliušin Il-12B (OK-DBN) ČSA na letisku Orly v Paríži, 27. máj 1957]]
K povojnovému obnoveniu pravidelnej prevádzky ČSA došlo 1. marca 1946, kedy sa uskutočnil prvý let na linke Praha – Zürich lietadlom Junkers Ju 52/3m. Vnútroštátna letová prevádzka ČSA bola obnovená 15. marca 1946 lietadlom Ju 52/3m na linke Praha – Bratislava. V tom istom roku spoločnosť zakúpila z vojnových prebytkov americkej armády lietadlá Douglas C-47, ktoré v továrni Avia postupne rekonštruovali na civilnú dopravnú verziu pre 21 cestujúcich. Prvý obchodný let lietadlom C-47 vo farbách ČSA sa uskutočnil 27. mája 1946. Postupne boli obnovené všetky vnútroštátne linky do Brna, Bratislavy, Sliača a Košíc, pričom sa vnútroštátna letecká sieť rozšírila o Žilinu, Trenčín a Prešov menšími lietadlami typu Siebel a Norseman. V priebehu roku 1946 ČSA ešte obnovili alebo otvorili pravidelné linky do Amsterdamu, Belehradu, Bruselu, Bukurešti, Kodane, Londýna, Paríža, Sofie, Štokholmu a Varšavy.
V roku 1947 po prvýkrát vstúpili do medzikontinentálnej leteckej dopravy na linkách do Káhiry a Ankary. O rok neskôr sú linky ČSA rozšírené o Budapešť, Berlín, Göteborg, Helsinki, Nice a Bejrút.
Ako dôsledok vnútropolitického vývoja po 25. februári 1948 bolo v roku 1949 zrušených množstvo medzinárodných aj vnútroštátnych liniek ČSA, napr. do Bejrútu, Belehradu, Nikózie, ale aj do Českých Budějovíc, Kroměříža, Trenčína a Žiliny. V ČSA prebiehali čistky, pričom spoločnosť muselo opustiť veľa skúsených zamestnancov vrátane pilotov. Dňa 17. júna 1949 zaradili ČSA do flotily prvé dve lietadlá Iliušin Il-12B (OK-CBA a OK-CBF), čím sa u spoločnosti začala dlhá éra zamerania na sovietsku techniku. Namiesto sovietskych lietadiel bol pôvodne plánovaný nákup strojov Douglas DC-6 alebo Lockheed Constellation.
V roku 1950 pokračuje pokles výkonov ČSA na povojnové historické minimum, pričom sa sieť liniek zmenšila na vnútroštátne lety, spoje do niektorých socialistických krajín a do Kodane, Štokholmu a Helsínk. Od roku 1951 začali ČSA prevádzkovať aerotaxi lietadlami Aero Ae-45. Česko-Slovensko malo v tom čase najhustejšiu sieť aerotaxi na svete so 16 stálymi základňami (letiskami) a 80 ďalšími destináciami (väčšinou aeroklubové letiská) pre nástup a výstup cestujúcich. V tom istom roku bol v rámci ČSA zriadený nový útvar na špeciálne poľnohospodárske, lesnícke a vodohospodárske letecké služby. Po zlúčení s útvarom aerotaxi vznikol pod hlavičkou ČSA odštepný závod Agrolet. Nedostatok medzinárodných liniek v tomto období prinútil ČSA hľadať nové aktivity. Po činnostiach vyčlenených do Agroletu začínajú ČSA zabezpečovať nočnú prepravu poštových zásielok či tlačových matríc denníkov v rámci Česko-Slovenska. V rokoch 1951 – 1953 boli Československé aerolínie zapísané v obchodnom registri ako národný podnik, zriadený k 1. januáru 1949 zákonom č. 311/1948 Zb., vyhláškou č. 122/1949 Zb., vládnym nariadením č. 128/1949 Sb. a zákonom č. 148/1950 Zb. Vymazaný bol po zrušení podľa § 13 ods. 7 vládneho nariadenia 34/1952 Zb. V roku 1955 došlo k otepleniu v medzinárodných vzťahoch a postupnému obnovovaniu medzinárodných liniek. ČSA tak obnovili linku do Moskvy s medzipristátím vo Viľňuse, linku do Paríža a vo vnútroštátnej doprave zaviedli priamu linku Praha – Košice.
Dňa 15. júna 1956 sa uskutočnil prvý prílet a prezentácia sovietskeho prúdového dopravného lietadla Tupolev Tu-104 na pražské letisko Ruzyně. K 1. augustu 1956 boli Československé aerolínie zapísané do obchodného registra ako štátny podnik, zriadený listinou ministra dopravy z 25. júla 1956. Na konci roku 1956 sa ČSA rozhodli pre modernizáciu flotily a nákup troch nových lietadiel Tu-104.
1957 – 1990
thumb|[[Tupolev Tu-104|Tupolev Tu-104A (OK-LDA) ČSA na bruselskom letisku, 1958]]
V roku 1957 uviedli do prevádzky licenčne vyrábanú Aviu Av-14. V tom istom roku tiež vstúpili ako druhá letecká spoločnosť na svete natrvalo do prúdovej éry, keď 2. novembra pristálo na letisku v Prahe prvé prúdové dopravné lietadlo pre ČSA, Tupolev Tu-104A, s imatrikulačnou značkou OK-LDA. Lietadlom typu Tu-104A otvorili ČSA dňa 9. decembra 1957 linku Praha – Moskva. V tom čase išlo o prvú linku na svete, ktorá bola obsluhovaná výhradne prúdovými lietadlami. Celkovo kúpili ČSA šesť týchto lietadiel (OK-LDA, OK-LDB, OK-LDC, OK-NDD, OK-MDE a OK-NDF). Po rokoch stagnácie nastal na konci 50. rokov rozvoj medzinárodných liniek ČSA. Spoločnosť obnovila v roku 1958 pravidelné linky do Amsterdamu, Bruselu, Káhiry, Londýna, Zürichu a zaviedla sezónne lety do Tirany. Bratislava získala priame letecké spojenie s Budapešťou a Praha opäť s Karlovými Varmi a Přerovom. Rozvoj siete liniek ČSA pokračoval aj v roku 1959, napr. do Bombaja lietadlom Tu-104A (od 22. augusta) alebo do Ľvova a Kyjeva (od 7. septembra). V tom istom roku sa spoločnosť rozhodla pre nákup nových turbovrtuľových dopravných lietadiel Iliušin Il-18.
V januári 1960 tak boli do prevádzky ČSA nasadené prvé dva Iliušiny Il-18 verzie Il-18B (OK-NAA, OK-NAB) s kapacitou 84 miest. Dňa 29. januára 1960 uskutočnil Il-18B v službách ČSA svoj prvý let na linke Praha – Bratislava. V máji toho istého roku boli nasadené do prevádzky prvé dve lietadlá typu Il-18V (OK-OAC, OK-OAD) s kapacitou 90 alebo až 110 miest. V nasledujúcich dvoch rokoch boli dodané ešte štyri ďalšie Iliušiny Il-18V (OK-PAE, OK-PAF, OK-PAG a OK-PAH). Dňa 14. augusta 1960 vzlietol Tupolev Tu-104A ČSA na dlhý let do Jakarty cez Káhiru, Bahrajn, Bombaj, Rangún a Phnom Pénh. Po 15-hodinovom lete lietadlo ČSA po prvýkrát preletelo rovník a pristálo na južnej pologuli. Odštepný závod Agrolet rozšíril 1. marca 1961 svoju flotilu o dva vrtuľníky Mil Mi-1 a dva Mi-4 a spektrum ponúkaných činností o stavebno-montážne, geologicko-prieskumné, filmárske či zásobovacie (zásobovanie vysokohorských chát). Dňa 3. februára 1962 ČSA otvorili prvú transatlantickú linku na trase Praha – Havana, na ktorej lietalo štvormotorové turbovrtuľové lietadlo Bristol Britannia 318 (OK-MBA) prenajaté od kubánskej leteckej spoločnosti Cubana. Rovnakým typom lietadla prevádzkovali ČSA aj špeciálne lety do Mexika a Méridy.
thumb|right|[[Iliušin Il-18|Iliušin Il-18V (OK-PAE) Československých aerolínií na letisku v Banjule v Gambii, 30. november 1965]] thumb|left|[[Tupolev Tu-124|Tupolev Tu-124V (OK-TEA) ČSA na letisku Arlanda v Štokholme, júl 1968]]
Dňa 6. septembra 1968 ČSA obnovili prevádzku na vnútroštátnych linkách. V celom rozsahu sa linky podarilo obnoviť až v priebehu roku 1969. Straty spôsobené prerušením prevádzky predstavovali približne 200 miliónov vtedajších korún. Dňa 28. februára 1969 došlo k podpísaniu Dohody medzi vládami ČSSR a USA o leteckej doprave, ktorá umožnila ČSA otvoriť pravidelné linky do USA. V apríli toho istého roku otvorili linky Praha – Luxemburg, Bratislava – Paríž a Bratislava – Frankfurt. Dňa 1. júla 1969 sa vzhľadom na federatívne usporiadanie Česko-Slovenska stala dcérska spoločnosť ČSA Agrolet samostatným podnikom s názvom SLOV-AIR so sídlom v Bratislave. K SLOV-AIRu prešla veľká časť flotily malých lietadiel ČSA L-200 Morava, L-60 Brigadýr a Z-37 Čmelák. Vďaka pokračujúcej normalizácii ministerstvo dopravy rozhodlo, že novým diaľkovým lietadlom ČSA nebude plánovaný Vickers Super VC10 britskej výroby, ale sovietsky Iliušin Il-62. V júni 1969 tak bola obnovená prevádzka prenajatého typu Il-62 (CCCP-86672), pričom 29. októbra 1969 v Prahe pristál prvý Il-62 (OK-YBA) vo farbách Československých aerolínií. Týmto lietadlom otvorili ČSA už 7. novembra novú diaľkovú linku do Kuala Lumpur. Na konci roku 1969 uskutočnili aj technické lety do Ganderu v Kanade a Bostonu, New Yorku, Philadelphie a Washingtonu D.C. v USA.
Dňa 1. apríla 1970 sa uskutočnil prvý let na novej linke Praha – Tripolis a tiež prvý let ČSA (s lietadlom Tu-104A s reg. OK-NDD) za polárny kruh na trase Praha – Helsinki – Rovaniemi. V tom istom roku boli vďaka typu Il-62 otvorené dve transatlantické linky; Praha – Montreal – New York (od 4. mája) a Bratislava – Praha – Amsterdam – New York. Dňa 8. júna 1970 bolo unesené lietadlo Av-14 na linke Praha – Karlovy Vary do Norimbergu. V novembri 1971 bolo do prevádzky nasadené prvé lietadlo typu Tupolev Tu-134A (OK-AFA) s kapacitou 76 miest, ktoré bolo 9. decembra nasadené na prvý let na linke Praha – Bratislava. Lietadlá Tu-134A ČSA lietali na európskych tratiach a na linkách do severnej Afriky. Dňa 1. júna 1972 ČSA otvorili linku do Madridu cez Ženevu a Marseille. Posádka lietadla Tupolev Tu-104A (OK-NDF) uskutočnila 25. apríla 1974 na trase Praha – Ostrava – Praha posledný let tohto typu vo farbách ČSA. Dňa 9. októbra toho istého roku boli do flotily ČSA zaradené prvé dve lietadlá Jakovlev Jak-40 (OK-EEA, OK-EEB). Lietadlá Jak-40 nahradili vo vnútroštátnej preprave cestujúcich typ Avia Av-14. V období medzi rokmi 1974 až 1978 bolo dodaných 17 kusov lietadiel Jak-40. V novembri 1975 začali ČSA využívať automatizovaný rezervačný systém Gabriel od spoločnosti SITA. V tom istom roku po prvýkrát prepravili na vnútroštátnych linkách viac než milión cestujúcich. Dňa 1. júna 1976 prebrali ČSA od bratislavského SLOV-AIRu tzv. malú dopravu, vrátane lietadiel Let L-410A Turbolet, posádok a siete liniek. V roku 1977 ČSA vyradili posledné lietadlá typu Avia Av-14. Posledný let tohto typu vo farbách ČSA sa uskutočnil 31. marca 1977 na linke Košice – Bratislava – Brno – Praha, na ktorú letel Av-14-24 (OK-LCD). Dňa 4. apríla toho istého roku ČSA otvorili linku Praha – Barcelona. O rok neskôr, 1. apríla 1978, otvorili linky Praha – Atény – Larnaka, Bratislava – Varšava a Bratislava – Leningrad. Dňa 31. mája 1979 bol do prevádzky zaradený prvý Iliušin Il-62M (OK-JBI), ktorý predstavoval modernizovanú a úspornejšiu verziu lietadla Il-62. V tom istom roku boli ČSA donútené pristúpiť k úsporným opatreniam kvôli tzv. ropnému šoku, rapídnemu zvýšeniu cien paliva a zhoršovaniu ekonomickej situácie vo svete. Začali tak s vyraďovaním neekonomických typov lietadiel z flotily a rušením liniek alebo obmedzovaním prevádzky. Uzemnené boli lietadlá L-410A Turbolet a Jak-40. Zrušené boli linky do Dakaru, Casablancy, Rabatu, Marseille, Jakarty a sieť vnútroštátnych liniek bola zredukovaná.
thumb|[[Tupolev Tu-154|Tupolev Tu-154M (OK-TCC) ČSA pristáva na letisku Heathrow v Londýne, 24. október 1989]]
V období rokov 1980 – 1981 naďalej pokračovalo obmedzovanie vnútroštátnej letovej prevádzky. V prevádzke zostali iba základné linky medzi Prahou, Ostravou, Bratislavou, Košicami, Popradom a Sliačom. Prvá nová linka po ropnej kríze bola otvorená 9. júna 1981, kedy Il-62 ČSA prvýkrát letel na trase Praha – Jerevan – Taškent – Hanoj. V júni 1983 ČSA otvorili linku do Dubaja a sezónne lety na Maltu. Od letného letového poriadku 1983 zaviedli ČSA na palubách svojich lietadiel biznis triedu, pričom prví cestujúci v tejto triede leteli 1. novembra 1983 s Il-62 na linke Praha – Moskva. Od leta 1984 začali ČSA sezónne lety na novej linke do Lisabonu. Vďaka cenám paliva a úsporným opatreniam ČSA zredukovali prevádzku i počet prepravených cestujúcich o 40% v porovnaní s predkrízovým rokom 1979. Od roku 1985 si prenajímali typ Tupolev Tu-154B-2. V marci 1986 ČSA otvorili linky do Soči, Simferopolu a Tbilisi a v júni toho istého roku sezónnu linku do Splitu. V priebehu roku 1986 bolo hlavne kvôli vysokej spotrebe paliva vyradených 9 lietadiel Jak-40. Dňa 9. februára 1988 sa začali prvé rokovania ČSA a Airbus Industrie, ktoré predznamenali zásadnú modernizáciu zastaranej flotily spoločnosti. Do flotily ČSA bolo 18. februára 1988 zaradené prvé lietadlo typu Tupolev Tu-154M (OK-SCA), ktoré bolo 5. marca nasadené na prvý komerčný let na linke Praha – Londýn. V novembri 1988 otvorili linku do Bangkoku, cez ktorý bola novo vedená linka ČSA Praha – Singapur. Dňa 15. júna 1989 podpísali ČSA a Airbus Industrie na parížskom aerosalóne dohodu o dodaní dvoch Airbusov A310-300. K 30. júnu 1989 boli ČSA z obchodného registra vymazané ako štátny podnik pre zrušenie likvidácie podľa rozhodnutia ministra dopravy a spojov ČSSR z 27. júna. Dňa 1. júla 1989 bol zakladacou listinou vydanou rozhodnutím ministra dopravy a spojov ČSSR čj. 12271/1989-350 z 27. júna 1989 založený nový štátny podnik Československé aerolínie. V septembri 1989 ČSA obnovili pravidelnú linku Praha – Viedeň. Dňa 31. decembra 1989 sa uskutočnil posledný obchodný let lietadla Il-18 u ČSA s cestujúcimi (OK-VAF na linke Praha – Bratislava – Leningrad).
Po roku 1989 nastali výrazné politické a hospodárske zmeny, ktoré mali významný vplyv aj na fungovanie Československých aerolínií. Z dopravnej siete ČSA vypadla časť liniek do „spriatelených socialistických krajín“ a nastal výrazný pokles počtu prepravených cestujúcich.
1991 – 2000
thumb|[[Airbus A310|Airbus A310-300 Československých aerolinií na letisku v Bangkoku, 1992]]
Rozdelenie majetku ČSA medzi Česko a Slovensko nezačalo až so zánikom federácie, ale už v roku 1991, keď Česko-Slovensko začalo byť reálne federalizované. Majetok ČSA bol delimitovaný podľa kompetenčného zákona platného od 1. januára 1991. Československé aerolínie sa rozdelili na dve spoločnosti, medzi transformovanú českú spoločnosť Československé aerolinie a SLOV-AIR, čo bola firma predtým patriaca pod ČSA, novo prevedená na slovenské územie. Delimitačný protokol o rozdelení majetku medzi transformované Československé aerolinie, a. s. a SLOV-AIR pripravilo Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky za prvej vlády Vladimíra Mečiara, pričom na čele Ministerstva dopravy Slovenskej republiky v tom čase bol Roman Hofbauer. Československé aerolinie boli potom v roku 1992 transformované na akciovú spoločnosť Československé aerolinie, a. s. (1. augusta 1992 až 30. júna 1995) už ako český podnik, aj keď im zostal názov, obchodná značka ČSA, medzinárodné označenie OK aj predčíslie 064.