cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pogrom
Nový cár Alexander III. z nepokojov obvinil Židov a vydal k ich obmedzeniu súbor tvrdých nariadení. Pogromy pokračovali za mlčanlivej nečinnosti úradov až do roku 1884. Ďalšia, ešte krvavejšia vlna pogromov, ktorá za sebou nechala približne 2 000 mŕtvych a mnoho zranených Židov, prepukla v rokoch 1903 – 1906. Počas ruskej občianskej vojny (1917 – 1922) došlo na rôznych miestach Ruska a Ukrajiny k 887 pogromom. Prišlo pri nich o život 70 – 250 000 Židov. Približne 40% z nich mali na svedomí ozbrojenci bojovníka za Ukrajinskú národnú republiku Simona Petľuru, 25% Zelená armáda a rôzne nacionalistické a anarchistické bandy, 17% Bielogvardejci, najmä oddiely Antona Denikina a 8,5% Červená armáda.
Od začiatku do polovice 20. storočia dochádzalo k pogromom tiež v Poľsku, Argentíne a v celom Arabskom svete. Po zavedení norimberských zákonov došlo k viacerým veľkým pogromom známym ako krištáľová noc. Ničivé pogromy sa udiali počas druhej svetovej vojny, keď došlo i k Rumunskému pogromu v Jasy, kde bolo zabitých 14 000 Židov a k pogromu v Jedwabnom v Poľsku s 380 - 1 600 obeťami. K brutálnym pogromom došlo aj v nacistami okupovaných Pobaltských krajinách, napr. v Kaunase koncom júna 1941, kde bolo zavraždených asi 3800 Židov, vrátane žien a detí. Posledný zaznamenaný veľký pogrom v Európe bol pogrom v meste Kielce v Poľsku, ku ktorému došlo v roku 1946.
Pogromy na Slovensku
Protirómsky pogrom sa odohral v roku 1928 v Pobedime.
Po druhej svetovej vojne vypukol 24. septembra 1945 v Topoľčanoch pogrom, pri ktorom bolo zranených 48 Židov, ktorí sa vrátili z koncentračných táborov.
3501 Olegiya
3501 Olegiya je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 18. augusta 1971.
Neděliště
Neděliště je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 372 obyvateľov, z toho 189 mužov a 183 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 37,7 roka, ženy 42,8 roka).
Grand-Vabre
Grand-Vabre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 406 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kodeín
Kodeín (tiež methylmorfín) je opiát používaný pre analgetické, antitusivne a protihnačkové účinky. Je najviac rozšíreným opiátom na celom svete a s najväčšou pravdepodobnosťou aj najviac bežne užívaným liekom vzhľadom na mnohé správy organizácii ako WHO, jej predchodkyne agentúry League of Nations a ďalších. Je jedným z najúčinnejších orálne podávaných analgetík a má široký pás bezpečného použitia. U väčšiny ľudí dosahuje 8 až 12 percent účinnosti morfínu; odlišným metabolizmom, rovnako tak ako užitím ďalších medikamentov sa môžu tieto údaje líšiť.
Jeho sumárny vzorec je C18H21NO3
História
Kodeín je opiový alkaloid z maku siateho nachádzajúci sa v ópiu v koncentráciách od 0,3% do 3%. I keď môže byť z ópia extrahovaný, väčšinou je vyrábaný metyláciou morfínu. Po prvýkrát ho izoloval Jean-Pierre Robiquet v roku 1830 vo Francúzsku.
Aj keď ide o prirodzene sa vyskytujúci opiát, kodeín môže byť vyrobený kompletne syntézou. V Spojených štátoch amerických okolo roku 1972 spôsobila Nixonova „vojna proti drogám“ všeobecný nedostatok zakázaných opiátov kvôli vzácnosti prírodného ópia, makovej slamy a ostatných zdrojov ópiových alkaloidov a geopolitická situácia veci príliš nepomohla.
Ontós on
Ontós on (gr.) je to, čo naozaj je.
Kodeín
História
Potom čo musela byť uvoľnená veľká časť ópia a morfínu z Národných strategických rezerv Spojených štátov amerických na pokrytie potrieb v zdravotníctve (hlavne antitusík na báze kodeínu) bol výskum požiadaný o nájdenie cesty k syntetizovaniu kodeínu a jeho derivátov a prekurzorov z ropy alebo čiernouhoľného dechtu použitím procesu vyvinutého Ústavom národného zdravia.
Ontós on
V novoveku je ontós on systém. V postmoderne je ontós on je štruktúra. V staroveku a stredoveku je ontós on substancia (usiá).
Kodeín
História
Na európskom trhu je k dispozícií hlavne vo forme hydrochloridu, v Spojených štátoch a Kanade ako síran a fosfát.
Indikácie
Kodeín sa používa pre jeho analgetické, antitusivne (proti kašľu) a protihnačkové účinky. Účinnosť kodeínu v nízkych dávkach na kašeľ je však sporná.
Kodeín je niekedy vyrábaný a predávaný v kombinácii s analgetikami (paracetamol, kyselina acetylsalicylová) alebo NSA (ibuprofen). Tieto kombinácie poskytujú skoršiu úľavu od bolesti vďaka synergickému efektu.
Injekčný kodeín je dostupný pre subkutánnu alebo intramuskulárnu aplikáciu, intravenózna aplikácia môže spôsobiť závažné reakcie, ktoré môžu viesť k anafylaktickému šoku.
Farmakológia
Kodeín sa považuje za prekurzor drogy (predrogu). In vivo je metabolizovaný na aktívne komponenty morfín a kodeín-6-glukuronid. Približne 5 – 10% kodeínu sa premení na morfín, zvyšok zostane buď volný, konjugovaný vo forme kodeín-6-glukuronidu (70%), alebo sa premení na norkodeín (10%) a hydromorfon (1%). Je menej účinný než morfín a rovnako s tým je i menej náchylný na vytvorenie závislosti. Odvykacie symptómy sú u kodeínu relatívne mierne a je i podstatne menej návykový než ostatné opiáty. To však neznamená že pri dlhodobom užívaní sa návyk nevytvorí.
Farmakokinetika
Kodeín je ako prekurzor drogy sám o sebe neaktívny, ale je demethylovaný na aktívny morfín pečeňovým enzýmom CYP2D6. Kvôli veľkej premenlivosti množstva tvorby CYP2D6 v populácií môže byť účinok kodeínu u jednotlivca premenlivý. U osôb so slabou alebo žiadnou funkčnosťou CYP2D6, ma kodeín malý alebo dokonca žiadny efekt.
Premena kodeínu na morfín prebieha v pečeni a je katalyzovaná cytochromom P450 enzýmom CYP2D6. CYP3A4 produkuje norkodeín a UGT2B7 konjuguje kodeín, norkodeín a morfín na zodpovedajúce 3- a 6- glukuronidy. Približne 6 – 10% indoeurópskej populácie, 2% aziatov a 1% arabov má zle funkčný CYP2D6 a tým môže byť kodeín u týchto pacientov menej účinný, aj keď sa zvažuje možnosť, že kodeín-6-glukuronid je zodpovedný za veľkú časť analgetických vlastností kodeínu, a tak títo pacienti môžu určité analgetické účinky pociťovať. Naopak 0,5 – 2% populácie má viac kópií génu 2D6 a metabolizujú tak narkotiká závislé od génu 2D6 účinnejšie ako ostatné.
Niektoré lieky CYP2D6 inhibujú (zoslabujú), a tým redukujú alebo úplne eliminujú účinnosť kodeínu. Najznámejšími sú selektívne serotonín reabsorpčné inhibítory ako fluoxetín (Prozac) a citalopram (Celexa). Iné lieky, ako rifampicín a dexamethazon indukujú (zosilňujú) expresiu CYP450 isozymov a tým zvyšujú rýchlosť metabolizmu.
Zatiaľ čo obvykle CYP2D6 normálny metabolizátor (EM) potrebuje vyššie dávky 2D6-metabolizovaných látok pre udržanie dostatočnej hladiny v plazme pre terapeutický efekt a slabý metabolizátor (PM) môže zhromažďovať nadmernú koncentráciu drogy v plazme pre jej toxicitu vďaka jej pomalému odstraňovaniu, u predrogy kodeínu je opak pravdou. Teda EM môžu mať nepriaznivý efekt z dôvodu prudkého nahromadenia kodeínových metabolitov a PM môžu mať na úľavu bolesti malý alebo vôbec žiadny účinok.
Nežiaduce účinky
Bežné nežiaduce účinky spojené s užívaním kodeínu sú eufória, svrbenie, pocit na zvracanie, zvracanie, ospalosť, sucho v ústach, mióza, orthostatická hypotenzia, urinárna retencia a zápcha.
Tolerancia väčšiny účinkov kodeínu sa vytvára dlhotrvajúcim užívaním. Vrátane účinku terapeutického.
Pomerne závažným vedľajším účinkom, rovnako tak ako u ostatných opioidov, je respiračný útlm (útlm dýchania). Tento útlm je závislý od dávky a je mechanizmom možných fatálnych následkov predávkovania.
Mohsova stupnica tvrdosti
Mohsova stupnica tvrdosti je relatívna stupnica tvrdosti minerálov. Zostavil ju Friedrich Mohs (1773 - 1839) ako desaťčlennú skupinu zoradenú tak, že každý tvrdší minerál rýpe do predchádzajúceho mäkšieho.
Kodeín
Nežiaduce účinky
Ďalším všeobecne známym vedľajším účinkom je nedostatočnosť sexuálnej žiadostivosti a nárast komplikácií erektilnej dysfunkcie.
Mohsova stupnica tvrdosti
Tvrdosť minerálov môžeme približne odhadnúť aj jednoduchými prostriedkami:
Kodeín
Nežiaduce účinky
Niektorí ľudia môžu tiež mať alergickú reakciu na kodeín, tiež môže spôsobiť alergické reakcie ako opuchliny a vyrážky.
Radovan Pekár
Radovan Pekár (* 27. december 1980, Prešov) je slovenský hádzanársky reprezentant, ktorý hráva na pozícii spojky. V súčasnosti je hráčom slovenského klubu HT Tatran Prešov.
Marigny (kantón)
Marigny je francúzsky kantón v obvode Saint-Lô v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 11 obcí.
Durstel
Durstel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Sojčík
Peter Sojčík (* 8. september 1986) je slovenský hokejový útočník hrajúci na pozícii pravého krídla. Je odchovancom klubu MHK Dubnica nad Váhom.
Klubový hokej
V nasledujúcej sezóne ešte hrával v trenčianskej juniorke. Dostal príležitosť aj v 4 stretnutiach 1. hokejovej ligy v drese HK 95 Považská Bystrica.
Po skončení sezóny podpísal pred novou sezónou 2006/07 zmluvu s klubom HC Kometa Brno v 1. hokejovej lige ČR. V tomto klube pôsobil dve sezóny. V tej druhej mal striedavý štart medzi Kometou Brno v 1. českej hokejovej lige a klubom SHK Hodonín v 2. českej hokejovej lige. Za oba kluby si zahral aj play-off.
Habitus kryštálu
Habitus kryštálu alebo celkový vzhľad kryštálu minerálu (nerastu) je charakteristický vzhľad kryštálu minerálu, ktorý je daný prevládajúcim tvarom. Najčastejšie tvary habitu sú:
Peter Sojčík
Klubový hokej
Pred sezónou 2008/09 prestúpil do klubu SK Horácka Slávia Třebíč v rovnakej súťaži. V nasledujúcom ročníku hrával v tejto lige za klub HC Orli Znojmo.
Pred sezónou 2010/11 sa vrátil na Slovensko, keď podpísal zmluvu s klubom HC Dukla Senica v 1. hokejovej lige SR. Tú ale nakoniec dokončil v Česku v klube HC Dukla Jihlava v 1. hokejovej lige ČR. Od novej sezóny sa stal opäť hráčom Dukly Trenčín. V Trenčíne odohral nasledujúce dve sezóny. V tej druhej bol v tíme asistent kapitána.
Od sezóny 2013/14 sa stal hráčom HC Košice. V klube HC Košice odohral nasledujúce dve sezóny. V oboch sezónach vybojoval s klubom majstrovský titul. V Košiciach začal aj tretiu sezónu, ale po 14 zápasoch sa vrátil do Dukly Trenčín. V sezóne 2016/17 je naďalej hráčom klubu HK Dukla Trenčín.
3502 Huangpu
3502 Huangpu je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 9. októbra 1964.
Planrupt
Planrupt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Baltský štít
]] Baltský štít alebo Fennoskandia, či nespisovne Baltický štít je starý prekambrický štít nachádzajúci sa na Škandinávskom polostrove. Ponára sa pod sedimenty východoeurópskej platformy, spoločne s ktorou tvorí takzvanú fenosarmatskú platformu. Zaberá časti Nórska, Švédska, Fínska, Ruskej federácie a podložia Baltského mora. Tvoria ho hlavne obnažené kryštalinické horniny prekambrického veku. Hlavne archaické a proterozoické ruly a zelenokameňové pásma, ktoré prekonali viacero štádií deformácií a metamorfizmu. Tvoria ho najstaršie horniny na Európskom kontinente. Hrúbka kontinentálnej kôry na ňom dosahuje do. Počas pleistocénu bol štít pokrytý kontinentálnym ľadovcom, ktorý ho na mnohých miestach výrazne zerodoval a zanechal po sebe mnoho ľadovcových sedimentov. Štít sa doteraz nachádza v štádiu postglaciálneho výzvihu, ktorý je následkom odľahčenia spôsobeného ústupom kontinentálneho ľadovca.
Z paleogeografického hľadiska tvorí baltský štít spolu s východoeurópskou platformou, ukrajinským štítom a ďalšími oblasťami samostatnú Baltskú platňu tzv. Baltika.
Geologické členenie
náhľad|vpravo|250px|Geologická mapa Baltského štítu Baltský štít je rozdelený na päť regionálno geologických oblastí. Najstaršie časti tvoria kolský, karelský a juhoškandinávsky masív. Obsahujú horniny staré 2,5–3,4 miliardy rokov. Vodlozerský blok v juhovýchodnej Karélii má vek okolo 3,4 miliardy rokov. Tieto najstaršie jadrá kontinentu sú obklopené mladšími orogénnymi pásmami karelíd, svekofeníd a gotíd.
Najstaršími horninami baltského štítu sú ruly a zelené bridlice na polostrove Kola, v ruskej Karélii a Fínsku. Väčšina z nich má archaický vek okolo 2,5 až 3,1 miliardy rokov. Paleoproterozoické horniny asi 2,5 až 1,9 miliardy rokov staré sa nachádzajú v Karélii a Laponskom granulitovom pásme.
Kolský masív
Kolský blok vytvára zo severozápadu na juhovýchod sa tiahnúce pásmo. Na severe a severovýchode, je obmývaný Barentsovym morom. Na severozápade a juhovýchode ho prekrývajú sedimenty vrchného prekambria. V oblasti prielivu medzi Bielym a Barentsovym morom sa ponára pod platformné sedimenty, na východe. Na juhu a juhozápade hraničí s bielomorsko-laponskou orogénnou zónou, resp. bielomorským masívom. Horniny kolského bloku majú vek okolo 3,5 až 3,3 miliardy rokov. Masív sa delí na tri zóny z juhu na sever sú to: murmanská, centrálna a pečnegsko-imandrijsko-varzugská zóna. Murmanský blok budujú granitoidy, migmatitiy a ortoruly, metamorfované v amfibolitovej fácii. Masív je na juhu nasunutý na centrálny blok, v miestach násunu sa nachádzajú pozostatky kolmozersko-voronského bloku. Ten v archaiku tvoril zelenokameňové pásmo, v ktorom sa dnes nachádzajú ložiská páskovaných železných rúd. Centrálny alebo stredokolský blok tvoria hlavne premenené horniny - ruly, migmatity a amfibolity, má komplikovanú príkrovovo-šupinovú stavbu s úklonom na severovýchod. Pečnegsko-imandrijsko-varzugská zóna na juhu je považovaná za zaniknutý rift, prípadne zelenokameňové pásmo. Jeho najdôležitejšiu časť tvoria silne premenené charnockity, dioritické ruly a žuloruly s polohami metabazitov (zelenokameňov).
Bielomorské pásmo
Bielomorské alebo laponsko-bielomorské mobilné pásmo ZSZ-VJV smeru oddeľuje karelský a kolský masív. Pásmo je nasunuté na pečnegsko-imandrijsko-varzugskú zónu kolského masívu. Vzniklo približne pred 2,7–2,74 miliardami rokov. Bielomorské pásmo malo viacštadiálny vývoj, rozoznateľný je bielomorský a laponský komplex. Interpretácie tektonického vývoja sa značne líšia, zatiaľ čo podľa niektorých autorov môže tvoriť akrečný komplex karelského kratónu, iní poukazujú na to že tvoril samostatný mikrokontinent alebo oceánsku oblasť.
Juhoškandinávsky masív
Juhoškandinávsky masív alebo juhozápadná rulová oblasť sa nachádza v južnej časti Nórska a na juhozápade Švédska. Zo severu je naňho nasunuté kaledónske orogénne pásmo. Od gotíd je oddelený severojužnou smälandskou mylonitovou zónou. Je prepracovaný gotidským (1,75-1,2 miliardy rokov) a dalslandským orogénnym cyklom (1 miliarda rokov). Najmladšie bohuské granity, sú staré 900 miliónov rokov. Neskôr počas fanerozoika sem zasiahol Oslo graben.
Svekofennidy
Väčšina územia južného Fínska, stredného a severného Švédska prináleží svekofennidám. Tvoria najväčšiu regionálne geologickú oblasť Baltského štítu, dosahujú hrúbku okolo. Ich hranica s karelským masívom, je v dôsledku metamorfózy zastretá. Ide o asi 1,751,9 miliardy rokov staré horniny premenené počas svekofennidnej alebo svekokarelskej orogenézy. Vyčleňované sú dve formácie svionium, pravdepodobne starý ostrovnú oblúk a bottnium, tvoriaci okrajové more. Sú ta hlavne metasedimentárne a metavulkanické horniny, ruly, fylity a leptity. Prítomné sú i viaceré generácie granitoidov, ktoré sú významnými ložiskami Bergslagenských, Skellefteských a Norrbottenských rúd. Známe sú typické granity Rapakivi (1,5-1,65 miliardy rokov staré) s oválnymi ružovými ortoklasmi. V ich nadloží sa na niektorých miestach nachádzajú asi 1,2-1,5 miliardy rokov staré jotnické pieskovce. Sú to sedimenty kontinentálneho a suchého prostredia, s častými hrancami, čerinami a stopami vysýchania.
Karelidy
Podobne ako svekofennidy aj oblasť karelíd pokrývajú fylity a metapsamity. Doložené sú i dolomitové stromatolity a páskované železné rudy. Pri Onežskom jazere sa ťaží i najstaršie uhlie, tzv. šungit.
Gotidy
Tvoria orogénne pásmo staré 1,75 až 1,2 miliardy rokov, ktoré sa nachádza na styku svekofeníd a juhoškandinávskeho masívu. Tvoria ho bazálne zlepence, pieskovce, bridlice ale aj porfýry a bázické vulkanity. Ich metamorfózou vznikli početné granitoidné masívy a prevažujúce nad premenenými horninami.
Dalslanidy
Dalslanidy tvoria juhozápadné ukončenie Baltského štítu. Nachádzajú sa v nórskej oblasti Dolsland. Tvoria ich asi 1,2 miliardy až 850 miliónov rokov staré pieskovce, kremence a ryolity. Miestami prenikajú intrúzie granitoidov.
Najmladšie proterozoikum a mladšie pokryvné útvary
Po skončení gotitskej a dolslanidskej orogenézy sa v oblasti usadzovali eokambrické hruboklastické sedimenty (sparagmitový súbor) ale aj tillit s prvými primitívnymi fosíliami (veregian). Na tieto horniny sú najmä v Nórsku nasunuté kaledónske príkrovy.
Kaledónska orogenéza bola spôsobená uzavretím oceánu Iapetus a mala za následok núsun neoproterozoických až silúrskych príkrovov na baltský štít. Pozostatky kambro-silúrskych pieskovcov, bridlíc a vápencov možno nájsť v Švédsku. Mladšie terciérne horniny vo Švédsku (Skåne) a v Dánsku. Podobné fanerozoické horniny sa nachádzajú aj v pobaltských republikách, Poľsku a Nemecku. Neskôr v perme do oblasti zasahoval Oslo graben, zaniknutý riftový systém vyplnený hrubými polohami vulkanických hornín. Baltský štít bol po väčšinu fanerozoika súšou, čo malo za následok jeho hlbokú eróziu, ktorá obnažila koreňové časti starých pohorí. Počas pleistocénu ho výrazne zarovnal kontinentálny ľadovec. Po jeho ústupe v holocéne zostali vo viacerých oblastiach hrubé vrstvy glaciálnych sedimentov, v ktorých vzniklo množstvo jazier a vodných tokov. Oblasť pokrývajú porasty ihličnatých lesov, miestami najmä na severe sa dodnes drží permafrost.
Nerastné suroviny
Baltský štít je oblasťou s významnými akumuláciami priemyselne dôležitých nerastných surovín. Nachádzajú sa tu dôležité ložiská rúd železa, niklu, medi a skupiny platinových kovov a zlata. Medzi najznámejšie ložiská baltského štítu patria stratiformné železné rudy Kiruna s 60-67 % železa. Nachádzajú sa tu i významné ložiská apatitu, frankolitu a ďalších minerálov ako sú baddeleyit, eudialit či titanit, ktoré sú viazané na karbonatity. Ťažia sa napríklad na lokalitách Chibiny, Lovozero, Kovdor (Rusko) a Sokli (Fínsko). V súčasnosti prebieha ťažba diamantonosných kimberlitov na polostrove Kola.
Belluno
Belluno je mesto v Taliansku v regióne Benátsko. Je sídlom diecézneho biskupa diecézy Belluno-Feltre. V meste pôsobil aj Albino Luciani, neskorší pápež Ján Pavol I.
Mestské časti
Antole, Bes, Bolzano Bellunese, Caleipo-Sossai, Castion, Castoi, Cavessago, Cet, Chiesurazza, Cirvoi, Col di Piana, Col di Salce, Collungo, Cusighe, Faverga, Fiammoi, Giamosa, Giazzoi, Levego, Madeago, Miér, Nevegal, Orzes, Pedeserva, Pra de Luni, Rivamaor, Safforze, Sala, Salce, San Pietro in Campo, Sargnano, Sopracroda, Sois, Sossai, Tassei, Tisoi, Vignole, Visome.
Jozef Pruni
Jozef Pruni (* 15. marec 1793, Brezno - † 5. október 1867, Bratislava) bol náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár.
Životopis
Filozofiu študoval v Bratislave a v Trnave, teológiu na univerzite v Pešti, 1816 vysvätený za kňaza, ThDr. Od roku 1819 profesor filozofie, 1828 dogmatiky na bohosloveckom seminári v Trnave, esesor svätej stolice, 1847 titulárny ostrihomský kanoník v Trnave, 1853 kanoník v Bratislave, okolo 1863 učiteľ teológie v Ostrihome. Autor učebníc logiky, metafyziky a dogmatiky, príležitostných veršov na počesť Mikuláša Čákiho.
Latinská Amerika
náhľad|Mapa Latinskej Ameriky
Latinská Amerika je Mexiko a krajiny nachádzajúce sa v Južnej Amerike, Strednej Amerike a karibskej oblasti. Toto označenie zahŕňa krajiny, v ktorých sa používa prevažne španielčina alebo portugalčina (jazyky, ktoré vznikli z latinčiny). Do Latinskej Ameriky sa preto nezvyknú zaraďovať anglicky hovoriace krajiny (Jamajka, Belize, Guyana). Tie patria do severnej časti amerického kontinentu a označujeme ich pojmom Angloamerika.
Lazisko
Lazisko je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis
Obec sa nachádza v južnej časti Liptova na úpätí pohoria Nízke Tatry, asi západne od Demänovskej doliny. Je vzdialená od Liptovského Mikuláša a  od Ružomberka. Najlepšie spojenie je autobusom z Liptovského Mikuláša. Lazisko leží v južnej časti Liptovskej kotliny, juhozápadne od okresného mesta Liptovský Mikuláš a južne od vodného diela Liptovská Mara, v nadmorskej výške, s rozlohou. Obec sa nachádza v ochrannom pásme Národného parku Nízkych Tatier.
Obec je členom Združenia obcí stredného Liptova Ekológ, Združenia miest a obcí Liptova (ZMOL), Združenia miest a obcí Slovenska (ZMOS), Združenia obcí Liptova (združenie založené na odkanalizovanie obcí stredného a dolného Liptova), Spoločného obecného úradu pre regionálny rozvoj a cestovný ruch v Liptovskom Mikuláši, Spoločného obecného úradu sociálnej pomoci v Liptovskom Mikuláši a Spoločného obecného úradu územného plánovania a stavebného poriadku v Liptovskom Mikuláši.
Dejiny
Územie, na ktorom vzniklo Lazisko patrilo do konca 13. storočia zemanom z Okoličného ako súčasť ich dediny Črmnô. Jeho južný okraj využívali poddaní z Črmného ako kopanice (lazy). Osada, ktorú tu postavili, dostala názov Lazište. Najstaršia správa o nej je z roku 1396, hoci jej vznik sa kladie do skoršieho obdobia. V písomných prameňoch sa uvádza ako Lasische (1396), Lazistye (1773), Lazysste (1808) a od roku 1920 ako Lazisko.
Obecní kronikári
Dejiny v obci zaznamenávali kronikári. Boli to väčšinou učitelia, poverení touto funkciou Obecným zastupiteľstvom. Svoje poznatky si zaznamenávali do príručných zošitov a informácie získavali od obyvateľov obce.
Od tohoto dátumu sa začala viesť Obecná kronika obce Lazisko. Ďalším kronikárom v poradí bol Vasil Nestor – správca národnej školy. Narodil sa 13.1.1924 vo Vyšnej Jablonke (okres Humenné). Dňa 25.9.1951 nastúpil ako učiteľ do Lipovského Kríža a odtiaľ 25.3.1953 bol určený okresným inšpektorom v Liptovskom Mikuláši učiť do obce Lazisko. Pre onemocnenie predchádzajúcej učiteľky Boženy Pivovárovej bol 1.4.1953 definitívne vymenovaný za správcu tunajšej školy.
Posledný zápis v Obecnej kronike je 1.1.1956. V ďalšom období funkciou kronikára nebol nikto poverený a ďalšie roky života obce nie sú písomne zdokumentované.
Erb
Pri tvorbe erbu obce Lazisko nebolo možné vychádzať z historickej obecnej pečate. V dostupných prameňoch na Slovensku, ani v zahraničí sa nepodarilo nájsť pečať s originálnym znamením. V Altenburgerovej zbierke pečatí v Uhorskom krajinskom archíve v Budapešti, v Štátnom archíve v Bytči, ani v Archíve Slovenského ústavu geodézie a kartografie v Bratislave sa takáto pečať nenachádza. Keďže obec Lazisko je pomerne mladá obec, nemožno vylúčiť, že v minulosti azda ani nemala pečatidlo s vlastným znamením. Vzhľadom na tieto skutočnosti a nedochovanie druhotných správ, poukazujúcich na existenciu staršieho pečatidla s pečatným obrazom bolo potrebné pristúpiť k tvorbe úplne nového erbu.
Návrh erbu vychádza z ideového námetu vedenia obce. Erb obce Lazisko tvorí: V modrom poli štítu zelený vrch, v dolnej časti strieborná (biela) kosa a sekera so zlatými (žltými) násadami.
Obyvateľstvo
Obec je na 99 % slovenskej národnosti, takmer 60 % obyvateľstva je Evanjelickej cirkvi augsburského vierovyznania, 28 % občanov Rímskokatolíckeho vyznania a 10 % je bez vyznania.
V obci je 126 rodinných domov, z ktorých je 122 trvale obývaných. V posledných dvoch rokoch tu pribudlo, alebo je v súčasnosti rozostavaných 6 nových domov. Mladí ľudia čoraz viac prejavujú záujem zostať žiť v obci vo vlastných rodinných domoch. Obecný úrad tieto aktivity občanov podporuje a hľadajú spoločné riešenie pri získavaní nových stavebných pozemkov.
Na území obce žije 405 obyvateľov. Vzhľadom na to, že v obci sa nenachádzajú aktivity výrobného charakteru, takmer všetci odchádzajú za prácou mimo obce. Vo výhľadovom období je potrebné počítať s rozvojom služieb, hlavne v oblasti cestovného ruchu.
náhľad|vpravo|Drevená zvonička v obci
Turistika
Vďaka vynikajúcim prírodným podmienkam, zachovanou ľudovou architektúrou je Liptov jedným z najvyhľadávanejších regiónov cestovného ruchu na Slovensku. Nachádza sa v juhovýchodnej časti Žilinského samosprávneho kraja v Liptovskej kotline. Liptov poskytuje veľmi dobré podmienky pre pešiu turistiku, cykloturistiku, ale najmä pre zimné športy. Územie obce je zaujímavé svojimi turistickými trasami k Hradisku, kde sú zachované zvyšky púchovskej kultúry. K turisticky pekným trasám patria výstup na Sinú a k Mošnickej jaskyni.
Politika
Starosta:
Technická infraštruktúra
V obci sa nachádza zdroj pitnej vody, je zavedený vodovod a k dispozícii sú aj studne s vyhovujúcou kvalitou vody. Obec sa pripravuje na výstavbu kanalizácie, ktorá zatiaľ chýba. Z energetického hľadiska je posilnená novou elektrickou sieťou, plynofikovaná nie je. Obec patrí pod uzlový telefónny obvod Liptovský Mikuláš, je tu veľmi dobré pokrytie telekomunikačnými signálmi, vrátane mobilných.
Šport
Pre športové a rekreačné využitie slúži futbalové ihrisko.
Vývoj telovýchovy v obci
Začiatky telovýchovy siahajú do roku 1946, kedy bola založená Dobrovoľná športová organizácia SOKOL. Založila sa na základe Futbalového oddielu. Futbal sa dovtedy hrával na lúke, ktorá patrila urbáru, medzi bránkami postavenými zo skál. Hra bez pravidiel vyzerala niekedy i tak, že na ihrisku hralo mužstvo aj s 15-timi hráčmi. Rozhodca bol vždy volený hráčmi.
V roku 1950 bol Futbalový klub riadne prihlásený do okresnej súťaže. Od tejto doby sa začali hrávať riadne zápasy so skutočnými rozhodcami. Ako každý začiatok, aj tento bol ťažký. Hlavné problémy boli v tom, že neboli nijaké skúsenosti s hrou v okresnej súťaži. Boli sme zaradení do skupiny, kde hrali tie najlepšie mužstvá z okresu. Napríklad Ploštín, Sokolče, Palúdzka a iné, s ktorými sme prehrávali 14:0 alebo 15:0. Ani toto však nevedelo odradiť a začali spoločne trénovať pod vedením Benjamína Droppu, ktorý mal aké také znalosti pravidiel futbalu. 15.3.1951 bolo dobudované ihrisko, na ktorom sa 18.3.1951 odohral aj prvý zápas medzi JTO – SOKOL Palúdzka II a JTO – SOKOL Lazisko s výsledkom 5:4. Hneď nato bolo futbalové mužstvo začlenené do skupiny spolu s Ploštínom, Sokolčami, Palúdzkou II, Paludzou, Partizánskou Ľupčou, Ľubeľou, Liptovskou Marou, Dúbravou a Pavčinou Lehotou, v ktorej sme skončili na 9. mieste.
Obrat nastal v roku 1953, kedy pribudol k futbalovému oddielu aj cyklistický a ľahkoatletický. Futbalový oddiel sa po počiatočnom neúspechu postavil na nohy a v okresnej súťaži sa umiestnil na 4. mieste. Na okresnej spartakiáde, ktorá sa konala v Liptovskej Ondrašovej, náš oddiel hral nerozhodne s DYNAMOM Palúdzka, ktorý toho času hrával majstrovstvá kraja. V ľahkoatletických súťažiach, v ženských disciplínach obsadzovala Ľudmila Droppová všetky prvé miesta. V súťaži mužov sme mali zastúpenie len v dvoch disciplínach. Bol to beh na a v štafete 4x. V behu na obsadil Vladimír Tutura 5. miesto. Štafeta v zložení Ján Droppa, Vasil Nestor, Pavol Kelovský a Vladimír Tutura obsadila 1. miesto. V cyklistických pretekoch na obsadili naše pretekárky : Droppová 1. miesto a Kubová 2. miesto. Táto spartakiáda bola akýmsi odrazovým mostíkom pre tie oddiely, ktoré tam boli zastúpené.
Najkrajšie výsledky dosiahla Ľudmila Droppová z ľahkoatletického oddielu na celoštátnych pretekoch v cezpoľnom behu, ktorý sa konal v Zábřehu na Morave, 1. miesto. V tomto roku bola vybratá do reprezentačného družstva ČSR. Reprezentovala našu republiku na Medzinárodnom stretnutí s Francúzskom v behu na, kde obsadila 3. miesto.
V cyklistickom oddiely sa tvrdým a poctivým tréningom vypracovala Blažena Kubová na jednu s popredných pretekárok Slovenska. V celkovom rebríčku obsadila 3. miesto a na Slovensku nebola porazená po 3 roky. Reprezentovala nás v Poľsku.
Telovýchovná Jednota združovala 35 členov v týchto oddieloch:
V roku 1961 lyžiarsky oddiel zorganizoval preteky o pohár Blatníka. Neskôr sa začína s organizovaním pretekov " Memoriál Vladimíra Tuturu" v dvojkombinácii. V okresnej súťaži IV. triedy obsadil futbalový oddiel 4. miesto, ktorá sa každoročne stávala čoraz tvrdšou a vyskytovalo sa veľa zranení.
Synagóga v Ivančiciach
náhľad|Synagóga v auguste 2012 Synagóga v Ivančiciach je bývalá židovská Svätyňa postavená v roku 1853 na mieste staršej modlitebne. Nachádza sa ako č.p. 26 v ulici Jozefa Vávru asi severne od Palackého námestia. Synagóga je chránená ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
Ivančická synagóga, ktorá bola podľa projektu viedenského architekta Lorenza Wagnera vybudovaná v štýle neskorého empíru, slúžila po vojne ako skladisko. V súčasnej dobe sa pripravuje jej adaptácia na kultúrne centrum.
Ivančická židovská komunita síce prestala existovať v roku 1940, ale na tunajšom cintoríne sa pochovávalo aj po vojne.
Ladislav Protuš
Ladislav Protuš (* 2. december 1886, Banská Bystrica-Radvaň – † 1953) bol československý politik a poslanec Národného zhromaždenia republiky Československej za Národné zjednotenie.
Biografia
Jeho otec bol Ján Protuš a matka Mária rod. Petríkova. V rokoch 19191920 pôsobil ako tajomník Slovenského klubu v Revolučnom národnom zhromaždení. Politicky sa angažoval v Československej národnej demokracii (ČND). Za ňu kandidoval v parlamentných voľbách v roku 1929. V rokoch 19321938 zasadal v bratislavskom mestskom zastupiteľstve za ČND. V parlamentných voľbách v roku 1935 bol zvolený za Národné zjednotenie (formácia, do ktorej sa združilo viacero pravicových a nacionalistických politických subjektov, vrátane ČND) do Národného zhromaždenia. Mandát si oficiálne podržal do 21. marca 1939. Patril do tej časti Národného zjednotenia, ktorá nenadväzovala na Československú národnú demokraciu, ale na formáciu Národná liga.
Profesiou bol vrchným technickým komisárom. Podľa údajov z roku 1935 býval v Bratislave.
Spojka
Spojka môže byť:
Percy (kantón)
Percy je francúzsky kantón v obvode Saint-Lô v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 12 obcí.
Konská (okres Liptovský Mikuláš)
Polohopis
Nachádza sa 13 km severovýchodne od okresného mesta, na okraji Liptovskej kotliny a pod výbežkami Západných Tatier na oboch brehoch Konského potoka. Susedí s obcami Jamník a Jakubovany na východe, Liptovský Ondrej na juhu a katastrálnym územím Svätý Štefan (súčasť mesta Liptovský Mikuláš) na západe a severozápade.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1357. Pôvodné názvy boli Weresmihalfalua, Veresmihalfyahaza, Veresfaza, Konska, Konszka. Názov Konská sa uvádza až v roku 1515. Obec vznikla pôvodne v chotári obce Uhorská Ves na majetkoch, ktoré v roku 1309 predal zvolenský župan Egídiovi. V roku 1391 patrila zemianskej rodine Andreánskych, časť Detrichovcom. Obyvatelia sa zaoberali najmä poľnohospodárstvom, pasením koní a dobytka, neskôr boli známi ako murári a tesári. V roku 1828 stálo v obci 23 domov, v ktorých žilo 221 obyvateľov. V roku 1934 sa na katastrálnom území obce uskutočnili neúspešné pokusy ťažiť uhlie. V roku 1991 sa osamostatnila od susednej obce Liptovský Ondrej. Starostom obce bol v Komunálnych voľbách v roku 2014 zvolený Ing. Miroslav Kamhal.
Turistika
Konská je východiskom do Západných Tatier po neznačkovaných trasách, obec leží priamo pod vrchom Baranec, na úpätí ktorého sa nachádzajú dve chaty Horec a Baranec. Pri obci sa nachádza železitý minerálny prameň, miestne nazývaný Medokýš.
Ping
Program ping (angl. Packet InterNet Groper) umožňuje preveriť funkčnosť spojenia medzi dvoma sieťovými rozhraniami (počítača, sieťového zariadenia) v počítačovej sieti, ktorá používa rodinu protokolov TCP/IP. Ping pri svojej činnosti periodicky odosiela IP datagramy a očakáva odozvu protistrany (zariadenia). Pri úspešnom obdržaní odpovede vypíše dĺžku odozvy (latencie) a na záver štatistický súhrn. Trvanie odozvy sa vypisuje v milisekundách.
Opis činnosti
Parametrom programu  je doménové meno alebo IP adresa sieťového rozhrania, ktorého dostupnosť chceme preveriť. Ak je uvedené doménové meno, je najprv preložené pomocou DNS na IP adresu. Program používa správy „Echo Request“ (typ 8, výzva) a „Echo Reply“ (typ 0, odpoveď) protokolu ICMP. Výzvy sa odosielajú na cieľovú IP adresu a v stanovenom limite sa očakáva odpoveď (typicky 3 sekundy). Jednotlivé výzvy obsahujú čísla (icmp_seq), podľa ktorých možno identifikovať jednotlivé odpovede, alebo ich stratu. Program priebežne vypisuje, ktoré odpovede už prišli a s akým oneskorením (latenciou).
Sieťové umiestnenie môže byť server, počítač, sieťová tlačiareň, spojené cez internet, alebo LAN.
Meranie pingu z prehliadača
Meranie pingu (odozvy) môžete na týchto webových stránkach:
Riziko globálnej katastrofy
Riziko globálnej katastrofy je riziko, ktoré vážne ohrozuje ľudský blahobyt (well-being) v globálnom meradle, resp. má potenciál spôsobiť vážnu škodu na tomto blahobyte v globálnom meradle. Udalosti, ktorá by mohla spôsobiť až vyhynutie ľudstva alebo permanentne a drasticky obmedziť jeho potenciál, sa hovorí existenčné riziko.
Pravdepodobnosť
Odhadnúť pravdepodobnosti jednotlivých rizík nie je jednoduché. Pri odhadovaní sa používa matematické modelovanie daných fenoménov, konzultácie expertov či skupín expertov na danú oblasť. Niektoré udalosti, ako napríklad dopad asteroidu či výbuch supervulkánu, sa už na Zemi niekedy stali a zanechali geologické stopy. Z týchto možno extrapolovať pravdepodobnosť, že sa daná udalosť zopakuje, prípadne očakávaný časový horizont. Okrem pravdepodobnosti že sa samotná udalosť vôbec udeje tiež treba brať do úvahy šancu, že spôsobí vyhynutie.
V roku 2008 sa na Global Catastrophic Risk Conference na Oxfordskej univerzite uskutočnil neformálny prieskum medzi expertmi na riziká globálnej katastrofy. Podľa tohto prieskumu vyšiel odhad pravdepodobnosti vyhynutia ľudstva do roku 2100 na 19%. Podľa samotného reportu z konferencie však výsledky tohto prieskumu treba brať s rezervou.
Vedci z americkej neziskovej organizácie Bulletin of the Atomic Scientists každoročne zverejňujú stav Doomsday Clock, teda symbolických hodín reprezentujúcich potenciálnu blízkosť antropogenickej globálnej katastrofy. V roku 2020 boli nastavené na 100 sekúnd pred polnocou, čo je zatiaľ najbližšie katastrofe za celú dobu existencie Doomsday Clock (teda od roku 1947). Dôvodmi sú okrem iného problematické vzťahy medzi Spojenými štátmi a Severnou Kóreou ako aj rastúce napätie medzi Spojenými štátmi a Iránom.
Huparlac
Huparlac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 245 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vojenské lietadlo
náhľad|[[McDonnell Douglas F-15E Strike Eagle|F-15E pri vypúšťaní laserom navádzanej protibunkrovej bomby GBU-28 Bunker Buster.]] Vojenské lietadlo je lietadlo využívané ozbrojenými silami či inou ozbrojenou skupinou akéhokoľvek typu. Vojenské lietadlá môžeme deliť na bojové a nebojové.
Bojové lietadlá
thumb|Britské lietadlo z čias 2. svetovej vojny [[Supermarine Spitfire]] Od vzniku vojenského letectva sa bojové lietadlá delia v zásade do dvoch hlavných kategórií – na stíhacie lietadlá a bombardéry. Medzi stíhacie lietadlá sa radia známe modely z čias 2.svetovej vojny ako britský Supermarine Spitfire, nemecký Messerschmitt Bf 109 a i. Z novších modelov možno uviesť základný variant americkej F-15 či ruského (sovietskeho) Su-27. Bombardéry možno deliť podľa nosnosti a doletu (ľahké, stredné, ťažké), alebo účelu (strmhlavé, torpédové, taktické, strategické a i.).
Po páde Železnej opony z dôvodu zníženia výdavkov na zbrojenie (a vďaka technologickému pokroku) prevládli snahy o „zjednotenie“ stíhacích a útočných lietadiel do jednej kategórie. Prvé stroje novej kategórie viacúčelových bojových lietadiel vznikli modernizáciou už zavedených typov. Veľmi úspešná sa ukázala byť ruská rodina lietadiel Su-30, ktoré vznikli na základne Su-27. Obdobným procesom prešli aj americké F-15, a to aj napriek tomu, že pôvodne bolo lietadlo určené výhradne na vzdušný boj. Tak vznikol variant F-15E Strike Eagle (niekedy označovaný Bomber Eagle, v skratke Beagle). Najnovším modelom založeným na F-15 je F-15SE Silent Eagle s prvkami technológie stealth. Medzi viacúčelové lietadlá sa radí väčšina novovzniknutých modelov, ako francúzsky Rafale, paneurópsky Eurofighter Typhoon, americké F-22 a F-35, či ruský Suchoj T-50.
Nebojové lietadlá
thumb|right|Najznámejšie lietadlo kategórie AWACS E-3 Nebojové lietadlá plnia rôzne podporné a špeciálne úlohy na bojisku ako aj mimo neho. Vznikajú zväčša konverziou civilných lietadiel, no vznikol aj celý rad špecializovaných strojov (napr. prieskumné lietadlá U-2, SR-71 a i.). Medzi nebojové lietadlá možno zaradiť napr. cvičné (aj keď mnohé typy ako československý L-39 či britský Hawk sú schopné plniť bojové úlohy), transportné či prieskumné lietadlá, vzdušné tankery, lietadlá včasného varovania (AWACS) a i.
Trolejbusová doprava v Bratislave
náhľad|Križovanie trolejbusovej stopy s električkovým vedením náhľad|Trolejbus [[Škoda 25Tr Irisbus prechádzajúci na elektrický pohon na zastávke Molecova na linke ]] náhľad|Trolejbus typu [[Škoda 25Tr Irisbus po dodaní na ŽST Filiálka. Trolejbusy Škoda 25Tr Irisbus boli dodané ešte v pôvodnom mestskom nátere, v červeno-bielo-sivej kombinácii]] náhľad|Trolejbus [[Škoda 25Tr Irisbus na linke na zastávke Molecova]] náhľad|Trolejbus [[Škoda 14Tr s pôvodným mestským náterom na zastávke Americké nám. na linke ]] náhľad|Trolejbusy [[Škoda 15Tr (vľavo) a Škoda 14Tr (vpravo) na zastávke Bárdošova (Siemens) na linkách a ]] náhľad|Vozidlo [[Škoda 14Tr v pôvodnom mestskom nátere na zastávke Ondrejský cintorín]] náhľad|Zaprášený bratislavský trolejbus [[Škoda 15Tr na zastávke Hlavná stanica na linke ]]
Trolejbusová doprava v Bratislave patrí medzi päť sietí trolejbusovej dopravy na Slovensku. Prevádzkovateľom je Dopravný podnik Bratislava, a. s. V súčasnosti prevádzkuje mestský dopravca 107,7 + 2,4 km jednostopého trolejbusového vedenia, ktoré je najväčšie na Slovensku.
1909 – 1915: Prvý experiment
Vzhľadom na finančné a technické problémy však táto prevádzka vydržala iba 6 rokov, v roku 1915 bola ukončená. Po celé medzivojnové obdobie ostala Bratislava úplne bez trolejbusovej dopravy, o jej obnovení sa začalo hovoriť až tesne pred Druhou svetovou vojnou.
Opačný
Opačný môže byť:
Trolejbusová doprava v Bratislave
1941 – 1960: Opätovná prevádzka
Ani povojnová obnova nezastavila zavádzanie a stavbu nových trolejbusových tratí a liniek, hoci prišlo k oslobodzovaniu mesta a ťažkým stratám v infraštruktúre. Zrušilo sa označenie liniek písmenami, začali sa používať čísla, podobne ako vo zvyšku Česko-Slovenska. Od roku 1951 sa v uliciach začali objavovať aj trolejbusy typu Škoda 7Tr, prvé vozidlá od Škody Ostrov nad Ohří. Ich éra trvá v bratislavskej sieti dodnes.
1961 – 1990: Útlm a stagnácia
Zatiaľ čo do 60. rokov prebiehal rozvoj a postavená bola väčšina dnešnej siete, v tomto čase sa naopak začalo s útlmom elektrickej trakcie vôbec, preferovaná bola autobusová doprava. Trolejbusové trate sa skracovali, presmerovávali a rôzne upravovali, mnohé boli nakoniec aj zrušené. Niektoré z liniek trolejbusov nahradili autobusy úplne. Objavili sa aj trolejbusy typu Škoda 9Tr, o niekoľko rokov aj Škoda T 11.
Po ropnej kríze a návrate trolejbusov a električiek opäť na scénu sa začalo opäť s budovaním nových tratí. Existujúce linky sa prečíslovali, obsadili číselný rad 200 a vyššie. Pomohlo to električkovej doprave, ktorá už nebola obmedzená na 10 liniek.
1991 – 2023: Súčasnosť
Rozvoj trolejbusových tratí pokračoval aj v tomto čase, hoci pomalším tempom. V roku 1999 boli otvorené trate s Národnému ústavu srdcových chorôb (NÚSCH) a Národnému onkologickému ústavu. 4 septembra 2006 bola otvorená zatiaľ posledná trať zo zastávky Molecova na konečnú Kuklovská na Dlhých dieloch. Jej zaujímavosťou je, že nie je napojená na zvyšok trolejbusovej siete a tak tam premávajú len trolejbusy s pomocným diesel-agregátom.
V súčasnosti pomerne zastaraný vozidlový park s priemerným vekom vozidiel 14 rokov sa obnovuje rekonštrukciami trolejbusov a v roku 2006 boli zakúpené prvé vozidlá typu Škoda 25Tr s pomocnými diesel-agregátmi, predovšetkým pre trať Kuklovská – Molecova.
15. septembra 2008 bolo dokončené zatrolejovanie obratiska Riviéra (Molecova) a vybudovanie trolejbusového parkoviska Kuklovská. Od tohto dňa môžu trolejbusy na tejto trati jazdiť nepretržite bez pomocného dieselového pohonu a dajú sa tu použiť aj klasické trolejbusy Škoda 14Tr a Škoda 15Tr po dotiahnutí na trať.
27. januára 2012 bola skolaudovaná trolejbusová trať Pražská – Hroboňova, ktorá bola od decembra 2011 v skúšobnej prevádzke. . Jej výstavba začala 24. augusta 2011. Trať je dlhá 4,15 km a skráti výjazdy a dojazdy do vozovne Hroboňova.
V roku 2013 bola vypísaná súťaž na nákup 30 krátkych trolejbusov (z toho 15 s dieselagregátom) a 50 kĺbových trolejbusov. Súťaž vyhral s vozidlami Škoda 30Tr SOR a Škoda 31Tr SOR výrobca Škoda/SOR s opciou na ďalších 40 trolejbusov.
5. augusta 2013 bola otvorená trolejbusová trať Vojenská nemocnica – Patrónka, na ktorej začali jazdiť trolejbusové linky, a. Trať umožňuje priame spojenie prestupného uzlu Patrónka s nemocnicami na Kramároch a oblasťou pri Horskom parku a hrade.
V roku 2014 sa začala stavať trať na Gaštanovej a na Trenčianskej (zhotoviteľ ELZA). Od 4. júna 2014 sa postupne zaradilo prvých 15 nových vozidiel Škoda 30Tr SOR, konkrétne na linky, , , , a.
4. júla 2016 bola reorganizácia trolejbusových liniek. Zrušila sa linka. Zmenila sa aj trasa liniek, , a.
Pre nedostatok vodičov MHD sa od 12. novembra 2018 až do 7. januára 2019 dočasne zrušila linka a 1. septembra 2021 bola linka zrušená.
V roku 2020 bola vypísaná súťaž na nákup 50 hybridných trolejbusov (z toho 11 krátkych, 23 kĺbových a 16 dvojkĺbových) Súťaž vyhrali s vozidlami Škoda 27Tr Solaris, Škoda-Solaris 24m a SOR TNS 12 výrobcovia Škoda/Solaris a SOR. Vozidlami by mali prísť v priebehu roka 2023.
Zmena číslovania trolejbusových liniek od novembra 2021
Od 1. novembra 2021 prišlo k prečíslovaniu trolejbusových liniek. Namiesto doterajších trojciferných čísel sú linky číslované jednotne s autobusovými – dvojcifernými číslami, ktorých čislice rámcovo označujú zdrojovú resp. cieľovú mestskú časť, kam linka premáva.
Prehľad zmien:
Budúcnosť
Bratislava čerpá prostriedky z fondov EÚ na nové trolejbusové trate.
Začiatkom marca 2021 dopravný podnik oznámil obstarávanie dokumentácie pre 16 kilometrov trolejbusových tratí za 3,3 mil eur bez DPH. Má ísť o trate Hlavná stanica – Kramáre – Mlynská dolina – Riviéra, Trenčianska – Bajkalská – Hraničná – Grófska niva a Autobusová stanica – Nové SND.
Testované trolejbusy
V minulosti testované trolejbusy: Ikarus 415T (1998), Škoda 24Tr s pomocným dieselagregátom (2004), Škoda 24Tr Irisbus (2006, bez cestujúcich), Škoda 30Tr SOR (2011), Škoda 27Tr Solaris (2017), Škoda 27Tr Solaris s batériovým pohonom (2020).
V decembri 2020 dopravný podnik otestoval Solaris Trollino 24. Do roku 2023 by malo jazdiť 16 týchto vozidiel. Nahradiť by mali súčasné vozidlá linky.
3503 Brandt
3503 Brandt je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Schelte John Bus 1. marca 1981.
Duttlenheim
Duttlenheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paul Wesley
Paweł Tomasz Wasilewski (* 23. júl 1982, New Brunswick, New Jersey, USA), známy ako Paul Wesley alebo Paul Wasilewski, je americký herec, režisér a producent. Preslávila ho rola Stefana Salvatoreho v seriáli Upírske denníky (The Vampire Diaries) a viacero filmov a seriálov, vrátane Tell Me a Story.
Detstvo
Paul sa narodil v New Brunswick v New Jersey poľským rodičom Tomaszovi a Agnieszke Wasilewským a vyrastal v Marlboro Township v New Jersey. Má staršiu sestru Moniku a dve mladšie sestry Juliu a Leah. Stále vie hovoriť po poľsky, pretože v Poľsku trávil štyri mesiace každý rok až do svojich šestnástich rokov.
Navštevoval Christian Brothers Academy v Lincrofte, New Jersey a Marlboro High School. Divadlo začal študovať v New Yorku a z Marlboro High School Lakewood prestúpil na Lakewood Prep School v Howell, New Jersey, pretože škola bola schopná lepšie sa prispôsobiť jeho hereckému harmonogramu. Počas štúdia získal rolu Maxa Nickersona v seriáli The Guilding Light. Začal navštevovat Rutgers University, ale po prvom semestri odišiel a naplno sa začal venovať svojej hereckej kariére.
V roku 2005 začal používať meno Paul Wesley. Na otázku prečo si zmenil meno, odpovedal: ''„Moje rodné meno má príliš ťažkú výslovnosť! Pýtal som si súhlas mojej rodiny na zmenenie mena a skutočne to pomohlo mojej kariére.“''
Film
V priebehu rokov sa objavil v celom rade filmov. V roku 2014 hral vo filme Before I Disappear, ktorý zároveň produkoval. Film vyhral cenu SXSW Film Festival Audience Award a súťažil na filmovom festivale v Benátkach. V tom istom roku sa objavil vo filme Amira a Sam.
V roku 2014 si zahral spolu so Susan Sarandon vo filme Deň matiek. Vo filme The Baytown Outlaws sa predstavil po boku Billyho Boba Thorntona a Andreho Braughera.
Televízia
left|thumb|Paul Wesley, [[Nina Dobrevová|Nina Dobrev a Ian Somerhalder v roku 2012.|224x224px]]V roku 2001 si zahral jednu z hlavných rolí v seriáli Wolf Lake, kde stvárňoval postavu Lucasa "Luke" Catesa. Zahral si po boku Tima Mathesona, Sharon Lawrence, Grahama Greenea a Brucea McGilla.
V roku 2008 sa spolu s Amber Tamblyn objavil v televíznom filme The Russel Girl a v rodinnej minisérii Fallen stvárnil jednu z hlavných postáv. Paul sa objavil v množstve seriálov ako sú 24, 8 Simple Rules, American Dreams, Army Wives, Cane, Everwood, Guiding Light, Smallville, O.C. California a ďalšie.
Od septembra 2009 stvárňuje postavu upíra Stefana Salvatore v seriáli ''Upírske denníky, kde hrá po boku Iana Somerhaldera, Niny Dobrev a ďalších. V seriáli stvárňuje Damonovho (Ian Somerhalder) mladšieho brata a priateľa 17-ročnej Eleny Gilbertovej (Nina Dobrev). Ako režisér sa v Upírskych denníkoch predstavil v 5. sérii.
Divadlo
Na divadelných doskách Rattlestick Theater v New Yorku sa objavil v predstavení Cal in Camo a v Sensitive Skin si zahral jednu z hlavných úloh.