cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Červený a čierny
Kniha druhá
Julien sa rýchlo učí dobre plniť úlohy a získa si priazeň a uznanie svojho zamestnávateľa. Veľkú časť času trávi šľachta a šľachtická spoločnosť okolo Marquisa de la Mole v parížskych salónoch, do ktorých má vďaka svojej práci pre diplomata prístup i Julien. V nich je vychýrený zjav Mathildy, mladej dcéry markíza de la Mole, o ktorú sa zaujíma viacero šľachticov. Ona je svojimi nápadníkmi znudená. Julien sa o Mathildu sprvu nezaujíma. Má obavu, že by svojou odvážnosťou mohol uraziť jej úctu. Práve tento nezáujem dráždi Mathildinu samoľúbosť. Predstavuje si Juliana ako nového Dantona, revolučného génia v protiklade k z jej pohľadu jednotvárnym nápadníkom, oplývajúcim slávou svojich predkov. Zaľúbi sa do neho a pošle mu ľúbostný list. Julien to najprv považuje za úskok šľachty a o zámer ho kompromitovať. Aj keď neskôr po Mathilde naozaj túži, správa sa k nej odmerane a chladne, aby zachoval jej pravý dôvod zaľúbenosti.
Mathilda sa vrhá čím ďalej, tým viac do lásky k prostému, chudobnému Julienovi aj napriek tomu, že je to proti všetkých konvenciám, ktorých sa sama prísne pridŕža. Keď otehotnie, rozhodne sa priznať svoju lásku ocovi. Ten je zdesený zradou ním tak váženého Juliena. Napriek tomu chce dať Julienovi falošnú identitu šľachtického dôstojníka a súhlasiť so svadbou, aby tak neohrozil česť svojej rodiny.
Potom ako markíz získal ďalšie informácie o Julienovej minulosti, obdrží list od pani de Rênal, ktorá Juliena v liste označuje ako lámača sŕdc, ktorého zaujímajú len peniaze bohatých dám. Pani Rênal sa medzičasom zamotala do silných pocitov pokánia a tento list jej nadiktoval jej jezuitský spovedník, ktorý sa z kariérnych dôvodov chcel zapáčiť markízovi de la Mole. Keď sa Julien dozvie o liste, ktorý mu krátko pred uskutočnením jeho dávneho sna stať sa dôstojníkom, zničil kariéru, odcestuje do Verrières a postrelí pani Rênalovú.
Pani de Rênal sa zo svojich zranení uzdraví a vo väzení sa zmieri s Julienom. Julien pochopí, že ona je jediná, ktorá ho naozaj ľúbila. Mathildou, ktorá veľmi na pani Rênal žiarli, Julien pohŕda. Radšej ako by mal žiť s ponížením za to, čo spravil, chce zomrieť. Svojím úprimným prejavom natoľko zraní hrdosť poroty, že ho odsúdia na trest smrti.
Saumont-la-Poterie
Saumont-la-Poterie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Châtelard (kantón)
Le Châtelard je francúzsky kantón v departemente Savoie v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 14 obcí.
Tillamook
Tillamook je mesto na pobreží Tichého oceánu v americkom štáte Oregon. Mesto sa nachádza na juhovýchodnom konci zálivu Tillamook Bay. Je pomenované podľa kmeňa pôvodného obyvateľstva Tillamook, ktorý obýval túto oblasť začiatkom 19. storočia. Počet obyvateľov podľa sčítania z roku 2000 bol 4352. V roku 2006 bol odhad počtu obyvateľov 4675. Mesto je známe predovšetkým výrobou syrov.
Ladis
Ladis je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Landeck.
Žije tu 517 obyvateľov (1. 1. 2010).
Saint-Franchy
Saint-Franchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jordan Mechner
Jordan Mechner (* 4. jún 1964, New York, New York, USA) je americký tvorca hier, herný dizajnér a režisér filmov.
Vytvoril hru Prince of Persia. Pokladá sa tiež za jedného zo zakladateľov akčno-logickej adventúry. Jordan neskôr spolupracoval so spoločnosťou Ubisoft pri vytváraní trilógie Sands of Time. Prvý diel (Sands of Time, 2003 – podľa neho sa volá celá trilógia) považuje za najlepší.
Hry
Druhé a tretie pokračovanie trilógie Sands of Time nepovažuje za podarené. V týchto hrách je podľa jeho názoru príliš veľa násilia.
Lisp
Lisp je funkcionálny programovací jazyk. Vynašiel ho John McCarthy na MIT v 50. rokoch 20. storočia. LISP je skratka z anglických slov „LISt Processing“ (Spracovávanie zoznamov).
Inšpiráciou pre syntax bol λ-kalkul a preto sa často v kóde využíva.
Jeho základným dátovým typom je zoznam (linked list) (alebo pole).
Lisp sa stal obľubený hlavne v oblasti výskumu umelej inteligencie v 70. a 80. rokoch 20. storočia.
Richard Stallman ho použil ako skriptovací jazyk pre Emacs a celý slobodný operačný systém GNU.
Funkcia, ktorá zvýši hodnotu parametra o 1, zapísaná pomocou lambdy:
Midkémia
Midkémia je vymyslená zem z románov Raymonda E. Feista.
Je to planéta s 3 mesiacmi, s technológiou na úrovni nášho stredoveku.
Längenfeld
Längenfeld je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Imst.
Žije tu 4366 obyvateľov (1. 1. 2010).
Podgraf
Podgraf je časť grafu, ktorá vznikne z pôvodného grafu vymazaním niektorých jeho vrcholov, všetkých hrán vedúcich do týchto vrcholov, poprípade vymazaním ďalších jeho hrán.
Pojem podgraf sa v teórii grafov používa ako istá obdoba pojmu podmnožina.
thumb|Pôvodný graf a jeho podgraf
Graf H je podgraf grafu G, ak a
Indukovaný podgraf
Indukovaný podgraf vznikne vymazaním niektorých vrcholov a iba tých hrán, ktoré do vymazaných vrcholov zasahujú.
Faktor
Podgraf H je faktor grafu G, ak množina vrcholov grafu H je totožná s množinou vrcholov grafu G. V(H) = V(G)
Kostra
Kostra grafu G je taký jeho faktor, ktorý neobsahuje kružnice a je súvislý.
Seaford (Delaware)
Seaford je mesto v USA, v južnej časti štátu Delaware. Nachádza sa v Sussex County, má rozlohu a žije tu 6 699 obyvateľov (2000).
Mesto leží na pravom brehu rieky Nanticoke River, východne od hranice s Marylandom. V meste sa zachovala koloniálna stavba s bývalými plantážami Governor Ross Mansion & Plantation. Juhozápadne od mesta leží chránené územie Barnes Woods National Preserve.
Mesto je známe vysokou kriminalitou, na prelome 80. a 90. rokov minulého storočia bol Seaford centrom distribúcie kokaínu v USA.
Marek Plawgo
Marek Plawgo (* 25. február 1981, Ruda Śląska) je poľský atlét, venujúci sa behu na 400 metrov cez prekážky.
Na Majstrovstvách sveta 2007 získal bronzovú medailu časom 48,12 s.
Omicron Piscium
Omicron Piscium alebo Torcularis Septemtrionalis je hviezda v súhvezdí Ryby vo vzdialenosti 142 svetelných rokov od Zeme.
Quintin (obec)
Quintin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Omicron Piscium
jej zdanlivá hviezdna veľkosť je +4,26 a spektrálne sa klasifikuje medzi G8. Jej tradičné meno Torcularis Septemtrionalis pochádza z latinčiny.
Cognin (kantón)
Cognin je francúzsky kantón v departemente Savoie v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho šesť obcí.
Saint-Germain-Chassenay
Saint-Germain-Chassenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Quintin (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Germain-Chassenay
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Langkampfen
Langkampfen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Kufstein.
Žije tu 3707 obyvateľov (1. 1. 2010).
Sauqueville
Sauqueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol svätého Ladislava (Spišský Štvrtok)
Kostol svätého Ladislava je kostol v obci Spišský Štvrtok.
Charakteristika
Je to katolícky, minoritský, kláštorný a gotický kostol s románskymi prvkami z 13. storočia, zbarokizovaný v roku 1693 a 1747. K južnej strane lode bola pribudovaná kaplnka Zápoľskovcov.
Kostol bol reštaurovaný podľa návrhu architekta L. Steinhausza v roku 1899 až 1901.
Je jednoloďový, s rovným uzáverom presbytéria. Na severnej strane je pristavaná sakristia a predstavaná veža. Štvorcové presbytérium a sakristia sú preklenuté krížovou rebrovou klenbou, loď valenou klenbou s lunetami. Fasády kostola sú hladké, veža v hornej časti má združené románske okná a je zakončená pseudogotickým ihlancom so štyrmi štíhlymi vežičkami z doby regotizácie z konca 19. storočia.
Interiér
Bočné oltáre, pendanty, sú barokové z prvej polovice 18. stor., nadstavcového typu so stĺpcovou architektúrou, uprostred sú obrazy nad sebou. Po stranách ústredného obrazu sú barokové plastiky. Pod chórom je oltár Ukrižovania, barokový z druhej polovice 18. storočia. Kazateľnica je baroková, z polovice 18. storočia, podstavec tvorí karyatída, socha anjela. Po obvode rečnišťa sú točité stĺpiky a sochy štyroch evanjelistov, na baldachýne volúty so sochami anjelov, na zábradlí schodišťa vo výplniach akantové ornamenty. Krstiteľnica je ranogotická, kamenná, z čias stavby kostola, t. j. z 13. storočia. Na čelnej stene lode nad triumfálnym oblúkom je socha Immaculaty v glorii. Socha je baroková, zo začiatku 18. storočia. V kostole je ďalej socha Panny Márie, rustikálna, baroková, z konca 18. storočia.
Lavice sú rokokové, na bočniciach s rokajovou ornamentikou z 18. storočia. V sakristii je barokový relikviár (pozlátené striebro s ružicovou ornamentikou z polovice 18. storočia), barokový krucifix (polychrómovaná drevorezba zo začiatku 18. storočia), barokový reliéf Ježiša pod krížom z polovice 18. storočia, baroková socha sv. Jána evanjelistu (z Kalvárie; polychrómovaná drevorezba z polovice 18. storočia).
Z pôvodného zariadenia kostola sa gotický krídlový oltár sv. Kataríny Alexandrijskej z čias okolo roku 1490 nachádza od roku 1806 v katolíckom kostole v Turanoch.
František Dibarbora
František Dibarbora (* 19. november 1916, Bratislava – † 4. september 1987, Bratislava) bol slovenský herec.
Životopis
Jeho starý otec Giacomo DiBarbara bol taliansky podnikateľ, pochádzal z Udine a vlastnil pri Viedni továreň na výrobu textilných farieb. Po vyhorení továrne sa presťahoval do Bratislavy. Mal osem detí, otec Františka Filip Dibarbora bol železničiar. Na jeho popud popri gymnáziu vyštudoval Hudobnú a dramatickú akadémiu v Bratislave (1938) u Janka Borodáča. Po jej ukončení nastúpil ako elév do činoherného súboru SND. S výnimkou rokov 1940 - 1942, keď bol členom Opery SND, a rokov 1946 - 1952, keď hral na Novej scéne, bol členom Činohry SND. Na jej javisku sa objavoval aj po odchode do dôchodku v roku 1982. V divadle vytvoril vyše 180 postáv a nielen komediálnych. Najvýznamnejšie inscenácie, v ktorých hral: Bratia Karamazovci, Revízor, Jožko Púčik a jeho kariéra, Inkognito, Veselé panie z Windsoru, Kým kohút nezaspieva. Bol obľúbeným estrádnym umelcom. Uplatnil sa aj v televízii a v rozhlase. Pôsobil tiež ako pedagóg VŠMU. V roku 1986 dostal titul zaslúžilý umelec.
V mladosti hrával aktívne ľadový hokej, ako brankár odohral v slovenskej reprezentácii tri stretnutia.
Zomrel na následky automobilovej nehody, ktoré skomplikovali jeho zdravotné ťažkosti so srdcom.
Smalltalk
Smalltalk je objektovo orientovaný programovací jazyk, ktorý v Xerox PARC vyvinuli Alan Kay, Dan Ingalls, Ted Kaehler, Adele Goldberg v sedemdesiatych rokoch 20. storočia. Inšpiráciu čerpali prevažne z projektov Sketchpad a Simula.
Rospez
Rospez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Smalltalk
Aj keď sa nejedná o najrozšírenejší jazyk pre písanie podnikových aplikácií či výuku, je dodnes často používaný. Práve komunita okolo Smalltalku vyvinula extrémne programovanie, systém testovania programu SUnit (jeho známejšia verzia JUnit sa často využíva v Jave), refaktoring a návrhové vzory.
Rospez
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Smalltalk
Pôvodná implementácia jazyka mala veľmi vysoké obstarávacie náklady, čo bránilo väčšiemu rozšíreniu medzi amatérmi. V súčasnosti sa stávajú populárnymi slobodné implementácie ako Squeak.
Rospez
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Smalltalk
Ukážka kódu
Klasický príklad Hello, world! je v Smalltalku možné zapísať napr. nasledovne:
Rospez
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Smalltalk
Ukážka kódu
Objektu <tt>Transcript</tt> sa posiela správa show: s parametrom 'Hello, world!'. Volanie metódy show: vypíše na konzolu reťazec, ktorý sa odovzdal ako parameter.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2001
Kvalifikácie na Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2001, ktorú organizuje Európska futbalová únia (UEFA), sa zúčastnilo 25 európskych štátov, ktoré bojovali o 7 miest na záverečný turnaj v 7 skupinách kvalifikácie. Tá prebiehala od 27. septembra do 5. novembra 2000. Nováčikmi kvalifikácie boli 🇱🇹 a 🇲🇰.
Priamy postup
Priamo postúpila iba hostiteľská krajina:
Skupina A
🇭🇷 Karlovec, Mladost
Skupina B
🇦🇩 Andorra, Pavelló del Govern
Skupina D
🇨🇿 Mladá Boleslav, Autoškoda
Skupina E
🇵🇱 Zabrze, Mosir
Skupina F
🇮🇹 Caserta, Palamaggio
Les Échelles (kantón)
Les Échelles je francúzsky kantón v departemente Savoie v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 11 obcí.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2001
Skupina G
🇪🇸 Avilés, Polideportivo El Quirinal
Albert Szirmai
Albert Szirmai (* 2. júl 1880, Budapešť, Maďarsko – † 15. január 1967, New York, USA) bol maďarský operetný skladateľ.
Od roku 1926 žil trvalo v USA, kde sa stal hudobným poradcom vo vydavateľstve Chapell Music (člen Warner Music Group). V USA sa spriatelil s Georgom Gershwinom a pomohol objaviť hudobný talent u Leonarda Bernsteina
Silnou stránkou jeho tvorby je skĺbenie maďarských hudobných rytmov s viedenskými, čo je nielen typickým prvkom budapeštianskych operetných autorov tej doby, ale aj kľúčom k ich úspechu.
Čiernovodská ulica (Bratislava)
Čiernovodská je ulica nachádzajúca sa na Dolných honoch
Nachádza sa blízko základnej školy, zdravotného strediska a pošty.
Ján Riapoš
Životopis
Ján Riapoš sa narodil v roku 1968 v Heľpe. Vo februári 1993 dostal počas šoférovania auta pri ceste do Zlatých Moraviec mikrospánok. V dôsledku toho havaroval a pri náraze sa mu prerušila chrbtica a miecha medzi piatym až siedmym krčným stavcom, následkom čoho ochrnul na dolnú polovicu tela. Vďaka následnému rehabilitačnému pobytu v Národnom rehabilitačnom centre sa dostal do kontaktu s paralympijským športom. Riapoš vyštudoval Sociálne štúdia na Fakulte zdravotnej a sociálnej práce Trnavskej univerzity v Trnave.
Šport
Ján Riapoš je najúspešnejší slovenský letný paralympionik histórie, keď získal na troch olympiádach štyri zlaté a jednu striebornú medailu. V roku 2005 bol vyhlásený za Paralympionika desaťročia. Zároveň je už 20 rokov niekoľkonásobný majster Európy v individuálnom stolnom tenise vozíčkarov. Okrem toho dokázal na Majstrovstvách Európy v stolnom tenise vozíčkarov získať počas rokov 1999-2017 16 medailí, z toho 11 zlatých. Na Majstrovstách Európy v stolnom tenise vozíčkaroch v roku 2019 skončil v kategórii C2 vo štvrťfinále.
Patrí pod športový klub ŠK Kúpele Piešťany, trénuje ho Ľuboš Dobrotka a hrá pravou rukou.
Na Letných paralympijských hrách 2012 v Londýne dosiahol zatiaľ najväčší úspech, keď triumfoval v individuálnej aj tímovej kategórii TT2, respektíve TT1-2 (s Rastislavom Revúckym a Martinom Ludrovským). Na Letných paralympijských hrách 2016 v Peking skončil v individuálnej kategórii TT2/C2 vo štvrťfinále, v súťaži družstiev TT1-2 skončili na štvrtom mieste.
Zúčastní sa aj paralympijských hier 2020 v Tokiu.
Diplomacia a ocenenia
Od roku 2002 je Riapoš predsedom Slovenského zväzu telesne postihnutých športovcov a od roku 2003 predseda Slovenského paralympijského výboru, keď nahradil Karla Mihoka. Prezident SR Ivan Gašparovič mu 31. augusta 2006 udelil významné štátne vyznamenanie – Rad Ľudovíta Štúra III. triedy za mimoriadne významné zásluhy v oblasti rozvoja športu zdravotne postihnutých.
19. novembra 2018 mu Vysoká škola zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety udelila doktorát honoris causa „v odbore sociálna práca za reprezentáciu Slovenska v zahraničí a 25 ročnú prácu s telesne znevýhodnenými športovcami“.
Osobný život
Pred prvým kolom prezidentských volieb v roku 2014 verejne podporil kandidatúru Roberta Fica.
Heinrich Schliemann
Johan Ludvik Heinrich Julius Schliemann (* 6. január 1822, Neubukow, Nemecko – † 26. december 1890, Neapol, Taliansko) bol nemecký archeológ. Pátral na severozápade Malej Ázie a podľa opisov krajiny v Homérovom epose Ilias (Iliada) našiel legendárne mesto Trója a neskôr aj Mykény.
Detstvo
Bol piatym dieťaťom a druhým synom (prvý zomrel vo veku ôsmich rokov) farára Ernsta Schliemanna a jeho manželky, Luisy Theresy Sophie. Mal štyroch mladších súrodencov. Ako napísal neskôr sám Schliemann, v tomto období sa zrodil jeho záujem o Tróju a jej hrdinov – vo veku siedmich rokov dostal od svojho otca ako darček na Vianoce „Ilustrovanú históriu sveta“ od Jerrera, v ktorej na neho urobil  najväčší dojem obrázok horiacej Tróje. Následne sa rozhodol, že jedného dňa toto mesto nájde.
Heinrichova matka Luisa Schliemannová zomrela krátko po pôrode deviateho dieťaťa v roku 1831. Otec, ktorý bol vo finančných ťažkostiach, dal mladého Heinricha do opatery svojmu bratovi, pastorovi Ankershagenu. Heinrich spočiatku študoval na strednej škole v Neustrelitzi, ale keď otcovi došli peniaze na školné a jeho strýko tiež nechcel platiť, musel pokračovať vo vzdelávaní na mestských školách.
Skupina kozmonautov Akadémie vied
História
O vlastných kozmonautoch sa v Akadémii vied diskutovalo od roku 1963. Počas roka 1965 bol pripravený štatút, spôsob výberu a výcviku členov oddielu. Začiatkom roku 1966 sa organizácia výberu ujal Georgij Katys, ktorý absolvoval kozmický výcvik v programe Voschod. 31. októbra 1966 absolvovali štyria kandidáti - Valentin Jeršov, Rudolf Guljajev, Ordinard Kolomijcev a Mars Fatkullin - medzirezortnú lekársku komisiu a od 22. mája 1967 ako členovia skupiny kozmonautov AV začali prípravu v CPK, od mája 1968 vrátane Katysa, vymenovaného za ich vedúceho. Pričom sa počítalo s účasťou v mesačnom programe. Všeobecnú prípravu ukončili v lete 1968, ale súčasne bola účasť vedcov v lunárnom programe zrušená. Pomalý rozvoj orbitálnych staníc nádej na lety nedával, a tak sa skupina do roku 1974 postupne rozišla.
Heinrich Schliemann
Kariéra
V roku 1836, vo veku 14 rokov, bol nútený ísť pracovať. Zamestnal sa ako učeň v obchodoch vo Fürstenbergu a v Hamburgu, kde v roku 1841 nastúpil na loď ako plavčík. Loď, na ktorej Schliemann absolvoval svoju prvú plavbu, sa však potopila a more ho po stroskotaní vyplavilo na pobreží Holandska. Po odchode z nemocnice sa Schliemann rozhodol zostať v Holandsku. Zamestnal sa ako účtovník a neskôr ako úradník v Amsterdamskej obchodnej spoločnosti a svoj voľný čas venoval štúdiu cudzích jazykov. V roku 1846 ho spoločnosť poslala – ako znalca ruského jazyka – na služobnú cestu do Ruska, kde uzavrel rad výhodných zmlúv, a preto bol spoločnosťou povýšený na prokuristu. Po krátkom čase mal dostatok peňazí, aby opustil spoločnosť a podnikal samostatne. V Rusku a neskôr v USA, kde viedol banku v Sacramente v Kalifornii, zarobil obrovské peniaze a stal sa jedným z najbohatších ľudí na svete.náhľad|Schliemannov dom vo Fürstenbergu, žil tam v rokoch 1836 až 1841.
Skupina kozmonautov Akadémie vied
História
Ešte v roku 1968 začala príprava ďalšieho náboru. V roku 1970 súhlas Hlavnej lekárskej komisie na výcvik získali oceánograf Zyjatdin Kajumovič Abuzjarov, fyzik Gurgen Abelovič Ivanjan a geológ Genre Semionovič Štejnberg. Prví dvaja si ešte niekoľko rokov udržiavali lekársky súhlas, ale výcvik nezačali a do skupiny začlenení neboli.
Heinrich Schliemann
Kariéra
Už bohatý sa rozhodol nájsť svoju priateľku z detstva Minnu Meinckeovú, s ktorou sa zasnúbil v lete v roku 1831, a po šestnástich rokoch, keď sa stretli len na Veľký piatok 1836, požiadať ju o ruku. Keď ju našiel, dozvedel sa, že Minna sa v roku 1847 vydala. Po návrate z Ameriky do Ruska sa 12. októbra v roku 1852 oženil s Jekaterinou Petrovnou Lyžinovou (rus. Екатерина Петровна Лыжина), dcérou právnika. Manželom sa narodili tri deti, ale ich vzťah nebol šťastný. Jekaterina s obľubou často vyhlasovala, že jej manžel je despota a tyran.
Realizácia snov
V roku 1864 bol Schliemann na vrchole kariéry a rozhodol sa realizovať svoje sny. Osvedčení zástupcovia, vyškolení v jeho škole, sa v Schliemanovom mene ujali vedenia firiem v Petrohrade a v Moskve a on sa vydal na cestu okolo sveta, ktorá trvala dva roky. Počas tejto doby navštívil Egypt, Veľké Sundy, Čínu, Japonsko, Kubu, Mexiko, Severnú Ameriku a Strednú Ameriku a potom sa usadil v Paríži. V rokoch 1866 – 1870 študoval v Paríži na univerzite Sorbonna literatúru a cudzie jazyky. V roku 1868 po prvýkrát odišiel do Grécka – navštívil Peloponéz, Itaku a aj oblasť Tróje. Z jeho cestopisných denníkov sa po ceste zrodí kniha Itaka, Peloponéz a Trója, a to tak rýchlo ako všetko, čo Schliemann zoberie do rúk.
Skupina kozmonautov Akadémie vied
História
Ďalším kozmonautom AV sa stala až roku 1980 Irina Latyševová, pripravovala sa s kozmonautmi NPO Energija, ale na lety sa nedostala, skupinu opustila roku 1993. V 80. rokoch získali súhlas lekárov na výcvik Arkadij Ivanovič Melua (17. apríla 1985) a Anatolij Jurievič Murašov (24. marca 1989), ale výcvik nezačali a zostali u svojej doterajšej práce.
Heinrich Schliemann
Realizácia snov
Rok 1869 je rokom rozvodu s jeho prvou manželkou a rokom, keď sa oženil v Grécku so Sofiou Engastromenosovou (gr. Σοφία Εγκαστρωμένου, 1852 – 1932), ktorá odvtedy sprevádzala svojho manžela na všetkých expedíciách.
Skupina kozmonautov Akadémie vied
História
V druhej polovici 80. rokov boli na záver kariéry z oddielu NPO Energija do Akadémie vied preložení Georgij Grečko (v Akadémii vied od júla 1986 do marca 1992) a Valentin Lebedev (v Akadémii vied od novembra 1989 do februára 1993).
Heinrich Schliemann
Trója
thumb|takzvaná [[Agamemnónova maska, ktorá bola objavená Schliemannom v Mykénach]] V roku 1870 Schliemannovci odišli na severozápad Malej Ázie. Prieskum kopca pri obci Bunarbashi, ktorý bol predtým považovaný za miesto, kde bola Trója, utvrdil Schliemanna vo viere, že táto lokalita nebola správna. Prehľadávanie a bádanie v tejto oblasti s knihou Iliady od Homéra v ruke ho nakoniec privedie na miesto, kde sedem rokov predtým pátral amatérsky anglický archeológ Frank Calvert – na kopec pri obci Hissarlik, ktorého polovicu Angličan vlastnil. Tvar a umiestnenie tohto kopca bolo priamo na mieste starovekej Tróje, kde ho text knihy uvádzal. Schliemann začal vykopávky v roku 1871 a s prestávkami kopal do roku 1873, keď nastal prielom v hľadaní – objavil Tróju. Vykopal jej múry pod sutinami, kde si národ za národom budovali svoje obydlia. Trója sa po tisícročiach opäť vynorila na svetlo sveta. Dňa 14. júna 1873 pri múriku Priamovho domu, ako ho nazval Schliemann, našiel pri vykopávkach poklad kráľa Priama, ktorý sa stal vyvrcholením jeho hľadania a podľa neho bol potvrdením umiestnenia Tróje. Tento poklad prepašoval do Grécka a potom, keď zaplatil vláde Turecka, požadujúcej návrat nálezov, daroval nálezy do múzea v Berlíne.
Skupina kozmonautov Akadémie vied
História
Roku 1993 bolo rozhodnuté o znovuvytvorení oddielu teraz už Ruskej akadémie vied. Ako budúci vedúci oddielu bol v septembri 1993 z CPK do Akadémie vied prevedený Anatolij Arcebarskij. Jeho snaha o organizáciu oddielu bola neúspešná. Tak sa v lete 1994 vrátil do armády a začal štúdium na Akadémii generálneho štábu.
Heinrich Schliemann
Trója
Časom sa ukázalo, že v skutočnosti tieto nálezy pochádzajú z iného obdobia, než v ktorom žili Helena a Agamemnón, názov tohto nálezu však zostal.
Skupina kozmonautov Akadémie vied
História
V marci 1995 bol z oddielu IMBP preložený Jurij Stepanov, snažil sa o zaradenie do niektorej z posádok na Mir, až kým roku 2002 nestratil súhlas lekárov na kozmické lety. Od tej doby zostáva kozmonautom Ruskej akadémie vied čisto formálne.
Heinrich Schliemann
Mykény
thumb| Schliemann s Wilhelmom Dörpfeldom pri [[Levia brána|Levej bráne počas vykopávok v Mykénach]] V roku 1874 začal Schliemann vykopávky v Mykénach a odhalil päť dobre vybavených kráľovských hrobiek s 15 kostrami, o ktorých sa domnieval, že patrili kráľovi Agamemnónovi a jeho spoločníkom. Neskôr sa zistilo, že patrili členom kráľovskej rodiny žijúcej 400 rokov skôr, než bola Trójska vojna. Poklad objavený v Mykénach, vrátane pokladnice Atrea a Agamemnónovej masky, prekonal dokonca aj nominálnu hodnotu pokladov nájdených Schliemannom v Tróji. Vykopávky v Mykénach pokračovali aj v roku 1876.
V posledných rokoch
V rokoch 1878 – 1879 Schliemann kopal v Tróji opäť s pomocou nemeckého učenca Rudolfa Virchowa. V roku 1880 odhalili bohato zdobenú pokladnicu Minyasa, legendárneho zakladateľa mesta Orchomenos. V roku 1882 sa uskutočnili tretie vykopávky v Tróji. Od tohto roku pri hľadaní za podpory nemeckého architekta a archeológa Wilhelma Dörpfelda. V roku 1884 začal Schliemann vykopávky v Tirynse, kde odkryl ruiny starobylého paláca a zistil, že sú pamiatkou mykénsko-krétskej kultúry. V roku1886 opäť kope v Orchomene, v Tróji na sklonku roku 1890. Odhalí celkom 9 vrstiev – a myslí si, že mesto kráľa Priama sa nachádza v druhej vrstve. V roku 1889 a v roku 1890 zorganizoval dve konferencie, ktorých sa zúčastnili významní učenci. Na týchto konferenciách upozornil na nesmiernosť vykonanej práce uskutočnenej pri Hisarliku.
13. novembra 1890 podstúpil operáciu ucha v meste Halle v Nemecku a potom odišiel na odporúčanie lekárov do Talianska. Na Vianoce v roku 1890 odpadol v Neapole na námestí Piazza della Santa Carità, kde ho našli v bezvedomí bez dokladov a bez peňazí, oblečeného len v ľahkom kabáte. Schliemann, jeden z najslávnejších ľudí sveta, umrel nepoznaný nasledujúci deň v nemocnici v Neapole a až neskôr našli vo vrecku jeho kabáta list, ktorý preukázal jeho totožnosť.
Pozostatky Schliemanna boli potom prenesené do Atén. Pohrebu sa zúčastnil aj grécky kráľ a dedič trónu, diplomatický zbor, členovia gréckej vlády a grécki odborníci všetkých vedeckých inštitúcií. Schliemann bol pochovaný na cintoríne v Aténach, kde mu postavili veľké mauzóleum. Široké vlysy medzi podstavcom a budovou znázorňujú na jednej strane obrovské múry, na druhej a tretej strane scény z Iliady a Odysey a na štvrtej Schliemannove vykopávky. Na rímsu nad bustu vpísali Gréci dve slová: ΗΡΩΙ ΣΧΛΙΜΑΝΝΩΙ, Héroovi Schliemanovi. náhľad|250px|Mauzóleum Heinricha Schliemanna, [[Atény]]
Rodinný život
Schliemann mal celkom 5 detí. Z prvého neúspešného manželstva s Jekaterinou Lyžinovou mal tri deti: syna Sergeja (1855 – 1941) a dve dcéry: Natáliu (1859 – 1869) a Nadeždu (1861 – 1935). V druhom manželstve so Sofiou Engastromenosovou mali dve deti: dcéru Andromaché (1871 – 1962) a syna Agamemnóna (1878 – 1954). Toto manželstvo bolo veľmi úspešné. Sofia obdivovala svojho manžela a podporovala ho vo všetkých jeho plánoch, zúčastnila sa osobne na jeho vykopávkach, kde s ním zdieľala všetky útrapy tejto práce.
Schliemann-polyglot
Jazykovo sa vzdelával pri pobyte v Holandsku, kde tomu venoval celé dni a mnoho nocí. Veril, že jazyk sa naučí, ak si ho bude opakovať nahlas. Z tohto dôvodu musel dvakrát zmeniť svoj apartmán na žiadosť nespokojných susedov. Ak chcel mať poslucháča, prenajal za pár frankov mužov, ktorí ho počúvali, a hoci tomu nerozumeli, Schliemannovi to neprekážalo.
Dôsledky pre vedu
Jeho závery ukázali, že udalosti, ktoré opísali Homér a Vergílius, majú materiálny základ a mohli byť skutočnými historickými udalosťami. Svoju Fortunu našiel pri obchodovaní v Rusku a v zlate z Kalifornie. Zisky potom z veľkej časti venoval do financovania vykopávok. Na druhej strane, metodika ním vykonávaných vykopávok priniesla veľa nenapraviteľných archeologických chýb a strát. V tých časoch však archeológia bola len v začiatkoch.
Práce
Všetky vydáva nakladateľstvo v Lipsku:
Köthen
thumb|Köthen
Köthen (Anhalt) je mesto v nemeckej spolkovej krajine Sasko-Anhaltsko. Má 30 tisíc obyvateľov a štatút okresného mesta (Kreisstadt).
Vzniklo na mieste dávneho osídlenia, v stredoveku germánskeho aj slovanského, prvýkrát je doložené z roku 1115. Pôsobili tu barokový hudobný skladateľ Johann Sebastian Bach a romantický básnik a literát Joseph von Eichendorff.
HMS Lion (1910)
HMS Lion bol britský bojový krížnik triedy Lion, bojujúci v prvej svetovej vojne. Bol prijatý do služby v roku 1912. Od svojich sesterských lodí sa odlišoval v detailoch (umiestenie predného komína).
Bojové nasadenie
Prvým bojovým nasadením Lionu bola 28. augusta 1914 prvá bitka pri Helgolandskej zátoke. Lion bol tiež vlajkovou loďou admirála Davida Beattyho v bitkách pri Dogger Banku a pri Jutsku. thumb|left|Delová veža „Q“ po bitke pri Jutsku Práve pri Dogger Banku sa Lionu podaril zásah muničných skladov nemeckého bojového krížnika Seydlitz, ktorý spôsobil výbuch časti pripravených korditových náloží. Ťažko poškodená loď bola takmer stratená a táto skúsenosť viedla Nemcov k vylepšeniu ochrany muničných skladov a záchranných postupov, čo mohlo mať vplyv na ich menšie straty utrpené pri Jutsku. Po tomto úspechu bol pri Dogger Banku Lion zasiahnutý salvou nemeckého bojového krížnika Derfflinger, ktorá ho poškodila a neovládateľná loď opustila líniu. Admirál Beatty prevzal velenie bitky až potom, čo sa presunul na bojový krížnik New Zaeland.
Pri Jutsku bol Lion blízko osudu svojej sesterskej lodi Queen Mary, ktorá po zásahu do muničných skladov, rovnako ako bojové krížniky Invicible a Indefatigable, vyletela do povetria. Salva kalibru 305 mm z bojového krížnika Lützow zasiahla Lion v mieste delovej veže Q. Len vďaka statočnosti veliteľa veže, smrteľne zraneného majora Francisa Harveyho, ktorý vydal rozkaz k uzavretiu muničného skladu a jeho zatopeniu vodou, Lion nevybuchol. Zato bol Harvey posmrtne vyznamenaný Viktóriinym krížom.
Po vojne bol Lion na základe rozhodnutia Washingtonskej konferencie zošrotovaný.
Lans
Lans je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Innsbruck-vidiek.
Žije tu 926 obyvateľov (1. 1. 2010).
Martin Daňo
Životopis
Daňo sa narodil 4. novembra 1976 v Humennom. Vyštudoval na Obchodnej akadémii v Humennom. Podnikať začal ešte počas štúdia na strednej škole vo veku 17 rokov so súhlasom súdu, keď založil reklamnú agentúru a neskôr vydavateľstvo. Časom sa venoval reklamnej tvorbe, vývoju a výskumu v oblasti informačných technológií a softvérov či poradenstvu v oblasti priemyselných práv a ochranných známok. Okrem iného navrhol desiatky firemných logotypov a firemných profilov.
V rokoch 1999 až 2002 pôsobil v Bratislave, kde sa venoval obchodom v oblasti nehnuteľností a internetu. V rokoch 20032011 mal pobyt v Paríži vo Francúzsku, avšak aj v tom čase pôsobil na Slovensku. V roku 2011 sa vrátil na Slovensko.
V roku 2007 založil občianske združenie Daňová reforma a spoločenský rozvoj, od roku 2015 premenované na Globálnu investigatívnu spravodajskú sieť (GINN). Prezentuje ho ako združenie na ochranu verejného záujmu a investigatívnych novinárov. Predmetom Daňovho záujmu je aj tvorba videí, ktoré zverejňuje na portáli YouTube v rámci portálu GINN. V nich sa pohybuje v oblasti verejnej a štátnej správy, komunikuje s políciou, politikmi, sudcami, ale aj s občanmi. Okrem GINN je štatutárom viacerých ďalších združení a spoločností.
Vystupovanie v role investigatívneho novinára
Podľa prieskumu Hospodárskych novín patril Daňo v apríli 2018 medzi troch najznámejších investigatívnych novinárov na Slovensku: Marek Vagovič a zavraždený Ján Kuciak. Transparency International Slovensko ho však obvinila zo zneužívania transparentnosti a konfliktu záujmov, keďže vo svojej kariére pôsobí na jednej strane ako deklaratórne nezávislý novinár, no zároveň na druhej strane ako politik (viď kandidatúry nižšie), naviac sú doložené jeho pokusy o korumpovanie poslancov, ponúkaním novinárskej zhovievavosti až priameho angažovania sa v neprospech politického oponenta, výmenou za poslanecký podpis pod kandidatúru.
Transparentný štát
Vo februári 2007 vzbudil diskusie ohľadne zmeny tzv. infozákona, čo bolo neskôr dôvodom sporov o pozmeňujúcom návrhu k zneniu infozákona poslankyne za SMER-SD Edity Angyalovej Martin Daňo v krátkom čase adresoval štátnym inštitúciám tisíce žiadostí o informácie týkajúce sa hospodárenia štátu. Daňové riaditeľstvo potom vyhlásilo, že jeho správa je paralyzovaná. Niektorí experti vyhodnotili situáciu ako papierovú formu tzv. DDoS útoku. Úrad mal totiž na vybavenie žiadostí len 8 dní a ak požadované informácie neposkytol v zákonnej lehote, dochádzalo k porušeniu ustanovení zákona a situácii, že úrady museli platiť pokuty inej štátnej inštitúcii za porušenie práva na prístup k informáciám.
Založil občianske združenie Daňová reforma a spoločenský rozvoj, od roku 2015 premenované na Globálnu investigatívnu spravodajskú sieť (GINN).
Zverejnenie spisov Gorila
V roku 2012 nariadil Úrad na ochranu osobných údajov Martinovi Daňovi vymazať určité zložky zo spisu Gorila, ktoré zverejnil na vlastnej webovej stránke www.smer.sk.
Zrušenie tendra na informačný systém ministerstva dopravy
Martin Daňo podal prostredníctvom spoločnosti GEOX s.r.o. námietky voči úmyslu ministerstva dopravy obstarať dopravný informačný systém za 29 miliónov eur. Úrad pre verejné obstarávanie na základe týchto námietok dňa 5. júna 2013 súťaž zrušil.
Rozhovor s Marianom Kočnerom po vražde Jána Kuciaka
V marci 2018 natočil Daňo s Rudolfom Vaským servilný rozhovor s podnikateľom Marianom Kočnerom (neskôr obvineným z objednávky vraždy Jána Kuciaka), pôvodne nazvaný „prvý povražedný rozhovor“, v ktorom spoločne žartovali a nadávali na štandardných novinárov.
Neskôr v priebehu roku 2018 opakovane navodzoval dojem, že Ján Kuciak nielen že nebol výnimočným novinárom, ale že ho dokonca kolegovia zneužili a tak nepriamo obetovali: ''“Oni z mladého chlapca vytvorili obeť, dávali mu rovnaké vec písať… prečo to nerobil Vagovič? Bál sa? Alebo chceli účelovo vytvoriť obeť z mladého slušného chalana, ktoré potom zabijú, aby vytvorili ikonu tzv. slušnej revolúcie? Čo [Kuciak] písal, tomu nikto nerozumel… účelovo mu to dali, aby jeho obeť mohli použiť…“'', pričom neponúkol žiadne dôkazy, podporujúce takúto konšpiračnú teóriu.
Viacnásobná voľba v prezidentských voľbách 2014
Martin Daňo počas konania prezidentských volieb v roku 2014 na svojom videu dokázal, že každý oprávnený volič môže hlasovať až trikrát (prvýkrát v mieste svojho trvalého bydliska na občiansky preukaz, druhý a tretí raz na dva rôzne cestové pasy). Dokázal to tak, že v prípade voľby s pasom klamal, že má trvalý pobyt mimo Slovenska.
Kandidatúra na europoslanca 2014
Daňo bol volebným lídrom strany PRÁVO A SPRAVODLIVOSŤ vo voľbách do Európskeho parlamentu v máji 2014. Získal najviac preferenčných hlasov zo strany (7 416), avšak strana PaS získala len 1,66 % hlasov (9 312), takže skončila na celkovom 12. mieste bez zisku poslaneckého mandátu.
Kandidatúra na primátora Humenného 2014
Dňa 21. septembra 2014 podal Martin Daňo v hraničnom termíne pred polnocou svoju prihlášku do komunálnych volieb na post primátora Humenného. Kandidatúru v októbri zrušil Okresný súd Humenné pre pochybnosti o podpise kandidáta na listine, ktorou súhlasí s kandidatúrou.
V decembri 2014 rozhodol Ústavný súd o prijatí sťažnosti a vo februári 2015 rozhodol, že bolo porušené právo občana na prístup k voleným funkciám a zrušil rozhodnutie nižšieho súdu s tým, že voľby sa neopakovali a Martinovi Daňovi bolo priznané finančné zadosťučinenie vo výške 1000 eur.
Kandidatúra na prezidenta 2019
Martin Daňo ohlásil vo februári 2018 svoju kandidatúru do volieb prezidenta SR v roku 2019. Na rozdiel od väčšiny kandidátov sa nepokúšal zozbierať potrebných 15 000 podpisov od občanov, návrh na kandidatúru na prezidenta SR doložil 16 podpismi poslancov Národnej rady. Následne kandidatúru doručil do parlamentu 23. januára 2019. Predseda NR SR Andrej Danko kandidatúru Daňa oficiálne akceptoval 24. januára. Daňa podpisom podporili poslanci Boris Kollár, Peter Pčolinský, Petra Krištúfková, Zuzana Šebová, Ľudovít Goga, Peter Štarchoň (všetci SME RODINA), Dušan Čaplovič, Ján Podmanický, Maroš Kondrót (všetci SMER-SD), Peter Pamula (SNS), Eduard Adamčík (MOST-HÍD), Peter Marček, Alena Bašistová, Martina Šimkovičová, Rastislav Holúbek a Juraj Kolesár (všetci nezaradení).
V januári 2019 podala redaktorka TV JOJ Jana Krescanko Dibáková na Daňa trestné oznámenie pre vyhrážky na pôde NR SR. K incidentu došlo po tom, ako sa jedného z Daňom oslovených poslancov, Petra Štarchoňa zo SME RODINA, spýtala, či svoju podporu neprehodnotí, keďže Daňo šíri konšpiračné teórie a agresivitu.
Prieskumy jeho volebný výsledok v mesiacoch pred voľbami odhadovali v rozmedzí 0,1 % až 3,5 %. V prvom kole volieb 16. marca 2019 skončil na 9. mieste, keď získal 11 146 hlasov (0,53 %), do druhého kola nepostúpil. Na predvolebnúkampań do volieb Prezidenta neminul ani jedno EUR, čo najmenej zo všetkých kanditátov a v celej histórii Slovenska vôbec.
Trestné stíhanie za ohováranie
Martin Daňo bol na jeseň 2013 obvinený a v lete 2015 obžalovaný za prečin ohovárania ministra dopravy Jána Počiatka, pretože rozoslal email jeho kolegom a predsedovi vlády, ktorým ho verejne vyzval podstúpiť test na užívanie návykových a psychotropných látok. Na hlavnom pojednávaní Martina Daňa 18. augusta 2015 zastupoval Daniel Lipšic. Poškodený Ján Počiatek takéto testy absolvoval v Rakúsku s údajne negatívnym výsledkom a počas pojednávania obvineného Martina Daňa nazval „neúspešným a skrachovalým podnikateľom a ešte neúspešnejším politikom, neuznaným novinárom, ktorý si ma vybral ako obeť s cieľom sa zviditeľniť“.
Vyhrážanie sa zabitím a odobranie novinárskej akreditácie na vstup do Národnej rady
V marci 2018 mu bola odobratá novinárska akreditácia do Národnej rady SR. Tomuto kroku predchádzalo natočenie videa s Rudolfom Vaským, kde vysvetľovali, že poslankyňa strany SaS Lucia Ďuriš Nicholsonová by mala byť zabitá. V parlamente zároveň Daňo obvinil predsedu hnutia OĽaNO Igora Matoviča, že je vrahom novinára Jána Kuciaka. Daňo sa nevyhol incidentom ani s inými novinármi v parlamente, podnet šéfovi Kancelárie NR SR Danielovi Guspanovi adresovalo asi 50 z nich. Následne Daňovi odobrali akreditáciu, čím prišiel o možnosť vstupu do parlamentu. Akreditácia a vstup do parlamentu mu boli obnovené v novembri 2018.
Obvinenie z daňového podvodu
V decembri 2019 polícia Daňa obvinila zo spáchania daňového podvodu, ktorého sa mal dopustiť v rokoch 20112012, kedy si nechal neoprávnene uplatnil odpočet DPH vo výške 188-tisíc eur (peniaze neboli vyplatené) za objednané služby. Služby sa mali týkať spracovania dát a poradenských služieb. Trestné stíhanie už bolo predtým počas niekoľkých rokov viac krát zastavené. Obnovenie trestného konania sa Daňovi a jeho obdivovateľom javí ako účelové pred prichádzajúcimi parlamentnými voľbami.
Väzba a podozrenie z násilnej trestnej činnost v roku 2019
Martin Daňo bol zadržaný políciou 13. decembra 2019 a prepustený z väzenia na slobodu bol po 41 dňoch 23. januára 2020. Dôvodom boli jeho nebezpečné vyhrážky v internetovej politickej satirickej show s názvom Takže tak!
Osobný život
Daňo je slobodný a bezdetný a v čase kandidatúry na prezidenta SR v roku 2019 mal trvalý pobyt v Bratislave.
== Publikačná činnosť ==
Nálepka (diaľnice)
Nálepka (-termín podľa slovenských predpisov; neoficiálne: diaľničná nálepka, galicizmus: vineta, bohemizmus: diaľničná známka) je nálepka (na sklo), ktorou musia byť označené vymedzené vozidlá, ak chcú počas istého obdobia používať vymedzené cesty (najmä diaľnice a rýchlostné cesty). Je to jedna z foriem spoplatnenia používania ciest (iné sú mýto a cestná daň). Existuje v niektorých štátoch v Európe, napr. v štátoch Česko, Švajčiarsko, Rakúsko a Slovinsko.
Slovensko
thumb|right|Stará ročná diaľničná nálepka z roku 2007 Do roku 2016 sa diaľničné nálepky používali aj na Slovensku, ale od začiatku roka 2016 sa na Slovensku používa elektronická známka. Pri kúpe elektronickej diaľničnej známky cez internet alebo mobilnou aplikáciou sa zadáva EČV. Ceny známok sa v roku 2016 nemenili, sú také isté predtým, čiže ročná stojí 50 €, mesačná stojí 14 € a 10-dňová stojí 10 €.
Rakúsko
thumb|right|Rakúska diaľničná nálepka z roku [[2001]] Pre osobné vozidlá je nutné zakúpiť diaľničnú známku. Tá sa už nelepí na čelné sklo, ale registruje sa ŠPZ vozidla a kontrola prebieha elektronicky. Na niektorých úsekoch sa platí ďalší poplatok – napríklad
Automobily nad 3,5 tony platia mýto elektronicky.
Ceny diaľničných známok pre rok 2021 nájdete v tabuľke nižšie:
Marilyn Monroe
Marilyn Monroe sa narodila a vyrastala v Los Angeles. Väčšinu svojho detstva strávila v pestúnskej starostlivosti a v sirotinci. Prvýkrát sa vydala v roku 1942 ako šestnásťročná. V roku 1944, v období, keď pracovala v leteckej továrni Radioplane Factory, sa zoznámila s fotografom z First Motion Picture Unit. Táto spoločnosť sa venovala výrobe propagandistických materiálov pre americkú armádu, ktorá bojovala v druhej svetovej vojne. V tomto čase mala úspešnú kariéru modelky v štýle pin-up girl. Táto práca ju doviedla k podpísaniu krátkodobých zmlúv s Twentieth Century-Fox (1946 – 1947) a s Columbia Pictures (1948).
Nálepka (diaľnice)
Rakúsko
Viac informácií na www.asfinag.com alebo www.ja2.sk
Marilyn Monroe
Po sérii epizodických postáv v niekoľkých filmoch Marilyn v roku 1951 podpísala s Century Fox novú zmluvu. V nasledujúcich dvoch rokoch dosiahla úspech úlohami v komédiách As Young as You Feel a Monkey Business, či v drámach V osídlach noci a Don't Bother to Knock. Súčasne okolo jej osoby prepukol škandál s niektorými fotografiami, na ktorých bola nahá. Tieto snímky, ktoré vznikli ešte predtým, ako začala nakrúcať filmy, neohrozili jej kariéru, ale naopak zvýšili všeobecný záujem o jej osobu a o jej filmy. V roku 1953 bola z Marilyn Monroe najpredávanejšiou hollywoodskou hviezdou. Mala za sebou hlavnú úlohu vo filme Niagara. Snímka nakrútená v štýle žánru film noir zdôraznila jej sexappeal a komédie Páni majú radšej blondínky a Ako si vziať milionára jej pridali imidž naivnej blondínky. Napriek tomu, že jej postavenie vo filmovom priemysle malo v tejto dobe veľký význam, mala Marilyn Monroe problém s typológiou ponúkaných hraných postáv a nesúhlasila ani s tým, ako bývala v tomto čase filmovým štúdiom finančne podhodnotená. V roku 1954, potom ako odmietla účinkovanie v jednom filmovom projekte, jej spoločnosť pozastavila kariéru, no skoro potom sa znovu v roku 1955 stala hviezdou po účinkovaní v jednom z jej najväčších kasových trhákov, Slamený vdovec.
Nálepka (diaľnice)
Slovinsko
Do 1. júla 2008 sa poplatky platili za počet najazdených kilometrov na mýtniciach. Teraz je nutné zakúpiť si diaľničnú nálepku.
Marilyn Monroe
Keď sa spoločnosť zdráhala zmeniť jej kontrakt, rozhodla sa postaviť na vlastné nohy a koncom roka 1954 založila vlastnú produkčnú značku, ktorú nazvala Marilyn Monroe Productions (MMP). V roku 1955 sa začala venovať budovaniu tejto filmovej spoločnosti a štúdiu herectva v newyorskej divadelnej škole Actors Studio. Koncom roka 1955 s ňou v Century Fox podpísali novú zmluvu, ktorá jej dala väčšiu kontrolu nad tvorbou a bol jej ponúknutý aj vyšší honorár. Nasledovala kritikou pozitívne hodnotená filmová snímka Autobusová zastávka (1956) a prvé dielo z nezávislej produkcie MMP, Princ a tanečnica (1957). Pozitívnu spätnú väzbu od kritiky a Zlatý Glóbus pre najlepšiu herečku získala Monroe za svoju postavu vo filme Niekto to rád horúce (1959). Jej posledným kompletne zrealizovaným filmom bola v roku 1961 dráma Mustangy.
Nálepka (diaľnice)
Slovinsko
Ceny diaľničných známok v roku 2021 nájdete v tabuľke nižšie: Viac informácií na www.cestnina.si
Marilyn Monroe
Súkromný život Marilyn Monroe tiež na seba významne priťahoval záujem verejnosti. Okrem iného mala problémy so zneužívaním návykových látok, depresiami a úzkostnými stavmi. Marilyn mala problémy aj so vzťahmi. Bola trikrát vydatá: prvýkrát s Jamesom Doughertym, druhýkrát s bejzbalovým hráčom Joeom DiMaggiom, tretíkrát bola vydatá za spisovateľa Arthura Millera. Všetky tieto jej manželstvá skončili rozvodmi.
Nálepka (diaľnice)
Švajčiarsko
thumb|right|[[Švajčiarsko Diaľničná nálepka, roku 2010]] Použitie diaľnice a rýchlostnej cesty je vo Švajčiarsku spoplatnené od roku 1985.
Marilyn Monroe
Dňa 5. augusta 1962 bola Marilyn Monroe nájdená mŕtva vo svojom dome v Los Angeles. Za oficiálnu príčinu jej smrti bolo vyhlásené predávkovanie barbiturátmi. V priebehu nasledujúcich desaťročí sa o jej smrti vyskytlo viacero konšpiračných teórií, podľa ktorých bola Marilyn Monroe zavraždená.
1926 – 1943: Detstvo a prvé manželstvo
náhľad|Marilyn Monroe ako malé dieťa (asi rok 1927). Marilyn sa narodila ako Norma Jeane Mortensenová v Los Angeles 1. júna 1926. Bola tretím dieťaťom Gladys Pearl Bakerovej (rod. Monroe, 1902 – 1984). Gladys bola dcérou dvoch chudobných prisťahovalcov z amerického stredozápadu. Ako pätnásťročná sa vydala za o deväť rokov staršieho muža, Johna Newtona Bakera, s ktorým mala dve deti: chlapca Roberta (1917 – 1933) a dcéru Berniece (1919). Po rozvode v roku 1921 matka zobrala deti a odsťahovala sa do svojho rodiska v Kentucky. Až do svojich dvanástich rokov Monroe nevedela, že má sestru a prvýkrát sa s ňou stretla, až keď bola dospelá. Po rozvode sa Gladys zamestnala ako strihačka filmových negatívov vo firme Consolidated Film Industries. V roku 1924 sa druhýkrát vydala. Jej manželom bol Edward Mortensen. Po pár mesiacoch sa odlúčili a v roku 1928 ich manželstvo skončilo rozvodom. Biologický otec Marilyn Monroe je oficiálne neznámy, no často používala priezvisko Baker. V rodnom liste za Marilyninho otca označila Gladys Edwarda Mortensena, no jeho otcovstvo, nakoľko sa s Mortensenom rozišla skôr, ako otehotnela, bolo nepravdepodobné. Životopisci Fred Guiles a Lois Bannerová sa držia verzie, že otcom by s najväčšou určitosťou mohol byť Charles Stanley Gifford, kolega z práce, s ktorým mala Gladys pomer v roku 1925. Donald Spoto uvádza, že biologickým otcom by mohol byť aj iný, neznámy Gladysin kolega.