cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hádzaná na Ázijských hrách 2018
Hádzaná na Ázijských hrách 2018 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2018. Konal sa v Jakarte, v Indonézii v dňoch od 13. do 31. augusta 2018, za účasti 13 mužských a 10 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1982 a toto bolo jeho 10. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne GOR POPKI Cibubur.
V mužskej kategórii obhájil titul 🇶🇦, ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad 🇧🇭. U žien zasa obhájila titul 🇰🇷, ktorá vo finále vyhrala nad 🇨🇳.
Nasadenie do výkonnostných košov
Žrebovanie do skupín, ktoré prebehlo 5. júla 2018, sa uskutočnilo podľa nasledovných výkonnostných skupín:
Rádioaktívny odpad
thumb|right|Prevoz vysoko rádioaktívneho, vyhoreného jadrového paliva z britskej JE Hinkley Point Rádioaktívny odpad alebo jadrový odpad je odpad, ktorý obsahuje rádioaktívny materiál a nemá žiadne ďalšie využitie. Rádioaktívne odpady sú zvyčajne vedľajším produktom výroby energie z jadra a iných použití jadrového štiepenia, či jadrových technológií, napríklad vo výskume alebo v medicíne. Rádioaktívny odpad je nebezpečný väčšine foriem života a prostrediu a je regulovaný vládnymi inštitúciami z dôvodu ochrany zdravia človeka a prostredia.
Rádioaktivita sa časom znižuje, takže odpad sa zvyčajne izoluje a uskladňuje na isté časové obdobie, pokým už nebude predstavovať žiadne nebezpečie. Čas, pokiaľ odpad musí byť uložený, záleží na druhu odpadu. Nízko aktívny odpad s nízkymi úrovňami rádioaktivity (ako bežné medicínsky alebo priemyselný rádioaktívny odpad) môže byť uskladnený len hodiny, dni alebo mesiace, no vysoko aktívne odpady (ako vyhorené jadrové palivo alebo vedľajšie produkty spracovania jadrového paliva) musia byť uložené na tisícky rokov, kým budú neškodné. Súčasné najbežnejšie spôsoby vynakladania s rádioaktívnym odpadom sú oddeľovanie a uskladnenie krátkodobých odpadov, plytké podpovrchové zakopávanie nízko a niektorých stredne aktívnych odpadov a hlbinné ukladanie alebo transmutácia dlhodobých vysoko aktívnych odpadov.
Celkové množstvá rádioaktívnych odpadov a spôsoby likvidácie vo väčšine rozvinutých krajinách sú prezentované a pravidelne revidované ako súčasť Spoločného dohovoru o bezpečnosti nakladania s vyhoreným palivom a o bezpečnosti nakladania s rádioaktívnym odpadom Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (MAAE).
Povaha a význam rádioaktívneho odpadu
Rádioaktívny odpad sa zvyčajne skladá z rôznych rádioizotopov, nestabilných prvkov, ktoré sa rozpadajú, vyžarujúc ionizujúce žiarenie, ktoré môže byť škodlivé pre ľudí a prostredie. Rôzne izotopy vyžarujú rôzne druhy a úrovne radiácie, ktorá trvá rôzne dlhú dobu.
Fyzikálne vlastnosti
Rádioaktivita všetkých jadrových odpadov časom klesá. Všetky rádioizotopy obsiahnuté v odpade majú istý polčas rozpadu — čas, za ktorý rádionuklid stratí polovicu svojej rádioaktivity. Všetky rádioaktívne odpady sa postupne rozpadnú na nerádioaktívne prvky (t. j. stabilné izotopy). Niektoré rádioaktívne prvky, ako plutónium 239 nachádzajúce sa vo vyhorenom jadrovom palive, zostanú nebezpečne rádioaktívne po stovky tisíc rokov. Iné rádioizotopy zostávajú nebezpečné po milióny rokov. Preto musia byť tieto odpady chránené po storočia a izolované od živého prostredia po tisícročia. Podaktoré izotopy ako jód 131 ale majú polčas rozpadu len 8 dní, a tak rýchlo prestanú byť problémom, na rozdiel od iných dlhodobo rádioaktívnych prvkov, no ich aktivita je tým pádom omnoho vyššia. Tabuľky vpravo ukazujú niektoré najdôležitejšie rádioizotopy, ich polčasy rozpadu a výnos produktov štiepenia ako podiel výnosu štiepenia uránu 235.
Čím kratší je polčas rozpadu rádioizotopu, tým viac je rádioaktívny. To platí aj naopak - napríklad 96 % prvku Indium, ktorý sa vyskytuje v prírode, tvorí rádioizotop In-115, no považuje sa za netoxický vo forme čistého kovu a ako stabilný prvok z dôvodu jeho niekoľko biliónov rokov trvajúceho polčasu rozpadu, čiže v pomere k času sa rozpadne minimum jeho atómov. Energia a typ ionizujúceho žiarenia vyžarovaného rádioaktívnym materiálom sú tiež dôležité faktory určovania jeho nebezpečnosti. Chemické vlastnosti rádioaktívneho prvku rozhodnú, ako pohyblivý je prvok a ako sa pravdepodobne bude šíriť do prostredia a ako kontaminuje ľudí. Toto je ďalej skomplikované skutočnosťou, že veľa rádioizotopov sa nerozpadá priamo do stabilných prvkov, ale skôr na ďalšie rádioaktívne produkty rádioaktívneho rozpadu v rozpadovej reťazi.
Druhy odpadu
Obvykle sa odpad delí podľa svojej aktivity:
Podľa pôvodu odpadu sa dá deliť na:
Úložiská na Slovensku
Na Slovensku sa jadrový odpad ukladá do Republikového úložiska pri JE Mochovce, ktoré však nie je vhodné ako dlhodobé riešenie. Kvôli smernici EÚ sa už odpad nesmie vyvážať za hranice EÚ, takže sa musí vybudovať hlbinné úložisko na Slovensku. Pred 10 rokmi už boli určené možné miesta pre toto úložisko, no potom sa výstavba neuskutočnila. Dnes ale tento projekt opäť ožíva. Medzi pravdepodobné miesta budúceho úložiska patria: centrálna časť pohoria Tribeč, juh Veporských vrchov , juhozápadná časť Stolických vrchov , východ Cerovej vrchoviny , západná časť Rimavskej kotliny.
Zlatý pohár CONCACAF 2009
Zlatý pohár CONCACAF 2009 bol 10. ročníkom Zlatého pohára CONCACAF a 20. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj hostili 🇺🇸 a hralo sa od 3. do 26. júla 2009.
Víťazom turnaja sa stalo 🇲🇽, ktoré vo finále zdolalo 🇺🇸 5:0.
Kvalifikované tímy
Na turnaji sa predstavilo 12 tímov. Nikaragua a Grenada zažili debut na turnaji.
Južná pologuľa
thumb|Južná hemisféra je zvýraznená žltou farbou. thumb|Južná hemisféra thumb|Plagát s legendou „Ushuaia, koniec sveta“. [[Ushuaia v Argentíne je najjužnejšie mesto na svete.]] Južná pologuľa alebo južná hemisféra je polovica planéty Zem na juh od rovníka. Južná hemisféra obsahuje pomerne malú časť súše a obýva ju iba 10 percent ľudskej populácie.
Južná pologuľa zahŕňa štyri kontinenty (Antarktída, Austrália, väčšinu Južnej Ameriky a časť Afriky) a štyri oceány (južnú časť Atlantického oceánu, Indický oceán, juh Tichého oceánu a Južný oceán). Leto tu začína (okolo) 21. decembra a trvá do 21. marca a zima začína (okolo) 21. júna a končí 22. septembra.
Oblasti na juh od polárneho kruhu zažívajú niekoľko dní, počas ktorých v lete slnko nikdy nezapadne a niekoľko dní v zime, kedy naopak vôbec nevyjde nad obzor. Dĺžka trvania tohto javu sa líši od niekoľkých dní v oblastiach pri polárnom kruhu až po niekoľko mesiacov v blízkosti južného pólu.
V dôsledku Coriolisovej sily sa hurikány a tropické búrky v južnej hemisfére krútia v smere pohybu hodinových ručičiek. V severnej hemisfére sa krútia proti smeru hodinových ručičiek. Takisto Mesiac sa v porovnaní so severnou hemisférou zdá byť hore nohami a je odkrytý pohľad na iné hviezdy, ktoré nie je zo severnej hemisféry vidieť. Orientácia južného pólu smerom ku stredu galaxie v kombinácii s jasnejším nebom vytvárajú krásnu nočnú oblohu s oveľa väčším počtom hviezd, než na severnej pologuli.
Podnebie býva všeobecne teplejšie než na severnej pologuli, okrem Antarktídy, ktorá je chladnejšia než Arktída. Spôsobuje to väčší podiel vodných plôch než na severnej pologuli a fakt, že voda sa otepľuje a ochladzuje pomalšie než pevnina. Južná pologuľa je vďaka menšiemu osídleniu výrazne menej znečistená než severná.
Zdroj
המיספירה
Agentúry Európskej únie
Agentúra Európskej únie je decentralizovaná organizácia EÚ, čo ju odlišuje od ostatných inštitúcií Európskej únie. Agentúry sú zakladané na plnenie konkrétnych úloh podľa práva EÚ. Každá agentúra má vlastnú právnu subjektivitu. Niektoré agentúry reagujú na potrebu rozvíjať vedecké alebo technické know-how v určitých oblastiach, iné spájajú rôzne záujmové skupiny, aby uľahčovali dialóg na európskej a medzinárodnej úrovni.
Existuje viac než 40 agentúr rozdelených do štyroch základných skupín. Aktuálny rozcestník wiki-článkov k týmto agentúram je uvedený na stránke príslušnej kategórie.
Decentralizované agentúry
Decentralizované agentúry sa zriaďujú na dobu neurčitú na implementáciu politík EÚ.
Výkonné agentúry
Výkonné agentúry zriaďuje Európska komisia na dobu určitú a poveruje ich riadením konkrétnych úloh súvisiacich s programami EÚ.
Ďalšie subjekty
Medzi tieto organizácie patria osoby zriadené ako súčasť programov EÚ a partnerstiev verejného a súkromného sektora.
Vodnopólová extraliga mužov 2021/22
Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 2021/22 bol 30. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú od roku 2017 kontroluje Slovenská plavecká federácia (SPF). Súťaže sa zúčastnilo 6 družstiev. Titul získalo družstvo KVP Nováky, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad obhajcom prvenstva zo Slávie UK Bratislava.
Systém súťaže
Súťaž pozostávala z dvoch častízákladnej a z play-off. Základná časť sa odohrala dvojkolovým systémom doma a vonku (10 kôl). Po nej 4 najlepšie družstvá postúpili do play-off. 2-kolové play-off začínalo semifinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy. Ešte pred extraligovou sezónou odohrali 4 družstvá II. ligu. Hrala sa formou 2 turnajov a dve najlepšie družstvá postúpili do extraligy 2021/22.
II. liga mužov 2021
Prihlásené družstvá:
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Dom-mýtnica Aleksiho Bojadžieva
Dom-mýtnica Aleksiho Bojadžieva, prípadne Dom Aleksiho Bojadžieva , alebo Dom mýtnica je dom z 19. storočia,  ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.
Lokalita
Dom Aleksiho Bojadžieva sa nachádza na začiatku mesta Triavna pri ceste do mesta Gabrovo na ulici „P. R. Slavejkov“ (, doslova ulica P. R. Slavejkova) č. 85.
Dejiny
Potom, čo dom prestal fungovať ako mýtnica, zostal na krátky čas opustený, neskôr ho kúpil obchodník s potravinami a stavebným materiálom Račo Bojadžiev, ktorý ho daroval do užívania svojmu synovi, neskoršiemu účastníkovi prvej balkánskej vojny, Aleksimu Bojadžievovi.
V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V súčasnosti je dom v súkromnom vlastníctve, pričom ho do súčasnosti vlastnia potomkovia rodiny Bojadžievových.
Charakteristika
Dom je typickým predstaviteľom trevnenskej architektonicko-staviteľskej školy.
Dom je postavený na úrovni ulice, skladá sa z prízemia a prvého poschodia. Na prízemí sa nachádzal ďukian (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) so šikmými okenicami a dve obytné miestnosti. Prízemie domu je s druhým poschodím spojené vnútorným dreveným schodiskom, ktoré vedie do priestoru čardaku (druh ohradenej terasy). Zo samotného čardaku sa vchádza do troch miestností, ktoré sú rozložené okolo neho.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: Kăšta-mitnica na Aleksi Bojadžiev (, doslovne Dom-mýtnica Aleksiho Bojadžieva)
Škandinávske jazyky
Škandinávske jazyky môžu byť:
Solar Orbiter
náhľad|Porovnanie veľkosti [[Slnko|Slnka pri pohľade zo Zeme (vľavo, 1 au) a zo sondy Solar Orbiter (0,284 au, vpravo)]] náhľad|Štrukturálny model Solar Orbiter krátko pred opustením výrobnej haly Airbus v Stevenage v Spojenom kráľovstve
Solar Orbiter je aktívna sonda na prieskum Slnka, ktorú vyvinula Európska vesmírna agentúra (ESA). Solar Orbiter je určený na vykonávanie podrobných meraní vnútornej heliosféry, slnečného vetra a na vykonávanie dôkladných pozorovaní polárnych oblastí Slnka.
Solar Orbiter bude pozorovať Slnko z excentrickej obežnej dráhy s perihéliom ~ 60 slnečných polomerov (RS), alebo 0,284 au. Počas plánovanej 7-ročnej misie sa orbitálny sklon zvýši asi na 25°.
Vedecké ciele
Vedci budú mať tiež možnosť koordinovať pozorovania s misiou Parker Solar Probe (20182025) agentúry NASA, ktorá vykonáva merania koróny Slnka.
Cieľom misie je vykonať detailné štúdie Slnka a jeho vnútornej heliosféry s vysokým rozlíšením, ktoré pomôžu nájsť odpovede na tieto otázky:
Vedecký náklad
Užitočné zaťaženie na vedecké účely sa skladá z:
Oneskorenie štartu
V apríli 2015 bol plán štartu od júla 2017 do októbra 2018. V auguste 2017 bol plán štartu február 2019. Štart bol naplánovaný na 10. februára 2020 04:03 UTC na rakete Atlas V 411 a v tomto termíne aj prebehol.
Trajektória orbitera
Od štartu bude Solar Orbiteru trvať približne 3,5 roka, pri použití opakovanej gravitačnej asistencie Zeme a Venuše, aby dosiahol svoju operačnú dráhu, eliptickú obežnú dráhu s perihéliom 0,28 au a s aphéliom 0,9 au. Počas očakávaných 7 rokov trvania misie použije ďalšiu gravitačnú pomoc Venuše, aby zvýšil svoj sklon k rovníku Slnka z 0° na 25°, čo mu umožní lepší pohľad na póly Slnka. Ak bude schválená predĺžená misia, sklon by sa mohol ďalej zväčšiť na 34°. Sklon rotačnej osi Slnka k eklitike je 7,25°.
9. augusta 2021 urobila sonda Solar Orbiter jeden zo svojich manévrov pri Venuši. Len o 33 hodín neskôr preletela okolo Venuše aj sonda BepiColombo. Takýto ojedinelý krátko po sebe nasledujúci prelet dvoch sond poskytol jedinečný pohľad na túto planétu. Sondy boli od seba aj v dobe maximálneho priblíženia vzdialené vyše pol milióna km.
Stadium of Light
Stadium of Light je futbalový štadión, ktorý sa nachádza v anglickom Sunderlande. Je domovským štadiónom klubu Sunderland AFC, ktorý momentálne pôsobí v EFL Championship. S kapacitou 48 095 divákov je deviatym najväčším štadiónom v Anglicku.
História
Štadión primárne hostí zápasy futbalového klubu Sunderland AFC. Podľa Sira Boba Murraya, vtedajšieho predsedu Sunderlandu, bol názov „Stadium of Light“ vybraný z dvoch dôvodov; „a to ako večný hold všetkým baníkom pracujúcim v regióne s čím súvisí aj hrdosť na svoje dávnejšie priemyselné dedičstvo, a druhým dôvodom je očakávanie toho, že je štadión predzvesťou svetlých zajtrajškov, ktoré na klub v budúcnosti čakajú. Meno je symbolické poďakovanie tisícom baníkov a priaznivcov samotného klubu, čo každý deň vzídu z temnoty do svetla, keď sa vracia z dole späť na povrch“.
Štadión v minulosti hostil tri zápasy Anglickej futbalovej reprezentácie a jeden zápas Anglickej futbalovej reprezentácie do 20 rokov. Pôvodná kapacita 42 000 miest bola v roku 2002 rozšírená na 49 000 miest. 16. decembra 2009 bol štadión vybraný ako jeden z možných usporiadateľov, ktorý bol súčasťou neúspešnej anglickej kandidatúry na Majstrovstvách sveta vo futbale v roku 2018.
Tribúny
Štadión ma 4 nasledovné tribúny:
Zemská os
300px|thumb|vpravo|Animácia znázorňujúca rotáciu Zeme okolo jej osi Zemská os je pomyselná priamka, ktorá prechádza stredom Zeme a pretína jej povrch v dvoch bodoch, ktoré nazývame póly. Okolo tejto osi sa Zem otočí takmer konštantnou rýchlosťou, ktorá na rovníku dosahuje hodnotu /s. Jedna otočka okolo jej osi voči hviezdnemu pozadiu (siderický deň) trvá 23 h 56 min a 4 s.
Rotácia Zeme okolo osi spôsobuje striedanie dňa a noci. Za 1 hodinu sa Zem otočí o 1/24 svojho obvodu, čo je 15° zemepisnej dĺžky. Na každých 15° preto pripadá jedno časové pásmo. Zem sa otáča okolo svojej osi smerom zo západu na východ. Zemská os nie je rovnobežná s kolmicou na ekliptiku, ale odkláňa sa od nej v uhle, ktorý v súčasnosti dosahuje hodnotu približne 23,5°. Tento sklon zemskej osi spolu s obehom Zeme okolo Slnka má za následok striedanie ročných období.
Sklon zemskej osi sa pomaly mení a preto os nesmeruje stále do rovnakého bodu oblohy. V súčasnosti smeruje do blízkosti hviezdy Polárky, ale napríklad pred asi 13 000 rokmi smerovala zemská os k hviezde Vega. Tento krúživý pohyb zemskej osi sa nazýva precesia. Jeden precesný obeh zemskej osi okolo pólu ekliptiky sa nazýva Platónsky rok a má dĺžku 25 700 rokov. Ani samotná os nemá pevnú polohu vzhľadom na zemské teleso a v dôsledku toho sa priesečníky osi so zemským povrchom (póly) tiež pomaly pohybujú. Perióda zmien polohy pólov nie je úplne pravidelná a nazýva sa Chandlerova perióda. Navyše sa v cykle 42 000 rokov mení sklon osi ku kolmici na ekliptiku a to v rozsahu 22,1-24,5°.
Severské jazyky
Severské jazyky alebo nordické jazyky môžu byť:
La Roche-Clermault
La Roche-Clermault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Teroristický útok vo Viedni 2020
náhľad|Mapa útoku K teroristickému útoku vo Viedni v roku 2020 došlo 2. novembra 2020. Štyria ľudia boli zabití a mnoho ďalších bolo zranených, niektorí vážne. Okolo 20:00 SEČ boli hlásené prvé výstrely v Seitenstettengasse v centre Viedne, kde sa tiež nachádza hlavná viedenská synagóga a rad kaviarní. Viedenské štátné policajné riaditeľstvo pôvodne oznámilo „niekoľko páchateľov so zbraňami“ a celkom asi šesť miest činu.
Udalosť
Streľba sa odohrala okolo 20:00 stredoeurópskeho času na niekoľkých miestach v centre mesta medzi Hofburgom a Dunajským kanálom. Jedno z miest bolo blízko hlavnej mestskej synagógy na ulici Seitenstettengasse, ktorá však v tom čase bola uzavretá. Obeťou sa stali dvaja muži a dve ženy. Jeden muž zomrel na mieste, pretože vrah sa k nemu ešte vrátil a strieľal do neho z pištole. Druhý muž a mladá servírka podľahli zraneniam počas noci; ráno zomrela v dôsledku zranenia ešte 44-ročná žena. Do nemocníc previezli podľa prvých správ 17 ľudí, vrátane policajtov, so strelnými a reznými poraneniami. Neskôr bol počet ranených spresnený na 22. Svedkom sa podarilo natočiť mladého fúzatého muža s dlhou automatickou zbraňou podobnou útočnej puške AK-47. Po krátkej prestrelke na námestí Schwedenplatz zneškodnili strelca príslušníci zásahovej jednotky WEGA v blízkosti kostola sv. Ruprechta o 20:09, teda asi 9 minút po oznámení streľby. Podľa oznámenia ministerstva vnútra bol zastrelený útočník ešte naviac vybavený pištoľou, mačetou a atrapou pásu s výbušninami.
Obete
Obeťami útoku sa stali dvaja muži a dve ženy. Hovorca viedenskej polície povedal, že útočník zabil tridsaťdeväťročného Rakúšana, 44-ročnú Rakúšanku, 24-ročnú nemeckú servírku a 21-ročného Macedónca. Strelné poranenia utrpelo viac ako 20 osôb; zranení sú väčšinou Rakúšania, sú medzi nimi ale aj občania Nemecka, Slovenska, Luxemburska, Afganistanu a Bosny a Hercegoviny. Jedným zo zranených bol zasahujúci policajt.
Páchateľ
Vzhľadom k počtu miest, z ktorých bola hlásená streľba, sa polícia pôvodne domnievala, že aspoň jeden ďalší páchateľ z miesta útoku utiekol. V utorok 3. novembra popoludní minister vnútra Karl Nehammer oznámil, že strelec bol takmer určite sám. Slovenské ministerstvo vnútra 4. novembra uviedlo, že slovenské bezpečnostné zložky rakúsku stranu už 27. júla 2020 informovali o tom, že podozrivé osoby sa pokúšali v polovici júla zakúpiť na Slovensku muníciu do automatických zbraní. Rakúska strana mala potvrdiť prijatie informácií a vyžiadala si doplňujúce informácie. Tie sa k nej však mali dostať až po útoku v noci na 3. novembra.
Reakcia a opatrenia
Ešte v noci na 3. novembra a následne počas dňa vykonala rakúska polícia 18 domových prehliadok a zadržala 14 ľudí vo veku 18 až 28 rokov. Všetky tieto osoby pochádzali z prostredia imigrantov, z okruhu priateľov a príbuzných strelca. Zadržaní boli vo Viedni, a tiež v mestách St. Pölten a Linz. Dvoch mladých mužov zatkla v súvislosti s viedenským útokom tiež švajčiarska polícia. V priebehu vyšetrovania sa polícia priklonila k názoru, že útočník bol iba jeden. V dobe pátrania po údajnom ďalšom páchateľovi boli 3. novembra uzavreté všetky viedenské školy. Nasledujúceho dňa bola školská dochádzka obnovená. Rakúska vláda vyhlásila trojdňový štátny smútok. Pamiatku obetí uctilo Rakúsko 3. novembra minútou ticha a omšou vo viedenskom Dóme svätého Štefana.
K útoku vo Viedni sa na svojej propagandistickej platforme Nashira News prihlásila teroristická organizácia Islamský štát.
Pavel Povinec
Prof. RNDr. Pavel Povinec, DrSc. (* 18. február 1942, Ochodnica) je slovenský jadrový a environmentálny fyzik a vysokoškolský pedagóg.
Profesionálna kariéra
Vyštudoval jadrovú fyziku na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Bol vedúcim Katedry jadrovej fyziky a prodekanom novovzniknutej Matematicko-fyzikálnej fakulty UK. Od roku 1993 pracoval ako vedúci Rádiometrického laboratória Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (IAEA) v Monaku, kde sa zaslúžil o rozvoj izotopovej oceánológie a výskum rádioaktivity morí a oceánov. Vybudoval tu podzemné laboratórium na meranie nízkych aktivít morských vzoriek a na in situ gama-spektrometriu morského prostredia (voda, sedimenty). Po návrate na Slovensko v roku 2005 pokračoval vo vedeckej práci na Katedre jadrovej fyziky a biofyziky Fakulty matematiky, fyziky a informatiky (KJFB FMFI UK), najmä vo výskume environmentálnej rádioaktivity a zriedkavých jadrových procesov. V roku 2013 na KJFB založil Centrum pre nukleárne a urýchľovačové technológie (CENTA) s tandemovým urýchľovačom iónov, najmä na nedeštruktívne prvkové analýzy na zväzku iónov (Ion Beam Analysis, IBA), ktorého činnosť bola v roku 2022 rozšírená aj na izotopovú urýchľovačovú hmotnostnú spektrometriu (Accelerator Mass Spectrometry, AMS).
Bol členom viacerých domácich a zahraničných výborov a komisií (Panely EU, IAEA, Japonsko a J. Kórea na hodnotenie dopadov Fukušimskej havárie), komisie na hodnotenie prevádzky jadrových zariadení, komisie na hodnotenie projektov (EU, APVV, VEGA), vedecké rady univerzít a fakúlt, inauguračné, habilitačné a doktorandské domáce a zahraničné komisie, atď.). Založil dve série medzinárodných konferencií (Low-Radioactivity Physics, a Environmental Radioactivity - ENVIRA), spolupracoval na organizovaní vyše 50 významných medzinárodných konferenciách a predniesol vyše 40 pozvaných referátov. Je členom redakčných rád významných vedeckých časopisov (Scientific Reports/Nature, Radiocarbon, Journal of Environmental Radioactivity, Journal of Radioanalytical and Nuclear Chemistry, atď). Ako editor a co-editor vydal vyše 20 špeciálnych čísiel zahraničných vedeckých časopisov.
Významne sa tiež zapojil do pedagogickej činnosti, prispel k rozvoju študijného odboru Jadrová a subjadrová fyzika a k vytvoreniu nového študijného odboru Environmentálna fyzika. Prednášal predmety z jadrovej fyziky a z environmentálnej fyziky, a vychoval 21 diplomantov a 29 doktorandov. Prednášal tiež na zahraničných univerzitách, napr. Tbilisi, Heidelberg, Oxford, New York/Stony Brook, Bologna, Padova, Kanazawa, Nice.
Vedecké výsledky
Je zakladateľom výskumu nízkych rádioaktivít, so zameraním na štúdium zriedkavých jadrových procesov, environmentálnej rádioaktivity a astrofyziky. Prispel k vývoju vysokocitlivých detektorov a metód registrácie ionizujúceho žiarenia a ich využitiu v jadrovej fyzike na výskum dvojitej beta-premeny jadier, v astrofyzike na hľadanie častíc temnej hmoty a na výskum rádioaktivity meteoritov, v environmentálnej fyzike na výskum rádioaktivita atmosféry, vplyvu jadrových elektrární na životné prostredie (vrátane havárií v Černobyle a vo Fukušime), na výskum klimatických zmien, a v izotopovej oceánológii na výskum procesov v morskej vode a dopadu skúšok jadrových zbraní na morské prostredie (Novaja Zemlja, Mururoa, Bikiny). Okrem domácich vedeckých projektov viedol vyše 20 medzinárodných projektov (IAEA, EC, FAO, STA Japan, UNESCO), a slovenskú účasť v 3 významných medzinárodných experimentoch (SuperNEMO, LEGEND, CRESST).
Podľa SCOPUS je autorom vyše 400 vedeckých prác, s viac ako 10000 citáciami (Hirschov index h = 50).
Marián Jakubócy
Životopis
Marián Jakubócy absolvoval Elektrotechnickú fakultu Slovenskej technickej univerzity, Ústav medzinárodných vzťahov na Univerzite Komenského v Bratislave a Európske centrum pre bezpečnostné štúdie Georgea C. Marshalla v nemeckom Garmisch-Partenkirchene.
Diplomatické pôsobenie
Na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí začal v roku 1995 ako referent politického oddelenia E (krajiny Spoločenstva nezávislých štátov a Západného Balkánu). Následne v rokoch 1998 až 2002 pracoval ako 3. tajomník na slovenskom zastupiteľstve v Moskve. V rokoch 2002 až 2005 bol zástupcom riaditeľa a riaditeľom kancelárie štátneho tajomníka. V rokoch 2005 až 2009 bol zástupcom veľvyslanca a radcom na veľvyslanectve Slovenska v Nemecku. Následne bol v rokoch 2009 až 2013 riaditeľ odboru štátov východnej Európy, južného Kaukazu a Strednej Ázie a národný koordinátor SR v Stredoeurópskej iniciatíve.
Po návrate bol generálnym riaditeľom politickej sekcie na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí.
Zoznam unixových príkazov
Zoznam unixových príkazov je v informatike súhrn unixových nástrojov a utilít podľa špecifikácie IEEE Std 1003.1-2004, ktorá je súčasťou Single UNIX Specification (SUS). Nasledujúce príkazy sa vyskytujú vo väčšine unixových systémov (napr. v Linuxe).
Kopec (podcelok)
Kopec je geomorfologický podcelok Skorušinských vrchov. Najvyšším vrchom je Kopec s výškou
Turizmus
Hrebeňom pohoria vedie červeno značený turistický chodník, ktorý spája Malatinú a Oravský Biely Potok. Na hlavnú trasu sa pripájajú chodníky z obcí v okolí, ktoré zároveň ponúkajú i ubytovacie možnosti. Atraktívne sú rozhľadne, ktoré ponúkajú jedinečný výhľad na Západné Tatry.
Veľká cena Francúzska 2021
Veľká cena Francúzska 2021 (franc. Formula 1 Emirates Grand Prix de France 2021), boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 20. júna 2021 na okruhu Circuit Paul Ricard v mestečku Le Castellet, na juhu Francúzska, neďaleko od Marseille. Bola to siedma Veľká cena sezóny 2021.
Klub zberateľov autogramov
História
Klub vznikol v roku 1986 odštiepením sa od Klubu sběratelů kuriozit, v rámci ktorého pôvodne existovala sekcia pre zberateľov autogramov. Zakladateľom klubu bol Ivan Vápenka, ktorý navrhol logo s využitím signatúry Mikoláša Aleša, ktoré sa používa dodnes. Klub je zapísaným spolkom.
Optický kanál
Optický kanál môže byť:
Klub zberateľov autogramov
Činnosť
Klub združuje v súčasnosti vyše 230 členov a organizuje dvakrát ročne stretnutie (na jar a na jeseň) na Novotného lávce v Prahe, ktorého súčasťou je autogramiáda slávnych osobností. Účasť na autogramiáde je umožnená tiež verejnosti. Na jesennom stretnutí sa koná súťaž o najkrajší autogram v zbierke, súťažnú tému vyhlasuje výbor klubu v časopise.
Veľká cena Francúzska 2021
Pôvodne sa mala Veľká cena Francúzska konať až 27. júna, avšak kvôli zrušeniu Veľkej ceny Kanady a presunutí náhradných pretekov v Turecku sa termín presunul o jeden týždeň dopredu.
Priebeh pretekov
Vedúci jazdec šampionátu Max Verstappen z Red Bullu vyhral preteky pred svojím hlavným rivalom v súboji o titul Lewisom Hamiltonom a tímovým kolegom Sergiom Pérezom.
Po štarte z prvého miesta sa Verstappen po chybe v prvej zákrute, do ktorej nedobrzdil, prepadol za Lewisa Hamiltona, ktorý štartoval z druhej priečky. Na treťom a štvrtom mieste sa nachádzali ich tímoví kolegovia Valtteri Bottas a Sergio Pérez. Počas prvých zastávok v boxoch sa Max Verstappen dostal späť pred Hamiltona. Sergio Pérez zastavil ako posledný z vedúcej skupiny v boxoch, sedem kôl za Valtterim Bottasom, ktorý ako prvý menil pneumatiky. Onedlho Verstappen, Hamilton a Bottas zahlásili, že si nemyslia, že pneumatiky vydržia až do konca pretekov. Na rozdiel od Mercedesu sa Red Bull v ďalšom priebehu pretekov rozhodol zavolať Maxa Verstappena druhý krát do boxov. S čerstvými pneumatikami dokázal najprv predbehnúť Bottasa, za ktorého sa prepadol v dôsledku zastávky v boxoch, a dve kolá pred koncom napokon predbehol aj Lewisa Hamiltona, ktorý viedol Veľkú cenu. V závere aj Sergio Pérez, ktorý sa väčšinu pretekov nachádzal na štvrtej priečke, predbehol Bottasa a sa tým pádom dostal na tretie miesto, na ktorom preteky dokončil.
Kvalifikácia
Poznámky:
Preteky
Poznámky:
Kozinec ľadový
Kozinec ľadový (Astragalus frigidus) je bylina z čeľade bôbovité (Fabaceae).
Ide o euroázijský druh, rozšírený na vápencovom podloží v alpínskom až subalpínskom pásme. Je to trváca rastlina. Stonka je vpriamená a dlhá 15 až 20 cm. Má strapcovité súkvetie so žltými kvetmi.
Na území Slovenska patrí medzi chránené rastliny.
La Tour-Saint-Gelin
La Tour-Saint-Gelin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poliklinika Tehelná
Poliklinika Tehelná, a.s. je poliklinika v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto na adrese Tehelná 26. Po svojom vzniku bola kedysi frekventovaným zdravotníckym centrom. Poliklinika v súčasnej podobe funguje od roku 2005, pôvodná budova bola postavená v roku 1986 ako súčasť Ústavu národného zdravia mesta Bratislavy. Z hľadiska architektúry má budova prehľadnú a prevádzkovo čistú dispozíciu a veľkorysý architektonický výraz rozsiahlych zdravotníckych stavieb svojho obdobia.
Majetok Poliklinky počas privatizácie bol vložený do Fondu národného majetku SR, ktorý bol od roku 2004 aj jediným akcionárom Poliklinky. Ten má zámer ju previesť a v minulosti o ňu prejavil záujem samosprávny kraj a mestská časť Nové Mesto.
Kéfeus (Etiópia)
náhľad|Súhvezdie Kéfeus, autor:Jehoshaphat Aspin, Londýn 1825 Kéfeus (iné názvy: Kefeus, Cefeus  ;starogr. Κηφεύς – Kéfeus, latinsky Cepheus) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Béla a jeho manželky Anchinoy. Bol etiópskym kráľom.
So svojou manželkou, kráľovnou Kassiopeiou, mal krásnu dcéru Andromedu o ktorú takmer prišiel. Pyšná a namyslená manželka totiž urazila morské nymfy tvrdením, že ich krása sa k jej nemôže ani len priblížiť, nieto rovnať. Nymfy sa posťažovali bohovi morí Poseidónovi a ten za trest zoslal na celé kráľovstvo zemetrasenie a navyše aj morskú príšeru, ktorá krajinu sužovala a ničila.
Kráľ sa opýtal vo veštiarni o radu a bolo mu povedané, že krajinu zachráni len to, ak bude morskej oblude obetovaná kráľovská dcéra Andromeda. A v kráľovstve sa nenašiel nikto, kto by princeznú zachránil. Neponúkol sa ani kráľov brat Fineus s ktorým bola Andromeda už dávnejšie zasnúbená.
V paláci sa čoskoro nato konala kráľovská svadba. Kráľovná Kassiopeia ale zradila svoj sľub Perseovi, zavolala na svadobnú hostinu bývalého nápadníka Finea i s oddielom jeho vojská a vzplanul boj. Perseus sa presile statočne postavil, ale presila nepriateľov bola tak veľká, že musel použiť hlavu Medúzy. Vykríkol na svojich priateľov, aby odvrátili zrak, z kapsy vytiahol hlavu Medúzy a v okamihu sa Fineus a jeho vojaci premenili na kameň.
Keď Kéfeus zomrel, bohovia ho premenili na súhvezdie Cefeus, ktoré na severnej oblohe žiari dodnes.
Kalandra
Kalandra môže byť:
Plavúnik alpínsky
Plavúnik alpínsky (Diphasiastrum alpinum) je plazivá a trváca rastlina z čeľade plavúňovité (Lycopodiaceae).
Je rozšírený cirkumboreálne v Európe, Severnej Amerike a severnej Ázii a rastie vo vyšších polohách a tundrách. Rastie vo zväzku plazivých výhonkov dĺžky 6 až 14 cm. Lyžicovitý tvar listov je v rámci rodu unikátny. Rastie hlavne na kyslých pôdach.
Dom Ďada Dobriho
Dom Ďada Dobriho môže byť:
Langeais (obec)
Langeais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prilbica tuhá moravská
Prilbica tuhá moravská (Aconitum firmum subsp. moravicum) je poddruh prilbice tuhej z čeľade iskerníkovité (Ranunculaceae).
Je to jedovatá rastlina. Rastie iba v západných Karpatoch v Česku, Poľsku a na Slovensku v cca 80 lokalitách. Je vysoká od 30 do 150 cm, má strapcovité súkvetie s modrofialovými kvetmi. Kvitne v júli a auguste.
Na území Slovenska patrí medzi chránené rastliny.
La Ville-aux-Dames
La Ville-aux-Dames je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Recyklácia papiera
náhľad|Odpadový papier zozbieraný na recykláciu v Taliansku Recyklácia papiera je proces obnovenia už predtým použitého papiera. Papier je možné recyklovať celkovo 5 až 8-krát. Tým, že sa recyklácia opakuje, dochádza k skracovaniu celulózových vlákien a tento papier sa môže kompostovať. Papier je druhou, hmotnostne najväčšou položkou odpadu a tvorí 14 až 20 % hmotnosti komunálneho odpadu.
Výroba papiera
Všetok papier sa vyrába pomocou priemyselných strojov, zatiaľ čo ručná výroba papiera sa zachováva už iba ako špecializované remeslo. Papier sa najčastejšie vyrába z dreva stromov, ako je napríklad jedľa, smrek alebo buk, ale môžu byť použité aj iné rastlinné vláknité materiály ako bavlna, plátno a konope. Výroba prebieha v 4 krokoch:
Na Slovensku sa papier priemyselne vyrába v Ružomberku, Harmanci, Žiline, Štúrove a v Slavošovciach.
Triedenie papiera
náhľad|Nádoba na triedenie papiera Papier a výrobky z neho všeobecne patria do modrých smetných nádob, na ktorých často býva špecifikované, ktoré typy výrobkov do nádoby patria a ktoré nie.
náhľad|Mondi SCP, Ružomberok Taktiež do zbernej nádoby na papier patria výrobky označené číslami 20 (vlnitá lepenka), 21 (hladká lepenka), a 22 (papier).
Recyklácia papiera
Zber použitého papiera je prvým krokom pri celom procese recyklácie. Papier určený na recykláciu musí byť zbieraný a uchovávaný oddelene od ostatného odpadu, pretože kontaminovaný papier nie je možné recyklovať.
Ďalším krokom je rozomieľanie a rozvlákňovanie v kadi s vodou, odkiaľ sa zmes dostáva cez sitá do zberných nádob. Zmes obsahuje viac ako 99% vody a postupne sa presúva po prepravníku, kde voda samovoľne odteká a neskôr sa odstraňuje pomocou podtlaku. Papier sa dosuší pomocou tlaku a teploty vyššej ako 100 °C. Vzniká recyklovaný balík papiera, ktorý je ďalej upravený podľa požiadaviek.
Papier je možné recyklovať opakovane. Pri výrobe recyklovaného papiera však majú zastúpenie aj nerecyklované vlákna pre zachovanie požadovaných vlastností produktu. Na hranici technických možností je sedemnásobná recyklácia, ktorá sa v praxi ani nedosahuje.
Dopad na životné prostredie
Za posledných 40 rokov sa spotreba papiera zvýšila až o 400%, toto navýšenie má obrovský dopad na životné prostredie. Najväčší negatívny vplyv na životné prostredie má samotný výrobný proces, no nepriaznivý vplyv sa týka aj recyklácie. Problémom výroby papiera je odlesňovanie, znečistenie vody a produkcia nežiadúcich plynov ako oxid dusičitý, oxid siričitý a oxid uhličitý, ktoré prispievajú k znečisteniu ovzdušia, kyslým dažďom a klimatickým zmenám.
Čo sa týka negatívnej stránky recyklácie, najväčším problémom je vznik nebezpečného odpadu v dôsledku odstraňovania atramentu z papiera.
Priateľ (rozlišovacia stránka)
Priateľ (žen. rod priateľka, zastarano: priateľkyňa) môže byť:
Dead but Rising
„Dead but Rising“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Skladba bola vydaná ako siedmy singel z piateho štúdiového albumu skupiny Outlaw Gentlemen & Shady Ladies.
Larçay
Larçay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Boulay
Le Boulay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bitka pri Sarikamiši
Bitka pri Sarikamiši bola bitka medzi Ruskou ríšou a Osmanskou ríšou z obdobia prvej svetovej vojny. Odohrala sa medzi 22. decembrom 1914 a 17. januárom 1915 v rámci kaukazského frontu.
Bitka skončila víťazstvom Ruska. Osmanský postup vychádzal zo stratégie použitej počas napoleonských vojen, ktorá od jednotiek vyžadovala vysokú mobilitu a schopnosť dosiahnuť vytýčené body v presne stanovený čas. Osmanskí vojaci, ktorí na boj v zimných podmienkach nemali potrebné vybavenie, však v horách severne od mesta Sarikamiš v dôsledku bojov i podchladenia utrpeli ťažké straty.
Sédži Ueda
Sédži Ueda (, * 1952 ) je japonský astronóm.
V rokoch 1987 až 2000 spolu so svojim kolegom Hiroši Kanedaom objavil 705 asteroidov. V roku 2016 sa tým dostali na 23. miesto zoznamu najúspešnejších objaviteľov asteroidov. V roku 2017 bol dvadsiatympiatym najväčším objaviteľom asteroidov a desiatym v počte individuálnych objavov. .
Vyštudoval medicínu na Stanford University kde získal aj titul Ph.D. Je členom skupiny Sógó Kenkjú Daigakuin Daigaku (anglicky Graduate University for Advanced Studies) v Japonsku.
Je po ňom pomenovaný asteroid 4676 Uedaseiji.
Bitka pri Sarikamiši
Enver Paša, ktorý v bitke velil osmanskému vojsku, z porážky obvinil Arménov, ktorých dobrovoľnícke oddiely bojovali po boku Rusov. Toto obvinenie bolo zároveň predohrou ku genocíde, ktorú osmanskí Turci medzi rokmi 1915 až 1918 spáchali na arménskom obyvateľstve.
Paiónios z Mendy
Pausanias si po zhliadnutí tohto diela do svojej cestovateľskej príručky zaznamenal: „''Dórski Messénčania, prijímajúci kedysi od Aténčanov Naupaktos, venoval do Olympie sochu Niké na stĺpe, je to dielo mendského Paiónia a bolo zhotovené na pamiatku porazených nepriateľov, keď podľa môjho názoru bojovali s Akarňanmi a s Oiniadaičanmi. Sami Messénčania však tvrdia, že je to pamiatka vojenskej výpravy na Sfaktériu po boku Aténčanov a že nenapísali meno nepriateľa zo strachu pred Lakedaimončanmi (Sparťanmi), avšak naproti tomu sa Oiniadaičanov a Akarňanov báť nemuseli. ''“ Votívny dar sochy bohyne Niké bol venovaný na pamiatku víťazstva Aténčanov (a Messénčanov) proti Sparte pri Pyle v roku 425 pred Kr. (dobytý bol Pylos a priľahlý ostrov Sfaktéria ). Túto sochu, kedysi umiestnenú na 9 m vysokom stĺpe, našli pred južným rohom Diovho chrámu. Dnes patrí medzi najvzácnejšie poklady olympijského múzea. Podľa Pausania bol Paiónios aj autorom výzdoby východného štítu Diovho chrámu v Olympii. Odborníci na základe jasne odlišného sochárskeho štýlu však oprávňujú o tom pochybovať a možno predpokladať, že Pausanias bol zle informovaný o svätyni, ktorá bola zhotovená šesť storočí pred jeho návštevou.
Dom Ďada Dobriho (Triavna)
Dom Ďada Dobriho,  prípadne Ďado Dobrevov dom  je dom z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.
Dejiny
Dom bol postavený v roku 1834. V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V roku 2018 boli na budove uskutočnené reštauračné práce.
Charakteristika
Autorom stavby je významný trevnenský staviteľský majster Dimităr Sergiuv.
Dom je postavený na úrovni ulice, skladá sa z vysokého prízemia a prvého poschodia. Na prízemí sa nachádzal ďukian (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) so šikmými okenicami, ktorý zaberal väčšiu časť prednej fasády domu. Okrem ďukianu sa na prízemí nachádzali aj obytné miestnosti. Prízemie domu je s druhým poschodím spojené schodiskom, ktoré vedie do priestoru chajetu (druh zatvorenej terasy). Pozdĺž hlavnej pozdĺžnej osi chajetu sa rozprestierajú obytné miestnosti na druhom poschodí.
Stavba sa vyznačuje architektonicky zaujímavo riešenou prednou fasádou s množstvom rozdielnych elementov, ktoré sa však vzájomne dopĺňajú a dômyselným riešení rozdelenia miestností v budove, kde sa na pomerne malom priestore muselo zmestiť väčšie množstvo miestností, ktoré slúžili viacerým rozdielnym účelom a boli tak nielen rôzneho charakteru, ale napríklad aj inej výšky.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: Kăšta na Ďado Dobri (, doslovne Dom Ďada Dobriho)
Le Grand-Pressigny (obec)
Le Grand-Pressigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Široký grúň
Široký grúň je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Čierny Balog, približne juhovýchodne od Brezna.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov a hrebeň Nízkych Tatier.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesom zo Starej doliny (z Čierneho Balogu – Dobroča), alebo zo Sedla pod Vartou a ním vedúcej červeno značenej Rudnej magistrály.
Základná umelecká škola (Brezová pod Bradlom)
Zakladná umelecká škola Brezová pod Bradlom je základná umelecká škola v meste Brezová pod Bradlom na ulici Horný rad číslo 89, ktorá bola do školského roku 1991/92 pobočkou Základnej umeleckej školy v Myjave. Škola sa osamostatnila 1. septembra 1991. Súčasnou riaditeľkou je Anna Hašanová, DiS. art.
Mestské zastupiteľstvo Brezovej pod Bradlom pridelilo priestory, ktoré mali byť pôvodne pre 120 miestnu materskú školu, pre vtedy existujúci 5-členný pedagogický zbor. Tento krok urobili na základe dlhodobého plánu školy orientovaného na regionálnu kultúru a na základe predbežného prieskumu záujmu o dobudovanie tanečného a literárno-dramatického odboru s vzájomným medzipredmetovým prepojením.
Pôsobia tu tri odbory: výtvarný, hudobný a tanečný.
Vytvarný odbor
Výtvarný odbor od samého začiatku pracuje na plné obrátky a viacero žiakov, ktorí odbor navštevovali, sa stalo profesionálnymi výtvarníkmi, architektmi, učiteľmi v materských školách, výtvarnej výchovy či I. stupňa, dizajnérmi, grafikmi, propagačnými výtvarníkmi, fotografmi alebo módnymi návrhármi. Mnohí žiaci uplatňujú získané vedomosti a zručnosti aj v iných povolaniach a tešia sa s nimi ako s koníčkami rôznych zameraní. Výsledky ich práce možno zhliadnuť cez pracovný čas každý deň vo výstavnej sále školy. Záujem vzbudzujú, najmä u dospelých výrobky z keramickej triedy Miloša Kováča DiS. Predškolákov a žiakov učí Jana Koníková DiS a Bc. Júlia Surová
Hudobný odbor
Hoci sa v hudobnom odbore vystriedalo počas existencie školy najviac vyučujúcich, zameranie odboru podporovalo vždy folklórne zázemie kopaničiarskeho regiónu. Počet žiakov sa udržuje na približne rovnakej úrovni, čo je dané záujmom o štúdium nástrojového obsadenia, kvalifikáciou pedagógov aj normatívnymi možnosťami podľa osnov a plánov odboru. Mimo amatérskych hudobníkov vyšlo z radu žiakov aj niekoľko profesionálov a učiteľov v základných školách alebo základných umeleckých školách. Úspechmi sa najviac môžu chváliť členovia hudobnej zložky detského folklórneho súboru Iskerka, učitelia strunových nástrojov Anna Hašanová a Ľuboš Hašan DiS. art Dychové nástroje vyučuje Ján Hasa DiS. art  a klavírnu triedu vyučuje Mgr. art. Karin Guldanová a Dušana Adamcovä DiS. art. Heligónku vyučuje Mgr. Pavol Michalička.
Tanečný odbor
Tanečný odbor prešiel najväčšími zmenami čo sa týka zamerania – spoločenský tanec, moderný tanec, step, tance iných národov, folklór.
Hoci všetci vyučujúci v tomto odbore dosahovali úspechy so žiakmi aj v súťažiach, v konkurencii najlepšie obstál folklór a jeho prezentácia cez detský folklórny súbor Iskerka, ktorý reprezentuje školu nielen v regióne, ale aj v zahraničí. Momentálni vyučujúci sú Mgr. Miroslava Matyášová, DiS. art. a Ing. Jana Londáková. Moderný tanec vyučuje Mgr. Ingrid Papánková.
Literárno-dramatický odbor
Hoci bola v minulosti v Brezovej pod Bradlom dosť silná divadelná tradícia, v súčasnosti nemá pokračovateľov ani vzor pre terajšiu mládež. Dramatický odbor cez viaceré pokusy vyučujúcich neuspel v inej forme ako divadelnej, hlavne v jej začiatkoch. Vo forme, akej ho prezentujú osnovy v súčasnosti, záujem o jeho štúdium nie je aj preto, že škola nemá vhodného vyučujúceho, ktorý by deti pre prácu v odbore namotivoval a presvedčil rodičov o možnosti využitia štúdia v každodennom živote.
Kaštieľ v Častkovciach
náhľad|Pohľad na kaštieľ zo SV strany pozemku náhľad|Pohľad na kaštieľ zo SZ strany náhľad|Historická mapa obce Častkovce Kaštieľ v Častkovciach (nem. Schloß Czastkowitz) je neskoro-renesančný kaštieľ z prvej polovice 17. storočia, ale má staršie jadro, ktoré je z 15. storočia (pravdepodobne z roku 1420), v 2. polovici 18. storočia bol neskorobarokovo prestavaný. Kaštieľ je situovaný na južnom okraji obce na dôležitom stredovekom cestnom spoji z Čachtíc do Vrbového. Kaštieľ v protitureckých vojnách slúžil ako opevnená kúria ochraňujúca obchodnú cestu. Jej význam vzrástol predovšetkým po roku 1541, kedy Turci dobili Budín a Ostrihom, čím sa slovenské územie dostalo do bezprostredného ohrozenia. Oblasť Považia bola často rabovaná tureckými nájazdmi po zvyšok 16. a 17. storočia. náhľad|Pohľad na kaštieľ z južnej strany V tomto období patrila obec Častkovce spolu s kaštieľom do panstva Čachtického hradu, ktoré bolo majetkom rodu Bátoriovcov. Sobášom Alžbety Bátoriovej s významným uhorským magnátom a hlavným veliteľom uhorských vojsk v protitureckých vojnách Františkom Nádašdym prešiel kaštieľ do vlastníctva rodu Nádašdyovcov. V tomto období bol kaštieľ často využívaný manželom Alžbety Bátoriovej. Navyše sa predpokladá, že bol systémom podzemných katakomb prepojený so 4 kilometre vzdialeným Čachtickým hradom.