cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arménske kráľovstvo (starovek)
Arsakovci
V Arsakovskej Arménii možno badať znaky raného feudalizmu. Na čele štátu stál panovník, s kráľovskou dynastiou boli spriaznené štyri mocné rody, ktoré dedili významné posty v krajine. Medzi významné rody patrili podľa dochovaných prameňov Bagratovci a Mamikonjanovci a rod Grunis. Vplyvná vrstva šľachticov, neraz autonómnych kniežat bola nazývaná nacharari. Boli viazaní sľubom kráľovi. Celková vojenská sila krajiny za Arsakovcov sa predpokladá byť 70120 000 jazdcov. Jazdci pochádzali z radov azatov, ktorí tvorili nižšiu šľachtu. Ostatné slobodné obyvateľstvo (mešťania, roľníci,..) predstavovali skupinu ramikov. Vo vojne tvorili pechotu a nemali nárok na podiel z koristi. Platili dane, no inak boli slobodní. V mestách existovala akási samospráva. Otrokov v krajine tvorili predovšetkým vojenskí zajatci. Istá zmena v spoločnosti nastala po príchode kresťanstva. Klér spravidla tvorili príslušníci vzdelaných vyšších vrstiev, katolikovia boli z rodov nachararov (spočiatku bol úrad dedičný a držali ho potomkovia Gregora Lusavoriča), nižší klér bol kreovaný z príslušníkov azatov. Ich panstvá tvorili odnateľné léna. Cirkev spočiatku podliehala biskupstvu v byzantskej Cézarei.
Zánik
V roku 387 bolo Veľké Arménsko rozdelené medzi Východorímsku (Byzantskú) ríšu (asi štvrtina) a Perziu. Byzantská Arménia bola čoskoro plne integrovaná do miestnej správy (provincia Armenia Minor). Tzv. Vnútorná Arménia (či Perzarménia/Persarménia) síce ešte naďalej existovala pod vládou arménskych Arsakovcov, akákoľvek suverenita Arménskeho kráľovstva však bola zlikvidovaná. Inštitút kráľovskej vlády sa v perzskom područí podarilo zachovať až do roku 428, keď bol posledný kráľ Artašes III. (422428) zbavený vlády na žiadosť nachararov (arménskej šľachty) a Arménie začlenená do správy Sásánovskej Perzie. Územie následne spravoval guvernér - marzpán (aj marzbán) so sídlom v Dvine.
náhľad|[[Mesrop Maštoc, tvorca arménskej abecedy, arménsky stredoveký rukopis]]
Kultúra
V ranom období bola Arménia súčasťou Staroperzskej ríše a bola kultúrne závislá na perzskej kultúre, nadväzovala však aj na horské umenie predchádzajúcich ríš. To sa čiastočne zmenilo príchodom Alexandra Veľkého a helenizmu, počas ktorého do krajiny začali prenikať aj grécke vplyvy. Z obdobia pohanskej Arménie pochádza chrám v Garni ovplyvnený grécko-rímskym svetom. Z perzského umenia Arménie za tisíc rokov zostalo zachovaných len veľmi málo pamiatok, medzi nimi napríklad reliéfy či kovotepecké práce. Historické pramene spomínajú viacero pohanských chrámov a pamiatok, avšak zväčša boli zničené po príchode kresťanstva alebo počas drvivých vojen.
Prelomovým krokom v arménskej kultúre bolo prijatie kresťanstva v 1. polovici 4. storočia. Už v 4. storočí bolo vystavaných viacero kresťanských chrámov, medzi najstaršie patrí Ečmiadzinská katedrála. O dovtedajšej literatúre starovekých Arménov sa mnoho nevie, po prijatí kresťanstva však začali vznikať početné preklady i originálne diela. Spočiatku Arméni používali aramejské písmo a ako liturgické jazyky sýrčinu či gréčtinu. Vzdelané vrstvy teda ovládali minimálne tri jazyky. Už v 5. storočí avšak arménsky svätec Mesrop Maštoc a jeho spoločníci (napr. Sahak Veľký a Grék Rufinos) začali vytvárať vlastné arménske písmo a následne prekladať kresťanské spisy do arménčiny. 5. storočie možno i napriek postupnému zániku Arménska pokladať za zlatý vek arménskej literatúry.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Banskej Štiavnici
Zoznam kultúrnych pamiatok v Banskej Štiavnici môže byť:
Saint-Laurent-des-Vignes
Saint-Laurent-des-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hénencourt
Hénencourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Kežmarku
Zoznam kultúrnych pamiatok v Kežmarku môže byť:
Liturgia hodín
Liturgia hodín alebo posvätné ofícium  je oficiálna denná modlitba hlavne rímskokatolíckej cirkvi konaná v určených hodinách dňa ustáleným spôsobom individuálne alebo spoločne. Je obsiahnutá v rovnomennej knihe vydanej v roku 1971. Denná modlitba Cirkvi vo východných cirkvách sa nazýva časoslov. Liturgia hodín existuje aj v anglikánskej cirkvi a starokatolíckej cirkvi.
Všetci kňazi latinskej cirkvi majú na základe motu proprio Summorum pontificum pápeža Benedikta XVI. z roku 2007 možnosť sláviť Posvätné ofícium podľa Rímskeho breviára z roku 1962 alebo podľa dnešnej Liturgie hodín.
Laická verejnosť má možnosť sa modliť posvätné ofícium obsiahnuté v ľubovoľnom breviári, aj v ľubovoľnom predkoncilovom vydaní, pretože nie je k dennej modlitbe tejto liturgie viazaná kanonickým právom, ktoré prezumuje jej formu tak ako u kňazov.
Názov
Do roku 1971 bola denná modlitba Cirkvi obsiahnutá v knihe s názvom Rímsky breviár, odvtedy sa nazýva Liturgia hodín. Samotná liturgia sa nazýva Posvätné ofícium   alebo Liturgia hodín. Kniha dennej modlitby Cirkvi sa označuje zvyčajne ako breviár. Tieto názvy sú však často zameniteľné.
Posvätné hodiny
Liturgia hodín obsahuje tieto posvätné hodiny alebo ich časti so stanovenými časmi slávenia:
Štruktúra posvätných hodín
Posvätné hodiny majú túto štruktúru:
Hlavné zmeny po reforme v roku 1970
Reformou vyhlásenou pápežom Pavlom VI. 1. novembra 1970 sa zmenili mnohé prvky Posvätného ofícia. Medzi hlavné zmeny patria nasledovné.
Podľa nariadenia Druhého vatikánskeho koncilu v konštitúcii Sacrosanctum Concilium bola zrušená posvätná hodina príma, ktorá sa pôvodne modlila v prvú hodinu po svitaní. Podľa ustanovenia z rovnakej konštitúcie bol pôvodne týždenný cyklus žaltára rozdelený na 4 týždne. V tomto žaltári sa zároveň použil nový preklad žalmov v rámci Neovulgáty a boli z neho vynechané niektoré „tvrdšie znejúce žalmy a verše“.
Pôvodne rozdelené posvätné hodiny tercia, sexta a nóna sa spojili pod názvom „modlitba cez deň“ so spoločnou psalmódiou.
Posvätné čítanie (pôvodne matutínum) bolo upravené, aby sa nemuselo konať v noci, ale mohlo sa mimo chóru konať v ktorúkoľvek hodinu dňa. Nanovo sa vybrali čítania zo Svätého písma a z diel Cirkevných otcov. Najmä z hagiografických čítaní sa odstránili historické nepresnosti.
Znížil sa pôvodný rozsah psalmódie v ranných chválach, vešperách (z pôvodných 5 na 3 žalmy, ich časti alebo kantiká), posvätnom čítaní (z pôvodných 9 na 3) a kompletóriu (z pôvodných 3 na 1, v sobotu a stredu 2).
V kompletóriu sa skrátilo ordinárium, pridali sa nové menlivé časti, ktoré pôvodne boli súčasťou ordinária (krátke čítanie a záverečná modltiba majú teraz týždenný cyklus). Úvodné požehnanie Pokojnú noc sa používa ako záverečné. Mariánska antifóna je počas takmer celého liturgického roka ľubovoľná (okrem Raduj sa, nebies kráľovná vo veľkonočnom období) a boli pridané aj Zdravas’ Mária a Pod tvoju ochranu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Osturňa
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Osturňa môže byť:
Blanokrídlaté
Blanokrídlaté (Hymenopteroidea, Hymenopteroida, Hymenopterida, Hymenopteria) je nadrad (prípadne podtrieda, subkohorta a pod.) holometabolného hmyzu, ktorý v závislosti od autora môže zahŕňať:
Latinské názvy Hymenopterida a Hymenopteria môžu byť aj staršie názvy (priamo) radu Hymenoptera, pozri blanokrídlovce.
Herbécourt
Herbécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tatiana Kulíšková
Tatiana Kulíšková (* 22. marec 1961, Bratislava) je slovenská herečka a moderátorka.
Divadlo
zoznam nie je úplný
Saint-Laurent-la-Vallée
Saint-Laurent-la-Vallée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Benediktská
História a názvy
Pôvodný názov ulice je „Za masnými krámy“ podľa obchodov mäsiarov, ktorí sídlili v neďalekej Masnej ulici. Súčasný názov ulica dostala v roku 1792, kedy bol zbúraný Kostol svätého Benedikta postavený v 12. storočí a zostal po ňom len názov ulice.
Lastovo
Lastovo môže byť:
Brečtan popínavý
Brečtan popínavý (iné názvy: brečtan obyčajný, zriedkavo: brečtan vždyzelený , zastarano: břečtan vždyzelený ; ľudovo alebo staršie: brečtan  , bršlen ; ľudovo: nevoľné drievko , zimozel  , bľušť , líček ;  ) je vždyzelená drevnatá liana z rodu brečtan (Hedera) z čeľade aralkovité (Araliaceae).
Opis
Brečtan popínavý je vždy zelená, popínavá, drevnatá liana s vetvenou stonkou a s priliepavými korienkami; dĺžka stoniek závisí od podkladu a môže dosiahnuť výšku až 30 m, s hrúbkou do 15 cm. Mladé výhonky a súkvetia sú husto pokryté chlpmi. Druh je veľmi variabilný vo veľkosti, tvare a sfarbení listov a tiež v spôsobe rastu.
Listy brečtana sú na nekvitnúcich výhonkoch dlaňovito trojlaločné až päťlaločné, na kvitnúcich výhonkoch jednoduché, celistvookrajové, pretiahnuto končisté. Sú striedavé, kožovité, tmavozelené, lesklé a s dlhou stopkou.
Pravidelné kvety sú zelenkavo žlté, združujú sa do koncových súkvetí a kvitnú v septembri. Okolíky sú guľaté, jednotlivé alebo v strapcoch. Kvety sú obojpohlavné, kvetné stopky sú asi 2 cm dlhé, zvonku hnedé, vnútri zelené a sú opadavé. Tyčiniek je päť. Semenník je polospodný, zväčša päťpuzdrový, vzácne desaťpuzdrový, s jedným semenom v každom puzdre. Piestikov býva 3 až 5, zrastených do jedného stĺpika. Plodom je guľatá bobuľa s priemerom do 1 cm. Nezrelá je červenkasto fialová, zrelá modročierna a hladká. Semená sú obličkovité, trojhranné, končisté, 5 až 6 mm dlhé.
Rozšírenie
Brečtan popínavý patrí do čeľade aralkovitých, čo sú prevažne tropické a subtropické dreviny a byliny. Rod brečtan je jedna z výnimiek, pretože asi pätnásť jeho druhov rastie skôr v miernom pásme Európy a Ázie a zasahuje ďaleko na sever, v Nórsku až k šesťdesiatemu stupňu severnej šírky. Rozšírený je aj v severnej Afrike a juhozápadnej Ázii. Východne jeho areál zahŕňa Ukrajinu, Kaukaz a severný Irak. Zavlečený bol aj do Severnej Ameriky, Austrálie, na Nový Zéland aj do Argentíny a Peru.
Ekológia
Brečtan rastie v tienistých listnatých hájoch aj v teplomilných dubových sucholesoch s dubom plstnatým. Rastie na neutrálnych alebo slabo kyslých, na živiny bohatých pôdach. Bežne sa vyskytuje aj na človekom vytvorených biotopoch, rastie na stenách domov, na plotoch a na stĺpoch.
Brečtan popínavý sa rozmnožuje semenami aj vegetatívne. Ak sa reprodukčný výhonok oddelí a opäť zakorení, bude pokračovať v raste s listami a výhonkami typickými pre túto fázu. Prvá jeho reprodukcia je variabilná, ale môže sa vyskytnúť už vo veku do 10 rokov. Kvitne v septembri a plody dozrievajú v marci až apríli nasledujúceho roku. Kvety sú opeľované rôznymi druhmi hmyzu, ktoré ich navštevujú kvôli nektáru aj vzhľadom k tomu, že ho produkujú v sezóne, keď kvitne len málo iných druhov.
Význam a využitie
Brečtan popínavý sa pestuje aj v záhradách, pričom bola vyšľachtená rada kultúrnych foriem, ktoré sa vyznačujú odlišným vzrastom, tvarom aj farbou listov, niektoré sa pestuje aj ako izbové rastliny.
V antike bol brečtan symbolom veselosti a opilstva. Brečtanový veniec bol atribútom vtedajších bohov neviazaného života. Je tiež dobre známou liečivou rastlinou, individuálne použitie sa však neodporúča, rastlina je totiž jedovatá. Z plodov sa v minulosti získavalo aj farbivo pre farbenie vlny a látok.
Hrozby a choroby
Brečtan popínavý má viacero škodcov, ktorí na ňom parazitujú. Niektorí z nich sú natoľko špecializovaní na rod brečtan (Hedera), že pre ich druhový názov sa použilo meno hostiteľa. Z vošiek je to druh Aphis hederae, ktorý v oblastiach s miernou klímou je prítomný celoročne. Z chrobákov je to druh Kissophagus hederae (syn. Kissophagus vicinus), ktorého larvy aj dospelé jedince sa živia pletivami stonky (kôry).
Z hubovitých patogénov je to druh Boeremia hedericola. Parazituje na listoch, na ktorých sa spočiatku objavujú len malé svetlohnedé až hnedé ostrovčeky. Tie sa postupne rozširujú až môžu zničiť celý list. Z dvojkrídlovcov, z čeľade byľomorovité (Cecidomyiidae), je to druh Dasineura kiefferi, ktorý napadá a ničí kvety hostiteľa.
Archanjelský chrám
náhľad|Archanjelský chrám v Moskve náhľad|Poloha chrámu na mape [[Moskovský kremeľ|Kremľa]] náhľad|Interiér chrámu s ikonami Archanjelský chrám alebo Chrám Archanjela Michala je jedným z troch chrámov na Chrámovom námestí a patrí k architektonicky najmladším pravoslávnym chrámom v moskovskom Kremli.
Súčasnosť
Tento kremeľský chrám je v súčasnosti cieľom návštev turistov z celého sveta. Slúži ako múzeum, ale konajú sa v ňom aj pravoslávne bohoslužby.
Saint-Laurent-sur-Manoire
Saint-Laurent-sur-Manoire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hérissart
Hérissart je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dominik Frajkor
PaedDr. Dominik Frajkor (* 4. október 1985) je slovenský komunálny politik a bývalý podnikateľ, ktorý od 18. novembra 2021 pôsobí ako primátor mesta Sečovce.
Štúdium a profesijná kariéra
Vysokoškolské štúdium absolvoval na Vysokej škole DTI, ktorá má sídlo v Dubnici nad Váhom a detašované pracovisko v Sečovciach a na ktorej Frajkor v roku 2018 získal bakalársky titul v študijnom odbore učiteľstvo profesijných predmetov a praktickej prípravy, v roku 2020 magisterský titul a v roku 2021 titul doktora pedagogiky v odbore učiteľstvo a pedagogické vedy.
Od 7. augusta 2014 do 19. júla 2021 pôsobil ako konateľ spoločnosti Five Elements, s.r.o. Táto spoločnosť v roku 2014 od mesta Sečovce odkúpila a v rokoch 20182021 kompletne zrekonštruovala komplex piatich bytových domov medzi Bačkovskou a Komenského ulicou, ktorému dala historicky inšpirovaný názov Panský dvor.
Komunálne voľby 2021
18. marca 2021 príslušníci Národnej kriminálnej agentúry Prezídia Policajného zboru zadržali vtedajšieho primátora Jozefa Gamráta, ktorého vzápätí vyšetrovateľ obvinil z trestného činu prijímania úplatku. Vzhľadom na tieto skutočnosti sa Gamrát 25. marca vzdal mandátu a na primátorskom poste ho – ako zástupca primátora – dočasne nahradil poslanec Mestského zastupiteľstva mesta Sečovce Peter Havrila, ktorý pracoval ako majster Prevádzky vodovodov a kanalizácií Sečovce, strediska so sídlom na Štúrovej ulici 493/11 patriaceho pod Východoslovenskú vodárenskú spoločnosť, a.s.
Na základe rozhodnutia predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 235/2021 Z. z. z 8. júna 2021 o vyhlásení volieb do orgánov samosprávy obcí boli, okrem iných obcí, v Sečovciach určené doplňujúce voľby primátora na 23. októbra 2021. Frajkor sa do týchto volieb zapojil ako kandidát bez politickej príslušnosti, pričom jeho súpermi bola niekdajšia primátorka a súčasná poslankyňa Mestského zastupiteľstva mesta Sečovce Monika Bérešová, administratívny pracovník Lukáš Harhaj, Peter Havrila a asistentka reštaurátora a bývalá zamestnankyňa mesta Sečovce Lýdia Vereščáková (všetci kandidujúci bez politickej príslušnosti). Volieb sa zúčastnilo 2 172 (33,8 %) voličov zapísaných v zozname voličov, pričom Frajkor získal 615 platných hlasov (Bérešová získala 576, Harhaj 491, Havrila 376 a Vereščáková 108 platných hlasov), pričom najväčší náskok dosiahol v okrsku č. 1 (t. j. Kochanovce a juhovýchodná časť Sečoviec ) a zvíťazil tiež v okrskoch č. 2 (Obchodná ulica a severná časť Sečoviec ), 5 (južná časť Sečoviec ) a 6 (Okružná ulica ).
Prvé funkčné obdobie (20212022)
Frajkor bol vymenovaný za primátora na piatom zasadnutí Mestského zastupiteľstva mesta Sečovce 18. novembra 2021.
Komunálne voľby 2022
O rok Frajkor kandidoval do funkcie primátora mesta Sečovce už v riadnych voľbách do orgánov samosprávy mesta, znova ako nezávislý kandidát, no s podporou strán HLAS – sociálna demokracia, SMER – sociálna demokracia, SME RODINA a Kresťanskodemokratického hnutia. Získal 1 714 (54,42 %) hlasov pri voličskej účasti 50,33 %.
Druhé funkčné obdobie (od 2022)
Pod vedením primátora Frajkora bola zriadená Mestská polícia Sečovce, ktorá začala svoju činnosť 1. januára 2023 a jej príslušníci boli prvýkrát služobne nasadení pri zabezpečovaní verejného poriadku počas osláv Nového roka. Mestská polícia vznikla na základe všeobecne záväzného nariadenia mesta Sečovce (VZN) č. 4/2022 o zriadení mestskej polície, ktoré schválilo ešte predošlé Mestské zastupiteľstvo mesta Sečovce (MsZ) uznesením č. 49/2022 zo 7. júla 2022, no podrobnosti jej organizácie upravilo VZN č. 5/2022 o mestskej polícii Sečovce schválené uznesením č. 84/2022 z 12. decembra 2022. Ako stanica mestskej polície slúži zrekonštruovaná budova bývaleho pracoviska základnej umeleckej školy nachádzajúca sa na Námestí sv. Cyrila a Metoda 144/44, pričom policajný útvar mal pri svojom vzniku šesť policajtov a dve policajtky.
Stredná priemyselná škola elektrotechnická
Stredná priemyselná škola elektrotechnická môže byť:
Pawlak
Pawlak je priezvisko, pozri Pawlak (priezvisko), napr.:
Saint-Léon-d’Issigeac
Saint-Léon-d’Issigeac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cauldron
náhľad|Sídlo na Palárikovej ulici 27 v Bratislave
Cauldron je slovenská spoločnosť, ktorá sa zaoberá vývojom počítačových hier. Spoločnosť bola založená v roku 1996, má sídlo v Bratislave.
Slovenská otázka
Slovenská otázka môže byť:
Habsburské Španielsko
Habsburské Španielsko bolo Španielskom 16. a 17. storočia (1516 – 1700), kedy v ňom vládli králi z rodu Habsburgovcov (tiež sa to spájalo s jeho úlohou v dejinách strednej a východnej Európy). Habsburskí panovníci (hlavne Karol I. a Filip II.) dosiahli zenit svojho vplyvu a moci. Ovládali územie, ktoré zahŕňalo Ameriku, Východnú Indiu, Španielske Nizozemsko a územia v súčasnosti v Taliansku, Francúzsku a Nemecku v Európe, Portugalskú ríšu v rokoch 1580 až 1640 a rôzne ďalšie územia, ako napríklad malé enklávy ako Ceuta a Oran v severnej Afrike. Toto obdobie španielskych dejín sa tiež nazýva „vek expanzie“.
S Habsburgovcami bolo Španielsko po väčšinu šestnásteho a sedemnásteho storočia hlavnou politickou a vojenskou mocnosťou v Európe a vo svete. Habsburské roky zaviedli aj španielsky zlatý vek umenia a literatúry. V tomto období žili niektorí z najvýznamnejších svetových spisovateľov a maliarov, napríklad Terézia z Ávily, Pedro Calderón de la Barca, Miguel de Cervantes, El Greco, Domingo de Soto, Francisco Suárez, Diego Velázquez a Francisco de Vitoria.
Španielsko spočiatku pokrývalo celý Pyrenejský polostrov vrátane Aragónskeho, Kastílskeho kráľovstva, Leónu, Navarry a od roku 1580 aj Portugalska.
Manželstvo Izabely I. Kastílskej a Ferdinanda II. Aragónskeho v roku 1469 vyústilo do spojenia dvoch hlavných kráľovstiev, Kastílie a Aragónska, čo nakoniec viedlo k de facto zjednoteniu Španielska, po kulminácii reconquisty dobytím Granady v roku 1492. Izabele a Ferdinandovi udelil pápež Alexander VI. v roku 1496 titul najkatolíckejších panovníkov a pre monarchiu za španielskych Habsburgovcov sa naďalej používal výraz Monarchia Catholicica (katolícka monarchia, moderná španielčina: Monarquía Católica). Habsburské obdobie utvára pojem „Španielsko“ v tom zmysle, že bol inštitucionalizovaný v 18. storočí.
Španielsko ako jednotný štát vzniklo de iure po dekrétoch Nueva Planta z roku 1707, ktoré vystriedali viaceré koruny svojich bývalých sfér. Po smrti Karola II. v roku 1700 a po ukončení španielskej dynastie Habsburgovcov viedla španielska nástupnícka vojna s nástupom Filipa V. a inauguráciou dynastie Bourbonovcov, ktorá vyústila do nového centralizovaného právneho prostriedku pre nový vznik štátu.
Lovinobanská brázda
Lovinobanská brázda je geomorfologickou časťou Cinobanského predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Zaberá západnú časť podcelku, v okolí obcí Divín a Lovinobaňa v severnej časti lučeneckého okresu.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Revúcka vrchovina → Cinobanské predhorie → Lovinobanská brázda ***
Územie Lovinobanskej brázdy sa nachádza v západnej časti Revúckej vrchoviny a rozdeľuje na dve časti podcelok Cinobanské predhorie. Rozkladá sa na hornom toku Krivánskeho potoka a v oblasti jeho prítokov, Budínskeho a Dobročského potoka. V strednej časti je vybudovaná vodná nádrž Ružiná a celá oblasť patrí do povodia rieky Ipeľ. Zo sídiel tu leží Divín, Lovinobaňa, Mýtna, Podrečany, Ružiná, Dobroč, Kotmanová a Píla.
Lovinobanskú brázdu obklopuje zo západu a východu materský podcelok, severozápadne nadväzuje pohorie Ostrôžky, severne susedí Sihlianska planina, podcelok Veporských vrchov, severovýchodne aj Málinské vrchy, podcelok Stolických vrchov. Údolie Krivánskeho potoka pokračuje južným smerom do Lučenskej kotliny, kde ležia Novohradské terasy a Poltárska pahorkatina.
Chránené územia
Západný okraj Revúckej vrchoviny leží mimo veľkoplošných chránených území. Z maloplošných, osobitne chránených lokalít sa tu nachádza prírodná rezervácia Ružinské jelšiny a Príbrežie Ružinej. Na hornom toku Krivánskeho potoka (už mimo Lovinobanskej brázdy) je rovnomenná prírodná pamiatka.
Turizmus
Okrajová časť Revúckej vrchoviny patrí medzi najatraktívnejšie oblasti regiónu. Predovšetkým okolie obcí Divín a Ružiná ponúka na pobreží vodnej nádrže Ružiná množstvo ubytovacích a rekreačných kapacít. V blízkosti sa nachádzajú aj ruiny Divínskeho hradu, ako aj kalvária s krížovou cestou pri obci Ružiná.
Kokořínský důl
Kokořínský důl môže byť:
Stredná odborná škola technická
Stredná odborná škola technická môže byť:
Grzegorz Pawlak
Grzegorz Pawlak môže byť:
Zdzisław Pawlak
Zdzisław Pawlak môže byť:
SpaceX CRS-12
SpaceX CRS-12 (SpX-12) bola dvanásta zásobovacia misia kozmickej lode Dragon k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) uskutočnená v rámci kontraktu Commercial Resupply Services uzavretého s NASA. Celkovo išlo o štrnásty let Dragonu do vesmíru (ak počítame aj demo lety C1 a C2+). Vzhľadom na úspech letu znovupoužitej lode Dragon pri misii SpaceX CRS-11, išlo o poslednú misiu, pri ktorej bol použitý nový kus lode Dragon.
Náklad pri štarte
Náklad predstavoval celkovo vybavenia. Z toho v hermetizovanej časti a približne  v nehermetizovanej časti. V nehermetizovanej časti bol umiestnený prístroj CREAM.
Náklad pri návrate
Späť na Zem Dragon dopravil 1 700 kg experimentov a vybavenia.
Lavra Alexandra Nevského
náhľad|Lavra Alexandra Nevského náhľad|Areál lavry '''Lavra sv. Alexandra Nevského''' predstavuje cirkevný architektonický komplex budov (lavra), ktorý má veľký význam v duchovnom živote ruského národa. Nachádza sa na Nevskom prospekte v Petrohrade.
História
Jej základy vznikli už počas vlády Petra I. v roku 1713. Chrám bol vybudovaný v barokovom štýle podľa D. Trezziniho v rokoch 1717 až 1722. Neskôr bol viackrát prestavaný a rekonštruovaný. Je to aj miesto uloženia pozostatkov sv. Alexandra Nevského, ktoré tu boli uložené za Petra I. Alexander Nevský je považovaný za obrancu pravoslávia a Ruska pred agresiou zo Západu. Porazil Švédov a neskôr aj Rád nemeckých rytierov. V roku 1797 získal kláštor štatút lavry, čím bola kláštoru preukázaná veľká česť. Lavra sa stala miestom cirkevného školstva, pravoslávneho mníšstva a duchovnej kultúry Ruského impéria.
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2017
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2017 bol v poradí 29. turnaj majstrovstiev Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia). Konal sa v meste Zouk Mosbeh ( od Bejrútu), v Libanone v dňoch od 8.20. augusta 2017, za účasti 16 tímov. Novinkou turnaja bolo, že sa okrem ázijských družstiev predstavili aj oceánske; družstvá Austrálie a Nového Zélandu boli zároveň nováčikmi podujatia. Libanon bol iba tretím organizátorom z Juhozápadnej Ázie, ktorý hostil ázijský šampionát mužov, po Saudskej Arábii v roku 1997 a Katare v roku 2005. Zápasy sa uskutočnili v aréne Nouhad Nawfal Sports Complex s kapacitou 8 000 divákov. Titul získala 🇦🇺, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇮🇷. Obhajca titulu z 🇨🇳 skončil piaty.
Kvalifikácia
Poznámka: Každá ázijská zóna mala právo minimálne na 1 miestenku (Západná Ázia na 2, Východná Ázia na 3 miestenky), pričom ich počet si dodatočne mohla zvýšiť počtom umiestnení svojich družstiev do 5. miesta na Ázijskom pohári 2016.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín, ktoré prebehlo 30. mája 2017, nasadené do nasledovných výkonnostných košov: Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2016.
Stredná odborná škola obchodu a služieb
Stredná odborná škola obchodu a služieb môže byť:
Herleville
Herleville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stredná odborná škola elektrotechnická
Stredná odborná škola elektrotechnická môže byť:
Herly (Somme)
Herly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chréstos
Chréstos (🇬🇷, ; v slovenskom preklade: užitočný, prospešný) môže byť: Chrestus môže byť tiež:
Hruška obyčajná
Hruška obyčajná (lat. Pyrus communis) je druh z rodu hruška (Pyrus). Je to opadavý listnatý strom.
Charakteristika
Je to opadavý listnatý strom. Pochádza z oblasti strednej a východnej Európy a juhozápadnej Ázie. Hruška obyčajná je jedným z najvýznamnejších ovocných stromov mierneho pásma, predovšetkým hlavne pre plody zvané hrušky. Cenné je aj drevo hrušky obyčajnej. Hruška obyčajná patrí medzi dlhoveké stromy. Dorastá do výšky 20 metrov a dožíva sa do veku 300 rokov.
Ekológia
Hruška obyčajná je stromom mierneho pásma. Najvhodnejšie sú oblasti s nadmorskou výškou 200 – 300 m n. m., priemernou ročnou teplotou 8 – 9 °C a priemernými zrážkami 500 – 600 mm. V menšej miere je možné hrušky pestovať aj do 500 m n. m. s priemernou teplotou 6,5 °C a zrážkami do 700 mm.
Saint-Léon-sur-l’Isle
Saint-Léon-sur-l’Isle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Hruška obyčajná
Drevo
Drevo hrušky sa vyznačuje tzv. roztrúsene pórovitou stavbou, jeho hustota sa pohybuje medzi 600-740 kg/m³, celkovo je tvrdé (v rámci ovocných stromov patrí hruškové drevo k najtvrdším) a húževnaté, pevné, neláme sa, hodí sa na sústruženie, drevorezby, na výrobu hudobných nástrojov, používalo sa k výrobe drevených závitov (zveráky, lisy), geometrických pomôcok a v xylografii. Hrušku je možné použiť aj na údenie, ale vzhľadom ku kvalite dreva a širokej využiteľnosti je jeho pálenie neekonomické.
Saint-Léon-sur-l’Isle
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leopold III. Habsburský
'''Leopold III. Habsburský''' (* 1. november 1351, Viedeň, Rímsko-nemecká ríša – † 9. júl 1386, Sempach, Rímsko-nemecká ríša) bol rakúsky, korutánsky a štajerský vojvoda, najmladší potomok Albrechta II. Chromého a Jany z Pfirtu. Zakladateľ leopoldovskej línie habsburskej dynastie zomrel v bitke pri Sempachu.
Prix d'interprétation masculine
Prix d'interprétation masculine (doslova približne: "Cena za mužský herecký výkon") je udeľovaná na Medzinárodnom filmovom festivale v Cannes. Je udeľovaná od I. ročníka festivalu v roku 1946. Párkrát nebola udelená.
Javorová studňa
Javorová studňa je vrch v Kremnických vrchoch. Leží nad obcou Turček, približne juhovýchodne od Turčianskych Teplíc.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Turčianske Teplice a v katastrálnom území obcí Turček a Horná Štubňa. Vrch je situovaný v bočnom hrebeni, ktorý vybieha západným smerom z mohutnej Flochovej.
Opis
Javorová studňa leží v turisticky málo navštevovanej oblasti, neďaleko vodárenskej nádrže Turček. Poloha mimo hlavného hrebeňa a mimo turistických trás sťažujú jeho dostupnosť. Nachádza sa v juhozápadnom výbežku masívu Flochovej, kde sa vybiehajúci hrebeň vetví k severne ležiacej Zlatej studni, severozápadne situovanému vrchu Špičiak a západne smerujúcej rázsoche vrchu Krpec. Východným susedom je mohutná Flochová. Severné a západné svahy odvodňujú prítoky riečky Teplica, južné sú pramennou oblasťou Javorovca, smerujúceho do rieky Turiec. Najbližšími sídlami sú približne vzdialený Turček a Horná Štubňa.
Výhľady
Zalesnený vrch ponúka minimum výhľadov, hoci značná nadmorská výška a poloha na okraji najvyššej časti pohoria sľubujú zaujímavý horizont. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrchy pohoria, no tiež južnú časť Veľkej Fatry, Lúčanskú Fatru, Strážovské vrchy i Vtáčnik.
Prístup
Na Javorovú studňu nevedie značená trasa a tak prístup je možný neznačenými chodníkmi lesom, alebo hrebeňom cez Flochovú.
Lastovo (ostrov)
náhľad|Poloha ostrova Lastovo náhľad|Správne centrum Lastovo náhľad|Pohľad na Lučicu Lastovo je chorvátsky ostrov v južnej časti Jadranského mora. Administratívne patrí do Dubrovnícko-neretvianskej župy, má rozlohu a 835 (2002) obyvateľov. Dosahuje dĺžku 10 a maximálnu šírku. Najvyšší vrch Hum dosahuje výšku.
Charakteristika
Ostrov leží v južnej Dalmácii, západne od Dubrovnika a južne od ostrova Korčula. Podnebie je stredomorské mierne, sneh sa vyskytuje priemerne raz za 10 rokov. Spojenie s pevninou zabezpečuje trajekt, ktorý premáva z prístavu Vela Luka na Korčuli. Od roku 2006 je Lastovo spolu s priľahlými ostrovčekmi chránené ako prírodný park (park prirode Lastovsko otočje).
Obyvateľstvo
Ostrov patrí do Dubrovnícko-neretvianskej župy a najväčšie osady sú:
Deus revelatus
Deus revelatus je teologický pojem, ktorý použil Martin Luther vo svojom spise De servo arbitrio (O neslobodnej vôli). Luther rozlišoval medzi skrytým Bohom (Deus absconditus; porov. Iz 45, 15) a Bohom, ktorý sa zjavil v dejinách (Deus revelatus).
Chrám Concordia
thumb|3D model chrámu
Chrám Concordia je chrám venovaný starorímskej bohyni Concordii, ktorý sa nachádza v západnej časti Rímskeho fóra. Výstavba chrámu bola sľúbená Marcom Furiom Camillom už v roku 367 pred Kr., avšak chrám nebol dokončený skôr než v roku 167 pred Kr. Budova bola niekoľkokrát zničená a znovu obnovená. Posledná obnova, ktorá prebehla medzi rokmi 7 až 10 pod budúcim rímskym cisárom Tiberiom, je opísaná v Plíniovej Prírodovede. Približne okolo roku 1450 bol chrám zbúraný a premenený na vápenku, aby sa mramor mohol znovu použiť na výstavbu.
František Hodorovský
'''Ing. František Hodorovský,''' (* 14. júl 1965), je slovenský podnikateľ vlastniaci podiely v spoločnostiach pôsobiacich v rôznych oblastiach, najmä v cestovnom ruchu.
Životopis
Vyštudoval  podnikový  manažment na Ekonomickej univerzite v Bratislave. V roku 1993 bol ekonomickým riaditeľom Západoslovenských nábytkárskych závodov Bratislava. Počas vlády Jozefa Moravčíka bol v roku 1994 vymenovaný za predsedu Štátnych hmotných rezerv SR. O rok neskôr, v roku 1995 bol odvolaný vládou Vladimíra Mečiara. Neskôr pôsobil v predstavenstve spoločnosti CHIRANA-PREMA, a.s. a v dozorných radách Slovenských lodeníc Komárno, a.s. a Slovenskej kreditnej banky, a.s. Bol spolumajiteľom spoločnosti OFZ, a.s., ktorá je známa výrobou ferozliatin. Vlastnil aquapark Tatralandia, ktorý v roku 2010 vložil do Tatry Mountain Resort výmenou za akcie.
Spoluvlastní druhý najväčší akvapark v strednej Európe Aqualand Moravia, Aquapark Senec a sieť hotelov Trinity. Vlastní tiež Hotel Holiday Inn v Bratislave a Hotel Bratislava. Okrem cestovného ruchu sa ako investor venuje oblasti stavebníctva, distribúcie liekov a developmentu.
Médiám nerád poskytuje rozhovory, niekoľko rokov ho médiá preto nazývali „muž bez tváre“ alebo tajomný podnikateľ. V septembri 2021 poskytol svoj prvý rozhovor médiám.
Na podpätkoch
Na podpätkoch je názov štrnásteho detektívneho románu slovenského autora Dominika Dána. Román vydalo vydavateľstvo Slovart v roku 2011.
Deus absconditus
Deus absconditus je pojem, ktorý vystihuje židovsko-kresťanskú predstavu o principiálnej neuchopiteľnosti Boha. Prvýkrát sa s ním stretávame v starozákonnej Knihe proroka Izaiáša (45, 15):
Teológiu skrytého Boha rozvíjali vo svojich dielach o. i. aj Mikuláš Kuzánsky, Blaise Pascal, Ján Kalvín alebo Martin Luther.
Martin Luther sa tejto problematike venoval v spise De servo arbitrio (O neslobodnej vôli). Antonymom pojmu Deus absconditus je pojem Deus revelatus (lat. zjavený Boh).
Pavlíček
Pavlíček môže byť:
Zdravotnícky odpad
Zdravotnícky odpad je všetok odpad vznikajúci pri poskytovaní zdravotných služieb. Môžeme ho rozdeliť na dve skupiny:
Hlavnými zdrojmi odpadu zo zdravotnej starostlivosti sú:
Nerizikový odpad
náhľad|Odpad v nemocnici Nerizikový alebo ostatný odpad je odpad, ktorý nemá vlastnosti nebezpečného odpadu. Tvoria ho rovnaké odpadové materiály ako komunálny odpad. Nakladanie týchto dvoch odpadov sa nerozlišuje. Z celkového množstva odpadov vznikajúcich pri zdravotníckych činnostiach je asi 85% bežného, nerizikového odpadu, pozostávajúceho z  kuchynského, administratívneho odpadu, obalových materiálov, ktoré nie sú kontaminované a produktov zdravotníckych služieb. Patria sem papierové alebo plastové odpadky, rukavice a plášte, obaly a obväzy, na ktorých nie je krv alebo potenciálne infekčné materiály.
Rizikový odpad
náhľad|Sharpsmart opakovane použiteľná nádoba na ostré predmety Rizikové alebo nebezpečné odpady svojím pôvodom, zložením alebo koncentráciou nebezpečných látok môžu spôsobiť nebezpečenstvo pre životné prostredie a zdravie ľudí. Taktiež majú aspoň jednu z nebezpečných vlastností identifikovaných špeciálnymi predpismi, vrátane obalu, v ktorom bol alebo je nebezpečný odpad zabalený.
Do skupiny rizikového odpadu patria nasledujúce druhy odpadov:
Vplyv na životné prostredie
Globálne je odpadové hospodárstvo v zdravotníctve nedostatočne financované a zle implementované. Kombinované toxické infekčné a iné nebezpečné vlastnosti zdravotníckeho odpadu predstavujú významnú hrozbu pre životné prostredie a verejné zdravie. Na rozdiel od mnohých iných nebezpečných odpadov v súčasnosti neexistuje žiadny medzinárodný dohovor, ktorý by priamo pokrýval nakladanie so zdravotníckym odpadom, takže kategorizačné systémy sa v jednotlivých krajinách líšia. Odpad sa však zvyčajne kategorizuje podľa rizika, ktorý so sebou nesie. Väčšina medicínskeho odpadu – približne 75 až 85% – ​​je podobná bežnému komunálnemu odpadu a predstavuje nízke riziko, pokiaľ sa nespáli. Zvyšok tvoria nebezpečnejšie typy medicínskeho odpadu, vrátane infekčného a ostrého odpadu, chemického a rádioaktívneho odpadu a nemocničných odpadových vôd.
Znížením a separovaním odpadu zo zdravotnej starostlivosti môžu zdravotnícke zariadenia znížiť svoje prevádzkové náklady, eliminovať riziká pre svojich zamestnancov, zlepšiť miestne prostredie a zlepšiť vzťahy s komunitou.
Nakladanie s odpadmi na Slovensku
Zo zdravotníckej legislatívy nebezpečný odpad upravuje vyhláška MZ SR č. 553/2007 Z. z. v § 9 nasledovne:
Ctime túto sviatosť slávnu
náhľad|[[Eucharistická adorácia]] Ctime túto sviatosť slávnu alebo Tantum ergo je duchovná pieseň, modlitba a hymnus na oslavu Oltárnej sviatosti. Autorom pôvodného latinského znenia piesne z 13. storočia je scholastický kňaz, teológ a svätec Tomáš Akvinský.
Ak sa veriaci zúčastní verejného spevu tejto piesne na Štvrtok Svätého týždňa a na Sviatok Najsvätejšieho Kristovho Tela a Krvi a spĺňa obvyklé podmienky, môže získať plnomocné odpustky. Čiastočné odpustky možno získať kedykoľvek recitovaním tejto piesne pred Sviatosťou Oltárnou.
Pieseň bola v histórii viackrát hudobne prevedená, okrem iného napríklad Giovannim Palestrinom, Antonom Brucknerom, Gabrielom Fauré, či Franzom Schubertom.
V Jednotnom katolíckom spevníku je označená číslom 317.
Starší preklad
V starších spevníkoch, či iných modlitebných knihách sa možno stretnúť aj so staršou verziou piesne.
Saint-Léon-sur-Vézère
Saint-Léon-sur-Vézère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kristína Mésároš
Mgr. art. Kristína Mésároš, ArtD. (* 3. február 1981, Šaľa) je slovenská maliarka a výtvarníčka, žije a pracuje v obci Scharndorf v Rakúsku.
Vo svojej tvorbe naratívnym spôsobom vykresľuje vnímanie okolitého sveta. Často je označovaná ako protagonistka magického realizmu, resp. neoromantizmu.
Vyštudovala Vysokú školu výtvarných umení v Bratislave, kde absolvovala aj doktorandské štúdium na katedre grafiky a iných médií v ateliéri prof. Vojtecha Kolenčíka.
Hervilly
Hervilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Kristína Mésároš
Kurátorka Miroslava Urbanová opisuje jej tvorbu nasledovne: "Maľby Kristíny Mésároš bývajú častokrát vágne charakterizované ako imaginatívne, či invenčnejšie prirovnávané k (predovšetkým literárnemu) žánru magického realizmu. Špecifické kódovanie jej obrazov v symbolickej rovine prináša dojem tajuplnosti, pálčivej, či pre niekoho uspokojivej nemožnosti presne lokalizovať dané výjavy v čase a v priestore."
Arare
Arare môže byť:
Hervilly
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kristína Mésároš
"Umelkyňa nevytvára žiadne nové mytológie, no operuje s istým repertoárom symbolov a asociácií – aj pomocou názvov obrazov, v ktorých počíta s vkladom predošlej skúsenosti diváka. Pre tento účel s radosťou preberá názvy filmov a zasadzuje ich do nových kontextov krajiny osvetlenej pozoruhodnou explóziou svietivých farieb a figúr – figúrok v nejasných situáciách. Príbehy, ktoré sa dajú odčítať z jej malieb neuzatvára posledný ťah štetca maliarky. Jej obrazy nezostávajú mimo denného chodu vecí. Východiskovým bodom pre ich vznik je vždy skúsenosť autorky s novým prostredím, či novými životnými situáciami – návštevy nových miest, krajín, materstvo… Dajú sa v nich objaviť malé i veľké naratívy, osobné spomienky, či archetypálne scény žitej kolektívnej skúsenosti.'"
Hervilly
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nedamy
Nedamy je skalný útvar (jaskyňa) či zaniknutý skalný hrad v Ralskej pahorkatine (podcelok Dokeská pahorkatina, okrsok Polomené hory), neďaleko Kokořínskeho dolu, asi 650 metrov severne od hradu Kokořín.
Skalný hrad
O sídelnej funkcii Nedamov uvažoval už Josef Bedřich Cinibulk. Podľa neho tu žili pravekí ľudia (troglodyti). Isté je, že za tridsaťročnej vojny slúžili ako úkryt. Na mieste sa našiel rad keramických črepov, datovaných do obdobia 13.-16. storočia. Na vrchole skaly sa navyše nachádzajú základy bližšie neznámeho štvorcového objektu, čo viedlo k teóriám o existencii skalného hradu.
Ďalší, kto sa o Nedamoch zmieňuje ako o hrade je Zdeněk Fišera vo svojom diele Skalní hrady zemí koruny české. Svoju teóriu okrem nálezov keramiky opiera aj o zmienku z roku 1408, kedy je uvádzaný Oldřich z Házmburka a Nedam. Domnieva sa, že hrad slúžil ako sídlo manov českého kráľa. Neskôr sa malo jednať o predsunuté opevnenie Kokořína. Na začiatku 20. storočia potom nechal miesto upraviť Jan Špaček, majiteľ Kokořína.
Dostupnosť
Miesto je prístupné po zelenej turistickej značke z osady Kanínský Důl na Jestřebnici.
Pavlíček (priezvisko)
Pavlíček je české a slovenské priezvisko odvodené od mena Pavol. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Brno, Mladá Boleslav a Jihlava. Na Slovensku je najčastejšie v obciach Lazany (okres Prievidza) a Jablonové (okres Malacky).
Známi nositelia
Pozri v článku Pavlíček
10. symfónia
10. symfónia alebo '''symfónia č. 10 alebo desiata symfónia''' je názov niekoľkých hudobných diel od rôznych autorov:
Asociácia (literatúra)
Asociácia alebo asociatívnosť je združovanie, radenie predstáv na základe určitej podobnosti, kontrastu alebo predchádzajúcej skúsenosti. Moderná poézia, ktorá sa ponárala do vnútra lyrického subjektu a popierala logické myslenie, postupne vypracovala metódu radenia asociácií zbavených kontroly rozumom.
Napríklad v básni „Topole“ od Ivana Krasku: pohľad na topole vyvolá rad predstáv a autor zachytí, čo všetko v ňom obraz topoľov vyvoláva.
Aogašima
Aogašima môže byť:
Saint-Louis-en-l’Isle
Saint-Louis-en-l’Isle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pavol Juráň
Pavol Juráň (* 6. január 1960 – † 1. apríl 1989, Žilina) bol slovenský herec, moderátor a komik. Jeho manželka bola herečka Tatiana Kulíšková.
Wolfwalkers
Wolfwalkers je animovaný fantasy dobrodružný film z roku 2020. Film režírovali Tomm Moore a Ross Stewart.
Dej filmu
Mladá lovkyňa a jej otec idú do Írska, aby pomohli zabiť poslednú vlčiu svorku. Lenže ona stretne záhadné dievča, ktoré sa premieňa na vlka keď spí, a vie aj hovoriť s vlkmi. Takýmto ľuďom sa podľa legendy hovorí Wolfwalkers.
Produkcia
8. septembra 2018, Apple získala režisérov Tomma Moorea and Rossa Stewarta a scenáristu Willa Collinsa. Je to ich vlastný koncept.
Dátum premiéry
Film mal svetovú premiéru na 2020 filmovom festivale Toronto Internationa 12 Septembra 2020.
Film mal premiéru 26. októbra 2020 v Spojenom Kráľovstve, distribuovala spoločnosť Wildcard Distribution a 13. novembra GKIDS v Amerike a v Kanade.
Premiéra v Írskych kinách bola najprv naplánovaná v ten istý deň, ako v Spojenom krľovstve, ale nakoniec bola premiéra odložená, kvôli vynútenému zatvoreniu kín, kvôli pandémii koronavírusu. Nakoniec bola odložená premiéra v Írsku na 2. december 2020.
Neskôr mal film premiéru 11. decembra na streamovacej službe Apple TV+, ale film mal premiéru vo Francúzkych kinách až 16. decembra, distribuovala spoločnosť Haut et Court.
Hesbécourt
Hesbécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Festival international du film v roku 1958
Medzinárodný filmový festival v Cannes 1958 sa konal od 2. do 18. mája 1958. Zúčastnilo sa ho 28 krajín. Bola udelená jedna Zlatá palma pre dlhometrážny film a dve pre krátkometrážny film.
Pavol Svetoň
PhDr. Pavol Svetoň (* 10. jún 1943, Piešťany) je slovenský žurnalista, novinár, publicista, redaktor a moderátor. Počas svojej profesionálnej kariéry sa venoval najmä novinárskej činnosti v Česko-slovenskom a potom Slovenskom rozhlase, kde pracoval v roku 1972 a potom v rokoch 19772003.
Životopis
Jeho otec Boris Čebotarev doc. PhDr. bol vysokoškolským učiteľom, matka Rozália Svetoňová zdravotnou sestrou. Má dve deti. Je synovcom profesora Jána Svetoňa, významného slovenského štatistika.
Do roku 1974 žil vo Vysokých Tatrách v Dolnom Smokovci so svojou matkou a rodinou. V roku 1974 sa presťahoval do Popradu. Stredoškolské štúdiá dokončil maturitou na odbornej vinárskej škole v Modre v roku 1962. Tomuto povolaniu sa už nevenoval. Po absolvovaní vojenskej prezenčnej služby v roku 1964 pracoval do roku 1970 ako kultúrno-osvetový pracovník v Starom Smokovci a krátko potom v rokoch 19701972 ako odborný pracovník, mechanizátor a sérológ na Šľachtiteľskej stanici zemiakarskej vo Veľkej Lomnici.
Už počas pôsobenia v Kultúrnom a spoločenskom stredisku v Starom Smokovci začal spolupracovať ako dopisovateľ s mnohými slovenskými novinami a časopismi, do ktorých prispieval fotografiami, poviedkami a správami prevažne z tatranského prostredia. V tom čase sa venoval amatérskej fotografii a filmu. Spoločne s kameramanom Jánom Zajoncom v rokoch 19661968 dostal niekoľko cien na celoslovenských súťažiach amatérskych filmových tvorcoch. V roku 1966 začal spolupracovať s Metodickým a výskumným kabinetom Československého rozhlasu v Bratislave. Počas svojho pôsobenia vo Vysokých Tatrách pomáhal organizovať rôzne vrcholové lyžiarske, športové a kultúrno-spoločenské podujatia. V roku 1970 bol členom Kultúrnej a spoločenskej komisie Organizačného výboru Majstrovstiev sveta v severskom lyžovaní na Štrbskom Plese. V roku 1968 sa stal dobrovoľným členom Tatranskej horskej služby.
V roku 1971 sa stal dopisovateľom Československého a od 1. februára 1972 prvým redaktorom na regionálnom pracovisku rozhlasu vo Vysokých Tatrách pre okresy Poprad a Spišská Nová Ves. Po niekoľkomesačnom pôsobení v službách rozhlasu ho prepustili, lebo ho do tejto funkcie neschválili komunistické orgány pre jeho antikomunistickú angažovanosť v roku 1968. Krátky čas bol nezamestnaný a od jesene 1972 bol redaktorom Podtatranského stavbára - podnikového časopisu Pozemných stavieb v Poprade, kde pôsobil do roku 1977. V tom čase sa venoval v prevažnej miere stavbárskej problematike. Za túto prácu dostal viacero rezortných a celoštátnych novinárskych cien.
V rokoch 19741979 študoval žurnalistiku na Univerzite Komenského v Bratislave. V roku 1983 ukončil univerzitné vzdelanie v odbore rozhlas a televízia a bol promovaný na doktora filozofie.
V 1974 bol prijatý za člena Slovenského syndikátu novinárov a v rokoch 19801984 bol predsedom jeho okresnej sekcie a členom krajského výboru SSN v Košiciach.