cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ustanovenia svätých otcov o pokání za vraždu a o každom hriechu
Pôvod
Doposiaľ (2006) nebol objavený latinský originál, z ktorého tento preklad vznikol. Ponúka sa možnosť, že latinská predloha je penitenciál Merseburskej katedrálnej bibliotéky (kódex č. 103), ktorý pochádza z polovice 9. storočia , alebo text jemu veľmi podobný. Zakon sudnyj ľudem bol už zostavený s ohľadom na Ustanovenia.
Obsah Ustanovení
V porovnaní s Merseburským penitenciálom, ktorý má vyše 90 článkov, sú Ustanovenia výrazne skrátené. Ustanovenia svätých otcov obsahujú 51 článkov, ruské rukopisy obsahujú ešte dva ďalšie. Z latinskej predlohy sa preberali ustanovenia, ktoré boli na Veľkej Morave aktuálne. Nadväzovali na veľkomoravské zvykové právo a dopĺňali ho o prvky, ktoré sa v ňom nevyskytovali.
Preberanie prvkov z latinského západu nevystihuje dokonale situáciu veľkomoravského prostredia. Napríklad o prežitkoch pohanského náboženstva sa zmieňuje iba posledný (51.) článok, resp. 24. článok o novoročnej kolede a potom jeden z dodatočne pripojených v staroruských rukopisoch.
Množstvo článkov sa zaoberá pokutami za hriechy, ktoré súvisia so sexualitou, k čomu sa v literatúre rôzni autori aj vyjadrili: „Predkresťanská morálka v dožívajúcom rodovom zriadení asi pripúšťala rozmanité formy pohlavného spolužitia, ktoré podľa kresťanskej morálky nie sú prípustné. Preto sa v týchto zákonníkoch obšírne pertraktujú.“ Z. Měřínský spomína 12 ustanovení, ktoré sa týkajú prečinov vo veciach ako sú smilstvo a sodomia (a pritom nerozoberá všetkých 51 článkov).
Hoci ide o kanonický text: „ odrážal [sa v ňom] svetonázor jeho autorov, život a mravy ich prostredia“.
Gold Cup 2013 - Skupina A
Gold Cup 2013 - Skupina A je jedna z troch skupín na Gold Cupe. Zápasy sa budú hrať v júli. Všetky zápasy sa budú konať v Spojených štátoch, v Pasadene, Seattle a Denveri. V skupine je šesťnásobný majster (a obhajca titulu) 🇲🇽, jedennásobný majster 🇨🇦 a tiež Martinik a 🇵🇦.
Ulica Jozefa Kronera
Ulica Jozefa Kronera je ulica:
90 Antiope
90 Antiope je dvojplanétka, ktorú objavil Karl Theodor Robert Luther 1. októbra 1866. Je tvorená dvojicou približne rovnako veľkých planétok obiehajúcich okolo spoločného ťažiska. Ich stredy sú vzdialené približne 171 km, priestor medzi nimi je široký približne 80 km. Väčšia z nich (jej katalógové označenie je 90 Antiope) má rozmery 93,0 x 87,0 x 83,6 km, menšia z nich s katalógovým označením "S/2000 (90) 1" má rozmery 89,4 x 82,8 x 79,6 km.
NGC 4378
NGC 4378 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 2. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Anton Hatiar
Anton Hatiar (* 30. január 1901, Ružomberok – † 3. júl 1984, Kováčová) bol lesný inžinier.
Jeho otec Jozef Hatiar, matka Anna rod. Kralovenská.
Životopis
V roku 19121921 študoval na gymnáziu v Ružomberku, 19211926 na lesníckom odbore Vysokej školy zemědělskej v Brne, 1926 Ing. Asistent Správy mestských lesov v Košiciach, Třeboni, v roku 1930 taxátor, 19391945 a 19461951 vedúci taxačného oddelenia Riaditeľstva štátnych lesov v Banskej Bystrici (od roku 1946 pre celé územie Slovenska). Zakladateľ a organizátor hospodárskej úpravy lesov na Slovensku. Venoval sa vypracúvaniu lesných hospodárskych plánov. Vypracoval spôsob použitia leteckej snímky a fotogrametrie v lesnej taxácii. Spoluautor technickej príručky hospodárskej úpravy lesov. Autor smerníc a článkov v odborných časopisoch.
Svinica (prítok Bebravy)
Prameň
Pramení v Považskom Inovci na severovýchodnom svahu vrchu Inovec v nadmorskej výške cca, neďaleko Chaty pod Inovcom.
Opis toku
Spočiatku tečie na severovýchod a priberá niekoľko kratších prítokov z oboch strán. V nadmorskej výške začína chránené územie pozdĺž toku Svinice, pričom sa ochraňuje pôvodné zachované koryto a brehové porasty horského potoka. Riečka sa potom stáča na východ a vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, podcelku Nitrianska pahorkatina, časť Bánovská pahorkatina. Vteká do vodnej nádrže Svinná (končí sa úsek chráneného územia prírodnej pamiatky ), neskôr sa stáča, na krátkom úseku tečie na sever a pri osade Ihličie priberá Sviniansky potok zľava. Opätovne sa stáča na východ a preteká obcou Svinná, avšak už juhovýchodným smerom. Na území obce priberá ľavostranný Cípec a neskôr tiež zľava Svitavský potok. Svinica potom pokračuje južným smerom, pričom na dlhom úseku vytvára vedľajšie rameno. Pri obci Ruskovce sa obe ramená spájajú, z pravej strany vteká Hradniansky potok a následne sa stáča na východ. Napokon sa prudko ohýba, pokračuje juhovýchodným smerom cez Horné Ozorovce a Dolné Ozorovce a v blízkosti mesta Bánovce nad Bebravou ústi do Bebravy.
Ústie
Do Bebravy ústi na území mesta Bánovce nad Bebravou, pri mestskej časti Malé Chlievany, v nadmorskej výške približne
Obce
Svinica preteká katastrálnymi územiami týchto obcí:
Rektor
Rektor môže byť:
Cupressus dupreziana
náhľad|Cupressus dupreziana Cupressus dupreziana (Cupressus dupreziana) je veľmi vzácny, vždyzelený ihličnan z čeľade cyprusovité, domáci na saharskej planine Tassili n'Ajjer na juhovýchode Alžírska. V Tassili n'Ajjer je rovnomenný národný park, v ktorom rastie už len 233 exemplárov Cupressus dupreziana, i vďaka postupujúcej dezertifikácii Sahary. Od roku 1987 prebieha projekt na udržanie a reintrodukciu cyprusu na plošinu Tassili. Ide o kriticky ohrozený druh.
Výskyt
Cupressus dupreziana patrí medzi najodolnejšie rastliny voči suchu, rastie na štrkoch a pieskoch vádí, vo výške 1000 - 1800 m nad morom. Často slúžil nomádom ako úkryt pred horúčavou. Taktiež je odolný voči mrazom.
Opis
Strom dorastá 20 m, koruna býva guľovitá, príp. podlhovastá. Kôra je červenohnedá, s pozdĺžnymi trhlinami. Konáre, často skrútené, vyrastajú z kmeňa smerom nahor. Vetvičky ihličia sú výrazne oddelené, xerofytné, ihličie malé, trojuholníkové, matnozelené. Stromy sa dožívajú vysokého veku, viac ako 2000 rokov, za najstarší a najväčší z nich sa považuje Tin-Balalan, s obvodom kmeňa 12 m.
Rozmnožovanie
Cupressus dupreziana je jednodomá rastlina. Je u neho vyvinutý ojedinelý reprodukčný systém apomixie, akoby forma samčej partenogenézy, keď semienka vznikajú priamo z neoplodeného peľu, čo sa dáva do súvislosti s izoláciou tohto druhu.
Význam
Drevo je veľmi kvalitné, stredne husté, aromatické, žiaľ využívané aj ako palivo. Predovšetkým z ochranárskych iniciatív zachovania genofondu sa jednotlivé stromy pestujú v južnej a západnej Európe. Cupressus dupreziana je pekný druh cyprusu, využiteľný aj ako dekoratívny strom.
Zdroj
Conifers.org
Georgi Lozanov
Georgi Kirilov Lozanov (* 22. júl 1926, Sofia – † 6. máj 2012, Sliven) bol bulharský psychoterapeut, iniciátor sugestopédie vo vyučovaní cudzích jazykov.
2233 Kuznetsov
2233 Kuznetsov je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 3. decembra 1972.
Barrancoueu
Barrancoueu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erijadú (Káfu)
Erijadú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Ján Kocian
Ján Kocian (* 13. marec 1958, Zlaté Moravce) je bývalý slovenský futbalový obranca a futbalový tréner. Je bývalý tréner slovenskej národnej reprezentácie. Ako tréner pôsobil dlhší čas aj v Nemecku.
Cigán (film)
Cigán je film slovenského režiséra Martina Šulíka. Na scenári sa podieľal Marek Leščák (úspešný dokumentárny film Slepé Lásky), hudbu napísal Vladimír Godár a producentom bol Rudolf Biermann. Dráma bola úspešná pre jej autentickosť a herecký výkon mladého titulného predstaviteľa Jana Mižigára.
Ján Kocian
Hráčska kariéra
Svoju futbalovú kariéru začal roku 1976 vo vtedajšom ZŤS Martin, ktorý pôsobil v druhej najvyššej československej lige. Tu hral do roku 1979, kedy prestúpil prvoligového mužstva Dukly Banská Bystrica, v ktorom od roku 1982 až 1987 nosil kapitánsku pásku. Kocian odohral za Banskú Bystricu 212 zápasov a v rokoch 1979 až 1988 zaznamenal 20 gólov. V roku 1988 prestúpil do nemeckého klubu FC St. Pauli, kde odohral 147 zápasov. Na svoj posledný zápas nastúpil v auguste 1992 proti vtedajšiemu Stuttgarteru Kickers. S aktívnou kariérou skončil v roku 1993.
Cigán (film)
Dej
Príbeh pojednáva o človeku vo vypätej existenčnej situácii. Hlavný hrdina je postavený pred problém ako prežiť svoj život. Vnútorne nesúhlasí so svetom okolo seba, ale je preňho veľmi ťažké nájsť východisko. Naráža na nielen tvrdé sociálne podmienky, ale aj na deformované pravidlá osady.
Ján Kocian
Trénerská kariéra
Trénerskú kariéru začal roku 1993 ako asistent hlavného trénera slovenskej reprezentácie Jozefa Vengloša, kde pôsobil do roku 1995. V rokoch 1997-1998 bol hlavným trénerom Dukly Banská Bystrica. V sezóne 1997/98 trénoval český klub Petra Drnovice. Sezónu 1998/1999 strávil ako trénersky asistent v klube 1. FC Košice. Roku 1999 odišiel do Nemecka, kde najskôr asistoval v rokoch 1999-2002 na lavičke 1. FC Kolín a následne (2002-2004) aj v Eintrachte Frankfurt. Neskôr trénoval nemecké kluby FC Rot-Weiß Erfurt a Sportfreunde Siegen.
Trénerom reprezentácie sa stal 2. novembra 2006, keď nahradil Dušana Galisa. Neskôr sa stal asistentom trénera Karla Brücknera pri rakúskej reprezentácii.
Roku 2011 trénersky opustil Európu a začal pôsobiť v Ázii. Najprv v čínskom klube FC Ťiang-su Sainty a neskôr v hongongskom klube South China AA.
Áziu opustil roku 2012 a opäť sa vrátil do Európy, kde trénoval v klubov Ruch Chorzów (2013-2014), Pogoń Štetín (2014-2015) a Podbeskidzie Bielsko-Biala (2016-2018).
V októbri 2018 sa stal trénerom Jemenskej futbalovej reprezentáciu. Od 5. mája 2022 viedol FC ViOn Zlaté Moravce, kde skončil 4. októbra toho istého roku pre zdravotné problémy.
Osobný život
je ženatý a má dve deti syna Jána a dcéru Michaelu.
Bojnianka
Bojnianka je riečka na Ponitrí, v okresoch Nové Mesto nad Váhom a Topoľčany. Je to pravostranný prítok Nitry s dĺžkou, je tokom IV. rádu.
Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Nízky Inovec, pod Sedlom pod Skalinami, v nadmorskej výške okolo
Následne vteká do Podunajskej pahorkatiny, podcelku Nitrianska pahorkatina, časti Bojnianska pahorkatina a tečie viac na juhojuhovýchod územím obce Bojná. Sprava priberá Čížovec a pokračuje cez Veľké Dvorany.
Za obcou riečka meandruje až k susedným Urminciam, kde sa stáča a tečie východným smerom. Preteká okrajom osady Kľačany, v blízkosti obce Chrabrany priberá zľava svoj najvýznamnejší prítok, Zľavský potok. Preteká cez obec, stáča sa na juhovýchod a potom na juh. Ďalej už tečie regulovaným korytom až k svojmu ústiu do Nitry v blízkosti obce Čeľadince.
Montdidier (kantón)
Montdidier je francúzsky kantón v obvode Montdidier v departemente Somme v regióne Pikardia. Skladá sa z 34 obcí.
Chlorid ytritý
Chlorid ytritý (YCl3) je anorganická zlúčenina ytria a chlóru. Jedná sa o pevnú látku, ktorá je dobre rozpustná ako v polárnych (voda, etanol), tak aj v nepolárnych (pyridín. ..) rozpúšťadlách
Vlastnosti
Chlorid ytritý existuje v dvoch formách, bezvodý YCL3 a tiež ako hexahydrát YCL3 • 6 H2O, obe formy sú biele pevné a dobre rozpustné látky. Jeho kryštalická štruktúra je podobná štruktúre mnohých zlúčenín ako napríklad chloridu hlinitému.
Príprava
Čistý chlorid ytritý sa pripravuje z oxidu ytritého Y2O3 alebo zo svojho hexahydrátu YCl3 • 6 H2O a chloridu amónneho, pričom u oboch postupov vzniká ako komplexný medziprodukt chlorid amónno-ytritý (NH4)2[YCl5]:
Reakciou oxidu ytritého s kyselinou chlorovodíkovou vzniká hexahydrát, z ktorého nemožno pripraviť zahriatím bezvodý chlorid ytritý, namiesto toho vzniká oxychlorid.
91 Aegina
91 Aegina je planétka s priemerom 113 km, ktorú objavil E. Stephan 4. novembra 1866.
2219 Mannucci
2219 Mannucci je planétka s priemerom 45 km, ktorú objavil Felix Aguilar Observatory 13. júna 1975.
Jaucourt (Aube)
Jaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 177 obyvateľov (2009).
Justičná ulica
Justičná ulica je ulica:
NGC 4379
NGC 4379 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Jozef Hašto (podnikateľ)
Jozef Hašto  (* 11. marec 1911, New York, USA - † 27. apríl 1970, Banská Bystrica, Slovensko) bol podnikateľ, obchodník, továrnik.
Životopis
Narodil sa v USA, kde sa jeho rodičia vysťahovali za prácou. V roku 1922 spolu s vracajúcimi sa rodičmi prišiel na Slovensko. Rodičia kúpili gazdovstvo v Búči pri Štúrove. V roku 1938 rodinu brutálne napadli horthyovskí vojaci a vyhnali z gazdovstva.
Kafendova ulica
Kafendova ulica je ulica:
Farukolufusi
thumb|Ostrov Farukolufusi pri pohľade z lietadla Farukolufusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Na ostrove sa nachádza len Farukolhufushi Club, ktorý bol zničený počas cunami 26. decembra 2004. Po zničení sa na znovuotvorení podielala iná firma, a bol i zmenený názov na Club Faru.
Stefanov-Boltzmannov zákon
Stefanov-Boltzmannov zákon popisuje celkovú intenzitu žiarenia absolútne čierneho telesa. Bol publikovaný v roku 1879 Ludwigom Boltzmannom a Josefom Stefanom.
Formulácia zákonu
Stefanov-Boltzmannov zákon dáva do súvisu celkovú intenzitu žiarenia čierneho telesa, označenú I, a jeho termodynamickú teplotu T nasledujúcim spôsobom: pričom je Stefanova-Boltzmannova konštanta. V prípade nedokonalého čierneho telesa (takzvaného šedého telesa) je Stefanov-Boltzmannov zákon modifikovaný pomocou premennej \epsilon vyjadrujúcou emisivitu povrchu šedého telesa. V tomto prípade znie zákon pre vyžarovanie nasledujúco:
NGC 4380
NGC 4380 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. marca 1826.
Ziz
Ziz je mytologický vták v židovskej tradícii. Údajne bol taký veľký, že keď roztiahol krídla, zakryl slnko. Spolu s Behemotom, predstavujúcim zem, a Leviatanom, predstavujúcim more, tvorí trojicu obrích netvorov v židovskom folklóre. Tieto tri bytosti boli obľúbeným motívom v umení aškenázkych židov.
Ziz v Biblii
Na vtáka Ziz sa údajne vzťahuje Žalm 50, 11: "Poznám všetko vtáctvo hôr, moje je všetko, čo sa hýbe na poli (Ziz-Sadai)".
Ziz v rabínskej tradícii
Ziz sa objavuje na viacerých miestach rabínskej literatúry, mimo iné aj v traktáte Bava Batra, ktorý tvorí súčasť Talmudu. Keď sa Ziz postaví do oceánu, voda mu siaha iba po členky a jeho hlava údajne dosahuje až Trón, na ktorom sedí Boh. Podobne o Zizovi hovorí aj rabbi bar Hanna, ktorý popisuje stretnutie lode s vtákom, ktorý stál uprostred morských vôd, takže si námorníci mysleli, že je na tom mieste plytčina. Hlas z neba ich však varoval: "Neponárajte sa tu! Tesár tu zahodil pred siedmimi rokmi svoju sekeru a ešte nedosiahla dno."
Ďalšia povesť o Zizovi tvrdí, že keď raz jeho vajce padlo na zem, zničilo les a po puknutí svojim obsahom zatopilo 60 miest. Podľa iného podania bol Ziz stvorený, aby ochraňoval ostatné vtáky. Keby Ziz neexistoval, všetky drobné vtáčiky by boli bezbranné.
Vták Ziz figuruje aj v povesti o kráľovi Šalamúnovi, ktorý, keď sa dozvedel, že si jeho dcéra má vziať za muža chudáka, nechal princeznú zavrieť do veže na opustenom ostrove. Mýtický vták však do veže zaniesol vyvoleného mladého muža a ani kráľ Šalamún nedokázal premôcť osud, za symbol ktorého je Ziz považovaný. S podobným výsledkom sa objavuje Ziz aj v ďalších legendách.
Kabalistický výklad
Maharša (rabín Šmuel Eliezer Edels) a rabbi Nachman vykladajú vtáka Ziz ako ezoterickú alegóriu pre Tóru. Podľa nich to, že Ziz siaha hlavou do neba, znamená, že štúdiom Tóry možno dosiahnúť Boha, a hlbokú vodu, v ktorej vták stojí, ako nezmerateľnú hĺbku Tóry. Tesár má, podľa rabbiho Nachmana, symbolizovať Boha a sekera Mesiáša. Podľa ezoterického výkladu musí Mesiáš najprv obsiahnuť celú hĺbku Tóry a až potom nastane mesianistická éra, v ktorej budú jej tajomstvá odhalené všetkým ľuďom.
Ziz v literatúre
Vták Ziz ožíva aj v literatúre pre deti, a to hlavne v rozprávke Gertrude Landa (známej tiež ako teta Naomi) zo zbierky Židovské rozprávky a legendy (1919). Nasledovali dve ďalšie knihy - Ziz (The Ziz) a Ziz a zázrak Chanuky (The Ziz and the Hanukkah Miracle) -, vďaka ktorým, sa Ziz zapísal do židovskej literatúry pre deti. Ziz sa objavuje aj v dvoch knihách novšieho dáta napísaných Jacqueline Jules a ilustrovanými Katherine Janus Kahn - Noe a Ziz (Noah and the Ziz, 2005) a Ziz a zázrak Chanuky (The Ziz And the Hanukkah Miracle, 2006).
Fejdúfinolu
Fejdúfinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Paión
Paión môže byť:
Drouilly
Drouilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
92 Undina
92 Undina je planétka s priemerom 131 km, ktorú objavil nemecko-americký astronóm Christian Heinrich Friedrich Peters 7. júla 1867.
Drouilly
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ludwig Boltzmann
Ludwig Boltzmann (20. február 1844 Viedeň – 5. september 1906, Terst, Taliansko) bol rakúsky fyzik, zakladateľ štatistickej fyziky.
Narodil sa na viedenskom predmestí Erdberg v rodine daňového úradníka. Študoval fyziku na univerzite vo Viedni, Heidelbergu a v Berlíne. Roku 1866 získal doktorát a nasledujúce dva roky pracoval ako asistent profesora Josefa Stefana na univerzite vo Viedni. Ako 25 ročný sa stal profesorom matematickej fyziky na univerzite v Grazi (Štajerskom Hradci). Po smrti profesora Stefana sa vrátil do Viedne a tu až do konca života vyučoval fyziku.
Sformuloval Boltzmannovo rozdelenie, ktoré umožňuje spočítať rozdelenie molekúl plynu, ktoré sa stalo dôležitou súčasťou termodynamických výpočtov. Roku 1877 pripojil Boltzmannovu konštantu. Jeho slávna rovnica opisuje schopnosť každého plynu zaujať po čase stav rovnomerne rozdelenej energie. Ako prvý použil štatistickú metódu pre opis tepelného žiarenia. Roku 1884 odvodil tzv. Stefanov-Boltzmannov zákon opisujúci časť tepelného spektra telies.
Ku koncu života trpel depresiami, trápila ho slepota a silná astma. V roku 1906 sa v Terste obesil. Je pochovaný vo Viedni.
Drulingen (kantón)
Drulingen je francúzsky kantón v obvode Saverne v departemente Bas-Rhin v regióne Alsasko. Tvorí ho 26 obcí.
Jean Baptiste Alphonse Dechauffour de Boisduval
Jean Baptiste Alphonse Dechauffour de Boisduval (* 17. jún 1799, Ticheville, Francúzsko — † 30. december 1879, Тicheville) bol francúzsky entomológ — koleopterológ, ale hlavne lepidopterológ, lekár a botanik.
Žvotopis
V roku 1828 ukončil štúdium medicíny ako lekár. Počas svojho života popísal veľa nových druhov hmyzu, hlavne z radov motýľov (Lepidoptera) a chrobákov (Coleoptera). Ako jeden z najvýznamnejších lepidopterológov Francúzska tej doby stál pri zrode Francúzskej entomologickej spoločnosti (Société Entomologique de France). Spočiatku, v začiatkoch svojej entomologickej kariéry, sa zaoberal hlavne chrobákmi (Coleoptera) a spolupracoval s viacerými významnými francúzskymi entomológmi, akými boli napr.: Lacordaire a Latreille. Bol kurátor entomologického kabinetu grófa Dejeana a správcom jeho zbierok v Paríži. Popisy nových druhov pochádzali zo zbierok, ktoré nazbierali viacerí významní entomológovia a cestovatelia tej doby, počas svojich vedecko-výskumných expedícií. Patril k najvýznamnejším lepidopterológom sveta a tiež k zakladajúcim členom Société entomologique de France. V rokoch 1838, 1853 a 1858 bol prezidentom tejto entomologickej spoločnosti.
Napísal veľa známych prác s entomologickým obsahom. V civilnom živote pracoval ako lekár v Ticheville, kde aj zomrel. Pôsobil tu takmer po celý svoj život.
Boisduvalom popísaný materiál sa t. č. zväčša nenachádza v Paríži. Chrobáky z čeľade Elateridae sa dnes nachádzajú v British Natural History Museum v Londýne a typový materiál z čeľade Curculionidae je v Naturhistorischen Museum v Bruseli. Motýle odkúpil Charles Oberthür. Lišaje (Sphingidae) sa dnes nachádzajú v Carnegie Museum v Pittsburghu v Pennsylvanii.
Nórske národné futbalové mužstvo
Nórske národné futbalové mužstvo reprezentuje Nórsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Európy. Jeho domácim štadiónom je Ullevaal Stadion v Osle.
V histórií dosiahlo tri účasti na Majstrovstvách sveta (1938, 1994, 1998) a jednu účasť na Majstrovstvách Európy (2000).
Barry (Hautes-Pyrénées)
Barry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefan Ilešházi
náhľad|Rodový erb '''Gróf Štefan XI. Ilešházi''', (* 30. apríl 1762, Bratislava 30. júl 1838, Baden pri Viedni) bol príslušník uhorského magnátskeho rodu Ilešháziovcov , pôvodom z Eliášoviec (okres Dunajská Streda). Bol posledným mužským príslušníkom rodu, ktorý ním vymrel. Celým menom (ako je uvedene v Matrike narodených): Stephanus Josephus Joannes Antonius Franciscus Baptista gróf Illyéshazy
Jeho otcom bol Ján Baptista Ilešházi (1737 – 1799), trenčiansky a liptovský dedičný župan, matkou Sidónia Baťáňová. Mal mladšieho brata Antona a tri sestry. Jeho manželkou bola grófka Terézia Barkóciová. Zomrel bez legitímnych potomkov.
Život
Študoval na gymnáziu v Trnave a potom právo na univerzitách v Egri a Budíne. V roku 1792 bol menovaný za kráľovského komorníka, neskôr aj za tajného radcu (1801) a za kráľovského stolníka (1825). V roku 1797 pôsobil v armáde ako plukovník trenčiansko-liptovskej insurekcie (insurekčného vojska). V roku 1808 bol vyznamenaný rádom Zlatého rúna. Medzi rokmi 1790 – 1825 bol vyslancom na uhorskom sneme. Po smrti svojho otca Jánа Baptistу Ilešháziho prebral funkciu župana Trenčianskej a Liptovskej stolice. Funkcie župana sa formálne vzdal v roku 1822 na protest proti absolutistickej politike habsburského dvora vo Viedni (v odborných príručkách je jeho funkčné obdobie zaznamenané až do roku jeho smrti).
Zaslúžil sa o rozvoj trenčianskoteplických kúpeľov, kde dal vybudovať štyri nové budovy. Kúpele sprístupnil širokej verejnosti a realizovali sa v nich aj kultúrne podujatia. Na svojom kaštieli v Dubnici nad Váhom dal v roku 1820 pristavať klasicistické krídlo, dal vystaval aj sakrálne stavby v Bánovciach nad Bebravou, Hornom Srní a Košeci. Keďže sa postupne stále viac zadlžoval, rozpredával nehnuteľný majetok. Ponechal si iba rodové panstvo v Eliášovciach a kaštieľ v Rohovciach, kde strávil zvyšok života.
V roku 1825 pomáhal zakladať Uhorskú akadémiu vied, od roku 1830 bol jej riadiacim členom. V rukopise zostali jeho početné práce právnického a cirkevno-historického charakteru.
Javernant
Javernant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 164 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Irisbus Citelis 12M
Konštrukcia
left|thumb|Pôvodom predvádzací Citelis 12M Euro 3 ev.č. 3501 Citelis 12M sa konštrukčne veľmi podobá Citybusu 12M. Ide o dvojnápravový nízkopodlažný autobus s polosamonosnou karosériou. Tá bola najprv zostavená do skeletu a potom prešla kataforetickým kúpeľom, nalakovaním a oplechovaním. Rám podvozku je vytvorený z oceľových nosníkov a priečok, bočnice a strecha sú vyrobené zo zváraných ťahaných profilov a oplechované. Zatiaľ čo zadné čelo tvorí jeden panel sklolaminátu, predné čelo je vyrobené z uzavretých profilov, ktoré sú pokryté plechom a plastom. Motor a prevodovka autobusu sa nachádzajú v mohutnej zadnej časti. Predné okno vozidla je ukotvené v gumovom profile, ostatné sklá sú lepené. V pravej bočnici sú umiestnené troje (v prípade prímestskej verzie iba dvoje – predné a stredné) dvojkrídlové skladacie dvere. V priestore stredných dverí sa nachádza výklopná plošina pre kočíky a invalidné vozíky, pre ktoré je určený voľný priestor práve naproti tomuto vstupu. Výška podlahy je u predných dverí nad vozovkou, v priestore stredných a zadných dverí potom. Túto výšku môže vodič ešte viac znížiť pomocou tzv. kneeling (mierne nakláňanie vozidla v zastávke smerom k nástupnému ostrovčeku), ktorým je možné autobus vybaviť. left|thumb|Prímestská verzia Citelis – Irisbus Citelis Line Štandardná, 12 metrová verzia autobusu Citelis je vyrábaná v niekoľkých variantoch. Mestské (trojdverové) autobusy môžu byť buď klasické dieselové alebo poháňané zemným plynom (verzia CNG). Prímestská (dvojdverová) verzia (Citelis Line), ktorá sa vďaka naležato uloženému motoru líši zadným čelom, je produkovaná iba vo verzii diesel - Citelis Line vlastní v počte 1 kus Dopravný podnik mesta Žiliny, ktorý však autobus nasadil na linky MHD. Okrem toho existuje aj prímestská verzia tiež v dvojdverovom vyhotovení, ale motor a zadné čelo má riešené ako mestská verzia - takéto autobusy vlastní SAD Zvolen a jazdia na CNG pohon. Existuje aj kĺbová verzia Citelisu, Citelis 18M. Prvá verzia Citelis bola vybavená motorom spĺňajúcim emisnú normu Euro 3, od roku 2007 motory spĺňajú normu Euro 4, na želanie zákazníka aj normu EEV. Upravené karosérie štandardné aj článkové varianty sú využívané spoločnosťou Škoda k stavbe trolejbusov Škoda 24Tr Irisbus (štandardné) a Škoda 25Tr Irisbus (kĺbový).
Karoséria Irisbus Citelis 12M je použitá aj pre český prototyp hybridného vodíkového elektrobusu v rámci projektu FCz-H2BUS.
Výroba a prevádzka
thumb|Jeden z Banskobystrických Citelisov Prototyp vozidla Citelis 12M bol vyrobený na začiatku roku 2005, česká verzia (vyprodukovaná Karosa) bola vyrobená v prvej polovici toho istého roka. V druhej polovici roka 2005 absolvoval tento autobus skúšobné jazdy na linkách MHD po celom Česku. V decembri 2005 tento voz zakúpil Dopravný podnik hl. m. Prahy, ktorý ho v januári 2006 zaradil do svojho vozového parku pod evidenčným číslom 3501. Autobus je v prevádzke doteraz. Výroba modelu Citelis 12M, ktorý nahradil Citybus 12M, začala ešte v roku 2005. V Česku sú autobusy Citelis 12M v prevádzke napríklad v Prahe, Brne, Ostrave, Hradci Králové, Karlových Varoch, Plzni a mnohých ďalších mestách. CNG verzia je najviac zastúpená v Havířove, od roku 2005 bolo dodaných už 16 kusov. Na Slovensku jazdia autobusy Citelis 12M v mestách Bratislava, Trnava, Prievidza, Banská Bystrica, Považská Bystrica, Martin, Žilina, Ružomberok, Spišská Nová Ves, Prešov a Zvolen, kam boli v roku 2014 dodané aj posledné vozidlá tohto typu.
2220 Hicks
2220 Hicks je planétka s priemerom 88 km, ktorú objavil E. F. Helin 4. novembra 1975.
Châteauneuf-sur-Cher
Châteauneuf-sur-Cher môže byť:
Karpaty
náhľad|Gerlachovský štít Karpaty (iné názvy: Karpatská sústava, Karpatský systém, karpatský oblúk) sú rozsiahly horský systém v Európe s celkovou rozlohou asi až  a dĺžkou okolo , čo z neho robí po Škandinávskych vrchoch druhé plošne najrozsiahlejšie pohorie v Európe. Sú súčasťou Alpsko-himalájskej sústavy. Vznikli v priebehu mladších treťohôr, patria teda k mladým európskym pohoriam. Na severozápade ich Viedenská kotlina a Karnuntská brána oddeľujú od Álp, zo severu sú obklopené Čelnou karpatskou priehlbinou, na juhovýchode a vo východnom Srbsku plynule prechádzajú do Balkanidov.
Karpaty sú jedným z najvýznamnejších území divokej prírody v Európe. Žije tu okrem iného najväčšia európska populácia medveďa hnedého, vlka, kamzíka a rysa, veľa vzácnych vtákov ako napríklad orol skalný či orol krikľavý a tiež viac ako tretina všetkých európskych druhov rastlín vrátane mnohých endemitných a reliktných druhov. V Rumunsku sa nachádza druhá najväčšia plocha pralesov v Európe po Rusku, celkom 250 000 hektárov (65 %); väčšina z nich sa nachádza v Karpatoch, pričom Južné Karpaty predstavujú najväčšiu nefragmentovanú lesnú oblasť v Európe. Najviac lesov tvoria podhorské bučiny a horské smrečiny. Miera odlesňovania v dôsledku nezákonnej ťažby dreva je však vysoká. V horách a ich podhoriach vyviera mnoho termálnych a minerálnych vôd, pričom na Rumunsko pripadá tretina všetkých týchto európskych vôd.
V karpatskej oblasti sa stretávajú vplyvy mnohých národov, jazykov a kultúr, prejavujúce sa podobným folklórom a tradíciami; charakteristická podoba pastierskej horskej krajiny a mnohých miestopisných názvov je spojená predovšetkým s tzv. valašskou kolonizáciou v stredoveku a ranom novoveku. Okrem prírodného bohatstva sa tu nachádza aj mnoho kultúrnych pamiatok: na zozname svetového kultúrneho a prírodného dedičstva UNESCO sú zapísané staré bukové lesy a bukové pralesy, ale tiež aj ľudové drevené chrámy poľských, ukrajinských, rumunských a slovenských obcí, opevnené dediny Transilvánie, pravoslávne kláštory alebo unikátne jaskyne Slovenského raja a krasu.
Poloha
Nachádzajú sa na území Rakúska, Česka, Slovenska, Ukrajiny, Poľska, Rumunska, Maďarska a Srbska. Majú dĺžku okolo. Najvyšší bod Karpát je Gerlachovský štít na území Slovenska s výškou Karpatský oblúk je vypuklý smerom na severovýchod, ťahá sa od predhoria pri Bratislave v Rakúsku až na územie v Srbsku južne od Železných vrát.
Asi len 5% rozlohy Karpatského systému sa nachádza nad hranicou lesa. Vrcholy Karpát nedosahujú nadmorskú výšku niválneho stupňa. V subniválnom stupni Vysokých Tatier sa však na viacerých miestach nachádzajú trvalé (celoročné) firnoviská pod ktorými je potvrdená existencia permafrostu. Na dne Medenej kotlinky pod Lomnickým štítom v nadmorskej výške 2025 - 2350 m sa nachádza Medený ľadovec s dĺžkou okolo 600 metrov a šírkou 30 až 150 metrov. Najväčšia pozorovaná hrúbka ľadovca až 22 metrov bola nameraná v júli 2007. Medený ľadovec je v súčasnosti celý zasypaný suťou, ktorá ho izoluje od okolitého prostredia. Pod stenami Lomického a Pyšného štítu je však celoročne viditeľné veľké firnovisko a suť, pod ktorým sa ľadovec nachádza. Vidieť je ho možné zo žlto značkovaného chodníka od Chaty pri Zelenom plese na Jahňací štít.
Rozdelenie
[[Obrázok:Mapcarpat2.png|thumb|
Geomorfológia
V predpolí pohoria sa tiahne asi 40 pruh predhoria, tvoreného čelnou predhlbňou. V západnej časti predpolia ležia údolia riek Moravy, Odry aj Visly a Osvienčimská a Sandomierzská kotlina s nadmorskou výškou okolo 200 V úseku Východných Karpát je vyšší, vrchovinový s nadmorskými výškami 400, na juhu a juhovýchode dosahuje predpolie až 800 V týchto oblastiach je častý evaporitový kras, nachádzajú sa tu i bahenné sopky. Samotné pásmo Vonkajších Karpát tvorí rozsiahla zóna budovaná flyšom. Siaha od rieky Morava v Česku po rieku Dâmbovița v Rumunsku a vyznačuje sa málo členitými hrebeňmi. Niektoré členitejšie a topograficky výraznejšie celky vznikli v oblastiach budovaných hrubými vrstvami pieskovcov, napr. Gorgany alebo Beščady. Centrálnu časť, vnútorných celkov Karpát budujú kryštalinické masívy, v ktorých prevládajú granitoidy, kryštalické bridlice a na nich usadené vápence. Budujú najvyššie celky Karpát ako sú Tatry, Nízke Tatry, Munţii Rodnei, Fagaraš, Paring alebo Retezat s výškou presahujúcou. Veľké oblasti sú budované aj krasovým reliéfom, hlavne vápencami, napr. v Slovenskom a Aggteleckom krase, či pohorí Anina. Vnútornú stranu oblúku Karpát dotvárajú aj neovulkanické masívy. Mnohé z vulkanických pohorí dosahujú výšky nad, sú to napríklad Štiavnické vrchy alebo Vihorlat. Medzi Južnými, Východnými a rumunskými Západnými Karpatmi vystupuje aj rozsiahla Transylvánska plošina.
Geológia
Karpaty majú pomerne zložitý geologický vývoj. Zo západu geologicky nadväzujú na Alpy (pozri geológia Álp), z juhu na pohorie Balkán. Výrazná spojitosť s Alpami je viditeľná hlavne v Západných Karpatoch (pozri geológia Západných Karpát), ktoré majú veľmi blízku geologickú stavbu ako Východné Alpy. Priamym pokračovaním Álp sú molasové sedimenty čelnej priehlbine a flyšového pásma.
Flyšové pásmo je rozsiahla vrásovo-násunová zóna, ktorá vznikla v miocéne pri zániku podložia zrejme oceánskej panvy, ktorá od strednej jury vypĺňala podkovovitý záliv medzi Českým masívom a Moéziou (v dnešnom Rumunsku). Tento proces bol spojený s rotáciou bloku Alcapa na západe o takmer 80° a bloku Tisia-Dacia na východe o asi 60°. Na západe je flyšové pásmo tvorené sliezskym (vonkajší) a magurským príkrovom (vnútorný), ktorých ekvivalentmi na východe sú skolský príkrov (vonkajší) a čornogorský s tarcăuským príkrovom (vnútorné). Rozhraním medzi externidami a internidami Západných ale i časti Východných Karpát je veľmi komplikované bradlové pásmo. Internidy Karpát tvorí len niekoľko kryštalinických masívov, ktoré na seba nenadväzujú. Na západe je to slovakokarpatský blok (tatrikum, veporikum a gemerikum), typický svojim rozčlenením na pohoria a kotliny (napr. pásmo jadrových pohorí). Na východe je to východokarpatský blok a v Južných Karpatoch juhokarpatský blok, ktorý zahŕňa Banát a východosrbský blok. Samostatné celky tvorí Bihársky masív a Munţii Apuseni. Všetky tieto kryštalické masívy sú prekryté druhohornými príkrovmi, väčšinou tvorenými vápencami a dolomitmi.
Územie dnešných Karpát pôvodne tvorilo časť Pangey, prípadne tvorilo viacero menších blokov (Apulský) v oceáne Paleotethys, ktoré sa od Pangey oddelili v triase, v dôsledku vzniku oceánu Tethys. V jure sa tieto bloky posúvali zo severu na juh a výrazne sa rozčlenili. Približne od jury a neskôr počas kriedy dochádzalo k postupným zrážkam týchto blokov, ktoré sa nasúvali na svoje predpolie, všeobecne na sever alebo východ. Tento proces je označovaný ako alpínska orogenéza.
V záverečnej fáze orogenézy na vnútornej strane karpatského oblúka vznikli nížiny ktoré prechádzajú do Panónskej panvy (hlavne územie Maďarska). Panva je vyplnená neogénnymi sedimentami zakrývajúcimi alpské a karpatské štruktúry. V tomto období došlo i k intenzívnej sopečnej činnosti. Celkové dotváranie profilu pohoria bolo v mladších štvrtohorách poznačené pohybmi ľadovcov medzi ľadovými dobami. Na vnútornej strane karpatského oblúka a na niektorých miestach aj na jeho vonkajšej strane, možno nájsť pozostatky vulkanickej činnosti (neovulkanity), ktorá taktiež dotvárala reliéf krajiny. Neogénne vulkanity karpatského oblúka tvoria rad zrejme už neaktívnych sopiek rôzneho typu tiahnúci sa prevažne vo vnútornej časti horstva. Aktivita najmladších vulkánov sa však skončila relatívne iba nedávno. Napr. troskový kužeľ Putikov vŕšok na Slovensku eruptoval pred asi 100 000 rokmi.
Metzervisse (kantón)
Metzervisse je francúzsky kantón v obvode Thionville-Est v departemente Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 27 obcí.
Gasfinolu (Káfu)
Gasfinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Mužská dvojhra na Serbia Open 2009
Mužská dvojhra na Serbia Open 2009 sa hrala ako súčasť Serbia Open 2009 od 4. do 10. mája 2009. Titul získal Srb Novak Đoković, ktorý vo finále porazil Poliaka Ł. Kubota 6-3 7-60. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Metzervisse
Metzervisse môže byť:
Furan-nafusi
thumb|Ostrov Furan-nafusi pri pohľade z lietadla Furan-nafusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
93 Minerva
93 Minerva je planétka s priemerom 145 km, ktorú objavil kanadsko-americký astronóm James Craig Watson 24. augusta 1867.
Droichead James Joyce
Droichead James Joyce je oblúkový cestný most na rieke Liffey v írskom Dubline pomenovaný po írskom spisovateľovi Jamesovi Joyceovi. Hlavné rozpätie má dĺžku. Architektom mosta bol Santiago Calatrava, ktorý bol aj architektom neďalekého mosta Droichead Samuel Beckett. Most bol otvorený 16. júna 2003 počas sviatku Bloomsday. Výstavba mosta stála 9 miliónov eur.
2221 Chilton
2221 Chilton je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Harvard Observatory 25. augusta 1976.
Investícia (manažment)
Investícia alebo investovanie je v najbežnejšom ponímaní použitie finančných zdrojov, najmä dlhodobejšie a najmä s cieľom dosiahnuť výnos/zisk. Konkrétne definície sa však rôznia.
Zameranie na tvorbu majetku ("zhmotnenia" kapitálu)
Investícia je obstarávanie (alebo zmena štruktúry) majetku (teda približne aktív). Inými slovami je to viazanie kapitálu (použitie kapitálu), teda premena voľného kapitálu (kapitálu v užšom zmysle, finančných zdrojov, teda približne pasív) na viazaný kapitál (majetok, aktíva). Často sa však investíciou myslí len obstarávanie neobežného majetku (teda dlhodobé viazanie kapitálu), obstarávanie obežného majetku (krátkodobé viazanie kapitálu) sa potom označuje ako "obstarávanie" (v užšom zmysle).
Zameranie na výdavky
Investícia sú výdavky (podniku) na zariadenie, látky a služby.
Iná definícia znie: Investícia je séria platieb, ktorá sa začína zápornými platbami (výdavky) a na konci má prevažne kladné platby (príjmy).
Základné delenia
Podľa druhu investičného objektu:
Podľa účelu:
Podľa interdependencií:
Podľa funkcie:
Champigny-sur-Marne
Champigny-sur-Marne je mesto v severozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríža vo Francúzsku v departemente Val-de-Marne a regióne Île-de-France.
Má 75 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené ; s ním ho spája linka prímestskej železnice RER E.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Hernán Jorge Crespo
Jorge Hernán Crespo (* 5. júl 1975, Florida, Buenos Aires, Argentína) je argentínsky futbalista, v súčasnosti hráč klubu talianskej Serie A Parma FC. Počas svojej kariéry pôsobil aj v Premier League v Chelsea a vo viacerých ďalších talianskych kluboch.
Reprezentoval Argentínu na troch Majstrovstvách sveta v rokoch 1998, 2002 a 2006.
Koncert pre dva klavíry (Poulenc)
Koncert pre dva klavíry a orchester d-mol, FP 61 je dielo francúzskeho skladateľa Francisa Poulenca.
Skladateľ dielo zložil v roku 1932 ako svoj druhý koncert po svojom Concert champêtre z roku 1924. V duchu Poulencovho výroku "moje skladby sú mojími autoportrétmi" aj tento koncert reflektuje pomerne spokojné skladateľovo obdobie, v ktorom prežíval vzťah so svojím partnerom. Možno práve z tohto dôvodu napísal koncert nie pre jeden, ale dva klavíry, čo je pomerne vzácny typ koncertu. Premiéra diela sa uskutočnila v Benátkach. Sólistami boli samotný Poulenc, ktorý bol schopným klaviristom a Jacques Fevriér. Orchester milánskej La Scaly dirigoval Désire Defauw.
Duchaplné dielo je pestrým koktejlom viacerých inšpirácií, od concerta grossa, cez Mozartove klavírne koncerty, blues až po exotickú hudbu gamelanového orchestra, ktorý niekoľko desaťročí pred ním uchvátil i Debussyho. Poulenc sa v súlade s názormi Parížskej šestky nebránil ani ľahšej múze kabaretov a cirkusov, čo vyvoláva rozpoluplné reakcie. Koncert nesie charakteristické znaky Poulencovho štýlu, priam prekypuje melodickými nápadmi a so svojou eleganciou a brilantnými klavírnymi partami predstavuje dielo neoklasicizmu par excellance.
V prvej vete sa po úvodných dvoch úderoch orchestra najprv predstaví prvý klavír rýchlou blúdiacou melodiou, ktorý zakrátko vystrieda druhý klavír. Po tejto krátkej úvodnej časti nasleduje samotný motív prvej časti vety, ktorý spustí prvý klavír rozhodným zostupným behom. Zakrátko sa pridáva druhý klavír, a rozbieha sa pomerne dramatický dialóg medzi oboma nástrojmi. Stredná časť vety sa nesie v pomalom tempe, zo zasnívanou hudbou klavírov a lenivým doprovodom orchestra. Preruší ju však živá, energická pasáž s výraznou rytmikou, ktorú ešte viac zdôrazňujú kastanety. Potom sa však vráti zasnívaná nálada, v ktorej prvá veta končí. Druhá veta začína sólom klavírov, ktoré prednesú kultivovanú, až klasicistickú tému. Po vstupe orchestra veta postupne čoraz viac naberá na emocionalite, ktorá v strednej časti prerastá až do búrlivosti. V tretej časti vety znovu zaznie hlavná sladká téma z úvodu. V kontraste s ňou sa skladateľ v záverečnom Finale sústredil viac na rytmickú stránku. Po úvodných úderoch orchestra sa znovu rozbiehajú klavíre so svojími odľahčenými partami. Veta má formu voľného ronda a skladateľ tu po výrazne emocionálnych hudobných nápadov z prvých dvoch viet koncert uzatvára so svojím charakteristickým nadhľadom a zmyslom pre humor.
Poulencov dvojkoncert nie je široko známy, avšak je základným dielom koncertne vystupujúcich klavírnych dvojíc. Zachovala sa nahrávka i videozáznam prevedenia koncertu s Francisom Poulencom a Jacquesom Fevriérom ako sólistami.
Thionville-Ouest
Thionville-Ouest môže byť:
Jessains
Jessains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Ignác Havas
Ignác Havas (* 7. júl 1803, Valaská - † 2. november 1887, Budapešť) bol lekár.
Jessains
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 280 obyvateľov (2009).
Ignác Havas
Životopis
Medicínu študoval na lekárskej fak. v Pešti, 1828 MUDr. Praktický lekár, úradný lekár Tolnianskej stolice a riaditeľ nemocnice v Szekszárde, od zač. 40. rokov 19. stor. súkromný lekár, začas prof. na univerzite v Pešti. Ako dobrý odborník si v Pešti vybudoval rozsiahlu klientelu. Zaslúžil sa o rozvoj zdravotníctva v Pešti, mest. radca, zúčastňoval sa na spoločenskom živote, 1873 vládny komisár pre zjednotenie Budína a Pešti, spoluzakladateľ a popredný člen Nár. kasína. Okrem dizertácie napísal odborné práce z veterinárnej (boj proti dobytčiemu moru) i humánnej medicíny, niekoľkými článkami, najmä z veterinárnej medicíny, prispel do časopisov. V roku 1845-1846 dekan Lekárskej fak., kráľovský radca.
Jessains
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Narodnyj komissariat vnutrennich del
náhľad|vpravo|100px|Emblém NKVD
Narodnyj komissariat vnutrennich del, skr. NKVD (po rusky Народный комиссариат внутренних дел – НКВД, doslova Ľudový komisariát vnútra), bol ekvivalent ministerstva vnútra v ZSSR v rokoch 19171946. V roku 1934 prevzal aj úlohy OGPU (Zjednotená štátna politická správa, teda štátna polícia) a ďalších bezpečnostných a väzenských služieb. V roku 1941 bola z neho naopak štátna polícia vyčlenená do nového útvaru nazývaného NKGB (od roku 1946 MGB, od roku 1954 KGB). V roku 1946 bol NKVD premenený na ministerstvo vnútra.
Éclaires
Éclaires je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Amazonas (štát v Brazílii)
Amazonas je rozlohou najväčší štát Brazílie. Leží na severe jej územia, jeho hlavným mestom je Manaus.
Geografické pomery
thumb|[[Amazonský dažďový prales.]] Amazonas susedí s brazílskymi štátmi Roraima, Pará, Mato Grosso, Rondônia a Acre. Susedí s Peru, Kolumbiou a Venezuelou. Väčšinu územia pokrýva dažďový prales. Na severe štátu sa nachádza najvyšší vrch Brazílie Pico da Neblina.
Územné nároky na Antarktídu
thumb|Územné nároky na antarkické územie podľa [[Antarktická zmluva|Antarktickej zmluvy:
]]
V súčasnosti vznáša územné nároky na územie v Antarktíde sedem rôznych štátov. Ich požiadavky sa dajú chápať ako formálne, pretože politický štatút Antarktídy upravuje Antarktická zmluva (konkrétne článok 4), ktorá bola uzavretá 1. decembra 1959 vo Washingtone a vstúpila do platnosti 23. júna 1961. Antarktická zmluva upravuje využívanie územia južne od 60° južnej zemepisnej šírky vrátane plávajúcich šelfových ľadovcov. Najdôležitejšími bodmi zmluvy sú mierová vedecká spolupráca, zákaz vojenského využitia a pozastavenie všetkých nárokov na suverenitu nad akoukoľvek časťou Antarktídy (na súčasných mapách sú aj naďalej vyznačované nároky jednotlivých krajín, ktoré nimi boli vznesené pred rokom 1959, pretože neboli zrušené, ale len pozastavené).
Prehľad území
Všetky nárokované územia sú kruhové výseky kružnice so stredom na južnom póle a obvodom umiestneným rovnobežke 60° južnej zemepisnej šírky. Jedinou výnimkou je ostrov Petra I., ktorý netvorí takýto sektor. Občas sa k Antarktickému zmluvnému systému mylne priraďujú aj blízke subantarktické ostrovy severne od 60° j.z.š., ktoré tým nespĺňajú podmienky aby podliehali Antarktickej zmluve (Bouvetov ostrov, Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy, Crozetove ostrovy, Kergueleny a Heardov ostrov a Macdonaldove ostrovy).
Územné nároky Spojeného kráľovstva, Čile a Argentíny sa prekrývajú. Na kontinente sa nachádza aj územie, ktoré si nikto nenárokuje. Ide o Zem Márie Byrdovej, ktorá sa rozkladá medzi Rossovou dependenciou a Čilským antarktickým územím. V minulosti si časť územia Antarktídy (Nové Švábsko) nárokovalo aj nacistické Nemecko.
Thionville-Est
Thionville-Est môže byť:
Barthe (Hautes-Pyrénées)
Barthe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alternatívny rock
Zatiaľ čo sa skupinám ako R.E.M. a The Cure podarilo dosiahnuť komerčný úspech a uznanie kritikov, väčšina umelcov vydávala finančne nenáročné nahrávky u nezávislých vydavateľstiev. Zlom nastal na začiatku 90. rokov, keď začala stúpať popularita žánrov ako grunge a britpop. Alternatívny rock sa zaradil do mainstreamu a mnoho alternatívnych kapiel sa stalo komerčne úspešnými.
Terminológia
Pojem alternatívny rock sa začal využívať až na začiatku 90. rokov. V Spojených štátoch sa najprv používal termín college rock. Označoval hudbu vysokoškolských kapiel, ktoré sa prezentovali najmä v univerzitných rádiách. Vo Veľkej Británii bol od roku 1985 preferovaný výraz „indie rock“, ktorý je do značnej miery synonymom označenia alternatívny rock. Indie rockové kapely zväčša patrili pod nezávislé vydavateľstvá a tvorili hudbu, ktorá sa nesnažila zapáčiť mainstreamovému publiku. Často experimentovali aj s inými hudobnými žánrami.
Charakteristické znaky
Alternatívny rock v postate zastrešuje undergroundové skupiny, ktoré sú vo svojej tvorbe inšpirované klasickým punk rockom. Jedným z charakteristických znakov alternatívneho rocku je odmietanie komerčnosti a stredného prúdu. Väčšina alternatívnych kapiel počas 80. rokov hrávala v malých kluboch, ktoré patrili nezávislým vydavateľstvám. Neexistuje všeobecná charakteristika pre alternatívny rock. New York Times napísal v roku 1989, že alternatívny rock je druh gitarovej hudby, predovšetkým so silnými gitarovými riffmi a spätnou väzbou. Pre grunge boli typické rozladené gitary, pre britský indie rock zase mäkšie bicie. Texty bývajú často ovplyvnené sociálnymi problémami ako je napríklad užívanie drog či depresie.