cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Národné futbalové mužstvo Južného Jemenu
Južný Jemen sa raz kvalifikoval na Majstrovstvá Ázie vo futbale v roku 1976. Na turnaji skončili v skupine.
Zelení mužíkovia (kríza na Ukrajine)
náhľad|Ozbrojení muži bez označenia (takzvaní „zelení mužíkovia“) na letisku Simferopol, 28. februára 2014 náhľad|„Zelení mužíkovia“ ozbrojení AK-74M blokujú vojenskú základňu Perevalne, 25 km južne od [[Simferopolu, 9. marca 2014]] Zelení mužíkovia alebo zelení mužíci  je výraz označujúci neoznačených príslušníkov Ozbrojených síl Ruskej federácie, ktorí sa počas krízy na Ukrajine v roku 2014 podieľali na anexii Krymu. Termín bol prvýkrát použitý pred anexiou Krymu Ruskou federáciou, keď títo vojaci obsadili a blokovali medzinárodné letisko Simferopol, väčšinu vojenských základní na Kryme a parlament v Simferopole. Známi sa stali aj pod označením zdvorilí ľudia, pretože sa správali pokojne a veľmi nezasahovali do každodenných aktivít obyvateľov.
Zbrane a vybavenie
Článok poukazuje na viacero druhov zbraní a vybavenia, ktoré sa vydáva len ozbrojeným silám v Ruskej federácii:
Článok ďalej konštatuje, že s veľmi vysokou pravdepodobnosťou „ide o jednotky Specnaz zo 45. samostatného prieskumného pluku VDV so sídlom v Kubinke (Moskovská oblasť)“.
Iné médiá uverejnili fotografiu neoznačeného ruského vojaka ozbrojeného VSS Vintorezom, ako dôkaz nasadenia ruských špeciálnych jednotiek.
Oficiálna ruská reakcia
Spočiatku prezident Ruska Vladimír Putin uviedol, že zelení mužíkovia nie sú súčasťou ruských ozbrojených síl, ale skupiny miestnych milícií, ktoré sa zmocnili zbraní ukrajinskej armády. Generál Philip Breedlove, vrchný veliteľ spojeneckých síl v Európe a najvyšší veliteľ NATO, povedal, že títo „zelení mužíkovia“ boli v skutočnosti ruské jednotky.
V marci 2014 Putin naďalej tvrdil, že neexistoval žiaden vopred naplánovaný zásah, ale že „ťažko ozbrojené a úzko koordinované skupiny, ktoré na začiatku vpádu obsadili letiská a prístavy Krymu - boli len spontánne „skupiny sebaobrany“, ktoré možno získali uniformy podobné tým ruským z miestnych [vojenských] obchodov“. Podľa ukrajinského Združenia vlastníkov zbraní ukrajinské právo okrem poľovníctva nepovoľuje predaj alebo nosenie strelných zbraní.
V odpovedi na otázku prítomnosti ruských vojsk na Kryme ruský minister obrany Sergej Šojgu povedal: „Pokiaľ ide o vyhlásenia o používaní ruských špeciálnych jednotiek v ukrajinských udalostiach, môžem povedať iba jednu vec - je ťažké hľadať čiernu mačku v tmavej miestnosti, najmä ak tam nie je“ a dodal tajomne, že hľadanie mačky by bolo „hlúpe“, ak je tá mačka „múdra, statočná a zdvorilá“.
V apríli 2015 ruský admirál vo výslužbe Igor Kasatonov uviedol, že „zelení mužíkovia“ boli členmi ruských špeciálnych jednotiek Specnaz. Podľa jeho informácií nasadenie ruských vojsk na Kryme zahŕňalo šesť pristátí vrtuľníkov a tri vylodenia Iliušin Il-76 s 500 ľuďmi.
Opätovné objavenie v Donbase
Počas vojny v Donbase spravodajca agentúry Reuters hlásil 26. augusta 2014 z dedinky Kolosky v Doneckej oblasti, že desiatky ťažko ozbrojených cudzincov s ruským prízvukom sa objavili cez víkend a zablokovali cestu (asi 10 kilometrov od ruskej hranice). Muži mali biele pásy na ramenách, rovnakú identifikačnú značku, ako desať mužov zajatých ukrajinskými jednotkami niekoľko kilometrov odtiaľ a ktorí vo videu uverejnenom v utorok 26. augusta 2014 uviedli, že sú to ruskí výsadkári. Správa BBC hovorila o neoznačených ruských silách v Donbase ako o „Armáde duchov“.
Dňa 13. januára 2015 ukrajinské médium censor.net hlásilo ruské špeciálne jednotky v Luhansku spolu so záznamom ôsmich neoznačených vojakov v zelených uniformách, ktoré hliadkujú na ulici. Niekoľkí z nich boli ozbrojení útočnou puškou AS Val, ktorú používajú výhradne ruské ozbrojené sily.
Dňa 17. decembra 2015 ruský prezident Putin potvrdil, hoci bez väčších podrobností, prítomnosť ruských ľudí na Ukrajine, ktorí sa venovali určitým úlohám, vrátane vojenskej oblasti, a dodal, že to neznamená prítomnosť ruskej armády (aj keď iné vojenské sily, napríklad mariňáci, vylúčil) na Ukrajine.
Do konca roka 2017 pozorovateľská misia OBSE napočítala len na dvoch hraničných priechodoch, ktoré im umožnil sledovať, približne 30 000 ľudí vojenského personálu, ktorí prešli z Ruska do Donbassu.
Basketbalová extraliga žien 2005/06
Basketbalová extraliga žien v sezóne 2005/06 bol 14. ročník extraligy basketbalistiek, najvyššej basketbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). V sezóne účinkovalo opäť 8 družstiev. Titul tretíkrát v rade získalo družstvo K CERO I.C.P. Košice, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad víťazom základnej častiMBK Ružomberok.
Systém súťaže
Po odohraní základnej časti, ktorá sa hrala dvojkolovo, nasledovala rovnako dvojkolová nadstavbová časť v skupinách o 1.4. a o 5.8. miesto. Družstvám sa v nadstavbovej časti započítavali výsledky odohraté v základnej časti. Všetky družstvá postúpili do play-off, pričom sa štvrťfinálové a semifinálové duely play-off hrali na 2 víťazné zápasy, duel o 3. miesto a finále na 3 víťazné zápasy. Nakoľko sa v budúcej sezóne extraliga rozširovala, nezostúpilo do 1. ligy žiadne družstvo.
Účastníci
Poznámka: Družstvá BK AGM Banská Bystrica a ŠK Slovan La Futura Bratislava sa do súťaže neprihlásili, nahradili ich družstvá BK Inpek Bonas UKF Nitra (kúpilo licenciu od Slovana) a BK Viktoria PČSP Košice.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Savarthès
Savarthès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gerlachovský kotol
Gerlachovský kotol je kotlina, ľadovcový kar jeden z najlepšie zachovaných po ústupe ľadovej doby vo Vysokých Tatrách. Jej rozloha je. Dno kotliny, zavalené skalnými rumoviskami, je vo výške. Kotlina je medzi juhozápadným a juhovýchodným ramenom Kotlového štítu, od juhu uzavretá nepravidelným morénovým valom spájajúcim obidve ramená a zvažujúcim sa do Hromadnej doliny. Na západnej strane je Batizovská dolina a na východnej Velická dolina.
Batizovský žľab
Batizovský žľab je strmý kuloár na juhozápadnom úbočí Gerlachovského štítu vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa vo výške. Jeho dolný zráz je zabezpečený umelými pomôckami a býva označovaný ako Batizovská próba. Jeho horná časť je takmer na úrovni samotného štítu. Svah má sklon asi 30°, v hornej časti, kde sa spája s cestou z Velickej próby a Krčmárovho žľabu, má sklon 45° až 50°.
Gerlachovský kotol
Názov
Vyplýva z polohy v masíve Gerlachovského štítu, ktorý leží v niekdajšom chotári obce Gerlachov.
Štefan Fidlík
Štefan Fidlík (* 26. august 1871, Trnava† 15. september 1951, Trnava) bol slovenský murár a komunistický politik aktívny najmä v období medzivojnového Československa. Patril k popredným funkcionárom Komunistickej strany Československej v Trnave i na Slovensku.
Život
Vychodil štyri triedy základnej školy a vyučil sa za murára. Pracoval ako poľnohospodársky a potom murársky robotník, pričom v rokoch 19061908 pracoval v Spojených štátoch. Istý čas pôsobil aj v Rožňave, odkiaľ sa neskôr vrátil do Trnavy. Do robotníckeho hnutia sa zapojil počas práce na stavbách (napr. trnavského cukrovaru) pri politicky organizovaných robotníkoch z predlitavskej časti monarchie. V roku 1902 spoluzaložil a následne pôsobil v sociálnodemokratickej odborovej organizácii stavebných robotníkov v Trnave a v roku 1914 sa stal členom Kontrolnej komisie Slovenského výkonného výboru Sociálnodemokratickej strany Uhorska.
Po vzniku Československa bol funkcionárom Československej sociálnodemokratickej strany robotníckej, pričom patril k ľavému krídlu strany, ktoré v máji 1921 založilo Komunistickú stranu Československa (KSČ). Po vstupe do KSČ bol Š. Fidlík jedným z jej vedúcich predstaviteľov v Trnave. Pôsobil v Červených odboroch i revolučných masových organizáciách, od roku 1923 bol členom trnavského mestského zastupiteľstva a od roku 1926 členom Okresného výboru KSČ v Trnave. Počas vnútrostraníckej krízy sa pridal na stranu Gottwaldovho krídla presadzujúceho boľševizáciu, ktoré na V. zjazde vo februári 1929 uchopilo moc v strane.
V parlamentných voľbách v roku 1929 bol zvolený za senátora Národného zhromaždenia (viedol kandidátku KSČ v VIII. volebnom kraji). V senáte zasadal v brannom, inkompatibilnom a zahraničnom výbore. Mandát obhájil aj v parlamentných voľbách v roku 1935, v ktorých kandidoval v IX. volebnom kraji. Po nich zasadal len v inkompatibilnom výbore senátu. V tomto období sa intenzívne podieľal na straníckej činnosti. Okrem iného organizoval generálny štrajk robotníkov Rimamuránskej železiarskej spoločnosti (1932), štrajk robotníkov trnavského Coburgu (1934), štrajky na stavbe železničnej trate Červená SkalaMargecany (19331935), štrajk horehronských lesných a drevárskych robotníkov (1936), ako aj viaceré demonštrácie robotníkov a nezamestnaných a na podporu republikánov v španielskej občianskej vojne. V rokoch 19361938 bol členom Krajinského vedenia KSČ na Slovensku (19361938).
V dôsledku rozpustenia KSČ na Slovensku boli 28. decembra 1938 zbavení mandátu všetci komunistickí poslanci a senátori vrátane Š. Fidlíka. Následne sa podieľal na ilegálnej činnosti strany ako kuriér v styku s vedením KSČ v Prahe a organizátor komunistického protifašistického odboja. V období Slovenskej republiky (19391945) bol v závere roku 1940 zaistený štátnou bezpečnosťou a bez udania dôvodu umiestnený do ilavskej väznice,  kde bol väznený v rokoch 19401941 a 1942. Po oslobodení Československa pomáhal v práci s mladými členmi strany ap. Zomrel 15. septembra 1951. Pochovaný je na trnavskom Novom cintoríne.
Havel
Havel môže byť:
Savères
Savères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beliansky potok (prírodná pamiatka)
Beliansky potok je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody PIENAP.
Nachádza sa v katastrálnom území mesta Spišská Belá v okrese Kežmarok v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2012 na rozlohe 2,5201 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: Druh európskeho významu: mihuľa potočná (Lampetra planeri).
Benelli M3
Benelli M3 (Super 90) je dvojrežimová (opakovacia a poloautomatická) brokovnica vyvinutá a vyrábaná talianskym výrobcom strelných zbraní Benelli. M3 je známa pre možnosť voľby medzi poloautomatickým a opakovacím režimom. Je spoľahlivá a všestranná, a je populárna požívaním policajnými zložkami a športovými strelcami. M3 má tiež odnímateľnú pažbu, čo umožňuje výber medzi tradičnou brokovnicovou pažbou a pištoľovou pažbou.
Varianty
náhľad|300px|Varianty brokovnice Benelli M3 Benelli M3 sa vyrába v niekoľkých variantoch, najznámejší variant je M3 Super 90, ktorý sa vyznačuje menším telom. K dispozícii je tiež kratšia verzia — ktorá sa ľahšie prepravuje — je používaná policajnými zložkami.
Čistý film
Vznikol v 20. rokoch 20. storočia pod vplyvom abstraktného výtvarného umenia a hudobnosti. Za prvého predstaviteľa čistého filmu je považovaný švédsky výtvarník Viking Eggeling. V 20. rokoch čistý film rozvíjali výtvarní umelci experimentujúci s filmovou tvorbou, najmä Hans Richter, Walter Ruttmann, Fernand Léger, Germaine Dulacová a Man Ray. S nástupom zvukového filmu sa tvorcovia čistého filmu pokúšali spojiť obrazové efekty so zvukovou zložkou, vytvárať pôsobivé „vizuálne symfónie“. Ďalší rozvoj nastal v 60. rokoch pod vplyvom op-artu a iných foriem abstraktného prejavu, prejavujúce sa najmä v snahách filmom ilustrovať hudbu. Hoci tvorba čistého filmu pokračuje naďalej, tento rod filmu nedosiahol väčší význam.
Sédeilhac
Sédeilhac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovník cudzích slov: akademický
Slovník cudzích slov (prvé vydanie bez podnázvu, ostatné vydania s podnázvom akademický) je slovník cudzích slov, ktorý je slovenským upraveným prekladom českého Akademického slovníka cizích slov z vydavateľstva Academia z roku 1995.
Slovník vyšiel okrem prvého vydania (1997) ešte v dvoch upravených vydaniach (2005 a 2008) a vyšiel v Slovenskom pedagogickom nakladateľstve – Mladých letách (resp. prvé vydanie v Slovenskom pedagogickom nakladateľstve.)
Autori
Autormi slovenského prekladu a úpravy sú pracovníci Jazykovedného ústavu Ľ. Štúra a Kabinetu orientalistiky Slovenskej akadémie vied: Ľubica Balážová, Ján Bosák, Jozef Genzor, Ivor Ripka a Jana Skladaná. Odbornú revíziu vykonali Slavomír Ondrejovič a Ľubor Králik.
Charakteristika
Slovník obsahuje asi 100 000 významov slov, citátových spojení a bežných skratiek a značiek cudzieho pôvodu. Slovník neobchádza ani okrajové slová, t.j. slová slangové, zastarané či zriedkavé. Výklady sú na rozdiel od iných (a všetkých doteraz na Slovensku doteraz vydaných) slovníkov cudzích slov doplnené aj príkladmi použitia a obvyklými (lexikalizovanými) spojeniami. Slovenskí prekladatelia z originálu slovníka vynechali slová typické pre české jazykové prostredie a doplnili ho o aktuálne slová fungujúce v slovenskom prostredí, ako aj o najnovšie slová, ktoré sa do originálu ešte nedostali. V druhom slovenskom vydaní sa využili aj nové poznatky získané počas riešenia etymologického a ortoepického vedeckého projektu v Jazykovednom ústave Ľ. Štúra SAV.
Kým český originál je výslovne normatívny slovník, slovenský preklad je výslovne nenormatívny slovník.
Za zmienku stojí, že český originál medzičasom vyšiel v roku 2005 v novom vydaní pod zmeneným názvom Nový akademický slovník cizích slov: A-Ž.
Talkshow
Talkshow (iné názvy: talk show, talk-show [všetky 3 vyslov: tókšou], tolkšou ) je zábavná televízna alebo rozhlasová relácia, v ktorej buď diskutujú viacerí hostia (a moderátor), alebo moderátor vedie rozhovor (interview) s jedným alebo (postupne za sebou) viacerými hosťami na určitú (zvyčajne aktuálnu) tému, často aj so zapojením publika v štúdiu a/alebo pri prijímačoch, pričom hosťami bývajú známe alebo niečím zaujímavé osoby. Podrobnosti definície pozri nižšie.
Výraz je prvýkrát doložený v angličtine v roku 1965. "Talk" znamená slovensky hovoriť, rozprávať. U nás sa rozšíril až po nežnej revolúcii.
V talkshow inšpirovanej vaudeville, varieté, music hall bývajú viaceré rozhovory prekladané hudobnými, či inými kultúrnymi vystúpeniami alebo projekciami krátkych ukážok.
Definícia
Presná definícia talkshow je sporná. Nasledujú ukážky z literatúry:
Charakteristika
Podľa Bernarda Timberga existuje päť nepísaných pravidiel, ktoré má väčšina tradičných talk show:
Ségreville
Ségreville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Starý Přísecký rybník
Starý Přísecký rybník je prírodná pamiatka ev.č.5663, ktorá sa nachádza neďaleko obce Příseka v okrese Jihlava. Je to sústava troch rybníkov v miernej terénnej depresii v nadmorskej výške 560-569 m východne od prameniska Puklického potoka.
Ochrana
Predmetom ochrany je ekosystém rybníka so sprievodnými rastlinnými a živočíšnymi spoločenstvami s výskytom zvlášť chránených druhov, najmä vtákov, obojživelníkov a vodných mäkkýšov.
Medzi kriticky okrozených živočíchov patria: volavka purpurová (Ardea purpurea), bučiak veľký (Botaurus stellaris), haja tmavá (Milvus migrans), chriašť malý (Porzana parva), hvizdák veľký (Numenius arquata), kalužiak červenonohý (Tringa totanus), strnádka lúčna (Miliaria calandra) a z obojživelníkov je to skokan rapotavý (Rana ridibunda).
Mikulášska rezolúcia
Mikulášska rezolúcia, tiež známa ako Mikulášsky manifest alebo Liptovská rezolúcia, bol dokument prijatý 1. mája 1918 na zhromaždení robotníkov v Liptovskom Mikuláši.
Rezolúcia bola prijatá v závere prvej svetovej vojny v Liptovskom Mikuláši za účasti približne 3000 ľudí. Rezolúcia obsahovala šesť bodov, resp. požiadaviek, keďže okrem iného robotníkom a obyvateľom začalo prekážať to, ako vláda zneužívala vojnu na to, aby mohla riadiť štát protidemokraticky.
1. mája 1918 sa pred budovou Čierneho orla a na jeho dvore stretli robotníci a obyvatelia Liptovského Mikuláša. Organizátormi zhromaždenia boli mikulášski sociálni demokrati. Ich vtedajší hlavný predstaviteľ Emanuel Lehocký sa zhromaždenia nemohol zúčastniť, preto účastníci požiadali o prejav Vavra Šrobára, ktorého poznali hlavne z jeho osvetovej činnosti medzi robotníkmi. Redaktormi boli Karol Huška a Ing. Ján Burjan. Šrobár odôvodnil, čo by sa verejným prečítaním a prijatím rezolúcie malo dosiahnuť. Zároveň upozorňoval, že celá akcia musí prebehnúť v pokoji, aby neprišlo k prerušeniu zhromaždenia. Text rezolúcie na zhromaždení odsúhlasili.
V prvom bode žiadali uzavretie spravodlivého a trvalého mieru. Mier, s ktorým budú súhlasiť všetky krajiny, a ktorý zabráni ďalším sporom. V druhom bode žiadali bezpodmienečné uznanie práva na samourčenie všetkých národov. V treťom bode žiadali volebné právo pre každého dospelého občana a zdôraznili potrebu anonymity volieb a zákazu podplácania a zastrašovania voličov. V štvrtom bode žiadali úplnú slobodu tlače a slova. Protestovali proti tomu, aby verejná mienka občanov bola ovplyvňovaná cenzúrou. V piatom bode žiadali aby sa vláda postarala o to, aby svetovú vojnu nepovažovali niektorí ľudia za obchod na úkor nemajetných tried. V šiestom bode žiadali aby bola zákonom zaistená pracovná doba.
Rezolúcia sa uchytila, pretože okrem pracovných a občianskych práv tiež žiadali "bezpodmienečné uznanie práva na sebaurčenie všetkých národov nielen za hranicami našej monarchie, ale i národov Rakúsko-Uhorska, teda aj uhorskej vetvy československého kmeňa."
Rezolúcia sa čoskoro dostala do širokého povedomia. Prostredníctvom českej tlače sa rezolúcia dostala do časopisov. V jej dôsledku sa vedenie Slovenskej národnej strany rozhodlo zvolať do Turčianskeho Sv. Martina poradu. Návrh odsúhlasili aj zástupcovia Slovenskej ľudovej strany na čele s Andrejom Hlinkom.
Svätý Max
Svätý Max je slovenský rodinný seriál TV Markíza. Ide o adaptáciu nemeckého seriálu Sankt Maik z roku 2018 vysielaného v televízii RTL. Seriál mal premiéru 9. marca 2022. Hlavnú postavu stvárňuje Vincent Navrátil.
Dej
Zločinec Max uteká z Bratislavy do dediny Kraľovany, aby sa tu schoval pred bossom podsvetia, u ktorého má veľký dlh. Ako farár nachádza svoje miesto medzi občanmi a popri riešeniu problémov miestnych sa snaží vymyslieť, ako pomôcť bratovi Adamovi v hlavnom meste, kvôli ktorému sa do problémov dostal.
Seilh
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Igor Maukš
Igor Maukš (* 23. november 1971, Trenčín ) je slovenský diplomat, od roku 2019 veľvyslanec Slovenska v Izraeli.
Životopis
Igor Maukš absolvoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského. V septembri 1996 až novembri 1996 pracoval ako právnik vo firme Zornica Banko Fashion a.s.
Diplomatické pôsobenie
Od decembra 1996 pracuje pre Ministerstvo zahraničných vecí. V novembri 1998 až novembri 2002 bol 3. tajomníkom na veľvyslanectve Slovenska v Rakúsku. V období december 2002jún 2003 pracoval na 2. teriotoriálnom oddelení MZV. V júli 2003 sa stal zástupcom kancelárie ministra zachraničných vecí. V septembri 2006 až júni 2010 bol zástupcom veľvyslanca v Rakúsku. V júli 2010 sa opäť stal zástupcom kancelárie ministra zahraničných vecí, ale už v auguste 2010 sa stal zástupcom riaditeľa Diplomatického protokolu na MZV. Nasledujúci mesiac sa stal vedúcim konzulárneho oddelenia na veľvyslanectve v Izraeli. Na tomto poste do vymenovania za zástupcu veľvyslanca v Izraeli v septembri 2012. Od septembra 2014 opäť pôsobil na Ministerstve zahraničných vecí ako vedúci odboru krajín Ázie a Pacifiku. Následne bol od marca 2015 do júla 2017 kooordinátorom kancelárie ministra. Od augusta 2017 do septembra 2018 bol politickým koordinátorom Stálej misie Slovenskej republiky pri OSN v New Yorku. Od októbra 2018 bol opäť koordinátorom kancelárie ministra.
Veľvyslanec v Izraeli
Prezidentka Zuzana Čaputová ho do funkcie veľvyslanca v Izraeli vymenovala 28. augusta 2019. Jeho predchodcom bol v rokoch 2015 až 2019 Peter Hulényi.
Sídlisko Juh (Pezinok)
náhľad|Pohľad na dominanty južnej časti sídliska zo [[Sahara (Pezinok)|Sahary v roku 2010]] Sídlisko Juh je druhé najväčšie sídlisko mesta Pezinok. Nachádza sa v južnej časti mesta v blízkosti sídliska Starý dvor, ktoré sa nachádza severozápadne a lokality Sahara, ktorá sa nachádza západne od sídliska.
Na Bystrickej ulici sa nachádza materská škola a obchodný dom Kocka. Ďalej sa na tomto sídlisku nachádza opatrovateľské centrum pre dôchodcov, spojená škola, krytá plaváreň, Športová hala SOŠ a bývalá stredná odborná škola (predtým stredné odborné učilište), v ktorej sa dnes nachádza Cirkevná základná škola Narnia na Komenského ulici.
História
Sídlisko Juh začalo písať svoju históriu v sedemdesiatych rokoch. Prvé bytovky vyrástli v tejto časti Pezinka v roku 1974.
Mikroregión pod Poludnicou
Mikroregión pod Poludnicou je mikroregión na Slovensku. Nachádza sa v okrese Liptovský Mikuláš. Združuje mesto Liptovský Hrádok (vrátane mestskej časti Dovalovo) a päť vidieckych obcí: Liptovská Porúbka, Liptovský Ján, Podtureň, Uhorská Ves a Závažná Poruba.
Mulda (rieka)
Mulda (staršie po slovensky a po česky aj: Modla ; ) je rieka v Nemecku, s povodím  (z toho 388,39 km² na území Česka) a dĺžkou  (313,7 km s Cvikovskou Muldou). Preteká cez Sasko a Sasko-Anhaltsko a je významný ľavostranný prítok Labe. Vzniká sútokom Cvikovskej (Zwickauer Mulde) a Freiberskej Muldy (Freiberger Mulde).
Priebeh toku
Pramení v Krušných horách a tečie prevažne kopcovitou krajinou. Ležia na nej mesta Eilenburg a Dessau.
Vodný stav
Vodnosť stúpa v zime a na jar, pričom priemerný prietok v ústí je 67 m³/s. Na Cvikovskej Mulde bola vybudovaná priehradná nádrž Muldenberg s objemom 6 mil. m³ a vodná elektráreň. Je splavná.
Trulánsky koncil
Trulánsky koncil (ďalšie názvy pozri nižšie) bol cirkevný koncil uskutočnený v rokoch 691/692 v Konštantínopole. Koncil bol zvolaný byzantským cisárom Justiniánom II. a jeho cieľom malo byť doplnenie disciplinárnych kánonov k rozhodnutiam predchádzajúcich dvoch ekumenických koncilov (Druhý konštantínopolský a Tretí konštantínopolský koncil). Východnou cirkvou je považovaný za súčasť 6. ekumenického koncilu, Katolícka cirkev ho považuje za partikulárny koncil Východnej cirkvi, ktorý na Západe nikdy nebol plne akceptovaný, pretože zavrhol niektoré západné zvyky (kňazský celibát,...). Koncil sa významným spôsobom zaslúžil o dnešnú podobu kánonického práva Pravoslávnych cirkví.
Názvy
Zriedkavo označované aj číslovkou druhý(/á), pretože v tej istej kupolovitej sále sa konal aj Tretí konštantínopolský koncil.
latinské názvy:
grécke/z gréčtiny prevzaté názvy:
Názvy obsahujúce slovo alebo deriváty slova „Trullo“ sa viažu k miestu konania - klenutý kupolový zasadací sál (τρούλ(λ)οςtrul(l)os) v cisárskom paláci. Názvy obsahujúce slovo alebo deriváty slov „Quinisext“ a „Penthekte“ sa viažu k príčine zvolania koncilu - koncil mal doplniť ustanovenia 5. a 6. ekumenického koncilu. (v preklade Piaty-Šiesty koncil)
Priebeh a ustanovenia
Keďže piaty a šiesty ekumenický koncil nevypracovali disciplinárne kánony, zvolal cisár Justinián II. v roku 691 nový koncil. Koncil sa uskutočnil v kupolovitej sále cisárskeho paláca v Konštantínopole a zúčastnilo sa ho 215 biskupov. Západná cirkev sa koncilu oficiálne nezúčastnila, hoci na koncile bol prítomný biskup Bazil z Gortyny, ktorý jurisdikčne podliehal pápežovi, a ktorý sa (avšak nelegálne) prehlásil za pápežského legáta. Koncil prejednával záležitosti kresťanských mravných zásad pre klerikov i laikov, cirkevnú správu a otázky rítu. Výsledkom koncilu bolo 102 kánonov, v ktorých sa výrazne prejavili rozdiely medzi Východnou a Západnou cirkvou. Mnohé z kánonov boli priamo namierené proti tradícii a právu kresťanov jurisdikčne podriadených pápežovi. Východná cirkev napr. odmietla povinný celibát kňazov, držanie pôstu v soboty, či požívanie mlieka a vajec počas Veľkého pôstu. Pápež Sergius I. odmietol kánony podpísať a preto nikdy neboli na Západe plne akceptované. Koncil potvrdil privilegované postavenie konštantínopolského patriarchu. Z hľadiska disciplinárnych kánonov pre klerikov sa zaoberal: simóniou, odevom kléru, kláštormi a vysviackou klerikov. Medzi ďalšie témy patrili napr. otázky prostitúcie, manumisie otrokov, či umelecké stvárnenie Boha. Zobrazovanie Ježiša Krista bolo obmedzené len na ľudskú podobu (kým na Západe bol zobrazovaný aj napr. ako Baránok Boží). Kánony koncilu sa stali súčasťou Zbierky Trulánskeho koncilu (Collectio Trullana) a platia pre pravoslávnu cirkev dodnes.
Jozef Achilles Puchała
Jozef Achilles Puchała (* 18. marec 1911 Kosina, Poľsko – † 19. júl 1943, Borowikowszczyzna, dnes Bielorusko) bol poľský františkánsky mních z kláštora Ivianiec. Bol umučený a zabitý nacistami počas druhej svetovej vojny a blahorečený pápežom Jánom Pavlom II v roku 1999.
Raný život a štúdiá
Jozef Puchała sa narodil 18. marca 1911 v obci Kosina v Poľsku. V ten istý deň bol aj pokrstený. Jeho rodičia boli František a Žofia, rodená Olbrychtová. Išlo o roľnícku rodinu, v ktorej dominovala katolícka a tradicionalistická výchova. Jozef mal sedem súrodencov.
Keďže miestny kňaz videl, že sa Jozef dobre učí, presvedčil jeho rodičov, aby ho poslali na štúdiá. Preto v roku 1924 vstúpil do nižšieho seminára vo Ľvove, ktorý spravovali františkáni. Ako 16-ročný bol v roku 1927 prijatý do rehole františkánov konventuálov. Noviciát začal v Lagiewniku v Krakove. V kláštore prijal 21. septembra 1927 rehoľné meno Achilles. V rokoch 1932 až 1937 študoval filozofiu a teológiu v Krakove. Dňa 22. mája 1932 zložil Achilles rehoľné sľuby. Vysvätený za kňaza bol 5. júla 1936. Po ukončení štúdia vstúpil Achilles do františkánskeho kláštora v Grodne. V roku 1939 sa stal druhým vikárom v Ivianieci v dnešnom Bielorusku.
Služba počas vojny
Na začiatku 2. svetovej vojny bol Achilles v septembri 1939 z Ivianieca presunutý do farnosti sv. Márie Magdalény v neďalekej obci Pershai, keďže tam nemali diecézneho kňaza. Po piatich mesiacoch mu pridelili pomoc – do farnosti prišiel Karol Herman Stepień, pretože farnosť zahŕňala asi päť tisíc veriacich. V ťažkých vojnových časoch sa Achilles staral o ľudí, rozdával jedlo alebo inú materiálnu pomoc a nevyžadoval peniaze za vysluhovanie sviatostí.
Operácia „Hermann“
V Ivanieci v júni 1943 koordinovane prepadli miestni partizáni nemecký konvoj, ktorý smeroval na východný front. Z tohto dôvodu uskutočnili nacisti odvetnú operáciu „Hermann“, ktorej cieľom bolo rozbitie partizánskej skupiny v oblasti Kresov a ich zadržanie. Takto boli zadržaní viacerí vybraní obyvatelia malých obcí v regióne. Boli nahnaní do stodôl, ktoré následne podpálili. (Asi tucet dedín bolo v tomto regióne úplne vypálených.)
Najprv chceli nacisti zabiť všetkých zadržaných. Oddelili mužov od žien a nahnali ich do dvoch budov. K mužom sa pridal aj Achilles a Herman Stepień. Podľa niektorých svedectiev sa vraj kňazi pokúšali s Nemcami vyjednávať, avšak neúspešne. Po pár hodinách prišli policajti, ktorí nariadili vyviesť zadržaných. Nemci následne nahnali zajatcov do dediny Borowikowszczyzna. Achilles i Herman boli oddelení od ostatných a v ten večer zavraždení v stodole, ktorú následne podpálili. (V niektorých verziách boli kňazi zabití strelou do hlavy, v inej tomu predchádzalo kruté mučenie).
Vojaci sa potom obliekli do františkánskych habitov, vrátili sa do dediny a parodovali svätú omšu. Preživší pozbierali na druhý deň zuhoľnatené pozostatky a uložili ich do spoločnej truhly. Ich hrob je pri kostole v Pershai.
Uctievanie
V roku 1999 ho vyhlásil za blahoslaveného pápež Ján Pavol II. v rámci 108 mučeníkov druhej svetovej vojny vo Varšave počas svojej apoštolskej cesty.
Podľa rímskeho martyrológia si na neho Rímskokatolícka cirkev spomína spolu s Hermanom Stępieńom 19. júla, v deň ich popravy. Spolu s ďalšími poľskými mučeníkmi je pripomínaný 12. júna.
Seilhan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rafléziovité
Opis
Zástupcovia čeľade rafléziovité sú bezlisté a bezkorenné byliny, parazitujúce na koreňoch a kmeňoch lián rodu Tetrastigma z čeľade viničovité. Rastliny sú dvojdomé (raflézia a Sapria) alebo aj jednodomé (rod Rhizanthes má samčie, samičie i obojpohlavné kvety). Korene sú premenené vo vlákna prenikajúce do cievnych zväzkov hostiteľskej rastliny a pripomínajúce podhubie. Listy úplne chýbajú alebo sú prítomné len ako listene na báze kvetu. Kvety sú veľké, dužinaté, vyvíjajú sa jednotlivo priamo z kmeňa alebo koreňov hostiteľskej liany. Okvetie je zložené z 5 (raflézia), 10 (Sapria) alebo až 16 (Rhizanthes) plátkov, na báze zrastajúcich sa v rúrku. Cípy okvetia rodu Rhizanthes majú dlhé prívesky. Rody Sapria a raflézia majú v strednej časti kvetu vyvinutú manžeta a v jej strede je otvor nazývaný diafragma. V spodnej časti vnútra kvetu sú u týchto rodov vyvinuté zvláštne, často vetvené alebo kyjovité chlpy, ktoré majú funkciu nektárii, z ktorých sa šíri zápach lákajúci opeľovače. Tyčinky u rodu raflézia vyrastajú v počte 5 a viac v spodnej časti okvetia, nachádzajúceho sa v strede kvetu. Rod Rhizanthes tvorí množstvo tyčiniek kruh okolo spodného okraja šupku v strednej časti kvetu. Semenník je spodný, zrastený so 4 až 8 plodolistov s mnohými vajíčkami. Rod Rhizanthes má jedinú komôrku, rod raflézia sa tvorí množstvo druhotných komôrok so sieťovitou štruktúrou. Čnelka je kožovitá a na vrchole rozšírená v „terč“. Plodom je nepukavá alebo nepravidelne pukajúca bobuľa.
Rozšírenie
Čeľaď zahŕňa 20 druhov v 3 rodoch. Je rozšírená v Ázii od južnej Číny po indonézske ostrovy. Najväčším rodom je raflézia (16 druhov).
Ekologické interakcia
Kvety rafléziovitých sú opeľované muchami, ktoré sú lákané zápachom kvetov k nakladeniu vajíčok. Plody raflézie jedia veverice rodu Callosciurus a stromové tany z rodu Tupaia, ktorí pravdepodobne tiež šíria semená. Spôsob šírenia semien u ostatných dvoch rodov nie je známy.
Taxonómia
V minulosti bola čeľaď rafléziovité často zaraďovaná do blízkosti čeľade vlkovcovité (Aristolochiaceae).
Čeľaď v skoršom poňatí zahŕňala celkovo 9 rodov parazitických rastlín. V priebehu aktualizácií systému APG bola väčšina týchto rodov preradená do 3 iných čeľadí a dokonca aj do iných poriadkov: rody ozorina (Cytinus) a Bdallophytum do čeľade ozorinovité (Cytinaceae), v rade slezotvaré (Malvales), rod Mitrastema do čeľade mitričkovité (Mitrastemonaceae), v rade vresovcotvaré (Ericales) a rody Apodanthes, Berlinianche a Pilostyles do čeľade podkôrovníkovité (Apodanthaceae), zatiaľ nejasného taxonomického zaradenia.
Podľa kladogramov APG je sesterskou skupinou čeľade Rafflesiaceae čeľaď prýštecovité (Euphorbiaceae).
Význam
Kvety raflézií sú známe ako najväčšie kvety v rastlinnej ríši. U raflézie Arnoldovej (Rafflesia arnoldii) môžu mať v priemere až 1 meter a vážiť až 7 kg.
No More Idols
No More Idols je druhý štúdiový album britskej drum and bassovej dvojice Chase & Status, ktorý bol vydaný dňa 28. januára 2011. Na albume sa vokálne podieľali okrem iných interpreti ako Tinie Tempah, Dizzee Rascal, Clare Maguire, Tempa T, White Lies a dlhoročný spolupracovník Plan B. Po vydaní sa album stretol s predovšetkým pozitívnymi recenziami. Album predchádzalo vydanie troch singlov, ktoré dosiahli úspech v britskom rebríčku. Album bol označený ako sedemnásty najpredávanejší album roku 2011 v Spojenom kráľovstve, s predajom 461 000 kópií.
Sadio Mané
Sadio Mané (* 10. apríl 1992, Bambali, Senegal) je senegalský profesionálny futbalista, ktorý hrá ako útočník za saudskoarabský tím Al Nassr a za národný tím Senegalu. Je považovaný za jedného z najlepších hráčov na svete a ako jeden z najlepších afrických futbalistov. Sadio je predovšetkým známy svojim pressingom, driblingom a rýchlosťou.
Mané začal svoju profesionálnu kariéru vo veku 19 rokov v klube Metz vo francúzskej Ligue 2, ale po chabej sezóne prestúpil v roku 2012 do rakúskeho klubu Red Bull Salzburg za poplatok 4 miliónov eur. V Red Bull Salzburg vyhral v sezóne 2013/14 ligu a domáci pohár. Neskôr v lete Mané prestúpil do anglického klubu Southampton za klubový rekordný poplatok vo výške 11,8 £ miliónov. Tam vytvoril nový rekord Premier League za najrýchlejší hetrik, keď v roku 2015 skóroval za 176 sekúnd pri výhre 6:1 nad Aston Villou.
Rastislav Káčer
Štúdium a chemická kariéra
Po vyštudovaní základnej školy v Žarnovici a Nitre (19711979) a Gymnázia Eugena Gudernu v Nitre (19791983; dnes Gymnázium, Golianova 68, Nitra) pracoval ako robotník v podniku Autobrzdy Vráble (19831984). Pôvodne plánoval štúdium medicíny, keďže aj jeho otec bol lekárom, no na lekársku fakultu sa podľa vlastných slov nedostal z ideologických dôvodov.
Sadio Mané
Mané v roku 2016 podpísal zmluvu s klubom Liverpool za poplatok 34 miliónov libier, čím sa v tom čase stal najdrahším africkým hráčom v histórii. V rokoch 2018 a 2019 pomohol tímu dostať sa po sebe do finále Ligy majstrov UEFA. V sezóne 2018/2019 skončil spoločne so Salahom a Aubameyangom ako najlepší strelec ligy a vyhral Zlatú kopačku Premier League. Mané pomohol Liverpoolu ukončiť 30-ročné sucho o ligový titul. S klubom vyhral v sezóne 2019/2020 Premier League. V októbri 2021 strelil svoj 100. gól v Premier League a stal sa tak tretím Afričanom, ktorý dosiahol tento míľnik. Mané skončil štvrtý a druhý v ročníkoch Ballon d'Or 2019 a 2022; a v kategórii Najlepší hráč FIFA obsadil piate miesto v roku 2019 a štvrté miesto v roku 2020.
Na medzinárodnej úrovni zaznamenal Mané od svojho debutu v roku 2012 – 35 gólov v 95 zápasoch za Senegal a v súčasnosti je najlepším strelcom svojej krajiny a tretím v počte reprezentačných zápasov. Reprezentoval Senegal na olympijských hrách v roku 2012, ako aj na ročníkoch Afrického pohára národov v rokoch 2015, 2017, 2019 a 2021. Na turnaji v roku 2019 prehral Senegal finále proti Alžírsku. O rok neskôr bol Mané vyhlásený za afrického futbalistu roka. Vo finále v roku 2021 Mané strelil víťazný gól v penaltovom rozstrele, a Senegal získal prvý titul Afrického pohára národov. Sadio bol vyhlásený za hráča turnaja. V roku 2022 bol druhýkrát korunovaný za najlepšieho hráča Afriky. Mané tiež reprezentoval svoju krajinu na Majstrovstvách sveta vo futbale v roku 2018. Majstrovstvá sveta vo futbale v roku 2022 pre zranenie neabsolvoval.
Rastislav Káčer
Štúdium a chemická kariéra
V rokoch 19841989 absolvoval štúdium organickej chémie na Chemicko-technologickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej (19841989; dnes Fakulta chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave) a vzápätí pracoval ako vedecký pracovník v biochemickom výskume vo Výskumnom ústave živočíšnej výroby Nitra (19891991).
Sadio Mané
Detstvo
Mané sa narodil v Bambali, Sédhiou, v Senegale. Túžil po futbalovej kariére, ale jeho otec (ktorý bol imámom ) mu v detstve zakázal tento šport hrať. Otec zomrel, keď mal Sadio len sedem rokov. Vo veku 15 rokov utiekol z rodnej dediny s pomocou priateľa z detstva, Luca Djibouna, a odišiel do Dakaru, aby naplnil svoju ambíciu stať sa futbalistom; odvtedy ho rodina podporovala, aby naplnil svoj potenciál.
Začiatky kariéry
V roku 2009 si ho všimli skauti keď hral v M'Bour a neskôr ho posunuli do klubu Génération Foot. Tomuto klubu v sezóne 2010-11 pomohol k postupu do druhej ligy.
Rastislav Káčer
Diplomatická služba a súkromný sektor
Po Nežnej revolúcii ho zaujala možnosť štúdia medzinárodných vzťahov, preto v rokoch 19911995 študoval na Ústave medzinárodných vzťahov Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 1992 takmer nepretržite pôsobí na Ministerstve zahraničných vecí SR – v roku 1994 sa stal vedúcim oddelenia analýz odboru analýz a plánovania, v rokoch 19941998 bol prvým tajomníkom Misie SR pri NATO v Bruseli, v roku 1998 získal funkciu riaditeľa odboru analýz a plánovania a v rokoch 19992001 bol generálnym riaditeľom sekcie medzinárodných organizácií a bezpečnostnej politiky. Popri zamestnaní na rezorte zahraničia od 1. februára 2001 do roku 2003 vykonával funkciu štátneho tajomníka Ministerstva obrany SR, kde sa podieľal na rokovaniach o vstupe Slovenska do NATO.
Sadio Mané
Metz
V roku 2011 Mané prestupil do klubu vo francúzskej Ligue 2 Metz, ktorý mal uzavretú dohodu o partnerstve s Génération Foot. Svoj profesionálny debut absolvoval 14. januára 2012, keď nastúpil ako náhradník za Kévina Diaza v 75. minúte. Zápas prehrali 0:1 proti Bastii. Vo svojej prvej ligovej sezóne odohral 19 zápasov, z toho 12 v základnej zostave. 4. mája strelil jediný gól pri prehre 2:5 nad Guingampom na Stade Saint-Symphorien. Metz bol na konci sezóny zostúpil do Championnat National.
Red Bull Salzburg
náhľad| Mané (vpravo) hrajúci za [[FC Red Bull Salzburg|Red Bull Salzburg (rok 2013)]] Metz stanovil vyvolávaciu cenu v hodnote 2 € miliónov za Maného a pritiahol pozornosť mnohých klubov, vrátane portového riaditeľa Red Bull Salzburg Ralfa Rangnicka. Metz, ktorý počas leta dostal niekoľko ponúk, zvýšili požadovanú cenu za senegalského útočníka na 4 € miliónov. 31. augusta 2012 Mané prestúpil do Salzburgu. Pre Metz to bola tretia najvyššia prestupová suma v histórií klubu. vľavo|náhľad| Mané v drese Red Bullu Salzburg v roku 2013. Svoj prvý hetrik za klub zaznamenal 31. októbra, keď Salzburg vyhral vonku na ihrisku SC Kalsdorf v treťom kole Rakúskeho pohára. Salzburg zvíťazil 3:1
Rastislav Káčer
Diplomatická služba a súkromný sektor
V rokoch 20032008 bol mimoriadnym a splnomocneným veľvyslancom SR vo Washingtone, D. C.. V rokoch 20082012 pôsobil v súkromnej konzultačnej spoločnosti FIPRA Slovakia, s.r.o. Okrem toho v tomto období zastával funkciu prezidenta a predsedu správnej rady Slovenskej atlantickej komisie (2008) a post viceprezidenta medzinárodnej mimovládnej Asociácie Atlantickej zmluvy v Bruseli (20072011). Spoluzaložil a predsedal (neskôr už len ako čestný predseda) občianskemu združeniu GLOBSEC (20082020).
Sadio Mané
Red Bull Salzburg
27. októbra 2013 strelil svoj prvý hetrik v rakúskej Bundeslige. Salzburg vyhral vonku proti Grödigu 3:0. Ďalší hattrick zaznamenal 7. mája 2014, keď Salzburg vyhral 7:0 na ihrisku Hornu v semifinále rakúskeho pohára. Sezónu Salzburg ukončil výhrou double. Koncom augusta 2014 si Mané vynútil prestup z klubu tým, že neprišiel na tréning pred najdôležitejším zápasom Salzburgu v sezóne, kedy sa mohli kvalifikovať do Ligy majstrov.
Sénarens
Sénarens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Sadio Mané
Sezóna 2014-15
1. septembra 2014 Mané prestúpil za 11,8 £miliónov do Southamptonu v Premier League.S klubom podpísal štvorročnú. Debutoval o 22 dní neskôr, keď vyhral Southampton vyhral v zápase Ligového pohára 2:1 nad Arsenalom. Mané v tomto zápase vybojoval penaltu, ktorá priniesla prvý gól Southamptonu v zápase. Svoj prvý ligový zápas za klub odohral pri víťazstve 2:1 nad Queens Park Rangers. Svoj prvý gól za klub strelil pri víťazstve 8:0 nad Sunderlandom 18. októbra, hoci bol následne vyhodnotený ako vlastnź gól Patrickom van Aanholtom. Vo svojom ďalšom zápase už ale strelil svoj prvý gól, o týždeň neskôr vyhral Southampton 1:0 nad Stoke City.
Rastislav Káčer
Diplomatická služba a súkromný sektor
V rokoch 20132018 opätovne pôsobil v slovenskej zahraničnej službe ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec SR v Budapešti. Následne sa znovu začal angažovať v súkromnom sektore, keď 25. augusta 2018 založil spoločnosť RK Strategies s.r.o., ktorej bol konateľom (do 3. novembra 2020) a jediným spoločníkom (do 28. júna 2022).
Sénarens
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sadio Mané
Sezóna 2014-15
16. mája počas posledného domáceho zápasu sezóny Mané skóroval trikrát za 2 minúty a 56 sekúnd pri výhre 6:1 nad Aston Villou, čím vytvoril nový rekord Premier League v najrýchlejšie strelenom hetriku. Rekord držal od roku 1994 Robbie Fowler, ktorý strelil tri góly proti Arsenalu za 4 minúty a 33 sekúnd. Mané ukončil sezónu s 10 gólmi v 32 zápasoch vo všetkých súťažiach.
Rastislav Káčer
Diplomatická služba a súkromný sektor
20. októbra 2020 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za mimoriadneho a splnomocneného veľvyslanca SR v Prahe, pričom nasledujúci deň v Prahe odovzdal poverovacie listiny. Podľa Denníka N o jeho vymenovaní rozhodla vláda SR v utajovanom režime začiatkom júla 2020.
Sénarens
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sadio Mané
Sezóna 2016-17
náhľad| Mané v drese [[Liverpool FC|Liverpool v roku 2017]] 28. júna 2016 sa Mané pripojil k Liverpoolu za prestupovú čiastku vo výške 34 miliónov libier. S klubom podpísal zmluvu na 5 rokov. Prestupová čiastka z neho spravila svojho času najdrahšieho afrického hráča histórie. 14. augusta debutoval v Premier League za The Reds, keď strelil štvrtý gól pri výhre 4:3 vonku proti Arsenalu.
Rastislav Káčer
Vymenovanie za ministra
Vládna kríza spôsobená pretrvávajúcimi nezhodami medzi predsedom hnutia Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti (OĽaNO), ministrom financií Igorom Matovičom a predsedom strany Sloboda a Solidarita (SaS), ministrom hospodárstva Richardom Sulíkom sa skončila odchodom SaS z vlády. 13. septembra 2022 prezidentka SR Z. Čaputová prijala demisiu odchádzajúcich ministrov, nominantov SaS, a zároveň do funkcie vymenovala nových ministrov navrhnutých predsedom vlády Eduardom Hegerom (OĽaNO), okrem iných aj R. Káčera za ministra zahraničných vecí a európskych záležitostí SR.
Sénarens
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sadio Mané
Sezóna 2016-17
19. decembra strelil Mané jediný gól 227. ročníka Merseyside derby v nadstavenom čase proti Evertonu v Goodison Parku. 11. februára 2017 strelil Mané dva góly v priebehu dvoch minút proti Tottenhamu Hotspur na Anfielde, čím dopomohol Liverpoolu k prvému ligovému víťazstvu v roku 2017. 20. apríla 2017 bol Mané vyhlasený v tíme roka PFA po tom, ako vo svojej prvej sezóne v Liverpoole strelil 13 ligových gólov. Napriek tomu, že pre zranenie vynechal druhú časť sezóny, Mané získal 9. mája 2017 ocenenie Liverpool Player of the Season.
Rastislav Káčer
Vymenovanie za ministra
S ponukou stať sa ministrom zahraničia v menšinovej vláde ho v mene premiéra oslovil minister obrany Jaroslav Naď zhruba v polovici augusta 2022, čo Káčer hneď prijal. Podľa vlastných slov tak učinil kvôli zabezpečeniu kontinuity zahraničnej politiky v otázke podpory Ukrajiny, udržania jednoty Európskej únie a riešenia energetickej krízy. Informáciu o tom, že Káčer dostal ponuku nahradiť odchádzajúceho ministra zahraničia Ivana Korčoka medializoval Denník N už 6. septembra 2022.
Spolupráca v rámci Európskej únie a NATO
Prvá bilaterálna zahraničná cesta ministra Káčera od nástupu do funkcie smerovala do Prahy. 3. októbra 2022 rokoval s ministrom zahraničných vecí Českej republiky Jánom Lipavským najmä o možnostiach rozvoja vzájomnej a regionálnej spolupráce. Predmetom rozhovorov bolo aj obnovenie slobody pohybu na česko-slovenskej hranici, keďže 29. septembra 2022 vláda ČR zaviedla kontroly na hraniciach so Slovenskom ako mimoriadne opatrenie z dôvodu zvýšenej nelegálnej tranzitnej migrácie. Stretol sa aj s prezidentom Milošom Zemanom, predsedníčkou Poslaneckej snemovne Parlamentu ČR Markétou Pekarovou Adamovou a prvým podpredsedom Senátu Parlamentu ČR Jiřím Růžičkom.
Sadio Mané
Sezóna 2017-18
14. februára 2018 strelil Mané svoj prvý hetrik za Liverpool pri výhre 5:0 vonku proti Portu v osemfinále prvého zápasu Ligy majstrov UEFA 2017-18. Stal sa tak iba druhým hráčom, ktorý strelil za Liverpool v európskej súťaži hetrik. Neskôr, gólom pri víťazstve 3:0 nad AFC Bournemouth dňa14. apríla, prekonal rekord Demba Ba a stal sa afričanom s najväčším počtom gólov v Premier League.
Rastislav Káčer
Spolupráca v rámci Európskej únie a NATO
Na rokovaní s vysokým predstaviteľom Európskej únie (EÚ) pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku Josepom Borrellom 10. októbra 2022 v Bruseli vyjadril R. Káčer ochotu vlády SR podieľať sa na urýchlenom vytvorení vojenskej asistenčnej misie na Ukrajine. Za kľúčové a čoraz strategicky významnejšie označil rozširovanie EÚ na západnom Balkáne a zároveň presadzoval zámer zvýšiť zastúpenie občanov SR v Európskej službe pre vonkajšie činnosti, teda v diplomatickej službe EÚ. Výrazným posunom v tomto smere bolo vymenovanie slovenskej diplomatiky Kataríny Mathernovej za vedúcu stálej delegácie EÚ na Ukrajine.
Na dvojdňových rokovaniach ministrov zahraničných vecí členských štátov NATO v Bruseli 4.5. apríla 2023 minister Káčer vyjadril v mene vlády SR vôľu, aby bola na summite vo Vilniuse (11.12. júl 2023) odsúhlasená trvalú prítomnosť spojeneckých vojenských jednotiek na východnom krídle NATO a aby boli tieto jednotky rozšírené z práporov do veľkosti brigády.
Žiadosť o odobratie poverenia viesť ministerstvo
5. mája 2023 minister Káčer poslal zo zahraničnej služobnej cesty prezidentke Zuzane Čaputovej sken listu, v ktorom ju požiadal o odobratie poverenia viesť ministerstvo zahraničných vecí.
Udialo sa tak po medializácii kauzy ministra pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Samuela Vlčana, ktorá spočívala v udelení nenávratného finančného príspevku od Ministerstva životného prostredia SR vo výške 1,4 milióna eur pre spoločnosť REKO RECYCLING spol. s r.o., v ktorej je Samuel Vlčan konečným užívateľom výhod. Minister Vlčan v dôsledku medializácie kauzy odstúpil zo svojej funkcie,  pričom premiér E. Heger vo svojom mimoriadnom televíznom vystúpení vyzval, aby situácia neskončila vymenovaním úradníckej vlády. Minister Káčer premiérovo vystúpenie skritizoval slovami: ''„Ak by aj bola váhala včera, premiér jej svojim vystúpením večer zúžil a uľahčil rozhodovanie. Strašné babráctvo.“''
Podľa Jána Budaja a Pavla Nechalu, ktorí sú členmi predsedníctva Demokratov, Káčerovo rozhodnutie nesúvisí s kauzou.
Stranícke pôsobenie
Minister Káčer spolu s ministrami Jánom Budajom, Karelom Hirmanom a Jaroslavom Naďom a premiérom Eduarda Hegera na tlačovej konfernecii 7. marca 2023 oznámili vstup do politickej strany Modrá koalícia (do 26. januára 2023 pôsobiacej pod pôvodným názvom SPOLU – občianska demokracia) a predstavili jej pretvorenie na politický subjekt Demokrati (zmena názvu strany na „Demokrati“ bola zaregistrovaná 16. marca ). Káčer v strane zastáva funkciu člena predsedníctva.