cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liga majstrov UEFA 2011/2012
Finále sa odohralo v Allianz Arena v Mníchove, v Nemecku 19. mája 2012. Z víťazstva sa tešili hráči Chelsea, ktorí zdolali domáci Bayern Mníchov 4:3 v penaltovom rozstrele. Chelsea ako víťaz sa tým kvalifikoval na Majstrovstvá klubov FIFA 2012 a získal právo účasti v zápase o Superpohár UEFA 2012. Navyše sa automaticky kvalifikoval do skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2012/2013.
Priradenie asociačných tímov
Celkom 76 tímov z 52 členských krajín UEFA sa zúčastnilo Ligy majstrov UEFA 2011/2012. Základná schéma prideľovania počtu tímov bola nasledovná:
Rebríček UEFA
Účastnícke miesta pre Ligu majstrov UEFA 2011/2012 boli rozdelené podľa koeficientu UEFA z roku 2010, do ktorého boli započítané výsledky klubov danej krajiny v európskych pohárových súťažiach od sezóny 2005/2006 do sezóny 2009/2010 vrátane.
Rozdelenie tímov
Víťaz Ligy majstrov 2010/2011 (Barcelona) si zaistil účasť zo svojej domácej súťaže, a preto došlo k nasledujúcim úpravám:
Tímy
V nasledujúcej tabuľke sú zoradené tímy podľa štartovacej pozície, v ktorej vstúpili do Ligy majstrov UEFA 2011/2012. V zátvorkách sú ligovej pozície z predchádzajúcej sezóny.
LM: víťaz Ligy majstrov UEFA
Termíny
Termíny pre odohranie jednotlivých kôl a ich žrebovanie sú uvedené nižšie. Pokiaľ nie je uvedené inak, žreb prebieha vždy v Nyone, vo Švajčiarsku, v sídle UEFA.
1. predkolo
Do 1. predkola sa kvalifikovali 4 majstri z asociácií umiestnených na 50. až 53. mieste rebríčka členských krajín UEFA z roku 2010. Tímy sa rozdelili na nasadené a nenasadené na základe ich klubových koeficientov UEFA z roku 2011.
Zápasy 1. predkola boli vyžrebované 20. júna 2011.
Prvé zápasy sa hrali 28. júna, druhé zápasy 5. a 6. júla 2011.
2. predkolo
Do 2. predkola sa kvalifikovali 32 majstri z asociácií umiestnených na 17. až 49. mieste rebríčka členských krajín UEFA z roku 2010 a 2 víťazi z 1. predkola. Tímy sa rozdelili na nasadené a nenasadené na základe ich klubových koeficientov UEFA z roku 2011. Zápasy 2. predkola boli vyžrebované 20. júna 2011.
Prvé zápasy sa hrali 12. a 13. júla, druhé zápasy 19. a 20. júla 2011.
3. predkolo
Zápasy 3. predkola boli vyžrebované 15. júla 2011. Prvé zápasy sa hrali 26. a 27. júla, druhé zápasy 2. a 3. augusta 2011. Porazené tímy sa kvalifikovali do 4. predkola Európskej ligy UEFA 2011/2012.
V 3. predkole boli tímy rozdelené na majstrovskú a nemajstrovskú časť:
Majstrovská časť
Do 3. predkola majstrovskej časti sa kvalifikovali 3 majstri z asociácií umiestnených na 14. až 16. mieste rebríčka členských krajín UEFA z roku 2010 a 17 víťazov z 2. predkola. Tímy sa rozdelili na nasadené a nenasadené na základe ich klubových koeficientov UEFA z roku 2011.
Nemajstrovská časť
Do 3. predkola nemajstrovskej časti sa kvalifikovalo 9 tímov z 2. miesta z asociácií na 7. až 15. mieste a 1 tím z 3. miesta z asociácie na 6. mieste rebríčka členských krajín UEFA z roku 2010. Tímy sa rozdelili na nasadené a nenasadené na základe ich klubových koeficientov UEFA z roku 2011.
4. predkolo
Žreb 4. predkola prebehol 5. augusta 2011. Prvé zápasy sa odohrali 16. a 17. augusta, druhé zápasy 23. a 24. augusta 2011. Víťazi postúpili do skupinovej fázy. Porazení vstúpili do skupinovej fázy Európskej ligy.
Majstrovská časť
Do 4. predkola majstrovskej časti postúpilo 10 víťazov z 3. predkola. Tímy sa rozdelili na nasadené a nenasadené na základe ich klubových koeficientov UEFA z roku 2011.
Nemajstrovská časť
Do 4. predkola nemajstrovskej časti sa kvalifikovali 2 tímy z 3. miesta z asociácií na 4. a 5. mieste a 3 tímy zo 4. miesta z asociácií na 1. až 3. mieste rebríčka členských krajín UEFA z roku 2010. Tímy sa rozdelili na nasadené a nenasadené na základe ich klubových koeficientov UEFA z roku 2011.
Skupinová fáza
Skupinovú fázu Ligy majstrov UEFA 2011/2012 hralo 32 tímov. Bolo to 10 víťazov zo 4. predkola a 22 tímov, ktoré boli zaradené priamo do skupinovej fázy. Žreb sa uskutočnil 25. augusta 2011 v Monaku.
32 tímov bolo žrebom rozdelených do ôsmich skupín po štyroch, pričom v jednej skupine nemohlo byť viac klubov z rovnakej krajiny. Pre účely žrebovania boli tímy rozdelené do 4 výkonnostných košov podľa klubového koeficientu UEFA z roku 2011, do ktorého boli započítané výsledky klubov v európskych pohárových súťažiach od sezóny 2006/2007 do sezóny 2010/2011 vrátane. Víťaz Ligy majstrov UEFA 2010/2011 (Barcelona) bol automaticky zaradený do prvého koša.
V každej z ôsmich skupín sa tímy stretli každý s každým systémom doma – vonku. Tímy umiestnené na prvých dvoch miestach v skupine postúpili do osemfinále a tímy na 3. miestach postúpili do 16-finále Európskej ligy UEFA 2011/2012. Prvé zápasy v skupinách sa odohrali 13. septembra 2011, posledné zápasy 7. decembra 2011.
Vyraďovacia fáza
Vo vyraďovacej fáze Ligy majstrov UEFA 2011/2012 sa stretlo 16 tímov: 8 víťazov základných skupín (nasadené tímy) a 8 tímov z 2. miest (nenasadené tímy). Tímy z rovnakej skupiny alebo rovnakej krajiny sa nemohli stretnúť proti sebe. Od štvrťfinále už tieto pravidlá neplatili a mohli tak proti sebe hrať akékoľvek mužstvá. Žreb osemfinále sa konal 16. decembra 2011. Žreb štvrťfinále, semifinále a finále sa uskutočnil 16. marca 2012.
Osemfinále
Prvé zápasy sa hrali 14., 15., 21. a 22. februára a odvety 6., 7., 13. a 14. marca 2012.
Štvrťfinále
Prvé zápasy sa hrali 27. a 28. marca, odvety 3. a 4. apríla 2012.
Semifinále
Prvé zápasy sa hrali 17. a 18. apríla, druhé zápasy 24. a 25. apríla 2012.
Finále
Finále sa odohralo 19. mája 2012 v Allianz Arena v Mníchove, v Nemecku.
Indukovaný dopyt
náhľad|V roku 1991 bola po zemetrasení zbúraná časť diaľnice Embarcadero v [[San Francisco|San Franciscu. Odstránenie diaľnice ilustruje inverzný jav k indukovanému dopytu — „znížený dopyt“.]]
Indukovaný dopyt, súvisiaci so skrytým dopytom a generovaným dopytom, je jav, kde po zvýšení ponuky, za predpokladu dostatočného dopytu, klesne cena a spotrebuje sa viac tovaru. To je v súlade s ekonomickou teóriou ponuky a dopytu; táto myšlienka sa však stala dôležitou v diskusii o rozšírení dopravných systémov a často sa používa ako argument proti zvyšovaniu kapacity cestnej premávky ako liek na dopravné zápchy. Tento jav, ktorý sa správnejšie nazýva „indukovaná doprava“ alebo spotreba kapacity ciest, môže byť faktorom prispievajúcim k rozšíreniu miest. Urbanista Jeff Speck označil indukovaný dopyt za „veľkú slepú škvrnu v mestskom plánovaní, fakt, ktorý všetci, čo majú rozum, uznávajú, ale takmer nikto nie je na jeho základe ochotný konať.“
Pozoruje sa tiež inverzný efekt: znížený dopyt.
Definície
Indukovaný dopyt sa často používa ako všeobecný pojem pre rôzne vzájomne prepojené efekty, ktoré spôsobujú rýchle zaplnenie nových ciest. V rýchlo rastúcich oblastiach, kde cesty nie sú určené pre súčasné obyvateľstvo, môže existovať veľký latentný dopyt po novej kapacite ciest. To spôsobí, že po otvorení nových jazdných pruhov sa okamžite po diaľnici vydá záplava nových vodičov, ktorí novo otvorenú cestu znova zapchajú.
Títo jedinci však pravdepodobne už predtým žili v blízkosti novej cesty; ako cestovali pred jej otvorením? Možno používali alternatívny spôsob dopravy, cestovali mimo špičky, alebo tieto cesty nevykonávali vôbec. Preto je ťažké oddeliť latentný dopyt od generovaného - nového prenosu, ktorý je priamym výsledkom novej kapacity. (Niektorí vedci sa snažia izolovať generovaný dopyt ako jediný účinok vyvolaného dopytu). Technický rozdiel medzi týmito dvoma pojmami, ktoré sa často používajú ako synonymá, je ten, že latentným dopytom je cestovanie, ktoré sa nedá uskutočniť z dôvodu obmedzení. Je teda „zadržaný“. Indukovaný dopyt je dopyt, ktorý sa realizuje alebo „generuje“ zlepšeniami dopravnej infraštruktúry. Indukovaný dopyt teda generuje dopravu, ktorá bola „zadržaná“ ako latentný dopyt.
História
Latentný dopyt uznávajú odborníci v oblasti cestnej dopravy už mnoho desaťročí a pôvodne sa označoval ako „generovanie dopravy“. Jednoducho povedané, latentný dopyt je dopyt, ktorý existuje, ale z mnohých dôvodov, ktoré sa väčšinou týkajú psychológie človeka, je potlačený, kvôli neschopnosti systému tento dopyt uspokojiť. Po pridaní ďalšej kapacity do siete sa latentný dopyt zhmotní ako skutočné využitie.
Podľa urbanistu Jeffa Specka je kľúčovou publikáciou o indukovanom dopyte kniha z roku 1993 The Elephant in the Bedroom: Automobile Dependence and Denial, ktorú napísali Stanley I. Hart a Alvin L. Spivak.
Cena cestnej premávky
náhľad|Keď sa ponuka posunie zo S1 na S2, cena (vysvetlené nižšie) klesá z P1 na P2 a spotrebované množstvo sa zvyšuje z Q1 na Q2 Možno povdať, že každá individuálna cesta (výlet) po komunikácii má svoje náklady, čiže cenu ( všeobecné náklady, g ), ktorá zahŕňa priame náklady (napr. Náklady na palivo a mýto ) a obetované náklady kvoli času stráveného cestovaním, ktoré sa obvykle počítajú ako súčin času stráveného cestou a hodnoty času cestujúcich.
Keď sa zvýši kapacita komunikácie, spočiatku je na vozidlo viac cestného priestoru ako predtým, takže sa zníži preťaženie, a preto sa zníži čas strávený cestovaním - zníženie všeobecných nákladov na každý výlet (ovplyvnením spomenutých druhých „nákladov“) v predchádzajúcom odseku). Toto je v skutočnosti jedno z kľúčových odôvodnení výstavby novej cestnej kapacity (zníženie cestovných časov).
Zmena nákladov (alebo ceny) na výlet má za následok zmenu spotrebovaného množstva. To možno vysvetliť pomocou jednoduchej teórie ponuky a dopytu, ktorá je ilustrovaná na obrázku vyššie.
Elasticita dopytu po doprave
Pri cestách alebo diaľniciach sa dodávka týka kapacity a spotrebované množstvo sa týka prejdených kilometrov vozidla. Rozsah nárastu spotrebovaného množstva závisí od pružnosti dopytu.
Výskum v doprave ukazuje, že elasticita dopravného dopytu v súvislosti s časom cesty je okolo − 0,5 (krátkodobo) a − 1,0 (dlhodobo). To znamená, že úspora času cestovania o 1,0% vygeneruje ďalšie zvýšenie dopravy o 0,5% v prvom roku. Z dlhodobého hľadiska bude mať 1,0% úspora času na ceste za následok 1,0% zvýšenie objemu dopravy.
Zdroje indukovanej dopravy
Z krátkodobého hľadiska môže zvýšená premávka po nových komunikáciách pochádzať z dvoch zdrojov: odklonená premávka a vyvolaná premávka. K odklonenej premávke dochádza, keď si ľudia zmenia trasu na inú (odklon trasy) alebo zmenia časovanie svojej cesty (vykonajú ju skôr alebo neskôr). Ľudia napríklad začnú cestovať do práce skôr, ako by to inak robili, lebo sa boja dopravných špičiek – ale ak sa rozšíri kapacita ciest, dopravné zápchy sú nižšie a ľudia môžu ísť v čase, ktorý im viac vyhovuje.
Indukovaná automobilová doprava nastáva pri generovaní nových ciest, vykonaných autami. Môže nastať, keď sa ľudia rozhodnú cestovať autom namiesto verejnej dopravy, alebo sa rozhodnú cestovať, keď by to inak neurobili.
Skrátenie cestovných časov môže tiež povzbudiť ľudí vykonávať dlhšie cesty, pretože znížené cestovné náklady umožnujú vybrať si vzdialenejšie destinácie. Aj keď to nemusí zvýšiť počet jázd, zvyšuje sa počet najazdených kilometrov. Z dlhodobého hľadiska tento efekt mení spôsob využívania krajiny: ľudia si vyberajú domy a pracoviská ďalej, než by to urobili bez rozšírenia ciest. Tento vývoj podporuje závislosť od automobilu, čo prispieva k vysokej pružnosti dlhodobého dopytu po rozširovaní ciest.
Indukovaná doprava a dopravné plánovanie
Vo Veľkej Británii bola myšlienka indukovanej dopravy použitá ako dôvod protestov proti vládnej politike výstavby ciest v 70., 80. a začiatkom 90. rokov, kým vláda indukovanú dopravu neprijala ako fakt na základe štúdie vlastného Stáleho poradného výboru hodnotenia hlavných ciest (SACTRA) z roku 1994. Napriek tomu, že konceptu indukovanej dopravy je v súčasnosti uznávaný ako fakt, sa pri plánovaní neberie často do úvahy.
Štúdie
Metaanalýza vykonaná v rámci Projektu politiky povrchovej dopravy z roku 1998 uviedla, že „Mestá, ktoré investovali veľké prostriedky do rozširovania kapacity ciest, neboli pri zmierňovaní preťaženia lepšie ako tie mestá, ktoré to neurobili.“ Porovnanie údajov o zápchach od roku 1982 do roku 2011, ktoré uskutočnil Texaský dopravný inštitút A&M, naznačuje, že nové cesty znižujú mieru rastu zápch. Keď sa zvyšovanie kapacity ciest robilo spolu so zvyšujúcim sa dopytom, zistilo sa, že rast preťaženia je nižší.
Na druhej strane, jedna štúdia Roberta Cervera, profesora mestského a regionálneho plánovania na Kalifornskej univerzite v Berkeley, zistila, že počas šesť- až osemročného obdobia po rozšírení diaľnice sa "zachová" zhruba dvadsať percent pridanej kapacity, a okolo osemdesiat percent sa absorbuje alebo vyčerpá. Polovica tejto absorpcie je spôsobená vonkajšími faktormi, ako je rastúca populácia a príjem. Druhá polovica je dôsledkom účinkov indukovaného dopytu, väčšinou kvôli vyšším rýchlostiam, ale aj kvôli zvýšenej aktivite v stavebníctve. Toto predstavujú skúsenosti z Kalifornie v rokoch 1980 až 1994. Či to platí niekde inde, samozrejme nie je známe.
Indukovaný dopyt inde ako v premávke
Ďalším príkladom indukovaného dopytu sú predajné automaty. Keďže v automate je k dispozícii viac položiek určitého produktu, je pravdepodobnejšie, že si ich zákazníci kúpia. Tento príklad samozrejme funguje, ak existuje dopyt po položkách a ceny sú na obvyklej úrovni, ktorá umožňuje bežný nákup.
Znížený dopyt (inverzný efekt)
náhľad Rovnako ako zvýšenie cestnej kapacity znižuje náklady na cestovanie, a tým zvyšuje dopyt, je možné pozorovať aj opačnú cestu - znižovanie kapacity ciest zvyšuje náklady na cestovanie, takže sa znižuje aj dopyt. Toto pozorovanie, o ktorom existuje veľa empirických dôkazov, sa nazývalo miznúca doprava tiež vyparovanie alebo potlačenie dopravy, alebo všeobecnejšie odradený dopyt. Uzavretie cesty alebo zníženie jej kapacity (napr. zníženie počtu dostupných jazdných pruhov) bude mať preto za následok prispôsobenie správania cestujúcich. Napríklad ľudia prestanú vykonávať konkrétne cesty, skondenzujú viac ciest do jednej, zmenia načasovanie ich cesty mimo špičky, alebo prejdú na verejnú dopravu, spolujazdu, chôdzu, bicykel alebo na menšie motorové vozidlá, ktoré sú menej ovplyvnené cestnou diétou, ako napr. motocykle. Rozhodnú sa v závislosti od toho, akú hodnotu má pre nich tá konkrétna cesta, alebo od toho, ako veľmi si môžu dovoliť meškať.
Štúdie
V roku 1994 vykonal britský poradný výbor SACTRA rozsiahle preskúmanie vplyvu zvýšenia kapacity ciest a uviedol, že dôkazy naznačujú, že takéto zvýšenie často viedlo k podstatnému zvýšeniu objemu dopravy. V nadväznosti na to London Transport a Ministerstvo životného prostredia, dopravy a regiónov zadali štúdiu, aby sa zistilo, či dochádza aj k opačnému javu, konkrétne tomu, že pri znížení kapacity ciest dôjde k zníženiu premávky. Túto následnú štúdiu vykonali Sally Cairns, Carmen Hass-Klau a Phil Goodwin s prílohou od autorov Ryuichi Kitamura, Toshiyuki Yamamoto a Satoshi Fujii a kniha bola publikovaná v roku 1998. Tretiu štúdiu uskutočnili Sally Cairns, Steve Atkins a Phil Goodwin a bola publikovaná v časopise Municipal Engineer v roku 2002.
Štúdia z roku 1998 uvádza asi 150 zdrojov, z ktorých najdôležitejšími je 60 prípadových štúdií vo Veľkej Británii, Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku, Taliansku, Holandsku, Švédsku, Nórsku, USA, Kanade, Tasmánii a Japonsku. Zahŕňali veľké dopravné úpravy v centrách miest, kde sa pešie zóny uzatvorili pre inú dopravu, opatrenia, ktoré zlepšili prejazd pre autobusy (najmä bus pruhy), uzávery mostov a ciest z dôvodu údržby a uzávery v dôsledku prírodných katastrof, najmä zemetrasení. Štúdia z roku 2002 pridala niekoľko ďalších prípadových štúdií, vrátane tých, ktoré sa týkali cyklotrás. Príloha, ktorú predložil Kitamura a jeho kolegovia, uviedla podrobnú štúdiu o účinkoch zemetrasenia Hanshin-Awaji v Japonsku.
Ak vezmeme výsledky ako celok, došlo k priemernému zníženiu dopravných tokov na cestách, ktorých kapacita bola znížená, o 41%, pričom sa alternatívnymi trasami uskutočnila menej ako polovica z nich. V priemere teda zmizlo asi 25% premávky. Analýza prieskumov a počtu premávky ukázala, že za zmiznutím bolo 15 až 20 rôznych reakcií na správanie, vrátane prechodu na iný spôsob dopravy, prechodu na iné ciele, zníženie frekvencie jázd a spoločné využívanie automobilov. V týchto výsledkoch sa vyskytli veľké variácie, pričom najväčšie dopady boli zaznamenané pri rozsiahlych opatreniach v prospech chodcov v centrách nemeckých miest. Najmenšie účinky boli pozorované pri dočasných uzáverách malého rozsahu s dobrými alternatívnymi trasami a pri drobnom znížení kapacity v uliciach, v ktorých ani inak nebývali zápchy. V niekoľkých prípadoch došlo dokonca k zvýšeniu objemu dopravy, najmä v mestách, ktoré uzavreli niektoré cesty v strede mesta a súčasne otvorili nový obchvat.
Cairns a kol. dospel k záveru, že: ... zistenia posilňujú celkový záver pôvodnej štúdie - konkrétne to, že dobre navrhnuté a dobre implementované schémy na prerozdelenie cestného priestoru mimo automobilovej dopravy môžu zlepšiť podmienky pre chodcov, cyklistov alebo cestujúcich verejnou dopravou bez výrazného zvýšenia záptch alebo iných súvisiacich problémov.
Európska únia vypracovala príručku s názvom „Rekultivácia mestských ulíc pre ľudí“ ktorá predstavuje prípadové štúdie a metodiky vyparovania dopravy v mestských oblastiach.
Príklady zo skutočného sveta
Jeden z prvých príkladov efektu zníženého dopytu opísala Jane Jacobs vo svojej klasickej knihe z roku 1961 The Death and Life of Great American Cities. Jacobs a ďalší presvedčili mesto New York, aby uzavrelo ulicu, ktorá rozdelila park Green Square Village na Washington Square Park na dve časti, a tiež aby nerozširovalo okolité ulice tak, aby pokryli dodatočnú kapacitu, ktorú mali niesť z dôvodu uzavretia ulice. Dopravní inžinieri mesta očakávali, že výsledkom bude chaos, ale v skutočnosti sa premávka navyše nikdy neobjavila, pretože vodiči sa oblasti radšej úplne vyhli.
Dva všeobecne známe príklady zníženého dopytu sa vyskytli v San Franciscu v Kalifornii a na Manhattane v New Yorku, kde boli po zrútení ich častí boli strhnuté diaľnice Embarcadero a dolná časť vyvýšenej diaľnice West Side. Boli vyjadrené obavy, že doprava, ktorá využívala tieto diaľnice, spôsobí nápor na lokálne ulice, ale v skutočnosti doprava, namiesto toho, aby sa na ne presunula, z väčšej časti úplne zmizla. Štúdia ministerstva dopravy v New Yorku ukázala, že 93% dopravy, ktorá využívala diaľnicu West Side, sa nepresunula, ale jednoducho zmizla.
Po týchto príkladoch boli strhnuté ďalšie diaľnice, vrátane častí Harbour Drive v Portlande v Oregone, diaľnice Park East Freeway v Milwaukee vo Wisconsine, centrálnej diaľnice San Francisco a diaľnice Cheonggyecheon Free v juhokórejskom Soule, a pozorovali sa rovnaké efekty.
vľavo|náhľad|Pešie námestie na Broadwayi na [[Madison Square; Empire State Building je v pozadí; Broadway je na tomto mieste zúžený do jedného jazdného pruhu (vpravo)]] Argumentuje sa aj v prospech premeny ciest, ktoré boli predtým otvorené pre automobilovú dopravu, na pešie zóny s pozitívnym dopadom na životné prostredie a redukciu zápch, ako napríklad v prípade centrálnej oblasti talianskej Florencie. Iný príkad bol v New Yorku, kde po tom, čo newyorské štátne zhromaždenie odmietlo plán primátora Michaela Bloomberga na stanovenie mýta proti zápcham na Manhattane, sa časti Broadwaya na Times Square, Herald Square a Madison Square zmenili na námestia pre chodcov a dopravné pruhy v ďalších oblastiach boli zmenené na segregované cyklistické pruhy. To znížilo motiváciu využívať Broadway ako priechodnú trasu. V dôsledku toho sa znížila doprava na Broadwayi a znížila sa rýchlosť dopravy v tejto oblasti. Ďalším zavedeným opatrením bolo nahradenie priamych pruhov na niektorých severojužných uliciach Manhattanu na pruhy s ľavým odbočením a na segregované cyklistické pruhy, čím sa znížila priepustnosť križovatky. Bloombergova administratíva dokázala tieto zmeny uskutočniť, pretože nevyžadovali súhlas štátneho zákonodarcu.
Rovnako ako v automobilovej doprave, obmedzenie služieb verejnej dopravy do istej miery zníži ich využívanie, kedy môže dôjsť k neuskutočneniu cesty alebo k vykonaniu cesty autom.
Literatúra
Ďalšie čítanie
Nech sa páči
Nech sa páči je tretí štúdiový album slovenskej skupiny IMT Smile. V roku 2000 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Kozákov
Kozákov môže byť:
Glukometer
náhľad|Rôzne typy glukometrov od najstaršieho po najmodernejší Glukometer alebo glukomer je prenosný prístroj na meranie koncentrácie glukózy v krvi - glykémie. Slúži pacientom s diabetes mellitus - cukrovkou, hlavne s diabetes mellitus 1. typu na intenzifikovanom liečebnom režime inzulínom na opakované stanovovanie glykémie v domácich podmienkach - tzv. self-monitoring,  aby si mohli priebežne upravovať dávky podávaného inzulínu.
Princíp
Glukometre prvej generácie sú založené na fotometrickom stanovení množstva peroxidu vodíka, ktorý vzniká oxidáciou glukózy zo vzorky krvi za prítomnosti enzýmu glukozooxidázy a s reagenciami v indikačnom prúžku dáva farebný produkt, ktorého množstvo potom glukometer stanovuje fotometricky.
Použitie
Pacient si z kožného vpichu, vykonaného špeciálnou lancetou alebo lancetovým perom nanesie malé množstvo krvi (menej ako mikroliter - mm3) na indikačný prúžok, ktorý vloží do prístroja. Prístroj vzorku automaticky vyhodnotí a výsledok - koncentráciu glukózy v krvi zobrazí na displeji.
Glukometre pravidelne poskytujú ďalšie funkcie - ukladanie nameraných hodnôt do pamäti spolu s časovými údajmi, ďalej kalkulácie, týkajúce sa kompenzácie diabetu a prípadne dávkovania inzulínu. Niektoré dokážu spolupracovať s mobilnými zariadeniami alebo inzulínovou pumpou.
Perspektíva
Vo vývoji sú neinvazívne glukometre, ktoré merajú glykémiu spektroskopicky  v krvi alebo v živom tkanive. Využívajú väčšinou absorpčnú spektroskopiu v blízkom alebo strednom infračervenom pásme alebo  Ramanovu rozptylovú spektroskopiu. Niektoré prístroje sa už vyrábajú (rok 2017), ale majú problémy s presnosťou a kalibráciou.
Ďalším smerom vo vývoji sú glukózové senzory, ktoré kontinuálne monitorujú koncentráciu glukózy v intersticiálnej tekutine podkožného tkaniva. Tieto zariadenia sa už niekoľko rokov používajú v praxi, hlavne u detských pacientov a u pacientov s veľmi nestabilným diabetom 1. typu, ale v súčasnosti (rok 2017) stále trpia krátkou životnosťou a sú potrebné ich časté kalibrácie (min. 1-2 denne).
Kašída
Kašída ( - kašída [vyslov: käšídä]) je nástroj na zarovnávanie v písaných písmach, najmä v arabskom písme. Na rozdiel od zarovnávania pomocou predlžovania medzier medzi slovami (známeho z latinky) je jeho podstatou predlžovanie vhodných čiar niektorých písmen.
Zmena rozmeru písmena je síce možná aj v latinke (v rámci mikrotypografie), ale kašída v rámci arabského písma je prirodzenejšia a ľahko realizovateľná, pretože rada písmen v perzštine a arabčine obsahuje výrazné vodorovné ťahy, ktorých dĺžku nie je problém upraviť.
La Porcherie
La Porcherie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Kašída
Niekedy sa označením kašída rozumie špeciálny predlžujúci znak „ـ“ inak označovaný tatwíl ( – taṭwíl), prípadne jeden zo zostavy glyfov rôznych dĺžok, ktoré slúžia na predĺženie v rámci konkrétneho fontu. V rámci Unicode je znak „ـ“ na pozícii U+0640 a je pomenovaný arabský tatwíl.
La Porcherie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bosrobert
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bandy
Bandy môže byť:
La Roche-l’Abeille
La Roche-l’Abeille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verejná knižnica Jána Bocatia
Verejná knižnica Jána Bocatia (skrátene VKJB) je univerzálna verejná knižnica pomenovaná po Jánovi Bocatiusovi. Knižnica je najstaršou a najväčšou verejnou knižnicou na Slovensku. Jej knižničný fond obsahuje až 200 000 dokumentov, ktoré sú k dispozícii na okamžité vypožičanie.
História
Počiatky Verejnej knižnice Jána Bocatia siahajú do 17. storočia, do obdobia vzniku Košickej univerzity. Jej zakladateľ - jágerský biskup Benedikt Kisdy - daroval svojmu ústavu veľký počet kníh, ktorý sa stal základom tejto knižnice. Po vyše sto rokoch pôsobenia, bola univerzita preložená do Budína a namiesto nej bola v Košiciach zriadená Kráľovská právnická akadémia. Podľa inventára z roku 1781 mala knižnica 4113 zväzkov kníh. Okrem vlastných nákupov, bola knižnica právnickej akadémie doplňovaná aj početnými darmi od občanov mesta, spolkov a verejných ustanovizní.
Právnická akadémia v Košiciach pôsobila až do roku 1923. Po jej zrušení bolo potrebné rozhodnúť o ďalšom osude knižnice. Bola tu možnosť presťahovať knižnicu ako celok do Bratislavy a dať ju k dispozícii tamojšej Univerzitnej knižnici. Tento zámer sa však stretol u obyvateľstva Košíc ako aj u predstaviteľov mesta s nesúhlasom. Poverený správca knižnice - Dr. Černaj preto vypracoval návrh, podľa ktorého sa akademická knižnica mala stať základom obecnej a ústrednej knižnice v Košiciach.
Koncom roka 1923 vznikla Štátna verejná knižnica mesta Košice, nástupkyňa knižnice bývalej Právnickej akadémie v Košiciach. Zo štátnych príspevkov bola zabezpečená celá prevádzka knižnice aj nákup náučnej literatúry.
V roku 1924 padol návrh na presťahovanie knižnice do budovy starej radnice na Hlavnej ulici. Mestská rada tento návrh prijala a nákladom 250 000 Kčs budovu historickej radnice adaptovala a zariadila pre knižničné účely. Postoj mesta sa v tej dobe dal považovať za veľkorysý, keďže knižnici pridelilo jednu z najvýznamnejších historických budov v centre mesta.
V roku 1967 knižnica zriaďovala hudobné oddelenia a začínala s cieľavedomým budovaním fondu gramofónových platní a hudobnín. V tomto čase jej služby využívalo 9615 čitateľov.
V osemdesiatych rokoch má knižnica sieť 22 pobočiek najmä na sídliskách a okrajových častiach mesta. Po roku 1989 sa vytvárajú nové možnosti kvalitatívneho rozvoja služieb. Ako jedna z prvých knižníc zaviedla výpočtovú techniku do akvizície, spracovania a služieb. V tomto čase je už knižnica, so súhlasom Ministerstva kultúry SR premenovaná na Verejnú knižnicu Jána Bocatia v Košiciach. Meno nesie po významnom humanistickom básnikovi, diplomatovi, pedagógovi, richtárovi Košíc a knihovníkovi z prelomu 16. a 17. storočia.
V pôsobení knižnice je dôležitý rok 1996. Po 70 rokoch v budove historickej radnice sa knižnica presťahovala do zrekonštruovaných priestorov budovy bývalej školy na Hviezdoslavovej 5 a súčasne do Hadik-Barkóczyho paláca na Hlavnej 48, kde sa vytvorili nové organizačno-prevádzkové podmienky pre odbornú činnosť a služby.
V roku 2002 sa stal novým zriaďovateľom Verejnej knižnice Jána Bocatia v Košiciach, Košický samosprávny kraj.
Centrálna požičovňa
Sa nachádza na Hviezdoslavovej ulici 5, v blízkosti Východoslovenského múzea. Knižničný fond tohto pracoviska je 98 000 knižných jednotiek. Je to najväčšie pracovisko knižnice s najrozsiahlejším knižným fondom a titulovým zastúpením literatúry. V dvojpodlažnej budove z 19. storočia je na prízemí uložená rôznorodá beletria, predovšetkým v slovenskom a českom jazyku. K dispozícii je tu najširší titulový výber beletrie v Košiciach.
Na poschodí je uložený fond náučnej literatúry. Zastúpenie jednotlivých vedných odborov je vyvážené, teda sa jedná o univerzálny fond. Fond je tvorený populárno-náučnými dielami, ako aj študijným materiálom pre školské potreby. Knihy si možno vyberať priamo z políc alebo vyhľadať v elektronickom katalógu.
Interiér je vybavený moderným knižničným nábytkom a doplnený starými nábytkovými prvkami z 19. storočia, ktorý poskytuje návštevníkom príjemné prostredie. Súčasťou Centrálnej požičovne je aj Informačno-vzdelávacie centrum a čitáreň.
Regionálne oddelenie
Sa nachádza na Hlavnej ulici 48, v bezprostrednej blízkosti Štátneho divadla a Spievajúcej fontány.
Toto špecializované pracovisko knižnice je určené pre záujemcov o históriu a súčasnosť Košíc a okolia. Nájdeme tu jednu z najucelenejších zbierok o politickom, hospodárskom, kultúrnom i duchovnom živote Košíc.
Knižničný fond oddelenia pozostáva popri knihách s regionálnym zameraním aj z košických periodík už od konca 18. storočia až do súčasnosti. K cenným dokumentom patria inkunábuly, staré košické tlače v maďarskom, latinskom, nemeckom aj slovenskom jazyku, rukopisné knihy z 18. až 20. storočia, košické kalendáre, almanachy a školské ročenky, adresáre mesta a Abovsko-Turnianskej župy, zbierka máp, pohľadníc a fotografií.
Dostupné knižničné fondy sa nepožičiavajú domov. Interiér študovne je zariadený nábytkom zo začiatku 20. storočia.
Hudobné oddelenie
Sa nachádza na Hlavnej ulici 48, v tej istej budove ako regionálne oddelenie. Fond toho oddelenia obsahuje 17 600 knižných jednotiek.
Hudobné oddelenie ponúka knihy o hudbe, notové materiály, hudobné časopisy, gramoplatne a CD. Žánrovo pestré zbierky dokumentov sú predovšetkým zamerané na vážnu hudbu, no taktiež ponúkajú menšinové žánre hudby populárnej, folklórnej a hovoreného slova.
Ostatné pobočky
Knižnica má ďalej 6 pobočiek v týchto mestských častiach - KVP, Barca, Západ, Dargovských hrdinov, Nad jazerom a Šaca.
Ladignac-le-Long
Ladignac-le-Long je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bouafles
Bouafles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Claude Gensacová
Claude Gensacová (* 1. marec 1927, Acy-en-Multien, Francúzsko† 27. december 2016, Paríž bola francúzska herečka.
Medzi rokmi 1952 a 2003 hrala vo viac ako 40 filmoch. Známa je predovšetkým vďaka tým v ktorých účinkovala s Louisom de Funésom, často ako jeho manželka či sekretárka. Svoju urastenou postavou, zdržanlivosťou a zmyslom pre jemnú hereckú komiku vhodne dopĺňala malého a cholerického Funèsa.
Jej prvým manželom bol herec Pierre Mondy.
’u’
Premiéra opery prebehla v Haagu v divadle Zeebelt 10. septembra 2010 (ukážka prebehla už deň predtým), dočkala sa opakovaní a bola hodnotená ako úspešná.
Pozadie
Koncept klingónskeho jazyka bol po prvýkrát načrtnutý hercom Jamesom Doohanom, ktorý hral Montgomeryho Scotta v originálnom televíznom seriáli Star Trek, pre film Star Trek: Film. Vytvoril niektoré drsne znejúce slová pre klingónske postavy (hoci tieto boli z filmu vystrihnuté). Producenti najali pre ďalšie pokračovanie lingvistu Marca Okranda, aby tieto slová rozšíril do plnohodnotného jazyka so svojim vlastným slovníkom, gramatikou a idiómami. Okrand vytvoril jazyk tak, aby znel mimozemsky. Nakoniec sa z klingónčiny stal hovorový jazyk s množstvom hovoriacich schopných sa v ňom plynule vyjadrovať.
Ako je pojednávané v Star Treku, Klingóni sú vášniví milovníci opery. Podľa oficiálnych webových stránok opery ’u’ používa táto princíp hudobného boja. Krása klingónskej hudby pochádza zo stretu dvoch rozdielnych síl. Názov ’u’ znamená „vesmír“ alebo „univerzum“.
Opera začala byť pripravovaná na začiatku roku 2008 pre uvedenie v Európe a vo Water Mill v New Yorku. Divadelný a umelecký režisér, bádateľ projektu ’u’ a Pozemského súboru pre výskum Klingónov Floris Schönfeld pozorne preskúmal všetky zmienky a ukážky klingónskej opery v Star Treku, aby bola následne vzniknutá opera čo najautentickejšia a nasledovala zabehnuté konvencie klingónskych opier. Pre hudobný sprievod opery vytvoril Pozemský súbor pre výskum Klingónov domorodé klingónske hudobné nástroje, vrátane bicích, dychových a sláčikových. Autorom ich designu je Xavier van Wersh.
Publicita ’u’ zahrnovala prednášky a vystúpenia zaisťované Schönfeldom a Pozemským súborom pre výskum Klingónov na stretnutiach a zjazdoch so sci-fi tématikou aj inde. 18. apríla 2010 vyslal Okrand menom Súboru prostredníctvom rádioteleskopu CAMRAS správu smerom na hypotetické koordináty klingónskej domovskej planéty Qo'noS obiehajúcej okolo hviezdy Arktúr. Táto správa v klingónčine obsahovala pozvanie Klingónov na operu, hoci pravdepodobne nedorazila na planétu včas, pretože Qo'nos je vzdialený 36 svetelných rokov od Zeme. náhľad|[[Henri van Zanten ako „Master of the Scream“]]
Produkcia a reakcie
Premiéra sa uskutočnila v divadle Zeebelt v holandskom Haagu 10. septembra 2010 (predchádzajúci deň sa ale už konala ukážka) a opera tu bola odohraná celkom štyrikrát. Holandský umelec Henri van Zanten v nej pôsobil ako vyprávač ako tzv. „Master of the Scream“. Opera bola produkovaná divadlom Zeebelt a Pozemským súborom pre výskum Klingónov.
Reakcie publika boli nadšené a premiéra, ktorej sa zúčastnil aj Marc Okrand, bola vypredaná. Neskôr toho istého mesiaca bola opera reprízovaná na stretnutí fanklubu Star Treku nazvanom „Qetlop“ konanom na Farnsberg blízko Bad Brückenau v Nemecku. Ďalšieho stvárnenia sa dočkala v divadle Frascati v Amsterdame.
Príbeh
náhľad|Bat'leth
1. dejstvo
Kahless je na love so svojim bratom Morathom. Rozčúli sa, keď vinou Moratha príde o svoju korisť. Morath túži po pomste za tuto potupu. Tyran Molor Morathovi ponúkne, že ho dosadí do čela jeho domu, pokiaľ zradí svojho otca. Ten prijíma. Spoločne s Molorovými mužmi vtrhne do otcovho domu, zmocní sa jeho meča a požaduje, aby sa domu vzdal. Keď to otec odmietne, Morath ho brutálne zavraždí. Kahless prísaha, že obnoví otcovu česť. Prenasleduje brata až k sopke Kri'stak. Po vzájomnom súboji Morath sám do sopky skočí. Kahless tam vytvorí zo svojich vlasov vôbec prvý bat'leth.
2. dejstvo
Zarmútený Kahless podnikne cestu do podsvetia. Tu sa znovu stretne so svojim otcom a odpustí svojmu bratovi. Ukáže im bojové umenie mok'bara, ktoré im umožní znovu získať svoje telá. Kotar, strážca podsvetia, sa rozzúri, keď zistí, že mu dve duše chýbajú. Kahless zhromaždi bojovníkov na povstanie proti Molorovi. Stretáva tiež svoju pravú lásku Lukaru, ktorá mu pomôže, keď na nich zaútočia Molorovi muži. Spoločne ich porazia a potvrdia svoju lásku v krvi svojich nepriateľov.
3. dejstvo
Armády sa zhromaždili u rieky. Kahless svojich bojovníkov povzbudí strhujúcou rečou. Dorazí tam tiež Kotar a reč na neho rovnako silne zapôsobí. Súhlasí, že sa zúčastní boja a že vytvorí raj pre klingónskych bojovníkov. Kahless potom bojuje po boku svojho otca a brata proti svojim nepriateľom. Títo dvaja neskôr zomrú čestnou smrťou a Kahlessov rituálny rev ich pošle do raja. Potom Kahless bojuje s Molorom a zabije ho, vyreže mu srdce a vyperie ho v rieke, aby obnovil jeho česť. S pomocou Lukary potom spácha rituálnu samovraždu a jej rev ho odošle do raja za bratom a otcom. Klingónsky ľud je zjednotený.
Matlock
Matlock je americký televízny seriál z právnického prostredia. Hlavnú úlohu obhajcu Bena Matlocka stvárnil Andy Griffith. Seriál vyrábalo viacero spoločností: Intermedia Entertainment Company (1. séria), The Fred Silverman Company, Dean Hargove Productions, Viacom Productions a Paramount Television, ktorá vyrobila iba 9. sériu. Úvodná pilotná epizóda mala premiéru v USA v pondelok 3. marca 1986 na televíznej stanici NBC. Od novembra 1992 boli premiérové epizódy vysielané na stanici ABC. Od roku 1991 boli reprízy seriálu uvedené v spolupráci a na televíziách TBS, INSP, Hallmark Channel, CBS Drama, WGN America, FETV a MeTV.
Herecké obsadenie
náhľad|Andy Griffith
Epizódy
Matlock sa vysielal celkom v 194 epizódach počas deviatich sérií. Boli odvysielané štyri epizódy po dve hodiny a 32 dvojdielnych epizód. Šesť epizód predstavovalo prehliadky väčšinou s krátkymi šotmi z predchádzajúcich príbehov.
Slovenské vysielanie a znenie
Prvá séria seriálu Matlock bola vysielaná na televíznej stanici STV1 ešte v 90. rokoch. Dabing seriálu vyrobila Slovenská televízia. Vtedy dabingovým hercom Bena Matlocka, hlavnej postavy seriálu, bol slovenský herec Ladislav Chudík. Neskôr ďalšie série už boli vysielané na televíznych staniciach JOJ a JOJ Plus (v súčasnosti PLUS). Dabing seriálu pre televíziu vyrobila spoločnosť EKA. Dabingovými hercami boli Marián Slovák, Michaela Čobejová, Marta Sládečková, Emanuel Hason, Martin Kaprálik, Hana Gajdošová, Anna Višňovská, Ivan Gogál, Vladimír Kobielsky, Ivan Šandor, Peter Kollárik, Dušan Vaňo, Gregor Hološka, Tibor Vokoun, Tibor Frlajs, Martin Vittek, Ľubica Očková, Petra Gažíková-Lángová, Zuzana Kyzeková, Ján Tréger, Táňa Radeva, Kristína Svarinská. Na dabingu spolupracovali Branislav Mitka, Róbert Boldiš a Lenka Hudecová, autorkou prekladu do slovenčiny bola Veronika Hamšíková a dialógy spracovala Jana Hogh. Dramaturgičkou slovenského znenia bola Dagmar Komorová, zvukárom bol Vladimír Maroš. Asistentkou réžie bola Anna Nedelčevová a režisérom bol Martin Beňuška.
Ocenenia
náhľad|Andy Griffith pri prebratí medaile
Bol Bol
Bol Manute Bol (* 16. november 1999, Chartúm, Sudán) je juhosudánsky basketbalista. V súčasnosti je Bol hráčom klubu Orlando Magic hrajúcom v NBA. Bol Bol bol považovaný za jedného z najsľubnejších prospektov pred draft 2019, v ktorom bol Bol napokon zvolený zo 44. miesta, hoc sa predpokladalo, že príde na rad ešte v prvej desiatke.
Osobný život
Bol Bol sa narodil v Sudáne do rodiny bývalého basketbalistu, tiež hráča NBA, Manute Bola. Dôvod, prečo bol Bol Bol pomenovaný Bol, bol Bol Bol, ktorý bol náčelníkom Dinkov. Bol Bol bol zároveň Bol Bolovým prastarým otcom. Bol Bol by bol vyrastal v Sudáne, ale z dôvodu vojenských nepokojov v krajine sa rodina rozhodla emigrovať. Bolovci sa okolo roku 2001 usadili v Connecticute v Spojených štátoch, ktoré im poskytli azyl.
Denver Nuggets (2019 - 2022)
Bol Bol bol draftovaný v roku 2019 tímom Miami Heat. Bol nikdy nebol hráčom Heat, pretože už o pár týždňov neskôr bol Bol Bol vymenený za voľbu v druhom kole draftu 2022 do Denveru Nuggets, s ktorým podpísal vstupný kontrakt v septembri 2019. Prvý zápas v najlepšej basketbalovej lige sveta odohral, zhodou okolností, proti Miami Heat v auguste 2020.
Začiatkom roku 2022 by bol Bol Bol býval vymenený do Detroitu Pistons, ale prestup Bol Bola bol napokon anulovaný, nakoľko nebol Bol Bol schopný prejsť fyzickými testami.
Nikobary
Nikobary je súostrovie na rozhraní Bengálskeho zálivu a Andamanského mora, súčasť indického teritóriá Andamany a Nikobary.
Ostrovy majú spolu plochu 1841 km² a na 12 z 22 ostrovov žije 36 844 obyvateľov (2011). Značná časť obyvateľstva nemá takmer žiadne kontakty s okolitým svetom a žije tradičným spôsobom života. Podľa odhadov sa roku 2004 približne štvrtina obyvateľstva stala obeťou cunami po zemetrasení v Indickom oceáne.
Geografia
Stredná skupina zahŕňa ostrovy:
Južná skupina zahŕňa ostrovy:
Dejiny
Miestne domorodé obyvateľstvo žije dodnes do značnej miery izolovane, ich jazyky patria k nikobarskej skupine mon-khmérskych jazykov austroazijskej jazykovej rodiny. Malé skupiny domorodcov na juhu Veľkého Nikobaru - okolo 400 ľudí hovorí šompenskými jazykmi, nepodobným iným jazykom. Šompovia sú zrejme potomkami veľmi starej vrstvy obyvateľov juhovýchodnej Ázie, nepoznajú ani oheň. Po roku 2004 bol ich počet odhadovaný na 150.
Meno Nikobary pochádza z Nakkavaram (tamilsky doslova "Krajina nahých"), indického označenia pre ostrovy, používaného čólskými moreplavcami už v 11. storočí.
Európska kolonizácia začala v roku 1754, kedy si ostrovy prisvojila Dánska východoindická spoločnosť. Medzi rokmi 1778 a 1783 sa ostrovy pokúsilo kolonizovať Rakúsko, potom si ostrovy naďalej nárokovali Dáni. Pokusy o osídlenie ostrovov boli kvôli malárii neúspešné a nakoniec Dáni roku 1868 ostrovy predali Britom. Potom boli Nikobary súčasťou britskej Indie (len v rokoch 1942-1945 ich okupovalo Japonsko) a po vyhlásení indickej nezávislosti sa stali súčasťou teritória Andamany a Nikobary v Indii.
Indická vláda v záujme ochrany miestnych obyvateľov na niektoré ostrovy zakázala vstup, povolenie dostávali výnimočne iba niektorí vedci.
Vzhľadom na strategickú povahu ostrovov tu ležia vojenské základne indického námorníctva a letectva.
Boulleville
Boulleville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bouchevilliers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rosidy
Rosidy (lat. Rosidae) alebo (ako podtrieda) ružové (lat. Rosidae) sú veľký taxón (tradične presnejšie podtrieda) dvojklíčnolistových rastlín, v APG IV konkrétne hlavný taxón superrosidov. Zloženie tohto taxónu sa značne líši v závislosti od autora; v súčasnosti je rozšírené jeho vymedzenie podľa APG IV.
Systematika
rosidy:
Charakteristika
Charakteristickými znakmi je 5-početný aktinomorfný kvet s voľnými korunnými lupienkami (sekundárne lupienky môžu byť redukované alebo rôzne modifikované). Vajíčko je väčšinou krasinucelátne.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2019
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2019 boli 31. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov. Konalo sa za účasti 24 tímov od 12.29. septembra 2019 v deviatich mestách v Belgicku, Francúzsku, Slovinsku a Holandsku: Brusel, Antverpy, Paríž, Nantes, Montpellier, Ľubľana, Rotterdam, Amsterdam a Apeldoorn. Po prvý krát sa konali ME v štyroch hostiteľských štátoch. Svoj tretí európsky titul získali Srbi, ktorí vo finále zvíťazili nad Slovinskom. Obhajcovia titulu z Ruska skončili vo štvrťfinále.
Laurière (obec)
Laurière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lavignac
Lavignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gazebo
Paul Mazzolini (* 18. február 1960, Bejrút, Libanon ), viac známy ako Gazebo, je taliansky hudobník. Gazebo je považovaný za legendu žánru italo disco, ktorý je formou euro disca 80 rokov.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2019
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2019 boli 43. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Konali sa od 26. decembra 2018 do 5. januára 2019 v kanadských mestách Vancouver a Victoria. O víťazstvo bojovalo 10 tímov, prvenstvo obhajovali domáci hokejisti, šampiónmi sa stali hokejisti Fínska.
Rozhodcovia
IIHF nominovala 12 hlavných a 10 čiarových rozhodcov:
Legenda
Termín zápasov je uvádzaný v miestnom čase, t. j. UTC-8 a zápasy sa tak hrajú o 9 hodín neskôr v porovnaní so SEČ, používaným na Slovensku.
Konečné poradie
{| border=0 celspacing=0 cellpadding=0 align=center
I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2019 sa hral v Tychách v Poľsku od 8. do 14. decembra 2018.
II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2019 sa hral v Tallinne v Estónsku od 13. do 19. januára 2019.
II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2019 sa hral v Záhrebe v Chorvátsku od 14. do 21. januára 2019.
III. divízia
Turnaj III. divízie MS 2019 sa hral v Reykjavíku na Islande od 14. do 20. januára 2019.
Bouquetot
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charles Durning
Charles Durning (* 28. február 1923, Highland Falls, New York, USA† 24. december 2012, Manhattan, New York) bol americký herec.
Objavil sa vo viac ako 200 filmoch, televíznych predstaveniach a hrách. Vystupoval v nezabudnuteľných rolách policajných dôstojníkov v oscarovom filme Podraz (1973) a kriminálnej dráme Dog Day Afternoon (1975), spoločne s komédiami Tootsie, To Be or Not to Be a The Best Little Whorehouse in Texas. Posledné dva filmy mu získali nomináciu na v Oscara v kategórii za najlepší herecký výkon vo vedľajšej úlohe. Vyhral cenu Tony Award za stvárnenie Big Daddyho v Cat on a Hot Tin Roof v roku 1990.
Počas 2. svetovej vojny prežil Malmédsky masaker.
Je pochovaný na Arlingtonskom národnom cintoríne.
Bouquelon
Bouquelon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta II. triedy 211 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 211''' je cesta II. triedy na Slovensku v okrese Dunajská Streda. Jej dĺžka je 5,835 a prepája Dolný Štál a Topoľníky.
Priebeh trasy
II/211 sa začína na križovatke s I/63, smeruje na severovýchod, križuje trať Bratislava – Komárno a končí na križovatke s II/561.
Dejiny
Cesta vznikla v januári 2019 prekategorizovaním cesty III/1400 v celej dĺžke na cestu II. triedy.