cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Torreta de Guardamar
Torreta de Guardamar je stožiarový vysielač izolovaný od zeme používaný na komunikáciu s ponorkami. Je vyrobený ako priehradová konštrukcia trojuholníkového prierezu. Napriek svojej výške je stále nízky v porovnaní s vlnovou dĺžkou prenášaných vĺn, jeho kapacita je preto zvýšená viacerými lanami spojenými s jeho vrchom končiacimi v pivniciach okolo stožiara. Tieto laná sú elektricky prepojené so stožiarom a v určitých vzdialenostiach sú oddelené izolátormi.
Vysielač používajúci vežu Torreta de Guardamar ako anténu je od spustenia diaľkovo ovládaný z americkej základne námornej komunikácie v španielskej Rote. Na rozdiel od ostatných veľmi nízko frekvenčných vysielačov ako DHO38 v Rhauderfehne nemá Medzinárodnou telekomunikačnou úniou pevne danú frekvenciu a nemá ani volaciu značku.
Vysielač je chránený španielskou námornou pechotou a je označovaný ako "Radio Estacion Naval - Antena LF 380 metros - Guardamar".
Tonneins (obec)
Tonneins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Girard Desargues
Girard Desargues (niekedy tiež Gérard Desargues; * 21. február 1591, Lyon, Francúzsko – † 1661, Lyon, Francúzsko) bol francúzsky matematik, inžinier a architekt. Je známy predovšetkým ako jeden z objaviteľov projektívnej geometrie, v ktorej jeho meno nesie Desarguesova veta. Je po ňom pomenovaný kráter na Mesiaci.
Alkandridas zo Sparty
Poplios Ailios Alkandridas bol dvojnásobný olympijský víťaz v behu na jedno stadion v treťom storočí. Alkandridas, syn Damokratida zo Sparty, si na 250. a na 251. olympijských hrách v rokoch 221 a 225 vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda. Záznam o olympijských víťazstvách Alkandrida je uvedený na niekoľkých starovekých kamenných stélach objavených v Grécku, ktoré tiež uvádzajú, že Alkandridas sa v behu na jedno stadion presadil na všetkých celogréckych hrách, a to počas v dvoch olympiád, čím si dvakrát vyslúžil titul periodonikés (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili periodos (pravidelný obeh). Každé štvorročné obdobie sa nazývalo olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.
Vedecká publikácia Supplementum Epigraphicum Graecum, ktorá obsahuje zverejnené grécke nápisy a štúdie doteraz známych dokumentov tiež uvádza, že Alkandridas zvíťazil aj v behu ťažkoodencov (hoplitodromos) na hrách v Eleutherai.
René Descartes
René Descartes, známy aj ako Cartesius (* 31. marec 1596, La Haye, Francúzsko – † 11. február 1650, Štokholm, Švédsko) bol francúzsky filozof, matematik, predstaviteľ racionalizmu, špeciálnovedný bádateľ vo viacerých prírodovedných odboroch. Hlboko ovplyvnil celú novovekú vedu.
Postupom od metodického pochybovania k nepochybnému Cogito ergo sum (Myslím, teda som) začal obrat k subjektu, k vlastnej filozofii Ja. Descartes sa tým stal predovšetkým priekopníkom v oblasti kritiky poznania.
Descartes začína s bezprostredne danou subjektívnou skúsenosťou jednotlivca.
Česká konfesia
Vznik
Jedinou legálnou nekatolíckou konfesiou v českých krajinách pred rokom 1575 bolo (staro)kališníctvo, ktorého právne postavenie bolo upravené bazilejskými kompaktátami, ktorým sa museli formálne prispôsobiť aj luteráni, zatiaľ čo Jednota bratská bola de iure zakázaná.
René Descartes
Jeho cieľom bolo založiť jednotnú vedu na matematickej báze. Descartes rozpracoval metódu získavania vedeckých poznatkov alebo racionálne zdôvodneného názoru: išlo tu o heuristickú metódu alebo výskumnú techniku (ars inveniendi = umenie objavovať), ktorá spočíva v postupnosti krokov zameraných na riešenie bádateľských problémov (v matematike, prírodných vedách, náboženstve i etike). Táto Descartova metóda kombinuje analýzu a syntézu, pričom analýza predstavuje rozklad problému alebo zložitého predmetu na jeho najmenšie, intuitívne rozoznateľné súčasti a syntéza ho rekonštruuje pomocou prísne logických operácií (dedukcie). Sledujúc pravidlá tejto metódy, Descartes hľadá posledné, základné, večné pravdy. Existencia týchto právd je podľa Descarta daná pravdugarantujúcim bohom (veracitas Dei). Sú však vlastnosti tohto boha nepochybné? V čom môže spočívať istota môjho poznania? Descartes radikalizoval svoju skepsu (pochybovanie) až k - podľa neho - nepochybnému, evidentnému východisku, ktoré sformuloval vo vete, ktorú by sme po slovensky mohli vyjadriť takto: Myslím, teda som (Cogito, ergo sum).
Rozmanitosť vecí - častí celku nie je podla Descarta (podobne ako podľa atomistov) výsledkom kvalitatívnych zmien. Ich kvalitatívnu rozmanitosť chápe ako výraz kvantitatívnej mnohotvárnosti. Preto napr. zviera chápal ako mechanický stroj.
Česká konfesia
Vznik
Za vlády Maximiliána II. sa české nekatolícke stavy snažili dosiahnuť legalizáciu svojej viery zavedením augsburgského vyznania, panovníka však prinútili len k zrušeniu kompaktát (1568). Najväčšia šanca sa naskytla roku 1575, kedy Maximilián zvolal zemský snem, ktorý mal prerokovať nové dane a korunováciu Maximiliánovho syna Rudolfa na českého kráľa. Pri začatí snemu 21. februára 1575 pristúpil panovník na to, že najprv budú prerokované konfesné otázky. Luteránsku väčšinu snemu viedol Bohuslav Felix Hasištejnský z Lobkovic, ktorý pripravoval spoločný postup s českými bratmi. Starokališníci po vedením Jana z Valdštejna sa odmietli na tomto postupe zúčastniť, pretože v ňom (oprávnene) videli ohrozenie vlastnej konfesie. Text konfesie vypracovala zvláštna komisia na začiatku mája a 18. mája ho predložila cisárovi.
René Descartes
V matematike zaviedol pojem premennej, funkcie, sústavu súradníc (tzv. karteziánsku) a založil analytickú geometriu.
Zomrel vo veku 53 rokov na zápal pľúc.
Česká konfesia
Obsah
Konfesia má titul Vyznání víry svaté křesťanské všech tří stavův království českého Tělo a Krev Krista Pána pod obojí přijímajících, je rozčlenená do 25 článkov a jej štruktúra sa do značnej miery podobá augsburgskému vyznaniu. Začína sa článkom o význame Písma, pokračuje článkami o Bohu a Svätej Trojici, ktoré odkazujú na starokresťanské vyznanie viery. Nasledujúce pasáže sa týkajú otázok teologickej antropológie: slobodnej vôle, hriechu, viery, ospravedlnení a podobne. Jedenásty článok sa zaoberá ideou cirkvi (ekleziológiou). Pravdepodobne vôbec najzávažnejší XII. bod sa zaoberá jej konkrétnou realizáciou. V mnohých ohľadoch sú jeho pasáže veľmi radikálne: napríklad moc Petrových kľúčov majú mať všetci služobníci cirkvi, je odsúdená svetská vláda cirkvi vrátane moci cirkevných súdov. Navyše sa odmieta, aby cirkev učila a konala nielen proti Písmu, ale aj čokoľvek, čo Písmo výslovne neprikazuje. Nasledujúce články sa zaoberajú sviatosťami, pätnásty o večeri Pána bol pri prerokovaní konfesie najkontroverznejší, výsledný text stojí na hrane medzi prijatím a odmietnutím reálnej prítomnosti Krista v tejto sviatosti (napriek tomu v bratských vydaniach konfesie boli jeho formulácie ešte zoslabené). Vo zvyšných článkoch nachádzame umiernené protestantské názory na tému pokánia a spovedi, o služobníkoch cirkvi, o bohoslužbe, svetskej vrchnosti, manželstve, pamiatke svätých, o poslednom súde a večnom živote.
Hlavnými autormi konfesie boli novokališnícki teológovia Pavel Pressius a Matěj Dvorský z Hájku, okrem nich text ovplyvnili aj iní novokališnícki učenci, za českých bratov sa podieľal napríklad Jiří Strejc.
Text konfesie je veľmi zmierlivý, teologicky bol pevne zakorenený v domácej duchovnej tradícii, pritom sa inšpiroval Melanchthonovým konzervatívnym luteránstvom. Na žiadosť teológov Jednoty bratskej z neho bola odstránená kritika radikálnejších prúdov reformácie.
Ohlas a ďalší vývoj
Spolu s konfesiou bol kráľovi predložený spis „Patrné důvody ze starých sněmů“, ktorý mal dokázať nadväznosť českých protestantov na pôvodné kališníctvo a tým ich legalitu. Česká konfesia čelila negatívnym reakciám z katolíckej strany ako aj od starokališníkov, ktorí sa ňou právom cítili byť ohrození; ich „Ohlášení a přiznání k svaté staré obecné křesťanské víře podobojí přijímajících“ zo 4. júna 1575 odmietalo novokališnícke nároky na dedičstvo pôvodného utrakvizmu.
Takýto cirkevný poriadok nemohol kráľ Maxmilián II. akceptovať, navyše už predtým vyhlásil, že nemôže konfesiu uzákoniť s ohľadom na pápežského nuncia a na svojich španielskych príbuzných. České nekatolícke stavy preto súhlasili s tým, že konfesiu mu iba „dajú na vedomie“. 20. septembra 1575 cisár získal od zemského snemu prijatie Rudolfa za kráľa, 22. septembra sa uskutočnila Rudolfova korunovácia a potom sa snem rozišiel iba s ústnym prísľubom schválenia českej konfesie. Namiesto toho však nasledoval 5. októbra cisársky mandát, ktorý zakazoval jej tlač.
Česká konfesia zostávala spoločným východiskom českých protestantov v nasledujúcom období, požiadavky na jej uznanie panovníkom zazneli napríklad na zemskom sneme roku 1583. Stala sa aj podkladom pre legalizáciu českého protestantizmu Rudolfovým Majestátom na náboženskú slobodu v roku 1609. Pritom sa realizovalo aj cirkevné usporiadanie podľa návrhu z roku 1575, starokališnícka strana bola v období Majestátu už natoľko oslabená, že tomu nemohla zabrániť. Česká konfesia bola základným dokumentom českej kališníckej cirkvi v nasledujúcich rokoch, zostávala bez zmeny v platnosti aj v priebehu českého stavovského povstania, hoci vláda Fridricha Falckého priniesla kalvinizáciu kališníckeho cirkevného života.
Začiatok pobielohorskej rekatolizácie znamenal zanechanie princípov českej konfesie, cirkevná správa sa podriadila arcibiskupovi, kňazi vysvätení v apoštolské postupnosti sa mohli začleniť do katolíckej cirkevnej správy, kým ostatní museli opustiť krajinu. Medzi exulantmi ani medzi domácimi tajnými nekatolíkmi nepretrvalo žiadne spoločenstvo, ktoré by sa riadilo českou konfesiou; kontinuitu si zachovali len exilové pozostatky Jednoty bratskej, ktoré sa riadili vlastným vyznaním; luteránski a starokališnícki exulanti sa prispôsobili cirkvám hostiteľských krajín.
Pri legalizácii nekatolíckych vyznaní tolerančným patentom cisára Jozefa II. roku 1781 sa neumožnil vznik cirkvi, ktorá sa hlásila k českej konfesii, na tú sa v tom čase napokon takmer zabudlo. Až koncom 19. storočia sa začínal prehlbovať záujem o českú konfesiu najmä v českej cirkvi augsburgského vyznania, značnú zásluhu na tom mal historik českej konfesie Ferdinand Hrejsa. Roku 1919 vyhlásila novo utvorená Českobratská cirkev evanjelická Českú konfesiu za jeden zo základov svojej viery.
Kučeř
Kučeř je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 180 obyvateľov, z toho 93 mužov a 87 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,1 roka (muži 39,8 roka, ženy 46,7 roka).
Ruské národné futsalové družstvo žien
Ruské národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Rusko v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Associacija Mini-futbola Rossii (AMFR). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo už v roku 1997. Jeho najväčším úspechom je zisk dvoch medailí na neoficiálnych majstrovstvách sveta žien.
Vrcholné podujatia
Ruské družstvo sa predstavilo na všetkých turnajoch Svetového turnaja žien, na ktorých zakaždým postúpilo do semifinále turnaja a získalo 2 bronzové medaily.
V roku 2010 získalo bronzovú medailu, keď v semifinále nestačilo na 🇧🇷 a zápas o bronz sa nehral. Druhú medailu pridalo v roku 2013, keď v stretnutí o 3. miesto zvíťazilo po predĺžení nad družstvom Portugalska.
Výsledky
''aktualizované k 22. decembru 2013''
Mesiac (časová jednotka)
Mesiac je časová jednotka. Kalendárny mesiac v gregoriánskom kalendári má 30 alebo 31 dní, výnimku tvorí február, ktorý máva 28 dní, v priestupnom roku 29 dní.
Slovanské názvy mesiacov
== Slovenské historické/ľudové názvy mesiacov == V listinnom a tlačenom materiáli z obdobia do 18. storočia sa najčastejšie vyskytujú latinské názvy mesiacov, ale v niektorých prameňoch sa popri nich nachádzajú aj ľudové pomenovania.
Z roku 1597 je doložený nasledujúci zoznam slovenských mien mesiacov (zoznam ich výslovne odlišuje od českých mien mesiacov, ktoré sú v ňom odlišné), ktorých autorom je Matej Hranica, evanjelický farár: Poznámka: Namiesto w píšeme dnes v, namiesto g píšeme dnes j.
Nowý kalendář z roku 1717 uvádza:
Fándlyho Pilní domajší a polní hospodár uvádza:
Anton Bernolák slovenské názvy mesiacov utvoril podľa češtiny a nezachytil tak ich skutočné používanie.
V česko-nemeckom Jungmannovom slovníku autor hodnotí ako (aj?) moravské a slovenské nasledujúce názvy mesiacov: květen (t. j. máj), čerwen (t. j. jún), sečen (t. j. júl) a srpen (t. j. august).
Podobné, ale pozmenené, slovenské názvy sa nachádzajú aj v iných textoch do konca 19. storočia. Napr. v Domovej pokladnici z r. 1848:
Historický slovník slovenského jazyka (moderný slovník predbernolákovskej slovenčiny) uvádza tieto doklady (popri dokladoch názvov mesiacov latinského pôvodu) slovenských alebo poslovenčených českých názvov mesiacov:
Neosymbolizmus
Neosymbolizmus je umelecký smer z konca 19. storočia. Zakladateľom bol grécky básnik a kritik Jean Moréas. Ako moderný smer v poézií predstavuje refexívno-meditatívnu stránku lyriky. Je to pesimistická a tragická poézia, v ktorej dominujú temné, hlboké tóny a hlboké úvahy. Zdôrazňuje idey humanizmu a vyjadruje túžbu po harmónii. Do poézie prináša novú metaforizáciu. Báseň je ponímaná ako mnohovýznamový text, závisí na interpretácii čitateľa. Základným nástrojom v básňach je symbol. V tvorbe niektorých autorov sa vyskytuje prvok dolorizmu (bolestivosť).
Na Slovensku sa objavil v dvadsiatych a tridsiatych rokoch 20. storočia, Medzi typických slovenských autorov neosymbolizmu patrí Emil Boleslav Lukáč.
Tourliac
Tourliac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obdobie bojujúcich štátov (Čína)
right|thumb|Čína v období bojujúcich štátov right|thumb|Jeden železný a dva bronzové meče z Obdobia bojujúcich štátov right|thumb|Bronzová vojenská prilba zo štátu [[Jen (štát)|Jen]] Obdobie bojujúcich štátov (iné názvy: éra bojujúcich štátov, obdobie/éra Bojujúcich ríš; • 戰國時代 / 战国时代) bolo obdobie čínskych dejín od roku 475 pred Kr. až po zjednotenie Číny pod dynastiou Čchin v roku 221 pred Kr. Spadá pod obdobie Východnej dynastie Čou a predchádzalo mu Obdobie jari a jesene. Názov obdobia pochádza z diela Stratégie bojujúcich štátov (戰國策), ktoré vzniklo medzi 3. a 1. storočím pred Kr.
Nitro Records
Nitro Records je americké nezávislé hudobné vydavateľstvo, ktoré založil v roku 1994 a v začiatkoch riadil Dexter Holland (frontman a spevák skupiny The Offspring) a basgitarista skupiny The Offspring Greg K. Vydavateľstvo je známe pomocou začínajúcim punk rockovým interpretom, ktorí sa másladne stali populárni. Najviac známou je skupina AFI.
Obdobie bojujúcich štátov (Čína)
Premena spoločnosti
V období bojujúcich štátov prebehla bezprecedentná transformácia Číny. Marxistickí vedci vysvetľujú túto zmenu príchodom železa, skôr však ide o násobiaci efekt. Zásadné zmeny sa odohrali na politickej, hospodárskej a demografickej rovine.
Politická transformácia
V predošlých dobách bolo obyvateľstvo delené do dvoch kategórií. Kuo-žen boli slobodní občania, ktorí mohli držať zbraň a Je-žen boli roľníci. Kvôli veľkému množstvu vojen bolo potrebné rekrutovať obrovské množstvo vojakov, a preto sa zotrel rozdiel medzi týmito vrstvami a do vojny boli povolávaní aj roľníci. Splynutie týchto dvoch kategórií do jednej umožnilo väčšiu kontrolu obyvateľstva.
Hospodárska transformácia
V tomto období sa rýchlo rozvíjalo poľnohospodárstvo. Hlavným dôvodom bol príchod železa do Číny zo strednej Ázie a jeho rozšírenie na vidieku. Začali sa používať železné radlice a pluhy ťahané dobytkom. Štáty podporovali intenzifikáciu poľnohospodárstva budovaním zavlažovacích kanálov a ďalších vodných stavieb. Remeselníci, ktorí predtým produkovali takmer výhradne pre aristokraciu, začali vyrábať pre potreby trhu. Došlo k regionálnej remeselnej špecializácii a rozvíjal sa aj diaľkový obchod s luxusným tovarom.
Objavil sa spoločný ekvivalent hodnoty, peniaze. Prvé peniaze pochádzajú zo šiesteho storočia pred Kr. a mali tvar rýľu. Neskôr sa vyrábali aj mince nožovitého tvaru, mince s otvorom v strede, platilo sa aj mušľami kauri. Rozšírenie peňazí stimulovalo rozvoj obchodu a obchodníci sa stáli silnou a sebavedomou vrstvou. Došlo však aj k úžere, a preto sa konfuciánci na obchod pozerali negatívne.
Demografická transformácia
Vďaka zmenám v poľnohospodárstve došloa k prudkému nárastu počtu obyvateľov. V dôsledku zmien vo vlastníctve pôdy od spoločného k súkromnému nastal odchodu obyvateľov z vidieka do miest. V centrách miest, ktoré boli obohnané hradbami, sa nachádzali paláce a konali sa v nich trhy, ktoré boli zároveň aj centrami zábavy. Vďaka urbanizácii sa naštartovali aj zmeny v duchovnej oblasti, ktorých najväčším prejavom bolo oslabenie kultu predkov a rozkvet filozofie. V tejto dobe, ktorá je nazývaná aj zlatým vekom čínskej filozofie, spolu súperilo "sto filozofických škôl" a pôsobili najvýznamnejší filozofi čínskeho staroveku.
Politické dejiny
Rozpad štátu Ťin na tri následnické štáty v roku 453 pred Kr. znamenal koniec obdobia hegemónov a sformoval sa nový medzištátny systém siedmich mocností (čchi siung 七雄). Z hľadiska politických dejín sa dá toto obdobie rozdeliť na štyri časti podľa toho, ktoré štáty v danej dobe dominovali:
Dominancia štátu Wej
Li Kchuejove reformy postupne prevzali ostatné štáty, štát Wej bol ale prvý, v ktorom sa zaviedli a prejavili. Z tejto pozície potom mocensky ťažil a stal sa dominatnou mocnosťou. V polovici štvrtého storočia však utrpel ťažké porážky od štátov Čchi a Čchin a poklesol na pozíciu druhoradej mocnosti.
Dominancia štátov Čchin a Čchi
Po oslabení štátu Wej nebol žiaden štát schopný individuálne poraziť ostatné. Preto sa štáty spájali do mocenských blokov a vytvárali tzv. vertikálne (lien cheng 连横) a horizontálne (che cung 合纵) aliancie. Aliancie medzi štátmi vytvárali tzv. majstri aliancií (cung-cheng-ťia 纵横家), ktorí machiavellistickými spôsobmi vymýšľali stratégie, ako štáty spojiť. Vytvoril sa bezškrupulózny systém vojen, o ktorých vedení vznikali dokonca príručky, napr. Sün-c' Ping-fa 孙子兵法. Popis metód a konania majstrov aliancií je v knihe Stratégie bojujúcich štátov.
V rokoch 350 až 338 pred Kr. uviedol minister Šang Jang v štáte Čchin viacero reforiem, ktoré ho vojensky posilnili. Oslabil moc aristokracie, rozdelil štát do okresov a zaviedol systém vzájomného ručenia pao-ťia 保家, v ktorom je obyvateľstvo rodelené do skupín po piatich rodinách nesúcich kolektívnu zodpovednosť za činy každého člena. V roku 316 pred Kr. expandoval štát Čchi do oblasti dnešného S’-čchuanu, ktorú vďaka veľkým vodným stavbám premenil na obilnicu pre svoje armády.
Štát Čchi roku 314 pred Kr. dobyl štát Jen a vytvoril mocenskú protiváhu štátu Čchin. Vládcovia oboch štátov prijali tituly východný a západný cisár, hoci formálne vládol cisár dynastie Čou. Na začiatku tretieho storočia pred Kr. začal Čchi smerovať svoje útoky na štát Sung, ktorý bol bohatý, pretože ležal na križovatke obchodných ciest. Sung sa im podarilo v roku 286 pred Kr. anektovať, čo vystrašilo ostatné štáty a tie sa proti Čchi spojili do aliancie. Čchi sa pod ich náporom roku 284 pred Kr. zrútilo.
Dominancia štátov Čchin a Čao
Na konci štvrtého storočia sa štátu Čao podarilo dobyť barbarské územia na severe. Od barbarov odpozerali ich taktiku streľby z chrbtu koňa a roku 307 pred Kr. bolo do ich armády začlenené jazdectvo. V 60tych rokoch tretieho storočia utrpel štát Čchin od posilneného Čaa viacero porážok. Preto Čchin v roku 260 pred Kr. vyrazil na Čao s obrovskou armádou a oba štáty sa stretli v bitke pri Čchang Pchingu. V najkrvavejšej bitke v čínskych dejinách, kedy proti sebe stáli takmer polmiliónové armády, zvíťazil štát Čchin a zajatí vojaci štátu Čao boli zaživa pochovaní. Táto bitka rozhodla o zjednotení Číny, pretože po nej sa už štátu Čchin nedokázal nikto vojensky postaviť.
Zjednocovacie boje
Štát Čchin roku 256 pred Kr. anektoval územie čouského klanu a ukončil trvanie dynastie Čou. Roku 249 pred Kr. prevzal čchinský kráľ mandát nebies. Roku 246 nastúpil na čchinský trón kráľ Jing Čeng 赢郑, ktorý spoločne s poradcom Li S'om viedol zjednocovacie boje. V roku 227 pred Kr. dobyli štát Chan a chystali sa na štát Jen, ktorý za Jing Čengom vyslal atentátnika Ťing Kch' 荆轲. Tomu sa však atentát, ktorý sa stal námetom mnohých literárnych diel a filmov, nepodaril a roku 223 bol Jen dobytý.
Na konci dvadsiatych rokov tretieho storočia pred Kr. Čhin postupne dobyl štáty Wej (225), Jen (223) a Čchu (223). Posledný podľahol štát Čchi roku 221 pred Kr. a následne sa Jing Čeng vyhlásil za cisára ríše Čchin a zmenil si meno na Čchin Š' Chuang-ti.
Bojujúce štáty
Medzi sedem bojujúcich štátov patria
Květov
Květov je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 114 obyvateľov, z toho 62 mužov a 52 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,2 roka (muži 42,2 roka, ženy 44,3 roka).
Pandit (objaviteľ)
Pandit (dévanágarí पण्डित - pandita = doslova „učenec“) bolo v druhej polovici 19. storočia označenie pre špeciálne vycvičených zememeračov, ktorí pochádzali z domorodého obyvateľstva a v službách Britského impéria objavovali hornaté oblasti severnej Indie a Tibetu.
V šesťdesiatych rokoch 19. storočia preto britský úradník Thomas George Montgomerie prišiel s návrhom, že by prieskum týchto oblastí mohli zaistiť vycvičení domorodí obyvatelia, ktorí podstatne lepšie zvládajú nedostatok kyslíku na hrebeňoch hôr a majú voľný vstup do oblasti Tibetu. Začalo sa preto s výcvikom obyvateľov z oblasti severnej Indie (napr. ľudí zo Sikkimu), ktorí sa začali označovať ako panditi.
Panditi okrem iného vedeli zaobchádzať so sextantom i ortuťou. Aj napriek výcviku panditov sa občas stalo, že boli vyslaní späť na územie Britskej Indie alebo padli do zajatia. To im však nezabránilo v tom, aby výrazne napomohli v mapovaní vysokohorských oblastí strednej Ázie.
Okrem Nain Singha patrili k významným panditom napr. Kinthup alebo Nain Singhov brat Kišen.
Rôznozubovky
Rôznozubovky (lat. Heterodonta) je rad lastúrnikov. Do tohto radu patrí veľké množstvo morských, zriedka sladkovodných druhov. Nevidíme ich často, lebo bývajú zahrabané na dne, pričom z piesku vytŕča iba trubica – sifón. Sifóny sú pôvodne dva: inhalačný (slúži na nasávanie vody) a exhalačný (má opačnú funkciu), druhotne zrastajú v jeden dvojdielny sifón. Cez sifón zahrabaný mäkkýš prijíma planktónnu potravu i kyslík rozpustený vo vode.
Vývin je cez veliger (alebo iný typ trochofórovej larvy), u sladkovodných môže byť aj priamy. Z morských druhov je známa srdcovka jedlá (Cerastoderma (= Cardium) edule) z celého pobrežia Európy a Chama graphioides zo Stredozemného mora. Najväčším lastúrnikom je rozďava obrovská (Tridacna gigas). Žije v Indickom oceáne a jej hrubostenné lastúry sú veľké asi 1 m a vážia až 250 kg. Sladkovodné druhy reprezentujú dve čeľade: kopýtkovité a kôstkovité.
Nedeľa (Novomeský)
Nedeľa je debutová zbierka básní Laca Novomeského. Prelína sa v nej sociálna línia s avantgardnou. Patrí k asociačnej poézií. Verše idú za sebou na základe asociácií, pretože len tak sa dá zachytiť premenlivá skutočnosť. Typické je pre ňu zhusťovanie skutočnosti do lyrickej skratky a intenzívne prežívanie času, uchyľuje sa až k príbehovosti. Básne sú sociálne a melancholické. Sú asociatívne, pričom hlavným prostriedkom je metafora. Typickou črtou je sociálne videnie. Na svet sa autor pozerá očami slúžky a prostitútky. Snaží sa im pomôcť, ale uvedomuje si, že jeho vyznanie nie je dostatočne silné. Používa depoetizovaný jazyk - bežnú syntax a bežnú skladbu.
Fytogeografia
Fytogeografia alebo geografia rastlinstva alebo rastlinný zemepis je odvetvová vedná disciplína biogeografie zaoberajúca sa časopriestorovými zákonitosťami rozšírenia rastlinstva.
Fysei
Fysei (gr. z fysis) znamená od prírody.
Herakleitos
Podľa Herakleita je fyzei príroda, prirodzenosť, vlastná povaha vecí, ktorá sa rada skrýva.
Táles
Podľa Tála väčšina tých, čo sa prví zaoberali filozofiou, si myslela, že počiatky vecí sú iba v podobe hmoty. Lebo to, z čoho sú všetky veci a z čoho ako z prvého vznikajú a do čoho ako posledného zanikajú, pričom podstata ostáva a menia sa len jej stavy, vyhlasujú za prvok a počiatok (arché) vecí, a to, že nič nevzniká, ani nič nezaniká, veria preto, lebo sú tej mienky, že sa takáto podstata (fysis) vždy zachováva. Teda musí byť určitá podstata, buď jediná, alebo viaceré, z ktorých všetko ostatné vzniká, zatiaľ čo ona sama ostáva zachovaná. Pravda, pokiaľ ide o počet a druh takého počiatku, nie sú všetci rovnakej mienky, Táles však, pôvodca takejto filozofie, hovorí, že je to voda (preto tiež hlásal, že zem spočíva na vode). Možno čerpal túto domnienku z pozorovania, že potrava všetkých vecí je vlhká a že z vlhka vzniká a ním sa živí aj samo teplo (to však, z čoho všetko vzniká, je počiatkom všetkého). Túto domnienku mal teda z tohto i z toho, že semená všetkých vecí majú vlhkú podstatu.
Zoznam obcí departementu Essonne
Toto je kompletný zoznam 196 obcí departementu Hauts-de-Seine.
Mesiáš (náboženstvo)
Mesiáš je židovský spasiteľ, osloboditeľ poslaný Bohom.
Pôvodne, adekvátne obradu potvrdzujúcemu kňazskú alebo kráľovskú hodnosť, slúžil ako prívlastok, neskôr sa však vzťahuje na samého kňaza aj kráľa. Kráľ ako hospodinov pomazaný spravuje osud svojho ľudu ako Jahveho zástupca.
Keď sa politická situácia zhoršuje a ľud trpí, príčina je jedine v kráľovi, pretože boh nemôže robiť chyby, a za neúspechy teda nie je zodpovedný. Preto vzniká názor, že boh sa postará o naozajstného Mesiáša. Zaniká kontinuita medzi osobu kráľa a očakávaným osloboditeľom, hoci ešte žije nádej, že tento Mesiáš bude z Dávidovho rodu. Čoraz tragickejšie historické udalosti (babylonské zajatie) spôsobili, že ríša Mesiáša, ktorú predpovedali proroci a ktorá by znamenala aj Jahveho panstvo nad všetkými národmi, pomaly bledla na akúsi nádej, ktorá sa má splniť v budúcnosti.
V časoch Makabejských sa viera v Mesiáša aktualizovala (esejci) a za rímskej nadvlády sa Židia fanatickým odhodlaním (zelóti) a násilím usilovali pripraviť panstvo Mesiáša (židovská vojna).
Kresťanstvo prevzalo ideu mesiáša z judaizmu. V Ježišovom učení a v spisoch Novej zmluvy sa už osoba Mesiáša a jeho moc posúvajú do duchovnej roviny. Kráľovstvo božie a jeho uskutočnenie nepatrí do politiky, dokonca ani nie do tohto sveta. Vláda Mesiáša nastane po poslednom súde, pri druhom prichode Ježiša.
Zelóta
Zelóta môže byť:
Roëllecourt
Roëllecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Versaillská sústava
Zmluvy boli podpísané medzi víťaznými štátmi Dohody a porazenými Ústrednými mocnosťami Konkrétne išlo o tieto zmluvy:
Všetky tieto zmluvy obsahujú aj identické ustanovenia o Spoločnosti národov a Medzinárodnej organizácii práce.
Fysis
Fysis (gr. z fýó = plodiť, fýomai = vznikať, rodiť sa) je príroda (ako celok), povaha, prirodzenosť prirodzená povaha, konštitúcia nejakej veci (bytosti), prirodzený zákon, pôvod, rod, prírodný poriadok.
Významy slova fysis ako prírodný poriadok, príroda, ktoré nadobudli vo filozofii mimoriadnu dôležitosť, vznikli až v priebehu dlhého vývoja a sú doložené až na konci 5. stor. pred Kr..
Syd Barrett
Roger Keith Barrett (* 6. január 1946, Cambridge, Anglicko, Spojené kráľovstvo – † 7. júl 2006, Cambridge, Spojené kráľovstvo), známy ako Syd, bol jedným zo zakladajúcich členov skupiny Pink Floyd. Vďaka jeho akustickým sólovým albumom je mnohými označovaný ako prvý hudobník žánru psych folk.
Mladosť
Narodil sa v Cambridge v rodine zo zámožnej strednej vrstvy. Jeho otec Arthur Max Barrett bol významným nemocničným a univerzitným patológom a obidvaja spolu s manželkou Winfred povzbudzovali mladého Rogera v jeho muzikantských a umeleckých ambíciách. Ochotne Sydovi dovoľovali, aby spolu s jeho prvými hudobnými skupinami skúšal aj v obývacej izbe ich domu. Keď mal Syd 12 rokov, zomrel mu otec. Syd bol nadaný aj ako výtvarník. Tesne po smrti otca šiel študovať výtvarné umenie na Cambridge Tech. Na tejto škole študoval moderné jazyky aj jeho známy, David Gilmour. Prezývku Syd začal používať ako 14-ročný. Bol inšpirovaný menom džezového bubeníka z Cambridge Sida Barretat.
Hudobná kariéra
thumb|Barrettova gitara.
Začiatky
V roku 1965 sa Syd pripojil ku skupine hudobníkov, ktorí vystupovali pod názvom The Tea Set. Členmi skupiny vtedy boli: Neskôr keď zistil, že v Cambridge koncertuje skupina, ktorá má taký istý názov, zmenili si meno na „The Pink Floyd Sound“ (potom skrátene na „The Pink Floyd“) podľa krstných mien hudobníkov Pinka Andersona a Floyda Councila o ktorých sa Syd dočítal v predslove hudobného kritika Paula Olivera na obale LP platne nahrávok (vydanej roku 1962/ Philips BBL-7512) bluesového gitaristu a speváka Blind Boy Fullera.
Chris Dennis, ktorý pracoval ako zubný technik na základni Royal Air Force bol neskôr odvelený do cudziny. Niekoľko mesiacov potom opustil skupinu aj Bob Klose. Zo Syda sa stal prirodzený líder skupiny. Spočiatku skupina hrala coververzie amerických R&B skladieb, podobne ako ich vtedajší súčasníci The Rolling Stones, The Yardbirds a The Kinks.
1966 – éra psychedelického undergroundu
V priebehu roku 1966 sa skupina začala pokúšať o improvizovaný Rock and Roll, ktorý sa skôr približoval k džezovému spôsobu improvizácie v britskom pope tých rokov reprezentovaného hlavne hudbou podobnou tej, čo hrala skupina The Beatles. V tomto roku bol v Londýne otvorený nový rockový koncertný klub UFO, ktorý sa rýchlo stal obľúbeným stánkom pre koncerty psychedelickej hudby. Atrakciou UFO klubu bola skupina Pink Floyd, ktorej vystúpenia sa stali ešte viac uznávanými po vystúpení v konkurenčnom klube Roundhouse kedy sa skupina Pink Floyd stala jedným z najpopulárnejších predstaviteľov vtedajšej Londýnskej undergroundovej scény psychedelickej hudby.
Kroky ku sláve
Koncom roku 1966 sa skupina Pink Floyd spojila s manažérskym tímom, v ktorom boli producenti Andrew King a Peter Jenner. Títo dvaja manažéri mali dobré vzťahy s Joe Boydom, ktorý sa snažil spraviť si meno jedného z najdôležitejších podnikateľov na britskej hudobnej scéne. V januári 1967 bol Boyd producentom nahrávania v štúdiu Sound Techniques v Chelsea počas ktorého skupina Pink Floyd nahrala demonahrávku skladby „Arnold Layne“. Toto demo King a Jenner ponúkli vtedajšiemu hudobnému gigantovi, vydavateľstvu EMI, ktorého predstavitelia ním boli natoľko ohromení, že ponúkli skupine kontrakt na nahranie albumu.
Skladba „Arnold Layne“ je (podľa Watersových slov) o autentickej osobe transvestitu, ktorá kradla zo šnúr na ktorých si v období detstva vešali Watersova a Barrettova matka svoju bielizeň. Táto téma bola v šesťdesiatych natoľko tabu, že stanica BBC túto skladbu nevysielala. Napriek tomu singel „Arnold Layne“ dosiahol 20. priečku v anglických rebríčkoch a nasledujúci singel „See Emily Play“ postúpil až na 6. miesto.
Tieto prvé dve skladby a aj tretia („Apples and Oranges“) boli diela Syda Barretta. Barrett bol autorom väčšiny z raných skladieb skupiny Pink Floyd a teda aj autorom ich debutového albumu The Piper at the Gates of Dawn, ktorý sa stretol s veľmi pozitívnym ohlasom aj u hudobnej kritiky.
Sláva, drogy a rozpad osobnosti
Úspechy prvého albumu, zvýšený záujem fanúšikov o skupinu, popularita, pocit zodpovednosti za budúcnosť, spolu s experimentovaním s drogami (hlavne LSD) postupne zvyšovali tlak na Syda Barretta, ktorý vyvrcholil do jeho psychickej choroby. Sydovo správanie sa stávalo nepredvídateľným.
V tomto období sa stávalo, že Syd stál na pódiu so skupinou a brnkal jediný akord počas celého koncertu. Inokedy nehral vôbec. Na show The Fillmore West v San Franciscu v skladbe „Interstellar Overdrive“ Barrett postupne rozladil gitaru. Publikum sa bavilo, považovalo toto „číslo“ za šantenie, no zvyšní členovia skupiny z toho zostali zdesení.
Koncom roku 1967 Syd pred jedným vystúpením nadrvil tabletky sedatív a spolu s gelom na vlasy (Brylcreem- zložený z vody, včelieho vosku, minerálneho oleja…) si to votrel do vlasov. Pôsobením tepla a svetla z reflektorov si vytvoril „look“ blikajúcej sviečky… Barrettove stavy z tohoto obdoba sa neskôr stali inšpiráciou pre scény vo filme The Wall.
Po katastrofálnych skúsenostiach z amerického turné požiadala skupina Pink Floyd o spoluprácu Sydovho kamaráta zo školy Davida Gilmoura. Pôvodným zámerom bolo, aby David hral druhú gitaru a v prípadoch Sydových výpadkov ho zastúpil na vystúpeniach. Na niektorých show to tak aj bolo: David hral a spieval a Syd sa iba prechádzal po pódiu, kým sa mu neuráčilo aj niečo zahrať. Zvyšní členovia skupiny boli už otrávení z Barrettovho šaškovania a tak sa v januári 1968 rozhodli Syda nevziať so sebou na vystúpenie na univerzite v Southamptone.
Neskôr sa pokúsili podľa vzoru skupiny The Beach Boys (kde Brian Wilson trpel na schizofréniu) udržať si Syda ako ich dvorného skladateľa, no aj tento nápad sa ukázal ako nerealizovateľný. O Sydových psychotických stavoch je mnoho historiek. Pravdivosť niektorých je sporná, no niektoré sa skutočne stali. Roger Waters hovorí, že ich poslednou spoločnou skúškou bolo nacvičovanie skladby „Have you got it yet?“. Keď ju Syd priniesol do skúšobne, zdala sa celkom jednoduchá. Barrett však počas skúšania neustále menil a komplikoval jej aranžmány. Stále ju hral inak a spieval „Have you got it yet?“. Po hodine pokusov o jej hranie sa zhodli na tom, že túto pieseň nechcú a že sú obeťou Barretovho čudného zmyslu pre humor.
Po vydaní albumu A Saucerful of Secrets v roku 1968 prestal Barrett komponovať skladby pre skupinu. Na tomto albume môžeme nájsť už iba jedno jeho pôvodné dielo, skladbu „Jugband Blues“
V marci 1968 bolo oficiálne oznámené, že Syd Barrett už nie je členom skupiny Pink Floyd.
Sólová kariéra (1968 – 1972)
Po odchode zo skupiny Pink Floyd sa Barrett utiahol do ústrania. Napriek tomu ešte vydal dva sólové štúdiové albumy: The Madcap Laughs a Barrett. Väčšina materiálu pre tieto albumy bola komponovaná od konca roku 1966 do polroka roku 1967, t. j. v Sydovom najproduktívnejšom období.
Album The Madcap Laughs Barrett nahrával v štúdiách EMI na Abbey Road na dvakrát. Zopár nahrávok urobil od mája do júna 1968 (producentom bol Peter Jenner), väčšiu časť albumu nahral od apríla do júla 1969. Producentom nahrávania boli Malcolm Jones (za EMI) v spolupráci s Davidom Gilmourom a Rogerom Watersom. Nahrávky pre druhý album boli produkované omnoho dlhšie po častiach od februára do júla 1970. Výsledný zvuk je oproti prvému albumu omnoho viac uhladenejší, ale Barrett bol pravdepodobne v tomto období v horšom stave. Producentom albumu bol David Gilmour, ktorý hrá na albume na basovú gitaru, Richard Wright hrá klávesy a na bicie hrá bubeník zo skupiny Humble Pie, Jerry Shirley.
Napriek častým návštevám v nahrávacom štúdiu sa dá povedať, že sa Barrett v rokoch 1968 až 1972 venoval hudbe veľmi málo. 24. februára, 1970 sa objavil v rozhlasovej stanici BBC v programe Johna Peela Top Gear, kde zahral päť skladieb, z nich bola iba jedna známa, tri boli pripravené pre album Barrett a nahrávka Two of a Kind bola vydaná na hudobnom nosiči až roku 2001 v kompilácii The Best of Syd Barrett: Wouldn’t You Miss Me?. Autorom hudby a textu tejto skladby bol Richard Wright. Pri vystúpení v programe v rádiu BBC sprevádzali Syda David Gilmour na basovú gitaru a Jerry Shirley na perkusiách. Títo dvaja hudobníci sprevádzali Barretta aj na jeho jedinom živom vystúpení 6. júna, 1970 počas "Music and Fashion Festival" v Olympia Exhibition Hall v Londýne. Trio odohralo štyri skladby ani nie za pol hodiny. Zvuk vystúpenia bol zle mixovaný a tak ich spev až do časti poslednej skladby nebolo vôbec počuť. Pred koncom štvrtej skladby Syd neočakávane položil svoju gitaru a odišiel z pódia.
16. februára, 1971 sa Syd Barrett naposledy objavil v rádiu BBC a nahral v ich štúdiách tri skladby. Všetky tri piesne pochádzali z jeho druhého albumu (Barrett) a boli určené na jeho propagáciu. Po tomto vystúpení mal Barrett vo svojej hudobnej kariére viac ako ročnú prestávku.
Roky 1972 – 2006
Roku 1972 Barrett nakrátko založil spolu s basgitaristom Jackom Monckom a s Twinkom, bývalým bubeníkom alternatívnej rockovej skupiny Pink Fairies, skupinu nazvanú „Stars“. I keď boli spočiatku vnímaní pozitívne ich vystúpenie na Corn Exchange v Cambridge je opisované ako katastrofa. Twink spomína, že po tomto poslednom vystúpení ho Barrett zastavil na ulici a ukázal mu ostrú recenziu o nich a zmizol.
V auguste 1974 Peter Jenner presvedčil Barretta aby sa vrátil do štúdií na Abbey Road v nádeji, že nahrá ďalší album. Nahrávanie trvalo krátko, iba tri dni. Nahratých bolo niekoľko nesúvislých pokusov o bluesové skladby. Jedinou pesničkou, ktorá mala názov je „If You Go, Don't Be Slow“.
Barrett potom nadobro zrušil svoje zmluvy s hudobným priemyslom. Predal hudobnému vydavateľstvu práva na jeho sólové albumy, odcestoval do Londýna, kde sa ubytoval v hoteli. Keď minul peniaze, vrátil sa naspäť do Cambridge, kde potom žil v suterénnom byte domu svojej matky. Ďalšie pokusy o jeho navrátenie (vrátane snahy skupiny The Damned, ktorá chcela aby Barrett produkoval ich druhý album) boli zbytočné. Až do svojej smrti dostával honoráre za jeho diela, ktoré vytvoril pre skupinu Pink Floyd, z každej z kompilácií a z niektorých nahrávok živých albumov a singlov, na ktorých boli jeho skladby.
Nahrávanie albumu Wish You Were Here
Syd Barrett mal jedno často spomínané stretnutie s ostatnými členmi skupiny Pink Floyd počas nahrávania albumu Wish You Were Here. Barrett prišiel neohlásene do štúdia a sledoval ako mixujú skladbu „Shine On Your Crazy Diamond“, čírou náhodou pieseň, ktorej inšpiráciou bol jeho osud. Barret mal zjavnú nadváhu, vyholenú hlavu vrátane obočia. Jeho bývalí kolegovia ho spočiatku ani nespoznali. V jednom z interview pre dokument „Syd Barrett: Crazy Diamond“ v televízii BBC (neskôr bol dokument vydaný na DVD pod titulom The Pink Floyd and Syd Barrett Story) Richard Wright opisuje tento zážitok takto: „''Je to jeden z nezabudnuteľných zážitkov. Prišiel som na nahrávanie 'Shine On..' Vošiel som do štúdia a videl som toho chlapíka sedieť celkom vzadu. Nebol odo mňa ďalej ako vy, ale ja som ho nespoznal. Spýtal som sa, kto je tam vzadu. 'To je Syd', povedal niekto. Bolo to, ako keby niekto do mňa strelil… nedokázal som tomu uveriť. Mal oholenú hlavu, myslím aj obočie, všetko… popritom ako si zubnou kefkou čistil zuby, poskakoval hore-dolu… bolo to hrozné. Bol som hotový, myslím že Roger plakal, myslím, že sme plakali obaja. Bolo to veľmi šokujúce… sedem rokov sme sa nestretli a zrazu toto, práve vo chvíli, keď sme nahrávali túto skladbu. Nechápem- zhoda okolností, karma, osud, ktovie? Ale bol to veľmi silný zážitok.“ Nick Mason v tomto dokumente hovorí: „Keď si spomínam na túto chvíľu, dokážem si živo spomenúť na jeho oči… aj keď bolo toho viacej, čo bolo na ňom neobvyklé.“ Roger Waters vraví: „Dlho som nemohol prísť na to, kto to môže byť.“ David Gilmour dodáva: „Nikto z nás ho nespoznal… vyholený, plešatý a veľmi tučný…''“
Náznak zmienky z tohto stretnutia môžeme vidieť aj vo filme Pink Floyd: The Wall, kde si hlavná postava Pink hraná Bobom Geldofom po tom, ako podľahne tlaku slávy a životných sklamaní, oholí celé telo.
Osobný život
Jeden zo súčasných životopiscov Tim Willis píše v Barrettovom profile z roku 2005, že Syd (pod svojim originálnym menom Roger Barrett) sa v období svojho života v matkinom dome vrátil k svojej ďalšej umeleckej záľube, ktorou bolo maľovanie abstraktných obrazov. Syd bol tiež aj náruživým záhradníkom.
Syd Barrett zomrel 7. júla 2006 vo veku 60 rokov, vo svojom dome v Cambridge. Podľahol rakovine pankreasu.
Sydov hudobný vplyv.
Mnohí hudobníci (jeho fanúšikmi boli napríklad Paul McCartney, Pete Towshend, Marc Bolan (T-Rex) a David Bowie) priznávajú, že boli ovplyvnení Barrettovou tvorbou.
Záujem o spoluprácu so Sydom prejavili na začiatku sedemdesiatych rokov aj Jimmy Page, Brian Eno, alebo skupina The Damned. David Bowie nahral na svoj album Pin Ups z roku 1973 cover verziu skladby „See Emily Play“.
Barretov osud mal veľmi silný dopad na témy tvorby Rogera Watersa. Téma vplyvu psychickej záťaže a psychickej choroby dominovala v legendárnych albumoch skupiny Pink Floyd Dark Side of the Moon z roku 1973 a Wish You Were Here z roku 1975.
Najvýznamnejšie kompilácie
Roku 1988 vydavateľstvo EMI vydalo album pod názvom Opel, ktorý obsahoval Barrettove štúdiové nahrávky a predtým nevydané skladby nahraté od roku 1968 do roku 1970. Na album boli pôvodne pripravené aj remixované verzie predtým nevydaných Floydovských skladieb „Scream Thy Last Scream“ a „Vegetable Man“, ktoré sa nakoniec na finálnej verzii tejto kompilácie neobjavili.
V roku 1993 vyšla trojalbumová kompilácia Crazy Diamond, na ktorých sú doplnené ďalšie verzie tých istých skladieb, ktoré ilustrujú Barrettovu neschopnosť, alebo odmietanie zahrať jednu skladbu viackrát rovnako.
16. apríla, 2001 vydavateľstvo EMI vydalo výberovku The Best of Syd Barrett: Wouldn’t You Miss Me?. Na tomto albume sa nachádza aj dovtedy nevydaná nahrávka „Bob Dylan Blues“ z dema (nahrané r. 1970), ktoré mal vo svojej zbierke David Gilmour.
Tournon-d’Agenais (obec)
Tournon-d’Agenais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marinefunksendestelle Rhauderfehn
Marinefunksendestelle Rhauderfehn v oficiálnych zdrojoch NATO známy ako NATO VLF / MSK Marinefunksendestelle Rhauderfehn je vysielacia stanica s ôsmimi stožiarmi vysokými 352,8 metrov. Nachádza sa na rozhraní okresov Cloppenburg und Leer v Dolnom Sasku v Nemecku. DH038 je jej volací znak. Používa sa na komunikáciu s ponorkami Nemeckého námorníctva a iných námorných síl NATO.
DH038 vysiela od roku 1982 na vlnovej dĺžke 23,4 kHz s výkonom do 800 kW. DH038 používa dáždnikovú anténu z 8 oceľových tubulárnych stožiarov s výškou 352,8 metra. Každý z nich stojí na trojmetrovom keramickom izolátore, ktoré izolujú napätie až do 300 kV. Stožiare sú tiež vybavené valcovitými tlmičmi proti kmitaniu pre lepšie odolávanie búrkam. Vysielač umožňuje vysielať signály ponorkám celosvetovo až do hĺbky približne 30 metrov.
Bathory (hudobná skupina)
Bathory je názov švédskej metalovej skupiny, považovanej za jednu zo zakladajúcich skupín black metalu. Názov pochádza z mena grófky Bátoriovej.
Skupinu založil Thomas Forsberg, známy pod prezývkou Quorthon v roku 1983 najskôr ako Nosferatu, neskôr Elisabeth Bathory a napokon iba Bathory. Do skupiny pribral zopár známych a v roku 1984 vydali svoj prvý album, nazvaný jednoducho Bathory. Tento, spolu s ďalšími dvoma (Return a Under the Sign of the Black Mark) je považovaný za album, ktorý najviac ovplyvnil neskoršie black metalové počiny, hlavne nórskych skupín.
Zelóta (Jeruzalem)
Zelóti (gr. horliví) bola židovská strana utvorená v čase okolo Ježišovho narodenia. Viedol ich Judáš Galilejský, uvedený v knihe Skutky apoštolov (Sk 5,37). Spoločenstvo, ktoré sa prisne pridržiavalo Mojžišovho zákona, no malo silné politické zafarbenie, na rozdiel od apolitickej pasivity farizejov, hlásalo ozbrojený boj. Aj ich pomenovanie svedčí o politickej netrpezlivosti. Ako netrpezliví, „horliví“ nečakali na nastolenie Mesiášovho pozemského panstva, božou vôľou, výlučnými ľubovoľnými božími skutkami. Stúpencom toho hnutia bol aj Ježišov učeník apoštol Šimon. Zelóti sa zúčastnili aj na židovskej vojne.
Bathory (hudobná skupina)
Od tohto albumu je členom skupiny len Quorthon (ktorý bol už predtým vo veľkej miere zodpovedný za hudobnú aj textovú stránku skupiny), s výnimkou štúdiových hráčov, prítomných pri nahrávaní ďalších albumov. V nastúpenom trende pokračuje aj na nasledujúcom albume Twilight of the Gods, ktorý je označovaný za vrcholné dielo skupiny. Neskôr na albumoch Requiem a Octagon sa Quorthon obracia k thrash metalovému žánru, ale tieto albumy boli fanúšikmi (resp. ich časťou, ktorá preferovala epickú tvorbu) prijaté vlažne.
V roku 1996 vychádza konečne dielo ktoré Quorthon plánoval vydať už v začiatkoch Bathory, tým je ďalší klenot Blood on Ice. Kompromis medzi oboma skupinami fanúšikov sa snažil Quorthon vyriešiť albumom Destroyer of World z roku 2001, ktorý vyšiel po štvorročnej prestávke vyplnenej inými projektami, ale albumu je vytýkaná roztrieštenosť, strata invencie a sebavykrádanie. Posledné počiny sú Nordland I a Nordland II, ktoré pokračovali vo vikingských stopách Hammerheart či Blood on Ice. Séria Nordland mala byť pôvodne kvadrológia, no Quorthon žil len tak dlho, aby dokončil prvé dva diely. 7. júna 2004 bol Quorthon nájdený mŕtvy na dlážke vo svojom dome. Ako príčina smrti bolo určené zlyhanie srdca.
Milevsko
Milevsko je mesto v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji.
1. januára 2012 tu žilo 8 761 obyvateľov, z toho 4 251 mužov a 4 510 žien, pričom priemerný vek v meste bol 43,7 roka (muži 42,3 roka, ženy 45,0 roka).
František Hlavička
František Hlavička (* 10. november 1924, Opoj - † 31. júl 2005, Trnava) bol slovenský učiteľ, básnik a výtvarník. Písal aj pod pseudonymom F. H. Agát.