cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mick Jagger
Po roku 2010
Dňa 21. februára 2012 vystúpili Mick Jagger, B.B. King, Buddy Guy a Jeff Beck, spolu sbluesovou skupinou pred prezidentom Barackom Obamom v Bielom dome. Keď Jagger pozval prezidenta k mikrofónu, ten dvakrát zaspieval slová „Come on, baby don't you want to go“. Slová pochádzajú bluesovej coververzie piesne o rodnom Obamovom meste: „Sweet Home Chicago“. V dňoch 19. a 20. mája 2012, v závere sezóny, účinkoval Jagger v programe Saturday Night Live. Zahral v niekoľkých scénkach ako aj niekoľko hitov od Rolling Stones spolu s Arcade Fire, Foo Fighters a s Jeffom Beckom.
Dňa 12. decembra 2012 v Madison Square Garden v New Yorku Jagger spolu s Rolling Stones vystúpil na benefičom podujatí 12-12-12: The Concert for Sandy Relief. V sobotu 29. júna 2013 hrali Rolling Stones na festivale v Glastonbury. Po ňom nasledovali dva koncerty v londýnskom Hyde Parku. Koncert, ktorý bol na tomto mieste prvýkrát od roku 1969, sa konal na 50. výročie vzniku kapely. V roku 2013 si Mick Jagger zaspieval v dvohc nahrávkach na albume jeho brata, Chrisa, Concertina Jack. V júli 2017 Jagger vydal dvojitý „A-singel“ „Gotta Get a Grip/England Lost“, ktorý bol podľa jeho slov „prejavom počudovania nad zmene politickej situácie po Brexite.“ Pre obidve skladby vyšli aj hudobné videá.
Vzťahy s Keithom Richardsom
thumb|Jagger a Richards v roku 1972 počas amerického turné Rolling Stones v San Franciscu Vzťah medzi Richardsom a Jaggerom je médiami charakterizovaný ako kolísavý. Richard o sebe v interview z roku 1998 hovorí, že „myslí že ich vzťah sa podobá rodinným škriepkam. dovolí si na neho kričať preto, lebo nikto iný nemá na to odvahu, nikto iný nie je presvedčený, že by za to bral peniaze. Zároveň dúfa, že si Mick uvedomuje, že je jeho priateľ, ktorý sa ho snaží dostať na správnu cestu.“
V marci 1986 vyšiel skupine Rolling Stones album Dirty Work, ktorý síce kritika vnímala s rozpakmi, no umiestnil sa v USa a v Spojenom kráľovstve zhodne na štvrtej priečke rebríčkov a aj jeho sprievodný singel, „Harlem Shuffle“, sa dostal do Top 5. Vo vzťahoch, ktoré boli medzi Richardsom a Jaggerom na bode mrazu sa Jagger rozhodol, že neabsolvuje koncertné turné so skupinou, ale vycestoval ako sólista na vlastné turné, s tým, že na vystúpeniach účinkoval aj so skladbami od Rolling Stones. Richards túto periódu jeho vzťahu s Jaggerom popisuje ako „tretiu svetovú vojnu“. Výsledkom bolo, že vďaka tejto ich vzájomnej animozite bola kapela tesne pred rozpadom. Jaggerove sólové albumy, She's the Boss (UK No. 6; US No. 13) (1985) a Primitive Cool (UK No. 26; US No. 41) (1987), sa stretli s miernym úspechom. Počas viac menej pasívnej existencie Rolling Stones v roku 1988 vyšiel Richardsov prvý sólový album, Talk Is Cheap (UK No. 37; US No. 24), ktorý bol priaznivo prijatý ako hudobnou kritikou, tak aj zo strany fanúšikov. V Spojených štátoch bol tento album zlatý. V nasledujúcom roku mali The Rolling Stones 25. výročie a vyšiel o nich retrospektívny dokumentárny film, 5x5: The Continuing Adventures of the Rolling Stones.
Dňa 26. októbra 2010 vyšla Richrdsova biografia Life. V Associated Press vyšlo v článku Richardsove vyjadrenie o Jaggerovi, podľa ktorého ho v knihe označil za „neznesiteľného“ a zdôraznil, že ich vzťah bol silne napätý „počas celých desaťročí“. V roku 2015, svoju mienku zmiernil tým, že ho označil za „snoba“. Podporila ho v tomto názore aj Jaggerova dcéra Georgia Mae. Zároveň však dodal, že „ho má aj tak rád, lebo si myslí, že jeho priatelia nemusia byť dokonalí.“
Herectvo a filmová produkcia
Jagger mal tiež aj prerušovanú hereckú kariéru. Najviac ho ako herca preslávila úloha vo filme režisérov Donalda Cammella a Nicolas Roega, Performance (1968) a hlavná postava austrálskeho bushrangera vo filme Ned Kelly (1970). Jagger skomponoval a nahral na syntezátore Moog hudbu k filmu Invocation of My Demon Brother (r. Kenneth Anger, 1969). Sám seba si Jagger zahral vo filme All You Need Is Cash, ktorý v roku 1978 nakrútili v rámci projektu The Rutles, paródie na The Beatles. V roku 1983 hral Jagger úlohu cisára v jednej epizóde americkej televíznej série Faerie Tale Theatre. Určitú hereckú reputáciu Jagger získal potom, ako si zahral vo filmoch ako Freejack (1992), Bent (1997), a The Man From Elysian Fields (2002).
V roku 1995 Mick Jagger spolu s Victoriou Pearmanovou založil produkčnú spoločnosť Jagged Films. Prvé dielo, ktoré produkovali u Jagged Films bol v roku 2001 vojnový film Enigma. V tom istom roku produkovali aj dokumentárny film o Jaggerovi s názvom Being Mick. Dátum vysielania programu, 22. november 2001, bol takmer zhodný s dátumom vydania Jaggerovho štvrtého sólového albumu, Goddess in the Doorway. V roku 2008 spoločnosť nakrútila adaptáciu Cukorovho filmu The Women. Režírovala ho Diane English.
Kolinovce
Kolinovce sú obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.
Mick Jagger
Herectvo a filmová produkcia
The Rolling Stones boli subjektom množstva dokumentárnych filmov, napríklad film Gimme Shelter pochádza z turné v roku 1969, či v roku 1968 nakrútený film Sympathy for the Devil, ktorý režíroval člen filmovej generácie French New Wave, Jean-Luc Godard. V roku 2008 sa venoval skupine Rolling Stones režisér Martin Scorsese, ktorý nakrútil film Shine a Light, obsahujúci zábery z turné Bigger Bang Tour, respektíve z dvoch nočných vystúpení v Beacon Theatre v New Yorku. Jagger bol koproducentom a aj si zahral v krátkej americkej televíznej komediálnej sérii The Knights of Prosperity. V roku 2014 bol koproducentom životopisného filmu o Jamesovi Brownovi, Get On Up. Jagger, Martin Scorsese, Rich Cohen a Terence Winter sú spolautormi a Jagger aj koproducent televíznej série s názvom Vinyl, ktorú premiérovala medzi februárom až aprílom 2016 televízia HBO.
Kolinovce
Polohopis
Obec sa nachádza v Hornádskej kotline na styku pohoria Branisko a Galmus. Predtým Kolínovce, okres Spišská Nová Ves. Stred obce leží v nadmorskej výške 389 metrov n. m., vo východnej časti Hornádskej kotliny, na V od Spišskej Novej Vsi.
Mick Jagger
Vzťahy
Medzi rokmi 1966 až 1969 mal Jagger vzťah s Marianne Faithfullovou, anglickou herečkou, speváčkou, skladateľkou a jednou z hlavných ženských predstaviteliek britskej invázie 60. rokov 20. storočia. Faithfullová je spoluautorkou skladby „Sister Morphine“, ktorá je na albume The Rolling Stones Sticky Fingers (1971). Po rozchode s Faitfullovou, od roku 1969 do 1970 mal Jagger vzťah s americkou afro-americkou herečkou, modelkou a speváčkou Marshou Huntovou. V čase začiatkov ich vzťahu v roku 1969 bola Huntová vydatá za hudobníka Mika Ratledgeho. Jej vzťah s Jaggerom končil v júni 1970, kedy čakala jeho prvé dieťa, dcéru Karis. Huntová je inšpiráciou pre skladbu „Brown Sugar“, ktorá tiež pochádza z albumu Sticky Fingers.
Kolinovce
Susedné obce
Kaľava, Krompachy, Spišské Vlachy
Mick Jagger
Vzťahy
Medzi rokmi 2000 až 2001 mal Jagger vzťah s anglickou modelkou Sophiou Dahlovou. Potom, od roku 2001, mal Jagger vzťah s módnou návrhárkou L'Wren Scottovou. Trval až do roku 2014, kedy Scottová spáchala samovraždu. V závete Jaggerovi zanechala celý svoj majetok, ktorý sa odhadoval na 9 miliónov dolárov. Z týchto peňazí Jagger založil štipendijný fond na strednej škole Central Saint Martins v Londýne. Po smrti Scottovej od roku 2014 je Jagger vo vzťahu s americkou baletkou, Melanie Hamrickovou.
Kolinovce
Názov
Vývin názvu obce
Mick Jagger
Deti
Jagger má osem detí s piatimi ženami. Má päť vnúčat, a 19. mája 2014, potom ako porodila jeho vnučka Assisi (dcéra Jade Sheeny Jezebel Jaggerovej), sa z neho stal pradedko.
Kolinovce
Názov
Nemecký názov: Kohldorf, Kolenitz, Kolenowetz
Mick Jagger
Deti
Dňa 4. novembra 1970 sa narodilo Marshe Huntovej prvé a ich jediné spoločné dieťa, dcéra Karis Hunt Jaggerová. V nasledujúcom roku, dňa 21. októbra 1971, sa Biance Jaggerovej narodila druhá Jaggrova dcéra, Jade Sheena Jezebel Jaggerová. S modelkou a herečkou, Jerry Hallovou, má Mick Jagger štyri deti: prvá, Elizabeth 'Lizzie' Scarlett Jaggerová, sa narodila 2. marca 1984. Druhým je syn, James Leroy Augustin Jagger, ktorý sa narodil 28. augusta 1985. Dňa 12. januára 1992 sa im narodila dcéra, Georgia May Ayeesha Jaggerová a štvrtým je syn, Gabriel Luke Beauregard Jagger, ktorý sa narodil 9. decembra 1997. Pár sa rozišiel potom, ako vyšlo najavo, že Mick mal aféru s brazílskou modelkou Lucianou Gimenez Moradovou, ktorá mu 19. mája 1999 porodila syna Lucasa Mauricea Morada Jaggera. Po smrti dlhoročnej priateľky, L'Wren Scottovej, si Mick Jagger začal s balerínou, Melaniou Hamrickovou. Dňa 8. decembra 2016 sa tejto dvojici narodil syn, Deveraux Octavian Basil Jagger.
Kolinovce
Názov
Maďarský názov: Kolinfalva
Mick Jagger
Rodina
Jaggerov otec, Basil "Joe" Jagger, zomrel vo veku 93 rokov dňa 11. novembra 2006 na pneumóniu. V tom čase boli The Rolling Stones na turné A Bigger Bang, Jagger odletel pozrieť otca do Anglicka a potom ako zistil, že mu je už lepšie, vrátil sa naspäť do Los Angeles. Potom nasledoval koncert, ktorý Jagger dokončil aj napriek tomu, že sa dozvedel, že ten večer jeho otec skonal. Jaggerovi priatelia hovorili, že koncert pokračoval aj preto, lebo „aj Joe by si to tak prial“. Jagger otca označuje za „toho, kto ho v živote najviac ovplyvnil“.
Kolinovce
Dejiny
Prvá zmienka o Kolinovciach je v saskom privilégiu z roku 1312. Roku 1404 kráľ Žigmund Luxemburský daroval obec spišskému farárovi na základinu. Roku 1693 patrila do domínia Spišského hradu. V roku 1900 temer polovica obyvateľov pracovala v priemysle. Obec s radovou ulicovou zástavbou je rozdelená Hornádom na dve časti.
Mick Jagger
Záujmy a filantropia
thumb|Budova [[The Mick Jagger Centre v Dartforde]] Čistá hodnota majetku Micka Jaggera sa odhaduje na 360 miliónov dolárov. Jagger je vášnivý fanúšik kriketu. Je jedným zo zakladateľov servera Jagged Internetworks, ktorý sa zaoberá anglickým kriketom. Má rád aj futbal, respektíve je fanúšikom Anglického národného futbalového mužstva a pravidelne navštevuje Majstrovstvá sveta vo futbale. V roku 1998 bol vo Francúzsku, v roku 2006 v Nemecku, v roku 2010 v Juhoafrickej republike a bol aj v roku 2014 v Brazílii.
Kolinovce
Obyvateľstvo
Vývoj obyvateľstva od roku 1869:
Mick Jagger
Záujmy a filantropia
Jagger podporuje britskú konzervatívnu stranu a verejne vyjadril svoj obdiv Margaret Thatcherovej. V roku 2012 pri udalostiach, pri ktorých hral hlavnú rolu David Cameron, poznamenal, že sa cíti apolitickým a to, čo sa vtedy prihodilo nazval „politickým futbalom“. Predtým, ako prehodnotil svoj postoj, bol Jagger Cameronovým zástancom a mierne aj podporoval Brexit. V augusta 2014 patril Jagger k 200 verejným osobnostiam, ktoré podpísali list v novinách The Guardian, v ktorom verejne prezentovali svoj odpor voči Referendu o nezávislosti Škótska.
Żyrardów
Żyrardów je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat żyrardowski v rovnomennej gmine.
Mick Jagger
Záujmy a filantropia
Jagger je podporovateľom hudby na školách. Je patrónom The Mick Jagger Centre v Dartforde. V lokálnych školách podporuje aj program Little Red Rooster, ktorý má názov podľa jedného z prvých singlov skupiny The Rolling Stones.
Kolinovce
Obyvateľstvo
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (2001):
Mick Jagger
Filmografia
Jagger has appeared in the following films:
Kolinovce
Obyvateľstvo
Zloženie obyvateľstva podľa národnosti (2001):
Agustín Pedro Justo
Mladosť a profesionálne začiatky
náhľad|vľavo|Agustín Pedro Justo v roku 1926. Narodil sa v meste Concepción del Uruguay, jeho otec Agustín Pedro Justo bol guvernérom provincie Corrientes a poslancom za Buenos Aires vo federálnom parlamente. Vo veku 11 rokov sa Agustín Pedro Justo ml. pridal k armáde, kedy začal na Vojenskej akadémii študovať delostrelectvo. Ako kadet sa zúčastnil V roku 1890 tzv. revolúcie z parku, tiež nazývanej revolúcia roku 90, keď spolu s inými kadetmi ukoristili zbrane svojim inštruktorom, no boli spacifikovaní. Justo nakoniec akadémiu vyštudoval v roku 1892 v hodnosti poručíka a pokračoval v štúdiu na Univerzite v Buenos Aires, kde študoval stavebné inžinierstvo. V roku 1902 bol povýšený do hodnosti kapitána. O dva roky neskôr bol jeho vysokoškolský titul uznaný aj ako vojenský inžinier. Následne sa stal profesorom na Vojenskej akadémii pre dôstojníkov a bol povýšený do hodnosti majora. Neskôr pôsobil tiež na Delostreleckej vojenskej akadémii ako profesor a učil telemetriu a telegrafiu. Potom pôsobil ako vojenský atašé v rôznych diplomatických misiách, v tej dobe už v hodnosti podplukovníka. V roku 1910 sa stal veliteľom 4. delostreleckej brigády v meste Córdoba. O päť rokov neskôr bol vymenovaný za riaditeľa Vojenskej akadémie, kde zotrval ďalších sedem rokov. Práve v tejto funkcii získal významné kontakty v armáde a politike. V tejto dobe sa stal podporovateľom politiky Marcela Torcuata de Alveara, ktorý bol hlavným rivalom Hipólita Yrigoyena, vtedajšieho prezidenta republiky a lídra Radikálnej občianskej únie. Potom, čo práve Alvear vystriedal v roku 1922 Yrigoyena vo funkcii prezidenta, bol Justo vymenovaný za ministra vojny. V nasledujúcom roku bol povýšený do hodnosti brigádneho generála a v roku 1927 do hodnosti divízneho generála. Ministrom zostal až do konca funkčného obdobia prezidenta Alveara v roku 1928.
Kolinovce
Farský úrad
Filiálka rimskokatolického farského úradu Spišské Vlachy
Mick Jagger
Filmografia
Jagger mal v roku 1982 účinkovať vo filme Fitzcarraldo. Nakrútili s ním niekoľko, no potom ako odišiel na turné Rolling Stones jeho postavu zo scenára vymazali.
Agustín Pedro Justo
Prezident Argentíny
náhľad|vľavo|Vodcovia vojenského prevratu z roku 1930, José Félix Uriburu a Agustín Pedro Justo. Justo bol síce hlavným spojencom generálna Uruburua pri vojenskom prevrate, no postupne sa snažil od jeho politiky skôr dištancovať a hľadal podporu pre svoju prípadnú prezidentskú kandidatúru. Priamu ponuku stať sa prezidentom od Uriburua však odmietol. Postupne sa mu podarilo získať podporu od odporcov bývalého prezidenta Yrigoyena z jeho vlastnej strany Radikálnej občianskej únie. Aby Justo získal podporu aj od tradičnej konzervatívnej oligarchie, za potenciálneho viceprezidenta si vybral Julia Argentina Pascuala Rocu, ktorý bol synom bývalého prezidenta a dlhoročného lídra Národnej autonomistickej strany Julia Argentina Rocu. Na konci roka 1931 sa konali prezidentské voľby, tieto vyhral práve Justo. Voľby však boli poznačené veľkými volebnými podvodmi a manipuláciami. Úradu prezidenta ujal vo februári 1932 a bol vnímaný ako zástupca tradičnej pravicovej konzervatívnej a katolíckej oligarchie. Justa tak podporovali tri politické strany, konzervatívci, konzervatívna časť socialistov a bývalá časť radikálnej strany, ktorá z nej vystúpila pre nesúhlas s bývalým prezidentom Yrigoyenom. Tieto tri strany sa združili do politického subjektu Concordancia. Nový prezident hneď zrušil výnimočný stav, ktorý bol vyhlásený počas vojenského prevratu v roku 1930. Následne nechal prepustiť bývalého prezidenta Yrigoyena a iných politických väzňov a umožnil mnohým profesorom vrátiť sa do škôl. Prezident Justo sa taktiež postavil proti polovojenskej organizácii založenej jeho predchodcom Uriburom. Zmena nastala aj v prípade, ak došlo k stávke robotníkov, Justo na nich neposlal armádu, ale radšej vyjednával. Aj pre tieto dôvody bola jeho vláda oveľa lepšie prijímaná ako predchádzajúca vojenská vláda. Jeho vláda musela začať rýchlo riešiť aj problémy spojené s celosvetovou hospodárskou krízou. Presadené tak boli úsporné opatrenia a znížili sa verejné výdavky. Vláda presadila rozvoj cestnej infraštruktúry, čím chcela krajinu jednak modernizovať, ale i riešiť jej ekonomické problémy. Justovej vláde sa podarilo výrazne znížiť štátny dlh Argentíny a celkovo zlepšiť finančný stav štátu. Vláde sa taktiež podarilo zlikvidovať deficit zahraničného obchodu. Hlavnou postavou týchto ekonomických úspechov bol minister financií Federico Pinedo. V roku 1935 nechala vláda založiť novú centrálnu banku Banco Central de la República Argentina, ktorá sa stala hlavným nástrojom pre ekonomické reformy.
Vláda však musela čeliť aj častým pokusom o povstanie, o ktoré sa snažili členovia Radikálnej občianskej únie. Armáda však tieto pokusy spravidla rýchlo potlačila, vláda však reagovala zatýkaním a väznením lídrov strany. Bývalý prezident Yrigoyen bol uväznený aj v roku 1933, kedy bol už vážne chorý, o krátky čas zomrel, pričom jeho pohreb sa zmenil na veľkú protivládnu demonštráciu. Justo nechal uväzniť a následne vyhnať aj bývalého prezidenta Alveara, ktorý bol pred tým skôr spojencom Justa. V rovnakom roku musela Argentína riešiť aj vážny obchodný problém s Veľkou Britániou, ktorá už nebola ochotná prijímať toľko argentínskeho tovaru, ako pred tým, pričom uprednostňovala domáci tovar a tovar zo svojich kolónii. Prezident vyslal do Británie viceprezidenta Rocu, aby vyjednal dohodu. Už 27. apríla došlo k podpisu tzv. Dohody Roca - Runciman. Argentína pristúpila na túto dohodu kvôli veľkému tlaku zo strany svojich vlastných domácich poľnohospodárov, chovateľov a potravinárov. Dohoda však bola pre krajinu veľmi nevýhodná, pretože stanovovala dovoznú kvótu, ktorá bola jednak oveľa nižšia, než miera obchodu pred tým a súčasne nižšia, než miera dovozu z kolónii. Na druhej strane musela Argentína ustúpiť britským spoločnostiam v iných sektoroch hospodárstva. Británia tak získala časom fakticky kontrolu nad argentínskym hospodárstvom. Dohoda vyvolala vážne rozdelenie aj v prezidentovej Národnej demokratickej strane, ktorá bola hlavnou časťou veľkej koalície Concordancia. Pozíciu zahraničných spoločností začali využívať niektorí politici, ktorí ju prirovnávali ku koloniálnym časom. Postupne sa tak začali tvoriť rôzne nacionalistické hnutia. Vznikol politický prúd označovaný ako ekonomický nacionalizmus, ktorý poukazoval na nevyvážené obchodné vzťahy Argentíny a jej zahraničných partnerov, kedy Argentína poskytovala oveľa väčší priestor, než poskytovali pre jej podnikateľov a produkty zahraniční partneri u seba. Na medzinárodnej úrovni sa Justo snažil vylepšiť vzťahy s Brazíliou a Uruguajom. Spolu aj s ďalšími krajinami Južnej Ameriky sa snažil vytvoriť dohodu, ktorá by ich spoločne bránila proti prípadným intervenciám zo strany USA. Za zásluhy na urovnaní vojny medzi Paraguajom a Bolíviou dostal Justov minister zahraničných vecí Carlos Saavedra Lamas v roku 1936 Nobelovu cenu za mier, čím sa stal vôbec prvým človekom z Latinskej Ameriky, ktorému sa to podarilo. Prezident Justo skončil vo funkcii v roku 1938, za nového prezidenta bol vybraný Roberto María Ortiz, ktorý aj vyhral voľby a stal sa prezidentom.
Posledné obdobie
Po odchode z funkcie sa Justo úplne stiahol z politického života. Začal sa venovať príprave životopisu prvého prezidenta modernej Argentíny Bartolomého Mitreho, ktorého veľmi obdivoval. Rok po odchode z funkcie túto knihu aj napísal a vydal. V januári 1943 však Justo zomrel, pochovaný je v Buenos Aires.
Bohdan Pomahač
thumb|Jim Maki, jeden z pacientov Bohdana Pomahača Bohdan Pomahač (* 8. marec 1971, Ostrava) je český plastický chirurg. Viedol tím, ktorý vykonal prvú úplnú transplantáciu tváre v Spojených štátoch amerických (celosvetovo bola len treťou).
Narodil sa v rodine chemického inžiniera a učiteľky. Detstvo strávil v Ostrave, víkendy trávila rodina v Morávke v Moravsko-sliezských Beskydoch. Ako mladík bol nadšeným a pomerne úspešným šachistom.
Po ukončení strednej školy v roku 1996 vyštudoval lekársku fakultu Univerzity Palackého v Olomouci. Už počas štúdia bol na stáži v Bostone v Massachusetts, kam sa tiež hneď po absolvovaní univerzity vydal pracovať a kde nastúpil do nemocnice Brigham and Women's Hospital. Problematikou translantácií sa venuje od roku 2004. V roku 2007 sa stal vedúcim popáleninového a traumatologického centra a vedúcim tímu so špecializáciou na transplantáciu tváre. V roku 2013 sa venuje transplantáciám horných a dolných končatín..
Zámok Rychnov nad Kněžnou
náhľad|Letecký pohľad na zámok Zámok Rychnov nad Kněžnou je zámok v severozápadnej časti mesta Rychnov nad Kněžnou, ležiaci v podhorí Orlických hôr asi  východne od Hradca Králové. Spolu s priečelím kostola Najsvätejšej Trojice je zámok jedným z najväčších barokových celkov v Čechách. Autorom tejto architektonickej kompozície je zrejme architekt Jan Blažej Santini-Aichel.
Zámok je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
Dejiny
Rano barokový zámok budoval od roku 1676 František Karel Libštejnský z Kolovrat a následne i jeho syn Norbert Leopold a vnuk František Karel II. Dokončený bol až v priebehu 18. storočia. Okolo roku 1722 stavbu pravdepodobne viedol i známy architekt Jan Blažej Santini-Aichel. V 18. storočí bola v zámku založená rozsiahla obrazáreň obsahujúca nielen rodovú galériu Kolovratovcov, ale i zakúpené obrazy domácich a svetových autorov a ďalšie diela postupne presunuté z iných kolovratovských zámkov. Až do súčasnosti sú tu k videniu napr. obrazy Karla Škréty či Hansa von Aachena. Po roku 1989 predtým znárodnený zámok reštituoval rod Kolovratovcov Krakovských Libštejnských.
China Anne McClainová
China Anne McClain (* 25. august 1998, Decatur, Georgia, USA) je americká herečka a speváčka. Jej kariéra sa začala, keď mala sedem rokov vo filme The Gospel (2005), kde stvárnila postavu Alexis a vo filme Daddy's Little Girls (2007), kde si zahrala Chinu James. Neskôr sa jej dosiahla uznanie za účinkovanie ako Jazmine Payne v televíznom seriáli Tyler Perry's House of Payne (2007 – 2012; 2020 – súčasnosť) a ako Charlotte McKenzie vo filme Grown Ups (2010). Medzinárodne známou sa stala vďaka televíznemu seriálu stanice Disney Channel, A.N.T. Farm (2011 – 2014) a filmoch Descendants 2 (2017) a Descendants 3 (2019). V roku 2018 začal hrať v seriáli stanice CW, Black Lightning (2018 – 2021) ako Jennifer Pierce / Lightning.
McClain začala svoju hudobnú kariéru v roku 2005 ako členka sesterskej skupiny 3mcclaingirls so svojimi sestrami Sierrou a Lauryn. Jej prvým profesionálnym singlom bol „Your Biggest Fan“ s Nickom Jonasom na albume soundtracku k seriálu Jonas L.A. (2010). V roku 2011 podpísala zmluvu s Hollywood Records ako sólová speváčka aj so sesterskou skupinou známou ako McClain Sisters. Jej debutovým sólovým singlom sa stala pieseň „Dynamite“, ktorá vyvrcholila na druhom mieste v americkom rebríčku Kid Digital Songs a jej druhý singel „Calling All the Monsters“ obsadil priečku č. 1. Soundtrackový album k A.N.T. Farm strávil v roku 2011 päť týždňov v hitparáde Billboard Kids a za prvý týždeň vydania sa ho predalo 14 000 kópií. Billboard ju tiež označil za šiestu najpredávanejšiu umelkyňu digitálnych piesní pre deti za rok 2012. V roku 2017 jej singel „What's My Name“ z filmu Descendants 2 vyvrcholil na niekoľkých hitparádach Billboard a 10. novembra 2017 bol ocenený zlatom s predajom pol milióna kópií. V júni 2020 si jej sesterská skupina zmenila názov na Thriii.
Jozef Škultéty
Prof. dr. Jozef Škultéty (* 25. november 1853, Potok – † 19. január 1948, Martin) bol slovenský literárny kritik, historik, jazykovedec, publicista a prekladateľ. Pochovaný je na Národnom cintoríne v Martine.
Život
Študoval na slovenskom gymnáziu v Revúcej, po jeho ukončení zložil učiteľské skúšky v Kláštore pod Znievom a stal sa učiteľom na ľudovej škole vo Vrútkach. V štúdiách pokračoval v Budapešti a stal sa budapeštianskym dopisovateľom Národných novín. Potom pracoval na školskom inšpektoráte v Rimavskej Sobote, kde pomáhal pri zostavovaní školských učebníc.
V roku 1879 odišiel do Martina a stal sa úradníkom novozaloženej českej banky Slávia. Spočiatku spoločne s Vajanským, neskôr sám redigoval obnovené Slovenské pohľady (v rokoch 1881 – 1919). Neskôr bol aj ich vydavateľom. Súčasne bol aj redaktorom Národných novín. Redigoval Slovenskú knižnicu, časopis Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Letopis Matice slovenskej a Zborník Matice slovenskej. Za priestupky a politické postoje bol šesťkrát odsúdený. V rokoch 1938-1948 bol aj predsedom Muzeálnej slovenskej spoločnosti.
Písal o významných osobnostiach slovenskej literatúry, pre maďarskú verejnosť vydal stručné Dejiny slovenskej literatúry. Literatúru pokladal za hlavný prejav národného života (Stodvadsaťpäť rokov zo slovenského života, O Slovákoch). Prekladal z ruskej literatúry.
V roku 1939 pri vzniku 1. Slovenskej republiky pomenovali po ňom 2. pešiu divíziu armády SR.
Vzťah k Masarykovi a Hlasistom
Pre Škultétyho bol charakteristický opatrný prístup k predstaviteľom československej orientácie. Nezúčastnil sa na veľkej Československej národopisnej výstavy v Prahe v roku 1895, kde bolo zo Slovenska 115 účastníkov, do Prahy zavítal až na oslavy storočnice narodenia Františka Palackého v roku 1898. V roku 1887 v Martine pod hlavičkou Živeny zorganizovali výstavu slovenských výšiviek, medzi hosťami zo zahraničia bol aj T. G. Masaryk, s ktorým sa stretli Škultéty aj Vajanský. Masaryk sa potom na Slovensko (do Bystričky) vracal každé leto a redakciu Národných Novín pravidelne navštevoval. Popri zhode v odmietaní Riegrovej pro-uhorskej politiky ostávali rozpory ohľadom Vajanského orientácie na Rusko, ktoré kulminovali Vajanského článkom v Národných Novinách o Masarykových postojoch: Masaryk Martin a Škultétyho s Vajanským naďalej navštevoval, hoci ich názory sa nezblížili. Svoju motiváciu v liste Kramářovi v r. 1889 vysvetľoval: Vzájomná nevraživosť sa vystupňovala v r. 1901, keď Škultéty napísal seriál článkov v Národných novinách s názvom Literatúra a obrodenie.
Škultétyho koncepcia slovenských literárnych dejín
Hoci Škultéty nikdy nenapísal vlastné dejiny slovenskej literatúry (ak odhliadneme od náčrtu písaného pre maďarské obecenstvo ), mal vlastnú koncepciu týchto dejín, ktoré sa v mnohom líšili od Vlčkových, na ktorých spolupracoval. V najucelenejšej podobe ich vyjadril v 1. ročníku Slovenských pohľadov. V Škultétyho ponímaní sa slovenské literárne dejiny začínajú bernolákovcami - jazykovedným dielom Bernoláka a básnickým dielom Hollého. Na nich nadviazal Štúr. Škultéty neprikladal veľký význam česky písanej literatúre v Uhorsku, táto podľa neho neprispela podstatne k slovenským literárnym dejinám.
Prevrat v r. 1918
Potom, ako V. Šrobár na sociálno demokratickej manifestácii v Liptovskom Mikuláši 1. mája 1918 prečítal svoju rezolúciu (tzv. Mikulášsku rezolúciu), sa túto spoločne s M. Hodžom a ďalšími účastníkmi budapeštianskeho stretnutia v záujme maximálneho propagandistického účinku snažili rozšíriť do čo najväčšieho počtu tlačových orgánov doma i v zahraničí. J. Škultéty v Národných novinách publikoval text rezolúcie 4. mája, zmenil však kľúčovú Šrobárovu formuláciu a miesto "uhorskej vetvy česko-slovenského kmeňa" uviedol "Slováci" s poznámkou pod čiarou, že toto pomenovanie je v texte rezolúcie ináč označené. Predseda SNS M. Dula, ktorý rukopis Šrobára Škultétymu odovzdal, písal o tom v liste z 3. mája nasledovne:
Škultéty sa zúčastnil dopoludňajšej časti dôvernej porady SNS v Turčianskom Sv. Martine 24. 05. 1918, ale aktívne sa nezapojil do rokovania. V zápisnici je zmienka o tom, ako predseda M. Dula žiada a na inom mieste Škultéty sa martinského deklaračného zhromaždenia 30. októbra 1918 ako "českého podniku" nezúčastnil. Jeho meno nefiguruje ani medzi 106 signatármi deklarácie ani medzi členmi výkonného výboru Slovenskej národnej rady, ktorej menoslov uverejnili Národné Noviny 7. novembra 1918. Až v definitívnej zostave Národnej rady, ktorú vytvorili kooptovaním (a jej zoznam bol uverejnený až v r. 1930) sa Škultéty ocitol na 9. mieste za Turiec. V polovici novembra (12. novembra 1918 čsl. vojská obsadili Turč. Sv. Martin) víta Škultéty udalosti: 15. novembra 1918 boli české vojská nútené odstúpiť do Ostravy. Minulé spory s Hodžom a Šrobárom spôsobili, že Škultéty nebol vymenovaný za člena slovenského klubu pražského parlamentu - Revolučného národného zhromaždenia. Jeho rozsiahla erudícia v oblasti slovenskej histórie a slovensko-maďarských vzťahov však bola dôvodom, prečo bol dočasnou čsl. vládou požiadaný (spolu s Fedorom Houdkom a Igorom Hrušovským), aby sa zúčastnil práce parížskej mierovej konferencie, na ktorú odcestoval 11. januára 1919 a na ktorej zotrval do 23. marca 1919.
Od roku 1919 sa (spolu s J. Vlčkom) stal doživotným správcom Matice slovenskej. V rokoch 1921-1923 pôsobil ako pedagóg na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Na Karlovej univerzite v Prahe mu bol udelený v roku 1921 titul Doktor honoris causa. 14. septembra 1921 bol dekrétom prezidenta Masaryka vymenovaný za prvého profesora v odbore reči a literatúry československej na Univerzite Komenského a prvým slovenským profesorom na Filozofickej fakulte vôbec. Tiež pôsobil na FF UK ako prodekan.
Vzťah k Vojtechovi Tukovi
Dobré vzťahy medzi Škultétym a Vojtechom Tukom boli všeobecne známe. V roku 1929 sa v Tukovom procese sám prihlásil za svedka a svedčil v prospech obvineného Tuku. Potom, ako sa Tuka stal predsedom slovenskej vlády, vymenoval 12. decembra 1940 Škultétyho za člena Kultúrnej komisie pri predsedníctve vlády.
Pred národným súdom
Porážku Slovenského štátu komentoval slovami:
Dielo
náhľad|Hrob na [[Národný cintorín|Národnom cintoríne v Martine]] Literárna história:
Vedecké dielo:
Edičné práce – spisy:
Iné:
Preklady:
Výbery:
Nueil-sur-Layon
Nueil-sur-Layon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bielawa
Bielawa je mesto v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve v okrese Powiat dzierżoniowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 31 108 obyvateľov (30. 6. 2007).
Česko-slovenská hokejová liga 1992/1993
náhľad|logo FHL
Gmina Czermin (powiat mielecki)
Gmina Czermin je vidiecka gmina v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Česko-slovenská hokejová liga 1992/1993
Titul získalo družstvo HC Sparta Praha, keď vo finále porazilo HC Vítkovice 3:1 na zápasy v sérii hranej na 3. víťazné zápasy. Nevypadol nikto. Súťaž sa dohrávala po zániku Česko-Slovenska. 10 českých tímov postúpilo do novovzniknutej Českej hokejovej extraligy. K nim pribudli postupujúci HC Stadion Hradec Králové a KLH Vajgar Jindřichův Hradec. Do novovzniknutej Slovenskej hokejovej extraligy postúpili 4 družstvá z federálnej ligy. K nim pribudlo 6 postupujúcich z 1. slovenskej národnej hokejovej ligy a to HC Nitra, HK Spišská Nová Ves, Hutník ZŤS Martin, ZPA Prešov, Hk 32 Liptovský Mikuláš a ZTK Zvolen.
Hrací plán
V súťaži štartovalo 14 účastníkov. Najprv sa stretli všetky družstvá dvojkolovo každý s každým, čiže 26 zápasov. Po tejto prvej časti nasledovala druhá, kde sa párne družstvá stretli dvojkolovo s nepárnymi po úvodnej časti. Výsledky prvých 26. kôl sa započítavali. Po základnej časti nasledovalo play-off. Družstvá na prvých štyroch miestach postúpili priamo do štvrťfinále. Družstvá na 5. - 12. mieste hrali osemfinále. Pre družstvá na 13. a 14. mieste sa súťaž skončila po základnej časti.
Káder majstraSparta Praha
Brankári: Ivo Čapek, Radek Tóth
Obrancovia: Jan Boháček, Robert Kostka, Jiří Kročák, Pavel Táborský, Jiří Vykoukal, Václav Burda, Pavel Šrek, Leo Gudas, Zdeněk Toužimský
Útočníci: Pavel Geffert, Milan Kastner, David Výborný, Jiří Zelenka, Petr Hrbek, Michal Sup, Vladimír Petrovka, Martin Rousek, Ladislav Svoboda, Luboš Pázler, Jaromír Kverka, Zbyněk Kukačka, Jiří Hlinka, Tomáš Kotrba, Petr Podhorocký, Jan Pína
Elektrónový mikroskop
náhľad|Elektrónový mikroskop firmy Siemens z roku 1973 v 1973 v Musée des Arts et Métiers v Paríži. Elektrónový mikroskop je mikroskop, ktorý zobrazuje povrch alebo vnútornú štruktúru vzorky pomocou elektrónov.
Elektromagnetická "šošovka" je v princípe cievka, ktorej magnetické pole pomocou Lorentzovej sily ohýba a usmerňuje lúč elektrónov. Elektrostatická šošovka je zariadenie, ktoré na základe Coulombovho zákona dokáže usmerňovať tok elektricky nabitých častíc.
Jedným zo základných parametrov všetkých mikroskopov je ich rozlišovacia schopnosť. Rozlišovacia schopnosť mikroskopu je úmerná vlnovej dĺžke pozorovaného žiarenia. Elektróny majú ale približne 100 000 × kratšiu vlnovú dĺžku ako majú fotóny viditeľného svetla, a preto má elektrónový mikroskop omnoho vyššiu rozlišovaciu schopnosť (0,05 nm) ako majú optické prístroje (okolo 200 nm). Zväčšenie špičkových mikroskopov dosahuje až 10 000 000 ×.
Elektrónové mikroskopy umožňujú skúmať anorganické aj organické vzorky. Sú schopné identifikovať atómy, merať elektrické, fyzikálne a chemické vlastnosti materiálov, ale neumožňujú pozorovať procesy v živých bunkách.
História
Prvý prototyp elektrónového mikroskopu bol vytvorený v roku 1931 nemeckými inžiniermi Ernstom Ruskom a Maxom Knollom. Napriek tomu, že tento prístroj zväčšoval pôvodne len štyristokrát, bol prvým, ktorý predstavoval princípy elektrónového mikroskopu. O dva roky neskôr Ruska postavil elektrónový mikroskop, ktorý presiahol najlepšie možné rozlíšenie optického mikroskopu.
Reinhold Rudenberg, vedecký vedúci spoločnosti Siemens dal v roku 1931 patentovať elektrónový mikroskop, hnaný rodinnou chorobou, so zámerom pozorovať vírusové častice poliomyelitisu. V roku 1937 začal Siemens finančne podporovať Rusku a Bodo von Borriesa vo vyvíjaní elektrónového mikroskopu. Siemens taktiež zamestnal Ruskovho brata Helmuta na rozvoj aplikácií, najmä na prácu s biologickými vzorkami.
V tom istom desaťročí Manfred von Ardenne vytvoril riadkovací elektrónový mikroskop a taktiež univerzálny elektrónový mikroskop.
Siemens vyprodukoval prvý komerčný transmisný elektrónový mikroskop (TEM) v roku 1939, ale prvý použiteľný elektrónový mikroskop bol postavený v roku 1938 Elim Franklinom Burtonom a študentmi Cecil Hallovou, Jamesom Hillierom a Albertom Prebusom na Torontskej univerzite.
Hoci moderné elektrónové mikroskopy dosahujú až dvojmiliónového zväčšenia, sú stále založené na Ruskovom princípe. Elektrónový mikroskop je dôležitou súčasťou mnohých laboratórií.Výskumníci ich používajú na pozorovanie biologických materiálov ako napríklad mikroorganizmov a buniek, široké spektrum veľkých molekúl, vzoriek lekárskej biopsie, kovové a kryštalické štruktúry a charakteristiky rôznych povrchov a nových materiálov. Elektrónový mikroskop je taktiež využívaný na overovanie kvality a na analýzu príčin zlyhaní v priemysle, najmä vo výrobe polovodičových súčiastok.
Gmina Czermin (powiat mielecki)
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Mielec.
Gmina Czarnocin (powiat kazimierski)
Gmina Czarnocin je vidiecka gmina v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve.
Má rozlohu 69,53 km² a žije tu 4176 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 60,06 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kazimierza.
Balham
Balham je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 142 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Arpádovci
Arpádovci alebo Árpádovci bol pôvodne najmocnejší náčelnícky rod staromaďarského kmeňového zväzu (asi 8801 000), neskôr vládnuci rod Uhorska (10001301). Z dynastie pochádzalo celkovo 24 uhorských kráľov. Čakatelia na trón z rodu Arpádovcov (budúci králi) boli aj vládcami Nitrianskeho pohraničného kniežatstva na území Slovenska v rámci Uhorska v rokoch 10461108 a rôzni Arpádovci boli s prestávkami kniežatami Nitrianska už aj v rokoch 9551046. Niekoľkí Arpádovci boli tiež kniežatami južného pohraničného vojvodstva (zhruba severné Chorvátsko) v 11. a 12. storočí.
Staromaďarské kmene sa na prelome 9. a 10. stor. usadili v Panónskej kotline. Živili sa rabovaním okolitých území a viacerí panovníci ich využívali aj ako žoldnierov. Zlom nastal v roku 955 po bitke pri rieke Lech. Veľká väčšina náčelníkov aj bojovníkov bola na mieste zabitá a preživší bojovníci sa vrátili na pôvodné táboriská v Panónii, kde sa natrvalo usadili.
Po tomto období vystúpili do popredia potomkovia Arpáda, ktorí sa bitky nezúčastnili, Gejza a Michal. Zanechali výbojný spôsob života a začali spolupracovať so slovanskými rodmi, prijali kresťanstvo a miestny spôsob života. Zapojili sa do delenia Veľkej Moravy. Za svoju moc vďačia podpore slovanských rodov a pričinili sa o potlačenie staromaďarských náčelníkov. Neskôr delenie Veľkej Moravy skončilo vytvorením  uhorského,  poľského  a českého kráľovstva ( tri prúty kráľa Svätopluka ).
Gejza a jeho syn Štefan I. sa spojil s veľmožmi Huntom a Poznanom. Štefan I. sa oženil s dcérou bavorského kniežaťa Henricha Svárlivého, ktorý bol spojencom českého kniežaťa Boleslava II a poľského kniežaťa Meška I. Predovšetkým ich pomocou sa podarilo Štefanovi poraziť odpor  Kopáňa  a staromaďarských náčelníkov.
Arpádovci, ktorí vládli Uhorsku
''Poznámka: Všetci uhorskí vládcovia a dátumy pred Gejzom sú historicky sporné. V skutočnosti tiež existovali viacerí náčelníci jednotlivých kmeňov. Najskôr od Gejzu možno tiež hovoriť o uhorskom štáte.''
Dejiny rodu Arpádovcov
Zakladateľom rodu bol legendárny Arpád. Vládcovia po smrti Arpáda (presnejšie po r. 900 (?907) – 955) sú sporní (pozri vyššie). Približne v roku 907 (bitky pri Bratislave) každopádne starí Maďari zničili ústrendú moc Veľkej Moravy, v 20. rokoch 10. storočia dobyli južnú časť Nitrianska (zhruba Podunajská nížina a časť severného stredného Maďarska). Súčasne pokračovali výboje napríklad aj smerom do dnešného Rakúska, ktoré však (okrem dnešného Burgenlandu) museli Maďari opustiť v roku 955 po bitke na Lechu.
Zoltánov vnuk, kmeňový náčelník Gejza I. (972997) prijal s celou rodinou krst a vytvoril pred rokom 970 v dnešnom (severo)západnom Maďarsku a Burgenlande kniežatstvo. Jeho syn Štefan I. bol v roku 1000 menovaný za kráľa (vznik Uhorského kráľovstva) a do roku 1006 si podmanil aj staromaďarské kmene na okolitých územiach. Stal sa prvým kráľom, ktorý bol kanonizovaný (podrobnosti pozri v článku Štefan I.).
Po Štefanovej smrti, ktorý nezanechal mužského potomka, sa situácia nevyvíjala priaznivo. O nástupníctvo sa strhol boj medzi Štefanovým synovcom Petrom (10381041, 10441046), synom jeho sestry Márie a benátského dóžu z rodu Orseolo, a medzi Samuelom z rodu Aba (10411044). Po Abovom zavraždení a vyhnaní Petra získal trón Zoltánov pravnuk, vnuk Michala a syn Vazula (Vasila) Ondrej I. Všetci nasledujúci arpádovskí uhorskí panovníci  sú potomkami Vazula (Vasila).
Vedľa Štefana I. bol jedným z najvýznamnejších členov rodu Belo IV., ktorý vládol v 13 storočí.
Černíkov
Černíkov je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 333 obyvateľov, z toho 160 mužov a 173 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 41,6 roka, ženy 42,1 roka).
Arpádovci
Dejiny rodu Arpádovcov
Arpádovci vymreli roku 1301.
Nyoiseau
Nyoiseau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miremont (Puy-de-Dôme)
Miremont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Firework
„Firework“ je pieseň americkej popovej speváčky a skladateľky Katy Perry. Pieseň pochádza z jej tretieho štúdiového albumu Teenage Dream. Bola 26. októbra 2010 vydaná ako tretí singel z albumu. Firework sa dostal na prvé miesto americkej hitparády Billboard Hot 100. Pieseň napísala Katy Perry, Stargate, Sandy Vee a Ester Dean, a produkovali ju Stargate a Sandy Vee.
Externé odkazy
Oficiálny videoklip k piesni „Firework" na YouTube
Gmina Czernichów (powiat żywiecki)
Gmina Czernichów je vidiecka gmina v Poľsku v Sliezskom vojvodstve.
Má rozlohu 56,26 km² a žije tu 6527 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 116,01 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Żywiec.
Celestíni
Celestíni alebo celestináni (lat. Congregatio Coelestinorum, Ordo Coelestinensium) bol katolícky rehoľný rád, ktorý vznikol z benediktínskeho rádu. Ich heslom bolo benediktínske Ora et labora, ich kláštory sa nazývajú paraklety (podľa úcty k Duchu Svätému, Paraklétovi). Ich zakladateľom bol pustovník Pietro Angeleri del Morrone (Murrhone alebo de Morone; neskorší nešťastný pápež Celestín V.), ktorý zriadil v roku 1254 v talianskych Abruzzách prvú celestínsku pustovňu.
V českých krajinách mali celestíni konventy v Ojvíne a v Prahe u sv. Michala pod Vyšehradom (prvý fungoval iba 180 a druhý 33 rokov - ojvínsky konvent zanikol v 16. storočí, pražský konvent zničili v roku 1420 táboriti), hojnejšie zastúpení boli najmä v Taliansku a vo Francúzsku. Koncom 18. storočia členovia rádu úplne vymreli.
UC Sampdoria
Sampdoria v súčasnosti hrá v súťaži Serie A. Klubové farby sú modré a biele s bielo-červeno-čiernymi pásikmi. Sampdoria hrá svoje domáce zápasy na štadióne Stadio Luigi Ferraris, ktorý má kapacitu 36 536 divákov a ktorý tiež používa klub CFC Janov. Zápasy medzi týmito dvoma súpermi sa označuje ako Derby della Lanterna.
Sampdoria vyhrala scudetto počas svoje histórie raz a to v roku 1991. Štyrikrát klub vyhral Taliansky pohár - Coppa Italia (v rokoch 1985, 1988, 1989, a 1994). Na Európskej scéne vyhrali Pohár víťazov pohárov UEFA v roku 1990. V roku 1992 sa dostali do finále Ligy majstrov, prehrali tu s Barcelonou 1-0 v predĺžení.
Káder mužstva
Súčasná zostava:
12px|Kapitán klubu
Bierutów
Bierutów je mesto v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve v okrese Powiat oleśnicki v rovnomennej gmine.
Žije tu 5 080 obyvateľov (30. 6. 2007).
Ignoratio elenchi
Ignoratio elenchi (lat.) je nepoznanie argumentu na vyvrátenie protikladného tvrdenia. Logická chyba v dôkaze, pomenovaná zámena tézy a spočívajúca v tom, že sa nedokazuje téza, ktorú treba dokázať, ale iná.
Externé odkazy
Drogreden
Zoznam ekumenických patriarchov Konštantínopolu
náhľad|Znak konštantinopolského patriarchu [[Vartholomeos I.|Vartholomea I]]
Metrov nad morom
Skratka m n. m. znamená „metrov nad morom“ a používa sa na označenie nadmorskej výšky vyjadrenej v metroch. Keďže prvé písmeno m v skratke je označenie jednotky SI, píše sa bez bodky.
Zoznam ekumenických patriarchov Konštantínopolu
Zoznam konštatinopolských patriarchov (alebo carihradských patriarchov) obsahuje zoznam ranokresťanských biskupov na biskupskom stolci v starovekom gréckom meste Byzantion a zoznam biskupov, arcibiskupov a patriarchov na biskupskom/patriarchálnom stolci v hlavnom meste Byzantskej (a neskôr Osmanskej) ríše - Konštantínopole (dnešný Istanbul). Titul ekumenický patriarcha použil oficiálne prvýkrát Ján IV. Neustét. Minimálne od roku 1054 (Veľká východná schizma) má zmysel o týchto osobách hovoriť aj ako o pravoslávnych (ortodoxných) ekumenických patriarchoch. Údaje a existencia najstarších predstaviteľov tohoto zoznamu býva spochybňovaná.
Obdobie biskupstva a arcibiskupstva (do roku 451)
Biskupstvo v Byzantiu vzniklo najneskôr v 2. storočí, hierarchicky spadalo bod metropolu v tráckej Heraklii. Po vzniku Konštantínopola sa biskupstvo vďaka rastúcemu vplyvu mesta osamostatnilo a stalo metropolitným biskupstvom (arcibiskupstvom). Už na prvom konštatinopolskom koncile sa zvýraznilo výnimočné postavenie konštatinopolského stolca, a od 4. ekumenického koncilu v Chalcedóne definitívne konštatinopolskému arcibiskupstvu náležal titul patriarchát a druhé miesto v cirkevnej hierarchii za rímskym biskupstvom.
Konštatinopolskí patriarchovia v období Byzantskej ríše (4511453)
Do zániku Byzantskej ríše v roku 1453 (dobytie Konštantínopola Turkami) boli konštantínopolskí patriarchovia v mocenskej sfére byzantských (východorímskych) panovníkov. V priebehu rokov 1204 – 1261 sídlili ortodoxní ekumenickí patriarchovia v Nicejskom exile, pretože hlavné mesto Konštantínopol a byzantské európske územia boli po 4. križiackej výprave okupované katolíckymi dobyvateľmi. V Konštantínopole bolo ustanovené Latinské cisárstvo a vytvorený latinský (katolícky) konštatinopolský patriarchát. V roku 1261 dobyli získali Gréci (tzv. Nicejské cisárstvo) späť Konštantínopol a bolo obnovené Byzantské cisárstvo. Do mesta sa vrátili aj konštatinopolskí patriarchovia.
Patriarchovia v područí Osmanskej ríše (14531922)
Po dobytí Konštantínopola a zániku Byzantskej ríše (1453) sa ortodoxní konštatinopolskí patriarchovia stali subjektom Osmanskej ríše až do jej zániku v roku 1922.
Od roku 1453 je prepis do slovenčiny robený podľa novogréčtiny
Patriarchovia po zániku Osmanskej ríše (1922súčasnosť)
Po zániku Osmanskej ríše sa Turecko stalo sekulárnym štátom a upustilo od svojich náboženských a imperialistických dobyvateľských cieľov. Konštatinopolský ekumenický patriarchát dodnes sídli v tureckom meste Istanbul (kedysi Konštantínopol) a je od štátu samostatnou právnickou osobou.
Vladimir Vladimirovič Nabokov
Vladimir Vladimirovič Nabokov, ; pseudonym Vladimir Sirin, (* 22. apríl 1899, Petrohrad, Ruské impérium – † 2. júl 1977, Montreux, Švajčiarsko) bol americký spisovateľ a literárny kritik ruského pôvodu. Už menej ľudí ho pozná ako entomológa (lepidopterológa), ktorý spolupracoval a osobne sa poznal s mnohými významnými entomológmi sveta. Pôsobil aj ako učiteľ tenisu.
Životopis
Narodil sa v Petrohrade v Rusku v aristokratickej rodine, ktorá však vyznávala moderné hodnoty. Vychovávali ho francúzske a anglické guvernantky, takže sa mu dostalo všeobecného vzdelania i vo viacerých svetových jazykoch. Po otcovi (Vladimir Dmitrijevič Nabokov) získal druhé meno Vladimirovič. Nabokov, ktorý sa od školského veku intenzívne zaujímal o literatúru a umenie po skončení základného vzdelania vyštudoval Trinity College v Cambridgi. Tu sa venoval hlavne štúdiu francúzskej a ruskej literatúry. Štúdium ukončil v roku 1923. Jeho otec - známy liberálny politik - bol právnikom, ktorý bol členom Kerenského dočasnej vlády v Rusku. Po vypuknutí Veľkej októbrovej socialistickej revolúcie musela jeho rodina urýchlene emigrovať. Máloktorý autor sa v 20. storočí toľkokrát ocitol v nemilosti politického režimu svojej krajiny a bol tak veľa ráz donútený k emigrácii ako Vladimir Nabokov. Po emigrácii žil v Berlíne, kde sa spočiatku usadila celá rodina. Tu bol spisovateľov otec roku 1922 pri atentáte zastrelený ruským monarchistickým dôstojníkom, keď vlastným telom kryl svojho priateľa P. Miľukova. Po tejto tragédii vymizlo slovo „boh“ z diel Vladimíra Nabokova. Nabokov sa oženil v Paríži s Vierou Slonimovou. Po pätnástich rokoch v Berlíne musel autor, ktorý prvých deväť románov publikoval v Nemecku v ruštine pod pseudonymom Vladimir Sirin, znova utiecť. Nabokovovi sa vtedy pohrdlivé znižovanie významu politiky stalo takmer osudným. Z Nemecka emigroval až roku 1937, pretože skutočný vplyv fašistického vodcu až do poslednej chvíle podceňoval a odmietal sa ním vôbec zaoberať a to napriek tomu, že jeho manželka Vera Slonimová bola židovka. Už v Berlíne si mladý autor privyrábal ako tenisový tréner. Bol takisto vášnivý a veľmi dobrý šachista.