cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mater (Autá)
Mater v Tokiu
Mater spomenie, že súper poslal naňho pravých ninjov. McQueena príbeh zaujme. Mater pokračuje v pretekoch vďaka Bleskodrakovi McQueenovi, ktorý porazil ninjov. Mater si však všimne, že jeho súper je skoro pri veži, a preto si s Bleskodrakom McQueenom skracujú cestu. Mater sa vďaka výstrelu z valca dostal blízko k súperovi jazdou pospiatky už bez novej kapoty, čo súpera prekvapilo. Pri následnom naťahovaní ho súper vyhodí z veže, ale vďaka svojmu vlečnému lanu sa Mater dostal skôr na vrchol. Mater v meste oslavuje víťazstvo s Miou a Tiou, Ito Sanom, McQueenom a ďalšími. Dôkazom pre neveriaceho McQueena je nový tuning.
UFO - Úplne fantastické odhalenie
Mater a Bleskový McQueen sa zastavia na hlavnej ulici. Guidovi nechtiac vyletí z okna puklica, Mater si myslí, že to bolo UFO. Vie to, lebo ufónov dobre pozná.
Jednu noc v búrke Mater vydesený na smrť stretol na železničnej trati UFO. Skamarátia sa. Mater ho volá svojím menom a pozve ho k sebe domov. Tam sa zabávali rôznym spôsobom: pili motorový olej, strašili traktory, učili sa jazdu pospiatky a lietanie spôsobom UFO. Pri Materovi sa Mater UFO naučil nadávku: Do kelu!
Matera UFO však zajali vojaci a zobrali na tajnú vojenskú základňu – Parkovisko 51. Mater sa priblížil k miestu, kde už vystrašení vedci skúmali Matera UFO. Mater nakoniec svojho kamaráta vyslobodil.
Bleskový McQueen príbehu rozhodne neverí. Mater ale pokračuje v rozprávaní aj s McQueenom, ktorý v rýchlej jazde utekal pred vojakmi. Prišla však pani Ufónová, ktorá všetkých troch zobrala a Matera i McQueena vyložila v Chladičových Kúpeľoch. Ako dôkaz Mater zapína svoj pohon na lietanie.
Mater kamiónom
Mater a Bleskový McQueen oddychujú u Flo. Uvidia, že mestečkom prechádzajú autá typu Monster Truck. Mater tvrdí, že prekonal omnoho väčšie autá ako auto-zápasník vo wrestlingu.
Mater ako zápasník zápasil so súpermi Monster Truck. So zmrzlinovým autom, ktorého Mater porazil vďaka peknému poproseniu o nanuk. S bývalým vojakom vyhral vďaka odrazom o šnúry. Rasta Cariana s dredami porazil vďaka odpudivej sile. S Dr. Smrtkom vyhral pomocou svojho vlečného lana a miešačku vďaka pretočeniu nádoby na miešanie. Mater si takto vyslúžil veľkú slávu.
Mater raz bojoval proti monštru, ktoré riadil Dr. Frankenwagon. McQueena to zaujme. V ďalšej časti príbehu monštrum chcelo rozdrviť McQueena velikánskou guľou. V tom čase sa Mater rozprával s vernými fanúšičkami Miou a Tiou. Obaja však príšeru porazia spoločnými silami. Tomu však McQueen nechce veriť, ale ako dôkaz prichádza Materov fanúšik z tohto stretnutia.
Mater metalista
V jeden večer sa všetci z mestečka zišli u Flo, kde mal Guido karaoke vystúpenie. Mater si s ostatnými nechce zaspievať. Nechce ich obrať o slávu. V minulosti bol totiž šéfom Heavy metal kapely.
Svoju kariéru kapela Mater and the Gas-Caps začala v garáži. Boli v tom dobrí, a preto usporadúvali koncerty napríklad v moteli pre kamióny pri diaľnici. Ich fanúšičkami boli aj miestne servírky Mia a Tia. Počas svojej kariéry vydali aj platňu. Keď však mucha otravovala bubeníka, rázom zmenili svoj hudobný štýl práve na heavy metal. Preto si kapela zmenila názov na Heavy metal Mater. Na koncertoch to Mater s fanúšikmi vedel roztočiť.
McQueen neverí, že Mater bol metalista. Mater mu však pripomenie, že i on bol metalista. Spolu to na koncerte vo veľkom rozprúdili.
McQueen príbehu neverí, ale ako dôkaz prichádza balón pomaľovaný ako veľký metalista Mater.
Mater vo vesmíre
Pri prechádzke Mater a Bleskový McQueen vidia Mesiac v splne. Mater si spomenie, že bol tiež na tom peknom mieste. Keď jedného dňa Mater odťahoval svojho zákazníka na Floridu, nastal veľký problém – kozmonaut Houston uviazol na Mesiaci. Jeho spojenie na Zemi našlo Matera, ktorý by mal vedieť pomôcť. Zároveň ho spoločnosť NASCA mohla vyškoliť.
Vo vesmíre sa objavil aj McQueen, ktorého Mater upozornil na spomalenie pri návrate. O Materovi sa vtedy písalo v novinách, ako zachránil kozmonauta Imparra 13. Takto si obidvaja vyslúžili slávu a boli s nimi uskutočnené mnohé rozhovory (noviny, televízia).
McQueen príbehu neverí, ale ako dôkaz priletí Roger. Ten prišiel po Matera na ďalšiu akciu.
Mater, súkromný detektív
Bleskový McQueen požiadal Flo, aby mu dofúkla pneumatiky. Mater priskočí a rozpráva, že jeden prípad defektov už vyriešil. Začína rozprávať príbeh, keď bol súkromným detektívom.
V jeden upršaný piatok o siedmej večer sa Mater zamýšľal nad riešením veľkého prípadu defektov v gangu s falošnými pneumatikami. Prišla k nemu nevyspytateľná Tia, aby nahlásila únos Mii. Mia pracovala v klube Auto-Kabana, ktorý patril Veľkému Déčku. Mater do tohto klubu zašiel. Carmen, miestna tanečnica povedala, že Miu videla s Veľkým Déčkom. Jej manželovi sa nepáči, že sa Mater s ňou rozpráva. Preto mu jedno svetlo odmontuje. Mater stretáva smetiarske auto, ktoré práve upratovalo pneumatiky voniace po morskej soli. Materovi napadne, že by sa páchateľ mohol nachádzať v prístave, a preto sa tam vydal.
Mater v povetrí
Bleskový McQueen sa čuduje, že Mater má poznatky o lietaní, keď učí Guida pilotovať. Mater o tom začína rozprávať príbeh.
Jedného dňa Mater odťahoval klienta do mestečka Vrtuľovovo – mesta samých lietadiel, kde ho veľmi dobre poznali. Vo Vrtuľove sa v nasledujúci deň má uskutočniť sprievod lietadiel. Na tento sprievod bol Mater pozvaný. Mater si neskôr všíma, že Kapitánova škola lietania ponúka lekcie lietania pre každého. Preto Mater zachádza za ospalým Kapitánom a pýta sa na ďalšie informácie o lekciách lietania. Kapitán sa tento nápad snaží Materovi najskôr vyhovoriť, ale Mater je nezlomný.
Sporkey, Kapitánov asistent, pripravil Matera na lietanie. Mater po krátkej inštruktáži štartuje do oblakov. Najskôr padá, potom let vyrovnáva, a letí ďalej. V sprievode majú vystupovať 4 akrobatické lietadlá. Jedno si však poškodí krídlo, a preto toto miesto ponúknu Materovi. Na prehliadke tiež nechýbali dvojičky Mia a Tia. Vo vzduchu odrazu začali praskať jeho diely a hrozila veľká nehoda. Mater bol však zachránený Bleskovým McQueenom.
Aj teraz McQueen príbehu neverí, ale ako dôkaz Matera prišli vyzdvihnúť tri akrobatické lietadlá.
Materova cesta časom
Jedného dňa Mater a Bleskový McQueen stáli pri soche Stanleyho – zakladateľa mestečka Chladičové Kúpele. Prichádza k nim Lizzie, najstaršia obyvateľka mesta, aby ich dvoch a svoju životnú lásku (Stanleyho) pozdravila. McQueena zaujíma, ako sa títo dvaja neskorší partneri zoznámili. Mater začína rozprávať príbeh.
Týždeň pred ich stretnutím Mater namontoval pred mestom novú ceduľu, ktorá však spadla. Hodiny, ktoré boli na jeho klaksóne, ho preniesli do jaskyne. Z jaskyne sa presunul do roku 1909, kde sa v súčasnosti nachádzajú Chladičové Kúpele. Mesto tam ešte nebolo. Uvidel tam Stanleyho, ktorý si o miestny prameň ochladzoval motor. Ten mu ponúkne nový uzáver na chladič motora a odchádza. Mater si uvedomuje, že ak Stanley odtiaľto odíde, mestečko nebude existovať. Bleskový McQueen ho v rozprávaní príbehu preruší a popiera možnosť cestovania v čase. Mater zoberie McQueena do minulosti, aby mu pomohol.
Mater vyberie McQueenovi uzáver chladiča a zavolá na odchádzajúceho Stanleyho, aby mu ho vymenil. Pri výmene mu navrhne, aby založil mestečko Chladičové Kúpele pri Chladičovom prameni. Mater a McQueen sa posúvajú v čase do roku 1927 a vidia, ako mestečko rástlo. Znovu stretávajú Stanleyho, ktorý im predstavuje miestne podniky.
Neďaleko mesta všetci traja vidia Lizzie, ktorej sa pokazil motor. Mater ju ide k Stanleymu odtiahnuť. Tam sa spolu zoznámia. Mater a McQueen sa presúvajú v čase dopredu a vidia aj svadbu tohto páru. Svadby Matera vždy dojímajú. McQueen znovu nemožné cestovanie časom popiera. Ako dôkaz neuveriteľného príbehu prichádza Lizzie, ktorá ďakuje McQueenovi za zoznámenie sa so Stanleym.
Tales from Radiator Springs
Mater sa vyskytuje v troch zo štyroch krátkych filmov zo série Tales from Radiator Springs - časti seriálu Cars Toons.
Hiccups
Mater s ostatnými popíja olej u Flo na benzínovej pumpe Café 8-valec. Svojím vlečným lanom neskôr nadvihne štikútajúceho Bleskového McQueena, aby ho hasičské auto Red mohlo ostriekať vodou. Jemu však pomôže až bozk od Sally. Keďže neskôr začne čkať Šerif, Mater sa ho snaží pobozkať.
Spinning
Mater sa v tejto epizóde objavuje, keď s obyvateľmi a pocestnými v meste sleduje šikovného Guida. Ten predvádza rôzne kúsky s reklamnou ceduľou pred predajňou s gumami Luigi´s Casa Della Tires. Mater a ostatný oslavujú jeho vystúpenie.
The Radiator Springs 500 ½
Mater vysvetľuje trasu pretekov, ktoré vedú z mestečka cez pole s traktormi, piesočnaté kopce, popri Jazierku chladiacej zmesi, cez Blinkrovu jaskyňu a les až ku soche Stanleyho.
Lizzie si myslí, že prechádzka sa neuskutoční. Mater zastúpi Bleskového McQueena v role Stanleyho. Mater už v role Stanleyho a prítomní sa vydajú na cestu po okolí. Sally sa počas prechádzky pýta „Stanleyho“, aké to bolo v roku 1909. Mater vyzeral akoby Stanleymu z reflektora vypadol. Mater sa pretekárov pýta na preteky, pri ktorých zablúdili. Čudujú sa, ako túto trasu Stanley dokázal zvládnuť. Hovorí sa, že to bolo najdrsnejšie auto na Západe.
Videohry
Mater sa objavil vo všetkých doterajších videohrách filmov Autá (Cars: The Video Game, Cars: Radiator Springs Adventures, Cars Mater-National Championship, Cars Race-O-Rama, Cars Toons: Mater's Tall Tales: The Video Game, Cars 2: The Video Game, Kinect Rush: A Disney/Pixar Adventure, Disney Infinity, "Cars: Fast As Lightning", Cars Daredevil Garage, Cars 3: Driven to Win). V pokračovaní videohry Cars Mater vystupuje v úrovniach Arcade Mode, Tractor Tipping a Rustbucket Race O-Rama. Komentuje preteky „Radiator Spring Grand Prix“ a „GP Radiator Spings“. Videohry Cars Race O-Rama obsahujú i nových protivníkov – Bubba, Tater, Tater jr., ktorí sú aj súčasťou jedného z príbehov knihy Autá: Príbehy z pretekárskej dráhy (v slovenskom vydaní knihy títo dvaja kamaráti vystupujú ako Rambo a Rambo jr.). Vo 4 videohrách sa objavil aj Tommy Joe, jeden zo siedmich bratrancov Matera.
František Karnok
František Karnok (*4. september 1944, Častá pri Bratislave, †16. apríl 2011 ) bol slovenský džezový inštrumentalista, ktorý pôsobil ako hráč na pozaunu vo viacerých orchestroch a hudobných skupinách.
Životopis
V 70. rokoch bol František Karnok členom VV Systému Vlada Valoviča, medzi rokmi 1983 až 1994 hrával ako člen Orchestra Gustáva Broma a v rokoch 1991 až 1994 bol členom Big Bandu Rádia Bratislava. František Karnok niekoľko rokov pôsobil ako umelecký vedúci a dirigent Big Bandu Armádneho umeleckého súboru v Bratislave.
Roštýnská obora
Roštýnská obora je prírodná rezervácia (ev. č. 652) vyhlásená v roku 1977, ktorá sa nachádza asi 2 km severne od obce Doupě. Jadro chráneného územia bezprostredne prilieha k hradu Roštejn, vystavanému na skalnom odkryve. Okolie hradu je už po stáročia ovplyvňované ľudskou činnosťou.
Dôvodom ochrany tejto rezervácie je zachovanie prírode blízkych lesných spoločenstiev v Jihlavských vrchoch s prevahou buka lesného (Fagus sylvatica). Udržanie podmienok pre trvalý výskyt ohrozených druhov rastlín a živočíchov a zamedzenie všetkých vplyvov negatívne zasahujúcich do ekologickej stability a druhovej diverzity chráneného územia. Oblasť spravuje AOPK Havlíčkův Brod.
Lokalita
Prírodná rezervácia Roštýnská obora sa nachádza v Českomoravskej vrchovine v okrese Jihlava na Javořickej vrchovine v severnej časti Jihlavských vrchov v nadmorskej výške 620720 metrov. Vlastné chránenie územia sa nachádza v okolí hradu Roštejn, 8 km severným smerom od mesta Telč medzi obcami Doupě a Růžená.
História
Prvá zmienka o obore je v urbári Zachariáša z Hradca z roku 1580. V obore boli od 16. storočia chované muflóny a jelene, neskôr pribudli daniele a čierna zver. Vďaka tomuto využitiu zostal zachovaný prírode blízky charakter lesných porastov.
Podľa najstaršieho popisu z roku 1786 prevládali v ploche niekdajšej obory bučiny – buď nezmiešané, alebo s malou prímesou smreka. V ďalších rokoch tu bolo intenzívne ťažené, ale vo východnej časti prírodnej rezervácie sa zrejme dochoval bukový porast kontinuitný s lesnými porastmi spred roku 1786. Počas 19. storočia bola zalesňovaním stále zmenšovaná rozloha niekdajších oborných lúk a pasienkov. Z dnešného pohľadu trochu na škodu celej odbory ako významného krajinného komplexu. Umelé zalesnenie týchto plôch bolo vykonávané takmer bezvýhradne smrekom, len na zamokrených lúkach tiež jelšou.
Prírodná rezervácia Roštýnská obora bola vyhlásená 5. decembra 1977.
Geomorfológia
náhľad|Čertove periny Podložie lokality tvoria žuly moldanubického plutónu, konkrétne je to drobnozrnná biotit-muskovitická žula, niekedy tiež nazývaná ako granit mrákotínského typu. Tento podklad je potom v zníženine západne od hradu prekrytý diluviálnymi hlinitopiesčitými sedimentami. Na skalnom odkryve bol potom založený hrad. vľavo|náhľad|Kamenné more Partie, priľahlé k východnej strane hradu, sú pokryté kamennými morami. K východu až JV vyčnieva pri hrade nad okolitý terén skalný odkryv typu mrazového zrubu s nápadnou lavicovitou odlučnosťou žuly, nazývaný "Čertove periny". Na východ prechádza toto skalisko v krátky mrazový zráz, ktorý je pokrytý balvanovou sutinou. Je však možné tu nájsť aj mnohé zaoblené balvany s prejavmi predpleistocénneho zvetrávania. V plochej podsvahovej zníženine je vytvorené rozsiahle kamenné more (alochtónneho typu), podmienené mrazovým zvetrávaním spoločne so soliflukciou prebiehajúcou na podmrznutom podklade.
Pozoruhodné sú kremenné výplne puklín na niektorých balvanoch, ktoré sú odolné voči zvetrávaniu, a preto vystupujú nad povrch balvanov.
Z pôd prevažujú kyslé kambizeme a podzol, na sutinách sa miestami vyvinuli rankery.
Klimatické pomery
Z hľadiska podnebia možno lokalitu zaradiť do chladnejších okrajov mierne teplej klimatickej oblasti (podľa Quitta). Priemerný zrážkový úhrn vo vegetačnom období dosahuje spravidla medzi 300400 mm, priemerný ročný úhrn zrážok kolíše od 455 po 745 mm. Priemerná ročná teplota vzduchu je podľa meraní najbližších meteorologických staníc udávaná v rozmedzí 6 – 8 °C.
Flóra
Na území prírodnej rezervácie sa nachádzajú prevažne zástupcovia zväzu Luzula-Fagion, teda charakteru bikových bučín. Možno tu vidieť všetky vývojové štádiá stredoeurópskeho listnatého lesa. Na lokalite prevláda buk lesný (Fagus sylvatica), ktorý tvorí stromové poschodie, avšak je tu značne zastúpený aj smrek obyčajný (Picea abies). Zriedkavo dotvára stromové poschodie i jedľa biela (Abies alba). Pod bučinou rastie relatívne chudobné bylinné poschodie s bežnými druhmi, ako je ostrica guľkoplodá (Carex pilulifera), kyslička obyčajná (Oxalis acetosella), tôňovka dvojlistá (Maianthemum bifolium) alebo chlpaňa chlpatá (Luzula pilosa). Významne sa uplatňuje tiež netýkavka nedotklivá (Impatiens nolitangere). Prechodný charakter blízky kvetnatým bučinám majú porastové partie s hojnejším zastúpením peračiny dúbravovej (Phegopteris dryopteris) s lipkavcom marinkovým (Galium odoratum).
Pestrejšia je vegetácia na humóznych sutinách okolo hradu. V drevinovom poschodí sa presadzuje javor mliečny (Acer platanoides), javor horský (Acer pseudoplatanus), jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), ustupujúci brest horský (Ulmus glabra) a zriedkavo tiež lipa malolistá (Tilia cordata).
V podraste sa vyskytujú niektoré druhy suťinových lesov a kvetnatých bučín, ako napríklad kopytník európsky (Asarum europaeum), lipkavec marinkový (Galium odoratum), samorastlík klasnatý (Actea spicata), hluchavka škvrnitá (Lamium maculatum), papraď samčia (Dryopteris filix-mas) a ďalšie. Na skalách rastie sladič obyčajný (Polypodium vulgare).
Huby
Vyskytujú sa tu tiež chorošovité huby, zo vzácnejších môžeme menovať napr. smolokôrovku bukovú (Ischnoderma resinosum), pórovníček oranžovkastý (Junghuhnia nitida) alebo antrodielu parazitickú (Antrodiella parasitica).
Fauna
V prírodnej rezervácii je v posledných rokoch študovaná fauna motýľov. Výsledky tohto inventarizačného prieskumu ukazujú významnosť lokality. Z charakteristických druhov pre listnaté lesy sa tu napríklad vyskytuje piadivka svíbová (Acasis viretata), kôrovka buková (Fagivorina arenaria) a sivkavec pšenový (Apamea illyria).
Z druhov viazaných na tieto prírodné podmienky sa tu veľmi hojne vyskytujú piadivka klenová (Nothocasis sertata) a piadivka žltohlavá (Ecliptocera capitata) viazaná na podrast netýkavky (Impatiens sp.). piadivka anglická (Lampropteryx otregiata) je bioindikačným druhom podmáčaných smrečín a spolu s morou Dahlovou (Diarsia dahlii) patrí k zriedkavým, ale charakteristickým druhom Českomoravskej vrchoviny.
Zmiešané lesné porasty so starými stromami sú vhodným prostredím pre niektoré vzácnejšie druhy vtákov. Hniezdi tu výr skalný (Bubo bubo), holub plúžik (Columba oenas), tesár čierny (Dryocopus martius) a muchárik malý (Ficedula parva). Občas tu hniezdia bocian čierny (Ciconia nigra). Vo veži hradu hniezdi niekoľko párov sokola myšiara (Falco tinnunculus). Pivnica hradu je zimoviskom večernice severskej (Eptesicus nilssoni) a ucháča svetlého (Plecotus auritus).
Ochrana a manažment
náhľad|Roštýnská obora V súčasnej dobe môžeme o rezervácii hovoriť ako o relatívne stabilnom lesnom útvare, bez výraznejšieho ohrozenia. Avšak nie je možné ponechať rezerváciu úplne bez zásahu ľudskej činnosti, ponechať ju vlastnému vývoju. Na jej území aj v blízkom okolí sa nachádza niekoľko druhov na tomto stanovišti nepôvodných drevín. V budúcnosti od nich môžeme čakať samovoľné rozšírenie do rezervácie, čím by sa narušil prirodzený ráz chráneného územia. Ďalším z negatívnych javov je ovplyvnenie časti lesa septikom pri západnej stene hradu. Vyústenie vedie do rezervácie a silne eutrofizovaná pôda nedovoľuje rast bylinného poschodia, ktoré zodpovedá lesnému typu a tak je nahradené rozpínajúcim sa porastom pŕhľavy dvojdomej (Urtica dioica).
Turizmus
Prírodná rezervácia sa nachádza, ako už bolo spomenuté, v tesnej blízkosti hradu Roštejn.
Lesným prostredím rezervácie aj obnovenou historickou zvernicou vedie náučný prírodovedný chodník. Z jedenástich informačných tabúľ sa dozvieme zaujímavosti o vývoji lovu zveri, ako vzniklo poľovníctvo, o jeho zvykoch a tradíciách, o starostlivosti o zver, zoznámime sa aj s druhmi zveri, ktoré v obore žijú.
Vydať sa sem môžu tiež priaznivci geocachingu, v rezervácii i na hrade je ukrytých niekoľko keší.
Juraj Burian
Hudobná kariéra
Juraj Burian študoval v rokoch 1987-91 hru na gitaru na Bratislavskom konzervatóriu u profesora Jozefa Zsapku. Okrem toho, ako jeden z mála slovenských hudobníkov, má, v rokoch 1992-95, vyštudovanú hru na gitaru na Berklee College of Music v Bostone (USA).
Medzi ďalšími hudobníkmi, s ktorými Juraj Burian spolupracuje je americký saxofonista Peter Cardarelli, pre speváka Marcela Palondera zložil skladbu „Kým nás máš“, s ktorou ho sprevádzal na Eurovízii 1996, spolupracoval aj s aranžérom a skladateľom Alan Roy Scottom, s Dežom Ursinym, Pavlom Hammelom, Vašom Patejdlom, Paľom Haberom, Darou Rolins, Beátou Dubasovou, hrával aj s Mariánom Vargom, Richardom Mullerom, Jurajom Tatárom, Oľgou Záblackou, či s kapelami Gravis a Lojzo a mnohými inými.
Juraj Burian v rokoch 1990 a 2001 od Slovenskej akadémie umenia dostal ocenenie v kategórii „Inštrumentalista roka“.
Spolupráce na projektoch
Výber niektorých hudobných projektov, na ktorých Juraj Burian spolupracoval:
Grúň (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Grúň je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Šumiacom, približne severne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Muránska planina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Šumiac. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná Červená Skala a severne ležiaci Šumiac, severovýchodne sa nachádza Telgárt, južne Muránska Huta a západne Vaľkovňa. Vrch patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Grúň leží na severnom okraji Muránskej planiny, priamo nad údolím Hrona, ktorý masív oddeľuje od zvyšku pohoria. Južným úpätím vedie popri Hrone aj cesta I/66 z Brezna do Popradu, na ktorú sa tu pripája II/531 do Muráňa a Tisovca. V osade Červená Skala stojí tiež železničná stanica na trati z Brezna do Margecian.
Severným smerom dominujú Nízke Tatry s vrcholmi Orlová, Stredná hoľa , Kráľova hoľa a Kráľova skala , východne sa nachádza Gregová , Ondrejisko , Borovniak , Trsteník , Homoľa , Dlhý vrch , Kyprov , Priehybka  a Magura , južne Kohút , Čelo  a Šiance  a západne Lopušná , Hôrka , Gindura  a Ždiarna. Oblasť je súčasťou povodia rieky Hron, kde vodu odvádza z východnej časti potok Čeremka, zo severozápadnej Havraník. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a na východnom úpätí stojí Chamkova stodola.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou sú pozorovateľné okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu, Nízkych Tatier a Stolických vrchov.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník a prístup je tak možný neznačenými lesnými chodníkmi z blízkeho Šumiaca alebo Červenej Skaly.
R-73 (raketa vzduch-vzduch)
Vývoj
Vývoj novej sovietskej rakety krátkeho dosahu, ktorá by nahradila staršiu protilietadlovú raketu R-60, bol zahájený v roku 1973 v konštrukčnej kancelárii Molnija. Potom, čo boli tejto kancelárii zadané úlohy pri vývoji sovietskeho raketoplánu Buran, boli práce na protilietadlovej rakete R-73 (Izdelije 62) presunuté do konštrukčnej kancelárie Vympel. Do výzbroje bola zavedená v roku 1982, no základ raketovej výzbroje hlavných stíhacích lietadiel MiG-29 a Su-27 vtedajšieho sovietskeho letectva rozšírila v roku 1985. Strela bola priebežne modernizovaná a jej dosah bol zväčšený z, pri základnej verzii, na pri variante R-74ME (R-73M) z roku 1994. Vývoj tejto rakety v súčasnosti pokračuje. Nový pripravovaný variant RVV-MD bude tvoriť výzbroj stíhacieho lietadla 5. generácie Suchoj T-50.
Keď sa koncom 80-tych rokov začali objavovať prvé zábery a informácie o strele R-73, začala táto zbraň vzbudzovať obavy západných expertov. O tom, že boli tieto obavy oprávnené sa presvedčili po zjednotení Nemecka. Luftwaffe prevzala spolu s lietadlami MiG-29 aj zbraňový systém R-73. Následne sa na leteckej základni v Manchingu uskutočnilo množstvo simulovaných vzdušných súbojov MiGu-29 proti strojom F-16C a F/A-18. Tieto súboje priniesli, pre západné mocnosti, veľmi nepríjemné zistenia. MiG-29 s jednoduchým prilbovým zameriavačom, vybavený raketami R-73 bol v blízkom manévrovom súboji oproti stroju F-16C úspešnejší v pomere 2:1 a proti F/A-18 v pomere 1,5:1.
Šúrovský kanál
Začiatok
Začína sa v v poľnohospodárskom extraviláne v juhozápadnej časti územia obce Dvorníky, východne od cesty Siladice - Šúrovce, na východnom okraji poľa Podbanské.
Opis toku
Šúrovský kanál tečie od začiatku južným smerom v krátkom úseku cez poľnohospodársky extravilán obce Dvorníky, po 300 m úseku pretína obecnú a zároveň aj okresnú hranicu medzi obcou Dvorníky v okrese Hlohovec a obcou Šúrovce v okrese Trnava, vteká na územie obce Šúrovce v katastrálnom území Varov Šúr, mení smer na juhozápad, veľkým oblúkom sa stáča na juh až východ, ľavým brehom obmýva pole Horné Vrbiny, v  ústi do Váhu ako jeho pravostranný prítok. Väčšiu časť svojho toku sleduje pôvodné rameno Váhu z obdobia pred vybudovaním jeho pravostrannej hrádze.
Šúrovský kanál patrí do okresu Trnava a v malom rozsahu aj do okresu Hlohovec v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina v geomorfologickom podcelku Dolnovážska niva. Nemá prítoky.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Šúrovský kanál má pôvod v názve obce Šúrovce. Z toponyma Šúrovce bolo po pridaní formantu -ský a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Šúrovský kanál ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov obce Šúrovce, ktorá vznikla 1944 zlúčením Veľkých Šúroviec a Zemianskych Šúroviec, s písomne doloženými záznamami 1241 Sur, 1272 Suur, 1311 Maior Sur, 1786 Surovce, 1808 Welký Súr, 1927 Veľké Šúrovce má pôvod v charakteristickom výskyte šúru prípadne i viacerých šúrov vo význame močarisko, vlhká močaristá lúka, úpätná mokraďová zníženina po obvode Malých Karpát v priestore obce s rozšírením podľa analógie rodinnej prípony -ovci → -ovce. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978 v podobe Šúrovský kanál. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Šúrovský kanál je jedinečným hydronymom (október 2022).
Les Esseintes
Les Esseintes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eos
Eos môže byť:
EOS môže byť:
Gea
Gea môže byť:
Gaja
Gaja môže byť:
Ge
Ge môže byť:
GE môže byť:
Mašina
Mašina môže byť:
Gé
Gé môže byť:
Veľká Červenková
Veľká Červenková je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží nad Novou Bystricou, približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Zasahuje na územie okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a katastrálne územie obce Nová Bystrica a Rajcza. Najbližšími sídlami sú južným smerom ležiaca Nová Bystrica, juhovýchodne situovaná Vychylovka a juhozápadne ležiaca Stará Bystrica, severným smerom sa nachádza Rycerka Górna. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z malých odlesnených lokalít na úbočí možno vidieť okolité vrchy Kysuckých Beskýd a Kysuckej vrchoviny, pri vhodných podmienkach aj Javorníky, Súľovské vrchy, Žywiecke, Sliezske a Oravské Beskydy, Malú Fatru, Oravskú Maguru a Západné Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník a hrebeňovka ho traverzuje severným svahom poľským územím.
Georginio Wijnaldum
Georginio Gregion Emile Wijnaldum (* 11. november 1990, Rotterdam, Holandsko) je holandský profesionálny futbalista, ktorý hrá ako stredopoliar za holandský národný tím a za klub AS Rím, ktorý pôsobí v Serie A. Do klubu prišiel na hosťovanie z klubu Paris Saint-Germain.
Wijnaldum je vychvaľovaný ako jeden z najlepších stredopoliarov tejto generácie. Je známy svojou vysokou rýchlosťou a pôsobivými technickými schopnosťami.
Wijnaldum je mládežnícky produkt Feyenoordu z Eredivisie. Stal sa najmladším hráčom, ktorý kedy hral za Feyenoord, keď v roku 2007 ako 16 ročný debutoval v seniorskom tíme. V priebehu piatich rokov odohral 134 zápasov a v roku 2008 vyhral KNVB Cup. Po svojom odchode z Feyenoordu strávil štyri sezóny v PSV Eindhoven, kde vo svojej prvej sezóne vyhral Pohár KNVB a vo svojej poslednej titul v Eredivisie. Získal aj ocenenie Holandský futbalista roka.
V roku 2015 Wijnaldum prestúpil do klubu Newcastle United za 14,5 milióna libier ale len o rok neskôr po zostupe klubu do EFL Championship prestúpil do Liverpoolu za 23 miliónov libier. V Liverpoole prevzal Wijnaldum rolu hlbšie v strede poľa ako v jeho predchádzajúcich kluboch.
V Lige majstrov v sezóne 2018/2019 Wijnaldum dvakrát skóroval doma proti Barcelone pri víťazstve 4:0 v semifinálovom zápase. Klub následne vyhral finále Ligy majstrov. V nasledujúcej sezóne zohral neodmysliteľnú úlohu, pretože Liverpool vyhral Superpohár UEFA, Majstrovstvá sveta klubov FIFA a Premier League - prvý ligový titul klubu po 30 rokoch. Wijnaldum sa objavil 237-krát v drese Liverpoolu a je často považovaný za klubovú legendu, ktorá zohrala hlavnú úlohu v úspechoch klubu.
Wijnaldum podpísal v roku 2021 zmluvu s francúzskym klubom Paris Saint-Germain. Z Liverpoolu odišiel zadarmo.
Wijnaldum je tiež plnohodnotným holandským reprezentantom, ktorý od svojho debutu v roku 2011 odohral viac ako 80 zápasov a bol členom zostavy, ktorá skončila na treťom mieste na Majstrovstvách sveta vo futbale 2014 a na druhom mieste v Lige národov UEFA 2018/2019.
Začiatky kariéry
Vo veku šiestich rokov sa Wijnaldum rýchlo rozvinul v Sparte Rotterdam a vo svojich prvých dvoch sezónach získal dva majstrovské tituly. Čoskoro prejavili o mladíka záujem Ajax, PSV a Feyenoord, ale Wijnaldum odmietol všetky ponuky: „Nesledoval som futbal v televízii a nepoznal som žiadneho z hráčov prvého tímu Sparty ani žiadneho z top klubov, takže ponuky ma veľmi nezaujali. V Sparte som sa dobre bavil, chcel som tam zostať“.
Po siedmych sezónach v Sparte Rotterdam a reprezentovaní Holandska na rôznych mládežníckych úrovniach sa Wijnaldum rozhodol prijať ponuku od Feyenoordu. Bol presvedčený, že hranie za Feyenoord bolo lepšie pre jeho futbalový rozvoj a veril vo víziu klubu. Vo Feyenoorde sa Wijnaldum pripojil k úspešnej generácii hráčov ako Leroy Fer a Luís Pedro. Wijnaldum vynikal ako výnimočný talent. V januári 2007, niekoľko týždňov po dovŕšení 16. roku, bol pozvaný na tréningový kemp prvého tímu v tureckom Beleku.
Feyenoord
8. apríla 2007 Wijnaldum oficiálne debutoval v základnej zostave Feyenoordu pri domácej porážke 4:0 proti Groningenu. Vo veku 16 a 148 dní sa stal najmladším hráčom, ktorý kedy hral v prvom tíme Feyenoordu. V sezóne 2008/09 absolvoval svoj debut v európskej súťaži. 18. septembra 2008 bol zaradený do základnej zostavy Pohára UEFA proti Kalmar FF. 2. októbra 2008 strelil svoj prvý európsky gól za Feyenoord v odvetnom zápase nad Kalmar FF, čím prispel k výhre 1:2. Dňa 6. marca 2009 podpísal Wijnaldum novú zmluvu s Feyenoordom, ktorá by ho udržala v klube až do leta 2012.
Úspechy
Feyenoord
Liverpool
Paríž Saint-Germain
Holandsko
Individuálne
Héra
Hera môže byť aj:
Les Lèves-et-Thoumeyragues
Les Lèves-et-Thoumeyragues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Here
Here môže byť: