cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander Dubček
Život v domácom exile až do novembra 1989
Na jar 1989 navštívil v Prahe dramatika a disidenta Václava Havla po jeho prepustení z väzenia. Dubček a ďalší (Ivan Laluha, Ján Uher) podpísali protest proti politickým perzekúciám voči členom tzv. bratislavskej päťky zatknutým 14. augusta 1989 Dubček sa prvý raz verejne objavil na domácej pôde na protestnom zhromaždení občanov proti odsúdeniu člena päťky Jána Čarnogurského pred Justičným palácom v Bratislave 14. novembra 1989. V novembrových revolučných dňoch sa od začiatku zapájal do masových demonštrácií v Prahe i Bratislave, na ktorých niektorí skandovali heslá za jeho zvolenie do funkcie prezidenta republiky. náhľad|Hrob Alexandra Dubčeka na [[Cintorín Slávičie údolie|Slávičom údolí]]
Návrat do politiky
Podľa vyjadrenia predstaviteľa VPN F. Gála sa o Dubčekovi najmä na Slovensku uvažovalo ako o možnom budúcom prezidentovi. 8. decembra 1989 sa však vedenie Občianskeho fóra definitívne zhodlo na kandidatúre o 15 rokov mladšieho Havla. Pre Havla ako kandidáta OF sa vyslovilo 37 členov rozšíreného krízového štábu, 6 sa zdržalo hlasovania.
Napriek tomu, že Havel nebol spočiatku známy širokej verejnosti, ktorá skôr podporovala Dubčeka, poprední vtedajší aktivisti videli Havla ako symbol novej moci a nakoniec ho aj VPN prijalo za kandidáta na prezidenta, navyše Dubčeka OF navrhlo do funkcie predsedu Federálneho zhromaždenia ČSFR (FZ). K jeho následnému zvoleniu do tejto funkcie však bolo z formálnych dôvodov potrebné presadiť jeho kooptáciu za poslanca FZ. Kandidatúra Václava Havla na prezidenta republiky bola oznámená verejnosti 10. decembra 1989 a 29. decembra 1989 bol zvolený za prezidenta. 28. decembra 1989 bol Dubček zvolený za predsedu FZ. Túto funkciu vykonával do roku 1992. Pôsobil v zahraničnej politike ale aj na riešení česko-slovenských problémov. V česko-slovenskej otázke bol Dubček dôsledným zástancom federatívneho riešenia. Napriek tomu práve Dubček odporučil Milanovi Čičovi dovtedy neznámeho právnika zo Skloobalu Nemšová, budúceho ministra vnútra Vladimíra Mečiara. Pôvodným zdrojom odporúčania bol Vladimír Krajčí, vzdialený švagor, manžel sestry Dubčekovej manželky, ktorý poznal Mečiara z Trenčína. V roku 1992 sa Dubček stal predsedom Sociálnodemokratickej strany Slovenska (po odstúpení Borisa Zalu).
Smrť
1. septembra 1992 pri dopravnej nehode pri Humpolci utrpel vážne zranenie. Vládne BMW radu 7, v ktorom sa viezol z Bratislavy do Prahy, havaroval v čase 9.25 na 88. kilometri diaľnice D1, šoféroval 37-ročný Ján Rezník z federálnej ochranky ústavných činiteľov. Išiel na prvú jazdu s Dubčekom, predtým vozil podpredsedu vlády Rudolfa Filkusa. V kritickom okamihu na úseku, kde bola za dažďa obmedzená rýchlosť na 80 km/h išlo auto rýchlosťou 120 km/h a vodič nezvládol šmyk. Auto prerazilo zvodidlá a vyletelo z diaľnice. O chvíľu na to okoloidúci vodič zastavil v odstavnom pruhu a uvidel zadnú časť BMW trčiacu do výšky. Vrak bol prázdny. Dubčeka so šoférom našiel asi 10–15 metrov od zničeného auta. Alojz K. vyšiel znovu na diaľnicu a začal stopovať okoloidúce autá. Zastavila mu sanitka a jej šofér nahlásil nehodu. Havarované vládne vozidlo malo síce vysielačku, ale nedalo sa s ňou nadviazať spojenie. Zhruba po 20 minútach dorazili z neďalekého Humpolca zdravotníci a s nimi aj hasiči a policajti. Do operačnej sály nemocnice v Humpolci preniesli Dubčeka na nosidlách a už pri vedomí. Potom priletela letecká záchranka z Jihlavy. Dubčeka uviedli do umelého spánku a o 40 minút už ho preberali lekári na jednotke intenzívnej starostlivosti v pražskej nemocnici. Žiadna z konšpiračných teórií o jeho smrti sa doteraz nepotvrdila.
Hydroxid vápenatý
Príprava haseného vápna
left|thumb|170px|Vedro s haseným vápnom
Hasené vápno sa pripravuje reakciou oxidu vápenatého s vodou. Pri tejto reakcii sa uvoľňuje veľké teplo. Vlastnosti Ca(OH)2 – vo vode je hydroxid vápenatý málo rozpustný. Rozpustená časť hydroxidu vápenatého sa štiepi na:
Používa sa v stavebníctve pri príprave malty.
Reakcia tvrdnutia malty
left|thumb|170px|Vedro s maltou
CO2 prítomný vo vzduchu reaguje s hydroxidom vápenatým za vzniku uhličitanu vápenatého a voda sa vyparuje. Ďalej sa používa v cukrovarníctve pri čírení cukrovej šťavy, pri bielení obytných priestorov a na dezinfekciu.
Dražice (okres Rimavská Sobota)
Dražice sú obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
ISO 3166-2:WS
Kódy ISO 3166-2 pre Samou identifikujú 11 regiónov. Prvá časť (WS) je medzinárodný kód pre Samou, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.
Zoznam kódov
WS-AA A'ana WS-AL Aiga-i-le-Tai WS-AT Atua WS-FA Fa'aaaleleaga WS-GE Gaga'emauga WS-GI Gagaifomauga WS-PA Palauli WS-SA Satupa'itea WS-TU Tuamasaga WS-VF Va'a-o-Fonoti WS-VS Vaisigano
Kláštor svätého Petra (Gent)
thumb|Kláštor svätého Petra Kláštor svätého Petra v Gente je bývalý benediktínsky kláštor v belgickom Gente.
Bol založený v druhej polovici 7. storočia a najväčší rozkvet dosiahol počas 11. a 12. storočia, kedy sa stal centrom duchovného života vo Flámsku, rodovým kláštorom miestnych grófov a ich pohrebiskom. Súperom o vplyv v okolí bol kláštor sv. Bavona. Úpadok bohatého opátstva prišiel v nasledujúcich storočiach.
V 16. storočí kláštor dočasne obsadili a zničili kalvinisti. Benediktíni sa po čase vrátili a opátstvo bolo po mnohých rokoch znovu obnovené a vystavané v barokovom slohu. V roku 1796 bol kláštor zrušený a majetok rozpredaný.
Světlá nad Sázavou
Světlá nad Sázavou je mesto v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 6 791 obyvateľov, z toho 3 377 mužov a 3 414 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,7 roka (muži 40,3 roka, ženy 43,2 roka).
NGC 5508
NGC 5508 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 20. apríla 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Kláštor Messines
Kláštor Messines bol ženský benediktínsky kláštor s kláštornou školou v belgickom meste Mesen.
Kláštor zasvätený Panne Márii založila v roku 1057 flámska grófka Adela pre tridsať dievčat a dvanásť kanonikov. Potom čo v roku 1067 ovdovela, odcestovala do Ríma, kde prijala z rúk pápeža vdovský závoj a sama do kláštora vstúpila. Zomrela v kláštore v januári 1079 a bola pochovaná v krypte kláštorného kostola sv. Mikuláša. Opátky bývali až do rozpustenia kláštora v roku 1776 ženy z urodzených rodín.
Audi A3
thumb|Audi A3 Sportback (2005)
Audi A3 je model kompaktného auta vyrábaný automobilkou Audi od roku 1996. Mechanické súčiastky sú spoločne zdielané s ostatnými autami z platformy Volkswagen A.
Prvá generácia 1996-2003
thumb|Prvá generácia Audi A3
Prvá generácia Audi A3 (Typ 8L) bola predstavená v roku 1996. Je postavená na platforme VW Golf. Vyrábala sa do roku 2003, kedy bola nahradená druhou generáciou (Typ 8P). Napriek tomu, že v európe výroba prestala, bola naďalej vyrábaná v Brazílii do roku 2006.
Druhá generácia 2003-2012
Bola predstavená na Ženevskom autosalóne v roku 2003.
Létra
Létra je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Majstrovstvá sveta v pólokrose
Majstrovstvá sveta v pólokrose je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v pólokrose, ktoré riadi Medzinárodná pólokrosová rada (IPC). Prvý turnaj majstrovstiev sveta sa konal v Austrálii v roku 2003. Majstrovstvá prebiehajú so 4-ročnou periodicitou. Dominujú na nich predovšetkým družstvá južnej hemisféry.
Létra
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ruka
náhľad|Ľavá ruka človeka Ruka (lat. manus) je koncová časť hornej končatiny opíc a človeka.
Tokijská veža
Tókjó tawá ( – Tókjó tawá) je telekomunikačná veža v Tokiu. S výškou 332.5 m bola medzi rokmi 1957 až 2010 najvyššou stavbou Japonska (v marci 2010 ju predbehla veža Tokyo Skytree, ktorá má výšku 634 metrov). Je známym symbolom Tokia. Tokijská veža je členom World Federation of Great Towers.
Ruka
Časti:
Kostru ruky tvorí:
Tokijská veža
Dejiny
náhľad|vľavo|Ohnutá anténa po zemetrasení v marci 2011. V roku 1953, keď začala vysielať japonská verejnoprávna televízia NHK, vznikla potreba výstavby veľkej telekomunikačnej veže na šírenie signálu v regióne Kantó. Súkromné televízie začali vysielať pár mesiacov potom, čo si NHK začala stavať vlastnú televíznu vežu. Tento telekomunikačný boom viedol k tomu, že by čoskoro celé Tokio bolo posiate anténami a tak japonská vláda predostrela návrh výstavby jednej veľkej veže, ktorá by vysielaním pokryla celý región. Navyše povojnové rýchlo rozvíjajúce sa Japonsko hľadalo symbol svojho ekonomického rastu.
Hisakiči Maeda, zakladateľ firmy Nippon Denpató, operátora a vlastníka veže, pôvodne plánoval vežu vyššiu ako Empire State Building, ktorá vtedy s 381 metrami bola najvyššou stavbou na svete. Napriek tomu sa tento plán neuskutočnil kvôli nedostatku peňazí a materiálu. Výšku veže tak určila potrebná vzdialenosť na vysielanie v celom regióne Kantó, čo je asi 150 km. Architektom veže bol vybraný Tačú Naitó, renomovaný dizajnér vysokých budov v Japonsku. Naitó, hľadajúc inšpiráciu na západe, založil dizajn veže na Eiffelovej veži v Paríži. S pomocou stavebnej firmy Nikken Sekkei Naitó tvrdil, že jeho dizajn môže vydržať zemetrasenie s dvojnásobnou intenzitou zemetrasenia v Kantó z roku 1923, či tajfúny s rýchlosťou vetra do 220 km/h.
Nový stavebný projekt pritiahol stovky tradičných japonských stavbárov tobi, ktorí sa špecializovali na konštrukcie vysokých stavieb. Každý deň sa ich na stavbe nachádzalo najmenej 400. Stavba bola postavená z ocele, z ktorej tretina pochádzala z poškodených amerických tankov z Kórejskej vojny. Keď bola 90-metrová anténa vyvŕšená 14. októbra 1958, Tokijská veža sa stala najvyššou samostatne stojacou vežou na svete, pričom zobrala tento titul Eiffelovej veži. Aj keď je Tokijská veža o 13 metrov vyššia, Tokijská veža váži len okolo 4000 ton, čo je o 3300 ton menej ako Eiffelova veža. Aj dnes, keď sú mnohé veže vyššie, Tokijská veža je stále najvyššou voľne stojacou oceľovou stavbou na svete a najvyššou stavbou v Japonsku do marca 2010, keď ju predbehla veža Tokijský nebeský strom (Tókjó Sukai Curí). Veža bola otvorená pre verejnosť 23. decembra 1958 za celkovú cenu 2,8 miliardy jenov. V roku 2000 bola veža založená za 10 miliónov jenov.
Počas zemetrasenia v roku 2011 v Tóhoku bol vrchol antény poškodený.
Význam
Hlavným zdrojom príjmov veže plynie z prenájmu antény a z turizmu. Na veži sa nachádzajú dve vyhliadkové terasy a mnoho iných atrakcií. Od jej otvorenia v roku 1958 ju navštívilo vyše 150 miliónov ľudí. Návštevnosť však klesala, až dosiahla len 2,3 milióna ľudí ročne v roku 2000. Odvtedy návštevnosť stúpa a ročne vežu navštívi okolo 3 miliónov ľudí. Prvé miesto, ktoré návštevníci navštívia, je FootTown, štvorposchodová budova umiestnená priamo pod vežou. Tu môžu turisti jesť, nakupovať a navštíviť niekoľko múzeí a galérií. Z FootTownu vedú výťahy na prvú z dvoch vyhliadkových terás, na dvojposchodové Hlavné observatórium. Za cenu ďalšieho lístka môžu návštevníci nastúpiť na ďalšie výťahy, vedúce na Špeciálne observatórium, ktoré sa nachádza priamo pod anténou.
Vysielanie
Japonsko v súčasnosti používa oba typy vysielania, digitálne aj analógové, no do júla 2011 musia všetky televízie vysielať digitálne. Tokijská veža nie je spoľahlivá anténa pre digitálne vysielanie, pretože nie je dostatočne vysoká pre vysielanie vysokofrekvenčných vĺn do oblastí obklopených lesmi alebo výškovými budovami. Z tohto dôvodu sa postavila v meste nová veža, Tókjó Sukai Curí (doslova: Tokijský nebeský strom), vysoká 634 metrov.
Inkardinácia
Inkardinácia je v rímskom katolicizme začlenenie duchovných (kňazov a diakonov) do určitej miestnej cirkvi. Podľa kánonického práva musia byť všetci duchovní inkardinovaní. Opakom inkardinácie je exkardinácia, ktorá prebieha spolu s novou inkardináciou, v prípade, ak je kňaz preložený alebo prestúpi do inej diecézy (skôr tiež súhrnne označované ako transkardinácia).
NGC 5509
NGC 5509 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 10. júna 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
ISO 3166-2:JM
Kódy ISO 3166-2 pre Jamajku identifikujú 14 farností. Prvá časť (JM) je medzinárodný kód pre Jamajku, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich farnosť.
Zoznam kódov
JM-01 Kingston (Kingston) JM-02 Saint Andrew (Half Way Tree) JM-03 Saint Thomas (Morant Bay) JM-04 Portland (Port Antonio) JM-05 Saint Mary (Port Maria) JM-06 Saint Ann (Saint Ann's Bay) JM-07 Trelawny (Falmouth) JM-08 Saint James (Montego Bay) JM-09 Hanover (Lucea) JM-10 Westmoreland (Savanna-la-Mar) JM-11 Saint Elizabeth (Black River) JM-12 Machester (Mandeville) JM-13 Clarendon (May Pen) JM-14 Saint Catherine (Spanish Town)
Air Canada
Air Canada je kanadský národný letecký dopravca a najväčšia letecká spoločnosť v Kanade podľa veľkosti flotily a počtu prepravených cestujúcich. Spoločnosť, založená v roku 1937, vykonáva pravidelnú a sezónnu leteckú dopravu cestujúcich a nákladu. Air Canada sídli v Montreale v provincii Quebec a najväčšiu základňu má na Pearsonovom medzinárodnom letisku v Toronte. Na regionálnych linkách spoločnosť lieta pod značkou Air Canada Express. K ďalším dcérskym spoločnostiam patrí Air Canada Cargo, prostredníctvom ktorej Air Canada vykonáva leteckú dopravu nákladu, Air Canada Jetz, ktorá je charterovou leteckou spoločnosťou, a nízkonákladová Air Canada Rouge.
Kanadská národná letecká spoločnosť vznikla rozhodnutím vlády z roku 1936 založiť Trans-Canada Air Lines (TCA). V roku 1938 spoločnosť začala prevádzkovať svoje prvé medzikontinentálne linky. V roku 1965 boli TCA po schválení vlády premenované na Air Canada. Po deregulácii kanadského leteckého trhu v 80. rokoch bola Air Canada v roku 1988 sprivatizovaná. V máji 1997 sa spoločnosť Air Canada stala zakladajúcim členom aliancie leteckých spoločností Star Alliance. Dňa 4. januára 2000 spoločnosť „pohltila“ svojho najväčšieho rivala Canadian Airlines. V roku 2017, kedy spoločnosť slávila 80 rokov od svojho založenia, prepravila 48 miliónov cestujúcich.
Destinácie
Air Canada v súčasnosti lieta do 222 pravidelných a sezónnych destinácií v Severnej a Južnej Amerike, Európe, Ázii, Afrike a Austrálii.
Codeshare
Air Canada má tzv. codeshare dohodu a v súčasnosti prevádzkujú spoločné lety so spoločnosťami:
Flotila
thumb|Trieda Premium Economy na palube [[Boeing 787 Dreamliner|Boeingu 787-9 spoločnosti Air Canada]] thumb|Sedadlo v triede Signature v Boeingu 787-9 thumb|Večera podávaná v triede Premium Economy počas letu Tchaj-pej – Vancouver
Súčasná flotila
Flotila spoločnosti Air Canada pozostávala v decembri 2019 z nasledujúcich lietadiel:
Jozef Butvin
Prof. PhDr. Jozef Butvin, CSc. (* 1918 – † 1991) bol slovenský historik.
Narodil sa 18.06.1918 v Spišskom Hrušove okr. Spišská Nová Ves v roľníckej rodine. V roku 1937 vyštudoval gymnázium v Spišskej Novej Vsi. Absolvoval vysokoškolské štúdium histórie na Filozofickej fakulte Univerzity J.A.Komenského v Bratislave, kde v 1946 získal vysokoškolský diplom. V roku 1947 nastúpil ako odborný asistent na Vysokú školu pedagogickú v Bratislave, kde vyučoval slovenský jazyk, literatúru a dejiny. Do roku 1952 sa okrem pedagogickej činnosti venoval aj literárnej kritike. Od konca 50-tych rokov sa popri pedagogickej činnosti venoval aj písaniu historických štúdií a príručiek pre učiteľov dejepisu. Na Filozofickej fakulte UK v Bratislave prednášal históriu na dennom i diaľkovom štúdiu a odborne sa zaoberal najmä hnutím národného obrodenia v 18-tom a 19-tom storočí. Vychoval desiatky študentov a úspešne viedol viacerých doktorantov, z ktorých viacerí nastúpili dráhu historikov, alebo po roku 1989 vstúpili do politiky. Aj po odchode do dôchodku v 1984 bol publikačne aktívny (napr. Kultúrny život) a pokračoval v spolupráci so slovenskými redakciami regionálneho rozhlasu a televízie v zahraničí (Juhoslávia, Rumunsko).
Mužská dvojhra na SA Tennis Open 2009
Mužská dvojhra na SA Tennis Open 2009 sa hrala ako súčasť SA Tennis Open 2009 od 2. do 8. februára 2009. Titul získal Francúz Jo-Wilfried Tsonga, ktorý vo finále porazil krajana Chardyho 6-4 7-6(5). Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP.
Alžbeta Gácsová
PhDr. Alžbeta Gácsová, CSc. (* 1919 – † 1976) bola slovenská historička, od roku 1951 pracovala v HÚ SAV.
Ville-en-Vermois
Ville-en-Vermois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Circuit de Monaco
Circuit de Monaco je mestský pretekársky okruh v uliciach Monte Carla a La Condamine ležiaci v okolí prístavu Monackého kniežatstva. Je to ten najkomplexnejší test jazdeckých schopností aký môže pilot formuly 1 počas jednej sezóny absolvovať. Jazdu na monackom okruhu najlepšie charakterizoval Nelson Piquet, ktorý povedal: „Je to ako pilotovať helikoptéru v obývačke.“
Na Veľkej cene Monaka sa každoročne stretávajú najslávnejší a najbohatší prominentní hostia a sponzori. Toto podujatie je jedným z najprestížnejších na svete a o víťazstve sníva každý jazdec. Rovnako ako Indy 500 alebo 24 hodín Le Mans, aj Monako prináša určitú dávku slávy a nesmrteľnosti. Len kombinácia precízneho riadenia, technickej dokonalosti a statočnosti zaručí jazdcovi víťazstvo.
Prvýkrát sa na trati konali preteky v roku 1929 a od roku 1950 je Veľká cena Monaka súčasťou kalendáru formuly 1.
Marvin Minsky
Marvin Lee Minsky (* 9. august 1927, New York, USA – † 24. január 2016, Boston, Massachusetts ) bol americký kognitívny vedec a informatik, ktorý sa zaoberal výskumom umelej inteligencie. Bol spoluzakladateľom laboratória umelej inteligencie na Massachusetts Institute of Technology a autorom viacerých textov o umelej inteligencii a filozofii.
Circuit de Monaco
Charakteristika trate
náhľad|Prístav a budova boxov náhľad|Tunel náhľad|Vlásenka pri Grand Hoteli Úzka vlniaca sa trať z oboch strán lemovaná zvodidlami nemá prakticky žiadne výbehové zóny a každé menšie zaváhanie znamená kontakt s bariérami. Asfalt na povrchu trate je prispôsobený pre bežnú premávku a preto je veľmi hrboľatý. Okrem toho sú v ňom na niektorých miestach zapustené i kanálové poklopy. Vysoké nároky sú tiež kladené na motory. Nedochádza k ich enormnému zaťaženiu, no agregáty musia mať dobrý záber od nízkych otáčok. Rozhodujúci význam má kvalifikácia, pretože možnosť predbiehania v úzkych uliciach je prakticky vylúčená.
Marvin Minsky
Minsky je považovaný za jednu z najväčších osobností umelej inteligencie v histórii. Kniha Perceptrons, ktorú napísal spoločne so Seymourom Papertom, sa stala klasikou v oblasti analýzy neurónových sietí. Bol však aktívny aj v iných oblastiach informatiky a vedy – spolu s Papertom vynašiel prvú logovskú korytnačku a bol tiež držiteľom patentu na konfokálny mikroskop. Bol tiež šíriteľom niektorých transhumanistických myšlienok.
Circuit de Monaco
Charakteristika trate
V Monaku čaká veľká výzva aj na tímových inžinierov. Podmienky na trati sa relatívne rýchlo menia a preto je veľmi zložité nájsť správne nastavenie auta. Základom pri príprave monopostu je prítlak. Monako je spoločne s Hungaroringom trať, ktorá ho vyžaduje čo najviac. Prítlačné krídla sú nastavené takmer úplne zvislo a na autách sa objavujú prídavné aerodynamické prvky, ktoré na iných tratiach neuvidíme. Veľká záťaž pôsobí okrem iného aj na zavesenie kolies. Tuhosť týchto závesov preveria časté kontakty kolies so zvodidlami. Tímy preto pripravujú pre Grand Prix Monaka špeciálne odolné komponenty.
Circuit de Monaco nie je permanentný okruh a preto sa musí pred každými pretekmi „postaviť“. Príprava tribún, zvodidiel a obrubníkov trvá približne šesť týždňov a návrat do pôvodného stavu ďalšie tri týždne. Preteky na najpomalšom okruhu v kalendári šampionátu formuly 1 sú vypísané na najkratšiu vzdialenosť. Najpomalším úsekom trate je vlásenka pri slávnom monackom Grand Hoteli, ktorú jazdci prechádzajú rýchlosťou 50 km/h. Táto zákruta je zároveň najpomalšia v celom kalendári MS F1. Okrem nej obsahuje okruh i jednu z najrýchlejších zákrut. Tou je zákruta číslo 9 v slávnom tuneli, kde jazdci dosahujú rýchlosť až 260 km/h.
História
náhľad|vľavo|Nelson Piquet s monopostom Brabham BT49C pri GP Monaka 1981 Výborný imidž Monaka bol spätý nielen s rodinou Grimaldiovcov, ale aj s tabakovým magnátom Alexandrom Noghèsom. Práve on bol blízky priateľ Grimaldiovcov a v roku 1909 sa stal prezidentom miestneho automobilového klubu Sport Automobile Velocipedique Monegasque. Noghès navrhol možnosť usporiadania súťaží v uličkách tohto mesta a prvé podujatie sa uskutočnilo už v januári 1911. Na štarte bolo 23 áut z jedenástich rozličných oblastí. Víťazom sa stal Henri Rougier s vozidlom Turcat-Méry.
Automobilový klub v Monaku, druhej najmenšej krajiny sveta, tvoril históriu svetového motoristického športu. Jeho noví predstavitelia Anthony Noghès (syn Alexandra Noghèsa) a Louis Chiron ako prví zorganizovali Veľkú cenu na okruhu vytýčenom priamo v meste 14. apríla 1929. Veľká cena Monaka sa od tej doby stala najpopulárnejšími pretekmi a pilierom svetového šampionátu formuly 1.
Na počiatku bola žiadosť monackých funkcionárov z roku 1928, aby ich Automobile Club de Monaco získal národný status. Ako problém sa ukázala podmienka predchodcu dnešnej Medzinárodnej automobilovej federácie (FIA), že žiadateľ musí výhradne na svojom území usporiadať významné preteky. Monako síce už od roku 1911 organizovalo Rallye Monte Carlo, lenže tá bola koncipovaná ako jazda zo všetkých kútov Európy. V Monaku a okolí sa jazdilo až v záverečnej časti súťaže.
Zakladateľ monackého autoklubu Anthony Noghès preto prišiel s nápadom postaviť trať priamo v uliciach mesta. Jeho myšlienku podporil slávny pretekár a miestny rodák Louis Chiron a patronát nad akciou prevzal monacký princ Louis II.
Prvá Veľká cena v roku 1929 nebola súčasťou európskeho ani iného šampionátu a štartovalo sa v ňom na pozvanie. Zúčastniť sa nemohol jeho propagátor Chiron, ktorý v rovnaký deň v USA nastúpil do pretekov Indianapolis 500. Víťazom sa stal britský emigrant William Grover na Bugatti Type 35B, s ktorým v úzkych a hrboľatých uliciach dosahoval rýchlosť 80 až 143 km/h.
V roku 1955 spadol s Lanciou do mora Alberto Ascari a podobná nehoda postihla aj Paula Hawkinsa o desať rokov neskôr na Lotuse. V roku 1967 narazil Lorenzo Bandini po prejazde šikanou do lampy, jeho Ferrari sa prevrátilo a skončilo v plameňoch. Pilot utrpel ťažké popáleniny. Zarážajúcejšie však bolo, že usporiadatelia nemali potrebné vybavenie, aby dokázali zranenému pomôcť. V kritickom stave bol naprieč vozovkou prenesený k člnu, ktorým ho dopravili k sanitke. Bandini po dvoch dňoch na následky zranení zomrel. Jeho smrť však znamenala zásadný obrat v prístupe k bezpečnosti na monackom okruhu. Na trati sa v nasledujúcich rokoch začali objavovať zvodidlá a s nimi aj dokonale pripravení a vybavení záchranári.
Historické konfigurácie
Circuit de Monaco sa oproti pôvodnej verzii príliš nezmenil, no od premiérového ročníka prešiel okruh šiestimi technickými zmenami. náhľad|Kasíno
Jedno kolo na modernom okruhu
náhľad|vľavo|Súčasná verzia trate s priľahlými uličkami Prechádzka po okruhu začína krátkym miernym stúpaním, ktoré privádza jazdcov do úzkej zákruty Sainte Dévote. Táto takmer deväťdesiat stupňová pravotočivá zákruta sa jazdí na prvom alebo druhom rýchlostnom stupni. Práve tu môžeme často vidieť kolízie. Piloti za prvou zákrutou stúpajú po ďalšej krátkej lomenej rovinke, po ktorej nasleduje klesanie dlhou ľavotočivou zákrutou Massenet. Za ňou prechádzajú popri svetoznámom kasíne a ďalej klesajú po krátkej rovinke s veľmi nerovným povrchom. Nasleduje úzka zákruta Mirabeau, za ktorou jazdci miernym klesaním smerujú do ešte užšej vlásenky Grand Hotel. Práve táto pomalá vlásenka bola v minulosti často používaná na mnohé predbiehacie manévre, čo je v súčasnosti prakticky nemožné. Táto zákruta je tak špecifická, že všetky tímy musia pred pretekmi upraviť zámok riadenia a zavesenie svojich monopostov, aby jazdci mohli vlásenku pohodlne prekonať.
Po nej autá stále klesajú do dvojitej pravotočivej zákruty Portier, ktorá si vyžaduje ideálny výjazd umožňujúci dosiahnuť čo najlepšiu maximálnu rýchlosť v slávnom tuneli. Ten podčiarkuje výnimočnosť trate, no pritom spôsobuje nepríjemné problémy. Pretekári sa sťažujú na zhoršenú viditeľnosť pri jeho prejazde a aby toho nebolo málo, tak monoposty tu môžu stratiť 20 až 30% prítlaku.
Na konci tunela nasleduje tvrdé brzdenie do šikany, kde taktiež hrozí zvýšené riziko kolízií. Šikana je pravdepodobne jediné miesto na okruhu, ktoré ponúka uspokojivú možnosť na predbiehanie. Krátka rovinka končí úzkou rýchlou zákrutou Tabac, tá sa jazdí na štvorku v rýchlosti približne 160 km/h. Monoposty potom zrýchlia na 200 km/h a dostávajú sa cez rýchlu kombináciu zákrut Louis Chiron a Piscine popri plaveckom bazéne. Ďalej nasleduje krátka rovinka a brzdenie do 180 stupňovej pravotočivej La Rascasse, ktorá zavedie pilotov do poslednej zákruty Anthony Noghès, pomenovanej po otcovi monackej Veľkej ceny. Úzka pravotočivá zákruta monoposty privádza späť na cieľovú rovinku.
Víťazi Veľkej ceny Monaka
Ružová farba znamená, že Veľká cena nebola súčasťou svetového šampionátu formuly 1.
ISO 3166-2:LK
Kódy ISO 3166-2 pr Srí Lanku identifikujú 25 dištriktov. Prvá časť (LK) je medzinárodný kód pre Srí Lanku, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich dištrikt.
Zoznam kódov
LK-11 Colombo LK-12 Gampaha LK-13 Kalutara LK-21 Kandy LK-22 Matale LK-23 Nuwara Eliya LK-31 Galle LK-32 Matara LK-33 Hambantota LK-41 Jaffna LK-42 Kilinochchi LK-43 Mannar LK-44 Vavuniya LK-45 Mullaitivu LK-51 Batticaola LK-52 Ampara LK-53 Trincomalee LK-61 Kurunegala LK-62 Puttalam LK-71 Arunadhapura LK-72 Polonnaruwa LK-81 Badulla LK-82 Moneragala LK-91 Ratnapura LK-92 Kegalle
Kykula (vrch v Jablunkovskom medzihorí)
Kykula, miestne nazývaný Trojak alebo Trojok , je najvyšší vrch slovenskej časti Jablunkovského medzihoria. Nachádza sa neďaleko obce Skalité. Pohorie zasahuje na územie Česka i Poľska a práve u severných susedov leží Ochodzita, najvyšší vrch celého Jablunkovského medzihoria (Międzygórze Jabłonkowsko-Koniakowskie).
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Jablunkovského medzihoria, na slovensko-poľskej hranici. V minulosti tvoril trojmedzie historických krajín Uhorsko (ktorého súčasťou bolo Slovensko), Sliezsko a Halič. Vrch leží v severnej časti horského chrbta, ktorý sa tiahne od Skalitého východným smerom, zovretý údoliami Rieky a Čierňanky. V rámci Slovenska patrí do Žilinského kraja a okresu Čadca, pričom južná, slovenská časť patrí do katastrálneho územia obce Skalité Východne sa nachádza sedlo Príslop, severne susedí rovnako vysoký vrch Trojaki a juhozápadným smerom  vysoká Poľana. Oblasť odvodňujú prítoky riek Kysuca a Sola.
Opis
Vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne v juhozápadno-severovýchodnom smere a na ktorý sa v hraničnom pásme pripája hrebeň smerujúci na severozápad. Vrch je v južnej časti značne odlesnený, čím sa naskytujú zaujímavé výhľady najmä na susedné Beskydy.
Výhľady
Vďaka nadmorskej výške a odlesneniu ponúka vrcholová časť ďaleké výhľady. Z vhodných lokalít je mimo okolitých vrchov dobre pozorovateľných viacero pohraničných vrchov Kysuckých Beskýd možné pozorovať masív Pilska či Martinské hole, no pri vhodných podmienkach i Lysú horu alebo Vysoké Tatry.
Prístup
Vrch je prístupný odbočkou z červeno značenej trasy (trasa vrchol traverzuje), vedúcej z obce Skalité do sedla Príslop
Josep Guardiola
Josep Guardiola (* 18. január 1971) je bývalý španielsky futbalista. Väčšinu svojej kariéry odohral v drese katalánskeho veľkoklubu FC Barcelona, ktorého trénerom bol od roku 2008 do roku 2013. Od roku 2013 do roku 2016 trénoval nemecký tím FC Bayern München. Od roku 2016 sa stal trénerom anglického Manchestru City FC.
Kariéra
Väčšinu svojej kariéry odohral v drese katalánskeho veľkoklubu FC Barcelona, ktorého trénerom bol od roku 2008 do roku 2013. Od roku 2013 do roku 2016 trénoval Bayern Mníchov. Teraz trénuje anglický klub Manchester City.
Hrával na poste defenzívneho stredopoliara. V roku 1984 sa stal hráčom FC Barcelona, do prvého tímu sa prebojoval o sedem rokov neskôr. V roku 2001 prestúpil do talianskej Brescie, z ktorej počas nasledujúcich sezón hosťoval v ďalších kluboch.
Po konci sezóny 2007-08 nahradil Franka Rijkaarda na poste hlavného trénera Barcelony. Pod jeho vedením došlo k zmene hráčov v klube (odišli Ronaldinho, či Deco) a k zisku treble v sezóne 2008-09.
Jozef Kuchár (spevák)
Jozef Kuchár (* 15. september 1928, Bernolákovo – † 23. január 2009, Bratislava) bol slovenský spevák (barytonista) a herec.
V rokoch 1947 – 48 pôsobil v košickej opere, v rokoch 1948 – 1950 v opere SND v Bratislave, v rokoch 1950 – 1954 v českých činoherných divadlách (Hořovice, Teplice) a v r. 1955 – 1991 bol sólistom spevohry Novej scény v Bratislave. Uplatnil sa v klasických operetách, muzikáloch i hudobných komédiách: Poľská krv, Cigánsky barón, My Fair Lady, Loď komediantov a i. V rokoch 1955 – 1965 interpret populárnych piesní (najmä Gejzu Dusíka) a piesní z operiet v slovenskom rozhlase. V Opuse vydal profilovú platňu Moje najmilšie (1982).
V roku 1979 dostal titul zaslúžilý umelec.
Kyklop
Kyklop alebo Kyklóp alebo Kyklóps (gr. Κύκλωψ - Kyklóps, lat. Cyclops) bol v gréckej a neskôr v rímskej mytológii veľký obor, ktorý mal jedno oko v strede čela.
Šlapanov
Šlapanov je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 777 obyvateľov, z toho 396 mužov a 381 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 39,5 roka, ženy 43,5 roka).
Kyklop
Známy kyklop je Polyfémos, syn Poseidóna, ktorý sa objavil ako postava v diele Odysea.
Richard Hamming
Richard Wesley Hamming (* 11. február 1915, Chicago, Illinois, USA - † 7. január 1998, Monterey, Kalifornia) bol americký matematik, ktorého práca mala mimoriadny význam pre informatiku a oblasť telekomunikácií. Zaoberal sa najmä teóriou informácií, teóriou kódovania a špeciálne samoopravnými kódmi. Je autorom tzv. Hammingovho kódu, konceptu Hammingovej vzdialenosti, atď. Je držiteľom Turingovej ceny za rok 1968.
Intermediárna hornina
náhľad|Neogénny [[andezit, Krupina, Štiavnické vrchy]] Intermediárna hornina je vyvretá hornina, ktorej chemické zloženie odpovedá rozhraniu medzi kyslými (felzickými) a bázickými horninami. Tavenina (magma) odpovedajúceho zloženia je obyčajne označovaná ako andezitická. Obsahujú 52 až 65 % SiO2. Kremeň ako taký tvorí menej ako 20 % jej minerálov, významné sú tiež živce, hlavne plagioklasy s obsahom anortitovej zložky 10-50 % alebo alkalické živce. Medzi typické intermediárne horniny patrí sopečná hornina andezit, a jej hlbinný ekvivalent diorit. Medzi ďalšie intermediárne horniny patria trachyt a syenit. V diagrame QAPF sú intermediárne horniny zobrazované spolu s bázickými v pravom rohu diagramu pri vrchole P, pretože obsahujú hlavne palgioklasy. V TAS diagrame k nim možno priradiť viacero typov hornín v stĺpci medzi 52 - 65 % SiO2.
Intermediárne horniny vznikajú hlavne v oblastiach vulkanických ostrovných oblúkov. Ich pôvod v tomto prostredí sa dovodzuje od parciálneho tavenia kôry a plášťa nad subdukčnými zónami, kde unikajúce fluidá z ponárajúcej sa platne natavujú svoje nadložie. Takéto magmy sa označujú ako vápenato-alkalické. K vzniku intermediárnych hornín však nedochádza iba vo vulkanických oblúkoch ale aj v iných geotektonických prostrediach mimo okrajov kontinentov, napríklad v stredooceánskych chrbtoch alebo v riftových oblastiach. Usudzuje sa preto, že menšie množstvá magmy intermediárneho zloženia môžu vznikať aj miešaním magmy bazaltového a granitického zloženia; frakčnou kryštalizáciou z minerálov bohatých na železo alebo komplexnými reakciami medzi kryštalizujúcou fázou a koexistujúcou taveninou.
NGC 5510
NGC 5510 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Aéropole Science Park
Aéropole Science Park je belgický podnikateľský inkubátor a vedecký park, nachádzajúci sa v najväčšom meste Valónskeho regiónu a treťom najväčšom meste Belgicka v meste Charleroi. V blízkosti parku sa nachádza letisko Charleroi Brusel-Juh, múzeum výtvarného umenia Musée des beaux-arts Charleroi a múzeum politika a humanistu Julesa Destréeho.
Charakteristika
V parku sa nachádzajú dva výskumné ústavy:
Logická sémantika
Logická sémantika je súčasť metalogiky, v ktorej sa skúmajú významy výrazov jazyka v umelých jazykových systémoch, pravidlá prekladu abstraktných symbolov do jazyka obsahového poznania. Predstaviteľmi logickej sémantiky sú Michel Bréal a Ladislav Tondl.
Mondrainville
Mondrainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 451 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liergues
Liergues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Seymour Papert
Seymour Papert (* 29. február 1928, Pretória, Južná Afrika † 31. júl 2016, Blue Hill, Maine), USA) bol americký matematik a informatik a profesor na Massachusetts Institute of Technology.
Je známy ako jeden z priekopníkov umelej inteligencie a ako tvorca programovacieho jazyka Logo. Zaoberal sa tiež epistemológiou a kognitívnou vedou, jeho teória učenia nadväzuje na teórie Jeana Piageta.
Štoky
Štoky sú obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 1 776 obyvateľov, z toho 874 mužov a 902 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,9 roka (muži 36,7 roka, ženy 39,0 roka).
Acotango
Acotango je stredný a najvyšší z trojice stratovulkánov (Humarata - 5 730 m, Cerro Capurata - 5 990 m a Acotango - 6 062 m), nachádzajúcich sa na hraniciach severného Čile a Bolívie. Vek poslednej erupcie nie je známy, ale lávové prúdy na severnom svahu vyzerajú relatívne čerstvo, čo poukazuje na ich pomerne mladý vek (holocén). Taktiež komplex lávových dómov a s nimi asociovaných uloženín pyroklastických prúdov vulkanického centra Capurata je relatívne mladý.
Iné projekty
.
Terry Winograd
Terry Allen Winograd (* 24. február 1946, Takoma Park, Maryland, USA) je americký informatik, kognitívny vedec a profesor informatiky na Stanfordovej univerzite. V oblastiach umelej inteligencie a filozofie mysle je známy predovšetkým vďaka svojej práci na rozpoznávaní prirodzeného jazyka pomocou programu SHRDLU.
NGC 5511
NGC 5511 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil George W. Hough 5. mája 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Židia na Taiwane
Židia na Taiwane sú, na rozdiel od pevninskej Číny, relatívne noví a nikdy neboli početní. Prvá výraznejšia prítomnosť sa datuje do 50. rokov 20. storočia, kedy tu americkí vojaci umiestnení v Taiwane slávili židovské sviatky. To však skončilo roku 1971, kedy Spojené štáty prerušili diplomatické styky s Taiwanom.
Od roku 1975 má Taiwan svojho stáleho rabína, ktorým sa stal Efraim Einhorn. Odvtedy taiwanská židovská komunita pozostáva hlavne zo zahraničných obchodníkov a návštevníkov. Za rabína Einhorna sa bohoslužby konali v množstve hotelov v Tchaj-peji. Vznikla tiež dohoda medzi rabínom a vedením hotelu Ritz a v jeho priestoroch prebiehali každý týždeň bohoslužby, podávali sa košer jedlá a nachádzala sa tu tiež židovská knižnica patriaca rabínovi. Najväčšia účasť medzi 60 a 100 osobami bola počas sviatkov.
Vzhľadom na to, že Izrael má plné diplomatické styky s kontinentálnou Čínou, nemôže plne uznať taiwanskú vládu, ktorú Čína považuje za separatistickú. Avšak Izrael udržuje v Tchaj-peji svoju Ekonomickú a kultúrnu kanceláriu. Ročný obchodný obrat medzi Izraelom a Taiwanom činil 1,3 miliárd amerických dolárov.
V súčasnosti sa na Taiwane nachádza približne 100 Židov.
Tasov
Tasov môže byť:
1995
Narodenia
náhľad|upright|[[Ester Ledecká (* 23. marec)]] thumb|upright|[[Celeste Buckinghamová (* 3. máj)]] thumb|upright|[[Petra Vlhová (* 13. jún)]] thumb|upright|[[Timothée Chalamet (* 27. december)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Michal Tučný († 10. marec)]] thumb|upright|[[Margita Figuli († 27. marec)]] thumb|upright|[[Dežo Ursiny († 2. mája)]] thumb|upright|[[Harold Wilson († 27. máj)]] thumb|upright|[[Ernest Walton († 25. jún)]] thumb|upright|[[Maša Haľamová († 17. júl)]] thumb|upright|[[Václav Ježek († 27. august)]] thumb|upright|[[Gustav Brom († 25. september)]] thumb|upright|[[Jicchak Rabin († 4. november)]]
Reformizmus
Reformizmus bol politický smer v robotníckom hnutí, ktorý vznikol v poslednej štvrtine 19. storočia. Odmietal nevyhnutnosť triedneho boja, socialistickej revolucie, hlásal spoluprácu tried a tvrdil, že pomocou reforiem možno zmeniť kapitalizmus na spoločnosť všeobecného blahobytu.
Reformizmus bol úzko spätý s revizionizmom.
Panamerické majstrovstvá v softbale
Panamerické majstrovstvá v softbale je najvyššie panamerické podujatie národných družstiev v softbale, ktoré riadi Panamerická softbalová konfederácia (WBSC Americas Softball, predtým CONPASA). Jeho história siaha do roku 1981, kedy sa vo Venezuele konali prvé majstrovstvá mužov, a o 6 rokov neskôr v Peru aj prvé majstrovstvá žien. Konajú sa so 4-ročnou periodicitou. Dominujú na nich družstvá Kanady, Venezuely a USA.
Panamerické majstrovstvá tiež slúžia ako kvalifikácia na majstrovstvá sveta, softbalový turnaj Panamerických hier či softbalový turnaj Stredoamerických a karibských hier.
Brumovice
Brumovice môže byť:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2013
náhľad|Zóny FIBA Africa
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2013 bola africká kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov, ktorú organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Zúčastnilo sa jej 23 afrických štátov, ktoré bojovali o 10 miest na záverečný turnaj v 6 kvalifikačných zónach. Prebiehala od 8. júla 2012 do 23. februára 2013. Okrem 10 družstiev, ktoré sa kvalifikovali z tejto kvalifikácie, udelila FIBA Africa dvom družstvám tzv. divokú kartu.
Priamy postup
Priamo postúpili hostiteľská krajina a tri najlepšie družstvá z Majstrovstiev Afriky 2011:
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIBA v roku 2012.
Zóna 1
🇩🇿 Staouéli a Alžír, 2012
Zóna 2
🇨🇻 Praia, 2012
Zóna 3
🇧🇫 Ouagadougou, 2012
Zóna 4
🇨🇫 Bangui, 2012
Zóna 5
🇹🇿 Dar es Salaam, 2013
Zóna 6
🇲🇿 Maputo, 2013
Play off
Pozn: Seychely, patriace do Zóny 7, súťažili v Zóne 6.
Emanuel Lasker
náhľad|Emanuel Lasker (1895) Emanuel Lasker (* 24. december 1868, Barlinek, Prusko (dnes Barlinek v Poľsku) – † 11. január 1941,  New York, USA) bol nemecký šachista, matematik a filozof židovského pôvodu, 2. majster sveta v šachu (18941921). Bol najdlhším nositeľom tohto titulu.
Životopis
Pochádzal z chudobnej rodiny. Šach sa naučil hrať, keď mal 12 rokov. V mladosti sa však oveľa viac, ako šachu, venoval matematike.
Po prvýkrát sa na významnejšom šachovom podujatí zúčastnil v roku 1889, na B-turnaji vo Wrocławi skončil 1. V tom istom roku obsadil 2. miesto na turnaji v Amsterdame. V roku 1893 pricestoval do USA s úmyslom zohrať zápas o titul majstra sveta s Wilhelmom Steinitzom. Na slabšie obsadenom turnaji v New Yorku suverénne zvíťazil (vyhral všetky partie) a vyzval Steinitza na zápas.
Zápas o majstra sveta sa uskutočnil v USA a Kanade v roku 1894. Hralo sa na 10 vyhratých partií a Steinitz mal v prípade prehry nárok na odvetný zápas. Začiatok zápasu bol vyrovnaný. Lasker sa dvakrát ujal vedenia, ale Steinitz hneď v ďalšej partii vyrovnal, dve partie sa skončili remízou. Už 7. partia pravdepodobne rozhodla o výsledku zápasu. Lasker hrajúci bielymi kameňmi sa dostal do prehratého postavenia, ale Steinitz túto partiu pokazil a prehral. Lasker vyhral aj ďalšie štyri partie a Steinitz sa už nedokázal zmobilizovať. Zápas sa skončil Laskerovým víťazstvom v pomere 10:5(=4).
V prvých rokoch po získaní titulu musel nový majster sveta dokazovať, že si titul zaslúži. Viacerí šachisti poukazovali na to, že Lasker ešte nedosiahol veľké úspechy na turnajoch a zápas so Steinitzom vyhral hlavne preto, lebo bol o 32 rokov mladší. Na turnaji v Hastingse 1895, na ktorom sa zišla kompletná svetová špička skončil majster sveta tretí, čo sa považovalo za neúspech. Potom však prišli výborné výsledky. Turnaj v Petrohrade 1895/96 vyhral s dvojbodovým náskokom pred Steinitzom a ďalšie víťazstvo dosiahol na turnaji v Norimbergu 1896.
Po tomto zápase sa Lasker znovu začal venovať štúdiám matematiky a filozofie. V roku 1902 získal doktorát na univerzite v Erlangene, v roku 1907 vyšla jeho prvá filozofická kniha. Okrem toho pôsobil aj ako novinár - štyri roky vydával vlastný šachový časopis.
Až v roku 1907 - 11 rokov od predchádzajúceho zápasu - sa o titul hralo znova. Laskerovým súperom bol Američan Frank James Marshall, ktorý na turnaji v Cambridge Springs v roku 1904 predstihol Laskera o dva body. Marshall bol úspešný na turnajoch, ale jeho výsledky v zápasoch boli obvykle slabé. Zápas sa hral v USA na osem výhier. Lasker vyhral Suverénne 8:0(=7).
V roku 1908 sa uskutočnil niekoľko rokov odkladaný zápas Lasker - Siegbert Tarrasch. Tarrasch bol na prelome 19. a 20. storočia jedným z najlepších šachistov, ale v roku 1908 už jeho výkonnosť značne poklesla. Zápas sa hral v Düsseldorfe a Mníchove opäť na osem výhier. Lasker zvíťazil 8:3(=5).
V roku 1909 hral Lasker po dlhšom čase na veľkom turnaji. V Petrohrade sa s ním delil o 1. miesto Poliak Akiba Rubinstein. Ich vzájomná partia sa skončila výhrou Rubinsteina a Lasker dostihol svojho súpera až výhrou v poslednom kole.
V tom istom roku majster sveta znovu obhajoval titul. Jeho súperom bol Francúz poľského pôvodu David Janowski. Janowski nebol pre Laskera príliš silný súper, ale oproti iným mal výhodu v tom, že mal za sebou bohatého mecenáša, ktorý dokázal zabezpečiť finančné prostriedky. Zápas sa hral v Paríži a niekedy sa ako zápas o titul MS spochybňuje. Hralo sa iba na 10 partii a Lasker vyhral jasne 8:2(7:1, =2). V roku 1910 to Janowski skúsil znovu - tentoraz v zápase na 8 výhier - a utrpel ešte ťažšiu prehru v pomere 0:8(=3). Hralo sa v Berlíne.
V roku 1910 sa hral ešte jeden - podstatne dramatickejší - zápas o titul majstra sveta. Laskerovým súperom bol Rakúšan Carl Schlechter. Bol to hráč, ktorý preferoval pozičný šach, hrajúci výborne v obrane. Pôvodne sa malo hrať na 30 partií, s tým, že nerozhodný výsledok stačí majstrovi sveta na udržanie titulu. Kvôli obligátnym finančným problémom sa nakoniec hralo iba na 10 partií. Polovica sa hrala vo Viedni, druhá polovica v Berlíne.
Prvé štyri partie sa skončili remízou (štvrtá po chybe majstra sveta, ktorý pokazil vyhraté postavenie). V piatej partii stál Lasker opäť na výhru. V koncovke ťažkých figúr musel Schlechter odovzdať dvoch pešiakov, Lasker však v časovej tiesni urobil chybu a dostal mat. Nasledovali štyri remízy. V 9. partii stál Lasker znovu jasne na výhru, po jeho hrubej chybe však Schlechter udržal remízu. Posledná partia bola najdramatickejšia v celom zápase. Najskôr získal prevahu Lasker, nepokračoval však presne a postupne sa karta obrátila a Schlechter sa dostal do vyhratého postavenia. V rozhodujúcej chvíli sa nechal Schlechter zlákať na chybnú kombináciu, vzápätí ešte nevyužil šancu na remízu a Lasker partiu po 71-ťahovom boji vyhral. Výsledkom 5:5(1:1, =8) si Lasker udržal titul.
Pred 1. svetovou vojnou Lasker vyhral ešte turnaj v Petrohrade 1914.
V roku 1911 vyzval majstra sveta na zápas o titul kubánsky šachista José Raúl Capablanca. Capablanca však musel veľmi dlho čakať. Zápas sa uskutočnil v Havane až v roku 1921. Hralo sa na 30 partií, ale po 14. partii za stavu 9:5(4:0, =10) pre Capablancu sa Lasker zo zdravotných dôvodov vzdal.
Po strate titulu majstra sveta dosiahol Lasker - napriek pokročilému veku - ešte niekoľko dobrých turnajových výsledkov. Vyhral turnaje v Moravskej Ostrave 1923 a v New Yorku 1924 (s 1½ bodovým náskokom pred Capablancom). V Moskve 1925 bol 2. znovu pred Capablancom. V Zurichu 1934 skončil piaty, V Moskve 1935 3.(bez prehry), v Moskve 1936 bol 6. a v Nottinghame 1936 sa v silnej konkurencii delil o 7.-8. miesto.
V roku 1933 emigroval z Nemecka. Od roku 1935 žil v Sovietskom zväze, v roku 1938 sa presťahoval do USA. Zomrel 11. januára 1941 v New Yorku.
Šachová štúdia
Emanuel Lasker bol prvý šachista, ktorý kládol dôraz na psychologickú stránku šachu. Preňho bola šachová partia bojom dvoch osobností. U svojich súperov si všímal ich silné aj slabé stránky a ich štýl hry. Často sa stávalo, že sa v partii zámerne dostával do objektívne horšieho postavenia, ktoré však súperovi nemuselo vyhovovať. Keď takúto partiu potom vyhral, hovorilo sa o "veľkom šťastí". V tomto smere ďaleko predbehol dobu.
Jeho schopnosť odhadnúť stav súpera dokumentuje táto partia.
V tejto partii potreboval Lasker vyhrať, aby Capablancu dostihol. Jeho súperovi stačila remíza a obsadil by v turnaji 1. miesto. Laskerovi bolo jasné, že Capablanca, ktorý bol známy tým, že rád hral jednoduché pozície, bude hrať na remízu. Táto pozícia je pre čierneho značne zákerná. Má na c-stĺpci "dvojpešiaka", čo môže byť v koncovke nevýhoda. Náhradou pre čierneho je dvojica strelcov. Dvojica strelcov je útočný potenciál, čierny mohol získať remízu aktívnou hrou. Najčastejšie sa v tejto pozícii hráva Sd7 a O-O-O. Potom môže čierny postupom pešiakov na c5 a f5 získať priestor pre svoje figúry. Laskerova kalkulácia vyšla. Capablanca pokračoval v pasívnej hre, čo bolo v rozpore s charakterom tejto pozície a túto partiu prehral.
Pólokros
náhľad|Juniorský pólokros v Austrálii náhľad|Pólokrosoví hráči Pólokros alebo polocrosse je kolektívny šport, ktorý je kombináciou póla a lakrosu. Hrá sa na všetkých kontinentoch sveta, ale populárny je hlavne Austrálii, Novom Zélande a južnej časti Afriky. Ide o šport, ktorý sa hrá v sedle koní (aj pony) a vonku (tzv. outdoorový šport). Každý hráč drží v ruke sieťovanú raketu, a snaží sa ňou chytiť loptičku z penovej gumy priemeru a dopraviť ju do súperovho bránkoviska.
Šport sa hrá na rekreačnej aj vrcholovej úrovni. Najvyšším vrcholovým medzinárodným podujatím sú majstrovstvá sveta.