cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktor Ullmann
Život
V roku 1933 sa vrátil natrvalo do Prahy, kde pôsobil ako hudobný pedagóg a novinár. Spolupracoval s hudobnou redakciou Česko-slovenského rozhlasu a písal hudobné kritiky do nemeckých pražských novín Bohemia. Angažoval sa v niekoľkých divadlách, venoval sa skladbe a v roku 1934 napísal operu Pád Antikristov (Der Sturz des Antichrist).
V rokoch 1935-37 bol žiakom Aloisa Hábu, ktorého štvrťtónovu techniku však uplatnil len v jednej menšej skladbe (Sonáta pre klarinet op. 16, z roku 1937). Vo svojich prácach z 20. rokov sa ešte zreteľne orientoval na Schönbergovu voľne atonálnu tvorbu (predovšetkým v Komornej symfónii op. 9 a v Pierrot Lunaire op. 21). Skladby vzniknuté od polovice 30. rokov sa vyznačujú samostatným vývojom, cez podnety Schönbergove (2. sláčikový kvartet, 1. klavírna sonáta) a skrze vysporiadania sa s dielom Albana Berga (opera Der Sturz des Antichrist). Nevšedná harmonizácia medzi tonalitou a atonalitou (Ullmann sám hovoril o „polytonalite“), nadmerný hudobný výraz a majstrovské zvládnutie formálnej hudobnej stavby patria k charakteristikám Ullmannovho nového, teraz už nezameniteľného osobného štýlu.
Ešte pred nástupom nacizmu sa neúspešne snažil získať československé občianstvo a vysťahovalecké pasy. To se nepodarilo. 8. septembra 1942 bol s manželkou a deťmi deportovaný do Terezína, kde sa zapojil do ilegálneho umeleckého života. Neprestávajúc veriť v to lepšie v ľuďoch a cez hlad a veľké problémy v bežnom živote Terezína, sa staral o bohatý hudobný život a tu tiež vytvoril podstatnú časť svojej tvorby. Napísal tu napríklad operu Cisár Atlantídy (Der Kaiser von Atlantis), v ktorej účinkoval okrem iného spevák Karel Berman, ktorý o opere po vojne podal svedectvo.
16. októbra 1944 bol Ullmann spoločne s Pavlom Haasom a Hansom Krásou prevezený do Osvienčimu-Brezinky a krátko po svojom príchode bol zavraždený v plynovej komore.
Nadácia Viktora Ullmanna
V roku 2002 založila britská klaviristka Jacqueline Cole nadáciu The Viktor Ullmann Foundation UK. Cieľom nadácie je uctenie pamiatky Viktora Ullmanna, jeho priateľov a ďalších hudobníkov z terezínskeho koncentračného tábora a ich diela, prostredníctvom koncertov, festivalov, kabaretov, prednášok, filmov a výchovných programov. Medzi patrónmi tejto nadácie sú mená popredných svetových umelcov - Pierre Boulez, George Benjamin, Alfred Brendel alebo Daniel Barenboim.
Dielo
Jeho tvorba je považovaná za vrchol pražskej židovsko-nemeckej hudby v prvej polovici 20. storočia. Veľká časť jeho tvorby bola dlhú dobu považovaná za stratenú a až po roku 1989 došlo k nálezu časti jeho skladieb. Niektoré z nájdených diel neboli dosiaľ spracované. Časť skladieb mala svoju premiéru po viac ako päťdesiatich rokoch, napriek tomu sú považované za veľmi úspešné.
Najväčší úspech na svetových javiskách má opera Cisár z Atlantídy alebo Odopretie smrti, v origináli Der Kaiser von Atlantis oder Die Tod-Verweigerung. Vytvoril ju roku 1943 v koncentračnom tábore Terezín. Libreto v nemčine napísal Peter Kien. Nacisti uvedenie opery v Terezíne, pripravované v roku 1944, nedovolili, lebo ju vyhodnotili ako satiru na Hitlera. Premiéru mala až roku 1975 v Holandskej opere (De Nederlandse Opera) v Amsterdame. Rukopis opery zachránil Emil Utitz, profesor nemeckej univerzity v Prahe, ktorý pracoval v terezínskej knižnici. Utitz rukopis odovzdal Ullmannovmu priateľovi a spisovateľovi Hansovi Güntherovi Adlerovi, ktorý ho odovzdal antropozofickému centru Goetheanum v Dornachu vo Švajčiarsku, lebo Ullmann bol vyznávačom a sympatizantom antropozofie. Zlomom sa stalo, keď rukopis získala Paul Sacher Stiftung v Bazileji, kde ho objavil dirigent Kerry Woodward. Ten sa dokonca pokúšal kontaktovať mŕtveho Ullmanna za pomoci špiritistického médiá, aby vyzvedel, ako správne zložité dielo inscenovať. Nakoniec ho s úpravami inscenoval v Amsterdame a odvtedy ide o jednu z najhranejších českých opier na svetových javiskách.
Borknagar
Borknagar je nórska blackmetalová hudobná skupina pochádzajúca z Bergen.
Zostava
Súčasní členovia
Cesta I. triedy 43 (Česko)
Cesta I. triedy 43 je česká cesta I. triedy, ktorá začína v brnianskej mestskej časti Královo Pole a vedie severným smerom v trase E461 cez Sebranice (križuje I/19), Letovice a Svitavy (križuje I/34). Za mestom v časti Lačnov križuje cestu I/35 a E442, kde končí peáž s E461. Cesta pokračuje okrajom obce Třebovice (križuje I/14) cez Lanškroun a Štíty, kde križuje I/11 a pokračuje v jej peáži do Červenej Vody. Odtiaľ vedie cez Králíky a jej miestnu časť Dolní Lipka na štátnu hranicu s Poľskom, kde končí.
Hoyvík
Hoyvík (dánsky:Højvig) je tretie najväčšie mesto na Faerských ostrovoch, nachádza sa na ostrove Streymoy. Tvorí súčasť hlavného mesta Tórshavn, nachádza sa v jeho v jeho severnej časti.Východne od Hoyvíku leží malý neobývaný ostrov Hoyvíkshólmur. V roku 1939 tu bol postavený malý maják, ktorý tu však už nestojí.
Obyvateľstvo
Populácia v Hoyvíku v posledných rokoch rastie. V roku 2010 v meste žilo 3 633 obyvateľov. Ešte do do polovice 19. storočia však populáciu tvorila len jedna farma. Po druhej svetovej vojne ale bolo v meste postavených pár domov. V 80 rokoch 20.storočia bol zaznamenaný najväčší rozmach. Zaujímavosťou je že obyvatelia si sami navrhovali farbu a design domu.
Významné inštitúcie
K významným inštitúciám v Hoyvíku patrí Faerské Historické múzeum a Faerské gymnázium. Práve v budove historického múzea bol v roku 2005 podpísaná Hoyvícka dohoda (dohoda medzi Faerskými ostrovmi a Islandom o spoločnej hospodárskej zóne). Okrem týchto budov bol v roku 2007 postavený kostol. Navyše sa plánuje, že v meste bude sídliť Løgmaður, faerský ministerský predseda.
Externé odkazy
Hoyvík na faroeislands.dk
Gumiane
Gumiane je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Autonómne Slovensko
thumb|Oficiálna [[Vlajka Slovenska|Slovenská vlajka používaná v septembri v roku 1848, so znakom Uhorska, ktorým chceli Slovenskí predstavitelia vyjadriť, že sa nechcú odtrhnúť od Uhorska]] Autonómne Slovensko alebo Slovenské autonómne územie bolo nezávisle spravované slovenské územie, ktorého samostatnosť od Uhorska bola vyhlásená 18. septembra 1848, na Myjave predstaviteľmi Slovenskej národnej rady, ktorá sa stala najvyšším a výkonným orgánom samostatného územia, ako aj prvým vrcholným a národným orgánom Slovákov vôbec. Predstavovalo vyústenie emancipačných a štátoprávnych snáh Slovákov v Uhorsku, ako súčasti Rakúskeho cisárstva v období Maďarizácie a vzniklo na začiatku Slovenského povstania z rokov 1848/1849.
Štátoprávne usporiadanie
Autonómne Slovensko bolo nezávislé územie s vlastnou samosprávou, výkonnou mocou a vojenskými silami. Napriek tomu, že bola vyhlásená samostatnosť Slovenska, spočiatku bol tento čin slovenských predstaviteľov mierený na získanie akejsi autonómie v rámci Uhorska, ako krajiny rovnocenných národov a svoju budúcnosť spájali s Maďarmi. Išlo o myšlienku tzv. "uhrofederalizmu" (znakom bolo aj použitie Uhorského znaku v slovenskej vlajke), ktorú však po dočasnom znovu obsadení Slovenska maďarskými gardami v septembri 1848 vystriedala myšlienka "austrofederalizmu". Tá presadzovala úplnú autonómiu a odtrhnutie Slovenska od Uhorska a jeho následné pripojenie ku Rakúskemu cisárstvu. Po vydaní samostatného cisárskeho výnosu 20. októbra 1848 už bolo Slovensko v dokumentoch o usporiadaní cisárstva označované, ako "Provincia Slovensko", "Slovenská korunná krajina", "Dištrikt Slovensko", alebo aj "Slovenské veľkokniežatstvo".
Udalosti vedúce ku vyhláseniu
náhľad|[[Ľudovít Štúr vyhlásil 18. septembra 1848 na všeľudovom zhromaždení samostatnosť Slovenska]] Prvé myšlienky smerujúce k presadzovaniu väčšej slovenskej samostatnosti v rámci Habsburskej monarchie sa začali objavovať s príchodom osvietenstva v 18. storočí, ktoré viedlo k prvopočiatku slovenského národného obrodenia. Posilňovanie národnostného myslenia Slovákov bolo ovplyvnené aj vzrastajúcou maďarizáciou, ako aj represiami zo strany maďarskej šľachty voči miestnemu slovenskému obyvateľstvu v Uhorsku. S pribúdajúcimi neúspešnými pokusmi o získanie lepšieho postavenia a podmienok v rámci Uhorska (rovnoprávne zastúpenie v Uhorskom sneme, vyučovanie slovenského jazyku na školách a pod.) sa objavila potreba posilnenia vlastnej autonómie a získania slovenskej samosprávy, ktorá vyvrcholila v období romantizmu v polovici 19. storočia. Vtedajší slovenskí predstavitelia, ktorými bola prevažne slovenská inteligencia na čele so štúrovcami, formulovali požiadavku vlastnej slovenskej samosprávy, snemu a vyhradenia slovenského územia, na ktorom by platilo všeobecné volebné právo v Žiadostiach slovenského národa, ktoré boli vyhlásené 11. mája 1848. Po odmietnutí žiadostí zo strany Uhorského snemu a vydania zatykaču na predstaviteľov slovenského národného hnutia, ktorými boli Ľudovít Štúr, Jozef Miloslav Hurban a Michal Miloslav Hodža, zapríčinili zmenu v postupe riešenia postavenia Slovákov v rámci Uhorska. Vtedajšie podmienky spolu s prebiehajúcim Maďarským povstaním spôsobili, že slovenskí predstavitelia uprednostnili vojenské riešenie pred diplomatickým. Za vedomia a tichej podpory viedenskej vlády a cisára Františka Jozefa I. začali slovenskí predstavitelia organizovať vojenské zbory vo Viedni a pripravovať ozbrojenú výpravu do Uhorska. 15. septembra 1848 bola vo Viedni vyhlásená Slovenská národná rada, ktorej boli podriadené slovenské vojenské zbory a ktorej sa mala podriadiť výkonná a politická moc na území Slovenska.
Vznik
thumb|[[Pamätný dom Slovenskej národnej rady|Pamätný dom pani Anny Koléniovej na Myjave, v ktorom prvýkrát zasadala Slovenská národná rada 19. septembra 1849]] Slovenské dobrovoľnícke zbory o sile asi 500 mužov, doplnené dobrovoľníkmi prevažne českej, no aj inej národnosti, sa na čele s predstaviteľmi Slovenskej národnej rady zhromaždili na území Moravy a 18. septembra prekročili slovensko-moravské pohraničie a vstúpili na územie Horného Záhoria, ktoré tvorilo v minulosti historické centrum Veľkej Moravy. Predstavitelia Slovenskej národnej rady sa pri útoku prihlásili ku odkazu Veľkomoravskej ríše, ako spoločnej krajiny Slovákov a Čechov a nastávajúci boj označili za zámer vybojovať túto stratenú slobodu. . Vojaci postupovali na Myjavu, ktorú v ten istý deň obsadili. Po obsadení bola vztýčená slovenská vlajka, no pri samotnom útoku bolo použitých hneď niekoľko slovenských zástav v rôznych farebných kombináciách (červeno-modro-biela, červeno-bielo-modrá a bielo-modro-červená) a bolo zvolané všeľudové zhromaždenie, na ktorom vystúpili slovenskí predstavitelia. Na tomto zhromaždení Ľudovít Štúr vyhlásil v mene Slovenskej národnej rady autonómiu Slovenska v rámci Uhorska, vypovedal poslušnosť maďarskej vláde a šľachte a vyzval ľudí na boj za samostatnosť. Politická, výkonná, súdna moc, ako aj vojenská správa na samostatnom území Slovenska podliehala Slovenskej národnej rade, ktorej sídlom sa stal dom pani Anny Kolenyovej, kde sa uskutočnilo jej prvé zasadnutie ako výkonného a reprezentačného orgánu Slovenska. Prvým predsedom SNR sa stal Jozef Miloslav Hurban. Odtiaľto bolo spravované územie a bola riadená činnosť Slovákov. Bola prijatá vlastná Slovenská vlajka a zástava Slovenskej národnej rady, ako aj vlastný erb a oficiálna pečať Slovenskej národnej rady. Tieto symboly sa stali územnými znakmi, ale boli povýšené aj na symboly samotného Slovenského národa.
Zánik autonómie
náhľad|Rozpustenie slovenských dobrovoľníkov Po tom čo sa 13. augusta 1849 odohrala Bitka pri Világoši, začala viedenská vláda a cisársky dvor presadzovať absolutistické a centralistické usporiadanie krajiny. Cisár František Jozef I., tak nenaplnil požiadavku zachovania slovenskej autonómie. 20. októbra podpísal cisár príkaz na rozpustenie slovenského vojenského zboru, ktorý sa presúval do Bratislavy. Vojenské jednotky boli oficiálne rozpustené v Bratislave, 21. novembra 1849. S rozpustením slovenskej vojenskej sily zanikla aj Slovenská národná rada, čím autonómne spravované Slovenské územie stratilo vlastný výkonný orgán a Slovensko sa stalo integrálnou súčasťou Rakúskeho cisárstva.
Územie
thumb|Mapa autonómneho Slovenska vytvorená na základe hraníc zahrnutých žúp Rozprestieralo sa na autochtónnom slovenskom území, obývanom Slovákmi a nachádzalo sa na území súčasného Slovenska. V septembri roku 1848 sa jeho územie obmedzilo iba na Horné Záhorie, pričom samospráva bola riadená z Brezovej po Bradlom, ale po oslobodení posledných území na konci augusta 1849 bolo pod kontrolou slovenskej samosprávy 15 uhorských žúp. Boli to župy :
Archigny
Archigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Runavík
Runavík je dedina na ostrove Eysturoy, na Faerských ostrovoch.
Je súčasťou rovnomennej obce, ktorá zahŕňa dediny Saltangará, Æðuvík, Glyvrar, Lambi, Rituvík, Skipanes, Søldarfjørður a Lambareiði a rozpína sa na viac ako 10 km štvorcových, na východnom brehu fjordu Skálafjørður. Obec mala v roku 2010 3 797 obyvateľov.
Založený bol roku 1916 a je to významný rybársky prístav. V dedine pôsobí aj futbalový klub NSÍ Runavík.
Arçay (Vienne)
Arçay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta I. triedy 44 (Česko)
Cesta I. triedy 44 je česká cesta I. triedy, ktorá začína v Mohelnici na križovatke s cestou I/35 a E442. Vedie severným smerom cez Zábřeh a Bludov, kde križuje I/11 a pokračuje v jej peáži cez Šumperk do Petrova nad Desnou, kde sa cesta I/11 odpája.
Cesta pokračuje horským terénom a Červenohorským sedlom prekonáva Hrubý Jeseník. Prechádza mestom Jeseník (križuje I/60) a Mikulovice, kde končí na štátnej hranici s Poľskom.
Cesta I. triedy 45 (Česko)
Cesta I. triedy 45 je česká cesta I. triedy, ktorá začína pri obci Horní Loděnice neďaleko Moravského Berouna na križovatke s cestou I/46. Vedie severným smerom cez Dětřichov nad Bystřicí, Bruntál (križuje I/11) a Krnov (križuje I/57), kde končí na štátnej hranici s Poľskom.
Hostun
Hostun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jan Hammer
Jan Hammer (* 17. apríl 1948, Praha) je česko-americký hudobný skladateľ a multiinštrumentalista. Bol členom legendárnej džez-rockovej formácie Mahavishnu Orchestra a nahral i veľké množstvo sólových dosiek, v ktorých sa pohybuje od džezu cez rock až k popovej hudbe. Hammer vyhral niekoľko cien Grammy. Jeho asi najznámejšou prácou je hudba k seriálu Miami Vice z 80. rokov 20. storočia.
Život
Jan sa narodil v Prahe, jeho matka bola známa džezová speváčka Vlasta Průchová a jeho otec Jan Hammer starší bol lekár a džezový hudobník. Po detstve plnom hudby vstúpil na pražskú akadémiu múzických umení. Keď Sovietsky zväz napadol Česko-Slovensko v roku 1968, prerušil štúdia na akadémii a presťahoval sa do Spojených štátov, po prijatí štipendiá Berkleeho vysokej škole hudby v Bostone. Ešte pred svojím odchodom však ako sedemnásťročný zložil hudbu a piesne k celovečernému rozprávkovému filmu Šialene smutná princezná.
Po dokončení bostonských štúdií sa presunul na Lower Manhattan, kde sa v roku 1971 pripojil k novo vznikajúcej skupine Johna McLaughlina Mahavishnu Orchestra. Za dva roky skupina predala cez dva milióny nosičov. Rozpustila sa v roku 1973. Značnú sumu zo svojich úspor potom investoval do stavby svojho vlastného nahrávacieho komplexu Red Gate Studio v New Yorku, ktorý pomohol jeho sólovej dráhe. Pokračoval v nahrávaní s mnohými uznávanými hudobníkmi onej doby, oi. Joni Mitchellovou, Mickom Jaggerom a Stevom Lukatherom.
Scolopendra gigantea
Scolopendra gigantea, starší slovenský nazov: štípavica veľká, je živočích z rodu Scolopendra, s veľkosťou do 30 cm.
Prirodzený výskyt Scolopendra gigantea sú vlhké oblasti v lesoch Južnej Ameriky (sever). Živí sa mäsitou potravou (napríklad ulitníky, švábovité, myši). Tento druh stonožky je jedovatý. Svoju korisť usmrtí uhryznutím hryzadiel do živočícha.
Aslonnes
Aslonnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arran
Arran môže byť:
Izon-la-Bruisse
Izon-la-Bruisse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Asnières-sur-Blour
Asnières-sur-Blour je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Martin Šafárik
Martin Šafárik (* 14. február 1983, Bratislava) je slovenský katolícky kňaz, maliar a operný spevák (bas).
Životopis
Narodil sa 14. februára 1983 v Bratislave otcovi Antonovi a mame Helene ako druhý zo štyroch detí. V rokoch 19972002 absolvoval štúdium operného spevu na Cirkevnom konzervatóriu v Bratislave a účinkoval v Lúčnici ako aj v Schlosstheateri vo Viedni. Koncertné turné absolvoval so sláčikovým telesom Strieborné struny v Rakúsku, v USA a v Austrálii. Potom medzi rokmi 20032009 absolvoval štúdium na Teologickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Medzi rokmi 20032012 absolvoval súkromné štúdium maľby u akademického maliara Pavla Potočka. V roku 2009 bol vysvätený za diakona. V nasledujúcom roku bol vysvätený za kňaza a následne nastúpil svoju pastoračnú službu ako novokňaz v Skalici. Následne v rokoch 2011 – 2013 bol kaplánom v Rači. V rokoch 20132016 pôsobil ako kaplán v Podunajských Biskupiciach. Následne v roku 2016 pôsobil ako kaplán v Blumentáli v Bratislave. Následne v roku 2018 ako kaplán v Šamoríne. Od roku 2020 je farárom v obci Borský Svätý Jur.
Asnois (Vienne)
Asnois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arran (ostrov)
Mull (,, starosever. Herrey) je ostrov v zálive Firth of Clyde v Atlantickom oceáne, ležiaci bezprostredne pri západnom pobreží Škótska (od polostrova Kintyre ho oddeľuje prieliv Kilbrannan Sound). Je to najväčší ostrov v zálive a celkovo siedmy najväčší ostrov Škótska.
Podľa sčítania v roku 2011 na ostrove žije 4 629 obyvateľov, čo je mierny pokles oproti sčítaniu v roku 2001, kedy tu žilo 5 058 obyvateľov. V roku 1821 tu žilo doterajšie maximum, a to 6 600 ľudí. V lete sa na ostrove zdržiava množstvo turistov. Za hlavné sídlo na ostrove býva označovaný prístav Brodick, kde žije okolo 600 ľudí. Najväčšie sídlo na ostrove je však Lamlash s asi tisíc obyvateľmi. Podľa sčítania v roku 2001 škótsku gaelčinu ovládajú len 2 percentá obyvateľov.
Hlavné ekonomické aktivity na ostrove sú popri cestovnom ruchu – hlavnou atrakciou je zámok Brodick Castle – rybolov, poľnohospodárstvo, lesné hospodárstvo a pálenie whisky (pálenica Arran). Na ostrove funguje aj malý pivovar. Ostrov Arran patrí do administratívnej oblasti North Ayrshire. Pred územnosprávnou reformou v roku 1975 patril ostrov do grófstva Bute.
Geografia
Arran býva označovaný ako miniatúra Škótska (nachádza sa tu aj nížina aj vysočina), pretože sa napriek svojej relatívne malej rozlohe vyznačuje krajinnou pestrosťou. Podnebie ostrova je mierne oceánske a veľmi vlhké. Najvyšší vrch ostrova, Goat Fell (Gaoda Bheinn), dosahuje výšku Ostrov je spojený trajektami so škótskou pevninou, najlepšie spojenie má s mestom Ardrossan.
V okolí Arranu ležia tri malé ostrovy – Holy Isle, Paddan a Hamilton Isle.
Jaillans
Jaillans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
František Kendra
František Kendra (* 14. august 1893, Bardejovská Nová Ves – † 26. marec 1976, tamže) bol slovenský politik a významný predstaviteľ Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v období medzivojnového Československa.
Životopis
Pochádzal z východného Slovenska a povolaním bol roľník v Bardejovskej Novej Vsi. Ľudovú školu navštevoval v rodnej obci. Kvôli zlej sociálnej situácii v roku 1910 odišiel do Spojených štátov amerických, kde sa popri práci venoval aj kultúrnej činnosti. Pracoval v Jersey City a v New Yorku. Bol členom rímskokatolíckej i gréckokatolíckej telocvičnej jednoty, neskôr ich dokonca aj viedol. Po štyroch rokoch sa z dôvodu zlého zdravotného stavu vrátil späť do Uhorska. Napriek tomu už 18. augusta 1914 nastúpil na vojenskú službu a o pár mesiacov už bojoval na ruskom fronte, kde bol dňa 21. marca 1915 zajatý. Domov sa vrátil po troch rokoch v marci 1918, no ešte na jeseň 1918 bojoval na talianskom fronte. Z vojny sa definitívne vrátil 3. novembra 1918.
Politicky sa začal angažovať hneď po vzniku Československa. Bol stúpencom vzniku nového štátu a verejne vystupoval voči snahám pripojiť východné Slovensko k Maďarsku. Zakladal Slovenskú ľudovú stranu v okolí Bardejova. Bol pravidelným organizátorom a rečníkom na všetkých ľudáckych podujatiach v dvadsiatych a tridsiatych rokoch minulého storočia na severovýchodnom Slovensku. Postupne sa vypracoval na okresného predsedu strany (v rokoch 1925 - 1928). Bol aj členom obecného zastupiteľstva v rodnej obci.
V parlamentných voľbách v roku 1935 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za Autonomistický blok (formáciu, ktorú vytvorila HSĽS so SNS, AZS a PS). Kandidoval v XXI. volebnom kraji so sídlom v Prešove. V HSĽS patril k umiernenému krídlu. Vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v roku 1938 už nekandidoval a pravdepodobne už nebol politicky aktívny. V roku 1943 sa František Kendra z Bardejova spomína ako člen správy Zväzu slovenských výrobcov a dodávateľov pražcov, družstva s ručením obmedzením v Bratislave.
Aulnay (Vienne)
Aulnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Peáž
Peáž (pôv. francúzsky péage) môže byť:
Aulnay (Vienne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta I. triedy 48 (Česko)
Cesta I. triedy 48 je česká cesta I. triedy, ktorá začína v Bělotíne na križovatke s I/47. Prechádza ňou E462 a vedie cez Nový Jičín (križuje I/57), Příbor (križuje I/58), Frýdek-Místek (križuje I/56) a Horní Tošanovice (križuje I/68) do Českého Těšína. Tu križuje cestu I/11 a v peáži s E75 vedie na štátnu hranicu s Poľskom, pred ktorým ešte križuje I/67 a následne končí.
Availles-en-Châtellerault
Availles-en-Châtellerault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plazivky
Plazivky môže byť slovenský názov:
Pôstne obdobie
Rímskokatolícka cirkev
V rímskokatolíckej cirkvi je obdobie roka liturgicky nazývané pojmom pôstne obdobie umiestnené pred Veľkou nocou a trvá 40 dní – začína sa v Popolcovú stredu a končí sa Piatkom utrpenia Pána. Do pôstnych dní sa v západnom obrade nerátajú nedele. Podľa pôstneho poriadku Rímskokatolíckej cirkvi sú dni prísneho pôstu predovšetkým Popolcová streda a Piatok utrpenia Pána (hoci ten už nie je dňom pôstneho obdobia), keď je prikázané zdržiavať sa mäsitých pokrmov a je dovolené iba raz za deň sa dosýta najesť. V rámci rozjímania nad utrpením Krista sa počas neho modlia napríklad krížové cesty počas piatkov.
Pôstne obdobie je rozdelené akoby na dve časti.
Prvá časť trvá od popolcovej stredy do soboty po 4. pôstnej nedeli. Táto časť pôstu je zameraná na vlastné pokánie, ľútosť nad hriechmi. Význačným dňom je štvrtá pôstna nedeľa (tzv. Laetare), ktorá sa nesie v mierne radostnejšom duchu. Kňaz si počas tejto nedele môže obliecť ružový ornát (druhý deň v liturgickom roku, kedy to môže urobiť je 3. adventná nedeľa). Zmyslom tejto nedele je pripomienka, že veľkonočná radosť „už je blízko“.
Druhá časť pôstneho obdobia sa začína 5. pôstnou nedeľou (tzv. smrtná nedeľa), tu sa mení zameranie pôstneho obdobia z vlastného pokánia na rozjímanie o Kristovom utrpení. Trvá až do zeleného štvrtku, kedy sa pôstne obdobie končí a začína obdobie veľkonočného trojdnia. Danému aspektu sú prispôsobené liturgické čítania a modlitby i spevy. Od oltárov sa odstráni akákoľvek kvetinová výzdoba a všetky kríže sa zahalia čiernym, alebo fialovým súknom.
Byzantský obrad
V gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi existuje viacero pôstnych období: Veľký pôst, filipovka, petro-pavlovský pôst a uspenský pôst. Veľký pôst časovo približne zodpovedá rímskokatolíckemu pôstnemu obdobiu pred Paschou (začína sa však trocha skôr a nezarátavajú sa doňho soboty a nedele), ale výrazne sa od neho líši pôstnou disciplínou, obsahovo i liturgicky.
Kulík piesočný
Kulík piesočný alebo kulík pieskový (lat. Charadrius hiaticula) je druh z čeľade kulíkovité. Žije v arktickej oblasti Palearktídy. Cez Slovensko pravidelne migruje a zastavuje sa na bahnitých brehoch. Jarná migrácia má dva vrcholy, prvý v marci a druhý v máji. Jesenný ťah prebieha od konca júla, najmä od augusta do začiatku októbra. Najbližšie hniezdi v Poľsku. Na Slovensku bol zistený ako transmigrant v 7,70 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kulík piesočný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v krajinách Európskej únii sa znižujú.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Milan Remko
Prof. Ing. Milan Remko, DrSc. (* 29. október 1948, Jasenová) je slovenský chemik a vysokoškolský pedagóg.
Životopis
Na Univerzite Komenského počas svojej skoro štyridsaťročnej kariéry vychoval 40 Mgr.; 21 PharmDr., 6 PhD.; v rokoch 19962014 zástupca vedúceho katedry, katedra farmaceutickej chémie FaF UK; 20092013 prodekan pre vedeckovýskumnú činnosť a informačné technológie Farmaceutická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave; Slovenská chemická spoločnosť 19922010 zakladateľ a predseda celoštátnej odbornej skupiny Molekulové modelovanie a molekulová grafika; r. 2010 – spoluzakladateľ odbornej skupiny Medicínska chémia; Chemical Papers 20062016 Associate Editor časopisu. Od roku 1994 Fellow (CChem FRSC, Kráľovská chemická spoločnosť (RSC) Londýn. Od roku 2008 člen Americkej chemickej spoločnosti. Autor vysokoškolských učebných textov, odborných príučiek, vedeckých článkov z oblasti teoretickej, fyzikálnej a farmaceutickej chémie.
Bol milovníkom a podporovateľom rodnej Oravy. Spoluzakladateľ novodobej Obce Oravcov v Bratislave r. 1972, člen výboru a spoluorganizátor kultúrno-spoločenských podujatí v rokoch 19721990.
Pedagogika
Na Farmaceutickej fakulte UK najprv pôsobil ako vedecký pracovník a v rokoch 19902017 ako vysokoškolský učiteľ. Pedagogicky bol činný na katedre farmaceutickej chémie vo všetkých formách výučby. Konštituoval a prednášal v slovenskom aj anglickom programe predmet Molekulové základy vývoja liečiv. Pre študentov anglického programu prednášal aj predmet Farmaceutická chémia. V rokoch 19751990 ako externista pôsobil na katedre fyzikálnej chémie CHTF SVŠT Bratislava. Farmaceutickú chémiu externe prednášal na UCM Trnava v rokoch 20012006 a v rokoch 20122014 predmety Kvantovú chémiu a Počítačové modelovanie molekúl.
Jonchères
Jonchères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta I. triedy 46 (Česko)
Cesta I. triedy 46 je česká cesta I. triedy, ktorá začína pri Vyškove na križovatke s diaľnicou D1 (následne križuje I/47). Vedie severným smerom v peáži s E462 cez Drysice, Prostějov a Olomouc (križuje I/35 a I/55), kde peáž s E462 končí. Pokračuje cez Dolany, Šternberk, Horní Loděnice (križuje I/45), Moravský Beroun, Litultovice a Opavu (križuje I/11, I/56 a I/57) na štátnu hranicu s Poľskom pri obci Sudice, kde I/46 končí.
Availles-Limouzine (obec)
Availles-Limouzine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta I. triedy 47 (Česko)
Cesta I. triedy 47 je česká cesta I. triedy, ktorá začína vo Vyškove (následne križuje I/46) a vedie cez Ivanovice na Hané, Kroměříž (križuje diaľnicu D1) do Hulína, kde začína peáž s cestou I/55 po Přerov. Pokračuje cez Lipník nad Bečvou, odtiaľ v peáži s E442 a I/35 do Hraníc na Moravě. Pokračuje Bělotínom (križuje E442 a I/48) a Fulnekom, kde na križovatke s I/57 končí.
Niektoré zdroje trasujú cestu I/47 ďalej cez Bílovec a Klimkovice do Ostravy.
Napoleonská éra
náhľad|Cisár Napoleon vo svojej štúdii v Tuileries, autor: Jacques Louis David náhľad| Strategická situácia Európy 1798 náhľad| Strategická situácia Európy 1801 náhľad| Strategická situácia Európy 1803 náhľad| Strategická situácia Európy 1805 náhľad| Strategická situácia Európy 1806 náhľad| Strategická situácia Európy 1807 náhľad| Strategická situácia Európy 1809 náhľad| Strategická situácia Európy 1812 náhľad| Strategická situácia Európy 1813 náhľad| Strategická situácia Európy 1814 náhľad| Strategická situácia Európy 1815 Napoleonská éra je obdobie v dejinách Francúzska a Európy. Je súčasťou štvrtej a poslednej fázy Veľkej francúzskej revolúcie (prvou je Národné zhromaždenie, druhou je Zákonodarné zhromaždenie a treťou je Výkonne direktórium). Napoleonská éra sa začína Napoleonovým Prevratom 18. brumaira (9. novembra 1799), zvrhnutím Výkonného Direktória a zriadením Konzulátu. Končí sa počas Sto dní a jeho porážkou v bitke pri Waterloo (18. júna 1815). Viedenský kongres následne čoskoro obnovil Európu do čias pred francúzskou revolúciou.
Napoleon priniesol politickú stabilitu do krajiny zmietanej revolúciou a vojnou, uzavrel mier s rímskokatolíckou cirkvou a zvrátil najradikálnejšiu náboženskú politiku zavedenú Národným konventom. V roku 1804 Napoleon vydal občiansky zákonník, revidovaný súbor občianskeho práva, ktorý pomohol stabilizovať francúzsku spoločnosť. Občiansky zákonník potvrdil politickú a právnu rovnosť všetkých dospelých mužov a vytvoril spoločnosť založenú na zásluhách, v ktorej jednotlivci postupovali vo vzdelaní a zamestnaní skôr vďaka talentu ako rodu alebo spoločenskému postaveniu. Občiansky zákonník potvrdil mnohé z umiernených revolučných politík Národného zhromaždenia, ale stiahol opatrenia prijaté Konventom. Zákonník obnovil patriarchálnu autoritu v rodine, napríklad tým, že podriaďoval ženy a deti mužským hlavám domácností.
Počas snahe o stabilizáciu Francúzska sa Napoleon snažil rozšíriť svoju autoritu po celej Európe. Napoleonove armády dobyli Pyrenejský a Apeninský polostrov, obsadili územia a prinútili Rakúsko, Prusko a Rusko, aby sa s ním spojili a rešpektovali francúzsku hegemóniu v Európe. Spojené kráľovstvo ju však rešpektovať odmietlo a zotrvalo s Francúzskom vo vojne počas celej éry.
Prvá francúzska ríša sa začala rozpadávať v roku 1812, po invázii do Ruska. Napoleon podcenil ťažkosti, ktorým musela jeho armáda čeliť pri okupácii Ruska. Z dôvodu sprisahania Rusov s Britmi Napoleon viedol armádu 600 000 vojakov hlboko do ruského územia. Neobsadila však Petrohrad ale pochodoval za ustupujúcou ruskou armádou až do Moskvy. Pred dobytím Moskvy porazil ruskú armádu v bitke pri Borodine, ale cár sa stiahol a Moskva bola zapálená, takže Napoleonova obrovská armáda zostala bez dostatočného zásob a úkrytu. Napoleon potom síce nariadil ústup, ale krutá ruská zima a opakované ruské útoky oslabili jeho armádu a len malému zvyšku 30 000 vojakov sa podarilo vrátiť späť na francúzske územie nažive. Spojenci následne pokračovali v zjednotenom úsilí proti Napoleonovi, až kým sa nezmocnili Paríža a v roku 1814 si vynútili jeho abdikáciu.
Víťazi Napoleona nepopravili, ale nechali mu vládu na malým talianskym ostrovom Elba. Po roku sa však z ostrova vrátil a pokúsil sa o obnovenie svojej moci. Jeho armáda však bola porazená pruskými a anglicko-spojeneckými silami v bitke pri Waterloo.
Vládcovia
Hlavy štátov postihnutých napoleonskými vojnami:
Leonardo (časopis)
Leonardo je recenzovaný akademický časopis, ktorý vydáva Medzinárodná spoločnosť pre umelecké vedy a technológie (Leonardo/ISAST) v spolupráci s vydavateľstvom MIT Press. Dvojmesačník Leonardo je zameraný predovšetkým na vedu a technológie, ktoré sú aplikované v súčasnej hudbe a umení.
História
Časopis Leonardo bol založený v roku 1968 umelcom a vedcom Frankom Malinom v Paríži vo Francúzsku. Leonardo publikuje diela umelcov, ktorí pracujú s rozličným médiami a inklinujú k vede či technológiám už vyše päť dekád. Produkcia časopisu sa neskôr presunula do oblasti San Francisco Bay Area, USA. Po smrti Franka Malinu v roku 1981 prevzal rolu šéfredaktora jeho syn Roger Malina. V roku 1982 bola založená Medzinárodná spoločnosť pre umelecké vedy a technológie (Leonardo/ISAST) s cieľom podporovať program Leonardo a poskytovať komunikačnú bázu pre umelcov vo sfére nových médií. Spoločnosť ISAST vydáva tiež ďalšie publikácie ako Leonardo Music Journal, Leonardo Electronic Almanach, Leonardo Reviews a Leonardo Book Series. Všetky tieto publikácie vznikajú v kooperácii s MIT Press.
Medzi ďalšie aktivity organizácie ISAST patrí udeľovanie cien a účasť na výročných konferenciách a sympóziách – napríklad v rámci Space and the Arts Workshop alebo College Art Association. Leonardo má svoju organizáciu aj vo Francúzsku, tzv. asociáciu Leonardo, ktorá spravuje webstránku Observatoire Leonardo. Asociácia podporuje inovatívne spôsoby prezentácie umenia, ktoré sú založené na technológiách, je tiež miestom pre stretávanie sa mediálnych umelcov, pedagógov, študentov alebo vedcov. Medzi dôležité aktivity organizácie patrí aj dokumentácia inovatívnych technológií a prototypov, ktoré vytvorili umelci, podobne ako je to v prípade vedcov publikujúcich svoj výskum v akademických publikáciách.
La Bâtie-des-Fonds
La Bâtie-des-Fonds je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ayron
Ayron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HiRISE
náhľad|Kamera HiRISE pred štartom
HiRISE zosnímal povrch Marsu, vrátane prebiehajúcich misií roveru Curiosity, Opportunity a InSight.
Design
HiRISE bola od začiatku navrhnutá ako kamera s vysokým rozlíšením. Skladá sa z veľkého zrkadla, ako aj veľkej CCD kamery. Z tohto dôvodu dosahuje rozlíšenie 1 mikroradián alebo 0,3 metra vo výške 300 km. (Na porovnanie, satelitné snímky na Google Mars sú k dispozícii na 1 meter.) Môže zobrazovať tri farebné pásma, 400-600 nm (modrozelená), 550-850 nm (červená) a 800-1 000 nm (blízke infračervené rozhranie - NIR).
Červené farebné obrázky majú široký rozsah 20 048 pixelov (šírka 6 km z obežnej dráhy vo výške 300 km ) a modrozelená a NIR majú šírku 4048 pixelov (1,2 km). Tieto sú zhromaždené pomocou 14 CCD snímačov, 2048 × 128 pixelov. Palubný počítač HiRISE číta tieto riadky včas s rýchlosťou orbitera, čo znamená, že rozmery obrázku sú potenciálne neobmedzené vo výške.
Prakticky to je obmedzené kapacitou palubného počítača 28 Gbit (3,5 GByte). Nominálna maximálna veľkosť červených obrázkov (komprimovaná na 8 bitov na pixel) je približne 20 000 × 126 000 pixelov alebo 2520 megapixelov a 4 000 × 126 000 pixelov (504 megapixelov) pre užšie obrazy pásiem B-G a NIR.
Jediný nekomprimovaný obraz používa až 28 Gbitov. Tieto obrázky sa však prenášajú stlačené, s typickou maximálnou veľkosťou 11,2 Gigabitov. Tieto obrázky sa uverejňujú na širokej verejnosti na webovej stránke HiRISE prostredníctvom nového formátu s názvom JPEG 2000.
Na uľahčenie mapovania potenciálnych miest na pristátie môže HiRISE produkovať stereo dvojice obrázkov, z ktorých možno topografiu merať s presnosťou 0,25 metra.
La Bâtie-Rolland
La Bâtie-Rolland je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Avanton
Avanton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ligue 1 2016/2017
Ligue 1 2016/2017 bol 79. ročník najvyššej francúzskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval Paris Saint-Germain, nováčikmi súťaže boli Nancy, Dijon a Metz. Sezóna sa začala 12. augusta 2016 a skončila 20. mája 2017.
Monaco získal 8. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2017/2018 sa spolu s ním kvalifikovali aj Paris Saint-Germain a Nice. Do Európskej ligy UEFA 2017/2018 sa kvalifikovali Lyon, Marseille a Bordeaux. Do 2. ligy zostúpili Lorient, Nancy a Bastia.
Tabuľka
zdroj: Ligue 1
Pravidlá pre určenie poradia v tabuľke: 1) počet bodov; 2) rozdiel gólov vo všetkých zápasoch; 3) vyšší počet strelených gólov vo všetkých zápasoch.
# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body; z - zostup
Dassault-Breguet Super Étendard
Dassault Super Étendard je francúzske bojové lietadlo, schopné operovať z paluby lietadlovej lode. Toto jednomotorové lietadlo bolo vyvinuté spoločnosťou Dassault Aviation a vo francúzskom námorníctve nahradilo Étendard IV.
Vznik a vývoj
Počas 60. rokov 20. storočia slúžil na palube francúzskych lietadlových lodí Clemenceau a Foch palubné stíhačky Étendard IV. Od začiatku sedemdesiatych rokov však francúzske námorníctvo lietadlo s rozšírenými spôsobilosťami. Prikláňalo sa k nákupu amerického A-7 Corsair, ale domáca spoločnosť Dassault prišla s ponukou jednoduchej a modernizovanej verzie Étendard IV. Ako sa neskôr ukázalo, išlo o klasickú obchodnícku fintu, pretože nový Super Étendard bol prinajmenšom tak drahý ako Corsair.
Prvý prototyp Super-Étendard 01 vznikol prerobením lietadla Étendard IV M s palubným číslom 68 a prvýkrát vzlietol 28. septembra 1974. Toto lietadlo bolo použité na otestovanie vyvíjaných motorov a na aerodynamické skúšky.
Prvé sériovo vyrobené lietadlo, poháňané motorom Snecma Atar 8 K 50, sa vznieslo k oblohe 24. novembra 1977. Prvá letka, sformovaná zo stíhačiek Super Étendard, vznikla v septembri 1978.
Konštrukcia
Super Étendard je strednoplošník s celokovovou konštrukciou. Krídla majú rozpätie, kvôli prevádzkovaniu na lietadlovej lodi sú však skladacie. Ich šípovitosť je okolo 45 stupňov.
Lietadlo je poháňané jedným prúdovým motorom SNECMA Atar 8K-50 bez prídavného spaľovania. S maximálnym ťahom 49 kN neboli jeho letové výkony oveľa lepšie, ako bolo možné dosiahnuť s Etendard IV, avšak jeho avionika predstavovala značný skok.
V deväťdesiatych rokoch došlo k významnéj modernizácii Super Étendardu, ktorá zahŕňala výkonnejší počítač UAT-90 a nový radar Thomson-CSF Anemone s dvojnásobným dosahom. K ďalším vylepšeniam patril značne prepracovaný kokpit podľa konceptu HOTAS (Hands-On-Throttle-And-Stick). Pilot tak môže prepínať medzi zbraňovými systémami a priebežne voliť najvhodnejší režim radaru bez toho, aby musel dať ruky preč z plynovej alebo riadiacej páky. Celkovo bolo na tento štandard zmodernizovaných 48 lietadiel. Začiatko 21. storočia získal Super Étendard nové prostriedky elektronického boja, kabínu kompatibilnú s okuliarmi na nočného videnia, nový inerciálny dátový systém čiastočne integrujúci GPS a lietadlo malo integrovaný laserový značkovač Damocles.
Super Étendard mohol niesť taktické jadrové zbrane, spočiatku to boli len gravitačné bomby, ale v deväťdesiatych rokoch minulého storočia boli integrované aj riadené strely atómovou hlavicou ASMP. Lietadlo bolo taktiež vyzbrojené celým radom laserom navádzaných bômb. Lietadlo však pred pristátim na lietadlovej lodi muselo odhodiť do mora všetku nepoužitú muníciu.
Súčasní používatelia
Argentína
Minulí používatelia
Irak
Výkony
Maximálna rýchlosť: /h
Jeddah Corniche Circuit
Jeddah Corniche Circuit je mestský závodný okruh, nachádzajúci sa v meste Džidda v Saudskej Arábii. Dĺžkou okruhu 6,174 km to je najdlhší mestský okruh a druhý najdlhší okruh v modernej Formule 1, dlhší okruh je už len Circuit de Spa-Francorchamps v Belgicku. Okruh je takisto označovaný za najrýchlejší mestský okruh a svojou rýchlosťou 244 km/h prekonal okruh Albert Park Circuit v Melbourne.
Prvá Veľká cena Saudskej Arábie sa konala v roku 2021.
Basses
Basses je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čítací rámec
Ako čítací rámec sa v molekulárnej biológii označuje spôsob, ktorým sa dá rozdeliť sekvencia nukleotidov v nukleovej kyseline (DNA alebo RNA) na sadu po sebe idúcich trojíc (tripletov), ktoré sa neprekrývajú. Keď tieto trojice odpovedajú aminokyselinám podľa genetického kódu alebo signálu na zastavenie translácie, označujú sa ako kodóny.
Jedno vlákno molekuly nukleovej kyseliny má fosforylový koniec, takisto nazývaný 5'-koniec, a hydroxylový koniec, teda 3'-koniec. Tieto konce udávajú smer 5' → 3'. Existujú tri čítacie rámce, ktoré je možné čítať v smere od 5' konca k 3' koncu, pričom každý z nich začína na inom nukleotide v rámci danej trojice. V dvojvláknovej nukleovej kyseline existjú ďalšie tri čítacie rámce, ktoré je možné použiť, a to v komplementárnom vlákne v smere 5′ → 3′. Keďže vlákna dvojzávitnice molekuly nukleovej kyseliny sú antiparalelné, smer čítania od 5′ konca k 3′ koncu jedného vlákna je opačný, ako smer čítania od 5′ konca k 3′ koncu druhého vlákna.
Všeobecne je len jeden čítací rámec danej časti neukleovej kyseliny biologicky významný. Tento čítací rámec sa označuje ako otvorený čítací rámec. Niektoré vírusové transkripty používajú viacero prekrývajúcich sa čítacích rámcov. Existuje jeden známy príklad prekrývajúcich sa čítacích rámcov v cicavčej mitochondriálnej DNA: časti génov, ktoré kódujú dve podjednotky ATPázy, sa prekrývajú.
Basketbal na Panamerických hrách 1959
Basketbal na Panamerických hrách 1959 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1959. Konal sa v Chicagu, v Spojených štátoch v dňoch od 28. augusta6. septembra 1959, za účasti 7 mužských a 5 ženských tímov. Nováčikmi mužského turnaja boli družstvá Kanady a Salvádoru. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 3. vydanie.
V mužskej kategórii obhájilo titul domáce 🇺🇸, ktoré sa umiestnilo pred 🇵🇷 a 🇧🇷. U žien rovnako obhájilo titul 🇺🇸, ktoré vyhralo vo všetkých stretnutiach.
La Baume-Cornillane
La Baume-Cornillane je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2S9 Nona-S
Vznik a vývoj
V roku 1972 sa začal vývoj ľahkého samohybného mínometu, ktorý by bol schopný pristáť na padáku a dokázal by výsadkárom poskytnúť priamu palebnú podporu. Vývoj prebiehal v 25. oddelení Ústredného vedecko-výskumného ústavu Točmaš (Podoľsk) pod vedením A. G. Novožilova. Ako základ sa použila 122 mm samohybná húfnica 2S2 Fialka na podvozku obojživelného pásového obrneného transportéra BTR-D (Objekt 925). V roku 1974 bolo rozhodnuté nahradiť mínomet 120 mm kanónom schopným strieľať projektily aj míny. Táto zbraň, ktorá neskôr dostala označenie 2A51, bola vyvinutá špecialistami zo závodu č. 172 (Motovilichinské závody v meste Perm) pod vedením J. N. Kalačnikova. Nový mínomet dostal názov Nona-S. a po rozsiahlych testoch bol v roku 1981 zavedený do sovietskej armády. Výroba prebiehala do roku 1989, pričom celkovo bolo vyrobených 1432 exemplárov.
Konštrukcia
Nona-S je postavená na podvozku obojživelného pásového obrneného transportéra BTR-D, ktorý je vyrobený z plechov z hliníkovej zliatiny. V prednej časti vozidla uprostred sedí vodič a vľavo od neho je miesto veliteľa. V strednej časti trupu je bojový priestor, v ktorom je umiestnená zásoba munície. V zadnej časti trupu je motorový priestor s pohonnou jednotkou. Veža je zváraná a vybavená 120 mm kanónom. Vľavo od kanónu je pracovisko strelca a napravo je miesto nabíjača.
Stanovisko veliteľa je vybavené tromi periskopickými pozorovacími zariadeniami TNPO-170A na sledovanie terénu. Stanovisko strelca je vybavené delostreleckým panoramatickým zameriavačom 1P8 pre streľbu z uzavretých palebných postavení a zameriavačom priamej streľby 1P30. Na pravej strane veže je inštalované otočné pozorovacie zariadenie MK-4. Externú rádiovú komunikáciu zabezpečuje rádiostanica R-123M alebo R-173.
2S9 Nona-S je vyzbrojená 120 mm kanónom 2A51, ktorý dokáže strieľať granáty a míny. Hlavná munícia je:
Nástenkový tender
Nástenkový tender je kauza prvej vlády Roberta Fica z roku 2007 na ministerstve výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky.