cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2015
Skupina D
náhľad|Fanzone v [[Riga|Rige]]
Play-off
🇫🇷 Lille
Konečné poradie
náhľad|[[Pau Gasolnajužitočnejší hráč turnaja]]
Les Touches-de-Périgny
Les Touches-de-Périgny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Medzinárodná kanoistická federácia
náhľad|Maratónska kanoistika náhľad|Rýchlostná kanoistika náhľad|Vodný zjazd náhľad|Kanoe pólo náhľad|Jachting na kanoe náhľad|Voľnoštýliarska kanoistika náhľad|Surf ski náhľad|Dračie lode
Les Touches-de-Périgny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Medzinárodná kanoistická federácia
Medzinárodná kanoistická federácia (skr. ICF – International Canoe Federation) je medzinárodná športová organizácia združujúca 152 národných kanoistických zväzov na celom svete, sídliaca v Lausanne, vo Švajčiarsku. Na jej čele v súčasnosti stojí Španiel José Perurena. ICF je riadnym členom MOV, SportAccord (býv. GAISF) a aj IWGA (Medzinárodná asociácia svetových hier).
História
ICF bola založená 19. januára 1924, vtedy ešte pod nemeckým názvom Internationale Repräsentantenschaft Kanusport (IRK) so sídlom v nemeckom Mníchove. Zakladajúcimi členmi boli Dánsko, Nemecko, Rakúsko a Švédsko. V roku 1946 sa názov zmenil na súčasný a od roku 2006 sídli ICF vo švajčiarskom Lausanne.
Kanoistické disciplíny
Ako zastrešujúca organizácia, organizuje ICF majstrovstvá sveta v ôsmich kanoistických disciplínach:
Konfederácie
152 členských federácií (v roku 2011), z nich najpočetnejším je Nemecký zväz s 113,000 členmi, je rozčlenených do 5 kontinentálnych konfederácií:
Zacharie Astruc
Zacharie Astruc (* 8. február 1833, Angers - 24. máj 1907, Paríž), bol francúzsky umelecký kritik, novinár, básnik, skladateľ, maliar a sochár.
Životopis
Astruc pracoval ako novinár a kritik umenia pre časopisy Echo du Nord a Pays. Neskôr založil časopis Mascarille a v roku 1872 v Madridu L'espagne nouveau. Navyše, on bol ko-editorom literárne kolekcie Le quart d'heure.
Doug Mitchell Thunderbird Sports Centre
Doug Mitchell Thunderbird Sports Centre (tiež známa ako UBC Thunderbird Arena, v minulosti UBC Winter Sports Centre) je univerzitná športová hala v kanadskom meste Vancouver, nachádzajúca sa na University Endowment Lands v priestoroch kampusu University of British Columbia. Počas zimných olympijských hier v roku 2010 sa tu odohrával hokejový turnaja mužov a žien.
Doug Mitchell Thunderbird Sports Centre sa skladá z troch ľadových plôch. UBC Thunderbird Arena je stredne veľká hokejová aréna s kapacitou 7 500 miest, ktorú je možné zvýšiť až na 8 000 počas koncertov, Father Bauer Arena s kapacitou 980 a Arena C 200 miest.
Kristen Nygaard
Kristen Nygaard (* 27. august 1926, Oslo, Nórsko – † 10. august 2002, Oslo, Nórsko) bol nórsky informatik a spoločne s Ole-Johanom Dahlom tvorca revolučného programovacieho jazyka Simula, ktorý ako prvý využíval paradigmu objektovo orientovaného programovania. Za tento počin dostal v roku 2001 spolu s Dahlom Turingovu cenu.
Sedmohradsko
thumb|Sedmohradsko v užšom zmysle thumb|Sedmohradsko v širšom zmysle (znázornené žltou) thumb|Kaplnka thumb|Sedmohradská krajina thumb|Mesto Sibiu thumb|Mapa Sedmohradska podľa [[Ján Sambucus|Jána Sambucusa zo 16. st.]]
Sedmohradsko alebo Transylvánia alebo Transilvánia, staršie Ardieľ   je historická krajina v Rumunsku. V užšom (správnejšom) zmysle zahŕňa územie medzi oblúkom Karpát v strede Rumunska a (karpatským) pohorím Apusenské vrchy, čiže bývalé uhorské župy východne od Siladskej, Bihárskej, Aradskej a Krašovsko-severínskej župy. V širšom (novšom) zmysle zahŕňa aj zvyšok západného Rumunska až po hranicu s Maďarskom a so Srbskom ako aj región Marmaroš.
Starovek a sťahovanie národov
Od 6. storočia pred Kr. do 1. storočia pred Kr. tu sídlili rôzne kmene a dácko-getské kmeňové zväzy.
Od roku 106 sa toto územie stalo súčasťou Rímskej ríše ako provincia Dácia. V roku 271 Rimania pod tlakom Gótov Dáciu opustili. Góti vládli v Dácii do roku 376, kedy územie obsadili Huni.
Stredovek
Ďalšie dejiny až do príchodu Slovanov sú sporné. Po Hunoch sa na území striedali rôzne kmene ako Gepidi (4.-5. stor.), Alani (4. stor.), Avari (koniec 6. stor. – okolo 800) a ojedinele aj Slovania. Nakoniec začiatkom 9. stor. slovanskí Bulhari územie aj s časťou Panónie pripojili k Bulharskej ríši, roku 881 však časť dobyla Veľká Morava.
Aj dejiny po príchode Maďarov (896) do Karpatskej kotliny sú nejasné. Územie pod vplyvom Veľkej Moravy zrejme po roku 907 pripadlo maďarským kmeňom (definitívne 934), južné časti asi ostali ešte možno do roku 1000 pod vplyvom Bulharska, severovýchodnú časť každopádne (asi už okolo 900, najneskôr v 12. stor.) osídlili zvláštne maďarské kmene Sikulov (ktorí majú podľa ojedinelých názorov nemaďarský pôvod).
V 11. a 12. storočí sa Sedmohradsko stalo súčasťou arpádovského Uhorského kráľovstva, ktoré sa rozširovalo zo Zadunajska podmaňovaním maďarských kmeňov na okolí. Od 12. storočia sa začali do Sedmohradska sťahovať aj Nemci. Správa územia bola v rukách vojvodu, ktorý od polovice 13. storočia kontroloval celé územie.
Po porážke sedliackeho povstania (1437) bol politický systém založený na Unio Trium Natiorum (Spojenectvo Troch národov), ktoré zahrňovalo Maďarov, Sikulov a Sasov (Nemcov), ale nie väčšinových Rumunov, hoci niektorí z nich po konvertovaní na katolicizmus postúpili medzi tamojšiu šľachtu.
Turecké ohrozenie
Kľúčovou osobnosťou Sedmohradska bol Ján Huňady (Ioan Corvin de Hunedoara v Rumunsku), ktorý mal rumunský pôvod. Syn valašského princa (vojvodu) bol za podporu nárokov Vladislava III. Jagelovského na uhorský trón odmenený titulom vojvodu Sedmohradska. Vďaka bojom proti Turkom mu bol udelený titul uhorský gubernátor (1446) a bol pápežom uznaný za sedmohradské knieža (1448).
Počas tureckých výbojov sa Sedmohradsko ocitlo priamo na vojnovej línii. Uhorsko nedokázalo Osmanom odolať a v bitke pri Moháči bolo 29. 8. 1526 porazené. Po smrti uhorského kráľa Ľudovíta II. mal na uhorský trón nastúpiť Ferdinand Habsburský, no časť šľachty to odmietla a na trón si zvolila Jána Zápoľského, sedmohradské knieža. Počas nasledujúcich bojov (väčšinou na území Slovenska) ani jeden z nich nedokázal zvíťaziť, a tak si neobsadené Uhorsko rozdelili (1538), Sedmohradsko a východná časť Uhorska (vrátane Abovskej, Užskej a Zemplínskej stolice na východe Slovenska) pripadli Jánovi Zápoľskému (Sedmohradsku), zvyšok pripadol Rakúsku. Po dobytí Budína Turkami (1541) došlo k istým presunom, predovšetkým dnešné Maďarsko pripadlo Turkom a východné Slovensko Rakúsku. No v priebehu nasledujúcich 150 rokov bola východná časť východného Slovenska niekoľkokrát súčasťou Sedmohradska.
Roku 1547 uzavrel Ferdinand I. ponižujúci mier s Osmanskými Turkami, v ktorom uznal Sedmohradsko za samostatné kniežatstvo. Sedmohradsko sa stalo tureckým vazalom. Napriek tomu, že v Sedmohradsku prevládalo rumunské obyvateľstvo, vládu mala v rukách prevažne maďarská šľachta.
Roku 1606 Rakúsko uznalo jeho samostatnosť ako Sedmohradské kniežatstvo (oddelené od Kráľovského Uhorska), ktorú však potom striedavo neuznávalo a uznávalo, podľa toho aké úspešné boli práve protihabsburské povstania (organizované zo Sedmohradska, no odohrávajúce sa na Slovensku). Sedmohradskí vojvodovia boli totiž protestanti, bojujúci za zachovanie svojich práv voči katolíckej monarchii. Sedmohradsko bolo jednou z mála krajín v Európe, kde vedľa seba pokojne nažívali rímski a grécki katolíci, kalvinisti a luteráni. Rumunskí ortodoxní neboli uznávaní.
Roku 1691 Rakúsko definitívne získalo späť Sedmohradsko a roku 1711 (po Satmárskom mieri) aj úplnú kontrolu nad krajinou, pretože sedmohradského vojvodu nahradil rakúsky guvernér. Proklamácia Sedmohradska ako vojvodstva v rámci monarchie (1765) bola len formálna.
Revolúcia v Uhorsku
Uhorský snem počas revolúcie v rokoch 1848 – 49 požadoval pripojenie Sedmohradska k Uhorsku. Sedmohradský snem (ovládaný prevažne maďarskou šľachtou) to schválil, čo bola jedna z príčin vypuknutia povstania Rumunov a Sasov, ktorí spojenie s Uhorskom odmietali. Tí pod vedením rakúskych dôstojníkov napadli maďarskú šľachtu, ktorú viedol poľský generál Józef Zachariasz Bem. Ten Rakúšanov porazil, no koniec uhorskej revolúcie prišiel, keď od cisára Františka Jozefa I. prišlo Rakúsku na pomoc ruské vojsko, vyslané cárom Mikulášom I., ktoré Maďarov porazilo v bitke pri Temešvári 9. augusta 1849. Väčšina bojov počas revolučných rokov sa odohrala práve v Sedmohradsku. Po porážke revolúcie Rakúsko opäť rozdelilo Uhorsko a Sedmohradsko, ponemčilo administratívu a nemčina sa stala úradným jazykom v Sedmohradsku i v celom Uhorsku. Rakúsko však garantovalo občianstvo aj Rumunom.
Rakúsko-uhorské vyrovnanie
Po rakúsko-uhorskom vyrovnaní sa Sedmohradsko stalo súčasťou Uhorska, jeho samostatný štatút bol zrušený a jedinými územnosprávnymi jednotkami sa stali župy.
Rozpad Rakúsko-uhorskej monarchie
Roku 1918 ho obsadili rumunské vojská a bolo pripojené k Rumunsku. Nová hranica medzi Rumunskom a Maďarskom bola potvrdená Versailleskou zmluvou roku 1919 a Trianonskou zmluvou v roku 1920. Počas 2. svetovej vojny bola časť územia opäť nakrátko pripojená k Maďarsku (Druhá viedenská arbitráž), po vojne však boli predvojnové hranice medzi Maďarskom a Rumunskom obnovené.
Martinov
Martinov môže byť:
Antimodernizmus
1. filozofické stanovisko, ktoré sa zakladá na tradicionalizme  a konzervativizme a ktoré odmieta tak modernú transformatívnu interpretáciu starších, ako aj obsahové a významové zrovnoprávnenie  novších  alebo vznikajúcich tradícií. Vzťah antimodernizmu k tradícii je emocionálny a imitatívny. Antimodernizmus vidí optimálnu podobu súčasného v čírej aplikácii tradičného, pričom vybraným tradíciám prisudzuje terapeutické účinky na súčasnosť. Tým sa odlišuje od postmoderného antimodernizmu, ktorý vychádza zanamnestického myslenia a ktorý sa zameriava proti  eurocentrickému provincializmu západných tradícií a spája prvky diferentných tradícií so základnými formami modernej skúsenosti.
2. reakcia rímskokatolíckej cirkvi na katolícky modernizmus, ktorá sa v prvom desaťročí 20. storočia prejavila vynucovaním si lojality od progresívnych teológov s integralistickými cirkevnými kruhmi (Pius X., prísaha proti modernizmu, predpísaná 1910 a zrušená 1967).
Antily
náhľad|Antily Antily (iné názvy: Antilské ostrovy, Antilské súostrovie , [len Antily v užšom zmysle:] Antilský oblúk , Západná India/Západoindické súostrovie/Západoindické ostrovy; staršie: Antilly , Antillské ostrovy ; po špan. Antillas, po fran. a angl. Antilles) je ostrovná reťaz medzi Severnou Amerikou (Yucatánom) a Južnou Amerikou (Venezuelou) oddeľujúca Karibské more od Atlantického oceánu. V detailoch sa definícia Antíl rôzni v závislosti od zdroja (pozri Delenie).
Delenie
Trochu zjednodušene (pri použití jednej z možností delenia Antíl) možno povedať, že sa Antily členia na Veľké Antily a Malé Antily.
Podrobnejšie delenie je takéto: Antily v užšom zmysle       : Antily v širšom zmysle (najmä v starších textoch) zahŕňajú okrem Antíl v užšom zmysle aj Bahamy (vrátane ostrovov Turks a Caicos)     a ojedinele aj Bermudy, pričom Bahamy a Bermudy sa potom prípadne zaraďujú konkrétne pod Malé Antily (i keď historicky možno nájsť aj zaradenie Bahám pod Veľké Antily ).
Geológia
Antily v užšom zmysle geologicky predstavujú ostrovný oblúk. K jeho vzniku dochádza podsúvaním severoamerickej a juhoamerickej platne pod karibskú platňu.
Žrebec
Žrebec je dospelý samec jednoprstých príslušníkov čeľade koňovité a ich krížencov. V prípade koňa je to samec od veku asi 3 rokov.
Egervölgy
Egervölgy je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Vasvár.
Má rozlohu 886 ha a žije tu 386 obyvateľov (2007).
Voodoo 5
right|thumb|3dfx Voodoo 5 5500
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veselé
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veselé v okrese Piešťany.
Britská invázia
Britská invázia je výraz, ktorý opisuje prienik rock and rollových, bigbítových a popových hudobných umelcov zo Spojeného kráľovstva na predtým uzavretý hudobný trh Spojených štátov medzi rokmi 1964 – 1966.
U britskej mládeže začal byť koncom 50. rokov populárny rebelský spôsob života a hudobného prejavu amerických rock and rollových a bluesových hudobníkov, preto postupne začali kombinovať rôzne hudobné žánre, ktoré neskôr v roku 1962 splynuli do tzv. bítového boomu. Výsledkom bol hudobný štýl, ktorý bol známy pod názvom „Merseybeat“, alebo aj bigbít. Dňa 7. februára 1964 vysielala americká televízna stanica CBS vo svojom spravodajskom programe CBS Evening News s Walterom Cronkiteom správu o tom ako skupina The Beatles prišla na územie Spojených štátov. Túto správu korešpondent uviedol slovami: „The British Invasion this time goes by the code name Beatlemania“ („V tejto chvíli je britská invázia s kódovým označením beatlemánia“). Niekoľko dní potom sa skupina prezentovala v programe Ed Sullivan Show, po ktorom nasledovala invázia ich hitov v amerických rebríčkoch, ktorá pretrvala až do rozpadu skupiny v roku 1970. Dňa 4. apríla mala skupina The Beatles hity v najvyššej päťke rebríčku Billboard Hot 100. V nasledujúcich dvoch rokoch sa na vrcholy amerických rebríčkov dostali single ďalších hudobníkov z britských ostrovov ako boli napríklad Chad & Jeremy, Peter and Gordon, The Animals, Manfred Mann, Petula Clark, Freddie and the Dreamers, Wayne Fontana and the Mindbenders, Herman’s Hermits, The Rolling Stones, The Troggs a Donovan. Do vlny britskej invázie 60. rokov sa dostali aj The Who, The Kinks, The Bee Gees, Cream a The Dave Clark Five. Súčasťou britskej invázie v Spojených štátoch boli aj vplyvy spôsobu obliekania, strihu vlasov správania a kultúry mládeže. Vzormi správania a obliekania sa stal aj film The Beatles, A Hard Day’s Night, či ošatenie z butikov na londýnskej Carnaby Street. Anglicko sa v tejto dobe pre americké médiá stalo centrom sveta hudobného diania a odevnej kultúry mladých.
Cerny-lès-Bucy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Voodoo2
right|thumb|Grafický čip 3dfx Voodoo2
Voodoo2 (alebo Voodoo²) bola grafická karta so sadou troch grafických procesorov od spoločnosti 3dfx. Uvedená bola vo februári 1998 a nahradila pôvodný model Voodoo Graphics. Frekvencia čipu bola 90 MHz a používala 100 MHz EDO DRAM a bola k dispozícii pre rozhranie PCI. Existovali dva modely, jeden s 8 MB RAM a druhý s 12 MB RAM. 8 MB verzia mala 2 MB pre každú textúrovaciu jednotku, 12 MB verzia 4 MB na jednotku. 4 MB framebuffer oboch kariet podporoval maximálne akcelerované rozlíšenie 800x600, pričom 12 MB verzia umožňovala použitie detailnejších textúr.
Egyházashetye
Egyházashetye je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 1320 ha a žije tu 392 obyvateľov (2007).
Kobyla
Kobyla môže byť:
Bohumil Kubišta
Bohumil Kubišta (* 21. august 1884, Vlčkovice – † 27. november 1918, Praha), bol český maliar, grafik a výtvarný kritik.
Životopis
Od roku 1903 študoval na Umeleckopriemyselnej škole v Prahe, už nasledujúci rok prešiel na Akadémiu výtvarných umení do ateliéru Vlaha Bukovaca. Ani tam dlho nevydržal a z akadémie odišiel.
Krátko cestoval - do Florencie a do Paríža. Zúčastnil sa oboch výstav Osmy v rokoch 1907–1908. Z existenčných dôvodov vstúpil do armády, kde pôsobil ako dôstojník delostrelectva v chorvátskej Pule. Krátko po konci prvej svetovej vojny zomrel na španielsku chrípku.
Dielo
Zo začiatku boli jeho diela neskoroimpresionistické, neskôr prešiel ku kubizmu, postupne bol ovplyvňovaný fauvizmom a futurizmom.
Ictineo I
Ictineo I bola prvá ponorka španielskeho vynálezcu Narcísa Monturiola, skonštruovaná v rokoch 1858–1859. Bola predchodcom svojho vyspelejšieho nasledovníka, ponorky označovanej ako Ictineo II.
Myšlienka a vývoj
V španielskom meste Cadaqués, kde Monturiol v tom čase žil, často dochádzalo k nehodám a úmrtiam zberačov koralov. To mu vnuklo nápad na loď, ktorá by sa dokázala pohybovať pod vodou a umožnila tak koraly zbierať bezpečne, bez obetí na životoch. Roky tento nápad považoval len za teoretický, hlavne z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov na podobnú konštrukciu. O pokuse previesť svoju myšlienku do praxe ho údajne presvedčil neznámy priateľ.
Monturiol v septembri roku 1857 odcestoval do Barcelony, kde založil Monturiol, Font, Altadill y Cia, prvú komerčnú spoločnosť v Španielsku zameranú na podmorskú navigáciu, s kapitálom 10 000 španielskych pesiet. V roku 1858 predložil svoj projekt odbornej verejnosti v podobe článku pod názvom „Ictineo alebo loď-ryba“.
Konštrukcia
Svoju loď pomenoval Ictineo (z gréckeho ichthis - ryba a naus - loď). Podobne pristupoval i k jej konštrukcii: Ponorka sa podobala na rybu (ktorej tvar považoval pre pohyb vo vode za ideálny), s lodnou skrutkou a kormidlom vzadu. Keďže však tvar ideálne odolávajúci stúpajúcemu tlaku vody pri ponore bola guľa, Monturiolova ponorka sa skladala z dvoch častí. Vnútorná časť s posádkou mala vodotesný guľovitý tvar (upravený na elipsoid), zatiaľčo vonkajší plášť bol tvarovaný do podoby rybieho tela a nebol utesnený. V medzipriestore bola uložená záťaž.
Vnútornú guľovitú časť chcel Monturiol pôvodne vyrobiť z kovu, no finančná náročnosť takejto konštrukcie ho odradila. Nakoniec bola vytvorená z dreva olivovníka spevneného dubovými okružami, a pokrytého 2 mm medeným plechom. Bola 4 metre dlhá, 2 metre vysoká a 1 meter široká a podľa Monturiola mala vydržať ponor do hĺbky 500 metrov (z bezpečnostných dôvodov ale počítal s maximálnym ponorom do 50 metrov).
Vonkajšia aerodynamická časť bola 7 metrov dlhá a 2,5 metra vysoká.
Ponorka mala výtlak 10 ton. Na bočných, prednej a hornej časti bolo niekoľko "okien" z hrubého skla kónického tvaru, ktoré tlak vody vďaka tomu tlačil na svoje miesto a zamedzoval tak prenikaniu vody. K ďalšej výbave patrili 4 balastné záťažové nádrže medzi oboma trupmi, ovládané zvnútra (ventily na vpustenie vody a pumpy na jej vypudenie). Plavidlo malo dokonca i núdzový systém, ktorý umožnil ponorke vynorenie i pri kompletnom zlyhaní regulácie záťaže: tvorili ho dve závažia upevnené zvonka na trup, ktoré sa dali v prípade potreby odhodiť. Ďalšiu záťaž umiestnil Monturiol priamo do ponorky na pozdĺžnu kovovú koľajnicu, čo umožňovalo jej presun v prípade zmeny vyváženia.
Monturiol tiež doplnil systém filtrácie vzduchu na báze reakcie CO2 s hydroxidom vápenatým. Pokúsil sa i o priame vytváranie kyslíka, no neúspešne: jeho systém totiž produkoval ako vedľajší produkt kyselinu sírovú. Ako vnútorné osvetlenie bola použitá jednoduchá sviečka.
Sídlisko Pod Hájom (Ľubotice)
Sídlisko Pod Hájom je sídlisko, ktoré sa nachádza v obci Ľubotice a priamo nadväzuje na prešovské sídlisko Sekčov. Architektmi sú Ing. arch. Milan Bandžák a Ing. arch. Vladimír Šarocký.
Ictineo I
Prvá plavba
Prvá plavba sa konala v Barcelonskom prístave, 28. júna 1859. Bohužiaľ už pri prvej plavbe došlo k nehode. Ponorka narazila do trosiek pod hladinou tak nešťastne, že došlo k vážnemu poškodeniu jej základných častí. Ich kompletná oprava by bola príliš nákladná, preto ju Monturiol realizoval iba provizórne a obmedzil tak maximálny ponor na 20 metrov.
Sídlisko Pod Hájom (Ľubotice)
Výstavba obytných blokov sídliska sa realizovala od januára 1998 s termínom ukončenia prvej etapy v auguste 1999.
Ictineo I
Prevádzka
Koncom leta roku 1859 Monturiol so svojimi dvomi spoločníkmi s ponorkou uskutočnil viac ako 20 testovacích ponorení. Postupne zvyšoval hĺbku ponoru až na 20 metrov a v tejto hĺbke bez akéhokoľvek spojenia s hladinou vydržal až 2 hodiny (s použitím "filtra" až 4 hodiny). Ukázalo sa, že Ictineo je veľmi dobre ovládateľný, no sklamaním bola rýchlosť plavidla, pohybujúceho sa iba s použitím ľudskej sily.
Sídlisko Pod Hájom (Ľubotice)
V júni 1999 bola stavba 150-tich bytov zastavená pre nedostatok financií, ktorých časť spreneverila konateľka realizátora stavby - firmy TRADET s.r.o. A. Pavlovičová. Následne začiatkom roka 2000 ministerstvo výstavby poskytlo dotáciu vo výške 10 miliónov korún. Problémy pri výstavbe pokračovali aj naďalej, zároveň sa prejavili aj projektové nedostatky, manažérske chyby investora výstavby a viaceré spory s klientmi, kvôli ktorým nebola výstavba prvej etapy úplne dokončená. Od septembra 2000 sa plánovala výstavba druhej etapy obytných blokov, ktorá avšak nebola nikdy realizovaná. Firma napokon vo februári 2002 vyhlásila konkurz a majitelia bytov tak dostali nedokončené byty, ktoré museli dokončovať na vlastné náklady.
Ictineo I
Prevádzka
Ictineo bol pravdepodobne zničený v januári 1862, keď doň v prístave, kde dokoval, narazila nákladná loď. Celkovo absolvovala ponorka cca 50 ponorov. Jej nástupcom bola značne vylepšená verzia menom Ictineo II.
Súčasnosť
Replika ponorky Ictineo I stojí dnes v záhrade Lodného múzea v Barcelone.
Sídlisko Pod Hájom (Ľubotice)
V júni 2003 boli dokončené inžinierske siete, príjazdové cesty  a chodníky. Počas uplynulých rokov sa na sídlisku dobudovali detské ihriská i pieskoviská.
Od septembra 2014 do januára 2015 prebiehala kompletná rekonštrukcia bytového domu č.1 na ulici Hapákovej.
22. februára 2018 bolo na sídlisku modernizované verejné osvetlenie - LED technológia.
Regionálny rozvoj
Regionálny rozvoj vo všeobecnosti zahŕňa sociálne a ekonomické procesy, ktoré prebiehajú v prírodno-spoločenskom prostredí regiónu a ktoré by mali využívať, ale aj rešpektovať možnosti, osobitosti a predpoklady daného regiónu.
Podľa praktického chápania je regionálnym rozvojom myslené cielené využívanie ako aj zvyšovanie potenciálu regiónu. To vzniká v dôsledku priestorového zabezpečenia čo najpriaznivejších podmienok socioekonomických aktivít a prírodných zdrojov. Zvyšovanie a cielené využívanie sa prejavuje lepšou konkurencieschopnosťou súkromného sektoru, životnou úrovňou, životným prostredím a inými javmi. Existujú ukazovatele, ktorými možno hodnotiť potenciál regiónu. Medzi tieto ukazovate patrí HDP, HDI, mzda, vzdelanostná štruktúra a infraštruktúra. Potenciál v oblasti fyzickej geografie možno hodnotiť množstvom nerastných surovín, stavom ovzdušia, pôd a vody. Takéto chápanie regionálneho rozvoja prevažuje v neakademických inštitúciách (napr. úradoch verejnej správy) a má úzke prepojenie na regionálnu politiku.
Akademický prístup rozumie pod pojmom regionálny rozvoj aplikáciu vedných odborov, najmä ekonomiky, geografie a sociológie, pričom tieto javy a procesy riešia v regióne. Tieto javy a procesy sú ovplyvnené fyzicko-geografickými, ekonomickými a sociálnymi podmienkami v danom regióne. Hlavnou obsahovou stránkou je hľadanie zákonitostí pri rozmiestňovaní ekonomických činností, osídľovania územia a hľadanie nástrojov na ovplyvňovanie týchto procesov. Toto akademické chápanie regionálneho rozvoja býva nazývané regionalistika alebo regionálna veda. Toto pomenovanie však nie je správne, pretože regionalistika je len jedným zo smerov výskumu regionálneho rozvoja.
Regionálny rozvoj je taktiež definovaný v Zákone o podpore regionálneho rozvoja a to nasledovne: "regionálny rozvoj je súbor sociálnych, hospodárskych, kultúrnych a environmentálnych procesov a vzťahov, ktoré prebiehajú v regióne a ktoré prispievajú k zvyšovaniu jeho konkurencieschopnosti, trvalému hospodárskemu rozvoju, sociálnemu rozvoju a územnému rozvoju a k vyrovnávaniu hospodárskych rozdielov a sociálnych rozdielov medzi regiónmi."
Egyházashollós
Egyházashollós je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Körmend.
Žriebä
Žriebä je samčie alebo samičie mláďa jednoprstých predstaviteľov čeľade koňovité a ich krížencov.
Charing Cross
náhľad|Pamatník [[Eleonóra Kastílska (1241)|Eleonóry Kastílskej.]] náhľad|Pohľad na železničnú stanicu [[Charing Cross (železničná stanica)|Charing Cross.]] Charing Cross je jednou z londýnskych štvrtí. Nachádza sa na severnom brehu rieky Temže v mestskom obvode Westminster.
História
Meno Charing Cross, ktoré okrem vlakovej stanice nesie aj neďaleké okolie, pochádza z mena osady Charing, kde nechal kráľ Eduard I. vybudovať pamätník pre svoju zosnulú manželku Eleonóru Kastílsku. Charing Cross je oficiálne považovaný za presný stred Londýna a všetky vzdialenosti v Londýne sa merajú vzhľadom k pamätnému krížu vybudovanému v Charing.
Charing Cross bol posledným z dvanástich zastavení Eleonórinho pohrebného sprievodu. Jej rakva tu spočívala počas noci pred jej pohrebným obradom vo Westminsterskom opátstve dňa 17. decembra 1290. Na každom z týchto zastavení nechal Edward postaviť pamätný kríž, z ktorých sa do dnešnej doby zachovali iba tri. Kríž, ktorý sa v súčasnosti nachádza pred stanicou Charing Cross je viktoriánskou kópiou pôvodného kríža, ktorú navrhol architekt Edward Middleton Barry.
Pôvodný kríž bol oveľa menší a menej zdobený a nachádzal sa na mieste osady Charing, na severnom konci ulice Whitehall a na južnom konci Trafalgarského námestia. Na tomto mieste sa v súčasnosti nachádza jazdecká socha kráľa Charlesa I.
Predpokladalo sa, že názov osady Charing vznikol skomolením francúzskych slov „chère Reine“ (slov.: drahá Kráľovná). Avšak pravdepodobnejšie je to, že názov pochádza zo staroanglického slova „cearring“ znamenajúceho riečny meander. Práve na mieste, kde kedysi stál Charing sa Temža dramaticky ohýba o skoro 90 stupňov.
Miesta záujmu
V blízkosti Charing Cross sa nachádza veľké množstvo kultúrnych pamiatok a iných turistických atrakcií, medzi inými aj:
Dopravné spojenie
Najbližšie stanice londýnskeho metra: Najbližšie železničné stanice:
Dolany (okres Olomouc)
Dolany sú obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 566 obyvateľov, z toho 1 262 mužov a 1 304 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 37,9 roka, ženy 39,6 roka).
Remonta
Remonta alebo remontný kôň je pojem pôvodne z oblasti vojenstva, dnes používaný aj všeobecnejšie, ktorý znamená:
Sémantická antinómia
Sémantická antinómia je antinómia, ktorá vzniká vo výrokoch, v ktorých predmetom sú výrazy určitého jazyka.
Symbian
Symbian je otvorený operačný systém pre smartphony, do ktorého môže užívateľ doinštalovávať aplikácie.
Dnes OS Symbian už nie je dodávaný so žiadnym telefónom. Spoločnosť Nokia uzavrela zmluvu s Microsoftom a prešla na Microsoft Windows Phone OS. Zatiaľ sľubujú podporu do roku 2016, pričom posledný update OS Symbian bol v roku 2012 (Symbian Belle - Feature Pack 2).
Spoločnosť Symbian vznikla v roku 1998 a vlastnia ju spoločnosti Ericsson (15,6 %), Nokia (47,9 %), Panasonic (10,5 %), Samsung (4,5 %), Siemens (8,4 %) a Sony Ericsson (13,1 %).
Saint-Martin-Belle-Roche
Saint-Martin-Belle-Roche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Stĺp Najsvätejšej Trojice (Rusovce)
right|thumb|Stĺp Najsvätejšej Trojice right|thumb|Detail hlavice stĺpa Stĺp Najsvätejšej Trojice je jednou z viacerých historických pamiatok drobnej architektúry nachádzajúcich sa v mestskej časti Bratislavy Rusovciach v okrese Bratislava V.
Saint-Martin-Belle-Roche
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Stĺp Najsvätejšej Trojice (Rusovce)
Pochádza z roku 1748. V rokoch 1950 - 1960 bolo súsošie poškodené a časti sôch boli zničené. Po reštaurovaní a doplnení chýbajúcich častí v rokoch 1998 - 2004 bol stĺp znova osadený na verejnom priestranstve v centrálnej časti Rusoviec na trávnatom páse popri hlavnej miestnej komunikácii.
Saint-Martin-Belle-Roche
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Stĺp Najsvätejšej Trojice (Rusovce)
Stĺp je tvorený konvexno-konkávnym podstavcom a na ňom umiestneným štvorhraným, dohora sa zužujúcim telesom stĺpa. Na jeho rozšírenej hlavici je umiestnené súsošie Najsvätejšej Trojice tvoriace sochou Boha Otca držiaceho v náručí ukrižovaného Ježiša Krista. Boh Otec má na hlave tiaru, ktorá nahradila pôvodnú holubicu - symbol Ducha Svätého. Na rohoch podstavca sa nachádzajú plastiky sv. Márie Madgalény, patrónky obce i farského kostola, sv. Floriána, patróna hasičov, sv. Rocha, patróna roľníkov a sedliakov a ochrancu pred morovou nákazou a socha sv. Jána Nepomuckého, patróna spovedníkov. Podstavec je na každej strane doplnený erbami. Ide o erb Rusoviec, a erby troch rodov, ktorým v minulosti patrilo rusovecké panstvo - Zichyovcov, Henckelovcov a poslednej majiteľky Štefánie Lónyayovej.
Zdroj
Juraj Hradský, Jozef Mallinerits, Rusovce, Oroszvár, Karlburg, Vydavateľstvo PT Marenčin, Bratislava, 2007
Saint-Martin-Belle-Roche
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Egyházasrádóc
Egyházasrádóc je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Körmend.
Má rozlohu 2479 ha a žije tu 1339 obyvateľov (2007).
Jonas Kubilius
Jonas Kubilius (* 27. júl 1921, Fermos, Litva – † 30. október 2011 ) bol litovský matematik, ktorý sa zaoberá predovšetkým teóriou pravdepodobnosti, teóriou čísel, ale aj diferenciálnymi rovnicami alebo matematickou logikou. V pravdepodobnostnej teórii čísel jeho meno nesú Turánova–Kubiliusova nerovnosť a Kubiliusov model.
V rokoch 1958 až 1991 bol rektorom Vilniuskej univerzity, jedno volebné obdobie (1992 - 1996) tiež pôsobil v litovskom parlamente - Seimase. Bol tiež organizátorom prvého ročníka matematickej olympiády v Litve (rok 1951) a predsedom Litovskej matematickej spoločnosti.
Antipód
Antipód môže byť:
Mini
Mini môže byť:
Loire-les-Marais
Loire-les-Marais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antinómia
Antinómia je výpoveď, z ktorej pravdivosti sa dá odvodiť jej nepravdivosť a naopak. Antinómia je zdanlivý rozpor medzi dokázanými vetami alebo skutočný rozpor medzi zdanlivo dokázanými vetami. Výskumom antinómií sa zaoberá antitetika.
Antinómia je rozpor medzi dvomi rovnako záväznými zákonmi, konflikt autorít alebo rozpor medzi dvomi závermi, ktoré sa zdajú byť rovnako logické.
Antinómia podľa Immanuela Kanta vzniká z nesprávneho chápania rozumu, ktorý svoje idey pokladá za súhrnné pojmy samotných vecí. Rozum sa zaplieta do abstraktných špekulácií, ktoré sa usiluje overiť v skutočnom svete. Lenže nijaká skúsenosť nie je schopná potvrdiť to, čo sa javí ako nevyhnutné iba v dôsledku špekulácií rozumu. Centrálnou ideou rozumu, ktorá riadi všetky jeho špekulácie, je idea absolútnej totality: že svet rozmanite podmienených javov má svoj konečný zjednocujúci základ v niečom nepodmienenom. Z tohto metafyzického predpokladu, ktorý už nemá nijaký vzťah k možnej skúsenosti, odvodzuje rozum svoje tézy o celku sveta. Tieto tézy rozum môže zdôvodniť rozumovo ako úplne nevyhnutné tvrdenia, ku ktorým sa však dá bez veľkej námahy vždy nájsť antitéza, pričom jej zdôvodnenie v ničom nezaostáva za zdôvodnením nevyhnutnosti prvej tézy.
Antinómia podľa J. Wolfa je rozpor zákona so sebou samým – rozpor medzi niekoľkými vetami, z ktorých platí len jedna.
Príklady antinómií
Ak S nie je prvkom S potom S je prvkom S. Russellova antinómia.
Felsőcsatár
Felsőcsatár je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 1790 ha a žije tu 476 obyvateľov (2007).
Alfonz VI. (Kastília)
náhľad|Alfonz VI. Alfonz VI. (ako kráľ Kastílie aj Alfonz I.;*1040 – † 1. júl 1109) bol kráľ Leónu (od 27. decembra 1065 do smrti), kráľ Kastílie (od 6. októbra 1072 do smrti), formálne aj kráľ Toleda (od 1085 do smrti) a kráľ Galície (1090 do smrti). Bol príslušníkom Navarrskej dynastie a synom kastílsko-leónskeho kráľa Ferdinanda I. Veľkého a Sanchy z Leónu.
Zoznam planétok 122501 – 122750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Antipsychiatria
Antipsychiatria je hnutie prevažne anglosaského pôvodu, ktoré sa v 60. rokoch 20. storočia rozišlo s kritériami a metódami klasickej psychiatrie a odmieta najmä internovanie schizofrenikov.
Lhotka (Ostrava)
Lhotka je bývalá obec a od 24. novembra 1990 mestský obvod štatutárneho mesta Ostrava. Takmer celý kataster mestského obvodu leží v hlučínskej časti Sliezska, ale malá okrajová časť katastra leží podľa historických máp na Morave.
História
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1464. Na základe mníchovskej dohody bola obec 9. októbra 1938 pripojená k nacistickému Nemecku. Lhotka bola z nemeckej okupácie oslobodená 30. apríla 1945 Červenou armádou. Oficiálny názov Lhotka bol v roku 1960 zmenený na Lhotka u Ostravy. Dňa 6. apríla 1976 bola opäť premenovaná na Lhotku. K Ostrave bola obec pripojená 24. apríla 1976.
Strážov (vrch)
Strážov je najvyšší vrch Strážovských vrchov. Leží približne východne od Ilavy.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zliechovská hornatina a jej časti Strážov. Vrchol leží na hranici Žilinského a Trenčianskeho kraja, na rozhraní okresov Žilina a Ilava a zasahuje na katastrálne územia obcí Čičmany a Zliechov. Severná časť vrchu zasahuje na územie obce Pružina v okrese Považská Bystrica. Celý masív leží v CHKO Strážovské vrchy a v národnej prírodnej rezervácii Strážov.
Opis
Dominantný vrch leží v najvyššej časti pohoria. Severovýchodným smerom vedie horský chrbát, v ktorom sa nachádza vysoký Čierny vrch, severne leží Sokolie s výškou  Vrcholové časti Strážova sú bralnaté a umožňujú tak kruhový výhľad. Západnú časť odvodňujú prítoky Podhradského potoka, smerujúceho do Váhu, východné svahy v lokalite Zákľuka sú pramennou oblasťou Rajčanky a severnú časť odvodňuje Strážovský potok, ktorý ústi do riečky Pružinka. Z južného úpätia prúdi voda potokom Jasenina do rieky Nitra.
Geológia
Strážov je tvorený rozsiahlymi príkrovovými telesami hronika ležiacimi na fatriku. Oblasť je tvorená hrubými vrstvami druhohorných vápencov a dolomitov. V oblasti Strážova bol dávnejšie vyčlenený samostatný strážovský príkrov. Nové výskumy naznačujú že vrchol Strážova je súčasťou príkrovu Ostrej Malenice.
Výhľady
Vďaka nadmorskej výške a polohe umožňuje Strážov zaujímavé a ďaleké výhľady. Bralnatá vrcholová časť ponúka kruhovú panorámu na okolité vrchy a susedné pohoria. Pri vhodných podmienkach je možné zhliadnuť Malú Fatru, pohorie Vtáčnik či Považský Inovec, ojedinele však i Kysucké Beskydy, Babiu horu či Ostredok.
Felsőjánosfa
Felsőjánosfa je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Őriszentpéter.
Má rozlohu 306 ha a žije tu 202 obyvateľov (2007).
Doloplazy (okres Olomouc)
Doloplazy sú obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 354 obyvateľov, z toho 662 mužov a 692 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 37,3 roka, ženy 39,5 roka).
Saint-Martin-d’Auxy
Saint-Martin-d’Auxy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bukovské vrchy
náhľad|Trojhraničný ([[Slovensko/Poľsko/Ukrajina) stĺp na vrchu Kremenec]] náhľad|[[Zubor európsky]] náhľad|[[Havešová]] náhľad|Pásmo horských lúk – polonín na [[Jarabá skala (vrch v Bukovských vrchoch)|Jarabej skale]] náhľad|[[Jarabá skala (vrch v Bukovských vrchoch)|Jarabá skala vyhliadka na skalnom brale]] náhľad|[[Ďurkovec ]] náhľad|Vrchol [[Pľaša (vrch)|Pľaše ]] náhľad|Pamätná tabuľa v lokalite [[Svetové dedičstvo UNESCO|Svetového dedičstva UNESCO vo Vihorlatských vrchoch, neďaleko brehu jazera Morské oko, kam patria aj lokality v Bukovských vrchoch]] náhľad|Pohľad do [[Runinská kotlina|Runinskej kotliny s obcou Runina zo Sedla pod Ďurkovcom]] náhľad|Výhľad z [[Ďurkovec|Ďurkovca]]
Polohopis
Bukovské vrchy sú na západe ohraničené Laboreckou vrchovinou, na juhu Beskydským predhorím, na východe štátnou hranicou s Ukrajinou a na severe štátnou hranicou s Poľskom.
Geológia
Územie Bukovských vrchov je budované vonkajším flyšom (Duklianska jednotka), ktorý tu nadobúda mohutný pieskovcový vývoj. Odolné pieskovcové vrstvy tvoria horské chrbty, v menej odolných ílovcových vrstvách vznikli depresie ako napr. Ruská kotlina, Runinská kotlina, Uličská kotlina a Sedlická kotlina.
Pohraničný chrbát od Ruského sedla vytvára mohutnú hradbu, ktorej nadmorské výšky sa pohybujú nad 1 000 metrov nad morom. Z hlavného hrebeňa vybiehajú rázsochy, ktoré sú oddelené brázdami. V ílovcovo - pieskovcových súvrstviach sú časté zosuvy. Pohorie sa delí na dva podcelky - Bukovce na severe a Nastaz na juhu.
Vodstvo
Východné svahy Bukovských vrchov odvodňujú riečky Ulička a Ublianka, ktoré ústia do Uhu na Ukrajine. Južné svahy odvodňuje Cirocha, ktorá pri Humennom ústi do Laborca.
Vrcholy
Vrcholy Bukovských vrchov nad :
Sedlá
Sedlá Bukovských vrchov:
Kultúrne pamiatky
Kultúrne pamiatky v Bukovských vrchoch:
Drevené kostoly
Drevené kostoly v Bukovských vrchoch:
Chránené územia
Chránené územia Bukovských vrchov:
Flóra
Podnebie územia je pomerne teplé a vlhké. Bukovské vrchy sú súvisle porastené zachovalými čistými bučinami, ktoré vo vyšších polohách a na severných expozíciách striedajú jedľovo - bukové porasty s pralesným charakterom. Práve v Bukovských vrchoch je najväčší počet pralesov na Slovensku. K najvýznamnejším aj z medzinárodného pohľadu patrí prales Stužica, ktorý sa rozprestiera v hlbokej doline okolo Stužickej rieky na rozhraní Slovenska, Poľska a Ukrajiny, ďalej pralesy Havešová nad obcou Kalná Roztoka, Stakčínska Roztoka a Rožok. Južné úpätie hôr lemujú dubovo - bukové porasty. Pre Poloniny sú typické horské lúky - poloniny, ktoré sa nachádzajú na hlavných hrebeňoch. Rastú tu aj viaceré endemity. Medzi najvzácnejšie patria iskerník karpatský, hadomor ružový, klinček bradatý, fialka dácka, mliečnik Sojákov. Celkovo bolo zaznamenaných 1 010 druhov vyšších rastlín, 342 druhov machorastov, 210 druhov lišajníkov a 1 207 druhov húb. Významné sú práve početné porasty vzácnych húb a zvažuje sa ich ochrana. Sú na predbežnom zozname UNESCO.
Fauna
V Bukovských vrchoch bolo zistených 4 488 druhov bezstavovcov, 293 druhov stavovcov, z toho 19 rýb, 13 obojživelníkov, 8 plazov, 198 vtákov a 55 cicavcov, napríklad medveď hnedý, rys ostrovid a vlk obyčajný. V Bukovských vrchoch prebehol úspešný návrat najväčšieho cicavca Európy - zubra európskeho - do voľnej prírody. Z Poľska sem občas preniká los mokraďový.
Obyvateľstvo
Oblasť Bukovských vrchov patrí medzi najneskôr a najmenej osídlené oblasti Slovenska. Veľkú časť obyvateľstva Bukovských vrchov tvoria príslušníci Rusínskej menšiny - Rusíni (Rusnáci). Prevažnú časť v tomto regióne predstavujú Rusíni východnejšej rečovej orientácie - Pujďaki, kým v Laboreckej vrchovine dominujú skôr Pijďaki.
Najdominantnejšími náboženstvami v regióne sú gréckokatolícke a pravoslávne.
Turistika a zaujímavosti
Oblasť Bukovských vrchov je ideálna pre vyznávačov aktívneho alternatívneho trávenia voľného času. Sú tu výborné terény na turistiku - predovšetkým hlavný hrebeň, cykloturistiku či na hubárčenie.
Súčasťou územia sú fascinujúce drevené kostolíky. Predovšetkým tie v Topoli (vznik v roku 1700), Uličskom Krivom (1718), Ruskom Potoku (1740), Kalnej Roztoke (1750) a Jalovej (1792) patria medzi unikáty nielen exteriérom, ale aj interiérom, ktorý je zdobený ikonami a ikonostasmi.
Bukovské vrchy sú v oblasti, ktorá je z pohľadu svetelného znečistenia najtmavšou oblasťou na Slovensku. Vznikol tu prvý park tmavej oblohy na Slovensku pod názvom Park tmavej oblohy Poloniny.
Strediskom a východiskom do okolia je okresné mesto Snina.
Würzburg (rozlišovacia stránka)
Würzburg je:
Zátopek
Zátopek môže byť:
Hodváb (rozlišovacia stránka)
Hodváb môže byť:
Cerseuil
Cerseuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Paul Oakenfold
Paul Mark Oakenfold (* 30. august 1963, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský hudobný producent a trance DJ.
Biografia
V roku 1987 na Paula zapôsobila elektronická tanečná hudba. Pod vplyvom hudby z Ibizy, Italo disco, soulu a housu začal Paul tvoriť, predovšetkým remixy skladieb od U2, Massive Attack, Arrested Development, The Cure, Snoop Doggy Dogg, Simply Red, New Order a The Shamen, a to v spolupráci s Stevom Osbornom pod názvem Perfecto. Množstvo z týchto remixov vydalo Paulovo hudobné vydavateľstvo Perfecto Records. Spočiatku hral Paul v malých kluboch, ale skoro si vyslúžil reputáciu kvalitného DJa. V roku 1994 vytvoril Paul dvojhodinový set pre Essential Mix rádia BBC Radio 1. Tento set je známy ako tzv. Goa Mix a aj v súčasnosti je jedným z najžiadanejších na sieti BBC Radio 1.
Od roku 1994 do 1997 bol Paul súčasťou projektu Grace a aj naďalej remixoval a tvoril pod rôznými pseudonymami. V roku 2002 vydal Paul svoj prvý album Bunkka, na ktorom vokálne spolupracovali interpreti ako Nelly Furtado, Tricky, Nusrat Fateh Ali Khan, Ice Cube a Shifty Shellshock. V roku 2006 vydal Paul svoj druhý album A Lively Mind, ktorý nahral v Južnej Karolíne v nemenovanom strašidelnom dome, pretože bol presvedčený, že strašidelná atmosféra môže albumu pridať nové svieže elementy.
Orlia ulica
Orlia ulica je ulica:
Silence
„Silence“ je skladba kanadskej elektronickej skupiny Delerium z roku 1999. Na skladbe vokálne spolupracovala kanadská speváčka Sarah McLachlan. Počas rokov sa táto skladba stala jednou z najznámejších trance skladieb všetkých čias, a dodnes je hrávaná v kluboch.
Charakteristika
Singel obsahuje viacero remixov od DJa Tiësta a Fadea, ktoré ju posunuli do klubov.
Mária Ďuríčková
náhľad|Rodný dom spisovateľky Márie Ďuríčkovej náhľad|Pamätná tabuľa Mária Ďuríčková (vl. menom Mária Masaryková, rodená Piecková; * 29. september 1919, Zvolenská Slatina – † 15. marec 2004, Bratislava) bola slovenská spisovateľka, prekladateľka, scenáristka a autorka literatúry pre deti a mládež.
Životopis
Narodila sa 29.9. 1919 v Zvolenskej Slatine v roľníckej rodine a vzdelanie získala vo Zvolenskej Slatine, Zvolene a na učiteľskom ústave v Lučenci, neskôr pokračovala so štúdiom popri zamestnaní na pedagogickej fakulte v Bratislave, no štúdium nedokončila. Pracovala ako učiteľka napr. v Hornom Tisovníku, Omastinej či Bratislave. V roku 1951 bola šéfredaktorkou časopisu Družba, v roku 1952 sa stala šéfredaktorkou časopisu Zornička. Od roku 1954 bola redaktorkou vydavateľstva Mladé letá a v rokoch 1969 – 1970 šéfredaktorkou obnoveného Slniečka. Od roku 1971 sa plne venovala svojej literárnej tvorbe.
Tvorba
Svoje prvé diela začala publikovať v rôznych časopisoch (Zornička, Ohník) a jej prvý knižný debut vyšiel v roku 1954. Jej tvorba sa zameriavala výlučne na diela pre deti a mládež. Vo svojich dielach dokázala citlivo zachytiť životné zážitky dospievajúcej mládeže, jej citové kolízie a konflikty, často používala žiacky slang, no taktiež dokázala klásť veľký dôraz na charakter postáv. Necháva otvorenú hranicu medzi reálnym a fantastickým, ktoré sa navzájom prelínajú. Okrem vlastnej tvorby sa venovala tiež zostavovaním zborníkov a výberov, v ktorých často siahala po ľudových námetoch a ľudovej slovesnosti. Taktiež sa venovala prekladom z ruštiny, češtiny a nemčiny (rozprávky Bohatier Kremienok, Sedemfarebný kvietok, Krása nevídaná či príbehy o Nevedkovi).
Felsőmarác
Felsőmarác je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Őriszentpéter.
Má rozlohu 1744 ha a žije tu 280 obyvateľov (2007).
Osadná ulica
Osadná ulica je ulica:
Antirezonancia
Antirezonancia (gr.+lat.) je stav fyzikálneho systému,  ktorý  sa  prejavuje minimálnymi hodnotami amplitúdy rýchlosti alebo výchylky kmitania; paralelná rezonancia.
Hodváb
náhľad|Zámotok [[Priadka morušová|priadky morušovej, z ktorého sa vyrába hodváb.]] Hodváb je prírodné proteínové vlákno, ktoré môže byť tkané do textílií.
Mliečny kremeň
Mliečny kremeň je fanerokryštalická odroda kremeňa, slabo zakalená nepriezračná odroda krištáľu. Má bielu až sivobielu farbu, okrem farby je však z každej stránky rovnaký ako krištáľ – tvorí hexagonálne prizmatické kryštály.
Výskyt
V rámci jedného kryštálu bývajú aj mliečne, aj číre oblasti, kryštály mliečneho kremeňa sa často vyskytujú na jednom nálezisku spolu s čírym krištáľom. Pri ťažbe sú jeho množstvá omnoho väčšie, ako množstvá krištáľu. Mliečny kremeň predstavuje najbežnejšiu odrodu kremeňa. Biele žily celistvého kremeňa sa nachádzajú v mnohých typoch hornín. Veľké množstvá mliečneho kremeňa sa získavajú napríklad v arkansaskom Hot Springs v USA a Minas Gerais v Brazílii. Na Slovensku sa vyskytuje v lokalitách Rudňany, Mlynky a Rožňava.
Použitie
V klenotníctve. Mliečny kremeň môže byť dostatočne priehľadný aj na fazetáciu.
Považany
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1263. V roku 1960 vznikla obec zlúčením obcí Mošovce, Svätý Kríž a Vieska.
Svätý Kríž
Lokalita na pravom behu Váhu v blízkosti Nového Mesta nad Váhom, patrila do Nitrianskej stolice. Vznik lokality sa datuje do 12. storočia. Prvá písomná zmienka sa nachádza v listine datovanej 6. októbra 1297. V nej nitrianska kapitula potvrdila, že Mikuláš, syn Jakuba, zemana zo Svätého Kríža (Kereztwr), odpredal za 64 mariek usadlosť Svätý Kríž so všetkými úžitkami a príslušenstvom a odovzdal do trvalej držby svokrovi Athlykovi, synovi Othu, jeho dedičom a ich nástupcom. Starý názov Kereztwr sa nachádza v listine z roku 1357 a aj v portálnom súpise z roku 1452. Vtedajší kostol postavili v polovici 13. storočia pravdepodobne nemeckí križiaci, ktorí dostali donáciu na Veľké Kostoľany, Žlkovce a Zelenice. Fara odvádzala roku 1332 pápežský desiatok. Patrocinium kostola bolo Povýšenie sv. kríža. Farárom v rokoch 1332 až 1337 bol Aegidius. Podľa portálneho súpisu z roku 1533 patril Svätý Kríž zemanom Svätokrížskym.
Podľa cirkevnej vizitácie z roku 1560 zemepánom lokality bol Sentpéteri. V tom čase bol kostol a pri ňom sa nachádzajúci cintorín v dezolátnom stave. V roku 1598 bolo v dedine deväť zemianskych domov, v roku 1600 osem, 1601 desať a v roku 1603 šesť domov. V roku 1715 mala sedem želiarskych domácností a v roku 1753 dvadsaťsedem rodín. V roku 1787 tu bolo 38 domov a 319 obyvateľov. V roku 1828 vzrástol počet domov na 54 a počet obyvateľov na 380. Obyvateľstvo sa okrem poľnohospodárstva zaoberalo košikárstvom.
Mošovce
Najstarší záznam o Mošovciach je v listine Bela IV. z 18. marca 1263, ktorou udeľuje kláštoru na Panónskom vrchu výmenou za svoje majetky pri Köszegu Nové Mesto nad Váhom a majetky na okolí. Pri vymedzení tohto majetku sa uvádza, že hraničí popri Váhu s obcou Mošovce, v miestach, kde je háj Lusuch a cesta, ktorá vedie až k nejakej hruške a odtiaľ k čachtickým viniciam. Obec patrila viacerým zemanom. V roku 1715 mala 6 poddanských a 13 želiarskych domácností, v roku 1753 tu žilo 28 rodín. V roku 1787 tu bolo 38 domov a 263 obyvateľov. V roku 1828 vzrástol počet domov na 76 a počet obyvateľov na 528. Zaoberali sa roľníctvom, čipkárstvom a výšivkárstvom.