cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavol Hunfalvy
Životopis
Hunfalvy zohral významnú úlohu v tzv. „ugro-tureckej vojne “. Dôvodom jej rozpútania bola publikácia Ármina Vámbéryho o uhorsko-tureckom príbuzenstve s názvom „Maďarské a turecko-tatárske slovné príbuzenstvo“, vydaná v rokoch 1869-70. Vámbéry tvrdil, že veľké množstvo podobností medzi turkickými jazykmi a maďarčinou poukazuje na spoločný ázijský pôvod týchto jazykov a národov. Jeho práce napísané na túto tému vyvolali v Maďarsku dlhotrvajúcu akademickú a verejnú diskusiu. Zástancovia ugrofínskeho pôvodu maďarského národa a jazyka napadli Vámbéryho a jeho teóriu, spochybňujúc jeho vedeckú dôveryhodnosť. Hunfalvy sa v tejto debate postavil na "ugrofínsku" stranu. Jeho najvýznamnejším príspevkom do diskusie bolo jeho dielo s názvom „Etnografia Uhorska“, vydané v roku 1876. V tomto diele Hunfalvy zdôrazňuje veľmi silné prepojenie jazyka a národa a snaží sa dokázať, že Huni boli Ugrofíni. Poznamenáva, že Židia sú oveľa početnejší ako ostatné národy, takže ich rýchlo sa zvyšujúca populácia je skutočným nebezpečenstvom pre maďarský národ. Hunfalvyho názory obsahovali „hrubé chyby“ aj v iných ohľadoch. Vôbec nerozoznával rozdiely medzi etnickou a jazykovou príbuznosťou. Považoval ju za jednu a nedeliteľnú, čo však veda čoskoro vyvrátila. „...etnický pôvod národov treba považovať za rovnaký ako pôvod príslušného jazyka.“ (Hunfalvy Pál: Ugor vagy török–tatár eredetű-e a magyar nemzet? Értekezések a Nyelv- és Széptudományok köréből XI/I [1882], Budapest, 1883. 35.)
Nič nepotvrdzuje význam Hunfalvyho viac ako to, že jeho osoba a názory sú dodnes predmetom debát a konšpiračných teórií. Podľa niektorých jeho kritikov iba využil autoritu akademického postu a zanedbal vecné argumenty. László Marácz to vyjadruje takto: „Skutočnosť, že "Ugrofíni" vyhrali ugro-tureckú vojnu, sa dá sotva nazvať vedeckou zásluhou. V podstate to bolo spôsobené tým, že Hunfalvy a jeho tábor sa dostali k moci v Maďarskej akadémii vied počas Bachovho absolutizmu."
Opatřilka - Červený lom
Opatřilka - Červený lom je prírodná pamiatka o rozlohe 8,2028 ha nachádzajúca sa na území hlavného mesta Prahy.
Dôvodom ochrany sú paleontologické a stratigraficky významné odkryvy v miestach bývalých lomov a na ne viazané spoločenstvá teplomilných pastvín. Na flóru nadväzuje aj fauna typická pre teplomilné stanovištia, najmä bezstavovce. Ďalej sa tu vyskytuje niekoľko druhov plazov, vtákov a cicavce sú tu zastúpené pätnástimi druhmi.
Lokalita
Prírodná Pamiatka Opatřilka - Červený lom sa nachádza v katastrálnych územiach pražských obcí Hlubočepy a Jinonice a je súčasťou prírodného parku Prokopské a Dalejské údolí. Prírodnou pamiatkou prechádza zelená turistická značka a náučný chodník Údolím Dalejského potoka a Červený lom je jednou z ich zastávok. Celá lokalita sa nachádza na konci Dalejského údolia (nadväzuje na Prokopské údolie), na ľavom brehu Dalejského potoka.
História
Vo svahoch na ľavom brehu Dalejského potoka prebiehala od začiatku 19. storočia ťažba vápenca, ktorý slúžil na výrobu vápna a ako stavebný kameň pre miestne usadlosti. Tak vznikol ako Červený lom, ktorý je dominantou dnešnej prírodnej pamiatky, tak ďalšie menšie lomy nachádzajúce sa v západnej časti územia. Na trati, vedúcej Dalejským údolím na Smíchovské nádražie, bola v tom čase zriadená malá železničná stanica Klukovice, ktorá sa nachádzala v tesnej blízkosti Červeného lomu, ale pre prílišné technické problémy nebola stanica dlho používaná a dnes už neexistuje. Ťažba bola ukončená v 40. rokoch minulého storočia. Za vojny bol v priestore Červeného lomu zriadený malý pracovný tábor. Z týchto dôb je dnes v lome zrejmá len rozsiahla, už dlho porastená halda, ktorej základ tvorí nekvalitný odťažený materiál. Od konca druhej svetovej vojny nie je už lokalita priemyselne ani ekonomicky využívaná, iba severné, ťažbou nedotknuté svahy boli udržiavané pastvou. Celé územie bolo od čias Joachima Barranda známe geológom a paleontológom, ale súvislejšie popísané bolo až v roku 1951 B. Boučkom v jeho geologickom sprievodcovi. Systematicky bola lokalita popísaná až v priebehu 50. rokov a neskôr. Veľkú zásluhu na tom mal Ivo Chlupáč. stratigraficky významná začala byť Opatřilka a Červený lom v roku 1972, keď bol v jednom z lomov popísaný oporný geologický profil k medzinárodnému stratotypu silúr-devón na Klonku u Suchomlat. Potom bol ešte v Červenom lome opísaný stratotyp medzi stupňami devónu prag-zlíchov. 1. septembra 1982 bolo územie vyhlásené prírodnou pamiatkou, ktorou je dodnes.
Geologický a stratigrafický význam
vľavo|náhľad|Vápencové vrstvy v Červenom lome náhľad|Vápencová stena v PP Opatřilka - Červený lom PP Opatřilka a Červený lom predstavuje jeden z unikátnych profilov oblasti stredočeských prvohôr so súvrstviami vrchno-silúrskymi až spodno-devónskymi. Vďaka početným odkryvom a dobrej dostupnosti umožňuje detailné geologické a paleontologické štúdium. Celá lokalita je tvorená vápencami. V západnej časti sú prítomné červeno sfarbené vápence (bohaté na oxidy železa), ktoré dali meno Červenému lomu. Jedinú výnimku tvorí výbežok dalejských bridlíc v najvýchodnejšom cípe PP. Pre celú oblasť je typické porušenie sériou radiálnych zlomov, vždy východnejší blok je poklesnutý oproti bloku západnému, čo posúva aj hranicu silúr-devón. Pravdepodobne najlepší profil je odkrytý v najvýchodnejšom a najväčšom z lomov v blízkosti základne 01/09. ZO ČSOP - Tereza. Práve tu bol I. Chlupáčom popísaný v roku 1972 oporný stratotyp k medzinárodnému stratotypu na klonku u Suchomast. To spolu s opísaním ďalšieho hraničného profilu medzi stupňami devónu prag-zlíchov viedlo k zvýšeniu dôležitosti celého územia, pretože tieto oporné profily pomáhajú k pochopeniu procesov, ktoré utvárali Pražskú prvohornú panvu (Barandién) a tiež sú významné pre medzinárodné korelácie prvohorných sedimentárnych hornín vôbec. Zlomy na západe PP sú tiež významnou paleontologickou lokalitou, môžeme tu nájsť graptolity Monograptus perneri, Monograptus transgrediens, ramonenožce Dubaria latisinuatam, Dayia bohemica, trilobity Tetinia minuta a predovšetkým Warburgella rugulosa rugulosa , ktorého prvý výskyt indikuje už devónske obdobie. Je tu možné nájsť aj hlavonožcov, lastúrniky a rôzne ichnofosilie.
Flóra
náhľad|Slezinník červený v PP Opatřilka - Červený lom Aj napriek tomu, že prírodná pamiatka bola na Opatřilke vyhlásená predovšetkým z geologických dôvodov je tunajšia flóra zastúpená relatívne veľkým množstvom druhov. Vegetácia odráža charakter geologického podložia.
vľavo|náhľad|Pohľad na teplomilné trávniky, s domčekom ČSOP Tereza v popredí (2014) Dominantné a najcennejšou časťou sú spoločenstvá teplomilných trávnikov, nachádzajúcich sa na vápencových svahoch prevažne v severnej časti PP. Menej hodnotné sú nepôvodné lesné porasty s agátom bielym (Robinia pseudoaccacia) a borovicou čiernou (Pinus Nigra). synantropné rastliny tvoria až tretinu celkového počtu miestnych druhov. Charakteristika porastu je ovplyvnený hĺbkou pôdneho horizontu, sklonom a orientáciou svahu. Veľkú časť na miernejšie sklonených svahoch tvoria travinné spoločenstvá, zastúpené predovšetkým kostravou valeskou (Festuca valesiaca) a horčičníkom škardolistým (Erysimum crepidifolium). Nápadnou trávou je tiež stoklas vzpriamený (Bromus erectus), ale ten vyhľadáva skôr hlbšie pôdy a tvorí ucelené trávniky. Na strmšie sklonených svahoch prevládajú spoločenstvá sezela sivého (Seseli osseum) a kostravy tvrdej (Festuca pallens). Tieto xerotermné spoločenstvá sú udržiavané kosením, pastvou a prirodzeným zošľapom. Na dnách bývalých lomov a okolo skalných odkryvov rastú svetlomilné dreviny ako trnka obyčajná (Prunus spinosa), hloh obyčajný (Crataegus oxyacantha), agát biely (Robinia pseudoaccacia). Ich ďalšie šírenie je nevhodné a treba ich umelo redukovať. Medzi významné druhy vyskytujúce sa na PP Opatřilka Červený lom patrí jagavka ľaliovitá (Anthericum liliago), veternica lesná (Anemone sylvestris), nevädza Triumfettova (Centaurea triumfettii), kavyľ pôvabný (Stipa pulcherrima), čermeľ roľný (Melampyrum arvense), poniklec lúčny (Pulsatilla pratensis), devätorníkovec sivý (Helianthemum canum), hrdobarka obyčajná (Teucrinum chamaedrys).
Fauna
náhľad|Slimák pásikavý v PP Opatřilka - Červený lom Fauna bezprostredne nadväzuje na flóru, vyskytuje sa tu typická fauna teplomilných stepí. Ide najmä o bezstavovce. Napríklad bystruškovité: Ophonus puncticollis, Harpalus vernalis, liskavkovité: Coptocephala rubicunda, Timarcha goettingensis, skočky: Aphtona pygmaea, Longitarsus membranaceus, nosáčikovité Apion elongatulum, krytonos Phrydiuchus topiarius. Z ulitníkov potom slimák pásikavý (Cepaea vindobonensis), Chondrina avenacea a Pupilla sterri. Plazy sú zastúpení slepúchom lámavým (Anguis fragilis), jaštericou krátkohlavou (Lacerta agilis) a vzácnou jaštericou zelenou (Lacerta viridis). Z vtákov tu hniezdia oriešok obyčajný (Troglodytes troglodytes), kolibiarik spevavý (Phylloscopus trochilus), kolibiarik čipčavý (Phylloscopus collybita), penica slávikovitá (Sylvia borin), vrchárka modrá (Prunella modularis), drozd plavý (Turdus philomelos), žlna zelená (Picus viridis), sokol myšiar (Falco tinnunculus). Cicavce sú potom zastúpené pätnástimi druhmi. Ide spravidla o malé hlodavce, typická je ryšavka obyčajná (Apodemus sylvaticus) a hrdziak lesný (Clethrionomys glareolus), ďalej potom veverica obyčajná (Sciurus vulgaris), srnec lesný (Capreolus capreolus), jež tmavý (erinaceus europaeus), diviak lesný (Sus scrofa).
Ochrana
Územie je pravidelne udržiavané, stepné porasty a lúky sú kosenié alebo vypásané riadenou pastvou - stádami oviec a kôz. Nepôvodné dreviny ako agát biely a borovica čierna sú postupne redukované a nahrádzané pôvodnými druhmi. Kroviny sú orezávané, tým sa bráni zarastaniu skalných odkryvov a geologických profilov. V dnešnej dobe sa jedná o kultúrnu krajinu spravovanú človekom tak, aby druhová skladba a charakter územia zodpovedal historickej situácii a umožňoval prístup ku geologicky cenným lokalitám. PP Opatřilka - Červený lom je dobre označená informačnými tabuľami a pohyb je povolený len po značených cestách.
Kultúra a spoločenský život
náhľad|Bojisko Kurta Gebauera v Červenom lome Územie je obľúbenou rekreačnou destináciou, je hojne navštevované. Celú PP prechádza cyklotrasa A12 a náučný chodník Údolím Dalejského potoka. Pri ceste v Červenom lome sú inštalované sochy Kurta Gebauera, jedná sa o poskladané, len hrubo otesané bloky miestneho vápenca, predstavujúce padlých bojovníkov. Boli inštalované v roku 2006 a sú príkladom minimálneho kultúrneho zásahu človeka do krajiny.
Pri lome sa nachádza studnička, zvaná V Červeném lomu, ktorá je známa tiež pod názvami Opatřilka, Pod lomem alebo Permoník. Starajú sa o ňu miestni osadníci a tento pomerne účinný vodný zdroj patrí medzi najlepšie upravené studničky na území hlavného mesta.
Fínske národné futbalové mužstvo
Fínske národné futbalové mužstvo reprezentuje Fínsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta, Majstrovstvá Európy alebo Liga národov UEFA.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1907. Fínsko sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Majstrovstvách Európy vo futbale sa predstavili raz a to na ME 2020. Na turnaji v konkurencii Dánska, Ruska a Belgicka dokázali získať tri body za víťazstvo 1:0 nad Dánskom no s turnajom sa lúčili v skupinovej fáze.
Pilát
Pilát môže byť:
Pevnosť mesta Olomouc
náhľad|Plán dokončenej bastiónovej pevnosti z roku [[1757 so zaplavením, ale hladina ešte nedosiahla na maximum]] Pevnosť mesta Olomouc bola budovaná od založenia mesta, ale najviac sa rozvíjala najmä od 16. do 19. storočia. Vo svojej dobe šlo o modernú bastiónovú pevnosť. Zrušená bola v roku 1886.
Vývoj pevnosti
Ako prvý vznikol v 11. storočí Olomoucký hrad s opevnením. Medzi rokmi 1239 až 1246 došlo k spájaniu jednotlivých kupeckých osád v jedno mesto, ktoré bolo postupne opevňované kamennými hradbami. Na prelome 13. a 14. storočia a už dá hovoriť o celistvom ranogotickom opevnení. K rozšíreniu hradieb došlo po roku 1526: do mestského obvodu bolo pridané územie Bělidel v severnej časti mesta (dnes Sokolská ulica).
Počas tridsaťročnej vojny bolo mesto okupované Švédmi (1642 až 1650). Švédska armáda podnikla rozsiahle opravy hradieb a novú výstavbu predovšetkým v severnej strane mesta. Pre lepšiu obranyschopnosť mesta boli vypálené všetky predmestia za hradbami. V tom čase boli funkčné len štyri mestské brány: Hradská, Blažejská, Střední a Rohelská. Roku 1655 bol Olomouc cisárom Ferdinandom III. prehlásený za pevnosť. Na Morave mali tento status ešte mestá Brno, Jihlava, Uherské Hradiště a hrad Helfštýn. náhľad|Obliehanie mesta [[Olomouca cisárskymi vojskami roku 1643 a 1644]] Písal sa rok 1658, keď maršal Louis Raduit de Souches navrhol plán zosilnenia vtedajšieho opevnenia a jeho doplnenia päťuholníkovými bastiónmi. Roku 1699 bol predložený nový návrh pevnostného systému podľa Vaubanovho systému a fortifikačný projekt z roku 1711, nadväzujúci na návrh z roku 1699, navrhoval úplnú sústavu bastiónov okolo celého mesta. Jeho autorom bol Louis de Rochetz.
Murianette
Murianette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Pevnosť mesta Olomouc
Vývoj pevnosti
Nakoniec bola úplná bastiónová pevnosť vybudovaná až z rozhodnutia cisárovnej Márie Terézie z roku 1742. Bastiónová pevnosť podľa plánov inžinera Petra Filipa Bechade de Rochepine bola vybudovaná do roku 1757. Olomouc sa stal veľmi modernou bastiónovou polygónnou pevnosťou s množstvom redút a predsunutých pevnôstok. Opevnené bolo aj Kláštorné Hradisko. Opevnenie bolo vystavané podľa francúzskej školy. Po strate Sliezka sa Olomouc stal strategickou hraničnou pevnosťou, ktorú v roku 1758 neúspešne po dobu piatich týždňov obliehali Prusi. Potom nasledovala výstavba fortov okolo celého mesta, išlo o veniec z 17, neskôr z 21, pevnôstok, ktoré boli umiestnené dookola mesta.
Murianette
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pevnosť mesta Olomouc
Vývoj pevnosti
Počas napoleonských vojen bol v pevnosti väznený generál Lafayette a ubytovaný tu bol aj maršal Suvorov. Keď v roku 1850 vzrastalo napätie medzi Pruskom a Rakúskom, bol do Olomouca povolaný maršal Radecký. V tom čase tiež pevnosť a priľahlé novopostavené pevnôstky na západnej strane mesta niekoľkokrát navštívil cisár František Jozef I., stretol sa tu s ruským cárom Mikulášom I. Predpokladané dobývanie olomouckej pevnosti pri rakúsko-pruskej vojne sa v roku 1866 neuskutočnilo a pevnosť stratila svoj strategický význam. Ešte v rokoch 1870 až 1876 bola vystavaná posledná pevnôstka v Radíkove, ale už v roku 1886 došlo k zrušeniu pevnosti. V novembri toho tiež roku bolo do Olomouca doručené cisárske nariadenie z 9. marca 1886, ktorým bola olomoucká pevnosť zrušená a bol tak umožnený ďalší rozvoj mesta. Ešte pred cisárskym „posvätením“ bola v roku 1876 zbúraná Hradská brána vedúca na východ smerom k železničnej stanici. Na jej mieste vznikol súbor nájomných domov.
Architektúra pevnosti
[[Súbor:Pevnost olomouc mapa.jpg|náhľad|400x400bod| 1 – Cigánska bránka 2 – hranolová obranná veža
3 – okrúhla románska veža
4 – priestor zbúranej Vnútornej Hradskej brány
5 – Židovská brána 6 – Michalský výpad
7 – Katovská bránka
8 – priestor zbúranej Blažejskej brány
9 – priestor zbúranej Kateřinskej brány
10 – priestor zbúranej Dolnej brány
11 – Terezská brána
12 – priestor zbúranej Strednej brány
13 – priestor zbúranej tzv. Putzentürl-pfört
15 – priestor zbúranej Litovelskej brány
17 – pozostatky renesančného opevnenia s Růžovou bránkou
18 – priestor zbúranej Rohelskej brány a zbúranej Vodárnej veže
19 – priestor zbúranej Barborinej brány s pozostatkami neskorogotických hradieb
20 – priestor zbúranej Novej brány
21 – pozostatky Locatelliho bastiónu
23 – Špitálský bastión
24, 25, 26 – pás stredovekých hradieb A – Hanácká kasáreň
B – Dom armády
C – Vojenská pekáreň
D – Tereziánska zbrojnica
E – Korunná pevnôstka
F – Vodná kasáreň
G – priestor zbúranej Mestskej zbrojnice
H – priestor zbúraných Mauríciovských kasárien
I – Staromestská kasáreň]]
Pevnôstky (forty)
náhľad|Fort XXII Černovír Forty boli dookola olomouckej pevnosti budované od konca 18. storočia, do roku 1866 bolo postavených 17 pevnôstok, v nasledujúcich rokoch boli potom pristavané ďalšie 4, najneskôr roku 1874 bola postavená Radíkovská pevnôstka. Najznámejšie sú:
Podľa dnešného pomenovania sú to tieto:
V 19. storočí bolo ale nutné kvôli vývoju delostrelectva vzdialiť obliehaciu líniu, preto sa objavil návrh na vybudovanie troch festov: na Babe, na Chlume a na Svatom Kopečku. Z nich bol vybudovaný len fort v Radíkove, súčasť festu Svatý Kopeček.
Niektoré forty sú zapísané v Ústrednom zozname kultúrnych pamiatok Českej republiky (ÚSKP), ktorý vedie Národný pamiatkový ústav (NPÚ). Niektoré forty prešli po roku 1989 do súkromného vlastníctva a nadšenci ich revitalizujú (napr. Občianske združenie Fortový veniec).
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji žien 2007
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji žien 2007 boli 3. majstrovstvá sveta žien v bandyhokeji. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie FIB v bandyhokeji žien v roku 2007. Konalo sa od 11.17. februára 2007 v Budapešti, v Maďarsku, za účasti po prvýkrát až 7 tímov. Nováčikom turnaja boli domáce Maďarky. Svoj tretí titul (tretí za sebou) získalo 🇸🇪.
Roy Wood
Roy Adrian Wood (* 8. november 1946, Kitts Green, Birmingham, Anglicko) je britský spevák, gitarista, producent, skladateľ a multiinštrumentalista. V rokoch 1965 až 1972 bol členom skupiny The Move, z ktorej sa neskôr sformovala skupina Electric Light Orchestra. V roku 1967 spieval spievodné vokály v skladbe „You've Got Me Floatin'“ na albume Axis: Bold as Love skupiny The Jimi Hendrix Experience. V rokoch 1982 až 1983 bol členom krátkodobej pub rockovej superskupiny Rockers.
Šarm aš-Šajch
Šarm aš-Šajch (, prepis podľa spisovnej arabskej výslovnosti Šarm aš-Šajch alebo presnejšie Šarmu 'š-Šajch, prepis podľa egyptskej výslovnosti Šarm eš-Šéch alebo nepresne Šarm eš-Šejch; najčastejšie anglické prepisy sú: Sharm al-Shaikh, Sharm esh-Sheikh, Sharm el-Sheikh) je turistické stredisko a prístavné mesto v Egypte. Nachádza sa v južnej časti Sinajského polostrova, na pobreží Červeného mora, v Akabskom zálive. Má približne 35 000 obyvateľov (2008) a je to administratívne centrum egyptskej provincie Džanúb Síná’ (Južný Sinaj).
Výhodná poloha, príjemné prostredie a celoročne teplé more s množstvom koralových útesov prispeli k tomu, že sa okolie Šarm aš-Šajchu stalo najznámejšou egyptskou dovolenkovou destináciou. Najmä v 90. rokoch 20. storočia bolo vybudovaných množstvo moderných hotelov, ktoré sa stali vyhľadávaným cieľom turistov z celého sveta.
Názov
Šarm aš-Šajch znamená doslova "Šejkov záliv". Mesto sa niekedy nazýva aj "Mesto pokoja", čo poukazuje na veľký počet mierových konferencií, ktoré sa v tomto meste konali. Počas osmanskej vlády bolo mesto známe aj ako Şarm-üş Şeyh a počas izraelskej okupácie v rokoch 1967 až 1982 ako Ofira. Medzi Egypťanmi a Izraelčanmi prevláda zvyčajné pomenovanie Šarm.
Dejiny
Strategická poloha mesta prispela k jeho premene z malej rybárskej dediny na hlavný prístav a námornú základňu Egyptského námorníctva.
Prvé zmienky o rybárskej osade pochádzajú až z roku 1762, no poloha na trase dôležitých obchodných ciest lákala obyvateľov oveľa skôr. Severne od mesta viedla cesta, po ktorej podľa Biblie priviedol Mojžiš Izraelitov do zasľúbenej zeme. Asi 80 kilometrov severne sa nachádza posvätná hora Sinaj. V roku 1956 ho počas Suezskej krízy dobyl Izrael a v roku 1957 vrátil Egyptu. Po roku 1967, keď Egypt počas takzvanej Šesťdňovej vojny znova obsadil Izrael, začala v Egypte pôsobiť Organizácia Spojených národov so svojím mierovým programom. Šarm aš-Šajch zostal pod izraelskou kontrolou, kým nebol Sinajský polostrov vrátený Egyptu v roku 1982, čomu predchádzalo uzavretie egyptsko-izraelskej mierovej zmluvy v roku 1979. Pre Akabský záliv bola prijatá hierarchická plánová koncepcia, pričom časti Egypta a Izraela sa po zhodnotení rozdelili do zón, miest a centier. V súlade s touto koncepciou podliehala zóna Akabského zálivu rozdeleniu do štyroch miest: Tábá, Nuwaibaʿ, Dahab a Šarm aš-Šajch. Mesto Šarm aš-Šajch bolo ďalej rozdelené do 5 centier, ktoré sa volajú: Nabk, Ra’s Nasrání, Naʿama (arab. نعمه), Umm Sudd a Šarm al-Majja.
Pred rokom 1967 predstavoval Šarm aš-Šajch pre obyvateľov niečo viac ako len príležitostnú burzu miestnych rybárov. Najbližšie trvalé osídlenie bolo severne od Ra’s Nasrání (v úžine Madík Tírán) v Nabk. Počas izraelskej prítomnosti sa tu začal vyvíjať obchod. Izraelčania vybudovali mesto Ofira s výhľadom na záliv Šarm al-Majja a oblasť Nesima a pričinili sa o vznik prvej turisticky orientovanej oblasti Naʿama vzdialenej 6 kilometrov severne od Ofiry. Zahŕňala prístavisko lodí južne a prírodnú škôlku severne od zálivu, potápačské školy, dnes už známu promenádu a hotel Naama Bay. Keď bol Sinaj vrátený Egyptu v roku 1982, egyptská vláda sa pustila do podpory trvalého rozvoja mesta. Zahraniční investori, z ktorých niektorí spoznali potenciál územia už počas izraelskej okupácie, prispeli k záplave stavebných projektov. Terajšie environmentálne zákony o zástavbe upravujú výšku budov v Šarm aš-Šajchu, aby zabránili novostavbám tieniť prirodzenú krásu okolia. Roku 2005 sa v Šarm aš-Šajchu odohrali teroristické útoky, ktoré spáchali členovia extrémistickej islamskej organizácie. Boli zamerané na zničenie egyptského turistického priemyslu. Útoky si vyžiadali životy osemdesiatich ôsmich ľudí a ďalších dvesto ľudí sa zranilo. Zapísali sa do histórie ako teroristická akcia s najväčším počtom mŕtvych, prekonávajúc aj Luxorský masaker z roku 1997. Šarm aš-Šajch hostil viacero mierových blízkovýchodných konferencií, okrem iného bol miestom podpisu dohody o navrátení vlády nad pásmom Gazy Palestíne. Druhú intifádu Palestíny nasledoval druhý samit konajúci sa opäť v Šarme, no ani ten násilie nezastavil. Dňa 3. augusta 2005 sa tu konal ďalší samit, ktorého ťažiskom bol vývoj v arabskom svete, presnejšie arabsko-izraelský konflikt. Roku 2007 sa v Šarme uskutočnilo dôležité ministerské stretnutie, ktoré venovalo pozornosť najmä znovuvybudovaniu Iránu. V rokoch 2006 až 2008 bol Šarm opäť hostiteľom Svetového ekonomického fóra na Blízkom východe. Egyptský prezident Husní Mubárak údajne odišiel počas egyptských protestov v roku 2011 do Šarm aš-Šajchu a 11. februára 2011 tu rezignoval.
Podnebie
V Šarme prevláda subtropické aridné podnebie. Pre krajinu sú typické teploty od 18 až 23 stupňov Celzia a 33 až 37 stupňov Celzia v auguste. Teplota Červeného mora sa v tomto letovisku počas celého roka pohybuje od 21 až do 28 stupňov Celzia.
Hospodárstvo a turizmus
Šarm aš-Šajch bol pôvodne prístav, ale prístup obchodným lodiam bol skoro obmedzený ako dôsledok environmentálnych zákonov zavedených v deväťdesiatych rokoch. Do roku 1982 bol v Šarme len vojenský prístav na severnej strane Marsa Burajky (Marsa Bareika). Rozvoj prístavu na civilné účely sa začal v polovici osemdesiatych rokov, keď sa záliv Šarm al-Majja stal najhlavnejším jachtovým a obchodným prístavom. Najväčšiu časť priemyslu v Šarm aš-Šajchu tvorí vďaka jeho dramatickej krajine, celoročnému teplu, miernemu podnebiu a rozľahlým prírodným plážam domáci a zahraničný turizmus. Po väčšinu roka pokojné a čisté more sa stalo obľúbeným najmä vďaka všakovakým vodným športom, predovšetkým rekreačnému potápaniu a šnorchlovaniu. Rôznorodosť morského života, 250 druhov koralových útesov a 1000 druhov rýb podnietili vznik vedeckého turizmu v tejto oblasti. Prírodné bohatstvo a blízkosť k európskemu cestovnému ruchu spôsobili prudký rast návštevníkov, ktorý táto oblasť momentálne zažíva. Počet hotelových komplexov sa od roku 1982 do roku 2000 zväčšil z troch na deväťdesiatejeden. Počet nocí návštevníkov sa vtedy taktiež zvýšil, a to zo 16 000 na 5,1 milióna návštevníkov za noc. Spoločnosti, ktoré sa podieľali na investíciách v oblasti rozvoja mesta sú Hyatt Regency, Accor, Marriott, Le Méridien, Four Seasons a Ritz- Carlton, pýšiace sa tromi až piatimi hviezdičkami. V roku 2007 stálo mesto pri zrode prvého resortu s vlastným vodným parkom. Šarm je aj domovom kongresového centra sídliaceho pri pokojnej ceste, ktoré bolo miestom konania viacerých ekonomických a politických stretnutí, napríklad mierových konferencií, ministerských rokovaní, stretnutí Svetovej banky a Ligy arabských štátov. Maritim Sharm el-Sheikh International Congress Centre ponúka miesto až pre 4700 účastníkov rôznych kongresov alebo iných príležitostí. Nočný život v Šarm aš-Šajchu je bohatý a moderný. Pestré stánky ponúkajúce remeselné výrobky miestnej beduínskej výroby sú populárnou atrakciou. Oblasť Ra’s Muhammad ležiaca na najjužnejšom výbežku polostrova bola vymenovaná za národný park, ktorý ochraňuje v okolí žijúcu divokú zver, prírodnú krajinu, pobrežie a koralový útes. Veľký počet medzinárodných hotelov a uznávaných reštaurácií je zoskupených okolo centra Šarmu, ktoré je známe ako Naʿama, ponúkajúc množstvo golfových ihrísk a iných možností športového a kultúrneho vyžitia popri pláži. Chránenú oblasť Nabk tvorí 600 kilometrov štvorcových rozľahlá plocha plná mangrovníkov, koralových útesov, úrodných dún, vtákov a zveri.
Štátni príslušníci európskych krajín alebo Spojených štátov amerických nepotrebujú víza na návštevu Šarm aš-Šajch, ak je návšteva kratšia ako 14 dní.
Doprava
Prístav v Šarme bol prebudovaný pre osobné jachty a plachetnice. Má terminál pre pasažierov cestujúcich výletnou loďou a plánovanou prepravou trajektom do Hurghady a Akaby. Medzinárodné letisko Šarm aš-Šajch navyše zabezpečuje prepravu cestujúcich do Káhiry, Hurghady, Luxoru a Alexandrie. Šarm ponúka pravidelné autobusové spojenia do Káhiry z autobusovej stanice Delta Sharm.
Vulkanický popol
náhľad|Oblak vulkanického popla odnášaný vetrom do mora pri erupcii [[Mount Cleveland na Aljaške.]] Vulkanický popol alebo sopečný popol predstavuje rozdrvené fragmenty minerálov, hornín a vulkanického skla, ktoré sa uvoľňujú do ovzdušia a neskôr sa usadia na zemskom povrchu alebo v oceáne. Fragmenty vulkanického popola majú priemer menší ako 2 mm. Termín sa niekedy nepresne používa pre akékoľvek produkty explozívneho vulkanizmu (teda aj častice väčšie ako 2 mm), ktoré by sa mali správne nazývať tefra.
Vulkanický popol vzniká pri explozívnom vulkanizme, keď sa plyny rozpustené v magme, resp. láve rozpínajú a unikajú náhle do atmosféry. Unikajúce plyny pri tom spôsobujú rozpad magmy. Najmenšie častice magmy sú unášané prúdom horúcich plynov do ovzdušia a rýchlo tuhnú. Častice popola tvoria zvyčajne kryštaloklasty (kúsky minerálov) a vitroklasty (vulkanické sklo). Popol tiež vzniká pri kontakte horúcej lávy s vodou, kedy dochádza k veľmi explozívnym erupciám (tzv. freatomagmatické erupcie). Pri kontakte vody s lávou dochádza jednak k rýchlemu ochladeniu a rozpadu lávy, zároveň sa voda mení na paru, ktorá odnáša malé častice lávy do ovzdušia. Drobné častice v ovzduší následne transportuje vietor, často na vzdialenosť stoviek až tisícov kilometrov. Jemnozrnný materiál s priemerom častíc pod 0,063 mm (1/16 mm) sa označuje ako vulkanický prach.
Spad vulkanického popola pri explozívnych erupciách môže výrazne ovplyvniť životné prostredie, rastliny, živočíchy aj človeka. V niektorých prípadoch môže dochádzať k prerušeniu dopravy, telekomunikácii, prísunu elektrickej energie, poškodeniu poľnohospodárskej výroby ale alebo budov. Explozívne erupcie islandskej sopky Eyjafjallajökull v marci 2010 mali napr. za následok prerušenie leteckej dopravy nad Európou.
Diofanes
Diofanes alebo Diofanés (Diofanes, iný prepis: Diofanés) môže byť:
Sonda
Sonda môže byť:
SONDA môže byť:
Ortodoxná synagóga
Ortodoxná synagóga môže byť:
Tryfón z Filadelfie
Tryfón bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.
Tryfón z lýdskej Filadefie si na 211. olympijských hrách v roku 67 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Tryfóna ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 211. olympiádu nazvali jeho menom. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol totiž hlavným olympijským pretekom a menom víťaza tejto disciplíny sa každá olympiáda označovala. Olympijské víťazstvo Tryfóna zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika. Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch. Tieto olympijské hry boli na rozkaz rímskeho cisára Nera odložené o dva roky, aby sa program hier stačil zreformovať podľa jeho želania, lebo sa na nich rozhodol sám vystupovať. Nera už totiž neuspokojila len brutalita a neresti, zaumienil si ešte, že prevýši všetkých umelcov a atlétov. V Olympii sa tak napr. po prvý raz (aj posledný raz) konali umelecké súťaže v hre na lýre a v prednese tragédie. Celé 211. hry by boli bývali akýmsi „cirkusom cisára Nera“, keby si hellanodikovia od neho nevymohli aspoň to, aby sa napriek jeho „reforme“ konali tradičné preteky v behu na jedno stadion.
S/2004 N 1
Jeho obežná doba je menej ako jeden pozemský deň. Objav tohto mesiaca 1. júla 2013 zvýšil počet známych satelitov Neptúna na štrnásť. Kvôli jeho slabej magnitúde +26,5 ho sonda Voyager 2 pri prelete okolo Neptúna neobjavila. Objavil ho Mark Showalter analýzou archivovaných fotografií Neptúna z Hubbleovho ďalekohľadu, zachytených v rokoch 2004 a 2009. Pôvodne pre jeho pomenovanie prichádzali do úvahy mená Polyphemus alebo Thoosa, nakoniec mesiac dostal meno Hippocamp podľa morskej príšery z gréckej a rímskej mytológie.
25. septembra 2018 bol mesiac Centrom pre malé plánetky očíslovaný ako Neptún XIV.
Vznikol pravdepodobne odštiepením od väčšieho Proteusa.
Oscillococcinum
náhľad|Balenie lieku Oscillococcinum. Oscillococcinum je homeopatický liek. Ako tvrdí výrobca „tradične používaný pri liečbe chrípkových stavov (horúčka, prechladnutie, bolesti)“, alebo na liečbu miernej až stredne ťažkej chrípky v Rusku , ale nemá žiaden dôkaz účinnosti.
Zloženie jednej dávky (1 g): účinná látka v potencii K200 (10−400) 0.01 ml, pomocné zložky: cukry 1 g (sacharóza 850 mg a Laktóza 150 mg).
V roku 2010 vládna agentúra Spojených Štátov Amerických Správa potravín a liečiv (angl. Food and Drug Administration, FDA) zaradila Oscillococcinumn na zoznam podvodných výrobkov pri chrípke ošípaných.
Všeobecné informacie
Liečivo: Anas barbariae hepatis et cordis extractum 200K (0,01 ml/g) (extrakt z pečene a srdca kačice Anas barbariae). Homeopatická potencia 200 K znamená 200 stupňov riedenia v pomere 1:100, čiže teoretický obsah účinnej látky 10−400 alebo jedna molekula účinnej látky na 10400 molekúl vody. To znamená, že ak by aj bolo možne dosiahnuť taký stupeň potencii, ani v celom vesmíre sa nenájde ani jedna molekula účinnej látky, lebo viditeľný vesmír obsahuje iba 1082 atómov, ale molekúl ešte menej.
Murinais
Murinais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grosseto
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Radim Rulík
Radim Rulík (* 25. jún 1965, Ostrov nad Ohří) je niekdajší český hokejista, ktorý sa v súčasnosti venuje trénerskej profesii.
Apatou
Apatou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Francúzska Guyana.
Obyvateľstvo
Apatou má 6581 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Vesa Toskala
Vesa Toskala (* 20. máj 1977, Tampere, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový brankár, ktorý sa preslávil najmä pôsobením v tímoch San Jose Sharks a Toronto Maple Leafs v NHL. V NHL odchytal 266 zápasov v základnej časti a 11 zápasov v play-off. V najvyššej lige strávil 8 sezón, zvyčajne na pozícii náhradného brankára.
Dvakrát získal striebornú medailu z Majstrovstiev sveta (1998,1999) a a raz bronzovú (2000).
Kariéra
V roku 1995 ho draftoval tím San Jose Sharks do NHL ako výber 4. kola (celkovo 90.).
Až do roku 2000 však ostal v Európe a už so seniorským tímom Ilves Tampere získal stiebornú medailu najvyššej fínskej súťaže Liiga.
V roku 2000 sa presťahoval do Severnej Ameriky, kde nastupoval vo "farmárskych" tímoch San Jose Sharks (Kentucky Thoroughblade a Cleveland Barons) v American Hockey League (AHL).
Od roku 2001 až do roku 2003 striedavo pôsobil v hlavnom tíme Sharks ako náhradník Jevgenija Nabokova, alebo ako prvý brankár v nižšej súťaží. Až od roku 2004 sa etabloval ako stabilný náhradník a v sezóne 2006/2007 odchytal až 38 zápasov.
Najlepším ročníkom v drese San Jose sa pre neho stala sezóna 2003/2004. V nej odchytal 28 zápasov a pripísal si až 93,0% úspešnosť zákrokov. Celkovo za tím odchytal 115 zápasov a strávil v ňom 5 sezón (3 plné). vľavo|náhľad|275x275bod|Toskal v drese [[San Jose Sharks v roku 2006]] Ako perspektívny brankár na post tímovej "jednotky" bol v lete 2007 vymenený do tímu Toronto Maple Leafs spolu s kanadským centrom Markom Bellom. San Jose vo výmene získalo výbery v prvom a druhom kole draftu 2007 a 4. kolo draftu 2009.
V Toronte strávil tri sezóny v ktorých sa jeho výkonnosť hlboko prepadla. Kým v ročníku 2007/2008 sa držal okolo ligového priemeru, jeho čísla sa postupne prepadli až bol v roku 2010 vymenený do tímu Anaheim Ducks, ktorý ho bez toho aby v tíme odchytal jediný zápas vymenili do tímu Calgary Flames.
Ohľadom Toskalovho prepadu sú vytvorené viaceré teórie. Časť z nich hovorí o jeho početných zraneniach, časť z nich o mladom a neskúsenom tíme Toronta, ktorý ho nevedel podporiť. Tlak, ktorý bol zo strany médií a fanúšikov na neho vyvíjaný, sa dovŕšil sezónou 2009/2010, kde ho z pozície jednotky vytlačil mladý švédsky brankár Jonas Gustavsson. Toskalove čísla boli v 26 odchytaných zákrokov 3,66 inkasovaného gólu na zápas a 87,4% úspešnosť zákrokov. náhľad|280x280bod|Toskala v drese [[Calgary Flames v roku 2010]] V drese Flames stihol odohrať iba 6 zápasov, v ktorých sa však jeho výkonnosť zlepšila a naznačovala pozitívny trend. Flames Toskalovi ponúkli ročný kontrakt pre pozíciu náhradníka, ten však odmietol pretože sa chcel na trhu uchádzať o post jednotky. Žiadny z tímov NHL po ňom nesiahol a v sezóne 2010/2011 odchytal kvôli zraneniam iba 2 zápasy vo švédskej Elitserien. Avšak ani v lete 2011 o neho žiadny z tímov najvyššej ligy neprejavil záujem a Toskala podpísal zmluvu so svojim rodným tímom Ilves Tampere. Po katastrofálnej sezóne a pokračujúcich zraneniach sa napokon v roku 2012 rozhodol ukončiť profesionálnu hráčsku kariéru.
V NHL odchytal dokopy 266 zápasov (129 výhier), inkasoval 2,76 gólu na zápas a udržal si výslednú 90,2% úspešnosť zákrokov. V play-off odchytal 11 zápasov (6 výhier) s 91,0% úspešnosťou zákrokov.
Zaujímavosti
náhľad|Toskala v drese Ilves Tampere v roku 2012
Nantes-en-Ratier
Nantes-en-Ratier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gibraltárske národné futbalové mužstvo
Gibraltárske národné futbalové mužstvo reprezentuje Gibraltár na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta, Majstrovstvá Európy alebo Liga národov UEFA.
História
Futbal na Gibraltári sa hral už v 20. storočí no členom UEFA a FIFA sa stali v roku 2014 respektíve 2016. Prvý oficiálny zápas odohrali 19. novembra 2013 proti Slovensku a zrodila sa prekvapivá remíza 0:0. Gibraltár sa zatiaľ zúčastnil štyroch kvalifikácii (dve na MS, dve na ME) no zatiaľ vždy skončili na poslednom mieste. V Lige národov UEFA sa im podarilo postúpiť z D-divízie do C-divízie.
Alka veľká
Alka veľká (lat. Pinguinus impennis) bol veľký, nelietavý morský vták, obývajúci chladné moria severnej pologule. Tak ako žijúce tučniaky „lietala“ pod vodou pomocou malých plutvovitých krídel a lovila ryby a kôrovce. Rod Pinguinus prežil až do epochy holocénu, keď ho do roku 1860 vyhubil človek.
Taxonómia
Alka veľká bola jedným zo 4400 živočíšnych druhov, ktoré opísal švédsky prírodovedec Carl Linné vo svojom diele Systema naturae (v preklade doslova „sústava prírody“).
Opis
S výškou okolo 75 až 85 centimetrov (30 až 33 palcov) a hmotnosťou približne 5 kilogramov (11 libier), bola nelietavá alka veľká najväčším zástupcom svojej čeľade, rovnako ako aj radu kulíkotvarých.
Rozšírenie a habitat
Alka veľká žila v chladných pobrežných vodách severného Atlantiku pozdĺž Kanady, severovýchodných Spojených štátov, Nórska, Grónska, Islandu, Faerských ostrovoch, Írska, Veľkej Británie, Francúzska a severného Španielska.
V kultúre
Alka veľká je jedným z najčastejšie zmieňovaných vyhynutých vtákov v literatúre.
Volebné moratórium
Volebné moratórium je v niektorých štátoch zákaz vedenia volebnej kampane a ovplyvňovania voličov (najmä agitáciou a informovaním o kandidátoch v médiách) počas určitého obdobia pred (prípadne aj počas) volieb.
Volebné moratórium na Slovensku
Na Slovensku je podľa zákona o volebnej kampani moratórium na volebnú kampaň a zverejňovanie informácií o kandidujúcich subjektoch (okrem informácií na internete) aj moratórium na zverejňovanie volebných prieskumov 48 hodín. Presnejšie zákon hovorí toto:
Moratórium na volebné prieskumy v roku 2020
Pre parlamentné voľby v roku 2020 bolo v parlamente navrhnuté predĺženie 14-dňovej lehoty na 50-dňovú. Za hlasovali všetci poslanci Smeru, SNS a ĽSNS, traja odídenci zo Sme rodina, traja bývalí poslanci ĽSNS a poslanec Eduard Adamčík z Mosta-Híd. Prezidentka Zuzana Čaputová zákon nepodpísala a vrátila ho do parlamentu. Parlament veto prelomil, no Ústavný súd do konečného rozhodnutia o novele pozastavil platnosť 50-dňového moratória na volebné prieskumy, a tak pred parlamentnými voľbami v roku 2020 naďalej platil zákaz zverejňovania volebných prieskumov 14 dní pred voľbami.
Awala-Yalimapo
Awala-Yalimapo je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Francúzska Guyana.
Polohopis
Awala-Yalimapo má rozlohu. thumb|left
Obyvateľstvo
Awala-Yalimapo má 1306 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Mario Gómez
Mario Gómez García  (* 10. júl 1985, Riedlingen, Západné Nemecko) je nemecký futbalista, ktorý hrá v pozícii útočníka za klub VfB Stuttgart v Bundeslige. Gómez vstúpil do Bayernu po šiestich rokoch v klube VfB Stuttgart. Keď sa stal Stuttgart šampiónom v sezóne 2006-07, Gómez prispel 14 gólmi a bol zvolený za Nemeckého futbalistu roka.
Biografia
Gómez vyrastal v hornošvábskej dedine Unlingen v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko v juhozápadnom Nemecku, asi 95 kilometrov južne od Stuttgartu a 175 kilometrov západne od Mníchova. Gómez má nemecko-španielsky pôvod (jeho otec je Španiel z Granady a matka je Nemka). Má nemecké aj španielske občianstvo a rozhodol sa hrať pre Nemecké národné futbalové mužstvo. Prvýkrát hral v národnom mužstve v roku 2007 v zápase proti Švajčiarsku a odvtedy je jeho pravidelným hráčom.
Majstrovstvá Európy 2012
Reprezentoval Nemecko na Majstrovstvách Európy 2012 v Poľsku a na Ukrajine. V prvom zápase skupiny strelil jediný gól stretnutia proti Portugalsku. Aj v druhom zápase sa strelecky presadil. V zápase proti Holandsku strelil prvé dva góly pri víťazstve 2-1.
Camopi
Camopi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Francúzska Guyana.
Polohopis
Camopi má rozlohu. thumb|left
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Kováčska bašta
Kováčska bašta je obranná bašta v rámci systému opevnenia mesta z obdobia stredoveku nachádzajúca sa pri hranici historického centra mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika
Na mieste dnešnej budovy stála už predtým obranná veža, ktorá je prvýkrát zdokumentovaná v roku 1521 a v roku 1526 bola zničená povodňou. Zmienka o dnešnej budove sa prvýkrát objavuje v historických dokumentoch v roku 1529. Táto bola 30. júla 1667 tiež značne poničená povodňou a v roku 1668 bola kompletne zrenovovaná a vtedy nabrala dnešnú podobu. V roku 1689 bola bašta poničená pri veľkom požiari Brašova a musela byť opäť zreštaurovaná. V roku 1820 bola pri bašte na mieste bývalej veže architektom Josephom janim pristavaná malá brána, tá však bola neskôr v roku 1874 z dôvodu veľkej premávky v okolí bašty zbúraná. Zatiaľ posledná renovácia budovy prebehla v roku 1938.
Budova bola postavená na obranu severozápadnej časti opevneného stredovekého Brašova. Po tom čo bašta stratila svoj obranný zmyseľ, využívala sa ako skladisko obilia. Neskôr sa jej účel opäť zmenil a od roku 1923 až do dnešných dní budova slúži ako pobočka štátneho archívu, kde sa nachádzajú dokumenty z ktorých najstaršie sú z 16. storočia. Medzi najvzácnejšie patrí list od istého Neacsua adresovaný obchodníkovi z Câmpulung z roku 1521, ktorý je považovaný za najstarší list napísaný v rumunskom jazyku.
Budova má päťuholníkový pôdorys, je trojposchodová a vybavená strieľňami.
Nantoin
Nantoin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam častí televíznej relácie Inkognito
Toto je zoznam častí televíznej relácie Inkognito, ktorú vysielala JOJ od 1. septembra 2003 do 28. júna 2007. V roku 2015 sa televízia JOJ rozhodla reláciu vrátiť na televízne obrazovky.
Side
Side alebo Sidé (Sidé) môže byť:
Side môže byť aj:
Grand-Santi
Grand-Santi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Francúzska Guyana.
Polohopis
Grand-Santi má rozlohu. thumb|left
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Volebná kampaň
Volebná kampaň je v zmysle zákona akákoľvek činnosť politickej strany, politického hnutia, koalície politických strán a politických hnutí a kandidátov, za ktorú sa obvykle platí úhrada, smerujúca k propagácii ich činnosti, cieľov a programu za účelom získania volenej funkcie.
Volebná kampaň začína dňom uverejnenia rozhodnutia o vyhlásení volieb v Zbierke zákonov Slovenskej republiky a končí 48 hodín predo dňom konania volieb (pozri volebné moratórium). Zákon ďalej v samostatných paragrafoch definuje podmienky financovania kampaní a záverečnú správu (o nákladoch na volebnú kampaň), ktorá sa zasiela Ministerstvu vnútra. Zákon platí pre viaceré druhy volieb: do orgánov územnej samosprávy voľby, do Národnej rady Slovenskej republiky, do Európskeho parlamentu a voľby prezidenta. Napríklad pri voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2020 môžu politické subjekty na kampaň minúť najviac tri milióny € vrátane DPH, pričom musia mať transparentný účet. Na kampani sa môžu zúčastniť aj tretie strany, tie sa musia registrovať na ministerstve vnútra. Strana môže počas jedného volebného obdobia prijať najviac 3,5 milióna eur z darov, pôžičiek a úverov. Limit sa však netýka príspevkov od štátu. Ďalšie paragrafy zákona určujú pravidlá Kontroly volebnej kampane a transparentnosti. Viaceré časti zákona stanovujú podmienky vysielania. Tieto rozlišujú medzi rozhlasovým, televíznym vysielaním, vysielaním v rámci audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, v periodických publikáciách, neperiodických publikáciách, v agentúrnom spravodajstve, vysielanie prostredníctvom internetu, zverejnená platená inzercia, zverejnené volebné plagáty a všetky ďalšie spôsoby. Pre politické subjekty je dôležité, že na vysielanie politickej reklamy aj diskusií vo vysielaní verejnoprávneho RTVS majú kandidujúce strany a hnutia právny nárok. Zákon, novelizovaný s účinnosťou 1. júla 2015, končí časťami popisujúcimi správne delikty, pokuty a priestupky. Tieto pravidlá pre volebnú kampaň teda platia od parlamentných volieb v marci 2016, pred ktorými bol zákon dvakrát novelizovaný najmä v oblasti financovania kampane a moratória na volebné prieskumy.
Samotné témy alebo formy kampane určujú jednotlivé politické subjekty a preberajú za ne aj zodpovednosť. Pozri napr. Témy v kampani vo voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2020.
Iracoubo
Polohopis
Iracoubo má rozlohu. thumb|left
Obyvateľstvo
Iracoubo má 2008 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
DJ Hype
Kevin Ford, viac známy pod svojím umeleckým menom DJ Hype je anglický drum and bassový producent a DJ. Jeho skladba „Shot in the Dark“ z roku 1993 sa dostala do rebríčka UK Singles Chart.
Nivolas-Vermelle
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mount Mitchell
Mount Mitchell môže byť:
Macouria
Macouria je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Francúzska Guyana.
Polohopis
Macouria má rozlohu. thumb|left
Obyvateľstvo
Macouria má 9096 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Notre-Dame-de-Commiers
Notre-Dame-de-Commiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eva Ľuptáková
PhDr. Eva Ľuptáková (* 29. január 1956) je slovenská umelecká historička, súdna znalkyňa, kurátorka výstav a kustódka zbierok Oravskej galérie. V rokoch 1984-2020 bola riaditeľkou Oravskej galérie.
Život
Po maturite na SPŠ drevárskej v Spišskej Novej Vsi (odbor konštrukcia a tvorba nábytku a interiéru, bytový architekt) v roku 1975 pokračovala v štúdiu na Univerzite J. E. Purkyně v Brne (dnes Masarykova univerzita), odbor Veda o výtvarnom umení a História. Štúdium ukončila v roku 1980 diplomovou prácou „Ranogotická architektúra do roku 1350 v okrese Banská Bystrica”.
V rokoch 1980 - 1981 pracovala ako historik umenia v Štátnej galérii v Banskej Bystrici. Od roku 1981 pracuje v Oravskej galérii v Dolnom Kubíne, v rokoch 1984 až 2020 pôsobila vo funkcii riaditeľky. Od roku 1982 je aj súdnou znalkyňou.