cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heikki Sirén
Tvorba
Heikki Sirén sa narodil v roku 1918. Po štúdiu na univerzite v Helsinkách pracoval so svojím otcom Johanom Sigfriedom Sirénom a v roku 1948 si spoločne so svojou manželkou Kaijou Sirén otvoril ateliér. Ich tvorbu spočiatku ovplyvnil Alvar Aalto a Ludwig Mies van der Rohe. Fínska stavebná tradícia 50-tych rokov a architektonický jazyk brutalizmu ich viedli k jednoduchým a elegantným konštrukciám. Medzi ich prvé realizácie patrí kaplnka v Ontaniemi. Vyznačuje sa jednoduchou dispozíciou, použitím materiálov typických pre danú oblasť, ako sú drevo a tehly a zakomponovaním stavby do prostredia. Stavba je bez dekoratívnych prvkov, jedinú dekoráciu tvorí oltár, ktorému dotvára pozadie okolitý les. Ďalšie stavby, ako dovolenkový ostrov Lingonso sa tiež vyznačujú jednoduchostou, ľudskou mierkou a použitím prírodných materiálov. V neskoršom období sa venovali aj zložitejším prácam, od bytových domov cez kostoly, školy, radnice, administratívne budovy až po urbanistické riešenia území. Medzi najvýznamnejšie projekty patrí kostol v Oriviesi a koncertná sieň v Linzi. Práce manželov Sirénovcov môžu byť pochopené len s pozadím fínskej kultúry. Budovy sa netvária ako samostatné objekty, ale sú úzko spojené s okolitou krajinou. Je tu jasné oddelenie interiéru a exteriéru, ale pritom sa navzájom prelínajú.
Staroruské kniežatstvo
Staroruské kniežatstvá sú kniežatstvá, ktoré existovali na území Ruska po rozpade Kyjevskej Rusi v období feudálnej rozdrobenosti v 12. – 15. storočí.
Príčiny rozpadu Kyjevskej Rusi
Po tom ako sa v 11. storočí objavili zvláštne praktiky kniežat Kyjevskej Rusi, ktoré rozdeľovali územia svojim synom a príbuzným sa v druhej štvrtine 12. storočia Staroruský štát fakticky rozpadol.
Jednou z hlavných príčin bolo to, že kniežatá sa snažili získať si ekonomickú a politickú nezávislosť na Kyjevskej Rusi a zároveň chceli mať plnú kontrolu nad svojím územím. Vo všetkých oblastiach okrem Novgorodskej republiky, v ktorej malo kniežatstvo vojenský charakter, sa panovníkmi stali kniežatá z rodu Rurikovcov. Mali vysoké štátne, zakonodárne a súdnické funkcie. Opierali sa o vládny aparát, ktorého členmi boli ľudia z osobitej služobnej vrstvy. Za svoje služby kniežaťu dostávali časť peňazí z rozpočtu kniežatstva a tiež z dobývania nových území. Šľachta sa prakticky stala vazalom kniežaťa. Spolu s miestnym duchovenstvom vytvorila štátny orgán – šľachtickú dumu (po rusky: Боярская дума).
Knieža bolo najvyšším vlastníkom celej pôdy v kniežatstve. Časť z nej patrila jemu, a to na základe osobného práva moci (tzv. domen). Pre cirkev a šľachtu sa panovník stal vládcom na území, ktoré im dal do prenájmu.
Sociálno-politická štruktúra Ruska v období rozdrobenosti štátov sa zakladala na zložitom systéme suverenity a podriadenia. Bola zakotvená v tzv. feudálnej hierarchii. Na vrchu tejto feudálnej hierarchie stálo knieža (do 12. storočia knieža z kievského trónu, neskôr tento status dostali kniežatá rostovsko-suzdaľského a galicko-volynského kniežatstva). Pod ním stáli kniežatá veľkých kniežatstviev (Pereslavského, Pinského, Polackého, Rostovsko-suzdaľského, Vladimírsko-volynského, Galického, Riazanského a Smolenského kniežatstva) a ešte nižšie boli panovníci jednotlivých kniežatstiev, ktoré boli vnútri každého kniežatstva. Na poslednom stupni tejto hierarchie boli netitulovaní ľudia – šľachta a ich vazali.
Začiatok rozpadu kniežatstiev
Od polovice 11. storočia sa začal proces rozpadu veľkých kniežatstiev. v 12. storočí a v prvej polovici 13. storočia tento smer nadobudol všeobecnejší charakter. Okrem územia Novgorodskej republiky, ktorá si v priebehu celej svojej existencie zachovala politickú celistvosť sa rozpadli všetky ostatné kniežatstvá.
V podmienkach feudálnej rozdrobenosti mali veľký význam tzv. celoruské a regionálne zjazdy kniežat, na ktorých sa riešili vnútropolitické (rozpory medzi kniežatami) a zahraničné (bitky s okolitými štátmi) otázky. Nestali sa však stálimi a regulárne činnými politickými inštitúciami, ktoré by mohli proces rozpadu Kyjevskej Rusi spomaliť alebo celkom zastaviť.
V období tatárskych vpádov bolo územie Ruska rozdelené na mnoho malých kniežatstiev, ktoré neboli schopné postaviť sa na odpor agresora. Tatári vyplienili juhozápadnú časť krajiny (územia Pinského, Polackého, Vladimírsko-volynského, Kyjevského, Černigovského, Pereslavského a Smolenského kniežatstva), ktoré v 13. – 14. storočí patrili Litve a tiež Galického kniežatstva patriace Poľsku. Iba Vladimírske a Riazanské kniežatstvo s Novgorodskou republikou si udržali v tomto období samostatnosť.
Práve tieto územia sa v 14. – 16. storočí stali základom pre vznik územia jednotného Moskovského štátu.
Radamel Falcao
Radamel Falcao (* 10. február, 1986, Santa Marta, Kolumbia), je kolumbijský futbalista hrajúci za klub AS Monako a za Kolumbijské národné futbalové mužstvo.
3606 Pohjola
3606 Pohjola je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 19. septembra 1939.
Jílovice (okres Hradec Králové)
Jílovice je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 309 obyvateľov, z toho 163 mužov a 146 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,4 roka (muži 36,7 roka, ženy 38,2 roka).
Jozef Rudňanský
Jozef Ignác Rudňanský de Dezsér (v staršej literatúre aj Jozef Rudnyánszky de Dezsér, v rodnej matrike Rudnansky; * 28. októbra 1788, Trnava† 24. novembra 1859, Bratislava) bol rímskokatolícky biskup, v rokoch 18451850 banskobystrický diecézny biskup.náhľad|Banskobystrická kalvária, pamätná tabuľa na biskupa J. Rudňanského
Životopis
Pochádzal zo známeho uhorského rodu Rudňanských, ktorý si ako prídomok uvádzal z Dežeríc (Rudnyánszky de Dezsér). Narodil sa 28. októbra 1788 v Trnave, jeho otec bol Pavol Rudňanský a matka Klára rod. Smrtníková. Študoval v Trnave a Budíne, teológiu na seminári v Pešti a na univerzite vo Viedni. V roku 1812 bol vysvätený za kňaza. Od roku 1844 pôsobil ako arcibiskupský vikár v Ostrihome.
V roku 1845 bol menovaný za biskupa v Banskej Bystrici. Za biskupa ho vysvätil Jozef Kopáči 8. júna 1845 v Ostrihome. V cirkevných funkciách podporoval slovenskú náboženskú literatúru i Spolok milovníkov reči a literatúry slovenskej v Banskej Bystrici. V revolúcii 1848-1849 stál na strane uhorskej vlády. Pastierskym listom vyzval kňazov, aby sa podriadili Kossuthovym nariadeniam, vyhlásenie uhorskej samostatnosti 24. mája 1849 privítal slávnostnou omšou.
Po definitívnej porážke uhorskej revolúcie pri Világoši bol uväznený a na základe vyjadrení v jeho pastierskych listoch odsúdený na šesť ročné väzenie v Kufsteine. Na radu uhorského prímasa sa 14. marca 1850 vzdal funkcie diecézneho biskupa. Následne bol omilostený a internovaný v kláštore v Neuburgu. Svoj život dožil v Bratislave. Umrel 24. novembra 1859, pochovaný bol o dva dni v bazilike v Ostrihome v biskupskej krypte.
Palaiseau
Palaiseau môže byť:
Ján Rumann
Ján Rumann (* 18. október 1876, Pribylina† 2. august 1925, Košice) bol slovenský verejný činiteľ, právnik.
Malé Borové
Malé Borové je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Nižná Boca
Nižná Boca je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis
Horská obec sa nachádza v južnej časti horného Liptova, v Bocianskej doline, na styku Ďumbierskych a Kráľovohoľských Tatier. Nižnou Bocou preteká riečka Boca, popri ktorej vedie cesta I/72, spájajúca Liptov s Horehroním cez horský priechod Čertovica. Spolu s Vyšnou Bocou je to stará banícka obec, dnes významné turistické stredisko Nízkych Tatier.
Dejiny
Povrchové rudy tu ťažili už Kelti, Slovania myli zlato a v 13. storočí alebo neskôr prišli nemeckí baníci. Prvýkrát je obec doložená v roku 1342. V 16. storočí sa ťažila železná ruda až vo výške 1700- Prvý záznam o existenii miestneho evanjelického cirkevného zboru pochádza už z roku 1540. Nemci sa vysťahovali alebo slovakizovali a v 19. storočí baníctvo zaniklo. V 30. rokoch 20. storočia sa osada začala meniť na centrum zimného športu.
Drieňová ulica (Bratislava)
Drieňová ulica je ulica v Bratislave v mestskej časti Ružinov. Je pomenovaná podľa rastliny drieň. Na rozdiel od ostatných ulíc v okolí je veľmi dlhá, tiahne sa cez dve sídliska: Štrkovec a Ostredky.
Vlčia skala (prírodná pamiatka)
Vlčia skala je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Veľká Fatra.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Ružomberok v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1952 a naposledy novelizované v roku 1988 na rozlohe 1,4900 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PP je vyhlásená na ochranu travertínového súvrstvia v podobe morfologicky výraznej terasy strmo spadajúcej do doliny Trlenského potoka, ktorá poskytuje možnosť štúdia vzniku travertínov a stratigrafie kvartéru na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Marnhagues-et-Latour
Marnhagues-et-Latour je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 147 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alžbeta Habsburská (1435 – 1505)
Alžbeta Rakúska alebo Alžbeta Habsburská (po nemecky Elisabeth von Habsburg/Österreich), (* 1436/1437, Viedeň, Rakúsko – † 30. august 1505, Krakov, Poľsko) bola poľská kráľovná a veľkovojvodkyňa litovská ako manželka Kazimíra IV. Jagelovského.
Bola dcérou nemeckého a uhorského kráľa Albrechta II. Habsburského a Alžbety Luxemburskej, dcéry cisára Žigmunda Luxemburského.
Rodina
Z manželstva s Kazimírom Jagelovským, uzavretého v roku 1454, sa narodilo 13 detí:
Alžbeta Habsburská je nazývaná „Matkou Jagelovcov“ alebo tiež matkou kráľov.
Furchhausen
Furchhausen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Saint-Loup-sur-Aujon
Saint-Loup-sur-Aujon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Furchhausen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Loup-sur-Aujon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Furchhausen
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Loup-sur-Aujon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Furchhausen
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Loup-sur-Aujon
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miloš Rumann
Miloš Rumann (* 13. december 1898, Liptovská Kokava – † 7. jún 1967, Martin) bol verejný činiteľ, divadelný ochotník, úradník. Pseudonym: Jano Mozola, M. R. Kôprovský, M. Olgin, M. R. Podbanský, Študent z Kôprovej doliny
Životopis
Študoval na gymnáziu v Liptovskom Mikuláši, v Banskej Bystrici, od roku 1920 na Právnickej fakulte KU v Prahe. Tajomník Krajinského zväzu Živnostenských spoločenstiev v Martine, po roku 1945 jeho generálny tajomník v Bratislave. Po roku 1945 príslušník DS. Vyšiel z národnouvedomelého prostredia, v Banskej Bystrici pôsobil v tajnom študentskom spolku Mor ho!, v Prahe v akademickom spolku Detvan, 1925 predseda Zväzu slovenského študenstva. Účastník ilegálneho protifašistického odboja a SNP. Politicky prenasledovaný a väznený. In memoriam rehabilitovaný (1968). Autor recenzií a článkov. Venoval sa ochotníckemu divadlu, založil prvé ochotnícke divadlo v Liptovskej Kokave. Prvá divadelná hra bola " Rozmajrín " od autora Ferka Urbáneka.
Hypeirochos
Hypeirochos (Hypeirochos) môže byť v gréckej mytológii:
S’-ma Čchien
S’-ma Čchien,, (* 145 alebo 135 pred Kr. – † 86 pred Kr.) bol čínsky historik a spisovateľ. Považuje sa za zakladateľa čínskej historiografie.
Jeho magnum opus Zápisky historika, bolo koncipované ako svetové dejiny a stali sa základom budúcich dejín dynastií.
Miroslav Abelovský
JUDr. Miroslav Abelovský (* 6. jún 1948, Zvolen, Slovensko) je slovenský advokát a bývalý politik.
Miroslav Abelovský bol zvolený za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky v parlamentných voľbách v roku 2002 za Hnutie za demokratické Slovensko (HZDS). V roku 2003 sa strana premenovala na Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko. Ešte predtým, začiatkom roku 2003, bol Miroslav Abelovský v skupine 11 poslancov pod vedením Vojtecha Tkáča, ktorí vystúpili z HZDS a založili novú politickú stranu Ľudová únia. V priebehu volebného obdobia však aj z tejto strany vystúpil a vystupoval v národnej rade ako nezávislý poslanec. Bol podpredsedom Ústavnoprávneho výboru NR SR. V parlamentných voľbách v roku 2006 nekandidoval. Po skončení politickej kariéry sa venuje advokácii.
Paulos z Aiginy
Paulos z Aiginy/Aigíny alebo Paulus z Aiginy/Aigíny (* 7. storočie) bol jeden z posledných lekárov alexandrijskej školy.
Za jeho života (643) obsadili Alexandriu Arabi.
3607 Naniwa
3607 Naniwa je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavil H. Kosai, K. Hurukawa 18. februára 1977.
Druhový pojem
Pojem druhový je pojem, ktorý je výsledkom poznania druhu a je podradený rodovému pojmu.
Haburská ulica (Bratislava)
Haburská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. . Nachádza sa v miestnej časti Štrkovec.
The Bloomfields
The Bloomfields bol britský rockový hudobný projekt pôvodom z Londýna, ktorý v roku 1970 založili Maurice Gibb z Bee Gees, Johnny Harris a Billy Lawrie. Počas krátkeho pôsobenia nahrali piesne The Loner, Men of Men a Ballet of Freedom, ktoré boli použité vo filme Bloomfield.
Symfónia
thumb|right|Titulný list partitúry [[Ludwig van Beethoven|Beethovenovej Eroicy, ktorá znamenala prelom v symfonickej tvorbe]] Symfónia je dielo z oblasti klasickej hudby určené pre symfonický orchester. Názov pochádza z gréckeho slova symfonia (Συμφωνία), čo znamená „súzvuk“.
História
Počiatky symfónie siahajú do obdobia baroka. Medzi jej vzdialeného predchodcu patrí operná predohra s troma časťami, tak ako ju používal napríklad taliansky skladateľ Alessandro Scarlatti. Ďalším dielom významným pre rozvoj symfónie bolo tzv. ripieno concerto, ktoré nieslo titul koncert napriek tomu, že nevyužívalo výrazný sólový nástroj. Príkladom takéhoto diela je slávny Brandenburský koncert č. 3 Johanna Sebastiana Bacha.
Symfónia začala dostávať dnešné črty až v období klasicizmu. Došlo k zaradeniu tretej, tanečnej časti, ktorú tvoril menuet a trio. Zaslúžili sa o to skladatelia tzv. „mannheimskej školy“, medzi inými Johann Stamitz. Vznikla tak štvorčasťová symfónia, o ktorej ústálenie sa zaslúžil najmä „otec symfónie“ Joseph Haydn a ktorú neskôr rozvíjal Wolfgang Amadeus Mozart.
K významnému posunu vo vývoji symfónie došlo vďaka Ludwigovi van Beethovenovi. Zlomovým dielom v tomto smere bola jeho Symfónia č. 3 „Eroica“. Beethoven významne pozmenil charakter všetkých symfonických viet. V tretej časti menuet nahradil scherzom. V záverečnej vete Symfónie č. 9 po prvýkrát využil v symfónií vokálny part. Beethovenove symfónie sa stali štandardom a neprekonateľným ideálom pre nasledujúcich skladateľov. Tí využívali Beethovenovu formu, ktorú obohacovali o širší harmonický slovník a nové zvukové možnosti orchestra. Medzi nich patrili napríklad Carl Maria von Weber, Robert Schumann a Felix Mendelssohn-Bartholdy. Nová kapitola sa začala písať s príchodom originálnej Fantastickej symfónie Hectora Berlioza. Novum spočívalo v programe symfónie a jej objavnej inštrumentácii. Priamo na Beethovena nadviazal Johannes Brahms, ktorý vytvoril symfónie výrazne štrukturálne previazané a jednotné.
V 20. storočí sa monumentalita symfónií prehlbovala čoraz početnejším orchestrom i dlhším trvaním skladby. Medzi najvýznamnejších symfonikov 20. storočia patria Gustav Mahler a Dmitrij Šostakovič. Postupne došlo k rôznym zmenám v symfonickej stavbe – vznikali symfónie s piatimi vetami i symfónie jednoveté. Vyvinula sa i symfónia menšieho rozsahu označovaná ako sinfonietta. Jednu z najznámejších skomponoval Leoš Janáček. Ako protiklad k monumentálnym symfóniam vznikali teda i diela menej závažného charakteru a symfónia sa stala i predmetom hudobných experimentov.
Forma
Typicky je symfónia štvorčasťová skladba s nasledujúcou formou:
Cyril Norman Hinshelwood
Sir Cyril Norman Hinshelwood (* 19. jún 1897, Londýn, Spojené kráľovstvo† 9. október 1967, Londýn) bol anglický fyzikálny chemik, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu.
Život a dielo
Narodil sa v Londýne, jeho rodičia boli Norman Macmillan Hinshelwood, autorizovaný účtovník, a Ethel Frances, rodená Smith. Prvé vzdelanie dostal v Kanade, odkiaľ sa vrátil po smrti svojho otca do malého bytu v Chelsea, kde prežil zvyšok svojho života. Študoval potom na Westminster City School a Balliol College, Oxfordská univerzita.
Počas prvej svetovej vojny bol chemikom v továrni na výbušniny. Od roku 1921 do roku 1937 bol domácim učiteľom na Trinity College a profesorom chémie v Oxforde od roku 1937. Bol členom niekoľkých Advisory Councils pri britskej vláde vo vedeckých otázkach. V roku 1929 bol zvolený za člena Kráľovskej spoločnosti náuk, ktorej prezidentom bol od roku 1955 do roku 1960. V roku 1948 bol povýšený na rytiera a v roku 1960 bol vyznamenaný Radom za zásluhy.
Svoje prvé štúdie molekulárnej kinetiky publikoval v práci Thermodynamics for Students of Chemistry (Termodynamika pre študentov chémie) a Kinetics of Chemical Change (Kinetika chemických zmien) v roku 1926. S Haroldom Warrisom Thompsonom študoval explozívne reakcie medzi vodíkom a kyslíkom a opísal fenomén reťazovej reakcie. Jeho nasledujúce práce na syntetických zmenách v bakteriálnej bunke mala ohromný význam pre neskoršie výskumné práce o antibiotikách a terapeutických látkach a jeho kniha The Chemical Kinetics of the Bacteriall Cell (Chemická kinetika bakteriálnej bunky) bola uverejnená v roku 1946, nasledovaná prácou Growth, Function a Regulation in Bacterial Cell (Rast, funkcia a regulácia v bunkách baktérií) z roku 1966. V roku 1951 publikoval The Structure of Physical Chemistry (Štruktúra fyzikálnej chémie). Táto práca bola znovu vytlačená v Oxford Classic Texts v sekcii Physical Sciences v roku 2005.
Čchin Š’-chuang-ti
thumb|Čchin Š’-Chuang Ti Čchin Š’-chuang-ti alebo Š’-chuang-ti alebo Š'-chuang (čín.,  – v prepise: čchin chuang (ti); *november alebo december 260 pred Kr. – †10. september 210 pred Kr.) bol formálne posledný kráľ východnej dynastie Čou v čínskom štáte Čchin  v rokoch 247 pred Kr. až 221 pred Kr. a zakladateľom novej dynastie Čchin. Po zjednotení siedmich bojujúcich štátov Čchi, Čchu , Jen , Chan , Čao , Wej a Čchin  sa stal prvým čínskym cisárom.
Cyril Norman Hinshelwood
Život a dielo
Bol prezidentom Chemical Society, Royal Society, Classical Association a Faraday Society, získal mnoho ocenení a čestných titulov.
Čchin Š’-chuang-ti
Z jeho dynastického mena Čchin pochádza naše dnešné pomenovanie Čína.
Cyril Norman Hinshelwood
Život a dielo
Nikdy sa neoženil. Hovoril plynule siedmimi klasickými a modernými jazykmi a jeho hlavné záľuby boli maľovanie, zbieranie čínskeho porcelánu a zahraničná literatúra.
Čchin Š’-chuang-ti
Meno
left|thumb|100px| Š’-chuang-ti – Prvý cisár (nápis v malom [[čínske písmo|pečatnom písme z roku 220 pred Kr.)]]
Rodinné meno
Meno rodiny bolo Jing. Rodinné či klanové meno sa dedilo z otcovej strany.
Osobné meno
Čchin Š’-chuang-ti sa narodil v čínskom mesiaci čeng, ktorý bol prvým mesiacom v roku a dostal podľa neho osobné meno Čeng. Oba znaky sa v 3. storočí pred Kr. vzájomne zamieňali.
V starovekej Číne sa nikdy nespájalo osobné meno s menom rodiny (klanu) a používali ho na oslovenie len najbližší príbuzní. Je preto nesprávne označovať ho kombináciou Jing Čeng, princ Čeng, alebo neskôr kráľ Čeng štátu Čchin.
Kráľ štátu Čchin
Po nástupe na trón štátu Čchin v roku 247 pred Kr. používal titul Kráľ štátu Čchin, až do roku 221 pred Kr., kedy dokončil zjednocovanie nezávislých čínskych kráľovstiev a ukončil takzvané Obdobie bojujúcich štátov , ktoré trvalo od roku 403 pred Kr.
Prvý cisár (dynastie) Čchin
Zjednotením vtedy známej Číny sa stal bezprecedentným vládcom, a aby sa povýšil nad dovtedajších kráľov, vytvoril nový titul chuang ti, ktorý sa prekladá ako cisár a znie rovnako, ako meno mýtického Žltého cisára. Prijal potom meno Prvý cisár a rozhodol, že jeho nástupca bude Druhý cisár, jeho nástupca Tretí cisár  atď. a cisárska dynastia bude vládnuť Číne desaťtisíc generácií.
Mauzóleum a terakotová armáda
Š’-chuang-ti je pochovaný v mauzóleu v tvare pyramídy východne od mesta Si-an pri mestečku Lin-tchung (34,381319° s. š., 109,254° v. d.). Pyramída má výšku.
Čínsky historik S’-ma Čchien napísal sto rokov po smrti Prvého cisára, že na výstavbe jeho mauzólea pracovalo 700 000 robotníkov. Britský historik John Man toto číslo spochybnil a odhadol počet robotníkov na 16 000. S’-ma tiež opisuje údajné dômyselné zariadenia, ktoré mali chrániť pohrebnú komoru, vrátane 100 riek z ortuti a systému automatických kuší namierených proti prípadným vykrádačom.
Mauzóleum je pod virtuálnou ochranou celej armády zostavenej z terakotových sôch vojakov a koní v životnej veľkosti, ktorá sa nachádza asi východne od pyramídy. Samotná pyramída ešte nebola otvorená.
Tiffany Mason
Tiffany Mason narodená ako Keesha Mashawn Christenson (* 20. január 1982, Phoenix, Arizona, USA) je americká pornoherečka. Kariéru pornoherečky začala v roku 2000.
Škoda 29 T
Škoda 29 T (obchodný názov ForCity Plus) je električka vytvorená pre slovenské hlavné mesto Bratislavu firmou Škoda Transportation. Ide o jednosmernú verziu električky Škoda 30 T.
Konštrukcia
Konštrukčne vychádza z typu 26 T pre maďarský Miškovec. Ide o päť článkovú jednosmernú električku, ktorá je z 87 % nízkopodlažná. Disponuje piatimi dverami a štyrmi podvozkami, predný a zadný sú plno otočné.
Dodávky električiek pre Bratislavu
Dopravný podnik Bratislava v roku 2013 objednal 15 električiek za 39 miliónov eur, ktoré majú byť dodané do roku 2015. Dopravný podnik Bratislava podpísal 30.7.2013 s českou spoločnosťou Škoda Transportation zmluvu na dodávku 15 jednosmerných električiek Škoda 29 T v hodnote 36,750 mil. €. Z väčšej časti (85 %) budú električky financované prostredníctvom nenávratného finančného príspevku z fondov EÚ v rámci Operačného programu Doprava. V roku 2014 si DPB uplatnil opcia na ďalších 15 vozidiel, takže spolu bude do Bratislavy dodaných 30 električiek tohto typu.
Škoda Transportation dodá do roku 2015 15 električiek tohto typu, prvú z nich, na ktorej budú prebiehať typové skúšky ne jeseň roku 2014. Ďalších 15 opčných vozidiel by malo byť dodaných do konca roka 2016. Kontrakt tiež zahrňuje aj opciu na poskytovanie údržby električiek po dobu 15 rokov.
Spoločnosť Škoda Transportation vyhrala v elektronickej aukcii vďaka najnižšej ponuke zo všetkých zúčastnených.
17. februára 2015 bola privezená do Bratislavy prvá električka. Následne sa električka podrobovala skúškam, ktoré sú potrebné pre schválenie nového typu vozidla.
28. apríla 2015 bola v Bratislave na linku č. 4 nasadená prvá električka 29 T s evidenčným číslom 7401.
Oplodnenie
Oplodnenie (iné názvy: fertilizácia, fekundácia, sexuálna fúzia, zriedkavo: zúrodnenie, gametogamia ) je :
Pozri aj články pohlavná bunka a pohlavné rozmnožovanie.
3608 Kataev
3608 Kataev je planétka s priemerom 88 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 27. septembra 1978.
Ópium
Ópium je omamná látka (opiát) získaná z nedozretých makovíc.
Názov ópium pravdepodobne pochádza z gréckeho slova opion – maková šťava alebo opos – rastlinná šťava. Ópium sa získava z maku siateho. Na tobolkách nezrelých makovíc sa urobia špeciálne upravenými nožmi neveľmi hlboké zárezy, z ktorých vyteká lepkavý sivobiely latex. Šťava na vzduchu rýchlo tuhne a premieňa sa na tvrdú tmavohnedú hmotu – ópium. V tomto štádiu sa v ňom nachádza 10-15% alkaloidu morfínu. Ópium sa z toboliek zoškrabuje a tvaruje do 0,5-1,5 kg brikiet alebo bochníkov. Droga putuje do ilegálnych laboratórií, kde sa ďalej spracováva, ale časť úrody sa dostáva aj priamo ku konzumentom. Pravdepodobne najväčším súčasným ilegálnym producentom ópia je Barmský zväz (odhad expertov je 800 ton ročne). Pre porovnanie: v Thajsku sa ročná produkcia tejto drogy pohybuje „iba“ okolo 40-60 ton.
Nie všetky druhy makovíc sú vhodné na získavanie ópia. Najkvalitnejšia surovina dorastá v oblasti tzv. Zlatého trojuholníka, ktorý tvorí Thajsko, Barma a Laos. Ópiovému maku siateho (Papaver somniferum var. album) sa rovnako darí aj v Číne, Iráne, Pakistane, Turecku, Indii a dokonca i v Austrálii.
Surové ópium sa najčastejšie používa ako základná surovina pre výrobu ďalších drogových derivátov. Jedným z nich je galí, drobná guľôčka menej čistého ópia. Svojich konzumentov našla najmä v Indii, kde si ju vkladajú pod jazyk a zapíjajú silným čajom. Opakovaným preváraním, filtráciou a zahusťovaním vodného roztoku ópia sa droga zbavuje väčšiny prímesí. Vzniká čandu, ktoré ponúkajú najmä na orientálnom trhu. Zužitkováva sa aj popol z čistého ópia fajčeného vo fajke, tzv. dross. Pre nízky obsah účinných látok je veľmi lacný a vyhľadávajú ho najnižšie sociálne vrstvy konzumentov.
V minulosti sa ópium najčastejšie fajčilo. Pri fajčení sa vdychuje dym priamo zo surového ópia, prípadne zo zmesi ópia a hašiša alebo tabaku. Dnes sa v Malej Ázii predáva ópium často vo forme tabliet.
Novú formu užívania ópia nepriamo ponúkol konzumentom švajčiarsky lekár, prírodovedec a filozof Paracelsus (1493 – 1541). Pri svojich experimentoch sa mu podarilo rozpustiť základnú surovinu v alkohole, vďaka čomu vznikol prvý polosyntetický preparát pod názvom „laudanum“. Niektorí ľudia dokázali vypiť neuveriteľné dávky takto pripravenej drogy.
V roku 1853 lyonský ortopéd Charles Pravaz predstavil verejnosti svoj nový zlepšovák – injekčnú ihlu a striekačku. Morfínuchtiví narkomani sa ich okamžite zmocnili, pretože pri podkožnom aplikovaní konzument necíti horkú chuť a žalúdočnú nevoľnosť. Pri zmenách vedomia vyvolaných ópiom sa narkoman dostáva do stavu eufórie, stráca pocit telesnej či duševnej bolesti. Oproti ostatným drogám nedochádza k fantastickým víziám. Celé opojenie plynie v medziach miernej a pokojnej extázy. Po niekoľkých hodinách takéhoto stavu toxikoman zaspáva. Po prebudení však už na neho čakajú nepríjemné abstinenčné pocity. Pri morfinizme sú euforizujúce účinky výraznejšie. Opojený je pokojný, šťastný a vyrovnaný. Zvyšuje sa jeho sebavedomie a duševná aktivita. Aj v tomto prípade však po vytriezvení nastane obdobie veľmi nepríjemných abstinenčných príznakov ako napríklad depresie, hnačky, zvracanie, poruchy krvného obehu. Typickým znakom užívateľa morfínu sú nápadne zúžené zrenice.
Saint-Martin-lès-Langres
Saint-Martin-lès-Langres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
SA Tennis Open
SA Tennis Open je tenisový turnaj mužov, ktorý sa hrá na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. V súčasnosti patrí do kategórie ATP World Tour 250 series na okruhu ATP Tour. Minulé turnaje sa hrali pod názvom South African Open. V Johannesburgu sa od roku 1972 do roku 1981 hrali dva rôzne turnaje. Jeden v marci resp. v apríli a druhý v novembri resp. v decembri. Niektoré z týchto turnajov boli zaradené do série World Championship Tennis. V roku 1993 sa turnaj hral v Durbane a v roku 1994 v Sun City.
Finálové zápasy
Poznámka: ''Turnaje sú rozdelené podľa mesiaca, v ktorom sa hrali. Novembrové turnaje do roku 1989 sú označené "South African Open", aprílové turnaje do roku 1981 sú označené "WCT Johannesburg" resp. "ATP Johannesburg". Novembrové turnaje v rokoch 1976 a 1977 patrili medzi WCT turnaje, ale označené sú ako "South African Open"''.
Medzilaborecká ulica
Medzilaborecká ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Je pomenovaná podľa mesta Medzilaborce.
Na ulici sa nachádza základná škola Medzilaborecká 11 a materská škola Medzilaborecká 4.
Česko-slovenská interliga hádzanárov 2000/01
Česko-slovenská interliga hádzanárov alebo HIL v sezóne 2000/01 bol 1. ročník spoločnej česko-slovenskej hádzanárskej súťaže mužov, spravovanej Českým zväzom hádzanej (ČSH) a Slovenským zväzom hádzanej (SZH). Z českej aj slovenskej extraligy predchádzajúcej sezóny postúpilo najlepších 6 družstiev. Víťazom sa stal HC Baník OKD Karviná, ktorý sa stal zároveň aj majstrom Česka. Slovenským majstrom sa stali ŠKP Sečovce.
Systém súťaže
Súťaž pozostávala z 2 skupín: západnej (české družstvá) a východnej (slovenské družstvá). V základnej časti, ktorá pozostávala z 32 kôl, sa družstvá stretli v rámci rovnakej skupiny dvakrát doma a vonku a s družstvami druhej skupiny jedenkrát doma a vonku. Po základnej časti nasledovalo národné play-off, do ktorého postúpili 4 najlepšie družstvá zo svojich skupín. Play-off sa hralo na 2 odvetné zápasy. Záverečnú časť súťaže tvorili zápasy play-off 4 najlepších družstiev z oboch skupín o celkového víťaza HIL. Posledné družstvá zo svojich skupín po základnej časti hrali preliminačnú baráž s víťazmi najvyšších národných súťaží.
Účastníci
Pozn: Na piatom mieste slovenskej extraligy skončil Tatran Prešov a vybojoval si miesto v HIL, ale pre finančné problémy klubu musel svoje miesto odstúpiť.
Play-off o majstra HIL
Nasedenie tímov bolo podľa umiestnenia v národnom play-off
3609 Liloketai
3609 Liloketai je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 13. novembra 1980.
Eduard Hartmann (1988)
Eduard Hartmann (* 15. október 1988) je slovenský hokejový útočník, syn niekdajšieho reprezentačného brankára Eduarda Hartmanna.
Klubový hokej
Eduard Hartmann je odchovancom Dukly Trenčín, kde pôsobí aj v súčasnosti.
Kozí chrbát (prírodná rezervácia)
Kozí chrbát je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody NAPANT.
Antillanca
Antillanca je vulkanický komplex, nachádzajúci sa v južnej časti Čile, asi juhovýchodne od jazera Puyehue. Komplex je tvorený niekoľkými, prevažne bazaltovými až andezitovými troskovými kužeľmi, menšími stratovulkánmi a maarmi. O poslednej erupcii nie je žiadna zmienka, no podľa stupňa zachovania hornín sa odhaduje na koniec pleistocénu a začiatok holocénu.
Kozí chrbát (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Liptovská Osada v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 37,4300 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Ochrana stabilného spoločenstva pôvodných porastov vysokohorského sutinového javorového lesa na SZ a Z svahoch Kozieho chrbátu so špecifickým druhovým zložením, ktoré tvoria prirodzenú hranicu lesa. Výskyt veľmi starých jedincov klenu a niektorých vzácnych taxónov flóry.''
Hypeirochos (syn Priama)
Hypeirochos (Hypeirochos) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Hypeirochos patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie v jedenástom speve Iliady, keď umiera rukou itackého kráľa Odysea (nie je však bezpochyby isté, že sa tu jedná o syna Priama, lebo Homér ho bližšie nešpecifikuje).
Martiel
Martiel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 910 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emil Rusko
Emil Rusko (* 27. jún 1900, Ľubietová – † 9. máj 1961, Bratislava) bol folklorista, rozhlasový pracovník. Pseudonym: E. Ľubiet, Emil Rusko Ľubietovský, E. Rumil, Ľubietovský, Rumil,
Jeho otec Peter Fellner, matka Rebeka rod. Rusková.
Životopis
V roku 1912-1916 navštevoval meštiansku školu v Banskej Bystrici. Študoval na učiteľských ústavoch v Turčianských Tepliciach, Kiskunfélegyháze a v Leviciach. Najskôr pôsobil ako učiteľ, potom rozhlasový pracovník, priekopník rozhlasového vysielania na Slovensku. Zakladateľ SĽUK-u, jeho riaditeľ. Autor básnických zbierok (Piesne nového rána, Košice 1926), rozhlasových dramatizácií, reportáží a pásiem. Patril medzi prvých dramatizátorov rozprávok pre vysielanie pre deti.
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2014
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2014 reprezentovalo 28 atlétov, pričom išlo o najväčší počet slovenských atlétov na tomto podujatí v histórii samostatnej Slovenskej republiky. Slovenská výprava získala zásluhou Mateja Tótha a Martiny Hrašnovej dve strieborné medaily.
Muži
Technické disciplíny
Ženy
Bežecké disciplíny a chôdza
Hermann Paul
Hermann Otto Theodor Paul (* 7. august 1846, Salbke – † 29. december 1921, Mníchov) bol nemecký jazykovedec, hlavný teoretik mladogramatizmu.
Ondrej Rusko
Ondrej Rusko (* 4. august 1921, Králiky † 31. marec 1998, Poprad) bol slovenský športovec.
Životopis
Športovec-lyžiar, majster Slovenska v štafetách na 4 x 10 km (1943, 1944). Účastník SNP. Prvý náčelník Strediska vrcholového športu ČH Štrbské pleso, tréner reprezentantov, organizátor lyžiarskych podujatí vo Vysokých Tatrách, kde žil a pôsobil. V behu na lyžiach pretekal za KSTL Banská Bystrica a Harmanec (1941, 1942) a OAP Bratislava. Viacnásobný víťaz Bielej stopy SNP.
Kostol svätej Alžbety (Muľa)
Kostol svätej Alžbety je kostol v Muli. István Medgyaszay navrhol tento kostol na súkromnú objednávku rodiny Körffyovcov. Budova s odvážnymi architektonickými riešeniami bola prvou železobetónovou konštrukciou medzi kostolmi na území bývalého Uhorska. Kostol je zasvätený sv. Alžbete Uhorskej. Postavený bol roku 1910 v štýle uhorskej secesie.
Opis stavby
Centrálnu dispozíciu stavby tvorí oktogonálny pôdorys s oltárnym výklenkom, do tohto priestoru vedie hlavný vstup do kostola. Klenba hlavného priestoru kostola pozostáva z vopred vybetónovaných tenkých škrupinových segmentov, ktoré sú spojené zvonku viditeľným vyzdvihnutým železobetónovým vencom. Hmotovú skladbu dopĺňa štíhla zvonica s otvorenou arkádou a nahor sa zužujúcim štítom. Spojovací článok medzi vežou a hlavnou sieňou tvorí spevácky chór. Sakristia, nadväzujúca na vežu, má rovný strop. Stvárnenie okenných otvorov svedčí o inšpirácii z gotiky.
Výzdoba interiéru kostola je prostá, bez zbytočných, narúšajúcich prvkov. Oltáre v štýle secesnej novogotiky sú dielom L. Tihanyiho. Po obvode kupoly sú vysoké sochy anjelov, tzv. cherubíni, priečelia ozdobujú rámy s oblými obrysmi. Architekt tu dosiahol s uplatňovaním železobetónu vzájomnú integráciu nového materiálu a kultúrneho dedičstva ľudového umenia, stvárňujúc tak národný štýl.
Export
Export môže byť:
Brániska
Branisko je prírodná pamiatka ev. č. 29, ktorá sa nachádza severne od obce Plumlov v okrese Prostějov v údolí potoka Roudník. Správa AOPK Olomouc.
Ochrana
Predmetom ochrany je trávnatá step s radom významných druhov chránených a vzácnych rastlín.
Vysoký Újezd (okres Hradec Králové)
Vysoký Újezd (okres Hradec Králové) je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 75 obyvateľov, z toho 46 mužov a 29 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 35,0 roka, ženy 45,2 roka).
Delenia Poľska
thumb|Tri delenia Poľska na mape
Tri delenia Poľska sa odohrali v rokoch 1772 až 1795, pričom Poľsko bolo postupne rozdelené medzi Prusko, Rakúsko a Rusko. V tomto článku sa objavuje aj spojenie poľsko-litovský štát; Poľsko a Litva tvorili od roku 1569 reálnu úniu – Republiku oboch národov. Preto treba názov Poľsko v tomto článku vnímať ako skrátené a zjednodušené označenie pre spoločný štát Poľska a Litvy.
Od začiatku 18. storočia prechádzalo Poľsko krízovým vývojom. Do veľkej miery bol spôsobený oslabovaním moci panovníka a naopak silnejúcim postavením šľachty, ktorá prakticky rozhodovala o zásadných záležitostiach v krajine. Vplyv šľachty na procese rozhodovania znamenal paralýzu štátu a pasivitu, ktorá sa najväčšmi prejavovala v zahraničnej politike. Z tohto hľadiska bolo najhorším obdobím obdobie vlády Augusta III., ktorý panoval v rokoch 17331763. Poľsko napriek svojej veľkosti nezasahovalo do významných okolitých procesov, zostávalo pasívne a naopak znášalo ich dopady.
V štáte dochádzalo k vnútorným rozbrojom, šľachta sa domáhala svojich privilégií, prebiehali boje medzi jednotlivými magnátskymi skupinami. Istú rolu v oslabení štátu zohralo aj vzopätie porobených národov – najmä na Ukrajine dochádzalo k ľudovým povstaniam, do ktorých zasahovalo aj Rusko, rozpínajúce sa na juhozápad do oblasti Čiernomoria. Pravidelná poľská armáda bola obmedzená na minimálny stav, počet jej príslušníkov dosahoval iba 24-tisíc mužov. V dôsledku toho sa voľakedy mocné Poľsko stalo korisťou svojich susedov.
Pakt Ribbentrop-Molotov a následné obsadenie Poľska Nemeckom a Sovietskym zväzom v roku 1939 býva niekedy označované ako štvrté delenie Poľska.
Prvé delenie Poľska
Po smrti Augusta III. začalo dochádzať v poľsko-litovskej únii k boju o moc, ktorý krajinu vnútorne a nahrával mocenským záujmom jeho susedov. Novým poľským kráľom sa nakoniec za asistencie ruských expedičných vojsk stal Stanislav August Poniatowski. Poľská spoločnosť ho prijala veľmi chladne a nový kráľ musel zápasiť s rovnakým problémom ako jeho predchodcovia – silným postavením poľskej šľachty v súštátí. Tá sa stavala proti krokom Poniatowského, koncom 60. rokov vypuklo dokonca povstanie proti panovníkovi.
Stabilitu Poľska narušilo aj sedliacke povstanie na Ukrajine v roku 1768, ktoré bolo namierené proti poľskej vrchnosti. Bolo v ňom zapojené aj Rusko, pre vojnu proti Turecku sa muselo dočasne vzdať zasahovania v Poľsku. Na jeseň roku 1769 uzavreli poľskí šľachtickí povstalci proti kráľovi Generálnu konfederáciu a v roku 1770 oznámili jeho zosadenie. V tom istom roku obsadil pruský kráľ Fridrich II. Veľký pod zámienkou vytvorenia zdravotného kordónu proti epidémii časť poľského územia na severe – tzv. Kráľovské Prusko. Aj Rakúsko predbehlo udalosti a obsadilo spišský záloh (so súhlasom poľského kráľa, pretože na spišské mestá zaútočili jednotky vzbúrenej poľskej šľachty) a podkarpatská územia. V roku 1771 vtrhli do Poľska aj cárske jednotky pod vedením ruského vojvodcu Alexandra Suvorova. V roku 1772 uzavreli Rusko, Prusko a Rakúsko po ročnom diplomatickom rokovaní dohodu, podľa ktorej si rozdelili časť poľského územia.
Druhé delenie Poľska
Po štvorročných vojnových zmätkoch bola poľská a litovská šľachta nútená zložiť prísahu kráľovi Stanislavovi II. Augustovi. V roku 1773 poľský snem ratifikoval dohodu o prvom delení poľsko-litovského štátu. Veľmi významnou sa stala orientácia štátu na Rusko. Katarína Veľká jednak presadzovala v Poľsku svoj vplyv, jednak mala záujem na udržaní integrity zmenšeného Poľska. V 80. rokoch sa zmenila situácia na juhu Ruska, ktoré chcelo ovládnuť čiernomorskú oblasť na úkor Osmanskej ríše. Proti Turecku vystupovalo aj Rakúsko a vďaka spoločným cieľom sa s Ruskom nakoniec zblížilo. Zo situácie chcel poľský kráľ vyťažiť čo najviac pre poľsko-litovský štát, avšak u ruskej cárovnej nepochodil. Istá nádej svitla Poliakom v roku 1788, keď sa cárske a rakúske vojská nemohli presadiť proti Turecku a keď Rusku vypovedalo vojnu Švédsko. Prusko, ktoré stálo na strane Turecka, uzavrelo s Poľskom v roku 1790 poľsko-pruský spolok. Prusko ale požadovalo od Poľska Gdansk a Elbląg a ako náhradu mu prisľúbilo územia na úkor Rakúska. Dňa 3. mája 1791 vyhlásilo Poľsko a Litva novú ústavu (májovú), ktorá bola potrebná v kontexte spoločenských zmien v Európe, avšak nepáčila sa poľskej šľachte. Poľskí magnáti požiadali ruskú cárovnú Katarínu II. o pomoc, a tak v roku 1792 vpadli do krajiny dve ruské armády. Po bojoch, v ktorých mali Rusi prevahu, bolo Poľsko nútené požiadať o mier. Medzi Ruskom, Pruskom a Rakúskom bola vedená séria rokovaní, ktoré skončili v januári 1793.
Tretie delenie Poľska
thumb|Tadeusz Kościuszko Po druhom delení začalo odchádzať do zahraničia veľké množstvo emigrantov. Medzi tými, ktorí v Poľsku zostali, vznikali rôzne ilegálne sprisahanecké pronárodné organizácie rôznych smerov.
24. marca 1794 vyhlásil Tadeusz Kościuszko na krakovskom námestí povstanie pod heslom „Voľnosť, územnú celistvosť, samostatnosť“. Povstanie dosiahlo spočiatku veľké úspechy. Povstalci rokovali o podpore v revolučnom Francúzsku, avšak nádeje vkladané do francúzskej pomoci sa rozplynuli. Povstalci tak museli bojovať proti pruským a ruským vojskám na niekoľkých frontoch sami. Keď sa ruský vojvodca Suvorov zmocnil varšavského predmestia Pragy, začal s ním kráľ rokovania o kapitulácii.
Medzitým už prebiehali rokovania o treťom delení Poľska. Tie skončili v roku 1795. Rakúsko dostalo územie medzi Bugom, Vislou a Pilicou spolu s Krakovom, Rusko zvyšky Livónska, Polesia, Litvy, Volyne a Žmuď, teda zhruba kraje po Bug a Nemen. Zvyšok Poľska s Varšavou pripadol Prusku. Stanislav II. podpísal formálne 25. novembra 1795 abdikáciu a súhlas so zánikom poľského štátu.
Výsledky delenia
náhľad|Rozdelenie Varšavského kniežatstva na Kongresové Poľsko (súčasť Ruska), slobodné mesto Krakov a na Poznanské veľkovojvodstvo (súčasť Pruska) Jednotlivé mocnosti si rozdelili pôvodné územie poľsko-litovského štátu dosť nerovnomerne. Rusku pripadlo 62 % územia a 45 % obyvateľstva, išlo najmä o východné a málo rozvinuté litovské, bieloruské, ruské a ukrajinské zeme, v ktorých boli Poliaci v menšine. Prusko zabralo ekonomicky najvyspelejšie poľské kraje, hoci išlo len o 20 % územia a 23 % obyvateľstva. Najhustejšie zaľudnené, ale ekonomicky zaostalé, južné územia (Halič) so značným počtom ukrajinského obyvateľstva bolo pričlenené k Rakúsku, ktoré dostalo 18 % územia a 32 % obyvateľstva. Toto trojdelenie Poľska malo za následok likvidáciu poľského štátu na vyše 120 rokov – poľský štát bol znovuobnovený až po prvej svetovej vojne.
Počas napoleonských vojen vzniklo z tretieho záboru Pruska a Rakúska v Poľsku Varšavské kniežatstvo, závislé na Francúzsku. Po konečnej porážke Napoleona bolo toto územie takmer celé dané Rusku (Kongresové Poľsko), výnimkou bol len krajný západ, ktorý sa stal opätovne súčasťou Pruska (Poznanské veľkovojvodstvo) a mesto Krakov, ktoré sa stalo slobodným mestom. Rakúsko a Prusko boli odškodnené ziskom území v iných častiach Európy.
Import
Import môže byť:
Puntiagudo-Cordón Cenizos
Puntiagudo-Cordón Cenizos je zaľadnený vulkanický komplex, nachádzajúci sa v čilskom regióne Los Lagos neďaleko jazier Rupanco a Todos. Komplex je tvorený starším, neskoro pleistocénnym stratovulkánom Puntiagudo a reťazou menších troskových kužeľov a stratovulkánov, tiahnucou sa v dĺžke smerom na severovýchod od vulkánu. Na stavbe komplexu sa podieľajú hlavne andezity a bazalty. Jediná erupcia bola pozorovaná v roku 1850.
Iné projekty
.
Balsas
Balsas je mesto a obec (município) v severovýchodnej Brazílii v štáte Maranhão. Leží pri rieke rovnakého mena. Bolo založené v roku 1918. Vyniká najmä pestovaním a spracovávaním sóje, je to jeden z najväčších výrobcov na severovýchode, ťažobného priemyslu a spracovania palmových listov. Cez mesto prechádza hlavná cesta BR-230, ktorá spája všetky hlavné mestá severovýchodu a je súčasťou cesty Transamazônica. V meste sa nachádza letisko.
Giacomo Aconcio
Giacomo Aconcio [vyslov: Džakomo Akončo], po po lat. Jacobus Acontius, (* 7. september 1492, Trident, Taliansko – † 1566, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol taliansky filozof a reformačný teológ. Je známy svojím prínosom k náboženskej tolerancii.
Aconcio metodické úsilie malo vplyv na J. A. Komenského a prispelo k vzniku duchovnej atmosféry, v ktorej sa utváralo dielo René Descarta.
Veľký bok
Veľký bok je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Malužinou, približne juhovýchodne od Liptovského Hrádku.
3610 Decampos
3610 Decampos je planétka s priemerom 17 km, ktorú objavil Henri Debehogne, G. DeSanctis 5. marca 1981.
Veľký bok
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obce Malužiná a Východná. Najbližšími sídlami sú západným smerom ležiaca Vyšná a Nižná Boca, severozápadne sa nachádza Malužiná a Kráľova Lehota a severne osada Svarín a Čierny Váh. Vrch je súčasťou Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Veľký bok je súčasťou mohutnej rázsochy, ktorá vybieha severným smerom zo Zadnej hole v hlavnom hrebeni, medzi Bacúšskym sedlom a sedlom Priehybka. Zo západného smeru masív vymedzuje dolina Hodruša, juhovýchodným smerom leží Hošková a severným dolina Torysa. Západným smerom susedí Domárka, Pavlová , Malý bok a Pukanec , severným leží Mačacia , Pálenica  a Chmelinec , východným Holica , Nemecká  a Javorový grúň  a južným Oravcová , Zadná Široká , Zadná hoľa, Homôľka  a Kvasna. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západnej časti odvádza Hodruša, čoby prítok riečky Boca, zo severných svahov voda odteká Bystrým potokom do Svarínky a z juhovýchodných riečka Ipoltica. Na vrchol vedie značený turistický chodník.
Veľký bok je výrazná, pekne tvarovaná hoľa v centrálnej časti Kráľovohoľských Tatier. Leží mimo hlavného hrebeňa a tvorí výraznú dominantu liptovskej časti pohoria. Zároveň je vyššia ako samotný hlavný hrebeň, preto poskytuje povestný kruhový výhľad. V sedle pod Veľkým Bokom fungovala do druhej svetovej vojny veľká a známa turistická chata, ktorú fašisti počas vojny vypálili. Dnes je na jej základoch podstatne menšia poľovnícka chatka, ktorá je pre verejnosť uzavretá.
Veľký bok tvorí rozsiahla pseudokrasová náhorná plošina tvorená vápnitými slieňmi a zarastená vysokými trávami. Nadmorská výška takmer vodorovnej plošiny je V západnej časti plošiny mierne vystupuje samotný vrchol Veľkého Boku, ktorý ďalej na západ strmo padá do doliny Hodruše. Donedávna sa celá hoľa intenzívne spásala, čím sa bránilo zarastaniu smrekovým lesom. V poslednej dobe sa však najmä na južné svahy postupne vracajú smreky a borievky, ale návrat lesa je viditeľný aj na ostatných častiach hole. Kosodrevina sa vo väčšom vyskytuje iba na miestach, kde na povrch vychádza kyslé podložie (južný a západný bočný hrebeň). Inde - hlavne na strmých severných a južných svahoch, bola kosodrevina umelo vysadená ako protilavínová bariéra. Nižšie položené smrekové lesy boli poslednou dobou, tak ako na mnohých iných miestach Nízkych Tatier, výrazne poznačené vetrovými kalamitami a následne rozsiahlou kôrovcovou ťažbou. Celé okolie je popretkávané pomerne hustou sieťou lesných zvážnic.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva nízka hôľnatá vegetácia, umožňujúca vďaka polohe a nadmorskej výške výborný kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru, Malú Fatru, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy a Branisko.
Pavol Abrhan
Ing . Pavol Abrhan (* 25. júl 1959, Vráble ) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, Bol predsedom poslaneckého klubu KDH a predsedom Osobitného kontrolného výboru na kontrolu činnosti SIS.