cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baltic Pride
Opozícia
Udalosť bola od začiatku ohrozovaná protestami. V roku 2006 sa mestský výbor v Rige prvýkrát pokúsil odmietnuť povolenie pre konanie pochodu. Podobné politické diskusie obklopovali prvý pochod hrdosti v roku 2005.
Litva
Baltic Pride sa uskutočnil vo Vilniuse v roku 2010, 2013 a 2016. Pride v roku 2010 bol prvým verejným pochodom hrdosti, ktorý sa konal v Litve. V roku 2013 sa primátor Vilniusu pokúsil o to, aby bol pochod premiestnený mimo centra na nábrežie rieky (kde sa konal v roku 2010). Dve súdne konania rozhodli, že to urobiť nemôže a že Baltic Pride má právo využiť rovnakú trasu ako ostatné verejné demonštrácie.
V roku 2016 sa Baltic Pride konal 18. júna. Dav 3000 členov a členiek LGBT* komunity a ich spojencov pochodoval po hlavnej avenue v centre Vilniusu. Pochod sa odohral bez akýchkoľvek vážnych incidentov. Celková trasa pochodu od námestia Lukiškių aikštė po park Bernardinų sodas predstavovala 2,3 kilometra.
Baltic Pride bol v roku 2016 využitý ako platforma na poukázanie na diskriminačné uplatňovanie zákona o „anti-gay propagande“ a na podnietenie verejnej debaty o legálnom rozpoznaní rovnakopohlavných vzťahov v Litve.
Primátor Vilniusu Remigijus Šimašius z Liberálneho Hnutia v roku 2016 nevyjadril žiadnu opozíciu k tomu, že sa v meste bude konať pochod hrdosti.
Po pochode sa jeho účastníci a účastníčky zhromaždili v priestoroch Loftas art factory na koncerte Baltic Pride Park 2016, na ktorom sa predstavili umelci a umelkyne ako Dana International, DJ Leomeo, LaDiva Live, Maria Sam Katseva, Donny Montell, Ruslanas Kirilkinas a Sasha Song.
V roku 2017 sa festival Baltic Pride bude konať v hlavnom meste Estónska Tallinne.
Loulle
Loulle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Baltic Pride
Estónsko
Pochody hrdosti boli v Tallinne organizované od roku 2004. Baltic Pride sa tu konal v roku 2011 a 2014.
Loulle
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Baltic Pride
Medzinárodná podpora
Okrem organizácie ILGA-Europe je Baltic Pride konzistentne podporovaný ostatnými LGBT* organizáciami v susedných krajinách, najvýznačnejšie švédskou organizáciou RFSL a Amnesty International.
Loulle
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charmes (Allier)
Charmes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Chrám svätej Nedele (Plovdiv)
Charakteristika
Chrám je typickým príkladom architektúry z obdobia bulharského národného obrodenia. Je postavený ako trojkorábna pseudobazilika s trojapsidovou oltárnou časťou. Vnútrajšok chrámu je vyzdobený stenomaľbami a ikonami. Chrám je obostavaný kamennou stenou. Chrámový dvor je terasovitý s pomerne rozľahlou záhradou. Hlavný staviteľ bol známy bracigovský majster Petko Boz. Budova chrámu má rozmery 30 x 25 metrov. V severnej časti dvora stojí kaplnka svätého Atanasa. Chrámový sviatok sa slávi 7. júla.
Dejiny
Chrám rovnakého mena stál na mieste terajšej stavby už predtým, predpokladá sa, že od roku 1578, no prvýkrát riadne zaznamenaný je v roku 1720 jeruzalemským patriarchom Chrisantom, ktorý cez mesto putoval. V roku 1830 plovdivský kupec Vălko Čalăkov oficiálne žiada úrady o povolenie na renováciu chrámu (spolu so žiadosťou o povolenie na renováciu chrámu svätých Konštantína a Heleny v Plovdive). Zvyšky pôvodného chrámu boli zbúrané a v čase výstavby nového chrámu bola v severnej časti dvora postavená aj kaplnka svätého Atanasa. Chrám bol dokončený v auguste roku 1932 a vysvätený bol metropolitom Nikiforom 19. septembra toho istého roku. V roku 1894 bola ku chrámu dostavaná kupola a v roku 1905 bola dokončená výstavba zvonice na ktorú sú v roku 1912 umiestnené francúzske hodiny. Budova bola poškodená zemetrasením v roku 1928 a z tohto dôvodu bola v roku 1930 zrenovovaná.
Charmes (Allier)
Obyvateľstvo
Charmes má 354 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Seleukeia
Seleukeia alebo Seleukia môže byť názov niekoľkých starovekých obcí a miest založených alebo premenovaných hlavne v období Seleukovcov na území Seleukovskej ríše. Názvy týchto miest neskôr zmenili (aj niekoľkokrát), alebo sa ich názov aj na určitú dobu obnovil.
Charroux
Charroux môže byť:
Cesta II. triedy 593 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 593 (tiež II/593''') je cesta II. triedy na Slovensku v okresoch Nitra, Topoľčany a Partizánske. Jej dĺžka je.
Priebeh
Cesta sa začína na severozápadnom okraji Nitry v časti Dražovce križovatkou s cestou I/64, vedie obcou Dolné Lefantovce a pokračuje v topoľčianskom okrese cez obce Oponice, Kovarce, Nitrianska Streda a Solčany. V okrese Partizánske prechádza cez Bošany, Nedanovce, Krásno a Brodzany, aby v Partizánskom skončila na križovatke s I/64.
Charroux (Allier)
Charroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Charroux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Charroux má 385 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Louvatange
Louvatange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Canoe polo na Ázijských hrách 2018
Canoe pólo na Ázijských hrách 2018 bol canoepólový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2018. Išlo o demonštračný šport, preto sa z neho medaily nezapočítavali do medailovej tabuľky krajín. Konal sa v Palembangu, v Indonézii v dňoch od 27. do 29. augusta 2018, za účasti 8 mužských a 7 ženských tímov. Canoepolový turnaj mal na hrách premiéru a s ambíciou dostať sa na Ázijské hry 2022 v Chang-čou už ako oficiálny šport. Zápasy sa odohrali v Jakabaring Sport City Swimming Pool s kapacitou 1 000 divákov.
V mužskej kategórii získalo titul 🇯🇵, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇲🇾. U žien získal titul 🇮🇷, ktorý vo finále vyhral nad 🇸🇬.
Zoznam zvolených poslancov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1935
Vo voľbách do Národného zhromaždenia Republiky československej v roku 1935, ktoré sa konali 19. mája 1935, bolo za územie Slovenskej krajiny zvolených 58 poslancov v siedmich volebných obvodoch (XV. volebný kraj Trnava, XVI. volebný kraj Nové Zámky, XVII. volebný kraj Turčiansky Svätý Martin, XVIII. volebný kraj Banská Bystrica, XIX. volebný kraj Liptovský Svätý Mikuláš, XX. volebný kraj Košice a XXI. volebný kraj Prešov). Podobne, ako vo všetkých predchádzajúcich voľbách (1925, 1925 a 1929), aj v týchto sa v slovenských volebných obvodoch neobsadilo zákonom predpísaných 61 mandátov, ale len 58. Zvyšné tri mandáty vzhľadom na komplikovaný volebný systém, založený na systéme troch skrutínií, prepadli v prospech českých volebných krajov. 59. mandát, ktorý mal pripadnúť Sudetonemeckej strane, resp. Karpatonemeckej strane, obsadil Franz Karmasin v X. volebnom kraji (Jihlava). Napriek tomu išlo o najvyšší počet zvolených poslancov za územie Slovenska v histórii medzivojnového Československa.
Zvolení poslanci
náhľad|Voľby 1935 - rozdelenie mandátov podľa volebných krajov Stranícke zloženie poslancov:
Sviatok svätého Cyrila a svätého Metoda
Sviatok svätého Cyrila a svätého Metoda je štátnym sviatkom Slovenskej republiky, ktorý sa oslavuje každoročne 5. júla. Oslavuje sa ako pripomenutie symbolického výročia príchodu slovanských vierozvestcov Cyrila a Metoda na Veľkú Moravu v roku 863.
Slávenie sviatku
Česko aj Slovensko oslavuje sviatok Cyrila a Metoda 5. júla, rovnako tak rímskokatolíci v niektorých krajinách. Prvýkrát boli na tento deň na žiadosť olomouckého arcibiskupa Bedřicha z Fürstenberku stanovené pápežom Piom IX. oslavy tisíceho výročia príchodu bratov v roku 863. Tento dátum, hoci nemá zrejmú súvislosť so životom Cyrila a Metoda ani s cyrilometodstvom všeobecne, sa od tej doby začalo používať v Čechách, na Morave, v Chorvátsku a nakoniec aj na Slovensku. Medzi dôvody pre presun bolo nevhodné ročné aj liturgické obdobie skoršieho dátumu 9. marca a tiež vzrastajúci kult Jána Husa, ktorého sviatok pripadá na 6. júla. Encyklikou "Grande munus" z 30. septembra 1880 vyzdvihol pápež Lev XIII. zásluhy obidvoch bratov a rozšíril ich sviatok na celú rímskokatolícku cirkev.
Slovanské pravoslávne cirkvi majú vlastný deň oslavy svätých Cyrila a Metoda, ktorým je 11. máj podľa pravoslávneho kalendára (24. máj podľa občianskeho kalendára), keď podľa tradície Cyril a Metod zo Solúna na Veľkú Moravu prišli. Historicky doložené je len to, že sa tak stalo na jar roku 863. V Bulharsku je 24. máj oslavovaný ako Deň sv. Cyrila a Metoda a Deň slovanskej kultúry a vzdelávania a je sviatkom a dňom pracovného pokoja. Všeobecný rímsky kalendár platiaci od roku 1970 kladie zase pamiatku na deň 14. februára, čo je dátum úmrtia sv. Cyrila.
Louvenne
Louvenne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Miriam Rodríguezová Martínezová
Životopis
V roku 2012 bola unesená jej 14 ročná dcéra. Rodriguezova sa nespoliehala na štátny aparát a na vlastnú päsť sa snažila dopátrať osudu svojej dcéry. Jej úsilie bolo zavŕšené nájdením tela jej dcéry v hromadnom hrobe v roku 2014. Informácie získané počas pátrania viedli k zatknutiu niekoľkých príslušníkov drogového kartelu Los Zetas, vrátane hlavného podozrivého z vraždy jej dcéry.
Louvenne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Miriam Rodríguezová Martínezová
Životopis
Následne založila mimovládnu skupinu zastupujúcu 600 rodín, ktorých blízki zmizli bez stopy v súvislosti s vojnou drogových gangov. Príbuzní obetí často zohrávajú kľúčovú úlohu pri objavovaní tajných masových hrobov po celej krajine, z ktorých niektoré obsahovali stovky tiel. Ich aktivita je však často vystavená riziku odplaty zo strany skupín organizovaného zločinu.
Louvenne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miriam Rodríguezová Martínezová
Životopis
V marci 2017 sa jednému zo zadržaných v súvislosti s vraždou jej dcéry podarilo ujsť z väznice v hlavnom meste Ciudad Victoria. Odvtedy začala Rodríguezová dostávať vyhrážky smrťou, ale jej žiadosť o ochranu polícia údajne ignorovala. 10. mája 2017 sa do jej domu vlámala skupina ozbrojencov a zaútočila streľbou. Zomrela pri prevoze do nemocnice.
V novembri 2017 zadržala mexická polícia v spolupráci s armádou jedného z miestnych šéfov drogového kartelu Zetas, Martiniana Jaramilla. Okrem viacerých iných zločinov je podozrivý aj z vraždy Rodríguezovej.
Cesta II. triedy 594 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 594 (II/594''') je cesta II. triedy na Slovensku v okrese Lučenec. Jej dĺžka je.
Priebeh
Cesta sa začína na južnom okraji Lučenca križovatkou s cestou II/585 a pokračuje k obci Rapovce, kde križuje III/2650 a III/2649. Prechádza obcou Kalonda a smeruje na hraničný priechod s Maďarskom, kde sa končí.
Cassius Dio
Lucius Cassius Dio Cocceianus (* cca 155 alebo 163/164 – † po roku 229), známy ako Cassius Dio, Dio Cassius alebo Dio bol staroveký rímsky historik a štátny úradník. Vydal osemdesiatzväzkové dejiny Ríma od začiatku príchodu legendárneho Aineia do Itálie k následnému rozvoju od založeniu mesta až do roku 229, teda za obdobie približne 1 400 rokov. Niektoré z týchto kníh zostavovaných po dobu 22 rokov sa dochovali v celku alebo čiastočne a poskytujú tak novodobým bádateľom detailný pohľad na rímske dejiny.
Biografia
Cassius Dio bol synom rímskeho senátora Cassia Aproniana. Narodil sa a bol vychovaný v meste Nikaia v Bithýnii. Podľa byzantskej tradície bola jeho matkou dcéra alebo sestra gréckeho historika, rečníka a filozofa Dia Zlatoústeho. Jeho praenomen, ktorým bolo asi Lucius, ale podľa nápisu publikovanom na macedónskom v roku 1970 je uvádzané Cl., teda pravdepodobne Claudius. Napriek tomu, že bol rímskym občanom, jeho pôvod bol grécky a písal v gréčtine. Po celý život svoje rodné mesto miloval a nazýval ho svojim domovom.
Väčšinu života pôsobil ako štátny úradník. Počas vlády cisára Commoda pôsobil ako senátor a po smrti Septimia Severa ako guvernér mesta Smyrna. Približne v roku 205 sa stal konzulom. Pôsobil aj ako prokonzul v provinciách Africa a Panónia. Cisár Alexander Severus si ho veľmi vážil a učinil ho konzulom druhýkrát, aj keď Cassiova povaha iritovala prétoriánsku gardu, ktorá požadovala jeho život. Po ukončení svojho druhého konzulátu sa už v pokročilom veku vrátil do svojej rodnej zemi, kde zomrel.
Rímske dejiny
Dio je autorom 80 kníh o rímskych dejinách (Rómaiké historiá), ktoré napísal po 22 rokoch bádateľskej práce. Toto dielo popisuje dejiny mesta a ríše od príchodu legendárneho Aineia do Itálie cez následný vývoj od mýtického založenia mesta (753 pred Kr.) až do roku 229. Až po 1. storočie pred Kr. popisuje iba súhrn udalosti. Potom je už jeho popis podrobnejší. Pri písaní o dobe vlády cisára Commoda bol ale veľmi obozretný, čo sa týka opisu udalostí, ktoré sa odohrali pred jeho očami.
Perfect Strangers
Perfect Strangers je jedenásty štúdiový album britskej rockovej kapely Deep Purple. Album bol vydaný 29. októbra 1984. Bol to komerčne najúspešnejší projekt obnovenej zostavy kapely, ktorá býva označovaná ako Mark II (alebo aj Mk 2), ktorej členmi boli Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Jon Lord, Roger Glover a Ian Paice, ktorá sa opäť spojila po jedenástich rokoch. Ich posledným spoločným albumom bol Who Do We Think We Are z roku 1973. Ritchie Blackmore a Roger Glover prišli z kapely Rainbow, Ian Gillan z krátkeho účinkovania so skupinou Black Sabbath, Jon Lord z kapely Whitesnake a Ian Paice spolupracoval ako člen hudobného zoskupenia, ktoré účinkovali s Gary Moorem. Všetkým piatim členom kapely bolo možné pripísať len jednu pieseň z nového albumu Perfect Strangers, ktorou bola „Nobody’s Home“. Gillan a Glover mali snahu podľa pôvodných zvykov zostavy Mk II z rokov 1970-73, pripisovať autorstvo všetkým členom, no Blackmore to kategoricky odmietal. Problém vyriešili až po Blackmoreho odchode v roku v roku 1993.
Verzie albumu, ktoré vyšli na audiokazete a na CD nosiči mali jednu nahrávku navyše, „Not Responsible“. V jej texte je pre kapelu Deep Purple neobvykle použitý vulgarizmus. Album bol remastrovaný a znovu vydaný 22. júna 1999.v tomto vydaní je bonusová inštrumentálna skladba „Son of Alerik“, ktorá v predošlej dobe vyšla v roku 1985 ako B-strana singlu k piesni „Perfect Strangers“.
Album bol komerne úspešný, v rebríčkoch Spojeného kráľovstva bol piaty a v americkom Billboard 200 bol sedemnásty. V USA bol tento album len druhým po Machine Head (1972), ktorý získal platinovú certifikáciu. Turné k tomuto albumu bolo také úspešné, že si skupina musela v USA po vypredaných termínoch ešte zarezervovať viacero dodatočných termínovi. V rámci turné po USA boli Deep Purple v roku 1985 druhí najúspešnejší po Brucem Springsteenovi.
Łazienki Królewskie
náhľad|Łazienki Królewskie náhľad|Łazienki Królewskie náhľad|Łazienki Królewskie
Łazienki Królewskie (doslova: "Kráľovské Kúpele") alebo Park Łazienkowski (doslova: "Kúpeľný Park") je najväčší park vo Varšave. Jeho rozloha je 76 hektárov. Park bol vytvorený na mieste voľne rastúceho lesa, čo umožnilo odchyt zveri v jej prirodzenom prostredí. Park bol založený v 17. storočí, za súčasnú podobu vďačí kráľovi Stanisławovi Augustovi Poniatowskemu.
Je to miesto, kde sa nachádza množstvo múzeí, uskutočňujú sa tu kultúrne, vedecké a zábavné podujatia, v neposlednom rade je ale miestom oddychu.
Macornay
Macornay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Banánovník
Banánovník (staršie: banán ; lat. Musa) je rod bylín z čeľade banánovníkovitých (Musaceae). Zahŕňa ako zakrpatené druhy veľké len niekoľko desiatok centimetrov, tak aj zástupcov vyšších bylín (až 16 metrov). Plody banánovníka, banány sú žiadanou komoditou, kvôli ktorej boli zástupcovia čeľade Musa skultúrnené a rôzne šľachtené. Okrem známych mäkkých a sladkých odrôd banánov tu patria aj príbuzné škrobovité banány na varenie (plantajn, čiže múčnatý banán).
Dejiny
V roku 1502 portugalskí kolonisti postavili prvé banánové sady v Karibiku a v Strednej Amerike.
Chassenard
Chassenard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Chassenard má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Chassenard má 952 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Agathodaimón
Agathodaimón  môže byť:
Staré Zámky
náhľad|Terénna mapa okolia Starých Zámkov, zobrazujúca rozsah opevnenia 1 – centrálna časť hradiska 2 – prvé predhradie 3 – vonkajší val na okraji dnešného lesa Haleglétňa náhľad|Celkový pohľad na územie Starých Zámkov v súčasnosti
Staré Zámky sú historické hradisko ležiace v južnej časti Moravského krasu v katastri dnešnej mestskej časti Brno-Líšeň, asi 1,5 km severovýchodne od jej stredu. Lokalita, chránená ako archeologická pamiatková rezervácia, sa nachádza na skalnom ostrohu obtekaného potokom Říčka. Osídlenie areálu sa datuje od konca neolitu až do začiatku 11. storočia. v období svojho najväčšieho rozkvetu – v dobe veľkomoravskej – sa hradisko vzhľadom k svojej strategickej polohe na spojnici centrálnej oblasti ríše so železiarskymi huťami v Moravskom krase stalo jedným z významných centier štátu a dalo by sa ho považovať za priameho predchodcu mesta Brna.
Popis miesta
Lokalita sa nachádza v južnej časti Moravského krasu na zlepencovom skalnom ostrohu, v najvyššej časti na severozápade územia dosahujúcom nadmorskú výšku okolo 325 m. Ostroh, rozkladajúci sa v smere severozápad–juhovýchod, sa v okrajových častiach prudko zvažuje do údolia potoka Říčka, ktorý vyvýšeninu obteká zo severovýchodu, juhovýchodu a juhozápadu. Výškový rozdiel medzi vrcholovou plošinou a hladinou Říčky činí približne 60 metrov.
Územie s celkovou rozlohou asi 13 ha je rozdelené na dve časti. Na samotnom ostrohu v tvaru trojuholníkau so stranamih 230 m, 425 m a 450 m sa nachádza centrálna časť hradiska s rozlohou okolo 4,5 ha, ktorá bola opevnená po celom obvode (s výnimkou brány v severovýchodnej časti, slúžiacej patrně pre prístup k Říčke ako zdroju úžitkovej vody ). Severozápadne od ostrohu potom leží predhradie, oddelené od vlastného hradiska prepažujúcim opevnením v nejužšom miestě šije, ďalší val sa nachádza asi 150 m smerom na severozápad; ani jeden však vzhľadomm na poľnohospodárske využívania územia nie je dnes v teréne poznateľný. Dobre viditeľný naopak zostáva asi 320 metrov dluhý úsek vonkajšieho valu na juhovýchodnom okraji lesa Haleglétňa, prevyšujúci okolitý terén o 2–2,5 m, ku ktorému z vonkajšej strany prilieha priekopa vyhĺbená oproti okolitému terénu asi o 2 metry. Zvyšok valu sa v podobe miernej terénnej vlny tiahne ďalej juhozápadným smerom až k líšeňskému cintorínu.
Archeologický výskum
Prvé nálezy, pochádzajúce z 40. rokov 19. storočia boli získané poľnohospodárskou činnosťou po vykorenení lesa, ktorý tu do tejto doby rástol. Nálezy vo svojich zbierkach zhromažďoval a v roku 1875 po prvýkrát zverejnil gróf Belcredi, vtedajší vlastník pozemku.
Prvý archeologický výskum v tejto oblasti uskutočnil v 80. rokoch 19. storočia Jan Knies, v rokoch 18901891 Martin Kříž, neskôr tiež významný moravský archeológ Innocenc Ladislav Červinka. Systematické plošné výskumy v rokoch 19481965, ktoré viedli Josef Poulík, Anna Medunová a Čeněk Staňa z Archeologického ústavu Československé akademie věd dokázali osídlenie oblasti od konca mladšej doby kamennej až do začiatku 11. storočia. V prvej fáze bol skúmaný priestor predhradia a šija, ktorá ho spojovala s centrálnou časťou hradiska, od roku 1953 bola potom postupne odkrývaná aj vnútorná časť. V roku 1966 bola lokalita pod názvom Staré Zámky u Líšně vyhlásená za štátnu archeologickú rezerváciu, od roku 1989 je archeologickou pamiatkovou rezerváciou.
Dejiny osídlenia
Najstaršie osídlenie skalného ostrohu na ktorom sa hradisko nachádzalo sa na základe ojedinelých nálezov patriacich ku kultúre s moravskou maľovanou keramikou datuje do obdobia neskoréhoo neolitu až raného eneolitu (5. až 4. tisícročie pred n. l.). V priebehu eneolitu se tu usadil ľud kultúry nálevkovitých pohárov a neskôr ľud kultúry s kanelovanou keramikou. O intenzivnom osídlení v tejto dobe svedčia základy husto zastavaného sídliska, obohnaného obranným valom a priekopou, ako aj nálezy medených predmetov, mramorových korálok alebo pásových zápon z kostí. K opakovanému osídleniu došlo ešte niekoľkokrát v dobe bronzovej (podolská fáza stredodunajskej kultúry popolnicových polí), laténskej a začiatkom sťahovania národov.
Najväčšieho rozkvetu sa Staré Zámky dočkali počas slovanského osídlenia v strednom a mladšom hradiskovom období počas veľkomoravského obdobia. Už od 8. storočia vznikal okolo osady hlinovitý val s drevenou palisádou. Začiatkom 9. storočia bolo vybudované mohutné opevnenie, veľmožský dvorec s asi 10 m vysokou drevenou strážnou vežou, zrubové stavby a zrejme aj kostol. Priestor predhradia bol v tejto dobe využívaný na pohrebné účely. Hradisko se v tejto dobe stalo jedným z dôležitých centier ríše, ktoré si svoj význam udržalo ešte desiatky rokov po jej páde.
Koncom veľkomoravského obdobia postihol hradisko ničivý požiar, ktorý významne poškodil opevnenie aj veľmožský dvorec. Hroty šípov pocházejúce z tejto doby svedčia o násilnom prepadnutí nepriateľskými vojskami. Opevnenie však bolo v menšom rozsahu obnovené a hradisko fungovalo až do konca 10. storočia.
Maisod
Maisod je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nikaia
Nikaia (-po starogrécky; alternatívny prepis s dĺžkami sa v literatúre uvádza rôzne, a to Níkaia, Nikáia alebo Níkáia; po novogrécky: Nikea; po latinsky Nic(a)ea; slov. príd. meno znie k starogr. nikajský/níkajský/nikájsky/níkájsky, k novogr. nikejský, k lat. nicejský) môže byť:
Monica Gellerová
Monica Elaine Gellerová je fiktívna postava v americkom sitkome Priatelia a jedna zo šiestich hlavných postáv seriálu. Vytvorili ju tvorcovia seriálu David Crane a Marta Kauffmanová a stvárnila ju Courteney Coxová. Monica sa objavila vo všetkých 236 epizódach seriálu od premiéry 22. septembra 1994 do finále seriálu 6. mája 2004. Monica je známa pre svoju chorobnú čistotnosť, súťaživosť a obsendantno-kompulzívny charakter. Je mladšou sestrou Rossa Gellera a najlepšou kamarátkou Rachel Greenovej, ktorá sa k nej nasťahuje po úteku zo svojej svadby. Spolu bývajú pár rokov, až kým Monica nezačne chodiť s dlhoročným kamarátom a susedom Chandlerom Bingom, ktorý sa chce presťahovať k Monice, za ktorého sa neskôr vydá. Keďže sa im nedarí mať deti, adoptujú si dvojičky a presťahujú sa z bytu do domu na predmestí.
Tvorcovia najprv chceli do role Moniky obsadiť komičku Janeane Garofalovú. Coxová dostala pôvodne ponuku na Rachel, no odmietla ju, lebo chcela hrať Rachelinu najlepšiu kamarátku Monicu. A tak hrala Rachel nakoniec Jennifer Anistonová a Coxová dostala rolu Moniky. Predtým ako sa Priatelia začali vysielať, charakteristika Moniky bola medzi scenáristami silne debatovaná, hlavne kvôli tomu, že mala spať s mužom na prvom rande počas pilotného dielu. Kauffmanová obhajovala Moniku a argumentovala riaditeľovi NBC Donovi Ohlmeyerovi, že to spraví Monicu príliš promiskuitnou. Napokon sa epizóda vysielala bez zmeny po tom, čo urobili anketu v publiku a ktorej výsledok bol v prospech pôvodnej dejovej línie. Monica mala v mladosti problémy s obezitou, tažkostí s romantickými vzťahmi a komplikovaný vzťah s matkou, čo sa stalo populárnou súčasťou jej postavy.
Rola
Pracovitá kuchárka Monica je predstavená v pilotnej epizóde ako jedna z pätice blízkych priateľov žijúcich v New Yorku. Členmi pätice sú okrem nej jej starší brat Ross (David Schwimmer), susedia Joey (Matt LeBlanc) a Chandler (Matthew Perry) a bývalá spolubývajúca Phoebe (Lisa Kudrowová). Po tom, čo ju vyhľadá jej najlepšia kamarátka zo strednej školy Rachel (Jennfier Anistonová), ktorá utiekla zo svojej svadby, Monica jej dovolí bývať u nej, kým si zorganizuje svoj život.
Koncepcia a písanie
Tvorcovia seriálu David Crane a Marta Kauffmanová pôvodne predstavili Priateľov vtedajšiemu riaditeľovi NBC Warrenovi Littlefieldovi ako seriál, ktorý je o „tom špeciálnom čase vo vašom živote, kedy sú vaši priatelia vašou rodinou.“ Inšpirovaní vlastnými skúsenosťami zo žitia v New Yorku, tvorcovia sa pri písaní postáv voľne inšpirovali svojimi vlastnými priateľmi a rodinou; Monica je založená na Kauffmanovej. Jonathan Bernstein z The Daily Telegraph označil Monicu na základe pozorovania za „napätého zabijaka zábavy“. Keď sa Priatelia začali vysielať, väčšina prvých epizód sa točila okolo Moniky, s ktorou bola každá z hlavných postáv nejako spojená. Medzi hlavnými postavami bol jej brat, najlepšia kamarátka, predošlá spolubývajúca a dvaja susedia socializujúci sa v jej byte.
V pilotnej epizóde je Monica vykoľajená po tom, čo sa na rande vyspí s Paulom. Ten ju totiž dostal do postele, pričom jej klamal o svojom sexuálnom živote. Tvrdil totiž, že s nikým nespal už dva roky, po tom, čo ho opustila žena. Monica potom zistila, že nebola prvou, ktorú takto Paul napálil. Exekutíva v NBC sa najprv obávala, že diváci budú na Monikinu rolu reagovať nepriaznivo. Urobili anketu medzi divákmi v štúdiu, pričom sa pýtali, či spanie s niekým na prvom rande urobí Monikinu postavu príliš promiskuitnú. Don Ohlmeyer, vtedajší riaditeľ divízie západného pobrežia NBC, bol obzvlášť neústupný voči svojmu postoju k Monikinej roli v pilotnej epizóde, ktorú označil za „bežný sex“ a vytvoril predpojatý dotazník, v ktorom sa pýtal členov publika, či si myslia, že Monica je štetka. Kauffmanová pripomenula, že Ohlmeyer výslovne povedal, že Monica si zaslúžila byť podvedená. Týmto tvrdením sa scenáristka cítila byť urazená a odmietajúla Ohlmeyera ako mizogýna. Nakoniec sa však veci vyvinuli v prospech Moniky – divákom sa napriek všetkému postava Moniky páčila a epizóda sa odvysielala nezmenená.
V začiatkoch seriálu bol Monikin byt stanovený ako jeden z dvoch hlavných lokácií. V pilotnej epizóde bolo na dverách bytu číslo 5, ktoré však bolo zmenené na 20, po tom, čo tvorcovia ujasnili, že Monica býva na vyššom poschodí. Epizóda „O tom, ako nebol nikto pripravený“ v tretej sérii sa celá odohrávala v Monikinom byte, pretože rozpočet seriálu nebol dostatočne veľký na zabezpečenie ďalších scén alebo hosťujúcich celebrít. Počas finále seriálu Phoebe potvrdila, že každá postava bývala vo svojom živote aspoň raz v Monikinom byte.
Vzťah s Chandlerom Bingom
Andrew Harrison z amerického magazínu The New Republic verí, že tvorcovia nechali úmyselne rozísť sa hocijakú postavu, ktorá sa blížila k hranici života meniaceho vzťahu, pretože priatelia mali nakoniec aj tak zostať s ostatnými priateľmi. Pretože Joey a Monica boli na začiatku koncipovaný ako dve najviac atraktívne postavy, Crane a Kauffmanová ich pôvodne zamýšľali ako hlavný párik seriálu, ešte pred ich nahradením Rossom a Rachel. Nápad zavrhli po obsadení Matta LeBlanca do role Joeyho. Ten totiž svoju postavu poňal viac ako „veľký brat“, čo sa týka vzťahu jeho a Coxovej postavy. Podľa Allisona Piwowarskiho z Bustle by vzťah medzi Monicou a Joeym značne zmenil trajektóriu vývinu celého seriálu a mal by na postavy život-meniace efekty. Keď Martin Gitlin robil súhrn postavy Moniky v seriáli, vo svojej knihe The Greatest Sitcoms of All Time uviedol, že kým jej priatelia „boli len na to, aby čo najviac vyťažili zo svojich spoločenských životov,“ Monica sa „snažila nechať ostatných v rade,“ zatiaľ čo hľadala „toho pravého,“ ktorým sa prekvapivo stal jej blízky priateľ Chandler. Pár rokov predtým, ako Monikin a Chandlerov vzťah začal, Coxová raz v jednom rozhovore zažartovala, že pokiaľ bude mať jej postava niekedy sex s nejakou inou hlavnou postavou, pravdepodobne to bude Chandler. Crane a Kauffmanová nikdy nezamýšľali dať Monicu a Chandlera dokopy, no svoj názor zmenili po uvedomení si, že diváci sa „zamilovali“ do predstavy o Monike a Chandlerovi ako o páre. Robert Bianco z USA Today okomentoval, že „ich aféra prišla nečakane a tak nečakane ako prišla mala aj odísť, no diváci si ich rýchlo obľúbili.“ Nápad na ich vzťah však prišiel omnoho skôr, keď si scenáristi Scott Silveri a Shana Godlberg-Meehanová všimli chémiu medzi nimi v epizóde „O tom, ako Rachel pochopila“, kde vtedy nezamestnaná Monica tvárila ako Chandlerova osobná trénerka. Silveriho návrh bol zo začiatku vetovaný ostatnými scenáristami, ktorí mali pocit, že je ešte príliš skoro na uvedenie ďalšieho hlavného páru Priateľov. V tom čase sa totiž nedávno dali dokopy Rossa a Rachel. Po rozpade Rossovho a Rachelinho vzťahu v 3. sérii mali scenáristi pocit, že je správny čas na oficiálne uvedenie Moniky a Chandlera ako páru a že Priatelia „sa jednoducho nemôžu spoliehať na tento vzťah Rossa a Rachel“. Tiež sa domnievali, že Monica a Chandler im dajú zábavnú príležitosť objaviť úplne nové dejové línie.
Silveri a Goldberg-Meehanová zamýšľali udržať Monikin a Chandlerov vzťah v „nízkej miere“, aby ich rozlíšili od verejného vzťahu Rossa a Rachel. Aby zistili, ako by diváci reagovali na aféru Moniky a Chandlera v Londýne na Emilinej a Rossovej svadbe, scéna, v ktorej nahá Monica náhle vylezie spod periny Chandlerovej hotelovej postele, bola natočená pred tromi rôznymi testovacími skupinami divákov 9 mesiacov pred natáčaním. Každá zo skupín na prekvapenie reagovala nadšene. Napriek dobrému prijatiu medzi divákmi, Silveri a Goldberg-Meehanová si boli najprv neistí, či majú ich vzťah rozvíjať ešte ďalej a pokračovali s opatrnosťou tým, že Monica a Chandler spočiatku udržiavali svoj vzťah v tajnosti. Coxová a Perry sa najprv tiež obávali, no nakoniec akceptovali Monicu a Chandlera ako pár. Vzťah postáv bol nakoniec odhalený v epizóde „O tom ako všetci vedia že vedia“. Aj keď všetci priatelia súhlasia s ich vzťahom, Monikini rodičia sú najprv rozhorčení kvôli nedorozumeniu z minulosti, v ktorom figuroval aj Chandler.
Bianco pozoroval, že „pri väčšine seriálov by bolo spájanie dvoch hlavných postáv ako Moniky a Chandlera aktom zúfalstva“. Napriek tomu, „v Priateľoch to bol zásah génia, ktorý urobil obe postavy viac atraktívnejšie, zatiaľ čo poskytol potrebný odklon od hlavnej úlohy seriálu: Zachovanie romantickej rovnováhy medzi Rossom a Rachel.“ Monikin a Chandlerov vzťah je protikladom voči Rossovmu a Rachelinmu, pretože zostal „zdravý a silný do konca seriálu“, zatiaľ čo ostatné vzťahy boli prerušované. Autor Encyclopedia of Television Horace Newcomb si myslí, že Monikine city pre Chandlera sú zodpovedné za vyliečenie Chandlerovho strachu zo záväzkov. Redaktor magazínu Slate Ruth Graham pozoroval, že „Chandler je zobrazený ako seboupohŕdajúci stroskotanec vo vzťahu k ženám, až kým sa nechytí Moniky na konci 4. série“. Medičasom, Silveri si myslí, že seriál bežal tak dlho vďaka vzťahu Moniky a Chandlera. Vysvetľuje: „Ak by stredobodom Priateľov zostal Ross a Rachel, videli by ste oveľa kratší seriál.“ Vzťah Moniky a Chandlera sa považuje za dôvod predĺženia seriálu o približne tri roky. Crane a Kauffmanová mali vždy v úmysle dať Monike a Chandlerovi dieťa. Keď prišiel čas na napísanie finále seriálu, nápad adopcie novonarodených dvojčat prišiel v poslednej minúte jednoducho „pre zábavu“. Narodenie dvojčat bolo hlavnou dejovou líniou vo finále. Pomenované boli Jack a Erica, po Monikinom otcovi a biologickej matke. Rozdiel medzi jednotlivými narodeniami sú 3 minúty a 46 sekúnd. Aj keď nečakané objavenie sa Monikiných a Chandlerových dvojčat bolo všeobecne dobre prijaté, kritici sa pozastavili nad faktom, že dvojčatá boli zobrané domov z nemocnice v rovnaký deň, v aký sa narodili.
Kasting
V čase obsadenia mala Coxová 30 rokov, čím bola druhou najstaršou z šestice hlavných predstaviteľov. Na začiatku finálnej desiatej série mala 39 rokov. Aj napriek tomu, že sú hlavné postavy zobrazené ako nadšení kávičkári, ktorí väčšinu svojho voľného času trávia v kaviarni, Coxová kávu nepije a počas hrania v seriálu sa iba tvárila. Kauffmanová zastáva názor, že Coxovej vlastná čistotnosť sa veľmi podobá na jej postavu; počas natáčania seriálu upratovala šatne svojich hereckých kolegýň. Coxová ma so svojou postavou a sebou rovnakú aj materskú povahu. Herečka si užívala hranie Moniky, pretože mala možnosť „preniesť svoju vlastnú osobnosť do nej, čo som nikdy predtým nemala možnosť urobiť.“ V istom momente však Coxová začala ľutovať, že súhlasila s rolou Moniky namiesto Rachel, zväčša kvôli nedostatku silných dejových línií, ako mali napríklad Ross a Rachel. Preto bola rada, keď sa jej postava dala dohromady s Chandlerom, vďaka čomu sa zlepšili aj dejové línie.
Coxová si zobrala herca Davida Arquetta v roku 1999 počas prestávky medzi piatou a šiestou sériou, čím si zmenila svoje meno na Courteney Cox Arquette. Úvodná znelka prvej epizódy šiestej série „O tom, čo prišlo po Vegas“ obsahuje interný vtip, kedy bolo Coxovej nové priezvisko „Arquette“ pridané k priezviskám všetkých mien obsadenia a štábu. Epizóda je venovaná Coxovej a Arquettovi: „Pre Courtneney a Davida, ktorí sa zobrali.“ Predtým, ako si Coxovú zobral, sa Arquette objavil v jednej epizóde Priateľov ako Phoebin objekt lásky. Počas 10. série Coxová otehotnela a v tom istom čase prechádzala so svojím televíznym manželom cez proces adopcie. Podobne ako Monica a Chandler, aj Coxová s Arquettom mali problém s otehotnením. Aj napriek tomu, že Kudrowovej tehotnosť v skutočnom živote bola zahrnutá v seriáli, to isté nemohlo byť urobené pre Coxovú, keďže seriál dlhodobo zobrazoval Moniku ako ženu, ktorá má problém otehotnieť. Štáb sa teda rozhodol jej tehotenstvo zakryť používaním väčšieho oblečenia. Aj napriek snahe zo strany štábu však diváci v niektorých momentoch tehotenstvo zachytili.
Závislosť a neuróza
Kauffmanová ako tvorkyňa a scenáristka seriálu potvrdila, že Monikina extrémne organizovaná osobnosť je založená na nej. Vysvetľuje: „Mám v sebe veľa z Moniky, čo sa týka nutnosti mať všetko v istom smere.“ Píšuc o vývoji Monikinej osobnosti v USA Today, Robert Bianco pozoroval, že postava sa postupne vyvíja zo „starostlivej, opatrovateľskej postavy matky ... do ľahko odľahčenéj benevolentnej panovníčky“.
Rodina a detstvo; kariéra a ľúbostný život
Vďaka svojej silne vôli má tendeciu prejavovať vynikajúcu vytrvalosť, pokiaľ ide o to, čo očakáva od svojich vzťahov, zamestaní a života vo všeobecnosti. Často sa odmieta uspokojiť s niečím, čo je menej, ako to, čo ju uspokojuje. Na začiatkoch seriálu si Monica vytvorí reputáciu pre svoje nešťastie a narážanie na nešťastné okolnosti v prípade randenia, romantických vzťahov a jej ľúbostného života. Nick at Nite si robil žarty, že postava „rada zachováva veci upratané vo svojom dome a svojom ľúbostnom živote, aj keď je to ťažšie“. Tento motív je často používaný na zábavné odľahčenie deja, keďže jej priatelia jej často pomáhali vyberať jej nové rande a priateľov. Vo svojej recenzii seriálu David Hiltbrand z People opísal postavu ako „neštastnú v láske, spoluzávislú“, zatiaľ čo Ken Parish Perkinsová z Chicago Tribune si všimla, že Monica „minie, keď mieri na Toho správneho“. Podľa Mike D'Avria zo Splitsider sa Monica „nikdy nevyhla skoku do vreca s náhodnými mužmi, ako aj ľudmi, s ktorými pracovala – medzi nimi napríklad maturant, stará láska zo strednej školy a alkoholik. Coxová opísala Moniku ako pojašenú, nahnevanú a sarkastickú, hovoriac o nej ako o sexuálne najviac aktívnej postave seriálu.
Prijatie kritikov
Štyri mesiace pred premiérou Priatelia neprešli interným výskumom NBC, v ktorom bola ako možný faktor uvedená nesympatickosť hlavných postáv. Aj keď správa uznala Monicu ako jedinú postavu, ktorú testovacie publikum označilo pozitívne, NBC pripustila, že postavu identifikovali ako „veľmi pod žiadúcou úrovňou na vedenie“. V retrospektíve si Andrew Harruson z The New Republic myslí, že aj keď boli Monica a jej priatelia „povrchní, egocentrickí a spočiatku nároční na obľúbenie ... vo svojom solipizme a neúroze odrážali svet okolo seba ... oveľa viac presne ako akýkoľvek obyčajný rodinný sitkom“ nakoniec „vytvárajúc kávou voňajúci kokón, do ktorého chceli vstúpiť milióny.“ Recenzie sa postupne zlepšovali. Skorá kritika Priateľov označila Monicu za hviezdu seriálu: „Monica sa objavila ako príťažlivá, atraktívna, sebavedomá a motivovaná – vodkyňa skupiny.“ Zatiaľ čo mužom pripadala Monica atraktívne, ženy ocenili jej zmysel pre humor.
V roku 1999 bola Coxová nominovaná na ocenenie American Comedy Award for Funniest Supporting Female Performer in a TV Series. Aj keď bola nepretržovane chválená za svoj výkon, Coxová nikdy nevyhrala Emmy Award za svoju rolu v Priateľoch počas celej doby vysielania seriálu, aj keď každý z jej piatich hereckých kolegov túto cenu získal. Coxová priznala, že pre viaceré nominácie pre Anistonovú a Kudrowovú „mala tažké časy nebrať to ... osobne“ uznávajúc, že ju ignorovanie „ranilo“. Veľa médii zaraďuje Coxovú do zoznamu niekoľkých úspešných televíznych hercov a herečiek, ktorí podľa nich mali vyhrať Emmy Award. Zlyhanie Academy of Television Arts & Sciences uznať Coxovú viedlo Jennu Mullinsovú z E! k otázke, „či má Hollywood niečo proti oceneniu fantastickej komediálnej herečky akou je Coxová“. V roku 2014 SheKnows Media publikovalo článok vysvetľujúci päť dôvodov autorky Rity Loiaconovej, prečo si myslí, že Monica je „najlepšou postavou Priateľov“, citujúc jej čistotnosť, otvorenosť a rolu „srdca skupiny“. Loiaconová povedala, že Monica „nemala len jeden definujúci aspekt; mala ich veľa a všetky boli rovnako podarené. Nespomínajúc jej ambície a zraniteľnosti, ktoré vyústili do jedného z najdojímavejších a srdcervúcich momentov seriálu.“ Dodatočne Loiaconová odsúdila fakt, že Coxová nikdy nevyhrala Emmy Award za svoj výkon a označila to za „absolútne zločinecké“. V roku 2015 napísal HitFix podobný článok s názvom „5 dôvodov, prečo je Monica Geller najlepšou priateľkou Priateľov“ pri príležitosti Coxovej päťdesiatych prvých narodenín. The Birmingham News označil v článku nasledovné epizódy za Monikine najlepšie: „Premiéra“, „O dvojčatách v dvoch častiach II“, „O videu“, „O Chandlerovi v debne“, „O embryách“, „O všetkých vďakyvzdaniach“, „O tom ako všetci vedia že vedia“, „O poslednej noci“, „O zásnubách“, „O monikinej a chandlerovej svadbe“, „Posledná epizóda“. Coxová za svoju najlepšiu epizódu považuje „O embryách“. Medzičasom označil BDCwire za najlepšie epizódy postavy tieto: „O tom, ako Ross a Monika tancovali“, „O zlacnených svadobných šatách“, „O Monikinych čižmách“, „O medúze“ a „O tom ako Monica spievala“.
Napriek pozitívnemu ohlasu ku Coxovej a jej postave boli niektoré aspekty Monikinej charakteristiky kritizované. Epizóda druhej série „O tom ako doktor Remoreto umrel“ priniesla kontroverziu kvôli jednej zo svojich dejových línii, ktorý sa točí okolo hádky Moniky a Rachel, ktorá z nich vyhrá posledný kondóm v ich byte na to, aby mala sex so svojím príslušným priateľom, Richardom a Rossom. Autorka Lynn M. vo svojej knihe Narratives, Health, and Healing: Communication Theory, Research, and Practice dej obraňovala argumentujúc, že propaguje bezpečný sex. Rachel nakoniec vyhrá kondóm v hre papier, kameň, nožnice, čím núti Moniku abstinovať na jednu noc. Monikine obézne alter ego „Tučná Monica“ bolo často obviňované z bytia ofenzívneho stereotypu ženy s nadváhou využívanom na zábavu. Aj keď indetifikujúc predošle obéznu postavu ako „štandartný televízny tróp“, Bim Adewunmiová z New Statesman napísala, že Tučná Monica „vždy udrela na divnú nôtu“ aj napriek snahám seriálu „určiť pevnú a uspokojivú minulosť postavy“. Megan Kirbyová z xoJane rozoberala otázku, aký negatívny dopad mohli mať seriálové vtipy o nadváhe na divákov s nadváhou: „Čo to znamená pre dievčatá ako ja, ktoré nikdy nebudú chudé? Sme odsúdené na bočné roly a stereotypy v našich životoch? Samozrejme, že toto nie je pravda. Niekedy ale rozmýšľam, temne a tajne: Tučné dievča sa nestane protagonistkou.“ Emma Tarverová z Feminspire si uvedomila, že Tučná Monica „ma ako dieťa doviedla k tomu, že som si myslela, že nie som hodná lásky, že si zo mňa bude moja rodina a moji priatelia neustále robiť srandu kvôli mojej váhe a nikdy by som som nemala flirtovať, pretože by som znechutila každého muža, na ktorého som sa pozrela.“ Kelsey Millerová z Refinery29 však Tučnú Monicu prijala pozitívne ako „dôkaz toho, že môžem prekonať moju nechutnú plnosť a byť tiež braná ako roztomilá“. Napriek týmto sťažnostiam sa Tučná Monica ukázala veľmi populárna medzi divákmi, vďaka čomu scenáristi urobili až štyri epizódy s pohľadom do minulosti (tzv. flashbackové epizódy) s Tučnou Monicou. Aj keď sa fyzicky vyskytuje len v štyroch epizódach, odkazy na Tučnú Monicu sú približne v polovici všetkých epizód seriálu a odvtedy bola dostatočne populárna na to, aby sa z nej stal internetový mém.
Louis Zamperini
Behať začal na strednej škole a kvalifikoval sa za USA v pretekoch na 5 000 m na olympijské hry v Berlíne v roku 1936. V roku 1941 vstúpil v hodnosti poručíka do armády Spojených štátov. Pôsobil ako bombometčík v bombardéri B-24 Liberator v Tichomorí. Pri záchrannej misii v roku 1943 Zamperiniho lietadlo núdzovo pristálo v oceáne kvôli technickým problémom. Po 47 dňoch na mori pristál na Japonskom okupovaných Marshallových ostrovoch a bol zajatý. Bol prevezený do väzenského tábora v Japonsku, kde bol mučený. Po vojne sa snažil prekonať svoje utrpenie a stal sa kresťanským evanjelistom so silnou vierou v odpustenie. Od roku 1952 sa venoval rizikovej mládeži o ktorú sa jeho rodina stará dodnes.
Château-sur-Allier
Château-sur-Allier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Obyvateľstvo
Château-sur-Allier má 170 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Margarita Gasparjanová
Margarita Gasparjanová (* 1. september 1994, Moskva) je ruská profesionálna tenistka. Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour vyhrala jeden singlový a tri deblové turnaje. V rámci okruhu ITF získala do januára 2017 deväť titulov vo dvojhre a osem vo štvorhre. Domovským oddielom je CSKA Moskva.
Ján González de Castrillo
Sv. Ján González de Castrillo alebo Ján zo Sahagun, tiež Ján Sahagunský (asi * 1430, Sahagún, Španielsko - † 11. jún 1479, Salamanca, Španielsko) bol kňazom augustiniánskeho rádu. Katolícka cirkev ho uctieva ako svätca.
Život
Ján González de Castrillo sa narodil v Sahagúne v Španielsku asi v roku 1430, presný dátum nie je známy. Pre svojich rodičov bol dieťaťom takmer vymodleným a dostalo sa mu v rodine láskyplnej starostlivosti. Snažili sa ho hmotne zabezpečiť a preto ho určili pre duchovnú dráhu. Vzdelanie dostal u benediktínov. V dvadsiatich rokoch bol spoločníkom biskupa z Burgosu, ktorý ho tiež v roku 1456 vysvätil za kňaza. Jeho obľúbeným miestom bol kostol burgoského kláštora augustiniánov, kde sa tiež Ján stal svedkom zázračného uzdravenia človeka postihnutého dnou, ktorý prosil pri kríži.
Jána ale tento život neuspokojoval, túžil po dokonalejšej službe Bohu a po sústredenom živote. Vyprosil si u biskupa uvoľnenie, zriekol sa všetkého, čo mu biskup za zotrvanie ponúkal a vzal iba chudobné miesto kaplána kostola sv. Agáty v Burgose, o ktoré sám biskupa požiadal. V tridsiatich rokoch v roku 1460 sa odobral do Salamanky, kde štyri roky študoval. Stal sa známym rečníkom vo veci duchovnej tematiky. Žil veľmi asketicky a konal kajúce skutky. Podarilo sa mu pomocou modlitieb a sebazaprením uzmieriť dva šľachtické rody, ktoré boli znepriateľené, aj keď sa to neobišlo bez preliatia krvi. Ján ochorel a pred zložitou operáciou dal sľub, že pokiaľ prežije, stane sa rehoľníkom. Operácia dopadla dobre, Ján sa uzdravil a podľa svojho sľubu vstúpil do kláštora. Jeho pôsobiskom sa stal kláštor augustiniánov pustovníkov v Salamanke. Dňa 28. augusta 1464, v deň sviatku zakladateľa rádu - sv. Augustína, veľkého teológa a biskupa, zložil slávne sľuby. Pomerne skoro bol potom zvolený za priora kláštora.
Ján bol horlivým kazateľom a spovedníkom. Preslávil sa ako ochranca a podporovateľ prostých robotníkov. Úplne neskrývane z kazateľnice Ján kritizoval neduhy vtedajšej doby, ako bol útlak chudobných či pohoršujúce odievanie, ktoré v tej dobe nosili ženy. Veľmi málo spal, veľa času trávil modlitbou. Modlitbou sa pripravoval na slávenie svätej omše, ktorú slúžil denne ráno. Jeho slávenie sa podľa legiend zvyčajne neobišlo bez mystických zážitkov. Bol veľkým ctiteľom Najsvätejšej Sviatosti.
Rozpráva sa, že istá žena zviedla mladíka, ten sa u Jána vyspovedal, načo ho Ján priviedol k pokániu a mladík za čas vstúpil do kláštora. Žena, ktorá mladíka zviedla, prorokovala Jánovi do roka smrť. To sa skutočne stalo a Ján za rok zomrel na otravu jedom. Zomrel pripravený na stretnutie s Bohom a s modlitbou za nepriateľov. To bolo v roku 1479, kedy mal Ján 49 rokov. Pochovaný bol v Salamanke, vo svojom pôsobisku. Kanonizovaný bol roku 1690.
Malange
Malange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Châtel-de-Neuvre
Châtel-de-Neuvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha obce
Châtel-de-Neuvre má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Châtel-de-Neuvre má 543 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Trivago
Trivago je internetový vyhľadávač so špecializáciou na porovnávanie cien ubytovania (hotely, hostely, apartmány, B&B, atď.). Stránka porovnáva ceny 700 000 hotelov vo viac ako 200 rezervačných stránkach ako napr. Booking.com, Expedia či Priceline. Sídlom spoločnosti je nemecký Düsseldorf. Vyhľadávač má 51 platforiem v 32 jazykových variantoch, na ktorých je mesačná návštevnosť okolo 80 miliónov užívateľov.
História
Nápad založiť internetový porovnávač cien špecializovaný na ubytovanie vznikol okolo roku 2004. Samotná spoločnosť bola založená v roku 2005 v Düsseldorfe, hlavnom meste nemeckej spolkovej republiky Severné Porýnie-Vestfálsko. Na jeho vzniku sa podieľali traja podnikatelia – Peter Vinnemeier, Malte Siewert a Rolf Schrömgens.
V roku 2007 sa stránka rozšírila o jazykové verzie pre Španielsko, Francúzsko a Spojené kráľovstvo. O ďalší rok neskôr pribudlo Poľsko a Švédsko a spoločnosť získala financovanie vo výške 1,14 miliónov amerických dolárov od britskej spoločnosti HOWZAT media LLP. V roku 2009 pribudli mutácie pre prvé neeurópske krajiny, konkrétne Spojené štáty americké, Čínu, Japonsko, Brazíliu a Mexiko. Jazyková platforma pre Česko bola spustená na konci roka 2011 a jazyková platforma pre Slovensko bola spustená začiatkom roka 2015.
21. decembra 2012 kúpila Expedia väčšinový podiel v Trivago v hotovosti a v akciách, v celkovej hodnote 546 miliónov dolárov.