cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Super Six
Formát turnaja
Turnaj mal jednoduchý postupový kľúč. Tímy boli rozdelené do dvoch divízii (v prvom ročníku sa nazývali skupiny), ktoré niesli mená po Ivanovi Hlinkovi a Alexandrovi Ragulinovi. V každej divízii boli tri tímy. Jednotliví víťazi divízií sa stretli vo finále o trofej Silver Stone.
Tancoigné
Tancoigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1356 Nyanza
1356 Nyanza je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 3. mája 1935.
Indeterminizmus
Indeterminizmus je filozofické učenie, ktoré popiera determinizmus a kauzalitu. Jestvujúce súcna nie sú ničím určované, zapríčiňované a preto ľudská vôľa je autonómna, nezávislá, neurčovaná.
Rumanov štít
Názov
Štít dostal názov podľa známeho horského vodcu 19. storočia Jána Rumana Driečneho.
Indeterminizmus
Indeterminizmus popiera objektívnu existenciu nevyhnutnosti a uznáva iba číru, absolútnu náhodnosť.
Rumanov štít
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie obce Tatranská Javorina a čiastočne i mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú južne situované Štrbské Pleso, Vyšné Hágy a Nová Polianka, juhovýchodne leží Tatranská Polianka, Tatranské Zruby a Starý Smokovec a severne Tatranská Javorina. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a hrebeňom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Bielovodská dolina a Mengusovská dolina.
NGC 3757
NGC 3757 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 18. marca 1790.
Rumanov štít
Opis
Rumanov štít sa nachádza v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Gánkom a Popradským Ľadovým štítom. Hlavný, severozápadný vrchol má 2428, juhovýchodný a oddeľuje ich Rumanova štrbina. V severovýchodnej stene možno rozoznať tri piliere. V spodnej časti pravého piliera sa týči Rumanov Mních. Od Gánku na severozápade ho delí Gánková štrbina, od Zlobivej na juhovýchode Vyšná Zlobná štrbina. Do Kačacej doliny spadá pôsobivou, vyše 600 metrovou severovýchodnou stenou, ktorá je súčasťou mohutného tzv. „Kačacieho múra“. Oveľa prístupnejší je od Zlomiskovej doliny, resp. jej odnože Rumanovej dolinky.
Severným smerom sa nachádza Gánok, Ťažká veža , Kačacia veža , Mlynár a Široká , východným Hrubá veža , Litvorový štít , Velický štít , Lavínový štít , Batizovský štít , Gerlachovský štít  a Kotlový štít , južným Popradský Ľadový štít , Zlobivá , Končistá , Tupá , Ostrva  a Zlomisková veža  a západným Satan , Vysoká  a Rysy. Severovýchodne sa nachádza Kačacia dolina, ktorou voda odteká riečkou Biela voda do Dunajca, juhozápadne sa nachádza Zlomisková dolina, ktorou tečie Ľadový potok, smerujúci do Batizovského potoka a rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
NGC 3757
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Rumanov štít
Prístup
Štít sa nachádza na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku, preto je dostupný len s horským vodcom.
Zoznam planétok 90251 – 90500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Hvožďany (okres Domažlice)
Hvožďany (okres Domažlice) sú obec v Česku v okrese Domažlice v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 33 obyvateľov, z toho 13 mužov a 20 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 43,4 roka, ženy 41,0 roka).
Coucy
Coucy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 518 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Czarnków
Czarnków je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat czarnkowsko-trzcianecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 11 321 obyvateľov (30.6.2007).
David Attenborough
Sir David Frederick Attenborough OM CH CVO CBE FRS FZS FSA (* 8. máj 1926 Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský prírodovedec, moderátor, scenárista a producent. Jeho tvár a hlas sú už vyše 60 rokov neoddeliteľne spojené s popularizáciou prírodných krás celého sveta. Jeho najznámejším dielom je deväť sérií o rôznorodosti života na Zemi, ktoré vytvoril v spolupráci s BBC Natural History Unit. Spoločenskú formou a obsiahlo skúma život na našej planéte. Je tiež bývalý senior manažér BBC, kontrolór BBC Two a riaditeľ programu pre BBC Television po celé šesťdesiate a sedemdesiate roky.
Jeho starším bratom bol režisér, producent a herec Richard Attenborough.
Mladosť a rodinný život
Vyrastal v kampuse leicesterskej vysokej školy, kde jeho otec Frederick pracoval ako riaditeľ. Je prostredný z troch synov. Starší Richard pracoval vo filme a mladší John Michael zastával pozíciu riaditeľa automobilky Alfa Romeo. Jeho rodičia počas 2. svetovej vojny adoptovali tiež dve židovské dievčatá z Európy.
Malý David trávil svoje detstvo zbieraním fosílií, kameňov a iných prírodnín. V siedmich rokoch bola jeho snaha podporená, keď mladá archeologička Jacquetta Hawkes obdivovala jeho "museum". O niekoľko rokov neskôr mu dala jedna z jeho sestier kúsok jantáru s prehistorickým tvorom; po päťdesiatich rokoch táto udalosť mohla byť spínačom pre jeho program The Amber Time Machine.
Chodil na základnú školu Wyggeston Grammar School for Boys v Leicesteri a potom v roku 1945 získal štipendium na vysokú školu Clare v Cambridge, kde ukončil štúdiá geológie a zoológie získaním akademického titulu. V roku 1947 bol povolaný na dva roky do vojenskej služby v britskom kráľovskom loďstve.
Roku 1950 sa oženil s Jane Elizabeth Ebsworth Oriel; manželstvo trvalo až do jej smrti v roku 1997. Mali dve deti, Roberta a Susan. Robert pôsobí ako lektor fakulty biologickej antropológie na Australian National University v Canberre.
Prvé roky v BBC
Po návrate z námornej služby editoval detské náučné texty pre jedno vydavateľstvo. Čoskoro ho táto práca prestala napĺňať, ale v roku 1950 chcel svoju prácu šíriť cez rádio. Hoci bol tento nápad zamietnutý, jeho životopis neskôr zaujal Mary Adamsovú, vedúcu spravodajstva, ktoré bolo vtedy v BBC na začiatku svojho vývinu. Attenborough v tej dobe na rozdiel od väčšiny Britov nevlastnil televíziu, ale prijal ponuku Adamsovej na trojmesačné zaškoľovací kurz a v roku 1952 nastúpil do BBC na plný pracovný úväzok. Zo začiatku sa nechcel ukazovať pred kamerou, kvôli svojim väčším zubom, rovnako sa však stal producentom diskusných relácií, ktoré sa všetky vysielali naživo. Jeho prvé projekty zahŕňali vedomostné kvízy o zvieratách, rastlinách, mineráloch a reláciu o folkovej hudbe Pieseň lovca, ktorú moderoval Allan Lomax.
Jeho spojenie s prírodovednými programy začalo trojdielnou reláciou The Pattern of Animals. Výber zvierat bol daný druhmi, ktoré mala londýnska ZOO, a sprievodcom bol Sir Julian Huxley. V relácii boli ukázané maskovacie schopnosti, varovné znaky a prejavy pytačiek. Vďaka tomuto programu sa zoznámil s Jackom Lesterom, správcom pavilónu pre studenokrvné živočíchy, a spolu v roku 1954 vytvorili prvé vysielanie o chorých zvieratách – ZOO Quest.
V roku 1957 prírodovednú časť BBC oficiálne preložili do Bristolu. Attenborough dostal síce ponuku na spoluprácu, ale odmietol ju, lebo sa nechcel presťahovať z Londýna, kde bola jeho mladá rodina usadená. Namiesto toho rozvíjal svoje vlastné oddelenie, Prieskumný a cestovný odbor, vďaka ktorému mohol pokračovať v programe ZOO Quest, rovnako ako vytvárať ďalšie dokumentárne programy, menovite potom Travellers' Tales a Adventure.
Na začiatku šesťdesiatych rokov prestal pôsobiť v BBC kvôli postgraduálnemu štúdiu v odbore sociálnej antropológie, ktorú študoval na London School of Economics. Získané vedomosti uplatnil vo svoljich budúcich filmoch. Nakoniec však prijal ponuku BBC a vrátil sa ako kontrolór BBC 2 predtým než vzdelanie dokončil.
V administratíve BBC
V marci 1965 sa stal kontrolórom programu BBC Two, ale v zmluve si nechal klauzulu vďaka ktorej mohol naďalej vytvárať aj relácie. Ešte v tom istom roku natáčal slony v Tanzánii a v roku 1969 vytvoril trojdielnu sériu o kultúrnej histórii indonézskeho ostrova Bali. V roku 1971 pri natáčaní filmu A Blank on the Map (Biele miesto na mape) sa pripojil k prvej západnej expedícii, ktorá hľadala na Novej Guinei neznámy kmeň.
Kanál BBC Two bol spustený roku 1964, ale zo začiatku bojoval s problémom získať si divákov. Potom čo sa Attenborough stal kontrolórom, zmenil maskota kanála a predovšetkým jeho programovú podobu. Vysielanie získalo veľmi pestrú skladbu so zameraním na hudbu, umenie, zábavu, archeológiu, netradičné komédie, cestovanie, drámu, šport, ekonomiku, vedu a prírodu. Obvyklý večer ponúkal bohatý mix relácií, napr. Man Alive, Call My Bluff, Chronicle, Life, One Pair of Eyes, The Old Grey whistle Test, Lietajúci cirkus Montyho Pythona a The Money Programme, športové prenosy zahŕňali o. i. snooker a ragby. BBC Two sa v roku 1967 stal prvým britským kanálom, ktorý vysielal farebne.
V roku 1969 bol povýšený do funkcie programového riaditeľa, čím získal vplyv na oba kanály BBC. Jeho práca nadobudla úplne manažérsku podobu a už sa vôbec nemohol podieľať na príprave relácií. V roku 1972 bol vyzvaný, aby kandidoval na funkciu generálneho riaditeľa BBC, čo však odmietol. Naopak, začiatkom roka 1973 sa vzdal svojej pozície a vrátil sa k príprave relácií.
Ozubené koleso
frame|right|Prostý ozubený prevod frame|right|Ozubnicový prevod
Ozubené koleso je disk, ktorý má na obvode zuby.
Použitie
Používa sa na:
Modul
Modul je časť obvodu rozstupovej kružnice,pripadajúca na jeden zub kolesa. Modulom sa určuje hlavne veľkosť ozubeného kolesa.
Ozubené kolesá v tom istom prevode musia mať rovnaký modul
Modul m sa vypočíta ako:
kde:
Každý zub má dve časti: Pracovná vôľa môže byť od 10% do 50%, ale najčastejšie 25%.
Pracovná vôľa (vôľa v zuboch) sa volí väčšia pri väčších otáčkach, znižuje však presnosť pri zmene smeru otáčania (prevod chvíľu nereaguje).
Vzdialenosť osí dvoch ozubených kolies D sa vyráta ako:
Kykulovský potok
Kykulovský potok je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Bytča. Je to pravostranný prítok Štiavnika, meria 3,1 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na juhovýchodnom svahu Kykule (920,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 615 m n. m. Najprv tečie na krátkom úseku na východ, potom sa stáča na juhovýchod a vstupuje do podcelku Nízke Javorníky, do časti Javornícka brázda a tečie popri osade Bielovci na pravom brehu. Z pravej strany potom priberá prítok z juhovýchodného svahu Kýčerky (724 m n. m.) a z tej istej strany tiež prítok zo severného svahu Dúbravky (592,9 m n. m.). Následne tečie východným smerom, výraznejšie meandruje a opäť sprava priberá prítok z južného svahu Dúbravky. Napokon sa stáča juhovýchodným smerom, preteká okrajom intravilánu obce Štiavnik, kde sa v centre obce vlieva v nadmorskej výške cca 385 m n. m. do Štiavnika.
Európska cesta 29
Európska cesta 29 (E29) je európska cesta, ktorá začína južne od Kolína v Nemecku a končí pri meste Saarbrücken v Nemecko. Je dlhá 283 km.
Priebeh
E29 začína na križovatke Bliesheim pri Weilerswiste diaľnicou A1 a smeruje až na koniec diaľnice pri Blankenheime. Tu sa napája na B51 a ide cez mestá Blankenheim, Dahlem, Stadtkyll a Prüm a napája sa na A60a vedie k Bitburgu, kde sa opäť napojí na B51, potom sa napája na B257. E29 prekročí štátnu hranicu s Luxemburskom, kde pokračuje po ceste N11 a na A7. Pri Luxemburgu sa napojí na A7, na križovatke Gasperich na A3 a na križovatke Bettemburg na A13. E29 potom pokračuje pozdĺž štátnej hranice s Francúzskom po hranice s Nemeckom. Po prekročení hraníc sa napája na A8, ďalej sa napája na A620. Na výjazde Saarbrücken-Güdingen, kde sa opäť napája na B51 a končí na hranici s Francúzskom pri meste Rilchingen-Hanweiler.
Mikuláš Esterházi (1583 – 1645)
Gróf Mikuláš Esterházi de Galántha (* 8. apríl 1583, Galanta – † 11. september 1645, Großhöflein, Rakúsko) bol uhorský šľachtic. Bol synom Františka Esterháziho (1532 - 1604) a vnukom Benedikta Esterháziho (1508 – 1583).
Životopis
Narodil sa v rodine podžupana Bratislavskej stolice Františka Esterháziho de Galántha. V roku 1622 dostal panstvo Forchtenstein (maď. Fraknó) a mesto Eisenstadt (oboje v dnešnom Burgenlande) a tak sa stal zakladateľom tzv. fraknóovskej vetvy Esterháziovcov.
Vlajka Holandských Antíl
thumb|Vlajka Holandských Antíl
Vlajka Holandských Antíl – tvorí ju biely list s červeným zvislým a modrým vodorovným pruhom uprostred. Modrý pruh prekrýva zvislý červený pruh a v jeho strede je na myslenej elipse umiestnených päť bielych päťramenných hviezd. Farby odpovedajú vlajke holandskej, hviezdy reprezentujú päť hlavných ostrovov Holandských Antíl.
Vlajka bola zavedená roku 1959, a upravená v roku 1986, kedy bolo na vlajke o jednu hviezdu navyše, patrila Arube, ktorá zo spolku Holandských Antíl vystúpila.
Kara Mustafa
Merzifonlu Kara Mustafa Pasha (* 1634/1635, Merzifon – † 25. december 1683, Belehrad) bol osmanský generál a veľkovezír, ktorý bol ústrednou postavou záverečnej fázy osmanského vojenského snaženia v strednej Európe. Ako mladík bol adoptovaný mocnou rodinou dedičných veľkovezírov Köprülüovcov. Svojou službou pre štát a oddanosťou k rodine Köprülüovcov sa vyznamenal a získal si náklonnosť mocných mecenášov. Roku 1663 sa stal vezírom a roku 1665 hlavným veliteľom osmanskej flotily.
Kariéra
Vo vojne s Poľskom roku 1672 slúžil ako veliteľ pozemných vojsk. Bola to práve jeho zásluha, že počas mierových rokovaní s Poľskom, ktoré po vojne nasledovali, si vynútil pripojenie oblasti Podolia k Osmanskej ríši. Keď roku 1676 veľkovezír zomrel, jeho nástupcom sa stal Kara Mustafa ako hodnostár, ktorý sa osvedčil v správe ríše.
Bitka pri Viedni
V roku 1683 ho sultán Mehmed IV. poveril vedením 200-tisícového vojska s úmyslom dobyť Viedeň, zlomiť moc Habsburgovcov a ovládnuť strednú Európu. S početnou armádou sa Kara Mustafa dostal až k Viedni, obľahol mesto a pripravoval sa na jeho dobytie. Situácia pre Viedeň vyzerala beznádejne, až kým 12. septembra 1683 neprišla Rakúšanom na pomoc poľská armáda na čele s Jánom Sobieskim. V nasledujúcej bitke sa obzvlášť vyznamenala poľská husárska jazda. Osmanskí Turci sa dali na ústup a stiahli sa do Uhorska. Po porážke pri Viedni už Osmani neboli schopní obnoviť svoju vojenskú moc a roku 1686 sa po sérii porážok museli stiahnuť aj z Uhorska – ich vojenská moc v strednej Európe definitívne zanikla. Porážky na balkánskom fronte vyvolali v Istanbule politickú krízu a sultán Mehmed IV. bol zvrhnutý. Ešte predtým bol však Kara Mustafa, ako hlavný vinník potupnej porážky, zbavený všetkých funkcií a hodností a na príkaz sultána zavraždený. Jeho telesné pozostatky sú uložené v Edirne.
Legenda o príchode kávy do Viedne
Podľa tejto legendy nechali ustupujúci osmanskí vojaci po bitke na bojisku niekoľko plných vriec, ktoré obsahovali pražené kávové zrná. Potom, čo sa s ich lahodnosťou oboznámili obyvatelia Viedne, vytvorili bohatú tradíciu výroby Viedenskej kávy.
Romagnat
Romagnat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Hydrológia
Hydrológia (z gr. hydros - voda, logos - náuka, veda) je vedná disciplína, zaoberajúca sa vodou na Zemi vo všetkých jej skupenstvách. Skúma zákonitosti časového a priestorového rozdelenia a obehu vody na Zemi (tzv. vodný cyklus) a jej fyzikálne, chemické a biologické vlastnosti.
Romagnat
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hydrológia
Do styku s vodou prichádza ľudstvo od svojich počiatkov. Už v starovekom Egypte bolo nevyhnutnou podmienkou pri pestovaní obilia zavlažovanie políčok, osídlenie v Mezopotámii si vyžadovalo protipovodňové hrádze a Rimania stavali akvadukty na dopravu vody do mestských centier. Prvú teóriu o stavbe vodných ciest, ako aj o vodnom cykle napísal Marcus Vitruvius Pollio (rímsky architekt) približne v 1. storočí pred Kr. Jeho tvrdenie, že zrážky sú pohlcované na zemskom povrchu a následne odtekajú ako rieky a potoky do morí rozvinul Leonardo da Vinci.
thumb|right|350px|Voda pokrýva približne 70 % povrchu Zeme. Hydrológia sa neskôr rozvíjala vďaka Pierrovi Perraultovi, Edmovi Mariottovi a Edmundovi Halleyovi, ktorí sú považovaní za zakladateľov hydrológie. Ich prínos spočíval vo vytvorení mechanizmov merania množstva zrážok, prietokov, odtokov a mapovania povodí. V 18. storočí prišlo k väčšiemu prieniku fyziky do hydrológie na opísaní modelov prúdenia kvapalín (v súčasnosti hydrodynamika).
Supratekutá látka
náhľad|Hélium II sa vzlína po povrchoch, aby našlo svoju vlastnú hladinu - po krátkej chvíli sa hladiny v dvoch nádobách vyrovnajú. [[Rollinova vrstva tiež pokryje vnútrajšok väčšej nádoby; ak by nebola zatvorená, hélium II by sa vyplazilo von a uniklo.]]
Hydrológia
Príbuzné odbory
thumb|left|150px|Vodný cyklus.
Supratekutá látka
Supratekutá látka alebo supratekutina (z lat. supra = nad) je kvapalina s nulovou viskozitou. Supratekutosť bola pozorovaná iba pri dvoch izotopoch hélia (tj.4He a 3He) pri teplotách blízkych absolútnej nule. V ich zmesiach, a teoreticky sa predpokladá, že aj tzv. spinovo polarizovaný vodík sa môže stať supratekutým, sú určité indície, že aj neutrónové hviezdy sú tvorené supratekutým kondenzátom.
Hydrológia
Pohyb vody v Zemskom telese
Základná idea hydrológie je to, že voda je v neustálom pohybe po celej Zemi. Vyparovanie vody vytvára oblaky. Oblaky sa presúvajú nad krajinu, kde vypršia, resp. v zimných mesiacoch vysnežia (sneženie je aj príčinou jarných zdvihov hladín, nakoľko v zimných mesiacoch sa akumuluje na jar sa všetok roztopí). Dažďová voda stečie do riek, potokov a jazier a následne až do oceánu, kde sa celý cyklus začína odznovu. Za príčiny neustáleho obehu vody je zodpovedná tepelná energia zo Slnka a gravitačné sily Zeme.
Iné projekty
.
Supratekutá látka
Supratekutosť objavil roku 1938 Rus Piotr Leonidovič Kapica, a to na 4He pri teplotách nižších ako 2,17 K (tzv. lambda bod). Pôvodne túto vlastnosť hélia pomenoval tepelná supravodivosť, kvôli tomu, že v supratekutom héliu je takmer nemožné vytvoriť tepelný gradient. Teóriu supratekutosti vytvoril Lev Davidovič Landau v roku 1941.
Dvojkvapalinový model
Vysvetlenie fyzikálnej podstaty supratekutosti nie je jednoduché. He II v množstve pokusov vykazovalo existenciu viskóznych trecích síl. Z toho plynulo, že He II sa správa ako supratekutá a viskózna látka súčasne. Tento „paradox“ je dôležitou časťou popisu fyzikálnych vlastností He II, ide o tzv. dvojkvapalinový model, ktorým možno vysvetliť veľa vlastností. Prvý pokus o dvojkvapalinový model je z roku 1938 od maďarského fyzika Lászlóa Tiszu (pozri časopis Nature 141 z roku 1938). Podľa jeho modelu sa He II správa ako zmes dvoch zložiek. Normálnej, ktorá ma konečnú viskozitu a supratekutej – bez viskozity. Je však veľmi dôležité si uvedomiť, že nemožno konkrétne atómy hélia priradiť tej-ktorej zložke, pretože ide o bozóny a teda majú celočíselný spin a neriadia sa Pauliho vylučovacím princípom a platí pre ne Boseho-Einsteinove rozdelenie. Teda v totožnom stave (z hľadiska kvantovo-mechanického) môže existovať celý súbor častíc (atómov). Dvojkvapalinový model je čisto fenomenologický. Základným predpokladom je nezávislosť oboch zložiek. Hustota He II daná vzťahom, kde \varrho_n je hustotou normálnej a \varrho_s hustotou supratekutej zložky. Podobne pre prúdovú hustotu platí: . Tento vzťah platí dobre pre malé rýchlosti prúdenia, kde možno zanedbať turbulenciu medzi zložkami.
Chris Pine
Christopher Whitelaw "Chris" Pine (* 26. august 1980, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký herec.
Je známy vďaka účinkovaniu v úlohe kapitána James T. Kirka vo filmoch Star Trek (2009), Star Trek Into Darkness (2013) a Star Trek Beyond (2016). Objavil sa vo filmoch ako Denník princeznej 2: Kráľovská svadba (2004), Len trošku šťastia (2006), Legendárna partia (2012), Z for Zachariah (2015) a mnoho ďalších.
Život
Pine sa narodil v Los Angeles v štáte Kalifornia. Jeho otec Robert Pine (narodený 1941) je tiež herec a matka Gwynne Gilford (narodená 1946) je bývalá herečka, v súčasnosti pracuje ako psychoterapeutka. Pine má staršiu sestru Katie. Jeho stará mama z matkinej strany Anne Gwynne (rodená Marguerite Gwynne Trice) bola hollywoodska herečka a jeho starý otec z matkinej strany Max M. Gilford (rodený Max Goldfarb) bol zvolený za prezidenta Hollywood Bar Association. Starý otec z matkinej strany pochádzal z ruskej rodiny židovského vyznania; Pine má aj anglické, waleské, nemecké a francúzske korene. Pine získal bakalársky titul v odbore Anglický jazyk na University of California, Berkeley v roku 2002. Pine bol na výmennom študijnom pobyte na University of Leeds v Anglicku na jeden rok. Študoval aj v American Conservatory Theater v San Francisku.
Pine sa nepovažuje za nábožného človeka, hovorí o sebe ako o agnostikovi.
1357 Khama
1357 Khama je planétka s priemerom 45 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 2. júla 1935.
Majstrovstvá sveta v biatlone 2013 – Zmiešaná štafeta na 2 × 6 km + 2 × 7 km
Preteky zmiešaných štafiet na MS v biatlone 2013 sa uskutočnili 7. februára 2013. 27 štátov súťažilo s 2 biatlonistkami a 2 biatlonistami. Ženský okruh bol dlhý 6 km a mužský 7,5 km. Zlaté medaily si vybojovalo družstvo Nórska, striebro získali Francúzi a bronz domáci Česi.
Výsledky
Preteky začali o 17:30.
František Esterházi (16. storočie)
František Esterházi de Galántha (po nemecky Franz Esterházy, po maďarsky Es(z)terházy Ferenc; *okolo 1532, Galanta – † asi 1604) uhorský šľachtic, ktorý sa stal splodením svojich troch synov zakladateľom troch línií rodu Esterháziovcov.
Bol synom Benedikta Esterháziho (1508 – 1583). Bol podžupanom Bratislavskej župy. Dal postaviť renesančný kaštieľ v Galante. Jeho synovia: Daniel, Pavol, Mikuláš.
Ján Haranta
Ján Haranta (* 3. december 1909, Turzovka – † 27. marec 1983, Svinná) bol slovenský básnik a prekladateľ. Predstaviteľ slovenskej katolíckej moderny.
Životopis
Pochádzal z garbiarskej rodiny a vzdelanie získaval v Turzovke, Žiline, Nitre, Levoči a v rokoch 19291935 študoval katolícku teológiu na univerzite v Štrasburgu. Pôsobil ako kaplán v Krásne nad Kysucou, ako správca fary v Kotešovej, ako kaplán v Trenčianskej Teplej a Trenčíne. V rokoch 19421950 učil v Žiline, v rokoch 19501953 bol správcom fary v Strečne, v rokoch 19531963 v Zákopčí a od roku 1963 až do svojej smrti v Svinnej. Pochovaný je na cintoríne v Turzovke.
Tvorba
Svoje verše začal publikovať ešte počas stredoškolských štúdií v časopisoch Rozvoj, Svojeť, Slovenská krajina, neskôr tiež v časopisoch Elán a Slovenské pohľady, knižne debutoval v roku 1933 zbierkou Mystérium baladické. Jeho básne majú náboženskú tematiku, no taktiež vyjadrujú autorove postoje k spoločenským otázkam, neskôr sa v nich objavujú i nacionalistické prvky a obrazy zo slovenských dejín. Sú ovplyvnené symbolizmom a poetizmom, čím sa radia k slovenskej katolíckej moderne. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladom z francúzskej poézie (Paul Claudel a i.).
Thorigné-d’Anjou
Thorigné-d’Anjou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charta 77
Charta 77 bola občianska iniciatíva a neformálne spoločenstvo politickej opozície v normalizačnom Česko-Slovensku, nazvaná podľa svojho prvého dokumentu – Prohlášení Charty 77 z 1. januára 1977. Kritizovala „politickú a štátnu moc“ za nedodržiavanie ľudských a občianskych práv, k čomu sa ČSSR zaviazala pri podpise Záverečného aktu Konferencie o bezpečnosti a spolupráci v Európe v Helsinkách v roku 1975.
Charta vydala celkovo 598 dokumentov, prevažne upozorňujúcich na porušovanie ľudských práv a náboženských slobôd. Chartu reprezentovali traja hovorcovia, ktorí overovali pravosť zverejnených dokumentov. Trestom za angažovanie bolo prenasledovanie tých, ktorí prehlásenie Charty podpísali, alebo s ňou spolupracovali. Aj z tohto dôvodu sa signatári Charty (chartisti) nazývali aj disidenti. Do roku 1989 podpísalo Chartu približne 1 883 signatárov, z ktorých bolo menej ako 50 zo Slovenska (najznámejší z nich boli Dominik Tatarka, Miroslav Kusý, Miklós Duray a Hana Ponická, ktorá však Chartu podpísala až v decembri 1989).
Význam
Hoci deklarovaným zámerom autorov Charty bolo, aby signatári reprezentovali rôzne povolania, politické postoje i náboženské vyznania, fakticky spoločenstvo okolo Charty tvorili takmer výhradne ľavicoví intelektuáli z pražského prostredia, často bývalí členovia komunistickej strany. Po Nežnej revolúcii v roku 1989 sa viacerí signatári Charty 77 výrazne zapojili do verejného života (napríklad Václav Havel).
Charta 77 je dnes historikmi považovaná za jednu z najvýznamnejších akcií odporu voči režimu v období normalizácie po roku 1968, čo je však spôsobené aj faktom, že v čase jej vzniku a pôsobenia žiadne ďalšie viditeľné organizované opozičné akcie proti režimu prakticky neexistovali. Skutočný vplyv Charty na dianie v krajine bol obmedzený tým, že počet signatárov Charty bol vzhľadom k celkovému počtu obyvateľov malý, a zároveň ich pôsobenie bolo cenzúrované a k občanom sa dostávalo najmä prostredníctvom vysielania „štvavých vysielačiek“ Slobodná Európa a Hlas Ameriky. Podiel na slabom povedomí obyvateľstva o dianí okolo Charty malo aj vysoko intelektuálske prostredie, ktoré sa okolo Charty utvorilo.
Tým, že nezískala výraznejšiu podporu obyvateľstva sa Charta 77 zásadne líšili od poľského odborového hnutia Solidarita, ktoré sa čoskoro po svojom vzniku v roku 1980 stalo masovým a vyzvalo komunistický režim k boju o politickú moc a neskôr aj prispelo k jeho pádu.
Vznik
Jedným z podnetov vzniku Charty 1977 bol represívny postup mocenských orgánov proti undergroundovej skupine The Plastic People of the Universe. Taký postup (zadržanie) bol možný preto, že v ČSSR sa v praxi nikdy nepristupovalo k dodržiavaniu ľudských práv tak, ako s k tomu zaviazal prezident Gustáv Husák svojím podpisom pod Záverečný akt Konferencie o bezpečnosti a spolupráci v Európe (KBSE) v Helsinkách v roku 1975. Organizátori začali v decembri 1976 zhromažďovať podpisy občanov rôzneho politického aj profesijného zamerania pod vyhlásenie Charty 77. Text vyhlásenia poukazoval na to, že pakty podpísané v Helsinkách (Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach, Medzinárodný pakt o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach), ktoré boli v októbri 1976 zverejnené v Zbierke zákonov, nie sú dodržiavané a reálne tak platia iba na papieri.
Prvých 242 signatárov text podpísalo už koncom decembra 1976 na samostatných kartičkách s textom „Súhlasím s vyhlásením Charty 77 z 1.1.1977.“ Jeden z nich neskôr svoj podpis odvolal. Ďalšie podpisy napriek represiám pribúdali (väčšinou to boli listy, ktoré boli zhromažďované hovorcami). Viacej ich bolo z Česka ako zo Slovenska. Do konca roka 1989 Chartu podpísalo 1 889 signatárov. Mená signatárov boli priebežne zverejňované v podpisových dokumentoch, vydávaných hovorcami Charty. Nie všetky podpisové lístky sa však k hovorcom dostali. Straty, zničenia kartičiek, zásahy Verejnej bezpečnosti (VB) a Štátnej bezpečnosti (ŠtB) spôsobili, že identitu tejto skupiny signatárov bolo možné čiastočne zrekonštruovať až dodatočne, po roku 1989.
Jiří Vašíček
Jiří Vašíček (* 6. august 1933, Praha – † 13. november 2001, Praha) bol český spevák.
Charta 77
Reakcia
Hoci samotný text vyhlásenia Charty nezverejnilo v januári 1977 žiadne oficiálne česko-slovenské médium, režim voči nemu spustil ostrú kampaň. Rudé právo uverejnilo 12. januára 1977 vyhlásenie pod názvom Ztroskotanci a samozvanci. Na 28. januára 1977 boli do Národného divadla v Prahe pozvaní národní umelci, herci a iné osobnosti známe z kultúrneho života. Na zhromaždení prečítala herečka Jiřina Švorcová vyhlásenie česko-slovenských výborov umeleckých zväzov Za nové tvorivé činy v mene socializmu a mieru, ktoré vyjadrovalo lojalitu komunistickému režimu. Prítomní (a neskôr ďalší) podpisom vyjadrovali súhlas s týmto prejavom, čo dostalo názov anticharta.
ŠtB realizovala v rokoch 19781984 operáciu s krycím názvom Akcia Asanácia („Akce Asanace“), v rámci ktorej zastrašovala a šikanovala nepohodlné osoby, najmä signatárov Charty 77 a snažila sa ich donútiť vysťahovať sa z Česko-Slovenska. Pri akcii boli používané rôzne formy psychického aj fyzického nátlaku a vydierania. V rámci akcie boli k emigrácii nútení napr. Milan Hlavsa, Vratislav Brabenec, Jaroslav Hutka, Svatopluk Karásek, Václav Malý, Karol Sidon alebo Pavel Landovský, pričom časť z nich na emigráciu pristúpila. Celkovo opustilo Česko-Slovensko až 280 signatárov Charty, tzn. približne 15%.
Činnosť
Charta 77 si vytýčila za cieľ viesť konštruktívny dialóg s politickou a štátnou mocou. Upozorňovala najmä na rôzne konkrétne prípady porušovania ľudských práv, viedla ich dokumentáciu a tiež navrhovala riešenia.
Počas dobu svojej existencie sa vyjadrila k radu spoločenských problémov, ako napríklad k diskriminácii v zamestnaní a povolaní, ku slobode cestovania, ku stavu životného prostredia, k právam veriacich občanov a stavu rádov, stavu ekonomiky, problematike dôchodcov, k toxikománii a mnohým ďalším. Niekoľkokrát tiež žiadala amnestiu pre konkrétnych uväznených politických väzňov.
Od roku 1978 vydávala nezávislá skupina signatárov časopis Informácie o Charte 77 („Infoch“). V ňom boli publikované dokumenty Charty 77, vyjadrenia Výboru na obranu nespravodlivo stíhaných (VONS) a informácie o samizdatových novinkách. Časopis bol nezávislý nielen od štátnej moci, ale aj od samotnej Charty 77. Avšak úzko spolupracoval s jej hovorcami.
Nadácia Charty 77
Na podporu Charty 77 bola v Štokholme v roku 1978 založená Nadácia Charty 77, v novembri 1989 presťahovaná do Česko-Slovenska a po jeho rozdelení bola tiež rozdelená na slovenskú a českú nadáciu.
Na Slovensku
Počty uvádzaných slovenských signatárov sa pohybujú v rozsahu 3642, tzn. približne len 2 % z celkových 1 889 signatárov. Článok Akcia „KNIHA“ : Charta 77 na Slovensku historika ÚPN Petra Baluna, vydaného v roku 2007 v periodiku Pamäť národa uvádza s odvolávkou na súkromný archív Miroslava Lehkého, jedného z trojice hovorcov Charty 77 v roku 1990, zoznam 36 signatárov. Publikácia Charta 77 historika a zakladateľa Ústavu soudobých dějin ČSAV Viléma Prečana z roku 1990 uvádza 38 signatárov. Slovenský historik žijúci v Prahe a jeden z prvých signatárov Charty Ján Mlynárik uvádza, že v zozname chýbajú najmenej štyria pražskí Slováci a ich celkový počet je aspoň 42.
Počet slovenských signatárov nielenže nikdy nedosiahol ani päťdesiatku, väčšina prvých slovenských signatárov navyše žila v Prahe alebo to boli slovenskí Česi. Na Slovensku okolo Charty 77 nikdy nevzniklo žiadne funkčné zoskupenie, zostalo to na jednotlivcoch, ktorých komunistická represívna moc oveľa ľahšie izolovala.
Dôvody, prečo Charta nenašla na Slovensku širšiu odozvu zhŕňa ďalší slovenský signatár z roku 1977, marxistický filozof Miroslav Kusý, nasledovne:
S viacerými Kusého argumentami sa stotožňuje aj Ján Budaj, ktorý podobne ako ďalší slovenskí odporcovia režimu s rozširovaním Charty na Slovensku pomáhal, hoci nebol signatárom. "„Nenadchol ma [základný dokument Charty], pretože nebol proti komunistickému režimu. Bola to síce opozícia, ale zasadzujúca sa za dodržiavanie zákonov režimu.... Charta vracala do hry aj svet vyhnancov a exulantov, ku ktorým sme sa naučili chovať ako k mŕtvym. Bola to ‚svet vracajúca hra‘ s hrdinským pátosom – ale signatárovi dávala nulovú šancu pokračovať v ilegalite, v undergounde. A to bolo to, čo som robil v roku 1977 práve ja – a nemienil som prestať!“ Povedal Budaj."Chartu pokladá z veľkej časti za dielo pražských ľavicových intelektuálov (hoci ich režim označoval ako „pravicových oportunistov“) a reformných komunistov. Vznik Charty zároveň pre jej charakter považuje za moment, kedy sa začal rozchod oboch národných komunít (Čechov a Slovákov) do vlastných štátov.
Ján Čarnogurský naopak považuje časť uvedených argumentov za mýty.
Zánik
V roku 1992 bola činnosť Charty 77, ktorá sa stala v 70. – 80. rokoch centrom opozície v Česko-Slovensku, oficiálne ukončená.
Kontroverzie a konšpiračné teórie
Publicista a bývalý politický väzeň Miroslav Dolejší publikoval v roku 1990 konšpiračné teóriu, podľa ktorej bola Charta 77 založená ako slobodomurárska lóža a ovládali ju Židia, slobodomurári a komunisti. V auguste 1991 v rozhovore povedal, že celú analýzu (Analýza 17. listopadu a změn ve východní Evropě v roce 1989) napísal za päť dní a že podkladom k niektorým tvrdeniam mu boli materiály ministerstva vnútra, ku ktorým sa dostal, keď bol v roku 1990 členom občianskej komisie, ktorá preverovala pracovníkov ŠtB.
NGC 3758
NGC 3758 je galaxia v súhvezdí Lev. Je vzdialená 425 miliónov svetelných rokov od Zeme. Objavil ju Ralph Copeland 18. marca 1874.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Citačný index
Citačný index alebo citačný register je index obsahujúci mená autorov a názvy ich diel citovaných inými autormi s príslušnými bibliografickými odkazmi. Má obyčajne dve až tri zvláštne, avšak spolu súvisiace časti: zoznam citovanej literatúry, kde sú pri každej jednotlivej publikácii postupne zaznamenávané najstručnejšie bibliografické údaje o literatúre, v ktorej je citovaná, zoznam citujúcej literatúry, v ktorej sa uvádzajú bibliografické záznamy, ktorých citácie sa sledujú a prípadne permutovaný predmetový register zaznamenávajúci pri každom permutovanom páre predmetových termínov všetkých autorov, ktorí sú do citačného indexu zahrnutí a ktorí použili uvedené dvojice termínov v názve svojho diela.
Najvýznamnejším svetovým citačným indexom je americký Science Citation Index (SCI, Citačný index vedy). V oblasti humanitných vied sú významné Arts and Humanities Citation Index (AHCI, Citačný index umenia a humanitných vied) a Social Sciences Citation Index (SSCI, Citačný index spoločenských vied).
Pomocou citačného indexu možno zistiť rôzne kvalitatívne a kvantitatívne ukazovatele, napríklad citovanosť publikovaných dokumentov, vplyv jednotlivých časopisov na vedeckú komunitu a i.
Citačný index - sekundárny element spájajúci citovaný a citujúci dokument; súpis všetkých publikovaných materiálov citovaných v sledovaných prameňoch v bežnom roku. Je usporiadaný abecedne podľa citovaných autorov, pričom jednotlivé citované články sú uvedené pod autorovým menom chronologicky, podľa roku vydania.
Skalnaté oko
Skalnaté oko je v malej kotlinke uprostred zlomísk trochu na juhozápad od Skalnatého plesa. Pliesko bolo do roku 1990 v slovenských prameňoch bez mena. Názov bol odvodený z názvu susedného Skalnatého plesa. V Paryského Wielkej encyklopedii tatrzańskej je  označené ako Łomnickie Oko. Nevedie k nemu turistický chodník. nachádza sa približne 300 metrov od Tatranskej magistrály. Nevedie k nemu žiadna turistická cesta.
Malá činka
Hmlovina Malá činka (tiež známa ako Planetárna hmlovina M76, Messierov objekt 76, NGC 650 alebo NGC 651) je planetárna hmlovina v súhvezdí Perzeus. Objavil ju Pierre Méchain v roku 1780.
Skalnaté oko
Externé odkazy
náhľad|vľavo|[[Skalnatá dolina. Vpravo, v zasneženej kotlinke za hrbom, je Skalnaté oko]].
Malá činka
Všeobecné informácie
Hmlovina dostala dve NGC čísla, pretože sa predpokladalo, že ide o dvojitú hmlovinu s dvomi zložkami vo vzájomnom kontakte. NGC 651 je však len severná časť hmloviny nasledujúca južnú. Svojím výzorom pripomína Hmlovinu Činka v Líške. Uhlovo je asi o polovicu menšia a viac než dvakrát vzdialenejšia ako hmlovina Činka.
Coulommes-et-Marqueny
Coulommes-et-Marqueny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 93 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Heuristický rozhovor
Heuristický rozhovor alebo heuristika je vo filozofii a najmä pedagogike metóda objasňovania a riešenia problémov (súvisiaca so sokratovskou metódou dialógov), pri ktorej sú účastníci dialógu privádzaní k riešeniu problémov pomocou otázok, príkladov, argumentov a protiargumentov.
Heuristický rozhovor v pedagogike
Podstatou heuristického rozhovoru je problémová otázka, ktorá motivuje žiaka k úsiliu o samostatné riešenie problému. Heuristický rozhovor je náročný na premyslený postup učiteľa a na myslenie žiakov.
Kastalia (mytológia)
náhľad|Prameň Kastalia Kastalia je v gréckej mytológii dcéra riečneho boha Achelóia, nymfa rovnomenného prameňa na úbočí Faidrád v Delfách.
Prameň v ktorom žila nymfa Kastalia bol neskôr zasvätený Múzam a mal čarovnú moc, každý kto sa vraj z neho napil sa stal veštcom alebo básnikom. Jej prameň existuje v Delfách dodnes, len jeho účinky už akosi pominuli.
V antickom Grécku pútnici, ktorí prišli do v Delf z náboženských dôvodov sa museli najprv očistiť v prameni Kastalia, ako aj Pýtia, ktorá sa pripravovala pôstom na veštbu, sa v sprievode kňazov ponorila nahá do očistného kúpeľa z tohto prameňa.
Podľa prameňa studničky Kastalie je odvodené slovo "kastalský", prameň (zdroj) básnickej inšpirácie.
Majstrovstvá Európy v bejzbale 1999
Majstrovstvá Európy v bejzbale 1999 boli v poradí 26. majstrovstvá Európy v bejzbale mužov, ktoré organizuje Európska bejzbalová konfederácia (CEB). Konali sa v troch talianskych mestách: Bologna, Parma a Rimini od 23. júla1. augusta 1999, za účasti 12 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Chorvátska. Taliansko hostilo ME siedmykrát, naposledy v roku 1991. 16-krát v histórii zvíťazilo Holandsko, tretie Francúzsko získalo svoju prvú medailu v histórii.
Židovská obec
Židovská obec ( kehila) je v dnešnej dobe podľa právneho poriadku Slovenskej republiky evidovaná právnická osoba založená náboženskou organizáciou. Židovská obec je najmenšou správnou jednotkou židovskej komunity v krajine, združuje občanov židovského vyznania alebo židovského pôvodu (pozri Kto je Žid) v danom meste a priľahlých oblastiach a zaisťuje riadny chod života svojich členov v záležitostiach náboženských, kultúrnych a sociálnych. Zastrešujúcou náboženskou organizáciou („cirkvou“) je Ústredný zväz židovských náboženských obcí v Slovenskej republike (UZŽNO).
Novodobý význam
Po zrušení giet v druhej polovici 18. storočia bolo Židom dovolené sa slobodne sťahovať do kresťanských častí miest, vykonávať iné zamestnanie, vlastniť pôdu atp., zároveň ale židovským obciam bola odobratá súdna právomoc a zanikla rada inštitúcií s obcami skôr spojených (napr. Bejt din) alebo bolo ich pole pôsobnosti veľmi obmedzené, väčšinou len na otázky náboženské a týkajúce sa rituálneho práva, nie na otázky civilné a trestné, v ktorých židovské obce podliehali rovnako ako ostatné cirkevné organizácie občianskemu zákonu. Z tohto dôvodu bola ustanovená náhrada, tzv. židovská náboženská obec (ŽNO), ktorá ďalej pôsobila v danom mieste a starala sa najmä o náboženský život obyvateľov tej ktorej obce (teraz už v zmysle rezidenčnom).
Židovské obce na Slovensku dnes
Na Slovensku je 12 židovských náboženských obcí a dva židovské komunity :
Židovské obce vo svete
V západnom, predovšetkým anglosaskom prostredí je štruktúra obcí odlišná. Základnou a najmenšou jednotkou nie je mesto, ale kongregácia, združená okolo jednej synagógy. Kongregácií môže byť v jednom meste celý rad a môžu patriť k rôznym formám judaizmu, od ortodoxnej, cez konzervatívnu, až po liberálnu. Kongregácie sa väčšinou podľa svojej príslušnosti k smeru združujú do ďalších zastrešujúcich organizácií, v USA je to napr. United Synagogues of America alebo Rabbinical Assembly of America. Najvyššou organizáciou amerických obcí všetkých denominácií je American Jewish Congress – Americký židovský kongres, európskych European Jewish Congress – Európsky židovský kongres. Najvyššou svetovou organizáciou zastrešujúcou všetky židovské obce, komunity a kongregácie vo svete je World Jewish Congress – Svetový židovský kongres.
Czempiń
Czempiń je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat kościański v rovnomennej gmine.
Žije tu 5 150 obyvateľov (30.6.2007).
NGC 3759
NGC 3759 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 19. augusta 1866.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
ATC
ATC môže byť:
Spišské Tomášovce
Spišské Tomášovce sú obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.
Polohopis
Obec sa nachádza v západnej časti Hornádskej kotliny a na severných svahoch Slovenského raja.
Susedné obce
Letanovce, Smižany, Spišský Štvrtok, Arnutovce
Názov
Vývin názvu obce
Nemecký názov: Tomsdorf, Thomsdorf
Maďarský názov: Tamásfalu, Szepestamásfalu
Obyvateľstvo
Vývoj obyvateľstva od roku 1869:
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (2001):
1358 Gaika
1358 Gaika je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 21. júla 1935.
Mnichov (okres Domažlice)
Mnichov je obec v Česku v okrese Domažlice v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 244 obyvateľov, z toho 122 mužov a 122 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 40,4 roka, ženy 39,3 roka).
Mars Observer
Mars Observer bola vedecká sonda NASA určená pre areologický prieskum a štúdium klímy planéty Mars z obežnej dráhy. Odštartovala 25. septembra 1992 pomocou rakety Titan 3 z leteckej základne Cape Canaveral. Tri dni pred vstupom na obežnú dráhu planéty bol so sondou stratený rádiový kontakt a už nikdy nebol obnovený.
Konštrukcia sondy, vybavenie
Vlastné telo a elektronická časť sondy vychádzala z konštrukcie družíc Satcom-K a DMSP/TIROS. Hlavná časť mala tvar kvádra o rozmeroch 2,1 × 1,5 × 1,1 m. V priebehu preletovej fázy boli ramená vysokoziskovej antény, magnetometra (MAG/ER) a gama spektrometra (GRS) rozložená len čiastočne. Pri plnom rozvinutí mali ramená MAG/ER a GRS dĺžku 6 m. Anténa bola umiestnená na ramene s dĺžkou 5,5 m, čím by bolo zabezpečené, že anténa nebude tieniť solárne panely sondy.
Zmeny orientácie zabezpečovali štyri raketové motory. Informácie o polohe zariadenia určoval snímač horizontu (určovalo smer nadiru, keď sonda pracovala na obežnej dráhe), šesť hviezdnych snímačov, gyroskopy a akcelerometre (na meranie zmeny polohy a rýchlosti) a box s piatimi slnečnými senzormi.
thumb|left|Mars Observer počas príprave k štartu Napájanie zaisťoval šesťdielny solárny panel s rozmermi 7,0 × 3,7 m. V priebehu preletovej fázy misie boli roztiahnuté len štyri diely, pretože sonda bola bližšie k Slnku. Počas obdobia, keď mala sonda pracovať v tieni planéty boli k dispozícii dve nikel-kadmiové batérie, každá s kapacitou 43 Ah.
Počas prvých štyroch mesiacov od vstupu na orbitálnu dráhu boli naplánované merania pomocou prístrojov MAG/ER, GRS a termálneho spektrometra TEN (Thermal Emission Spectrometer) a potom po dosiahnutí finálne obežnej dráhy mala sonda začať mapovať povrch. To malo prebiehať počas jedného marťanského roka.
Preletová fáza
Fáza letu medzi Zemou a Marsom bola predovšetkým využitá na kontrolu a kalibráciu prístrojov a zariadení. Prebiehal aj zber dát pomocou MAG/ER a GRS a experiment s výskumom gravitačných vĺn.
Kontakt so sondou Mars Observer bol z neznámych dôvodov stratený 21. augusta 1993, tri dni pred plánovaným vstupom na obežnú dráhu, a nikdy už nebol obnovený. Nie je známe, či bola sonda schopná pomocou automatického programu vstúpiť na obežnú dráhu Marsu alebo či okolo planéty len preletela a teraz sa nachádza na heliocentrickej dráhe. špekulovalo sa, že pravdepodobne došlo k explózii v palivovom potrubí v priebehu tlakovacích procedúr pri príprave na spustenie motora sondy, ktorý mal korigovať vstup na obežnú dráhu. Predpokladá sa, že sa palivo vplyvom netesných ventilov zmiešalo s oxidačným činidlom mimo spaľovacej komory.
Hoci neboli splnené primárne ciele misie, prebiehalo meranie a zber dát až do chvíle straty kontaktu. Celková cena misie Mars Observer vrátane vývoja, konštrukcie, štartu a pozemnej podpory sa odhaduje na 980 miliónov dolárov. Niektoré prístroje a experimenty však využili nasledujúce tri sondy k Marsu - Mars Global Surveyor, ktorý štartoval v roku 1996, Mars Odyssey (2001), a Mars Reconnaissance Orbiter (2005).
1359 Prieska
1359 Prieska je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 22. júla 1935.
Želechovice nad Dřevnicí
Želechovice nad Dřevnicí sú obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 13. júna 2008 tu žilo 1957 obyvateľov.
NGC 3760
NGC 3760 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 21. februára 1863.
Thouarcé (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tomáš Záborský
Tomáš Záborský (* 14. november 1987, Trenčín) je slovenský hokejový útočník. Momentálne je hráčom slovenského tímu HK Poprad.
Kariéra
S hokejom začínal v rodnom meste, v klube Dukla Trenčín. V roku 2006 ho draftoval v piatom kole z celkového 137. miesta klub NHL – New York Rangers. V sezónach 2006–2008 pôsobil v juniorskej Ontario Hockey League, kde obliekal dres Saginaw Spirit. Po presvedčivých výkonoch v sezóne 2007/2008, kedy získal 70 bodov (31+39) v 68 zápasoch sa prebojoval na farmu New Yorku Rangers do tímu Hartford Wolf Pack a s Rangers podpísal podpísal trojročnú nováčikovskú zmluvu. Pred sezónou 2008/2009 sa zúčastnil na tréningovom kempe NY Rangers, vedenie klubu však nepresvedčil. Sezónu prevažne strávil v ECHL, kde obliekal dresy Charlotte a Daytonu. V AHL dostal príležitosť len v ôsmich stretnutiach. Do sezóny 2009/2010 vstúpil v službách ÄssätuPori z fínskej najvyššej súťaže, kde v 43 stretnutiach strelil deväť gólov a pridal 17 asistencií. V júli 2010 bol z New Yorku Rangers vymenený do Anaheimu. Sezónu 2010/2011 mal začať v tíme Elmira Jackals z ECHL, napokon však pokračoval vo fínskom Assäte Pori. V ročníku 2011/2012 sa v drese Assätu Pori stal najlepším strelcom súťaže a dostal sa aj do All-Star tímu fínskej ligy. Pred sezónou 2012/2013 podpísal dvojročnú zmluvu s klubom KHL Avangard Omsk. V úvodnej sezóne v KHL odohral 64 stretnutí so ziskom 23 gólov a 22 asistencií. V nasledujúcej sezóne sa mu v drese Avangardu nedarilo, bol tak vymenený do klubu Salavat Julajev Ufa za Štefana Ružičku. V Ufe odohral vrátane play-off 38 zápasov, v ktorých získal 14 bodov (9+5). Po dvoch sezónach strávených v Kontinentálnej hokejovej lige sa dohodol na ročnej zmluve s tímom IFK Helsinki, ktorú následne predĺžil o ďalší rok.
Reprezentácia
Zúčastnil sa MS do 20 rokov 2007. V apríli 2010 ho tréner reprezentácie Glen Hanlon pozval na sústredenie A-tímu reprezentácie. Počas tohto sústredenia odohral svoje prvé dva reprezentačné zápasy v seniorskej kategórii proti Česku. V prvom zápase strelil oba góly Slovenska.