cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Szelepcsényi (priezvisko)
Szelepcsényi je maďarské priezvisko odvodené od maďarského názvu slovenskej obce Slepčany – Szelepcsény (okres Zlaté Moravce). Na Slovensku je najčastejšie v bratislavskej mestskej časti Podunajské Biskupice a v Sládkovičove (okres Galanta). V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Szelepcsényi.
Březina (okres Brno-venkov, predtým okres Blansko)
Březina je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 818 obyvateľov, z toho 402 mužov a 416 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,1 roka (muži 40,0 roka, ženy 40,2 roka).
Rosey (Saône-et-Loire)
Rosey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Peillon
Peillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Otto Ammon
Otto Ammon (* 7. december 1842, Karlsruhe, Nemecko – † 14. január 1916, tamtiež) bol nemecký antroposociológ spájajúci princípy sociálneho darvinizmu a rasizmu pri analýze sociálnych inštitúcií.
Tiszabercel
Tiszabercel je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Ibrány–Nagyhalászi.
Má rozlohu 3138 ha a žije tu 2005 obyvateľov (2007).
Pinerola Futsal 1994 Bratislava
Pinerola Futsal 1994 Bratislava (predtým ŠK Across Pinerola Bratislava) je slovenský futsalový klub z Bratislavy. Vznikol v roku 1994 ako klub sálového futbalu a do najvyššej slovenskej súťaže sálového futbalu postúpil v roku 1999. Od roku 2003 pôsobí v najvyššej súťaži vo futsale FIFA. V rovnakom roku, po zlúčení líg futsalu a sálového futbalu, sa stal vicemajstrom Slovenska. O 8 rokov si úspech zopakoval, keď postúpil do finále najvyššej súťaže. Je to tiež 4-násobný finalista slovenského pohára, keď zakaždým bolo jeho premožiteľom družstvo Slov-matic FOFO Bratislava. Okrem toho sa stal víťazom slovenského pohára v sálovom futbale. Nad zverencami trénera Martina Rejžeka (sériový šampión Slov-Matic FOFO Bratisava) dokázala Pinerola zvíťaziť v sezóne 2015/2016 a prvýkrát získať titul. Nová éra klubu sa začala písať počas sezóny 2017/2018, kedy po zlých výsledkoch vstúpila do klubu na popredné pozície skupina ľudí okolo bratov Strapekovcov. Postupne začala prebudovávať mužstvo nielen hráčsky, ale aj manažérsky. Prišla trojica hráčov z Brazílie (Wesley Estevao, Victor Seiji a Mimi Silva), ktorú onedlho posilnil aj štvrtý kanárik (Rafa). Na manažérskej pozícii začal pracovať Vladsson Ambrozek, ktorý stál v Slov-Maticu FOFO Bratislava pri dvanástich tituloch a dvoch druhých miestach. Prvá sezóna skončila ešte nie stopercentne, keď Pinerola vypadla v semifinále so Slovanom Bratislava (transformovaným Slov-Maticom BA) a obsadila tak iba tretie miesto po jasnom víťazstve v dvojzápase s Wild Boys. Pred sezónou 2018/2019 posilnilo klub kvarteto hráčov Slovana, ktorý sa odhlásil z ligy (Brndiar, Kozár, Rick, Kyjovský) a po odchode Rafu prišiel ďalší Brazílčan Petterson Bruno. Filozofiou klubu začalo byť odohratie veľa prípravých zápasov s kvalitnými súpermi počas celej sezóny, čo sa začalo plniť hneď od začiatku. Dnes nastupuje s mladým kádrom opäť v najvyššej slovenskej futsalovej súťaži.
Hráčsky káder
''Aktuálne k dátumu: 25. Október 2021''
Tiszabezdéd
Tiszabezdéd je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Záhony.
Má rozlohu 1860 ha a žije tu 2010 obyvateľov (2007).
Podkonický
Podkonický je priezvisko, pozri Podkonický (priezvisko), napr.:
NGC 6421
NGC 6421 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Škorpión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. augusta 1834.
Nižná Zubrica
História
Nižná Zubrica do konca prvej svetovej vojny patrila Rakúsko-Uhorsku. Do roku 1923 prechodne patrila Česko-Slovensku, následne však pripadla Poľsku. V rokoch 1939 až 1945 v čase nemeckej okupácie (počas druhej svetovej vojny) patrila Slovenskej republike, no po druhej svetovej vojne prešla opätovne pod správu Poľska - bola anektovaná, pretože tunajšie obyvateľstvo vyjadrilo vôľu zostať žiť v Česko-Slovensku.
Givrezac
Givrezac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tiszacsécse
Tiszacsécse je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Fehérgyarmati.
Má rozlohu 482 ha a žije tu 241 obyvateľov (2007).
Pružina (okres Považská Bystrica)
Pružina je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Poloha
Nachádza sa v Strážovských vrchoch, na severovýchodných úpätiach najvyššieho vrchu Strážovskej vrchoviny Strážova, v doline Pružinky. Jej súčasťou sú osady Priedhorie, Mlynište, Chmelisko, Podstrážie a Briestenné.
Mesciská
Okolie obce bolo osídlené už v praveku, čo dokladajú viaceré archeologické náleziská. Medzi najvýznamnejšie, nielen v rámci regiónu, patrí lokalita Mesciská, kde bolo na pahorku nad sútokom Bieleho (Mojtínskeho) a Strážovského potoka pri osade Riedka, objavené hradisko z obdobia Veľkomoravskej ríše.
Hradisko opísal už v roku 1856 archeológ Anton Intibus, ktorý tu pozoroval valy a násypy, pričom tamojší obyvatelia mu potvrdili mnohé nálezy industrie. Po desaťročiach nezáujmu bolo zabudnuté hradisko na základe iniciatívy členov archeologického krúžku z Považskej Bystrice koncom 90. rokov 20. storočia obhliadnuté archeológmi Jozefom Moravčíkom a Karolom Pietom. Lokalizovali tu dve valove opevnenia, oddelené úžľabinou. Terasa sa nachádza približne 20-25 metrov nad potokom a z malej časti je pokrytá lesom, zvyšok tvorí lúka. Väčšie opevnenie so zachovanými násypmi má rozlohu 2,03 a menšie 0,58 ha. Väčšie hradisko má opevnenie dlhé 611 metrov a mohutný val s dĺžkou 260 m, široký v korune 3-4 m a vysoký 1,5-7 metrov. Priekopy lemujú časti valu z vonkajšej i vnútornej strany. Opevnenie je na 4 miestach prerušené, čo potvrdzuje existenciu vstupných brán. Pod svahom boli objavené zuhoľnatené časti brvien, zrejme pochádzajúce z palisád. Menšie hradisko má opevnenie dlhé 305 metrov, na JV sa zachoval výrazný val, široký 3-4 m, vysoký 1-1,5 m a dlhý 70 metrov.
Nálezy z obdobia Púchovskej kultúry datujú osídlenie lokality do Železnej doby pred náš letopočet. Boli objavené výrobné objekty s pozostatkami železnej trosky, čoby dôkazu o spracovaní rudy. Slovanské osídlenie dokladajú nálezy črepov z 9. storočia, kedy sa tu zrejme nachádzalo obranné opevnenie miestneho obyvateľstva. Potvrdzujú to viaceré významné archeologické nálezy v okolí, no predovšetkým významný depot železných predmetov z veľkomoravského obdobia, ktoré objavili na Mesciskách. Objavené boli jazdecké strmene, ostrohy, sekerovité hrivny, sekery, kľúče, zubadlá, poľnohospodárske nástroje a iné predmety, ktoré zaradili nález medzi najväčšie slovanské depoty.
Pružina
V 13. storočí obec prechádza do vlastníctva zemianskych rodín Pružinských a Lieskovských. Z tohto storočia pochádza aj prvá písomná zmienka o obci z roku 1272, kedy patrila panstvu hradu Košeca.
Názvy obce: Prvá známa obecná pečať Pružiny, bola použitá v roku 1770, je na nej vyobrazená sv. Žofia s tromi dcérami, kruhopis: * SIGILLUM POSESIO (NIS) PRVSINIENSIS *. Ďalšia pečať, datovaná rokom 1811, má rovnaký námet ale do obrazu je vpísaný letopočet, kruhopis: * PECATKA OSADI PRUZSINA *. Z roku 1864 s vyobrazením sv. Žofie alebo madony, kruhopis: * PREDSTAVENI OBCI PRUŽINA *
Koniec 19. a začiatok 20. storočia sú poznamenané zvýšeným úsilím o maďarizáciu Slovákov pre Pružinu je historickým paradoxom že práve v tomto období získava od cisára Františka Jozefa I. armáles – erbovú listinu s výnimočným umeleckým spracovaním. Podnetom na jej udelenie boli nesporne mimoriadne organizátorské a riadiace schopnosti a zásluhy pružinského rodáka Gabriela Baroša. V texte erbovej listiny sa uvádza:
left|thumb|Erbová listina udelená Pružine 5. decembra 1911 cisárom Františkom Jozefom I. thumb|Pomník padlých v I. a v II. sv. vojne z roku 1937 thumb|Zrubová zvonica na Priedhorí z konca 19. stor. thumb|Socha [[Ján Nepomucký|sv. Jána Nepomuckého na Priedhorí, ktorú dali postaviť obyvatelia obce, vytvoril ju Michal Janiga]]
''„My, prvý František Jozef z vôle božej cisár Rakúska, Uhorska, Česka, Dalmácie, Chorvátska atď. (vymenované ďalšie tituly panovníka). Pamätlivo dávame týmto na vedomie všetkým, že My na návrh dočasne povereného uhorského ministerského predsedu z našej kráľovskej moci a osobitnej milosti týmto poskytujeme na základe našej najvyššej kráľovskej voľe a milostivo dovoľujeme, aby odteraz na večné časy v nasledovnej podobe sa používala erbová pečať v obci v Trenčianskej oblasti - Pružina (Barossháza). Blazón: Stojatý štít, na ktorom v modrom a červenom poli v jeho strede veje štylizovaná červeno-strieborná ľalia. Ľaliu obopína zospodu štítu vyrastajúci veniec sprava červených, zľava bielych prirodzených ruží. Na štíte umiestnená vpredhľadiaca korunou uzavretá jazdecká prilba s klenotom: ľalia s vencom ruží. Prikrývadlá prilby sú sprava červeno-strieborné zľava, modro-zlaté. Erb vo forme pečiatky je umiestnený na okrúhlom podklade, ktorý je ohraničený kruhopisom: * TRENČIANSKA OBLASŤ - OBEC PRUŽINA (BAROSSHÁZA) 1906 - 1911 *. Pretože toto všetko na začiatku nášho súčasného listu prostredníctvom zručných maliarových rúk a s umeleckým cítením a prirodzenými farbami je svetlostne viditeľné. Na pamiatku toho a na večné označenie menovanej Pružiny - obce v Trenčianskej oblasti. Výnimočnosť nášho erbového listu milostivo vydávajúc a povoľujúc posiľňujeme apoštolskou uhorskou kráľovskou visacou pečaťou. Napísané prostredníctvom nám uprimne obľúbeného veľkomožného grófa Károly Khuen-Héderváry, tajného radcu pre vnútro, hrdinu a nositeľa Svätoštefanského radu atď., dočasne povereného ministerstvom „Panovníkovej osobnosti“, poverený uhorský ministerský predseda. Vo Viedni v Rakúsku, 5. dňa vianočného mesiaca pána 1911, v 64. roku nášho panovania. Zapísané v kráľovskej knihe vo Viedni 19.2.1912.“''
Kňazi pôsobiaci v Pružinskej farnosti po Štefanovi Závodníkovi: Andrej Papay, Štefan Herman, Ferdinand Foltán, Dr. Daloš, Dr. Viktor Rašovec, hon. dekan Jaroslav Roman, Mgr. Róbert Hanuliak, hon. dekan Mgr. Pavol Gavenda
Osobnosti
Kňazi pochádzajúci z obce:
Pravidelné podujatia
náhľad|Výstup na Strážov – každoročné turistické podujatie
Mostkov
Mostkov je dedina, časť obce Oskava v okrese Šumperk. Nachádza sa asi 2 km na juh od Oskavy. V roku 2014 tu bolo evidovaných 128 adries. V roku 2001 tu trvalo žilo 251 obyvateľov.
Geoffrey Wilkinson
Sir Geoffrey Wilkinson (* 14. júl 1921, Todmorden, Spojené kráľovstvo† 26. september 1996, Londýn) bol anglický chemik, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu za rok 1973. Dostal ju spoločne s Ernstom O. Fischerom za výskum v oblasti chémie organických kovových zlúčenín sendvičovej štruktúry.
Mostkov
Mostkov je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe 4,54 km2.
Geoffrey Wilkinson
Študoval na The Imperial College of Science, Technology and Medicine v Londýne rokoch 19391941 a od roku 1942 až do roku 1946 pôsobil v Kanade v oblasti výskumu jadrovej energie. Po vojne pracoval niekoľko rokov v USA, do Európy sa vrátil roku 1955 a prednášal na The Imperial College of Science, Technology and Medicine.
Bol ženatý a mal dve dcéry.
Nukleónové číslo
Nukleónové číslo, staršie hmotnostné číslo, je celkový počet protónov a neutrónov atómového jadra, teda udáva približne aj jeho hmotnosť v atómových hmotnostných jednotkách. Označuje sa horným indexom pred značkou prvku (napríklad 238U alebo 12C). Pri ľahších prvkoch je pomer protónov a neutrónov približne vyrovnaný, pri ťažších prvkoch je viac neutrónov ako protónov. Označuje sa písmenom A.
Vítor Baía
Vítor Manuel Martins Baía (* 15. október 1969, São Pedro da Afurada), prezývka "Vítor Baliza" je bývalý portugalský reprezentačný futbalový brankár, ktorý hrával za FC Porto a FC Barcelona.
Získal ocenenie Brankár roka UEFA v sezóne 2003-04.
NGC 6422
NGC 6422 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 1. augusta 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
Romančík
Romančík je priezvisko, pozri Romančík (priezvisko), napr.:
Slopná
Slopná je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Amnézia
Amnézia (zo 🇬🇷 – predpona vyjadrujúca zápor a 🇬🇷 – pamäť) je patologická porucha pamäti, charakterizovaná čiastočnou alebo úplnou stratou pamäti, pričom ostatné mentálne funkcie sú  v  uspokojivom stave. Pôvod môže byť psychický  (vytesnenie)  alebo  fyziologický (staroba, úraz mozgu). Jestvujú viaceré druhy amnézie. Amnéziu treba odlišovať od zabúdania (v zmysle demencie).
Kanagawa
Kanagawa môže byť:
Amnézia
Vznik
Vzniká pri rôznych lokálnych poškodeniach či otrasoch mozgu, poruchách vedomia, mrákotných, epileptických a hysterických stavoch alebo po otrave hubami, alkoholom, drogami a napokon aj v traumatických stresov.
Slopná
Externé odkazy
Odkaz na mapu
Roussillon-en-Morvan
Roussillon-en-Morvan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Tatiana Štefanovičová
Prof. PhDr. Tatiana Štefanovičová, CSc. (* 10. marec 1934, Bratislava – † 3. január 2021) bola slovenská archeologička, historička a pedagogička. Zameriavala sa na slovanskú a stredovekú archeológiu, najmä architektúru a najstaršie dejiny Bratislavy. Patrila medzi popredných slovenských archeológov.
Roussillon-en-Morvan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tatiana Štefanovičová
Štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave absolvovala v roku 1958. V rokoch 19581962 pracovala v Múzeu mesta Bratislavy, v rokoch 19621964 v Archeologickom ústave SAV, v rokoch 19642004 na Filozofickej fakulte UK (Katedra archeológie). V rokoch 19581964 pracovala vo výskumnom kolektíve na Bratislavskom hrade a viedla ho. V roku 1959 spolu s vedúcim výskumu Belom Pollom odkryli zvyšky stavieb datovaných do veľkomoravskej doby.
Od roku 1972 CSc., od roku 1981 doc. V roku 2005 jej prezident SR udelil štátne vyznamenanie Pribinov kríž II. triedy za významné zásluhy o kultúrny rozvoj Slovenskej republiky. V roku 2009 bola na kandidačnej listine DS do volieb do Európskeho parlamentu.
Roussillon-en-Morvan
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tatiana Štefanovičová
Dielo
...a desiatky vedeckých štúdií
Roussillon-en-Morvan
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Březina (okres Brno-venkov, predtým okres Tišnov)
Březina je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 294 obyvateľov, z toho 147 mužov a 147 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 39,3 roka, ženy 43,5 roka).
Repiský
Repiský je priezvisko, pozri Repiský (priezvisko), napr.:
Tiszadada
Tiszadada je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Tiszavasvári.
Má rozlohu 4877 ha a žije tu 2417 obyvateľov (2007).
Lochnesská príšera
thumb|Údajná podoba lochnesky Lochnesská príšera (iné názvy: lochneská príšera, lochnes(s)ká obluda , lochnesský netvor ; hovorovo: lochneska , lochnesska , Nessie) je tvor, údajne žijúci v jazere Loch Ness (Lochnesskom jazere) v Škótskej vysočine. Okolo jej existencie či neexistencie sa vedú dlhodobé spory, samotný vzhľad a opis tvora sa líši od jedného pozorovania k druhému. Záujem a viera v jeho existenciu narastal od roku 1933. Dôkazy o jeho existencii sú z veľkej časti neoficiálne a anekdotické s výnimkou nepočetného, a aj to sporného, fotografického materiálu a sonarových meraní. Vedecká obec označuje lochnesskú príšeru ako moderný mýtus a vysvetľuje pozorovania ako zmes kanadských žartov a zbožných želaní, napriek tomu je netvor aj naďalej jedným z najznámejších príkladov kryptozoológie.
Dominik Josef Škroup
Dominik Josef Škroup (* 2. august 1766, Včelákov – † 10. august 1830, Osice) bol český kantor, organista a hudobný skladateľ. Pôsobil ako kantor v škole v Osiciach a jeho piatym dieťaťom bol František Škroup. Mladším bratom Františka bol Jan Nepomuk Škroup (18111892), ktorý bol hudobným skladateľom, od roku 1845 zbormajstrom pri metropolitnom chráme v Prahe.
Dielo
Z jeho diela sa hrajú najčastejšie:
Spojené arabské emiráty
thumb|Abú Zabí
Spojené arabské emiráty sú federáciou siedmich konštitutívnych emirátov na Blízkom východe, rozkladajúce sa v juhozápadnej Ázii vo východnej časti Arabského polostrova pri pobreží Perzského zálivu. Na pevnine susedí s Ománom a Saudskou Arábiou a tiež zdieľa námornú hranicu s Katarom, Iránom a Pakistanom.
Federáciu tvorí 7 autonómnych emirátov: Abú Zabí (Abú Dabí), Adžmán, Dubaj (Dubajj), Fudžajra (Al-Fudžajra), Rás al-Chajmá (Ra’s al-Chajma), Umm al-Kuvajn (Umm al-Kajwajn) a Šardžá (Aš-Šárika). Pred rokom 1971 boli známe ako Zmluvné štáty či Zmluvný Omán. Toto označenie sa vzťahovalo na zmluvu z 19. storočia medzi Britániou a niektorými tunajšími šejkmi. Hlavným zdrojom prosperity sú mimoriadne bohaté zásoby ropy.
Prírodné podmienky
Väčšinu územia zaberá plochá nížina, ktorá je z väčšej časti pokrytá púšťou. Pobrežie je lemované ostrovmi (na jednom z nich leží hlavné mesto Abú Zabí). Podnebie je tropické a suché, priemerné zrážky dosahujú asi 100 mm a pre oblasť sú veľmi časté silné piesočné búrky.
História
left|thumb|Dubaj v polovici 20. storočia Praveké osídlenie bolo archeologicky doložené už pred 7000 rokmi. V staroveku bolo územie pod vládou Perzie. Súvislé osídlenie osád pri zálive siaha do obdobia okolo roku 3000 pred Kr. V 8. storočí preniká na územie islam a vznikajú samostatné emiráty. Od 13. storočia súperia o toto územie Perzia, Portugalsko, Omán a Turecko.
Od stredoveku sa obyvateľstvo živilo hlavne zberom morských perál, rybolovom a diaľkovým obchodom. Emiráty sa v závere 18. storočia stali miestom hospodárskeho a politického záujmu Britov, ktorí ovládli celé územie a od roku 1787 vytvorili sieť vojenských základní - typové pevnosti na štvorcovom pôdoryse so štyrmi valcovými vežami a dvomi podzemnými poschodiami. V rokoch 1841-1892 sužovali obyvateľstvo epidémie pravých kiahní.
Ozbrojené sily Británie v zálive bojovali s pirátstvom, ktoré tu bolo nadmieru rozšírené. Niekedy býva toto územie nazývané pirátskym pobrežím. Briti začlenili územia v roku 1892 do protektorátu Zmluvný Omán, pričom každý emirát mal svojho vládcu. Po nájdení ropy v roku 1958 sa Dubaj stal záujmovým územím Francúzska. Proti cudziemu kapitálu sa emiráty v roku 1968 spojili a po dohode o nezávislosti a spolupráci začali prosperovať. Spojené arabské emiráty (SAE) vznikli roku 1971 po odchode britských vojsk, zostávajúce dva emiráty, Bahrajn a Katar, sa k SAE nepridali a vyhlásili svoj vlastný samostatný štát. SAE udržiavajú úzke vzťahy s Britmi a vychádza mierovo so svojimi susedmi. SAE stáli na strane spojencov pri operácii Púštna búrka v roku 1990.
Všetky emiráty tvoriace SAE sú absolutistické monarchie, iba emirát hlavného mesta Abú Zabí má ústavu. Vládcovia emirátov sú členmi Najvyššej rady a emirovia volia spomedzi seba prezidenta a viceprezidenta federácie a menujú štvorčlenný poradný orgán. Parlament emirátov sa schádza raz ročne a schvaľuje federálne zákony, rad vyhlášok a najmä tradičných zvyklostí zostáva v jednotlivých emirátoch odlišná.
Obyvateľstvo
vľavo|thumb|Spojenské arabské emiráty Občania SAE tvoria len asi 20% obyvateľstva, (z toho 70% Arabi). Islam vyznáva 96% z nich, z čoho 82% sú sunniti a 18% šiiti. Zvyšok, teda približne 80% obyvateľov tvoria prisťahovalci, predovšetkým z Indie, Pakistanu, Bangladéša a Iránu, ktorí vyznávajú náboženstvo svojich materských krajín, teda predovšetkým Islam a Hinduizmus.
Drvivá väčšina obyvateľov žije na pobreží, z toho 60% obyvateľov len v mestách Abú Dhábí a Dubaj. Cez 95% územia je v podstate ľudoprázdne. K roku 2007 trpelo celkom 19,5% obyvateľov SAE vo veku od 20 do 79 rokov cukrovkou, čím sa dostali na 1. miesto na svete.
Hospodárstvo
left|thumb|Vývoz v roku 2006 Do polovice 19. storočia tu bolo hlavným zdrojom obživy pirátstvo, neskôr lov perál, rýb a obchod s korením. Hospodárstvo zaznamenalo premeny po tom, čo sa tu v roku 1962 začala ťažiť ropa a zemný plyn. Okolo 60% exportu pripadá práve na ropu, vďaka ktorej sa SAE stali jedným z najbohatších štátov sveta. Priemysel je veľmi rozvinutý a vyrába sa cement a hliník, ďalej sa okrem ropy ťaží tiež mramor. Poľnohospodárstvo je zanedbateľné, keďže sa obrába iba asi 0,5% plochy a to buď v oázach alebo na územiach s umelým zavlažovaním. Hlavnou plodinou je palma datľová a 80% potravín a spotrebného tovaru sa musí dovážať.
Krajina má kvalitné cesty, veľké prístavy (Abú Zabí či Dubaj) a štyri medzinárodné letiská. Zdravotníctvo a školstvo (sú tu aj vysoké školy) sú na veľmi vysokej úrovni a sú úplne bezplatné.
Administratívne členenie
thumb|Autonómne emiráty (anglicky) Krajina sa skladá zo siedmich autonómnych emirátov:
Zahraničná politika a vzťahy
V marci 2014 zrušili Spojené arabské emiráty vízovú povinnosť pre občanov 12 krajín EU.
Kanto
Kanto môže byť:
Elche CF
Elche Club de Fútbol, S.A.D. je španielsky futbalový klub so sídlom v Elche, v provincii Alicante, vo Valencijskej autonómnej oblasti. Bol založený v roku 1923 a v súčasnosti hrá v prvej najvyššej španielskej futbalovej súťaži, Primera División. Domovským stánkom klubu je štadión Martínez Valero.
Káder mužstva
12px|Kapitán klubu
Stupné
Stupné je obec, ktorá sa nachádza v Papradňanskej doline v okrese Považská Bystrica. Najstaršia písomná zmienka o obci je z roku 1416. Okolo obce sa týčia dva vrchy. Vľavo je Žeravica a vpravo je Bukovina  V obci sa nachádza kaplnka Sedembolestnej Panny Márie.
Amor fati
Amor fati je dionýzovský postoj k životu, čiže taký postoj, ktorý to, čo je nevyhnutné, poníma ako základ všetkého tvorivého, ktorý nevyhnutnosť dokáže nielen prijať, ale ju aj milovať. Pojem amor fati používal Friedrich Nietzsche.
Baignes-Sainte-Radegonde (kantón)
Baignes-Sainte-Radegonde je francúzsky kantón v obvode Cognac v departemente Charente v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 8 obcí.
Kanagawa (prefektúra)
right|thumb|Poloha prefektúry v Japonsku
Kanagawa (🇯🇵) je jedna z prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Kantó na ostrove Honšú. Hlavné mesto je Jokohama.
Prefektúra má rozlohu a k 1. októbru 2006 mala 8 830 000 obyvateľov.
Amor intellectualis dei
Amor intellectualis dei je duchovná láska k Bohu.
Podľa Spinozu je to etická verzia toho, čo sa nazýva intellectus infinitus, výraz súhlasu s existenciou Boha poznanou týmto nekonečným intelektom, čiže lásky k sebe samému.
NGC 6423
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
Lacrimosa
Lacrimosa je hudobná skupina, založená v roku 1990 Tilom Wolffom. Už od svojho založenia sa radí medzi najznámejších zástupcov tzv. „Novej nemeckej kultúry smrti“. Ako znak používa harlekýna, ktorý sa objavil už na obale prvého nosiča.
História skupiny
Prvá demo-nahrávka s názvom „Clamor“ (lat. Nárek) sa objavila v roku 1990. Pretože Tilo Wolff nedokázal presvedčiť žiadne hudobné vydavateľstvo, založil si vlastné pod názvom Hall of Sermon a vydal svoju prvú platňu Angst (Strach).
Od roku 1994 patrí k Lacrimosse ako stály člen aj Fínka Anne Nurmi, ktorá stála pri zrode gothic rockovej skupiny Two Witches.
Najväčší hitparádový úspech skupiny bola pieseň „Stolzes Herz“. Ďalší úspech dosiahla v roku 1999 s albumom Elodia. Lacrimosa usporadúva turné po Európe, Strednej aj Južnej Amerike. So svojou skladbou „Der Morgen danach“ sa udržala štyri týždne v nemeckej oficiálnej hitparáde.
Hudobný vývoj
Na debutovom albume Angst sú použité minimalistické elektronické zvuky umožňujúce realizačné prostriedky Tila Wolffa. V podobnom duchu sú vytvorené aj nasledujúce albumy Einsamkeit a Satura.
Nasledujúci album Stille (nem. ticho) obsahuje hit „Stolzes Herz“ a štvrťhodinovú skladbu s názvom „Die Straße der Zeit“. Táto obsahuje rozsiahle chorálové pasáže, inštrumentálne vsuvky a dlhé gitarové sóla.
Elodia patrí k najúspešnejším albumom skupiny Lacrimosa. Bola nahraná spolu s londýnskym symfonickým orchestrom. V prvej skladbe „Am Ende der Stille“ sa opakuje motív poslednej skladby predchádzajúceho albumu. Skrz tento počin dosiahol Tilo Wolff takmer cyklické prepojenie albumov. V albume splývajú hranice medzi klasickou hudbou a metalom.
Album Fassade do istej miery leží na troch pilieroch. Jeho 1. a 3. časť sú spolu hudobne úzko prepojené. Druhá, stredná časť vytvára pokojný protipól koncom albumu. Skladba „Stumme Worte“ jepostavená len na Tilovom speve, klavíri a kvartete.
Echos (nem. ozveny) začínajú čisto klasickou skladbou „Kyrie“, prevzatou z Ordinarium Missae pre chór a orchester. Tento album je tiež veľmi ovplyvnený elektronickou a industriálnou hudbou, čo je obzvlášť viditeľné na skladbe „Ein Hauch von Menschlichkeit".
Deviaty album skupiny Lacrimosa Lichtgestalt veľkou mierou preberá klasickú orientáciu predchádzajúceho albumu, ale začína sa tiež obnovovať rockový prvok. Zvlášť je to zrejmé v prvej skladbe „Sapphire“, ktorá spočiatku začína pokojne, ale od druhej polovice prechádza na metal, rýchlosť hudby sa zvyšuje, nastupujú gitary a Wolffov hlas sa mení zo spevu na chrapot. Zostávajúce skladby predstavujú mix štýlov predchádzajúcich albumov.
V marci 2008 začali práce na novom albume Sehnsucht, ktorý vyšiel 8. mája 2009.
V roku 2012 vyšiel zatiaľ ich posledný album Revolution.
Diskografia
Všetky albumy a DVD boli publikované vlastnou spoločnosťou Tilo Wolff, Hall of Sermon.
Péone
Péone je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matterhorn
Matterhorn  je jedným z najkrajších vrcholov Álp.
Matterhorn bol poslednou z vysokých alpských štvortisícoviek, na ktorú vyliezli horolezci. Už pohľad na majestátnosť štítu vzbudzoval úctu. Práve preto sa jeho zdolanie stalo v polovici 19. storočia vecou prestíže.
Prvý výstup – veľká tragédia
14. júla 1865 vystúpili na vrchol hory prví siedmi odvážni muži pod vedením jedného z najskúsenejších horských vodcov tých čias – Brita Edwarda Whympera, ktorý po niekoľkých neúspešných pokusoch zdolal Matterhorn cez hranu Hörnli. Prvý výstup bol poznačený tragédiou, keď sa pri návrate z vrcholu pravdepodobne pod dojmom víťazstva pošmykol jeden z členov výpravy Hadow a spolu so sebou do hĺbky 1400 metrov strhol ďalších troch svojich druhov. Ich telá boli neskôr nájdené na matterhornskom ľadovci. Horolezci sú pochovaní na cintoríne v Zermatte.
Prvolezcami boli:
Z prvovýstupu sa živí vrátili iba Taugwalderovci a Edward Whymper.
Ďalšie zaujímavé výstupy
náhľad|vľavo|Matterhorn z talianskej strany
Súčasnosť
náhľad|Matterhorn z [[Zermattu]] V súčasnosti je Matterhorn veľmi frekventovaným vrcholom, ktorý zdolávajú skúsenejší vysokohorskí turisti. Na výstup je nevyhnutná základná horolezecká výbava (lano, cepín, mačky, prilba...). Výstup sa odporúča iba pri dobrom počasí a predchádzajúcej aklimatizácii (napr. na niektorej z okolitých štvortisícoviek Penninských Álp: Dom, Monte Rosa, Weisshorn). Obvyklou výstupovou cestou je trasa prvolezcov z Zermattu na chatu Hörnli-hütte a na vrchol. Objektívne nebezpečenstvo pri výstupe predstavuje predovšetkým lámavá skala, padajúce kamene a množstvo nie vždy disciplinovaných sviatočných lezcov.
Spojené kráľovstvo
Spojené kráľovstvo, dlhý tvar Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, do roku 2000 po slovensky oficiálne v krátkom tvare nazývané Veľká Británia , je ostrovný štát v západnej Európe, ktorý sa rozprestiera na Britských ostrovoch a niekoľkých menších ostrovoch. Geograficky zahŕňa ostrov Veľká Británia a severovýchodnú časť ostrova Írsko, na ktorom hraničí s Írskou republikou. V rokoch 1801 – 1927 sa tento štát nazýval Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska, pretože jeho súčasťou bol aj celý ostrov Írsko.
Matterhorn
Súčasnosť
Matterhorn sa objavil vo viacerých umeleckých stvárneniach (napr. seriál Simpsonovci, obal platne Depeche Mode...)
Iné „Matterhorny“
Pomenovanie Matterhorn sa často pridáva k iným názvom vrcholov sveta, napr. Cnicht (Matterhorn Walesu), Innerdalstarnet (nórsky Matterhorn), Machhapuchhare (Matterhorn Nepálu), Shivling (Matterhorn Indie), Ama Dablam (Matterhorn Himalájí), Mount Aspiring na Novom Zélande (Matterhorn Juhu). V USA je Matterhorn Peak v kalifornskej Sierra Nevade a Matterhorn Peak v San Juan Mountains v Colorade. Mini Matterhorn je neoficiálne pomenovanie kúskov skál na Marse neďaleko sondy Mars Pathfinder.
Spojené kráľovstvo
Spojené kráľovstvo je ohraničené jednak hranicou s Írskom a jednak Atlantickým oceánom, resp. jeho lokálnymi časťami, teda Severným morom, Lamanšským prielivom, Keltským morom, prielivom svätého Juraja a Írskym morom. S kontinentálnou Európou je spojené Eurotunelom.
Etymológia a terminológia
V roku 43 nášho letopočtu sa pojmom Británia označovala rímska provincia, ktorá sa rozprestierala na území dnešného Anglicka a Walesu. V stredoveku sa pojmom „Británia“ označovala tiež menšia časť Francúzska, ktorá je dnes známa ako Bretónsko. Kvôli rozlíšeniu sa ostrov teda začal označovať ako Veľká Británia (pravdepodobne z franc. „Grande Bretagne“), zatiaľ čo Bretónsko bolo označované ako „Malá Británia“. Toto označenie sa však oficiálne nepoužívalo až do roku 1707, kedy došlo k spojeniu anglického a škótskeho kráľovstva do jedného celku nazvaného Kráľovstvo Veľkej Británie.
Zákony o únii z roku 1707 vytvorili právny základ pre zjednotenie Anglického a Škótskeho kráľovstva do jedného celku pod názvom Kráľovstvo Veľkej Británie. Na označenie tohto štátneho celku sa občas mylne používa aj pojem „Spojené kráľovstvo“. Zákony o únii z roku 1800, ktoré do platnosti vstúpili v roku 1801, zjednotili kráľovstvá Veľkej Británie a Írska do jedného štátneho celku zvaného Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska. V roku 1922 dvadsať šesť z tridsiatich dvoch oblastí Írska vystúpilo z únie a založilo Írsky slobodný štát (neskôr Írska republika) a tak je v roku 1927 v britskom parlamente schválený názov „Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska“.
Hoci je Spojené kráľovstvo suverénnou krajinou, Anglicko, Škótsko, Wales a Severné Írsko sa tiež často označujú ako krajiny. Pojem „Veľká Británia“ sa bežne vzťahuje na ostrov Veľkej Británie, alebo politicky na Anglicko, Škótsko a Wales. Vo voľnom ponímaní sa niekedy používa ako synonymum pre Spojené kráľovstvo ako celok. Slovo Anglicko sa občas nesprávne používa na označenie Spojeného kráľovstva ako celku, čo je chyba, ktorú robievajú najmä cudzinci.
V slovenčine sa (dodnes) často používajú namiesto názvu Spojené kráľovstvo názvy Veľká Británia alebo Británia, pričom ich používanie je nevhodné a v rozpore s § 18 ods. 7 zákona NR SR č. 215/1995 Z. z.
Geografia Spojeného kráľovstva
thumb|left|Topografická mapa Spojeného kráľovstva Spojené kráľovstvo zaujíma väčšinu rozlohy Britských ostrovov, skupiny ostrovov ležiacich severozápadne od pobrežia Európy. Okrem dvoch hlavných ostrovov, Veľkej Británie a Írska, je tu niekoľko menších ostrovov. Premenlivé, ale mierne podnebie Britských ostrovov je ovplyvňované Atlantickým oceánom. Západné pobrežie má vysoké zrážky vďaka vetrom vanúcim od oceánu, východné pobrežie je však suchšie. Najvyššia hora Spojeného kráľovstva je Ben Nevis.
Škótska vysočina sa vyznačuje divokou a veľkolepou prírodou. Sú tu najvyššie hory Spojeného kráľovstva a predĺžené jazerá nazývané Loch. Na západ od pobrežia Škótska ležia v Atlantickom oceáne dva reťazce ostrovov nazývané Hebridy. Smerom na juh sa krajina zvažuje do údolia mohutnej rieky Clyde. Táto oblasť, známa ako Stredoškótska nížina, je tvorená nízkymi zvlnenými pahorkatinami s kvalitnou poľnohospodárskou pôdou. Vyššie vrchoviny a močiare tvoria hranicu s Anglickom. Provincia Severné Írsko, ktorú delí od Škótska Írske more, má poľnohospodársku pôdu, hlboké zátoky a Lough Neagh – najväčšie jazero Britských ostrovov.
Severné Anglicko je rozdelené vápencovými a žulovými chrbtami horského pásma Pennin. Na severozápade sú hory a trblietavé jazerá. Wales je krajina zelených údolí, riek, trávnatých planín, poľnohospodárskych usadlostí v kopcovitom teréne a hôr. Väčšinu krajiny pokrývajú Kambrické pohoria, posiate malými jazerami a vodopádmi.
Veľkú časť stredného Anglicka tvorí zvlnená rovina, kým hranicu so Severným morom na východe predstavuje plochá nížina. Na husto osídlenom juhovýchode sa nad úrodnými oblasťami poľnohospodárskej pôdy týčia nízke pahorkatiny z kriedy nazývanej Downs. Na juhozápade krajiny sa rozprestierajú rozľahlé plochy močiarov pokryté vresmi. Vlny Atlantického oceánu narážajú na skaly juhozápadného polostrova.
Politika
Spojené kráľovstvo je konštitučná monarchia. Kráľ vykonáva prevažne reprezentatívnu úlohu. Hlavou štátu je od 8. septembra 2022 kráľ Karol III. Súčasný premiér (skratka: PM) vlády jeho veličenstva (čo je tradičný názov vlády) je Rishi Sunak.
Parlament je dvojkomorový, pozostáva z Hornej komory – House of Lords a Dolnej komory – House of Commons. House of Lords je komora zložená na dedičnom princípe, jej členmi sú lordi a šľachtici. House of Commons tvoria členovia parlamentu (MP's), ktorí sú volení v priamych voľbách. Vládu tvoria ministri, na čele je Prime Minister (predseda vlády). Predsedom vlády je od októbra 2022 Rishi Sunak. Súčasný volebný systém dáva priestor pre dve veľké strany – Konzervatívnu a Labouristickú.
Tiszaeszlár
Tiszaeszlár je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Tiszavasvári.
Spojené kráľovstvo
Politika
Pozri aj: Zoznam predsedov vlády Veľkej Británie a Spojeného kráľovstva
Tiszaeszlár
Má rozlohu 5460 ha a žije tu 2817 obyvateľov (2007).
Amoralizmus
Amoralizmus je odmietanie akejkoľvek morálky, vedomé odmietanie zákonov mravnosti, snaha stáť „mimo dobra a zla.“ (Nietzsche).
Spojené kráľovstvo
Spoločenstvo národov
Spojené kráľovstvo je významným členom Spoločenstva národov (v rokoch 1931 až 1947 Britské spoločenstvo národov), čo je voľné združenie Spojeného kráľovstva a jeho bývalých domínií a kolónií. Medzi jeho 53 členskými štátmi sú okrem iného Austrália, Bangladéš, India, Jamajka, Kanada, Malajzia, Nový Zéland, Pakistan a Singapur. Celkovo 15 členských štátov Commonwealthu, okrem iného Austrália, Kanada a Nový Zéland, má so Spojeným kráľovstvom spoločnú hlavu štátu, kráľa Karola III.
Dejiny
Hoci Spojené kráľovstvo bolo v 18. a 19. storočí najsilnejšou svetovou veľmocou, vývoj v 20. storočí – obe svetové vojny a predovšetkým potom rozpad koloniálnej ríše – jeho vplyv značne oslabil. Napriek tomu je stálym členom Bezpečnostnej rady OSN, jadrovou veľmocou a aj členom skupiny G8. Spojené kráľovstvo je jednou z najväčších ekonomík sveta so značnými výdavkami na obranu. Tým je naďalej dôležitou politickou, ekonomickou i vojenskou silou vo svetovom meradle. Spojené kráľovstvo je jedným zo zakladajúcich členov NATO a členom Rady Európy. Do roku 2020 bolo aj členom EÚ, ale v referende 23. júna 2016 sa tesná väčšina voličov vyslovila za ukončenie členstva Spojeného kráľovstva v Európskej únii, ktoré nastalo začiatkom roka 2020.
Po úmrtí Alžbety II. sa kráľom Spojeného kráľovstva stal Karol III.
Administratívne členenie
Spojené kráľovstvo je parlamentnou monarchiou zloženou zo štyroch krajín: Anglicko, Škótsko, Wales a Severné Írsko, ktoré je niekedy považované za provinciu alebo región, nie za krajinu. Pod suverenitu Spojeného kráľovstva patrí tiež jeho 14 zámorských území, ktoré sú zvyškami bývalého Britského impéria. Ako britské korunné závislé územia sú vedené ostrov Man a Normanské ostrovy, ktoré sú priamym vlastníctvom britskej koruny. Nie sú teda súčasťou Spojeného kráľovstva, ale sú s ním spojené federáciou známou ako Britské ostrovy.
London Buses
London Buses je spoločnosť podriadená spoločnosti Transport for London, ktorej náplňou je prevádzkovanie a koordinovanie autobusovej dopravy v oblasti Veľkého Londýna. Samotné autobusové linky prevádzkujú súkromné spoločnosti v rámci schémy „Public-Private Partneship“ (PPP).
Autobusová sieť v Londýne je jednou z najrozsiahlejších na svete. Viac než 6 800 autobusov zabezpečuje pravidelné spojenie na viac ako 700 linkách. Ročne prepravia vyše 1,5 miliardy cestujúcich.
Prehľad činnosti
London Buses je zodpovedná za plánovanie trás autobusových liniek, špecifikáciu štandardov a za monitorovanie kvality poskytovanej služby. Samotnú prepravu na jednotlivých linkách zabezpečujú súkromní prepravcovia, na základe zmluvy so spoločnosťou London Buses. Iba jeden z prepravcov (East Thames Buses) je vlastnený spoločnosťou Transport for London a je riadený "na dĺžku ruky" (tzv. „arm’s length principle“) v snahe zabrániť možnému konfliktu záujmov. Transport for London a London Buses sú taktiež zodpovední za správu autobusových staníc a zástavok. Taktiež poskytujú cestujúcim informácie vo forme grafikonov a máp.
Právna identita
London Buses je obchodný názov spoločnosti London Bus Services Limited (LBSL), ktorá je plne vlastnená spoločnosťou Transport for London. East Thames Buses je obchodný názov ďalšej spoločnosti plne vlastnenej Transport for London, pomerne zmätočne nazvanej London Buses Limited (LBL).
Predchádzajúca inkarnácia London Buses Limited, bola spoločnosť podriadená spoločnosti London Regional Transport – predchodcovi Transport for London. London Regional Transport fungoval v rokoch 1984–2000. Spoločnosť spravovala desať divízii, ktoré zabezpečovali prevádzku autobusovej siete.
Tieto divízie boli v rokoch 1994 a 1995 odpredané súkromným spoločnostiam. London Buses Limited odvtedy nevykonávala žiadnu činnosť, až do vzniku Transport for London a zaradenia East Thames Buses do jej vlastníctva.
Prepravcovia
V súčasnosti má spoločnosť London Buses uzavreté kontrakty s týmito prepravcami:
Podvlk
Podvlk je dedina na Poľskej Orave, ktorá je súčasťou gminy Jabłonka. Administratívne spadá pod Powiat nowotarski a Malopoľské vojvodstvo a v roku 2003 tu žilo 2396 obyvateľov.
História
Podvlk do konca prvej svetovej vojny patril Rakúsko-Uhorsku. Do roku 1923 prechodne patril Česko-Slovensku, následne však pripadol Poľsku. V rokoch 1939 až 1945 po rozpade Poľska obec pripadla Slovenskej republike, no po druhej svetovej vojne prešla opätovne pod správu Poľska - bola anektovaná, pretože tunajšie obyvateľstvo vyjadrilo vôľu zostať žiť v Česko-Slovensku.
Tiszakanyár
Tiszakanyár je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Kisvárdai.
NGC 6424
NGC 6424 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 5. augusta 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Gourvillette
Gourvillette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Takt (hudba)
Takt v hudbe udáva striedanie prízvučných a neprízvučných nôt, čiže rytmus skladby.
Takt skladby je určený na začiatku skladby (za kľúčom a predznamenaním) dvoma číslami. Horné číslo udáva počet dôb v takte, spodné číslo udáva na ktorú notu budeme počítať jednu dobu. Obyčajne to býva štvrťová alebo osminová nota, menej často aj polová. Jednotlivé takty od seba oddeľujeme zvislou taktovou čiarou.
Napríklad v troj štvrťovom takte môžu byť tri štvrťové noty. Štvrťové noty môžeme nahradiť aj inými notami či pauzami tak, aby ich celkové trvanie zodpovedalo trom štvťovým notám.
Súbor:3-4.png
2. liga hádzanárok 2014/15
Tabuľka
Zdroj: SZH
Takt (hudba)
Jednoduché takty
Jednoduché takty sú dvojdobé, alebo trojdobé, ktoré majú jednu prízvučnú a jednu resp. dve neprízvučné doby. Používajú sa hlavne dvojštvrťové, trojštvťové, dvojosminové a trojosminové takty.
Zložené takty
Zložené takty vznikajú spojením dvoch, alebo viacerých jednoduchých taktov. Takéto takty majú hlavný prízvuk na prvej note a jeden alebo viac vedľajších prízvukov. Napríklad spojením dvoch dvojštvrťových taktov dostaneme často používaný štvorštvrťový takt:
Súbor:4-4.png
Štvorštvrťový takt sa často označuje namiesto číslic písmenom „C“: 14px
Ďalším často používaným taktom je šesťosminový takt, ktorý je zložený z dvoch trojosminových taktov (prípadne môže byť zložený aj z troch dvojosminových taktov).
Súbor:6-8.png
Štvorštvrťový aj šesťosminový takt sú príkladmi pravidelne zložených taktov, pretože boli vytvorené z dvoch rovnakých jednoduchých taktov. Niekedy sa však v hudbe môžu vyskytovať aj nepravidelne zložené takty, napr. päťosminový (zložený z jedného dvojosminového a jedného trojosminového taktu).
Predtaktie
Predtaktie je neúplný takt, ktorý sa môže nachádzať na začiatku skladby. Zvyšné noty taktu sa obyčajne nachádzajú na konci skladby (alebo nejakej jej ucelenej časti).
Molekula
Predstavu o molekulách ako o najmenších časticiach zlúčenín (vrátane jednoduchých látok) schopných samostatnej existencie zaviedol Amedeo Avogadro. Hoci je molekula Avogadrovým zákonom bezpečne definovaná len pre plynné skupenstvo, začal sa tento pojem používať aj pre látky v ostatných skupenstvách.
Royer (Saône-et-Loire)
Royer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Halifax
Halifax môže byť
Carlos Tévez
Carlos Alberto Tévez (* Carlos Alberto Martínez, 5. február 1984, Ciudadela) je argentínsky futbalista, známy z pôsobenia v kluboch Boca Juniors, Corinthians a neskôr v anglických kluboch West Ham United, Manchester United a Manchester City. V súčasnosti hrá za Juventus FC, kde prestúpil v roku 2013. .
V rokoch 2003, 2004 a 2005 sa stal Juhoamerickým futbalistom roka a spolu s Lionelom Messim býva často označovaný ako "Nový Maradona".
Tiszakerecseny
Tiszakerecseny je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Vásárosnaményi.
Má rozlohu 2387 ha a žije tu 929 obyvateľov (2007).
Amplitúda
Amplitúda je maximálna výchylka alebo maximálna hodnota nejakej periodicky sa meniacej veličiny.
Emil Hirschfeld
Emil Hirschfeld (* 31. júl 1903, Gdansk, Poľsko – † 23. február 1968, Berlín, Nemecko) bol nemecký atlét, ktorý bol dvakrát držiteľom svetového rekordu vo vrhu guľou (6. máj 1928 – 29. jún 1928 a 26. august 1928 – 27. august 1932) a ktorý získal na Letných olympijských hrách 1928 v Amsterdame bronzovú medailu vo vrhu guľou (15,72-14,98-15,52-15,63-14,78-15,01). Meral 1,84 m a jeho pretekárska váha bola 88 kg. Zúčastnil sa i na Letných olympijských hrách 1932 v Los Angeles, na medailovej priečke sa neumiestnil. Vo vrhu guľou bol štvrtý a vo vrhu oštepom trinásty.
Po druhej svetovej vojne pracoval ako tréner.
Clarke
Clarke môže byť:
Barbezieux-Saint-Hilaire (kantón)
Barbezieux-Saint-Hilaire je francúzsky kantón v obvode Cognac v departemente Charente v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 17 obcí.
František Škroup
František Jan Škroup (* 3. jún 1801, Osice, Česko – † 7. február 1862, Rotterdam, Holandsko) bol český hudobník, dirigent a hudobný skladateľ.
Život
Narodil sa v rodine osického kantora a skladateľa Dominika Josefa Škroupa ako piate dieťa. Prvé zoznámenie s hudbou dostal u svojho otca a od svojich 8 rokov už verejne vystupoval s hrou na flautu. Už v rokoch 18121813 bol vokalistom v pražskej Lorete a Týnskom chráme. V rokoch 1814 až 1819 študoval na gymnáziu v Hradci Králové. Následne sa odobral do Prahy, kde absolvoval dva roky štúdia filozofie a v roku 1822 začal študovať na pražskej univerzite právo. Aby si na svoje štúdium zarobil, vyučoval hudbu a spev a vypomáhal v zbore Stavovského divadla. Štúdia však nedokončil. V Prahe sa stýkal s už dnes zabudnutým skladateľom Janom Aloisom Jelenom.
Čoskoro sa do popredia jeho záujmu dostalo ochotnícke divadlo a spolu s inými vlastencami založil v roku 1823 prvú českú opernú družinu, ktorá si vzala za úlohu prevádzkovať v Prahe predstavenia českých opier.
23. decembra 1823 bola v Stavovskom divadle hraná po čsky vtedy obľúbená opera rakúskeho skladateľa Josefa Weigla Rodina švejcarská, ktorú do češtiny preložil básnik a poslucháč filozofie Simeon Karel Macháček. Opera bola vykonaná ochotníkmi, ale jej úspech (aj finančný) prispel k tomu, že od tej doby bolo Stavovské divadlo otvorené aj pre ďalšie české predstavenia. Úspech tejto a ďalších opier spievaných v češtine bol pre neho podnetom na skomponovanie prvej českej opery Dráteník na libreto J. K. Chmelenského. Opera bola prvýkrát vykonaná s veľkým úspechom v Stavovskom divadle 2. februára 1826. Povzbudený jej úspechom začal komponovať ďalšie opery na Chmelenského české texty – Oldřich a Božena, Libušin sňatek. Tieto opery však už nedosiahli takého úspechu.
V roku 1827 bol menovaný druhým kapelníkom Stavovského divadla, v roku 1837 sa potom stal jeho prvým kapelníkom. Tým bol potom po dobu 20 rokov. Nesmrteľnosť mu zaistila hudba na fraške Josefa Kajetána Tyla Fidlovačka aneb Žádný hněv a žádná rvačka, v ktorej pri premiére konanej 21. decembra 1834 prvýkrát zaznela pieseň slepého žobráka Mareša Kde domov můj?, ktorá sa neskôr stala českou národnou hymnou.
Bol výborným dirigentom a za svojho pôsobenia v Stavovskom divadle nacvičili mnoho klasických opier, skladal rad predohier a scénických hudieb k niektorým hrám a fraškám. Získal si tiež zásluhy ako skladateľ českých piesní a zborov. V rokoch 18361845 pôsobil ako organista synagógy v Dušní ulici (Praha).
V roku 1857 bol po 30 rokoch pôsobenia v Stavovskom divadle prepustený a daný do penzie pre neúspech svojich opier a pre nezhody s vtedajším riaditeľom divadla Stõgrom. Otvoril si spevácku školu, kde v rokoch 18571859 vyučoval. Jeden rok bol aj riaditeľom Žofínskej akadémie. V roku 1860 prijal miesto kapelníka u nemeckej opery v meste Rotterdam. Po necelých dvoch rokoch tu 7. februára 1862 zomrel a je pochovaný na rotterdamskom protestantskom cintoríne.
Jeho prvou manželkou bola speváčka Vilemína Škroupová, rodená Koudelková, s ktorou mal dve dcéry. Jeho druhá žena, Karolina Kleinwächterová, bola dcérou bankára a riaditeľa Pražskej paroplavebnej a plachtovejé spoločnosti Karla Kleinwächtera a vnučkou podnikateľov Karla Antona Ballabena, oi. Majiteľa usadlosti Balabenka. Zo siedmich detí vynikol syn Alfréd, neskoršieho skladateľa a dirigenta.