cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gordon Cooper
Po letoch
Na Floride založil Gordon Cooper Associated. V roku 1978 sa stal viceprezidentom výskumu a vývoja spoločnosti WED Enterprisec v Glendale v Kalifornii. Zamestnanie za svoj život zmenil viac ako 20 krát. Rozviedol sa a krátko potom sa oženil so Suzan Taylorovou, s ktorou mal ešte dve dcéry. Zaujímal sa tiež o paranormálne javy. Tvrdil, že od začiatku päťdesiatych rokov, keď pôsobil ako pilot v Nemecku, videl záhadné lietajúce objekty. Ďalšie podivné zelenkasté objekty s červenou žiarou uvidel 16. mája 1963 počas 15. obletu Zeme v kozmickej lodi Faith 7. Jav zaregistrovala aj pozemná sledovacia stanica Muchea pri Perthe v Austrálii. Hoci odborníci dospeli k záveru, že to bola polárna žiara, Cooper bol presvedčený, že videl UFO. Odvtedy bol tento astronaut veľkým zástancom UFO. V novembri 1978, kedy sa o tejto problematike diskutovalo na pôde OSN, tam poslal list, v ktorom tvrdil, že hviezdolety s cudzími návštevníkmi, ktorí sú technicky oveľa vyspelejší ako my, navštevujú Zem. Neskôr to ešte viackrát zopakoval, až sa začali jeho svedectvom oháňať pravoverní ufológovia. Tvrdil tiež, že NASA škrtá v záznamoch rozhovorov medzi riadiacim strediskom a astronautmi zmienky o UFO a iných neznámych objektoch. V roku 2000 vyšla jeho autobiografia Leap of Faith: An Astronaut’s Journey Into the Unknown (Zlom dôvery: Astronautova cesta do neznáma), kde tejto otázke venuje celú jednu kapitolu. Kritizuje zvyk amerických vládnych miest všetko utajiť. Vláda sa podľa neho pokúša utajiť všetky informácie o UFO už od štyridsiatych rokov. Zástancovia existencie UFO Coopera obľubovali, pretože v ňom našli niekoho, kto patril k NASA a navyše sám letel do vesmíru. Gordon Cooper zomrel 4. októbra 2004 vo veku 77 rokov vo svojom dome vo Venture v Kalifornii po zlyhaní srdca.
Montigny-en-Gohelle (kantón)
Montigny-en-Gohelle je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvoria ho dve obce.
Hořín
Hořín je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 772 obyvateľov, z toho 385 mužov a 387 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,1 roka, ženy 41,7 roka).
Mediar svetlochrbtý
Je jediným žijúcim zástupcom podčeľade mediarorodé (Mellivorinae) a rodu mediar/medojed (Mellivora).
Výskyt
Žije skoro v celej nepúštnej Afrike, najmä na juhu a západe kontinentu, ďalej v západnej Ázii (Arabský polostrov, Izrael, Irak, Irán, Pakistan), v strednej Ázii a v južnej Ázii (India, Nepál).
Jonas Salk
Jonas Salk Edward (* 28. október 1914, New York, New York, USA – † 23. jún 1995, La Jolla, Kalifornia) bol americký lekár, výskumník a virológ, vynálezca vakcíny proti detskej obrne. Tento vynález si nedal patentovať a umožnil jej voľné šírenie. Odhaduje sa, že tým prišiel asi o 7 miliárd dolárov..
Životopis
Jonas pochádzal z prostredia židovskej prisťahovaleckej komunity. Jeho rodičia nedostali formálne vzdelanie. Už na strednej škole pre mimoriadne nadané deti (Townsend Harris High School) bol známy ako perfekcionista. Škola poskytovala príležitosť pre nadané deti prisťahovalcov, ktoré sa následne mohli dostať na súkromné vysoké školy. V roku 1934 získal titul bakalár na City College of New York. Na naliehanie svojej matky odložil ambície stať sa právnikom a pripravoval sa na štúdium medicíny. Po absolvovaní lekárskej fakulty pôsobil v nemocnici Mount Sinai v New Yorku.
Vynález vakcíny
Do zavedenia očkovania, bola detská obrna považovaná za jeden z najdesivejších problémov zdravotníctva. V Spojených štátoch sa pravidelne opakovali epidémie obrny. V roku 1952 zaznamenali takmer 58000 prípadov, pričom si vyžiadala celkovo 3145 životov a 21269 si odnieslo mierne a vážnejšie následky vo forme ochrnutia. Jednou z najznámejších osobností postihnutých obrnou bol americký prezident Franklin Delano Roosevelt.
V roku 1954 sa Salk ujal projektu financovaného Národnou nadáciou pre detskú obrnu, ktorého cieľom bolo určiť počet typov detskej obrny. Dr. Salk tu videl príležitosť na rozšírenie projektu a vynájdenie vakcíny. Rozsiahly projekt so zapojením množstva dobrovoľníkov slávil úspech 12. apríla 1955, kedy bola zverejnená správa o vynáleze vakcíny. Jediným zámerom Dr. Salka bolo vyvinúť bezpečnú a účinnú vakcínu tak rýchlo, ako to len je možné a bez záujmu o osobný zisk. Na otázku, kto vlastní patent k vakcíne, odpovedal: "Neexistuje žiadny patent; mohli by ste patentovať slnko?"
Saint-Martin-l’Hortier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pléneuf-Val-André (obec)
Pléneuf-Val-André je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Russell
Peter Russell (* 7. máj 1946) je britský fyzik, psychológ a futurológ.
Vzdelanie
Študoval matematiku a teoretickú fyziku. Získal tituly z teoretickej fyziky, psychológie a počítačovej vedy na University of Cambridge v Cambridge. Žije v Sausalito v Kalifornii v USA.
Futurologické aktivity
Zaoberá sa problémami vedenia a budúcej evolúcie ľudstva. Pôsobí v Institute of Noetic Sciences, The World Business Academy a v The Findhorn Foundation. Pracuje pre firmu Global Brain, Inc. so sídlom v Palo Alto v Kalifornii.
Metamerizmus
thumb|Dva plechy potiahnuté "rovnakými" farbami pri dennom svetle D65 (vľavo); pod zdrojom A (v strede) - horná polovica sa javí červenšia, a pod svetlom TL84 (vpravo) - dolná polovica sa javí tmavšia Metamerizmus (iné názvy: metaméria, metamera) je jav, ktorý súvisí s integrálnym vnímaním farebných podnetov. Keďže náš zrak, tak isto ako bežné kolorimetre, vníma svetlo ako celistvú zložku (svetlo zložené z viacerých vlnových dĺžok), nie je schopný zistiť reálne farebné spektrum, ale iba výsledok pôsobenia zloženého spektra na jednotlivé svetlocitlivé bunky oka. Sú preto prípady, keď získame zhodné podnety, ktoré vydávajú rôzličné zdroje, pričom nevieme rozlíšiť rozličné farebné spektrá, lebo ich celistvé pôsobenie vyvoláva zhodnú retinálnu reakciu.
Tak isto sa môžu správať aj kolorimetre, ktoré vyhodnocujú farebné súradnice. Dôsledok tohto javu je to, že viac spektrálnych distribúcií sa môže javiť ako farebne zhodných, pričom to tak vo skutočnosti nie je.
Dôsledy
Vnímanie farieb zrakom je dané farbou telesa a jeho osvetlením. Farba telesa vzniká optickými vlastnosťami jeho povrchu - časť zloženého svetla jednotlivých vlnových dĺžok sa odrazí, časť sa pohltí. Podobne aj svetlo osvetľujúce teleso sa skladá z rôznych vlnových dĺžok, ktoré sú dané spektrom farieb zdroja svetla s spektrom farieb už raz odrazeného svetla (od stien, tienidla lampy, prostredia). Ľudské oko (aj kolorimetre) preto môžu pri jednom druhu osvetlenia vyhodnotiť dva rôzne farebné objekty ako farebne absolútne zhodné, ale pri inom druhu osvetlenia sa javia ako farebne podstatne rozdielne.
Prakticky sa s týmto javom môžeme stretnúť pri osvetlení prirodzeným a umelým svetlom. Napr. automobil s nastriekanou časťou karosérie sa pri prirodzenom svetle javí ako farebne nemenný, no pri umelom osvetlení majú nastriekané časti úplne iný odtieň. Podobne farebne zladené časti oblečenia v predajni sa na vonkajšom osvetlení javia ako farebne úplne odlišné.
Aquileia
Aquileia (fur. Aquilee, Aquilea), je mesto v severnom Taliansku s bohatou históriou. Nachádza sa v kraji Furlansko (tal. Friuli, fur. Friûl) v provincii Udine, južne od mesta Udine.
Antické pamiatky a patriarchálna bazilika boli v roku 1998 zapísané do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. Okrem pamiatok je Aquileia známa ako vínny región, keďže sa tu dorábajú jedny z najkvalitnejších červených vín na svete.
Rímska doba
Pôvodne tu bola keltsko – venétska osada menom Akilis, ktorú založil keltský kmeň Karnov z Álp, no žili tu hlavne pôvodní italickí Veneti a asi aj Ilýri. V 2. storočí pred Kr. oblasť ovládli Rimania. Rímski konzuli Publius Cornelius Scipio Nasica, Gaius Flaminius a Lucius Manlius Acidinus boli spolu s 3000 rímskymi kolonistami v roku 181 pred Kr. rímskym senátom vyslaní založiť mesto Aquileia. Neskôr sa k nim pripojili ďalšie početné rodiny vojenských veteránov a Aquileiu i celý kraj Venetia tak kolonizovali Rimania. V roku 89 pred Kr. mesto získalo štatút municípia a všetci obyvatelia mesta získali rímske občianstvo. Vzostup Aquileie však začal na prelome letopočtov, za prvého cisára Augusta, ktorý mesto povýšil na hlavné mesto (caput) kraja Venetia et Histria (Venecia a Histria). Za Augustovho obdobia tu boli postavené luxusné vily a rozmach mesta nasledoval aj v neskorších obdobiach.
V 3. stor., za cisára Septimia Severa, tu bolo postavené veľkolepé fórum s chrámom, verejnou bazilikou, stoami a inými administratívnymi budovami. Aquileia bola veľmi známa aj vďaka svojmu riečnemu prístavu, ktorého ruiny sa zachovali dodnes. Tento prístav veľkolepo prestaval cisár Claudius. Práve vďaka prístavu mesto bohatlo, boli udržiavané kontakty s rôznymi ďalekými oblasťami ríše, hlavne s Afrikou a Sýriou. Väčší, námorný prístav, malo mesto na neďalekom ostrove Gradus, (dnes Grado, turistická oblasť). V jeho okolí vzniklo mesto, kde v neskorej antike vznikli až tri kresťanské baziliky, z ktorých sa dve zachovali dodnes. V neskororímskom období bola v Grade vybudovaná vojenská pevnosť s posádkou, ktorú tu umiestnil už cisár Diocletianus. Z ďalších historických miest sa v Aquilei zachoval cintorín (sepolcretum), naopak, z kúpeľov a hipodrómu sa nezachovalo takmer nič. V blízkosti mesta viedla cesta Via Iulia Augusta, v trase ktorej dnes vedie hlavná moderná cesta. Pre obyčajných obyvateľov boli postavené bytové viacposchodové domy (insulae) a v meste nechýbal akvadukt a kanalizácia.
Aquileia patrila medzi najväčšie mestá v ríši a v čase najväčšieho rozkvetu sa mohla rovnať Rímu, Antiochii či Alexandrii. V 4. storočí tu bola na podnet cisára Konštantína a aquileiského biskupa Theodora postavená veľká kresťanská bazilika. Nasledujúci biskupi Fortunacián a Chromatius dali koncom 4. stor. baziliku zväčšiť a vzniklo dodnes dochované externé oktogonálne baptistérium. Vznikol tak ranokresťanský komplex, ktorý pozostával z dvoch veľkých bazilík a biskupského paláca. Bazilika bola poškodená počas vpádu Hunov, no jej mozaiky, najväčšie ranokresťanské v Európe, sa zachovali do súčasnosti.
V Aquilei sa končila slávna jantárová cesta, ktorá sa tiahla od Severného mora cez Carnuntum až sem. Odtiaľto sa jantár vyvážal do rôznych končín ríše. V meste boli aj sklárske fabriky a od 3. stor. aj mincovňa. Vychýrené bolo aj miestne víno a okolo mesta sa pestovalo veľa viniča. Najväčší rozmach mesta bol v 4. stor., kedy tu žilo okolo 300 000 obyvateľov.
Prvýkrát sa Aquileia stala predmetom bojov v roku 69, keď ju ovládol cisár Vespasianus, ktorý bojoval s cisárom Vitelliom o vládu v impériu. Veľké ohrozenie mesta nastalo v roku 167, keď sa blížili zadunajskí Markomani a Kvádi, ktorí prelomili panónsky Limes Romanus (územie dnešného Slovenska). Cisár Marcus Aurelius ich však v spomínanom roku v bitke pri Aquilei porazil a zatlačil za hranice ríše. V nasledujúcom storočí proti mestu vytiahol proticisár Maximinus Thrax, ktorý chcel mesto dobyť, no vyhladovaní vojaci cisára zabili. Mesto aj prístav boli obohnané hradbami a ich obrane velili generáli Crispinus a Menophilon.
V roku 361 cisár Iulianus Apostata mesto počas občianskej vojny obľahol a dal zmeniť tok rieky Natisa, čím porušil mestský prístav. V roku 381 sa tu uskutočnila cirkevná synoda, kde sa diskutovalo proti arianskej forme kresťanstva. Tejto synode predsedal milánsky biskup sv. Ambrosius, hlava vtedajšej cirkvi a najvplyvnejší muž po cisárovi Theodosiovi I.
Neskôr sídlil v Aquilei uzurpátor Eugenius, ktorý v 4. storočí uzurpoval moc cisárovi Valentinianovi II. Valentiniana zabil veliteľ rímskych vojsk Frank Arbogastes a na trón dosadil Eugenia. Ich vládu ukončila porážka východným cisárom Theodosiom pri Aquilei. Mesto dvakrát obliehal aj vizigótsky kráľ Alarich I., ktorý neskôr dobyl Rím. V polovici 5. storočia Huni pod vedením Atilu po bitke na Katalaunských poliach vytiahli proti Itálii a vyplienili celý jej sever. V roku 452 po trojmesačnom neúspešnom obliehaní náhodnou strelou prelomili časť hradieb a zničili mnohé budovy mesta. Vypálili a ťažko poškodili veľký kresťanský komplex, fórum, hipodróm aj kúpele. Časť obyvateľstva utiekla na lagúny, kde vznikli osady, neskôr spojené v mesto Benátky. Mnohé stavby po odchode nájazdníkov opravili a život mesta sa z veľkej časti obnovil. Rozpad ríše a časté nájazdy znamenali postupný úpadok kedysi prosperujúceho mesta, ktoré v 6. stor. ovládali Ostrogóti, Východorímska ríša (Byzancia) a napokon Longobardi. Odchod pro-byzantského aquileiského patriarchu Paulinusa do Grada znamenal zánik mesta. Neudržiavaný prístav bol zanesený bahnom, čím sa stal nepoužiteľný, rovnako schátralo rímske fórum.
Dejiny Aquileiského patriarchátu
V roku 787 Itáliu aj s Aquileiou ovládli Frankovia pod vedením Karola Veľkého. Nasledovalo obdobie Maxentia, Popponeho a Marquarda, návrat patriarchov z Cividale do Aquileie a oživenie mesta. Aquileiský patriarchát patril medzi najdôležitejšie patriarcháty v Európe a mal veľký vplyv, pričom vysielal misionárov aj na Veľkú Moravu. Aquileiský patriarchát kontroloval územie kraja Friuli a miestna románska nobilita, spoločne s patriarchom, riadili chod štátu. V 15. storočí ovládli Friuli Benátčania a sídlo Aquileiského patriarchu bolo prenesené do Benátok, pričom pápež zrušil patriarchát v Grade, ktoré tiež patrilo Benátkam. Patriarchát bol definitívne zrušený v roku 1751, po sporoch medzi Benátčanmi a Rakušanmi o územné nároky na Friuli. Boli vytvorené dva patriarcháty, jeden so sídlom v Udine, druhý v meste Gorizia.
Pamiatky
Hoci v rímskej dobe zažilo mesto svoj najväčší rozmach a bolo veľkým mestom, dnes je Aquileia iba malým mestečkom. Dejiny Aquilei sú veľmi pestré a mnohé pamiatky sa aspoň čiastočne zachovali dodnes. Jednou z najvýznamnejších je bazilika, ktorá patrí medzi najväčšie v Taliansku. Z rímskej doby tu stoja zrúcaniny rímskeho fóra, mauzóleum, ruiny riečneho prístavu, rímske pohrebisko a najviac známe sú ranokresťanské mozaiky v interiéri baziliky z 3. stor., pochádzajúce z prvého komplexu. Z ranokresťanskej doby je významné dodnes stojace baptistérium pred budovou baziliky, ktorej fasáda pochádza z prestavby prvého komplexu zo 4. stor. Okrem toho sú tu ďalšie mozaiky z oratórií a rímskych domov vedľa baziliky a oproti nej, a ďalej ranokresťanské mozaiky v Ranokresťanskom múzeu (Museo Paleocristiano), kde stála ďalšia bazilika zo 4. stor. V meste je archeologické múzeum, kde sú rímske sochy, mozaiky z rímskych kúpeľov a veľká zbierka rímskych prsteňových gem, mincí a rímskych sklených nádob.
Vína
V okolí mesta sa produkuje víno, ktoré sa radí pod tzv. vínnu oblasť Aquileia. Z tejto oblasti, ktorá je známa hlavne pre svoje červené vína, pochádza autochtónne (DOC) červené víno Refosco. Vínna oblasť Aquileia patrí medzi oblasti, kde sa produkuje jedno z najkvalitnejších vín na svete. História vína je tu veľmi stará, pričom najväčšiemu rozmachu napomohli Rimania. Historik Hérodianos popisoval Aquileiu ako vychýrenú vínnu oblasť už v 3. stor. Víno Refosco bolo známe už v rímskej dobe.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Gbeľany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Gbeľany v okrese Žilina.
Arzl im Pitztal
Arzl im Pitztal je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Imst.
Žije tu 2 941 obyvateľov (1.1.2010).
Anders Wijkman
Vzdelanie
Vyštudoval ekonómiu a politické vedy na Štokholmskej univerzite. Zaoberá environmentálnymi problémami.
Politik
V rokoch 1971 až 1978 bol poslancom švédskeho parlamentu Riksdagu. V rokoch 1999 až 2009 bol poslancom Európskeho parlamentu.
Prezident Rímskeho klubu
Je členom Rímskeho klubu. Od roku 2007 vykonával funkciu viceprezidenta Rímskeho klubu. Od novembra 2012 vykonáva funkciu jedného z dvoch prezidentov Rímskeho klubu. Do tejto funkcie bol zvolený valným zhromaždením Rímskeho klubu, ktoré sa konalo v rumunskej Bukurešti. Spolu so švédskym environmentalistom Johanom Rockströmom je spoluautorom poslednej správy pre Rímsky klub Bankrupting Nature. Denying Our Planetary Boundaries. A Report to the Club of Rome (Bankrotovanie prírody - Popieranie našich planetárnych hraníc - Správa pre Rímsky klub), ktorá bola publikovaná v novembri 2012.
Dielo
Je autorom alebo spoluautorom nasledovných kníh:
Herefordshire
Herefordshire je jednostupňový celok (ako taký formálne aj gróftsvo), ceremoniálne grófstvo a tradičné grófstvo v Anglicku.
Dionýz Štúr
Dionýz Štúr (* 2. apríl 1827, Beckov – † 9. október 1893, Viedeň) bol slovenský geológ a paleontológ, riaditeľ Ríšskeho geologického ústavu vo Viedni. Zaoberal sa geologickým mapovaním a fytopaleontológiou Rakúska, Čiech, Moravy a Slovenska.
Mladosť
Narodil sa v Beckove v učiteľskej rodine Jozefa Štúra a Jany (Johanky) rodenej Riznerovej. Pokrstený bol ako Dionysus Rudolphus Josephus. Jeho otec Jozef pochádzal z trenčianskej rodiny Štúrovcov, bol synom Jána Štúra. Dionýzov otec Jozef Štúr bol bratranec Samuela Štúra, Dionýz a Ľudovít Štúr boli teda bratranci v druhom stupni príbuzenstva. Dionýz mal viacerých starších súrodencov: Ľudovít Jozef (zomrel v novorodeneckom veku), Karolína (zomrela bezdetná v roku 1848), Karol (zomrel v novorodeneckom veku).
Na strednú školu chodil v Modre, kam sa v 12 rokoch presťahoval s rodičmi a sestrou. Študoval aj na evanjelickom lýceu v Bratislave. V roku 1844 začal navštevovať viedenskú polytechniku, kde študoval matematiku, fyziku a chémiu. Neskôr, ovplyvnený prof. Viliamom Haidingerom sa začal zaujímať o prírodné vedy.
Montreuil (kantón)
Montreuil je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 17 obcí.
Dionýz Štúr
Odborná činnosť
V roku 1846 nastúpil do múzea Dvornej komory pre mincovníctvo a baníctvo. V roku 1847 získal na základe svojej predošlej vedeckej činnosti štipendium a začal študovať na Banskej akadémii v Štiavnici. V tomto období uverejnil svoju prvú vedeckú prácu o geológii okolia Bratislavy a Modry. Po absolvovaní akadémie sa vrátil naspäť do Viedne.
V roku 1849 bol založený Ríšsky geologický ústav, kde nastúpil v roku 1850. Hlavnou úlohou ústavu bolo prehľadné geologické mapovanie celej monarchie, na čom sa takmer 20 rokov podieľal aj Dionýz Štúr. Neskôr obrátil svoju pozornosť hlavne na fytopaleontológiu, v rámci ktorej dosiahol vysokú odbornosť najmä ako systematik a morfológ. V roku 1877 sa stal Štúr zástupcom riaditeľa Ríšskeho geologického ústavu. Po ôsmich rokoch, v 1885 sa stal i jeho riaditeľom. Túto funkciu zastával až do roku 1892. Publikoval okolo 300 vedeckých prác. Presadzoval teóriu o premenlivosti druhov, i pred vydaním Darwinovho diela. Viedol korešpondenciu s viacerými významnými vedcami svojej doby, ako bol Murchison, Lyell, Darwin, či Purkyňe alebo Palacký. Zaujímal sa o problémy Slovákov, bol signatárom Memoranda slovenského národa, podieľal sa na zakladaní Matice Slovenskej i gymnázií. Publikoval na Slovensku, odborné práce najmä vo Viedni. Písal aj pod pseudonymami Diviš Štúr a Škorpion.
Dionýz Štúr ako prvý rozpoznal geologickú pozíciu karpatských melafýrov. Do stratigrafie Karpát zaviedol dodnes používané termíny ako karpatský keuper, lunzské či grestenské vrstvy. V bradlovom pásme identifikoval a pomenoval púchovské sliene, orlovské vrstvy, upohlavské zlepence, súľovské zlepence a iné. Zaviedol tiež terminológiu pre pomenovanie krasových javov odvodenú z pomenovaní v Dalmácii, Chorvátsku a Slovinsku, mnohé tieto názvy sa používajú dodnes i vo svete. Bol tiež autorom pomenovania pohoria Nízke Tatry.
Záver života a rodinný život
V roku 1855 sa oženil s rakúskou Nemkou Cecíliou Artlovou, s ktorou však nemal žiadne deti.
Ocenenia
V roku 1862 na Svetovej výstave v Londýne získali ním zostavované geologické mapy zlatú medailu.
Dielo
Výber jeho významných prác bol publikovaný v monografii Práce Dionýza Štúra Vybrané state (1960), Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava. K významným dielam zaoberajúcim sa územím dnešného Slovenska patria :
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2005/2006
Ročník 2005/2006 bol deviatym ročníkom Kontinentálneho pohára v ľadovom hokeji. O trofej bojovalo 21 tímov zastupujúcich rovnaký počet krajín. Trval od 23. septembra 2005 do 15. januára 2006.
1. kolo
Sedem tímov rozdelených do dvoch skupín odohralo svoje zápasy v dňoch 23.-25. septembra 2008.
Agésipolis III.
Agésipolis III. bol posledný kráľ Sparty kráľovskej línie Agiovcov. Vládol od roku 219 pred Kr. do roku 215 pred Kr. Jeho spolukráľom z kráľovského rodu Eurypontovcov bol Lykurgos. (vládol 219 – 211 pred Kr.)
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2005/2006
Skupina A (Bukurešť, Rumunsko)
Tím Progym Gheorgheni bol pozvaný na turnaj namiesto iného tímu, jeho výsledky sa však do tabuľky nezapočítavali.
Agésipolis III.
Agésipolis bol nástupcom kráľa Kleomena III., ktorý po prehranej bitke pri Sellasii opustil Spartu a ako exulant sa usadil v Egypte, kde v roku 219 pred Kr. spáchal samovraždu. Počas celých dvoch rokov trávených Kleomenom v exile, bol spartský trón prázdny a Sparta prežívala krízu, a až po jeho smrti novozvolení efori zvolili Agesipola za nového kráľa v kráľovskej línii Agiovcov, keďže pochádzal z tohto rodu. Agésipolis bol synom už nebohého Agésipola, staršieho syna Kleombrota II.
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2005/2006
2. kolo
Druhé kolo sa hralo v troch skupinách, o postup do tretieho kola sa hralo 14. až 26. októbra 2005.
3. kolo
O účasť v maďarskom finále sa bojovalo 18.-20. novembra 2005.
Agésipolis III.
Keď sa v roku 219 pred Kr. Agésipolis stal kráľom bol ešte dieťaťom a preto mu efori za regenta určili jeho strýka Kleomena. Skutočné opraty moci však v  Sparte držal jeho spolukráľ Lykurgos zvolený v kráľovskej línii Eurypontovcov, ktorý ho okolo roku 215 pred Kr. po nejasných udalostiach zosadil a odsúdil na vyhnanstvo. Lykurgos sa tým po prvý raz v histórii Sparty chopil samostatnej vlády.
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2005/2006
Finále (Székesfehérvár, Maďarsko)
Druhý rok po sebe bol dejiskom finálových bojov maďarský Székesfehérvár. Termín finále bol 13. až 15. január 2006.
Agésipolis III.
Agésipolis sa z exilu niekoľkokrát pokúsil získať spartský trón. V roku 195 pred Kr. sa spolu s ďalšími spartskými exulantmi pridal na stranu Rimanov, ktorí pod vedením Tita Flaminina viedli vojenskú výpravu proti samozvanému kráľovi Sparty Nabidovi. Nabis bol porazený, ale kráľom zostal, lebo Rimania sa uspokojili s mierovou zmluvou.
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2005/2006
Konečná tabuľka
V ročníku 2005/06 si trofej odniesol ruský tím Lada Togliatti.
Najlepší hráči
Najlepší hráč: Jan Alston (ZSC Zürich Lions)
Agésipolis III.
V roku 183 pred Kr. sa Agésipolis plavil ako vyslanec exulantov Sparty do Ríma, kde chcel Rimanov požiadať o pomoc pri riešení vnútorných problémov Sparty, ale jeho loď bola napadnutá pirátmi, a on bol spolu s ďalšími exulantmi zabitý.
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2005/2006
Najlepší hráči
Najlepší brankár: Martins Raitums (HC Riga 2000)
Najlepší obranca: Severin Blindenbacher (ZSC Zürich Lions)
Najlepší útočník: Jevgenij Ketov (Lada Togliatti)
Montigny-sur-Canne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tajfún Haiyan
right|thumb|Satelitná snámka Tajfúna Haiyan Tajfún Haiyan, na Filipínach známy ako Tajfún Yolanda je druhý najsmrteľnejší filipínsky tajfún, ktorý iba na samotných Filipínach zabil 3982 ľudí. Trinásty tajfún a piaty supertajfún pacifickej tajfúnovej sezóny 2013 vznikol ako oblasť nízkeho tlaku vzduchu východne až severovýchodne od ostrova Pohnpei dňa 2. novembra 2013. Mieril prevažne západným smerom. Meteorológovia už skôr varovali, že búrka by mohla byť rovnako devastujúca ako Tajfún Bopha z roku 2012, ktorý na južných Filipínach usmrtil minimálne 1 000 osôb. Na Filipíny udrel plnou silou 8. novembra 2013. Spôsobil zosuvy pôdy a záplavy a prerušil dodávky elektrického prúdu a telekomunikačného spojenia v niekoľkých provinciách.
Meteorologická história
Dňa 2. novembra začalo centrum Joint Typhoon Warning Center monitorovať oblasť tlakovej níže nachádzajúcu sa okolo 425 kilometrov východne až juhovýchodne od ostrova Pohnpei, ktorý je jedným z ostrovov Mikronézie.
Filipíny
V meste Surigao City bol zaznamenaný úhrn zrážok 281,9 mm, ktorého väčšina spadla do 12 hodín. Tajfún udrel na pevninu v meste Guiuan vo filipínskej provincii Silangang Samar a 4:45 miestneho času s rýchlosťou vetra 315 km/h, čím sa stal tento supertajfún najsilnejším na svete. Na mnohých miestach bolo zaznamenané aj búrkové vlnobitie, pričom na ostrovoch Leyte a Samar zaznamenala inštitúcia PAGASA 5 až 6 metrové vlny. Dňa 10. novembra 2013 bolo agentúrou National Disaster Risk Reduction and Management Council potvrdených 151 mŕtvych.
V meste Tacloban bol búrkovým vlnobitím úplne zničený terminál letiska Daniel Z. Romualdez. Výška vĺn búrkového vlnobitia bola predpokladaná na 5,2 metra. Tajfún vytvoril až 15 metrové vlny, ktoré zničili celé mesto s budovami, vyvrátili alebo polámali stromy a prevracali automobily. Nižšie položené oblasti východnej časti mesta Tacloban boli zasiahnuté najviac, pričom pobrežné, málo obývané oblasti boli úplne odplavené. Záplavy sa rozšírili 1 kilometer do vnútrozemia. Prvotné odhady hovorili o viac ako 1000 mŕtvych v meste Tacloban a 200 ďalších v provincii Samar. 70 až 80% provincie Leyte je zničených, a guvernér odhaduje minimálne 10 000 mŕtvych. Na západnom pobreží ostrova Samar boli zaznamenané žiadne značné vlnobitia.
Eččú (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Eččú
Jej hlavným mestom bolo Takaoka, ale v priebehu obdobia Sengoku ju väčšinou ovládal vládca niektorej zo susedných provincií, ako boli Ečigo a Kaga.
Hostín
Hostín je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 274 obyvateľov, z toho 138 mužov a 136 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 37,5 roka, ženy 40,5 roka).
Nœux-les-Mines (kantón)
Nœux-les-Mines je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvoria ho štyri obce.
Miltiades
Miltiades alebo Miltiadés môže byť:
Miltiades môže byť aj planétka, pozri 2663 Miltiades
Aschau im Zillertal
Aschau im Zillertal je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Schwaz.
Žije tu obyvateľov.
Pražskaja (stanica moskovského metra)
thumb|Stanica Moskovského metra Pražskaja Pražskaja je stanica moskovského metra. Pomenovaná je podľa hlavného mesta Česka, Prahy. Bola postavená na deviatej linke (Serpuchovsko-Timirjazevskaja), v južnej časti mesta. Jej projektový názov bol Krasnyj majak (červený maják). Pražskaja bola otvorená v novembri roku 1985, v rámci Česko-slovensko-sovietskeho priateľstva v Prahe pomenovali jednu zo staníc na novom úseku linky B Moskevská. Na úprave Pražskej sa podieľali aj českí architekti a tiež boli dovezené rôzne materiály z ČSSR.
Lexa (priezvisko)
Lexa je priezvisko odvodené od mena Alexander. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Bratislave. Častejšie je v Česku, najviac v mestách Praha, České Budějovice a Opava.
Známi nositelia
Pozri v článku Lexa.
Formula 1 v roku 2012
Sezóna formuly 1 v roku 2012 bol 63. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 53. ročníkom pohára konštruktérov. Začala sa 18. marca Veľkou cenou Austrálie a skončila 25. novembra Veľkou cenou Brazílie po dvadsiatich pretekoch. Súťažilo v nej 12 tímov a majstrovské tituly obhájil Sebastian Vettel a tím Red Bull Racing.
Zaujímavosťou je, že v šampionáte bojovalo až 6 majstrov sveta:
Saint-Martin-le-Gaillard
Saint-Martin-le-Gaillard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hričovské Podhradie
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hričovské Podhradie v okrese Žilina.
Ratel
Ratel môže byť:
Norrent-Fontes (kantón)
Norrent-Fontes je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 18 obcí.
Plérin (obec)
Plérin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Assling
Assling je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Lienz.
Žije tu obyvateľov.
Montreuillon
Montreuillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v americkom futbale žien 2015
Majstrovstvá Európy v americkom futbale žien 2019 boli 1. majstrovstvá Európy v americkom futbale žien, ktoré organizuje IFAF Europe. Konali sa od 2.8. augusta 2015 v Granade, v Španielsku, za účasti 6 tímov. Dejiskom zápasov bol štadión Estadio Maracena s umelou trávou a s kapacitou 2 500 divákov. Titul získalo 🇫🇮, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad 🇬🇧.
1934
Úmrtia
náhled|upright|[[Fritz Haber († 29. január)]] náhled|upright|[[Maria Curieová-Skłodowská († 4. júl)]] náhled|upright|[[Santiago Ramón y Cajal († 17. október)]]
Plerneuf
Plerneuf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Şalom
Şalom (po hebrejsky: שָׁלוֹם, Mier), je turecko-židovský týždenník vydávaný v Istanbule. Založil ho 29. októbra 1947 turecko-židovský žurnalista Avram Leyon.
Jazyky sú turečtina a ladino. Šéfredaktorom týždenníka je İvo Molinas. Redaktorom týždenníka je Yakup Barokas. Şalom má auditovaný náklad 5 000 kusov (2005).
Noviny vlastní spoločnosť Gözlem Gazetecilik Basın ve Yayın A.Ş..
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kamenná Poruba (okres Žilina)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kamenná Poruba v okrese Žilina.
František Turák
Mgr. František Turák, CSc. (* 7. máj 1956, Prešov) je slovenský hudobný skladateľ, aranžér, spevák, hráč na klávesové nástroje, trubkár, trombonista, kapelník, vysokoškolský pedagóg, muzikológ, hudobný režisér, hudobný dramaturg.
Kariéra
Základné hudobné vzdelanie získal v Ľudovej škole umenia v odbore husle v svojom rodisku Prešove. Skúsenosti hudobníka zbieral najprv v školských súboroch: v speváckom zbore pri ZDŠ, sláčikovom kvartete pri ĽŠU a vo folklórnom súbore, ktorý viedla jeho matka. Vyrastal v rodine intelektuálov, obaja rodičia a starí otcovia z oboch strán boli učiteľmi. So svojimi rodičmi a sestrami, ktorí spievali a hrali na rozličné hudobné nástroje, príležitostne účinkoval v rodinnom komornom združení pri rôznych familiárnych soaré a školských podujatiach. Kariéru hudobníka začal už v dvanástich rokoch ako trubkár legendárneho Mládežníckeho dychového orchestra v Prešove (19691975). Neskôr v rodnom meste hral na trúbku v Lečo Dixieland Band (19711975) a jazz-rockovej Eufónii (19721975).
Absolvoval štúdium na Katedre hudobnej vedy FiF UK v Bratislave (19751979). Počas štúdia bol ako trubkár členom populárnej skupiny Elán (1975 – 1978), v ktorej pôsobil neskôr už ako slobodný umelec, klavirista a spevák (19791980, 19901991). Dvanásť rokov intenzívne spolupracoval s Tanečným orchestrom československého rozhlasu (TOČR) v Bratislave ako skladateľ, aranžér, interpret až po zánik tohto orchestra (19811993). V 80. rokoch v slobodnom povolaní účinkoval vo viacerých koncertných a výjazdových profesionálnych skupinách (pozri ďalej jeho koncertnú činnosť). Ako kapelník, skladateľ, aranžér, spevák a klávesista zakladá vlastnú formáciu, skupinu Tonic cez umeleckú agentúru Slovkoncert. Táto kapela prešla viacerými personálnymi zmenami, až napokon na základe umeleckej kvality a úspešnosti u publika s kolegami dosiahla vlastný koncertný program (19861990). V tom čase F. Turák zároveň vystriedal niekoľko rôznych zamestnaní: učil klavír na Ľudovom konzervatóriu v Bratislave, súkromne vyučoval spev a tiež pôsobil ako hudobný redaktor a režisér v bratislavskom rozhlase. V 90. rokoch po rozpade existenčne kľúčových profesionálnych inštitúcií (Slovkoncert, Čs. rozhlas, Tanečný orchester čs. rozhlasu a i.) sa vrátil na niekoľko mesiacov späť do skupiny Elán (1990). Po odchode postavil svoju kapelu pre komerčný zájazd do Fínska (1991). Taktiež hral ako klavírny a spevácky sólista vo Švajčiarsku (1992). Nepriaznivými okolnosťami v hudobnej kultúre bol napokon nútený venovať sa odboru muzikológia, ktorý vyštudoval na FiF UK: Najprv nastúpil ako ašpirant do Ústavu hudobnej vedy Slovenskej akadémie vied v Bratislave (19931997). Po obhajobe dizertačnej práce odchádza do Slovenskej televízie, kde pôsobil neskôr ako šéfdramaturg (19971998). Po odchode z STV sa uplatňuje ako muzikológ a učiteľ vysokej školy, najprv na UKF v Nitre (1996), najmä však na UMB v Banskej Bystrici, aj na iných univerzitách a konzervatóriách (19982014). Ako odborný asistent vyučoval predmety harmónia a polyfónia, hudobné formy a druhy, rozbor skladieb, náuka o hudobných nástrojoch, inštrumentácia, hra a čítanie z partitúr, improvizácia a štylizácia, dejiny klasickej hudby, dejiny hudby 20. storočia, dejiny a teória džezovej a rockovej hudby, propedeutika muzikológie, hra v súboroch, klavírny sprievod, kompozícia. Zameriava sa na dejiny a teóriu historickej a súčasnej hudby. Napísal viac ako 100 publikácií (pozri nižšie výber).
Zoznam orchestrálnych a komorných skladieb multištýlového charakteru
zoznam nie je úplný
Zoznam vokálnych skladieb multištýlového charakteru
zoznam nie je úplný
Zoznam piesní rockovej a džezovej hudby
zoznam nie je úplný
Zoznam inštrumentálnych skladieb rockovej a džezovej hudby
zoznam nie je úplný
Zoznam úprav a transkripcií prebraných skladieb od iných autorov pre profesionálne telesá a školské súbory
zoznam nie je úplný
Koncertná a štúdiová činnosť
nespočetné množstvo koncertov a ďalších hudobných produkcií (čiastočne zdokumentované v domácom archíve F. Turáka)
POZNÁMKA: Presná dokumentácia bohatej koncertnej činnosti Františka Turáka so skupinami Elán, Knockout, Tonic, D.D.Sound, Gays and Dolls, OK Band Banská Bystrica, Dixieland Band Banská Bystrica a dychovými orchestrami Mládežnícky dychový orchester Prešov, DH Spojár Bratislava, DH Podbrezová už v súčasnosti nie je možná. Evidovala sa na Slovkoncerte Bratislava, v Krajskom múzeu v Prešove, v archívoch ansámblov, v domácich archívoch kolegov z ansámblov a inde, často sa aj neevidovala. Napríklad podrobnejší súpis výchovných koncertov z rokov 2002 – 2004 je vedený v Hudobnom centre Bratislava.
Začiatky:
Saint-Martin-Osmonville
Saint-Martin-Osmonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dewa (provincia)
thumb|right|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Dewa
Provincia Dewa sa v roku 708 odštiepila od provincie Ečigo a postupne rozširovala svoje územie smerom na sever tak, ako Japonci vytlačovali pôvodných obyvateľov severného Honšú.
V priebehu obdobia Sengoku ovládal južnú časť provincie okolom mesta Jamagata klan Mogami a severnú časť klan Akita. Oba klany bojovali v bitke pri Sekigahare na strane Iejasua Tokugawu.
Na začiatku obdobia Meidži, predtým než bol zavedený systém prefektúr, bola Dewa na krátku dobu rozdelená na provincie Uzen a Ugo.
Fíder
Fíder (z angl. feeder = napájač) môže byť:
Feeder alebo fíder je rybolovná technika, pozri feeder (rybolov)
Feeder môže byť:
Napájač
Napájač alebo hovorovo napájačka môže byť:
Napájač môže byť:
Ečigo (provincia)
V priebehu obdobia Sengoku ovládal provincii Ečigo Kenšin Uesugi a jeho dediči. Neskoršie sa provincia stala lénom príbuzných Iejasua Tokugawu.
Meteosat
Meteosat je séria družíc vytvorená v rámci rovnomenného programu. Družice METEOSAT prevádzkuje medzivládna organizácia EUMETSAT. Sú to geostacionárne meteorologické družice.
Slovo Meteosat je odvodené zo slov Meteorological Satellite, čo v preklade znamená meteorologická družica.
Družice Meteosat 1 až Meteosat 7 niesli alebo nesú prístroj MVIRI (METEOSAT Visible and Infrared Imager), čo je prístroj na snímkovanie vo viditeľnom a infračervenom žiarení.
Meteosat 8 je prvým Meteosatom druhej generácie (MSG, Meteosat Second Generation), ktorý nesie prístroj SEVIRI (Spinning Enhanced Visible and Infrared Imager) a prístroj GERB (Geostationary Earth Radiation Budget).
Na konci januára 2004 boli v prevádzke družice Meteosat 5, 6, 7 a 8. Meteosat 5 sa nachádzal nad rovníkom na 63° východnej dĺžky a monitoroval Indický oceán. Meteosat 6, 7 a 8 boli v tej dobe umiestnené nad rovníkom na Greenwichskom poludníku alebo v jeho blízkosti, pričom plnili rozdielne funkcie (operativne, záložné, pomocné). Meteosat 6 bol v móde „rýchleho snímkovania“ ('rapid scan' mode) a poskytoval obmedzené dáta v 10 minútovom kroku. Meteosat 7 plnil funkciu záložnej družice Meteosatu 8 a poskytuje dočasné dáta pred úplným hardvérovým prechodom používateľov dát na Meteosat 8.
Aurach bei Kitzbühel
Aurach bei Kitzbühel je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Kitzbühel.
Žije tu 1 171 obyvateľov (31. 12. 2009).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kotrčiná Lúčka
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kotrčiná Lúčka v okrese Žilina.
Outreau (kantón)
Outreau je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvoria ho dve obce.
Aneroid (rozlišovacia stránka)
Aneroid môže byť:
Hostín u Vojkovic
Hostín u Vojkovic je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 294 obyvateľov, z toho 150 mužov a 144 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,6 roka (muži 42,3 roka, ženy 44,9 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Krasňany (okres Žilina)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Krasňany v okrese Žilina.
Robert Ponger
Robert Ponger je rakúsky hudobný producent z Viedne.
V roku 1990 uzavrel spoločnú spoluprácu s Falcom na albume "Data de Groove", ktorý opäť produkoval, avšak album bol komerčný neúspech. Fanúšikovia si tento album dnes vysoko vážia, lebo na tomto albume sa Falco opäť nebál experimentovať.
Außervillgraten
Außervillgraten je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Lienz.
Žije tu obyvateľov.
Chlumín
Chlumín je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 476 obyvateľov, z toho 243 mužov a 233 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 38,3 roka, ženy 40,8 roka).
Plésidy
Plésidy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Le Parcq (kantón)
Le Parcq je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 24 obcí.
Axams
Axams je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Innsbruck-vidiek.
Žije tu 5481 obyvateľov (31. 3. 2009).
Montsauche-les-Settons (obec)
Montsauche-les-Settons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Livada (obec v Rumunsku)
Livada je obec v župe Arad v Rumunsku. Skladá sa z dvoch dedín: Livada (sídlo obce) a Sânleani. Slovo „Livadă“ znamená po rumunsky „sad“. Toto slovo nájdeme aj v nemeckom a maďarskom pomenovaní obce.
Pas-en-Artois (kantón)
Pas-en-Artois je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 25 obcí.
Dramatik
Dramatik (z gréčtiny) je spisovateľ drám.
Dejiny
Medzi prvých známych dramatikov západnej civilizácie ktorých diela sa zachovali, patria antickí Gréci. Tí písali drámy pre výročné Aténske sútaže, ktoré sa konali okolo 5. storočie pred Kr.. Týchto súťaží sa účastnili významní dramatici ako Aischylos, Sofoklés, Eurípidés a Aristofanes, ktorí zaviedli básnické formy na ktoré stále spoliehajú ich moderní následníci. Pre Grékov bola „poeisis“ aktom tvorby hier, takže slovo „poeta“ má oproti antike rozdielnu konotáciu.
Arjuno-Welirang
Arjuno-Welirang je v súčasnosti neaktívny stratovulkanický komplex v centrálnej časti Jávy, pozostávajúci z dvojice stratovulkánov Arjuno a Welirang. Komplex prekrýva dva staršie vulkány (Ringgit na východnej a Linting na západnej strane).
Jediná historicky zaznamenaná erupcia sa odohrala v auguste 1952 – išlo o menšiu freatickú erupciu. V súčasnosti sú jedinými prejavmi aktivity fumaroly, vyskytujúce sa na viacerých lokalitách na svahoch komlpexu.
Iné projekty
.
Električková doprava vo Volgograde
náhľad|300px|Podzemná stanica Leninovo námestie Električková doprava vo Volgograde – v ruskom Volgograde je prevádzkovaná sieť električkovej dopravy o dĺžke. Jej časť, trať o dĺžke, je vybudovaná ako električková rýchlodráha (rusky метротрам / metrotram), z časti vedená pod zemským povrchom.
Dejiny
Prvé električky vyšli do volgogradských ulíc 9. apríla 1913. Ich prevádzka bola dvakrát prerušená (počas občianskej vojny v rokoch 1920 – 1922 a za druhej svetovej vojny 1942 – 1943).
6. novembra 1958 bola v južnej Volgogradskej štvrti červenej armády sprevádzkovaná druhá električková sieť, ktorá nebola s tou prvou nijako prepojená.
V roku 1984 bola sprevádzkovaná rychlodrážna linka „metrotram“, ktorá v časti úseku v centre mesta vedie v podzemí.
V roku 2008 tak vo Volgograde existujú tri od seba nezávislé električkové siete. V prípade južnej a centrálnej ide o klasické električkové linky, severnú sieť tvorí rychlodrážna, čiastočne podzemné linka, na ktorú sa v stanici Štadión Monolit napája bežná trať (linka č 13).
Rozchod koľají je, k dispozícii je asi 330 električkových vozidiel.
Metrotram
Linka „metrotramu“ (Volgogradskij metrotram, rusky Волгоградский метротрам) o dĺžke vedie zo severného predmestia Volgogradu do centra mesta pozdĺž rieky Volgy. Na celej trati sa nachádza 18 staníc. Väčšina tejto dráhy je klasická električková rýchlodráha, ktorá je oddelená od ostatnej dopravy aj električkových križovatiek. dlhý úsek v centre mesta bol ale vybudovaný podpovrchovo; dve stanice s ostrovnými nástupišťami a jedna s bokovými, ktoré sa v ňom nachádzajú sa podobajú staniciam v ruských sieťach metra. Celá linka má názov Skorostnoj Tramvaj a bola slávnostne otvorená 5. novembra 1984. Jej sprevádzkovaním sa uľahčilo prímestskej vlakovej doprave, ktorá bola v tomto smere preťažená. Vo výstavbe je podzemné pokračovanie v centre mesta južným smerom s ďalšími tromi stanicami.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kunerad
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kunerad v okrese Žilina.
Pleslin-Trigavou
Pleslin-Trigavou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Portel (kantón)
Le Portel je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvoria ho dve obce.
Chorušice
Chorušice je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 512 obyvateľov, z toho 266 mužov a 246 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 38,1 roka, ženy 42,8 roka).
Bad Häring
Bad Häring je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Kufstein.
Žije tu obyvateľov.
Moraches
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Maurice-d’Ételan
Saint-Maurice-d’Ételan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Oceánie vo futsale 1996
Majstrovstvá Oceánie vo futsale 1996 boli v poradí 2. Majstrovstvá Oceánie vo futsale mužov, ktoré organizuje Oceánska futbalová konfederácia (OFC). Konali sa v Port Vila, na Vanuatu od 3.8. augusta 1996, za účasti 4 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá 🇫🇯 a 🇼🇸. Turnaj vyhrali druhýkrát hráči 🇦🇺, ktorí zvíťazili vo všetkých stretnutiach.
Plessala
Plessala je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Majstrovstvá Oceánie vo futsale 1996
Tieto majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 1996, ktoré sa konali v Španielsku. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz🇦🇺.
Plessala
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Majstrovstvá Oceánie vo futsale 1996
Výsledky
Play-off sa nehralo.
Plessala
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľaliové sedlo
Ľaliové sedlo, je široké trávnaté sedlo v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Oddeľuje Západné a Vysoké Tatry. Nachádza sa medzi Tichou a Gąsienicowou dolinou, medzi Kasprovým vrchom a Svinicou.
Názov
Sedlo pomenovali pravdepodobne pastieri, ktorí nachádzali v sedle ľaliu zlatohlavú (Lilium martagon L.), ľaľujku neskorú (Lloydia serotina RChB.), prvosienku najmenšiu (Primula minima) i upolín sedmohradský (Trollius Transsilvanicus Schur.). Nevedno, ktorá tvorila základ pomenovania sedla.
Prístup
Priamo do sedla vedie turistický chodník, len zo severnej strany, zo Zakopaného. Modro značkovaný vedie k chate Murowaniec v Doline Gąsienicowej. Potom pokračuje zeleno značkovaný chodník do Ľaliového sedla a potom po  červenej vedie medzi Kasprovým vrchom a Svinicou. Z juhu do Ľaliového sedla vedie chodník z Podbanského cez Tichú dolinu na Kasprov vrch a potom do sedla. Orientačný čas Podbanské – Kasprov vrch – Ľaliove sedlo je 6:40.
Saint-Michel-d’Halescourt
Saint-Michel-d’Halescourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rouvroy (kantón)
Rouvroy je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvoria ho tri obce.