cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tréner roka FA Premier League
right|thumb|upright|150px|[[Alex Ferguson, deväťnásobný víťaz tohto ocenenia.]] right|upright|thumb|150px|[[Arsène Wenger, trojnásobný víťaz.]] right|upright|thumb|150px|[[José Mourinho, dvojnásobný víťaz z Chelsea.]] Tréner roka Premier League sa udeľuje raz za rok počas sezóny FA Premier League. Toto ocenenie sa udeľuje po skončený ligovej sezóny. Toto ocenenie bolo nazvané Carling Premiership tréner roka (1994–2001) a potom Barclaycard Premiership tréner roka (2001–2004), a teraz je známy ako Barclays tréner roka. Toto ocenenie sa udeľuje od sezóny 1993/94.
George Burley a Harry Redknapp sú jediný tréneri ktorý dostali toto ocenenie bez zisku ligového titulu. George Burley z Ipswich Townon v sezóne 2000/01 skončil v lige na piatom mieste, ale za úspech v pohárovej Európe. Aj napriek jeho úspechom v ďalšej sezóne bol odvolaný za zlý vstup do sezóny. Harry Redknapp z Tottenhamom Hotspur v sezóne 2009/10 skončil na štvrtom mieste a prvýkrát bude účinkovať v treťom predkole ligy majstrov. Alex Ferguson získal rekordných deväť ocenení Trénera roka a jedenásť titulov FA Premier League.
Chauconin-Neufmontiers
Chauconin-Neufmontiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 2123
NGC 2123 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Arbíl
Arbíl (iné prepisy: Irbíl, Erbíl, Erbel, Erbil, Arbil, po kurdsky: Hewlêr, Hawler, Hewler) môže byť:
Pontoise (kantón)
Pontoise je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvorí ho iba mesto Pontoise.
UK
Uk môže byť:
Flattach
Flattach (🇸🇻) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Spittal an der Drau.
Žije tu obyvateľov.
Mara
Mara môže byť
NGC 2124
NGC 2124 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. októbra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Bérelles
Bérelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jules Dumont d’Urville
Jules-Sébastien-César Dumont d’Urville [vyslov: žül sébastjé(n) sézar dümó(n) dürvil] (* 23. máj 1790, Condé-sur-Noireau, Francúzsko – † 8. máj 1842 Meudon) bol francúzsky bádateľ a dôstojník, objaviteľ slávnej Miloskej Venuše v Egejskom mori, veľký znalec Pacifiku, ktorý velil dvom výpravám.
Životopis
Pochádzal z nižšej šľachtickej rodiny usadenej v Condé-sur-Noireau v Dolnej Normandii. Otec Gabriel Charles François Dumont d'Urville bol sudca v Condé-sur-Noireau, matka Jeanne Françoise Julie Victoire de Croisilles pochádzala zo starobylého vidieckeho šľachtického rodu z Dolnej Normandie.
Po vypuknutí revolúcie bol sudca Dumont 28. septembra 1793 zatknutý za sprisahanie. Vo februári 1794 bol oslobodený spod obžaloby, zomrel však o rok neskôr. Jeho manželka sa spolu s tromi deťmi potom presťahovala na malé rodinné vidiecke sídlo v departemente Orne
Jules bol krehké a často choré dieťa, život na vidieku ho však zocelil a ozdravil. Chlapca sa ujal jeho strýko z matkinej strany, opát Jean Jacques François de Croisilles, a dával mu lekcie algebry, latinčiny, rétoriky i filozofie. Priviedol ho aj k botanike, ktorú si obľúbil. V roku 1802 bol opát z Crosilles vymenovaný za generálneho vikára v Bayeux a presvedčil aj sestru, aby sa s rodinou tiež presťahovala. V Bayeux začal Jules v roku 1802 navštevovať College de Bayeux. V štúdiu dosahoval vynikajúci prospech. Jeho matka si pre neho želala duchovnú kariéru. V roku 1804 vstúpil na lýceum v Caen (Lycée imperial de Caen) a rovnako aj tu bol jedným z najlepších žiakov. Miestna obsiahla knižnica mu okrem iného predstavila encyklopedistov i objavné cesty Bougainvillea, Cooka a Ansona. Počas štúdia sa naplno rozvinula jeho vášeň pre botaniku.
Keď ho, kvôli fyzickej kondícii, v roku 1807 odmietli pri prijímacích skúškach na École Polytechnique rozhodol sa nečakane a napriek odporu strýka vstúpiť do námorníctva. V sedemnástich rokoch sa zapísal do námornej akadémie v Breste, kde opäť dosahoval výborné študijné výsledky. Už v tom čase dával prednosť objaviteľským expedíciám pred vojenským námorníctvom. Kvôli blokáde francúzskych prístavov britským kráľovským námorníctvom však bol nútený zostávať na súši či na lodiach len v prístave rovnako ako jeho kolegovia. Vďaka výnimočným schopnostiam a usilovnosti rýchlo postúpil z prostého námorníka na schopného dôstojníka. Naďalej študoval botaniku ako aj astronómiu, geológiu, entomológiu a jazyky. Čoskoro získal takmer encyklopedické znalosti.
Námornú akadémiu úspešne absolvoval v roku 1810. V tom roku sa presťahoval do Toulon na palube lode Le Suffren. Tu pôsobil štyri roky ako inštruktor nových brancov na rôznych lodiach (L'Amazone, Le Suffren, Le Borée, La Ville de Marseille), stále však kvôli blokáde zostával v prístave. V roku 1812 bol povýšený (ensign de vaisseau). Až v roku 1814, kedy bol Napoleon Bonaparte vyhostený na Elbu a námorná blokáda skončila, vyplával do Stredozemného mora.
1. mája 1815 sa napriek odporu matky oženil s dcérou hodinára z Toulonu, Adèle Dorothée Pepin. Julesova matka svadbu kategoricky odmietala, nevesta podľa nej bola pre jej syna málo dôstojná. Odmietala sa s Adèle stretnúť rovnako ako neskôr s vnúčatami.
Výskumy v Stredozemnom mori
thumb|110px|[[Méloská Venuša]] V roku 1819 vyplával Jules Dumont D´Urville na palube lode Chevrette pod velením kapitána Gauttiera do východnej časti Stredozemného mora. Hydrografický prieskum Čierneho a Egejského mora vykonávala výprava od marca roku 1819 do decembra roku 1820.
Počas ďalšej plavby získal na ostrove Mélos známu antickú sochu Venuše, ktorú našiel 8. apríla 1820 na svojom poli dedinčan Yorgos. Sochu, rozloženú na dva kusy, skryl pred tureckými úradníkmi, tí ju však napriek tomu objavili a zabavili. D´Urville bol na ňu upozornený a po zhliadnutí okamžite rozpoznal jej význam. Bez váhania sa rozhodol sochu kúpiť, pretože však bola príliš veľká na prevoz výskumnou loďou a hrozilo jej poškodenie cestou, sprostredkoval nákup pre francúzskeho veľvyslanca v Konštantinopole, markíza Charles-François de Riffardeau. Venuša bola 1. marca 1821 odovzdaná Ľudovítovi XVIII. a potom vystavená v Louvri, kde stojí dodnes.
Dumont D´Urville z výpravy doviezol aj početné vzorky rastlín, ktoré sa stali základom jeho knihy Enumeratio Plantarum, napísanej kompletne v latinčine. Knihu publikoval vo vlastnom náklade v roku 1822. 15. augusta 1821 bol za svoje objavy povýšený na poručíka a koncom januára 1821 dostal Rad čestnej légie (rytiersky stupeň).
Prvá výprava do Tichomoria
V rokoch 1822 – 1825 sa plavil ako prvý dôstojník na korvete Coquille (doslova mušľa, škrupina) do Tichomoria. Výprave velil Julesov priateľ, poručík Louis Isidore Duperrey (1786 – 1865). Sám Urville mal na starosti botanický prieskum.
Expedícia vyplávala 11. augusta 1822 z Toulon. 22. novembra pristáli na Falklandoch, potom prekonali Hornov mys a 22. marca 1823 dorazili na Tahiti. Odtiaľ odplávali k súostroviu Tonga a k Novému Írsku, kam dorazili 12. augusta. Potom zamierili k Nové Guineii a v januári 1824 dorazili k brehom Austrália. V marci odplávali k Novému Zélandu, potom sa vydali na sever na Gilbertove ostrovy a v júli naspäť na Novú Guineu. V auguste roku 1824 sa cez Moluky, Maurícius, Réunion a Sv. Helenu vrátili späť do Francúzska. 9. marca 1825 dosiahli Gibraltár a 24. marca pristáli v Marseille.
Výprava bola veľmi úspešná a získala množstvo dát týkajúcich sa hydrografie, meteorológie, etnografie i medicíny. Počas plavby sa Julesovi podarilo zhromaždiť veľké množstvo vzoriek zvierat a rastlín (cca 3 000 vzoriek rastlín a 1 200 hmyzu), vrátane mnohých neznámych druhov.
Po návrate bol veliteľ Duperrey v roku 1826 povýšený na fregatného kapitána, ale D´Urville ocenený nebol. Chápal to ako veľkú krivdu a snažil sa na seba upozorniť. Až po siedmich mesiacoch ho vďaka konexiám tiež povýšili na fregatného kapitána.
Druhá výprava do Tichomoria
Druhá výprava (1826 – 1828) bola zameraná na pátranie po francúzskom kapitánovi de La Pérouseovi, ktorý bol od roku 1788 nezvestný. Jeho lode sa stratili v Pacifiku po tom, ako navštívil Botanický záliv (Botany Bay) v dnešnom Sydney.
25. apríla 1826 vyplával Jules Dumont D´Urville z Toulon ako kapitán lode Coquille, ktorú premenoval na Astrolabe podľa plavidla kapitána La Pérouse. Posádka mala 80 mužov. Výprava najskôr zamierila pozdĺž západného pobrežia Afriky k Austrálii a potom cez Bassov prieliv okolo Tasmánie k Novému Zélandu. Po preplávaní Cookovym prielivom zamierili na Fidži, kam dorazili v máji 1827. V júni zakotvili pri Vanuatu a v júli pri Novej Británii. V auguste potom mapovali severné pobrežie Novej Guiney a priľahlé ostrovy. Od ostrova Ambon na Molukách potom pokračovali Torresovym prielivom naspäť na juh.
V Hobarte D´Urville získal správy o stratenej výprave kapitána de La Pérouse. Na základe údajov anglického kapitána Petra Dillona sa zameral na ostrov Vanikoro na Šalamúnových ostrovoch, kam sa vypravil 6. januára 1828. 27. februára 1828 na ostrove skutočne našiel zvyšky stroskotanej La Pérousovej výpravy a na mieste dal vztýčiť pomník. Medzi posádkou sa však rozmohla malária a kapitán musel zamieriť na sever. 2. mája dosiahli ostrov Guam, kde vyložili chorých, niekoľko mužov však už medzitým zomrelo. Napriek tomu, že časť posádky stále trpela horúčkami, odplávala výprava 30. mája smerom ku Karolínam. Cez Sulawesi, Maurícius a Réunion sa potom vrátili do Francúzska. 25. marca 1829 zakotvili v Marseille, kde vyložili cenné vzorky rastlín a zvierat na transport do Paríža a loď pokračovala ďalej do Toulon.
Aj táto výprava bola považovaná za veľmi úspešnú. Dumont D´Urville priviezol celkovo 1 600 vzoriek rastlín, 900 vzoriek hornín, 500 vzoriek hmyzu a množstvo kresieb i lingvistických poznatkov, čo predstavuje najväčšiu kolekciu vedeckého materiálu aká bola kedy do Európy dovezená. Ďalej zmapoval pobrežie Nového Zélandu a viac než 150 tichomorských ostrovov. Celú oblasť južného Pacifiku rozdelil na Melanéziu, Mikronéziu, Polynéziu a Malajziu podľa etnografických a lingvistických porovnávacích štúdii ich obyvateľov. 8. augusta 1829 bol Jules Dumont D´Urville povýšený a prijatý do Académie des sciences. Na prianie Karola X. publikoval svoje poznatky kým sa liečil s oslabeným zdravím. Dvanásť zväzkov, doplnených piatimi atlasmi kresieb a máp, vyšlo v rokoch 1830 – 1834. Vyšlo aj päťzväzkové dielo o Novom Zélande obsahujúce detailný opis života, zvykov i jazyka Maoriov.
Kapitána D´Urville však kritizovali aj za veľkú úmrtnosť na palube – stratil celkovo 29 mužov. Pošramotenú povesť si napravil až po publikácii svojho cestopisu.
Tretia výprava – hľadanie Terry Australis
Tretia výprava, na ktorej pôsobil aj ako etnograf, začala v septembri 1837. Pohybovala sa najmä v oblasti Samoy, Fidži a východnej Polynézie a dostala sa až do antarktických vôd.
Vo februári roku 1837 ho Ľudovít Filip poveril velením výpravy, ktorá mala za úlohu hľadať Terru Australis. D´Urville pôvodne navrhol expedíciu do málo prebádaných miest Pacifiku a o polárne oblasti nejavil prílišný záujem, ale francúzsky kráľ sa chcel podieľať na objavoch v Južnom oceáne. Kapitán bol poverený plávať tak ďaleko na juh ako to len bude možné. Mal sľúbenú odmenu za dosiahnutie 75. rovnobežky a navyše prémiu za každý ďalší dosiahnutý stupeň. Mohol požiadať o „čokoľvek čo si bude priať“, ak dosiahne južný pól. Okrem toho sa mal pokúsiť nájsť južný magnetický pól, ktorý mal v tom čase význam pre upresnenie problematiky zemského magnetizmu.
29. januára 1840 sa streli s loďou Porpoise, ktorá bola súčasťou americkej expedície pod velením Charlesa Wilkesa. Loď Porpoise viedol poručík Cadwalader Ringgold. Kvôli chybe v komunikácii sa lode nedohovorili a bez výmeny pozdravu odplávali preč, načo jedna druhú obviňovala z prvého otočenia lode. 1. februára 1840 kvôli ľadovým kryhám brániacim v ďalšej ceste D´Urville definitívne ukončil prieskum Južného oceánu a Antarktídy. Pátranie po južnom magnetickom póle skončilo bez úspechu. Expedícia odplávala do Hobartu, kam dorazila 17. februára. Potom sa cez Nový Zéland, Novú Guineu, Réunion a ostrov Svätej Heleny vrátila 6. novembra 1840 do Toulonu.
Po návrate do Francúzska bol Jules Dumont D´Urville v decembri 1840 vymenovaný za kontradmirála a získal zlatú medailu Société de géographie. Opäť ho však kritizovali za značné straty v posádke.
Po Julesovi Dumont d’Urville je pomenované aj more (pri Antarktíde) a D'Urvillov ostrov (jeden pri Novom Zélande a jeden v Antarktíde), D'Urvillov mys a tiež francúzska antarktická výskumná stanica Dumont d’Urville.
Záver života
Po návrate z Južného oceánu pracoval D´Urville na želanie Ľudovíta Filipa na publikácii svojich poznatkov z ciest. Dielo však nestihol dokončiť. Po napísaní troch zväzkov počas práce na štvrtom zväzku zahynul spolu s manželkou a synom 8. mája 1842 pri železničnom nešťastí v Meudone pri návrate z Versailles. Jules Dumont D´Urville bol s rodinou pochovaný na parížskom cintoríne Montparnasse. Zvyšné materiály z ciest vyšli posmrtne v rokoch 1851 – 1854. Pomohli ich usporiadať ostatní účastníci výpravy. Celkovo 23 zväzkov s historickými i prírodovednými záznamami bolo doplnených 10 atlasmi kresieb a máp a označujú sa ako „múzeum v knihe“.
Dumontova osobnosť je však vnímaná značne kontroverzne. D´Urville mal obrovské znalosti, mnohým sa však javil ako veľmi sebavedomý, arogantný až márnomyseľný muž. Kritizované sú veľké straty na životoch pri jeho plavbách, podľa iných však pri vedení expedícii dbal o blaho svojej posádky, hoci bol prísny a neoblomný v dodržiavaní disciplíny. Vynikal vraj aj veľmi pevnými morálnymi zásadami.
Frantschach-Sankt Gertraud
Frantschach-Sankt Gertraud je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Wolfsberg.
Žije tu 2 735 obyvateľov (31. 12. 2009).
Zachary Quinto
Zachary John Quinto (* 2. jún 1977, Pittsburgh, USA) je americký televízny herec, ktorý hral v seriáloch 24, So NoTORIous a Hrdinovia. Jeho prvá väčšia filmová úloha bude mladý Spock v jedenástom pokračovaní série Star Trek.
Životopis
Zachary, ktorý je polovičny Ír a polovičný Talian, sa narodil v Pittsburghu a vyrastal v neďalekom Green Tree v Pensylvánii. Ako dieťa bol členom mestskej Light Opera mini-stars v Pittsburghu. Navštevoval Aikenovu základnú školu, potom strednú školu Jay Neff v the Keystone Oaks. V roku 1995 absolvoval Central Catholic High School a v roku 1999 Carnegie Mellon University's School of Drama. V roku 2011 priznal homosexuálnu orientáciu.
Medzinárodné letisko Šeremetievo
Medzinárodné letisko Alexandra Sergejeviča Puškina Šeremetievo (IATA: SVO, ICAO: UUEE) je najväčšie letisko v Moskve a aj v celom Rusku. Na letisku má bázu najväčšia ruská letecká spoločnosť (podľa počtu prepravených cestujúcich) Aeroflot.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2015
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2015 boli v poradí 15. majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov a žien. Toto najvyššie kontinentálne podujatie v roku 2015 v pozemnom hokeji organizovala Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 21.30. augusta 2015 v Londýne, v Anglicku, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. V mužskej kategórii získalo 🇳🇱 titul po 8 rokoch, keď vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom titulu z 🇩🇪. Bronzové 🇮🇪 sa stalo iba siedmou krajinou, ktorá získala medailu. U žien zvíťazilo po 24 rokoch domáce 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, ktoré vo finále vyhralo nad 🇳🇱.
Zachary Quinto
Kariéra
Quinto sa po prvýkrát objavil v televízii v krátkom seriáli The Others, častejšie sa objavoval ako hosť v niekoľkých úspešných televíznych seriáloch, vrátane CSI, Touched By An Angel, Čarodejnice, Six Feet Under, Lizzie McGuire a L.A. Dragnet. V roku 2003 hral rolu Adama Kaufmana, počítačového experta v seriáli 24 na Foxe. Quinto sa objavil vo všetkých častiach prvej série.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2015
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 2016, ktoré hostí Rio de Janeiro. Kvalifikovali sa na ne iba víťazné družstvá z oboch kategórií. Prvých 6 družstiev sa predstaví aj na ďalších ME v roku 2017, posledné 2 družstvá zostúpili do II. divízie.
Medzinárodné letisko Šeremetievo
História
Letisko Moskva-Šeremetievo bolo otvorené v roku 1959 na báze vojenského letiska v blízkosti dediny Šeremetievo v moskovskej oblasti. V auguste 1959 leteli z letiska Šeremetievo prví cestujúci (lietadlom Tupolev Tu-104 do Leningradu). V júli 1960 sa sem z letiska Vnukovo presťahovala väčšina medzinárodných letov spoločnosti Aeroflot. Prvý let do zahraničia (do Berlína-Schönefeld) sa uskutočnil 1. júla 1960.
Zachary Quinto
Kariéra
V roku 2006, Quinto hral rolu Sasana, perzsko-amerického povýšeneckého nápadného gaya, najlepšieho priateľa Tori Spelling z jej "reality" VH1 sitcomu So NoTORIous. O rok neskôr, sa zúčastnil na castingu na NBC's Hrdinovia, kde hrá tichého a nenápadného sériového vraha Gabriela „Sylar“ Graya.
Saint-Gratien (kantón)
Saint-Gratien je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvorí ho iba mesto Saint-Gratien.
Medzinárodné letisko Šeremetievo
História
V septembri 1964 bol otvorený do dnes existujúci Terminál 1 (Šeremetievo-1), ktorý slúžil v časoch ZSSR pre vnútroštátne lety, a dnes slúži pre lety do miest v Rusku a SNŠ. Terminál 2 (Šeremetievo-2) bol otvorený začiatkom roku 1980 pri príležitosti olympijských hier v Moskve v lete 1980.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2015
Organizátor
[[Súbor:2015 field hockey EC men's participants 2.png|náhľad|Mužskí účastníci ME 2015
]]
Kvalifikované družstvá
]]
Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k júlu 2015.
Gartempe (Creuse)
Gartempe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juno Reactor
Juno Reactor je hudobná skupina známa svojimi filmovými fúziami elektronickej, orchestrálnej a globálnej hudby. Lídrom skupiny je Ben Watkins a jeho spolupráce s neustále sa meniacimi sa zoskupeniami hudobníkov z celého sveta, vrátane perkusistu Mabi Thobejane z Južnej Afriky a krajanov Amampondo, Eduardo Niebla, Steve Stevens, Greg Ellis, Taz Alexander, Ghetto Priest, Sugizo a posledne s Yasmin Levy. Skupina takisto spolupracovala so skladateľom Donom Davisom na filmovej hudbe k filmu Matrix.
Adventný kalendár
thumb|Drevený adventný kalendár vyplnený malými darčekmi
Fázový diagram
Fázový diagram je diagram, ktorý zachytáva, v akých fázach sa nachádza skúmaná látka v rovnováhe pri rôznych podmienkach (tlak, teplota, magnetická indukcia a podobne). Pri zmenách fázy dochádza k fázovému prechodu. Používa sa vo fyzikálnej chémii, štatistickej fyzike a všeobecne pri skúmaní vlastností materiálov.
Arbíl (mesto)
Arbíl (v staroveku: Arbéla; iné názvy pozri nižšie) je hlavné mesto autonómnej oblasti Iracký Kurdistan a rovnomenného guvernorátu. Je štvrtým najväčším mestom v Iraku po Bagdade, Basre a Mosule. Je to aj veľmi významná archeologická lokalita.
V zozname UNESCO je zapísaný starobylý hrad (skupina budov s opevnením na pahorku) v strede mesta pod názvom Citadela v Arbíle.
Názvy
Názvy mesta sú:
Dejiny
V roku 2010 v meste českí archeológovia našli najstarší dôkaz o osídlení Mezopotámie – nástroje staré 150 000 rokov. Mesto je aj jedno z najstarších neprerušovane osídlených miest na svete (trvalé osídlenie siaha podľa niektorých prameňov až do 6000 pred Kr.). Prvá písomná zmienka je v sumerčine z obdobia okolo 2000 pred Kr. V staroveku bolo mesto významným dopravným uzlom, centrom obchodu, kultúry a vzdelania. V roku 331 pred Kr. sa pri meste uskutočnila bitka pri Gaugaméle - významná bitka medzi Alexandrom Veľkým a Dareiom III., po ktorej sa Alexander stal vládcom Perzskej ríše. Neskôr sa v meste hlavným náboženstvom stal islam (ale ostalo aj centrom kresťanstva). Obyvateľmi sú najmä Kurdi. Od roku 1974 je strediskom Autonómnej oblasti Kurdistan.
Borievka virgínska
Borievka virgínska (Juniperus virginiana) je ihličnatá drevina z čeľade cyprusovitých. Je to vysoký strom s drobným šupinovitým olistením a tmavo modrými, na povrchu srienistými plodmi. Vyskytuje sa na rozsiahlom území vo východných oblastiach Severnej Ameriky. Je pestovaný v početných kultivaroch ako okrasná drevina.
Opis
Borievka virgínska je dvojdomý strom, dorastajúci do výšky až 30 metrov. Kmeň býva jednoduchý, koruna je úzka stĺpovitá, kužeľovitá, guľovitá alebo sploštená. Niektoré záhradné kultivary majú krovitý rast. Staršia borka je červenohnedá a odlupuje sa v úzkych pozdĺžnych pruhoch. Vetvy sú stúpavé alebo previsavé. Letorasty sú tenké, štvorhranné a väčšinou vzpriamené. Kôra tenkých vetvičiek je hladká. Ihličie je zelené, v zime niekedy prechádza do hrdzavo hnedej. Ihlice sú na okraji celokrajné, bez zubov. Juvenilné ihličie je ihlicovité, protistojné, 3 až 6 mm dlhé. Dospelé ihlice sú šupinovité, kosoštvorcový vajcovité, kýlnaté, 1 až 3 mm dlhé, na vrchole špicaté (var. Virginiana) alebo tupé až špicaté (var. Silicicola), na konci odstávajúce od vetvičiek. Na chrbte majú drobné žliazky. Prekrývajú sa viac než štvrtinou dĺžky. Plody sú guľovité až vajcovité, 3 až 6 mm dlhé, za zrelosti hnedasto modré až modročierne, na povrchu pokryté šedým povlakom. Obsahujú 1 až 2, zriedkavejšie 3 semená. Dozrievajú 1. rokom. Semená sú 1,5 až 4 mm dlhá.
Rastliny začínajú plodiť vo veku okolo 10 rokov. Bohatšie násady plodov sa objavujú periodicky po 2 až 3 rokoch, medzitým je úroda slabá. Zrelé plody zostávajú na stromoch aj cez zimu a neotvárajú sa.
Rekordy
Najväčšie exempláre tejto borievky dosahujú výšky 22 metrov a hrúbku kmeňa 160 cm, pri meraní vo výške 1,3 metra od zeme. Najstarší exemplár bol nájdený v západnej Virgínii a jeho vek bol stanovený na 940 rokov.
Taxonómia
Juniperus virginiana je v rámci rodu Juniperus radený do sekcie Sabina. Sú rozlišované 2 variety. Varieta virginiana je vysoký strom, rastúci najmä v horách. Varieta silicicola je nižšieho vzrastu (do 10 metrov), má sploštenú korunu a je rozšírený iba pozdĺž jv. pobrežia USA a na Floride.
Kultivary
Do Európy bola borievka virgínska privezená už pred rokom 1664. Bolo vyšľachtených množstvo kultivarov (v Lexikóne okrasných drevín ich je uvedené 34), najstaršie pochádzajú už z polovice 19. storočia. Z pestovateľského hľadiska patria medzi významnejšie kultivary najmä 'Burkii', 'Canaertii', Elegantissima', 'Glauca', 'Globosa', 'Grey Owl', 'Hillii', 'Nana Compacta', 'Pendula', 'Pendula Viridis', 'Pseudocupressus', 'Pyramidiformis', 'Schottii', 'Skyrocket' a 'Tripartita'. Niekedy sú kultivary borievky virgínskej nesprávne uvádzané ako kultivary borievky skalnej (J. scopulorum) alebo naopak.
Význam
Drevo borievky virgínskej je lososovo červené, vonné a vysoko cenené. Používalo sa hlavne na výrobu nábytku, obkladov a ceruziek. Silícia odpudzuje mole a drevo slúžilo tiež na výrobu debien. Z dreva sa v minulosti destiloval tzv. Cédrový olej, používaný napr. V kozmetike.
Borievka virgínska je na Slovensku hojne pestovaná ako okrasná drevina.
Aeronomy of Ice in the Mesosphere
Aeronomy of Ice in the Mesosphere (AIM, Explorer 90) je americká vedecká družica prevádzkované agentúrou NASA, zameraná na štúdium polárnych mezosférických oblakov. Družica bola vynesená 25. apríla 2007 raketou Pegasus-XL, odpálenej z lietadla Lockheed L-1011.
Polárne mezosférické oblaky sa vyskytujú vo výške zhruba 80 kilometrov nad povrchom, teda omnoho vyššie ako iné druhy oblakov. Družica AIM pomáha určiť, aké faktory (teplota, vodné pary a prachové častice) môžu viesť k formovaniu tohto typov oblakov. Polárne mezosférické oblaky sú pomerne novým javom a prvýkrát boli pozorované v roku 1885.
Opis
Družica AIM je 1400 mm vysoká, 1100 mm široká, váži 200 kg a radí sa do série malých explorerov - SMEX. Dodávku elektrickej energie zabezpečujú solárny panely s priemerným výkonom 335 W. Vedecké vybavenie pozostáva z troch prístrojov:
Hej, slnko vychodí
Hej, slnko vychodí je jedna z revolučných piesní z obdobia socializmu v Česko-Slovensku.
Hudbu zložil Bartolomej Urbanec, ktorý je aj autorom textu.
NGC 2125
NGC 2125 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. decembra 1834.
Chauffry
Chauffry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Leu-la-Forêt (kantón)
Saint-Leu-la-Forêt je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvoria ho tri obce.
Frauenstein
Frauenstein je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Sankt Veit an der Glan.
Žije tu obyvateľov.
Háfiz (titul)
Háfiz alebo háfis (z = strážca, ochranca) je čestný titul osoby, ktorá sa naučila a ovláda naspamäť celý korán. Moslimovia si háfizov veľmi vážia, pretože hovoria, že takáto osoba si osvojila slovo Božie.
Korán sa pôvodne uchovával a šíril najmä ústne. Aj keď sa niektoré verše zapisovali, v prípade nejasností bol autoritatívnym zdrojom vždy háfiz. Až kalif Utmán ibn Affán nechal vyhotoviť štandardnú písanú verziu.
Bergues
Bergues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Geografia poľnohospodárstva
Geografia poľnohospodárstva je čiastková vedná disciplína humánnej geografie, ktorá sa ako samostatná disciplína začala vyvíjať od osemdesiatych rokov 20. storočia. Zaoberá sa skúmaním poľnohospodárstva z geografických hľadísk, najmä z hľadiska priestorovosti, zákonitosťami jeho vývoja ale aj vzájomnými interakciami medzi poľnohospodárstvom a prostredím, v ktorom sa rozvíja. Objektom výskumu sú lokalizačné a humánno-geografické faktory, ktoré vplývajú na vznik a vývoj rôznych foriem poľnohospodárstva. Medzi humánno-geografickými faktormi vplývajúcimi na poľnohospodárstvo majú zvláštny význam faktory ekonomické a usporiadanie poľnohospodárstva vo vzťahu k trhom.
Háfiz
Háfiz (z ) môže byť:
Genouillac (Creuse)
Genouillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pohár FAČR
thumb|Pohár FAČR Pohár FAČR, od júna 2015 podľa sponzora nazvaný MOL Cup, je česká futbalová súťaž zastávajúca funkciu národného pohára. V tejto súťaži sa uplatňuje vyraďovací systém.
Genouillac (Creuse)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pohár FAČR
Súťaž bola založená v roku 1993 a priamo naviazala na Český pohár, ktorý sa ako súčasť československého pohárov konal od roku 1969. Usporiadateľom je Futbalová asociácia Českej republiky. Víťaz poháru sa kvalifikuje do tretieho predkola európskej ligy UEFA a Českého Superpoháru.
Najúspešnejším klubom je AC Sparta Praha, ktorá od roku 1993 vyhrala celkom šesťkrát.
Saint-Ouen-l'Aumône (kantón)
Saint-Ouen-l'Aumône je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvoria ho dve obce.
NGC 2126
NGC 2126 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. novembra 1787. Nachádza sa v severnej časti súhvezdia.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2. Obsahuje asi 20 hviezd s jasnosťou medzi 11 a 14 magnitúdami. Na severovýchodnom okraji tejto hviezdokopy sa nachádza jedna hviezda jasnosti 6 magnitúd.
Flea
Je charakteristický agresívnym slap bass štýlom, so silnou melodickou linkou. Spolupracoval s mnohými umelcami, napríklad s Jane's Addiction, Thom Yorke, The Mars Volta, Alanis Morissettovou a Young MC.
Chaumes-en-Brie
Chaumes-en-Brie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oľga Belešová
Životopis
Na javisku hrala už ako osemročná. Desať rokov bola členkou detského divadelného súboru Ludus. Vyštudovala žurnalistiku na FF Univerzity Komenského v Bratislave. Pracovala ako novinárka v denníkoch Práca, Pravda a SME a týždenníkoch TV oko a Nedeľná Pravda. Okrem toho je známa aj ako autorka a interpretka v rozhlase aj v televízii. Popri novinárčine hrala v divadle GUnaGU, kde za 20 rokov pôsobenia vytvorila množstvo komediálnych i dramatických postáv, ďalej v Štúdiu L+S a Divadle Aréna a v súčasnosti pôsobí aj v ďalších divadlách. Na niektorých predstaveniach sa podieľa aj autorsky.
Je divadelná, televízna, rozhlasová i dabingová herečka, od roku 2002 pôsobí ako herečka v slobodnom povolaní. Je autorkou originálnych predstavení: Len tak ľahučko, Ďefčátko, ''Urgentný príjem'. Na niektorých ďalších sa podieľala ako spoluautorka: John a Yoko (spolu s manželom, novinárom Masahikom Shiraki, za hru získali ocenenie Zlatý gunár na Kremnických gagoch), Modelky, Telenovela, Pravdivý príbeh Oľgy B. - ženy so zlatými rukami, Poradňa krásy Šereď, Baby na palube).
V Slovenskej televízii bola takmer desať rokov scenáristkou a moderátorkou cyklu Umenie/divadlo a tanec. V Slovenskom rozhlase bola dva roky autorkou a hostiteľkou v zábavnej talk show Meno mesto zviera vec. Má rada tvorbu pre deti. V rozhlase nahrala cyklus rozprávok na dobrú noc Pán Áčik od Jána Uličianskeho. Okrem toho nahrala aj slovenskú verziu audioknihy Dušana Taragela: Rozprávky pre neposlušné deti a ich starostlivých rodičov (1997) - údajne ide o prvú audioknihu na Slovensku. V najnovšom projekte pre deti Mimi a Líza prepožičala svoj hlas viacerým postavám. Ide o pôvodný slovenský seriál kreslených televíznych večerníčkov a rozhlasový seriál Kataríny Kerekesovej. Nadabovala aj šéfku diaľničnej polície Kim Krügerovú v nemeckom akčno-kriminálnom seriáli Kobra 11.
Od roku 2015 moderuje v RTVS reláciu pre seniorov s názvom Generácia – zlaté roky života. Okrem toho sa pravidelne objavuje aj v ďalších projektoch ako napríklad Chart Show. Svoj hlas prepožičiava vo viacerých televíznych a rozhlasových reklamách.
Je spoluautorkou cyklu takzvaných "Liečivých videí" Poradne krásy Šereď (spolu s Luciou Kollárovou), ktoré sú publikované na webe. Oľga Belešová a Lucia Kollárová boli prvou dvojicou žien-zabávačiek na Slovensku, aj v širšom európskom kontexte. Pre Rádio Expres vymyslela a zrealizovala prvý slovenský kreslený seriál s názvom Wald city, ktorý rádio vysielalo a zverejňovalo na svojom webe. Je autorkou rozhlasovej hry – improvizácie „Len tak...“ na motívy vlastného divadelného predstavenia. náhľad|Oľga Belešová ako pani Erika v predstavení Poradňa krásy Šereď náhľad|Oľga Belešová ako pani Bežná s Helenou Krajčiovou a Michalom Hudákom
Poradňa krásy Šereď
náhľad|Oľga Belešová so Zuzanou Martinkovou v predstavení Baby na palube Je 80 minútová divadelná hra a súčasne komediálny projekt autorskej dvojice Oľga Belešová a Lucia Kollárová. Hra mala premiéru 28. septembra 2010 v Divadle v Podpalubí na Adylodi v Bratislave a posledné predstavenie sa tu odohralo 20. januára 2014. Hrala sa dvakrát za mesiac. Hlavnými protagonistkami predstavenia sú publicistka / moderátorka Lucia Kollárová (stvárňuje samú seba) a pani Erika, odborníčka na všetko (vymyslená celebrita, ktorú stvárňuje herečka a autorka Oľga Belešová).
ZOZNAMKA alebo Prečo ešte nemám svojho Milana
Zážitková divadelná šou pre všetkých, ktorí hľadajú lásku a zábavu. Oľga Belešová ako Pani Erika a Roman Pomajbo ako pán Milan. Pani Erika, odborníčka na všetko, sa vrhla na novú podnikateľskú aktivitu. Vychádza z toho, že Slovensko je už skrásnené vďaka Poradni krásy Šereď a teraz treba pomôcť tým, ktorí ešte nenašli svoju lásku. S novým kolegom pánom Milanom nájdu lásku každému.
NGC 2127
NGC 2127 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Gentioux-Pigerolles
Gentioux-Pigerolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sannois (kantón)
Sannois je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvorí ho iba mesto Sannois.
Volkswagen Slovakia
náhľad|Areál Volkswagenu Slovakia
Volkswagen Slovakia je najväčšia automobilová spoločnosť na Slovensku so závodmi v Bratislave v Devínskej Novej Vsi, v Stupave, v Martine a v Košiciach. Bratislavský závod Volkswagen Slovakia je unikátnym vo svetovom meradle, keďže sa tu ako v jedinom automobilovom závode na svete vyrábajú pod jednou strechou vozidlá piatich značiek (Volkswagen, Audi, Porsche, Škoda, SEAT). Modely z bratislavskej produkcie sa nevyrábajú nikde inde na svete. Viac ako 99% jeho produkcie smeruje na vývoz  do 148 krajín sveta. Volkswagen Slovakia je zároveň najväčšou firmou z hľadiska obratu na Slovensku ako aj najväčším zamestnávateľom na Slovensku. V spoločnosti v roku 2018 pracovalo vyše 14-tisíc, v roku 2023 11-tisíc zamestnancov.
Výroba, tržby, zamestnanci, plány
V roku 2014 dosiahli tržby 6,17 miliardy eur. V roku 2015 napriek emisnému škandálu obrat vzrástol o 17 % na úroveň 7,2 miliardy eur (zisk pred zdanením 213 miliónov eur). Investície spoločnosti predstavovali v roku 2015 hodnotu 414,6 milióna eur. Napriek poklesu počtu kusov v roku 2017 bol obrat 7,55 miliardy eur a zisk pred zdanením 240 miliónov eur. Investície predstavovali za rok 2017 čiastku 368,6 milióna eur (v celkovom súčte od roku 1991 4,35 miliardy eur). Rozšírením výroby o segment Porsche presiahla rozloha bratislavského závodu 2 000 000 m2. V súvislosti s rozširovaním výroby stúpa počet zamestnancov (spolupracovníkov). V roku 2017 ich počet bol 13 700 (v roku 2015 10 800 v roku 2016 12 300). Stal sa tak najväčším súkromným zamestnávateľom a najväčším exportérom na Slovensku (na exporte krajiny sa VW SK sa v roku 2014 podieľal približne 9,2 %).
V roku 2014 vyrobili 394 474, v roku 2015 397 458  a v roku 2017 celkovo 361 776 automobilov. V polovici júna 2017 vyrobila spoločnosť päťmiliónte vozidlo. V roku 2017 57% produkcie tvorili SUV modely.
V júli 2020 vtedajší premiér Igor Matovič aj terajší šéf vlády Eduard Heger podpísali s Volkswagenom tzv. spoločné vyhlásenie zámerov (Letter of Intent to Invest), o tom že vláda pomôže s novými strategickými investíciami na Slovensku. Na jeseň 2020 koncern prisúdil svojmu bratislavskému závodu miliardu eur, z ktorej bude financované aj spustenie výroby nových modelov Passat a Superb. Memorandum s viacerými prísľubmi vlády podpísali slovenskému Volkswagenu zabezpečenia prepravy jeho zamestnancov, výstavbu dvetisíc nových nájomných bytov a vybudovania novej vzdelávacej inštitúcie na výchovu pracovníkov pre automobilový priemysel. V lete 2021, takmer rok po memorande, však člen predstavenstva automobilky Sebastian Krapoth uviedol, že plnenie sľubov trochu mešká a verí, že spolupráca sa azda zlepší.
Až 60 percent zamestnancov tu pracuje viac ako 10 rokov. „Je to významný dôkaz lojality našich zamestnancoch,“ povedal člen predstavenstva Kai-Stefan Linnenkohl. Priemerný hrubý príjem zamestnanca (bez manažmentu) bol vlani na úrovni 2273 eur. V ňom bol zarátaný napríklad aj 13. plat či odmena za hospodársky výsledok na úrovni 1768 eur.
Cesta I. triedy 17 (Slovensko)
Cesta I. triedy 17 (I/17) je cesta I. triedy vedúca v trase (Miskolc-) Milhosť, št. hr. - Košice. Cesta vznikla rozdelením cesty I/68 na tri samostatné cesty. Oproti pôvodnej trase I/68 má opačný smer staničenia, t.j. z juhu na sever.
Volkswagen Slovakia
História
Volkswagen pôsobí na území Slovenska od roku 1991, keď sa Volkswagen rozhodol rozšíriť svoje pole pôsobnosti do vtedajšej ČSFR zapojením sa do štátom organizovanej medzinárodnej súťaže o vytvorenie spoločného podniku so štátnym podnikom Bratislavské automobilové závody (založené 1971), v ktorej súťažil s General Motors a Renault. Ako víťaz v máji 1991 s BAZ založili spoločný podnik Volkswagen Bratislava, s. r. o. Volkswagen mohutne investoval (v priestoroch BAZ) a podiel BAZ (20%) v spoločnej firme odkúpil v roku 1998 a od roku 1999 pôsobí firma ako Volkswagen Slovakia, a. s. so 100 % vlastníctvom Volkswagenu.
Produkcia
Sériová výroba automobilov začala v bratislavskom VW v roku 1992 modelom Volkswagen Passat Variant. Prvý Volkswagen Passat B3 Variant Arriva tu zmontovali 21. decembra 1991. Sériová výroba začala 14. februára 1992. V roku 1992 bolo vyrobených len 2 230 vozidiel. Neskôr sa tu vyrábali aj vozidlá Volkswagen Golf, Volkswagen Polo, Seat Ibiza a Škoda Octavia. V roku 1998 sa už vyrobilo 125 281 vozidiel. V roku 2002 tu začala výroba terénneho modelu Volkswagen Touareg a Porsche Cayenne. V roku 2006 k nim pribudlo Audi Q7. Od roku sa tu vyrába aj hybridný model Volkswagen Touareg Hybrid.
V roku 2011 bola spustená výroba vozidiel New Small Family (NSF) - Volkswagen up!, Škoda Citigo a Seat Mii.
V roku 2013 sa začala výroba elektrického vozidla Volkswagen e-up!. Závod bol tiež jedným z potenciálnych kandidátov na výrobu luxusného SUV značky Bentley s názvom Falcon. Vyrábali sa tu časti podvozkovej skupiny Bentley Bentayga.
V roku 2015 bola spustená výroba v novej karosárni (lisovňa) pre modely značiek Audi a Volkswagen
V školskom roku 2016/17 vznikla v bývalom strojárskom učilišti Súkromná stredná odborná škola automobilová, ktorá bola priekopníkom duálneho vzdelávania na Slovensku.
V roku 2017 bola spustená výstavba karosárne a montážnej haly Porsche. V roku 2017 do portfólia pribudol úplne nový model Audi Q8.
Volkswagen Slovakia v roku 2021 produkuje v Bratislave 9 modelov piatich značiek a objem produkcie sa pohybuje na úrovni tristotisícov kusov ročne. Investície do výroby a infraštruktúry za 30 rokov pôsobenia dosiahli doposiaľ celkovo 4,6 miliardy eur.
V roku 2023 sa okrem už spomínaných vyrábali aj modely Porsche Cayenne Coupé, Volkswagen up!, Volkswagen e-up! a Škoda Karoq (pripravované od roku 2020). V rokoch 2023 až 2027 VW preinvestuje viac ako 1 mld. eur v rámci projektu BETA+, ktorého súčasťou je príchod nových modelov Volkswagen Passat a Škoda Superb. Súbežne sa pripravuje už ohlásený príchod nového elektrického Porsche Cayenne do výroby.
NGC 2128
NGC 2128 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil Edward D. Swift 27. decembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Victor Frederick Weisskopf
Victor Frederick Weisskopf (* 19. september 1908, Viedeň, Rakúsko, vtedy Rakúsko-Uhorsko – † 22. apríl 2002, Newton, Massachusetts, USA) bol americký fyzik židovského pôvodu narodený vo Viedni. Počas druhej svetovej vojny pracoval v Los Alamos na vývoji atómovej bomby. Neskôr pracoval na Massachusettskom technologickom inštitúte, či v CERNe. Je nositeľom Wolfovej ceny za fyziku za rok 1981.
Fresach
Fresach (🇸🇻) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Villach-vidiek.
Žije tu obyvateľov.
Admont
Admont je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Liezen. 1. januára 2015 bola obec Admont spojená s obcami Hall bei Admont, Johnsbach a Weng im Gesäuse. Spojená obec má názov Admont. Obcou preteká rieka Enža.
Trhová obec má rozlohu a  obyvateľov. Pred spojením obcí mala rozlohu a 1. januára 2014 v nej žilo 2 508 obyvateľov.
Sarcelles-Nord-Est
Sarcelles-Nord-Est je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvorí ho iba severovýchodná časť mesta Sarcelles.
Chenoise
Chenoise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Berlaimont (obec)
Berlaimont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gioux
Gioux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 2129
NGC 2129 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,7.
Chenou
Chenou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sarcelles-Sud-Ouest
Sarcelles-Nord-Ouest je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvorí ho iba časť mesta Sarcelles.
Bermerain
Bermerain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Glénic
Glénic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 2130
NGC 2130 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Soisy-sous-Montmorency (kantón)
Soisy-sous-Montmorency je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvoria ho tri obce.
Audi S4
Audi S4 je vysokovýkonná verzia automobilu strednej triedy Audi A4. Pôvodné S4, vyrábané od roku 1991 do 1994 bola výkonovo-orientovaná verzia autombilu Audi 100 sedan. Všetky nasledujúce generácie S4 od roku 1997 sú majú základ v Audi A4, pričom ako Audi A4 prechádzalo z jednej generácie do druhej, tak spolu s ním aj verzia S4.
Výkonnejší motor, väčšie upravené brzdy, upravené pruženie, väčšie disky kolies a osobité karosárske diely a štylistické prvky a značky patria medzi mnohé úpravy S4, ktoré ho vyzdvihujú nad jeho hlavných 100 a A4 súrodencov. Na trhoch, kde nie je dostupný ešte výkonnejší variant Audi RS4, je S4 vrcholom ponuky modelového radu A4.
Ako jeho regulárny A4 náprotivok, všetky varianty S4 majú pozdĺžne orientovaný motor umiestnený nad prednou nápravou. Prepĺňaný 2,2-litrový radový päťvalcový motor, ktorý poháňal prvú generáciu S4, 2,7-litrový 'biturbo' vidlicový šesťvalcový motor poháňal generáciu B5. Generácie B6 a B7 spoločne zdieľali 4,2-litrový vidlicový osemvalcový motor. Nedávno predstavená generácia B8 používa prepĺňaný 3,0-litrový vidlicový šesťvalcový TFSI motor a konkuruje s BMW 335i.
Všetky verzie S4 majú prevodovku montovanú uprostred na zadnú časť motora v pozdĺžnej orientácii, vo forme transaxle, a ako všetky Audi "S" modely sú v štadardnej ponuke so systémom pohonu všetkých kolies quattro, ktorý používa stredový diferenciál Torsen.
Všetky verzie S4 boli a sú vyrábané v továrni v Ingolstadte v Nemecku. Všetky S4 sú dostupné v karosárskych verziách ako 4-dverový 5-miestny sedan a 5-dverový 5-miestny Avant (názov automobily Audi označujúci verziu kombi) už od jej predstavenia v roku 1991. Ako 2-dverový 4-sedadlový kabriolet viariantu S4 bol predstavený ako časť generácií B6 a B7. B8 Kabriolet je momentálne vyrábaný ako Audi S5 kabriolet a variant "S" je predávaný pod firemným názvom Audi S5.
C4 (1991 – 1994)
Továrenská výroba pôvodného Audi S4 začala v auguste 1991 v podobe výkonnej verzie novo upravenej C4 platformy 4-dverového 5-miestneho sedanu Audi 100. Bolo dizajnované aby nahradilo dosluhujúce Audi 200 quattro turbo na platforme C3, ktoré bolo prvým pravým športovým sedanom a jeho výroba bola ukončená koncom roku 1990.
Výkonnejší, drahší a exkluzívnejší variant známy ako S4 Plus a neskôr ako S6 Plus bol dostupný od októbra 1992 do júla 1994. Vyrábal sa vo veľmi malých počtoch, pričom mal viacero úprav zvyšujúcich výkon; vrátane použitia 4,2-litrového vidlicového osemvalcového motora namiesto radového päťvalca.
Továrenská produkcia C4 variantu S4 bola ukončená po menej ako troch rokoch v júli 1994.
Pohonná jednotka
Pohonná jednotka S4 na platforme C4 bola dostupná iba s jediným motorom, prepĺňanou verziou 2,2-litrového 20-ventilového radového päťvalcového motora so zdvihovým objenom a bol dodávaný s pokročilou riadiacou jednotkou Bosch Motronic. Tento motor dosahuje výkon 169 kilowattov (230 koní) pri 5 900 otáčkach za minútu a krútiaci moment 350 newton metrov pri 1 950 otáčkach za minútu. Pohonná jednotka s 5-rýchlostnou manuálnou prevodovkou, s ktorou dokázalo Audi S4 zrýchliť z 0 na /h za 6,2 sekundy.
Obe 5-rýchlostná a 6-rýchlostná manuálna prevodovka boli v ponuke pre európskych zákazníkov, ale 5-rýchlostná manuálna prevodovka bola jedinou v ponuke pre severoamerický trh; 4-rýchlostná automatická prevodovka bola v ponuke pre všetky trhy. Predná a zadná náprava mali konečný pomer buď 4,111 alebo 3,889 (v závislosti na prevodovke), a zadná náprava požívala vodičom ovládanú elektro-pneumaticko-mechanickú uzávierku diferenciálu.
Pohon všetkých kolies quattro bol štandardom modelov C4 S4/S6; prvá generácia systému na základe diferenciálu Torsen, ktorý používal automatický samosvorný diferenciál len vo vozidlách s manuálnou prevodovkou, kým systém na základe rozdeľovacej prevodovky používali vozidlá s automatickou prevodovkou.