cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ferko Urbánek
Ferko Urbánek (vlastné meno: František Ľudovít Urbanek, umelecké meno: Ferko Urbánek; * 31. júl 1858, Vsetín  – † 10. december 1934, Petržalka) bol slovenský spisovateľ, dramatik, úradník. Známy je tiež pod pseudonymami Miloň, Salvator, Tatran, Tatranský, Tatrín, Tatroslav.
Životopis
Urbánek študoval na slovenskom patronátnom gymnáziu v Kláštore pod Znievom, po jeho zatvorení pokračoval na benediktínskom gymnáziu v Ostrihome v rokoch 1875 – 1877 v Banskej Bystrici, kde nadviazal priateľstvo s J. Vlčkom a M. Kollárom. Pre chorobu sa však štúdií vzdal. Bol všestranne literárne a kultúrne činný dejateľ, ktorý národnobuditeľskú misiu vykonával v období vrcholenia pomaďarčovacích snáh uhorskej vlády.
Je považovaný za tvorcu národnej ľudovej dramatiky a je autorom mnohých básní a piesní. Knižne vydal zbierku veršov pre deti a zbierku piesňových textov spolu s partitúrou M. Schneidera-Trnavského. Jeho prozaická tvorba ostala bez väčšieho ohlasu. Písal besednice, úvodníky, hospodárske a satirické články, prispieval do krajanskej tlače. Ako spolumajiteľ tlačiarne Urbánek a spol. v Trnave zasiahol do vydávania slovenských kníh v medzivojnovom období.
Vata
Vata sú jemné vlákna zlisované do vrstiev, vyrába sa z odmastenej jemnovláknitej surovej bavlny. Vďaka odmasteniu je vata veľmi savá. Používa sa na čistenie najmä v zdravotníctve a na kozmetické účely, zvyčajne je bielej farby.
Ferko Urbánek
Pamiatky
náhľad|Hrob Ferka Urbánka na Ondrejskom cintoríne
Vata
Prvýkrát bola vyrobená profesorom chirurgie z Tübingu Victorom von Bruns v roku 1865. Priemyselne sa začala vyrábať od roku 1871 švajčiarskym priemyselníkom Heinrichom Theophilom Baeschlinom vo fabrike pre medicínske obväzové materiály (dnes IVF Hartmann).
Chroustovice
Chroustovice sú mestečko v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 260 obyvateľov, z toho 603 mužov a 657 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 40,0 roka, ženy 41,6 roka).
Vata
Vata sa niekedy používa ako tlmiaci materiál v reproduktoroch. Je však oproti vhodnejšiemu vatelínu o niečo drahšia.
Luboš Pospíšil
Luboš Pospíšil (* 6. september 1950, Jeseník) je český spevák populárnej hudby.
Leváre
Leváre sú obec na Slovensku v okrese Revúca.
Luboš Pospíšil
Pospíšil bol v 70. rokoch 20. storočia člen súboru C&K Vocal, potom odišiel na sólovú dráhu. Prvým sólovým počinom bol v roku 1981 singel „Kráska v nesnázích“. Na svojom debutovom albume Tenhle vítr jsem měl rád spolupracoval s hudobným skladateľom Otakarom Petřinom a textárom Ladislavom Kantorom. Druhý album už nakrúcal so svojou materskou formáciou 5P, kde o i. pôsobil aj gitarista a skladateľ Bohumil Zatloukal. Spolu v 90. rokoch nahrali album Vzdálená tvář a občas spolu ako akustické duo jazdia aj dnes na koncertné šnúry. Pôsobil aj ako spevák v jednej zo zostáv skupiny Blue Effect a v roku 1989 s ňou nakrútil singel „Kampa“. V 90. rokoch spolupracoval so skupinou Biograf, neskôr sa vrátil s Bohumilom Zatloukalom znovu k 5P, s ktorými pôsobí dodnes.
Leváre
Polohopis
Obec leží v juhovýchodnej časti Slovenského rudohoria.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci (Lewrth, Leward) je z roku 1427. Obyvateľstvo sa zaoberalo hlavne poľnohospodárstvom a hrnčiarstvom.
Villepail
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Ursini
Životopis
Štud. v Banskej Bystrici, Ilave a 1658-1655 na gymnáziu v Bratislave. Po štúdiách kantor v Brezne, evanjelickýfarár v Lovinobani ,1673-1681 počas prenasledovania protestantov žil ako súkromná osoba v Banskej Bystrici, od 1681 dočas. kantor a kazateľ v Brezne, napokon farár v Príbelciach, od 1691 seniorálny asesor. Autor príležitostných oslavných veršov pripojených k dišputám M. Heinzelia, prispel do zbierky sobášnych pozdravných veršov.
Kyle Calder
Kyle Calder (* 5. január 1979, Mannville, Alberta, Kanada) je bývalý kanadský hokejový útočník. Meria 180 cm a váži 79 kg (2006).
Klubový hokej
Calder začal so svojou hokejovou kariérou v juniorskom klube Regina Pats vo WHL. V roku 1997 bol draftovaný z 130. miesta klubom NHL Chicago Blackhawks.
4. augusta 2006 bol vymenený do klubu Philadelphia Flyers, opačným smerom putoval Michal Handzuš. Od sezóny 2007/08 bol hráčom Los Angeles Kings.
Reprezentácia
Kanadský reprezentačný tréner Marc Habscheid ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 19.
Materiálová tvrdosť
Materiálová tvrdosť dokáže urobiť ryhu aj v iných telesách ako napríklad diamant sklo ku pružnosťi patrí: pružina,plast, guma preto,lebo su pružné. Dokažu skákať su dlhšie natahovacie ku  tvarnosťi : cesto plastelina hlina lebo sa naťahuju dokáže sa spraviť nejaký tvar .Alebo aj tvrdosť je schopnosť pevného materiálu klásť odpor proti vnikaniu cudzieho telesa. Tvrdosť nie je fyzikálna veličina, pretože závisí od mnohých vlastností materiálu. Fyzikálne je hodnota tvrdosti bezrozmerné číslo, alebo pomer sily a plochy odtlačku (N.mm-2) - čo zodpovedá tlaku či napätiu. Aby nedošlo k zámene tvrdosti za pevnosť materiálu, udáva sa v bezrozmerných jednotkách závislých od meracej metódy.
Pre relatívne porovnanie tvrdosti minerálov sa používa Mohsova stupnica tvrdosti.
Tvrdosť za zisťuje niektorou z 3 skupín skúšok:
Meranie tvrdosti vtláčaním
Tvrdosť sa pri technických materiáloch určuje najmä nasledovnými metódami: Všetky metódy spočívajú v zatláčaní veľmi tuhého skúšobného telieska za definovaných podmienok do povrchu materiálu. Tvrdosť sa vyhodnotí z rozmerov odtlačku. Príklad označovania tvrdosti: HB = 400 (tvrdosť 400 jednotiek Brinella)
Podľa Brinella Kornaleho
thumb|Meranie tvrdosti podľa Brinella
Pri tejto metóde sa zatlačuje oceľová kalená gulička do testovaného povrchu predpísanou silou a potom sa meria priemer vytlačenej jamky.
HB je určená vzťahom:
Touto metódou sa meria len tvrdosť do 450 HB. 451 a viac neexistujú. Väčšie tvrdosti sa merajú podla Vickersa
thumb|Meranie tvrdosti podľa Vickersa
Podľa Vickersa
Pri tejto metóde sa vtláča diamantový ihlan s vrcholovým uhlom medzi protiľahlými stenami 136 ° kolmo do obrobku pod silou F. Potom sa zmeria uhlopriečka otlačenej jamky.
HV je určená vzťahom:
kde
Mikrotvrdosť podľa Vickersa krina
Pri tejto metóde sa tiež vtlačuje diamantový ihlan, ale s veľmi malým zaťažením 0,002 až 1 N. Vyhodnocovanie odtlačku sa robí špeciálnym optickým prístrojom - mikrotvrdomerom. Používa sa na meranie tvrdosti malých predmetov, napr. jednotlivých kryštálov kovu.
Podľa Rockwella Rudda
Pri tejto metóde sa vtlačuje diamantový kužeľ s rozponom 120 ° a zaoblením hrotu 0,2 mm (môže byť aj zakalená guľôčka). Potom sa meria hĺbka otlačku.
Vzorec HR:
HR = K - e
kde
Meranie tvrdosti vrypom
Tieto skúšky zisťujú vrypovú tvrdosť, používajú sa na zisťovanie tvrdosti spekaných karbidov, skla, porcelánu, kalených vrstviev alebo v mineralógii.
podľa Martensa Renora
Skúška spočíva v pritláčaní kužeľovitého diamntového hrotu meniteľným tlakom na leštený povrch predmetu, ktorý sa pohybuje určitou rýchlosťou. Tvrdosť určuje zaťaženie hrotu (sila) potrebná na vytvorenie vrypu so šírkou 0,01 mm.
podľa Stocka Pokenora
Je obdoba Martensovej skúšky, pričom zaťaženie je stále a mierou tvrdosti je šírka vrypu.
podľa Mohsa Pokašana
Metóda sa používa na zisťovanie tvrdosti nerastov. Hodnota takto zistenej tvrdosti sa označuje symbolom HMo. Mohsova stupnica tvrdosti má 10 stupňov, každému zodpovedá jeden materíál.
Skúška spočíva vo vzájomnom poškrabávaní skúmanej látky materiálom z Mohsovej stupnice. Ak sa látky navzájom nepoškriabu, majú podľa tejto metódy rovnakú tvrdosť. Nevýhodou metódy je nízka presnosť, pretože výsledok nezávisí iba od vlastností materiálu, ale aj od rýchlosti a tvaru hrán.
Meranie tvrdosti odrazom
Táto metóda udáva odskokom závažia od skúšaného kovu spusteného zo stanovenej výšky. Na meranie sa používa špeciálny prístroj - Shoreho skleroskop. Hodnota takto zistenej tvrdosti sa označuje symbolom HSh a nazýva sa tvrdosť podľa Shoreho.
Sklabiňa (hrad)
Sklabiňa (-normovaný názov ) alebo Sklabinský hrad je zrúcanina na nevysokom návrší tesne nad obcou Sklabinský Podzámok v dolnej časti Kantorskej doliny v severozápadnej časti Veľkej Fatry, 9 km na východ od Martina. Svojou rozlohou patrí k najväčším hradom Žilinského samosprávneho kraja.
Dejiny
Hrad pravdepodobne vznikol v prvej polovici 13. storočia na mieste staršieho hradiska. K výstavebe bezvežového hradu s obvodovou plášťovou hradbou došlo na začiatku 14. storočia, čo dokladajú aj najnovšie dendrologické zistenia. S tým súvisí aj dokument podpísaný staviteľom magistrom Dončom z roku 1309, a tento rok sa považuje za doposiaľ najstaršiu hodnovernú zmienku o hrade. Od roku 1328 bol sídlom Turčianskej stolice. V roku 1434 hrad bol vypálený husitmi aj s listinami z roku 1242. V rokoch 1410 - 1469 bol v zálohu poľského rodu Balických.
Hrad dostal v roku 1527 nového majiteľa, Františka Révaya, ktorý sa stal veľmi skoro dedičným županom Turca. Révayovcom patril hrad do roku 1914, kedy ho zdedili netere posledného baróna Františka Révaya, sestry Mária Cebriánová a Róza Hubay Cebriánová, ktorej manžel Jenő Hubay bol slávnym skladateľom. Od 14. storočia až do polovice 18. storočia, keď postavili nový župný dom v Martine, bol hrad sídlom Turčianskej stolice, bol tu uložený župný archív a župná väznica.
Opis hradu
Najstaršou časťou je horný hrad nepravidelného pôdorysu s vnútorným nádvorím, ktoré postupne zastavali obytnými a hospodárskymi budovami. Dominujúcou bola mohutná hranolová veža s kaplnkou, situovaná na najvyššom bode brala, datovaná do korvínovskej prestavby v roku 1487. Ešte v 30. rokoch 15. storočia hrad rozšírili o parkánové predhradie, táto hradba obohnala celý hrad, na severozápadnej strane ho spevnili dvoma polygonálnymi baštami. V roku 1554 hrad opravili a v 60. rokoch 16. storočia rozšírili o južné, druhé predhradie, kde vznikla nová brána chránená dnes už zaniknutou okrúhlou vežou. Tieto stavebné úpravy súviseli aj s tureckým nebezpečenstvom, ktoré ohrozovalo predovšetkým južné kraje dnešného Slovenska. Zároveň bola na východnej strane vybudovaná hranolová delostrelecká veža, neskôr prebudovaná na obytný palác. Západnú prístupovú stranu chránila nová polygonálna veža, ktorú v roku 1610 Peter Révay zakomponoval do tzv. hradného kaštieľa. ten bol obývaný a plný umeleckých zbierok, až kým ho nacisti 30. septembra 1944 vypálili. V roku 1636 bol dolný hrad opevnený dvojicou polygonálnych renesančných bášt s bránou a neskôr v polovici 17. storočia pred ňou vzniklo mohutné delostrelecké "štvrté predhradie", ktoré neskôr až do druhej svetovej vojny plnilo hospodárske účely.
Súčasný stav
Z hradu sa zachovala značná časť murív kaplnky, v ktorej sa zachovali gotické nábehy rebier klenby, časti veže, palácov, hospodárskych budov, opevnenia, bášt i kaštieľa. Miestami stoja múry do výšky niekoľkých metrov, inde sú viditeľné len v teréne. Napriek tomu je pôdorys hradu veľmi dobre čitateľný. Na kaplnke sa zachovali aj ostenia gotických, pôvodne lomených okien, zvyšky omietky a na zrúcanine kaštieľa viaceré renesančné architektonické detaily (okná, portál, nábehy rebier).
Hrad Sklabiňa prevzalo v roku 2020 občianske združenie DONJON, ktoré pripravuje záchranné práce. Dobrovoľníci odstránili náletovú vegetáciu, hradom vedie náučný chodník. Je prístupný, no prehliadka je spoplatnená. Súčasťou prehliadky hradu sú expozície vo dvoch budovách, ktoré prezentujú celé dejiny hradu. Najnovšia expozícia v obnovenej renesančnej bašte, sprístupnená v máji 2022 predstavuje izbu posledného kastelána a udalosti Slovenského národného povstania, ktoré poznačili existenciu hradu.
Ján Ursinus
Ján Ursinus (*  Banská Bystrica - † 22. marec 1611,, Sighişoara) bol  kronikár, notár.
Životopis
Pôsobil ako kronikár a notár.
Gejza Žebrácky
Gejza Žebrácky (* 7. január 1869, Prešov – † 7. marec 1951, Bardejov) bol cirkevný hodnostár, sudca, od roku 1913 rímskokatolícky farár v Bardejove. Spoluzakladateľ a dlhoročný správca Šarišského múzea a primátor Bardejova. Pochovaný je na cintoríne Kalvária v Bardejove.
Beh na 200 metrov
Beh na 200 metrov je atletická disciplína.
Gejza Žebrácky
Životopis
Za kňaza ho vysvätili 29. júna 1891, od roku 1893 pôsobil ako kaplán, od roku 1913 ako farár v Bardejove. V roku 1918 sa stal riaditeľom múzeí Šarišskej župy, v roku 1921 diecéznym konzervátorom pamiatok, v roku 1922 čestným kanonikom. V rokoch 1924-1938 bol primátorom Bardejova. V roku 1924 ho zvolili za sudcu mesta Bardejov, od roku 1927 bol riaditeľom diecéznej charity. V r. 1933 ho vymenovali za pápežského preláta, v rokoch 1938-1939 pôsobil ako generálny vikár, v roku 1940 sa stal apoštolským protonotárom. Horlivo zakladal spolky striezlivosti, vyvíjal osvetovú činnosť stovkami verejných prednášok, kurzov, článkov, zaslúžil sa o múzejníctvo a ochranu cirkevných i umeleckých pamiatok, udržoval styky s európskymi archívnymi a múzejnými ustanovizňami.
Beh na 200 metrov
Top 10 bežcov všetkých čias
''Stav k 30. máj 2014''
Najlepšie časy histórie (muži)
''Stav k: 30. máj 2014''
Externé odkazy
štatistika na IAAF.org
MVRDV
thumb|[[Wozoco|WOZOCO obytný komplex v Amsterdame]] thumb|Budova Edificio Mirador v [[Madride (Španielsko). (MVRDV a Blanca Lleó) (2005)]] thumb|Holandskí pavilón na EXPO 2000 thumb|Obytný komplex Parkrand (2007) MVRDV je architektonický ateliér, ktorý bol založený v Rotterdame, (Holandsko) roku 1991. Zakladajúcimi členmi sa stali Winy Maas, Jacob van Rijs a Nathalie de Vriesová. Názov MVRDV obsahuje začiatočné písmená priezvisk jeho zakladateľov. Práce ateliéru nie sú nijak vyhranené a majú obrovský rozsah. Týkajú sa nie len veľkých projektov, ale aj drobnej architektúry. Projekty tohto ateliéru veľmi často rozmanito komunikujú s okolím. Okrem navrhovania a realizácie budov sa MVRDV rovnako zaoberá urbanizmom, interiérovou tvorbou i navrhovaním nábytku.
Vznik
Maas, Van Rijs a De Vriesová ukončili štúdium na Technical University of Delft v roku 1990. Pred založením MVRDV pracovali Maas a Van Rijs v kancelárii OMA (Office for Metropolitan Architecture), ktorú viedol Rem Koolhaas. Maas, Van Rijs a De Vriesová sa spolu zúčastnili na Europan 2 v Berlíne. Bola to prezentácia mladých architektov z cca 20 krajín, ktorí tam prezentovali svoje práce. Títo traja vyhrali s ich návrhom „Berlin Voids“ a dohodli sa na ďalšej spolupráci. Takto založili ateliér MVRDV, ktorý sa okrem tvorby architektúry venuje i publikovaniu. V súčasnosti pracuje v tomto ateliéri okolo 30 spolupracovníkov.
Filozofia
MVRDV sú architekti pochádzajúci z Holandska, takže je pre nich viac než samozrejmé, že človek si životné podmienky vytvára a neprijíma ich proste ako danosť. Súčasťou holandskej tradície je práve tak kultivácia krajiny ako logistika. Najskôr starostlivá analýza, potom strategické plánovanie zámeru a presná náväznosť detailov v procese realizácie. Všetko prevedené ekonomicky, úsporne. Jednotlivosti neexistujú izolovane, vždy sú súčasťou väčšieho celku, do ktorého zapadajú. MVRDV vstupuje do každého projektu s čistou mysľou a bez predsudkov. Podmienky zadania, požiadavky, rôzne obmedzenia a komplikované situácie sú dôkladne študované a vstrebávané, kým, nie je nájdené riešenie. Priania, normy a podmienky sú vpracované do tvarovo organizovaného diagramu. Proces návrhu je u MVRDV skutočne prepracovaný. V ich návrhoch chýba tradičná hranica medzi rôznymi architektonickými druhmi – je jedno, či ide o územné plánovanie, alebo návrh interiéru, základné princípy sú už na začiatku stanovené okolím a kontextom. Ich projekty zaujímajú celú škálu možných pozícií vo vzťahu k realite od hypotetických vízií až k praktickým riešeniam celkom konkrétneho zadania. Čo je však pre ich prácu spoločné, je práve ona myslená línia kontaktu so životnou skutočnosťou. MVRDV vidia architektúru ako kolektívnu vec, ako produkt tímovej práce.
„Nenásytná krabica“ a „nekonečný interiér“ či „labyrint“ sú dve charakteristické stratégie, ktoré MVRDV vyvinuli k zavŕšeniu svojho projektu. Sú metaforou pre princíp utvárania priestoru ako „lego stavebnice“. Na expanzívny rast miest, urbanistického prostredia a zväčšujúceho sa meradla stavieb reagujú MVRDV zdanlivo paradoxne: zahusťovaním priestoru pri zachovaní jeho priechodnosti a dostupnosti. Vyrovnávajú obidva aspekty tak, aby prostredie, v ktorom žijeme, spĺňalo súčasné i budúce prevádzkové nároky a pritom nestrácalo ľudské dimenzie.
Stratégia „nekonečného interiéru" bola zrejmá už v prvom spoločnom návrhu, ktorý traja spoločníci, Winy Maas, Jacob van Rijs a Nathal de Vriesová, vypracovali pre Európsku súťaž bývania v Berlíne v roku 1991. Nespočetné možnosti kombinácií prvkov bývania ich viedli k návrhom skladačky odstupňovaných a pretínajúcich sa interiérov, ktoré spolu vytvárajú komplexné a rozmanité životné prostredie. Rovnakú stratégiu použili neskôr pre návrh VPRO Villa v roku 1995. Táto budova bola tiež „nenásytnou krabicou“, ktorá spojila rôzne programové prvky do jediného pravouhlého telesa. Z kombinácie oboch prístupov vznikli budovy ktoré nemajú začiatok ani koniec, nemajú žiadnu hierarchiu ani zreteľne rozlíšené stavebné prvky.
MVRDV teda môžeme popísať ako združenú architektúru Generácie 1.0, ktorá sa zaoberá tvorbou orientovanou na projekt. Ako pokračovatelia storočnej tradície usilovania o definíciu architektúry v rámci kultúry, ktorá je stále viac abstraktná a jej hybnou silou sú informácie, MVRDV sa rozhodli pre určitú alternatívu k inžinierskym, organizačným, či na výskum orientovaným systémom. Ich projekt prevádza štatistickú informáciu do konkrétnej formy. To znie ako paradox, abstrakciou predsa nemôže byť konkrétne a štatistika nemôže mať jedinú formu. MVRDV našli z tejto dilemy východisko: aspoň sčasti ju vteliť do svojich budov a zároveň prišli s takými formami architektúry ktoré majú potenciál zrušiť rozdiel medzi abstraktným a konkrétnym, informáciou a formou, reálnym a nereálnym.
Podľa Winy Maasa práce MVRDV sa vyznačujú tým, že „spájajú morálne s normálnym“.
La Barben
La Barben je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 701 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Švábovská stráň
Švábovská stráň je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Hôrka a Švábovce v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 18,2579 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''prírodná rezervácia je v Popradskej kotline botanicky výnimočne bohatým územím. Teplomilné spoločenstvo s hlaváčikom jarným (Adonis vernalis), ktorého najsevernejší výskyt tu je izolovaný od súvislého výskytu v Slovenskom krase. Význam pre štúdium formovania flóry v minulosti.''
Weislingen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kameničky
Kameničky sú obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 800 obyvateľov, z toho 403 mužov a 397 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 38,1 roka, ženy 40,3 roka).
5’nizza
Hudba 5'nizze bola zmesou viacerých vplyvov, prevládali však žánre reggae, hip hopu a folku. Pre skupinu bol príznačný minimalistický štýl, ktorý sa prejavoval ako cez spev, gitaru, tak aj beatbox.
5'nizza sa preslávila aj napriek chýbajúcemu záujmu veľkých nahrávacích spoločností, pričom kultovou sa stala v mnohých štátoch strednej a východnej Európy, predovšetkým však na Ukrajine v Rusku, Poľsku a Nemecku.
Kariéra
Babkin a Zaporožec začali spoluprácu v r. 1998. Demonahrávka Unplugged vyšla v r. 2002, rýchlo sa však šírila po celom Spoločenstve nezávislých štátov. Bola pozitívne prijatá ako fanúšikmi, tak aj kritikmi. Oficiálny debutový album Piatnica, pozostávajúci predovšetkým zo skladieb demo albumu Unplugged, vyšiel v r. 2003. Už v tom čase sa však obaja členovia začínali venovať svojim súkromným projektom. V r. 2004 absolvovala 5'nizza turné po Rusku, v rámci ktorého tiež zavítala do Minsku v Bielorusku a na litovský festival Kultūros Tvartas, kde bola jedným z hlavných headlinerov. V tom istom roku začal Babkin pôsobiť aj ako sólový spevák. 5'nizza však vydala aj druhý radový album pod názvom O5 z r. 2005. Tretí album s hosťami Ljukom (Lюk) a Markšajderom Kunstom (Маркшайдер Кунст) vyšiel v r. 2007. Prítomnosť iných hudobníkov sa na albume odráža vo väčšej inštrumentálnosti, ktorá odbieha od typického minimalizmu skupiny. V septembri toho istého roku však členovia skupinu rozpustili. Posledné dva koncerty sa uskutočnili 15. a 16. júna 2007 v poľských mestách Varšava a Krakov. Dvojica sa však znovu po ôsmich rokoch dala dokopy a vydali novú pieseň I Belive in You. V roku 2017 vydali nový album КУ.
Po rozpade
Serhij Babkin vydal ako sólový spevák štyri albumy: Ura, SN. G, Bis! a Motor. Pôsobí aj ako herec v charkovskej divadelnej skupine Teatr 19. Andrij Zaporožec hosťoval ako vokalista v skupine Ljuk a svoju pozornosť tiež venoval ukončeniu vysokoškolského štúdia v oblasti pediatrie.
Powiat międzychodzki
Powiat międzychodzki je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Zloženie powiatu:
Kaspické more
Kaspické more z vesmíru|thumb náhľad|Delta [[Volga|Volgy z vesmíru]] thumb|Mapa Kaspického mora obsahujúca niektoré sídla na pobreží, žlto vyznačené je povodie Kaspického mora thumb|[[Stepan Timofejevič Razin|Stenjka Razin (Surikov)]]
Kaspické more (po rusky Каспийское mоpe alebo Каспий, po perzsky دریای مازندران, po azerbajdžansky Xəzər dənizi, po kazašsky Каспий теңізі, po turkménsky Hazar deňizi, po grécky Kaspion pelagos, po latinsky Caspium Маrе) je slané, typicky reliktné jazero (prv to bolo more – súčasť Tethys). Leží medzi Európou a Áziou. Niekedy sa udáva, že pojem more nie je správny, pretože je to najväčšie jazero sveta podľa rozlohy. So svojou rozlohou spĺňa charakteristiky mora aj jazera.
Názov je odvodený od dávneho kmeňa Kaspijcov, ktorí žili vo východnej časti Kaukazu. Takisto ďalšie historické názvy (Girkanské, Chvalynské, Chvalisské alebo Chazarské more) sú odvodené od historických národov, ktoré obývali jeho brehy. S rozlohou, ktorá sa však stále zmenšuje a dnes má už len asi 3/4 svojej pôvodnej rozlohy, je najväčším jazerom sveta. Dosahuje maximálnu hĺbku až a najplytšie je na severe v oblasti Achtuby pri ústí Volgy. Salinita Kaspického mora je približne 1,2 %, čo je asi tretina salinity svetových morí. Zo severu na juh je dlhé a priemerne  široké. Jeho hladina leží pod úrovňou svetového oceánu a je najnižším bodom európskeho svetadielu. Rozloha povodia je.
Pobrežie
Dĺžka pobrežia je. Na jeho brehoch leží 5 štátov: Rusko, Kazachstan, Turkménsko, Azerbajdžan a Irán.
Polostrovy a ostrovy
Polostrovy:
Ostrovy:
Vodný režim
3/4 vody pochádza z Volgy, ostatné prítoky sú Ural, Kura, Terek a Emba.
Lodná doprava
Kaspické more má veľký význam pre národnú a medzinárodnú lodnú dopravu. Najviac prevážané náklady sú ropa, drevo, obilie, bavlna, ryža a síra. Hlavné prístavy sú Astrachán, Baku, Machačkala, Krasnovodsk a Aktau, ktoré sú spojené osobnou dopravou. Medzi Baku a Krasnovodskom funguje železničný trajekt. V Iráne sú najväčšie prístavy Bandar-e Anzalī a Bender-Šách.
Flóra a fauna
V Kaspickom mori sa nenachádza veľa druhov rastlín a živočíchov, ale tie, ktoré tam žijú, sú zastúpené veľkým množstvom jedincov. Žije tu 500 druhov rastlín a 824 druhov rýb a iných živočíchov.
Z rastlín prevládajú sinice a rozsievky. Novo sa objavilo mnoho červených a hnedých vodných rastlín. Z kvitnúcich sú najrozšírenejšie vocha morská a táhlice. Najväčšiu rastlinnú masu tvoria parožnatky (do na  dna).
Pôvod živočíchov je väčšinou neogénny, ktoré v dôsledku častých zmien slanosti prešli značnými zmenami. Z rýb tam patria jesetery, slede, kilky, hlaváče a zástupcovia druhu benthophilus. Z mäkkýšov sú to srdcovky. Z bezstavovcov sú to zástupcovia pontogammarus, mnohoštetinavce, huby a jeden druh medúz. Okrem toho tu žije 15 druhov prisťahovaných z arktických a stredozemských krajín povodia. Významnú skupinu tvoria živočíchy sladkovodného pôvodu (zubáč obyčajný). Celkovo tu je veľmi veľa endemických druhov. Niektoré organizmy sa prisťahovali pomerne nedávno, či už na trupoch lodí (slávky, fúzonôžky a tiež kraby) alebo priamo prostredníctvom človeka (mugil hlavatý, nereidky a zástupcovia syndesmya).
Jeff Carter
Jeff Carter (* 1. január 1985, London, Ontário, Kanada) je kanadský hokejový útočník. Na medzinárodnej úrovni získal zlaté medaily s tímom Kanady na úrovniach do 18 rokov, do 20 rokov a na zimných olympijských hrách. Meria 191 cm a váži 92 kg (2006).
Klubový hokej
V roku 2005 pomohol tímu Philadelphia Phantoms k zisku Calder Cupu v AHL. Od sezóny 2005/06 bol stabilným hráčom klubu NHL Philadelphia Flyers.
23. júna 2011 sa stal hráčom Columbus Blue Jackets, keď ho vymenili za Jakuba Voráčka. Napriek zraneniu na začiatku sezóny bol Carter vymenovaný za alternatívneho kapitána Blue Jackets, jedného zo štyroch striedajúcich sa náhradníkov spolu s Jamesom Wisniewskim, bývalým spoluhráčom z Flyers R. J. Umbergerom a Antoinom Vermettom.
23. februára 2012 bol Carter vymenený do Los Angeles Kings výmenou za Jacka Johnsona a podmienečnú voľbu v prvom kole, čím sa opäť spojil s bývalým hráčom Flyers a blízkym priateľom Mikeom Richardsom.
Reprezentácia
Richards reprezentoval Kanadu na Majstrovstvách sveta juniorov v rokoch 2004 a 2005. Kanadský reprezentačný tréner Marc Habscheid ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 7.
Songs of Leonard Cohen
Songs of Leonard Cohen je prvý štúdiový album kanadského pesničkára Leonarda Cohena. Prvýkrát vyšiel v obmedzenom vydaní dňa 27. decembra 1967; vo väčšom počte potom vyšiel vo februári 1968. Nahraný bol počas augusta 1967 a jeho producentom bol John Simon. V rebríčku Billboard 200 sa album umiestnil na 83. priečke.
Zoznam skladieb
Všetky skladby napísal Leonard Cohen.
Plejády (hviezdokopa)
Nádherná, voľným okom bez problémov pozorovateľná otvorená hviezdokopa, patrí podľa záznamov k najstarším známym objektom na oblohe. V roku 1999 bol v blízkosti mesta Nebra objavený disk, na ktorom je možno najstaršie semirealistické zobrazenie nočnej oblohy. Je starý vyše 3600 rokov a zobrazuje kosák Mesiaca, Mesiac v splne, nepravidelne roztrúsené hviezdy a zhluk siedmich zlatých bodov, ktorý sa interpretuje ako obraz hviezdokopy Plejády. Aj keď autentickosť disku z Nebry nie je istá, môže byť dôkazom, že túto hviezdokopu poznali ľudia už v dobe bronzovej. V mnohých mytológiách boli Plejády samostatným a významným súhvezdím určujúcim chronologické cykly. Súčasťou Býka sa stali až neskôr, ale dodnes sa niekde stretneme s názorom, že ide o súhvezdie.
Mytologický pôvod
left|thumb|[[Plejády (mytológia)|Mýtické Plejády]] Vznik Plejád vysvetľuje niekoľko rôznych legiend, pričom podobne ako v prípade Hyád nemá ich pôvod nič spoločné s obrazcom Býka. Podľa gréckej báje to bolo sedem sestier: Maia, Meropé, Élektra, Taygeté (Taygeta), Alkyoné, Kelaino (Celaeno) a Steropé (Asterope). V mýtoch z nich mali významnejšiu úlohu najmä prvé tri. Maia sa stala manželkou boha Herma, Merope manželkou korintského kráľa Sizyfa a Elektra matkou kráľa Dardana, praotca zakladateľa Tróje Ila. Keď sa ich sestry Hyády usúžili zármutkom nad smrťou brata Hyanta, od žiaľu si vzali život aj Plejády. V inej verzii si vzali život zo smútku nad osudom svojho otca Atlanta, ktorý sa premenil na kamenný vrch pri pohľade na hlavu Medúzy zabitej Perzeom. Najvyšší boh Zeus ich potom preniesol na nebo a premenil na hviezdokopu. Ďalšia verzia zase hovorí, že Plejády premenené na holubice umiestnil Zeus na oblohu preto, lebo ich dlho prenasledoval lovec Orión. On ich však neprestal prenasledovať ani na oblohe. Každá z voľných okom viditeľných hviezd Plejád nesie meno jednej zo sestier. Merope je z nich najslabšia, pretože sa hanbí, že sa vydala iba za smrteľníka. Podľa inej verzie sa hanbí za osud svojho manžela, ktorý musí ako trest za urážku bohov navždy kotúľať kameň na vysoký vrch. V skutočnosti je však zo sestier najslabšia Asterope. Elektra si údajne po páde Tróje rozpustila zo zármutku vlasy a blúdi po nebi ako kométa. Keďže voľným okom možno v tejto hviezdokope vidieť až 9 hviezd, astronómovia pridali k siedmim sestrám aj ich rodičov: Titana Atlanta a okeanidu Pleioné.
Podľa inej legendy naši predkovia vysvetľovali vznik Plejád takto: Jedného dňa išiel Ježiš Kristus okolo pekárne, ktorá voňala čerstvo upečeným chlebom. Poslal preto jedného zo svojich učeníkov, aby chlieb vyprosil. Lakomý pekár však učňa vyhnal, ale pekárka Kristovi potajomky priniesla čerstvý chlieb. Preto sa dostala so svojimi šiestimi dcérami na oblohu ako „sedemhviezdie“. Podľa amerických Indiánov boli zase Plejády sestrami, ktoré pri prechádzke stratili cestu domov a zostali uväznené medzi hviezdami. right|thumb|Disk z Nebry, pravdepodobne najstaršie známe zobrazenie Plejád Pôvod názvu Plejády sa vysvetľuje aj jeho odvodenina od gréckeho „pleó“, čo znamená plávam, plavím sa. Ich prechod na dennú oblohu vtedy v polovici mája, označoval priaznivý čas na moreplavbu. Naopak, keď koncom októbra prešla hviezdokopa na nočnú oblohu, plavba sa stala pre búrky nebezpečnou. „Pleiades“ zase znamená v gréčtine holubice, ktoré skupina svojím zoskupením pripomína.
Pozorovanie
Plejády je vhodné pozorovať triédrom alebo poľným ďalekohľadom s dobrou svetelnosťou. Triédrom sa dajú rozlíšiť hviezdy Altas a Pleione, ktoré sú k sebe dosť blízko. Vizuálny dojem vo väčších teleskopoch nie je až taký pôsobivý, lebo kvôli malému zornému poľu sa zobrazí iba časť otvorenej hviezdokopy. Plejády sú blízko ekliptiky, takže často dochádza k ich zákrytu Mesiacom. Pre triéder alebo malý ďalekohľad je ich zákryt zaujímavý pohľad.
Pozorovanie voľným okom
Voľným okom možno bežne v Plejádach uvidieť 6-7 hviezd. Dobrý zrak ich uvidí 9, výborný zrak v kombinácii s ideálnymi pozorovacími podmienkami ich rozlíši až 12. Skutočný počet hviezd v hviezdokope sa udáva veľmi rôzne, v rozsahu od 120 do vyše 1000. Z toho 250 má vyššiu jasnosť ako 17. magnitúda. Najjasnejšia z nich je 57 Alcyone s jasnosťou 2,9 magnitúd. Nasleduje 27 Atlas (3,6 mag.), 17 Electra (3,7 mag.), 20 Maia (3,9 mag.), 23 Merope (4,2 mag.), 19 Taygeta alebo Taygette (4,3 mag.) a 19 Pleione (5,0 mag.). Niektorí ľudia voľným okom rozlíšia aj 13 Celaeno (5,4 mag.) a 21-22 Asterope (5,6 + 6,4 mag.). Spolu dávajú jasnosť celej hviezdokopy 1,5 magnitúd, čiže je to najjasnejší objekt Messierovho katalógu a druhá najjasnejšia hviezdokopa na našej oblohe (hneď po Hyádach).
Charakteristika hviezdokopy
right|frame|Pohyb M45 za 400 000 rokov (-200 000 až 200 000 rokov) Deväť najjasnejších hviezd je rozložených v priestore s priemerom 7 svetelných rokov, priemer celej hviezdokopy je asi 20 svetelných rokov. Uhlový priemer hviezdokopy na oblohe je 3°. Plejády sú pohybovou hviezdokopou, ale ich pohyb nie je až taký výrazný, ako pohyb Hyád. Ako každá otvorená hviezdokopa aj ony časom zaniknú - po asi 250 miliónoch rokov sa rozpadnú na jednotlivé hviezdy. Ich vzdialenosť od nás je okolo 380 ly, sú teda o viac než 200 svetelných rokov ďalej než Hyády. Plejády sú veľmi mladá otvorená hviezdokopa. Vznikli asi pred 80 až 100 miliónmi rokov.
Zloženie
left|thumb|Časť mračna medzihviezdnej hmoty v blízkosti hviezdy [[Merope (za horným okrajom záberu)]] Jej najjasnejšie hviezdy sú modrobieli žeraví nadobri, častý je spektrálny typ B. Červení obri sa tu na rozdiel od Hyád nevyskytujú, všetky hviezdy hviezdokopy patria do hlavnej postupnosti vývojového diagramu. Hviezdy zahaľujú oblaky medzihviezdnej hmoty, ktorá je pozostatkom látky, z ktorej vznikali. Vďaka odrazenému svetlu hviezd od prachových častíc ju môžeme vidieť ako modrú reflexnú hmlovinu zvlášť na snímkach s dlhou expozíciou. Vo vzdialenosti 1´ severne od Plejád je útržok materskej hmloviny IC 353 bez hviezdy. Podľa iných zdrojov medzihviezdna hmota pozorovaná v Plejádach so vznikom hviezdokopy nesúvisí, ale ide len o hmotu, ktorá sa náhodou stretla s hviezdokopou. Pohybuje sa voči Plejádam rýchlosťou 40 000 km za hodinu, časom cez ňu prejde a bude putovať ďalej vesmírom, kde sa opäť stane tmavou a neviditeľnou.
Infračervené pozorovania Plejád odhalili množstvo objektov s tzv. podhviezdnou hmotnosťou, čiže hnedých trpaslíkov. V spektrách týchto objektov s hmotnosťou 50-70 hmotností Jupitera (napr. PPI 15, Teide 1 a Calar 3) bolo nájdené lítium, čo je pre hnedých trpaslíkov typické. Podrobný prieskum najslabších hviezd v Plejádach ukázal, že počet hnedých trpaslíkov je porovnateľný s celkovým počtom hviezd v tejto hviezdokope. PPI 15 je dvojnásobný hnedý trpaslík, ktorého zložky obehnú ťažisko len za 6 dní. Röntgenové observatórium Chandra objavilo, že niektoré z Plejád sú intenzívnymi röntgenovými zdrojmi. Vo viditeľnom spektre sú však tieto röntgenové hviezdy pomerne slabé. Zdrojom röntgenového žiarenia sú rozsiahle žeravé koróny, vrchné a veľmi horúce časti atmosféry hviezd. Asi 600 hviezd občas exploduje.
Ajaccio-1
Ajaccio-1 je francúzsky kantón v obvode Ajaccio v departemente Corse-du-Sud v regiónu Korzika. Tvorí ho mestská časť mesta Ajaccio.
Brownwood
Brownwood je mesto v Brown County v centrálnej časti Texasu. Je sídlom Howard Payne University.
Nachádza sa tu železničný terminál a letisko. Na sever od mesta leží Lake Brownwood. Je to vodná nádrž s rozlohou 30 km2, ktorá bola vytvorená prehradením rieky Pecan Bayou. Pri nádrži je rozsiahla ponuka vodných športov. Je tiež obľúbeným miestom rybárov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Premisa
Premisa je súd, z ktorého v úsudku vyplýva nový súd (záver). Podľa druhu úsudku môžu byť premisami najrozličnejšie súdy a ich kombinácie. Ak má byť záver úsudku pravdivý, musia byť pravdivé a logicky správne spojené do úsudkov.
Etymológia
Slovo premisa pochádza z lat. výrazu = predoslaná/vopred vyslovená (veta/mienka). Tento pochádza zo slovesa = vopred vysielať, predoslať, oznámiť pred niečím, povedať pred niečím iným.
Koriander siaty
Koriander siaty patrí do čeľade mrkvovitých. Ide o jednoročnú mrkvovitú bylinu, ktorej byľ dosahuje výšku od 15cm až do jedného metra a hore sa početne vetví. Listy majú delené, čiarkovité úkrojky (jednoducho pérovito delené). Kvety majú bielu alebo ružovú farbu, pričom tvoria súkvetie okolík. Plod je guľatá a hnedožltá nažka. Koriander kvitne v období júna a júla. Účinnými látkami sú predovšetkým silice a niektoré vitamíny skupiny B.
Využitie
thumb|left|Koriander - korenie Z koriandra sa zbiera plod, ktorý sa využíva ako korenie. Koriander podporuje tvorbu žalúdočných štiav, čím priaznivo ovplyvňuje trávenie.
Villiers-Charlemagne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leopold II.
Leopold II. môže byť:
Krašeninnikov
Krašeninnikov (Vulkan Krašeninnikovа, Вулкан Крашенинникова) je názov kaldery vulkanického pôvodu, nachádzajúcej sa vo východnej časti ruského polostrova Kamčatka, asi 15 km severne od stratovulkánu Kichpinyč a 25 km juhozápadne od Kronockej sopky. Je pomenovaná po Stepanovi Krašeninnikovi, ruskom geografovi a objaviteľovi, ktorý začiatkom 18. storočia vydal prvý ucelený opis Kamčatky.
Masív komplexu tvorí staršia kaldera s rozmermi 8 × 11 km, v ktorej sa nachádzajú dva mladšie, prekrývajúce sa stratovulkány. Kaldera samotná sa sformovala počas erupcie pred 39 000 rokmi, vek vzniku južného stratovulkánu sa odhaduje na 11 000 rokov a vek severného centra na 6 000 rokov pred Kr. Severný stratovulkán má zaujímavú stavbu - jeho vrchol tvorí 2 km široká kaldera, v nej sa nachádza asi 800 m kráter a v ňom mladý lávový dóm. Vrchol sa tak podobá na matriošku - vo väčšej štruktúre sa skrýva menšia. Južný stratovulkán je ukončený len jednoduchým kráterom. Posledná aktivita komplexu, už spomínaný lávový dóm severného centra, má len niekoľko storočí. Jediným prejavom vulkanizmu v súčasnosti sú ojedinele sa vyskytujúce fumaroly.
Zubný kaz
thumb|Zubný kaz
Zubný kaz (lat. caries dentis) je choroba tvrdých zubných tkanív, ktorá sa prejavuje rozpadom skloviny a zuboviny.
Zubný kaz spôsobujú ústne mikroorganizmy, tzv. kariogénne mikroorganizmy, najčastejšie druhy Streptococcus mutans a Streptococcus sobrinus. Mikroorganizmy vytvárajú na zuboch zubný povlak, tzv. plak. Ďalším faktorom vzniku zubného kazu je príjem potravy a jej frekvencia. Kariogénna je hlavne potrava s vysokým obsahom jednoduchých skvasiteľných (chem. fermentovateľných) sacharidov (mono-, di- a oligosacharidy). Zubný kaz spôsobuje aj príjem potravín označených ako DIA, tzn. pre diabetikov. Tieto potraviny totiž majú glukózu nahradenú fruktózou a ta je tiež skvasiteľná - dá sa premeniť na organické kyseliny. Fermentáciou jednoduchých sacharidov vznikajú organické kyseliny, napríklad kyselina mliečna, kyselina propiónová, kyselina valérová. Tieto kyseliny znižujú pH dutiny ústnej. Kritická hodnota pre rozpúšťanie - demineralizáciu skloviny je 5,2 až 5,7, pre zubovinu 6,3 až 6,7.
Bolesť zuba začína v okamihu, keď kaz prenikne k vrstve zuboviny, ktorá leží pod sklovinou. Bolesť je prechodná, prichádza pri jedení alebo pití horúceho, studeného či sladkého. Pri postupe kazu do hĺbky sa mikroorganizmy dostávajú do zubnej drene a vzniká jej zápal (lek. pulpitis). Bolesť je trvalá a poškodenie zubnej drene je nezvratné. Ak bolesť dočasne ustúpi, znamená to, že nervy v zubnej dreni odumreli. Zápal pokračuje, v zube sa tvorí hnis a bez liečby môže dôjsť k zápalu priľahlej kosti (lek. periodontitis). Stála bolesť sa zmení na skusovú bolesť. Pri prieniku hnisu cez kosť čeľuste do ústnej dutiny dôjde k definitívnej úľave a vzniku dlhodobého (chronického) spojenia okolozubného priestoru a úst, tzv. fistula.
Kaz mliečnych zubov treba lekársky ošetriť, lebo stav mliečnych zubov hrá rozhodujúcu úlohu pre kvalitu druhej dentície - konečného chrupu.
Powiat nowotomyski
Powiat nowotomyski je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Zloženie powiatu:
Pavol Šajgalík
Prof. RNDr. Pavol Šajgalík, DrSc. (* 30. jún 1955, Bratislava) je slovenský materiálový vedec. Od 15. januára 2015 predseda Slovenskej akadémie vied, znovu zvolený na funkčné obdobie 20212025. 3. júna 2021 ho prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala do funkcie po tretíkrát.
V rokoch 20132015 pôsobil ako podpredseda SAV pre ekonomiku.
Životopis
Pavol Šajgalík získal vysokoškolské vzdelanie v odbore experimentálna fyzika na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave. Štúdium ukončil v roku 1979. Odvtedy pôsobí na Ústave anorganickej chémie SAV. Titul RNDr. získal v roku 1981 na svojej alma mater, CSc. v roku 1987 na Fyzikálnom ústave SAV, DrSc. v roku 1996 na Ústave anorganickej chémie SAV, doc. v roku 1998 na Hutníckej fakulte TU v Košiciach a titul profesor na Trenčianskej univerzite Alexandra Dubčeka v Trenčíne. Od roku 1999 do roku 2013 pôsobil ako riaditeľ Ústavu anorganickej chémie SAV.
Jeho oblasť výskumu je: materiálový výskum, konštrukčná keramika, keramické nano-kompozity, fázová transformácia a mikroštruktúra. Naďalej vedecky pôsobí na oddelení keramiky na Ústave anorganickej chémie.
Draguignan (obvod)
Draguignan je obvod v departemente Var a regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 12 kantónov a 58 obcí.
Premietanie (deskriptívna geometria)
Premietanie (premietnutie) je základná metóda deskriptívnej geometrie. Bodmi v priestore sa vedú priamky (premietacie lúče), ktorých priesečníky s rovinou (priemetňou) predstavujú priemety týchto bodov v priemetni.
Prehľad
Existujú dve základné kategórie premietaní:
Rovnobežné premietanie
Premietacie lúče vedené od objektu k priemetni sú pri rovnobežnom premietaní vzájomne rovnobežné. Tieto priamky zostávajú rovnobežné tiež v dvojrozmernom premietnutom obraze. Rovnobežné premietanie je možné prirovnať k perspektívnemu premietaniu s nekonečnou ohniskovou vzdialenosťou (vzdialenosťou medzi priemetňou a ohniskom).
Obrazy vytvorené rovnobežným premietaním sa opierajú o techniku axonometrie („merania pozdĺž osí“), ako ju opisuje Pohlkeho veta. Vo všeobecnosti môžu lúče dopadať na rovinu obrazu pod určitým uhlom (šikmo). Vo zvláštnych prípadoch lúče dopadajú na rovinu obrazu kolmo. Podľa uhlu dopadu lúčov na rovinu obrazu je rovnobežné premietanie možné rozdeliť na:
Kolmé premietanie
Kolmé premietanie (ortogonálne) je odvodené z princípov deskriptívnej geometrie a umožňuje dvojrozmerné zobrazenie trojrozmerného objektu. Premietacie lúče dopadajú kolmo na rovinu obrazu. Tento typ premietania sa bežne používa pre pracovné výkresy. Pojem ortogonálne premietanie sa niekedy používa aj špecificky v súvislosti so zobrazovaním objektov, kde hlavné osi alebo roviny predmetu sú rovnobežné s osou premietania. Toto premietanie sa označuje ako pravouhlé premietanie.
Kolmé premietanie je možné rozdeliť podľa polohy objektu voči rovine obrazu na:
Perspektívne premietanie
Premietacie lúče vedené od objektu k priemetni sú pri perspektívnom premietaní vzájomne rôznobežné. Fotografické objektívy a ľudské oko pracujú rovnakým spôsobom, preto obraz vytvorený perspektívnym premietaním vypadá najrealistickejšie. Príkladom sú rovnobežné línie, ktoré sa stretávajú v bode nekonečno, ktorý sa nazýva úbežník (napr. zdanie, že železničné koľaje sa približujú k jednému bodu). Perspektívne premietanie sa zvyčajne delí v závislosti na orientácii projekčnej roviny k osám znázorneného objektu na:
Hlavný úbežník je úbežníkom všetkých vodorovných línií kolmých na rovinu obrazu. Úbežník všetkých vodorovných línií leží na línii horizontu. Ak je rovina obrazu zvislá (najčastejšie), všetky zvislé línie sú kreslené zvislo a nemajú konečný úbežník na rovine obrazu.
Grapa (prírodná rezervácia)
Grapa je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 40,8600 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Pôžitok
Pôžitok je príjemný pocit vyvolaný nejakým zážitkom, rozkoš.
Jozef Viktor Adamec
Jozef Viktor Adamec (* 13. august 1935, Bannister, Michigan, USA - † 20. marec 2019, Hollidaysburg, Pensylvánia) bol rímskokatolícky americký biskup slovenského pôvodu, organizátor kultúrneho života Slovákov v Spojených štátoch, predseda Združenia slovenských katolíkov USA a člen Svetového kongresu Slovákov.
Je synom slovenských rodičov, ktorí emigrovali do USA z Trenčianskej Závady na Slovensku.
Teologické štúdia absolvoval v rokoch 1955-1960 v Ríme na Lateránskej univerzite. Za kňaza bol vysvätený 3. júla 1960. Inkardinovaný do Nitrianskej diecézy.
Pápež sv. Ján Pavol II. ho dňa 12. marca 1987 vymenoval za biskupa americkej diecézy Altoona-Johnstown v štáte Pennsylvania v USA. Za biskupa ho vysvätil 20. mája 1987 slovenský kardinál Mons. Jozef Tomko, prefekt Kongregácie pre evanjelizáciu národov. Pápež Benedikt XVI. dňa 14. januára 2011 prijal jeho abdikáciu z dôvodu dovŕšenia kánonického 75. roku života. Stal sa emeritným biskupom.
Dňa 5. júla 2007 bol slávnostným kazateľom a celebrantom na Národnej Cyrilo-metodskej púti v Nitre na pozvanie Mons. Viliama Judáka, nitrianskeho biskupa.
Zomrel 20. marca 2019.
La Bouilladisse
La Bouilladisse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 5906 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oddiel (disk)
náhľad|Príklad rozdelenia pevného disku pre Windows a Linux
Oddiel (iné názvy: diskový oddiel, oblasť, segment, partícia; angl. partition) je logická časť pevného disku, s ktorou je možné nezávisle manipulovať. Diskové oddiely môžu byť rôzne naformátované a obsahovať rôzne operačné systémy.
Rozdelenie fyzického disku na logické oddiely býva uvedené v partition table, ktorá sa nachádza na prvom sektore disku (tzv. master boot record – hlavný spúšťací záznam). Najčastejšia verzia umožňuje štyri záznamy, v prípade väčšieho počtu diskových oddielov na jednom médiu je možné v hlavnej tabuľke odkázať na tzv. rozšírený diskový oddiel (extendend partition), na ktorého začiatku sa opäť nachádza MBR s ďalšou tabuľkou, v ktorej je uvedené rozdelenie extended partition na ďalšie oddiely.
Aralské jazero
Aralské jazero, predtým nazývané Aralské more (po kaz. Aral tenizi, po uzb. Orol dengizi, po rus. Аральское море) je prudko vysychajúce bezodtokové slané jazero v strednej Ázii, na hraniciach Kazachstanu a Uzbekistanu v Turanskej nížine.
Dnes sa skladá z viacerých oddelených jazier.
Súčasný stav jazera
Od 60. rokov 20. storočia vysychá, lebo podstatná časť vody z riek, ktoré ho zásobujú sa používa na zavlažovanie poľnohospodárskych plôch vytvorených v púšti. Súčasné Aralské jazero zaberá už mеnej ako polovicu pôvodnej plochy. Kvalita jeho vody je veľmi zlá, keďže okrem vysokej koncentrácie soli obsahuje značné množstvo hnojív a pesticídov, ktoré jeho prítoky naberajú cestou cez poľnohospodársku krajinu. Ďalší diel znečistenia pripadá na vrub testovania biologických zbraní. Aralské more je dnes spolu s Černobyľom chápané ako synonymum pre ekologickú katastrofu obrovských rozmerov. Ústup jazera a jeho veľké znečistenie úplne zničilo kedysi bohatý rybársky priemysel a navyše viedlo k vzniku a rozšíreniu soľných púští a bažín na okolí.
Vznik ekologickej katastrofy
náhľad|left|Družicový záber z roku [[2003 zachytáva zvyšok Aralského jazera. Rozsiahle svetlejšie sfarbené plochy v okolí sú soľné pláne na miestach vyschnutého dna. Veľký polostrov vľavo vznikol z niekdajšieho ostrova Vozroždenija.]] Pred necelými sto rokmi bolo Aralské jazero štvrté najväčšie jazero sveta. Vtedy sa uviedli do prevádzky prvé zavlažovacie kanály a prvé poľnohospodárske plochy v púštnych oblastiach, a jazero začalo pomaly vysychať. Išlo však o pomalý proces, väčší problém ako vysychanie predstavovalo znečistenie prítokov hnojivami.