cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pápež
Stredovek
Po rozpade Franskej ríše sa zmenšila autorita pápežov a títo sa dostali do područia rímskej šľachty. Počas celého 10. stor. boli pápeži závislí od nemeckých cisárov a až reformátorské hnutia 11. storočia, najmä clunyjské, dostali pápežstvo opäť na „výslnie“. Táto emancipácia vyvrcholila panovaním pápeža Gregora VII. (10731085). Gregor VII. veľmi rozhodne vystúpil s názorom o nadradenosti duchovnej vlády nad svetskou (víťazný boj rímskych pápežov s nemeckými cisármi – boj o investitúru). Vrcholným obdobím politického významu pápežov bol pontifikát Inocenta III. (11981216), ktorý donútil k lénnej poslušnosti mnohé krajiny (napr. Anglicko, Írsko, Poľsko, Aragónsko, Sicíliu, Nórsko). Vláda pápežov nad západným kresťanstvom sa v tomto období prejavila najmä v jeho vedúcej úlohe pri organizovaní križiackych výprav. V tomto období vznikol aj široko rozvetvený úradnícky aparát rímskej pápežskej kúrie.
Rozvoj centralistickej vlády v 13. a 14. stor., ako aj kryštalizácia národných štruktúr v jej rozvoji spôsobili, že sa prestali uznávať politické nároky pápežov. Ukázalo sa to najmä počas sporu Bonifáca VIII. s Filipom IV., francúzskym kráľom, na prelome 13. a 14. stor., po ktorom nastalo pre pápežstvo ťažké obdobie tzv. avignonského zajatia pápežov. Rozrastala sa aj kríza v samotnej cirkvi, vyvolaná vystúpením známych reformátorov J. Wycliffa, J. Husa a ďalších, najmä ľudových reformných hnutí. Počas 15. stor. sa pápežom podarilo prekonať západnú schizmu a poraziť stúpencov teórie nadradenosti cirkevných koncilov nad pápežom.
Novovek
V 17. a 18. stor. pokračoval proces laicizácie duchovného života a ďalšie osamostatňovanie sa národných štátov spod hegemónie pápežov. Na území Slovenska citeľne zasiahli Katolícku cirkev reformy Jozefa II. (tolerančný patent, zrušenie jezuitského rádu a kláštorov).
Reakcia pápežov proti reformám zosilnela najmä po Viedenskom kongrese roku 1814. Bol obnovený pápežský štát (ktorý predtým nahradil Rímskou republikou Napoleon I.), jezuitský rád a obnovili sa centralistické tendencie spolu so snahou navrátiť pápežom absolútnu duchovnú vládu v celej cirkvi. Svedčia o tom pápežské encykliky 19. stor. a najmä l. vatikánsky koncil (1870), na ktorom bola napriek silnej opozícii prijatá doktrína o neomylnosti pápeža, ktorou sa opäť zmenšil význam koncilov.
Moderné dejiny
Z pápežov modernej doby vošli do povedomia svetovej verejnosti najmä Lev XIII. a Pius XI. svojimi encyklikami o riešení sociálnej otázky (Rerum Novarum a Quadragesimo Anno). Katolícka cirkev zaujala v nich stanovisko podporujúce nedotknuteľnosť súkromného vlastníctva. Pius X. ako veľký reformátor a jeden z posledných pápežov, ktorých Katolícka cirkev vyhlásila za svätého.
Postoj Pia XII. k nacistickému režimu v Nemecku, predovšetkým vo vojnových rokoch, vyvolal už počas jeho pôsobenia veľa kritických hlasov, a podľa mnohých zanedbal tento pápež v kritických rokoch nacistickej genocídy veľa aj zo všeobecných kresťanských humanistických zásad. Mal v sebe hlboko zakorenenú obavu, že otvorenými slovami by vyvolal nepredvídateľné následky. Svoj pre Osservatore Romano (oficiálne vatikánske noviny) napísaný protest nenechal uverejniť vo svetle následkov otvoreného protestu holandských biskupov, s možnosťou Hitlerovej reakcie po pápežovom proteste. Povedal vraj: „Ak pre slová holandských biskupov išlo do táborov 40 000 nevinných, pre pápežove slová Hitler internuje najmenej 200 000 ľudí. To nemôžem dopustiť.“ Doteraz zostáva otvorenou otázka, aký vplyv by malo, ak by konal inak.
Po Jánovi XXIII. (19581963), Pavlovi VI. (19631978) a Jánovi Pavlovi l. (26. august – 28. september 1978) sa na všeobecné prekvapenie celého katolíckeho sveta na dlhé roky stal pápežom krakovský arcibiskup kardinál Karol Wojtyla pod menom Ján Pavol II. (19782005), čím sa po vyše 500-ročnej vláde pápežov talianskeho pôvodu sa dostal na čelo Katolíckej cirkvi po prvý raz občan netalianskeho (slovanského) pôvodu. Rok 1978 sa označuje ako „rok troch pápežov“. Voľba Jána Pavla II. bola zrejme okrem iného dôsledkom snahy získať stratené pozície v komunistickej strednej a východnej Európe. Ján Pavol II. zotrval v doterajších konzervatívnych postojoch Cirkvi v otázkach vnútrocirkevných, v sociálnej oblasti a najmä v oblasti všeobecnej morálky (potraty, postavenie žien v Katolíckej cirkvi, homosexualita atď.), čo vyvolalo rôzne negatívne i pozitívne reakcie. Predposledným pápežom bol teraz už emeritný pápež Benedikt XVI. (vlastným menom Joseph Alois Ratzinger), pôvodom Nemec z Bavorska. V konkláve bol za pápeža zvolený dňa 19. apríla 2005 vo veku 78 rokov. Pred svojím zvolením pôsobil ako prefekt Kongregácie pre náuku viery. 28. februára 2013 začalo vo Vatikáne Sede vacante. 13. marca 2013 bol v konkláve zvolený jezuita Jorge Mario Bergoglio, ktorý prijal meno František. náhľad|Koptský pápež [[Šenuda III.]]
Pápeži v iných cirkvách
Titul pápež vznikol na Východe – v Alexandrijskej cirkvi. Od 3. storočia sa alexandrijskí biskupi označujú titulom pápež. Z Alexandrie sa tento titul neskôr (asi v 5. storočí) dostal do Ríma. Pápež Koptskej pravoslávnej cirkvi nesie titul pápež a patriarcha celej Afriky na svätom pravoslávnom a apoštolskom tróne svätého Marka evanjelistu a svätého apoštola. Aktuálnym koptským pápežom je Tawadros II. Pápež Alexandrijskej pravoslávnej cirkvi nesie titul pápež a patriarcha Alexandrie a celej Afriky. V súčasnosti je ním Teodor II.
Kopeč (prírodná rezervácia)
Prírodná rezervácia Kopeč bola vyhlásená v roku 1946 a nachádza sa pri obci Úžice v Stredočeskom kraji neďaleko od Odolenej Vody. Predmetom ochrany sú stepné porasty, lokalita zriedkavej lipnice bádenskej (Poa badensis).
Popis oblasti
Rezerváciu tvoria dva pahorky sopečného pôvodu s názvami Homolka a Dlhý vrch v skupine Kopeč. Na území pravdepodobne rastie lipnica bádenská (Poa badensis), ktorá ďalej rastie v Českom krase a potom až na južnej Morave. Významný je aj výskyt iskerníka ilýrskeho (Ranunculus illyricus), hlaváčika jarného (Adonis vernalis), kavyľa vláskovitého (Stipa capillata), dvojštítku hladkoplodého (Biscutella laevigata) a ďalších druhov. Navrhnuté je rozšírenie chráneného územia aj na okolité stepné lúky s výskytom ohrozenej jagavky ľaliovitej (Anthericum liliago).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tomášovce (okres Rimavská Sobota)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tomášovce (okres Rimavská Sobota) v okrese Rimavská Sobota.
Moncheaux
Moncheaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grécki Arumuni
Grécki Arumuni (gr. Βλάχοι - Vlachi alebo Αρμάνοι - Armáni) sú etnická skupina Arumunov (a tým aj tzv. Valachov), žijúca v Grécku predovšetkým v horských oblastiach Pindu, na hraniciach Tesálie s Epirom, ďalej sa nachádzajú aj v Makedónii, okolo mesta Naousa. Ich počet je asi okolo 150 000-200 000. Rýchlo sa v Grécku asimilujú; ich jazyk sa totiž nepoužíva ani v školách, ani v úradoch, ani v kostoloch.
Dejiny a pôvod
Pôvod gréckych Arumunov stále nie je celkom jasný. Predpokladá sa, že sú to potomkovia rímskych kolonizátorov, ktorí sa usadili v Grécku počas cisárstva a premiešali sa s pôvodným gréckym obyvateľstvom. Podľa iných teórií prišli do Grécka niekedy v 10. storočí zo severobalkánskej oblasti a malo ísť o romanizovaných Ilýrov či Trákov. Podľa ďalšej teórie ide len o romanizovaných Grékov, ktorí počas rímskej vlády začali používať latinčinu. V 11. stor. sa už o nich hovorí ako o obávaných bojovníkoch z gréckych hôr, pričom podľa niektorých spisov mali dokonca z hôr Tésalie útočiť na Grékov, ktorí žili na rovinách. Po páde Byzancie v roku 1204 si dokonca Arumuni (Valasi) v Tesálii vytvorili nezávislý štát, Veľké Valašsko, ktoré však neskôr ovládol Epirský despotát. V 15. stor. sa tieto oblasti dostávajú do Osmanskej ríše. V tomto období mali grécki Arumuni rôzne výhody, mohli hovoriť svojim jazykom, dokonca pri liturgiách používali aj svoj jazyk miesto gréčtiny. Okrem Tesálie žili Valasi aj v dnešnom Albánsku a Macedónsku. V roku 1881 sa Tesália stala súčasťou Grécka, pričom tu stále v horách žila menšina Arumunov. V tej dobe tvorili Valasi v Tesálii asi 20.000 obyvateľov. V roku 1923 sa zistilo, že v Epire žije 23.700 Arumunov, 20.000 v Tesálii a 42.750 v Macedónii. Grécka vláda však ich menšinové práva neuznala, pretože sa Arumuni sami deklarovali za Grékov.
Firbeix
Firbeix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mike Pinera
Mike Pinera (* 29. september 1948, Tampa, Florida) je americký gitarista, ktorý začal profesionálne hrať v neskorých osemdesiatych rokoch so skupinou Blues Image. Po rozpade tejto skupiny sa pripojil k Iron Butterfly a neskôr založil skupinu Ramatam. Pinera bol potom jedným zo zakladajúcich členov kapely The New Cactus Band, predtým známej ako Cactus. Bol tiež gitarista Alice Coopera od roku 1980 do 1983.
Firbeix
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Selket
thumb|Bohyňa Selket
Selket (iné názvy: Selchis, Selkis, Selkhit, Selkit, Selqet, Serkhet, Serket-hetyt, Serqet a Serquet) je bohyňa starovekého Egypta. Najčastejšie je zobrazovaná ako škorpión, prípadne ako žena so škorpiónom na hlave.
Zoznam geografických článkov/K
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1264 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
k?
K’onä Isatä Gämora · Kărdžali (mesto) · Kărdžali (oblasť)
k2
K2 (vrch)
ká
Kábul · Kábul (rieka) · Káčaňdžunga · Káfu · Káhira · Kálnica · Kásidú · Kášter · Káthmandu · Kátlovce · Kátov
kä
Käsong
kd
Kdyně
ke
Kebenej · Kebíra · Kecel · Kecerovce · Kecerovský Lipovec · Kecskemét · Kečkovce · Kečovo · Kedigandu · Kefalonia · Keflavík · Kehra (dedina) · Kehra (mesto) · Kechnec · Keila · Keitele · Kekurnyj · Kelá · Kelč · Kelimutu · Kells (grófstvo Meath) · Kelľ · Kelníky · Kelowna · Keltské more · Kelut · Kem · Kematen in Tirol · Kembar · Kemecse · Kemerovo · Kemerovská oblasť · Kemi · Kemijärvi · Kempten (Allgäu) · Kendang · Kenderes · Kendikoludú · Kendú · Kenický · Keno City · Kenora · Kent (grófstvo) · Kentucky · Keňa · Keňa (masív) · Kerčský prieliv · Kerekegyháza · Keret’ · Kergueleny · Kerinci (sopka) · Kernavė · Kerrisdale · Kesovce · Keszthely · Keszthelyi-hegység · Ketkovice · Ketský potok · Keť · Keukenhof · Kežmarok · Kežmarok (okres) · Kežmarská Biela voda
kf
Kfar Vradim
kch
Kche-luo (sopka) · Kchun-lun
ki
Kiarov · Kiel · Kieyo · Kigali · Kihádú · Kihmla · Kichpinyč · Kikai · Kilauea · Kilcock · Kilcullen · Kildare (mesto v Írsku) · Kilimandžáro · Kilíkia · Kilkenny (mesto v Írsku) · Killeshandra · Kimhä · Kimpcho · Kinbidú · Kindberg · Kindu · Kinenin (sopka) · King’s Lynn · Kingmanov útes · Kings River (prítok Liffey) · Kingscourt · Kingston (Jamajka) · Kingston (New York) · Kingston (Ontário) · Kingston (Rhode Island) · Kingston upon Hull · Kingstown · Kingsville (Texas) · Kinna · Kinolas · Kinshasa · Kioa · Kiraidú · Kirgizsko · Kirchbach-Zerlach · Kirchberg an der Raab · Kirchberg in Tirol · Kirchdorf an der Krems (okres) · Kirchdorf in Tirol · Kiri-šima · Kiribati · Kiritimati · Kirjat Gat · Kirkenes · Kırklareli · Kirkwall · Kirov (Kirovská oblasť) · Kirtland · Kiruna · Kis-Balaton · Kisangani · Kisbér · Kisköre · Kiskunfélegyháza · Kiskunhalas · Kiskunmajsa · Kislovodsk · Kistelek · Kisújszállás · Kisvárda · Kišiňov · Kita-Fukutokutai · Kita-Iótó · Kitagišima · Kitakjúšú · Kitchener (Ontário) · Kitsilano · Kitzbühel · Kitzbühel (okres) · Kitzeck im Sausal · Kiustendil (mesto) · Kiustendil (oblasť) · Kivu (jazero) · Kizilirmak · Kizimen · Kizľar · Kiži
kj
Kjóto (mesto) · Kjóto (prefektúra) · Kjúšu
kl
Klabat · Klačno · Kladeruby · Kladnatá - Grapy · Kladníky · Kladno · Kladruby (okres Tachov) · Klagenfurt-vidiek · Klaipėda · Klanečnica · Klasifikácia klímy · Klasov · Klatovy · Klauzy · Klášterce · Klášterec nad Ohří · Klášterní Hradisko · Kláštor Certosa di Padula · Kláštor pod Znievom · Kláštorisko · Klátova Nová Ves · Klčov · Klecany · Kleinmürbisch · Klek · Klenová (okres Snina) · Klenovec · Klenovec (vodná nádrž) · Klenovská Rimava · Kleňany · Klieština (okres Považská Bystrica) · Klimageografia · Klimatické zmeny · Klimatológia · Klimatoskeptik · Klimkovice · Klin (okres Námestovo) · Klin nad Bodrogom · Klingenbach · Klis · Klíny (prírodná rezervácia) · Klížska Nemá · Klobouky u Brna · Klokoč (okres Detva) · Klokoč (prírodná rezervácia) · Klokočí (okres Přerov) · Klokočov (okres Čadca) · Klokočov (okres Michalovce) · Klokočov (Vítkov) · Klondike (oblasť) · Klos · Kloten · Klöch · Klub Melenčiarov · Klub národnostných menšín · Klub turistov Kormorán Komárno · Klubina · Kluknava · Kluknavská kotlina · Klušino · Kluž
kľ
Kľačany · Kľače · Kľačianska dolina (Nízke Tatry) · Kľačno · Kľak (geomorfologická časť) · Kľak (okres Žarnovica) · Kľak (prítok Hrona) · Kľazma · Kľučevská sopka · Kľušov · Kľúčovec
kn
Kneiff · Kněží hora (prírodná rezervácia, okres Prostějov) · Kněžnice (prírodná pamiatka) · Kniežatstvo · Knin · Knittelfeld · Kníničky (Drahanovice) · Knížecí les · Knola (chránený areál) · Knoxville (Tennessee) · Knóssos
kó
Kóbe · Kóči (mesto) · Kóči (prefektúra) · Kódovací systém ONS · Kója (vrch) · Kópavogur · Kórejská ľudovodemokratická republika · Kórejská republika · Kórejský polostrov · Kórejský prieliv · Kóšinecu
kô
Kôprovský potok
Ury
Ury je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Zoznam geografických článkov/K
kö
Köflach · Königsdorf (Burgenland) · Königssee · Köniz · Körmend · Körösladány · Kössen · Köthen
Ury
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zoznam geografických článkov/K
kő
Kőszeg
Ury
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam geografických článkov/K
kř
Křekov · Křenovice (okres Přerov) · Křišťanovice · Křížový · Křovákove zobrazenie · Křoví · Křtomil
ks
Ksenino jazierko · Ksudač
kš
Kšinianska kotlina · Kšinná
ku
Kuala Lumpur · Kuba · Kubáň (rieka) · Kubáňovo · Kubenské jazero · Kubínska hoľa (vrch) · Kučalach · Kučino-šima · Kučinoerabu-džima · Kučišdorfská dolina · Kučín (okres Bardejov) · Kuçovë (mesto) · Kuçovë (okres) · Kudabandos · Kudafarí · Kudafinolu (Káfu) · Kudahiti · Kudahurá (Káfu) · Kudahuvadú · Kudarikilu · Kudymkar · Kudžú (sopka) · Kufstein (okres) · Kuchajda · Kuchynská hornatina · Kuchynská Malina · Kuchyňa (okres Malacky) · Kuchyňa (vodná nádrž) · Kujataa · Kujavsko-pomoranské vojvodstvo · Kujavy · Kukës (kraj) · Kukës (mesto) · Kukës (okres) · Kuklov · Kukmirn · Kuková · Kukučínov · Kukučínova ulica (Košice) · Kukučínova ulica (Trnava) · Kula (sopka) · Kuldīga · Kulháň · Kulkev · Kullai Aböalij ibni Sino · Kullai Ismoili Somonij · Kullai Korženevskij · Kulm am Zirbitz · Kulm bei Weiz · Kultúrna krajina kávových plantáží v Kolumbii · Kuluduffusi · Kumamoto (prefektúra) · Kumberg · Kumm · Kumundú · Kumyčtina · Kunahandú · Kunburudú (Alif Dál) · Kunburudú (Há Dálu) · Kunčice pod Ondřejníkem · Kunda (mesto v Estónsku) · Kunerad · Kunešov · Kungasalach · Kungens kurva · Kunhegyes · Kunín · Kunov (prírodná rezervácia) · Kunova Teplica · Kunovice (okres Uherské Hradiště) · Kunovice (okres Vsetín) · Kunoy · Kunpcho · Kunszentmárton · Kunszentmiklós · Kunštát · Kunyit · Kunžak · Kuopio · Kupa (prítok Sávy) · Kupeckého ulica (Košice) · Kupeckého ulica (Pezinok) · Kura (rieka v Ázii) · Kuraľany · Kurbin (okres) · Kurdistan · Kurence (vrch v Nízkych Tatrách) · Kurendú · Kuressaare · Kurfürstovo rameno · Kurikoma · Kurilské jazero · Kurilské ostrovy · Kurima (okres Bardejov) · Kurimany · Kurimka · Kurinbi · Kurinecká dubina · Kurose · Kurov · Kurónsko · Kursk · Kurská magnetická anomália · Kurub Tärara · Kuřim · Kusacu-Širane · Kusín · Kutaisi · Kutčaro · Kutná Hora · Kuttara · Kutum (sopečné pole) · Kuusamo · Kuusemäe · Kuvajt (mesto) · Kuvajt (štát) · Kuzmányho ulica (Košice) · Kuzmice (okres Topoľčany) · Kuzmice (okres Trebišov)
kú
Kúpele Piešťany · Kúpele Szirtalja · Kúpeľný ostrov · Kútniky · Kúty (okres Senica)
kv
Kvačany (okres Liptovský Mikuláš) · Kvarken · Kvarner · Kvarnerský záliv · Kvašov (obec) · Kvesta · Kvetoslavov · Kvilda-Pod políčky · Kvitnúca púšť
kw
Kwačchon
ky
Kyatwa · Kyjatice · Kyjev · Kyjevská Rus · Kyjevské kniežatstvo · Kyjevské námestie · Kyjov (okres Hodonín) · Kyjov (okres Stará Ľubovňa) · Kyjovice (okres Opava) · Kyjovka · Kyklady · Kylléne · Kynceľová · Kynšperk nad Ohří · Kyrnasivka · Kysak (okres Košice-okolie) · Kysáč · Kyselica (obec) · Kysibl · Kysihýbel · Kyslíkové izotopové štádium · Kysta · Kysuca · Kysuce · Kysucká knižnica · Kysucká kotlina · Kysucká magistrála · Kysucká vrchovina · Kysucké Beskydy · Kysucké Nové Mesto · Kysucké Nové Mesto (okres) · Kysucký Lieskovec · Kysucký maratón · Kyzyl (mesto)
ký
Kýčerka (Čadca) · Kýčery
Matka (biológia)
Matka (mimo biológie aj: mať, mater, mama, hovor. mati, expresívne rodička, básnicky roditeľka) je biologický alebo sociálny samičí rodič dieťaťa alebo potomka, kým samčí rodič je otec. U cicavcov ako sú ľudia, matka vynosí dieťa (zvané zo začiatku embryo, potom plod) v maternici od oplodnenia po dosiahnutie pôrodnej veľkosti. Po pôrode prsníky matky produkujú mlieko na kŕmenie dieťaťa. thumb|[[Cygnus (rod)|Labutia matka a potomkovia]] U bezpohlavných organizmov termín „matka“ niekedy značí „rodič“ – u jednobunkových organizmov reprodukujúcich sa delením, matka je bunka, ktorá sa delí produkujúc „dcéry“. thumb|[[Človek|Ľudská matka s deťmi]]
Hypokoristické formy
Hypokoristické výrazy pre matku v slovenčine sú:
Slovo mama vo svete
Slovo „matka“ pretrvalo v takmer každom jazyku na svete. thumb|Matka a dieťa Slovíčko mama v mnohých iných jazykoch, ktoré sú podobné výslovnosťou:
Básne
Pozn. Uvedený sú iba významní alebo známi slovenskí básnici (alebo z inej krajiny). ***Sú uvedené len básne priamo venované matke alebo o mame…, nie sú tu básne, kde sa iba vyskytuje toto slovíčko alebo urážlivé básne.
Slovenské
thumb|[[Käthe Kollwitz:Mutter mit zwei Kindern]]
Gaviál
Gaviál (lat. Gavialis) je jediný recentný rod z čeľade gaviálovité. Jediný druh tohto rodu je gaviál indický alebo gaviál gangeský (lat. Gavialis gangeticus). Je to kriticky ohrozený krokodíl, žijúci v Indii, kde je považovaný za posvätné zviera. O gaviálovi v širšom zmysle pozri nižšie.
Gaviál v širšom zmysle
Popri druhu Gavialis gangeticus sa v minulosti slovenským názvom gaviál (a v 19. storočí občas aj latinským rodovým menom Gavialis) označoval aj druh Tomistoma schlegelii (po slovensky vtedy gaviál sundský, dnes krokodíl štíhlohlavý alebo krokodíl úzkohlavý). V 19. storočí sa navyše za gaviála občas považovalo aj to, čo dnes označujeme ako rod Mecistops (ktorý bol v 20. storočí - presnejšie do roku 2006 - spravidla považovaný za integrálnu súčasť rodu krokodíl - Crocodylus).
Nasledujúci text tohto článku sa zaoberá len gaviálom indickým.
Opis
Dospelé jedince dosahujú dĺžky 3,5 až 7 metrov a vážia 160 až 180 kilogramov. Hlava o dĺžke až 130 centimetrov je zakončená čeľusťami, ktorých dĺžka môže byť takmer jeden meter. Z nich vyrastá viac ako sto veľmi ostrých zubov, ktoré sú ich hlavným nástrojom pre obstarávanie potravy. Zuby na hornej a dolnej čeľusti vyrastajú vzájomne posunuté, takže pri zatvorení čeľuste zapadajú medzi seba. Na vrchole hlavy sú posadené vystúpené oči, ktoré v spojení s ostrým zrakom umožňujú gaviálom pozorovať okolie spod hladiny vody, aj keď je zvyšok tela ponorený; oči sú vytočené do strán, takže ich zorné pole zachytí široký uhol bez otáčania hlavy. Sú kryté šupinatými viečkami a taktiež priehľadnou blanou, ktorú gaviále preťahujú cez povrch očí ako ochranu, keď sú ponorené pod vodou.
Dospelé samce majú na ňufáku na konci hornej čeľusti chrupavkovitý výrastok zvaný ghara (v hindčine „hrniec“). Okrem funkcie odlíšenia samcov slúži aj pri dorozumievaní zvierat ako rezonátor.
Nohy gaviálov sú málo vyvinuté, a preto sú na súši neobratné. Sú však opatrené plávacím kýlom a plutvovým lemom, vďaka čomu výborne plávajú. Napomáha im pri tom aj dlhý ohybný chvost, ktorý je sploštený zo strán a zhora lemovaný radou dobre viditeľných hrotových šupín. Chvost dosahuje až polovicu dĺžky celého tela a vďaka jeho priečnym pohybom môžu gaviále rýchlo plávať dopredu a aj obratne zatáčať.
Zoznam častí amerického seriálu The Office
400px|frameless|vpravo Nasledujúci článok zobrazuje zoznam častí amerického komediálneho seriálu The Office. Seriál mal premiéru 24. marca 2005 na americkej komerčnej televízii NBC. Seriál zobrazuje kancelársky život pobočky firmy Dunder Mifflin Paper Company, ktorá sa zaoberá predajom papiera. Prvá séria bola veľmi podobná prvej sérii rovnomenného legendárneho britského seriálu.
Gaviál
Spôsob života
Najvhodnejším prirodzeným prostredím sú členité rieky s veľkým prietokom vody, strmými brehmi, plytčinami, tôňami a ostrovčekmi. Tu trávia dospelé gaviále väčšinu času a tu aj lovia; ich potravu tvoria prevažne ryby. Žijú v háremoch – samce sa obklopujú niekoľkými samicami. Samice hĺbia v piesočnatých brehoch jamu, do nej kladú vajcia a potom ju opäť pieskom zahrnú. Okolo hniezda potom hliadkujú až do doby troch mesiacov, kedy sa z vajec vyliahnu mladé gaviále. Po vyliahnutí sa mláďatá premiestnia do vody a zo začiatku zostávajú v starostlivosti rodičov, ktorý ich strážia, kŕmia a vozia na chrbte alebo na hlave.
Rozšírenie
Gaviále pôvodne obývali Pakistan, Indiu, Nepál, Bangladéš a Barmu – povodie riek Indus, Ganga, Mahanadi, Narayani, Brahmaputra a Irrawada. V dôsledku znečistenia vody, lovu, miznutiu pôvodných biotopov a ďalších faktorov sa stali druhom ohrozeným vyhynutím. Najvýznamnejšia súčasná kolónia gaviálov žije dnes v Indii v povodí Gangy – v riekach Girwa a Čambal, ďalšie posledné zvyšky sa vyskytujú v Nepále. Ich celkový počet sa odhaduje na asi dve stovky jedincov.
Antonietta Di Martinová
Antonietta Di Martinová (* 1. jún 1978, Cava de' Tirreni, Taliansko) je bývalá talianska atlétka, venujúca sa skoku do výšky. Na MS v atletike 2007 skončila na druhom mieste.
Osaka 2007
Na MS v atletike 2007 získala striebornú medailu výkonom 203 cm, čím vyrovnala vlastný taliansky rekord, ktorý skočila júni 2007 v Miláne. Na prvú Blanku Vlašićovú strácala 2 cm. Tretia skončila Anna Čičerovová (203 cm). O druhom mieste rozhodlo to, že na prvý pokus skočila 200 cm, zatiaľ čo Anna Čičerovová na druhý pokus.
Rue de la Victoire
thumb|Rue de la Victoire Rue de la Victoire (ulica Víťazstva) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 9. obvode.
Poloha
Ulica vedie od križovatky s Rue Lafayette a končí pri Rue Joubert. Je orientovaná od východu na západ.
Dejiny
Ulica sa pôvodne nazývala Rue Chantereine (Spievajúcich žiab), pretože oblasť bola močaristá a bolo tu veľa žiab (rainette z latinského rana), ktoré kvákali. Svoj dnešný názov Rue de la Victoire prvý raz získala po Napoleonovom egyptskom ťažení, lebo generál Bonaparte mal v ulici palác, a menovala sa tak do roku 1816. Opätovne svoj názov ulice získala v roku 1833.
Spevák
náhľad|Americký spevák [[Elvis Presley, ikona rock and rollu, s charakteristickým barytónom počas vystúpenia v Stage Show na stanici CBS.]] Spevák je hudobník, ktorý vytvára hudbu iba pomocou svojho hlasu. Obvykle sa pod pojmom spevák rozumie to, že hudobník interpretuje melódiu. Trochu širší význam má vokalista. Ten môže interpretovať aj nemelodické zvuky, vrátane hovoreného slova alebo rapu.
Podľa pohlavia a položenia hlasu sa speváci delia na:
Zdroj
Laulu
Kukuly
Kukuly je dedina (село) na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 895 obyvateľov.
Flaugeac
Flaugeac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Heinkel He 162
Vznik a vývoj
V septembri 1944, keď bolo Nemecko pod obrovským tlakom na všetkých frontoch, vydalo RLM požiadavku na novú prúdovú stíhačku, ktorá by bola lacná, jednoduchá, s jednoduchou konštrukciou a dostupná vo veľkých množstvách. Táto stíhačka mala byť dostupná v takých množstvách, že by nebol potrebný takmer žiaden pozemný personál, keďže ťažšie poškodené stroje by boli ihneď zošrotované a nahradené novými. RLM túto stíhačku nazvala Volksjäger (ľudová stíhačka).
Takéto opatrenia boli pochopiteľné za okolností, v akých sa nachádzalo nacistické velenie. Hermann Göring, šéf Luftwaffe, zašiel dokonca ešte ďalej, keď požadoval aby bola táto stíhačka pilotovaná deťmi z Hitlerjugend. Týmto deťom by bol poskytnutý základný výcvik na klzákoch podobných Volksjägeru, následne by hneď zasadli do samotnej stíhačky, aby sa zúčastnili bojových operácií.
Generál Adolf Galland, ako veliteľ stíhačov Luftwaffe, bol tvrdo proti Volksjageru, keďže cítil, že by to odklonilo zdroje potrebné na výrobu už existujúcich stíhačiek, hlavne Me 262, ktorého výroba sa práve rozbiehala. V jeho námietkach ho podporovali aj Willi Messerschmitt a Kurt Tank – šéfkonštruktér Focke-Wulfu. Keďže bol Volksjäger podporovaný samotným Göringom a ministrom zbrojenia Albertom Speerom, námietky boli zamietnuté.
RLM vydalo špecifikácie na jednomiestnu stíhačku, poháňanú jedným prúdovým motorom BMW-003 s ťahom 7,85 kN. Lietadlo nemalo vážiť viac než 2 tony, čo by ho robilo obratným pri súbojoch. Maximálna rýchlosť mala byť 750 km/h nad hladinou mora, operačná výdrž mala byť aspoň pol hodiny, a dĺžka vzletu nemala presiahnuť 500 m. Výzbroj bola stanovená na dve 20mm kanóny so 100 nábojmi na hlaveň, alebo dve 30mm kanóny s 50 nábojmi na hlaveň.
RLM vydalo požiadavky 10. septembra 1944, a požadovalo zaslanie návrhov do 20. septembra. Volksjäger sa mal dostať do sériovej výroby na prvý deň roku 1945.
Návrhy boli zaslané všetkým nemeckým výrobcom lietadiel a všetci prejavili záujem. Ale Heinkel pracoval na podobnom návrhu už niekoľko mesiacov, a preto bol schopný reagovať rýchlejšie než konkurencia, s projektom „P.1073“. Blohm & Voss tiež potvrdilo súťažné požiadavky s projektom „P.211“. Pôvodný projekt B&V bol veľmi pokrokový, jasne ukazujúc akým smerom sa bude uberať vývoj novej generácie prúdových stíhačiek ako MiG 15 alebo F-86 Sabre. Ale keďže sa mal do výroby dostať čo najskôr, bola vytvorená zjednodušená verzia s rovným krídlom – „P.211.02.“ Šípovité krídlo malo byť zavedené až neskôr. thumb|right|Heinkel He-162A-1 v Londýnskom Imperial War Museum
Monchecourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Heinkel He 162
Vznik a vývoj
thumb|Podzemná továreň na výrobu He 162 v Hinterbuhl
Prvý prototyp He 162 opustil továreň na začiatku decembra 1944 a prvýkrát vzlietol 6. decembra 1944, z letiska Schwechat, blízko Viedne, v kokpite s testovacím pilotom Petrom Gottholdom. Let trval 20 minút, dokiaľ sa jedno z drevených dvierok podvozku nevysunulo, kvôli nedokonalému zlepeniu spojov. Gotthold s lietadlom okamžite pristál. Okrem tejto nehody však let prebiehal v poriadku a s malou prúdovou stíhačkou dosiahol rýchlosť /h vo výške 6000 metrov, aj keď bola zaznamenaná pozdĺžna nestabilita a natáčanie. 10.decembra Gotthold odletel s prototypom zo Schwechatu, na predvádzací let pre predstaviteľov nacistickej strany. Predvádzal rýchly let v nízkej výške, keď sa jedno z krídel čiastočné odlepilo a odtrhlo sa krídelko. Prototyp narazil do zeme a Gotthold zomrel pri náraze.
Po kontrole druhého prototypu skúšky pokračovali. 22. decembra 1944 sa s ním vzlietol riaditeľ Heinkelu, Carl Francke. Rozbor nehody, ktorá postihla predošlý prototyp, ukázal, že krídlo musí byť posilnené, no druhý stroj mal stále ešte pôvodné krídlo, a preto Franck neprekračoval rýchlosť /h, no napriek tomu predviedol agresívne manévre.
Druhý prototyp bol variant He 162 A-1, osadený dvomi 30mm kanónmi MK 108. Zatiaľ čo tieto zbrane neboli rýchlopalné, boli schopnejšie než mínomet, ktorého otrasy poškodzovali trup. Výsledkom bolo, že sa výroba obrátila na variant He 162A-2, zatiaľ čo prebiehali dizajnérske práce na He 162A-3, s posilneným nosom, ktorý by umožňoval niesť kanón MK 108. Tretí a štvrtý prototyp sa vzniesli spolu 16. januára 1945. Mali nové, silnejšie krídlo a množstvo iných zmien, z ktorých najviditeľnejšie bolo rozšírené negatívne vzopätie krídla. Tie mali odstrániť pozdĺžnu nestabilitu He 162.
thumb|Americký vojak pri ukoristenom Heinkeli 162
Rôzne zmeny vyústili do nárastu hmotnosti o takmer, čo bolo viac, než povoľoval limit zadaný RLM, a tak plne naložený stroj vážil 2,8 tony. No výkony boli skvelé, oveľa lepšie, než RLM požadovalo. He 162 mohol dosiahnuť /h v malej výške a /h vo výške. Preto RLM proti nárastu hmotnosti nič nenamietalo.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Uzovská Panica
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Uzovská Panica v okrese Rimavská Sobota.
Heinkel He 162
Nasadenie
Prvá jednotka Luftwaffe, ktorá dostala He 162 bola testovacia jednotka, nazvaná "Erprobungskommando 162",na testovacom stredisku Luftwaffe, na letisku Rechlin, pod velením Heinza Baera, rešpektovaného pilota, ktorý dosiahol 200 zostrelov. Do februára 1945 bolo Luftwaffe dodaných 46 He 162, umožňujúc Baerovej jednotke zoznámiť sa so strojom. V tomto mesiaci boli He 162 doručené prvej operačnej jednotke, Jagdgeschwader 1 (I/JG-1), ktorá predtým lietala na Focke–Wulf Fw 190. I/JG-1 bola zatlačená do Parchimu, neďaleko od továrne Heinkelu v Marienhe, kde si piloti Luftwaffe mohli odobrať svoje nové prúdové stíhačky. V marci sa začal intenzívny výcvik, no v tom čase už bola Tretia Ríša na pokraji zrútenia, s takmer nulovými dodávkami paliva kvôli nepretržitým spojeneckým vzdušným útokom.
7. Apríla 1945, USAAF bombardovala letisko Parchim, so 134-mi B-17 Flying Fortress. O dva dni neskôr, I/JG-1 opustila svoje zdemolované zariadenia a presunula sa na neďaleké letisko v Ludwigsluste. Ani nie týždeň po tom, čo sa presunuli, boli nútení presun zopakovať, presúvajúc sa na letisko v Lecku, pri dánskych hraniciach. Medzičasom, II.Gruppe JG-1 sa presunula na Heinkelovo letisko v Marienhe aby vymenila svoje Fw-190 za He 162. He 162 sa konečne dočkal nasadenia v polovici apríla. 19. Apríla, bol Nemcami zajatý pilot RAF, a informoval ich, že bol zostrelený prúdovým lietadlom, ktorého opis evidentne sedel na He 162. No pilot He 162 bol taktiež zostrelený stíhačkou RAF, Hawkerom Tempest, keď sa vracal na svoju základňu.
Menalkes z Opuntu
náhľad|Oxyrhynský papyrus 222 Menalkes alebo Menalkés (Menalkes, iný prepis: Menalkés) bol olympijský víťaz v boxe v roku 468 pred Kr.
Heinkel He 162
Nasadenie
Dňa 20. apríla sa pilot Luftwaffe po prvýkrát úspešne katapultoval z He 162, napriek tomu, že záznam o príčine katapultácie nie je zaznamenaný. Jedna z možností je, že mu jednoducho došlo palivo; He 162 mal výdrž len pol hodiny, čo bolo absolútne nedostatočné a najmenej dvaja piloti JG-1 sa zabili počas pristávania natvrdo, keď vyčerpali svoje palivo.
Dňa 30. apríla 1945 Hitler spáchal samovraždu.O niečo neskôr, 4. mája, sa všetky zostávajúce He 162 sformovali do špeciálnej skupiny „Einsatzgruppen“, no tento krok nedosiahol takmer žiadne výsledky. 5. mája Nemci súhlasili s prímerím a akcie He 162 boli pozastavené. Od polovice apríla dosiahla JG-1 viacero víťazstiev, no stratila 13 He 162 a 10 pilotov. Väčšina strát bola zapríčinená leteckými nehodami, problémami ako horenie turbíny a príležitostné poruchy štruktúry. Problémy lietadla by mohli byť vyriešené, keby sa neunáhlila sériová výroba, nebola to chyba konštrukcie. Jeden zo skúsených pilotov Luftwaffe, ktorý s ním letel povedal, že je to prvotriedne stíhacie lietadlo.
Menalkes z Opuntu
Olympijské víťazstvo Menalka z Opuntu (pravdepodobne z Opuntu v Lokride) uvádza Oxyrhynský papyrus (P. Oxy. 222), ktorý v roku 1897 objavili britskí archeológovia Bernard Grenfell a Arthur Hunt na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov od 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Menalkes je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v 38. riadku vľavo (7. odspodku). Prvé dve písmená jeho mena na papyruse chýbajú ([Με]νάλκης [Me]nalkes).
Heinkel He 162
Nasadenie
He 162 Erprobungskommanda 162, ktoré sa dostalo pod velenie Adolfa Gallanda, pár týždňov predtým, boli zničené svojimi pilotmi aby sa nedostali do rúk Spojencov. Ale JG-1 kooperatívne odovzdala svoje He 162 spojencom, a exempláre tejto stíhačky potom lietali v USA, Británii, Francúzsku a ZSSR. Jeden z britských pilotov, ktorý hodnotil He 162, ho tiež chválil, aj napriek tomu, že druhý britský pilot sa zabil v novembri 1945, počas leteckej show vo Farnborough, keď sa odlomila jedna zo smeroviek a lietadlo sa zrútilo.
Dizajn He 162 mal zreteľné nedostatky, ako napríklad: krátky dolet, nevhodné umiestnenie motoru, ktoré bránilo pilotovi výhľadu za seba, a nechávalo ho takmer bez akejkoľvek viditeľnosti z tejto pozície. Niektoré zdroje uvádzajú, že motor montovaný na vrchu trupu spôsoboval pozdĺžnu nestabilitu, znemožňujúc prudké manévre.
Menalkes z Opuntu
Box (pygmé) sa stal olympijskou disciplínou na 23. hrách v roku 708 pred Kr.  V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá. Dovoľovalo sa všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Súboj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.
Heinkel He 162
Nasadenie
Napriek všetkému, v niečom bol He 162 predsa výnimočný: bol navrhnutý a zalietaný za 3 mesiace, a po piatich mesiacoch bolo postavených už niekoľko stoviek, za nesmierne ťažkých podmienok. Je šťastím pre Spojencov, že He 162 prišiel príliš neskoro, aby stihol niečo viac než len záznam do histórie vzdušných bojov nad Európou, no stále nezodpovedanou otázkou zostáva, čo by táto stíhačka dokázala za priaznivejších okolností.
Niekoľko Volksjagerov stále existuje ako statické ukážky v múzeách po svete. No žiaden z nich nie je schopný letu. Berúc do úvahy nedostatky tvrdeného hliníka, je veľmi nepravdepodobné, že niektorý z nich ešte poletí, keďže motory museli byť niekedy už po 10 hodinách prevádzky zošrotované. Jednou z možností ostáva replika s moderným pohonom.
Verzie
Heinkel skonštruoval aj dve prototypy osadené väčšími motormi Jumo-004D-4, ktoré mali byť uvedené vo verzii He 162 A-8, s väčšou výdržou a lepšími výkonmi. Heinkel Taktiež postavil dve prototypy He 162-S, dvojsedadlový cvičný klzák, v súvislosti so šialenou víziou, poskytnúť na ňom základy pilotáže He 162 pre pilotov z radov Hitlerjugend. Žiadne z He 162A-3 s posilnenou prednou časťou trupu a dvojitými 30mm kanónmi MK-108 nebola postavená.
Niekoľko pokročilých verzií sa malo dostať do výroby v roku 1946; He 162B-1 so silnejším motorom Heinkel- Hirth 011A, poskytujúcim ťah 12.75 kN, s rozšíreným trupom aby pojal viac paliva. He 162B-1 mal taktiež mať predĺžené rozpätie, upravené krídlo zahŕňalo odhadzovateľné konce. V skutočnosti bolo zostrojených len 9 motorov Heinkel-Hirth 011A a žiaden z He 162B-1 s ich pohonom nebol nikdy skonštruovaný.
Trup He 162B bol taktiež uspôsobený na možné použitie pulzných motorov, jeden z konceptov používal jeden motor Agrus As-044 s ťahom 4,9 kN a ďalší s použitím dvojitého motoru Argus As-014 s ťahom 3,26 kN. No tieto motory neposkytovali dostatočný ťah na vzlet, takže sa skúšali rôzne možnosti pre štart, od vlečných lietadiel až po katapulty, a aj s najlogickejším riešením, pohonom s pomocnými raketami pod trupom. thumb|Stroj He-162A-2 v londýnskom Hendone
Ale ani Luftwaffe ani inžinieri Heinkelu neboli nadšení He 162 s pulzným pohonom. Tieto motory mali úbohé výkony vo výškach, zlé prevádzkové vlastnosti, a veľké vibrácie. Messerschmitt už skôr experimentoval so stíhačkou označenou Me-328 s dvoma pulznými motormi a ich vibrácie nakoniec viedli k deštrukcii stroja.
Ďalšie uvažované varianty zahŕňali He 162C, s trupom He 162B, motormi Heinkel-Hirth 011A, šípovitým krídlom a motýlikovitými chvostovými plochami; a He 162D s podobnou konštrukciou, len opačnou šípovitosťou krídel. Mali byť ozbrojené kanónmi MK 108, ktoré mali byť schopné strieľať kolmo hore, pri podlete bombardéra.
He 162C a He 162D sa nedostali ďalej, než je polodokončený prototyp, ktorý mohol byť osadený predno alebo krídlami s obráteným šípom, ktoré našli Spojenci keď okupovali továreň vo Schwechate. V skutočnosti jedným pokročilým variantom bol He 162E, osadený zmiešanou pohonnou jednotkou BMW 003A so zabudovaným raketovým motorom BMW 718 na tekuté palivo pre zvýšenie výkonu. Najmenej jeden prototyp bol postavený a zalietavaný krátky čas.
Užívatelia
24px Nemecko
Špecifikácia (He 162 A-1)
thumb
Kuk (boh)
Zdroj
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Ussy-sur-Marne
Ussy-sur-Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katetrizácia močového mechúra
Cievkovanie (katetrizácia) je zavedenie sterilného močového katétra močovou rúrou do močového mechúra. Močový katéter je latexová alebo silikónová hadička, ktorá sa zavádza len v nevyhnutnom prípade, pretože cievkovanie je spojené s rizikom infekcie močových ciest, močového mechúra prípadne obličiek.
Cieľom cievkovania je:
Druhy močových katétrov
Močové katétre sú pomenované podľa autorov, ktorí ich ako prví použili. Ich priemer a obvod sa určuje podľa Charriérovej stupnice (°Ch). Čísla sú uvedené na ich konci katétra. Najčastejšie sa používajú močové katétre 18 – 24 °Ch. Čím vyššie je číslo, tým je väčší lúmen močového katétra. Močové cievky sú dlhé 33 – . pozn. charrierova stupnice je Francouzka stupnice dělená na 1/3 mm  Tzn  průměr  katetr Ch 18   =  6 mm
Inés Gorrochateguiová
Inés Gorrochateguiová (* 13. jún 1973, Córdoba, Argentína) je bývalá argentínska tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 7 turnajov WTA vo štvorhre.
Fleurac (Dordogne)
Fleurac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diaľnica A5 (Nemecko)
Priebeh trasy
thumb|left|135px|A5 pri Frankfurte thumb|left|135px|A5 pri Frankfurte thumb|left|135px|Návesť pred výjazdom Langen Diaľnica A5 sa začína v diaľničnej križovatke Hattenbacher Dreieck, ktorá je rozštepového tvaru a kde sa napája na diaľnicu A7, ktorá pretína Nemecko v jeho približnom poludníkovom strede v severojužnom smere. Odtiaľ vedie na juhozápad okolo mesta Alsfeld, kde sa v budúcnosti bude nachádzať križovatka Ohmtaldreieck s A49. Ďalej nasleduje mesto Reiskirchen a križovatka Reiskirchener Dreieck, kde sa na A5 napája diaľnica A480. Niekoľko kilometrov južnejšie leží ďalšia križovatka Gambacher Kreuz, kde sa križuje s A45 vedúcou do Dortmundu.
Diaľnica A5 následne prichádza do aglomerácie mesta Frankfurt nad Mohanom, kde sa v rýchlom slede križuje s A661, A66, A48 a A3. Ďalej nasleduje mesto Darmstadt a križovatky s A672 a A67 a mesto Heidelberg, kde sú križovania s A659 a A656. Neďaleko odtiaľ sa pri meste Walldorf nachádza štvorlístková križovatka Kreuz Walldorf, kde sa A5 križuje s diaľnicou A6, ktorá vedie do Norimbergu a na českú štátnu hranicu. Ďalej nasleduje mesto Karlsruhe pri ktorom sa nachádza križovatka s A8, ktorá vedie do Mníchova a na rakúsku štátnu hranicu.
Diaľnica sa následne dostáva do blízkosti francúzskej štátnej hranice, ktorú kopíruje až do konca svojej trasy. V tejto časti sa nachádzajú ešte dve diaľničné križovatky - Dreieck Neuenburg s A862 a Dreieck Weil am Rhein s A98. Pri meste Weil am Rhein diaľnica dosahuje švajčiarsku hranicu a nadväzuje na ňu tamojšia diaľnica A2.
Diaľnica A5 prechádza po trasách viacerých európskych ciest, ich prehľad ponúka nasledujúca tabuľka:
Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2011
Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2011 boli v poradí 11. majstrovstvá Ameriky v basketbale žien, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v Neive, v departmente Huila, v Kolumbii od 24.30. septembra 2011, za účasti rekordných 10 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Paraguaja; domáce družstvo Kolumbie sa predstavilo nad kontinentálnom šampionáte po 14 rokoch. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo Álvaro Sánchez Silva s kapacitou pre 8 000 divákov. Titul obhájila 🇧🇷, ktorá vo finálovej repríze predchádzajúceho šampionátu zvíťazila nad 🇦🇷.
Diaľnica A5 (Nemecko)
Diaľničné križovatky
thumb|left|160px|Náčrt križovatky Frankfurter Kreuz thumb|left|160px|Hustota dopravy na Frankfurter Kreuz Nasledujúca tabuľka ponúka prehľad diaľničných križovatiek na A5:
Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2011
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia amerických družstiev na Letné olympijské hry 2012, ktoré hostil Londýn. Kvalifikovalo sa na ne (popri priamo postupujúcim 🇺🇸, ktoré postúpili ako majster sveta 2010) iba víťazné družstvo. V poradí ďalšie 3 družstvá postúpili na olympijský kvalifikačný turnaj.
Diaľnica A5 (Nemecko)
História
thumb|left|A. Hitler pri slávnostnom výkope Výstavba diaľnice sa začala na úseku Frankfurt-Darmstadt dňa 23. septembra 1933 za účasti vtedajšieho kancelára Adolfa Hitlera. V tom čase išlo o plánovanú vysokokapacitnú severojužnú cestu HaFraBa, ktorá mala smerovať z Hamburgu cez Frankfurt až do Bazileja. Tento úsek otvorili po takmer dvoch rokoch výstavby v máji 1935. Medzitým bol preradený do siete nemeckých ríšskych diaľnic. Diaľnica A5 však nie je najstaršou v krajine - tento primát nesie súčasná A555 medzi Kolínom a Bonnom otvorená v roku 1932.
Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2011
Konečné poradie
Pozn: Kuba sa neskôr vzdala účinkovania na olympijskej kvalifikácii, nahradilo ju Portoriko.
Diaľnica A5 (Nemecko)
História
Diaľnica A5 bol v minulosti súčasťou ťahu HafraBa, no neskôr bola severná časť vedúca od dánskej hranice pri Flensburgu po križovatku Hattenbacher Dreieck preradená ku A7, ktorá ďalej vedie až ku rakúskym hraniciam pri obci Kempten in Allgäu.
Výstavba A5 po otvorení úseku Frankfurt-Darmstadt utíchla a obnovená bola až začiatkom 50. rokov. V roku 1955 otvorili úsek Ettlingen-Bruchhausen, o rok neskôr aj Bruchhausen-Baden-Baden a v roku 1958 aj úsek Baden-Baden Bühl. V roku 1959 potom nasledovalo otvorenie úsekov Bühl-Achern a Müllheim/Neuenburg–Märkt, nasledujúci rok sprejazdnili úsek Achern-Offenburg, v roku 1961 Offenburg–Riegel a Freiburg-Süd–Müllheim/Neuenburg a v roku 1963 aj úsek Märkt-Weil am Rhein. Výstavba diaľnice bola zavŕšená 14. júna 1980, keď bol sprevádzkovaný úsek Weil am Rhein-hranica vrátane hraničného priechodu a jeho technického vybavenia.
V roku 1968 došlo k čiastočnej zmene trasy diaľnice medzi Frankfurtom a Heidelbergom. Pôvodná ríšska diaľnica a aj neskôr vybudovaný úsek po Heidelberg boli nahradené novým súbežným úsekom a preradené ku diaľniciam A67 a A6.
Mons-en-Barœul
Mons-en-Baroeul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mons-en-Pévèle
Mons-en-Pévèle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Florimont-Gaumier
Florimont-Gaumier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam architektonických článkov/1
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 4 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Florimont-Gaumier
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam architektonických článkov/1
1
1 Place Ville-Marie
10
1000 de La Gauchetière
15
1585 Broadway
Jerry Penrod
V roku 1966 sa stal členom skupiny Iron Butterfly, s ktorou nahral v októbri 1967 jej prvý album nazvaný Heavy. Na albume hrá na basgitaru a v skladbe „Look for the Sun“ spieva hlavné vokály. Ešte pred jeho vydaním v januári 1968 ho v skupine nahradil Lee Dorman. Koncom roku 1967 prešiel do skupiny Rhinoceros, v ktorej pôsobil aj jeho spoluhráč z Iron Butterfly, gitarista Danny Weis. Penrod však skupinu opustil krátko po vydaní prvého albumu Rhinoceros.
Vaires-sur-Marne (obec)
Vaires-sur-Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Martin Čulen
Martin Čulen (* 31. máj 1823, Brodské† 24. január 1894, Čaka) bol slovenský pedagóg a matematik.
Vaires-sur-Marne (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Martin Čulen
Jeho otec bol Štefan Čulen a matka Katarína rod. Hladíková.
Životopis
Narodil sa v Brodskom. Študoval na gymnáziách v Skalici a v Bratislave, filozofické ročníky absolvoval v Trnave a teológiu na Pázmaneu vo Viedni, kde založil slovanskú knižnicu. Počas revolúcie v roku 1848 vydali naňho zatykač, ušiel do Prahy, kde sa zúčastnil na Slovanskom zjazde.
Vaires-sur-Marne (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Martin Čulen
Životopis
Svoju dráhu začal ako kaplán v Majcichove a vo Veľkých Levároch, čoskoro sa však stal stredoškolským učiteľom. Pôsobil na gymnáziách v Banskej Bystrici (18511856, ako profesor matematicky a fyziky), Bratislave (18561859), ako riaditeľ v Satu Mare (Rumunsko, 18591861) a v rovnakej funkcii opäť v Banskej Bystrici (18621867). Roku 1867 po obvinení z panslavizmu ho preložili do Levoče a o rok neskôr penzionovali. V tom čase už pracoval na prípravách otvorenia slovenského gymnázia v Kláštore pod Znievom, zostavil jeho moderný učebný plán a počas existencie školy v r. 18691874 bol jej riaditeľom. Po násilnom zatvorení gymnázia pôsobil ako farár v Čake. Bol aktívnym účastníkom slovenského národného hnutia od 40. rokov 19. storočia, spoluzakladateľom Matice slovenskej, členom jej pripravovaného matematicko-prírodovedného vedeckého odboru. Zomrel 24. januára 1894 v Čake, kde vedľa rímskokatolíckej fary mu postavili pamätnú bustu.
Riaditeľom Vyššieho kráľovského katolíckeho gymnázia v Levoči
Vaires-sur-Marne (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.