cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
4248 Ranald
4248 Ranald je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil A. C. Gilmore, P. M. Kilmartin 23. apríla 1984.
Komárnická jedlina
Komárnická jedlina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Východné Karpaty.
Predmetom ochrany je: ''Vzácny zachovalý relikt prirodzených pralesných jedľo-bučín Východných Karpát s veľmi výraznou hrúbkovou a vekovou diferenciáciou. Uznané výberové stromy a porasty na zber semien, najstaršie stromy majú 300 rokov. Trvalé lesnícke výskumné a edukačné plochy. Európska zvláštnosť.''
Nové Hony
Nové Hony sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis
Obec leží vo východnej časti Lučenskej kotliny pri potoku Šťavica.
Dejiny
V chotári obce bolo objavené sídlisko pilinskej kultúry z mladšej doby bronzovej, slovanské sídlisko z 10. storočia a zaniknutý stredoveký kostol. Prvá písomná zmienka o obci (Keresztúr) je z roku 1332. V 14. storočí sa obec rozčlenila na obce Veľký a Malý Kerestúr (1381 Kyskereszthur), ktoré sa zase zlúčili v polovici 19. storočí. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom.
Úherčice
Úherčice sú obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 129 obyvateľov, z toho 69 mužov a 60 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 41,2 roka, ženy 46,3 roka).
Élie Ducommun
Élie Ducommun (* 19. február 1833 – † 7. december 1906), bol švajčiarsky novinár a mierový aktivista. V roku 1902 získal Nobelovu cenu za mier (spolu s Ch. A. Gobatom).
Zeinheim
Zeinheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nîmes
Nîmes je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon. Nîmes má bohatú históriu, ktorá siaha až do obdobia starovekého Ríma. Je populárnou turistickou destináciou. Amfiteáter v Nîmes je najlepšie zachovanou rímskou arénou vo Francúzsku, dnes slúži na koncerty a býčie zápasy. Dňa 29. septembra 1567 došlo v Nimes k masakru katolíckeho obyvateľstva hugenotmi. Známa je pod názvom Micheláda v Nimes.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
D. F. Woudova parná čerpacia stanica
D. F. Woudova parná čerpacia stanica je najväčšia parná čerpacia stanica na svete, ktorá je stále funkčná. Nachádza sa na území mesta Lemmer. Slúži k znižovaniu vodnej hladiny v holandskej provincii Frízsko. Prečerpáva vodu z Frízska, ktorá je k stanici dovádzaná pomocou rozľahlej sústavy kanálov, do jazera IJsselmeer.
Stanicu uviedla do prevádzky 7. októbra 1920 holandská kráľovná Wilhelmina. V roku 1955 bolo vymenených šesť existujúcich parných kotlov za štyri nové. Stanica bola v plnohodnotnej prevádzke do roku 1966. Práve v tomto roku začala fungovať J. L. Hooglandova stanica (už elektrická, v 20 km vzdialenom Stavorene) a D. F. Woudova stanica je odvtedy využívaná príležitostne, funguje ako záložná možnosť čerpania vody.
Od roku 1977 je chránenou pamiatkou (Rijksmonument). Od roku 1998 je zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Nok
Nok môže byť :
NGC 5254
NGC 5254 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. mája 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Zdravotný klaun
alt=|náhľad|Zdravotná klaunka odprevádza pacienta na operáciu Zdravotný klaun je profesionálny umelec, ktorého úloha spočíva v rozveseľovaní nemocničných pacientov. Svojou humornou návštevou, založenou predovšetkým na improvizácii, zabáva hospitalizované deti a tak zlepšuje ich psychický stav. Hlavným poslaním zdravotného klauna je odpútať pacientov od strachu či úzkosti plynúcej z choroby, liečby, či samotného nemocničného prostredia.
História zdravotných klaunov
O vznik pravidelných návštev zdravotných klaunov v nemocniciach sa zaslúžil v roku 1986 Michael Christensen, riaditeľ Big Apple Clown Care Unit – organizácie združujúcej nemocničných klaunov. Zaujímalo ho, ako budú na prítomnosť klaunov reagovať pacienti detských lôžkových oddelení. Jeho nápad sa po prvý raz realizoval v presbyteriánskej nemocnici v New Yorku. Zistilo sa, že pravidelné návštevy klaunov majú na pacientov pozitívny vplyv, dôkazom čoho bolo následné zlepšenie ich zdravotného stavu. V súčasnosti sú zdravotní klauni vnímaní ako dôležitá súčasť liečebného procesu. Svoje poslanie nenapĺňajú len v Spojených štátoch amerických, nemocničných pacientov navštevujú i v Európe, a to aj v Rakúsku, Nemecku, Holandsku, Belgicku, Dánsku, Česku, Taliansku, Maďarsku, Slovinsku, Chorvátsku, Poľsku, Litve, na Slovensku a ďalších krajinách.
Prieskumy o vplyve zdravotných klaunov na stav nemocničných pacientov
Poslanie zdravotných klaunov a jeho pozitívny vplyv na stav hospitalizovaného pacienta už preukázali mnohé výskumy, predovšetkým v USA. V rámci Slovenska sa uskutočnil podobný prieskum v roku 2008 v spolupráci s Kanceláriou Svetovej zdravotníckej organizácie. Mapoval sa vplyv pôsobenia klaunov zo združenia ČERVENÝ NOS Clowndoctors v Detskej fakultnej nemocnici s poliklinikou Bratislava - Kramáre (dnes Národný ústav detských chorôb). Prieskum ukázal, že prítomnosť zdravotných klaunov pacientom zlepšuje náladu, ich návštevy majú, zvlášť pre deti, veľký význam a pomáhajú im lepšie si zvyknúť na nemocničné prostredie.
Zdravotný klaun na Slovensku
Tím profesionálnych zdravotných klaunov funguje na Slovensku v rámci občianskeho združenia ČERVENÝ NOS Clowndoctors. Organizáciu založil v roku 2004 Gary Edwards a je súčasťou celosvetovej siete RED NOSES International.
Hlavným programom občianskeho združenia ČERVENÝ NOS Clowndoctors sú pravidelné návštevy chorých detí v nemocničných zariadeniach – tzv. klauniády. Zdravotní klauni formou humoru pomáhajú detským pacientom prekonať strach z nemocnice či liečby a podporujú psychickú pohodu.
V súčasnosti vyše 60 profesionálnych zdravotných klauniek a klaunov pravidelne navštevuje viac ako 50 nemocníc a liečebných zariadení po celom Slovensku, pričom mesačne zrealizujú okolo 230 návštev.
Okrem pravidelných návštev tzv. klauniád organizuje združenie ČERVENÝ NOS Clowndoctors aj špeciálne programy:
Gary A. Edwards
Gary A. Edwards (1951), zakladateľ organizácie Červený Nos Clowndoctors, navštívil prvýkrát nemocnicu ako klaun v roku 1976. Odvtedy vyučuje a pomáha pri rozvíjaní projektov zameraných na prítomnosť zdravotných klaunov v nemocniciach. Po štúdiu hudby v Kalifornii získal štipendium na americkej akreditovanej klaunskej škole Dell Arte School of Physical Theater. Koncept „liečby humorom“ rozvinul najskôr v Česku, kde v roku 1998 začal navštevovať prvé nemocnice a neskôr založil organizáciu Zdravotní klaun. Tento projekt financoval niekoľko rokov z vlastných úspor. Na rozličných konferenciách upozorňoval na dôležitosť humoru v nemocniciach. V súčasnosti je predsedníčkou združenia organizácie Červený nos Clowndoctors MUDr. Katarína Šimovičová.
Gary A. Edwards vo svojej práci naďalej pokračuje, vedie rôzne workshopy, na ktorých pomáha klaunom ďalej rozvíjať ich schopnosti. Vyučuje tiež na 1. lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe v rámci medicínskej psychológie - vzťah medzi lekárom a pacientom. Gary Edwards vydal i niekoľko publikácií. Príbehy zdravotných klaunov z návštev detí v nemocniciach zozbieral do českých kníh Recepty pro Honzíka a Malé zázraky a do slovenskej knihy Recept pre Janka.
Arne Kroták
Arne Kroták (* 6. jún 1972, Třinec) je bývalý hokejový útočník, rekordér v počte gólov v slovenskej extralige. Jeho brat Matej bol tiež hokejista.
Klubový hokej
So seniorským hokejom začínal v Poprade v sezóna 1989/90, v tomto klube odohral väčšinu svojej kariéry. Od sezóny 2001/02 pôsobil štyri roky v HC Košice. Pred ročníkom 2005/06 sa vrátil do HK Poprad, mužstvo sa prekvapivo prebojovalo do finále play-off, v ktorom prehralo s MsHK Žilina.
5. januára 2010 v zápase proti Košiciam strelil svoj 394. gól v najvyššej súťaži čím sa stal najlepším slovenským strelcom v histórii česko-slovenskej ligy a slovenskej extraligy, predstihol tak dovtedajšieho lídra Vincenta Lukáča. V júni 2012 ho angažoval klub druhej francúzskej ligy Nice Hockey Côte d'Azur, v 24 zápasov základnej časti zaznamenal 39 bodov.
V ročníku 2013/14 sa ako 41-ročný vrátil do HK Poprad, pričom stále patril k najlepším strelcom súťaže. V ročníkoch 2014/15 a 2015/16 pôsobil taktiež v klube HK Poprad a bol aj kapitánom klubu HK Poprad v týchto dvoch sezónach.
Rekordman Kroták odohral jubilejný 1000. zápas
Kapitán hokejistov HK Poprad Arne Kroták nastúpil v piatok 30. decembra 2011 na svoj jubilejný tisíci zápas v slovenskej extralige. Nijaký iný hokejista sa k takejto fantastickej méte ani zďaleka nepriblížil. Pred zápasom mu funkcionári klubu pripravili malú slávnosť. Potom si vychutnal oslavy takmer troch tisícok divákov na tribúnach, ktorí dlhú chvíľu skandovali jeho meno, a to pokračovalo aj takmer počas celej prvej tretiny – vždy, keď vykorčuľoval na ľad.
Arne Kroták prekonal hranicu 500 gólov
Veterán slovenských hokejových štadiónov Arne Kroták pokoril hranicu 500 gólov v najvyššej súťaži. Skúsený štyridsaťtriročný útočník zaznamenal jubilejný presný zásah v prvej minúte piatkového stretnutia svojho Popradu na ľade Skalice a v 26. minúte pridal aj svoj 501. gól. Kroták odštartoval profesionálnu kariéru v Košiciach ešte v rámci československej ligy. V tej slovenskej odohral väčšinu v drese Popradu, štyri sezóny strávil v HC Košice.
Reprezentácia
Zúčastnil sa ME do 18 rokov v roku 1990, kde domáce mužstvo Česko-Slovenska vybojovalo bronzové medaily. V slovenskej reprezentácii debutoval 23. marca 1993 v zápase proti Taliansku. Prvý gól strelil 1. novembra 1994 v stretnutí proti Rumunsku a druhý 10. novembra 1999 proti Nemecku. V slovenskej reprezentácii spolu odohral 6 zápasov, strelil 2 góly.
Iné pôsobenie
Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov, ktoré sa konali 9. novembra 2013, kandidoval na poslanca za stranu NOVA, nebol zvolený.
Plievočka
náhľad|Príklad dvojkvetého klásku tráv, 1 – [[pleva (šupina)|plevy, 2 – plevice, 3 – osti, 4 – plievočky, 6 – tyčinky]] Plievočka je špeciálny termín pre dva vonkajšie okvetné lístky zrastené v šupinu (často dvojhrotú) pri kvetoch tráv, teda rastlín z čeľade lipnicovité (Poaceae). Takto plievočku hodnotí napr. kniha Květena ČR aj kľúč Kubát et. al. (2002). Iní autori však nepovažujú plievočku za premenené okvetné lístky, ale za listence. Plievočka býva umiestená oproti plevici a spolu s ňou zviera zvyšok kvetu. Jej vlastnosti sú dôležité pri určovaní jednotlivých druhov tráv.
Milan Randl
Milan Randl (* 24. apríl 1987, Bratislava) je slovenský džudista, reprezentant Slovenska na olympijských hrách v Londýne v kategórii do 90 kg. V prvom kole prehral s favorizovaným Grékom Iliasom Iliadisom.
Externé odkazy
Profil na stránke olympiády
Galvaniho ulica (Bratislava)
náhľad|Gate One Hotel na Galvaniho
Galvaniho je ulica v Bratislave v Ružinove v okrese Bratislava II. Ohraničená je komunikáciami Rožňavská na severozápade a diaľnicou D1 v intraviláne mesta na juhovýchode. Napájajú sa na ňu komunikácie Ivanská cesta a Stará Ivanská cesta a iné ulice a komunikácie. Na jej južnej strane na východe susedí s nákupným centrom Avion Shopping Park, ktoré patrí medzi najväčšie v Bratislave i na Slovensku, na južnej strane na západe v pokračovaní ulice je nová obchodná štvrť, ktorá je tvorená komplexom administratívnych budov označených ako Lindner I, II a III a Galvaniho Business Center I, II, III a IV. Na tento komplex nadväzuje niekoľko ďalších menších nákupných centier priamo na Galvaniho ulici.
V obchodnej zóne sídli alebo má zastúpenie pomerne významné množstvo slovenských aj nadnárodných spoločností prevažne zo sektora informačných technológií, medzi najvýznamnejšie patria spoločnosti Hewlett-Packard, ktorá tu má stredisko podpory pre EMEA región, spoločnosť Soitron, menšie spoločnosti NESS, Datalan, Softip a iné.
Neďaleko ulice a obchodného centra je areál letiska Milana Rastislava Štefánika.
4249 Kremze
4249 Kremze je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 29. septembra 1984.
Kokava nad Rimavicou
Kokava nad Rimavicou (v minulosti Kokava, Rimavská Kokava,, ) je obec na strednom Slovensku v okrese Poltár.
Polohopis
Kokava nad Rimavicou leží v Slovenskom rudohorí v Stolických vrchoch, pod Klenovským Veprom, na sútoku Rimavice s Kokavkou. Je prirodzeným centrom rozsiahlej horskej oblasti severného Novohradu. Kataster obce sa nachádza v okrese Poltár, do ktorého obec administratívne patrí. Pôvodný historický kataster obce bol podstatne väčší a rozprestieral sa na rozhraní troch regiónov: stolice Gemersko – Malohontskej (časť súčasného okresu Rimavská Sobota), stolice Novohradskej (Lučenec) a stolice Zvolenskej.
Dopravné spojenie
Kokava nad Rimavicou je križovatkou dvoch dopravných trás. Východo–západnej (cesta II. triedy č. 526) a severo–južnej (cesta II. triedy č. 595 a železničná trať č. 162). Z toho vyplýva aj relatívne dobrá poloha obce a ľahká dostupnosť všetkých významnejších centier spoločenského a obchodného života. Na východ je to obec Klenovec a mesto Hnúšťa, z ktorých je spojenie ďalej severne na Tisovec, Muráň, Slovenský raj či Poprad, alebo južne na Rimavskú Sobotu. Na západ sú to Hriňová, Detva, Zvolen a Banská Bystrica. Severne sú to obce Utekáč, Čierny Balog a mesto Brezno, odkiaľ je spojenie západne na Banskú Bystricu, východne na Slovenský raj a severne do Nízkych Tatier, horským priesmykom Čertovica do oblasti Vysokých Tatier. Južným cestným i železničným ťahom je spojenie na Zlatno, Poltár, Lučenec, odkiaľ je možnosť prechodu do Maďarska.
Prírodné podmienky
Na území obce sa nachádzajú štyri lokality chránené sprísneným režimom kategórie C. Na teritóriu obce je zaznamenaných 10 chránených druhov cicavcov, 65 druhov vtákov, 3 druhy plazov, 3 druhy obojživelníkov a 38 botanických druhov. Širší región do ktorého Kokava patrí, plní funkciu prirodzenej zásobárne pitnej vody pre tri okresy a z toho dôvodu sa vzťahujú na ňu prísne opatrenia na ochranu prírody.
Tradície
Kokava nad Rimavicou má dlhú a bohatú históriu. Prvé písomné záznamy o zemi, ktorú vtedy nazývali „KOKOV“ (Kochou) pochádzajú z roku 1279, kedy si bratia Etruch a Mikuláš delili rodové majetky ozdínskeho panstva, ku ktorým „terra Kochou“ patrila. Od spomínanej udalosti prešlo veľa rokov a ľudia, ktorí obývali osadu rozloženú na sútoku riečky Rimavica a Kokavka, vystriedali mnohých zemepánov a mnohokrát sa obmieňal i samotný názov osady. Pôvodní obyvatelia Kokavy boli pastieri, baníci, roľníci, lesní robotníci a remeselníci. Neskôr k nim pribudli sklári. Dnes je už sociálne rozvrstvenie obyvateľstva odlišné, ale stále živými a dominantnými tradíciami sú tradície dreva, skla, baníctva a kolešní. A spájajúcim motívom všetkých je folklór a láska k prírode.
Sklárska výroba
Sklárne na území obce a v jej blízkom i vzdialenom okolí začali vznikať až na prelome 18. – 19. storočia. Väčšina z nich zanikla, ale výroba skla v tomto regióne zaznamenala trvalý prínos do kultúrneho i hospodárskeho života jej obyvateľov. Na plošne malom území sa tu nachádzajú a dodnes vyrábajú najstaršie sklárske huty na Slovensku. Dnes si možno prezrieť ešte stále zachovanú pôvodnú technológiu ručnej výroby skla. Mimoriadne cenné sú niektoré unikátne výrobky historického dobového skla, uchované zväčša v súkromných depozitároch zberateľov. Množstvo prekrásnych výtvorov neznámych majstrov zdobí nejedno európske múzeum, galériu, či súkromnú zbierku. V súčasnosti sa takéto sklo už nevyrába. V neďalekej sklárni v Zlatne sa však stále vyrába známa kalíškovina – Zlatá Zuzana. Od roku 1956 sa podľa pôvodných postupov nepretržite vyrába a predáva do celého sveta.
Kolešne
Výraz kolešňa je miestny ľudový názov, ktorý Kokavčania používali na označenie svojich hospodárstiev vzdialených od obce po vrchoch, kde mimo sezónnych prác býval obyčajne len jeden člen rodiny, ktorý sa staral o dobytok. Takéto zvláštne laznícke hospodárenie bolo v minulosti rozšírené v dvoch veľkých chotároch Kokavy nad Rimavicou a Klenovca. Nikde na Slovensku sa takéto osídlenie nenachádza. Popri kolešniach boli po vrchoch i laznícke hospodárstva, líšiac sa od kolešní tým, že na nich trvale bývali celé rodiny. Takéto osídlenie je už typické pre mnohé ďalšie regióny Slovenska. Roľnícky a pastiersky spôsob života vytvoril svojskú kultúru neveľkej komunity ľudí, ktorá bola charakteristická osobitnými návykmi, výrazovými prostriedkami, obliekaním, spevom, tancom a ľudovým umením.
Šport
Pôsobí tu futbalový klub FK Štart Kokava nad Rimavicou.
Príbytok
Príbytok je miesto na bývanie, izba alebo viac miestností, byt, dom.
Juraj Meliš
Prof. Juraj Meliš (* 13. júl 1942, Nové Zámky – † 22. november 2016, Skalica) bol slovenský sochár.
Životopis
V rokoch 19601966 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave v ateliéri figurálnej plastiky prof. Jozefa Kostku. Po absolutóriu si v Bratislave v roku 1976 zriadil svoj vlastný ateliér, v ktorom žil a tvoril.
Tvorba
Venoval sa voľnej sochárskej tvorbe, monumentálnej tvorbe, kresbe, grafike. Jeden zo zakladajúcich členov združenia Gerulata. Okrem iného organizoval niekoľko výstav poslucháčov Jozefa Kostku, participoval na mnohých albumoch. Mal viacero samostatných výstav doma i v zahraničí, zúčastnil sa na viacerých významných kolektívnych výstavách na Slovensku a v zahraničí. O jeho tvorbe boli publikované články a štúdie, v rokoch 1993 a 2003 vyšli o jeho tvorbe monografie (autori Katarína Bajcúrová a Ivan Jančár).
Kostol svätého Jakuba (Trnava)
Kostol svätého Jakuba nazývaný aj Františkánsky kostol je jednoloďový barokový kostol s kláštorným komplexom v Trnave.
Stavať sa začal v roku 1632 na mieste staršej gotickej stavby. Konečnú podobu získal v roku 1712. Mesto dalo pristaviť druhú polovicu uličného krídla v roku 1749. Kostol má dĺžku 54,4 m, šírka hlavnej lode je 16,9 m a výška 16,8 m. Maximálna šírka svätyne je 11,4 m a jej výška je 15,3 m.
Predpokladá sa, že v prvej polovici 13. storočia, ešte pred príchodom františkánov do Uhorska, stál na mieste dnešných objektov kláštor iného rádu, pravdepodobne benediktínske opátstvo. Františkáni prišli do Trnavy niekedy v 30. rokoch 13. storočia a pravdepodobne sa usadili v menšom dome pri kostolíku sv. Heleny, kde stál mestský špitál.
Sušany
Sušany sú obec na Slovensku v okrese Poltár.
Dejiny
Obec má nálezisko sídliska z doby bronzovej. Prvá písomná zmienka o obci Swsanfewide je z roku 1407, keď bola vo vlastníctve Mikófalvyovcov, neskôr Ožďanského panstva. Turecký súpis obyvateľov je z roku 1554. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, hrnčiarstvom a výrobou škridiel.
NGC 5255
NGC 5255 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Úhřetice
Úhřetice je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 468 obyvateľov, z toho 226 mužov a 242 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 40,4 roka, ženy 42,8 roka).
1. slovenská národná hokejová liga 1982/1983
1. slovenská národná hokejová liga 1982/1983 bola dvadsiatou sezónou samostatnej nižšej slovenskej hokejovej súťaže. Hrala sa ako samostatná súťaž. Víťazom sa stalo družstvo Dukla Trenčín, ktoré skončilo na konečnom 1. mieste v základnej časti, a v kvalifikácii si vybojovalo postup do najvyššej súťaže. Vypadlo družstvo ŽS Spišská Nová Ves. Nováčikmi pre nasledujúcu sezónu sa stali družstvá VTJ Topoľčany a VTJ Michalovce.
Audun-le-Roman (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Radomská slatina
Radomská slatina je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Radoma v okrese Svidník v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2000 a naposledy novelizované v roku 2000 na rozlohe 0,998 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území areálu platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: aluviálne lúky s mozaikou mokraďných spoločenstiev, s vyvíjajúcou sa halofytnou vegetáciou a s výskytom chránených a ohrozených druhov rastlín.'
Krídelník
Krídelník môže byť:
Galvani
Galvani môže byť:
Ornitoptéra
thumb|Ornitoptéra Edwarda Frosta z Cambridgeshire, ktorú skonštuoval v roku [[1902]] Ornitoptéra alebo krídelník (zhruba do roku 1910: ortoptéra; z gr. ornithos „vták“ a pteron „krídlo“) je lietadlo s mávajúcími krídlami. Návrhári ornitoptér boli inšpirovaní početnými príkladmi zo živočíšnej ríše - vtákmi, netopiermi, či hmyzom.
Kostol svätého Michala archanjela (Sedliacka Dubová)
Kostol svätého Michala archanjela je katolícky kostol v strede obce Sedliackej Dubovej postavený v neogotickom slohu. Postavený bol v rokoch 1880-1886.
NGC 5256
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Jerišská veža
Jerišská veža je veža, ktorá stála pri (neskoršom) meste Jericho v Predjordánsku. Je to asi vysoká kamenná budova postavená asi 8000 rokov pred Kr. Patrí k najstarším kamenným stavbám ľudstva. Veža bola najvyššou stavbou sveta do roku 5500 pred Kr., keď ju predbehol Zikkurat Elam, no najvyššou vežou sveta bola do roku 1500 pred Kr., keď ju predbehol Obelisk v Luxore. Veža bola postavená v období neolitu. Je to pamiatka mesta Jericho spolu s Jerišskými múrmi.
Peynier
Peynier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4250 Perun
4250 Perun je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavila Zdeňka Vávrová 20. októbra 1984.
Pokrvné príbuzenstvo
Pokrvné príbuzenstvo (iné názvy: príbuzenstvo, príbuznosť, pokrvná príbuznosť, blízke príbuzenstvo, blízka príbuznosť, pokrvenstvo, pokrvnosť, pokrvenský vzťah, konsangvinita, zastarano: pokrevné príbuzenstvo, pokrevná príbuznosť, pokrevnosť, pokrevenstvo, pokrevenský vzťah; lat. consanguinitas) je pomer osôb (prenesene aj národov, zvierat a podobne) založený na tom, že jedna osoba rodom pochádza od druhej, alebo že obe pochádzajú od tej istej tretej osoby. Tými istými výrazmi (okrem výrazov pokr(e)venský vzťah a konsangvinita), ako aj výrazmi príbuzní, pokrvní príbuzní, blízki príbuzní či zastarano pokrevní príbuzní, sa označujú osoby v takomto pomere ako celok.
Ak jedna osoba pochádza priamo alebo nepriamo od druhej, hovoríme o príbuzenstve v priamom rade/priamej línii (cognatio in linea recta). Ak tie-ktoré osoby pochádzajú od tej istej tretej osoby, hovoríme o príbuzenstve v pobočnom rade/bočnej línii (cognatio in linea obliqua) a pomocných príbuzných (collaterales).
V priamom rade sa rozoznávajú predkovia (ascendentes) čiže pokolenia vzostupné (linea superior sive ascendens) a potomkovia (descendentes) alebo pokolenia zostupné (linea inferior sive descendens).
Pobočné príbuzenstvo je plnokrvné čiže plnorodé alebo polokrvné čiže nepravé podľa toho, či príbuzní pochádzajú od toho istého páru ľudí alebo majú len jediného spoločného predka. Plnorodí súrodenci (germari), ako aj nepraví majúci spoločného otca, sa nazývajú v rímskom práve consanguinei, nepraví súrodenci z tej istej matky sa nazývajú uterini.
V modernom práve si zachovalo pokrvné príbuzenstvo veľký význam už len v odbore rodinného práva a dedičského práva a len výnimočne v iných právnych odboroch. Naproti tomu však na nižších stupňoch právnej kultúry všetkých plemien a národov hralo veľmi významnú úlohu. Podľa súhlasného názoru právnych historikov a sociológov bolo zdrojom, z ktorého pochádzali všetky práva aj povinnosti jednotlivcov. Len vo pokrvenských zväzkoch človek dostával faktickú i právnu ochrany, ako aj svoj úplný, hoci vtedy len primitívny, rozvoj. Až na vyššom stupni kultúry vyvinuli sa tzv. spoločenské zväzky, ktoré prevzali mnohé úlohy, ktoré predtým spĺňali len pokrvné zväzky. Z nich najväčší význam malo rodinné spoločenstvo.
Pokrvné príbuzenstvo manželov
Stupeň konsangvinity udáva koeficient príbuznosti. Tento koeficient je zároveň mierou pravdepodobnosti, že dvaja príbuzní budú mať rovnaký gén. U súrodencov je to 1/2, u bratranca a sesternice 1/8. Toto zvyšuje nebezpečenstvo, že potomok z príbuzenského manželstva bude mať recesívne dedičné ochorenie.
U potomkov z pokrvne príbuzných manželstiev býva častejšia potratovosť, vyššia miera vývojových chýb a dedičných chorôb.
Zákaz sobášenia s menšími stupňami vzťahov, ktorý uložila rímskokatolícka cirkev, sa v chorvátskej spoločnosti v 11. storočí stretol s výraznou kritikou, ktorá viedla k rozkolu v chorvátskej cirkvi.
Zellwiller
Zellwiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Síra (nerast)
náhľad|Síra Síra je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, chemicky je tvorená molekulami síry S8.
Charakteristika
Síra je krehký nekov. Vytvára tabuľkovité a dipyramidálne kryštály. Vyskytuje sa však aj v celistvej a práškovitej podobe alebo tvorí povlaky a náteky. Má jasnú citrónovožltú až žltkastohnedú farbu a biely vryp. Síra patrí k priehľadným až priesvitným minerálom so skleným až mastným leskom.
Vznik
Vytvára sa okolo sopečných kráterov a termálnych prameňov.
Meč
thumb|Švajčiarsky dlhý meč, 15. alebo 16. storočie Meč je chladná pobočná zbraň určená na sekanie, rezanie a bodanie. V každej kultúre, ktorá meč poznala, má meč osobitný význam z hľadiska vojenského aj z hľadiska symbolického. Vystupuje ako symbol moci, boja či vojny a práva.
Síra (nerast)
Poznávanie
Síra sa taví pri nízkej teplote a vylučuje oxid siričitý.
Iné projekty
.
Meč
Meč bol známy v rôznych formách v takmer všetkých civilizáciách Európy, Ázie a Afriky. Mimoriadne postavenie mal už od najstarších čias v európskej a predovšetkým v japonskej kultúre.
Základné časti meča:
Jozef Verner
Jozef Verner (Werner; od 1844 Verney) (* 16. november 1785, Banská Bystrica† ?) bol slovenský vysokoškolský pedagóg a filozof.
Životopis
Základnú školu navštevoval pravdepodobne v Banskej Bystrici, klerik banskobystrickej diecézy, študoval teológiu a filozofiu, 1812 doktor filozofie. Vychovávateľ v rodine grófa L. Gyulaya, od 1810 profesor teroretickej a praktickej filozofie na akadémii v Győri, 1834-1849 v Pešti. Autor filozofických spisov, v ktorých sa zameral na výklad psychológie, logiky, metafyziky a etiky. Tlačou vydal príhovor pri príležitosti výročia založenia univerzity v Pešti. Tabulárny sudca Győrskej, Tolnayskej, Esztergomskej a Zvolenskej stolice. Člen mineralogickej spoločnosti v Jene.
Meč
Druhy mečov
Typológia alebo rozdelenie mečov je veľmi zložitá i v samotnej európskej kultúre, vlastné osobitné typy mečov poznala aj civilizácia indická, čínska, japonská i civilizácie africké. Civilizácie na americkom kontinente meč nepoznali, predovšetkým preto, že sa nedostali ani na technologickú úroveň doby bronzovej.
Európske meče
thumb|right|Šabľa
Meče ďalekého východu
Do tejto skupiny možno zaradiť predovšetkým meče čínske a japonské.
Bronzová doba
V kamennej dobe sa ako zbraň používal kyjak, pästný klin prípadne kamenná sekera. Tieto príklady neboli volené náhodne: Kyjak preto, že jedine drevo bolo dostatočne pružné, aby sa pri údere nezlomilo, pästný klin preto, že jedine pazúrik bol dostatočne tvrdý na bodanie a sekera ako istý druh kompozitu oboch bol skôr predĺženým variantom pästného klinu s väčším momentom sily vďaka rúčke.
Žiaden vtedy známy materiál nemal vlastnosti dostačujúce na výrobu meča. S príchodom bronzu sa ale situácia dramaticky zmenila. Odrazu mohla vzniknúť zbraň, ktorá mohla slúžiť na bodanie, ako aj sekanie bez rizika, že sa pri prvom náraze zlomí. Meč v sebe zahŕňal vlastnosti všetkých vyššie spomenutých zbraní. Navyše jeho dlhé ostrie poskytovalo voči nim ťažko kompenzovateľné výhody. Vojská vyzbrojené mečmi si mohli podmaniť (a spravidla aj podmanili) národy, ktoré touto zbraňou nedisponovali. Známym príkladom je podmanenie si Egypta Hyksósmi na sklonku strednej ríše.
Železná doba
Aj napriek pomerne skorému objaveniu železa sa tento materiál pri výrobe meča presadzoval pomerne ťažko. Na objasnenie problémov, ktoré tomu stáli v ceste, pozri kapitolu Technológia výroby - Železo. V krátkosti možno povedať, že spočiatku sa použitie železa, vzhľadom na jeho krehkosť a inak aj nedefinovaťeľné vlastnosti, v zbrojárstve obmedzovalo na výrobu výrobne nenáročných sekier prípadne kopijí, t. j. zbraní, kde základ určovala tvrdosť. Pravdepodobne sa vyskytli pokusy spevňovať ostrie bronzového meča železom, ale priame doklady o tom nemáme.
Prvé doklady o hromadnom použití železných mečov máme z doby tzv. morských národov, ktoré vyvrátili niektoré ríše bronzovej doby, medzi iným ríše Achájcov a Chetitov.
Slávnym bol aj známy Gladius hispaniensis alebo krátko hispano používaný rímskymi légiami. Vyznačoval sa malou dĺžkou a určený bol najmä na bodanie, hoci vhodný aj na sekanie. V spolupráci s veľkým štítom Scutum to bola mimoriadne účinná zbraň, ktorá sa významným dielom pričinila o ovládnutie celého vtedy známeho kultúrneho sveta Rimanmi.
Okrem gladiusu používala rímska jazda dlhý meč spata, ktorý bol dlhšou verziou gladiusu. Z neho sa možno vyvinul neskorší rytiersky meč.
thumb|[[Gladius (meč)|Gladius (moderná rekonštrukcia)]]
Stredovek
Najprelomovejšími mečmi boli vikingské meče. Založené boli na revolučnom tvare čepele, ktorá sa zužovala smerom ku hrotu, čo výrazne zvyšovalo odolnosť proti zlomeniu.
Kvalita týchto mečov bola vysoká, ale tomu zodpovedala aj cena, preto najobľúbenejšou (a aj najnebezpečnejšou) zbraňou Vikingov zostávala ich typická bojová sekera (často bohato zdobená).
Bronz
Meč sa prvýkrát na Slovensku aj v Európe vôbec objavil počas strednej doby bronzovej v polovici druhého tisícročia. Vznikol z predĺžených dýk, konkrétne z medzitvaru nazývaného krátky meč - rapír. Predlžovaním ostria postupne získali dĺžku okolo pol metra. Vlastnosti bronzu značne limitovali použitie mečov doby bronzovej a ich odlievanie vyžadovalo skutočné majstrovstvo - pri nízkom obsahu cínu voči medi bol meč príliš mäkký, pri vyššom sa stával tvrdým no krehkým. Používal sa ako bodná, nie sečná zbraň (túto úlohu plnila sekera či bojový sekeromlat). Až do doby železnej však zostáva elitnou zbraňou, prestížnym symbolom bojovníka, ktorý je pre svoju vysokú hodnotu vyhradený iba istým dôležitým osobám. To potvrdzujú nálezy mečov v depotoch, často v riekach a prameňoch ako obeta bohom.
Rozlišujeme meče s jazykovitou rukoväťou (rukoväť z organického materiálu sa nezachovala) a s plnou liatou rukoväťou (zdobenou rytím). Počas mladšej a neskorej doby bronzovej vzniká na severnom Slovensku v lužickej kultúrnej oblasti centrum výroby mečov s plnou liatou rukoväťou delenou troma plastickými priečnymi rebrami, nazývaných Liptovským typom. Tieto boli známe svojou kvalitou i krásou, takže sa rozšírili až do stredného Nemecka a na Balkán. Kompletnú výbavu elitného bojovníka mladšej doby bronzovej ilustrujú nálezy v bohatých tzv. kniežacích mohylách kultúr popolnicových polí. Na Slovensku ide predovšetkým o mohyly v Očkove pri Piešťanoch a v Čake (okres Levice). Meč, štít, prilba, náholenníky, dve sekery, kopija a oštep, spolu s pancierom tvoria výzbroj a výstroj bojovníka, ako ho spodobujú antické báje napr. Ilias (dobytie Tróje).
Železo
V niektorých filmoch (Barbar Conan, Pán prsteňov, Kráľovstvo prsteňa) sa železné meče odlievali. V skutočnosti sa prácne skúvali z menších kusov železa.
Problém pri výrobe meča je ten, že musí byť zároveň tvrdý aj pevný, čiže taký, aby sa nezlomil. Preto v stredoveku stál jeden meč toľko ako 20 kráv. Jedna z technológií výroby (v Európe) bola takáto:
Čepeľ
Čepeľ sa rozdelila na 2 časti:
Prúty z ktorých sa skúvalo jadro sa oduhličovali vykúvaním. Oduhličoval sa len povrch, preto sa vždy znovu zahrievali, aby sa uhlík difúziou rovnomerne rozložil v hmote. Dalo sa to dosiahnuť aj vyklepaním prútov natenko a následným skutím, ale potom by dochádzalo k materiálovým stratám (železo by zhorelo).
Železné štvorhranné prúty z mäkkej ocele sa po dvoch skrútili dohromady a vyklepali na hladký plátok a potom niekoľko takých na seba, alebo sa každý jeden samotný skrútil do špirály a potom sa skulo niekoľko takých dokopy (4×1, 3×2, 4×2). Výkovok sa potom olemoval pásmi z tvrdej uhlíkatej ocele (tie potom tvorili ostrie) a to sa skulo dohromady za pomoci boraxu. Z pružného jadra vyčnieval veľmi dôležitý tŕň na nasadenie rukoväte.
Rukoväť
thumb|right|Rukoväť meča Rukoväť sa nasadzovala na tŕň, a to najprv záštita (diel krížom k čepeli), potom rúčka a nakoniec protiváha (hlavica). Nakonci sa tŕň rozklepal (na hríbik) a rúčka bola držaná pokope. Rukoväť bola tiež dôležitá preto, lebo rozhodovala o vyváženosti meča, a tým aj o celkovej účinnosti v boji.
Damascénska oceľ
Ďalšou metódou kutia čepelí bola tzv. damascénska metóda (vznikla niekedy už niekedy v 10.-11. storočí a používala sa až do 17. storočia, kedy výroba v pôvodných dielňach postupne zanikla). Zakladala sa na skúvaní tenkých plátkov s rôznym obsahom uhlíka na seba. Vzniknutá čepeľ bola pružná a tvrdá, prakticky nezlomiteľná (šabľa z damascenskej ocele sa dala nosiť zohnutá okolo tela pod opaskom). Boli to najdrahšie meče. Rozpoznať sa dali podľa typického vzoru na povrchu.
Damascenská metóda kutia vychádza zo staršej (a dnes už stratenej) technológie, ktorej produkt sa nazýval bulat a používala sa vo východnej Európe, v oblasti stredného východu, Perzii a hlavne v Indi, kde sa zachovalo relatívne najviac zbraní zhotovených touto prastarou technikou, ktorú udajne spomína už Aristoteles.
Japonská katana
Japonské meče, katana a wakizaši sa vyrábali trochu odlišnou technológiou:
Materiál čepele sa asi 20-krát preložil na polovicu a vyklepal. Takto podobne ako pri lístkovom ceste vzniklo asi 1 000 000 vrstiev. Tým sa eliminovalo hrubé zrno ocele a uhlíka, vtedy hlavne ako perlit, sa vykul a rozložil rovnomernejšie. Podobný efekt sa dnes dá dosiahnuť legovaním kremíkom a niklom. Navyše sa dovnútra čepele dal pásik z mäkkej žíhanej ocele, aby sa táto čepeľ tak ľahko nezlomila. Ostrie sa pri silnom párovaní na rozdiel od iných mečov neotupilo, ale odlúpla sa jedna vrstva a odkryla ďalšiu ostrú vrstvu.
Ohnutie katany sa dosahovalo nerovnomerným zakalením, kým ostrie sa zakalilo, chrbát meča sa popúšťal (alebo sa nechal pomaly vychladnúť). Popúšťaný chrbát sa zmŕštil, kým ostrie ostalo dlhšie.
Meč bol optimalizovaný, celkom s japonskou bojovou filozofiou ako čo najľahší a najobratnejší a preto rukoväť nebola tak vyvažovaná. Zato bývala bohato zdobená. Nebol stavaný na bodanie ale na sekanie. Optimálna technika bola rozkrojiť protivníkovú hruď hrotom meča (čelných 10 cm).
Pravá a precízne vypracovaná katana bola skôr ozdobná zbraň do mierových časov. Katana do vojny bola paradoxne mäkšia, aby sa v ostrom boji nezlomila. Aj napriek tomu si však zachovávala svoju ostrosť.
Najkrajšie vypracované boli meče šógunov a iných mocných šľachticov, tam bola čepeľ dokonca prekladaná aj 1 000-krát.
Mytológia
Význam mečov v mytológii bol obrovský. Bola to nákladná zbraň s kolísavou kvalitou výroby, ktorá vyžadovala dlhý a dôkladný výcvik. Mečom bývali pripisované niekedy aj ľudské vlastnosti (podľa mnohých legiend vedeli dokonca aj myslieť a konať). Symbolom vznešenosti ostali aj dodnes.
Soko J-21 Jastreb
thumb|Lietadlá J-21 v múzeu juhoslovanského letectva thumb|Lietadlá J-21 na leteckej show v Ľubľane
Soko J-21 Jastreb je bojové a prieskumné lietadlo, navrhnuté a skonštruované v bývalej Juhoslávii. Ide o jednomiestny prúdový stroj, ktorý bol odvodený z prvého juhoslovanského prúdového lietadla G-2 Galeb. J-21 Jastreb bol vyvinutý ako náhrada za Republic F-84 Thunderjet, ktorý bol najpoužívanejším stíhacím bombardérom juhoslovanského letectva až do roku 1967.
Konštrukcia
Pohonnú jednotku tvorí jeden motor Viper Mk531, ktorý bol vyrábaný na základe licencie s Rolls-Royce. Trup lietadla je skonštruovaný z hliníkovej zliatiny. Pomerne hrubé krídla poskytujú dostatok miesta pre palivové nádrže a hlavný zaťahovací podvozok, i keď mierne zhoršujú letové vlastnosti stroja. Podvozok s nízko-natlakovanými pneumatikami umožňuje lietadlu operovať aj z neupravených vzletových plôch. V porovnaní s Galebom má Jastreb zosilnenú konštrukciu, vďaka čomu môže uniesť viac zbraní ako jeho predchodca. Okrem troch guľometov Browning AN/M3 kalibru, umiestnených v nose lietadla, je J-21 schopný niesť až ďalšej výzbroje. Na 8 závesníkoch môže mať zavesené bomby, rakety alebo prídavné palivové nádrže.
Vojny v Juhoslávii
Dňa 28. februára 1994, narušilo šesť lietadiel J-21 a dve J-22 Oraos bezletovú zónu nad Bosnou, aby bombardovali Novi Travnik. V tom čase hliadkovali v oblasti americké stíhačky F-16. Dvaja piloti J-22 si po bombardovaní všimli americké F-16, letiace nad nimi. Ihneď opustili oblasť a prízemným letom sa dostali do Chorvátska, kam ich americkí piloti nemohli prenasledovať. Na zvyšok skupiny lietadlá F-16C zaútočili a štyri stroje sa im podarilo zostreliť. K trom zostrelom došlo za pomoci tepelne navádzaných rakiet Sidewinder a jeden za pomoci strely AMRAAM.
Používatelia
Bývalí používatelia
Špecifikácie
right|350px
Aglomeračný závod
Aglomeračný závod je zariadenie na výrobu aglomerátu. Tvorí ho studený úsek a teplý úsek.
Studený úsek prípravy vsádzky zahŕňa výklopníky, zariadenie na drvenie, mletie, triedenie rúd, sklad rudy a homogenizačné skládky. Na studený úsek nadväzuje teplý úsek, zahrňujúci zmiešavacie zásobníky, prípravu a dávkovanie zmesí, predpeletizačné bubny, spekacie pásy a chladiče aglomerátu.
V studenom úseku sa zabezpečuje prísun surovín, úprava zrnitosti na požadovanú kusovosť a spriemernenie chemického zloženia materiálov. Úlohou teplého úseku je z dodaných rúd, koncentrátov, paliva, prísad, odpadov a vratného materiálu vyrobiť aglomerát požadovanej kvality. Hlavným kritériom je kvalita vyrobeného aglomerátu vedľajším kritériom je jeho množstvo. Aglomeračný proces je typickým kontinuálnym procesom premeny vstupných surovín na výsledný produkt – aglomerát.
Resolí
thumb|Resolí
Resolí alebo resoli je likér typický pre kastílske mestečko Cuenca v Španielsku. Obsah alkoholu sa pohybuje medzi 16-18 stupňami. Ingrediencie, z ktorých je tento nápoj vyrobený, sú zvyčajne káva, anízovka alebo pálenka, škorica, pomarančová a citrónová kôra, cukor, klinčeky a voda, aj keď každá značka má svoj vlastný recept.
Charakteristika
Resolí je nápoj s charakteristickou chuťou. Zvyčajne sa pije samostatne alebo s ľadom počas jedla a často sa podáva k sladkým koláčom ako napríklad alajú, čo je koláč typický pre Cuencu. Medzi príležitosti kedy sa pije resoli vo väčšom množstve patria Vianoce a hlavne Veľká noc. V malom množstve má dobrý vplyv na trávenie.
Resoli, ktoré nájdeme v obchodoch, sa predáva vo fľaškách, ktoré majú často tvar spätý s mestečkom Cuenca: známe Casas Colgadas alebo významné budovy či Nazareno a pod. Niektoré reštaurácie podávajú resoli ako pozornosť podniku k zákuskom v malých sklenených džbánoch.
Prosetín
Prosetín môže byť:
Vápenný Podol
Vápenný Podol je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 218 obyvateľov, z toho 105 mužov a 113 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,5 roka, ženy 41,3 roka).
NGC 5195
NGC 5195 je nepravidelná galaxia v súhvezdí Poľovné psy. Objavil ju Pierre Méchain v roku 1781. Niekedy je považovaná za súčasť Messierovho objektu M51 alebo za jeho spoločníka. Obe galaxie sú spojené medzigalaktickým mostom.
Driečna (chránený areál)
Driečna je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vladiča v okrese Stropkov v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 a naposledy novelizované v roku 2004 na rozlohe 0,3817 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území areálu platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: zriedkavé slatinného ostricovo-machové spoločenstvo s výskytom vachty trojlistej (Menyanthes trifoliata), patriacej medzi chránené a ohrozené druhy rastlín.
NGC 5257
NGC 5257 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. mája 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Františkánsky kostol
Františkánsky kostol môže byť:
kostol na Slovensku:
kostol v Rumunsku:
4251 Kavasch
4251 Kavasch je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 11. mája 1985.
Július Verčík
Július Verčík (Vercsik) (* 12. apríl 1894, Žilina† 8. jún 1981, Žilina) bol slovenský komunistický politik, redaktor a publicista. Pseudonym: Vl. Tatran, Vl. Horský, Rodoľub, Zelenay, Kamenský, Grigorievič, Bronevik.
Životopis
Študoval na reálnom gymnáziu v Žiline. Potom pôsobil ako zámočnícky učeň vo Viedni a v Žiline, kde navštevoval učňovskú školu. Pracoval ako strojný zámočník na viacerých miestach Slovenska. V prvej svetovej vojne bojoval na ruskom a srbskom fronte. Od roku 1917 člen predlitavskej sociálnej demokracie. Bol organizátor odborového hnutia kovorobotníkov. V rokoch 19191921 člen a politický pracovník Československej sociálne demokratickej strany, tajomník Zväzu kovorobotníkov Slovenska a Podkarpatskej Rusi vo Zvolene a v Banskej Bystrici. V rámci sociálnej demokracie bol predstaviteľom ľavice. Bol jeden z organizátorov zjazdu marxistickej ľavice v Ľubochni a Ružomberku v januári 1921, ktorým sa zavŕšil proces tvorenia komunistickej strany na Slovensku. V rokoch 19211930 popredný organizátor a funkcionár komunistického hnutia na Slovensku. V rokoch 19241925 a 19281929 člen politbyra KSČ. Bol tiež tlačovým tajomníkom ÚV KSČ pre Slovensko. V rokoch 19251929 poslanec Národného zhromaždenia za KSČ. Pôsobil ako redaktor komunistickej tlače ako Pravda chudoby, Hlas ľudu, Spartakus, Proletárka. V tomto období sa stal jeho spolupracovníkom Klement Gottwald. Po čase sa s Gottwaldom rozišiel a V roku 1930 opustil aj KSČ. Roku 1933 sa vrátil k sociálnej demokracii. Po vyhlásení autonómie Slovenska v roku 1938 vstúpil do HSĽS. V 50. rokoch bol krivo obvinený a odsúdený a väznený.
Bol autorom viacerých brožúr o obecných voľbách, mestských a dozorných radách, družstevnej mládeži. Písal aj príležitostné básne a články o pobyte v Rusku. Prekladal z nemčiny, ruštiny, češtiny, preložil Komunistický manifest. Vyšli o ňom tri bibliografické diela.
Rovňany
Rovňany sú obec na Slovensku v okrese Poltár.
Dejiny
Pápežský register zaznamenáva farnosť v roku 1332 pod menom Rovna. Prvá písomná zmienka o obci Rovnya je z roku 1341. Obec patrila Divínskemu hradnému panstvu. Po vyhnaní Turkov v roku 1593 sčasti aj Šalgovskému panstvu. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. Obec mala aj mlyn.
Kyslíkový konvertor
Kyslíkový konvertor je hutnícky agregát pre výrobu ocele. Zariadenie má tvar hrušky so zúženým hrdlom. Z vonkajšej strany sú po bokoch umiestnené nosné čapy, ktoré sú uložené v ložiskách, čím umožňujú obojstranné naklápanie okolo vodorovnej osi. Kolmo na os naklápania sa na jednej strane nachádza odpichový otvor pre vypúšťanie ocele. Troska sa z agregátu vylieva cez protiľahlú stranu hrdla. Vnútorná časť konvertora je vymurovaná žiaruvzdornými materiálmi. Pre pracovnú výmurovku sa používajú periklas-uhlíkové žiaruvzdorné materiály.
Kobylia dolina
náhľad|Pohľad do Kobylej doliny z Kôprovského štítu Kobylia dolina je priestranný kotol, ktorý odbočuje z Kôprovej doliny smerom na sever. Leží medzi Kotolnicou v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier a vedľajším juhozápadný hrebeňom Hladkého štítu po Tichý vrch s jeho juhovýchodným ramenom. Leží v nej Kobylie pliesko, z ktorého vyteká Kobylí potok.
Opis
Kotol bol vytvorený ľadovcom, ktorý zanechal po sebe morénový val, neďaleko ktorého je Kobylie pliesko. Okolo plieska je bohatá flóra.
Názov
Dolina dostala názov podľa plesa, ktoré v nej leží. Nemeckí a maďarskí turisti nazývali toto pleso, , na počesť významného turistického pracovníka 19. storočia, organizátora meteorologických pozorovaní a meraní plies vo Vysokých Tatrách, levočského profesora gréčtiny a latinčiny Rarola Kolbenheyera (1841 – 1901). Podľa toho označovali aj dolinu.
Názov môže byť odvodený od nemeckého výrazu kobil – strmý skalný zráz. Jeho základom môže byť starogermánske slovo kob – lomiť sa. Tento zráz oddeľuje dolinu od nižšie položených Temných smrečín. Teda išlo o Kobilatal o dolinu ležiacu nad Temnými smrečinami – hustým a tmavým lesom.
Turistika
Prechádza ňou zeleno značkovaný turistický chodník z Podbanského, resp. Troch studničiek do sedla Závory.
Marián Huba
Marián Huba (* 16. február 1949, Bratislava, Slovensko) je slovenský sochár, pedagóg a ochranár. Je bratom Mikuláša Hubu. V rokoch 19671973 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave, v ateliéri figurálnej plastiky profesora Jozefa Kostku, zakladateľa moderného slovenského sochárstva.
Tvorba
Vo svojej tvorbe sa venuje monumentálnej aj komornej plastike, medaile, designu a tvorbe drevených hračiek. Formálne vychádza z figurálnych motívov. Jeho úprimný vzťah k prírode nie je len povrchným záujmom o okolitý svet, ale hlbokou túžbou po rovnováhe, spočívajúcou v hľadaní zákonitostí a základných princípov.
Pedagogická činnosť
V súčasnosti pôsobí ako vedúci pedagóg odboru Dizajn a tvarovanie dreva na Škole úžitkového výtvarníctva Josefa Vydru v Bratislave. Svojich študentov vedie k osvojeniu si tradičných remeselných a rovnako aj ekologických postupov pri tvorbe umeleckopriemyselných predmetov, čoho cieľom je čo najväčšie využitie materiálu a jeho vlastností (napr. recyklácia) a revitalizácia remesla. Dôkazom správnosti tohto smerovania sú početné ocenenia prác jeho študentov doma a v zahraničí.
Ochranárske aktivity
Marián Huba sa popri pedagogickej činnosti venuje aj práci v oblasti ochrany prírody a pamiatok, hlavne záchrane drevenej ľudovej architektúry na Slovensku. Medzi jeho početné ochranárske aktivity patrila aj záchrana padajúceho kláštora v Marianke (v okrese Malacky), ktorá začala v apríli roku 1988. Významne sa zaslúžil o záchranu tohto pútnického miesta ako iniciátor, organizátor a tiež realizátor, spolu s ostatnými dobrovoľníkmi na čistení, spevnení muriva a zastrešení kláštora. V lete roku 1989 dokončili celkové zakonzervovanie chátrajúcej pamiatky, vďaka ktorému mohol neskôr kláštor prejsť odbornou pamiatkovou rekonštrukciou.
Žitavská panva
Žitavská panva (niekedy aj Liberecká panva) v Sasku zodpovedá naturraumu Östliche Oberlausitz (Východná Horná Lužica), v poľskom systéme geomorfologického členenia zodpovedá mezoregiónu Obniżenie Żytawsko-Zgorzeleckie (Zittausko-görlitzská zníženina), je geomorfologický celok v Krkonošskej oblasti Sudet.
Ide o tektonickú zníženinu medzi Lužickými horami a Lužickou nivou na západe, Frýdlantskou pahorkatinou, Jizerskými horami a Krkonošským podhorím na východe a Ještědsko-kozákovským chrbtom na juhozápade.
Zdroj
náhľad|vľavo|Žitavská panva v rámci Poľska
Špilár
Špilár je priezvisko, pozri Špilár (priezvisko), napr.:
Autrepierre
Autrepierre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.