cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šejk
Južná ázia
náhľad|Pakistanský šejk Syed Abdul Qadir Jilani, významný [[Sunnitský islam|sunnitský učenec.]] V kozmopolitnom centre juhoázijského subkontinentu šejk nepredstavuje len etnický titul, ale často aj pracovný, pripisovaný moslimským obchodníckym rodinám. Po príchode islamu do južnej Ázie mnoho hinduistických rodov z rôznych kást konvertovalo na islam, a tak prijalo tento titul.
Juhovýchodná Ázia
V Indonézii a iných častiach juhovýchodnej Ázie sú šejkovia rešpektovaní miestni moslimovia. V Indonézii sa tento výraz zvyčajne píše „syech“ a väčšinou sa pripisuje starším ulamá-om. Ľudia s obsiahlejšími znalosťami islamských vied sa v Indonézii zvyčajne označujú ako „ustad “ alebo „kyai“.
Irán
Na území Iránu má slovo alebo titul šejk rôzne významy. Medzi staršími a učenými jednotlivcami je to čestný titul používaný pre starších a vzdelaných vedcov, ako sú: Sheikh al-Rayees Abu Ali Sina, Sheikh Mufid, Sheikh Morteza Ansari. V minulosti sa islamskí učenci, ktorí boli potomkami islamského proroka Mohameda, nazývali Sajjid/Seyyed namiesto šejk.
Ženský titul
Historicky boli učenky v islame označované ako shaykhah (arabsky: شيخة) (alt. šajkhat). Medzi významné šejky patrí Shaykha Fakhr-un-Nisa Shuhdah z 10. storočia a učenka Al-Shaykha Fatima al-Fudayliyya z 18. storočia. V roku 1957 získala indonézska vzdelávacia aktivistka Rahmah el Yunusiyah titul shaykhah od fakulty Univerzity Al-Azhar, čo je vôbec prvýkrát, čo univerzita tento titul udelila žene.
Dcére, manželke alebo matke šejka tiež prináleží titul shaykhah. V súčasnosti sa termín shaykhah bežne používa pre ženy z vládnucich rodín v arabských štátoch Arabského polostrova.
Radha Mitchellová
Radha Mitchellová (* 12. november 1973, Melbourne, Austrália) je austrálska herečka. Je známa z filmov ako High Art (1998), Telefónna búdka (2002), Muž v ohni (2004), Silent Hill (2006), Náhradníci (2009), Pád Bieleho domu (2013), Londýn v plameňoch (2016), Chatrč (2017) a Dreamkatcher (2020).
Detstvo a mladosť
Mitchellovej krstné meno Radha (sanskrt: राधा) pochádza z viery Haré Krišna. Jej ďalšie mená, Rani (रानी – kráľovná) a Ananda (आनन्द – radosť) tiež pochádzajú z podobného pôvodu. Svoje meno pripisuje matkiným skúsenostiam v Indii v 70. rokoch a jej fascinácii v indické filozofie.
Čching-tao
Čching-tao (čínskym písmom tradične 青島, zjednodušene 青岛, pchin-jin Qīngdǎo, doslova Zelený ostrov) je subprovinčné mesto v čínskej provincii Šan-tung. Leží v juhovýchodnej časti provincie na pobreží Žltého mora. V súčasnosti je to jedno z najdôležitejších čínskych prístavných a tzv. nezávislých miest, ktoré sa veľmi rýchlo hospodársky rozvíja vďaka novo vznikajúcemu priemyslu a obchodu. Na ploche 11 026 km² tu žije viac ako 8,715 miliónov obyvateľov.
Radha Mitchellová
Detstvo a mladosť
Mitchellová navštevovala St. Michael's Grammar School v St. Kilda. Jej prvou rolou pred kamerami, bola rola jedenásťročného dievčaťa, ktoré bolo poslané žiť so svojou babičkou, v televíznom seriáli pre deti Sugar and Spice, ktorý sa vysielal v rokoch 1988 až 1989. Jej skúsenosti v seriáli, spolu s dramatickým kurzom, ktorý absolvovala v St Michael's, v nej prebudili záujem o herectvo. Neskôr sa zapísala na Swinburne University of Technology s myšlienkou stať sa psychologičkou ale po prvom roku zo štúdia odišla. Získala bakalársky titul v odbore literatúra a mediálne štúdiá.
Čching-tao
Dejiny
left|thumb|Čching-tao v rokoch 1898 - 1914 Až do roku 1891, keď sa cisársky dvor dynastie Čching rozhodol, že tu umiestni dôležitú vojenskú základňu, bolo Čching-tao iba malou rybárskou dedinou. V roku 1897 sa toto mesto stalo nemeckou koncesiou. Nemci z neho neskôr vytvorili strategicky dôležitý prístav a vybudovali v ňom veľa výstavných ulíc a bulvárov. V roku 1914 bolo Čching-tao okupované Japonskom. Späť čínskej vláde sa vrátilo v roku 1922, ale počas druhej svetovej vojny bolo znovu okupované. Po nej tu krátky čas sídlila časť americkej pacifickej flotily. 2. júna 1949 do mesta ale vstúpila Čínska ľudová armáda a Komunistická strana Číny provinciu Šan-tung ako súčasť Čínskej ľudovej republiky odvtedy kontroluje.
Od roku 1984, keď čínska vláda rozhodla otvoriť svoju ekonomiku zahraničnému obchodu a investíciám, sa Čching-tao premenilo na moderné prístavné mesto.
Radha Mitchellová
Kariéra
Svoju hereckú kariéru rozbehla v sitcome All Together Now, ktorý sa natáčal v rokoch 1992 a 1993. O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu Neighbours, kde stvárnila rolu Catherine O'Brien.
Svoj filmový debut mala v australskom filme Láska a iné katastrofy, z roku 1996, kde stvárnila lesbickú študentku. V roku 1998 si zahrala vo filme High Art, kde stvárnila mladú stážistku ktorá sa zapletie s drogovo závislou lesbickou fotografkou. O rok neskôr, si zahrala bývalú priateľku lesbickej maskérky v krátkomentrážnej dráme Sleeping Beauties, kde sa objavila po boku Clei Duvall, Rose McGowan či Sarah Lassez.
Mitchellová bola obsadená v roku 2000 po boku Vin Diesela, vo filme Čiernočierna tma. V roku 2002 hrala po boku hercov ako Kiefer Sutherland a Anthony LaPaglia v dráme Smrtiaca žiara.
V roku 2004, si zahrala v troch úspešných filmoch — Muž v ohni, Hľadanie Krajiny - Nekrajiny a Melinda a Melinda. Všetky tri filmy, boli pozitívne prijaté filmovými kritikmi. O rok neskôr, stvárnila ženu s aspergerovým syndrómom vo filme Náš svet, naša láska, po boku Josha Hartnetta.
V roku 2006 si zahrala vo filme Silent Hill a rolu si zopakovala aj v pokračovaní, z roku 2012. O rok neskôr (2007), si Mitchellová zahrala v romantickej dráme Chuť lásky, po boku Grega Kinneara a Morgana Freemana. Po boku Brucea Willisa a Rosamund Pike, si zahrala vo filme Náhradníci, z roku 2009. Ďalej hrala vo filmoch ako Pád Bieleho domu (2013), Temnota (2016), Londýn v plameňoch (2016) a tiež hosťovala v televíznych seriáloch ako NCIS: Los Angeles, Zákon a poriadok: Špeciálna jednotka či Troppo.
Letové prevádzkové služby Slovenskej republiky
náhľad|Sídlo na Ivanskej ceste 93 v Bratislave náhľad|Pohľad na sekundárny prehľadový [[radar Letových prevádzkových služieb na vrchole Veľký Javorník (v Malých Karpatoch]]
Letové prevádzkové služby
Letové prevádzkové služby patria medzi hlavnú náplň činnosti LPS SR. Tieto služby sú poskytované troma druhmi pracovísk:
Za riadený priestor sa považuje priestor vo výške nad
Letecké telekomunikačné služby
Komunikačné služby sú poskytované Slovak Aeronautical Telecommunication Network. LPS SR prevádzkuje navigačné služby, ktoré informujú o relatívnej polohe lietadla. Prehľadové služby využívajú sieť radarov na určenie polohy a výšky lietadiel ako aj iných ukazovateľov letovej prevádzky. LPS SR ponúka komplexné spracovanie informácií z týchto rôznych zdrojov. V roku 2009 podpísalo Slovensko spolu s Bosnou a Hercegovinou, Českom, Chorvátskom, Maďarskom, Rakúskom, Slovinskom dohodu o vytvorení Funkčného bloku vzdušného priestoru Strednej Európy. Týmto sa Slovensko pripojilo k celoeurópskej iniciatíve Single European Sky na vytvorenie jednotného rámca poskytovania leteckých navigačných služieb. Služby budú naďalej poskytované jednotlivými krajinami.
Letecká informačná služba
Do tejto oblasti patria informačné služby potrebné na plánovanie letov. Medzi informácie, ktoré letecký personál dostáva patria navigačné mapy, plány letísk, údaje situácii vo vzdušnom priestore a prípadných obmedzeniach a iné dôležité údaje. Niektoré informácie sa poskytujú aj online.
Služba pátrania a záchrany
LPS SR vytvorili na koordináciu pátrania a záchrany civilných, bezpečnostných a vojenských zložiek Záchranné koordinačné stredisko. Sídli v Bratislave a má celoslovenskú pôsobnosť. Skutočných leteckých nehôd je však len 40 % z prípadov. Pod ostatné prípady patria falošné správy. Služby záchrannej a pátracej boli počas roku 2021 využité 555 krát. .
Totálny futbal
Totálny futbal (holandsky: totaalvoetbal) je taktický systém vo futbale, v ktorom môže ktorýkoľvek hráč v poli prevziať úlohu ktoréhokoľvek iného hráča v tíme. Hoci holandskému klubu Ajax a holandskej futbalovej reprezentácií sa vo všeobecnosti pripisujú zásluhy za vytvorenie tohto systému v 70. rokoch, existovali aj iné kluby, ktoré hrali podobným štýlom už predtým, ako napríklad:
Začiatky a pôvod
náhľad| Zlatý tím (Mighty Magyars) v roku 1953 Prvé základy podobného štýlu ako je Totálny futbal položil kontinentálny priekopník Jimmy Hogan, rodák z Burnley. V spolupráci s rakúskym trénerom a jeho priateľom Hugom Meislom sa začiatkom tridsiatych rokov minulého storočia Meislovo rakúske národné futbalové mužstvo stalo pravdepodobne prvým tímom, ktorý hral Totálny futbal. Hoganov vplyv presiahol rakúske hranice, keďže o dvadsať rokov neskôr hrala podobný štýl futbalu maďarská reprezentácia pod vedením trénera Gusztáva Sebesa. Vtedajší prezident Maďarského futbalového zväzu Sandor Barcs povedal: "Jimmy Hogan nás naučil všetko, čo vieme o futbale." vľavo|náhľad| La Máquina, prezývka argentínskeho tímu River Plate v 40. rokoch minulého storočia Ďalším tímom, ktorý hral podobným štýlom ako Rakúšania, bol Torino FC v 40. rokoch 20. storočia. V rokoch 1941 až 1947 vytvoril argentínsky klub River Plate pozoruhodný tím známy ako „La Máquina“ (Stroj), ktorého slávny front tvorený Carlosom Muñozom, José Manuelom Morenom, Adolfom Pedernerom, Ángelom Labrunom a Félixom Loustauom zdokonalil štýl „falošnej deviatky“ a neustále striedanie útočných pozícií. "La Máquina" získala niekoľko argentínskych a medzinárodných titulov.
V 40. rokoch 20. storočia zaviedol anglický manažér Jack Reynolds štýl Totálneho futbalu v amsterdamskom Ajaxe, čo viedlo holandský klub k zvýšeniu konkurencieschopnosti a po prvýkrát k víťazstvu trofejí. Ďalším priekopníkom bol Vic Buckingham, tréner West Bromwich Albion, Ajax a Barcelona v 50. a 60. rokoch, keďže jeho filozofiu neskôr ďalej rozvinuli Rinus Michels a Johan Cruyff, hráč, ktorého Buckingham uviedol do prvého tímu Ajaxu.
Princíp fungovania Totálneho futbalu
V Totálnom futbale je hráč, ktorý sa presunie zo svojej pozície, nahradený iným hráčom z jeho tímu, čím sa zachová zamýšľaná organizačná štruktúra tímu. V tomto premenlivom systéme nie je žiadny hráč v poli fixovaný vo vopred určenej úlohe. Každý hráč môže hrať postupne ako útočník, stredopoliar a obranca. Jediný hráč, ktorý logicky musí zostať na určenej pozícii, je brankár.
Taktický úspech Totálneho futbalu závisí vo veľkej miere od prispôsobivosti každého futbalistu v tíme, najmä od schopnosti rýchlo meniť pozície v závislosti od situácie na ihrisku. Teória vyžaduje, aby sa hráči cítili pohodlne na viacerých pozíciách, preto si vyžaduje inteligentných a technicky rôznorodých hráčov.
Počas 70. rokov hral Ajax najdominantnejší futbal v histórii a dosiahol perfektný domáci rekord (46–0–0) počas dvoch celých sezón (1971/72 a 1972/73) a iba jednu prehru v celej sezóne 1971–72. V sezóne 1972 oslavoval zisk štyroch pohárov (holandská liga, KNVB pohár, Európsky pohár a Interkontinentálny pohár).
Moderná doba
Stavajúc ďalej na základoch Totálneho futbalu, nový taktický systém vyvinutý v FC Barcelona (najmä pod vedením manažéra Josepa Guardiolu) a španielskom národnom tíme koncom 21. storočia a začiatkom 2010. Toto sa stalo známym ako Juego de Posición alebo Tiki-taka.
ARM Holdings
thumb|Logo náhľad|Sídlo
ARM Holdings je britská firma pôsobiaca v odbore výpočtovej techniky. Bola založená v roku 1990 firmami Acorn Computers, Apple Computer a VLSI Technology, aby rozvíjala RISCové procesory ARM prvýkrát použité v počítačoch Acorn Archimedes a dnes rozšírené najmä v oblasti mobilných telefónov a vstavaných systémov.
Dnes sa ešte stále zaoberá vývojom procesorov ARM, ale okrem toho navrhuje a licencuje aj celé počítačové platformy a nástroje pre návrh počítačového programu.
Saint-Guilhem-le-Désert
Saint-Guilhem-le-Désert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fero Rajec
Narodil sa v Bratislave, kde prežil svoju mladosť. Od roku 1975 žije v Holíči na Záhorí. Literárne začal tvoriť až koncom 20. storočia. Predtým uverejnil zopár článkov v rôznych časopisoch a denníkoch. Vo svojich dielach sa zameriava na humor, ale nevyhýba sa ani vážnej téme, kde píše o ľudskom utrpení, podrazoch, zločine, ale aj o láske a priateľstve medzi ľuďmi. V roku 2010 bol ocenený pamätnou medailou predsedu TTSK za prínos v oblasti umeleckej tvorby.
Tvorba - próza
• 2019 - René, Richard, ja a Rudolf, ISBN 978-80-570-0614-5 (tragikomický román zo súčasnosti)''
Iná tvorba
- Lavička kamenná + Levandule + Spomienka na starú dlažbu + Čo vy na to, pán Lotrinský + Grófka Alžbeta - vyšli knižne dňa 4.11.2011 v zborníku básní pod názvom Antológia Klubu autorov a priateľov literatúry na Záhorí - ISBN 978-80-970687-1-4
Saint-Guiraud
Saint-Guiraud je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján X. (konštantínopolský patriarcha)
Ján X. Kamatéros (iné mená: Ján Kamatéros, ; * ?† apríl/máj 1206, Didymoteichon) bol konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 11981206. Za jeho patriarchátu sa uskutočnila štvrtá križiacka výprava, ktorá skončila dobytím Konštantínopola.
Životopis
Ján sa narodil nevedno kedy do rodiny Kamatérovcov. Jeho príbuznou bola Eufrozýna Dukaina Kamatéra, manželka Alexia III. Bol vzdelávaný v literatúre a klasickej filozofie. Po tom, čo vystriedal viacero cirkevných funkcií, sa stal chartofylaxom a po smrti Juraja II. Xifilina sa v roku 1198 stal konštantínopolským patriarchom. Zúčastnil sa diskusie so Západom a už počas prvých dvoch rokov v úrade si vymenil viacero listov s pápežom Inocenta III. Odmietol pápežský primát i Filioque. Pápež mal podľa neho prvenstvo vrámci patriarchátov iba preto, že Rím bol raným cisárskym sídlom. Podľa latinských zdrojov sa však po príchode Alexia IV. do Konštantínopola v roku 1203 pápežovi podriadil. Po páde Konštantínopola do rúk križiakov v roku 1204 Kamatéros odišiel do Didymoteichonu. Theodoros I. Laskaris ho síce pozval do Nikáje, avšak Ján odmietol. Dôvodom mohol byť jeho vysoký vek. V roku 1206 v exile zomrel.
Melampous (veštec)
Melampous alebo Melampús alebo Melampus (starogr. Μέλαμπους – Melampous /iné prepisy: Melampús, Melampus, ) je v gréckej mytológii preslávený messénsky veštec a lekár. Jeho rodičmi boli Amythaón z Iólku a jeho manželka Eidomené, alebo podľa inej verzie Aglaia.
Melampús bol vnukom Kréthea, zakladateľa Iólku. Je držiteľom niekoľkých zaujímavých prvenstiev:
Svoje veštecké umenie dostal od bohov, ale navyše rozumel aj reči vtákov a iných tvorov a tú schopnosť získal takto: kedysi v mladosti našiel osirotené klbko mladých hadov a ujal sa ich. Mladé háďatká mu vraj z vďačnosti vylízali uši a od toho okamihu rozumel hlasom vtákov a iným nezrozumiteľným veciam. Túto schopnosť potom kombinoval s lekárskym umením.
Melampous mal brata menom Bias a ten sa zamiloval do ich sesternice Péro. Jej otec Néleus ju však sľúbil dať len tomu, komu sa podarí zmocniť prísne stráženého stáda kráľa Fylaka. Melampous využil svoje schopnosti a zistil, že zlodej by získal stádo len vtedy, ak si odsedí rok vo väzení. Nato sa hneď vydal ku kráľovi Fylakovi a vkradol sa do jeho chlieva, kde ho pristihli a následne uväznili. Keď mu do uplynutia trestu ostávala len posledná noc, vypočul rozhovor červotočov, že trám nad jeho hlavou je už tak rozožratý, že sa ráno zrúti. Melampous preto vyvolal poplach a prosil kráľa Fylaka, aby ho nechal presťahovať do inej kobky. Kráľ súhlasil aby ho presťahovali a na druhý deň ráno sa stalo to, čo Melampous predpovedal, trám sa zrútil a zabil človeka.
Fylakos bol ohromený a sľúbil mu dať slobodu aj dobytok, ak mu vylieči syna Ifikla. Melampous súhlasil, obetoval bohu Apolónovi a potom vypočul rozhovor dvoch supov, ktorí vedeli, že príčinou synovej impotencie je dávny zážitok z detstva, kedy sa hrozne zľakol pri pohľade na otca so zakrvaveným nožom. Ten nôž dodnes väzí v blízkom strome. Keď ho vyberú, očistia od krvi a hrdze a pripravia mu z toho liek, bude v poriadku. Tak sa aj stalo, Ifikles sa uzdravil a čoskoro sa stal otcom syna. Melampous potom za odmenu dostal dobytok i sesternicu Péró, ktorú doviedol svojmu bratovi Biantovi.
Ďalším jeho veľmi známym úspechom bolo vyliečenie šialenstva dcér kráľa Proita a jeho manželky Antey či Stheneboie. Dcéry zošaleli hneď potom, ako urazili boha Dionýza, alebo dokonca bohyňu Héru. Nešťastnice potom behali po horách a napadali pocestných. Melampous sa ponúkol kráľovi Proitovi, že ich uzdraví, chcel však za to tretinu jeho kráľovstva. Kráľovi sa ale táto cena zdala vysoká a odmietol ju.
Keď sa však šialenstvo v kráľovstve šírilo aj medzi inými ženami, hynul dobytok i ovce a ženy dokonca zabíjali svoje deti, Proitos poslal pre Melampouda s odkazom, že prijíma jeho podmienky. Ale Melampús už však tentoraz chcel aj jeho druhú tretinu kráľovstva pre svojho brata Bianta. Kráľ Proitos chtiac nechtiac musel súhlasiť a Melampous následne ženy so šialenstva vyliečil tak, že ich ponáral v posvätnej studni. Z Proitových dcér Ifinoé zomrela, ale druhú Lysippu si vzal za ženu Melampous a s treťou dcérou Ifianassou sa oženil brat Bias, pretože jeho manželka Péró nedávno predtým zomrela. K tomu dostali podiely z kráľovstva - dve tretiny Melampous a tretinu Bias.
Veľký týždeň
Veľký týždeň alebo Svätý a veľký týždeň či Strastný týždeň (gr. Μεγάλη Εβδομάδα, csl. Страстна́я седмица) je obdobie liturgického roka v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi, ktoré sa začína Veľkým pondelkom a končí sa Veľkou sobotu. Sprítomňuje tajomnú večeru, utrpenie a smrť Ježiša Krista a udalosti, ktoré jej predchádzali, ale má aj výrazný eschatologický rozmer. Všetky dni tohto týždňa majú prívlastok veľký (-á).
Pendantom v rímskokatolíckej cirkvi je Svätý týždeň.
Zelená politika
Zelená politika je názov politickej ideológie, ktorej cieľom je vytvoriť ekologicky udržateľnú spoločnosť, ktorá spočíva na princípoch sociálneho liberalizmu, environmentalizmu, subsidiarity a občianskej spoločnosti. Počiatky má v 70. rokoch 20. storočia v Európe, keď začali vznikať prvé zelené strany.
Ideológia
Zelenú politiku nie je možné jednoznačne v politickom spektre zaradiť naľavo alebo napravo, no väčšina zelených hnutí a politických strán býva skôr ľavicovo orientovaná a je možné pozorovať antikapitalistickú, antikorporatistickú rétoriku a taktiež volanie po sociálnej spravodlivosti. Zastancovia zelenej politiky takisto kladú veľký dôraz na pacifizmus a ochranu environmentu, čo je práve dôvod, prečo mnohí z nich zastávajú antikapitalistické názory, keďže kapitalizmu pripisujú veľký podiel na deštrukcii životného prostredia.
V roku 1984 v USA v rámci Green Committees of Correspondence došlo k formulácii desatoro kľúčových hodnôt zelenej politiky a to:
Politické smery vychádzajúce zo zelenej politiky
Ľavicovo orientované
Pravicovo orientované
Saint-Hilaire-de-Beauvoir
Saint-Hilaire-de-Beauvoir je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenská plavecká federácia
Slovenská plavecká federácia (skr. SPF ) je športová organizácia, plniaca úlohy národného športového zväzu. Združuje športy ako plávanie, synchronizované plávanie, diaľkové plávanie, vodné pólo a skoky do vody. Od 17. apríla 2019 je prezidentom organizácie Ivan Šulek, jeho predchodkyňou bola Irena Adámková. Organizácia sídli na adrese Za kasárňou 1, 831 03 v Bratislave.
Dianie
Irena Adámková odstúpila k 11. marcu 2019. K 9. marcu 2020 zrušila všetky športové podujatia kvôli pandémii ochorenia COVID-19.
Martin Dubéci
Martin Dubéci, MSc. (* 26. august 1986, Košice) je slovenský politik, bývalý člen predsedníctva a sekretár hnutia Progresívne Slovensko. V parlamentných voľbách 2020 kandidoval za koalíciu Progresívne Slovensko a Spolu pod číslom 10. Venuje sa politickej stratégii. Dnes je generálnym manažérom kultúrneho centra Tabačka v Košiciach.
2012 – 2014
Od mája 2012 do septembra 2013 pôsobil ako poradca podpredsedníčky Národnej rady Slovenskej republiky Eriky Jurinovej (OĽaNO).
V októbri 2013 sa stal asistentom vtedajšieho poslanca slovenského parlamentu Radoslava Procházku. Ako poslanecký asistent mal zazmluvnenú mesačnú odmenu vo výške 2 000 eur.
2015 – 2020
V septembri 2015 svoje pôsobenie v strane Sieť ukončil, čo odôvodnil prístupom strany k riešeniu migračnej krízy. Vo voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2016 kandidoval na kandidátnej listine Most-Híd ako nestranník pod číslom 33. Ostro sa vyhradil voči dezinformáciám, ktoré šírilo mnoho politikov pred vtedajšími voľbami v čase migračnej krízy. Inicioval kvôli tomu aj Výzvu k ľudskosti, pod ktorú sa podpísalo mnoho známych osobností, ale aj verejnosť. V decembri 2015 dostal za vytvorenie priestoru pre všetkých, ktorí cítili potrebu vyjadriť solidaritu s ľuďmi na úteku pred vojnou a hladom spolu s ďalšími predstaviteľmi cenu od vtedajšej ombudsmanky Jany Dubovcovej.
Pred voľbami poskytol rozhovor denníku Új Szó, v ktorom povedal, že schválenie tzv. protiteroristickej novely Ústavy SR poslancami Smeru-SD a Mostu-Híd počas migračnej krízy "nie je koniec sveta, ani znakom kolaborácie". Na otázku, že Most-Híd patrí k stranám s najväčšou šancou spolupracovať so Smerom-SD odpovedal v decembri 2015, že sa tak podľa neho nestane. Vo voľbách získal na kandidátnej listine Mostu-Híd 4 996 preferečných hlasov (2,94 % zo všetkých hlasov strany Most-Híd) a poslancom Národnej rady Slovenskej republiky sa nestal. V celkovom poradí strany obsadil 33. miesto.
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidoval na 10. mieste kandidátky koalície PS/SPOLU. Vo voľbách získal 4 138 hlasov, po zohľadnení preferenčných hlasov sa umiestnil na 24. mieste kandidátky. Kvôli výsledku koalície sa do parlamentu opätovne nedostal.
Po roku 2020
Po voľbách v roku 2020 začal pôsobiť ako politický konzultant a od roku 2022 je generálnym manažérom kultúrneho centra Tabačka. V roku 2021 zabehol svoj prvý maratón.
Kosheen
Kosheen je britská trip-hopová/breakbeatová/rocková skupina pochádzajúca z Bristolu v Anglicku. Skupina sa skladá z producentov Markeea Substanca a Darrena Decodera, so speváčkou a textárkou Sianou Evansovou. Názov skupiny je kombinácia japonských písmen pre "starý" (古, 'ko') a "nový" (新, 'shin').
Štúdiové albumy
Album remixov ako príloha anglického hudobného časopisu Mixmag.
Čalamáda (jedlo)
náhľad|upright|Domáca sterilizovaná čalamáda v zaváracom pohári
Róbert Dobrovodský
JUDr. Róbert Dobrovodský, PhD., LL.M. (* 11. júl 1982, Malacky) je slovenský právnik, legislatívec a vysokoškolský pedagóg, od 1. decembra 2022 pôsobiaci ako verejný ochranca práv („ombudsman“) Slovenskej republiky. Je odborníkom na súkromné právo a zvlášť oblasť rodinného práva.
Čalamáda (jedlo)
História
V minulosti sa v domácnostiach maďarskej menšiny na Slovensku okrem kvasenia uhoriek a nakladania cvikly pripravovala aj čalamáda z červenej kapusty, mrkvy, cibule a horčičného semena.
Róbert Dobrovodský
Životopis
Dobrovodského vysokoškolské štúdium sa spája predovšetkým s Právnickou fakultou Trnavskej univerzity v Trnave, kde navštevoval v rokoch 20002005 bakalárske a magisterské štúdium v odbore právo. Už počas štúdia pôsobil ako právny a projektový asistent v Lige aktivistov pre ľudské práva a krátkodobo aj ako výskumník na Ústave pre vzťahy štátu a cirkvi. Krátko pred vyštudovaním pôsobil aj ako právny asistent v Aliancii žien Slovenska. Po štúdiu sa krátkodobo venoval koncipientskej praxi a práci firemného právnika. V roku 2005 získal Cenu Karola Planka za publikačnú činnosť, ktorú udeľuje Ministerstvo spravodlivosti SR a časopis Justičná revue.
V rokoch 2006'2007 absolvoval jednoročné postgraduálne štúdium v Nemeckom Tübingene (Eberhard Karls Universität Tübingen) a v rokoch 2007'2008 absolvoval jednoročný výskumný pobyt vo švajčiarskom Bazileji (Universität Basel). V roku 2008 sa stal členom Viedenského pracovného kruhu Forschungsstelle für Europäische Rechtsentwicklung und Privatrechtsreform. Od roku 2008 pôsobil ako konzultant pre vysielanie televíznych staníc TV Markíza a TV JOJ. Od marca 2009 pôsobil ako hlavný štátny radca, odbor legislatívy občianskeho a obchodného práva na Ministerstve spravodlivosti SR. V roku 2010 získal na PF TU tituly doktora filozofie (PhD.) a doktora práv (JUDr.).
Ako univerzitný pedagóg a „univerzitný docent“ pôsobí Dobrovodský na Katedre občianskeho a obchodného práva PF TU v Trnave. Vyučoval predmety zamerané na úvod do štúdia práva, občianske právo hmotné, ochranu spotrebiteľa v európskom a v slovenskom práve a rodinné právo. Na univerzite tiež viedol Kliniku ochrany práv detí (vyučovaný výberový predmet). V rámci univerzity sa venoval bezplatnému právnemu poradenstvu študentom. V rokoch 2014'2015 bol prodekanom pre externé bakalárske a magisterské štúdium, doktorandské štúdium a rigorózne konanie fakulty na PF TU, v rokoch 2015'2019 bol prodekan pre zahraničné vzťahy PF TU. V roku 2020 mu bola v rámci 385. výročia historickej Trnavskej univerzity udelená Trnavskou univerzitou Cena Martina Palkoviča za vynikajúce výsledky v pedagogickej činnosti.
Pôsobí tiež ako člen Legislatívnej rady vlády Slovenskej republiky a člen Komisie pre tvorbu práva pri Ústavnoprávnom výbore NR SR. Ako legislatívec sa podieľal napríklad na novelizácii Zákona o rodine a pripravoval tiež novelu zákona o slobodnom prístupe k informáciám (z. č. 211/2000 Z. z.) či novelu o reforme paliatívnej, hospicovej a dlhodobej zdravotnej starostlivosti. Spolupodieľa sa tiež na rekodifikácii Občianskeho zákonníka. Pomáhal tiež pri ochrane ľudských práv a slobôd maloletých detí či obetí domáceho násilia. Ako slovenský národný expert pôsobil od roku 2013 v Expertnej skupiny pre práva dieťaťa (Expert group on the rights of the child) Európskej komisie v Bruseli, od roku 2014 ako člen Komisie pre európske rodinné právo (The Commission on European Family Law) v Utrechte a ako člen neformálnej expertnej skupiny Európskej Komisie pre práva detí (European Commission Informal expert group on the rights of the child).
Okrem domácich a zahraničných odborných publikácií z oblasti práva (napr. nemecký komentár Ausländisches Familienrecht) publikoval počas pandémie ochorenia COVID-19 aj pre portál Aktuality.sk.
Aktívne ovláda nemecký, anglický, ruský a pasívne arménsky jazyk.
Basketbalová extraliga mužov 2009/10
Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2009/10 bol 18. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 11 účastníkov, čo je o 1 družstvo menej ako v minulej sezóne, keďže sa BK Dolný Kubín do súťaže neprihlásil. Pred sezónou Hracia komisia SBA rozhodla, že pravidlo dvoch legionárov naraz na ihrisku platí iba pre cudzincov pochádzajúcich mimo Európskej únie. Titul získal tím AB Cosmetics Pezinok, ktorý zvíťazil vo finálovej sérii nad BK SPU Nitra.
Účastníci
Poznámky:
Play-off
Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Ján VII. (konštantínopolský patriarcha)
'''Ján VII. Grammatikos (iné mená: Ján Grammatikos''', ; * koniec 8. storočia, Konštantínopol† pred 867, Európa) bol byzantský mních a úradník, konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 837/838843. Spočiatku patril k prívržencom ikonodúlie, neskôr sa za vlády Leva V. stal horlivým nasledovníkom obrazoborectva. Keď sa cisárovná Theodora rozhodla obnoviť kult ikon, bol Ján pre svoj odpor zosadený a vyhnaný do exilu. Prezývku grammatikos získal pre svoju veľkú učenosť. Možno bol kompilátorom zbierky Gnómai.
Životopis
Ján sa narodil v Konštantínopole do aristokrarickej rodiny Morocharzianovcov (aj Morokardaniovci, Morocharzamiovci). Rod mal možno arménsky pôvod. Niekedy v rokoch 811813 (vláda cisára Michala I.) sa stal nižším klerikom anagnostom v monastieri Hodegon. V tomto období bol zástancom písania ikon a podľa neskoršieho patriarchu Fótia ich zrejme i sám písal. Jeho postoj potvrdzujú aj tri dochované listy, ktoré mu adresoval horlivý ikonodul Theodoros Studitský. Po tom, čo sa cisárom stal Lev V., zmenil Ján stranu a stal sa horlivým obrazoborcom. V roku 814 bol cisárom vybraný, aby preštudoval patristické texty, ktoré by podporili obrazoboreckú doktrínu. Výsledkom Jánovej činnosti bolo florilegium, ktoré bolo následne o rok neskôr použité na obrazoboreckom koncile. Ján bol za svoju podporu odmenený postom igumena Monastiera svätých Sergia a Bakcha. V nasledujúcom období Ján viedol mnohé učené dišputy a bola mu dokonca zverená výchova princa Theofila.
Po tom, čo sa Theofilos stal cisárom, bol Ján menovaný synkellom a ako diplomat bol v rokoch 829/830 vyslaný k abbásovskému kalifovi Al-Ma’múnovi. Misia dosiahla veľký úspech a po smrti patriarchu Antónia bol v roku 837 menovaný patriarchom. O jeho patriarcháte sa veľa nevie, niesol sa však v obrazoboreckom duchu. Náuka v tomto období už ale nemala veľký ohlas a okrem Konštantínopola a intelektuálnych kruhov veľkú podporu nemala. V roku 842 cisár Theofilos zomrel a za maloletého Michala III. začala ako regentka vládnuť jeho matka Theodora. Theodora sa rozhodla obnoviť kult ikon a Ján, ktorý patril k rozhodným prívržencom obrazoborectva bol v roku 843 zosadený. Novým patriarchom sa stal Metod I. a za oficiálnu bola na synode obnovená ikonodulská doktrína. Ján bol poslaný do vyhnanstva, kde neskôr zomrel.
Arménska ulica
Arménska ulica môže byť:
Forfaiting
Forfaiting je odkup (diskontovanie) pohľadávok splatných v budúcom termíne bankou alebo inou finančnou inštitúciou (t.j. tzv. forfaiterom či forfaitingovou spoločnosťou). Spravidla ide len o odkup špeciálnych, t.j. len stredno- alebo dlhodobých pohľadávok, a spravidla (t.j. pri tzv. pravom forfaitingu) je odkup bez možnosti regresu. Ten, od koho sa pohľadávka odkupuje, sa volá forfaitista. Forfaiting sa vyskytuje najmä pri pohľadávkach súvisiacich s exportom alebo s lízingom.
Pri exporte ide teda o formu dodávateľského úveru, keď dodávateľ poskytuje kupujúcemu úverové podmienky a potom predáva dlh (exportnú pohľadávku) banke. Forfaiter v rámci odkupu pohľadávky vyplatí vývozcovi čiastku pohľadávky (zmenka, faktúra a pod.) po zrážke diskontu a poplatkov, pričom riziko inkasa plne preberá na seba.
Mali (GPU)
Mali je séria grafických procesorov (GPU), ktoré vyvíja spoločnosť ARM Holdings na licencovanie v rôznych ASIC dizajnoch pre ARM partnerov.
Táto séria je výsledkom akvizície spoločnosti Falanx Microsystems 23. júna 2006.
Saint-Jean-de-Buèges
Saint-Jean-de-Buèges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carousel Life
Carousel Life je tretí štúdiový album slovenskej funkovej skupiny Made 2 Mate z roku 1997.
Rýchly antigénový test
Použitie
Medzi bežné príklady RAT alebo RADT patria:
Rýchle antigénové testy COVID-19
Rýchle antigénové testy na COVID-19 sú jednou z najužitočnejších aplikácií týchto testov. Často sa nazývajú testy laterálneho toku a poskytli vládam na celom svete niekoľko výhod. Dajú sa rýchlo zaviesť s minimálnym školením, ponúkajú významné cenové výhody, stoja zlomok existujúcich foriem PCR testov a poskytujú používateľom výsledok do 5-30 minút. Rýchle antigénové testy našli najlepšie využitie ako súčasť hromadného testovania alebo celopopulačných skríningových prístupov. V týchto prístupoch sú úspešné, pretože okrem vyššie uvedených výhod identifikujú osoby, ktoré sú najviac infekčné a mohli by potenciálne rozšíriť vírus na veľký počet ďalších osôb.
Vedecký základ a základná biológia
Testy na antigény a protilátky sú často imunoanalýzy (IA) toho či onoho druhu, ako sú napr. imunoanalýzy s ponorným testom alebo fluorescenčné imunoanalýzy, avšak RAT je imunochromatografický test, ktorý poskytuje vizuálne výsledky, ktoré možno vidieť voľným okom. Považuje sa za kvalitatívny, ale osoba skúsená v testovaní RDT môže ľahko kvantifikovať výsledky. Keďže ide o skríningový test, ak sú citlivosť a špecifickosť testu relatívne nízke, výsledky by sa mali vyhodnotiť na základe potvrdzujúcich testov, ako je testovanie PCR alebo Western blot.
Chválospev
náhľad|Pamätník Janka Matúška v Dolnom Kubíne
Chválospev alebo hymna (gréc. hymnos - chválospev) je lyrický žáner, druh ódy. Pôvodne hymnou ospevovali bohov a dodnes ma charakter velebenia, chvály. Básnici v nej vždy vyjadrovali krásu, dobro, ušľachtilosť, vznešené myšlienky. Hymna je žánrom vysokého štýlu, lebo autor oslavuje a velebí taký objekt, ktorý je sám osebe zárukou estetickej kvality. Spomedzi poetických foriem má najmenej osobnostný charakter.
Pôvod
Jej vznik siaha až do starovekej Indie a Egypta. Neskoršie žáner obnovili rapsódovia v antickom Grécku. Aj kresťanská cirkev postavila tento žáner do samého centra básnickej tvorby. Najznámejšou hymnou kresťanskej literatúry je Pieseň stvorenstva (prekladá sa ako Pieseň slnka), ktorú vytvoril sv. František z Assisi. Chváli v nej všetko stvorenstvo ako dokonalé dielo Pána a zároveň opisuje aj krásu prírody. Báseň sa dodnes pokladá za prvé významné dielo talianskej poézie. Z vývinového aspektu je dôležité, že z textu vyžaruje radosť - prebytok kladných hodnôt.
Prebásnené hymny Gorazda Zvonického
Za najväčší prekladateľský prínos slovenského básnika saleziána Gorazda Zvonického môžeme pokladať breviárové hymny, ktoré prebásnil z latinského originálu. Vyšli v troch zväzkoch pod názvom Hymny na posvätenie času. Prvý a druhý zväzok vyšiel v roku 1975 a tretí o rok neskôr (1976). Niektoré z preložených hymnov boli zhudobnené a vyšli aj knižne pod názvom Výber zhudobnených hymnov na posvätenie času so sprievodom organa.
Hymna dnes
Tento žáner znovuobjavil anglický romantizmus; azda najkrajšou a najdokonalejšiu hymnu napísal Percy Bysshe Shelley. Emócie a silné city, charakteristické pre romantizmus, možno dobre vyjadriť práve chválospevom. V tomto období vznikli aj národné hymny, ktoré majú ceremoniálnu funkciu a sú súčasťou osláv štátnych sviatkov a iných významných udalostí. Autorom slovenskej hymny je Janko Matúška, hymny písal aj Pavol Országh Hviezdoslav (Hymny a žalmy), ale aj Emil Boleslav Lukáč.
Zdroj
Teória literatúry pre gymnáziá a stredné školy, ISBN 80-85452-52-9
Ábú (pohorie)
Ábú (prepisované aj Ábu alebo Abú) alebo Máunt Ábú je najvyššia skupina horského pásma Arávalí. Nachádza sa v Indii, v južnej časti Radžastanu, pričom patrí k jeho geologicky najstarším častiam. Hoci sa nachádza v suchej oblasti, je bohatá na zrážky (až viac ako 1600 mm ročne). Najvyšší vrch skupiny má výšku a nazýva sa Gurušikhar.
Saint-Jean-de-Cornies
Saint-Jean-de-Cornies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Konferenčný stolík
Konferenčný stolík je nízky stolík navrhnutý tak, aby sa dal umiestniť do obývacej časti interiéru pre pohodlné odkladanie nápojov, diaľkových ovládačov, časopisov, kníh (najmä väčšie konferenčné stolíky), dekoratívnych predmetov a iných malých predmetov.
Väčšina konferenčných stolíkov je vyrobená z dreva (hoci stolíky z nepravého dreva sú čoraz bežnejšie) alebo zo skla a kovu, zvyčajne z nehrdzavejúcej ocele alebo hliníka a môžu obsahovať poličky alebo zásuvky.
Konferenčné stolíky boli pôvodne vyrobené v renesančnom Anglicku. Zdá sa, že prvé stoly špecificky navrhnuté a nazývané konferenčné stolíky v Európe boli vyrobené v Británii počas neskorej viktoriánskej éry.
Pôvod
Neskôr boli konferenčné stolíky navrhnuté ako nízke stolíky a tento nápad mohol pochádzať z Osmanskej ríše na základe stolíkov používaných v čajových záhradách. Keďže však bol anglo-japonský štýl v Británii populárny počas 70. a 80. rokov 19. storočia a nízke stoly boli bežné v Japonsku, zdá sa, že je to rovnako pravdepodobný zdroj konceptu dlhého nízkeho stola. Od konca 19. storočia sa mnohé konferenčné stolíky následne vyrábali v skorších štýloch kvôli popularite revivalizmu, takže je celkom možné nájsť konferenčné stolíky v štýle Ľudovíta XVI. alebo konferenčné stolíky v gruzínskom štýle, ale zdá sa, že neexistujú žiadne dôkazy. stôl v skutočnosti vyrobený ako konferenčný stolík pred týmto časom. Joseph Aronson, ktorý píše v roku 1938, definuje konferenčný stolík ako „Nízky široký stolík, ktorý sa teraz používa pred pohovkou alebo gaučom. Neexistuje žiadny historický precedens...“, čo naznačuje, že konferenčné stolíky boli neskorým vývojom v histórii nábytku. So zvyšujúcou sa dostupnosťou televíznych prijímačov od 50. rokov 20. storočia si konferenčné stolíky skutočne prišli na svoje, pretože sú dostatočne nízke, dokonca aj so šálkami a pohármi na nich, aby nebránili výhľadu na televízor.
Typy
Konferenčný stolík slúži na odkladanie rôznych drobností, časopisov, technických zariadení, ale môže slúžiť aj ako pracovný stôl, centrum tvorivej dielne, či herné pole stolovej hry. Konferenčné stolíky majú rôzne funkcie pre rôzne spôsoby využitia. Jednou z dôležitých vlastností konferenčného stolíka je jeho rozmer. Výška stolíka by mala byť rovnaká ako výška pohovky, ku ktorej sa umiestňuje. Dĺžka stolíka by mala odpovedať dĺžke pohovky a teda konferenčný stolík by mal mať 40-70% z dĺžky samotnej pohovky. Pri pohovke typu L (rohová pohovka) je to 40-70% dĺžky hlavnej sedacej časti pohovky. Konferenčný stolík má rôzne geometrické tvary - oválny alebo obdĺžnikový, okrúhly alebo štvorcový. Okrem rozdielnosti v geometrickom tvare konferenčného stolíka sú rozdiely aj v jeho základni - jednotná podstava bez nožičiek, stolík s nožičkami alebo jednou nohou. Konferenčné stolíky majú rôzne využitie, funkcionalitu a líšia sa aj v rozmere úložného priestoru. Konferenčné stolíky môžu disponovať doplňujúcimi poličkami, výsuvnými poličkami či rozkladacím mechanizmom vďaka čomu môže konferenčný stolík poskytnúť viac úložného priestoru a rovnako aj možnosť stolovania.
Zsófia Szerafinová
Zsófia Szerafinová (* 14. marca 2005, Kaposvár) je maďarská kajakárka.
V stredoškolskom štúdiu pokračuje na Rímskokatolíckom gymnáziu Nanebovzatia Panny Márie.
28. júla 2022 v dánskom Silkeborgu ako pretekárka klubu Kaposvár Water SC súťažila na Majstrovstvách Európy v maratónskom kajaku na divokej vode v kategórii kajak junioriek a získala zlatú medailu.
29. septembra 2022 získala na majstrovstvách sveta v maratóne v portugalskom Ponte de Lima striebornú medailu v singli na kajaku junioriek.
Saint-Jean-de-Cuculles
Saint-Jean-de-Cuculles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anthony Shadid
Anthony Shadid (* 26. september 1968, Oklahoma City, Oklahoma, USA – † 16. február 2012, Sýria) bol americký novinár, zahraničný korešpondent The New York Times. V rokoch 2004 a 2010 získal Pulitzerovu cenu v kategórii zahraničného spravodajstva.
Mestské divadlo Brno
thumb|upright=1.4|Vstup do MdB (muzikálová scéna) z Lidickej ulice
Anthony Shadid
Shadid zomrel na astmatický záchvat počas svojej práce v Sýrii. Bol ženatý a mal dve deti.
Mestské divadlo Brno
Mestské divadlo Brno (skratka MdB) je repertoárové divadlo v Brne so zameraním na činohernú a hudobnú (predovšetkým muzikálovú) produkciu. Jeho riaditeľom je Stanislav Moša, šéfom muzikálu Petr Gazdík, šéfom spevohry Igor Ondříček. Divadlo sa nachádza na Lidickej ulici v Brne-stred, kde má svoje priestory: činohernú scénu (340 miest) a hudobnú scénu (750 miest).
Začiatky brnianskej činohry v Brne
Po roku 1918 v Česku rapídne vzrástol záujem o divadlo. Najlepšie na tom bola Praha, ktorá mala hneď niekoľko divadelných scén. V Brne bol kultúrny vývoj značne nerovnomerný. Centrom kultúry sa stalo Národné divadlo v Brne, kde bol po vojne prvým divadelným dramaturgom Jiří Mahen. V roku 1929 v Brne vzniklo Divadelné štúdio.
Okupácia znamenala pre všetky brnianske divadlá veľkú ranu. Činoherná produkcia sa preniesla do novo zriadeného divadla Komorní hry radosti ze života, ktoré založil Rudolf Walter. Po skončení druhej svetovej vojny nastali snahy o vzkriesenie upadajúcej kultúry v Brne. Vzniklo Svobodné divadlo, ktoré sa podarilo založiť študentom konzervatória. Jeho prvým umeleckým šéfom sa stal Milan Pásek, po niekoľkých rokoch na toto miesto nastúpil Rudolf Walter. 4. januára 1946 tu bola ako prvá hra uvedená Nezvalova Manon Lescaut.
Začiatky Mestského divadla Brno
V lete roku 1945 bolo založené Slobodné divadlo na Falkensteinerovej ulici. Zaslúžili sa o to ľudia okolo režiséra Milana Páska, nápad podporil aj profesor Jiří Kroha. Od svojich začiatkov k sebe divadlo priťahovalo hlavne mladých umelcov, ktorí sa už dlho snažili o založenie druhej činohernej scéne v meste (okrem Mahenovho divadla), kde by bolo možné prevádzkovať hry súčasných autorov. Počas skúšobných troch letných mesiacov sa odohrala premiéra piatich hier, do júna 1946 súbor nového divadla naštudoval ďalších 15 hier. Do konca sezóny v roku 1949 súbor naštudoval celkom 71 hier.
Ďalšie udalosti zmenili názov divadla na Mestské a oblastné divadlo, neskôr na Krajské oblastné divadlo a konečne v roku 1962 sa odohrala zmena názvu divadla na Divadlo bratov Mrštíkových. V tej dobe divadlo sídlilo na Jakubskom námestí, kde teraz sídli Divadlo Bolka Polívky. Socialistické vedenie štátu však ďalej zasahovalo do riadenia tejto kultúrnej inštitúcie. V roku 1988 bolo Divadlo bratov Mrštíkových nariadením zlúčené s žánrovo dosť odlišnými súbormi divadiel Večerní Brno (satirické divadlo) a bábkového divadla Radosť. Až revolúcia v roku 1989 zastavila zásahy štátnej moci do činnosti brnianskych divadiel. Do čela Divadla bratov Mrštíkových (DBM), premenovaného na Mestské divadlo Brno (MDB), bol v roku 1990 zvolený Ján Kolegar. V roku 1992 sa stal riaditeľom Stanislav Moša, doterajší režisér, dramatik a od roku 1990 aj umelecký šéf činohry. Pod Mošovým vedením prebehla celková rekonštrukcia nevyhovujúcich priestorov bývalého kina na Lidickej ulici (dnešná činoherná scéna).
Deväťdesiate roky Mestského divadla Brno
Od roku 1995 prešlo MdB niekoľkými zmenami. Najväčšou zmenou bola úprava divadelného priestoru. Rovnako sa oživil aj herecký súbor. Mestské divadlo Brno sa zameralo hlavne na muzikálovú produkciu, pričom využívalo absolventov odboru muzikálového herectva Janáčkovej akademie múzických umení. Vznikajú tu ako diela autorské (Sny svätojánskych nocí – 1991, Bastard – 1993, Legenda – 1995, Babylon – 1998 a i.), tak aj inscenácie svetových muzikálov (West Side Story – 1996, upravená My Fair Lady (ze Zelňáku) – 1999 a ďalšie). Okrem toho divadlo naďalej rozširuje repertoár o činoherné inscenácie, a to komédie aj drámy, klasické aj moderné. Z upadajúcej scény, ktorá mala veľkú núdzu o divákov, sa počas deväťdesiatych rokov stalo jedno z najúspešnejších divadiel nielen v Brne, ale v rámci celého Česka.
V roku 2004 sa pod krídla MdB dostala brnianska spevohra, ktorá predtým spadala pod Národné divadlo Brno. Bol tak vytvorený herecký súbor rozdelený na 3 sekcie: činohra, muzikál a spevohra. Divadlo má tiež svoj balet, zbor a orchester.
Súčasnosť
V súčasnosti sa Mestské divadlo Brno zameriava sa na uvádzanie diel rozličných hudobných aj činoherných žánrov, pričom je veľký priestor venovaný predovšetkým  úplne novým dielam, často písaným priamo pre MdB (medzi autorov takýchto hier a muzikálov patrí Stanislav Moša či Milan Uhde ako dramatici a Petr Ulrych, Zdeněk Merta a Miloš Štědroň ako skladatelia). Často sú tu hrané aj menej známa diela klasických autorov, ako Znamenie kríža od Pedra Calderóna de la Barca (činoherná scéna MdB, premiéra v roku 2005).
Divadlo vydáva vlastné muzikálové CD a DVD, mesačne vychádza časopis Dokořán (šéfredaktorom je novinár a fotograf Jef Kratochvil), každý rok v decembri sa pod názvom Křídla koná tradičné vyhlasovanie diváckej ankety o najobľúbenejšieho herca, herečku, inscenáciu a tvorivý počin sezóny. Už tri roky, vždy v júni, hostí Mestské divadlo Brno prestížny medzinárodný divadelný festival "DOKOŘÁN pro hudební divadlo".
V roku 2013 divadlo odohralo 44 rôznych inscenácií v 413 predstaveniach ktoré videlo 191 100 divákov. Štyri z inscenácií boli uvedené prvýkrát: muzikály Zorro a Flashdance a činoherné komédie Všemocný pan Krott a Dvojitá rezervace. Dve inscenácie boli premiérované svetovo: muzikál Očistec a činohra Cyril a Metoděj.
Zlatý pohár CONCACAF 2011
Zlatý pohár CONCACAF 2011 bol 11. ročníkom Zlatého pohára CONCACAF a 21. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev. Turnaj sa hral v USA v dňoch od 5. do 25. júna 2011. Obhajcom titulu bolo Mexiko.
Kvalifikácia
Na turnaj sa kvalifikovalo 12 tímov.
Štadióny
Turnaj sa hral na trinástich štadiónoch v trinástich mestách.
Saint-Jean-de-Fos
Saint-Jean-de-Fos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján XI. (konštantínopolský patriarcha)
'''Ján XI. Bekkos (iné mená: Ján Bekkos''', ; * 1230 až 1240, možno Nikaia /Konštantínopol † marec 1297, pevnosť svätého Juraja, Izmitský záliv ) bol byzantský klerik, teológ a spisovateľ, konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 12751282. Za vlády Michala VIII. podporoval cisárove snahy o cirkevnú úniu, za čo bol po jeho smrti odsúdený a neskôr aj uväznený. Medzi jeho hlavné diela patrí Epigrafai, antológia patristických spisov o teológii Ducha Svätého; traktát o mieri a zjednotení východnej a západnej cirkvi ako aj rôzne polemické pojednania navrhujúce uznanie pápežského primátu.