cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manuel Quintana
Životopis
Narodil sa v Buenos Aires, jeho rodina odvodzovala svoj pôvod od španielskeho conquistadora Dominga Martíneza de Iralu, bývalého guvernéra Guvernéstva Río de la Plata a Paraguaj (podobne ako rodina prezidenta Josého Evarista Uriburua). V roku 1855 vyštudoval právo na Univerzite v Buenos Aires, následne zostal pôsobiť na tejto univerzite a venoval sa problematike občianskeho práva. Spočiatku patril medzi podporovateľov Bartolomého Mitreho, pričom ako jeho podporovateľ sa stal v roku 1860 poslancom v parlamente provincie Buenos Aires. Následne prešiel do Autonomistickej strany Adolfa Alsinu, pretože nesúhlasil s tým, aby bolo Buenos Aires súčasne hlavné mesto provincie, ale aj krajiny. V apríli 1869 sa stal na pol roka predsedom federálneho parlamentu. V roku 1870 bol zvolený do federálneho senátu, pričom hneď bol zvolený za jeho dočasného predsedu (dočasný predseda reálne vedie senát), o rok neskôr sa podieľal na mierových rokovaniach po skončení vojny s Paraguajom. V roku 1877 sa na 4 roky stal rektorom Univerzity v Buenos Aires. V roku 1879 sa stal znova predsedom parlamentu. Na začiatku ďalšieho desaťročia musel po konflikte s vládou opustiť krajinu a odišiel na dva roky do Európy, po návrate do Argentíny pracoval ako advokát.
Do politiky sa vrátil až počas vlády prezidenta Luisa Sáenza Peñu, ktorý ho na konci roka 1892 na krátko vymenoval za ministra vnútra. V auguste nasledujúceho roka bol znova vymenovaný za ministra vnútra, pričom v tejto pozícii musel čeliť vážnym nepokojom vyvolaných opozíciou, kedy bol dokonca vyhlásený v niektorých provinciách výnimočný stav. Na začiatku 20. storočia došlo k rozštiepeniu Národnej autonomistickej strany na dve frakcie. Tieto sa v roku 1904 dohodli na kompromisnom kandidátovi na prezidenta v snahe zachovať si moc. Tým kandidátom sa stal práve Manuel Quintana. Bývalý prezident Julio Argentino Roca si zachoval istú mieru kontroly nad vládou, no už nemal takú veľkú moc, ako pred tým, keďže druhú časť strany ovládal druhý bývalý prezident Carlos Pellegrini. Krajine sa ekonomicky darilo, vďaka tomu bola naďalej rozširovaná železničná sieť, rástol tiež obchod. Vláda tiež presadila viacero moderných a nových sociálnych opatrení. V roku 1905 sa vláda rozhodla presadiť návrat staršieho volebného systému, ktorý bol poznačený ešte väčšou mierou manipulácie, ako vtedajší. To vyvolalo nepokoje, ktoré podporovala opozičná ľavicová strana Radikálna občianska únia. Pokus o revolúciu sa však vláde podarilo pomerne rýchlo potlačiť. Prezident však túto zložitú situáciu zvládal iba ťažko, čo sa prejavilo negatívne na jeho zdravotnom stave. Nasledoval neúspešný pokus o atentát, po ktorom už nebol Quintana schopný vykonávať svoj úrad. V januári 1906 tak jeho kompetencie prevzal viceprezident José Figueroa Alcorta, prezident odišiel na svoj statok v mestskej časti Buenos Aires Belgrano. Tu 12. marca 1906 zomrel, pochovaný je v Buenos Aires.
Matej Cifra
Sajfa (vlastným menom Mgr. Matej Cifra; * 10. júl 1979, Bratislava) je slovenský moderátor, youtuber a bývalý učiteľ slovenského a anglického jazyka.
Životopis
Vyštudoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor učiteľ v kombinácií angličtinaslovenčina a ako učiteľ pôsobil päť rokov na gymnáziu v Bratislave. V roku 2000 začal Sajfa pracovať pre rádio B1, z ktorého sa neskôr presunul do Fun Rádia, kde pôsobí trvalo a donedávna uvádzal Rannú šou s Adelou Vinczeovou. Dnes ho počuť najmä v poobednom vysielacom čase.
Popri rádiu sa v roku 2004 začal vyskytovať aj na obrazovke. Všimla si ho moderátorka Oľga Záblacká, ktorá mu pomohla so začiatkami v kariére. Prvýkrát sa v úlohe televízneho moderátora objavil v nočnej šou VyVolení. S herečkou Michaelou Majerníkovou moderoval Hviezdy na ľade. V tom istom roku si vyskúšal prácu v relácii Hudobná horúčka. S vlastným programom Webmaster sa uchytil na TV JOJ, kde zaznamenal divácky úspech aj vďaka excentrickým hosťom.
10. septembra 2016 sa oženil s redaktorkou, moderátorkou a modelkou Veronikou Ostrihoňovou, bývajú spolu v byte v Horskom parku v Bratislave.
S Adelou Vinczeovou napísali knihu zo zákulisia rádia Veci, o ktorých viete pomerne málo.
Moderátor podporuje aj charitatívne projekty Úsmev ako dar či projekt Hodina deťom, pre ktorý mlčal tri dni. Vo voľnom čase rád športuje, najradšej behá.
V roku 2015 začal na YouTube vytvárať talkshow s názvom LevelLama (lvlLama), do ktorej si vždy pozve známu osobnosť / skupinu ľudí, a pritom ako sa s nimi rozpráva, hrá s nimi rôzne hry. Jeho talkshow nájdete taktiež na jeho YouTube kanále.
V novembri 2016 vyšiel jeho prvý vlog, a to z New Yorku. Odvtedy sa vlogom pravidelne venuje, a tvorí ich dodnes. V júli 2017 jeho kanál na YouTube prekročil 100-tisíc odberateľov, a počet odberateľov neustále rastie.
Má dve deti.
Isabelle Huppertová
Isabelle Anne Madeleine Huppertová (* 16. marec 1953, Paríž, Francúzsko) je francúzska herečka. Od svojej prvej roly v roku 1971 hrala vo viac než 100 filmoch.
Počas svojej kariéry spolupracovala s radom známych režisérov, ako sú Claude Chabrol, Bertrand Tavernier, Jean-Luc Godard, Andrzej Wajda alebo Marco Ferreri.
Životopis
Narodila sa v Paríži ako dcéra Annick Beau, učiteľky angličtiny, a Raymonda Hupperta, výrobcu trezorov. Jej otec s uhorskými koreňmi (jeho rodina pochádzala z Prešova) bol vychovávaný ako žid, ale neskôr konvertoval ku katolicizmu. Má štyroch súrodencov. Po maturite na lýceu v Saint-Cloud študovala ruštinu na Faculté de Clichy a krátky čas pôsobila ako aj učiteľka tohto jazyka. Vyštudovala parížske konzervatórium a svoj debutový film nakrútila v roku 1971.
Kariéra
Prvýkrát sa na filmovom plátne objavila v roku 1972, vo veku devätnástich rokov. Vtedy si zahrala vo filme César a Rosalie (César et Rosalie) režiséra Claude Sauteta. Viac sa ale presadila až svojím druhým filmom Faustine et le Bel Été od režisérky Niny Companeezovej.
V divadle sa objavila až rok po prvom filme v roku 1973. Vtedy sa predstavila v hre Príde budúce leto? v réžii Jacquesa Spiessera v parížskom divadle Petit Odéon. Medzinárodne známou sa stala vďaka filmu Sudca a vrah z roku 1976. V roku 1980 prvýkrát hrala v zahraničnom filme, v snímke Nebeská brána, ktorý režíroval Michael Cimino. Oceňovaný bol aj jej výkon vo filme 8 žien (8 femmes) z roku 2002 alebo filme Pianistka (La Pianiste) z roku 2001.
Ako filmová herečka sa angažuje dodnes, z novších filmov je možné vidieť ju v tituloch ako Zmiznutie Eleanor Rigby (2014), Body art (2015) alebo "Elle" z roku 2016. V divadle hrá už len zriedka.
Ocenenia
náhľad|Huppertová s druhým Césarom (2017)
Moislains
Moislains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Hauts-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kyselina kyanúrová
Kyselina kyanúrová, systematickým názvom 1,3,5-triazín-2,4,6-triol, je zlúčenina so sumárnym vzorcom (CNOH)3. Podobne ako mnoho iných priemyselne dôležitých zlúčenín má aj tento triazín veľa ďalších názvov. Kyselina kyanúrová je biela kryštálická látka bez zápachu. Nachádza uplatnenie ako prekurzor alebo súčasť bielidiel, dezinfekčných prostriedkov a herbicídov. V roku 1997 predstavovala celková svetová produkcia kyseliny kyanúrovej 160 000 ton.
Vlastnosti
Kyselina kyanúrová je cyklický trimér prchavého derivátu kyanovodíka, HOCN. Vyskytuje sa v dvoch štruktúrach (triol a trion), vzájomne v seba prechádzajúcich, jedná sa teda o tautoméry. Triolový tautomér, ktorý môže mať aromatický charakter, v roztoku prevláda. Hydroxylové (-OH) skupiny ukazujú na fenolický charakter. Deprotónacia zásaditou látkou poskytuje rad kyanúrovových soli:
Syntéza
Kyselina kyanúrová bola prvýkrát syntetizovaná Friedrichom Wöhlerom v roku 1829 tepelným rozkladom močoviny a kyseliny močovej. Súčasná priemyselná metóda výroby je založená na tepelnom rozklade močoviny, pri súčasnom uvoľnení amoniaku. Premena začína približne na 175 °C:
Kyselina kryštalizuje z vody ako dihydrát.
Kyselinu kyanúrovú možno vyrábať tiež hydrolýzou surového alebo odpadového melamínu, s následnou kryštalizáciou. Kyslé kvapalné odpady z tovární vyrábajúce takéto materiály obsahujú kyanúrovú kyselinu, a niekedy tiež rozpustené triazíny s nahradenou amínovou skupinou, menovite ammelín, ammelid a melamín. V jednej z metód sa roztok síranu amónneho zahrieva k varu a pridá sa stechiometrické množstvo melamínu, načo sa kyanúrová kyselina zráža ako melamín kyanurát. Rôzne odpadové vody obsahujúce kyselinu kyanúrovú a triazíny s nahradenými amínmi sa môžu miešať a za určitých podmienok v nich môže byť prítomná nerozpustená kyselina kyanúrová.
Toxicita
Kyselina kyanúrová je klasifikovaná ako „v zásade netoxická“. Smrteľná dávka LD50 u potkanov je 7 700 mg/kg.
Avšak pokiaľ je kyselina kyanúrová pohromade s melamínom (ktorý je sám o sebe tiež málo toxickou látkou), môžu vznikať extrémne nerozpustné kryštály, vedúce k tvorbe obličkových kameňov a potenciálne k zlyhaniu obličiek a k smrti. To sa stalo v prípade psov a mačiek pri kontaminácii krmiva v roku 2007 a u detí pri kontaminácii čínskeho mlieka v roku 2008.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2022
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2022 boli 24. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien, ktoré organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Konali sa od 26. augusta do 4. septembra 2022 v dánskych mestách Frederikshavn a Herning. Tieto MS sú prvé v histórii, ktoré sa konajú v roku Zimných olympijských hier. Rusko bolo vylúčené z MS; ako náhradník sa na šampionát dostalo Švédsko. Titul majsteriek sveta z roku 2021 obhájili hokejistky Kanady.
Play-off
Pre semifinále boli tímy znovanasadené podľa nasledovného poradia: 1. USA, 2. Kanada, 3. Fínsko, 4. Švajčiarsko, 5. Japonsko, 6. Česko, 7. Švédsko, 8. Maďarsko.
I. A divízia
Turnaj I. A divízie Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji žien 2022 sa hral v Angers vo Francúzsku od 24. do 30. apríla 2022.
Poznámka: Holandsko malo pôvodne zostúpiť do I. B divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska napokon ostalo v I. A divízii aj pre rok 2023.
I. B divízia
Turnaj I. B divízie Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji žien 2022 sa hral v Katoviciach v Poľsku od 8. do 14. apríla 2022.
Poznámka: Slovinsko malo pôvodne zostúpiť do II. A divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska napokon ostalo v I. B divízii aj pre rok 2023.
II. A divízia
Turnaj II. A divízie Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji žien 2022 sa hral v Jace v Španielsku od 3. do 8. apríla 2022.
Poznámka: Mexiko malo pôvodne zostúpiť do II. B divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska napokon ostalo v II. A divízii aj pre rok 2023.
II. B divízia
Turnaj II. B divízie Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji žien 2022 sa hral v Záhrebe v Chorvátsku od 17. do 22. mája 2022.
Poznámka: Chorvátsko malo pôvodne zostúpiť do III. A divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska napokon ostalo v II. B divízii aj pre rok 2023.
Kamenný potok (prítok Hornádu)
Kamenný potok je potok v regióne Spiš, na území obcí Olcnava a Vítkovce v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Volovské vrchy a ústi do Hornádu. Od sútoku zdrojníc po ústie má dĺžku a je tokom V. rádu.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2022
III. B divízia
Turnaj III. B divízie Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji žien 2022 sa hral v Belehrade v Srbsku od 22. do 25. marca 2022.
Kamenný potok (prítok Hornádu)
Opis toku
Tečie severným smerom v lesnom extraviláne po obecnej hranici medzi obcami Olcnava a Vítkovce, v  priberá bezmenný pravostranný prítok, v  priberá bezmenný ľavostranný prítok, v  priberá bezmenný pravostranný prítok, ľavým brehom obmýva úpätie lesa Kamenná, veľkým oblúkom sa stáča do severovýchodného smeru, pravým brehom obmýva úpätie lesa Ponad Raj, v  opúšťa obecnú hranicu medzi obcami Olcnava a Vítkovce a pokračuje cez územie Olcnavy, preteká cez samotu Kamenná, stáča sa na severozápad, podteká železnicu zo Žiliny do Košíc,  v  ústi do Hornádu ako jeho pravostranný prítok. Preteká v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Volovské vrchy a v jej podcelku Hnilecké vrchy. Nemá dôležitejší prítok.
Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré je budované v skalnatom, kamenistom podloží. Porovnaj aj toponymá z oblasti potoka: les Kamenná, samota Kamenná. Z podstatného mena kameň po rozšírení o adjektívnu príponu -ný s významom niečo z kameňa alebo kamenný prírodný úkaz a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Kamenný potok s významom potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1975. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Kamenný potok nie je jedinečným hydronymom. V priestore Slovenska je 27 potokov so štandardizovaným názvom Kamenný potok (január 2023).
Zvolen Patriots
Zvolen Patriots je slovenský klub amerického futbalu, ktorý pôsobí v meste Zvolen.
História
Klub bol založený v roku 2006.
Športové úspechy
Slovenská futbalová liga:
Valeuil
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Biely kríž
Biely kríž alebo Biely Kríž môže byť:
Molliens-au-Bois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Asanga
Asanga (Tibetsky: ཐོགས་མེད།, Wylie: thogs med, Tradičná čínsština: 無著; Pchin-jin: Wúzhuó; Romaji: Mujaku) (4 st. n.l.) bol „jednou z najdôležitejších duchovných postáv mahájánového budhizmu a „zakladateľom školy Jógačára“. Je známy ako jeden zo sedemnástich majstrov Nálandy a vyučoval v kláštore, ktorý sa nachádza v dnešnom Biháre. Tradične sú on a jeho nevlastný brat Vasubandhu považovaní za hlavných predstaviteľov klasického indického sanskrtu Mahayana Abhidharma, a mahájánovom učení o ceste Bódhisattvu.
Monchy-Lagache
Monchy-Lagache je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Róbert Holub
Róbert Holub (* 16. august 1969, Spišské Podhradie† 5. október 1997) bol slovenský podnikateľ, rómskeho pôvodu a zakladateľ zločineckej skupiny Holubovci, ktorá bola po ňom pomenovaná. Pochádzal zo Spišského Podhradia. V čase smrti bol ženatý a mal jedného syna. S rodinou býval v obci Vajkovce, neďaleko Košíc. V dome, ktorý jeho manželka nadobudla do osobného vlastníctva za nevyjasnených okolností. Bol majiteľom niekoľkých prevádzok v Košiciach, okrem iného aj erotického salónu Evelyn. Spoluvlastnil civilno-bezpečnostnú službu Secura, ktorej členovia boli osobnými strážcami rodiny Rezešovcov. Stál v pozadí privatizácie prešovského mäsokombinátu. Chcel sa dostať do dozornej rady VSŽ Košice.
Monchy-Lagache
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Molliens-Dreuil (obec)
Molliens-Dreuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Róbert Holub
Záujem na likvidácií Holuba
Tak ako o jeho odstránenie malo viacero ľudí záujem, bolo aj viacero dôvodov. Podľa výpovede Mikuláša Černáka začal mať Holub neprimerané nároky na Jána Dopiriaka, s ktorým privatizoval prešovský mäsokombinát. Černák chcel nahradiť Holuba vo vedení skupiny Karolom Kolárikom, ktorý ho uznal ako najvyššiu autoritu v slovenskom podsvetí a navyše sa Černák stal krstným otcom Kolárikovho dieťaťa. Holub chystal odstránenie Kolárika a Horváta, ktorí prebehli k Černákovi a spolupodieľali sa na jeho likvidácií. Holuba oslovil námestník SIS Jaroslav Svěchota s požiadavkou zlikvidovať Mikuláša Černáka. Nezhody mal Holub ku koncu svojho života aj s Alexandom Rezešom, pre jeho snahu dostať sa do vedenia železiarni.
Monchy-Lagache
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Molliens-Dreuil (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Róbert Holub
Smrť
Prvý pokus o jeho likvidáciu sa stal v pondelok 22. septembra 1997 na čerpacej stanici na sídlisku KVP v Košiciach. Maskovanému strelcovi na motorke sa pravdepodobne zasekla strelná zbraň. V osobe šoféra motorky Holub zrejme spoznal Alojza Kromku. Toho začala na Holubov pokyn celá skupina hľadať. Keď sa im ho nepodarilo nájsť, našli jeho brata Jána Kromku, ktorého vylákal na druhý deň do Košíc jeho blízky priateľ Peter Klešč. Spútaného ho priviezli do domu vo Vajkovciach. Tam sa z neho pokúšali brutálnou bitkou zistiť, kde sa Alojz skrýva. Ján Kromka nebol v kontakte so svojím bratom Alojzom a ani nevedel, kde sa nachádza. Nevedel ani čo sa stalo v pondelok 22. septembra v Košiciach, keďže sa o aktivity podsvetia nezaujímal. Pracoval ako čašník v jednom tatranskom hoteli. Po brutálnej bitke, mu pravdepodobne Fabián strelil dvakrát do hlavy. Mŕtveho ho vyhodili do poľa pri Ličartovciach, poliali benzínom a zapálili. Následne sa podarilo Mikulášovi Černákovi 24. septembra 1997 vylákať Holuba na stretnutie do Bratislavy, s tým, že získal informáciu, kde sa Alojz Kromka skrýva. Po Holubovom príchode do Bratislavy sa usadili k jednému stolu v bare Amadeus v hoteli Danube. Krátko pred 20.00 hodinou vstúpil do baru maskovaný Jozef Roháč a spustil na Róberta Holuba a Štefana Fabiána streľbu. Po streľbe bol Fabián na mieste mŕtvy a Holub ťažko zranený. Holuba previezli do nemocnice na bratislavské Kramáre. Po dvoch neúspešných pokusoch ho najatý vrah Jozef Roháč zastreli z protiľahlej strechy v noci zo 4. na 5. októbra 1997. Vrah na neho vystrelil 24 striel. Zraneného Róberta Holuba zasiahol 4 krát do hlavy. Bol na mieste mŕtvy.
Molliens-Dreuil (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Róbert Holub
Smrť
Z vraždy Róberta Holuba boli obvinení ôsmi členovia černákovcov a sýkorovcov. Právoplatne z vraždy Róberta Holuba a Štefana Fabiána sú odsúdení Mikuláš Černák a Alexander Horvát, ktorí uzavreli s prokurátorom dohodu o vine a treste. Po smrti Róberta Holuba sa jeho zločinecká skupina rozdelila na tzv. Boržovcov a Kolárikovcov.
Molliens-Dreuil (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Róbert Holub
Smrť
Tri dni pred Holubovou vraždou, 2. októbra 1997, bol zavraždený v byte Holubovho brata Jozefa v Košiciach Peter Klešč. Človek, ktorý vylákal Jána Kromku do Košíc. Z vraždy Petra Klešča, a pokusu o vraždu Jozefa Holuba boli právoplatne odsúdení Ladislav Badó, Alexander Horvát a Slavomír Surový.
Vallereuil
Vallereuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Podhoreň
Podhoreň je vrch v pohorí Žiar. Leží nad obcou Dubové, približne severovýchodne od mesta Prievidza.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Horeňovo. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Turčianske Teplice a v katastrálnom území obce Dubové. Najbližším sídlom je severovýchodne situované Dubové, severne leží Budiš a juhozápadne Malá Čausa.
Opis
Podhoreň leží vo výškovo nevýraznej oblasti v južnej polovici pohoria, mierne vysunutý východným smerom od hlavného hrebeňa. Severne leží vrch Širiakovo a Košarisko, západným Opálený vrch  a Mačací zámok , južným susedí plytkým sedlom oddelené Nemcovo  a Vysoký vrch  a východným Požežská hlava. Masív patrí do povodia rieky Turiec, kde vodu odvádzajú prítoky potoka Lúčna. Na vrchol nevedie značený chodník, no západne prechádza hrebeňom Cesta hrdinov SNP.
Výhľady
Nesúvislý lesný porast umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy pohoria Žiar i Turčiansku kotlinu, pri vhodných podmienkach aj Strážovské vrchy, Malú a Veľkú Fatru a Kremnické vrchy.
Prístup
Západne od vrcholu prechádza turistická magistrála, no prístup na vrchol nie je značený.
Sprašová rokle u Zeměch
Prírodná pamiatka Sprašová rokle u Zeměch sa rozkladá pri južnom okraji dediny Zeměchy, ktorá dnes tvorí súčasť mesta Kralupy nad Vltavou v okrese Mělník Stredočeského kraja.
Ochrana
Predmetom ochrany je hlboko zarezaná roklina v mocnom profile viatych spraší so zvyškami vegetácie, typickej pre sprašové pôdy. Dno slepej strže je prístupné chodníkom od jej pomerne nenápadného severného vyústenia pri križovatke ulíc Jozefa Januru a V Rokli.
Pierre Carlet de Chamblain de Marivaux
Pierre Carlet de Chamblain de Marivaux (* 4. február 1688, Paríž, Francúzsko† 2. apríl 1763, Paríž) bol francúzsky prozaik, dramatik, novinár a osvietenský moralista – filozof.
==Tvorba == Jeho tvorba pozostávala z románov a divadelných hier. Sústreďoval sa na témy čistej lásky, klamstva a podvodu. Obnovil žáner komédie nadviazaním na Molièra, neskôr svoje diela písal vlastným štýlom pozostávajúcim z delikátneho rečového prejavu, ktorý predstavuje hru zvádzania, čo získalo príslovečný názov „marivaudage”. Marivaux vyhľadával pre svoje drámy príbehy, ktoré mu umožňovali vyjadriť v nich osvietenský étos, ktorý uznával. Zaraďujú ho k moralistom prvej polovice 18. storočia. Poznal sa so súdobými filozofmi Bernardom de Fontenelle a Montesquieu a kritikom a dramatikom La Mottom.
Dielo
Marivauxove debutové práce boli román Les Effets surprenants de la sympathie (1713) a komédia l’Amour et la Vérité (1720), v ktorých sa precvičil v štýloch pastišu a paródie. Prvé divadelné úspechy znamenali jeho komédie La Surprise de l’amour (1722), la Double Inconstance (1723) a le Jeu de l’amour et du hasard (1730). V podobnom tóne napísal sentimentálne komédie: komédie so zápletkami: komédie mravov: komédie sociálne ladené a utopické: komédie viacerých žánrov:
===Romány ===
Zvolen Punishers
Zvolen Punishers je mužský fieldlakrosový klub, ktorý pôsobí v meste Zvolen, na Slovensku. Mužstvo je členom Slovensej lakrosovej federácie a každoročným účastníkom Slovenskej lakrosovej ligy. SLL je formát 8 proti 8 (1 brankár, 2 obrancovia, 3 stredopoliari a 2 útočníci).
História
Klub bol založený v roku 2014. Vo februári 2015 sa klub oficiálne pod názvom Punishers Zvolen, stal členom Slovenskej lakrosovej federácie﻿. V tomto roku odohral prvú oficiálnu sezónu ako samostatne fungujúci tím.
Športové úspechy
Slovenská lakrosová liga: Chiefs Cup
Vladimír Sloboda
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidoval na 15. mieste kandidátky Demokratickej strany, ktorá sa do parlamentu nedostala.
Valojoulx
Valojoulx je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Volejbal na Letných olympijských hrách 1964
náhľad|Japonská známka s volejbalovým motím LOH 1964
Volejbal na Letných olympijských hrách 1964 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1964. Konal sa v Tokiu a Jokohame, v Japonsku v dňoch od 11.23. októbra 1964, za účasti 10 mužských a 6 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na hrách organizoval prvýkrát; ako oficiálny šport bol uvedený v roku 1957 na zasadnutí MOV v Sofii. Dejiskom zápasov boli 2 arény: Yokohama Cultural Gymnasium a Komazawa Volleyball Courts.
V mužskej kategórii získal olympijský titul, ktorý sa v jedinej hranej skupine umiestnil pred a 🇯🇵. U žien zvíťazilo domáce 🇯🇵.
Kvalifikácia
Pozn: Odstúpený Egypt nahradil v poradí ďalší účastník MS 1963Bulharsko.
Pozn: Odstúpenú Brazíliu a KĽDR nahradili v poradí ďalšie družstvá Panamerických hier 1963 a Ázijskej kvalifikácie 1964USA a Kórejská republika.
Ženský turnaj
náhľad|Zápas žien medzi Japonskom a Sovietskym zväzom
Níšápúr
Níšápúr (iné mená pozri nižšie) je mesto na severovýchode Iránu. Mesto sa nachádza v širokej, dobre zavlažovanej a úrodnej nížine na južnom úpätí pohoria Bínálúd. V minulosti viackrát zmenilo polohu. V okolí sa pestujú obilniny a bavlna. Medzi mestské odvetvia patrí poľnohospodársky priemysel a výroba kobercov a keramiky. Po ceste a železnici s je mesto spojené s Teheránom a Mašhadom. V roku 2006 malo 208 860 obyvateľov.
História
História mesta siaha do staroveku. Jeho zakladateľom bol zrejme perzský kráľ Šápúr I. vládnuci v 3. storočí pred Kristom. Podľa niektorých názorov však staroveké mesto nebolo založené do čias Šápúra II. Je možné, že bolo Šápúrom II. prestavané. V tomto období patrilo spolu s Mervom, Herátom and Balchom k štyrom najväčším mestám Chorásánu, bolo centrom regiónu Abaršahr. V 5. storočí slúžilo ako rezidencia sásánovského panovníka Jazdkarta II. Neďaleko mesta sa tiež nachádzal Burzín-Mihr (aj Ádur Burzén-Mihr), jeden z troch najposvätnejších zoroastrijských chrámov ohňa v období Sásánovcov. Ide možno o dnešný Kuh-e Benálúd. Od 5. storočia bolo mesto aj sídlom nestoriánskeho biskupa.
Mauzóleum [[Omar Chajjám|Omara Chajjáma v Níšápúre|vľavo|náhľad]] Niekedy v rokoch 651/652 mesto dobyl arabský správca Basry Abd Alláh ibn Ámir. Arabská nadvláda viedla k strate predošlého významu. V meste dokonca nesídlila ani stála vojenská posádka. V rokoch 656/7 Arabi o mesto prišli počas vnútorných sporov medzi Alím a kalifom Mu'avíjom. Vlády v meste sa ujal Péróz III., syn Jazdkarta III. a dcéry posledného sásánovského správcu mesta Kanáranga. Do rúk kalifátu sa mesto znovu dostalo asi o desať rokov po tom, čo Mu'ávija I. Alího porazil a vyslal Abd Alláha, aby znovu dobyl Chorásán a Sidžistán. V nasledujúcom období mesto spravovali umajjovskí správcovia. Z nich zrejme najvýraznejší bol Abd Alláh ibn Cházim, ktorý proti Umajjovcom povstal, no bol porazený. Mesto následne stratilo svoj význam, pretože bolo zatienené Arabmi preferovaným Mervom.
náhľad|Pohorie [[Bínálúd pri Níšápúre v lete]] Hrobka perzského maliara [[Kamál al-Molk|Kamála al-Molka |vľavo|náhľad]] Nová kapitola dejín mesta sa začala s príchodom lokálnej perzskej dynastie Táhirovcov. Táhirovec Abdulláh bin Táhir (aj Abd Alláh ibn Táhir) urobil mesto svojim hlavným sídlom a Níšápúr vo významností čoskoro predbehol Merv. Podieľ na tom mali aj lepšie klimatické podmienky v okolí mesta. Darilo sa poľnohospodárstvu i výrobe textilu. Stalo sa tiež kultúrnym centrom. V roku 863 Chorásán dobyli Saffárovci (Ja`kúb ibn al-Laíth as-Saffár), čím sa územie dostalo do víru bojov. Striedavo prevládal vplyv Saffárovcov a iných miestnych vodcov. Pokoj krajine priniesla až vláda Sámánovcov, ktorých panovník Ismá‘íl ibn Ahmad mesto v roku 900 dobyl.
vľavo|náhľad|Záhrady [[Omar Chajjám|Omara Chajjáma, starý vchod]] V roku 1037 mesto dobyl seldžucký vodca Tugril Beg I., ktorý ho dočasne ustanovil hlavným mestom Seldžuckej ríše. Pre seldžuckú expanziu na západ Níšápúr čoskoro vystriedal Rajj a iné mestá. Istý čas v Níšápúre prebýval seldžucký panovník Alp Arslán a vezír Nizám al-Mulk. Súčasťou ríše Seldžukovcov bolo mesto až do roku 1142, keď ho za vlády Ahmada Sandžara dočasne okupovala Chórezmská ríša. V roku 1153 mesto vyplienili oguzskí Turci, čo viedlo k tomu, že väčšina obyvateľov utiekla do predmestia Šádjách (aj Šádják), ktoré bolo rozšírené a opevnené. Mestu vládli formálne seldžuckí správcovia, ktorí avšak v skutočnosti vystupovali ako samostatní vládcovia. Postupne sa pri moci vystriedali al-Mu'ajjid (Mo’ajjed-ad-Dín Aj Aba), Tughán Šáh Abú Bakr a Sandžar Šáh. Začiatkom leta 1187 mesto dobyl chórezmský panovník Tekiš Šáh a mesto ríša vo svojej držbe udržala až do roku 1202, keď ho dobyli Ghórovci (či Ghúrovci).
Prosperita mesta v tomto období výrazne poklesla. Dlhotrvajúce ničivé vojny, povstania a zemetrasenia v rokoch 1145 a 1208 mali ničivé následky. Popis zdevastovaného sídla z tohto obdobia podáva cestovateľ Jákut, ktorý mesto v roku 1216 navštívil. Osud starého mesta bol spečatený v roku 1221, keď ho dobyli a zrovnali so zemou Mongoli na čele s Tolujchánom. Hoci sa mesto čoskoro obnovilo, jeho zlaté časy boli dávno preč. Nové mesto bolo vystavané na mieste bývalého predmestia Šádjách a na tomto mieste bolo mesto obnovené aj po ničivom zemetrasení v roku 1280.
náhľad|[[Gazan vstupuje do mesta (1294)]] V 14. storočí mesto podľa perzského učenca Hamdulláha Mustaufího al-Kazvíního opäť prosperovalo a Ibn Battúta ho dokonca pre jeho produktivitu a úrodnosť nazval Malým Damaškom. Chválil tiež miestne madrasy. V nasledujúcom období začal význam mesta upadať. Po rozpade Mongolskej ríše sa stalo súčasťou ríše Ílchánovcov, v 30. rokoch 14 storočia ho získali Sarbadárovci. V roku 1381 sa stalo súčasťou ríše Tímúra. Vplyv mesta opäť upadol, pretože Tímúrovci preferovali Samarkand a Herát. Neskôr Sáfíjovci, ktorí mesto získali, vybudovali ako nové centrum Chórásánu Mašhad.
náhľad|Abbasi [[karavanserail v Níšápúre|vľavo]]Španielsky cestovateľ Ruy González de Clavijo Níšápúr v roku 1404 popisuje ešte ako veľké a prosperujúce mesto, už o rok neskôr však bolo zničené ničivým zemetrasením. Dnešné mesto bolo preto vybudované asi 5 kilometrov severozápadne. Na počiatku vlády Abbása I. bolo mesto viackrát napadnuté Uzbekmi (Abdulláh II. z rodu Šajbánovcov) a v rokoch 1750/1 bolo spolu s ďalšími chorásánskymi mestami dobyté a vyplienené Afgáncom Ahmadom Šáhom Dorránym. Afgánski správca Abbás-koli mesto prestaval. V roku 1796 sa stalo súčasťou kádžárovskej Perzie. náhľad|Rezanie a brúsenie tyrkysu v Níšápúre, fotografia z roku 1973 Mesto malo v 19. storočí stále hradby, počet obyvateľov západní cestovatelia odhadli iba na 8 000 v roku 1845 a 10 000 v roku 1889. Koncom 19. storočia mal mať Níšápúr živý a rozsiahly bazár a kolóniu arménskych obchodníkov. Neďaleko mesta v Bár-e Ma'den sa ťažili tyrkysy.
V meste sa nachádzajú hrobky Omara Chajjáma a Faríduddína Muhammada Attára.
Významné osobnosti
Drevená mešita v Níšápúre|náhľad Údaje podľa:
Dógen Zendži
Dógen Zendži (道元禅師; 19 január 1200 – 22 september 1253) bol japonský zenový majster, ktorý do Japonska priniesol z Číny učenie Sótó. Vo svojej škole bol významnou postavou japonského náboženstva a filozofie.
Život
Narodil sa v šľachtickej rodine v Kjóte. Pravdepodobne bol nelegitímnym synom Kogy Mičičiky, ktorý však zomrel v jeho dvoch rokoch. Mama umrela v jeho siedmych rokoch. Jeho výchovy se potom ujal starší brat. V roku 1212 začal, ako mnoho jeho predchodcov, študovať budhizmus na hore Hiei, najprv v škole Tendai, ktorá sídlila v tamojšom kláštore Enrjakudži. Bol však nespokojný s jej učením, trápil ho zásadný rozpor (dobre známy aj z iných náboženstiev) – ak tradícia, že všetky bytosti majú budhovskú podstatu, prečo aj Buddha samotný sa musel prebudiť a k osvieteniu sa náročne dopracovávať?
Opustil teda Hiei (asi r. 1214) a začal študovať budhizmus pod vedením zenového majstra Eisaia, ktorý sídlil v kláštore Kennindži, a ktorý ako prvý doniesol zenové učenie do Japonska (z Číny). Niektorí autori ale tvrdia, že sa s Eisaiom Dógen nikdy osobne nestretol a prime učenie dostal až od jeho nástupcu Rjónenom Mjózenom. Mjózen aj Eisai učili zen zmiešaný s tradičnými budhistickými prvkami. To ale Dógenovi úplne nevyhovovalo a túžil poznať "čistý zen". Za týmto účelom sa v roku 1223 vydal do Číny.
V Číne sa najprv usadil v kláštore Jingdesi na hore Tiantong, kde učil Wuji Liaopai zo sekty Linji. Jeho učenie však Dógenovi nesedelo a naviac Liaopai v roku 1224 umrel, a tak Dógen kláštor opustil. Jeho Ďalším učiteľom v Číne bol majster Rujing. V roku 1225, pri spoločnej meditácii, Rujing na Dógena zakričal "Musíš odvrhnúť svoju myseľ a telo, nie spať!", následne vraj Dógen, podľa vlastného svedectva, dosiahol satori (čiastočné prebudenie).
V roku 1227 sa vrátil do Japonska a spísal akýsi zenový manifest pomenovaný Bendówa. V roku 1230 sa usadil v jednom kláštore vo Fukakuse, ktorý do roku 1243 prebudoval na prvý zenový kláštor v Japonsku. Dnes je známy pod názvom Kóšóhórindži. Za nejasných okolností kláštor s niekoľkými vernými nasledovníkmi v roku 1243 opustil a usadil sa v dedinke Ečizen, kde vybudoval malý kláštor Eiheidži. Dôvodom odchody mohli byť náboženské spory, lebo Dógen porušil vtedajšiu japonskú synkretickú tradíciu a hlásal, že len jediná cesta k osvieteniu je správna, čo budilo nevolu konkurenčných skupín, hlavne (v tej dobe) najvplyvnejšej sekty Tendai.
Kláštor Eiheidži Dógen neopustil až do konca života, až na drobnú výnimku cesty po kláštoroch v roku 1248, počas ktorej sa však ťažko sklamal v tom, kam sa zenový budhismus v Japonsku vyvíja. Tu tiež napísal svoje najvýznamnejšie dielo, dvanásťdielny spis Šóbógenzó. Najdlhšia a najdôležitejšia je stať, ktorá sa volá Buššó. Základom jeho duchovní praxe bola technika šikantaza, čo sa dá preložiť ako "iba sedieť", čo dobre vystihuje jej podstatu
Henrich I. (Rakúsko, Babenberg)
Henrich I. prezývaný Silný ( Heinrich der Starke,† 23. júna 1018) bol rakúsky markgróf. Za jeho vlády bol v roku 996 po prvýkrát v dochovanom dokumente spomenutý názov Ostarrîchi , z ktorého sa vyvinulo moderné nemecké meno pro Rakúsko (Österreich).
Život
Bol synom markgrófa Leopolda I. z dynastie Babenbergovcov a Richardis zo Sualafeldgau. Ako najstarší syn nasledoval v roku 994 svojho otca v úrade rakúskeho markgrófa (s podporou neskoršieho cisára Otta III.)
Po prvý krát je Henrich I. spomenutý vo výmennej zmluve z roku 995 medzi cisárom Ottom a biskupom z bavorského Freisingu Gottschalkom z Hagenau. Ottov nástupca, Henrich II. daroval markgrófovi Henrichovi majetky medzi tzv. „Suchým Liesingom“ a Triestingom vo Viedenskom lese. K tomu dostal ešte 20 kráľovských lánov, ktoré ležia na sever od Dunaja medzi riekou Kamp a riekou Moravou. Má sa za to, že Henrich si zvolil priestor od Weikersdorfom a Stockerau. Preniesol svoje sídlo do Melku, kde bol pochovaný svätý Koloman. Zomrel bezdetný a posledný odpočinok našiel v miestnom kláštore. Jeho nástupcom sa stal mladší brat Adalbert.
Halsey
Halsey môže byť:
Vanxains
Vanxains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mons-Boubert
Mons-Boubert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Miloň
Ján Miloň (* 10. október 1969, Čadca) je slovenský automobilový pretekár. Pretekaniu sa začal venovať v roku 2000 a odvtedy prešiel väčšinu disciplín automobilového športu. Napokon zakotvil pri pretekoch automobilov do vrchu.
Začiatky v motošporte
Ján Miloň začínal ako amatérsky jazdec, keď mal 30 rokov. Chcel si len jednoducho vyskúšať preteky, čo sa mu podarilo v roku 2001. Odjazdil ich na automobile VW Golf II 1,8 a skončil na druhom mieste. Následne odjazdil ešte tri preteky s rovankým autom a znova skončil druhý, respektíve tretí. Tak sa začal motošportu venovať hlbšie a dal si postaviť autokrosový špeciál.
V rally si po Peugeote 306 vyskúšal automobily s pohonom všetkých kolies Ford Escort Cosworth a Škoda Octavia WRC. Miloň považoval za to pravé výkonný automobil v kombinácii s pohonom 4x4 za to pravé a zotrval pri takom tri roky. Potom dostal ponuku od nemeckého partnera jazdiť okruhy BMW Challenge Cup, kde zotrval rok. Následne prešiel k pretekom automobilov do vrchu a dodnes na tratiach pretekov automobilov do vrchu vystriedal automobily ako BMW Z4 GT3 či McLaren 650S GT3.
Jantar Team
Meno Ján Miloň sa už niekoľko sezón spája s názvom Jantar Team, pod hlavičkou ktorého jazdí. Spoločnosť JANTAR TEAM s.r.o. naviazala v motošporte na tradíciu slovenského združenia MIP Racing Team, o.s. pod vedením pretekára a konateľa spoločnosti Jána Miloňa. Hlavnou činnosťou spoločnosti JANTAR TEAM s.r.o. je v súčasnosti motošport, rally, preteky automobilov do vrchu a na okruhoch a s tým súvisiaca reklamná činnosť. Spoločnosť okrem motošportu vyvíja obchodnú činnosť súvisiacu s výrobou a distribúciou vlastnej značky čistiacich prostriedkov značky Tatrapure vyrábanej na Slovensku.
Prvý európsky šampionát (2017)
Spoločnosť JANTAR TEAM s.r.o. zakúpila súťažné vozidlo BMW Z4 GT3 v poslednej špecifikácii z roku 2015. S týmto vozidlom Ján Miloň súťažil aj o titul majstra v európskom šampionáte. Toto vozidlo podľa kategorizácie FIA patrí do triedy GT, v ktorej súťažia vozidlá prémiových značiek ako je Mercedes, Aston Martin, Lamborghini, Ferrari a Porsche.
Majstrovstvá Európy pretekov automobilov do vrchu prebiehajú počas 12 závodov konajúcich sa v krajinách Francúzsko, Rakúsko, Španielsko, Portugalsko, Slovensko, Česko, Poľsko, Nemecko, Taliansko, Slovinsko, Čierna Hora, Bosna a Hercegovina.
Sezóna 2018
V sezóne 2018 sa Ján Miloň rozhodol pokračovať v európskom šampionáte pretekov automobilov do vrchu, avšak s novým závodným špeciálom. JANTAR TEAM a Ján Miloň si na tú sezónu pripravili McLaren 650s GT3, s ktorým chcel bojovať o titul majstra. Ako jediný slovenský jazdec reprezentoval Slovensko v seriáli FIA European Hill Climb Championship 2018. Spoločne s Jantar Teamom, mechanikmi JUKA motorsport a vozidlom McLaren 650 S GT3 dosiahli druhé miesto v skupine GT, ale aj triede GT3 a tretia priečka absolútneho poradia v rámci kategórie I.
Nasledovali preteky seriálu FIA EHCC 2018 v Taliansku a potom preteky Slovakia Baba 2018 na Pezinskej Babe. Miloň v spolupráci s McLarenom 650S GT3 dosiahli v sobotu na tretie miesto absolútneho slovenského poradia, v nedeľu tento výkon ešte o jednu priečku vylepšil. Patrilo mu aj prvé miesto v skupine GT a triede GT3, kde nemá žiadneho konkurenta.
Napokon boli úspešné aj preteky XXXV. Dobšinského kopca 2018, podujatia, ktoré je zaradené aj do seriálu FIA EHCC 2018. Druhé miesto v skupine GT, aj v triede GT3.
Sezóna 2019
Ján Miloň odštartoval motoristickú sezónu 2019 hneď dvojicou víťazstiev na podujatí pod názvom 48. Internationales Rechbergrennen „Hill Climb Grand Prix of Austria“ 2019, ktoré bolo aj 2. kolom seriálu FIA European Hill Climb Championship, ale aj slovenských kopcových majstrovstiev.
Na štart sa v Rechbergu postavilo takmer 250 jazdcov z celej Európy. Miloň predviedol v nedeľu na vozidle McLaren 650S GT3 v dvojici súťažných jázd, ktorých súčet časov určil konečné poradie pretekov, výkon, ktorý znamenal víťazstvo v kategórii I., ale aj v skupine GT a triede GT3. Okrem toho vylepšil aj svoj najrýchlejší čas.
Miloň sa stal víťazom prestížneho seriálu FIA European Hill Climb Championship 2019 v skupine GT, triede GT3 a navyše mu patrí titul druhého vicemajstra Európy v Kategórii I. Pre tento úspech musel spolu s Jantar Teamom a vozidlom McLaren 650S GT3 absolvovať takmer kompletný seriál FIA European Hill Climb Championship, ktorý je medzi pretekmi automobilov do vrchu v podstate najvyšším na svete. Dôvodom je fakt, že svetové majstrovstvá v pretekoch do vrchu sa nekonajú. Tu je kompletné info.
Halsey (speváčka)
Ashley Nicolette Frangipane (* 29. september 1994, Edison, New Jersey, USA), známa pod umeleckým menom Halsey, je americká speváčka-skladateľka. Začala skladať hudbu, keď mala 17 rokov. V roku 2014 podpísala nahrávaciu zmluvu s vydavateľstvom Astralwerks a vydala svoje debutové EP s názvom Room 93. Jej debutový štúdiový album Badlands vyšiel v roku 2015. Jej umelecké meno Halsey vzniklo preskupením hlások mena Ashley.
Adalbert (Rakúsko, Babenberg)
Adalbert Babenberský nazývaný Víťazný ( Adalbert der Siegreiche, 985? – 26. mája 1055, Melk) bol gróf zo Schweinachgau a z Künziggau a neskôr rakúsky markgróf. Pre svoj diplomatický um získal povesť veľkého politického stratéga, Otto z Freisingu začína jeho osobou svoju Babenberskú kroniku.
Život
Narodil sa ako posledný syn markgrófa Leopolda I. a Richardis zo Sualafeldgau. V roku 1018 po smrti staršieho bezdetného brata Henricha získal markgrófsky titul. Jeho druhou ženou sa stala Frozza, dcéra benátskeho dóžu Otta Orseola. Frozzin brat Peter Orseolo sa v roku 1038 stal kráľom Uhorska a v nasledujúcich rokoch svojou politikou poštval proti sebe cisára, miestnych magnátov a vdovu po kráľovi. V roku 1041 ho z krajiny vyhnali a Peter našiel azyl na Adalbertovom dvore.
Na jeseň 1041 sa konal ríšsky snem, kde sa Peter Orseolo poddal cisárovi rovnako ako české knieža Břetislav I., jeho doterajší spojenec, ktorému Adalbertov syn Leopold obsadil bližšie nešpecifikovanú pevnosť v pomedzí. Všetci zúčastnení sa potom spoločne rozhodli na úder proti novému uhorskému kráľovi Samuelovi, ktorý v tú istú dobu nečakane zaútočil na Adalbertovu Východnú marku. Adalbert spoločne so synom Leopoldom útok odrazil. Boje o Uhorsko pokračovali s prestávkami až do roku 1044, kedy sa Peter Orseolo vrátil na čas naspäť na uhorský trón.
Lutiška
Lutiška je sedlo v Kysuckej vrchovine. Leží približne východne od obce Lutiše, na úpätí vrchu Mravečník. Je križovatkou turistických trás a cyklotrás.
Prístup
Sedlom vedie cesta III/2035 z Belej do Starej Bystrice.
Uhorské povstanie
Uhorské povstanie môže byť:
Trnavská skupina
Trnavská skupina je skupina básnikov tvoriaca v období socializmu 50. rokov 20. storočia a pokračujúca vo svojej tvorbe aj po prevrate v roku 1989. Do skupiny patria podľa jej člena Ľubomíra Feldeka okrem neho samotného Ján Stacho, Jozef Mihalkovič, Ján Ondruš. Skupina oznámila svoju existenciu vo vydaní Mladej tvorby v apríli 1958. Poeti, ktorí v tomto prelomovom periodiku vystupujú, sú neskôr pomenovaní literárnymi kritikmi ako autori konkretizmu. K programovému manifestu sa pripojil aj prozaik Rudolf Sloboda. Pretože pochádzajú napospol z Trnavy, sú nazývaní aj trnavskí konkretisti.
V spomenutej Mladej tvorbe z roku 1958 sa nachádzali diela, ktoré boli súčasťou programového vystúpenia konkretistov: štyri básne, jedna poviedka Ruda Slobodu, tri manifesty i preklady svetových básnikov - Jacques Préverta, Pabla Nerudu, Federica Garcia Lorcu. No toto štvrté vydanie bolo zadržané a posudzované na ÚV KSS. Obeťami cenzúry sa stali básne Jána Stacha a poviedka Jozefa Mihalkoviča. Podstatou inakosti poézie konkretistov je odklon od trvania na určitej téme a tým aj od jej ideologickej zneužiteľnosti a sústredenie sa na formu básne. Výsledok bol literárno-estetický vďaka posilnenej obrazotvornosti. . Ľubomír Feldek napísal vo svojom článku: „Trnavská skupina sa totiž pokúsila vystúpiť s programom odideologizovanej poézie – viac než ideológii dôverovala zmyslovej konkrétnosti.“.
Konkretisti sa medializovali v Mladej tvorbe na popud jej redaktora Miroslava Válka, ktorému sa vtedy zdalo, že je príhodný historický moment vytvoriť tvorivú skupinu básnikov. Konkretisti však po skrachovaní konkretistického vystúpenia a po neúspechu socializmu s ľudskou tvárou vplynuli do davu tichého disentu, ktorý sa v tej dobe rozmnožil ešte viac, ako v 50. a 60. rokoch. Doplatili na svoju mladícku bezstarostnosť stratou možnosti študovať, pozri Rudo Sloboda či prišli o prácu vo vydavateľstve ako Ľubomír Feldek. Napriek prekážkam ale neprestali tvoriť.
Monsures
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Varaignes
Varaignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Londýnska burza cenných papierov
Londýnska burza cenných papierov (angl. London Stock Exchange) je jednou z najstarších búrz v Európe a jedným z najznámejších svetových trhov s cennými papiermi. Samotná Londýnska burza je akciovou spoločnosťou a jej akcie sa na nej obchodujú.
História
Oficiálne bola Londýnska burza založená v roku 1801, ale v skutočnosti sa história obchodovania s cennými papiermi v Anglicku začala písať v 16. storočí. Britské spoločnosti, ktoré neboli schopné financovať drahé cesty do Číny vlastným kapitálom, podľa podobného modelu v Antverpách inkasovali zlato výmenou za budúci podiel na zisku spoločnosti.
V roku 1687 pätnásť spoločností obchodovalo s vlastnými cennými papiermi v Londýne. V roku 1695 tu bolo už okolo 150 spoločností. V dôsledku toho sa s malou časťou týchto akcií aktívne obchodovalo, mnohé spoločnosti sa ukázali ako neživotaschopné. Anglická IPO bublina z 90. rokov 20. storočia sa niekedy prirovnáva k bubline internetových spoločností z 90. rokov 20. storočia. Hlavným indexom londýnskej burzy je FTSE100, ktorý bol uvedený na trh 3. januára 1984. Združuje 100 najväčších spoločností kótovaných na londýnskej burze cenných papierov. V roku 2020 boli celkové príjmy londýnskej burzy 2 124 miliónov GBP (v roku 2019 2 056 miliónov GBP). Londýnska burza tvorila do roku 2021 približne 50 percent medzinárodného obchodovania s akciami. V roku 2021 bol priemerný denný obrat akcií na londýnskej burze 8,6 miliardy EUR.
Slovenský pohár vo vodnom póle mužov
Slovenský pohár vo vodnom póle mužov je vodnopólová pohárová súťaž mužov na Slovensku. Organizoval ju Slovenský zväz vodného póla (SZVP), od roku 2017 prebrala kompetencie Slovenská plavecká federácia (SPF). Samostatná súťaž sa organizuje od roku 1993 a zúčastňujú sa jej kluby slovenských ligových súťaží. Najúspešnejším klubom súťaže je KVP Nováky, ktorý v nej zvíťazil 17-krát.
Štruktúra
Súťaž sa hrá formou turnajov. Najprv sa v skupinách odohrajú zápasy každého s každým a podľa umiestnenia sa potom odohrajú zápasy o konečné umiestnenie. Od sezóny 1997/98 sa Slovenský pohár hrá v jesenných mesiacoch roka. Do sezóny 2002/03 mal jej víťaz právo reprezentovať Slovensko v Pohári víťazov pohárov LEN, kedy táto európska súťaž zanikla.
Sezóny a finalisti
Pozn.: V odvetných finálových zápasoch je v prvej kolónke uvedený prvý konaný zápas, v druhej odvetný zápas.
Historické štatistiky
Pozn.: V tabuľke sú uvedené kalendárne roky, v období ktorých sa pohár odohral.
Slovenský pohár pred rokom 1993
Počas česko-slovenskej éry sa tiež organizoval Slovenský pohár. Slúžil ako predturnaj Česko-slovenského pohára, do ktorého boli nasadené po 2 najlepšie celky z oboch národných pohárov.
Epigonos
Epigonos môže byť: Epigonos môže byť aj:
Montagne-Fayel
Montagne-Fayel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.