cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Little Richard
Popularita
V máji roku 1957 Little Richardovi vyšiel jeho prvý hudobný album Here's Little Richard, ktorý sa v rebríčku Billboard Top LPs dostal na 13. pozíciu. V tom čase to bola rarita v rokenrolovom hudobnom žánri. Little Richardov úspech urobil koncom roka 1956 z neho milionára, usadil sa v Los Angeles, kde si kúpil zámok v bohatej časti mesta, kde býval hneď vedľa boxera Joe Louisa. Mal vážny vzťah s Audrey Robinson, ktorá bola vtedy dospievajúcou študentkou a neskôr striptérkou pod umeleckým menom Lee Angel.
V októbri roku 1957 sa Little Richard vybral spolu s Gene Vincentom a Eddie Cochranom na turné po Austrálii. V jeho polovici šokoval publikom svojim vyhlásením, že chce svoj ďalší život venovať cirkvi. Bolo to podľa neho potom ako sa počas letu medzi Melbourne a Sydney do červena rozžeravili motory lietadla a on považoval za anjelský zázrak, že sa udržalo vo vzduchu. Počas nasledujúceho koncetu v Sydney zazrel jasnú červenú ohnivú guľu, z ktorej zostal v šoku. Videl jav, ktorý bol neskôr vysvetlený ako obraz v vypustenia prvej umelej družice Sputnik 1. Little Richard si to ale vysvetlil ako znamenie od Boha, aby učinil pokánie z vykonávania svetskej hudby a divoký životný štýl a svoj život zasvätil cirkvi. Vrátil sa preto do Štátov o desať dní skôr. Po návrate sa dozvedel, že jeho lietadlo, ktorým mal pôvodne priletieť domov sa zrútilo do Tichého oceánu. Tieto zhody okolností u neho upevňovali presvedčenie, že to čo robí je riadené Bohom. Potom ako vystúpil v Apollo Theater a v tom istom mesiaci sa zúčastnil nahrávania pre Specialty sa Little Richard zapísal na Oakwood College v Huntsville (Alabama) na štúdium teológie. V rozhodnutí o tom, že sa vzdá pôsobení v hudobnom priemysle ho utvrdila aj jeho nespokojnosť v spôsobe odmeňovania od vydavateľstva Specialty. Po ukončení jeho zmluvy s týmto labelom v roku 1959, Little Richard neochotne súhlasil s tým, že sa vzdáva akýchkoľvek ďalších odmien za hudobný materiál, ktorý u nich vydal. V roku 1958 založil The Little Richard Evangelistic Team, s ktorým cestoval s cieľom šíriť kázania po krajine. Mesiac na to keď mal v novembri roku 1957 kázanie v jednej evanjelickej knvencii stretol Little Richard Ernestine Campbellovú, sekretárku z Washingtonu D.C., s ktorou sa 11. júla 1959 oženil.
V tomto čase Little Richard začal nahrávať gospelovú hudbu a mal v rebríčkoch niekoľko úspešných skladieb ako napríklad „He's Not Just a Soldier“, či „Crying in the Chapel“. Iný jeho singel, „He Got What He Wanted“, sa dostal do Top 40 v rebríčku Spojeného kráľovstva. Jeho vzor z destva, Mahalia Jackson, sa potom ako v kostole Mount Moriah Baptist Church v Los Angeles počula jeho spev sa uznanlivo vyjadrila o jeho prínose k šíreniu evanjelia. Potom ako pracoval na albume King of the Gospel Singers, Quincy Jones v roku 1984 poznamenal, že Little Richardov spev ho zaujal najviac zo všetkých zúčastnených účinkujúcich.
Návrat ku svetskej hudbe
V roku 1962 koncertný promotér, Don Arden, presvedčil Little Richarda že jeho tvorba je na Európskom trhu populárna a bolo by dobré absolvovať turné na starom kontinente. Rezervoval ho ako titulného umelca na spoločných koncertoch na ktorých účinkoval Sam Cooke. Na začiatku Cooke meškal a tak Little Richard vystúpil s gospelovou tvorbou, ktorá mala vlažnú odozvu. Po ňom vystúpil Cooke, ktorý si vyslúžil od davu intenzívny potlesk, na to Little Richard a jeho organista Billy Preston v tme hudobne uviedli do varu publikum predtým ako spustili hit „Long Tall Sally“, ktorý si vyslúžil hysterickú reakciu. Little Richardovým šou sa dostávalo podobných reakcií kdekoľvek vystupoval vrátane toho v Granada Theatre v Mansfielde, kde musel predčasne skončiť, lebo sa mu fanúšikovia vyrútili na javisko. Na používaní Little Richarda ako headlinera koncertných vystúpení chcel získať aj Brian Epstein, manažér skupiny Beatles, ktorý požiadal Little Richarda a Ardena aby jeho nová skupina otvorila niektoré jeho koncertné vystúpenia. S niektorými termínmi Little Richard súhlasil a „Chrobáci“ boli jeho predskupinou napríklad v Tower Ballroome v Brightone, októbri roku 1962. V nasledujúcom mesiaci hrali The Beatles pred Little Richardom v Star Clube v nemeckom Hamburgu. Počas tejto akcie Little Richard radil kapele ako predviesť skladby a učil Paula McCartneya jeho charakteristický spôsob spevu. Po návrate do USA, Little Richard nahral s kapelou The Upsetters pre hudobného vydavateľa Little Star Records šesť rokenrolových skladieb. Nasledujúcu jeseň sa Little Richard vrátil do Spojeného kráľovstva, kde mu robili predkapelu The Rolling Stones. Na konci tohto turné zahviezdil v špeciálnom programe The Little Richard Spectacular televíznej spoločnosti Granada Television. Program bol natoľko úspešný, že bol odvysielaný dvakrát a televízia dostala od fanúšikov viac ako 60 000 listov. Zábery z tohto špeciálu obleteli celý svet a zvýraznili celé to šialenstvo, ktoré okolo seba šíril rokenrol. V roku 1964 sa Little Richard nakrátko vrátil k vydavateľstvu Specialty a nahral päť piesní vrátane hitovej nahrávky „Bama Lama Bama Loo“, ktorá s dostala v Spojenom kráľovstve do Top 20, no v USA bola iba na 82. mieste. Neskôr v tom istom roku podpísal Little Richard zmluvu s Vee-Jay Records vydal u nich album Little Richard Is Back (And There's a Whole Lotta Shakin' Goin' On!). Album na domácom trhu prepadol a to aj napriek televíznej prezentácii singlu „Whole Lotta Shakin' Goin' On“ v populárnom programe televízie ABC s názvom Shindig!. Od septembra roku 1964 sa stal riadnym členom kapely The Upsetters gitarista Jimi Hendrix.
V decembri toho istého roku sa Hendrix a niektorí členovia kapiel 50. rokov 20. storočia spojili aby v New Yorku nahrali reedície osvedčených skladieb. Najúspešnejší výsledok spolupráce medzi Hendrixom a Little Richardom vznikol v nasledujúcom roku kedy Little Richard, Billy Preston a Hendrix nahrali soulovú baladu „I Don't Know What You've Got (But It's Got Me)“, ktorá sa vyšplhala na dvanáste miesto rebríčka hitov R&B. Little Richard a Hendrix mávali často potýčky pre nedochviľnosť, či vyvádzanie na pódiu, ktoré vyvrcholili tým že Little Richardov brat, Robert, Hendrixa v júli roku 1965 z kapely vyhodil. V tom istom roku Little Richard založil vlastnú nahrávaciu značku pod ktorou nahral iba dve skladby, ktoré nepublikoval. Nakrátko podpísal zmluvu s hudobný vydavateľom Modern Records, nebol u neho úspešný a tak začiatkom roku 1966 prestúpil k ďalšej značke, Okeh Records. Okeh spojili Little Richarda s jeho priateľom z 50. rokov, producentom Larry Williamsom, s ktorým vydali dva albumy: The Explosive Little Richard s dvoma menšími hitmi: „Poor Dog“ a „Commandments of Love“. Druhým albumom bol Little Richard's Greatest Hits: Recorded Live!, ktorý Little Richarda po desiatich rokoch vrátil na 28. miesto do rebríčka popových nahrávok. Williams takisto spolupracoval ako režisér pri koncertných vystúpeniach v Okeh klube v Los Angeles. V tomto období dopyt po Little Richardovi značne vzrástol. Koncom roka 19*67, po odchode od Okeh Records, Little Richard krátko spolupracoval so značkou Brunswick Records.
Little Richard sa v 60. rokoch, po návrate ku komerčnej hudbe snažil na scéne prebiť. Často sa sťažoval producentom, že sa cíti nedocenený. Poukazoval na to, ako ho producenti tlačia smerom k okrajovo orientovanému labelu Motown sound a cítil, že k nemu nepristupujú s očakávaným rešpektom. Little Richard často hrával v ošumelých kluboch a salónoch bez výraznejšej podpory hudobného vydavateľa. Nabral si na seba imidž prikrášlenej divokej obojpohlavnej osobnosti, ktorá sa pre kluby hodila, no pre vydavateľov nebolo prijateľné prezentovať takúto kontroverznú postavu konzervatívnym fanúšikom hudby v štýle R&B. Rozhnevaní na jeho rozhodnutie skončiť svoje nábožensky orientované pôsobenie ho ignorovali a dídžeji južanských rádií. Napriek všetkému, čo nepriaznivo ovplyvňovalo jeho prezentáciu v médiách, mal podľa vyjadrenia počas uvádzania do siene slávy hudobných skladátum prístupuľov v roku 1968 na celom svete predaných viac ako 32 miliónov hudobných nosičov. Zameral sa na živé vystúpenia, preferoval ich pred nahrávaním a koncom 60. rokov sa stal úspešným svojimi šou v kasínach a hoteloch v Las Vegas, New Yorku a Los Angeles. Na národné výslnie slávy sa dostal v roku 1969 ako účinkujúci na festivale Atlantic City Pop Festival, na ktorom na seba upútal pozornosť od vtedajších hviezd ako bola Janis Joplin, či headliner programu pop festivalu v Toronte, John Lennon. Tieto úspechy spôsobili, že Little Richard bol zaujímavou celebritou, ktorá bola prizvaná do talkšou Tonight Show Starring Johnny Carson a Dick Cavett Show.
Po týchto úspechoch Little Richard v roku 1970 podpísal zmluvu s Reprise Records. U tohto vydavateľa mu vyšiel album The Rill Thing, s rebríčkovými singlami „Freedom Blues“ a „Greenwood, Mississippi“, no jeho ďalšie projekty nemali porovnateľný úspech a tak Little Richard počas zvyšku dekády účinkoval skôr ako hosť s rockermi ako boli Delaney and Bonnie, Joey Covington a Joe Walsh. V roku 1972 účasť pri nahrávaní spolu s Canned Heat pri skladbe „Rockin' with the King“ a v roku 1976 pri nahrávke „Take It Like a Man“ s Bachman–Turner Overdrive mali komerčný úspech v hudobných rebríčkoch. V tých časoch Little Richard spolu s troma bratmi založili manažérsku spoločnosť Bud Hole Incorporated. Po odchode od Reprise v roku 1973, Little Richard nahral pre nezávislý label Green Mountain Records singel „In the Middle of the Night“, z ktorého výťažok šiel na charitu pre obete tornád, ktoré v tom čase postihli dvanásť štátov únie. O tri roky neskôr, v roku 1976, mal nevýrazný úspech so singlom „Call My Name“, nahratým u Mainstream Records a publikovaný cez Motown. V tom istom roku v Nashville pre K-Tel Records nahral osemnásť svojich klasických hitov, ku ktorým mu vyšli vynovené single piesní „Good Golly Miss Molly“ a „Rip It Up“, ktoré zabodovali v singlových rebríčkoch Spojeného kráľovstva. U Little Richarda po drogovej a alkoholovej perióde a osobných tragédiách v roku 1977 nasledovalo obdobie, kedy prestal s rokenrolom a vrátil sa k evanjelizmu v roku 1979 aj vydaním gospelového albumu God's Beautiful City.
Comeback
V roku 1984 podal Little Richard žalobu o 112 miliónov dolárov proti Specialty Records, Art Rupe a proti jeho vydavateľovi Venice Music a voči ATV Music za to, že od roku 1959, kedy odišiel od vydavateľov nedostávala od nich licenčné poplatky. Podanie malo byť so súdnym dvorom urovnané v roku 1986. Podľa niektorých správ bol spoluvlastníkom skladieb od kapely The Beatles a Little Richardových nahrávok spolu so Sony-ATV aj Michael Jackson, ktorý vtedy poskytol Little Richardovi náhradu. V roku 1985 pod názvom Quasar of Rock: The Life and Times of Little Richard, vydal Charles White Little Richardovu autorizovanú biografiu, ktorá vzhľadom na svoju tému obrátila na Little Richarda pozornosť verejnosti. Podľa vyjadrenia časopisu Rolling Stone boli okolnosti súvisiace s Little Richardom s jeho novou publicitou označené za „impozantný comeback“ do sféry šoubiznisu.
Zosúladenie postavenia hlásateľa evanjelia a rokenrolového hudobníka dalo Little Richardovi príležitosť vyjadriť postoj, že tento žáner môže slúžiť dobru tak ako aj zlu. Po tom ako prijali úlohy vo filme Down and Out in Beverly Hills, napísali Little Richard a Billy Preston pre jeho soundtrack na rocku a náboženskej téme založený song „Great Gosh A'Mighty“. Little Richard sa za tento film dočkal priaznivej kritiky a pieseň sa stala úspešnou ako v americkom Billboard Hot 100, ale aj oficiálnom britskom rebríčku. Hit sa v roku 1986 stal súčasťou albumu Lifetime Friend. Vydali ho Warner Bros. Records a obsahoval „rytmické posolstvá“ v štýle gospelového repu. V Spojenom kráľovstve boli s úspechom prijaté okrem „Great Gosh A'Mighty“ aj single „Somebody's Comin“ a „Operator“. Väčšinu ôsmej dekády Little Richard strávil v televíznych šou, objavil sa aj vo filmoch a získaval tak nových fanúšikov, ktorí oceňovali jeho „komediálny talent“. V roku 1989 Little Richard vyprodukoval rytmicky znejúcu modlitbu a vokály pre rozšírenú verziu hitu od U2/B.B. Kinga s názvom „When Love Comes To Town“. V tom istom roku zaspieval svoju klasiku, „Lucille“, na benefičnom koncerte, ktorý usporiadala Cher na podporu boja proti AIDS.
V roku 1990 nahral Little Richard hovorenú repovú sekvenciu na hit zoskupenia Living Colour sa názvom „Elvis Is Dead“. Skladba bola vydaná na ich albume Time's Up. Nasledujúci rok sa podieľal na singli a videu „Voices That Care“, ktoré boli publikované pre to aby morálne podporili vojakov zapojených do operácie známej ako Púštna búrka. Pre Disney Records na detský album Shake It All About z roku 1992 nahral pieseň „The Itsy Bitsy Spider“. V 90. rokoch Little Richard vystupoval na koncertoch po celom svete, vystupoval v televíziách, hral vo filmoch a na nahrávkach s inými umelcami, medzi ktorými boli Jon Bon Jovi, Elton John a Solomon Burke.
Neskoršie roky
V roku 2000 bol dramatizovaný Little Richardov životný príbeh pre natáčanie biografie, ktorá bola publikovaná pod názvom Little Richard. Biografia sa zaoberala na obdobie začiatkov jeho umeleckej dráhy vrátane prerazenia v šoubiznise, návratu ku kresťanskej hudbe a, začiatkom 60. rokov, opätovnému príchodu na svetskú hudobnú scénu. Postavu Little Richarda hral herec Leon Robinson, ktorý za ňu získal nomináciu na NAACP Image Award.
V roku 2002 sa Little Richard podieľal na nahrávaní pocty legendárnemu Johnymu Cashovi ktorá vyšla na kompilácii Kindred Spirits: A Tribute to the Songs of Johnny Cash. V roku 2006 bol Little Richard obsadený do populárnej reklamnej kampane druhej najväčšej americkej poisťovacej spoločnosti GEICO. V septembri roku 2006 vyšiel jeho duet coververzie skladby „I Saw Her Standing There“ od The Beatles na kompilácii, ktorú pod názvom Last Man Standing vydal Jerry Lee Lewis. V roku 2008 Little Richard a Lewis spolu s johnom Fogertym vystúpili na Grammy Awards of that rok. Bolo to na popud NARAS, ktorí ich označili za dvoch umelcov považovaných za „základné kamene rokenrolu“. V tom istom roku bol Little Richard v rádiu hosťom Dona Imusa, ktorý vtedy podporoval album venovaný chorým deťom s názvom The Imus Ranch Record. V júni roku 2010 Little Richard nahral gospelovú pieseň na pripravovaný album, ktorý bol poctou legende Dottie Rambo.
Ku koncu prvého desaťročia nového milénia, časopis Rolling Stone zaznamenal, že Little Richard sa stal „jedným z najvýznamnejších, najuznávanejších ľudí sveta“. Počas desaťročia koncertoval primárne po Spojených štátoch a po Európe. Od roku 2010 sa u neho dostavili problémy so zápalom sedacieho nervu, bolesťami v ľavej nohe, ktoré vyvrcholili nahradením postihnutého bedrového kĺbu. Tieto okolnosti obmedzili jeho verejné účinkovanie. Napriek tomu sa v júni roku 2012 Rolling Stone uznanlivo vyjadrili k jeho koncertu na pódiu v Howard Theater in Washington, D.C. slovami, že „Little Richard je stále plný energie, je stále veľký šoumen, jeho hlas je stále poháňaný hĺbkou gospelu a vzrušujúcim výkonom“. V októbri toho istého roku nadviazal na toto vystúpenie deväťdesiat minútovým na floridskej Pensacola Interstate Fair a v marci 2013 v Las Vegas ako hedlajner akcie Viva Las Vegas Rockabilly Weekend..
V roku 2014 si mladého Little Richarda zahral herec Brandon Mychal Smith v biografickom filme o Jamesovi Brownovi Get On Up. Jedným z koproducentov tejto snímky je Mick Jagger.
Hudobný štýl
Little Richardov hudobný štýl a spôsob vystupovania na koncertoch mali rozhodujúci vplyv na spôsob prezentácie populárnych hudobných žánrov 20. storočia. Ako priekopník rokenrolu ho na pódiách stelesnil okázalejšie ako akýkoľvek iný umelec. Jeho chrapľavý krikľavý spev sa stal pre neho charakteristický a jeho prejav bol fúziou boogie-woogie, R&B z oblasti New Orleansu a gospelovej hudby zvýraznenej rytmickou linkou. Dvaja z priekopníkov soulovej hudby, Otis Redding a Sam Cooke, Little Richarda označujú za toho, kto prispel k vývoju tohto žánru. Redding poznamenal, že väčšina jeho tvorby má základ u Little Richarda, ktorý pre tento žáner spravil veľa práce. V roku 1963 mal Sam Coke v Top 40 hit, ktorý bol coververziou Little Richardovej piesne „Send Me Some Loving“.
James Brown hovoril, že Little Richard ajeho kapela, The Upsetters s hráčom na bicie nástroje Charlesom "Chuckom" Connorom, boli prvými, ktorí zahrali funkový rytmus. Little Richardove hity z polovice 50. rokov, ako „Tutti Frutti“, „Long Tall Sally“, „Keep A-Knockin“ a „Good Golly Miss Molly“ boli všeobecne charakterizované hravými textami so sexuálnymi sugestívnymi konotáciami. Ray Charles Little Richarda v roku 1988 na svojom koncerte opísal ako muža, ktorý naštartoval hudbu, ktorá nastavila tempo pre mnoho z toho, čo sa hráva dnes. Ďalší priekopník rokenrolu, Bo Diddley, nazval Little Richarda ako jedného z géniov šoubiznisu, ktorý ovplyvnil hudobný priemysel. Všetci Little Richardovi súčasníci: Elvis Presley, Bill Haley, Jerry Lee Lewis, The Everly Brothers, Gene Vincent a Eddie Cochran nahrali coververzie skladieb Little Richarda. Presley v roku 1969 poznamenal, že jeho dva prvé prelomové albumy z roku 1956 boli inšpirované Little Richardovým štýlom, lebo on bol podľa neho ten najlepší.
V roku 1984 Pat Boone poznamenal, že nikto nebol tak často v hudbe napodobňovaný ako Little Richard. O Little Richardovi v roku 2010 časopis GQ je bezpochyby najvýraznejší a najvplyvnejší zo zakladajúcich otcov rock'n'rollu. Podľa vyjadrenia priekopníka R&B, Johnnyho Otisa, je umelecký význam Little Richarda totožný a historicky dôležitý porovnateľne s tým, keby sme dali dokopy Elvisa Presleyho, The Beatles a The Rolling Stones.
Spoločenský význam
Svojím hudobným štýlom sa Little Richard stal významným predstaviteľom toho, čo dnes nazývame „crossover“. Jeho prínosom je, že prepojil medzi sebou viacero žánrov bez ohľadu na ich priamy pôvod, čím spájal aj publikum viacerých rasových skupín. Jeho koncerty lámali hranice medzi farebným a bielym obyvateľstvom a nenásilne narúšali vplyvy rasovej segregácie. Hudobník a producent, H.B. Barnum popisuje v knihe Quasar of Rock' Little Richarda ako toho, kto otvoril dvere a spojil rasy. Barnum dodáva, že Little Richardove piesne neboli len o tom ako chlapec stretol dievča, dievča chlapca a všetci sa bavili... oni mali čo povedať aj do sociologických dianí v krajine a vo svete. Barnum poznamenal, že charizma Little Richarda bola vo svojej dobe úplne odlišným fenoménom hudobného priemyslu, opisuje to aká bola dynamická jeho pódiová šou, ako dokázal provokovať obecenstvo do stavu, že nakoniec jeho samotného v hluku nebolo počuť. Kedykoľvek odišiel od klavíra, či vyskočil naň, alebo šiel medzi obecenstvo. Na vystúpeniach mával oblečené pestrofarebné pláštenky, blúzy, tričká, košele, používal mejkap, farebné kamene, či flitre na miestach vystúpení sa požívali svetelné efekty.
Vplyv
Little Richard ovplyvnil celé generácie hudobníkov všetkých žánrov. Za svoj idol ho označil už James Brown, či Otis Redding. Brown a jeho The Famous Flames údajne prišli s hitom „Please, Please, Please“, ktorého slová im na servítku napísla Little Richard. Otis Redding začal svoju profesionálnu kariéru s Little Richardovou kapelou The Upsetters. Ike Turner vyhlasoval, že väčšina toho, čo na začiatku svojej kariéry naspievala Tina malo svoj základ u Little Richarda. Niečo o tom potvrdil aj Little Richard v predslove Turnerovej biografie King of Rhythm.
Ešte na strednej škole so svojou rokenrolovou kapelou The Golden Chords hrával na klavíri Little Richardove pesničky Bob Dylan, ktorý keď odišiel zo školy napísal do ročenky, že jeho ambíciou je stretnúť sa s Little Richardom. Spôsob vystupovania, hudobného prednesu a odievania Little Richarda bol inšpiráciou aj pre Jimiho Hendrixa. V roku 1966 vznikol jeho citát o tom, že „by chcel dokázať urobiť s gitarou to, čo dokáže Little Richard so svojím hlasom“. Vo svojich začiatkoch považovali za svoj vzor Little Richarda aj Bob Seger a John Fogerty.
Michael Jackson pripustil, že pred vydaním albumu Off the Wall bol masívne ovplyvnený tvorbou Little Richarda. Rockoví kritici bez obalu porovnávajú podobnosť medzi androgýnnym zjavom a speváckym prednesom, ktorý je totožný u Little Richarda a Princea. Harry Webb si zmenou svojho umeleckého mena na Cliff Richard uctil práve Little Richarda a speváka Ricka Richardsa.
Za svoj vzor Little Richarda považovali aj členovia kapely The Beatles, Paul McCartney a George Harrison. Paul McCartney ho napodobňoval už v škole a neskôr rád používal Little Richardov štýl rokenrolového zrýchľovanie v speve. Prvou piesňou, ktorú McCartney zahral na verejnosti bola „Long Tall Sally“ od Little Richarda. Počas toho, ako boli The Beatles uvádzaní do Rokenrolovej siene slávy, Harrison poznamenal, že za všetko ďakuje hlavne rokenrolovým legendám a tamtomu Little Richardovi (ukazoval na neho), lebo oni to všetko v skutočnosti zapríčinili. John Lennon vravieval, že keď počul skladbu „Long Tall Sally“, bol tak dojatý, že nedokázal hovoriť.
Členovia kapely Rolling Stones, Mick Jagger a Keith Richards boli silne ovplyvnení Little Richardom, pričom ho Jagger vyhlásil za toho, kto mu prvý predviedol R&B a označil ho za jedného z jeho prvých idolov. Pieseň „Tutti Frutti“ Richards označuje za singel, ktorý zmenil čiernobiely svet na pestrofarebný. Little Richard ovplyvnil aj spevácke začiatky Roda Stewarta. Po vypočutí piesne „Tutti Frutti“ ho za inšpiráciu považoval aj David Bowie. Skupina Bluesology mala klaviristu Reginalda Dwighta, ktorý chcel byť rokenrolovým hráčom ako Little Richard. Tento hráč na klávesy neskôr začal používať umelecké meno Elton John. Mladý Farookh Bulsara ako tínedžer začínal hrávaním coververzií Little Richardových piesní dávno predtým ako si zmenil meno na Freddie Mercury a stal sa frontmanom kapely Queen.
Little Richard bol Lou Reedom označovaný za rokenrolového hrdinu, ktorý bral inšpiráciu z jadra svojej duše aby spôsobil zvuk, ktorý počujeme od neho a jeho saxofonistu v skladbe „Long Tall Sally“. Neskôr dodal, že kedykoľvek počul jej tóny chcel ísť za nimi. Podľa Patti Smith bol Little Richard človek, ktorý bol schopný zlúčiť určité fizycké, anarchistické, a spirituálne energie do formy, ktorú voláme rokenrol... pri ňom pochopila, že to je niečo, čo má čo dočinenia s jej budúcnosťou. Santa Claus ju nezmenil, ani veľkonočný zajačik to nebol, zmenil ju iba Boh a Little Richard. Little Richard ovplyvnil aj hudbu Deep Purple. Jeho pieseň „Lucille“ je súčasťou ich koncertov dodnes. Little Richard bol inšpiráciou aj pre Motörhead či AC/DC. Little Richardov spôsob spevu inšpiroval Bona Scotta a Angus Young chel hrať na gitare potom ako začal počúvať piesne Little Richarda.
Daumeray
Daumeray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
VSŽ Košice v sezóne 1976/1977
VSŽ Košice v sezóne 1976/1977 hrali 13. sezónu medzi československou elito. 34. ročník niesol názov I. liga. TJ VSŽ nastupoval do sezóny bez hráčov J.Hegyiho, ktorý sa vrátil do Bánsekj Bystrice a P. Brťana, ktorý sa vrátil do Popradu. Pre oboch to bol návrat do materského klubu. Na povinnú vojenskú službu odišiel obranca Brusil. Z Liptovského Mikuláša prišiel do mužstva VSŽ talentovaný Filipovič. Do kádra boli zaradení odchovanci klubu Divulit Gold a Petričko. Do tímu sa navyše po dvoch rokov vojenskej služby vrátil brankár J. Rozsypal. Došlo aj k zmenám vo vedení mužstva, keď na poste kapitána E. Petričko nahradil D. Klingera. Príprava na nasledujúci ročník prebiehala v domácom prostredí, v rekreačnom zariadení Zlatá Idka a hlavne v objektoch Telovýchovnej Jednoty VSŽ. Vrcholom prípravy bolo sústredenie vo Vysokých Tatrách v Hoteli FIS. V. Šandrik bol jediný kto sa sústredenia nezúčastnil, pre povinnosti na reprezentačnej úrovni (reprezentoval ČSSR v NSR). VSŽ Košice obsadili v lige napokon 10. miesto pred Zetorom Brno a zostupujúcim TJ Gottwaldov, ktorý v ďalšej sezónne nahradil slovenský celok Armádneho Strediska Vrcholového Športu Dukla Trenčín pod skratkou ASVŠ Dukla Trenčín. Titul obhájilo Poldi SONP Kladno o dva body pred Duklou Jihlava.
Herný systém
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.
Zápasy
Poznámka: TJ Vítkovice hrali do 36. kola ako VŽKG Ostrava.
Karlino
Žije tu 5 811 obyvateľov (30.6.2007).
Saint-Laurent-les-Bains
Saint-Laurent-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Saint-Laurent-les-Bains má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Laurent-les-Bains má 156 obyvateľov (2009).
Dobroești
Dobroești je obec v župe Ilfov v Rumunsku, priamo susediaca s hlavným mestom Bukurešť. Skladá sa z dvoch dedín: Dobroești (sídlo obce) a Fundeni.
Demografia
Dobroeşti je obec s najväčším podielom čínskeho obyvateľstva v Rumunsku.
1106 Cydonia
1106 Cydonia je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil K. Reinmuth 5. februára 1929.
Boutes (syn Pandióna)
Boutes (iné názvy: Bútes, Bútés, Butes,, ) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy.
Aténsky kráľ Pandión mal dve dcéry, Proknu a Filomélu a dvojčatá, chlapcov Erechthea a Bouta.
Košín
Košín je obec v Česku v okrese Tábor v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 76 obyvateľov, z toho 32 mužov a 44 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,3 roka (muži 35,8 roka, ženy 34,9 roka).
Boutes (syn Pandióna)
Po smrti Pandióna, kráľovské žezlo v Aténach prevzal Erechtheus a Boutes sa stal aténskym veľkňazom bohyne Atény a boha Poseidóna. Boutes sa neskôr oženil s bratovou dcérou Chthoniou.
Antický autor Pausanias opísal v druhom storočí pri návšteve aténskej Akropoly popri iných stavbách aj chrám Erechtheion. V interiéri chrámu videl oltár, kde prinášali obetné dary na počesť héroa Bouta a stenu chrámu, ktorú zdobili maľby výjavov dejín jeho rodiny.
Wilhelm Keitel
Wilhelm Bodewin Johann Gustav Keitel (* 22. september 1882, Helmschrode – † 16. október 1946, Norimberg) bol nemecký poľný maršal. Od roku 1939 náčelník nemeckého vrchného veliteľstva brannej moci (Oberkomando der Wehrmacht OKW), jeden z najvýznamnejších organizátorov nemeckej vojnovej mašinérie počas 2. svetovej vojny.
Mladosť a prvá svetová vojna
Narodil sa 22. septembra 1882 na veľkostatku Helmschrode v pohorí Harz. Jeho predkovia boli veľkostatkári. Wilhelm Keitel študoval na gymnáziu v Göttingene, kde dosahoval priemerné výsledky. Spočiatku ho lákalo poľnohospodárstvo, lov a kone, až neskôr začal uvažovať o vojenskej kariére.
Medzivojnové obdobie
Po vojne zostal slúžiť v Reichswehre, kde spočiatku v rámci jednotiek Freikorps strážil nemecko-poľské hranice. Neskôr slúžil v divíznom štábe a Hannoverskej jazdeckej škole. Začiatkom roku 1924 sa dostal na Ministerstvo obrany (Reichswehrministerium), kde pôsobil v neoficiálnom generálnom štábe Truppenamte, až do roku 1933, kedy sa k moci dostali nacisti. Počas viacerých služobných ciest sa dostal do ZSSR, kde naňho veľmi zapôsobila červená armáda ako aj samotná krajina. 1. októbra 1935 bol na odporúčanie Warnera von Fritscha vymenovaný za náčelníka veliteľstva ozbrojených síl Wehrmachtamtu.
Pôsobenie v OKW a druhá svetová vojna
Podieľal sa na príprave nacistického útoku na Poľsko, krajiny Beneluxu a Francúzsko. 22. júna 1940 podpísal v Campienskom lese bezpodmienečnú kapituláciu Francúzska. Následne bol povýšený do hodnosti poľného maršala. Povýšením bol zahanbený, pretože dobre vedel, že túto hodnosť získal za písacím stolom. Počas celej vojny vykonával iba úradné funkcie. Odhováral Hitlera od útoku na Francúzsko a spolu s ďalšími bol aj proti operácii Barbarossa. V obidvoch prípadoch následne navrhol Hitlerovi svoju rezignáciu, tá však bola v obidvoch prípadoch zamietnutá.
V roku 1942 sa dostal do stretu s Hitlerom, pri odoslaní maršala Wilhelma Lista na „odpočinok“. Odvtedy sa však do výrazného sporu s Hitlerom nepustil. Podľa niektorých prameňov bol Keitel nacista a stál za všetkými Hitlerovými rozkazmi. Podľa iných skôr uznával cisárstvo, na svojom pracovnom stole mal vlastnoručne podpísanú fotografiu korunného princa Viliama, ktorého Hitler nenávidel. Postrádal však určitú hrdosť a duševnú prevahu nad nacistami, prečo sa radšej sústredil na svoju štábnu prácu. Inými nemeckými dôstojníkmi bol prezývaný lakaitel (lakai je po nemecky lokaj).
Ako jeden z hlavných vykonávateľov Hitlerových rozkazov si plne uvedomoval viaceré vojnové zločiny, ktoré nemecké armády vykonávajú. Počas vojny súhlasil a sám podpísal mnohé rozkazy, ktoré sa priečili medzinárodnému právu a konvenciám, vrátane známeho komisárskeho rozkazu. V decembri 1941 podpísal rozkaz „Nacht und Nebel“ (nem. Noc a hmla), vďaka ktorému mohli byť nepriatelia nacistického režimu na okupovaných teritóriách zatknutí a popravení v tajnosti bez súdu. V dôsledku rozkazu zmizli bez stopy a boli zavraždené tisíce ľudí. Bez zaváhania dal Himmlerovi voľnú ruku v jednaní na okupovaných územiach ZSSR. Takisto vydal rozkaz na likvidáciu zajatých francúzskych letcov, ktorý bojovali v stíhacej jednotke Normandie-Niémen na východnom fronte, miesto toho aby boli považovaní za vojnových zajatcov, na ktorých sa vzťahujú Ženevské konvencie. V lete 1944 sa zúčastnil prenasledovania strojcov atentátu na Hitlera z 20. júla 1944. Po výbuchu bomby osobne vyviedol zraneného Hitlera z miestnosti.
Po Hitlerovej samovražde 30. apríla, ho chcel Karl Dönitz nahradiť von Mansteinom, ale ten sa už v tej dobe vzdal Britom. V noci 8. mája 1945 podpísal Wilhelm Keitel spolu s Hansom von Freiburgom bezpodmienečnú kapituláciu Nemecka, čím ukončil boje druhej svetovej vojny v Európe. 13. mája 1945 bol zatknutý britskými jednotkami.
Norimberský proces
Na Norimberskom tribunále proti vojnovým zločincom bol ako jeden z najvýznamnejších väzňov usvedčený z vojnových zločinov, pri čom sa mu nepodarilo zbaviť sa vlastnej zodpovednosti, keďže tvrdil, že iba vykonával Hitlerove rozkazy a cítil sa byť nevinným. Súd rozhodol o treste smrti obesením, napriek tomu, že sám si želal popravu zastrelením. Rozsudok bol vykonaný 16. októbra 1946.
NGC 3633
NGC 3633 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 23. marca 1887.
NGC 3632
NGC 3632 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 22. februára 1784.
NGC 3633
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 3632
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
Henrich III. (Francúzsko)
Henrich III. (* 19. september 1551, Fontainebleau, Francúzsko – † 2. august 1589, Saint-Cloud) bol francúzsky kráľ, ktorý vládol od roku 1574 do roku 1589. Tiež nazývaný Henrich z Valois, alebo (do roku 1574) duc d'Anjou. Bol tretím synom kráľa Henricha II. a jeho manželky Kataríny Medicejskej. Bol obľúbeným synom svojej matky, čo zapríčiňovalo nezhody s jeho ostatnými súrodencami.
Náboženské vojny
Francúzske náboženské vojny (1562 – 98) pokračovali aj počas vlády Henricha III. V máji 1576 súhlasil s mierom Monsieur, pomenovaným podľa štýlu jeho brata Františka, vojvodu d'Alençon, ale jeho ústupok hugenotom v edikte z Beaulieu rozhneval rímskych katolíkov, ktorí vytvorili Svätú ligu na ochranu svojich vlastných záujmov. Henrich obnovil vojnu proti hugenotom, neskôr Bergeracský mier (1577) napätie zmiernil. Hugenoti stratili časť svojich slobôd ediktom z Poitiers a Svätá liga bola rozpustená. V roku 1584 však boli rímskokatolíci znepokojení, keď sa po smrti brata Henricha III. Františka stal následníkom trónu hugenotský vodca Henrich Navarrský (budúci Henrich IV.) a Liga bola obnovená pod vedením Henricha.
Manželstvo
15. februára 1575 sa stala jeho manželkou Lujza Lotrinská (* 1551 – † 1601). Manželstvo zostalo bezdetné.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Sečovciach
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v meste Sečovce v okrese Trebišov.
Kołobrzeg
Kołobrzeg (historický slovenský názov Kolobreh) je mesto v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve v okrese Powiat kołobrzeski v rovnomennej gmine.
Žije tu 44 884 obyvateľov (30.6.2007). Počas druhej svetovej vojny bol Kolobreh miestom krvavých bojov a viac ako 90% mesta bolo zničených
Vladimíra Uhlířová
Vladimíra Uhlířová (* 4. máj 1978, České Budějovice) je bývalá česká tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 3 turnaje WTA vo štvorhre.
Expedícia 5
Expedícia 5 bola piata posádka dlhodobo obývajúca Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Veliteľom stanice bol ruský kozmonaut Valerij Korzun, letovými inžiniermi Peggy Whitsonová (USA) a Sergej Treščov (Rusko). Posádka mala za úlohu pokračovať v práci na experimentoch na stanici a zabezpečiť stretnutie s raketoplánmi, Sojuzom a nákladnými loďami Progress. Kozmonauti vykonali dva plánované výstupy do vesmíru. Po polročnej činnosti odovzdali stanicu Expedícii 6 a vrátili sa na Zem.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Štart, pripojenie k ISS
Posádku Expedícia 5 dopravil k Medzinárodnej vesmírnej stanici raketoplán Endeavour pri svojom lete STS-111. Štart sa uskutočnil 5. júna 2002 o 21:22 UTC z Kennedyho vesmírneho strediska na Floride. K ISS sa raketoplán pripojil 7. júna 2002. Počas pobytu raketoplánu Endeavour pri ISS si bývalá aj nová stála posádka ISS stanicu odovzdala a členovia Expedícia 4 Jurij Onufrijenko, Daniel Bursch a Carl Walz sa vrátili s raketoplán na Zem.
Dňa 25. júna 2002 bola od stanice odpojená nákladná loď Progress M1-8, ktorá neskôr zanikla v hustých vrstvách atmosféry. Nová nákladná loď Progress M-46 sa pomocou automatickej navigácie pripojila k zadnému portu modulu Zvezda a dopravila na stanicu 2580 kg nákladu, vrátane pohonných hmôt na korekcie polohy stanice.
EVA 2
26. augusta 2002 prebehol druhý výstup do vesmíru. Do kozmu z modulu Pirs vystúpil Korzun a Treščov. Cieľom výstupu bolo namontovať na povrch stanica madlá, úchytky, zásobníky na náhradné diely. Bolo tiež potrebné vymeniť materiál v prebiehajúcich experimentoch a nainštalovať dve rádioamatérske antény na modul Zvezda. Výstup bol úspešne ukončený po 5 hodinách a 21 minútach.
24. septembra 2002 sa od stanice oddelila loď Progress M-46 a 29. septembra ju nahradila nová nákladná loď Progress M1-9, ktorá na ISS dopravila 2338 kg zásob.
STS-112
Raketoplán Atlantis (let STS-112) sa pripojil k ISS 9. októbra 2002. Posádka raketoplánu počas troch výstupov do vesmíru pripevnili a sprevádzkovali ďalšiu časť hlavného priehradového nosníka ITS-S1. Po splnení úloh a preložení zásob sa raketoplán 16. októbra od stanice odpojil.
STS-113, ukončenie misie
Raketoplán Endeavour (let STS-113) pristál pri ISS 25. novembra 2002. Posádka raketoplánu počas troch výstupov do vesmíru namontovala a oživila ďalšiu časť priehradového nosníka ITS-P1. Na palube Endeavour bola aj nová stála posádka ISS Expedícia 6 (Kenneth Bowersox, Nikolaj Budarin a Donald Pettit). Dlhodobé posádky si stanicu odovzdali, členovia Expedície 5 sa stali členmi posádky raketoplánu. Raketoplán sa od stanice odpojil a Korzun, Whitsonová a Treščov sa s ním dostali 7. decembra 2002 na Zem.
Okres Kutná Hora
Okres Kutná Hora je okres v Stredočeskom kraji. Jeho sídlom je mesto Kutná Hora. Rozloha okresu je, počet obyvateľov je 73 602 a hustota zaľudnenia je 80 obyvateľov na. V okrese Kutná Hora je 88 obcí, z toho 4 mestá a 7 mestečiek.
Bauer Media Group
Bauer Media Group je nemecké vydavateľstvo, založené v roku 1875 so sídlom v Hamburgu. Vlastní domáce i zahraničné časopisy, televízie a rádiá. Orientuje sa predovšetkým na časopisy pre ženy a mládež, na spoločenské magazíny a televízne programové tituly (napr. Bravo, Cosmopolitan, Happinez, inTouch, Tina, TV Movie, Welt der Wunder).
Slovenská dcérska spoločnosť Bauer Media SK v.o.s. vznikla v roku 2007. Vo svojom portfóliu má časopisy Eurotelevízia, TV Max, Telemagazín, Tele Plus, Rytmus života, Chvíľka pre teba, Čas na lásku, Napísané životom, Naša záhrada, Záhady a horoskopy.
Elton John
Sir Elton Hercules John, CH CBE (rod. Reginald Kenneth Dwight; * 25. marec 1947, Pinner, Middlesex, Anglicko) je anglický spevák, skladateľ a klavirista. Od roku 1967 spolupracuje so svojím skladateľským partnerom Berniem Taupinom, s ktorým dodnes nahral viac ako 30 albumov.
Počas jeho 50-ročnej kariéry predal Elton John viac ako 300 miliónov nahrávok, vďaka čomu sa stal jedným z najpredávanejších hudobných umelcov na svete. Má viac ako 50 hitov v prvej 40, vrátane siedmych po sebe idúcich albumov na 1. mieste v USA a 58 singlov v prvej 40 rebríčka Billboard Hot 100. Jeho najúspešnejším singlom je „Something About the Way You Look Tonight“/„Candle in the Wind 1997“, ktorého sa predalo viac ako 33 miliónov kópií po celom svete a stal sa „najpredávanejším singlom všetkých čias“. Elton John získal počas svojej kariéry šesť Cien Grammy, päť cien Brit Award, dve ceny Academy Award, jednu cenu Zlatý glóbus, jednu cenu Tony Award, jednu cenu Disney Legends a ocenenie Kennedy Center Honors v roku 2004. V roku 2004 ho časopis Rolling Stone zaradil na 49. miesto vo svojom zozname 100 vplyvných hudobníkov rock and rollovej éry.
V roku 1994 bol Elton John uvedený do Rock and Roll Hall of Fame, v roku 2013 do Songwriters Hall of Fame spolu s Berniem Taupinom. V roku 1996 bol menovaný za komandéra Radu britského impéria a v roku 1998 získal rytierstvo od Alžbety II. za „hudobné a charitatívne služby“.
Elton John je od konca 80. rokov tiež bojovníkom proti AIDS. V roku 1992 založil nadáciu Elton John AIDS Foundation. Táto nadácia získala viac ako 200 miliónov dolárov. Od roku 1976 Elton John sa verejne hlásil k bisexualite a v roku 1988 otvorene uviedol, že je gay, pričom dňa 21. decembra 2005 uzavrel registrované partnerstvo s Davidom Furnishom.
Detstvo
Elton John rod. Reginald Kenneth Dwight je najstarším dieťaťom Stanleyho Dwighta (1925 – 1991) a jediným dieťaťom Sheily Eileenovej (rod. Harrisovej; 1925 – 2017). Vyrastal v štvrti Pinner spolu so starými rodičmi z matkinej strany. Jeho rodičia sa zosobášili v roku 1945, keď sa rodina presťahovala do neďalekého dvojdomu. John navštevoval Pinner Wood Junior School, Reddiford School a Pinner County Grammar School; vo svojich 17. rokoch následne odišiel do školy tesne pred vykonaním skúšok, aby sa venoval hudobnej kariére.
Keď John začal považovať svoju hudobnú kariéru seriózne, jeho otec, ktorý pracoval ako letový poručík v Royal Air Force, sa ho pokúšal nasmerovať k tradičnejšej kariére, napríklad k bankovníctvu. John priznal, že jeho divoké divadelné kostýmy a predstavenia boli spôsobom, ako sa odpútať od veľmi obmedzujúceho detstva. Obaja jeho rodičia inklinovali k hudbe; otec hrával na trúbku s Bob Millar Band, čo bola poloprofesionálna kapela, ktorá hrávala pri vojenských tancoch. Dwightovci boli nadšenci platní, čím vystavovali svojho syna populárnym spevákom a hudobníkom už odmalička. John povedal, že ho okamžite chytil rock and roll, keď matka v roku 1956 kúpila nahrávky Elvisa Presleyho a Bill Haley & His Comets.
Kvalifikácia v hádzanej mužov na Africké hry 2015
Kvalifikácia v hádzanej mužov na Africké hry 2015 bola kontinentálna kvalifikácia v hádzanej mužov na Africké hry 2015, ktorú organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Zúčastnilo sa jej 20 afrických družstiev (pôvodne bolo prihlásených až 30 družstiev), ktoré súťažili o 7 postupových miest v 7 regionálnych zónach. Prebiehala od 10. marca do 4. apríla 2015.
Priamy postup
Priamo postúpili hostiteľská krajina, víťaz hádzanárskeho turnaja na predchádzajúcich hrách a 3 družstvá na základe rebríčka:
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k júnu 2013.
Zóna I
Postúpila 🇱🇾, ktorá sa ako jediné družstvo prihlásila.
Zóna IV
Postúpil 🇬🇦, ktorý sa ako jediné družstvo prihlásil.
Zóna VI
Turnaj v Zambii bol zrušený. Postúpila 🇿🇲, ktorá sa ako jediné družstvo prihlásila.
Zdvíhadlo
Zdvíhadlo je:
Róbert I. (Francúzsko)
Róbert I. (* okolo roku 865 – † 15. jún 923) bol francúzsky kráľ, ktorý vládol medzi rokmi 922 a 923.
1107 Lictoria
1107 Lictoria je planétka s priemerom 80 km, ktorú objavil L. Volta 30. marca 1929.
Ľudovít II. (Francúzsko)
náhľad Ľudovít II. zvaný Koktavý (* 1. november 846 – † 10. apríl 879, Compiègne) z dynastie Karolovcov bol francúzsky kráľ, syn francúzskeho kráľa Karola II. a Ermentrudy Orleánskej.
Vlády sa ujal po smrti svojho otca v roku 877. Ešte predtým vládol v Akvitánsku, kde sa stal kráľom už v roku 866 po smrti svojho mladšieho brata Karola, zvaného Dieťa.
Baalbek
thumb|Poloha Baalbeku Baalbek je mesto vo východnom Libanone, zo staroveku známe aj ako Heliopolis. Okolie mesta bolo ako významná archeologická lokalita zapísaná v roku 1984 na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.
Ľudovít II. (Francúzsko)
Ľudovíta korunoval 8. decembra 877 Hincmar, arcibiskup v Reims. Druhý raz dostal západofranskú korunu od pápeža Jána VIII. v Troyes, keď sa pápež v septembri 878 zúčastnil na tamojšom koncile. Pretože Ľudovít zomrel už na jar nasledujúci rok, mal na priebeh dejín len malý vplyv. Bol opisovaný ako „prostý a jemný muž, milovník mieru, spravodlivosti a náboženstva“. V roku 878 venoval okolie Barcelony, Girony a Besalú Guifredovi Barcelonskému. Jeho posledným činom bol vojenský pochod proti Vikingom, ktorí sužovali Európu. Ľudovít bol už ale chorý a krátko po začiatku výpravy zomrel. Po jeho smrti si vládu nad Západofranskou ríšou rozdelili jeho dvaja synovia Ľudovít III. a Karolman II.
Baalbek
Poloha
Nachádza sa asi 65 km východne od Bejrútu, v údolí El-Bekaa (arabsky ﺍﻠﺒﻗﺎﻉ, Biqāʿ), medzi pohoriami Libanon a Antilibanon. Leží vo výške
Ľudovít II. (Francúzsko)
Manželstvá a deti
V roku 862 sa oženil, napriek odporu svojho otca Karola, s Ansgardou Burgundskou. Karol ale požiadal pápeža o anulovanie manželstva, ten mu vyhovel, a Ľudovít sa potom oženil s otcom vybratou nevestou Adelou z Frioul.
Baalbek
Dejiny
Baalbek je známy svojimi chrámovými stavbami z 1. až 3. storočia, no osídlenie lokality sa datuje až do 3. tisícročia pred Kr. Názov je odvodený od mena boha Baala. V roku 64 bol Baalbek dobytý Rimanmi, ktorí tu mali trvalú posádku a premenovali ho na Heliopolis. Po rozpade Rímskej ríše sa stal súčasťou Byzantskej ríše a v roku 637 ho dobyli Arabi. Od roku 1516 bol až do roku 1918 kedy vznikol Libanon, súčasťou Osmanskej ríše.
Ľudovít II. (Francúzsko)
Manželstvá a deti
∞ 1/ Ansgarda Burgundská
∞ 2/ 875 Adéla z Frioul
Saint-Laurent-sous-Coiron
Saint-Laurent-sous-Coiron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Saint-Laurent-sous-Coiron má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Laurent-sous-Coiron má 119 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Compains
Compains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Moorilla Hobart International 2009
Dvojhra žien
🇨🇿 Petra Kvitová vs. 🇨🇿 Iveta Benešová 7:5, 6:1
Štvorhra žien
🇦🇷 Gisela Dulková / 🇮🇹 Flavia Pennettová vs. 🇺🇦 Aľona Bondarenková / 🇺🇦 Kateryna Bondarenková 6-2 7-64
Krátošice
Krátošice je obec v Česku v okrese Tábor v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 101 obyvateľov, z toho 52 mužov a 49 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,4 roka (muži 44,9 roka, ženy 45,9 roka).
Denée (Maine-et-Loire)
Denée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chrysippos zo Soloi
náhľad|Chrysippos zo Soloi, mramor, rímska kópia z druhého storočia Chrysippos zo Soloi alebo Chrýsippos zo Soloi (* asi 281/277 pred Kr. – † 208/204 pred Kr.) bol grécky filozof.
Od roku 232 pred Kr. tretí scholarcha starej stoickej školy. Svoj život zasvätil detailnému a všestrannému prepracovaniu stoickej filozofie, takže bol už v antike považovaný za najvýznamnejšieho predstaviteľa tejto filozofickej školy. Patril medzi najplodnejších spisovateľov staroveku, z jeho diela sa však zachovali len zlomky.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slovenské Nové Mesto
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slovenské Nové Mesto v okrese Trebišov.
Vojenské letisko Smolensk-Severnyj
Vojenské letisko Smolensk-Severnyj je vojenské letisko (základňa) v Smolenskej oblasti v Rusku vzdialené štyri kilometre severne od Smolenska. Vzletová a pristávacia dráha je betónová.
Tutu
Tutu môže byť:
Vojenské letisko Smolensk-Severnyj
Na juhovýchodnom konci letiska leží letecká továreň značky Jakovlev.
Počas studenej vojny tu bol v rokoch 1951 – 1991 dislokovaný 401. stíhací letecký pluk protivzdušnej obrany (401. IAP PVO), ktorý na základni prevádzkoval lietadlá MiG-15 (1951 – 1953), MiG-17 (1953 – 1963), MiG-19P (1963 – 1976), MiG-23M (1976 – 1981) a MiG-23P (1979 – 1990). V apríli 1991 bol 401. stíhací letecký pluk protivzdušnej obrany rozpustený. Následne od júna 1991 do roku 1992 na základni slúžil 871. stíhací letecký pluk (871. IAP), ktorý bol vyzbrojený lietadlami MiG-23MLD. V rokoch 1955 – 2009 bol na základni dislokovaný aj 103. gardový vojensko-transportný letecký pluk (103. GvVTAP), ktorý počas svojej existencie disponoval lietadlami Li-2 (1955 – 1965), An-12 (1962 – 1995), Il-14 (1962 – 1976), An-26 a Il-76 (1995 – 2009).
Letecká nehoda
Dňa 10. apríla 2010 došlo neďaleko letiska k nešťastiu lietadla poľskej delegácie, ktorá si chcela uctiť pamiatku obetí Katynského masakru. Haváriu nikto neprežil, na palube stroja sa okrem iných vysokopostavených osôb nachádzal poľský prezident Lech Kaczyński s manželkou.
NGC 3634
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Výskumné centrum Žilinskej univerzity v Žiline
Výskumné centrum Žilinskej univerzity v Žiline je unikátne pracovisko výskumu a vývoja Žilinskej univerzity v Žiline (UNIZA) so vznikom v roku 2013. Jeho poslaním je pôsobiť ako regionálne centrum aplikovaného výskumu, integrujúce rozhodujúce výskumné aktivity a dosiahnuť tak synergický efekt vo využití a zvyšovaní výskumného potenciálu univerzity. Výskumné centrum Žilinskej univerzity v Žiline vzniklo v rámci rovnomenného projektu financovaného zo Štrukturálnych fondov Európskej únie pod vedením prof. Ing. Branislava Hadzimu, PhD., ktorý bol zároveň prvým riaditeľom tejto organizačnej zložky.
Primárnym cieľom je vytvoriť prostredie podporujúce akceleráciu a integráciu inovačných a výskumných aktivít pracovísk UNIZA, rýchlu implementáciu a komercializáciu výsledkov výskumu čo má priamo prispieť k zvyšovaniu konkurencieschopnosti ekonomiky regiónu Žilinského samosprávneho kraja, Slovenska a euroregiónu Beskydy, znižovaniu regionálnych disparít, vzniku nových inovatívnych (high-tech) malých a stredných podnikov typu spin-off, tvorbe nových pracovných miest v sektore vedy a výskumu predovšetkým pre mladých výskumníkov a postdoktorandov a zlepšeniu podmienok vzdelávacieho procesu na ŽU. Úlohou Výskumného centra ŽU v Žiline nie je len realizácia výskumu v priemyselnej praxi, ale najmä realizácia výskumu s priamym dopadom na bežný život človeka.