Róbert_Bellarmin
Dielo a doktrína
vľavo|náhľad|Titulná strana Bellarminových Disputationes, Vol. 1, Ingolstadt: Ex officina typographica Davidis Sartorii, 1586.; dnes Bayerische Staatsbibliothek, [[Mníchov]] Bellarminovým najvplyvnejším dielom bola séria prednášok publikovaná pod názvom Disputationes de controversiis Christianae fidei adversus huius temporis haereticos (slov. Dišputy/Rozpravy o kontroverziách/sporných otázkach kresťanskej viery proti heretikom tejto doby; Ingolstadt 1586,1588,1590; Benátky 1596; Praha 1721, Frankfurt 1754, Rím 1832) Dišputy obsahovali jasné vymedzenie katolíckej doktríny podľa Bellarmina. Organicky organizovali všetky kontroverzné body viery, ktoré boli dovtedy spracované oddelene a rozptýlené vo veľkom počte diel. Prvá časť sa zaoberala otázkami inštitucionálneho rámca Cirkvi, druhá sviatosťami a tretia milosťou a ospravedlnením. Dielo bolo preložené do mnohých jazykov a v priebehu tridsiatich rokov vyšlo v dvadsiatich vydaniach. Do začiatku 19. storočia vyšlo stodvadsaťkrát. Podieľal sa na tiež príprave sixto-klementínskeho vydania Vulgáty. K dielu napísal predhovor Praefatio ad lectorem. Bellarminov katechizmus Dichiarazione più copiosa della dottrina cristiana z roku 1597 výrazne ovplyvnil neskoršie diela a bol preložený do mnohých jazykov. Poskytoval obšírnejšie odpovede na 273 doktrinálnych otázok. Vytvorený bol na poverenie pápeža Klementa VIII. a v širokej obľube ostal až do Prvého vatikánskeho koncilu. Už v roku 1636 bol preložený do češtiny pod názvom Křesťanské učení. Okrem toho napísal Bellarmin aj menší katechizmus Dottrina cristiana breve (tal.), ktorý bol určený predovšetkým pre deti a študentov. Poskytoval stručnejšie odpovede na 96 doktrinálnych otázok. V roku 1610 publikoval traktát De Potestate Summi Pontificis v Rebus Temporalibus. Adversus Guilielmum Barclaium (slov. Moc najvyššieho veľkňaza v časných záležitostiach, Rím). Dielo bolo odpoveďou Williamovi Barclayiovi, ktorý v spise De potestate papae (slov. Pápežská moc) odoprel pápežovi všetku časnú moc. V roku 1611 vydal v Ríme výklad žalmov In omnes Psalmo dilucida explanatio). V roku 1613 vydal spis De scriptoribus ecclesiasticis (slov. Cirkevní spisovatelia, Rím).  náhľad|[[Titulná stránka|Titulná strana Bellarminovej knihy De arte bene moriendi (s alegorickým znázornením od Theodora Mathama) Kolín nad Rýnom: Cornelis van Egmond, 1626.; grafika, zbierka výtlačkov C.G. Voorhelma Schneevoogta, Haarlem]] Bellarmin nezanechal žiadne systematické a jednotné dielo spirituálnej doktríny porovnateľné s jeho dielami o kontroverznej teológii, no jeho horlivosť presadzovať kresťanský (katolícky) a asketický život vplývala na jeho diela vo všetkých fázach jeho tvorby, väčšmi však ku koncu jeho života. V duchovnej rovine čerpal najmä z diel Ignáca z Loyoly.  Medzi jeho spirituálne spisy patria: Napísal tiež Základy hebrejského jazyka (Institutiones linguae hebraicae; 1578), tri knihy o Prenesení Rímskej ríše od Grékov k Frankom (De translatione Imperii Romani a Grecis ad Francos, Antverpy 1584) či Tri knihy o úrade kresťanského kniežaťa (De officio Principis Chrisitani libri tres, Rím 1619). Posmrtne vyšli jeho Epistolae familiares (Rím 1650). Bellarminova autobiografia sa prvýkrát objavila v roku 1676 v Ríme. Kompletné vydanie jeho diel vyšlo v 12 zväzkoch (187074). Okrem toho vytvoril niekoľko ďalších diel, pričom autenticita niektorých je sporná. Väčšina Bellarminových rukopisov zachovaná v Ríme v Archivum Romanum Societatis Iesu a v archívoch Pápežskej gregoriánskej univerzity. V argumentácii vychádzal vždy z Biblie a diel cirkevných otcov, pričom zvlášť z diel Gregora Veľkého, svätého Bernarda a Bonaventúru. Hoci jeho vzorom bol svätý František z Assisi, v spiritualite vychádzal nepochybne z diela Ignáca z Loyoly. Bellarminovo dielo malo nesmierny vplyv na katolícku teológiu i protestantskú reakciu. Na univerzite v Heidelbergu existovala dokonca katedra zameraná na argumentáciu proti Bellarminovým tézam (tzv. Collegium Anti-Bellarminianum). náhľad|Svätý Róbert Bellarmin, [[Vitráž (chrám)|vitráž, Kostol svätého Aloisa Gonzagu, Sao Paolo]]