cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam slovenských článkov/T
tv
Tvarožná (okres Kežmarok) · Tvrdomestice · Tvrdošín · Tvrdošín (okres) · Tvrdošovce
ty
Tykanie
tý
Týdenník
Černinský potok
Černinský potok označuje dva vodné toky v povodí Laborca:
Manin
Manin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Frasios
Frasios (Frasios) je v gréckej mytológii syn pylského kráľa Nélea a jeho manželky Chlóridy.
Néleus mal trinásť detí, dcéru Péro a synov, Frasia, Taura, Asteria, Pylaóna, Déimacha, Alastora, Eurybia, Epilaa, Eurymena, Euagora, Periklymena a Nestora.
Dolní Žďár
Dolní Žďár je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 148 obyvateľov, z toho 71 mužov a 77 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 39,5 roka, ženy 39,4 roka).
Historické tabuľky ligových strelcov
Historické tabuľky ligových strelcov sú prehľadom najlepších ligových strelcov v oficiálnych futbalových súťažiach, hraných na území Slovenska od roku 1925 až po súčasnosť. V prípade česko-slovenskej ligy a slovenskej ligy 1939 – 1944 ide o konečné tabuľky.
Lougratte
Lougratte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Historické tabuľky ligových strelcov
Historická tabuľka strelcov od sezóny 1993/1994
Stav k 20. 5. 2018
Lougratte
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Historické tabuľky ligových strelcov
Historická tabuľka strelcov od sezóny 1993/1994
Poznámka: Marek Ujlaky ako jediný v tomto prehľade pridal 7 gólov aj v česko-slovenskej lige, ostatní hráči strieľali góly už len v samostatnej slovenskej lige
Lougratte
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čierny jarok
Čierny jarok môže byť:
Historické tabuľky ligových strelcov
Najviac gólov – cudzinci v slovenskej lige
Stav k 27. 12. 2019
Eurovision Song Contest 2015
Eurovision Song Contest 2015 bol 60. ročník súťaže Eurovision Song Contest. Konal sa v Rakúsku vďaka víťazstvu rakúskeho travesty-umelca, vystupujúceho pod menom Conchita Wurst v predchádzajúcom ročníku súťaže.
Historické tabuľky ligových strelcov
Historická tabuľka strelcov slovenskej ligy 1939 – 1944
Počas druhej svetovej vojny sa hrala na Slovensku oficiálna futbalová liga, riadená Slovenským futbalovým zväzom (vtedy pod názvom Slovenský futbalový sväz), ktorý bol členom FIFA. Odohralo sa päť ročníkov ligy, sezóna 1944/1945 bola po dvoch kolách prerušená po vypuknutí Slovenského národného povstania. Liga bola bohatá na góly, napr. v sezóne 1943/1944 nastrieľal majstrovský tím ŠK Bratislava v 22 zápasoch až 121 gólov! Najlepším strelcom krátkej histórie bol Ján Arpáš, ktorému stačilo na dosiahnutie 100 – gólovej méty necelých päť sezón.
Eurovision Song Contest 2015
Súťaž pozostávala z dvoch semifinálových kôl a veľkého finále. Semifinálové kolá sa konali 19. a 21. mája a finále 23. mája 2015. V rakúskom hlavnom meste Viedeň súťažilo 40 krajín, pričom prvýkrát v histórii sa súťaže zúčastnila aj Austrália. Takisto po prvý raz mohli túto súťaž sledovať naživo aj diváci v Číne. Rakúsko usporiadalo súťaž po druhýkrát v histórii. Prvý raz to bolo v roku 1967.
Historické tabuľky ligových strelcov
Najviac gólov Slovákov v česko-slovenskej lige (1925 – 1993)
Česko-slovenská futbalová liga sa hrala od roku 1925, posledná sezóna 1992/1993 sa dohrávala na jar 1993 už po rozdelení Česko-Slovenska. V česko-slovenskej lige patrili slovenskí kanonieri k najlepším strelcom, v historickej tabuľke strelcov česko-slovenskej ligy obsadili v prvej desiatke tri miesta – Jozef Adamec (170 gólov) tretie za legendárnym Bicanom a Wiecekom, Ladislav Pavlovič (164) piate a Adolf Scherer (128) desiate. Trinásť Slovákov pokorilo hranicu 100 gólov, stali sa tak členmi Klubu ligových kanonýrů, po vzniku samostatnej Slovenskej republiky boli zaradení do Klubu ligových kanonierov.
Eurovision Song Contest 2015
Kandidátske mestá
Prehľad kandidátskych miest na usporiadanie súťaže je uvedený v nasledujúcej tabuľke.
Logo a slogan
Od roku 2004 má súťaž Eurovision Song Contest jednotné logo dotvorené srdcom, v ktorom je vlajka hosťujúcej krajiny. V roku 2014, v rámci 60. výročia súťaže, iniciovala Európska vysielacia únia modernizáciu tohoto univerzálneho loga. Modernizácia sa prejavila v jemnej úprave ústredného obrázku srdca, ako aj v zmenenom type písma. Úpravu realizovala amsterdamská agentúra Cityzen Agency pod vedením hlavného dizajnéra Cornelisa Jacobsa a nové logo sa začalo používať od leta 2014.
Okrem všeobecného loga súťaže každý usporiadateľ prezentuje vlastný vizuál spoločne so sloganom, ktoré majú odlíšiť aktuálny ročník od ostatných. Oficiálna prezentácia vizuálu a sloganu 60. ročníka súťaže Eurovision Song Contest prebehla 25. novembra 2014 vo Viedni na pôde hosťujúceho vysielateľa ORF. Slogan „Budovanie mostov“ rozvíja aj vizuál, ktorému dominuje tvar gule a nekonečná vlna. Jadro tvorí množstvo rôznofarebných guličiek letiacich v prúde a vytvárajúcich spoločne nekonečné vlny. Guličky majú symbolizovať rôznorodosť a zároveň jednotu, ktoré sú typické pre túto celoeurópsku hudobnú súťaž. Predstavujú individualitu súťažiacich, ale aj divákov, pestrosť hudobných štýlov a rytmov jednotlivých piesní, ktoré spoločne pomáhajú budovať hudobné mosty medzi ľuďmi a krajinami. Práve tvar gule sa ukázal podľa generálneho riaditeľa ORF, Alexandra Wrabetza, ideálnym na vyjadrenie dynamiky a všestrannosti. Ako povedal: ''„Predstavili sme moderný a profesionálne zábavný dizajn. Veľkou výhodou gule je univerzálnosť, pretože je vhodná tak pre moderné dynamické obrazovky, ako aj pre akékoľvek iné analógové zariadenia.“''
Účastníci
Účasť v súťaži potvrdilo celkovo 40 krajín. K 39 súťažiacim krajinám sa po prvý raz v histórii pridala aj Austrália, kde je táto európska súťaž veľmi populárna. Organizátori jubilejného ročníka súťaže takto chceli prispieť k výnimočnosti 60. ročníka a naplniť tohoročný slogan „Building Bridges“. Oproti predchádzajúcemu ročníku sa tak počet súťažiacich krajín zvýšil o tri. Po predchádzajúcej neúčasti sa do súťaže vrátili Cyprus, Česko a Srbsko. Z dôvodu prebiehajúceho vojenského konfliktu a s tým súvisiacej politickej nestability Ukrajina odriekla svoju účasť na tomto ročníku súťaže. Nevrátilo sa ani Turecko, ktoré sa súťaže nezúčastňuje od roku 2012 kvôli nesúhlasu so zmenou pravidiel. EBU rozhodla, že v prvom semifinále bude súťažiť 16 krajín a v druhom 17 krajín.
Pravidlá súťaže ponechávajú jednotlivým národným vysielateľom voľnú ruku pri spôsobe nominácie svojho reprezentanta. Najčastejšími spôsobmi nominácie sú: Do úvahy pripadajú aj rôzne variácie týchto dvoch spôsobov, kedy vysielateľ zvolí interpreta a verejne sa vyberá pieseň, prípadne sa pre pieseň hľadá interpret. Národné kolo môže mať podobu samostatnej televíznej súťaže, alebo sa národným kolom stane prestížna hudobná súťaž, ktorá sa v krajine koná (napr. v Taliansku hudobný festival v San Reme, vo Švédsku Melodifestivalen a podobne).
Prehľad tohtoročných účastníkov súťaže a spôsob ich výberu je uvedený v nasledujúcej tabuľke:
Priebeh súťaže
Počas všetkých troch súťažných večerov programom sprevádzala trojica populárnych moderátoriek - Arabella Kiesbauerová, Mirjam Weichselbraunová a Alice Tumlerová. Rozhovory so súťažiacimi v tzv. „green room-e“ viedla minuloročná víťazka Conchita Wurst. náhľad|Moderátorky ESC 2015: Alice Tumlerová, Mirjam Weichselbraunová a Arabella Kiesbauerová
1. semifinále
Prvé semifinále sa konalo v utorok 19. mája 2015 a vystupovali v ňom reprezentanti 16 krajín. Do finále postúpilo 10 súťažiacich s najvyšším počtom získaných hlasov. Hlasovať mohli okrem zúčastnených krajín aj 4 zo siedmich priamych kvalifikantov do finále súťaže (Austrália, Francúzsko, Rakúsko a Španielsko). <!-- Účastníci 1. semifinále aj s ich výsledným umiestnením a získanými bodmi sú uvedení v nasledujúcej tabuľke:
2. semifinále
Druhé semifinále sa konalo vo štvrtok 21. mája 2015. Predstavilo sa v ňom 17 krajín. Hlasovať mohli okrem zúčastnených krajín aj štyria zo siedmich priamych kvalifikantov do finále súťaže (Austrália,Nemecko, Spojené kráľovstvo a Taliansko).
Finále
Veľké finále sa konalo v sobotu 23. mája 2015 a o hlasy sa v ňom uchádzali reprezentanti 27 krajín. Hlasovať mohlo všetkých 40 zúčastnených krajín. Víťazom sa stal švédsky spevák Måns Zelmerlöw s piesňou Heroes.
Slovensko na ESC 2015
Národný vysielateľ (RTVS) sa rozhodol nezúčastniť sa na súťaži predovšetkým z dôvodu finančnej náročnosti projektu a obmedzeným zdrojom RTVS. Ostatnýkrát sa Slovensko zúčastnilo súťaže Eurovision Song Contest v roku 2012.
Hans von Arnim
Hans von Arnim (* 14. september 1859, Groß Fredenwalde, Nemecko – † 26. máj 1931, Viedeň, Rakúsko) bol nemecký klasický filológ a profesor, vydavateľ Stoicorum veterum fragmenta I-III.
Antoine Arnauld
V roku 1656 ho vylúčili zo Sorbonny a odišiel do Port-Royalu a po obnovení prenasledovania do Flámska a do Holandska. V nadväznosti na Descarta považuje syntax prirodzeného jazyka za transpozíciu racionálneho rozboru, aký vykonáva myslenie.
Inžinierov palec
Inžinierov palec je detektívny príbeh sira Arthura Conana Doyla o slávnom detektívovi Sherlockovi Holmesovi. Príbeh zahrnutý v zbierke Dobrodružstvá Sherlocka Holmesa publikoval v roku 1892.
Dej príbehu
Hlavnou postavou príbehu odohrávajúceho sa v roku 1889 je mladý londýnsky inžinier Victor Hatherley. K Watsonovi priviedli Hatherleyho s odseknutým palcom na ruke. Kým privolajú lekársku pomoc, vyjde najavo, že Hatherley stratil prst za veľmi tragických okolností. Watson preto navrhuje, aby spoločne navštívili Sherlocka Holmesa.
Pred niekoľkými dňami požiadal Hatherleyho o pomoc istý plukovník Lysander Stark. Chcel, aby mu pomohol opraviť hydraulický lis v Starkovom vidieckom sídle. Pomocou prístroja Stark a jeho spoločníci údajne lisujú do tehiel vzácny a drahý druh Ílu. Keďže plukovník chcel toto tajomstvo skryť pred susedmi, požiadal inžiniera, aby sa jeho návšteva uskutočnila pod rúškom noci. Aj keď išlo o veľmi zvláštnu požiadavku, Hatherley súhlasil, pretože ponúkaná odmena 50 guineí desaťnásobne prevyšovala obvyklú plácu za takúto službu.
Keď Hatherley vstúpil do Starkovho domu, pokúsila sa ho varovať pred nebezpečenstvom neznáma žena so silným nemeckým prízvukom. Napriek výstrahe sa ale mladý inžinier rozhodol zostať. Čoskoro ho Stark a jeho spoločník, pán Ferguson, priviedli k pokazenému lisu. Po krátkej obhliadke stroja Hatherley odhalil príčinu poškodenia a vysvetlil plukovníkovi, ako ju odstrániť. Skúmajúc podlahu hlavnej komory lisu, si inžinier uvedomil, že historka s lisovaním ílu je vymyslená. Lis sa zjavne používal na iný účel. Keď sa na to spýtal plukovníka, ten okamžite zatvoril Hatherleyho v komore a spustil stroj, ktorý mal nebohého inžiniera rozdrviť. Iba zázrakom Hatherley unikol istej smrti, keď sa mu podarilo vylomiť bočnú stenu komory. Pri úteku mu pomohla opäť neznáma, ktorá ho varovala pred hroziacim nebezpečenstvom. Vo chvíli, keď inžinier vyliezal z okna, plukovník Stark mu sekerou odsekol prst. Hatherley sa zachránil pádom do ružových kríkov.
Holmes navrhuje okamžite zavolať políciu, a čoskoro sa spolu s Watsonom, Hatherleym a inšpektorom Broadstreetom vydali k domu plukovníka Starka. Ukázalo sa, že polícia už dávno pátra po gangu falšovateľov, ktorí vyrábali polkoruny a hydraulický lis používali na prípravu kovovej zmesi, podobajúcej sa striebru. Na mieste činu však nachádzajú iba spálenisko, zločincom sa podarilo zmiznúť bez stopy. Ako predpokladá Holmes, k požiaru zrejme došlo, keď lis rozdrvil petrolejovú lampu.
Rudavka
Rudavka môže byť:
Le Nouvion-en-Thiérache (obec)
Le Nouvion-en-Thiérache je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Le Nouvion-en-Thiérache má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Le Nouvion-en-Thiérache má 2809 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Tibor Frešo
Životopis
V rokoch 19341940 vyštudoval Hudobnú a dramatickú akadémiu v Bratislave. Jeho pedagógmi boli Alexander Moyzes – kompozícia, Jozef Vincourek – dirigovanie a Anna Kafendová – klavír. Už v posledných rokoch štúdií pôsobil ako hudobný redaktor, klavirista a hudobný režisér bratislavského Rádiojournalu. V nasledujúcich rokoch po skončení bratislavskej akadémie odišiel študovať do Ríma na Regia academia di Santa Cecilia. Po návrate z Talianska pôsobil ako dirigent v Slovenskom národnom divadle. Bolo to v rokoch v rokoch 19421949. Potom sa stal umeleckým šéfom opery v Košiciach, kde bol až do roku 1952. Po návrate do Bratislavy, počas rokov 19521953 bol šéfdirigentom orchestra Slovenskej filharmónie. Od roku 1953 znova pôsobil v Slovenskom národnom divadle, najprv ako dirigent, neskôr šéfdirigent a nakoniec ako umelecký šéf opery SND.
Marc Márquez
Marc Márquez i Alentà (* 17. februára 1993, Cervera, Katalánsko, Španielsko) je španielsky profesionálny a súčasný majster sveta v kategórii MotoGP. Je jedným zo štyroch jazdcov histórie, ktorým sa podarilo získať majstrovský titul v troch rôznych triedach; v roku 2010 sa stal majstrom sveta kategórie do 125 cm³, v roku 2012 zvíťazil v kategórii Moto2 a v sezóne 2013 získal majstrovský titul aj v triede MotoGP. Stal sa tak najmladším majstrom sveta a zároveň po 35 rokoch prvým, ktorému sa to podarilo v jeho prvej sezóne.
Tibor Frešo
Životopis
8. januára 2009 mu prezident Slovenskej republiky Ivan Gašparovič udelil štátne vyznamenanie ''Pribinov kríž II. triedy in memoriam'' za mimoriadne zásluhy o kultúrny rozvoj Slovenskej republiky v oblasti hudobného a hudobno-dramatického umenia.
Napísal operu Martin a slnko. Postavy: zakliata snehová princezná, nebojácny Martin, Milica.
Bol otcom rokového basgitaristu Fedora Freša.
Žleby (rozlišovacia stránka)
Žleby môže byť:
We Built This City
„We Built This City“ je skladba, ktorú napísali Bernie Taupin, Martin Page, Dennis Lambert a Peter Wolf, a ktorú pôvodne nahrala skupina Starship. Skladba bola vydaná ako debutový singel dňa 1. augusta 1985.
V americkom rebríčku Billboard Hot 100 dosiahla 1. miesto dňa 16. novembra 1985 a tiež 1. miesto v rebríčku Hot Mainstream Rock Tracks. V Spojenom kráľovstve dosiahla 12. miesto.
Skladba „We Build This City“ bola nominovaná na cenu Grammy v ktegórii Best Rock Vocal Performance by a Duo or Group v roku 1986.
Štítnik (rieka)
Štítnik je pravostranný prítok Slanej v Gemeri, odvodňuje západnú časť územia okresu Rožňava. Má dĺžku a zaberá povodie s veľkosťou. Je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 40 %.
Prameň
Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Stolica pod Faltenovym sedlom, na juhozápadnom úpätí vrchu Stolica  v nadmorskej výške približne
Opis toku
Spočiatku tečie na juhovýchod Kohútskou dolinou, prudko sa ohýba a krátko tečie na juh, sprava priberá Lazárku a pokračuje juhovýchodným smerom. Vstupuje do Štítnického podolia v Revúckej vrchovine a preteká cez obec Čierna Lehota, kde priberá Lehotský potok zľava a pokračuje cez Slavošovce, kde priberá pravostranný Slavošovský a ľavostranný Zlatný potok. Za obcou priberá zľava Rakovec a ďalej preteká cez Rochovce a Ochtinú, kde sprava priberá Ochtinský potok a ďalej pri osade Medený hámor významný Hankovský potok z ľavej strany.
Rieka potom tečie viac-menej na juh cez obec Štítnik, tu vytvára menšiu sihoť a nižšie pod obcou sa koryto rieky rozdeľuje na dve ramená, ktoré tečú rovnobežne. Následne preteká na styku Plešivskej planiny na ľavom brehu a Revúckej vrchoviny na pravom brehu, s viacerými vyvieračkami na ľavom brehu (Hučiaca vyvieračka, Veľká studňa). Pri obci Kunova Teplica sa ramená rieky opäť spájajú a ďalej tečie v jednom koryte, sprava priberá Gočaltovský potok, tečie okrajom Paškovej a vstupuje na územie Slovenského krasu.
Hlbokým a širokým údolím oddeľuje Plešivskú planinu na ľavom brehu a Koniarsku planinu na pravom brehu. Potom priberá ešte dva kratšie prítoky a pri obci Plešivec ústi v nadmorskej výške cca do Slanej.
Povodie Štítnika podľa prítokov (v smere toku)
Štítnik (P – pravostranný prítok, Ľ – ľavostranný prítok)
Zlatý žobrák
Zlatý žobrák je prvý a najstarší medzinárodný festival lokálnych televízií, ktorý sa koná každoročne začiatkom júna v Košiciach. Prvý ročník sa uskutočnil v roku 1995.
Zlatý žobrák je najstarší a stále jediný festival svojho druhu. V Európe je považovaný za jedno z najväčších mediálnych podujatí. Zlatý žobrák je taktiež databáza kvalitných lokálnych televíznych programov a zároveň miesto konania podnetných workshopov, prednášok, prezentácií, okrúhlych stolov a diskusných fór.
Oficiálnym festivalovým jazykom je angličtina. Simultánne sa prekladá do slovenčiny, francúzštiny, nemčiny, španielčiny a ruštiny.
Prvá filozofia
Prvá filozofia je ontológia, metafyzika, výskum najvyšších princípov.
Podľa Aristotela je to druh vedy, ktorý skúma súcno ako súcno a to, čo mu osebe prináleží. Je to skúmanie prvých príčin súcna ako súcna. Je to filozofická disciplína, ktorá sa pestuje ako najvlastnejšie jadro filozofie, ako ontológia. Pritom nerozlučnou súčasťou ontologického skúmania je aj skúmanie otázok teórie poznania (čo je pravda, aké cesty vedú k poznaniu pravdy a pod.).
Maninghem
Maninghem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vladimír Krivoš
Vladimír Krivoš alebo Vladimír Krivoss (* 1. júl 1865 Vrbica (Liptovský Mikuláš) – † 4. august 1942, Ufa, Baškirská republika, Sovietsky zväz), bol slovenský polyglot, stenograf, spisovateľ, publicista, prekladateľ, etnograf. Používal pseudonymy: V. I. Krivoš-Nemanič, Vladimír Nemanič, Petrohradský Slovák.
Životopis
Pochádzal z rýdzo slovenskej rodiny, jeho otec Ján Krivoš (1831 – 1888) bol obchodníkom a istý čas aj richtárom. Jeho matkou bola Zuzana Pálková (1839 – 1914), tiež zo známej mikulášskej garbiarskej rodiny. Jeho bratrancom z matkinej strany bol slovenský tolstojovec Dušan Makovický. V Rusku sa oženil s Ninou Ivanovnou Jakšinskou, s ktorou mal dvoch synov.
Ľudovú školu navštevoval v Liptovskom Mikuláši, v rokoch 1877 – 1881 študoval na gymnáziu v českom Přerove, kde sa prvýkrát stretol so stenografiou. Neskôr študoval aj na gymnáziách v Spišskej Novej Vsi (1881 – 1883) a v Rijeke (1883 – 1885). V rokoch 1885 – 1886 bol študentom Orientálnej akadémie vo Viedni, štúdium ale neukončil.
Keďže bol od mladosti otcom vedený k obdivu k Rusku a jeho kultúre, stal sa nadšeným rusofilom a spočiatku aj stúpencom myšlienok grófa L. N. Tolstého. Aj z tohto dôvodu – a vraj na radu S. Hurbana-Vajanského – odišiel v roku 1886 študovať orientálne jazyky na petrohradskú univerzitu. Štúdium ukončil promóciou na parížskej Sorbonne v roku 1889. Počas svojho života sa venoval štúdiu veľkého množstva živých aj mŕtvych jazykov. Aktívne ovládal 26 jazykov, pasívne vraj ďalších desať.
Po vyštudovaní pôsobil ako profesor stenografie na petrohradskej polytechnike a učiteľ cudzích jazykov na rôznych školách. Vypracoval prvú ruskú stenografickú sústavu, vytvorenú na základe Gabelsbergovej sústavy. Bol aj autorom učebníc stenografie pre rôzne typy škôl, propagoval ju aj na početných kurzoch a verejných prednáškach. Od roku 1906 pôsobil ako praktický stenograf v Štátnej rade a v Štátnej dume, čo boli najvyššie vládne orgány cárskeho Ruska pred rokom 1917. Je možné, že tento post bol len krytím jeho tajného pôsobenia – od roku 1893 totiž pôsobil v ruskej tajnej polícii, v povestnej „cárskej ochranke“. Pracoval na oddelení kontrarozviedky, vďaka svojim jazykovým znalostiam sa venoval prekladaniu a analyzovaniu diplomatickej pošty, neskôr bol aj odborníkom na dešifrovanie tajných kódov. V Rusku položil základy ruskej kryptografie. Počas vojny pracoval na Námornom generálnom štábe, kde počas rusko-japonskej vojny pomáhal dešifrovať japonské kódy. Bol aj riaditeľom cárskej knižnice v Zimnom paláci. Počas prvej svetovej vojny bol pracovníkom generálneho štábu generála A. A. Brusilova, ale na jar 1915 bol zatknutý pre podozrenie zo špionáže v prospech Rakúsko-uhorskej monarchie. Bol uväznený v Ľvove, neskôr v Petrohrade a napokon deportovaný na Sibír. V meste Irkutsk sa zapojil do príprav na založenie tamojšej univerzity.
Po víťazstve boľševickej revolúcie v roku 1917 sa vrátil do Petrohradu a pravdepodobne slúžil novému režimu ako úradník Ľudového komisariátu pre zahraničné veci. R. Tibenský vo svojej monografii tvrdí, že Krivoš v novembri 1917 dokonca pomáhal V. I. Leninovi vo vypracovaní nóty veľmociam s požiadavkou ukončenia vojny, čo je ale sporné tvrdenie. Pracoval aj v Štátnej komisii pre elektrifikáciu Sovietskeho zväzu. Od roku 1923 Krivoš vyučoval jazyky na vojenskej akadémii, ale už v roku 1924 bol nespravodlivo obvinený z protištátnej činnosti a odsúdený do vyhnanstva na Solovecké ostrovy. I tu sa neúnavne venoval štúdiu a vedeckej tvorbe. Zriadil tu napríklad hydro-meteorologickú stanicu a maják, robil však aj botanické prieskumy tejto oblasti. Výsledky jeho vedeckého bádania položili základy Múzea Severu v Archangeľsku. V roku 1928 bol prepustený a dokonca opäť prijatý do štátnej služby. Pracoval na Ministerstve zahraničných vecí, kde sa venoval lúšteniu kódov pre sovietsku kontrarozviedku.
Po začiatku útoku nacistického Nemecka na Sovietsky zväz bol s inými obyvateľmi Moskvy odsunutý do bezpečnejšieho zázemia. Dostal sa do hlavného mesta Baškirskej autonómnej republiky Ufy, kde dňa 4. augusta 1942 vo veku 77 rokov zomrel. Pochovaný bol na tamojšom pravoslávnom cintoríne, ktorý bol neskôr premenený na ovocný sad. Jeho hrob sa teda nezachoval.
Časopis katolického duchovenstva
náhľad|Titulná strana vydanie z roku [[1870]] Časopis katolického duchovenstva bolo české periodikum vychádzajúce v rokoch 1828 až 1852 (pod názvom Časopis pro katolické duchovenstvo) a následne v rokoch 1859 až 1949.
Bol založený z iniciatívy Karla Aloisa Vinařického za účelom šírenia písomníctva v češtine medzi katolíckymi kňazmi, nie kvôli zabezpečeniu teologickej literatúry, ktorej bol v tej dobe dostatok, avšak v nemčine a latinčine. Preto jeho obsah už od začiatku vydávania časopisu kontroloval korektor, ktorým sa stal František Ladislav Čelakovský. Predbehol svoju dobu tým, že bol tlačený humanistickým písmom a zásadne používal analogický pravopis.
V rokoch 1828 až 1851 vychádzal štyrikrát ročne, v roku 1852 mesačne. Kvôli poklesu počtu odberateľov bolo však jeho vydávanie na konci roka 1852 zastavené, obnovený bol od roku 1860 s periodicitou osemkrát ročne (v rokoch 1873 až 1875 len šesťkrát, v roku 1876 sedemkrát). Od roku 1881 vychádzal desaťkrát za rok až do roku 1948, kedy bolo jeho vydávanie nútene zastavené.
Časopis redigovali:
Železničná trať Prievidza – Horná Štubňa
Železničná trať Prievidza – Horná Štubňa (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 145) je železničná trať na Slovensku, ktorá spája Prievidzu a Hornú Štubňu.
Jednokoľajná spojnica Hornej Nitry a Turca má dĺžku 37 km a prekonáva pohoria Žiar a Kremnické vrchy. Na trati sú 4 mosty (viadukty), 6 tunelov a 8 zastávok.
Obsluhuje mesto Prievidza, ďalej obce Chrenovec, Jalovec a Ráztočno, nasleduje zastávka v meste Handlová a Remata (tiež uvádzaný názov Remäta). Bralským tunelom trať prekonáva pohorie Žiar a vchádza do obce Sklené, predposlednej zastávky pred Hornou Štubňou, kde sa trať napája na trať 171, spájajúcu Diviaky a Zvolen cez Kremnicu.
Okrem osobnej dopravy bola trať využívaná i na dopravu uhlia z Bane Handlová do elektrárne v Novákoch.
Machačkala
Machačkala je hlavné mesto ruskej republiky Dagestan. Má 601 286 obyvateľov (2019) šesťdesiatich rôznych národností. V minulosti bolo známe pod názvami Petrovskoje a Andži-Kala (1844-1857), neskôr Petrovsk. Od roku 1921 nesie názov Machačkala. Patrí k najväčším mestám na ruskom Severnom Kaukaze a v Severokaukazskom federálnom okruhu.
Dejiny
Sídlo bolo založené v roku 1844 ako ruská pevnosť Petrovskoje, známa aj ako Andži-Kala. V roku 1857 dostalo sídlo štatút mesta a názov Petrovsk vďaka legende, že v čase Rusko-perzských vojen (1722-1723) bol na tomto mieste tábor cára Petra I.. V roku 1861 sa začal stavať prístav a o štyri roky neskôr dorazila železnica. Po Októbrovej revolúcii obsadili mesto bielogvardejci a udržali ho až do marca 1920. Svoj súčasný názov dostalo mesto v roku 1921 na počesť dagestanského revolucionára Magomeda-Aliho Dachadajeva, ktorý mal pseudonym Маchač. Mesto sa postupne rozrástlo do dĺžky 70 km pozdĺž západného pobrežia Kaspického mora. 14. mája 1970 bolo postihnuté zemetrasením, ktoré napáchalo veľké škody.
Doprava
Mesto je prístavom na brehoch Kaspického mora. Je tiež dôležitou železničnou križovatkou na trase Rostov nad Donom - Baku. Nachádza sa tu letisko. Okolím mesta prechádzajú ropovody Machačkala-Groznyj, Izberbaš-Machačkala, a plynovod Machačkala-Derbent.
Filozofia prírody
Filozofia prírody alebo naturfilozofia je jedna z genitívnych filozofií. Je to súhrn všetkých filozoficko-špekulatívnych pokusov o systematické vysvetlenie prírody, jej podstaty, foriem, javov a pohybu.
Francis Bacon
Podľa Francisa Bacona je filozofia prírody najdôležitejšia časť filozofie a základ všetkých vied. Ňou získané poznanie prírody musí zodpovedať skutočnosti a nesmie byť ovplyvnené nijakými osobnými náladami a predpojatosťami (anticipatio), ale musí sa opierať len o pozorovanie a skúsenosť. Na dosiahnutie tohto cieľa je potrebná nová metóda filozofovania, majúca dve fázy: negatívnu a pozitívnu. Negatívna fáza metódy filozofovania spočiva v nachádzaní a odstraňovaní všetkých prameňov chýb. Negatívnou metódou sa najskôr odstraňuje všetko, čo nepochádza z vecí samých, ale čoho zdrojom sú falošné predstavy o nich (idola). Negatívna metóda má pripraviť pôdu a prispôsobiť rozum na prijatie pozitívnej metódy v poznávaní sveta prírody. Pozitívna fáza metódy filozofovania spočiva v ukazovaní prostriedkov vedúcich k získaniu systematického vedenia o svete prírody. Pozitívna metóda spočíva v experimente a v indukcii.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Filozofia prírody je podľa Georga Wilhelma Friedricha Hegela časť filozofie zaoberajúcej sa prírodou ako inobytím ducha.
Ján Letz
Filozofia prírody je podľa Jána Letza súčasťou filozofie kozmickej reality.
Domanín (okres Jindřichův Hradec)
Domanín je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 373 obyvateľov, z toho 180 mužov a 193 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,6 roka (muži 35,2 roka, ženy 37,9 roka).
Billy Graham
William Franklin Graham (* 7. november 1918, Charlotte, Severná Karolína, USA† 21. február 2018, Montreat, Severná Karolína. ), všeobecne známy ako Billy Graham, bol americký kresťanský evanjelikálny pastor, ktorý hlásal posolstvo kresťanstva po celom svete.
Na jeho živých zhromaždeniach v 185 krajinách sa zúčastnilo 210 miliónov ľudí. Viedol státisíce ľudí k osobnému rozhodnutiu “prijať Ježiša Krista do svojich sŕdc”, a toto sa stalo hlavným cieľom jeho služby. Mnoho jeho kázní je založených na téme “ Ježiš Kristus je jediná cesta k spaseniu”. Často radil prezidentom USA a naďalej je jedným z “Desiatich najobdivovanejších mužov sveta” podľa Gallup Polls.
Je pochovaný v Billy Graham Library, kde leží aj jeho manželka. stred|náhľad|750x750bod|Krajiny, kde kázal Billy Graham
Bardoňovo
Bardoňovo je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1269 pod názvom Barakcha, neskôr Brakcha (1298), Baracha (1327), Nogbrakcha (1394), Barachko (1395), Baracžka (1773), Baracska (1920), Bardoňovo (1948).
Maďarský názov bol Barsbaracska. Lokalita obce bola osídlená už dávno pred týmto obdobím, a to na sklonku mladšej doby kamennej, ktorá tu zanechala svoje stopy. Na území obce je archeologicky doložené sídlo čačanskej a velatickej kultúry z mladšej doby bronzovej a rímsko – barbarské sídlo.
V roku 1291 získali silnejší, poprípade vážnejší obyvatelia majetok a osídlenci ich nazvali zemepánmi. Obec patrila zemanom z Baračky, z Berše, Klačian, Šimonovian.
V roku 1395 zemepán Barakchai Ján daroval svoju časť Malú Barakchu opátstvu kláštora v Hronskom Beňadiku, ktoré sa stalo podielnikom v chotári obce.
V roku 1601 mala majer a 44 domov, v roku 1715 mala vinice a 23 daňovníkov, v roku 1828 mala 84 domov a 591 obyvateľov. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a vinohradníctvom. Za I. ČSR boli v obci veľkostatky Kelcsényiho a Hoffera. V rokoch 1938–1945 bola obec pripojená k Maďarsku.
Obyvateľstvo
Pri sčítaní v roku 2011 mala obec 786 obyvateľov. Z toho národnosť slovenská 454 obyvateľov (57,8%), národnosť maďarská 233 (29,6%) a česká 5 obyvateľov, ostatní 94.
Pieskovec
Pieskovec je názov horniny sedimentárneho pôvodu, ktorá vzniká spevnením piesku (úlomkov hornín veľkosti 0,0625 - 2 mm, tzv. psamitová frakcia). V zložení prevláda kremeň, často sa vyskytujú aj živce, kalcit, sľudy, a v mladších pieskovcoch aj opál a chalcedón. Farba býva rôzna, no najčastejšie sú to odtiene žltej, červená (indikuje prítomnosť oxidov železa), hnedá a sivozelená. Pieskovce, spolu s pieskami sú jedna z najrozšírenejších sedimentárnych hornín – spolu tvoria viac ako štvrtinu všetkých známych sedimentov na povrchu Zeme.
Anglický termín oficiálne zaviedol Ch. Lyell v roku 1833. Názov je vo väčšine jazykov odvodený od hlavnej zložky - piesku.
Zloženie
náhľad|vpravo|Strmé svahy vybudované v miocénnych pobrežných pieskovcoch, Sandberg, Devínska kobyla, Malé Karpaty. Pieskovce na Sandbergu majú hojnú klastickú prímes sľudy, ktorá pochádza z bratislavských granitoidov. Pieskovce sa skladajú zo zŕn piesčitej (psamitickej) veľkosti, ktorá zodpovedá priemeru 0,05 (resp. 0,064 ) až. Tieto úlomky sú zvyškami starších rozpadnutých hornín. Vzhľadom na ich malé rozmery môžu byť tieto úlomky monominerálne (tvorené jedným minerálnym zrnom).
Kremeň je dominantná zložka pieskovcov - v priemere až dve tretiny klastických úlomkov predstavujú kremenné zrná. Dôvod hojného výskytu kremeňa je ten, že kremeň je aj najbežnejšia zložka väčšiny vyvretých a premenených hornín, je odolný voči mechanickým účinkom transportu a taktiež voči chemickému zvetrávaniu.
Chalcedón a opál plnia väčšinou úlohu cementu v mladších pieskovcoch, v starších sú devitrifikované (zbavené vody z ich štruktúry) a premenené na kremeň.
Živce bývajú v pieskovcoch zastúpené v menšej miere, nakoľko sú v procese zvetrávania a transportu nestabilné. V pieskovcoch sú zastúpené všetky hlavné živcové skupiny - ako alkalické, tak aj sodno-vápenaté. Prítomnosť vody v pieskovci spôsobuje chemické zmeny v živcoch (illitizácia, kaolinizácia), tak ich výskyt poukazuje na arídne (púštne) klimatické podmienky vzniku pieskovca.
Sľudy sú prítomné prakticky vo všetkých pieskovcoch, no väčší výskyt je v jemnozrnnejších variantoch. Výskyt určitej minerálnej variety sľúd indikuje pôvodnú horninu - muskovit je bežnejší v metamorfitoch, a biotit naopak v magmatitoch. Glaukonit sa vyskytuje výlučne v pieskoch a pieskovcoch morského pôvodu. Vzniká rozkladom Mg-Fe silikátov v mierne redukčnom prostredí.
Uhličitany (kalcit, siderit, dolomit) plnia obvykle úlohu cementu, aj keď kalcit (a v ojedinelých prípadoch aj dolomit) sa podieľa aj na zložení zŕn.
Ako akcesória môže byť v zložení pieskovcov prítomný rad minerálov. Iba niektoré sú však užitočné pre zistenie znosovej oblasti. Najvhodnejšie sú na to ťažké minerály. Sú to zrná, ktorých merná hmotnosť je vyššia ako 2,8 g.cm−3. Ich obsah v pieskovcoch obvykle nebýva väčší ako 1 % a závisí od hojnosti ich zastúpenia v zdrojovej hornine, odolnosti voči zvetrávaniu, transportu a diagentickým procesom. Význam ich výskytu v pieskovcoch spočíva v tom, že na základe určitej minerálnej asociácie je možné charakterizovať zdrojovú oblasť. Všeobecne platí, že čím je pieskovec starší, tým je nižší obsah ťažkých minerálov. Medzi ťažké minerály patria turmalíny, zirkón, rutil, olivín, amfiboly, pyroxény, ilmenit, magnetit, titanit, granáty a viacero ďalších minerálov.
Úlomky hornín sú posledná, ale nie nevýznamná zložka pieskovcov. Ich výskyt a percentuálne zastúpenie závisí opäť od odolnosti voči mechanickej deštrukcii počas zvetrávania a transportu, no svoju úlohu hrá aj plošný rozsah a a morfológia zdrojovej oblasti. Čím je reliéf členitejší, tým viac litických úlomkov sa dostane do pieskovej frakcie. Obdobný efekt má aj väčšie plošné rozšírenie zdrojovej horniny.
Rozdelenie
thumb|right|Šikmé zvrstvenie pozorované v pestrých triasových pieskovcoch v nemeckom Falcku. Pieskovce sa rozdeľujú na základe minerálneho zloženia a/alebo štruktúry. Štruktúrne hľadisko vyjadruje obsah základnej hmoty v hornine a minerálne hľadisko zohľadňuje obsah troch zložiek - kremeňa, živcov a úlomkov hornín. Na základe obsahu základne hmoty sa pieskovce rozdeľujú na: Minerálne zloženie sa vyjadruje adjektívom k príslušnému názvu. Teda kremité arenity a droby sú pieskovce s obsahom kremeňa viac ako 95 %, arkózy, arkózové arenity, živcové a arkózové droby sú pieskovce s prevahou živcov a litické arenity a droby sú pieskovce s prevahou úlomkov hornín nad ostatnými zložkami.
Sedimentačné prostredia
Pieskovce (spolu s ostatnými klastickými sedimentami) sa vyskytujú v nasledovných prostrediach:
Rôzne typy prostredí vzniku sa najčastejšie určujú na základe prítomných skamenelín alebo sedimentárnych textúr.
Na Slovensku
náhľad|vpravo|Tiesňava vymodelovaná v pieskovcoch kaňonu [[Antelope v Utahu.]] Na Slovensku sa pieskovce najčastejšie vyskytujú vo flyšových súvrstviach Vonkajších Karpát a v centrálnokarpatskom paleogéne. Eocénne až spodnomiocénne pieskovce budínskej panvy budujú svahy Cerovej vrchoviny. Významné sú aj karbónske a až spodnotriasové pieskovce v súvrstviach obalových sekvencií a príkrovových jednotiek (hlavne kremence) Centrálnych Karpát. Pieskovce tvoria aj časť obalu v bradlovom pásme. V triasovom kontinentálnom tomanovskom súvrství v Tatrách boli nájdené prvé stopy po prítomnosti dinosourov na území Slovenska.
Vo svete
Ako jedny z najčastejších hornín pokrývajú rozsiahle oblasti. Známe sú hlavne z laurentského staršieho paleozoika, tzv. fácia Old red sandstone, alebo z platformného pokryvu karbónsko-triasovej Pangey. Z tohto obdobia sú známe napr. fácie New red sandstone, alebo bundsandstein.
Z Českého masívu je známy napríklad hořický pieskovec a ďalšie typy usadené v českej kriedovej panvy ako sú pieskovce v oblasti Prachovských či Adršpašských skál.
Brestovec (okres Myjava)
Brestovec je obec na Slovensku v okrese Myjava.
Descendenčná teória
Descendenčná teória môže byť:
DjVu
náhľad|Logo DjVu DjVu (so zamýšľanou výslovnosťou rovnakou ako francúzske déjà vu) je otvorený súborový formát vyvinutý pre ukladanie naskenovaných dokumentov a to najmä takých, ktoré obsahujú text, fotografie i perokresby.
Work and Travel USA
Oficiálny program Work and Travel USA bol vytvorený pred mnohými rokmi v Spojených štátoch amerických. Princíp spočíva v tom, ako už názov programu hovorí, že mladí ľudia môžu v USA legálne pracovať a následne slobodne cestovať a spoznávať Ameriku, jej krajinu, kultúru, mentalitu. Najväčším prínosom pre nich je však zdokonalenie angličtiny a možnosť žiť samostatne podľa vlastných predstáv a na vlastnú zodpovednosť.
Prihlásiť sa doň môžu vysokoškoláci už od prvého ročníka, ďalej študenti postgraduálneho a nadstavbového štúdia. Program Work and Travel USA ponúkajú mnohé špecializované agentúry, ktoré poskytujú kompletné služby súvisiace s vybavením všetkých náležitých formalít, od registrácie, osobného pohovoru, vyplnenia formulára, sprostredkovania práce a ubytovania, zakúpenia letenky až po vybavenie víz.
DjVu
Od verzie 1.8 je DjVu podporovaný enginom MediaWiki.
Work and Travel USA
Varianty programu WAT USA
Záleží na samotnej agentúre, ako jednotlivé varianty nazve, ktoré služby bude v rámci nich poskytovať a aké poplatky bude za ne bude účtovať. Preto je vhodné, aby si uchádzač ešte pred výberom svojej agentúry zistil a prehodnotil ponuky viacerých agentúr a na základe informácií si vybral tú, ktorá mu bude najviac vyhovovať.
Stretnutie so zamestnávateľom Ďalšou možnosťou je, že uchádzač sa zúčastní trhu práce (tzv. Job Fair alebo Road Show). Ide o stretnutie uchádzačov so zástupcami amerických zamestnávateľov priamo na Slovensku. Osobné stretnutie umožní dozvedieť sa informácie o pracovných, platobných, podmienkach, možnostiach ubytovania, atď. Odpovede na otázky dostane účastník priamo od amerického zamestnávateľa.
Podmienky pre prácu WAT USA - uchádzač je študentom vysokej školy, postgraduálneho alebo nadstavbového štúdia, - angličtina musí, byť na takej úrovni, aby sa záujemca o prácu dohovoril so svojím zamestnávateľom, a pracovníkmi ambasády, pri udeľovaní víz - vek od 18 do 29 rokov - účastník musí mať vybavené náležité dokumenty a formuláre. O podmienkach vybavenia informuje agentúra, ktorá v prípade potreby môže pomôcť s vypĺňaním jednotlivých formulárov. 2.1 Dokumenty potrebné pre prácu v USA - formulár DS-2019, ktorý zabezpečí, aby účastník programu mohol legálne pracovať - víza J-1 – tento druh pre kultúrno-výmenné programy umožňuje vycestovať do USA a pracovať tam po dobu trvania programu. S vybavovaním všetkých náležitostí pomáha agentúra po splnení určitých podmienok - profesijný životopis (resumé) - motivačný list pre zamestnávateľa (cover letter) - referencie od predchádzajúcich zamestnávateľov
Pracovné pozície
Pracovné ponuky sa v jednotlivých agentúrach líšia, v závislosti od toho, s akými zamestnávateľmi v Amerike spolupracujú. Záleží aj na študentoch, či chcú pracovať vo veľkomestách, v blízkostí stepí, púští, v horách alebo v nížinách. Najčastejšie ponúkané pracovné miesta sú v týchto oblastiach: hoteliérstvo, gastronómia, zábavné parky, národné parky, stavebníctvo, obchody a iné. Môžete si nájsť akúkoľvek prácu, v ktoromkoľvek štáte v USA, okrem: práce v domácnosti, práce s deťmi, práce učiteľa alebo vedúceho v tábore, práce v oblasti medicíny, podomového predaja, práce na lodi či posádky v lietadle. Účastníci programu majú zmluvne stanovený týždenný pracovný čas, čo však nevylučuje prácu nadčas, či prácu v druhom zamestnaní. Pri získavaní práce platí zásada, čím lepšia úroveň angličtiny, tým lepšia práca, plat a naopak.
Poplatky
Výška poplatkov sa v jednotlivých agentúrach líši. Závisí to nielen od programov, ale aj od vývoja menových kurzov. Ceny poplatkov sa môžu z roka na rok meniť, ale závisí aj od obdobia, v ktorom sa program vybavuje. Agentúry ponúkajú rôzne zľavy a akcie. Najčastejšie sa účastníci programov stretnú s nasledovnými poplatkami:
Lusignan-Petit
Lusignan-Petit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slaná
Slaná je rieka na Slovensku a v Maďarsku. Je to významný pravostranný prítok Tisy.
Na území Slovenska preteká na pomedzí východného a stredného Slovenska, územím okresov Rožňava, Revúca a Rimavská Sobota. Má celkovú dĺžku, z toho na území Slovenska. Odvodňuje územie s rozlohou a jej priemerný prietok dosahuje hodnotu /s pri Čoltove, /s pri Lenartovciach a /s v ústí. Je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia je 40%. Slaná je stredohorským typom rieky s dažďovo-snehovým režimom odtoku.
Dejiny
Na brehoch rieky pri obci Muhi (neďaleko ústia) sa 11. apríla 1241 uskutočnila Bitka pri rieke Slaná alebo bitka o Muhi medzi vojskami uhorského kráľa Bela IV. a mongolským vojskom Batuchána. Bitka mala za následok zdrvujúcu porážku uhorských vojsk a následné ročné plienenie mongolských vojsk v krajine. Kráľ Belo aj knieža Koloman sa zachránili útekom, arcibiskup Ugrín sa utopil v močiari.
Prameň
Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Stolica, na severnom úpätí vrchu Stolica v nadmorskej výške približne
Opis toku
Spočiatku tečie na sever a severovýchod Slanskou dolinou, zľava priberá Trsteník, tečie na východ a vstupuje do Revúckej vrchoviny, podcelku Dobšinské predhorie. Preteká močaristým územím, z pravej strany priberá Mlynnú a tečie okrajom obce Rejdová a následne cez Vyšnú Slanú. Neskôr priberá zľava Dobšinský potok a rieka sa stáča na juhovýchod, koryto sa viac rozširuje, podobne aj údolie rieky. Pri obci Vlachovo priberá z ľavej strany Vlachovský potok a mení smer toku viac k juhu, tečie okrajom obcí Gočovo, Nižnoslanská Baňa a Nižná Slaná, kde priberá pravostranný Kobeliarovský potok.
Rieka sa následne veľkým oblúkom stáča na juhovýchod, sprava do nej ústi Pališov potok, preteká cez obec Henckovce, opäť sprava priberá Dolinský potok a vteká na katastrálne územie obce Gemerská Poloma, kde zľava priberá Súľovský potok. Ďalej tečie okolo Betliara, priberá ľavostranný Betliarsky potok a preteká okrajom Nadabuly, kde sa prudko stáča, tečie na juh a vstupuje do Rožňavskej kotliny.
Následne preteká územím mesta Rožňava, zľava priberá Rožňavský potok a stáča sa na juhozápad. Tečie okrajom obce Brzotín, kde priberá najprv sprava Honský potok, potom zľava Čremošnú a ešte aj Egrešský potok z ľavej strany. Opúšťa Rožňavskú kotlinu a ďalej tečie širokým a hlbokým krasovým kaňonom medzi Silickou planinou na ľavom brehu a Plešivskou planinou na pravom brehu. V tomto úseku podrezáva pod Brzotínskym hradom severozápadný strmý svah Silickej planiny, pričom do svojho toku sezónne priberá kvantá (hektolitre/s) krasových vôd plytkého obehu z Brzotínskej hradnej vyvieračky (Vár-forrás) a vyvieračky Veľká skala. Predchodca Slanej – paleotok Slanej – podľa všetkého pretekal isté úseky v predkvartérnom období v podzemí. Vo východnej stráni Plešiveckej planiny vyerodoval speleogeneticky významné fluviokrasové jaskyne Leontína a Veľká jaskyňa v gombaseckom lome. V týchto miestach sa opäť stáča viac na juh, tečie okolo obce Slavec a osady Gombasek, kde priberá sezónne výdatné krasové vody (hektolitre/s) z Pstružej vyvieračky, Bielej vyvieračky (Margita) a Čiernej vyvieračky, ktorá predstavuje záver Silicko-gombaseckej jaskynnej sústavy zahŕňajúcej aj známu Gombaseckú jaskyňu. Na prelome mája a júna v roku 2010, keď región postihla tzv. tisícročná voda, sa Slaná extrémne rozvodnila, pričom zaliala kaňon Slanej z východu až do polovice (vzhľadom na jeho pozdĺžnu os). V tom čase sa v stráňach Silickej planiny aktivovali dlhodobo inaktívne krasové kanály, ktoré Slanú výdatne dotovali ohromnými masami prebytkov krasových vôd až z výšky + nad korytom rieky. Za Gombasekom sa rieka prudko ohýba a tečie na krátkom úseku juhozápadným smerom okolo osady Vidová, kde sezónne priberá krasové vody z prameňov pri Rima-osade a pri Vidovej. Južnejšie odtiaľ ju občas zásobujú ešte menšie krasové pramene Miškov potok na úpätí Plešiveckej planiny a Malá studňa na úpätí Silickej planiny.
Južne odtiaľ vteká na územie obce Plešivec, kde ústi do Slanej pravostranný Štítnik pretekajúci kaňonom Štítnika zo severu, a rieka sa popri JV výbežku Koniarskej planiny stáča opäť na juh a vstupuje na Gemerské terasy Rimavskej kotliny. Na pravej strane sa oddeľuje bočné rameno, ktoré sa znovu pripája pri Gemerskej Hôrke. Ďalej priberá zľava Ardovský potok, tečie medzi obcou Bohúňovo na ľavom brehu a osadou Tiba na pravom brehu, rieka vytvára meandre a zo severu obteká obec Čoltovo. Medzi Čoltovom a susednou Bretkou tečie juhozápadným smerom, tu priberá zľava Sograď a pri Bretke pravostranný Muráň.
Opäť tečie na juh popri Gemerskej Panici, obci Gemer, obci Starňa kde priberá ľavostrannú Lapšu, potom preteká poza mesto Tornaľa, kde najprv v blízkosti centra mesta priberá sprava Činču a v južnej časti mesta (pri miestnej časti Králik) priberá významný pravostranný prítok Turiec. Od tohto miesta tečie rieka Slaná obklopená ochrannými hrádzami na oboch brehoch, preteká okolo obce Včelince, kde zľava ústi Hubovský potok a okolo Ruminiec, kde priberá pravostranný prítok Kaloša.
Neskôr priberá pri obci Štrkovec Konský potok zľava, tečie v blízkosti obcí Riečka a Kráľ, kde zľava priberá Neporadzský potok a následne neďaleko Aboviec priberá aj Lúčku z pravej strany. Preteká ešte okrajom Lenartoviec, priberá svoj najvýznamnejší prítok, Rimavu sprava, a stáča sa na východ. Opúšťa územie Slovenska a ďalej tečie na území Maďarska, kde pri obci Tiszagyulaháza vteká do Tisy.
Koryto rieky Slanej sa na strednom úseku neustále vlní a v okolí obce Štrkovec vytvára niekoľko slepých ramien. Najvýznamnejšími prítokmi v Maďarsku sú sprava Hangony, zľava Bodva a Hornád.
Povodie Slanej podľa prítokov (v smere toku)
Slaná (len na území Slovenska; P – pravostranný prítok, Ľ – ľavostranný prítok)
Evolucionizmus
Evolucionizmus môže byť:
David Ferrer
David Ferrer (* 2. apríl 1982, Javea, Španielsko) je súčasný španielsky profesionálny tenista. Aktuálne (máj 2011) je na 6. mieste medzinárodného rebríčka ATP. Počas svojej kariéry vyhral 11 turnajov ATP v dvojhre a 2 turnaje vo štvorhre.
Maninghen-Henne
Maninghen-Henne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nouvion-et-Catillon
Nouvion-et-Catillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Nouvion-et-Catillon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nouvion-et-Catillon má 535 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Fedor Frešo
Jeho smerovanie k hudbe pochádza z inšpiratívneho hudobného prostredia, v ktorom vyrastal. Jeho otcom bol Tibor Frešo, slovenský hudobný skladateľ a dirigent, mama študovala operný spev.
Vyštudoval konzervatórium v Bratislave – odbor kontrabas. Aktívne činný od roku 1962. Spolupracoval s desiatkami skupín, medzi najdôležitejšie patria Soulmen, Prúdy, Collegium musicum, Blue Effect, Fermata, T&R Band, Traditional Club Bratislava.
S rôznymi skupinami nahral Fedor Frešo desiatky albumov. Pracoval ako hudobný režisér v Čs. rozhlase, vydavateľstve Opus, kde sa podpísal pod mnoho známych albumov. Spolupracoval s desiatkami známych interpretov (Pavol Hammel, Marián Varga, Peter Lipa, Radim Hladík a s mnohými ďalšími)
Fedor Frešo patril medzi najznámejších a najprogresívnejších basgitaristov rockovej scény v Strednej Európe.