cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Považská Bystrica
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1316, v spojitosti s Matúšom Čákom Trenčianskym. Ďalšia zmienka je listina konventu v Hronskom Beňadiku datovaná na 13. júl 1330. Mesto malo už v poslednej štvrtine 14. storočia mestské výsady. Charakter stredovekého mesta potvrdzujú listiny z rokov 1384 a 1399, ale taktiež architektonický rámec mesta, ktorý umožňoval jeho tvorbu. Keďže v hlavnými podmienkami vzniku stredovekého mesta bola rovné miesto pre tržisko, kopec pre strážny hrad a brod zabezpečujúci obchod a komunikáciu.
V roku 1432 bolo mesto vypálené husitskými vojskami. História mesta je úzko spätá s blízkym Považským zámkom, ktorý bol postavený v 13. storočí. Najznámejší vlastníci hradu boli rytieri Ján a Rafael Podmanickí, známi z ich lúpeží. Rodina Podmanických sa stala vládcom mesta v roku 1458, keď uhorský kráľ Matej Korvín daroval zámok, mesto a 16 susedných obcí Ladislavovi Podmanickému. Počas ich panovania mesto prosperovalo. Z obdobia ich panovania pochádza dokument Articuli Podmanickyani z roku 1506, ktorý dokladá dobový vzťah medzi zemepánom a jeho poddanými. Zvláštnosťou dokumentu v období svojho vzniku bolo, že bol vydaný aj v slovenčine.
Ďalších 100 rokov bolo ťažkých pre mesto aj celú oblasť, kvôli prevratu niekoľkých uhorských šľachticov. Mesto bolo vyplienené vojskami Štefana Bočkaja v roku 1604, Imricha Tökölyho v roku 1679, Bereczényiho a Očkaya a roku 1707. Napriek ťažkým časom, mesto získalo viac výsad od uhorských kráľov počas tohto obdobia a vykazovalo vyššiu úroveň ako okolie. Toto sa skončilo v roku 1886, keď nová uhorská vláda zrušila všetky výsady.
V roku 1918 sa mestečko stalo súčasťou Česko-Slovenska. V roku 1929 sa do Považskej Bystrice presťahovala výroba závodu na strelivo Roth z Bratislavy, čo výrazne zvýšilo zamestnanosť. Tieto zmeny vyvrcholili uznaní štatútu mesta v roku 1946.
Od druhej svetovej vojny, hlavne v 70. a 80. rokoch 20. storočia mesto s miestnymi strojárňami výrazne rástlo. Centrum mesta prešlo kompletným prebudovaním, bolo postavených niekoľko panelových sídiel, v mestskej architektúre výrazne dominuje socialistický realizmus, preto je náročné nájsť nejakú historickú budovu. Miestna zbrojovka neskôr pretransformovaná na strojárne mala v 80. rokoch 20. storočia 15 tisíc zamestnancov a mesto sa stalo jedným z najdôležitejších priemyselných centier Česko-Slovenska. To z mesta spravilo premianta a tak sa v ňom budovali veľkolepé projekty s vyšším štandardom ako v iných mestách vtedajšieho Česko-Slovenska. V roku 1999 dosiahlo mesto najviac obyvateľov vo svojej histórií, 43 574. Od roku 1929 (keď do vtedajšej dediny prišla zbrojovka Roth) sa počet obyvateľov zdvadsaťnásobil. Po krachu strojárenského gigantu v meste nastal výrazný úpadok, čo sa prejavilo prudkým poklesom obyvateľstva, nárastom nezamestnanosti, rozšírením drog a alkoholu medzi obyvateľstvom, chátraním mesta a zastavením rozvoja. Od zaciatku 21. storočia je však areál bývalých strojární opäť využívaný niekoľkými veľkými stojárskymi firmami, ktoré zamestnali bývalých pracovníkov Považských strojární, čo prispelo k zastaveniu úpadku mesta. Nezamestnanosť sa v meste v roku 2021 pohybovala pod hranicou 6%, čo bolo pod slovenským priemerom (7,58%).
Politika
V meste v čase Slovenského štátu žilo množstvo podporovateľov HSĽS a gardistov, neskôr počas socializmu mala veľkú podporu Komunistická strana Československa. Po páde socializmu sa mesto stalo baštou HZDS neskôr SMERu-SD. Týmto stranám sa v meste vždy darilo vyhrávať aj s o polovicu väčším percentuálnym podielom ako na celoslovenskej úrovni.
Na komunálnej úrovni v meste 12 rokov zastával funkciu primátora Ľuboš Lackovič (HZDS), neskôr Miroslav Adame (SMER-SD). V súčasnosti je primátorom mesta od roku 2010 Karol Janas (SMER-SD, v súčasnosti HLAS-SD), ktorý v posledných voľbách získal 60 % hlasov, jeho hlavný vyzývateľ iba 35 %. Mesto sa tak po voľbách stalo najväčším mestom na Slovensku kde naďalej primátoruje nominant strany SMER-SD.
Kultúra a zaujímavosti
Považská Bystrica v súčasnej podobe je pomerne nové a moderné mesto bez historického centra. Väčšina starých historických budov bola zbúraná a nahradená v období od roku 1950 do 1980.
Športové kluby
V meste pôsobí aj škola bojových umení či judo klub.
Priemysel
V meste bol rozvinutý najmä strojársky a dopravný priemysel a hlavným výrobným závodom boli Považské strojárne. Dnes sú rozdrobené na množstvo menších podnikov. Najväčšie z nich sú Danfoss a.s. a PSL a.s. Mesto bolo taktiež známe výrobou bývalych motocyklov Jawa Pionier, Babetta a Manet.
Výstavba estakády
Spor o diaľnicu sa ťahal viac ako desať rokov a spočiatku išlo o konflikt medzi tunelovými variantmi a estakádou priamo cez mesto. Estakáda vychádzala finančne lacnejšie, ale vzbudzovala odpor u časti obyvateľstva. Obyvatelia preferovali tunelové varianty, ktoré sú priaznivejšie k životnému prostrediu, ale sú drahšie.
Oba tábory však tlačil čas, nakoľko tranzitná doprava prechádzajúca cez mesto bola stále hustejšia a všetky autá končili na hlavnej križovatke v centre mesta. V čase dopravnej špičky neboli výnimkou ani čakacie doby blížiace sa k tridsiatim minútam. Napokon sa rozhodlo o výstavbe estakády, ktorá sa začala budovať v roku 2008. Estakáda bola slávnostne otvorená 30. mája 2010 a odovzdaná do užívania 31. mája 2010.
Cestná doprava
Do dostavby diaľnice D1 v roku 2010 bolo mesto známe svojou neúnosnou dopravnou situáciou, pretože sa nachádza na hlavnom ťahu medzi Bratislavou a Žilinou a tvorilo „úzke hrdlo“ na tomto úseku. Od roku 2010 vedie ponad Považskú Bystricu estakáda diaľnice D1, ktorá od tranzitnej dopravy odbremenila centrum mesta. Centrom vedúca cesta I/61, spájajúca Trenčín so Žilinou tu križuje cestu II/517 na Rajec a pravý breh Váhu lemuje II/507 z Bytče do Trenčína.
Železničná doprava
Cez mesto prechádza železničná trať Bratislava – Žilina a na železničnej stanici zastavujú všetky vlaky osobnej dopravy okrem vlakov IC (Viedeň) – Bratislava – Košice. Z mesta sú cez Púchov priame vlakové spojenia aj do Česka.
Bouilly (Aube)
Bouilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Považská Bystrica
Mestská hromadná doprava
K aprílu 2023 používa MHD v Považskej Bystrici tieto typy autobusov:
Bouilly (Aube)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1063 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erpužice
Erpužice je obec v Česku v okrese Tachov v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 351 obyvateľov, z toho 180 mužov a 171 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 37,3 roka, ženy 39,2 roka).
Považská Bystrica
Mestská hromadná doprava
Z celkového počtu 26 vozidiel je 23 nízkopodlažných a 22 klimatizovaných. Nízkopodlažné autobusy sa používajú na každej linke. Linky 3, 4 a 100 zastavujú aj pri nemocnici. Všetky autobusy disponujú WiFi pripojením, najnovšie autobusy sú vybavené aj klimatizáciou pre cestujúcich i vodiča. V nasledujúcich rokoch plánuje DPMPB ďalšiu obnovu vozového parku. V roku 2018 sa začalo s postupným vyraďovaním starších autobusov. V septembri 2019 dojazdilo na cestách posledné kĺbové vozidlo a zároveň po 37 rokoch prevádzky skončili kĺbové vozidlá v Považskej Bystrici.
Rodáci
== Partnerské mestá ==
Ján Glička
Životopis
Murársky majster, zistiteľný pri stavbe stoličného domu Oravskej župy v Dolnom Kubíne (1757). Murársky majster v Banskej Bystrici (1758).
2081 Sazava
2081 Sazava je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Paul Wild 27. februára 1976.
Cernay-en-Dormois
Cernay-en-Dormois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cauroy-lès-Hermonville
Cauroy-lès-Hermonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pastier
náhľad|vpravo|Pastier dobytka v [[Spojené štáty|USA, známy aj ako kovboj]] náhľad|vpravo|Ovčiarka v Patagónii v Argentíne Pastier je priamy výrobca v poľnohospodárstve, ktorého úlohou je pasenie dobytka, oviec, kôz alebo ošípaných.
Dejiny
Začiatky pastierstva siahajú do obdobia okolo roku 6500 pred Kr., kedy boli v oblasti Blízkeho východu zdomácené zvieratá koza domáca a ovca domáca. Okolo roku 6000 pred Kr. sú už známe dôkazy o chove hovädzieho dobytka, ošípaných a hydiny. Na území Slovenska chovali Slovania dobytok formou pasenia na lúkach. Okrem toho chovali ešte ošípané, ovce, kozy a kŕmili ich senom. Za priekopníkov salašníckeho chovu oviec sa považujú prisťahovalci z dnešného Bulharska a Rumunska. Známi sú výrobou mliečnych výrobkov, ako napr. bryndza či rôzne syry. Koncom 17. storočia sa už postupne zavádzal maštaľný chov dobytka so sezónnym pasením na priľahlých lúkach.
Micuharu Misawa
Veľkú časť svojej kariéry strávil v spoločnosti All Japan Pro Wrestling. V roku 2000 ju opustil a založil vlastnú organizáciu s názvom Pro Wrestling Noah. V roku 2009 tragicky zomrel po zranení, ktoré utrpel priamo počas zápasu. Je považovaný za jedného z najlepších zápasníkov wrestlingovej histórie. Na svojom konte má 24 5-hviezdičkových zápasov, čo je historicky najviac.
Botiansky luh
Botiansky luh je národná prírodná rezervácia, ktorú spravuje ŠOP - S CHKO Latorica.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Boťany v okrese Trebišov v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1967 na rozlohe 40,6300 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Predmetom ochrany je: ''Lesné porasty na aluviálnej nive rieky Latorica tvorí prevažne dub letný (Quercus robur) s prímesou jaseňa štíhleho (Fraxinus excesior). Cieľom ochrany je umožniť porovnávanie zmien v dôsledku vodohospodárskych úprav na Východoslovenskej nížine.''
ALMA
náhľad|300px|Rádioteleskop pri transporte na miesto určenia. Transportér je na túto činnosť špeciálne vyvinutý, má 28 kolies a nosnosť viac ako 1000 ton.ALMA (z angl. The Atacama Large Millimeter/submillimeter Array) je pripravovaný projekt observatória v púšti Atacama (planina Chajnantor, ) v Čile, ktoré bude pozostávať zo sústavy až 80 vysoko citlivých 7- a 12-metrových rádioteleskopov. Úplné dokončenie projektu je plánované na rok 2012.
Hlavným cieľom projektu bude výskum tzv. tmavého vesmíru: oblastí, ktoré sú opticky tmavé, no výrazne žiaria v mm vlnových dĺžkach elektromagnetického spektra. Rádioteleskopy budú zaznamenávať vlnové dĺžky 0,3 až, pre ktoré je poloha zariadenia vo vysokej nadmorskej výške a bez mrakov ideálna. Majú poskytnúť dosiaľ nevídanú citlivosť a rozlišovaciu schopnosť na úrovni až 0.005", teda až 10-násobok rozlíšenia ako Hubbleov teleskop.
Logika vedy
Logika vedy je filozofická disciplína, ktorej cieľom je aplikácia ideí, metód a aparátu modernej logiky na vedecké poznanie. Logika vedy skúma logickú štruktúru vedeckých teórií, ich zložiek (definícií, klasifikácií, pojmov, zákonov atď.), odhaľuje logické väzby medzi týmito zložkami, skúma otázku neprotirečivosti a úplnosti teórií, spôsobov formovania a overovania vedeckych hypotéz a analyzuje logické aspekty takých metód vedeckého poznania, ako je zovšeobecňovanie, vysvetlenie, abstrakcia, idealizácia atď.
Koncept
Koncept (lat.) môže byť:
Daniel Brands
Daniel Brands (* 17. júl 1987, Deggendorf, Nemecko) je súčasný nemecký profesionálny tenista.
Anfield
Anfield je štadión v meste Liverpool v Anglicku. Bol postavený v roku 1884 v oblasti Stanley Parku, kde pôvodne hral svoje domáce zápasy klub Everton. V roku 1892, po rozpore s majiteľom štadiónu Johnom Houldingom, sa Everton presťahoval do Goodison Parku. Houldingovi ostal prázndy štadión a tak v roku 1892 založil klub Liverpool FC. S kapacitou 53 394 divákov je to siedmy najväčší futbalový štadión v Anglicku.
Tribúny
Štadión ma štyri tribúny:
The Kop
V roku 1906 bola jedna z tribún pomenovaná the Spion Kop, čo bol kopec, na ktorom sa odohrala bitka v druhej búrskej vojne. V tejto bitke bolo zabitých okolo 300 vojakov z regióna Lancashire. Väčšina z týchto vojakov boli obyvatelia Liverpoolu a jeho okolia. Fanúšikovia, ktorí tribúnu the Kop navštevujú, sú známi ako tí najhlučnejší fanúšikovia na štadióne a hovoria si príznačne Kopites. V minulosti mala tribúna kapacitu cez 28 000 fanúšikov, čo bola z hľadiska kapacity jedna z najväčších tribún na svete. Dlho sa traduje, že ak domáci kapitán vyhrá rozlosovanie mincí pred výkopom, zvolí si hru s tribúnou the Kop za chrbtom. Druhý polčas potom tím hrá proti the Kop, čo mu má pomôcť vo väčšej agresivite a bojovnosti. V roku 1975 bola kvôli získaniu licencie znížená kapacita na 22 000 divákov. V roku 1989 kvôli tragédii na štadióne Hillsborough a v dôsledku odporúčaní Taylorovej správy bola jej kapacita znížená znova, pretože sa musela kompletne prestavať na tribúnu na sedenie. Jej súčasná kapacita je 12 390 divákov. náhľad|Dnes už neexistujúci tunel na tribúne Main Stand, ktorý viedol k vstupu na ihrisko. Nadpis This is Anfield mal vyvolať v súperovi strach.
Main Stand
Najstaršia tribúna na Anfielde je Main Stand. Jej dokončenie trvalo 76 rokov. Tribúna bola dokončená v roku 2016, spodné podlažie ale pochádza z roku 1906. Hráčsky tunel a technický priestor, kde počas zápasu sedia tréneri náhradníci, sú v strede tribúny na úrovni ihriska. Zaujímavosťou tejto tribúny je nádpis "THIS IS ANFIELD" ktorý nad schodmi vedúcimi dolu na ihrisko pridal legendárny tréner Bill Shankly. Jeho cieľom bolo zastrašiť súpera a priniesť hráčom Liverpoolu, ktorí sa ho dotknú, šťastie. Podľa toho sa hráči Liverpoolu a trénerský personál tradične natiahli a položili naň jednu alebo obe ruky, keď prechádzali pod ním.
Po druhom semifinálovom zápase Ligy majstrov v roku 2005 na Anfielde, v ktorom Liverpool vyhral 1:0 proti Chelsea, tréner José Mourinho uznal rolu fanúšikov Liverpoolu v zápase: „Cítil som tú silu Anfieldu, bolo to nádherné“. Pre slovenských fanúšikov môže byť zaujímavosťou, že tento zápas pískal slovenský rozhodca Ľuboš Micheľ.
Anfield Road Stand
Na tribúne Anfield Road Stand sa nachádzajú fanúšikovia hostí. Anfield Road End boal prestavaná v roku 1965 a viacfarebné sedadlá boli pridané v roku 1982. Pôvodne jednopodlažná tribúna bola v roku 1998 prestavaná a pridala na tribúnu druhé podlažie.
The Sir Kenny Dalglish Stand
Sir Kenny Dalglish Stand je dvojpodlažná tribúna. Pôvodne mala iba jedno podlažie a nazývala sa Kemlyn Road Stand. Druhé podlažie bolo pridané v roku 1992. Nachádza sa oproti tribúne Main Stand. V priestoroch tribúny sa nachádzajú skyboxy pre funkcionárov. 3. mája 2017 Liverpool oznámil, že tribúna bude premenovaná na Kenny Dalglish Stand na počesť legendy klubu, bývalého hráča a trénera Kennyho Dalglisha.
Plány na výstavbu nového štadióna
Plány nahradiť Anfield novým štadiónom klub predstávil v máji 2002. Navrhovaná kapacita bola 55 000, ale neskôr sa zmenila na 61 000, pričom 1 000 miest bolo vyhradených na oddelenie domácich a vonkajších fanúšikov.
V rokoch 2003 až 2007 sa mestská rada Liverpoolu opakovane snažila podnietiť spoločné vlastníctvo navrhovaného štadióna s miestnymi rivalmi Evertonom, ale tento krok bol zamietnutý, pretože to nebolo prípustné ani pre jeden klub. 30. júla 2004 Liverpool dostal stavebné povolenie na výstavbu nového štadióna 270 metrov od Anfieldu v neďalekom Stanley Parku. 8. septembra 2006 mestská rada Liverpoolu súhlasila s udelením 999-ročného prenájmu pozemku v navrhovanej lokalite.
Po akvizíciu klubu Georgom Gilettom a Tomom Hicksom v roku 2007 bol návrh na nový štadión prepracovaný. Výstavba sa mala začať v roku 2008. Nový štadión, predbežne nazývaný Stanley Park Stadium, mala postaviť spoločnosť HKS, Inc. Jeho otvorenie bolo naplánované na august 2011 s kapacitou 60 000 divákov. Ak by sa postavil nový štadión, Anfield by bol zbúraný. Pozemok by sa premenil na Anfield Plaza, ktorý by zahŕňal hotel, reštaurácie a kancelárie.
Výstavba Stanley Parku Stadium sa však oddialila po hospodárskej kríze v roku 2008 a následnej recesii, ktorá sa priamo dotkla vtedajších amerických vlastníkov. Situácia sa zhoršila, pretože klub bol kúpený za požičané peniaze, nie za kapitál vlastníkov, a úrokové sadzby boli vyššie, ako sa očakávalo. Hicks a Gillett sľúbili začať práce na štadióne do 60 dní od akvizície klubu, ale mali problémy s financovaním odhadovaných 500 miliónov libier potrebných na výstavbu Stanley Park Stadium. Termín uplynul a plán bol nakoniec zrušený, pretože nový vlastníci - Fenway Sports Group uprednostňovali rekonštrukciu Anfieldu.
Rekonštrukcia Anfieldu
Rekonštrukcia bola rozdelená na 2 etapy. Prvá etapa zahrňovala rozšírenie tribúny Main Stand a druhá etapa zahrňovala rozšírenie tribúny Anfield Road Stand.
Prvá etapa: Rozšírenie tribúny Main Stand
V apríli 2014 Liverpool FC predstavil plány na rozšírenie tribúny Main Stand. Plán zahŕňal výstavbu tretieho podlažia tribúny, ktorý by na kapacite štadióna pridal 8 500 miest a celkovú kapacitu zvýšil na 54 742 miest. Rozšírenie tribúny bolo kompletne dokončené podľa plánu 9. septembra 2016.
Druhá etapa: Rozšírenie tribúny Anfield Road Stand
Druhá etapa rekonštrukcia neprebehla tak hladko ako tá prvá. Klub dostal na prestavbu plánovacie stavebné povolenie v roku 2014. Kapacita štadióna by sa zvýšila o 4 825 miest čo by zvýšilo celkovú kapacitu štadióna na 58 000 miest. Z tohto plánu ale ubudlo, pretože klub mal ambicióznejšie plány.
V roku 2019 predstavil plány na výstavbu tretieho podlažia tribúny, ktorý by štadiónu pridal 7 000 miest a celkovú kapacitu štadióna by rozšíril na 61 000. Jeho výstavba ale bola oneskorená z dôvodu pandémie COVID-19.
Výstavba oficiálne začala 30. septembra 2021 a očakáva sa, že výstavba bude ukončená pred začiatkom sezóny 2023/2024.
Anna Gleimanová
Anna Gleimanová (rod. Anna Urbánková, tiež Anička Gleimanová-Urbánková) (* 25. február 1896, Dohňany, Slovensko – † 5. január 1965, Beaconsfield, Kanada) bola slovenská spisovateľka a prekladateľka.
Životopis
Narodila sa v rodine Ferka Urbánka a Márie Jelínkovej. Vyštudovala 1. ročník dramatického odboru Hudobnej a dramatickej akadémie v Bratislave. Pôsobila v Banskej Bystrici, Trnave, Bratislave, Spišskej Novej Vsi, Trenčíne, Revúcej a v Bánovciach nad Bebravou. V roku 1945 s manželom Jánom Gleimanom emigrovala a usadila sa v Kanade. Pôsobila ako funkcionárka Živeny a iných spolkov a organizácií.
Tvorba
Je autorkou knihy povestí, parafrázujúcich motívy ľudovej slovesnosti. Venovala sa tiež prekladom z češtiny.
Horní Kozolupy
Horní Kozolupy sú obec v Česku v okrese Tachov v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 237 obyvateľov, z toho 123 mužov a 114 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,1 roka (muži 42,9 roka, ženy 47,6 roka).
Mikuláš Glitz
Mikuláš Glitz (*  Slovensko) bol pedagóg.
Životopis
Rektor evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici (1735-1738 a 1771-1773).
Živý plot
náhľad|300px|Živé ploty v labyrinte v [[botanická záhrada|botanickej záhrade v Saint Louis]] Živý plot je umelo vysadená a udržovaná hustá rada krov, ktorá slúži ako oddeľovacia bariéra. Doplňuje alebo nahradzuje bežný plot, môže tiež slúžiť len ako dekoračný prvok. Živé ploty boli a sú obľúbeným doplnkom veľkých záhrad. Používajú sa tiež ako protiprachová a protihluková bariéra. Variant zo vždyzelených rastlín poskytuje záhrade ochranu pred nečakanými jarnými a jesennými mrazmi. Živý plot neustále dorastá a je preto potreba ho pravidelne strihať do požadovaného tvaru.
Výber a tvarovanie drevín pre živý plot v závislosti na kompozícii
Pri nedostatku miesta je lepšie zvoliť pre živé ploty druhy a odrody stĺpovitého alebo úzko kužeľovitého tvaru. Živé ploty a steny alebo aj súvislejšie ihlična­té porasty majú vhodnejšie podmienky rastu, ak sú založené v se­verojužnom smere. Táto expozícia im poskytuje lepší svetelný pô­žitok, čo sa prejaví zvýšenou životnosťou aj kvalitou olistenia a zavetvenia.
Tadousse-Ussau
Tadousse-Ussau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Živý plot
Dreviny pre tvarované živé ploty podľa výšky
Pri dobrých stanovištných podmienkach a dostatku prostriedkov možno použiť aj ďalšie druhy a odrody, napríklad smrek omorikový (Picea omorika), smrek pichľavý (Picea pungens, Picea pungens - 'Globosa'). Niektoré druhy sa používajú obmedzene pre náročnejšiu techniku tvarovania (smrekovec opadavý (Larix decidua), borovica horská (Pinus mugo)). Spoľahlivo možno zmladiť len živé ploty a steny z tisu (hlavne tis obyčajný (Taxus baccata)).
Príklady listnatých drevín pre živé ploty
náhľad|Živý plot, na ktorého výsadbu bol použitý buk
Tadousse-Ussau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Živý plot
Príklady listnatých drevín pre živé ploty
Pre rozvolnené, málokedy rezané živé ploty sú vhodné napríklad:
Literatúra
<references group="L"/>
Tadousse-Ussau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2082 Galahad
2082 Galahad je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 17. októbra 1960.
Boulages
Boulages je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 234 obyvateľov (2009).
Cesta II. triedy 536 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 536' (II/536'') je cesta II. triedy na Slovensku v Košickom a Prešovskom kraji. Jej celková dĺžka je 44,976 km.
Priebeh
Komunikácia začína v obci Spišské Vlachy v okrese Spišská Nová Ves na križovatke s cestou II/547 a cez Bystrany, Spišský Hrušov, Jamník a Odorín sa pri Spišskej Novej Vsi spája s II/533.
Pokračuje obcami Smižany, Spišský Štvrtok (peáž s I/18), Jánovce, Abrahámovce, Vlková, Vrbov a cez Ľubicu do Kežmarku, kde končí na križovatke s cestou I/66.
Slovenská literatúra
náhľad|[[Ľudovít Štúr – kodifikátor modernej slovenčiny.]] Slovenská literatúra je literatúra Slovákov, súčasť slovenského umenia, výrazná súčasť slovenskej kultúry, osobitná kultúrna entita. Patrí do stredoeurópskej literatúry. Je to literatúra písaná v slovenskom jazyku autormi nachádzajúcimi sa aj v iných krajinách sveta ako je Slovensko. Výskumom slovenskej literatúry sa zaoberá najmä slovenská literárna veda.
Slovenská literatúra má históriu tiahnucu sa od dôb Veľkej Moravy. Jej prvým dielom je Proglas od Konštantína Filozofa.
V období humanizmu a renesancie tvorili na území dnešného Slovenska hlavne v latinčine a češtine. Ďalším veľmi významným obdobím bol romantizmus, počas ktorého sa podarilo v podstate definitívne kodifikovať spisovnú slovenčinu používanú s úpravami dodnes. Zaslúžili sa o to najmä štúrovci vedení Ľudovítom Štúrom. Za základ si vybrali stredoslovenské nárečia, ktoré boli jazykom ľudu. V romantizme tvorili najmä poéziu.
==Stredoveká literatúra (8001500) ==
Staroslovienska literatúra
Ranostredoveká slovenská literatúra sa datuje od doby začiatku pôsobenia vierozvestcov Cyrila a Metoda a ich ďalších piatich učeníkov, ktorí bývajú nazývaní aj sedmopočetníci, na území Veľkej Moravy. K historicky doloženým autorom patria:
K ďalším žiakom sv. Metoda patril sv. Konštantín Preslavský (Presbyter), autor cyriliky,.
Po vyhnaní Metodových a Konštantínových žiakov v roku 887, alebo v roku 886 z územia Veľkej Moravy sa Sloveni na jej území ocitli pod vplyvom západného kresťanského obradu a tým aj latinčiny, ktorá sa stala jediným literárnym a cirkevným jazykom. Po porážke Svätoplukových synov v bavorsko-staromaďarskej bitke pri Bratislave (dobový názov Brezalauspurc) 9. augusta 907, sa hlaholika a staroslovienčina prestávala používať, no hlavne od nástupu Štefana I. k moci.
====Diela v staroslovienskom jazyku ====
Literatúra v latinčine
Latinská tvorba zahŕňa poéziu, prózu, vecnú literatúru, náučnú literatúru a vedecké a cirkevné pojednania. Dráma v stredoveku sa orientovala na frašky a na mystériové a moralitné hry prispôsobené svetskému a reálnemu mysleniu. Texty hier sa však dodnes nezachovali. Niektoré príklady tvorby v stredovekej literatúre: náhľad|Uhorská kronika
Zaujímavou etapou vývoja bolo založenie univerzity Academia Istropolitana v Bratislave v roku 1465 pápežskou zakladacou listinou, ktorá mala vplyv na vývoj humanistickej literatúry väčšinou písanej v latinčine.
Literatúra v českom jazyku
14. storočie znamenalo posilnenie slovenskej vzdelanosti a tým aj literatúry. K tomu prispelo založenie Karlovej univerzity v Prahe (1348), čo iniciovalo používanie češtiny na území Horného Uhorska. Začali sa objavovať texty v češtine, napríklad mestské kroniky (viď. Žilinská kronika z roku 1451). V týchto záznamoch sú zistiteľné aj čiastočné prejavy slovenských nárečí.
Veľký podnet pre uplatnenie českého jazyka v Hornom Uhorsku znamenal vpád husitov a hlavne vojsk Jána Jiskru z Brandýsa, ktoré v polovici 15. storočia okupovali všetky slovenské župy. Čeština sa presadila aj u vtedajšej vládnucej elity, evanjelického duchovenstva a meštianstva a pretrvávala ako literárny jazyk v 15. a 16. storočí.
==Humanizmus a renesancia (15001650) == Literárny humanizmus a renesancia v Uhorsku sa dá charakterizovať ako literárne hnutie, ktoré postupne prešlo od stredovekého štúdia latinskej a gréckej kultúry k jej napodobňovaniu čo sa týka formy aj obsahu. Spočiatku bol hlavným komunikačným nástrojom latinský jazyk, neskôr sa prešlo k češtine, slovenčine či bibličtine. Renesancia znamenala protichodný proces voči stredovekému humanizmu, postavila sa proti feudalizmu a jeho výrobným vzťahom, rodil sa nový kapitalistický systém. V užšom zmysle renesancia vo výtvarnom umení a literatúre spracúvala bezprostrednejšie citový a zmyslový život, krásu, lásku a prírodu. Mala bližšie k ľudovému folklóru a národným jazykom.
Renesančnú kultúru a vzdelanosť pomohla nastoliť aj Beatrice Aragónska, ktorá ju priniesla z Neapola zároveň so svojím venom na dvor kráľa Mateja Korvína. Matej Korvín túto tendenciu mohutne podporil. Kultúrny vývoj v Hornom Uhorsku usmernilo aj založenie Trnavskej univerzity (16351755). Vzdelávanie v ňom riadili a vykonávali jezuiti a tým sa stalo, že v učebniciach literatúry sa ocitol dlhý rad katolíckych duchovných, ktorí každý vlastným spôsobom prispeli k vývoju slovenského jazyka. Evanjelická cirkev mala samozrejme tiež svoj mohutný záber na kultivovanie slovenského jazyka a literatúry. V tomto období však začal rásť aj počet laických spisovateľov. Situáciu komplikovali okrem husitských výbojov na Slovensko aj osmanské vojny,, ktoré sa viedli na území Uhorska a Rakúska. Uhorská šľachta bola názorovo rozdelená a jej politické ambície spôsobovali ďalší chaos v Hornom Uhorsku. Šľachtické vojny nedovoľovali, aby sa laickí autori z radov šľachty mohli literárne realizovať tak, ako to v tej dobe bolo v západnej Európe. Pomalší vývoj humanistickej vzdelanosti a tým aj literatúry v Uhorsku zapríčiňoval veľmi slabý rozvoj kníhtlače na jeho území, ktorá koncom 15. storočia ešte na území Slovenska nebola rozvinutá. Z toho vyplývala nedostatočná vzdelanosť nielen nižších vrstiev, ale aj kňazov a šľachty. Humanistická a renesančná literatúra sa naplno prejavila až od druhej polovice 16. storočia. Od začiatku 16. stor. sa vzdelanosť začala prudko rozvíjať vplyvom reformačného hnutia na celom území Slovenska. Mestá podporovali zakladanie škôl rôznych stupňov. Významné boli mestská škola v Bardejove, kde študoval aj Martin Rakovský z Turca, Prešovská škola a ďalšie mestské školy, v ktorých sa vyučovala latinčina po latinsky.
V Bardejove bola publikovaná prvá tlačená kniha na Slovensku v roku 1581. Bol to preklad diela Der kleine Kathechismus od Martina Luthera so slovenským názvom Malý katechizmus'' a vydal ju tlačiar David Guttgesell. Predpokladaným prekladateľom katechizmu do slovakizovanej češtiny bol Severinus Sculteti, slov. Severín Škultéty (1550−1600).
Počas humanizmu a renesancie sa ďalej rozvíjala dráma. V jej rámci sa dominantne vydeľovalo školské divadlo, ktoré hrávalo náboženské, polosvetské a svetské hry. Písali ich evanjelickí aj katolícki autori v latinčine. Tematika bola buď vieroučná alebo starozákonná biblická. Ján Duchoň napísal hru Veľké tajomstvo zbožnosti (1628), Juraj Lippay tvoril pašiové hry. Polosvetské a svetské hry evanjelické spracovávali pastiersku bukoliku, napríklad Eklóga Simeon a Galileus od Jána Duchoňa. Od polovice 15. storočia sa rozvíjala ľudová slovesnosť. Vydeľovali sa folklórne žánre: ľudové piesne obradné, lyrické, koledné a hádanky, porekadlá, príslovia, pranostiky, dramatické výstupy, svadobné piesne a pohrebné vykladania. Piesňová lyrika sa stávala samostatným žánrom (ľúbostné, uspávanky, trávnice, vojenské, pastierske, žartovné piesne). Baladické piesne o kráľovi Matejovi Korvínovi a osmanských vojnách zrkadlili súdobé historické udalosti. Od konca 16. storočia sa tvorili regrútske a vojenské piesne a balady. Medzi prekáravé piesne patrí Žalo dievča, žalo trávu, k alegorickým piesňam zase Prečs´kalina, v kríčku stála. Tieto ľudové žánre majú starú históriu a bohatosť diel. Tiež vznikali mnohé piesne s tematikou rodiny a vzťahov v nej: Naša pani kňahne, Kdeže si bola Anička moja, V tom inglickom poli jedna krčma stojí alebo A na hure hori cirňovy ohničok.
Básnici
náhľad|Ján Sambucus Známym a dobre doloženým autorom obdobia humanizmu je polyhistor Ján Sambucus (15311581), ktorý ako príslušník slovenského etnika písal v latinčine. Preložil z maďarčiny do latinčiny báseň Dobytie Szigetu na žiadosť cisára Maximiliána II., čím získal jeho štipendium. Básnická zbierka Poemata (Padova, 1555) vyšla počas jeho pracovného a študijného pobytu v Padove.
V českom jazyku tvoril Ján Silván (14931572), ktorý pôvodom zo Slovenska ale pôsobiaci v Čechách dosiahol ako prvý publicitu svojou poéziou nielen cirkevnou (prebásnenie žaltára) ale aj subjektívnou lyrickou tvorbou. Silván vydal svoje jediné samostatné dielo Písně nové a na sedm žalmů kajících a jiné žalmy (Praha 1571) ako zbierku piesní (kancionál) a žalmov.
Martin Bošňák (asi 15001566), vojak a básnik, je zaujímavý zjav v dejinách slovenskej literatúry tým, že napísal jednu historickú epickú poému v českom jazyku, ktorá bola medzi prvými v histórii slovenskej literatúry. Tento dôležitý posun vo vývoji sa udial v polovici 16. storočia (okolo 1549), keď vytvoril epickú poému Píseň o zámku muránském.
Druhá historická poéma Píseň o sigetském zámku, ktorá zrejme vznikla okolo roku 1566, kedy bol zámok Sziget (slov. Sihoť) dobytý armádou sultána Sulejmana II., je podľa slovenskej literárnej vedy dielom anonyma, i keď býva pripisovaný tiež Martinovi Bošňákovi ako účastníkovi bitky o tento hrad. Historická poéma je napísaná v slovakizovanej češtine, čo je ďalší významný jav slovenskej literatúry a jazyka. Táto poéma sa zároveň považuje za veľmi hodnotné básnické dielo. Čo sa týka jeho formy, je skomponované zo sto 5-veršových slôh, ktoré majú striedavo 6-slabičné a 7-slabičné verše.
Martin Rakovský (asi 15351579) bol básnik tvoriaci poéziu v latinskom jazyku, ktorej témami už nie sú cirkevné inšpirácie ale je v nich prítomná občiansko-politická téma. Zveršované pojednania v elegickom distichu O svetskej vrchnosti a O rozvrstvení obyvateľstva a príčinách prevratov v kráľovstvách a impériách sú tematicky zamerané na ideál vrchnosti a mestské a štátne zriadenie. Písal aj príležitostnú poéziu, napr. Palusus ako hold cisárovi Maximiliánovi II. Jeho latinské ódy, elégie, žartovné básne a preklady sa zachovali a vyšli v zbierke Opera omnia v roku 1974, čo naznačuje význam jeho diela.
Vavrinec Benedikt z Nedožier (15551615) je dôležitý nielen svojím pedagogickým vedeckým dielom, ale aj matematickým a literárnovedným. Bol významným humanistickým polyhistorom, doživotným profesorom na Karlovej univerzite a jej prorektorom. Vavrinec Benedikt napísal v roku 1607 latinskú básnickú skladbu v hexametroch, ktorá hovorila o novej zreformovanej školskej sústave pod názvom Penitioris scholae structura (Vnútorná školská sústava, resp. Štruktúra nižšej školy).
Špeciálnym prípadom je uhorský vojak a básnik Valentín Balaša zo Zvolena a Modrého Kameňa (15541594) ovládajúci viaceré cudzie jazyky. Písal maďarsky, slovensky a turecky. V prevažnej miere je maďarským autorom, no v jeho literárnej pozostalosti sa našli niektoré slovenské texty. Tento zakladateľ modernej maďarskej lyrickej poézie napísal prvú slovenskú báseň o láske Pieseň v mene peknej devy (pozri Kódex Jána Jóba Fanchaliho ) a v slovenčine nábožensky ladené básne. Podľa jedného prameňa napísal aj divadelnú hru Credulus a Júlia v slovenskom jazyku, ktorá je pravdepodobne prekladom maďarskej komédie Krásna maďarská komédia.
Uveďme ešte básnika Daniela Pribiša (15801645), ktorý sa vyznačuje tým, že do svojho diela z roku 1634, čo bol preklad Luthera Katechizmy (Rosarum animae, O způsobu modlení, Písně duchovní), zaradil do pripojeného spevníka aj slovenské piesne, ktoré zobrazujú vtedajší sociálny život v Uhorsku.
Prozaici
Humanistická próza je ukážkou toho, ako ťažko a zložito sa vymaňovala slovenská reč a literatúra z neexistencie. Pomaly a nenápadne sa cez drámu dostávala k ušiam a očiam divákov. Tu sa cez komediálne kusy dostala na slobodu prostredníctvom češtiny, slovakizovanej češtiny a ľudového jazyka.
Ján Sambucus (15311581) okrem poézie tvoril prózu s využitím výlučne latinského jazyka. No napísal Obrazy starších a mladších lekárov a filozofov vydaných roku 1574, v ktorých sa priznáva k slovenskému pôvodu. Písal historické diela, napríklad komentáre k Ransanus – Epitome rerum hungaricarum a Goltzius, C. – Caesar sive historiae. Zložil aj smútočnú reč nad hrobom cisára Ferdinanda ''Oratio cum epigrammatis aliquot epitaphiisin obitum Imp. Ferdinandi primi'', čo mu zabezpečilo pozíciu dvorného historika. Vydal zbierku emblémov s názvom Emblemata (1564) v Antverpách, v dobových podmienkach to znamenalo súbeh drevorytu, motta a epigramu na danú osobnosť. Bol dvorným lekárom a nositeľom viacerých titulov a hodností na dvoroch Habsburgovcov.
Medzi humanistických prozaikov patrili väčšinou autori cirkevných diel. Takým bol Izák Abrahamides (15571621) píšuci v latinskom jazyku a Pavel Kyrmezer ( 15301589), ktorý písal nielen latinské cirkevné diela, ale aj v češtine bibliou inšpirované hry, z ktorých sa zachovali viaceré veršované komédie v ľudovom jazyku. V tejto fáze tvorby sa Kyrmezer ocitol na pôde už nie cirkevnej ale na pôde meštianskeho laického divadla. To implikovalo, že sa jeho hry zaradili na vrchol českej a slovenskej dobovej literatúry. Sú to biblické drámy vo veršoch Komedia o Tobiášovi, Komedia nová o vdově a Komedia česká o bohatci a Lazarovi.
Protestant Jur Tesák Mošovský (15451617) napísal veľa cirkevných traktátov v latinčine a viacero českých komédií, ktoré sa však stali obeťou jezuitského cenzora Koniáša. Dodnes sa zachovala len jediná, a to Komedie z knihy Zákona božího, jenž slove Ruth (1604 zásluhou jeho syna Adama, ktorý ju dal vydať v Prahe. Vo veršovanej komédii použil živý dobový jazyk (český) a ľudový zemitý humor. Táto hra predstavuje typ nábožensko-reformačnej renesančnej dramatickej tvorby.
Člen protestantskej šľachty, vzdelanec aj vojak Peter Révai (15681622) písal historické a právnické diela v latinčine, v ktorých ako uhorský historik objasňoval starobylosť Slovanov a o Uhorsku písal ako o mnohonárodnom štáte. V súkromnej korešpondencii používal slovenčinu. Spomedzi viacerých treba vyzdvihnúť obsiahlejšie historické dielo De monarchia et sacra corona regni hungariae centuriae septem. Jeho tvorba mala vplyv na neskoršiu slovenskú historiografiu a obrodenecké hnutie.
náhľad|[[Juraj Tranovský. ex libris]] Juraj Tranovský, alias Tranoscius (15921637) tvoril na predele medzi renesanciou a barokom. Tento česko-poľský evanjelický farár bol nútený odísť po bitke na Bielej Hore do exilu, čím sa ocitol v Hornom Uhorsku. Jeho najdôležitejším dielom je spevník Cithara Sanctorum, ktorá obsahovala v pôvodnej verzii 412 piesní duchovného, lyrického a sociálneho charakteru. Viac ako 150 piesní preložil alebo zložil sám Tranovský. Kancionál bol v biblickej češtine: ''Apocv. Pjſne Duchownj Staré y Nowé Kterychž Cyrkew Kreſtanſká pri Weyročnjch Slawnoſtech a Památkách Jakož y wewſſelikých potrebách ſwých obecnich yobwzlaſtnijch proſpechem mnohým uživá: Knimžto pridaný gsau Pjſne Dr. M. Luthera wſſecky z Nnemecké reči do naſſi Slowanſké Preložené.''
==Barok (16501780) == V uhorskom baroku pokračovali zložité historické deje, prenasledovanie evanjelických kňazov a spisovateľov donútených k exilu alebo poslaných na galeje. Niektorí stihli o tom napísať len svoj dobrodružný životopis, iní dokázali v zlých podmienkach aj tvoriť, čo je obdivuhodné. V barokovej literatúre na území dnešného Slovenska sa prejavili niektoré podobné témy a štýl ako v európskych literatúrach. Charakteristickými črtami sú heroizmus a rozvíjajúca sa racionalita, no absolútnu vedúcu úlohu malo povinné prejavovanie zbožnosti. Najrýchlejším vývojom prešiel divadelný žáner, ktorý v sebe niesol aj misiu rozvíjať ľudovú slovenčinu a prostredníctvom nej komunikovať s divákmi. V tomto období vývoja tvorcovia začali preferovať slovakizovanú češtinu a kultúrny západoslovenský dialekt. Dráma pokračovala v tvorbe divadelných školských hier v slovakizovanej češtine, nemčine a latinčine. Polosvetské a svetské hry mali úlohu náučnú a mravoučnú, pričom využívali tému politickú, alegorickú historickú a antickú. Slovenské svetské a polosvetské hry boli však zriedkavé.
Uhorský barok v jeho literatúre sa začal už v období manierizmu, čo bola posledná fáza renesancie. Barokové obdobie je charakterizované myšlienkovou a náboženskou krízou a z toho plynúcou pochmúrnosťou v umení. Tieto javy boli spôsobené vyššie spomenutým chaosom sociálnym, ekonomicko-politickým a náboženským. Pod ne sa podpísala protireformácia, osmanské vojny, ekonomika na nízkej úrovni, absolutizmus, rekatolizačné vojny a protireformačný útlak. Sociálny tlak na nižšie vrstvy spoločnosti zavinil ľudové vzbury (napríklad prípad Jánošík).
Básnici
Benedikt Sőlőši (16091656) bol slovenský jezuitský kňaz, ktorý napísal ako prvý spevník v slovenčine, vytlačený v roku 1655. Obsahoval 290 piesní aj s notami. Pod názvom Písne katholické latinské i slovenské, nové i starodávné (Cantus catholici) sa skrývajú piesne slovenského aj českého pôvodu určené pre príležitosti vianočné, veľkonočné, mariánske a didaktické. Piesne sú latinsky, česky a piesne zo slovenského prostredia v ľudovej reči, ktorých je vyše 40.
Peter Benický (16031664), rodák z Trnavy a potomok zemianskeho rodu sa ako vojak zúčastnil kráľovského posolstva do Konštantinopolu. Je autorom básnickej zbierky Slovenské verše (1652) (vyšli až v 1873) v slovenčine a ďalšej zbierky Maďarské rytmy (Magyar rhitmusok) (1666) maďarčine). Slovenské verše však Jaroslav Vlček kritizuje ako menej hodnotnú poéziu, s čím ale treba polemizovať. Čistokrvnú ľudovú slovenskú prozódiu a lyrickú tému nachádza len v jednej pesničke o Bátoryčke, ktorá začína veršom Brodil sa kôň sivý podľa panskej nivy...atď.
Františkán Hugolín Gavlovič (17121787) tvoril výhradne v predspisovnej forme slovenčiny. Nechal po sebe dielo, z ktorého sa veľa stratilo, no predsa sa našlo deväť jeho rukopisov, zbierok básní a jedna zbierka kázní. Významná je zbierka Valaská škola mravúv stodola (knižne vyšlo až v roku 18301831). Je to didakticko-reflexívna poézia, ktorá čerpá námet zo života pastierov.
Katolícky kňaz Ján Sekáč (17671818) bol barokový básnik tvoriaci v slovakizovanej češtine. Vydal básnickú skladbu Rapsódia o francúzkéj vojne a revolúcii a v roku 1800 zborník básní Laskavé karhání smíšno-pochabých svetských mravúv. Zbierka obsahovala veršované príbehy a anekdoty, historky zo života rôznych spoločenských vrstiev. Bola to svetská literatúra, ktorá mala čitateľa poučiť aj zabaviť.
Štefan Ferdinand Selecký napísal obsiahlu báseň s 332 veršami Obraz panej krásnej perem malovaný, která má v Trnave svoje prebývání (1701), ktorá má alegoricky opisovať Trnavskú univerzitu. Obraz univerzity splýva s obrazom krásnej ženy, ktorú opisuje autor ako nadpozemskú bytosť.
Prozaici
Medzi prozaikov je treba zaradiť polyhistora a encyklopedistu Mateja Bela (16841749), najvýznamnejšieho barokového učenca 18. storočia. Bel písal v slovakizovanej češtine, maďarčine, nemčine a latinčine. Je autorom rôznych vedeckých spisov. Skladal duchovné piesne a písal poéziu. Jeho najvýznamnejšie celoživotné dielo Historicko-zemepisný poznatok o súvekom Uhorsku (lat. Notitia Hungariae novae historico geographica) sčasti vydaný tlačou v 4 zväzkoch, stihol publikovať sám, po jeho smrti zvyšné rukopisy skončili pri nehode na Dunaji vo vode a vážne sa poškodili. Bel napísal úvod ku Gramatika slovensko-česká Pavla Doležala (1746), v ktorom sa pochvalne vyjadril o slovenčine nezaostávajúcej za svetovými jazykmi. náhľad|Autor: Martin Sentiváni Martin Sentiváni alebo Martin Svätojánsky (16331705), alias Sentivanius, bol slovenský polyhistor a filozof. Ako člen starého slovenského šľachtického rodu zostal verný svojmu pôvodu. Je autorom prvej encyklopédie vydanej na Slovensku Curiosiora et selectiora variarum scientiarum miscellanea I-III., slov. Vzácnejšie rozmanitosti vybrané z rôznych vedných odborov), zv. I.III. Publikoval množstvo diel, všetko v latinčine a jedno v slovenčine: Čtýri a dvatcet pochybovaní na dar Nového leta tisiciho sedmi stého pastírum augustánského a helvetského vyznání doufánlive obetovaná. Magister filozofie Sentiváni sa zaoberal viacerými vednými odbormi, bol profesorom, správcom kníhtlačiarne, prefektom univerzitnej tlačiarne a knižnice v Trnave a vydavateľom. Vo svojich spisoch obhajoval autonómiu Slovanov a Slovenska.
Daniel Krman ml. (16631740) je výnimočný tým, že už v období baroka zostavil a vydal Základy slovanskej gramatiky (lat. Rudimenta grammaticae Slavicae) (1740). Pritom, za slovenský jazyk považoval češtinu, ktorá bola vlastná evanjelikom čítajúcim Kralickú bibliu v bibličtine. Ďalším dielom, ktoré má aj literárny aj historický význam je cestopis Itinerarium, cestovný denník z rokov 17081709. Jeho význam podčiarkuje aj jeho publikovanie v roku 1969 v Bratislave vo forme bilingválneho latinsko-slovenského vydania cestovného denníka. Daniel Krman uskutočnil cestu za švédskym kráľom Karolom XIII. a bol svedkom bitky pri Poltave.
náhľad|Móric Beňovský Cestovateľ, kolonizátor a kráľ Madagaskaru Móric Beňovský (17461786) zo slovenského Vrbového zasiahol rozhodnou rukou aj do literatúry, keď napísal cestopis vo francúzskom jazyku, ktorý publikovali v roku 1808 v slovenčine. Z angličtiny preložené Pamäti a cesty Mórica Augusta Beňovského, magnáta kráľovstiev uhorského a poľského, jedného z vodcov poľskej konfederácie, pozostávajúcich z jeho vojenských operácií, jeho vyhnanstva na Kamčatke, jeho úteku a cesty z toho polostrova cez severný Tichý oceán, s krátkym pristátím v Japonsku a na Tchajwane, do Kantonu v Číne, so správou pre francúzske úrady, bol poverený vládnuť nad ostrovom Madagaskar sa stali celosvetovým bestsellerom preloženým do mnohých rečí.
Ján Baltazár Magin (16811735), absolvent kňazského seminára v Pázmaneu vo Viedni a Viedenskej univerzity odišiel slúžiť ako kňaz na slovenské fary. Keď vydal Michal Bencsik v roku 1721 svoje právnické dielo s vecne chybnou časťou o pôvode Slovákov v Uhorsku určené uhorskému snemu Novissima dieata (slov. Najnovšiemu snemu), Magin napísal polemický spis v latinskom jazyku Ostne alebo obrana slávnej Trenčianskej stolice a mesta tohože mena (1728),, v ktorom zdôrazňuje autochtónnosť Slovákov v Uhorsku, jeho starobylosť a etnickú celistvosť. Dielo sa stalo jedným zo základov sebauvedomovania sa slovenského národa ako etnického celku. Okrem tejto apológie Magin napísal rozsiahlu oslavnú báseň Ekloga (1729) pre Jozefa Ilesházyho, syna trenčianskeho župana.
Samuel Hruškovic (16941748) slovenský evanjelický kňaz, písal slovenské modlitby, slovenskú mytologickú komédiu Polyfémus, preklad z nemčiny Katechismus D. M. L., kterýž slove menší, (Lutherov malý katechizmus). V latinčine vydal vlastnú biografiu a dielo Rozprava obsahujúca preskúmanie ducha Brendelovho (Dissertatio continens explorationem spiritus Brendeliani). Hruškovic napísal 17 vlastných piesní v slovenčine a 74 prekladov nemeckých piesní do slovenčiny, všetky barokového charakteru.
Eliáš Ladiver (16331686) bol žiakom Jana Amosa Komenského, tvoril v latinčine filozofické rozpravy a divadelné hry. V roku 1668 zverejnil hru s biblickým príbehom Vo viere stály Eleazár (lat. Eleazar constans), ktorá pojednáva o téme vernosti svojej viere. V 1669 publikoval hru s antickým námetom o etických východiskách čo sa týka bezprávia a násilia Udatný Papinián (lat. Papinianus tetragonos). Ladiver, Aristotelov prívrženec, tvoril v latinskom jazyku a ako Komenského žiak uplatňoval jeho inovácie vo vzdelávaní.
Ján Rezik (asi 50. roky 17. storočia1711) bol laický autor, učiteľ a rektor lýcea v Prešove. Jeho latinské hry boli z pôvodného znenia preložené do slovenčiny neskôr. Boli to v roku 1707 Lenivosť, nepriateľ školy, odvlečená na Kaukaz (lat. Pigritius scholarum hostis ad Caucasum deportatus), školská dráma Themistokles v roku 1708, nezachovala sa celá, len s načrtnutím deja.
Juraj Láni (16461701) sa profiloval podobne ako všetci evanjelickí autori, ktorých postihlo prenasledovanie a exil. Písal školské divadelné hry, dišputy a kázne, do diel vkladá emócie, dobrodružné zážitky, používa ľudové vyjadrovacie prostriedky, píše latinsky a nemecky.
Filozof, dramatik a teológ Izák Caban (16321707) je predstaviteľ Prešovskej školy. Napísal vedeckú prácu Existencia atómov (Existentia atomorum) (1667), dva súbory divadelných hier ako zdramatizovaná učebná látka pre lýceum a jeden zdramatizovaný biblický príbeh David.
Daniel Speer (16361707) bol barokový hudobník pôvodom zo Sliezska, ktorý napísal v nemčine dobrodružnú cestopisnú prózu Uhorský Simplicissmus (1683). Toto dielo je zároveň aj autobiografiou, ktorá opisuje zážitky z cestovania v období svojej mladosti od siedmeho do dvadsiatehopiateho roku života. Cestopis je dielom, ktoré zobrazuje reálie barokového života v Hornom Uhorsku, jeho atmosféru aj prírodné krásy, opisy východoslovenských miest, poznámky o krojoch a zvykoch, poverách a sociálne zloženie nižších vrstiev slovenskej pospolitosti.