cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zlatník (prítok Opátky)
Pramení južne od obce Veľký Folkmar, vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, v lokalite Zlatník pod sedlom Zemička, na juhovýchodnom svahu vrchu Folkmarská skala (914,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 590 m n. m. Od prameňa tečie smerom na východ, sprava priberá krátky prítok spod masívu Murovaná skala (prameň severne od kóty 899 m), ďalej zľava prítok z JJZ svahu vrchu Ostrý hŕbok (797,5 m n. m.) a prechodne tečie smerom na VJV. Z pravej strany ďalej priberá prítok (1,2 km) spod masívu Murovanej skaly (prameň západne od kóty 854,3 m), potom ľavostranný prítok z južného svahu Ostrého hŕbku a potok pokračuje opätovne východným smerom. Následne sa esovito stáča, priberá pravostranný prítok z lokality Medzi skalami (prameň severovýchodne od kóty 854,3 m) a tečie cez chatovú osadu, kde zľava priberá krátky prítok. Napokon sa stáča severovýchodným smerom, podteká cestu III. triedy Košické Hámre - Opátka a severozápadne od obce Košická Belá, v blízkosti autokempingu Košické Hámre, ústi v nadmorskej výške približne 327 m n. m. do Opátky.
Údolím potoka vedie zeleno-značkovaná turistická trasa z Košických Hámrov do sedla Zemička a ďalej cez Murovanú skalu do sedla Pod Suchým vrchom. Kým horný tok je súčasťou okresu Gelnica, dolný tok je hranicou s okresom Košice-okolie a krátky úsek v oblasti vtoku do Opátky leží už na území okresu Košice-okolie.
Pignan (kantón)
Pignan je francúzsky kantón v departemente Hérault v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho sedem obcí.
Neulengbach
Neulengbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Sankt Pölten-vidiek.
Žije tu 7 664 obyvateľov (1. 1. 2010).
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2009 – Tímový šprint žien
Tímový šprint žien na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 bola jedna z 6 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 v Liberci. Súťažilo sa 25. februára 2009. Víťazkami sa stali Fínky Aino Kaisa Saarinenová a Virpi Kuitunenová.
Košarisko (prítok Opátky)
Košarisko je potok na východnom Slovensku, v severozápadnej časti okresu Košice-okolie. Je to pravostranný prítok Opátky, meria 3,4 km a je tokom VII. rádu.
Pramení vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, na severozápadnom svahu vrchu Predné holisko (948,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 770 m n. m. Od prameňa tečie na sever, vytvára oblúk prehnutý na západ a sprava priberá prítok zo západného svahu Železného vrchu (818 m n. m.). Následne sa oblúkom stáča na západ, sprava priberá krátky prítok prameniaci západne od kóty 812,4 m a zľava prítok z lokality Tokáreň. Napokon preteká intravilánom obce Opátka, kde mení smer toku na severozápad a priamo v obci (severne od miestneho kostola) ústi v nadmorskej výške cca 445 m n. m. do Opátky.
The 10th Mountain
The 10th Mountain (v preklade „10. horská“) je americký vojnový film z prostredia bojov Spojencov v Európe, v druhej svetovej vojne.
Príbeh
Dej filmu sa začína v roku 1944, na americkej základni, blízko francúzsko-talianskej hranice. Na základňu prichádza kapitán Cabuco (Eutiquano M. Gomez), Filipínec, ktorého major Bryce (Martin Lee Carlton) poverí velením elitného družstva 10. horskej divízie. Spolu s novým mužstvom má za úlohu infiltrovať nemeckú základňu v severnom Taliansku.
Pocity vojakov v jeho tíme sú však zmiešané – zatiaľčo zdravotník Jordan Briggs (Jon-Marc Yaden) a radista vojak Gutman (Ian Arthur) si získavajú jeho dôveru, seržant Rosenthal (Ben Dukes) a kuľometník vojak Michael McKaen (Patrick Mottola) trpia rasovými predsudkami – nenávidia kapitána, pretože ho považujú za Japonca, predstaviteľa ich nepriateľov na pacifickom fronte.
Vojaci oslobodia počas cesty židovského zajatca, ktorého chceli nemeckí vojaci popraviť v lese. Ten im výrazne pomôže pri pátraní po nemeckých pozíciách. V tíme dôjde takmer k vzbure, avšak po vzájomných rozhovoroch sa seržant Rosenthal a vojak McKaen spriatelia s kapitánom. V záverečnom boji, pri ktorom sa stretne nemecká armáda proti americkej 35. pešej divízii zomiera kapitán Cabucov boji. V závere číta seržant Rosental poznámky z kapitánovho zápisníka.
Formát
Film sa nakrúcal pri meste Claremont v štáte Kalifornia v USA.
Zámok Buchlovice
Zámok v Buchloviciach je barokový zámok v štýle talianskej vily nachádzajúci sa v obci Buchlovice v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji.
História zámku
V stredoveku stávala na mieste dnešného zámku opevnená usadlosť, ktorú v 16. storočí prestavali na hospodárske objekty. Zámok mal od svojho počiatku spojitosť s neďaleko ležiacim hradom Buchlov. Po vymretí jeho majiteľov, pánov zo Zástřizl, ho zdedili ich príbuzní Petřvaldskí z Petřvaldu. Keď v 17. storočí prestal hrad Buchlov vyhovovať svojím komfortom vtedajším nárokom na bývanie a súčasne strácal strategický význam, začal jeho majiteľ, Ján Dětřich Petřvaldský, v obci ležiacej pod hradom s výstavbou sídla zodpovedajúceho duchu doby - zámku Buchlovice. Impulzom k stavbe bola tiež jeho láska k manželke Eleonóre, pochádzajúcej z talianskeho Tirolska. Výstavbu, ktorú zveril talianskym projektantom, preto poňal v štýle talianskej vidieckej vily. Projekt vypracoval architekt Domenico Martinelli a stavba prebiehala v rokoch 1707 - 1738. Iróniou osudu bolo, že jeho mladá manželka sa dokončenia zámku nedočkala, pretože čoskoro po svadbe zomrela.
left|thumb|200px|Zámok je obklopený nádherným parkomAko prvý bol postavený tzv. dolný zámok, ktorý mal uspokojiť spoločenské a reprezentačné nároky svojich majiteľov. Využitie mierneho svahu predom určilo stavebné dispozície budúceho zámku. Dolný zámok je tvorený zo strany čestného dvora prízemnou, v záhradnom priečelí jednoposchodovou budovou kruhového pôdorysu s centrálnou sálou uprostred a mohutnou kupolou.
Tzv. horný zámok, neskôr nazývaný Flóra, predstavoval súbor hospodárskych budov.
Súčasne so stavbou zámku prebiehali i parkové úpravy okolia. Najprv v štýle talianskej záhrady, neskoršie vo francúzskom štýle. Na prelome 18. a 19. storočia bol park obohatený o exotické dreviny a neskôr rozšírený o park anglického typu.
Po dokončení stavby striedali jeho majitelia letný pobyt v Buchloviciach so zimným na Buchlove.
Bert Sommer
Bert Sommer (* 7. február, 1949, Albany, New York, USA – † 23. júl, 1990, Troy, New York, USA) bol folkový spevák, gitarista a príležitostný herec, ktorý vystupoval aj na legendárnom festivale Woodstock (1969) a toho času tiež triumfoval hitom „We're All Playing In The Same Band“. Krátku dobu bol členom barokovo-popovej skupiny The Left Banke a tiež spoluautorom a spevákom jej singlových skladieb „Ivy Ivy“/„And Suddenly“.
Ako herec stvárnil postavu Woofa v pôvodnom broadwayskom muzikáli Vlasy (Hair) a postavu Flatbusha v prvej sérii zábavného programu The Krofft Supershow, nazvanej Kaptain Kool and the Kongs. Jeho stelesnenie hipíka v muzikáli Vlasy bolo natoľko verné, že fotka s jeho podobizňou bola použitá ako divadelný plagát.
Zámok Buchlovice
História zámku
Ďalší významný príslušník rodu, Leopold, Žigmundov vnuk, ako rakúsko-uhorský vyslanec v Petrohrade, zorganizoval v roku 1908 na zámku spoločné rokovanie ministrov zahraničia Ruska a Rakúsko-Uhorska.
Bert Sommer
Sommer bol považovaný za talentovaného umelca. Jeho vystúpenie z festivalu Woodstock však bolo vystrihnuté, na základe čoho sa mu počas života nedostalo rovnakej pozornosti ako iným hudobníkom, ktorých Woodstock spopularizoval. Získal tak prívlastky „zabudnutý woodstocký muž“ či stratený „woodstocký básnik“.
Zámok Buchlovice
História zámku
Berchtoldovci vlastnili buchlovické panstvo až do roku 1945, kedy ho prevzal do svojej správy štát.
Bert Sommer
Bert Sommer zomrel vo veku štyridsaťjeden rokov po dlhom boji s ochorením dýchacích orgánov. Posledné vystúpenie odohral len dvanásť dní pred smrťou v Troyi s bubeníkom a kamarátom Johnnym Rabbom.
Zámok Buchlovice
Popis zámku
Interiér zámku zaujme svojou bohatou freskovou a štukovou výzdobou (diela B. Fontanu) v štýle raného baroka. Salóny su vybavené nábytkom a mobiliárom v štýle Ľudovíta XV. a Ľudovíta XVI. Rodinné portréty Petřvaldovcov a Berchtoldovcov a množstvo umeleckých diel zdobí miestnosti tohto jedinečného panského sídla.
Bert Sommer
Festival Woodstock
Program Berta Sommera bol zaradený na piatkový deň, ktorý usporiadatelia festivalu vyhradili predovšetkým folkovým hviezdam. Sommer v priebehu večera odohral desať skladieb, vrátane „Jennifer“, „The Road to Travel“ či „And When It's Over“, spolu so sprievodnými hudobníkmi Charliem Bilellom (basgitara) a Irom Stoneom (druhá gitara, organ, harmonika). Odohral tiež hit „America“ folkového dua Simon & Garfunkel o ktorom Paul Simon tvrdil, že išlo o najlepšiu coververziu skladby akéhokoľvek umelca. Do dokumentárneho filmu Woodstock: 3 Days of Peace & Music však záznamy z koncertu neboli zaradené, väčšinou z dôvodu veľmi zlej kvality. Bertov priateľ, zodpovedný za Sommerovu biografiu, je však presvedčený, že záznam jeho celého koncertného setu ani neexistuje. Sám hudobník bol zdrvený, keď zistil, že bolo jeho vystúpenie odignorované. Neobjavilo sa totiž v žiadnom dokumente o Woodstocku, ani na sprievodných soundtrackoch k festivalu. ''„Vidíte skupiny ako Santana a hudobníkov ako Richie Havens a Melanie, ktorí v tom čase neboli príliš známi a po Woodstocku ich kariéra explodovala. U Berta vyšlo všetko nazmar,“ tvrdil tiež rock-popový kritik Jim Fusilli z magazínu Wall Street Journal, ktorý hudobníka nazval „strateným woodstockým básnikom“''. Sommerovi priatelia sa však domnievajú, že hlavným dôvodom hudobníkovho vyradenia z histórie Woodstocku boli nezhody medzi nahrávacími spoločnosťami, keďže Berta Sommera zastrešoval Capitol Records a produkciu Woodstocku spoločnosť Warner. Bert Sommer tak ostal po festivale nepovšimnutý, kým ostatné skupiny a interpreti sa vyšplhali na vrchol popularity.
Zámok Buchlovice
Popis zámku
Zámok je obklopený nádherným parkom so schodiskami, terasami, obeliskom, bazénmi a kamennými vázami. Jeho veľkou ozdobou je množstvo vzácnych exotických stromov a krov.
Zámok Buchlovice bol v roku 2001 zapísaný do zoznamu národných kultúrnych pamiatok Českej republiky.
Bert Sommer
Rané nahrávky a stratené single
S Bert and Bill:
S The Vagrants:
S The Left Banke:
Ako Bert Sommer:
Niderhoff
Niderhoff je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Absorpcia (svetlo)
Absorpcia je pohlcovanie, zoslabenie svetelných kvánt žiarenia atómami alebo molekulami pri jeho prechode určitým prostredím.
Je to proces, pri ktorom je energia fotónu (svetelného kvanta) pohltená látkou (napr. atómom), ktorého valenčné elektróny prechádzajú medzi dvoma úrovňami energie. Pohltená energia môže byť opäť vyžarovaná, alebo premenená na kinetickú energiu častíc (tepelnú energiu). Po zachytení uvoľneného elektrónu iným atómom sa energia premení na žiarenie, obyčajne inej vlnovej dĺžky. Tento jav sa označuje ako emisia žiarenia. Lineárny absorpčný koeficient vyjadruje relatívne zoslabenie intenzity svetla spôsobené absorpciou materiálom určitej hrúbky.
Voľné atómy sú v plynnom stave podľa Kirchhoffovho zákona schopné absorbovať žiarenie rovnakých vlnových dĺžok, aké samy vyžarujú. Najbežnejším príkladom takejto absorpcie sú Fraunhoferove čiary v slnečnom spektre, spôsobené absorpciou spojitého žiarenia Slnka voľnými atómami chladnejšieho plynového obalu Slnka.
Worms
Worms môže byť:
Maršovice (okres Benešov)
Maršovice je mestečko v Česku v okrese Benešov v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 725 obyvateľov, z toho 362 mužov a 363 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,1 roka, ženy 42,3 roka).
Roujan (kantón)
Roujan je francúzsky kantón v departemente Hérault v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho 11 obcí.
NGC 7673
NGC 7673 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 5. septembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Personal defense weapon
thumb|PMM, PDW poľskej výroby PDW (angl. skratka Personal defense weapon, v preklade osobná obranná zbraň) je typ kompaktnej automatickej zbrane menšej ako útočná puška, ktorá však má väčší dostrel, kadenciu a priebojnosť ako pištole či klasické samopaly. Väčšinou je tento typ chybne označovaný ako samopal. Na rozdiel od samopalu, ktorý používa pištoľové strelivo, PDW používa špecifický typ munície, ktorá má dostatočnú silu, aby prešla cez kevlar nepriestrelnej vesty. Prvý koncept PDW bol predstavený v 80. rokoch.
Zbrane príbuzné PDW
thumb|MP5K
Nora
Nora môže byť:
Neumarkt an der Ybbs
Neumarkt an der Ybbs je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Melk.
Žije tu 1 813 obyvateľov (31. 12. 2009).
Čihadlo (prírodná rezervácia)
Čihadlo je prírodná rezervácia ležiaca v katastrálnom území obce Babice nad Svitavou v okrese Brno-venkov. Nachádza sa v Chránenej krajinnej oblasti Moravský kras v polesí Bílovice nad Svitavou a jej rozloha je 55,28 hektárov.
Louisa Adamsová
Louisa Catherine Johnsonová Adamsová (* 12. február 1775, Londýn – † 15. máj 1852, Washington D.C.) bola manželka 6. amerického prezidenta Johna Quincy Adamsa a v rokoch 1825 až 1829 prvá dáma USA.
Louisa Adamsová pochádzala z vyššej a bohatšej sociálnej vrstvy ako jej manžel.
Maxilly-sur-Saône
Maxilly-sur-Saône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Chinian (kantón)
Saint-Chinian je francúzsky kantón v departemente Hérault v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho 13 obcí.
Worms (hra)
Worms je séria ťahových počítačových her od spoločnosti Team17. V hre hrajú hlavnú rolu nakreslení červíkovia, ktorí sú rôzne ozbrojení, môžu ničiť krajinu, alebo navzájom na seba útočiť. Hry sú veľmi obľúbené, zvlášť vďaka WormNetu (hranie po sieti).
Hry s témou Worms
Série hier sa dajú kategorizovať podľa herného rozhrania alebo podľa generácie.
Firma Team17, ktorá drží k titulom Worms licenciu, vyrobila nový 2D titul pre tzv. handheld platformy (PSP a Nintendo DS) pod menom Worms: Open Warfare a i tak sa táto firma preorientovala na 3D variácie červíkov. Dodatočne bola vydaná hra Worms pre platformu Xbox, ktorá je stiahnuteľná z Xbox Live Arcade (XBLA). Jedna z predošlých hier - Worms World Party, bola vyrobená aj pre mnohé ďalšie platformy, napr. Game Boy Advance, Pocket PC a N-Gage Nedavno bola sprístupnená PS3 verzia na Playstation Store
Vedľajšie tituly
Vydaných bolo tiež niekoľko vedľajších titulov s menom Worms, ktoré majú s pôvodnou hrou spoločné len meno a pár hlavných znakov (červíci, bazuka atď.). Medzi ne môžeme spomenúť napr. Worms Pinball (1999) a Worms Blast (2002), ďalej boli vyrobené ďalšie vedľejšie hry fanúšikmi Worms, napr. Worms Breakout a Worms Breakout 2. Posledné dva tituly boli uverejnené na oficiálnych stránkach Worms Armageddon.
Ocenenia
Tituly dostali mnoho ocenení.
Harry Mulisch
Harry Mulisch (* 29. júl 1927, Haarlem – † 30. október 2010, Amsterdam) bol holandský spisovateľ a esejista židovského pôvodu. S vlastnými literárnymi pokusmi začal v roku 1945. O rok neskôr debutoval svoju novelou De kamer. Mulisch žil v Amsterdame. Jeho najdôležitejšie dielo je De ontdekking van de hemel.
Šarišská župa (Uhorsko)
Šarišská župa resp. Šarišská stolica resp. Šarišský komitát (staršie bolo niekedy namiesto slova Šarišská/-ý slovo Šárišská/-ý; iný názov: Šariš, staršie aj Šáriš;, nem. Komitat Scharosch/Scharoscher Gespanschaft alebo Scharosch, maď. Sárosi vármegye alebo Sáros) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku.
Boby
thumb|Moderné boby na zimných olympijských hrách v roku 2006. thumb| Letná bobová dráha.
Boby je zimná športová disciplína, ktorá vznikla v Anglicku v 60. rokoch 19. storočia.
Šarišská župa (Uhorsko)
Centrum
Administratívnym centrom stolice bol Šarišský hrad, potom rôzne sídla v závislosti od župana a od roku 1647 Prešov.
Boby
Boby sa prevádzkujú na bobovej dráhe. Bobovú dráhu tvorí: ústredňa, vlek a dráha. V ústredni je zapínací box na vlek, ktorý sa nazýva sieť. Vlekom sú boby z ústredni vytiahnuté na štartovaciu pozíciu bobovej dráhy.
Šarišská župa (Uhorsko)
Rody vládnucich županov
thumb|Región Šariš na severovýchode Slovenska
Dejiny
Historické územie v severnej časti Slovenska. Názov má podľa hradu Šariš, ktorý bol sídlom šarišského župana. Južná časť Šariša leží v Košickej kotline, severná časť vyplňujú Nízke Beskydy a Čergov.
Boby
Moderné boby sú druh uzavretého (kapotovaného) vozidla určeného na pohyb po bobovej dráhe. Pohyb bobov je podmienený kinetickou energiou po zľadovatenom povrchu na klesajúcej úrovni dráhy. Boby sa riadia pákou. Zasunutím páky dopredu sú gumové brzdy v ich zadnej časti nadvihnuté t. j. uvoľnené a boby pridajú na rýchlosti. Pri spätnom riadení teda dozadu sa gumené brzdy trú o dráhu čím sa rýchlosť bobov spomaľuje.
Letné boby dosahujú najväčšej rýchlosti 60 km/h Zimné boby dosahujú najväčšej rýchlosti 210 km/h, svetový rekord bol zatiaľ 201 km/h
Šarišská župa (Uhorsko)
Dejiny
Šariš sa súčasťou Uhorska stal až v druhej polovici 11. storočia. Spočiatku bol spolu s Abovom a Hevešom súčasťou komitátu Novum castrum (pomenovanom po hrade Novum Castrum, ktorý dostal tiež názov Abawyuar, Abaújvar, Abov). Počas 13. storočia sa Šariš zmenil na samostatný komitát (pravdepodobne ešte pred tatárskym vpádom v roku 1241). Na prelome 13. a 14. storočia sa zmenil na šľachtickú stolicu, ako samostatný administratívny celok (comitatus Sarossiensis) a zachoval sa až do roku 1922.
Hranice Šariša sa ustálili v 14. storočí, neisté boli so Spišskou stolicou v oblasti Vyšného a Nižného Slavkova a s Abovskou stolicou, pokiaľ ide o príslušnosť Ťahanoviec. Hranice so Zemplínskou stolicou sa výraznejšie zmenili 1882 (Ďurďoš a ďalších 10 dedín sa pripojilo k Šarišu a 5 iných dedín k Zemplínskej stolici).
Najstaršie doklady o pravekom osídlení Šariša sú z paleolitu (dolina Torysy). Významnejšie sú výšinné sídliská obyvateľmi bukovohorskej kultúry v povodí Torysy z neolitu. Východoslovenské mohyly (Kurima, Giraltovce, Radoma a iné) svedčia o hustom osídlení územia medzi Topľou a Ondavou v eneolite. V strednej bronzovej dobe prenikol do Šariša a južnejšej časti Košickej kotliny ľud pilinskej kultúry. Kelti sa usadili iba v južnejšej úrodnejšej časti, ktorá bola osídlená už v prvých storočiach nového letopočtu.
Najstaršie slovanské obyvateľstvo preniklo do Šariša zo severu koncom 4. storočia. Najstaršia slovanské sídlisko sa zachovalo v katastrálnom území Veľkého Šariša.
Osídlenie vo veľkomoravskom období je doložené v katastrálnom území Prešova, Geraltova, Chmeľová, Vlače, Veľkého Šariša a na Hrádku, v katastrálnom území Fintic, Solivaru a Kapušian, kde osídlenie pokračovalo aj v poveľkomoravskom období. Severná časť Šariša sa intenzívnejšie začala zaľudňovať až v 2. polovici 13. storočia. Slovenské obyvateľstvo do polovice 14 storočia osídlilo takmer celú dolinu Tople a Ondavy.
Počas valašskej kolonizácie od 2. polovice 14 storočia najmä však v 15. storočí, sa usadzovalo v severnom Šariši rusínske pastierske obyvateľstvo, ktoré tu vytvorilo súvislé a trvalé osídlenie.
Osídľovanie severného Šariša na valašskom práve bolo najintenzívnejšie v 16. storočí. Koncom 16. storočia už bola sídelná sieť feudálneho Šariša vyvinutá. Roku 1598 bolo v Šariši 371 sídel, z toho 3 slobodné kráľovské mestá, 5 mestečiek a 263 dedín a osád. V nasledujúcom období vzniklo už iba niekoľko sídel, ktoré sa vyvinuli z majerov a pri priemyselných centrách. Súpis z roku 1720 uvádza v Šariši 3 slobodné kráľovské mestá (Bardejov, Prešov a Sabinov), 9 mestečiek (Drienov, Hanušovce nad Topľou, Veľký Šariš, Brezovica, Lipany, Plaveč, Kurima, Gaboltov a Zborov) a 360 dedín a osád.
Pre osídlenie Nízkych Beskýd sú charakteristické malé, ale početné dediny.
Stavovské povstania v 17. a začiatkom 18. storočia, morová epidémia začiatkom 18. storočia a hromadné sťahovanie poddaných na Dolnú zem po roku 1715 viedli k hlbokému úpadku, ktorý sa prejavil v pustnutí sídel. Počet malých sídel, ktorý nemal viac ako 20 domov alebo domácností, stúpol roku 1720 oproti r. 1598 z 58,2 % na 90,8 %.
Slobodné kráľovské mestá Bardejov, Prešov a Sabinov sa vyvinuli v 14. storočí pri dôležitých medzinárodných obchodných cestách. Mestá Prešov a Bardejov mali v 16. a 17. storočí vynikajúce evanjelické školy.
Šarišská stolica bola uchránená pred tureckými vpádmi.
Do 1775 sa Šariš delil na 4 slúžnovské okresy Prvý, Druhý, Tretí a Štvrtý (Processus primus, secundus, tertius a quartus). Makovické panstvo (Makovica, Dominium Makovicza), ktoré leží v severovýchodnej časti, malo v rámci 4 slúžnovských okresov osobitné postavenie, no dôvody jeho samostatnosti nie sú známe. Od roku 1776 (okrem 1786 – 90) mal 6, od 1908 7 slúžnovských okresov. Administratívnym centrum bolo pôvodne na hrade Šariš, potom sa menilo, v 18. storočí sa ustálilo v Prešove.
Šesť slúžnovských okresov dostalo v roku 1776 toto pomenovanie :
Každý slúžnovský okres bol rozdelený na tri obvody, na čele prvého stál slúžny, na čele ďalších dvoch podslúžni.
Koncom 19. storočia mal Šariš rozlohu, z toho 40,7 % oráčin, 34,9 % lesov a 13 % pasienkov.
Obyvateľstvo
Prevažná časť obyvateľstvo bola slovenskej národnosti; podľa sčítania obyvateľov 1900 v Šariši žilo 114 132 Slovákov (66,1 %), 33 937 Rusínov (19,7 %), 10 607 Nemcov (6,1 %) a 10 571 Maďarov (6,1 %).
Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a chovom dobytka. Koncom 19. storočia sa najviac pestoval ovos, zemiaky, jarný jačmeň, ozimná raž, ozimná pšenica, ľan a konope.
Priemysel
Bardejov a Prešov patrili už v stredoveku medzi hlavné strediská remeselnej výroby na Slovensku. Významný bol aj Sabinov. Bardejov bol známy výrobou plátna a kovolejárstvom.
V novoveku remeselná výroba v Bardejove upadla a do popredia sa dostal Prešov. Z mestečiek boli významnejšie Lipany, Kurima a Zborov. Staré tradície má ťažba soli v Solivare, dnes jedna z časti Prešova. Šariš koncom 19. storočia bol málo rozvinutý. K významnejším podnikom patril iba parný mlyn (najväčší na Slovensku) vo Veľkom Šariši.
Teritoriálne začlenenie územia
V roku 1918 (potvrdené Trianonskou zmluvou roku 1920) sa Šariš stal súčasťou Česko-Slovenska.
Šarišská župa sa takmer celá 1. januára 1923 stala súčasťou Košickej (veľ) župy, ktorá bola roku 1928 zrušená.
Za krajinského zriadenia 1928 – 38 do tohto historického územia patrili obce okr. Bardejov, Giraltovce, Košice-vidiek, Prešov, Sabinov a Stropkov.
V rokoch 1949 – 1960 patril do Prešovského kraja.
Od 1. júla 1960 do Východoslovenského kraja, do okr. Stará Ľubovňa, Prešov, Bardejov, Svidník, Košice – vidiek a Vranov nad Topľou.
V súčasnosti je územie Šariša súčasťou Prešovského kraja.
Okresy
V r. 1910 bol Šariš rozdelený na tieto slúžnovské okresy:
Mestá so zriadeným magistrátom:
National Advisory Committee for Aeronautics
thumb|Oficiálny emblém NACA thumb|Logo NACA
National Advisory Committee for Aeronautics (skratka: NACA), do slovenčiny zvyčajne prekladané ako Národný poradný výbor pre letectvo, bol federálny úrad Spojených štátov založený na podporu leteckého výskumu. Úrad zanikol v roku 1958 kedy jeho aktivity prebrala nová organizácia - NASA.
Vznik
Výbor založil prezident Woodrow Wilson 3. marca 1915 v snahe zorganizovať americký letecký výskum tak, aby existovala organizácia ktorá by takýto výskum zastrešovala a snažila sa o jeho smerovanie k praktickej použiteľnosti.
Výsledky
Výsledky sa dostavili už v dvadsiatych rokoch, kedy agentúra vyvinula špeciálny kryt pre hviezdicové motory, ktorý zlepšil ich chladenie a znížil odpor vzduchu až o 60 percent. Testovací dvojplošník Curtis Hawk AT-5A dosiahol s jej krytom o 30 km/h vyššiu rýchlosť ako bez neho. Agentúra za tento čin získala prvú z niekoľkých Collierových cien.
NACA sa ďalej venovala vývoju profilov krídel a zaviedla ich štandardizované značenie – niektoré profily sa používajú dodnes.
Veľké úsilie agentúra venovala výskumu letov vo vysokých rýchlostiach. John Stack vyvinul prvý nadzvukový aerodynamický tunel a ako iniciátor vývoja experimentálenho nadzvukového raketoplánu X-1 sa o ďalšiu z Collierových cien podelil s pilotom amerického letectva Chuckem Yeagerem, ktorý ako prvý človek prekonal rýchlosť zvuku.
NACA ďalej vyvíjala komponenty pre letecký priemysel – napríklad Robert T. Jones vyvinul prvý letecký odmrazovací systém a vymyslel koncept delta krídla pre obmedzenie šokových vĺn idúcich cez krídlo pri nadzvukovom lete.
Problémami spojenými s prítomnosťou človeka v kozme a prostriedkom ako ho tam dostať sa agentúra začala zaoberať v prvej polovici päťdesiatych rokov minulého storočia, výsledkom týchto úvah bol vývoj najrýchlejšieho výskumného raketoplánu North American X-15.
Buchy (Seine-Maritime)
Buchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Storebæltsbroen
thumb|Most cez Veľký Belt Storebæltsbroen alebo po slovensky Most cez Veľký Belt je visutý most, prekonávajúci prieliv Veľký Belt medzi mestami Korsør a Nyborg a spájajúci dva najväčšie dánske ostrovy, Sjælland a Fyn.
Spojenie cez Veľký Belt, dlhé, bolo vybudované v rokoch 1987 – 1998. Obsahuje štvorprúdovú diaľnicu a dvojkoľajovú železničnú trať. V západnej časti z ostrova Fyn na ostrovček Sprogø, ležiaci uprostred úžiny, vedú diaľnica a železnica paralelne po nízkom (svetlosť ) dlhom moste. Pod východnou časťou úžiny sa železnica vnára do dvojitého podmorského tunela, zatiaľ čo cesta ju prekonáva veľkolepým visutým mostom, dlhým. Hlavné rozpätie s dĺžkou je v súčasnosti tretím najdlhším rozpätím visutého mosta na svete (po mostoch Akaši-kaikjó óhaši v Japonsku a Si-chou-men ta-čchiao v Číne). Navyše piliere s výškou sú najvyššími mostnými pylónmi Dánska a 8. najvyššími na svete. Mostovka je široká a hlavné pole má svetlú výšku, takže umožňuje preplávať aj najväčším námorným lodiam. Každý deň cez Veľký Belt prejde okolo 24 000 áut.
Mezno
Mezno je obec v Česku v okrese Benešov v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 361 obyvateľov, z toho 185 mužov a 176 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 39,7 roka, ženy 42,3 roka).
NGC 7674
NGC 7674 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. augusta 1830.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Saint-Martin-de-Londres (kantón)
Saint-Martin-de-Londres je francúzsky kantón v departemente Hérault v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho 10 obcí.
Neusiedl an der Zaya
Žije tu obyvateľov.
Digital Object Identifier
Digital object identifier, skratka DOI, je komerčný centralizovaný systém na identifikáciu autorsky chránených diel prístupných v digitalizovanej podobe, ako sú napríklad články z vedeckých zborníkov.
V roku 1966 ho založila Asociácia amerických nakladateľov s cieľom zabezpečiť ochranu autorských práv (intelektuálneho vlastníctva), od roku 1998 ho ďalej rozvíja nezisková organizácia International DOI Foundation (skr. IDF). Stará sa o bežné prevádzkové funkcie DOI, chráni všetky práva duševného vlastníctva vzťahujúce sa k systému DOI a podporuje rozvoj samotného systému.
Výhody DOI
Systém DOI bol navrhnutý, aby vykonával formu pretrvávajúcej identifikácie, v ktorom každý názov DOI jednoznačne a trvale identifikuje objekt, na ktorý je priradený. Združuje metadáta s objektmi, čo mu umožňuje poskytnúť používateľom príslušné informácie o objektoch a ich vzťahoch. Zahrnuté ako súčasť metadát sú tiež sieťové akcie, ktoré umožňujú systému byť jednoduchým premostením na webové lokality, kde môžu dané objekty, ktoré DOI popisujú nájsť.
Povinnou súčasťou DOI sú metadáta, čo je podstatná výhoda, pretože samotné dielo nemusí byť používateľom dostupné.
Príklad DOI
Tvorené predponou a príponou: DOI 10.1000/9780110002224, “10” je číslo pridelené identifikátorom digitálnych objektov, “1000” je číslo žiadateľa, “ 9780110002224” rad čísel za lomkou obsahuje čísla ISBN.
Vladimir Nazor
Vladimir Nazor (* 30. máj 1876, Postira, Brač, Rakúsko-Uhorsko, dnes Chorvátsko – † 19. jún 1949, Záhreb) bol významný chorvátsky spisovateľ, básnik a prekladateľ.
Tvorba
Dosiahol veľkú popularitu spracovaním ľudových povestí. Jedno z jeho hlavných diel - Pastier Loda (chorv. Pastir Loda) opisuje dejiny ostrova Brač v podaní Lodu. Úspech dosiahla aj poviedka Veli Jože, o dobromyseľnom obrovi Jožem z Istrie.
Politická činnosť
Po vojne sa stal predsedom chorvátskeho parlamentu v rámci komunistickej Juhoslávie.
Súčasný význam
Napriek jeho politickej činnosti ostáva v krajine veľmi obľúbený, jeho meno nesie množstvo ulíc, ako aj trajekt spoločnosti Jadrolinija, premávajúci zo Zadaru na ostrov Dugi otok (predtým mnoho rokov zo Splitu na Brač).
Niderviller
Niderviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Crusade
The Crusade je v poradí tretí album americkej metalcore skupiny Trivium. Vyšiel 9. októbra 2006 v UK a 10. októbra 2006 v US, vo vydavateľstve Roadrunner Records. Štýlovo ho možno priradiť k thrash metal, ale je tam zmiešaných viacero štýlov, napr. heavy metal, progressive metal. Štýlovo sa trochu odlišuje od svojich predchodcov Ember to Inferno a Ascendancy. Predovšetkým je album miernejší čo sa zvuku týka, a hlavne spevák Matt Heafy, zmiernil dosť výrazne vokál z drsného metalcorového na miernejší a veľmi podobný vokálu speváka Jamesa Hetfielda z kapely Metallica (hlavne z obdobia albumov Metallica, Load, ReLoad). Zároveň aj zvuk je veľmi podobný albumovým nahrávkam kapely Metallica. Zmiernenie soundu sa ale nestretlo z podporou mnohych fanúšikov. Napriek tomu to však neubralo na kvalite nahrávky, naopak patrí k najlepším. Väčšina albumu je plná technicky prepracovaných drsných a rýchlych piesní a striedajúcich sa gitarových sól gitaristov Matta Heafyho a Coreyho Beaulieuho. V skladbách "And Sadness Will Sear", "Becoming The Dragon", "This World Can't Tear Us Apart", "Contempt Breeds Contamination" a "The Crusade" boli použité sedem strunné gitary, pričom na tento trend vsadila na nasledujúcom albume kapela vo všetkých pesničkách.
12 skladieb albumu je zakončených inštrumentálnou skladbou „The Crusade“. Na rozdiel od krátkych inštrumentálok predchádzajúcich albumov, ktoré boli naaranžované skôr na to, aby dotvárali atmosféru albumov, táto má vyše osem minút, je to plnohodnotná skladba hraná celou kapelou, je plná prepracovaných riffov a gitarových sól a právom patrí vôbec k tomu najlepšiemu, čo táto kapela doteraz nahrala a zložila.
Jozef Ďuračka
Jozef Ďuračka (* 11. november 1955, Piešťany) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Je ženatý a má tri deti.
Profesionálna kariéra
Po maturite na strednej ekonomickej škole študoval na Vysokej škole poľnohospodárskej v Nitre, kde absolvoval odbor prevádzkovej ekonomiky. Po skončení vysokej školy v roku 1979 pôsobil v rezorte poľnohospodárstva a potravinárstva ako plánovač, ekonóm a šéf technického a investičného rozvoja. Po Nežnej revolúcii začal podnikať v chemickej a potravinárskej sfére, neskôr v reštauračných službách a hotelierstve.
Politická kariéra
V roku 2006 bol zvolený za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky za Slovenskú národnú stranu. Vo volebnom období 2006-2010 bol podpredsedom parlamentného výboru pre financie, rozpočet a menu.
Záľuby
Aktívne sa venuje športovej streľbe, je prezidentom Slovenskej streleckej federácie pre neolympijské disciplíny a členom Svetovej streleckej federácie FITASC.
Frizinské pamiatky
thumb|Jedna stránka z Frizinských zlomkov Frizinské pamiatky alebo Frizinské zlomky (nem. Freisinger Denkmäler, slov. Brižinski spomeniki, lat. Monumenta Frisingensia) sú tri latinkou písané texty, ktoré v zachovanej podobe jazykovo a časovo spadajú do slovinskej redakcie staroslovienčiny resp. cirkevnej slovančiny, ale pôvodne boli staroslovienske a písané hlaholikou (túto druhú skutočnosť v Slovinsku spravidla popierajú). Nie sú to originály, ale prepisy: originály sú pravdepodobne z prvej polovice 9. storočia, prepisy z neskoršieho obdobia (pozri nižšie).
Frizinské pamiatky sú zaznamenané na prázdnych stranách latinského kódexu v biskupskej knižnici vo Freisingu v Nemecku, od roku 1803 sú v knižnici v Mníchove.
Frizinské pamiatky sú tieto 3 texty:
Texty ako také vznikli vo veľkomoravskom prostredí v 9. stor., odtiaľ sa dostali do slovinského prostredia. Zachovaná podoba (dokument ako taký) vznikla v dvoch krokoch:
Kitaby
náhľad|Kitab 19. storočia náhľad|Kitab druhej polovici 18. storočia Kitaby (od arab. کتاب, kitab – kniha) – moslimské texty poslovančených Tatárov z teritórií dnešného Bieloruska z 16. storočia.
Charakteristickým rysom kitabov je to, že sú písané v starobieloruštine arabským písmom.
Obsah a forma
Kitaby obsahujú texty, ktoré vysvetľujú Korán, moslimské rituály, citáty z Koránu a výroky Mohameda, východné rozprávky atď. Sú písané sprava doľava a stránky za sebou nasledujú v opačnom smere ako v slovanských knihách. V knižniciach vo Vilniuse a Minsku majú kitaby v rozsahu 70 až 1000 stránok.
Slnečné jazerá
Slnečné jazerá alebo Senecké jazerá je názov turistickej lokality v meste Senec, ktorá sa nachádza pri veľkom umelom jazere v tomto meste.
Vznik jazier sa datuje do roku 1845, kedy tu prebiehalo bagrovanie štrku na výstavbu železnice Bratislava-Galanta. Pôvodne to bolo 5 samostatných jazier, ktoré sa neskôr zlúčili do jedného, čím vzniklo jazero s rozlohou a s hĺbkou až. Jazero sa ako prírodné kúpalisko začalo používať v roku 1919, vtedy pod názvom Slovenské Tahiti. Nový názov Slnečné jazerá dostal areál v roku 1960.
Dnes má jazero rozlohu vyše a areál sa rozdeľuje kvôli orientácii na "Sever" a "Juh". Existujú tu rozličné možnosti ubytovania, stravovania, vodných športov a rybolovu. Sú tu hotely, penzióny, väčšie chaty, chatky a zariadenia turistickej triedy. Sú tu detské ihriská, volejbalové plážové ihriská, tenisové kurty, požičovňa športových potrieb (člny a vodné bicykle), tobogany, futbalové ihrisko s umelým povrchom a vodný futbal. Na severnej strane je nový akvapark.
NGC 7675
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,2.
Saint-Pons-de-Thomières (kantón)
Saint-Pons-de-Thomières je francúzsky kantón v departemente Hérault v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho deväť obcí.
Faziľ Abdulovič Iskander
Faziľ Abdulovič Iskander (* 6. marec 1929, Suchumi, ZSSR† 31. júl 2016, Peredelkino, Moskovská oblasť, Rusko) bol abcházsky spisovateľ a kritik sovietskeho režimu.
Tvorba
Úspech si získal pútavými opismi života na Kaukaze. Písal prevažne v ruštine.
Jeho dielo Strom detstva vyšlo v roku 1973 aj v slovenčine.
Ocenenia
Bol ocenený Puškinovou cenou (1993) a cenou Triumf (1999).
Postoj k abcházskemu separatizmu
Po rozpade ZSSR sa dištancoval od abcházskych separatistických snáh a varoval pred vznikom „nového Náhorného Karabachu“, za čo bol dôrazne kritizovaný mnohými krajanmi.
Lugo
thumb|Stare mesto thumb|Hradby v Lugu
Tomášikova ulica
Tomášikova ulica je ulica:
Lugo
Lugo je starobylé mesto na severovýchode Galície (severozápadné Španielsko) na rieke Minho, sídlo rovnomennej provincie. S 98 560 obyvateľmi je štvrtým najväčším galícijským mestom.
Bolo založené Rimanmi zrejme v roku 25 pred Kr. a následne bolo najstarším hlavným mestom Galície. V meste sa zachovali monumentálne hradby, od roku 2000 zapísané na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.
V Lugu sídlia niektoré z fakúlt Univerzity Santiago de Compostela. Je tu stanica nie veľmi frekventovanej železnice A Coruña – Monforte de Lemos - León.
Partnerské mestá
]
Vobler (návnada)
Vobler alebo wobler je druh umelej nástrahy na lov dravých rýb. Väčšinou imituje malú rybku. Existuje veľa druhov rôznych tvarov a farieb.
Neustadtl an der Donau
Žije tu obyvateľov.
Illerrieden
Illerrieden je obec v krajinskom okrese Alb-Donau v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko v Nemecku. Obec má 3 305 obyvateľov a rozlohu.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci Illerrieden je z roku 1291.
Geografia a poloha
Obec Illerrieden leží asi 15 kilometrov na juh od mesta Ulm.
K obci Illerrieden patria tiež dva jej časti Dorndorf a Wangen.
Entre Ríos
Entre Ríos je provincia na severovýchode Argentíny. Leží medzi riekou Paraná (tvorí hranicu s provinciami Santa Fe a Buenos Aires) na západe a juhozápade a riekou Uruguaj (tvorí hranicu so štátom Uruguaj) na východe. Na severe hraničí s provinciou Corrientes.
Politické rozdelenie
Provincia Entre Ríos je rozdelená na 17 departmentov:
Bully (Seine-Maritime)
Bully je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mesto mŕtvych
Mesto mŕtvych môže byť:
Dagmar Cipárová
Dagmar Cipárová, rod. Barániková, (* 2. máj 1989, Bratislava, Česko-Slovensko) je slovenská šermiarka (kordistka), reprezentantka Slovenska. Je členkou Bratislavského šermiarskeho klubu Ferdinanda Martinenga.
Športová kariéra
So šermom začala Dagmar oficiálne v roku 1997, keď bola registrovaná v Bratislavskom šermiarskom klube Ferdinanda Martinenga (vtedy iba Bratislavský šermiarsky klub). Prvé kontakty s týmto športom zažíva však už oveľa skôr, keďže jej otec v tej dobe pôsobí v klube ako tréner. V detstve takisto úspešne hrala tenis a tancovala španielske tance. Jej prvou zbraňou bol fleuret a až neskôr sa jej výsadou stal kord. Počas svojej kariéry zvíťazila na mnohých turnajoch a stala sa mnohokrát Majsterkou Slovenska v korde a fleurete, naposledy v roku 2013 v korde žien. Slovensko reprezentovala na troch Letných svetových Univerziádach (Belehrad 2009, Shenzen 2011 a Kazaň 2013). Stala sa 5-krát šermiarkou roka na Slovensku.
Zranenie
V decembri 2013 sa nešťastne zranila na turnaji v Bruseli, čoho výsledkom bol roztrhnutý krížny väz ľavého kolena a nútená prestávka. Dagmar podstúpila postupne dve operácie na bratislavskej špecializovanej klinike Sport Clinic, prvú v decembri krátko po zranení a druhú v januári 2014. Obe operácie viedol uznávaný špecialista MUDr. Vladimír Lupták (* 1964 - † 2014). Na súťažné planše sa Dagmar vrátila v septembri 2014 po 8 - mesačnej rehabilitácii a naplno odštartovala novú sezónu.
Najväčšie športové úspechy
Je držiteľkou bronzovej medaily z Majstrovstiev Európy U23 2011 v Kazani. V roku 2007 vyhrala Svetový pohár junioriek v Helsinkách a v ďalšej sezóne pridala do svojej zbierky dve bronzové medaily na Svetových pohároch v Dijone a Varšave. Ako juniorka získala bronzovú medailu na Satelite v Kodani a v roku 2009 si vybojovala miesto v šestnástke na Majstrovstvách Európy žien v Plovdive. V nasledujúcej sezóne získala bronzovú medailu na prestížnom Oslo Cup-e v Nórsku. V roku 2015 v Splite vybojovala ďalšiu bronzovú medailu na FIE satelitnom turnaji Kupa Svatog Duje. V novej sezóne, v novembri 2015, pridala do svojej zbierky ďalší bronz z Trekanten Open v Kodani.
V júni 2015 reprezentovala Slovensko na historicky 1. Európskych hrách v Baku, kam si vybojovala postup na kvalifikácii v Budapešti v decembri 2014. V rozhodujúcom zápase porazila držiteľku dvoch olympijských medailí Jelenu Rublevsku z Litvy. Je prvou kordistkou v ére samostatnosti, ktorej sa podarilo prebojovať na takto významné podujatie. Na základe výsledkov z EH v Baku patrila Dagmar Cipárová medzi TOP30 kordistiek v Európe.
Zbierku medailí z najvýznamnejších podujatí zavŕšila ziskom striebra v Splite na turnaji FIE Kupa Svatog Duje v roku 2016. Po olympijskej sezóne 2015/2016 Dagmar Cipárová ukončila aktívnu športovú kariéru.
Kvalifikácia na OH Rio de Janeiro 2016
V olympijskej sezóne si Dagmar vybojovala kvalifikačné body v novembri v Kodani na FIE satelitnom turnaji Trekanten Open, keď až v semifinále turnaja prehrala s nasadenou jednotkou a neskoršou víťazkou Ayou Shimookawou z Japonska. Následne pridala body do kvalifikácie na FIE turnaji v Splite. Na OH Rio de Janeiro sa zo silnej európskej kvalifikácie, z ktorej bola na OH nominovaná iba víťazka turnaja, neprebojovala.
Cesta I. triedy 67 (Slovensko)
História
Cesta po prvotnom očíslovaní ciest viedla len od Spišskej Belej cez Kežmarok po Poprad. Neskôr k nej boli pričlenené úseky viacerých pôvodných ciest II. triedy:
Cesta mala v mnohých úsekoch dlhú dobu len štrkový povrch. Bezprašný povrch v celej dĺžke získala až v roku 1972, kedy bol tiež uvedený do prevádzky tunel Stratená obchádzajúci zvlášť problematický úsek cez Stratenský kaňon.
K 1. augustu 2015 bol úsek Pusté Pole – Poprad – Kežmarok – Spišská Belá – Tatranská Javorina, št. hr. preradený k ceste I/66. V súčasnosti tak cesta už nemá žiadny spoločný úsek s pôvodnou trasou z roku 1946.
Banskobystrický kraj
Cesta I/67 sa začína v okrese Rimavská Sobota, kde sa najskôr križuje s II/571 pri obci Abovce, pokračuje križovatkou s III/2763 do obce Štrkovec, kde sa križuje s III/2764, potom sa mimo obce križuje s III/2765 a III/2766.
Košický kraj
Pri Rožňave sa I/67 odpája, následne križuje II/526 a pokračuje západným okrajom mesta na sever. Opakovane križuje cestu II/526 a pokračuje na Betliar. V Gemerskej Polome sa križuje s cestou II/533, pri Henckovciach s cestou II/587, v Nižnej Slanej s III/3030 a III/3031 a mimo obcí s III/3032, III/3033 a III/3034. Približne 6,8 km za Dobšinou, na Dobšinskom kopci križuje cestu II/535, v Stratenej cestu III/3035, za Stratenou cestu cestu III/3227 a vchádza do popradského okresu, kde končí križovatkou s cestou I/66.
Meilly-sur-Rouvres
Meilly-sur-Rouvres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Čiernovodské jazero
thumb|Čiernovodské jazero
Meilly-sur-Rouvres
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čiernovodské jazero
Čiernovodské jazero (iné názvy: Hlboké jazero, Guláška, Čiernovodské jazerá) je jazero na Slovensku pri meste Senec takmer v bezprostrednej blízkosti lokality Slnečné jazerá, nie je však jej súčasťou a neobsahuje žiadne turistické atrakcie.
Má členitý štrkový terén s bahnistým dnom, stredovú plytčinu s hĺbkou, priehlbiny s hĺbkou , priemerná hĺbka je okolo. Žije tu rak, kapor, ostriež, karas, plotica, sumec, slnečnica pestrá, jalec hlavatý, býčko, šťuka, mrena, zubáč, jeseter a lieň.
Neustift-Innermanzing
Neustift-Innermanzing je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Sankt Pölten-vidiek.
Žije tu 1446 obyvateľov (1. 1. 2010).
NGC 7676
NGC 7676 je galaxia v súhvezdí Tukan, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. októbra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Tournon-sur-Rhône
Tournon-sur-Rhône môže byť:
Alexej II.
Alexej II., vlastným menom Alexej Michajlovič Ridiger (* 23. február 1929, Tallinn, Estónsko – † 5. december 2008, Peredelkino, Rusko) bol patriarcha ruskej pravoslávnej cirkvi. Zomrel 5. decembra 2008 na zástavu srdca. Pohreb mal 9. decembra v Chráme Krista Spasiteľa. Na čele pravoslávnej cirkvi bol od 10. júla 1990.
Indonézština
Indonézština (indonézsky Bahasa Indonesia) je západoaustronézsky jazyk, úradný jazyk Indonézie. Indonézština je štandardizovaná forma malajčiny a bola vyhlásená za úradný jazyk Indonézie pri vyhlasovaní nezávislosti v roku 1945.
Indonézština sa v origináli nazýva Bahasa Indonesia, čo v doslovnom preklade znamená „jazyk Indonézie“. Niekedy býva v anglických materiáloch skrátene označovaná len ako „Bahasa“.
Niederhollabrunn
Niederhollabrunn je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Korneuburg.
Žije tu obyvateľov.
Indonézština
A hoci indonézština je oficiálnym jazykom Indonézie, každá oblasť (Indonézia má okolo 17 000 ostrovov) má pritom vlastný lokálny jazyk či nárečie.
400px
NGC 7677
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Servian (kantón)
Servian je francúzsky kantón v departemente Hérault v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho osem obcí.
Akaši-kaikjó óhaši
thumb|Most Akaši-Kaikjó
Akaši-kaikjó óhaši (doslova: Veľký most úžiny Akaši) je druhý najdlhší visutý most na svete. Prvenstvo držal do roku 2022 kedy ho prekonal most Çanakkale 1915. Spája mestá Kóbe na ostrove Honšú a Awadži na rovnomennom ostrove. Je súčasťou šesťpruhovej diaľnice Kobe-Awadži-Naruto, ktorá ako jedna z troch spája ostrovy Honšú a Šikoku. Prekonáva prieliv Akaši, ktorý sa intenzívne využíva na lodnú dopravu, preto bola navrhnutá táto konštrukčná technika.
V Akašijskej úžine sú časté tajfúny a zemetrasenia, dažďové zrážky dosahujú v priemere ročne. Je navrhnutý tak, aby odolal vetru s rýchlosťou /h a zemetraseniu so silou 8,5 stupňa Richterovej stupnice. V prielive sú silné prílivové a odlivové prúdy. Pre svoju mohutnosť musel most vydržať všetky druhy záťaží a prírodných katastrof, zároveň musel pôsobiť esteticky a reprezentovať prefektúru Hjógo.
Celkové náklady na realizáciu diela predstavovali 500 biliónov ¥, návratnosť sa očakáva spoplatnením za prejazd. Poplatok je 2,3 ¥ a mostom prechádza približne 23 000 áut denne. Spotrebovalo sa 1 250 000 ton betónu a 200 000 ton ocele.
Výstavba
S rozvojom oblasti v okolí vznikla požiadavka na rýchlu pozemnú dopravu a vhodné prepojenie ostrovov. V roku 1955 sa dve lode pokúšali preplávať prieliv počas búrky. Obe stroskotali a boli veľké straty na životoch. Pre obyvateľov sa tak most stal požiadavkou pre bezpečnú dopravu. Ekonomicky najvhodnejšie rozpätie stredného poľa bolo medzi 1 950 a 2 050 metrov, výsledné rozpätie bolo ovplyvnené geologickými a topografickými faktormi. Z pôvodných plánov, ktoré počítali aj so železničnou traťou, zišlo. Cez most vedie iba diaľnica. Stavba mosta sa začala v roku máji 1988 a pre dopravu bol otvorený 5. apríla 1998. Počas výstavby museli stavitelia dbať na to, že prielivom sa prepravilo 1400 lodí denne.