cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veľké Rovné
Dejiny
V obci sa narodil Vladimír Ferko - slovenský spisovateľ, publicista a autor literatúry faktu a jeho brat Milan Ferko - autor historického románu Matúš Čák Trenčiansky a ďalších. Vladimír spolu so synom Andrejom sú autormi románu a rovnomenného scenára k filmu Ako divé husi z drotárskeho prostredia.
Symboly obce
Prvý odtlačok obecného znaku, ako uvádza heraldik Ladislav Vrteľ, je na dochovanej písomnosti z 31. októbra [1794]. Nepochybne súvisí so starodávnym patrocíniom pôvodného i terajšieho farského kostola sv. Michala archanjela. Tvar pečatidla je okrúhly a v pečatnom poli je zobrazený sv. Michal archanjel, stojaci na hadovi.
Pečať obce Veľké Rovné nebola v našej heraldickej literatúre známa a jej objavenie je prekvapujúce, osobitne z ikonografického hľadiska. Pozoruhodné je zobrazenie sv. Michala i skutočnosť, že stojí nie na drakovi, ako je nielen v našej, ale aj erurópskej heraldike obvyklé. Toto vybočenie zo všeobecnej zaužívanej ikonografickej konvencie robí symbol Veľkého Rovného jedinečný. Pozoruhodné sú aj blesky, šľahajúce z anjelovho štítu, presnejšie spoza jeho štítu, ktoré sú tiež v našej heraldike zriedkavé.
Občas nečas
Občas nečas je časopis študentov na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre.
Vychádza vždy trikrát ročne. Je bezplatný a možno ho nájsť vo všetkých budovách univerzity.
Tematické zameranie
Občas nečas podáva informácie o novinkách na univerzite, internátoch, ale aj samotnom meste Nitra. Prináša reportáže zo športových podujatí, recenzie divadelných predstavení, informuje o školstve a približuje čitateľom dianie v študentskom živote.
Rubrikami časopisu sú: Zo školstva, UKF life, Medzi riadkami, ON predstavuje, EKO, Rande s Nitrou, Kultúra, Šport. Pravidelne je zaraďovaná aj rubrika s názvom Špeciál, ktorej zameranie sa každým číslom líši a nedotýka sa iba študentov.
Časopis vyhlásil vo svojom štatúte názorovú nezávislosť od svojho vydavateľa.
Cieľovou skupinou sú čitatelia z prostredia univerzity, ale aj obyvatelia Nitry a vďaka webstránke už aj čitatelia z celého Slovenska.
Skaios
Skaios (Skaios) môže byť v gréckej mytológii:
Megyaszó
Megyaszó je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Szerencsskom okrese.
Svitava
Svitava môže byť:
Higuraši no Naku Koro ni
Higuraši no Naku Koro ni (jap.: ひぐらしのなく頃に; ) je japonský anime seriál, ktorý vznikol podľa niekoľkých amatérskych hororovomysterióznych hier. Po úspechu prvej série anime seriálu sa začala vysielať aj druhá séria s názvom Higuraši no Naku Koro ni Kai (jap.: ひぐらしのなく頃に解). Zakúpiť sa dala aj tretia séria, ktorá však bola tentoraz len päťdielna a nebol to seriál, ale OVA. Volalo sa to Higuraši no Naku Koro ni Rei. Manga vznikla, ako aj anime, podľa tých istých hier.
Príbeh
Celý príbeh anime sa odohráva v malej dedine Hinamizava. Chlapec menom Kéiči sa s rodinou nasťahuje do tejto dedinky a začne chodiť do miestnej školy. Je v nej len jedna trieda, kde sa učia deti všetkých ročníkov a len jedna učiteľka. V škole spozná svoje budúce kamarátky Renu a Mion, ktoré sú približne rovnako staré ako on a dve mladšie, Satoko a Riku. Všetci piati poobede a po vyučovaní trávia čas hraním hier v ich vlastnom klube, ktorý je aj jediným na celej škole. Hrajú rôzne hry, či už kartové alebo stolné, no vždy niekto prehrá a ten musí potom podstúpiť nejaký trest.
Neskôr sa Kéiči dozvie, že pred štyrmi rokmi sa v Hinamizave stala nehoda, pretože hlavný staviteľ priehrady, ktorá tu mala byť postavená, záhadne zomrel. Potom sa dozvedel aj o každoročnom festivale Vatanagaši, kde všetci obyvatelia Hinamizavy vzdávajú poctu ich miestnemu bohu, Ojaširovi (jap.: Ojaširo-sama). Avšak každoročne, na druhý deň po tomto festivale, jeden človek zomrie a jeden sa záhadne stratí. Toto sa deje už tie štyri roky, teda prvou obeťou bol staviteľ priehrady. Miestni ľudia to nazývajú ako Ojaširova kliatba (jap.: Ojaširo-sama no Tatari). Hinamizavania to chápu tak, že vlastne Ojaširo trestá každý rok dvoch ľudí za to, že buď ublížili dedine alebo sa proti nej nejako sprisahali.
Anime Kapitoly
Anime Higuraši no Naku Koro ni sa dokopy skladá zo šiestich navzájom nesúvisiacich kapitol. Prvé štyri sa nazývajú Otázne kapitoly a posledné dve sú Odpovedné kapitoly. Každá z nich viac-menej súvisí s jednou z hlavných postáv.
Otázne kapitoly
V štyroch otáznych kapitolách divák dostáva otázky a nevyriešené záhady z pohľadu Kéičiho, Mion, Satoko a Riky. Počet epizód: 4
Garden of the Arcane Delights
Autorom obalu tohoto albumu je Brendan Perry a táto kresba reprezentuje pieseň „The Arcane“. Jeho komentár: ''„…nahá slepá postava, reprezentuje prvotného muža zbaveného možnosti vnímania. Stojí medzi okrajmi záhrady (sveta) zahŕňajúceho fontánu a stromy obsypané ovocím. Jeho pravá ruka sa naťahuje – chamtivá k poznaniu – k plodnému stromu, okolo jeho kmeňa je obtočený had. V múroch záhrady – múroch medzi slobodou a neslobodou sú dve brány: dualistické poňatie voľby. Je to blakeanské univerzum v ktorom sa ľudstvo môže vykúpiť samo, iba sa musí zbaviť slepoty,prostredníctvom správnej interpretácie  znamení a udalostí, ktorými prenikne k podstate prirodzeného práva.“''
Higuraši no Naku Koro ni
Otázne kapitoly
Počet epizód: 5
Počet epizód: 2
Odpovedné kapitoly
V dvoch odpovedných kapitolách sa dostávajú odpovede na Vatanagaši-hen, Tatarikoroši-hen a sčasti aj na prvý Onikakuši-hen. Himacubuši-hen zostáva nezodpovedaný. Dve nové kapitoly sú brané z pohľadu Šion a Reny.
Počet epizód: 6
Závišice
Závišice je obec v Česku v okrese Nový Jičín v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 937 obyvateľov, z toho 475 mužov a 462 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 37,9 roka, ženy 39,7 roka).
Higuraši no Naku Koro ni
Odpovedné kapitoly
Počet epizód: 5
Postavy
Počas celého príbehu Higuraši no Naku Koro ni a Higuraši no Naku Koro ni Kai sa objavilo neveľa postáv, z čoho šesť bolo najdôležitejších. Všetky mená postáv sú prepísané do západného štýlu písania (najprv meno, potom priezvisko).
NGC 1914
NGC 1914 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Mâcot-la-Plagne
Mâcot-la-Plagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pekelník
Pekelník môže byť:
Rodlen
Rodlen je prírodná pamiatka ev.č.2019 neďaleko obce Lechovice v okrese Šumperk. Územie spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je početná populácia lesných mravcov druhu Formica polyctena.
Opis lokality
Prírodná pamiatka sa rozkladá na lesnom poraste pri pravej strane cesty z Loštíc do Bouzova v okrese Šumperk, asi juhozápadne od mesta Loštice, v katastrálnom území Lechovice (súčasť obce Pavlov). Celková výmera je.
Markos Aurélios Hermagoras
Hermagoras (Hermagoras) bol olympijský víťaz v zápasení v roku 177.
Podľa starovekého epigrafického nálezu IG XIV 739 bol Markos Aurélios Hermagoras rodák z Magnézie, z neveľkej obce ležiacej pod vrchom Sipylos v Lýdii. Jeho otcom bol pravdepodobne Hermagoras, olympijský víťaz z roku 137 v zápasení. Aj on sám sa stal na 239. olympijských hrách v roku 177 víťazom v zápasení a v tejto disciplíne si vybojoval víťazstvá aj na 29. iných významných hrách (možno celogréckych, nápis je poškodený) a na 127. ďalších miestnych hrách po celom starovekom Grécku. V Olympii sa zápasenie (palé) zaradilo do programu hier v roku 708 pred Kr. Na hrách to bol prvý úpolový šport po výlučne bežeckých disciplínach.
Olympijské víťazstvo si údajne vybojoval po remíze. Ako tvrdí nápis, víťazstiev s takýmto výsledkom bolo v Olympii 19. V prípade nerozhodného finálového výsledku sa víťazstvo vyhlasovalo za „posvätné" čiže hiera. Víťazný veniec položili na oltár najvyššieho boha Dia, ale právo postaviť si sochu v Altide mali obidvaja súperi. Za životné zásluhy dosiahnuté v športe bol vyznamenaný poverením usporadúvať významné aktijské hry, ktoré sa konali na počesť víťazstva v bitke pri Aktiu v roku 31 pred Kr. a dostal aj čestné miesto v predstavenstve organizátorov hier konajúcich sa v Efeze a Smyrne.
Lorient
Lorient je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Méra (obec v Maďarsku)
Méra je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Encsskom okrese.
Má rozlohu 1514 ha a žije tu 1834 obyvateľov (2007).
Porvoo
Porvoo (🇸🇪) je fínske mesto a prístav na pobreží Fínskeho zálivu. Leží asi na východ od Helsínk. Mesto malo k 31. januáru 2010 48 661 obyvateľov. Rozloha mesta je z čoho  zaberajú vodné plochy.
Mesto je jedným zo šiestich stredovekých fínskych miest. Bolo založené v roku 1346. Porvoo je sídlom švédsky hovoriacej diecézy. Názov mesta vznikol podla pevnosti neďaleko rieky Porvoon, ktorá mestom preteká. Švédsky borg znamená hrad a å rieka.
Vlajka Cookových ostrovov
thumb|Vlajka Cookových ostrovov Vlajka Cookových ostrovov – Používa sa britská modrá služobná vlajka s kruhom pätnástich bielych päťramenných hviezd vo vlajúcej časti. Biela a modrá sú farby Demokratickej strany. Podľa oficiálného výkladu modrá pripomína Tichý oceán, biela mierumilovnosť obyvateľov. Hviezdy symbolizujú hlavné ostrovy archipelu a ich rovnaká veľkosť a usporiadanie do kruhu naznačuje rovnoprávnosť a vzájomnú závislosť jednotlivých členov tohoto ostrovného spoločenstva.
Vlajka sa používa od roku 1979, kedy Demokratická strana zvíťazila vo voľbách. Predtým bola v rokoch 1973 – 1979 zavedená vlajka zelená s kruhom žltých hviezd, pretože zelená a žltá sú farby vtedajšej vládnej Strany Cookových ostrovov.
Demänovská dolina
Prírodné podmienky
Na konci sa dolina rozdeľuje na dve ľadovcové doliny: Repiskú a Širokú, ktoré obopínajú vo svojom strede bočný hrebeň Ostredku. V závere doliny sa nachádza Vrbické pleso. V doline sa nachádza prepojený komplex Demänovských jaskýň, ktoré vznikli krasovatením triasových vápencov. Medzi najvýznamnejšie jaskyne patrí Okno, Demänovská jaskyňa Mieru, Demänovská ľadová jaskyňa, Demänovská jaskyňa Slobody, ľadová Dračia jaskyňa, Beníková jaskyňa a Dvere ale i ďalšie.
Montana (USA)
Dejiny
Územie Montany bolo k USA ešte ako západné teritórium pripojené 26. mája 1864. Štát Montana bol ustanovený 8. novembra 1889, ako 41. v poradí. Montana bola posledným útočiskom Siouxov, Severných Čejenov a Severných Arapahov, indiánskych kmeňov, ktoré sa nechceli vzdať svojej slobody, a preto o ňu zúrivo bojovali. V bitke pri Little Bighorn bol zabitý podplukovník americkej armády George Armstrong Custer po tom, čo so svojou jednotkou napadol obrovský tábor spojených kmeňov. Indiáni však boli nakoniec porazení a na územie začali prúdiť bieli osadníci.
Geografia
Je tu aj niekoľko indiánskych rezervácií: Crow, Blackfeet, Flathead, Fort Belknap, Fort Peck, Northern Cheyenne, Rocky Boy.
Ekonomika
thumb|right|pohorie Whitefish Range HDP Montany je 20 miliárd dolárov, čo ju radí na 48. miesto v Únii. Ročný príjem na hlavu je 22 569 dolárov, čo je 46. miesto v USA
Ihličnatý les
náhľad|Ihličnatý les v švajčiarskych Alpách náhľad|[[Borovica|Borovicový les, Záhorie]] Ihličnatý les je les, v ktorom rastú prevažne ihličnaté stromy. Predstavujú najstaršie dodnes existujúce suchozemské spoločenstvo na svete. Za ihličnaté lesy môžeme označiť lesy, ktoré obsahujú minimálne 80-percentný podiel ihličnatých stromov. Preto sa k nim nezaraďujú napríklad dažďové pralesy mierneho pásma rastúce na Novom Zélande, v Tasmánii alebo v Južnej Amerike.
Ihličnaté stromy majú štíhle kmene, sú pružné, mnohé druhy dokážu odolať silnému vetru. Ihličnany sa dobre prispôsobili chladnému počasiu. Tvar týchto stromov umožňuje kĺzanie snehu z konárov. Vďaka štíhlym kmeňom i korunám dokážu rásť ihličnaté stromy blízko seba a tak sú tieto lesy pomerne husté. Na miestach kde preniká svetlo až na zem rastú borievky, machy, trávy, lišajníky. Pôda tu nie je veľmi bohatá na živiny. Chlad, veľa vlahy a menej úrodná pôda vyhovuje smrekom.
Ihličnatý les sa vyskytuje v dvoch hlavných oblastiach - severovýchodnoeurópsko-sibírskej a kanadskej. Ide o oblasti s kontinentálnym podnebím, silnými mrazmi, dlhotrvajúcou snehovou pokrývkou a mierne teplými letami. Tento typ ihličnatých lesov je tiež označovaný ako tajga.
Ihličnaté lesy prevládajú vo vyšších polohách hôr a na najchladnejšom severe. Ihličnaté lesy boli ako monokultúry vysádzane aj na území Slovenska z ekonomických dôvodov, keďže z nich možno rýchlo získať úžitkové drevo.
Znaky
Ihličnaté lesy majú niektoré typické črty, najmä:
Rozšírenie ihličnatých lesov
Prirodzene rastúce ihličnaté lesy sa vyskytujú len na severnej pologuli, pretože na južnej sa nenachádza takmer nijaká pevnina v zemepisných šírkach, ktorých podnebie by im vyhovovalo. thumb|Detail konárika [[borovica|borovice (Pinus ponderosa)]] thumb|Dvojica samčekov [[krivonos smrekový|krivonosa smrekového (Loxia curvirostra)]] Na severnej pologuli sú ihličnaté lesy prirodzene rozšírené približne od polárnej kružnice k 50. rovnobežke. Najväčšie súvislé pásmo týchto lesov sa tiahne od Škandinávie cez územie bývalého Sovietskeho zväzu do severnej Číny. Toto pásmo sa tiahne až od 72. po 49. rovnobežku. Ďalšie veľké pásma sú situované pozdĺž Himalájí, v Gruzínsku, Alpách a Pyrenejách. V Severnej Amerike zasahuje pásmo ihličnatých lesov z veľkej časti po 40. rovnobežku. Tento severoamerický severský les zaberá asi tretinu rozlohy Kanady. V severnej časti sa tento typ lesa postupne mení na arktickú tundru s nízkou vegetáciou. Ihličnaté lesy sa však vyskytujú aj južnejšie pozdĺž Skalistých hôr na západnom pobreží a západne od centrálnych prérií. Kalifornský ihličnatý les je významný tým, že v ňom rastú rozmerovo najväčšie stromy na svete, sekvojovce mamutie. Severná hranica lesa na ázijskom kontinente je často otvorená. Komplex ekosystémov severského ihličnatého lesa sa nazýva tajga. Druhovo bohatšie sú lesy Severnej Ameriky a Ázie ako európske lesy.
Existujú dva základné typy ihličnatých lesov: severné a horské. Severné predstavujú cirkumpolárne (okolopólové) pásmo studenej časti mierneho pásma, kde prevládajú ihličnany. Horské lesy sa nachádzajú v stredných až tropických šírkach vo vysokých nadmorských výškach. Na Slovensku sú prirodzené horské smrečiny zonálnymi lesmi predstavujúcimi klimaxové spoločenstvá týchto polôh v nadmorských výškach približne od 1000 do 1600 m n. m. Tieto lesy výškovo nadväzujú na bučiny a predstavujú u nás hornú hranicu lesa.
NGC 1916
NGC 1916 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. novembra 1834.
Ihličnatý les
Rozšírenie ihličnatých lesov
Borovica lesná (Pinus sylvestris) vďaka svojej schopnosti rásť aj na extrémnych stanovištiach, kde sa iným druhom drevín nedarí, vytvára miestami samostatné spoločenstvá.
Zoznam štátov Ázie
Toto je zoznam štátov v Ázii.
NGC 1916
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
Ihličnatý les
Rastliny a živočíchy
Dominantným druhom ihličnatých lesov na území Slovenska je smrek obyčajný (Picea abies). V menšej miere sa vyskytujú smrekovec opadavý (Larix decidua), borovice (Pinus spp.) a jedle (Abies spp.). Javor horský a jarabina vtáčia tvoria podstatnú prímes opadavých druhov. V tajge sú podstatnou prímesou aj brezy (Betula spp.) a osika (Populus tremula). Na hornej hranici lesa sa vyskytuje chránená borovica limbová (Pinus cembra) a vytvára tzv. limbové smrečiny.
Druhovo chudobný podrast tvoria najmä kríčkovité chamaefyty, napr. čučoriedka a brusnica (tzv. čučoriedkové smrečiny). Z ostantých rastlín na území Slovenska rastie v ihličnatých lesoch napr. plavúň pučivý (Lycopodium annotinum), záružlie horské (Caltha laeta), papradka alpínska (Dryopteris dilatata).
Zo živočíchov obývajú ihličnaté lesy napr. kováčik smolovočierny (Ampedus aethiops), mlok karpatský (Triturus montadoni), pôtik kapcavý (Aegolius funereus), kuvičok vrabčí (Glaucidium passerinum), drozd kolohrivý (Turdus torquatus), pinka severská (Fringilla montifringilla), tetrov hlucháň (Tetrao urogallus), krivonos smrekový (Loxia curvirostra), piskor vrchovský (Sorex alpinus), rys (Lynx Lynx), kuny, vretenice, vlci, medvede.
Zbyslavice
Zbyslavice je obec v Česku v okrese Ostrava-mesto v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 614 obyvateľov, z toho 300 mužov a 314 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 37,7 roka, ženy 42,0 roka).
Ľuľkovec zlomocný
Ľuľkovec zlomocný je statná, až  vysoká vytrvalá bylina z čeľade ľuľkovité (Solanaceae). Je považovaná za najnebezpečnejšiu stredoeurópsku jedovatú rastlinu.
Výskyt
Prirodzene sa vyskytuje v celej Európe (od Španielska po Podnestrie a Krym, a od Stredomoria po južné Švédsko), zriedkavejšie v severnej Afrike. Rastlina obľubuje prevažne okraje lesov, rúbaniská a polotienité vlhké pôdy zásaditého až slabo kyslého charakteru.
Vzhľad
Je to statná 50 –  vysoká žľaznatá bylina s tučnou priamou a vetvenou stonkou. Listy sú striedavé a rôzne veľké, špicato vajcovité až elipsovité, celokrajné, na báze klinovite zúžené.
Kvitne od júna do septembra. Kvety sú úžľabné, jednotlivé, stopkaté, päťramenné, koruny trubkovité, zvonkovité (až dlhé), zvonku hnedofialové, zvnútra lysé, hnedofialové, žltošedé až žlté, červenkasto mramorované. Cípy koruny sú ohnuté.
Jedovatosť a otravy
Celá rastlina je prudko jedovatá vzhľadom na vysoký obsah tropanových alkaloidov (koreň až 1,5 %, listy 0,3 až 1,2 %, semená asi 0,8 %) z ktorých rozhodujúci podiel tvorí L-hyoscyamin (až 70 % všetkých alkaloidov). Tieto alkaloidy pôsobia na nervový systém ako parasympatolytikum tým, že tlmia všetky muskarínové účinky acetylcholínu, utlmujú srdcovú činnosť a spôsobujú zastavenie dychu.
Smrteľná dávka je u malého dieťaťa už 3 bobule (!), u dospelého 10 bobúľ.
Ako protijed (antidotum) sa užíva fyzostigmín alebo pilokarpín.
Hlavné príznaky otravy:
Úhorná (jazero)
Jazero Úhorná sa nachádza štyri kilometre juhozápadne od obce Smolník a jeden kilometer východne od obce Úhorná, vo Volovských vrchoch v doline Smolníckeho potoka. Je 8 metrov hlboké, 4 ha veľké a bolo postavené z lomového kameňa, bez použitia stmeľovacích hmôt. Pod jazerom je 35 m dlhá štôlňa. Jazero bolo vybudované na potoku Smolník v 18. storočí ako zásobáreň vody pre banské zariadenia - Tajch. Jej úlohou bolo aj zachytávať dažďovú vodu z okolitých vrchov a tým zabrániť častým povodniam. Patrí k najstarším vodným stavbám na východnom Slovensku.
Na jazere je možnosť kúpania, člnkovania, rybolovu, turistické a cykloturistické trasy do Volovských vrchov. Jazero je obkolesené horskými lesmi a je domovom vodných vtákov, rýb a rakov čo svedčí o čistote vody. Obklopujú ho zachované smrekové lesy so vzácnou zverou (jelene, diviaky, srnčia zver, …). Pri jazere začína zelená turistická trasa, ktorá prechádza obcou Úhorná a končí v Krásnohorskom Podhradí.
Jazero je v správe Štátneho vodohospodárskeho podniku. Parkovisko je nestrážené a bez poplatku.
Na jazere sa od roku 2009 obcou Smolník každoročne organizuje “Tajch Tag” – Deň jazera; spojený so súťažou družstiev vo varení gulášu.
Ochranou jazera Úhorná a jeho propagáciou sa zaoberá komunita Zachráňme jazero Úhorná.
Zoznam štátov Severnej Ameriky
Toto je zoznam štátov Severnej Ameriky.
Ganshoren
Ganshoren je obec v Bruselskom regióne.
Obyvateľstvo
Ganshoren má približne 22 589 obyvateľov (2010).
Estivals
Estivals je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Meszes
Meszes je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Estivals
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Meszes
Má rozlohu 1140 ha a žije tu 193 obyvateľov (2007).
Schnirelmannova hustota
Schnirelmannova hustota je jedno spomedzi mnohých čísel udávajúcich, ako husto sú prvky danej podmnožiny prirodzených čísel rozprestrené v samotných prirodzených číslach. Presne je Schnirelmannova hustota \sigma(A) podmnožiny A prirodzených čísel definovaná vzťahom
kde je počet všetkých prvkov množiny A, ktoré sú menšie než prirodzené číslo n. Tento koncept je pomenovaný po ruskom matematikovi L.G.Schnirelmannovi ktorý ho zaviedol a ako prvý študoval.
Zoznam štátov Južnej Ameriky
Toto je zoznam štátov v Južnej Amerike.
NGC 1917
NGC 1917 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 25. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Dramatikz
Dramatikz bola slovenská štvorčlenná hip-hopová hudobná skupina, ktorá vznikla v apríli 2006. Jej členmi sú Radikal (na začiatku Idea Ghostwriter, neskôr lil Idea), Stopercent, DJ Yaksha a Masif.
História
Skupina sa uviedla v novembri 2006 štúdiovým demom Veni Vidi Vici. Dramatikz sú známi svojou koncertnou aktivitou - odohrali množstvo koncertov na Slovensku aj v Česku a nechýbali ani na všetkých väčších letných festivaloch. Vystupovali aj na najväčšom nemeckom festivale Rheinkulture v Bonne.
V roku 2007 skupina vydáva pod vydavateľstvom Vietnam-Potter records svoj prvý mixtape pod názvom Drzee tejp (1000 predaných nosičov). Následne absolvovali turné po 8 slovenských mestách pod názvom "Drzee ty nikdy tour".
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Trávnica
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Trávnica v okrese Nové Zámky.
Marcieux
Marcieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam štátov Austrálie a Oceánie
Toto je zoznam štátov Austrálie a Oceánie.
NGC 1918
NGC 1918 je zvyšok supernovy v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 27. septembra 1826.
Svitava (prítok Svratky)
náhľad|Rieka v Brne Svitava je moravská rieka v Česku. Je to najvýznamnejší ľavostranný prítok Svratky, meria, odvodňuje územie s veľkosťou a priemerný prietok v ústí dosahuje hodnotu /s.
Pramení v Českomoravskej vrchovine severozápadne od mesta Svitavy, v blízkosti obce Javorník. Do Svratky ústi na území mesta Brno, pri mestskej časti Přizřenice.
Najvýznamnejšími prítokmi sú Bělá, Punkva a Křtinský potok zľava; Křetínka, Úmoří a Lysický potok sprava.
Svitava preteká cez Svitavy, Hradec nad Svitavou, Brněnec, Letovice, Svitávku, Rájec-Jestřebí, Blansko, Adamov, Bílovice nad Svitavou a Brno.
Výsledok doby
Výsledok doby je debutový štúdiový album slovenskej hip-hopovej skupiny Dramatikz, ktorý v roku 2009 vydalo hudobné vydavateľstvo Sony Music
Loyat
Loyat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Najmenší hrdinovia
Najmenší hrdinovia je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody dievčatka Terezky a jej panáčikov zo skladačkovej stavebnice. Seriál bol vyrobený v rokoch 1985 až 1989. Režíroval ho František Jurišič. Seriál je kombináciou animácie a hraných sekvencií.
Tisza-tavi Ökocentrum
náhľad|Budova ekocentra náhľad|Akvárium ekocentra Tisza-tavi Ökocentrum je zoologická záhrada a relaxačné centrum v Maďarsku, kde sa nachádzajú rôzne druhy flóry a fauny jazera Tisa a miestnej biosféry.
Ekocentrum sa začalo plánovať v roku 2003, po znečistení Tisy kyanidom. Cieľom bolo vytvorenie jedinečného návštevníckeho centra európskeho významu, ktoré spája turizmus s ochranou prírody. Ekocentrum bolo otvorené 27. apríla 2012 v Poroszló.
Budova ekocentra
Hlavnú budovu v tvare vzlietajúceho vtáka vybudovali podľa plánov architekta Lászla Kertaia v 7 hektárovom parku. Na 4 poschodiach a ploche 2 600 m² sa nachádza sústava akvárií. V nádrži s objemom 735 tisíc litrov sa nachádza 50 druhov miestnych rýb, 14 druhov obojživelníkov a 13 druhov plazov. Najobdivovanejšou atrakciou v presklenom tuneli sú 1,5 – 2 m dlhé vizy, bývalí obyvatelia Dunaja. Súčasťou je aj 3D kino a konferenčné priestory a na prízemí je umiestnená tematická výstava „Na zemi, vo vode, vo vzduchu“.
Mezőnagymihály
Mezőnagymihály je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Mezőkövesdskom okrese.
Ženklava
Ženklava je obec v Česku v okrese Nový Jičín v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 024 obyvateľov, z toho 514 mužov a 510 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,8 roka (muži 36,6 roka, ženy 39,0 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1411.
Fanas z Messénie
Fanas (Fanas) bol olympijský víťaz v dolichu v roku 684 pred Kr.
Fanas z Messénie zvíťazil v dolichu, t. j. v dlhom behu na 25. olympijských hrách v roku 684 pred Kr. Súťažil v bežeckej disciplíne, ktorú v Olympii zaviedli na 15. hrách v roku 720 pred Kr. Dolichos sa spočiatku bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty.
V polovici 7. storočia pred Kr. sa Sparťanmi zotročení Messénčania masovo vzbúrili a začala sa druhá messénska vojna, ktorá trvala až sedemnásť rokov. Podľa antického autora Pausania si táto vojna vyžiadala mnoho krvi a medzi tými Messénčanmi, ktorí padli v boji za slobodu svojej vlasti, bol aj Fanas.
Édouard Manet
Ako jeden z prvých umelcov 19. storočia sa venoval témam moderného života, bol vedúcou postavou pri prechode od realizmu k impresionizmu. Jeho rané majstrovské diela Raňajky v tráve (, 1863) a Olympia (, 1863) stelesňovali veľkú kontroverziu a slúžili ako bod stretu pre mladých maliarov, ktorí chceli tvoriť impresionizmus; dnes sa považujú za predel v histórii moderného umenia.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Ixelles
Ixelles je obec v Bruselskom regióne.
Obyvateľstvo
Ixelles má približne 80 183 obyvateľov (2010).
Mezőnyárád
Mezőnyárád je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Mezőkövesdskom okrese.
Má rozlohu 1407 ha a žije tu 1643 obyvateľov (2007).
Bois de Boulogne
250px|right|thumb|Horné jazero so sekvojami
Bois de Boulogne [buad-buloň] alebo Boulonský les(ík) (-teda bez g; zriedkavo: Buloňský les(ík), Boulogneský les(ík)) je park, ktorý sa nachádza pozdĺž západného okraja 16. obvodu v Paríži, blízko predmestia Boulogne-Billancourt.
Bois de Boulogne má rozlohu 8,459 km², čím je menší ako Monsanto Park v Lisabone, ale 2,5-krát väčší ako Central Park v New Yorku a 3,3-krát väčší ako Hyde Park v Londýne.
V severnej časti lesa sa nachádza Jardin d'Acclimatation, druh zábavného parku so zverincom a inými atrakciami.
Dejiny
Bois de Boulogne je pozostatok dubového lesa v obci Rouvray, kde bol prvý raz spomenutý v roku 717 v listine mestských práv pre Compiègne. Childerich II. dal územie mocnému opátstvu Saint-Denis, ktoré založilo veľa kláštorov. Filip II. August kúpil späť hlavnú časť lesa od mníchov zo St.-Denis na vytvorenie kráľovského poľovníckeho revíru na kráľovskej pôde. V roku 1256 Izabela, sestra Ľudovíta IX., založila počas Storočnej vojny Longchamp, les sa stal obľúbeným miestečkom pre zlodejov; v rokoch 1416-17 vojská burgundského vojvodu podpálili časť Rouvroyského lesa. Nehnuteľnosť za vlády Ľudovíta XI., teraz nazývaná Bois de Boulogne, bola opäť zalesnená a boli cez ňu postavené dve nové cesty.
250px|left|thumb|Interiér Jardin d'Acclimatation Neskôr František I. postavil Château de Madrid (Madridský zámok) - dokončený bol v roku 1526 a les sa stal miestom slávností. Lovecký revír bol ohradený múrom s ôsmimi bránami za Henricha II. a Henricha III. Henrich IV. dal vysadiť 15 000 morušových stromov s nádejou povzbudenia miestneho hodvábneho priemyslu. Jeho zavrhovaná manželka Margaréta z Valois sa uchýlila do svojho útočiska v Château de la Muette v lese.
V novembri 1783 z areálu Château de la Muette prvýkrát vzlietli Pilâtre de Rozier a Markíz z Arlandes v teplovzdušnom balóne postavenom bratmi Montgolfierovcami.
right|250px|thumb|[[Édouard Manet: Preteky v Boulognskom lese (1864)]] Miesto bolo premenené na park Napoleonom III. v roku 1852; v nasledujúcich rokoch bol neformálne sadovo upravený s otvorenými trávnikmi a hrabovými, bukovými, lipovými, cédrovými, gaštanovými a brestovými lesmi a trvalými exotickými druhmi ako sú sekvoje. Vo všetkých oficiálnych alejách, s výnimkou alejí Allée Reine Marguerite a Allée Longchamp, boli vytvorené serpentíny: 35 kilometrov chodníkov, 8 kilometrov cyklistických chodníkov a 29 kilometrov pretekárskej plochy. Vrchné a spodné jazerá, spojené vodopádmi, boli umelo vytvorené; vybagrovaná zemina bola použitá na tvorbu Butte Mortemart ("vŕšok Mortemart"). Medzi rokmi 1855 a 1858 bol postavený Hippodrome de Longchamp (Longchampský hipodróm) na planine rovnakého mena.
Bois de Boulogne bol oficiálne pripojený k mestu Paríž v roku 1929 a bol začlenený do 16. obvodu (ako Vincenneský les, ktorý sa však nepovažuje sa súčasť vlastného Paríža, pretože sa skladá iba z verejných pozemkov bez obyvateľov).
Iné projekty
.
Tisza-tó
Tisza-tó alebo Kiskörei-víztározó (v slovenských turistických textoch aj: jazero Tisa) je vodná nádrž, svojou rozlohou druhé najväčšie jazero v Maďarsku a najväčšie umelo vytvorené.
Poloha
Vzniklo z dôvodu protipovodňovej ochrany, ako aj pre lepšie fungovanie poľnohospodárstva v nížine, kedy sa vybudovala v Kisköre v roku 1973 elektráreň s priehradou. Naplnenie priehrady sa skončilo v roku 1990.
Jazero s jeho rozlohou 127 km² sa stalo druhým najväčším jazerom po Balatone. Je 27km dlhé s priemernou hĺbkou 1,3 m. Najväčšia hĺbka jazera je 17 metrov a nachádzajú sa v ňom ostrovy o rozlohe 43km².
Súčasné využitie
Po naplnení priehrady začali maďarskí turisti navštevovať jazero, lebo bolo oveľa lacnejšie ako Balaton. Plytká a rýchlo sa zohrievajúca voda je vhodná na kúpanie a pre vodné športy. Obrovské zálivy, mŕtve ramená, ostrovčeky, veľké množstvo rôznych rýb, vtákov a zveriny svojou divokosťou láka milovníkov pokoja a prírody. Popri pobreží vzniká čoraz viac rekreačných stredísk (Tiszafüred, Kisköre, Abádszalók), rybárskych stredísk (Poroszló, Sarud), verejných kúpalísk a kempingov. V tejto panenskej prírode v oblasti Poroszló sa vybudovalo Tisza-tavi Ökocentrum (Tisza-tavi Ökocentrum), najväčšia európska sústava sladkovodných akvárií, predstavujúca faunu jazera a Karpatskej kotliny.
Jazero je navrhnuté na zaradenie do zoznamu svetového prírodného dedičstva UNESCO.
Jazero sa dá obísť na bicykli po asfaltovom cyklochodníku. Cyklotrasu Tisza-tó križuje medzinárodná cyklotrasa EuroVelo 11, ktorá, prechádza celou Európou a tvori najdlhší súvislý systém cyklotrás v Maďarsku.(170 km). Cyklistické túry sa dajú kombinovať s vodnými.
thumb|left|[[Tisza-tavi Ökocentrum|Ekocentrum v obci Poroszló.]]
Ahun (kantón)
Ahun je francúzsky kantón v departemente Creuse v regióne Limuzínsko. Tvorí ho 11 obcí.
Monsanto Park
náhľad|Pretekárska dráha Monsanto Monsanto Park bola 5 440 km dlhá pretekárska dráha blízko Lisabonu, v ktorom sa konala Veľká cena Portugalska.
Bol vybudovaný na parku, preto bol okruh považovaný za náročný na jazdenie, lebo mal mnoho druhov povrchov vrátane koľají v jednom bode. V období rokov od 1954 do 1959 sa na trati konalo mnoho pretekov, ale iba jedny preteky formuly 1: v roku 1959 sa tu konala Veľká cena Portugalska, ktorú vyhral Stirling Moss. Preteky vyhral v neskorých hodinách, pretože preteky sa začali zámerne neskoršie, aby sa pretekári vyhli prudkému letnému slnku.
Externé odkazy
Monsanto Park z Google Maps
Marthod
Marthod je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tvrdošovce
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tvrdošovce v okrese Nové Zámky.
Malansac
Malansac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diplomatka
Diplomatka môže byť:
Tupolev Tu-114
Tupolev Tu-114 Rossija (v kóde NATO: „Cleat“) bolo štvormotorové turbovrtuľové dopravné lietadlo s dlhým doletom vyvinuté v Sovietskom zväze v 50. rokoch 20. storočia. Až do príchodu prúdových strojov bol Tu-114 svojho času najväčším a najrýchlejším dopravným lietadlom na svete. Dodnes zostáva jedným z najrýchlejších turbovrtuľových dopravných lietadiel na svete.
Vznik a vývoj
thumb|left|Tu-114 na aerosalóne v Paríži, 1961
Na začiatku vývoja Tu-114 bola požiadavka na dopravné lietadlo s veľkou kapacitou a dlhým doletom. Konštrukčná kancelária Andreja Tupoleva vychádzala z vojenského lietadla Tupolev Tu-95. Prvý let prototypu sa uskutočnil 15. novembra 1957. Potom sa uskutočňovali skúšobné lety, pri ktorých sa ukázalo, že ide o spoľahlivý stroj s ekonomickou prevádzkou.
thumb|right|Tupolev Tu-116 v leteckom múzeu v Ulianovsku, 2007
O dôkladnosti skúšok svedčí aj fakt, že za 10 rokov prepravil Aeroflot strojmi Tu-114 bez nehody tri milióny cestujúcich a nalietali 130 miliónov kilometrov. Sériová výroba Tu-114 začala až v roku 1961, no bolo vyrobených pomerne málo kusov. Svoju úlohu v tom hrala pomerne veľká hmotnosť lietadla s požiadavkou (v tej dobe) dlhej letovej dráhy, robustnosť vyžadujúca zvláštne letiskové vybavenie, tak aj zákulisné či politické boje v ZSSR.
Konštrukcia
Tupolev Tu 114 Rossija bol štvormotorový turbovrtuľový samonosný dolnokrídly jednoplošník s jednoduchými chvostovými plochami a predovým podvozkom.
thumb|right|Kokpit lietadla Tu-114 thumb|right|Kabína pre cestujúcich v Tu-114
Prevádzka
V lete 1962 začal Tu-114 po prvýkrát lietať do Havany cez Konakry. Trasa vedúca cez Afriku sa ukázala byť nevhodná a navyše politické problémy so štátmi, nad ktorými tento let viedol, zapríčinili, že sa plán cesty zmenil. V januári 1963 začala doprava s jednou technickou zastávkou v Murmansku, kde stroje doplňovali palivo, potom pokračovali v lete veľkým oblúkom ponad Atlantik bez ďalšieho medzipristátia až k cieľu.
Kanada a USA vtedy ešte spôsobovali problémy pri povoľovaní použitia tamojších letísk, a preto bola zvolená táto náročná trasa. Let trval priemerne 19 hodín a 40 minút. V roku 1968 sa podarilo upraviť túto náročnú trasu tak, že Tu-114 pristávali v Alžíre a po doplnení paliva pokračovali v ceste do Havany. V roku 1963 začali Tu-114 spájať Moskvu cez Taškent s Dillí. Kanada sa otvorila pravidelnému spojeniu typom Tu-114 v novembri 1966, keď sa začalo lietať do Montrealu bez medzipristátia. V apríli 1967 prišla na rad linka do Tokia, na ktorej Aeroflot spolupracoval s japonskou leteckou spoločnosťou Japan Air Lines; Tu-114 niesli znaky Japan Air Lines do tej doby, než mohli nastúpiť na túto trasu svojimi vlastnými lietadlami.
Tu-114 sa zapojili aj do vnútroštátnej dopravy na magistrálnych tratiach, napríklad na trase Moskva – Taškent a Moskva – Alma-Ata, od leta 1969 začali s rekreačnou dopravou 220 cestujúcich medzi Moskvou a Sochumi. Ďalšia diaľková trasa viedla z Moskvy do Novosibirsku.
Popri strojoch Tu-114 Rossija používal Aeroflot aj niekoľko špeciálnych verzíí Tu-114D s trupom s menším priemerom, menším rozpätím krídel a kabínou pre niekoľko desiatok cestujúcich. Tu-114D bol prakticky iba upravený bombardér Tupolev Tu-95 s pretlakovým trupom po celej dĺžke kabíny cestujúcich, s demontovanou výzbrojou a bombovnicou premenenou na batožinový priestor. Tu-114D boli určené na extrémne dlhé trate, konkrétne na kuriérne lety a špeciálne spoje. Ich zásoba paliva sa zväčšila, pričom vzletová hmotnosť nepresahovala 121 920 kg. Pri skúškach prototypu letel napríklad Tu-114D bez medzipristátia z Moskvy do Irkutsku a späť, vo výške 12 000 m, priemernou rýchlosťou 800 km/h. Prekonal vzdialenosť 8 500 km a pri spiatočnom lete sa musel prebíjať protivetrom so silou 200 km/h. Napriek tomu zostalo v nádržiach po pristátí v Moskve palivo ešte na ďalších 2 000 km.
Istý čas lietali Tu-114D aj na linke Moskva – Havana. Výkony Tu-114 boli pozoruhodné a svojho času tvorili svetovú špičku. Na prelome 50. a 60. rokov symbolizovali spolu s prvými Sputnikmi vyspelý letecko-kozmický priemysel ZSSR. Avšak o desať rokov neskôr už éra lietadiel Tu-114 v službách Aeroflotu pomaly končila. Poslednou linkou, na ktorej mohli cestujúci letieť týmto lietadlom bola linka Moskva – Novosibirsk. V roku 1976 boli lietadlá Tu-114 stiahnuté z dopravy a boli predané vojenskému letectvu. Tam slúžili na vývoj lietadla včasnej výstrahy, tzv. AWACS, s označením Tupolev Tu-126. Na diaľkových tratiach boli lietadlá Tu-114 nahradené Iliušinom Il-62 a neskôr Il-62M.
V roku 1959 lietadlo Tu-114 dokonca dopravilo sovietskeho vodcu Nikitu Chruščova do Washingtonu D.C.
Nebraska
Nebraska je stredozápadný štát USA. Jeho názov pochádza z indiánskej reči, konkrétne z jazyka ajova-oto. V preklade znamená Plochá voda. Nebraska bola púštnym štátom, ale dômyselný zavlažovací systém z nej urobil krajinu mnohých fariem a polí. Ide o najúrodnejší štát v USA.
Dejiny
Nebraska bola ustanovená Zákonom o štátoch Kansas a Nebraska 30. mája 1854. V roku 1860 zažila Nebraska prvý veľký príliv osadníkov, ktorí prišli obsadiť voľnú zem pridelenú federálnou vládou. Prví osadníci, ktorí tu vybudovali farmy, boli považovaní za bláznov, pretože Nebraskou sa tiahla rozsiahla polopúšť s veľmi riedkou vegetáciou.
V roku 1867 sa Nebraska stala 37. štátom USA, krátko po občianskej vojne. V tejto dobe sa hlavným mestom stalo mesto Lincoln, pomenované po nedávno zavraždenom prezidentovi Lincolnovi. Nahradil tak dovtedajšie hlavné a zároveň najväčšie mesto Omaha.
Geografia
Severnú hranicu tvorí štát Južná Dakota, východnú Iowa a Missouri. Touto hranicou navyše preteká rieka Missouri. Kansas leží na južnej hranici, štát Colorado na juhozápadnej a západná hranica je tvorená štátom Wyoming.
Nebraska je označovaná za štát ležiaci na veľkých planinách. Bola to zem rozsiahlych prérií a polopúští. Je to takmer rovinatá krajina s nekonečným obzorom. Východná časť krajiny je považovaná za Stredozápad USA, ale západná časť sa radí k západnej časti USA, aj keď rozdiel medzi týmito oblasťami v Nebraske nie je žiadny. Jedna z nebraských tradícií hovorí, že Nebraska je krajina, kde začína Západ. Vraj začína na križovatke 13. ulice v Lincolne. Toto územie sa nachádza v Tornado alley.
Ekonomika
Ekonomika Nebrasky je tvorená hlavne poľnohospodárstvom. Produkuje sa hlavne obilie, hovädzie mäso, mlieko a kukurica. Priemysel je zastúpený hlavne spracovaním potravín.
Demografia
Podľa sčítania ľudu v roku 2010 žije v Nebraske 1 826 341 obyvateľov. Hustota osídlenia je 9,11 obyvateľa na kilometer štvorcový.
NGC 1919
NGC 1919 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. januára 1837.
Mezőzombor
Mezőzombor je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Szerencsskom okrese.
Má rozlohu 3878 ha a žije tu 2509 obyvateľov (2007).
Aubusson (kantón)
Aubusson je francúzsky kantón v departemente Creuse v regióne Limuzínsko. Tvorí ho 10 obcí.
Náš les
Náš les je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody malého zajka Pobehaja, ktorý sa polepil medom. Seriál bol vyrobený v roku 1983.
NGC 1920
NGC 1920 je emisná hmlovina s otvorenou hviezdokopou v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Skaios (syn Hippokoóna)
Skaios (Skaios) je v gréckej mytológii syn spartského kráľa Hippokoóna. Skaios bol syn Hippokoóna z Amyklaie, ktorý mal okrem neho ešte ďalších jedenásť synov, Doryklea, Enarofora, Euteicha, Boukola, Lykaitha, Tebra, Hippothoa, Euryta, Hippokorysta, Alkinoa a Alkóna. Jeho otec Hippokoón sa stal kráľom Sparty, keď svojho brata Tyndarea vyhnal z krajiny.
Estivaux
Estivaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Skaios (syn Hippokoóna)
Jedného dňa prišiel do Sparty hrdina Hérakles s bratrancom Oiónom a pri dome Hippokoóna ich napadol strážny pes, ktorého Oiónos v sebeobrane zabil. Skaios so svojimi bratmi stáli obďaleč a keď to uvideli, na Oióna a Hérakla vzápätí zaútočili. V tejto bitke potom Oiónos zomrel a zranený Hérakles bol nútený ustúpiť. Héraklova pomsta ale nenechala na seba dlho čakať. Po prvých ešte nepodarených útokoch, keď zomrel aj Héraklov brat Ifikles, Hérakles Hippokoóna a všetkých jeho synov pobil a Tyndareós sa mohol vrátiť do Sparty a ujať sa vlády.
Grécky historik Herodotos uvádza, že v svätyni boha Apolóna v Tébach, videl na trojnožke nápis v hexametrickom verši. Nápis hlásal: „Skaios pästibijec mne ďalekostrelnému Apolónovi daroval ozdobu krásnu.“ Herodotos ďalej dodáva, že či je darcom Skaios, syn Hippokoóna, alebo nejaký jeho menovec, žil v dobe Oidipa, syna Laia.
Estivaux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malestroit (obec)
Malestroit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
STS-41-D
STS-41-D bola prvá misia amerického raketoplánu Discovery. Hlavným cieľom misie bolo vypustenie komunikačných družíc SBS-D, Leasat-1 a Telstar-3C.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Užitočné zaťaženie
V nákladovom priestore družicového stupňa raketoplánu sa v čase štartu nachádzala trojica družíc: Telekomunikačná družica Leasat 1 (Syncom 4-1), telekomunikačná družica SBS-D, a telekomunikačná družica Telstar 3C. Leasat 1 bola prvou telekomunikačnou družicou skonštruovanou výhradne pre vypúšťanie z raketoplánu. Túto družicu si prenajalo americké ministerstvo obrany na dobu 7 rokov pre spojenie Pentagónu s pozemskými, námornými a leteckými silami USA v zahraničí. Zvyšné dve družice, slúžili na prenos v rámci USA; SBS-D na prenos počítačových údajov a Telstar 3C na prenos televíznych programov. Okrem družíc sa v nákladovom priestore nachádzala trojuholníková priehradová konštrukcia MPESS (Mission Peculiar Experiment Support Structure), na ktorej boli umiestnené tri experimenty: SAE (Solar Array Experiment), DAE (Dynamic Augmentation Experiment) a SCCF (Solar Cell Calibration Facility). Celková hmotnosť užitočného zaťaženia dosiahla.
Problémy pred štartom
Štartovacia zostava dorazila na rampu 39-A už v máji 1984. Na rampe sa tiež uskutočnila výmena jedného z motorov SSME, pretože pri skúšobnom zážihu 2. júna sa porušila ochranná molybdénová fólia medzi stenou spaľovacej komory a potrubím odvádzajúcim horúce spaliny z turbíny turbočerpadla motoru.
Prvý pokus o štart
Štart bol pôvodne naplánovaný na 25. júna o 08:43 východoamerického času. Posádka nastúpila do raketoplánu a odpočítavanie prebiehalo hladko až do T-32 minút. Vtedy záložný počítač AP-101 odmietol naštartovať jeden z programov. Tento problém sa síce podarilo prekonať, ale v čase T-20 minút ten istý počítač odmietol vykonať zase iný rozkaz a signalizoval vážnu technickú chybu. Odpočítavanie bežalo až do posledného prerušenia v stave T-9 minút. Vtedy sa riaditeľ letu rozhodol odvolať štart a posunúť ho o 24 hodín.
Druhý pokus o štart
Nasledujúceho dňa odpočítavanie prebiehalo hladko až do stavu T-6,6 sekundy. V tomto okamihu sa v 120 milisekundových intervaloch zapaľujú jednotlivé motory SSME. Oficiálny komentátor NASA hlásil: "Zahajujeme štartovaciu sekvenciu. Sedem... Šesť... Zážih hlavných motorov... Vypnutie hlavných motorov... Palubné počítače Discovery prerušili štart." K prerušeniu došlo v čase T-4 sekundy, pretože v motore č. 3 sa neotvoril palivový ventil. Senzory však ukazovali, že motor č. 1 beží ďalej – neskôr sa ukázalo, že vôbec nenaskočil a išlo len o chybu na kontrolných senzoroch. Správa o pretrvávajúcom zážihu motoru 1 vyvolala v riadiacom stredisku zdesenie, pretože jeho plamene by mohli prehriať nádrž ET naplnenú tisíckami kilogramov kvapalného vodíka a kyslíka a mohlo by dôjsť k explózii. Posádka a pozemný personál navyše museli rýchlo zabezpečiť raketoplán, aby nedošlo k zážihu štartovacích motorov SRB, ktoré nie je možné vypnúť. Vedúci predštartovných operácií preto nariadil posádke pohotovosť k rýchlej evakuácii raketoplánu. Medzitým sa však ukázalo, že žiadny z motorov SSME nie je zapnutý. V čase T + 119 sekúnd vyhlásil inžinier Gene Thomas, že bezprostredné nebezpečenstvo nehrozí.
O 3 minúty a 30 sekúnd vypukol v motorovej sekcii požiar. Z motoru č. 3 unikal plynný vodík, ktorý sa na rozpálených plochách vznietil. Trojmetrové plamene začali spaľovať tepelnú izoláciu trupového elevónu. Pozemný personál zapojil vodné dýzy, ktoré oheň uhasili. V čase T + 710 sekúnd vypukol požiar nanovo, pričom si s ním opäť poradili vodné dýzy. Ďalším nebezpečenstvom bol vodík v nádrži ET, ktorému bolo treba zabrániť, aby sa začal variť. Požiar vypukol ešte dvakrát a až v čase približne T + 20 minút sa podarilo ochladiť zadnú časť raketoplánu natoľko, aby sa už vodík nemohol vznietiť. Riadiace stredisko nariadilo odčerpanie paliva z ET. Posádka začala opúšťať stroj v čase T + 40 minút normálnym spôsobom, čiže po prístupovom mostíku a výťahom.
Neskoršie vyšetrovanie ukázalo, že hoci v čase T – 6,6 sekúnd došlo u všetkých motorov k príkazu na zážih, pri motore 3 (ktorý sa zapína ako prvý) nedošlo k otvoreniu ventilu pre vodík. Motor 2 nabehol len na 20% výkonu a motor 1 sa vôbec nestihol zapnúť, pretože automatické bezpečnostné systémy medzitým prerušili štart.
Štart
Tretí pokus o štart prebehol 30. augusta. Ani tento sa nezaobišiel bez problémov. V čase T – 45 minút vypadol jeden počítač v riadiacom stredisku, ktorý však bol hneď nahradený záložným. V čase T – 9 minút preniklo do priestoru kozmodrómu súkromné lietadlo, čím sa štart oneskoril o sedem minút. Zážih motorov SRB teda nastal až v čase 12:41:54 UT. 125 sekúnd po štarte sa od nádrže ET odpojila dvojica motorov SRB. V čase T + 8 min 35 sekúnd boli vypojené hlavné motory SSME. Po dvoch manévroch OMS-1 v čase T + 10 min 25 sekúnd a OMS-2 v T + 45 min mal Discovery kruhovú obežnú dráhu vo výške.
Operácie na obežnej dráhe
Po otvorení nákladového priestoru v čase T + 7 h 58 min bola vypustená družica SBS-D. Vďaka urýchľovaciemu motoru PAM-D sa dostala na plánovanú obežnú dráhu.