cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nidal Saleh
Nidal Saleh (* 1936, Nábulus, dnes Palestínske autonómne územia) je slovenský autor palestínskeho pôvodu píšuci v slovenskom, českom, arabskom a anglickom jazyku. Má syna toho istého mena.
Vzdelanie a publikačná činnosť
Študoval farmáciu v Prahe a v Bratislave, kde dodnes žije. Zaoberá sa problematikou Palestíny a Palestínčanov a ich postavením v Izraeli. Dve z jeho kníh, Proč se vraždí v Izraeli - Palestinské memento a Svědectví o morálním úpadku - Falšovatelé historie, boli v prvom vydaní preložené do češtiny.
V roku 2002 Stredisko Simona Wiesenthala protestovalo oficiálnym listom ministrovi spravodlivosti Jánovi Čarnogurskému proti šíreniu knihy Proč se vraždí v Izraeli?, vydanej vo vydavateľstve Eko-konzult z dôvodov šírenia rasizmu a obhajovania genocídy. Ten následne požiadal prokurátora, aby knihu prešetril.
Svetonázor
Saleh je zástancom konšpiračnej teórie o celosvetovom sprisahaní Židov, tvrdí napríklad, že „veľmoci slúžia záujmom organizovaného židovstva“. Zároveň popiera semitský pôvod Židov.
Dubnická ulica (Bratislava)
Dubnická ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Dvory. Je pomenovaná podľa mesta Dubnica nad Váhom.
Zoznam hier pre Game Boy Color
Toto je abecedný zoznam videohier vyvinutých pre prenosnú hernú konzolu Game Boy Color. Tituly označené hviezdičkou (*) sú podporované iba na konzoli Game Boy Color a novších modeloch.
Kremnická ulica
Kremnická ulica je ulica:
Kandidačná listina koalície SNS a PSNS pre voľby do EP v roku 2004
Poradie kandidátov na kandidačnej listine koalície Slovenská národná strana a Pravá slovenská národná strana pre voľby do Európskeho parlamentu v roku 2004 (číslo 9) je nasledovné:
Imrich Turzo
náhľad|Rodový erb Turzovcov Imrich Turzo z Betlanoviec („de Betlenfalva“) (* 11. september 1598, Bytča – † 19. október 1621, Mikulov) bol uhorský šľachtic, oravský župan, kráľovský tabulárny sudca. Bol synom grófky Alžbety Coborovej a Juraja Turza, ktorý bol v rokoch 16081616 uhorským palatínom.
Kandidačná listina koalície SNS a PSNS pre voľby do EP v roku 2004
* vysvetlivky - meno, titul, vek, zamestannie, bydlisko, politická príslušnosť
Imrich Turzo
Vzdelanie
Vzdelanie získal najprv v Bytči (učitelia Eliáš Láni, Ján Nozicius, Ivan Turzo-Nosický, Ján Paludinus, Jeremiáš Špígel). Ako 17-ročný bol 27. júla 1615 zapísaný na univerzitu vo Wittenbergu; o tri mesiace neskôr, 18. októbra 1615 sa stal ako študent (čestným) rektorom univerzity. Štúdia i hodnosti rektora sa však čoskoro vzdal, 1. mája 1616 sa vrátil do Bytče k ťažko chorému otcovi.
Život
Po otcovej smrti (1616) prevzal starostlivosť o rozsiahle turzovské majetky. Stal sa titulárnym dedičom hradov a panstiev Orava, Bytča, Hričov, Lietava a Tokaj s tým, že o delení výnosov bude doživotne rozhodovať jeho matka Alžbeta Coborová.
Zastával hodnosť hlavného oravského župana a na bratislavskom krajinskom sneme (1620) ho zvolili za kráľovského tabulárneho sudcu.
V roku 1618 sa oženil so 14-ročnou Kristínou Ňáriovou, dcérou jágerského a vradínskeho kapitána Pavla Ňáriho (15701635) z Bodrogu. Kristína Ňáriová mu počas ich krátkeho manželstva povila dcéru Alžbetu Turzovú (1621) a druhá dcéra, Kristína Turzová, sa narodila 25. apríla 1622, po Imrichovej smrti.
Imrich Turzo sa proti rodinnej tradícii i vôli otca, priklonil na stranu odbojnej sedmohradskej, zväčša kalvínskej, šľachty proti habsburskej Viedni. Stal sa jedným z hlavných Betlenových mužov. Gabriel Betlen začal v novembri 1619 spoločne s vojskami českých a moravských stavov svoj pochod na Viedeň, ale do chrbta mu vpadol Žigmund Druget z Humenného. 25. marca 1620 uzavrel s Gašparom Ilešházim (svojím švagrom), Jurajom Sečianskym a s Jurajom Rákocim tajnú dohodu na podporu odbojného Betlena. O jeho významnom postavení svedčí fakt, že 25. apríla podpísal na Pražskom hrade dohodu o konfederácii medzi Betlenom a Fridrichom Falckým, namierenú proti cisárovi Ferdinandovi II.. V auguste 1620 na sneme v Banskej Bystrici podporil zvolenie Gabriela Betlena za uhorského kráľa. V decembri 1620 sa v Trnave stretol s viedenským splnomocnencom vyslanca francúzskeho kráľa Ľudovíta XIII.
Medzi 30. septembrom a 19. októbrom 1621 sa ocitol v úlohe vedúceho delegácie Gabriela Betlena na mierových rokovaniach so zástupcami Ferdinanda II. v Nikolsburgu (Mikulove) na Morave. Členom betlenovskej delegácie boli aj básnici a diplomati Ján Rimai a Ján Bocatius. Cisársku delegáciu viedol Stanislav Turzo, vzdialený príbuzný, skôr menovec, neskorší palatín, ktorého manželka Anna Rozália Listiusová z Kopčian (Kittsee) bola druhou Alžbetou Bátoričkou: vraždila dievčatá, dojčence i stareny. V cisárskej delegácii bol aj Mikuláš Esterházi, tvorca bohatstva a slávy rodu Esterháziovcov, ktorý sa po predčasnej smrti Imricha Turza stal druhým manželom Kristíny Ňáriovej, vďaka čomu prišiel k rozsiahlym turzovským majetkom.
Georgij Nikolajevič Babakin
Georgij Nikolajevič Babakin (* 13. november 1914, Moskva – † 3. august 1971, Moskva ) bol sovietsky rádiotechnik a letecký konštruktér, hlavný konštruktér automatických sond určených na výskum Mesiaca a planét (Luna, Mars, Venera).
Imrich Turzo
Život
V piatok 19. októbra 1621 o piatej hodine ráno Imrich Turzo nečakane umrel v priebehu rokovaní v Mikulove. Ním vymrela bytčiansko-oravská vetva Turzovcov. Pochovali ho na Oravskom hrade 16. januára 1622. Jeho priateľ, Ján Bocatius, zomrel tiež v Mikulove, necelé dva týždne po ňom.
Ottawa Senators (pôvodný)
Ottawa Senators (pôvodný) bol kanadský hokejový klub, ktorý hral NHL.
Methone (mesiac)
Methone alebo Metone je prirodzený satelit Saturna.
Útěchovičky
Útěchovičky sú obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 76 obyvateľov, z toho 44 mužov a 32 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 39,5 roka, ženy 49,0 roka).
Sixtus I.
Svätý Sixtus I. alebo (správnejšie) Xystus bol 7. pápež (c. 115/9 - c. 125/7). Šiesty rímsky biskup v rade uvedených do úradu apoštolmi Petrom a Pavlom. Svätý Sixtus bol siedmym pápežom katolíckej cirkvi na začiatku 2. storočia. V najstarších dokumentoch je jeho meno písané ako Xystus. Údaje o jeho vláde sú veľmi nejasné, no prvé zdroje sa zhodujú na tom, že trvala asi desať rokov. Bol synom pastora; jeho meno v pôvodnej forme naznačuje grécky pôvod. Sviatok má 3. apríla.
Belverne
Belverne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grimaucourt-en-Woëvre
Grimaucourt-en-Woëvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Troarn
Troarn je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 3723 obyvateľov (2009).
Handlovská ulica
Handlovská ulica je ulica:
De Havilland Mosquito
de Havilland DH.98 Mosquito bolo britské dvojmotorové viacúčelové lietadlo, ktoré bolo používané najmä počas druhej svetovej vojny ako stíhací bombardér, denný stíhač, záchytný stíhač (interceptor), nočný stíhač, ľahký bombardér, taktický bombardér, hĺbkové útočné lietadlo (intruder), torpédový bombardér, navádzacie lietadlo bombardovacích zväzov (pathfinder), lietadlo pre rádioelektronický boj (najmä ako rušička nemeckých radarov), námorné hliadkové lietadlo (scout) alebo prieskumné lietadlo. Išlo o najvšestrannejšie lietadlo 2. svetovej vojny, ba čo viac, vo väčšine týchto úloh stroj exceloval. Pre nemecké lietadlá bol jedným z najťažších protivníkov, najmä v noci - až do príchodu He-219 Uhu ho nedokázal v nočnom boji zostreliť žiadny nemecký stíhač. Vďaka svojim kvalitám, ktorými sa vyznačoval aj napriek tomu, že bol z veľkej časti vyrobený z dreva, dostal prezývku „drevený zázrak“. V čase svojho zaradenia do aktívnej služby (1941) bolo Mosquito krátku dobu najrýchlejším sériovo vyrábaným lietadlom sveta.
Vznik a vývoj
náhľad|vľavo|Prototyp lietadla de Havilland Mosquito, 25. november 1940
Stroje Mosquito vznikli vo firme de Havilland Aircraft Company v októbri 1938 vlastne tak trochu na vlastnú päsť. Pôvodne boli plánované ako rýchle neozbrojené bombardéry, ktoré by boli schopné uniknúť i moderným stíhačkám. Britské vojenské kruhy, ako aj prax ukázali, že takáto konštrukcia sa zatiaľ nikde neuplatnila, pretože bombardéry zakaždým pokrivkávali za výkonmi stíhačiek, a preto boli ich ľahkou korisťou. Práve preto v Británii s objednávkou takýchto neperspektívnych lietadiel dlho otáľali a objednali iba skúšobnú sériu. Až v roku 1940, kedy bola Británia v stave totálnej vojny a na anglickom nebi prebiehala veľká letecká bitka o Britániu upútali výkony prototypu dotyčné miesta. Pôvodné predpoklady veľmi rýchlych strojov sa splnili. Mosquitá dosahovali rýchlosť viac než 600 km/h, na svoju veľkosť boli dostatočne obratné a dobre ovládateľné. Veľká časť ich úspechu spočívala v úspore hmotnosti, keďže trup aj krídla boli vyrábané z preglejky (balzového sendviča) – lisovanej balzy a smrekového dreva, ktorá bola veľmi ľahká, lacná a s dodávkami, v ktorej neboli v tej dobe žiadne problémy. Posádku stroja tvoril pilot a vzadu vpravo vedľa neho sediaci navigátor, ktorý mohol obsluhovať rádiolokátor. Ľahký a aerodynamicky dobre vyriešený drak navyše poháňali výkonné motory Rolls-Royce Merlin 21. Preto bola okamžite zahájená sériová výroba.
thumb|right|Výroba lietadiel Mosquito, 1943
Prvá stíhacia verzia dostala označenie NF. Mk.II. Bola vyzbrojená štyrmi guľometmi kalibru 7,7 mm, rovnakým počtom kanónov kalibru 20 mm a navyše niesla aj rádiolokátor AI. Mk.IV so špicatou anténou. Celá táto batéria zbraní a eletroniky bola umiestnená v prednej časti trupu. Nové stíhacie stroje prišli k jednotkám začiatkom roku 1942 a rýchlo začali vytláčať nočné stíhacie Bristol Beaufightery. Je zaujímavé, že keď boli pri prevádzke nové stroje pre plnenie nočného stíhania nastriekané matnou čiernou farbou, ich maximálna rýchlosť klesla o 25,5 km/h. Bombardovacia verzia označená B. Mk.I neniesla žiadnu výzbroj podobne ako prieskumná verzia PR. Mk.I. Rovnako ako ich stíhacie varianty aj bombardovacie a prieskumné Mosquitá sa stali veľmi rýchlo úspešné. Od konca roku 1942 operovali nielen z britskej pevniny, ale aj z Malty, Talianska, Sicílie a severnej Afriky.
Vzniklo niekoľko verzií, najpočetnejšie boli stíhacie-bombardovacie verzie FB. Stroje verzie NF. 30, boli tak rýchle, že ich nedostihlo žiadne vrtuľové lietadlo Luftwaffe, niekoľko ich však bolo zostrelených nočnými stíhacími lietadlami Heinkel He 219 Uhu.
Operačné nasadenie
náhľad|vpravo|Mosquito FB Mk.VI 613. perute RAF (City of Manchester) na letisku Lasham, jún 1944
Mosquito malo v druhej svetovej vojne široké uplatnenie. Prvá jednotka, ktorú vyzbrojili jeho bombardovacou verziou B. Mk.IV bola 105. bombardovacia peruť RAF 2. bombardovacej skupiny na letisku Marham. 31. mája 1942 táto jednotka podnikla nálet na Kolín nad Rýnom, noc predtým, mesto bombardovalo vyše tisíca spojeneckých strojov a Mosquitá sa mali stretnúť s ťažkými útokmi nepriateľských stíhačov. Po odhodení bômb však nové Mosquitá využili svoju rýchlosť a nepriateľovi unikli. Omnoho známejší však bol útok strojov tejto jednotky na budovu gestapa v Osle. Podobný útok uskutočnila 487. novozélandská peruť RAF, 464. austrálska peruť RAF a 21. peruť RAF pod vedením Ch. Pickarda na väznicu vo francúzskom meste Amiens 18. februára 1944. Útok, pri ktorom sa väčšine nacistami väznených francúzskych vlastencov podarilo z väzenia utiecť sa do histórie zapísal ako operácia Jericho. 11. apríla 1944 zaútočili Mosquitá 613. perute (City of Manchester) na gestapo v Haagu. Podobne účinkovali 25. marca 1945, pri operácii Carthage, keď zaútočili na gestapo v Kodani.
V roku 1943 slúžilo v RAF viac než 1000 strojov tohto typu. Bombardovacia verzia Mosquita Mk.IV bola schopná doniesť rovnaký náklad bômb nad vzdialený cieľ ako americký štvormotorový Boeing B-17 Flying Fortress. 30. januára 1943 uskutočnili Mosquitá 105. perute nálet na Berlín, kde práve prebiehali nacistické manifestácie na počesť Hitlerovho zvolenia do funkcie kancelára. Nemcov privádzala činnosť ťažko polapiteľných prieskumných a bombardovacích Mosquít do zúfalstva. Na boj proti nim vytvorili špeciálne Jagdgruppen 25 a 50 vyzbrojené strojmi Bf 109G-6, no ich činnosť nebola úspešná. Pri 320 náletoch na Berlín v roku 1943, Spojenci stratili len 12 strojov Mosquito. Strojmi, ktoré boli pre Mosquitá veľkým nebezpečenstvom boli najmä nočné stíhacie Heinkely He 219 alebo Messerschmitty Me 262. Tých však nebol nikdy dostatok. Medzi najznámejších pilotov Mosquít patria Angličania John Cunningham, Bob Braham, Branse Burbridge, Francúz Max Guedj, Austrálčan Sidney Cotton či Poliak Bolesław Orliński.
Verzie
náhľad|vpravo|Mosquito FB Mk.VI s typickými 4 guľometmi a 4 kanónmi v múzeu v Edmontone, Alberta, Kanada
náhľad|vpravo|Mosquito Mk.XVIII s kanónom kalibru 57 mm thumb|right|Mosquito B Mk.35
Technický popis
de Haviland DH.98 Mosquito bol dvojmiestny dvojmotorový stredoplošník. Drevená kostra krídel a pevných chvostových plôch pola potiahnutá preglejkou. Kovová kostra výškoviek a pohyblivých chvostových plôch bola potiahnutá plátnom. Trup tvorila drevená škrupina zo sendvičového materiálu, preglejka – balza – preglejka. Kapotované radové motory poháňali trojlistové nastaviteľné vrtule. Podvozok bol zaťahovací, hlavné podvozkové nohy sa zaťahovali smerom do zadu, do motorových gondol, zadné koleso do trupu. Krycie plechy boli duralové.
Mosquito F Mk.II
thumb|right|Mosquito NF Mk.II 157. perute RAF, január 1944
Mosquito B Mk.IV Séria 2
náhľad|vpravo|Mosquito B Mk.IV Séria 2 počas letu pred dodaním 105. peruti RAF
Mosquito B Mk.XVI
thumb|right|Lietadlá Mosquito B Mk.XVI thumb|right|Americké Mosquito B Mk.XVI 654. bombardovacej perute, 25. bombardovacej skupiny na základni Watton v Anglicku
Zoznam minerálov T
Ta – Tc – Te – Th – Tsch – Ti – Tl – To – Tr – Ts – Tu – Tv –  Tw – Ty
Súľovské skaly
Súľovské skaly sú geomorfologický podcelok Súľovských vrchov, charakteristický výrazným členitým reliéfom. Nachádzajú sa približne smerom na juh od mesta Bytča. Sú turisticky vyhľadávanou lokalitou, nachádza sa v nich národná prírodná rezervácia Súľovské skaly. Najvyšším vrchom je Žibrid s výškou
Poloha
Nachádzajú sa v západnej časti Súľovských vrchov. Zo severu a severozápadu ich ohraničuje Manínska vrchovina, zo západu Podmanínska pahorkatina, z juhu Zliechovská hornatina a Domanižská kotlina a z východu Rajecká kotlina, Skalky a Žilinská pahorkatina. . Súľovské skaly sú zoradené v oblúku, ktorého vrchol je na severe a ramená smerujú na juhozápad a juhovýchod.
Stimulácia (Quine)
Stimulácia je podľa W. Van Orman Quinea časová usporiadaná množina všetkých exteroceptorov aktivovaných zakúšajúcim subjektom pri danej príležitosti. Každá zo stimulácií je podľa definície globálna: je to množina všetkých spätých exteroceptorov, nielen tých, ktoré náhodou vyvolávajú správanie. Stimulácie zhrnuté v stimulačnom význame sa teda budú jedna od druhej značne odlišovať neefektívnym vzruchmi, ale svojim efektívnym jazdrom si musia byť pre subjekt v nejakom ohľade vzájomne podobné (teda perceptuálne podobné, nie receptuálne); to znamená podobné v tom, že vyvolajú podobné správanie. To, že na ne človek na všetky reaguje tou istou pozorovacou vetou, je samo osebe prípadom podobnosti vyvolaného správania.
Súľovské skaly
Prírodné podmienky
Horninovým základom Súľovských skál je zväčša charakteristický treťohorný (konkrétne eocénny ) karbonátový zlepenec (s klastami starších rozrušených vápencov a dolomitov) tvoriaci súčasť borovského súvrstvia centrálnehokarpatského paleogénu. Zlepence sú nedokonale vrstevnaté, čo naznačuje, že vznikali v dynamickom prostredí, pravdepodobne priamo pod vápencovými útesmi vtedajšieho mora. Podložie tvoria staršie druhohorné dolomity a slienito-bridličnaté súvrstvia. Terén bol v priebehu neogénu zvrásnený, pričom sa vytvorili početné antiklinály a synklinály. S časom sa potom prejavil jav označovaný ako inverzia reliéfu, kedy rozpraskané horniny v osovej časti antiklinály podľahli erózii skôr ako synklinálna časť, preto pozostatky synklinály budujú dnes vyššie časti územia ako kedysi vyššie položené antiklinály. Osou vrcholu bývalej antiklinály teraz vedie dolina typu combe, ktorá vyúsťuje do obce Súľov-Hradná.
Ide o relatívne malú plochu územia s vysokou koncentráciou geomorfologických tvarov ako poskladané skalné veže, strmé bralá, ihly, okná, homole a pod., s často bizarným tvarom.
Jedným z najznámejších útvarov je Gotická brána. V Súľovských skalách sa nachádzajú aj dve jaskyne (jednou z nich je Prírodná pamiatka Šarkania diera) a zrúcanina Súľovského hradu.
Ochrana prírody
V roku 1971 bola v oblasti vyhlásená štátna prírodná rezervácia na ploche. Dnes je oblasť súčasťou národnej prírodnej rezervácie Súľovské skaly.
Turistika
Po celom území vedie značený náučný chodník vystavaný roku 1975 a rekonštruovaný a upravený v rokoch 1994, 1997 a 1998. Je dlhý a má 16 zastávok, ktoré sú doplnené 17 informačnými tabuľami. Prechádzky nie sú fyzicky veľmi náročné.
Horolezecká činnosť
Lezecké cesty majú dĺžku 15 a náročnosť 410 stupňov UIAA.
Súbežnosť
Súbežnosť je vlastnosť procesov, ktoré sa môžu spracovať nezávisle od seba. Pre dva súbežné priebehy je A a B je ľahostajné, či sa vykoná najskôr A a potom B, alebo najskôr B a potom A, alebo A a B naraz. Pojem súbežnosti je teda všeobecnejší ako pojem paralelnosti.
Zoznam ciest III. triedy na Slovensku
'''Zoznam ciest III. triedy na Slovensku''' obsahuje prehľad všetkých komunikácií, ktoré sú kategorizované ako cesty III. triedy, so súčasným aj starým označením.
Dithering (počítačová grafika)
Dithering je v počítačovej grafike proces vytvarania polotónového obrazu takým spôsobom, aby ostala zachovaná pôvodná vizuálna informácia v čo najväčšej miere. K značnej strate vizuálnej informácie dochádza pri redukcii (nie len) TrueColor rastrového obrazu na HighColor, prípadne indexovaný (256, 16, 2 far.). Dithering (môžeme povedať aj rozptyl), túto stratu v istej miere kompenzuje. Pri redukcii sa môže vypočítať rozdiel pôvodnej a aproximovanej farby (Error-Diffusion/Dispersion), tento rozdiel sa volá kvantová odchýlka a prenáša sa z pixelu na pixel. Ďalšou možnosťou je nepoužiť výpočet odchýlky, ale použiť tzv. inverznú tabuľku farieb (Ordered/Positioned-Dithering), čo však vyžaduje presne definovanú paletu. Počas redukcie sa rozptylom simulujú farby, ktoré v obraze nie sú, tým, že spája zhluky pixelov. Princíp rozptylu je v tom, že je použitá vlastnosť ľudského zraku, kedy oko nevníma pixely, umiestnené dostatočne blízko seba, jednotlivo, ale ich vníma ako jeden farebný bod. Existuje niekoľko metód, ktoré polotónový obraz vytvárajú.
Metódy
Najznámejšie metódy rozptylu sú tieto: Metódy sú uvedené vzostupne, od najmenej kvalitných, až po najkvalitnejšie. Kvalita v tomto prípade predstavuje istý stupeň vernosti, výsledného a originálneho obrazu.
Náhodný dithering
V angličtine random (random-based) dithering, kompenzuje straty pri redukcii farieb pripočítavaním/odpočítavaním náhodného čísla k výslednej farbe pixela.
Kvantovanie farieb
Rozptylové metódy majú priamy súvis s kvantovaním. Signály ako fyzikálne veličiny môžu spojito nadobúdať všetky možné hodnoty (v medziach daných technológiou) – potom hovoríme o spojitých signáloch, alebo nadobúdajú len isté presne dané hodnoty, preto hovoríme o nespojitých alebo diskrétnych signáloch. Po aplikovaní uvedenej myšlienky na počítačovú grafiku nahrádzame pojem signál, signály za pojem farba, farby. Teda súvislé farebné spektrum meníme na nesúvislé, nespojité, inak povedané diskrétne spektrum. Je pritom nevyhnutné, že v spoločnom pásme (kvante) sa môže ocitnúť viac farieb. Tým vzniká kvantová chyba a zároveň dochádza k strate informácie o farbe.
Maticový rozptyl
Pracuje s pixelmi, pričom nie je dôležité poradie spracovávania pixelov ani ich umiestnenie v rastri. Už navštívené pixely nie sú znova spracovávané. Simulácia sa vytvára "zahladzovaním" vzniknutej odchýlky. Používa sa dvojrozmerná matica, ktorá určuje svojimi číslami kvantové pásma. Jedna a tá istá farba tak, v závislosti od konkrétnej matice, nie je v každom okamihu kvantovaná do rovnakého pásma. Tým sa viditeľnosť nespojitosti farieb umenšuje. Matíc existuje mnoho druhov, najznámejšie sú matica s krížikovým vzorom a matica s bodíkovým vzorom.
Náhodný rozptyl
Umiestnenie pixelov v rastri a ich poradie spracovávania nehrá úlohu. Základný spôsob náhodného rozptylu je pridanie náhodného šumu na pixel, pomocou generátora pseudonáhodnej postupnosti. Šum môže byť okrem pixelu pridaný aj na hodnotu prahu (pri kvantovaní do 2 úrovní šedej).
Rozptyl s distribúciou odchýlky
Táto metóda zachováva odchýlku, vzniknutú počas kvantovania. Prenáša ju na okolité susedné pixely. Táto kvantová odchýlka môže byť prenesená z jedného pixelu v celej miere (E=1) alebo môže byť prenesená v obmedzenej miere. To, v akej miere a na ktoré okolité pixely je chyba prenesená, určuje tzv. matica distribúcie. Najznámejšie sú matice podľa autorov Floyd-Steinberga (prví autori tejto koncepcie), Stuckiho, Burkesa, a i. Nemôžeme chybu prenášať už na spracované pixely. Pixely sa spracovávajú po riadkoch alebo po stĺpcoch. Je možné použiť režim striedania - serpent alebo Zig-Zag.
Rozptyl založený na modeli
Je rozptyl, ktorý používa postup, založený na konkrétnom modeli. Najčaastejšie na ľudskom vnímaní obrazu. V tejto súvislosti je z angličtiny známy model pod označením HVS. Existujú však aj iné.
Maticový rozptyl
right|thumb|Algoritmus rozptylu s distribúciou odchýlky pri spracovávaní pixelov v rastri. (úroveň 4) right|thumb|Riemersmov algoritmus pri pohybe po rastri. (úroveň 4)
Riemersmov rozptyl
Riemersmov rozptyl je založený na priestorvypĺňajúcich krivkách a jeho autorom je Thiadmer Riemersma.
Citroën Traction Avant
Hydropneumatika
V roku 1954 bolo prvýkrát použité unikátne hydropneumatické odpruženie, ktoré Citroën používa v zmodernizovanej verzií dodnes. Bol to posledný model Traction Avant 15 Six H a pruženie bolo použité na zadnej náprave. Jeho výhodami bola stabilná výška nezávisle od hmotnosti nákladu, možnosť zmeny výšky zadnej nápravy a tiež lepšie tlmenie nerovností čo prispievalo ku komfortu.
Inovácie
Model bol prevratný nielen prvým predným náhonom. Použil samonosnú celokovovú bezrámovú konštrukciu (takzvaný monocoq ako pri Citroëne Rosalie), ktorý výrazne zvyšoval bezpečnosť posádky. Citroën to demonštroval zhodením automobilu z kopca a automobil vyšiel bez ujmy na priestore posádky. Ďalšími boli hydraulicky ovládané bubnové brzdy a pruženie zabezpečoval nový systém torzných tyčí s tlmičmi a nové kolesá a pneumatiky Michelin Pilote. Dizajn karosérie bol moderný tým, že už nepoužíval nástupné schodíky do vozidla, čo bol prežitok ešte z čias kočiarov.
Za dizajn a vývoj karosérie sú zodpovedný Lefebvre, Raoul Cuinet, Flaminio Bertoni a Jean Daninos. Dostupné prevedenia karosérií boli klasické 5/6 miestne, Familiale 7/9 miestne alebo coupé, roadster 5 miestne. Zaujímavou bola určite verzia commerciale, ktorý sa stal prvým sériovým automobilom typu hatchback.
Verzie a motorizácie
náhľad|Kabriolet náhľad|TA zadná časť 7CV 1934 - 1957
11CV 1935 - 1957
15 Six 1938 - 1955
22CV (Iba prototypy)
Koniec výroby
V roku 1955 bol model 7CV a 11CV nahradený modelom Citroën ID19, model 15 Six bol nahradený modelom Citroën DS.
Levočská ulica (Bratislava)
Levočská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Je pomenovaná podľa mesta Levoča. Nachádza sa v časti Petržalky, kde bola zachovaná pôvodná zástavba rodinných domov. Je rovnobežná s Viedenskou cestou, ktorá smeruje na hraničný priechod Petržalka-Berg a s Kremnickou ulicou, Jaroslavova ulica je na ňu kolmá. V blízkosti sa nachádza aj Ľubietovská ulica a Kežmarské námestie.
Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov 2011
Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov 2011 boli v poradí 39. majstrovstvá sveta v bejzbale mužov. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie Medzinárodnej bejzbalovej federácie (IBAF) v roku 2011, ktoré sa konalo za účasti 16 tímov. Konalo sa od 1. – 15. októbra 2011 v štyroch panamských mestách: Panama, Aguadulce, Santiago de Veraguas a Chitré. Po ôsmich rokoch sa tak vrátili MS v bejzbale na americký kontinent, keď ich v roku 2003 organizovala Kuba. Nováčikom bolo iba družstvo Grécka. Druhýkrát sa majstrom sveta stalo európske družstvoHolandsko, po 73 rokoch, keď v roku 1938 získalo titul Spojené kráľovstvo.
Panama získala právo hostiť tieto MS na zasadnutí IBAF v Havane v januári 2011. Bol to zároveň posledný turnaj majstrovstiev sveta, keďže IBAF od roku 2015 spustila novú súťaž so 4-ročným cyklomIBAF Premier 12.
Kvalifikácia
Pozn: Portoriko a Nikaragua z amerického kontinentu nahradili odstupujúce družstvá 🇨🇳 a 🇿🇦.
Včelnička
Včelnička je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 188 obyvateľov, z toho 96 mužov a 92 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,0 roka (muži 41,9 roka, ženy 46,3 roka).
Cochinoca
Cochinoca je department v argentínskej provincii Jujuy.
Poloha
Department Cochinoca leží približne v centre provincie Jujuy na severozápade Argentíny. Na severe hraničí s departmentom Yavi, na východe s departmentmi Humahuaca a Tumbaya, na juhu s provinciou Salta a na západe s departmentmi Susques a Rinconada. Hlavným mestom je Abra Pampa.
Obyvateľstvo
Podľa posledného sčítania má department Cochinoca 12 111 obyvateľov (INDEC, 2001). Podľa odhadov INDEC stúpol počet obyvateľov v roku 2005 na 13.301.
Mestá a obce
V departmente sa nachádzajú mestá a obce:
Trois-Monts
Trois-Monts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 395 obyvateľov (2009).
Besnans
Besnans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juraj Králik (diplomat)
JUDr. Ing. Juraj Králik, CSc. (* 26. júl 1926, Košice, Slovensko – † 24. september 2012, Bratislava) bol slovenský diplomat a spisovateľ, ktorý zastával funkciu poradcu generálneho tajomníka OSN. Významným spôsobom prispel k rozvoju slovenského folklórneho tanca.
Život
Juraj Králik sa narodil v roku 1926 v Košiciach. O desať rokov neskôr, po Viedenskej arbitráži, sa aj s rodinou presťahovali do Michaloviec. Rodina mala pomerne veľa známych a k jeho formovaniu prispeli aj časté návštevy osobností najmä z radov evanjelickej inteligencie (Milan Hodža, Martin Rázus, generál Ferdinand Čatloš, Elo Šándor) či ministrov.
Počas štúdii v Michalovciach sa Juraj Králik stal členom folklórneho súboru Zemplín, neskôr bol naverbovaný do 1. československého armádneho zboru a zaradený do školy dôstojníkov v zálohe. Pokračoval v štúdiách v Bratislave na Vysokej škole ekonomickej a na Právnickej fakulte Univerzity Komenského (absolvoval v roku 1949 s vyznamenaním). Vyštudoval aj operný spev. Dohovoril sa viacerými cudzími jazykmi, zo 6 zložil skúšky na úrovni štátnych skúšok.
1. septembra 2006 udelil prezident Ivan Gašparovič Jurajovi Králikovi Rad Ľudovíta Štúra I. triedy za mimoriadne významné zásluhy v oblasti zahraničnej politiky.
Diplomatická kariéra
Po ukončení štúdii nastúpil do Ústavu právnej filozofie ako odborný asistent a do Ústavu teórie práva ako poverený vedúci. Od roku 1953 sa však naplno začal venovať diplomacii a odišiel na svoju prvú zahraničnú misiu. Od roku 1953 až do roku 1960 pracoval na československom veľvyslanectve v Budapešti, kde bol zodpovedný za politické spravodajstvo. Prognózy vyplývajúce z jeho správ sa ukázali byť presné a v hodnosti prvého tajomníka dostáva Králik vo veku 30 rokov štátne vyznamenanie za vynikajúcu prácu.
Od roku 1963 do roku 1971 pôsobil na poste veľvyslanca pri OSN, kde zastával funkciu predsedu jedného z výborov Konferencie pre odzbrojenie v Ženeve.
V roku 1968 bola Králikova kariéra prerušená a nasledujúcich dvadsať rokov pracoval v ústraní v Stredisku OSN pre ochranu životného prostredia, Ústave rádioekológie a využitia jadrových techník v Košiciach a na Hydrometeorologickom ústave M. R. Štefánika v Bratislave.
Zastával tiež post predsedu Správnej rady Slovenského národného strediska pre ľudské práva, prezidenta Medzinárodnej spoločnosti pre OSN na Slovensku, poradcu ministra Kukana a vypracoval návrh na zriadenie diplomatickej akadémie Štefana Osuského v Bratislave. Učil na Fakulte medzinárodných vzťahov Ekonomickej univerzity v Bratislave a Právnickej fakulte Univerzity Komenského.
Prínos k umeleckému životu na Slovensku
V roku 1948 sa Juraj Králik zaslúžil o vznik umeleckého folklórneho súboru Lúčnica a považuje sa za jedného z jej zakladateľov. Okrem toho stál pri zrode súboru SĽUK.
Maľoval akvarely zo života zemplínskeho ľudu, venoval sa spevu, športu, hral na klavír.
Tvorba
Napísal 13 kníh, medzi inými:
Sintra (mesto)
Sintra je mestečko (vila) v Potugalsku, ktorého počiatky siahajú do stredoveku. Už v 11. storočí hispánsko-arabský geograf Al-Bakrí zachytil popis tohto miesta.
V meste sa nachádzal celý rad stavieb islamskej architektúry, avšak po jeho dobytí križiakmi v 12. storočí bola väčšina zničená a postavené nové stavby. Veľa z nich stojí dodnes, čím robia zo Sintry jednu z najvýznamnejších pamiatkových oblastí Portugalska.
Od roku 1995 je Sintra i s priľahlou oblasťou zapísaná na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Lukrécia
Lukrécia môže byť:
Anne Bancroft
Anne Bancroft, vlastným menom Anna Maria Louisa Italiano (* 17. september 1931, Bronx, New York, New York, USA † 6. jún 2005, Manhattan) bola americká herečka a predstaviteľka školy metodického herectva.
Počas svojej viac než päťdesiatročnej hereckej kariéry získala rad najvyšších filmových ocenení, vrátane Oscara za stvárnenie Anne Sullivan Macy vo filme The Miracle Worker (za túto postavu získala aj cenu BAFTA, cenu Národnej spoločnosti filmových kritikov či nomináciu na Zlatý glóbus). Ďalej získala ďalšiu cenu BAFTA, dvakrát Zlatý glóbus, cenu Emmy, dvakrát ocenenia Tony Award, rad ocenení na filmových festivaloch a mnoho nominácií na filmové ceny.
Amalthea
Amalthea alebo Amaltea môže byť:
Amalthea je planétka, pozri 113 Amalthea
Grimaucourt-près-Sampigny
Grimaucourt-près-Sampigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plata škvrnitá
Plata škvrnitá je druh ryby z čeľade živorodkovité (Poeciliidae). Je to často chovaná akváriová ryba, od ktorej sa odvodzujú viaceré chovateľské formy. Pochádza zo Strednej Ameriky.
Opis
Tvarom tela sa podobá mečúňom, samce však nemajú meč na chvostovej plutve. Sfarbenie divej formy je hnedavé s modro trblietavými bokmi. Chvostovú plutvu zdobia dve čierne škvrny. Samce dorastajú do maximálnej dĺžky 4 cm, samičky do 6 cm. Maximálna dĺžka, do ktorej môžu vo voľnej prírode dorastať, je 10 cm. Okrem divej formy existuje nespočetne vyšľachtených pliat, pričom mnohé formy pochádzajú tiež z medzidruhových krížení, napríklad s mečúňom mexickým či inými druhmi plát. Existujú aj jednofarebné čierne, žlté a modré platy.
Ekológia a biotop
Žije spoločensky v plytkých mäkkých vodách. Optimálna teplota sa pohybuje v rozpätí 23-25°C, ale jedince odchovávané po niekoľko generácií v akváriách môžu byť adaptované aj na vyššie teploty. Je všežravá s prevahou rastlinnej potravy. Plata je aj v prírode veľmi variabilná. To bolo spolu s ľahkou krížiteľnosťou dobrým predpokladom pre vyšľachtenie najrôznejších foriem. Okrem nich existujú aj ryby s extrémne predĺženými chrbtovými plutvami, ktoré zrejme predstavujú výsledok nejakej dedično hormonálnej poruchy (tzv. Simpsonov index). Plata je, podobne ako aj ostatné ryby tejto čeľade, živorodá. Pri vrhu samice platy vypúšťajú 50 až 100 mladých rybiek.
Fínske národné vodnopólové družstvo mužov
Fínske národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Fínsko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Suomen Uimaliitto (SUL). Za jeho najlepší výsledok možno považovať 11. miesto na Majstrovstvá Európy v roku 1970.
Vrcholné podujatia
Na Olympijské hry sa fínske družstvo nekvalifikovalo ani raz, nezúčastnilo sa ich, ani keď Helsinki organizovali Letné olympijské hry 1952. Ani raz sa nekvalifikovalo ani na Majstrovstvá sveta.
Na Majstrovstvách Európy sa družstvo predstavilo iba 2-krát. Prvýkrát to bolo v roku 1970, kde skončilo na 13. mieste. V skupine o 13. až 15. miesto zdolalo 🇦🇹 a potom remizovalo s 🇮🇪. Druhýkrát sa vrátilo na ME v roku 1981, kde v B turnaji v Splite skončilo po 6 prehrách na poslednom mieste. Neskôr sa už len sporadicky zúčastňovalo B kategórie Majstrovstiev Európy. V roku 2009 sa mu nepodarilo kvalifikovať ani na ne.
Titánia (mesiac)
Titánia alebo Titania je prirodzený satelit Urána a najväčší z jeho mesiacov. Objavil ho anglický astronóm nemeckého pôvodu William Herschel v roku 1787. Svoje meno dostala Titania podľa kráľovnej a manželky kráľa elfov Oberona zo Shakespearovej hry Sen noci svätojánskej.
Titánia je zložená z jednej polovice z vodného ľadu, zvyšok tvoria kremičitany (približne 30 %) a látky na báze metánu (asi 20 %). Najvýraznejší útvar na povrchu je veľký kaňon, ktorý niekoľkonásobne prevyšuje svojou veľkosťou Veľký kaňon v Colorade. Zdanlivá hviezdna veľkosť telesa v opozícii dosahuje 13,5.
Jozef Šošoka
Jozef Šošoka, prezývaný Dodo (* 16. marec 1943, Hronské Kosihy – † 21. november 2008, Piešťany) bol slovenský džezový hudobník. Pôvodným povolaním pedagóg. Nestor a propagátor džezu na Slovensku.
Diskografie:CD "BOP-TOP" The Czecho- Slovak- American Jazz Quartet J.Gardner-piano A.Praskin-altosax J.D.Šošoka- drums P.Kořínek- bass
Producent by Art and jazz agendy 1992
Štúdiá
V roku 1959 zmaturoval na gymnáziu v Komárne. Potom pokračoval v štúdiu na Pedagogickej fakulte v Nitre, kde promoval v roku 1963. V roku 1988 skončil Berklee College of Music v americkom Bostone.
Hudobná kariéra
Množstvo kontaktov na významných zahraničných hudobníkov získal počas svojho štúdia na Berklee College Of Music v Bostone. Hral napríklad s osobnosťami ako Charlie Mariano, Hans Koller, Lee Konitz, Atilla Zoller, Aladar Pege, Linda Sharrock, Larry Smith, Tomasz Stanko, Bireli Lagrene, Piotr Baron, Barbara Dennerlein, Jan Jankeje, Marek Balata, Harry Sokal, Wolfgang Puschnig, John Purcell a s mnohými ďalšími.
Z jeho diskografie sú významné: album Už sa ženiť nebudeme s Ladislavom Gerhardtom, Bratislava Blue s Petrom Cardarellim, Jazz At Philharmonic s Larrym Smithom a prvé slovenské džezové CD – Meditation Jazz Trio.
Počas svojho života získal niekoľko významných ocenení, medzi inými aj americkú Cenu Leo Danihelsa za hudbu. Slovenský hudobný fond mu udelil Cenu za celoživotné dielo, propagáciu džezu doma i v zahraničí a za vernosť džezu.
Na konci života sa usadil v Piešťanoch, kde žil s výtvarníčkou Ivetou Schwarzbacherovou. Svadbu mali v roku 2007 počas európskeho festivalu poézie, divadla a hudby Capalest v Banskej Štiavnici. Pár vlastnil aj známu Jazz Art Gallery v Piešťanoch, kde Šošoka pozýval popredných hudobníkov na koncerty.
Velká Chyška
Velká Chyška je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 298 obyvateľov, z toho 158 mužov a 140 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 40,9 roka, ženy 45,4 roka).
Bašta (hradby)
náhľad|Bernolákova brána (bašta), [[Trnava]] Bašta (z tal. bastia/nem. Bastei) je časť hradieb (mesta, hradu, tvrdze, kaštieľa, kláštora, kostola) alebo násypu, ktorá vystupuje z hradieb (násypu) spravidla po celej výške (na spôsob obrannej veže) na získanie prehľadu o päte hradieb a priekope ako aj na bránenie hradieb streľbou (aj) zboku. Novoveká bašta s ostrým britom uprostred a päťuholníkovým pôdorysom sa nazýva presnejšie bastión.
Bašta bola obranný prvok stredovekých a ranonovovekých hradieb. Prispievala k aktívnej obrane hradných múrov, bývali v nich umiestnené strieľne. Zvláštnym druhom bašty je tzv. predsunutá bašta, ktorá sa stavala na vyvýšenom kopci v blízkom okolí a bývala využívaná ako delostrelecké stanovište. Bašta väčšinou prevyšuje hradby, avšak nedosahuje také výšky ako veže.
Stasifóbia
Stasifóbia (gr.) je strach pred neschopnosťou stáť.
Těmice
Těmice môžu byť:
Harmanec
Harmanec môže byť:
Súľov-Hradná
Súľov-Hradná je obec na Slovensku v okrese Bytča (Žilinský kraj).
Orság (priezvisko)
Orság je priezvisko, odvodené od maďarského slova "ország" (krajina). Na Slovensku je najčastejšie v obciach Trenčianska Turná, Horná Súča (obe okres Trenčín), vo Zvolene, Trenčíne a v Partizánskom. Ešte častejšie je v Česku, predovšetkým v meste Vsetín.
Súľov-Hradná
Polohopis
Obec leží v Súľovskej kotline, výraznej depresii v centrálnej časti Súľovských vrchov. Nachádza sa v juhovýchodnom výbežku okresu Bytča a riečka Hradnianka pretína západne od obce Súľovskou tiesňavou veniec hôr, vytvárajúca tak priestor pre jediné cestné spojenie cez Jablonové.
Turistika
Jedinečná poloha v objatí hôr s množstvom prírodných i historických zaujímavostí vytvára zo Súľova atraktívnu lokalitu. Ponúka krásy Súľovských skál s možnosťami turistických výletov i lezeckých aktivít, vhodné terény pre cykloturistiku, ale aj dostupnosť Súľovského, Hričovského no i Lietavského hradu.
Orság (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Orság.
Trouville-sur-Mer
Trouville-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 4836 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Byblos
thumb|Byblos v roku 2003 Byblos je staroveké prístavné fenické mesto na východnom pobreží Stredozemného mora. Leží severne od Bejrútu na území dnešného štátu Libanon.
Dolné Považie
Dolné Považie (Dolnopovažský región cestovného ruchu) alebo v niektorých textoch Trnava a okolie je slovenský región a región cestovného ruchu.
Byblos
Dejiny
thumb|Chrám s obeliskami thumb|Rímske stĺporadie Najstaršie sídliskové vrstvy pochádzajú z 5. tisícročia pred Kr., v 3. tisícročí sa zmenil na významné prístavné mesto, ktoré ťažilo z obchodu s cédrovým drevom, ktoré sa vyvážalo do Egypta. Okolo roku 2800 pred Kr. boli okolo mesta vybudované mohutné hradby. Obchod s Egyptom spôsoboval v prechodných obdobiach určitú závislosť na Egypte, inak sa vytvorila v Byble oligarchická vláda predstaviteľov významných obchodných rodín. Byblos súperil o obchodné postavenie s mestom Ugarit (Ras Šamra), ktoré ležalo na severe dnešnej Sýrie. Okolo roku 1200 pred Kr. bolo mesto zničené, ale čoskoro bolo opäť obnovené. Od 9. storočia pred Kr. sa mesto dostalo pod vplyv asýrskych vládcov, kráľ Šepatbaal platil dane asýrskemu kráľovi Tiglat-pilesarovi III. V 7. a 6. storočí pred Kr. sa mesto dostalo pod vplyv Babylonskej a Perzskej ríše, ale udržiavalo si postavenie významného obchodného mesta, ktoré sa spolu s ďalšími fenickými mestami podieľalo na kolonizácii severného pobrežia Afriky.
Dolné Považie
Ako región cestovného ruchu zahŕňa:
Územie susedí na severozápade so Záhorím, na severovýchode so Stredným Považím, na východe s Dolnou Nitrou, na juhu s Podunajskom a na juhozápade s regiónom Bratislava a okolie.
Betaucourt
Betaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Byblos
Dejiny
Alexander Veľký si mesto podmanil s ostatnými fenickými mestami, po jeho smrti sa Byblos dostal do záujmovej sféry ríše Seleukovcov. Po dobytí Sýrie sa Byblos stal súčasťou Rímskej ríše. Bolo prebudované podľa rímskeho vzoru, zachovali sa mnohé mozaiky, stĺporadia, divadlo, nymfeum, luxusné súkromné domy.
V stredoveku sa Byblos dostal pod arabskú nadvládu, v čase križiackych vojen sa pod názvom Gibelet (alebo Giblet) stal sídlom biskupa a významným sídlom križiakov, ktorí tu vybudovali mohutný hrad. V roku 1187 mesto dobyl Saladin, potom ho znovu dobyli križiaci a v roku 1266 Baibars. Od roku 1516 sa dostal Byblos pod osmanskú nadvládu.
Archeológia
V roku 1985 bolo mesto zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Jahňadka obyčajná
Jahňadka obyčajná (Ciboria amentacea) je nejedlá huba, ktorá rastie od februára do apríla vo vlhkých lesoch. Rastie na opadaných kvetoch jeľše a vŕby (bahniatkach). Je pomerne zriedkavá.
Subjekt
Subjekt môže byť:
Príbelce
Príbelce je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš. Vznikla spojením Horných a Dolných Príbeliec v roku 1966.
Sizyfos
Sizyfos alebo Sisyfos alebo Sísyfos (starogr. Σίσυφος - Sisyfos, iný prepis: Sísyfos; ) bol v gréckej mytológii hrdina, syn Aiola a jeho manželky Enarety, zakladateľ a prvý kráľ Korintu.
Sizyfos bol veľmi bystrý, oklamal aj bohov a smrť. Za trest musel v podsvetí kotúľať do kopca balvan, ktorý sa pred vrcholom vždy zrútil späť. Jeho meno je symbol namáhavej, ale zbytočnej práce (tzv. sizyfovská práca).
Príbelce
Ranogotický evanjelický kostol
Miestny kostol (Evanjelický augsburského vyznania) je pôvodne ranogotická jednoloďová stavba s polkruhovo ukončeným presbytériom a mohutnou predstavanou vežou. Nachádza sa na vyvýšenej polohe nad časťou Horné Príbelce, kedysi nazývanej Pustovníkov háj. Kostol bol ohradený obranným múrom v 17. storočí. Podľa záznamov cirkevnej matriky kostol postavili v roku 1440 Bratríci. Niekde sa mylne uvádza, že pôvodné patrocínium tohto kostola bolo sv. Alžbety. Ide však o iný kostol, ktorý bol postavený na Čahovskej pustatine, južne od obce, kde je možné doteraz nájsť jeho pozostatky.
Sizyfos
Založil mesto Korint a postavil korintský hrad. Hrad nemal prameň, preto premýšľal ako prinútiť bohov, aby hradu prameň darovali. Využil spor medzi bohom riek Asópom a Diom, ktorý sa pred ním skrýval. Sizyfos zistil miesto pobytu Dia a túto informáciu vymenil s Asopom za vytvorenie prameňa (podľa iných zdrojov Sizyfos videl ako Zeus uniesol Asopovi dcéru o oznámil to Asópovi). Asópos potom začal Dia prenasledovať, ale Zeus na neho vrhol blesk. Diova zlosť sa potom obrátila aj na Sizyfa. Poslal za ním Tanata (Smrť), ale Sizyfos Tanata oklamal, vyšmykol sa mu, zviazal ho a uväznil (čím spôsobil, že ľudia prestali umierať). Zeus nato poslal boha vojny Area, ktorý Tanata oslobodil. Oslobodený Tanatos odvliekol Sizyfa do podsvetia. Sizyfos však vopred predvídavo svojej žene Meropé povedal, aby v prípade jeho smrti nepriniesla pohrebnú obeť. Keď sa nedostavovali pohrebné obete, dal si boh podsvetia Hádes Sizyfa zavolať, aby to vysvetlil. Sizyfos mu nahovoril, že manželku prehovorí, načo ho pustili z podsvetia domov. Sizyfos však pokojne ostal v Korinte a užíval si život. Rozhnevaný Hádes za ním poslal Tanata, ktorý počkal, kým pri nejakej pijatike víno neoslabilo Sizyfovi rozum a nemilosrdne mu vytrhol dušu a vzal ho do podsvetia. Ako exemplárny trest (aby si ľudia nemysleli, že podľa Sizyfovho vzoru môžu podvádzať bohov) mu tam bola pridelená úloha kotúľať do kopca balvan, ktorý sa pred vrcholom vždy zrúti späť.
Príbelce
Ranogotický evanjelický kostol
V nádvorí kostola sa nachádzajú hroby niektorých kňazov, ktorí tu pôsobili. Sú tu aj hroby manželiek po kňazoch, ktorých v krušných časoch protireformácie odviedli na galeje do zahraničia a nikdy sa nevrátili. Podľa záznamov kroniky tu pôsobilo od roku 1613 spolu 33 kňazov, mnohí aj významní: Daniel Petian, ktorý sa venoval histórii, dejinám cirkvi, Uhorska a bol aj literárne veľmi činný; Karol Štúr, ktorý bol bratrancom národného buditeľa a kodifikovateľa spisovnej slovenčiny Ľudovíta Štúra. Mená kňazov, ktorí tu pôsobili pred rokom 1613 nie sú dochované.
Na veži sú zachované úzke medzery, ktoré slúžili na streľbu na nepriateľa, veža je mohutná, pretože slúžila aj ako sýpka.
V interiéri sa nachádza empora a kedysi tu bol drevený maľovaný strop. Z gotických detailov sa dochoval portál, nachádzajúci sa pod emporou. Zariadenie kostola je barokové, oltár z roku 1769, kazateľnica a krstiteľnica z rovnakého obdobia majú prvky ľudového baroka. . Nad oltárnym obrazom znázorňujúcim Svätú Trojicu sa nachádzajú výmenné obrazy, ktoré sa v priebehu cirkevného roka tematicky menia. K oltáru patrili aj  sochy 4 evanjelistov, bohužiaľ tieto boli v roku 2002 odcudzené. Organ pochádza z roku 1899, v roku 2012 prešiel generálnou rekonštrukciou.
Vzdušné sily Ozbrojených síl Ukrajiny
Ukrajinské vzdušné sily sa zapojili aj do vojny v Donbase, ale po prímerí z 5. septembra 2014 im bola pozastavená činnosť v sporných oblastiach Donbasu. Začiatkom roka 2022 slúžilo v ukrajinských vzdušných silách okolo 35 000 osôb a približne 206 lietadiel a 17 vrtuľníkov. Ráno 24. februára 2022 sa začala ruská invázia na Ukrajinu. V počiatočnej fáze pozostávala z raketových útokov vedených z pevniny, mora a zo vzduchu. Zamerali sa prevažne na veliteľskú a riadiacu infraštruktúru, stanoviská protivzdušnej obrany, letecké základne, zariadenia v čiernomorskom prístavnom meste Odesa a ďalšie dôležité ciele. Napriek masívnemu bombardovaniu sa ruským ozbrojeným silám nepodarilo vtedy úplne vyradiť ukrajinské vzdušné sily a protivzdušnú obranu, ktoré si čiastočne zachovali svoje spôsobilosti a postupne začali svoje straty okupačným vojskám oplácať.
Štruktúra
thumb|right|Ukrajinské vzdušné veliteľstvá: {{legend|#FF7411|Vzdušné veliteľstvo „Východ“}}{{legend|#3254FF|Vzdušné veliteľstvo „Juh“}}{{legend|#FF4A6E|Špeciálny vzdušný priestor}}
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.
Lokalizácia základní a jednotiek pozemnej protivzdušnej obrany
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.
Lietadlový park
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.
Pozemná protivzdušná obrana
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.