cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peter Časár
Život
Peter Časár bol roľník, slobodník (libertín). V rokoch 1625 až 1627 bol vojakom Betlenovej armády a v roku 1629 sa stal dedinským richtárom. V lete 1631 sa stal jedným z vodcov Časárovho povstania (1631 - 1632) na území dnešného juhovýchodného Slovenska a dnešného severovýchodného Maďarska. Išlo o povstanie vyvolané útlakom poddaných a plienením cisárskych vojsk po potlačení Betlenovho povstania. Hlavná požiadavka povstalcov spočiatku bolo zabránenie drancovaniu cisárskymi vojskami. Povstanie viedli kapitáni sedliackych stolíc, čo boli svojpomocné obranné organizácie sedliakov a drobného zemianstva. P. Časár bol jedným z týchto kapitánov. Proti povstaniu stála najmä časť (vyššej) šľachty verná Habsburgovcom, na čele s palatínom Mikulášom Esterházim. Vo februári roku 1632 bol Časár pozvaný do Košíc, kde mal predložiť hornouhorskému hlavnému kapitánovi Mikulášovi Forgáčovi z Gymeša písomnú petíciu povstalcov zo zhromaždenia, ktoré sa uskutočnilo skôr v meste Gönc. Generál Forgáč dal Časára zajať a postavil ho pred súd. Po dvoch dňoch vypočúvania a mučenia ho na výstrahu ostatným povstalcom rozštvrtili.
Pas de deux
náhľad|Grand pas de deux z baletu [[Luskáčik (Čajkovskij)|Luskáčik]] Pas de deux je tanec pre pár. Slovo sa používa hlavne v klasickom balete. kde ho tancujú tanečník a tanečnica alebo dve postavy. Postupne sa stali stredobodom baletov a získali dôležitosť sami o sebe.
Grand pas de deux
Grand pas de deux bolo rezervované pre baleríny a hlavných tanečníkov pričom balerína tancuje en pointe (na špičkách). Vyvinulo sa z pas de deux v romantických baletoch, ako napríklad v Giselle. Labutie jazero obsahuje dva grand pas de deux: princ s Odette v 2. dejstve a princ s Odille v 3. dejstve.
Vitrolles-en-Luberon
Vitrolles-en-Luberon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paso Carrasco
Paso Carrasco alebo tiež nazývané aj Paso de Carrasco, je mesto v Uruguaji. Leží v južnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente Canelones. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 15 908 obyvateľov. Je vzdialené približne východne, resp. severovýchodne od centra hlavného mesta Montevideo a tvorí tak súčasť metropolitnej oblasti hlavného mesta. Západnú hranicu mesta tvorí menšia rieka nazývaná Arroyo Carrasco. Medzinárodné letisko Carrasco je pomenované práve po tomto sídle, pričom letisko sa nachádza hneď pri severovýchodných hraniciach mesta.
Lampa
Lampa môže byť:
Martina Balunová
Martina Balunová (* 30. apríl 1975, Bratislava) je slovenská diplomatka, bývalá veľvyslankyňa Slovenska vo Švédsku.
Životopis
Martina Balunová absolvovala v roku 1998 Filozofickú fakultu Prešovskej univerzity. Po absolvovaní kurzu taliančiny v Taliansku začala v roku 1999 pracovať na Ministerstve zahraničných vecí ako referentka 2. teritoriálneho odboru. V rokoch 2002 až 2006 bola 3. tajomníčka na veľvyslanectve vo Viedni. Následne pracovala na ministerstve ako referentka pre V4 a ako koordinátorka v Kabinete ministra. V rokoch 2008 až 2013 bola radkyňa a zástupkyňa veľvyslanca na veľvyslanectve v Ríme. Od roku 2013 pracovala opäť na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí: v Odbore pre prípravu predsedníctva SR v Rade EÚ (2013), v roku 2014 bola vedúcou Oddelenia organizácie a logistiky tohto odboru, v rokoch 2015 až 2017 riaditeľka Odboru pre organizáciu a logistiku Sekretariátu predsedníctva SR v Rade EÚ a v roku 2017 bola koordinátorkou Sekcie európskych záležitostí.
Veľvyslankyňa Slovenska vo Švédsku
Prezident Andrej Kiska ju do funkcie vymenoval 7. novembra 2015. Svoje poverovacie listiny kráľovi odovzdala 7. decembra 2017. Jej predchodcom vo Švédsku bol Jaroslav Auxt. V novembri 2022 ju vo funkcii nahradil Ľubomír Čaňo.
Rémondans-Vaivre
Rémondans-Vaivre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Remoray-Boujeons
Remoray-Boujeons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Raúl Alfonsín
Mladosť a profesionálne začiatky
náhľad|vľavo|Raúl Alfonsín pri prejave v roku 1963 počas volebnej kampane. Narodil sa v meste Chascomús v provincii Buenos Aires, mal šesť súrodencov, jeho otec bol španielskeho a nemeckého pôvodu, jeho matka waleského a falklandského pôvodu. Vo svojom rodnom meste absolvoval základné vzdelanie, potom navštevoval vojenskú strednú školu, kde získal hodnosť druhého poručíka. Tu bol jeho spolužiakom aj Leopoldo Galtieri, ktorý bol neskôr jedným z argentínskych vojenských diktátorov. Následne začal študovať právo na Národnej univerzite v La Plate, ktoré však dokončil v roku 1950 na Univerzite v Buenos Aires. Tesne pred ukončením vysokoškolského štúdia sa oženil za Maríu Lorenzu Barrenecheovú, s ktorou mal šesť detí. V roku 1950 sa prvýkrát zapojil do politického života, keď sa stal členom miestnej frakcie Hnutia integrácie a rozvoja v Chascomúse, ktorá patrila pod Radikálnu občiansku úniu. V tomto období sa tiež podieľal na založení denníka El Imparcial. V roku 1954 bol zvolený do mestskej rady vo svojom rodnom meste, ale po vojenskom prevrate v septembri 1955, ktorým bol zosadený prezident Juan Perón, bol Alfonsín na krátky čas uväznený. O tri roky neskôr sa vrátil do politiky, keď bol zvolený za poslanca provincie Buenos Aires. V tomto období došlo k rozdeleniu Radikálnej občianskej únie na Nekompromisnú radikálnu občiansku úniu, ktorú viedol Arturo Frondizi a Ľudovú radikálnu občiansku úniu, ktorú zas viedol Ricardo Balbín. Alfonsín sa pridal k Balbínovi a jeho strane. V roku 1963 bol zvolený za poslanca federálnej poslaneckej snemovne, o tri roky neskôr sa stal predsedom Ľudovej radikálnej občianskej únie v provincii Buenos Aires. V novembri 1966, teda potom, čo sa vlády ujala ďalšia vojenská chunta na čele s generálom Juanom Carlosom Onganíom, bol Alfonsín opäť dvakrát na krátko uväznený a súčasne prinútený rezignovať na svoj poslanecký mandát.
V nasledujúcom období začal Alfonsín spolupracovať s centristickými, no najmä ľavicovými politickými združeniami, vrátane socialistov, kde patril medzi lídrov jeho priateľ Guillermo Estévez Boero. V rámci radikálnej strany začal následne presadzovať sociálnodemokratické myšlienky a snažil sa zamerať na mládež. Časť opozície v tejto dobe začínala s ozbrojeným bojom proti vojenskej diktatúre, ktorý považovala za oprávnený prostriedok politického boja za týchto podmienok. Alfonsín ale tieto myšlienky odmietal, veril v presadenie slobodných volieb bez násilia. Armáda potláčala politické prejavy a tak sa Alfonsín zameral na novinársku činnosť v časopise Inédito, neskôr písal aj do iných časopisov pod pseudonymami Alfonso Carrido Lura a Serafín Feijó. Na začiatku 70. rokov 20. storočia si jeho myšlienky dokázali získať časť mladých radikálov, ktorí do vtedy viedli ozbrojený boj proti vojenskej diktatúre. V podstate sa vytvoril myšlienkový politický prúd, tzv. Alfonsinizmus, ktorý začal konkurovať lídrovi radikálnej strany Balbínovi a jeho konzervatívnejším postojom. V septembri 1972 vzniklo v meste Rosario Národné hnutie za obnovu, ktoré hlásalo národný, ľudový a demokratický program. Toto hnutie navrhovalo Alfonsína na prezidenta, ktorý by mal kandidovať vo voľbách, ktoré sa mali konať v marci 1973. V rámci Radikálnej občianskej únie sa následne uskutočnili vnútorné primárne voľby, kde však Alfonsín prehral a na prezidenta tak kandidoval Balbín. Samotné prezidentské voľby vyhral jednoznačne kandidát Juana Peróna Héctor José Cámpora, následne o niekoľko mesiacov neskôr sa konali nové voľby, ktoré už vyhral samotný Perón. Alfonsín však bol zvolený do federálnej poslaneckej snemovne, súčasne sa však začal oveľa viac vyhraňovať proti lídrovi svojej strany Balbínovi, keď vytvoril vnútrostranícku frakciu Hnutie obnovy a zmeny (Movimiento de Renovación y Cambio), prostredníctvom ktorej presadzoval svoje ľavicové postoje.
Boj za ľudské práva počas vojenskej diktatúry
náhľad|vľavo|Raúl Alfonsín v júli 1982. V decembri 1975 sa Alfonsín podieľal na založení Stáleho zhromaždenia pre ľudské práva (APDH), čo bola argentínska nezisková organizácia zaoberajúca sa ochranou ľudských práv. Založenie tejto organizácie bolo odpoveďou na činnosť krajne pravicovej teroristickej skupiny Argentínska antikomunistická aliancia, alebo iba Triple A, ktorá pravidelne útočila na ľavicových predstaviteľov, odborárov, aktivistov a dokonca aj obyčajných ľudí. O tri mesiace neskôr prebehol v Argentíne ďalší vojenský prevrat, ktorý zvrhol prezidentku Maríu Estelu Martínezovú Perónovú, čím sa začal tzv. Národný reorganizačný proces, ktorý sa vyznačoval systematickým porušovaním ľudských práv, ktoré zahŕňalo politické vraždy, mučenia, únosy, väznenia, či odoberania detí. Práve APDH sa po páde tohto vojenského režimu stálo jedným z kľúčových zložiek, ktoré sa podieľali na odhaľovaní a vyšetrovaní zločinov vojenskej chunty. Počas vojenskej diktatúry Alfonsín ako advokát zastupoval disidentov, ktorých vojenský režim prenasledoval, ako aj rodiny obetí režimu. Zastupoval aj Maria Roberta Santucha, lídra ľavicovej gerilovej (teroristickej) skupiny Ľudová revolučná armáda. Nie však preto, že by ho podporoval, ale z dôvodu, aby mu zaistil spravodlivé súdne konanie. V roku 1976 založil časopis Propuesta y Control, ktorý patril v období diktatúry k málu opozičných médii. Súčasne sa začal aktívne podieľať na činnosti Socialistickej internacionály, pričom v rámci tejto činnosti cestoval po celom svete, aby upozorňoval na porušovanie ľudských práv v Argentíne.
V apríli 1982 začala Falklandská vojna, v ktorej Argentína bojovala proti Veľkej Británii. Vojenskej diktatúre sa v tej dobe vydarila jej snaha a pre vojnu s Britániou získala podporu väčšiny populácie a dokonca aj opozičných politických predstaviteľov. Raúl Alfonsín však bol od začiatku proti tejto vojne, vystupoval proti obom bojujúcim stranám, čím sa zaradil k veľmi úzkej skupine intelektuálov. Alfonsín od začiatku tvrdil, že vojna je iba prostriedkom na posilnenie postavenia vojenskej diktatúry a žiadal, aby argentínska vláda poskytla pravdivé informácie o vývoji vojny. Porážka Argentíny vo vojne s Britániou však znamenala výrazné oslabenie vojenskej diktatúry. K tomu však prispela aj katastrofálna ekonomická situácia Argentíny, čo vyvolalo masové celonárodné protesty, ktoré však vojenská chunta veľmi tvrdo potlačila. Chunta tak začala vyjednávať s predstaviteľmi opozičných strán, ktoré sa počas vyjednávania zjednotili do jedného vyjednávacieho celku. Uvoľnenie pomerov súčasne znamenalo väčšiu mieru zverejňovania informácii o možných zločinoch diktatúry a ich veľkom rozsahu a systematickosti. Alfonsín získal dominantné postavenie v Radikálnej občianskej únii, keďže rok pred tým zomrel dlhoročný predseda a jeho rival Balbín. Alfonsín tak patril k popredným predstaviteľom opozície, no v tejto dobe nemal ešte ambície na kandidatúru na prezidenta. Naopak navrhol bývalého prezidenta Artura Umberta Illiu, aby sa stal prechodným prezidentom až do demokratických volieb.
Úrad prezidenta
náhľad|vpravo|Posledný prezident vojenskej diktatúry Reynaldo Bignone odovzdáva prezidentské insígnie Raúlovi Alfonsínovi pri jeho inagurácii. Na konci roka 1982 už bolo jasné, že sa v nasledujúci rok uskutočnia voľby. Radikálna občianska únia začala preto hľadať vhodného prezidentského kandidáta, pričom vybrala práve Alfonsína, ktorý postupne získal širokú podporu po celej krajine. Druhým hlavným kandidátom na prezidenta sa stal Ítalo Luder za Justicialistickú stranu zosnulého bývalého prezidenta Peróna, ktorá sa považovala za hlavného favorita volieb a rovnako aj jej kandidát. Alfonsín si však vďaka nekonfrontačnej kampani získal prevahu, najväčšiu podporu ale získal vďaka odsúdeniu dohody medzi ozbrojenými silami a odbormi o možnej amnestii pre predstaviteľov vojenskej chunty za ich zločiny. Naopak začal presadzovať podriadenie ozbrojených síl civilnej vláde a tiež ich zodpovednosť za zločiny a súčasne chcel regulovať odbory. Alfonsín sa stal počas kampane tak populárny, že iba v Buenos Aires prišlo na jeho míting pol milióna ľudí. Na konci októbra 1983 sa uskutočnili voľby, Alfonsín získal 51,75 % hlasov, pričom volieb sa zúčastnilo 85,61 % oprávnených voličov, Radikálna občianska únia získala aj väčšinu v parlamente. Alfonsín sa funkcie prezidenta ujal 10. decembra 1983, čím sa skončilo obdobie vojenskej diktatúry v Argentíne. Dokonca aj opozícia podporila novú vládu, len aby sa predišlo návratu vojenskej vlády. Hlavným problémom krajiny bola katastrofálna ekonomická situácia, potreba demokratizácie štátu aj spoločnosti a úprava vzťahu civilnej vlády a ozbrojených síl. Cieľom Alfonsína bolo vytvorenie systému, kde vzniknuté problémy štátu nebudú riešené vojenským prevratom, ale mierovou a demokratickou cestou. Vláda sa zamerala na opätovné posilnenie školstva, odstránenie cenzúry médii a umenia, či obnovu slobody univerzít. Z exilu sa vrátilo množstvo disidentov, neskôr došlo tiež k ústavným zmenám, ktoré opätovne obnovili rovnoprávnosť mužov a žien v manželstve a rodičovských právach, ktoré boli zrušené po zosadení Juana Peróna v roku 1955.
Légalov mat
Légalov mat je 7-ťahový mat, ktorý vzniká po ťahoch ''1. e4 e5 2. Jf3 d6 3. Sc4 h6 4. Jc3 Sg4 5. Jxe5? Sxd1? 6. Sxf7+ Ke7 7. Jd5#, ale poradie prvých troch ťahov môže byť aj prehodené, napríklad 1. e4 e5 2. Sc4 d6 3. Jf3 Jc6''. Je pomenovaný po Sirovi de Légalovi, ktorý tento mat s obľubou skúšal proti svojim súperom v 18. storočí. Tento mat nie je korektný, pretože v piatom ťahu biely zahrá chybu ''5. Jxe5?, na čo správna odpoveď čierneho je 5. ... Jxe5! a čierny za pešiaka jednoducho získal figúru, pokryl strelca na poli g4 a zároveň napadol bieleho strelca na poli c4 spolu s ohrozením dámy na poli d1''. Biely má v tejto pozícii jediné dobré pokračovanie, a to ''6. Se2'', no to aj tak vedie k prehratej pozícii. Pointa tohoto matu spočíva v tom, že biely dúfa, že čierny nepozná správne pokračovanie a že sa ulakomí na dámu na poli d1, čo mnoho začiatočníkov naozaj urobí. Ak čierny zahrá 5. ... Sxd1?, nasleduje dvojťahový mat 6. Sxf7+ Ke7 7. Jd5# Légalov mat správne demonštruje fakt, že cieľom šachovej partie nie je hnať sa za materiálnym ziskom, čo často šachisti v partiách robia, ale dať súperovi mat.
Raúl Alfonsín
Vysporiadanie sa s ozbrojenými silami
Rozsudok bol vynesený 9. decembra 1985. Jorge Rafael Videla a Emilio Eduardo Massera boli odsúdení na doživotný trest, Roberto Eduardo Viola bol odsúdený na 17 rokov, Armando Lambruschini na 8 rokov a Orlando Ramón Agosti na 4 a pol roka. Zvyšní obžalovaní boli oslobodení. V septembri 1986 boli v inom procese odsúdení ďalší predstavitelia režimu na čele s generálom Ramónom Campsom, ktorý bol odsúdený na 25 rokov. Súdne procesy a následné tresty ale vyvolali v ozbrojených silách tvrdý odpor. Obžaloba bola podaná aj v ďalších 600 prípadoch, no následne v roku 1986 bol prijatý zákon, ktorý časovo obmedzoval podanie ďalších žalôb a súčasne pokračovanie už začatých súdnych konaní. To znamenalo zastavenie väčšiny zostávajúcich súdnych konaní. Alfonsín sa tým chcel vyhnúť hrozbe prípadného vojenského prevratu. Táto hrozba sa potvrdila už v roku 1987, kedy sa skupiny najmä mladších dôstojníkov nazývaných ”carapintadas” (pomaľované tváre) pokúsili o prevrat, ktorý velenie ozbrojených síl nechcelo potlačiť. Do ulíc tak v celej krajine vyšli milióny ľudí, následne odbory vyhlásili generálny štrajk, aby podporili civilnú vládu. Krajina sa znova dostala na pokraj občianskej vojny. Napriek tomu nedokázal prezident presvedčiť armádu, aby povstanie potlačila. Iba jediný veliteľ z provincie Corrientes sa postavil za civilnú vládu a vyrazil proti povstalcom, no tesne pred miestom, kde sa títo nachádzali, mu jeho dôstojníci odmietli poslušnosť, keď nechceli bojovať proti vzbúreným vojakom. Na miesto povstania tak odišiel o niekoľko dní samotný prezident Alfonsín, aby rokoval s rebelmi. Následne sa vrátil do prezidentského paláca a oznámil ukončenie krízy. Civilná vláda sa vďaka tomu vyhla hrozbe otvorenej konfrontácie s armádou a tým pádom aj zámienke na prevrat. Rokovania však boli úspešné iba z dôvodu, že Alfonsín sľúbil vojakom ukončenie procesov s nimi. Velitelia ozbrojených síl začali následne verejne schvaľovať činnosť vojenskej chunty, vrátane činov, ktorých sa dopustila. Prezident musel riešiť ešte jedno povstanie v ozbrojených silách v roku 1988, pričom sa dá konštatovať, že vojsko mu až do konca jeho funkčného obdobia nebolo lojálne.
Na druhej strane však ústupky armáde vyvolali veľkú kritiku vo verejnosti, ale aj vo vnútri prezidentovej strany. Zástancovia ukončenia procesov však argumentovali, že sa tým vyhli ďalšiemu vojenskému prevratu a občianskej vojne, ktorá by si určite vyžiadala množstvo obetí. Napriek tomu mali tieto ústupky pre Alfonsína negatívne následky, keďže od roku 1987 začala jeho popularita klesať, čo súčasne znamenalo aj to, že nasledujúce funkčné obdobie už Argentíne vládol prezident z inej strany. Na druhej strane však Alfonsín odovzdal svoj úrad civilnému prezidentovi, ktorý vzišiel z demokratických a slobodných volieb.
Ekonomické opatrenia
Tento plán za začiatku skutočne fungoval, keď inflácia začala klesať, došlo dokonca k stabilizácii hospodárstva, čo malo priaznivý vplyv na volebné výsledky počas volieb do kongresu v roku 1985, ktoré radikáli vyhrali. Ale už v roku 1986 začala inflácia opäť rásť, ceny argentínskych tovarov určených na export začali klesať a vláda sa preto rozhodla uvoľniť zmrazenie cien výrobkov, ktoré schválila rok pred tým. V polovici roka 1987 vláda oznámila ďalšie reformy, ktoré mali situáciu riešiť. Jednalo sa o ešte prísnejší program. Vláde sa ale tieto reformy nedarilo presadzovať, keďže čelila opozícii dokonca vo vnútri vlastnej strany. Začali sa rozširovať protesty a stávky, no najväčší problém začali predstavovať odbory, ktoré od roku 1988 zorganizovali viacero generálnych stávok. Na druhej strane sa však Alfonsínovi podarilo presadiť obchodnú dohodu s inými juhoamerickými štátmi, ktorá sa stala základom pre obchodné zrušenie Mercosur.
Koniec vlády
K ekonomickým problémom sa však pridali aj ďalšie. Spor vznikol aj s katolíckou cirkvou, pretože Alfonsínova vláda sa snažila zákonom povoliť rozvody manželstiev. V dolnej komore to síce Radikálna občianska únia vďaka väčšine schválila, no v senáte tento zákon blokovala väčšina Perónistov, ktorí sa paradoxne stali spojencami cirkvi. Alfonsín chcel dokonca aj presunúť hlavné mesto na juh Argentíny, no pre veľmi silný odpor od tohto zámeru ustúpil. Alfonsínovi sa ale podarilo vyriešiť dlhoročný územný spor s Čile o Ohňovú zem. Čile vďaka tomu získalo priamo prístup do Atlantického oceána cez prieliv Beagle. Na 25. novembra 1984 vyhlásil prezident Alfonsín referendum, ktoré túto dohodu jednoznačne podporilo. Rovnako sa prezident Alfonsín chcel zamerať na reformu odborového hnutia v krajine, ktoré bolo jednak rozdrobené, no súčasne boli jeho súčasťou stále osoby dosadené vojenskou chuntou či Perónistami. Alfonsín navrhoval, aby sa vodcovia odborov volili demokratickým spôsobom pod dohľadom štátu. Túto snahu však zablokovali Perónisti v senáte, kde mali prevahu.
Nové voľby sa mali konať v polovici roka 1989, Alfonsínová vláda bola kvôli reformám veľmi nepopulárna. Za kandidáta na prezidenta vybrala jeho strana Eduarda Angeloza. Perónisti z Justicialistickej strany proti nemu postavili ambiciózneho Carlosa Menema, ktorý v máji 1989 voľby jednoznačne vyhral. Alfonsín mal síce v úrade skončiť až v decembri 1989, no pre zlú ekonomickú situáciu krajiny a hrozbám prevratu, či násilných demonštrácii skrátil svoje funkčné obdobie a skočil už 8. júla 1989.
Posledné obdobie života
náhľad|vpravo|Po smrti bolo telo Raúla Alfonsína vystavené v budove kongresu. Napriek odchodu z funkcie prezidenta a prehre kandidáta radikálov zostal Alfonsín na čele Radikálnej občianskej únie až do decembra 1991. Z politiky ale nechcel odísť a to napriek tomu, že po veľmi zlých ekonomických výsledkoch svojej vlády nebol veľmi populárny. V decembri 1993 sa stal znova predsedom radikálnej strany, o krátky čas začal prezident Menem a Perónisti presadzovať zmeny ústavy, aby sa Menem mohol znova uchádzať o funkciu prezidenta, proti čomu sa Alfonsín postavil. Perónisti ale vyhrali voľby do kongresu v roku 1993 a tak dokázali zmeny presadiť. Alfonsín a jeho strana nakoniec zmeny v ústave podporili tiež, keď sa pred tým s Perónistami dohodli na iných ústupkoch. V prezidentských voľbách v roku 1995 skončil kandidát radikálov až tretí, keď získal iba 16% hlasov, voľby vyhral jednoznačne prezident Menem. Alfonsín následne rezignoval na post predsedu strany. Radikáli sa potom zjednotili do volebnej koalície Aliancia za prácu, spravodlivosť a vzdelanie so stranou FREPASO. Táto koalícia vyhrala už parlamentné voľby v roku 1997, no Alfonsín získal nového konkurenta, ktorým sa stal Fernando de la Rúa. O dva roky neskôr mal Alfonsín autonehodu, kedy vypadol z vozidla, keďže nemal bezpečnostný pás. Nasledujúci mesiac bol hospitalizovaný a jeho stranícky rival Fernando de la Rúa sa stal medzi tým prezidentom, keď vyhral voľby v roku 1999. Zranený Alfonsín bol zvolený do senátu a súčasne sa opäť stal predsedom radikálnej strany. V nasledujúcich mesiacoch čelila Argentína najväčšej ekonomickej a hospodárskej kríze za veľmi dlhý čas, ktorá zruinovala krajinu a vyvolala obrovské nepokoje, čo viedlo v roku 2001 k rezignácii prezidenta. V rovnakom roku skončil Alfonsín ako predseda strany, v ďalších rokoch ešte vyjadroval podporu rôznych politikom pri voľbách, ale do veľkej politiky už priamo nezasiahol.
O niekoľko rokov neskôr mu bola diagnostikovaná rakovina pľúc. Na túto zomrel 31. marca 2009 doma v Buenos Aires, kde je aj pochovaný. Vláda po jeho smrti vyhlásila tri dni štátneho smútku.
Kresaný roh
Kresaný roh, dávnejšie Východná Rovienková veža je samostatná skalná veža v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, najvýchodnejšia a najvyššia z troch výrazných elevácií medzi Svišťovým a Malým Javorovým štítom nad Veľkou Studenou dolinou a Rovienkami.
Názov
Prv ako na štít vystúpili poľskí horolezci upútal pozornosť Karola Englischa, ktorý v štíte videl podobnosť s alpským Schreckhornom. Preto ho nazval tatranským Schreckhornom: Tátra – Schreckhorn, Tátra – Rémszarv. Okolo prvej svetovej vojny boli Rovienková veža a Kresaný roh spoločne označované ako Rovienkové veže (Rovinkitüre, Rovinkitornyok), alebo Rovienkové rohy (Rovinkihörner, Rovinkiszarvak). V prípade potreby ich rozlišovali polohopisnými adjektívami a pokiaľ Kresaný roh nedostal osobitné meno, bol Východnou Rovienkovou vežou.
Turistika
Na vrchol je možné vystúpiť len s horským vodcom.
Visan
Visan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1968
náhľad|Východonemecká známka s vodnopólovým motívom na LOH 1968
Olympijský titul získala, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila po predĺžení nad.
Kvalifikácia
Pozn: Austrália sa turnaja nezúčastnila, pretože Austrálsky olympijský výbor odmietol zaplatiť Austrálskemu plaveckému zväzu náklady na dopravu.
Peter Mazan
Peter Mazan (* 13. máj 1990, Bojnice) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FK Pohronie, kde je na hosťovaní z poľského klubu Radomiak Radom.
Mazan svoju kariéru začal v Trenčíne, kde pôsobil sedem rokov. Počas tohto angažmá hosťoval v Zlatých Moravciach, Banskej Bystrici a Skalici. V roku 2016 odišiel do Poľska, do mužstva druhej ligy Raków Częstochowa, kde strávil jednu sezónu. Následne sa presunul do Radomiaku Radom. V lete 2019 odišiel na hosťovanie do tímu nováčika slovenskej Fortuna ligy FK Pohronie.
Futsal na Ázijských halových hrách 2017
Futsal na Ázijských halových hrách 2017 bol futsalový turnaj v rámci multi-športového podujatia Ázijských halových hier 2017. Konal sa v Ašchabade, v Turkménsku v dňoch od 16.26. septembra 2017, za účasti 18 mužských a 7 ženských tímov. Futsalový turnaj sa hrách organizuje od roku 2005 a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa odohrali v multifunkčnej aréne Gyşgy görnüşleri boýunça sport toplumy (Multifunctional Sport Venue) s kapacitou 10 300 miest na sedenie.
V mužskej kategórii obhájil titul 🇮🇷, ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad 🇺🇿. U žien zvíťazilo 🇹🇭, ktoré vo finále vyhralo nad obhajcom titulu z 🇯🇵.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebom, ktorý sa uskutočnil 18. augusta 2017, nasadené do nasledovných výkonnostných košov: Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v aktuálnom medzinárodnom rebríčku k 4. septembru 2017.
Mestský štadión Žiar nad Hronom
Mestský štadión Žiar nad Hronom je viacúčelový štadión v Žiari nad Hronom na Slovensku. V súčasnosti sa využíva prevažne na futbalové zápasy a je domovom pre klub FK Pohronie (účastník najvyššej futbalovej súťaže od roku 2018). Súčasná kapacita štadióna je 2 309 miest. Rekordná návšteva štadióna 10 048 divákov bola 8. mája 1999 na finálovom zápase Slovenského pohára medzi Slovanom Bratislava a Duklou Banská Bystrica.
Rekonštrukcia
11. novembra 2015, na základe splnomocnenia Vlády Slovenskej republiky, VV SFZ schválil dotáciu vo výške 750 tis. €, následne na návrh primátora Petra Antala poslanci Mestského zastupiteľstva jednomyseľne schválili dve uznesenia o spolufinancovaní vo výške 1 mil. €. Realizáciou boli poverené Technické služby Žiar nad Hronom. V apríli 2016 sa začalo so stavebnými prácami, búraním oceľových konštrukcií.
Súčasnosť
V súčasnosti sa využíva prevažne na futbalové zápasy FK Pohronie, ktorý hrá v najvyššej futbalovej lige.
Labuť čierna
Labuť čierna alebo staršie labuda čierna (lat. Cygnus atratus) je veľký predstaviteľ zúbkozobcov z čeľade kačicovitých. Hniezdi na území Austrálie a vysadené populácie aj na území Nového Zélandu.
Vedecké synonymá
Okrem v súčasnosti platného vedeckého názvu Cygnus atratus bola labuť čierna v minulosti popísaná pod názvami Anas atrata (Latham, 1790), Chenopsis atrata (Latham, 1790), Anas cygnus niger (Perry, 1811), Anser novaehollandiae (Bonnaterre, 1791), Anas plutonia (Shaw, 1792) a Chenopis atrata roberti (Mathews, 1912).
Lokálne názvy
V angličtine sa pre labuť čiernu používa názov Black Swan a anglický názov je teda odvodený od sfarbenia labute a významovo totožný s názvom v slovenčine.
Opis
Samci sú o niečo väčšie než samice a samice majú proporčne k telu o niečo kratší krk než samci.
Geneticky je najbližšou príbuznou labute čiernej labuť veľká (Cygnus olor).
Tvar tela je typický labuťovitý s dlhým prehnutým krkom a výrazným obočím.
Sfarbenie je prevážne čierne, len niektoré letkové perá bývajú biele. U niektorých jedincov sa na tele vyskytujú aj hnedé časti. Dúhovky bývajú červenej, alebo ružovej farby, pričom mimo obdobia hniezdenia ich farba bledne a to až do biela. U samíc býva farba o niečo svetlejšia než u samcov. Zobák je oranžový až jasne červený s bielymi znakmi pri špičke. Aj pri zobáku býva farba u samíc o niečo svetlejšia než u samcov. Neoperené časti nôh sú tmavo-sivé.
Ku komunikácii využívajú labute čierne hlasové prejavy, ako aj gestá.
Hlas
Hlasový prejav je pomerne slabý, ale produkovaný vo vysokom tóne. Jedná sa o trúbivý zvuk pričom u samcov je tón hlbší a trúbenie trvá dlhšiu dobu ako u samice.
Výskyt
Vyskytuje sa na veľkej časti územia Austrálie, vrátane Tasmánie, pričom preferuje najmä vlhké oblasti v južnej časti kontinentu a severným tropickým oblastiam sa skôr vyhýba. Najrozšírenejšia je v juhovýchodnej a juhozápadnej časti kontinentu, ako aj pozdĺž takmer celého východného pobrežia, kde na severe jej výskyt zasahuje až do oblastí pri meste Townsville v austrálskom štáte Queensland v severovýchodnej časti kontinentu. V Tasmánii sa vyskytujú predovšetkým v jej juhovýchodnej časti.
Labuť čierna bola introdukovaná na území Nového Zélandu, kde sa následne úspešne rozšírila a v súčasnosti tam jej počty dosahujú desiatky tisíc jedincov.
Mimo územia Austrálie a Nového Zélandu sa labuť čierna objavuje aj na území Indonézie, kde však nehniezdi a v Európe bola introdukovaná na území Španielska, kde sa stala permanentným rezidentom.
Introdukcia tohto druhu prebehla aj na území Severnej Ameriky.
Biotop
Obýva vnútrozemné územia s vodnými plochami, ako aj pobrežné regióny. Obývané vodné plochy sú predstavované predovšetkým riekami a jazerami, ale aj močariskami. Preferujú miesta s vodnou vegetáciou. Nevadí im akýkoľvek typ vody a tak sa vyskytujú na plochách s vodou sladkou, slanou, ako aj brakickou. V období nedostatku potravu sú schopné vzdialiť sa od permanentných vodných plôch a vtedy sa objavuje aj na zaplavených lúkach, prípadne aj suchých pastvinách a iných typoch poľnohospodársky využívanej pôdy.
Spôsob života
Jedná sa o nemigrujúceho vtáka.
Mladé jedince sa po opustení rodinnej skupiny združujú do kolónií v ktorých ostávajú 1 - 2 roky predtým než vytvoria páry a začnú s hniezdením. Aj dospelé jedince sa často presúvajú v kŕdloch, pričom niekedy v skupinách prebieha aj hniezdenie, a sú najmenej teritoriálne zo všetkých druhov labutí.
Preferujú ostávať na jednom mieste a zvyčajne sa nepresúvajú, len v prípade nedostatku potravy žijú nomádskym spôsobom života. Aktívne sú predovšetkým počas dňa, aj keď potravu prijímajú najradšej za súmraku. V prípade presunov sa presúvajú v priebehu noci a počas presunu sa hlasovo prejavujú.
Každý rok v období medzi septembrom a februárom prichádza u labutí čiernych k výmene operenia, pričom v tomto období nie sú schopné lietať a zdržujú sa na otvorených vodných plochách v kŕdloch ktoré čítajú až niekoľko tisíc jedincov.
Hniezdenie
V priebehu párenia si obvykle vytvoria párové teritórium, ktoré hája, sú však známe prípady, kedy k páreniu prichádza aj v kolóniách. Obranné gestá u samcov pri obrane teritória počas hniezdenia sú podobné ako u labutí veľkých, teda dvojité, alebo trojité zamávanie krídľami nasledované zvukovým prejavom. Rozdieľ je v postoji, pri ktorom držia labute čierne krk vzpriamene so zobákom nasmerovaným nadol a našuchoreným perím a tiež vo zvukovom prejave, ktorý je u labutí čierných hlasnejší, než u labutí veľkých.
Hniezdo je plávajúce, prípadne upevnené medzi trsmi rastlín, prípadne aj postavené na ostrovčeku, kopcovitého tvaru, postavené predovšetkým z konárikov, lístia a rôznych organických zvyškov. Býva približne 35 centimetrrov vysoké a v priemere môže dosahovať až dvoch metrov. Stavia ho obvykle samica, ale stane sa, že je postavené aj samcom.
Na vajciach sedia obaja rodičia.
Samica znáša 3 - 9 (obvykle 5 - 6 vajec), pričom v priebehu jedného dňa je znesené len jedno vajce a ďalšie je znesené až následujúci deň. Vajcia sú po znesení modrozelené, ale neskôr sa ich farba mení na hnedú. Vajcia sú elipsoidného tvaru a dosahujú dĺžky medzi 9,5 - 11,5 centimetrami a šírky medzi 6 - 7,3 centimetrami.
Mladé jedince sa liahnu po 35 - 48 dňoch od znášky, pričom inkubácia sa začína až po znesení všetkých vajec.
Po vyliahnutí mladé jedince ostávajú na hniezde približne po dobu 2 - 3 týždňov. Už v tomto období sú pomerne samostatné a sú schopné plávať a samostatne prijímať potravu. Operia sa 150 - 170 dní po vyliahnutí. Schopné letu sú mladé jedince približne po 6 mesiacoch, ale až do približne 9 mesiacov ostávajú v rodinnej skupine. Pohlavnej dospelosti dosahujú mladé labute čierne vo veku 18 - 36 mesiacov.
Ohrozenie a ochrana
K prirodzeným predátorom, ktorí ohrozujú vajcia a mladé jedince patria predovšetkým rôzne druhy hlodavcov, ako aj iné, predovšetkým dravé, vtáky.
Podľa klasifikácie IUCN patrí k najmenej ohrozeným taxónom. Súčasná populácia je považovaná za stabilnú a pohybuje sa v desiatkach tisíc jedincov.
Miestami dochádza aj k premnoženiu a tak sa občasne využívajú aj regulačné odstrely. Inak je ale v Austrálii chránená zákonom.
Interakcie s človekom
Vajcia labute čiernej sa v oblasti jej výskytu konzumujú a samotné labute čierne bývajú držané pre okrasné účely.
Labuť čierna patrí k obľúbeným taxónom pozorovateľov vtákov.
Poddruhy
V rámci druhu sa rozoznávajú dva poddruhy. Ide o:
- Pôvodne tento poddruh obýval len územie Austrálie a bol teda endemitom tohto kontinentu.
- Vyhynutý poddruh, ktorý pôvodne obýval len územie Nového Zélandu.
Aizenay
Aizenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Renédale
Renédale je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Angles (Vendée)
Angles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Renédale
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Angles (Vendée)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Telesón
Telesón môže byť:
Valér Mikula
Valér Mikula (* 2. november 1949, Levoča ) je vysokoškolský učiteľ, literárny kritik a prekladateľ.
Kariéra
Od polovice 70. rokov publikuje literárne kritiky, prekladá z francúzštiny.
Rennes-sur-Loue
Rennes-sur-Loue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doprava v Afganistane
Doprava v Afganistane je limitovaná a v štádiu vývoja. Väčšina dopravnej siete bola postavená v šesťdesiatych rokoch 20. storočia, no neskôr v osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch bola zničená vojnami. Pre zvýšenie dopravy a obchodu s okolitými krajinami boli v poslednej dekáde postavené nové diaľnice, cesty a mosty. V roku 2008 bolo v krajine registrovaných 731 607 vozidiel.
Afganistan nemá ako vnútrozemský štát žiadne námorné prístavy, no na rieke Amudarja, ktorá tvorí hranicu s Turkménskom, Uzbekistanom a Tadžikistanom, je premávka vysoká. Rekonštrukcie letísk, ciest a železnice viedli v posledných rokoch k ekonomickému rastu. V Afganistane sa nachádza 43 letísk a malé množstvo heliportov.
Cestná doprava
náhľad|Nákladné autá na diaľnici v severnom Afganistane Väčšina ciest bola postavená v šesťdesiatych rokoch 20. storočia za pomoci Spojených štátov a Sovietskeho zväzu. Sovieti vybudovali cestu a tunely v Salangskom priesmyku v roku 1964 a spojili tým severnú a východnú časť krajiny. Hlavnú časť cestnej infraštruktúry vytvorila diaľnica spájajúca mestá Herat, Kandahár, Ghanzi a Kábul, s prepojeniami na diaľnice v susednom Pakistane.
Sieť tvorí 42 150 kilometrov ciest, z ktorých 12 350 km je spevnených a 29 800 km nespevnených. V Afganistane sa jazdí na pravej strane a počet registrovaných vozidiel bol v roku 2008 731 607 vozidiel.
Diaľnice sú momentálne vo fázi rekonštrukcií. Väčšina regionálnych ciest sa opravuje alebo vylepšuje. Za posledných 30 rokov sa zlý stav afganskej dopravy a komunikácií ešte viac rozdrobil a obmedzoval už aj tak zápasiacu ekonomiku.
V roku 2007 bol otvorený cestný most spájajúci Tadžikistan a Afganistan, ktorý stál 37 miliónov amerických dolárov. Takmer 700 metrov dlhý most križuje rieku Pandž. Diaľnica Delaram-Zaranj, ktorá bola postavená s indickou pomocou, bola otvorená v januári 2009.
Železničná doprava
náhľad|Nákladný vlak v [[Balch (provincia)|provincii Balch]]
Spojenie medzi Afganistanom a Uzbekistanom
Medzi Uzbekistanom a afganským mestom Mazar-i-Sharif sa nachádza 75 kilometrov dlhá širokorozchodná trať s rozchodom 1 520 mm. Jej začiatok je v uzbeckom meste Termez. Trať ďalej prekračuje rieku Amudarja cez Afgansko-uzbecký most priateľstva a končí pri letisku Mazar-i-Sharif International Airport. Afganská vláda plánuje trať rozšíriť do Kábulu a do hraničného mesta Torkham na východe a spojiť ju s železnicou v Pakistane. Práce vykonáva China Metallurgical Group Corporation (MCC). Predošlé afganské vlády zo strategických dôvodov uprednostnili zamietnutie výstavby tratí, ktoré by mohli spôsobiť vplyv Británie alebo Ruska v Afganistane.
Spojenie medzi Afganistanom a Turkménskom
10 kilometrová širokorozchodná trať prepája turkménske mesto Serhetabat s afganským mestom Torghundi. V roku 2017 sa začalo s modernizáciou tejto trate, ktorú pôvodne postavili Sovieti. Nachádza sa tu aj ďalšia 3,5 kilometrová trať ktorá ide z hraničného priechodu Aqina do mesta Kerki v Turkménsku, kde sa napája na turkménsku železničnú sieť.
Letecká doprava
Letecká doprava v Afganistane je zabezpečovaná spoločnosťami Ariana Afghan Airlines, Afghan Jet International, East Horizon Airlines, Kam Air, Pamir Airways a Safi Airways. Aerolínie z iných krajín tiež lietajú do a z krajiny. Medzi tieto patria Air India, Emirates, Gulf Air, Iran Aseman Airlines, Pakistan International Airlines, Turkish Airlines a iné. V krajine sa nachádza 43 letísk, z toho medzinárodných sú 4 (menovite Hamid Karzai International Airport (Kabul International Airport), Herat International Airport, Kandahar International Airport a Mazar-e Sharif International Airport).
Heliporty
V Afganistane sa nachádza 9 heliportov.
Vodná doprava
Hlavným vnútrozemským vodným kanálom je rieka Amudarja, ktorá tvorí časť afganskej severnej hranice. Hlavné prístavy sú v blízkosti Kheyrabad a Sher Khan Bandar.
Potrubie
V Afganistane sa nachádza 466 kilometrov plynovodu.
Dobrivoj Rusov
Dobrivoj Rusov (* 13. január 1993, Trnava) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FC Spartak Trnava. Nastupuje ako brankár a na drese nosí číslo 31.
Rusov začal kariéru v drese trnavského Spartaka ako jeho odchovanec. Po štyroch rokoch v mužstve prestúpil do poľského tímu Piast Gliwice, kde chytal tri ďalšie sezóny. V roku 2018 sa vrátil naspäť do Trnavy. V roku 2019 vyhral s Trnavou Slovenský pohár.
Reugney
Reugney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antigny (Vendée)
Antigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Canelones (department)
Canelones je department nachádzajúci sa na juhu Uruguaja. Na južnej strane hraničí s ústím Río de la Plata a departmentom Montevideo, na západnej strane hraničí s departmentom San José, na severe s Floridou a na východe s departmentmi Lavalleja a Maldonado. Hlavným mestom departmentu je rovnomenné mesto Canelones, najviac obyvateľov žije v meste Ciudad de la Costa. V departmente Canelones žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 520 187 ľudí, zaberá plochu 4 536 km2. Z hľadiska počtu obyvateľov je tak druhým najväčším a z hľadiska rozlohy druhým najmenším uruguajským departmentom.
Department bol vytvorený 27. januára 1816 ako jeden zo šiestich pôvodných departmentov Uruguaja. Počas ďalšieho obdobia sa hranice tohto departmentu menili iba veľmi symbolicky.
Zoznam miest a obcí v departmente
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Flowers of Exhaustion
Flowers of Exhaustion je debutový štúdiový album slovenskej alternatívnej skupiny Sleepy Motion (neskôr vystupujúcej pod pôvodným názvom Ospalý pohyb) z roku 1991. Nahrávka prvotne vyšla iba vo formáte LP, pričom existuje aj limitovaná propagačná edícia, kde je platňa vyhotovená z priehľadného zeleného vinylu.
Pri príležitosti comebacku skupiny v roku 2015 vyšiel album vo formáte download, a to s troma bonusovými štúdiovými skladbami pochádzajúcimi z obdobia jeho prípravy („Pillow Full of Cold“, „Japanese Fish“ a „Bucuresti News“). Z čias vzniku albumu pochádza i nevydaná skladba „Diera“, ktorá je dostupná na webovej videostránke YouTube.
Texty skladieb sú naspievané v angličtine a slovenčine. Na prednej strane obalu je použitá modifikovaná verzia obrazu od Ivana Csudaia „Mysticum VI“ (1990).
Kým na prednom obale je názov skupiny uvedený ako Sleepy Motion, na zadnej a bočnej strane obalu, ako aj na samotnej platni figuruje jeho slovenský ekvivalent Ospalý pohyb. Priložený hárok v LP obsahuje texty iba k štyrom skladbám (6 – 9).
Zoznam skladieb
Bonusové skladby reedície z roku 2015:
Moje československé Vianoce
Moje československé Vianoce je štúdiový album Vaša Patejdla, ktorý 13. novembra 2020 vydalo hudobné vydavateľstvo Mapple Tree Music.
Rigney
Rigney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Principal Galaxies Catalogue
Principal Galaxies Catalogue je astronomický katalóg publikovaný v roku 1989, ktorý obsahuje rovníkové súradnice B1950 a J2000 a identifikáciu pre 73 197 galaxií. Je založený na Lyon-Meudonovej extragalaktickej databáze, ktorá vznikla v roku 1983.
40 932 (56%) súradníc má smerodajnú odchýlku menšiu ako 10″. Celkovo je tu 131 601 názvov z 38 najčastejších zdrojov. Obsahuje tieto údaje pre objekty:
Staňkovice (prírodná pamiatka)
Staňkovice je prírodná pamiatka ev. č. 1504 severozápadne od obce Staňkovice v okrese Louny. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Dôvodom ochrany sú teplomilné spoločenstvá s výskytom vzácnych druhov teplomilného hmyzu. V obci je lokalita známa pod názvom Biela skala.
Popis
vľavo|náhľad|Detail odkryvu štvrtohorných sedimentov Južne exponované svahy s nadmorskou výškou 210 až 250 m pod terasovitou plošinou asi 500 m severozápadným smerom od obce Staňkovice. Územie sa nachádza v blízkosti strelnice a je známe tiež pod názvom "Biela skala". Toto chránené územie na lesnej pôde slúži k ochrane teplomilných spoločenstiev s výskytom vzácnych druhov teplomilného hmyzu. Lokalita bola zalesnená nesúrodou skladbou drevín, prevažne kríkmi. V centrálnej časti územia sú rokliny a strže, ktorých steny sú sčasti bez vegetácie. Geologicky je územie budované z ílu a miestami sú vrstvy miocénnych pieskov. Podobný charakter ako prírodná pamiatka "Staňkovice" majú aj ďalšie dve prírodné pamiatky v okolí Žatca - PP "Stroupeč" a PP "Žatec". Chránené územie je pre verejnosť prístupné poľnou cestou, ktorá vedie zo Staňkovíc pozdĺž chmeľníc k miestnej strelnici a ďalej potom na Velichov. V chránenom území nie je dovolené ničiť rastliny a živočíchy ani iným spôsobom poškodzovať lokalitu. Vlastníci a užívatelia pozemkov, na ktorých bola vyhlásená táto prírodná pamiatka, sú povinní strpieť obmedzenia stanovené podmienkami ochrany.
Fauna
Druhy hmyzu, ktoré sa tu vyskytujú, žijú len na niekoľkých málo miestach Čiech a južnej Moravy. Bolo tu nájdených niekoľko vzácnych druhov chrobákov - prevažne nosáčikov, mandelinek, bystrušiek a skarabeusovitých. Vo väčšine prípadov sa však jedná o veľmi malé druhy, ktoré je možné nájsť len špeciálnym spôsobom.
Rignosot
Rignosot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sia
Sia môže byť:
Rignosot
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sia
SIA môže byť:
Alotau-Sideiská diecéza
Alotau–Sideiská diecéza je rímskokatolícka diecéza na Papue-Novej Guinei. Ako sufragánna diecéza spadá pod Port Moresbskú arcidiecézu, avšak priamo podlieha pod Kongregáciu pre evanjelizáciu národov (lat. Congregatio pro Gentium Evangelizatione). Biskupstvo má katedrálu Božského Srdca Ježišovho v meste Alotau v Provincii Milne Bay.
História
Bola erigovaná 13. júna 1946 ako Apoštolská prefektúra Samarai, na území oddeleného od vtedajšieho Apoštolského vikariátu Papuy. Povýšená bola 11. novembra 1956 na Apoštolský vikariát z Samarai, čím vznikol nárok na titulárneho biskupa. Dňa 15. novembra 1966 bola povýšená na diecézu (Alotauská diecéza) a 28. apríla 1975 bola premenovaná na Alotau–Sideiskú diecézu.
Apremont (Vendée)
Apremont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Auzay
Auzay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Liga 2014/2015
La Liga 2014/2015 bol 84. ročník najvyššej španielskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval klub Atlético Madrid, nováčikmi súťaže boli Eibar, Deportivo La Coruña a Córdoba. Sezóna začala 23. augusta 2014 a skončila 23. mája 2015.
Tabuľka
# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body
Štola Stradonice
Štola Stradonice je prírodná pamiatka ev. č. 2071 severne od mestečka Peruc, na južnom okraji dediny Stradonice v okrese Louny. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Lokalita o výmere 10,05 ha v katastrálnom území Stradonice u Pátku je chránená od roku 1999 z dôvodu výskytu ohrozených druhov netopierov, ktorí tu majú jediné známe stále zimovisko v okrese Louny. Vchod do opustenej štôlne je umiestnený v stráni cca 30 m nad Débeřským potokom a je uzatvorenou uzamknutou vstupnou mrežou. Štôlňa nie je voľne prístupná verejnosti. Vstup do podzemných priestorov štôlne, vykonávanie výskumu a prieskumu je možné len na základe súhlasu príslušného orgánu ochrany prírody.
Toto opustené staré banské dielo je zimoviskom ohrozených druhov netopierov - netopiera čierneho, netopiera veľkého, netopiera fúzatého, netopiera vodného, netopiera svetlého a podkovára krpatého.
Rillans
Rillans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.