cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heavy metal
Doom a gothic metal
Koncom 80. rokov sa na metalovej scéne zjavila nová odnož menom sludge metal, ktorá miesila dovedna hardcore a doom. V New Orleans, kde sa nachádza najvýznamnejšia scéna, patrili medzi vedúce kapely Eyehategod a Crowbar. Na samom počiatku nasledujúceho desaťročia vyvolali kalifornské kapely Kyuss a Sleep, inšpirované staršími doommetalovými kapelami, vlnu stoner metalu, zatiaľ čo v Seattli skupina Earth pomohla vytvoriť ďalšiu doomovú odnož zvanú drone metal. Koniec 90. rokov sa niesol v znamení nových kapiel, ako napr. Goatsnake (klasický stoner/doom) a Sunn O))) (zmes doom, drone a dark ambient metalu), obe pochádzajúce z oblasti Los Angeles. New York Times prirovnal ich tvorbu k „indickému raga v ohnisku zemetrasenia“.
Nové fúzie: 90. roky a prvá dekáda 21. storočia
Na počiatku 90. rokov začali grungeové kapely na čele s Nirvanou vytláčať komerčný metal do ústrania, čím sa vytváral priestor pre nástup alternatívneho rocku. Grunge bol síce ovplyvnený heavymetalovým soundom, ale odmietal výstrelky komerčných metalistov, ich „nablýskané a virtuózne sóla“ či dychtivosť po účinkovaní na MTV.
thumb|Pantera patrila v prvej polovici 90. rokov medzi popredné metalové spolky.
Obľuba glam metalu klesala nielen následkom úspechu grungeových skupín, ale tiež zásluhou narastajúcej popularity Metallicou a thrashom ovplyvneného groove metalu, ktorý vytvorili kapely Pantera a White Zombie. Niektorým novým skupinám sa podarilo dosiahnuť komerčný úspech; napr. album Far Beyond Driven od Pantery bodoval v roku 1994 v rebríčku Billboard, ale „v bezvýrazných očiach mainstreamu bol metal už po smrti.“ Niektoré kapely sa snažili prispôsobiť novým podmienkam. V roku 1996 vystupovala na festivale Lollapalooza skupina Metallica, ktorej členovia si nechali predtým ostrihať vlasy. Niet sa čo diviť, že po tomto kroku „sa dostavili už dlhšiu dobu sa hromadiace reakcie a odklon publika.“ Ale nemožno poprieť fakt, že „koncom 90. rokov bola Metallica pravdepodobne najpopulárnejšou modernou rockovou skupinou na svete.“
Podobne ako Jane’s Addiction, tak isto aj mnohé iné populárne hudobné skupiny 90. rokov, majúce korene v heavy metale, spadajú do nesúrodého hudobného smeru nazývaného „alternatívny metal“. Pod týmto názvom sa skrýva široké spektrum kapiel, ktoré vnášali do metalu prvky mnohých iných hudobných štýlov. Pod pojem „alternatívny metal“ sa zahŕňa taktiež grungeová kapela Alice in Chains, či rôzne cross-overové kapely, napr: Faith No More (alternatívny rock s prvkami punku, funku, metalu a hip hopu), Primus (prvky funku, punku, thrash metalu a experimentálnej hudby), Tool (metal zmiešaný s progresívnym rockom), Ministry (metal plus industriálna hudba), Marilyn Manson (uberal sa podobným smerom, ale navyše využíval šokový efekt spopularizovaný Alicom Cooperom). Napriek tomu, že alternatívni metalisti nevytvárali jednoliatu scénu, spájala ich ochota experimentovať s metalom, ako aj odpor k vyčačkanému glam metalu (čo neplatí o Marylin Manson a White Zombie, ktorí sa takisto spájajú s alternatívnym metalom). Zlátanina štýlov a soundov reprezentovala „farbistý výsledok metalu a spolu s ním sa postavili tvárou v tvár okolitému svetu.“
Približne v druhej polovici 90. rokov sa odrazu začalo hovoriť o oživení metalu v USA, vychádzajúcom z vlny alternatívneho metalu. Kapely ako P.O.D., Korn, Papa Roach, Limp Bizkit, Slipknot a Linkin Park, ktorým prischla prezývka „nu metal“, dali dohromady nový hudobný štýl, ktorý sa kolísal medzi rytmami death metalu a hip hopu. Zmes surových gitár, rapových vokálov a zvukových trikov dokázala, že sa „všekultúrny metal môže oplatiť.“ K tomu, že si nu metal získal priazeň komerčného publika, dopomohli predovšetkým dve skutočnosti: prítomnosť na MTV a putovný festival Ozzyho Osbourna „Ozzfest“, prvýkrát uvedený v roku 1996, vďaka ktorému sa začalo medzi novinármi povrávať o obrode heavy metalu. V roku 1996 vyšiel album Life Is Peachy od Korn, aby sa vzápätí stal prvým numetalovým albumom, ktorému sa podarilo dostať do hitparády top 10. Dva roky nato sa ich ďalší štúdiový počin Follow the Leader umiestnil dokonca na prvom mieste. V roku 1999 Billboard uviedol, že v USA je viac než 500 špecializovaných metalových rozhlasových relácií, čo je temer trojnásobok v porovnaní s rokom 1989. Napriek obrovskej popularite nu metalu, metalisti ho nedokázali v plnej miere uznať. Niekedy okolo roku 2003 nu metal a jemu spriaznené štýly dosiahli vrchol popularity a postupne sa začali vytrácať do úzadia, i keď niektoré skupiny, napr. System of a Down, si naďalej udržovali značný vplyv.
Najnovšie trendy: 2005 - súčasnosť
thumb|right|220px|[[Bullet for My Valentine patria medzi popredné kapely na metalcoreovej scéne.]] Fever, tretí štúdiový album waleskej skupiny Bullet for My Valentine, sa umiestnil na tretej priečke v rebríčku Billboard 200 a na prvých priečkach v rebríčkoch Billboard Alternative a Billboard Rock, čím sa stal najúspešnejším albumom v histórii skupiny. V posledných rokoch sa metalcorové kapely tešia stále väčšej pozornosti na Ozzfeste a Download Festivale. V roku 2006 sa dostáva do rebríčka Billboard top 10 groovemetalová skupina Lamb of God s nahrávkou Sacrament. Úspech týchto a iných skupín, ku ktorým patrí napr. Mastodon (zmes progresívneho a sludge metalu) alebo Trivum (metalcore/thrash metal), mal za následok, že sa začalo povrávať o obrode amerického metalu, poniektorými kritikmi prezývanej „Nová vlna amerického heavy metalu“.
Z metalcoru vychádza tiež mathcore, rytmicky komplikovanejší a progresívnejší štýl, ktorý priniesli na svetlo sveta kapely ako The Dillinger Escape Plan, Converge, či Protest the Hero. Hlavnou črtou mathcoru je využívanie netradičných taktov, čím sa rytmicky veľmi ponáša na free jazz.
Názov „retro metal“ sa v angličtine používa v súvislosti so skupinami hrajúcimi v štýle skupín ako The Sword (Texas, USA), High on Fire (Kalifornia, USA), Witchcraft (Švédsko) či Wolfmother (Austrália). Album skupiny The Sword Age of Winters (2006) je silno inšpirovaný prácou Black Sabbath a Pentagram-u ; Witchcraft do svojej hudby zakomponovali prvky folk rocku a psychedelického rocku; a rovnomenný debutový album kapely Wolfmother sa vyznačuje „organmi v štýle Deep Purple“, „akordovými riffami hodnými Jimmyho Pagea“ a zavýjaním speváka Andrewa Stockdalea, „na ktoré Robert Plant nemá“. " Skladba „Woman“ z tohoto albumu získala v roku 2007 cenu Grammy za najlepší hardrockový výkon, zatiaľ čo „Eyes of the Insane“ od Slayer získala cenu v kategórii najlepší metalový výkon. V roku 2008 Slayer dostal opäť Grammy za najlepší metalový výkon, tentoraz za skladbu „Final Six“. Metallice sa dostalo tejto pocty v roku 2009 za skladbu „My Apocalypse“.
Medzi ďalšie udalosti v metalovom svete možno zaradiť nedávne vzkriesenie thrash metalu, či nedávny zrod ‚djent‘ scény. Djent vznikol po roku 2010 ako odnož regulárneho progresívneho metalu. Vyznačuje sa progresívnou, rytmickou a technickou komplexnosťou, značne skreslenými gitarami, palm mutingom, synkopickými riffmi a virtuóznymi gitarovými sólami. Medzi ďalšie typické črty patrí rozsiahle používanie sedem-, osem- a deväť-strunových gitár. Medzi djentové skupiny sa zaraďujú Meshuggah, Sikth, TesseracT a Textures.
Luxemburský frank
Luxemburský frank bola mena používaná v Luxembursku. 1. januára 2002 bola nahradená eurom.
vpravo|250px
Kurz
Mince:25 centimov,1,5,20,50 frankov
Bankovky:100,1000,5000 frankov
1936
Narodenia
thumb|upright|[[Alan Alda (* 28. január)]] thumb|upright|[[Jiří Grygar (* 17. marec)]] thumb|upright|[[Frederik Willem de Klerk (* 18. marec)]] thumb|upright|[[Mario Vargas Llosa (* 28. marec)]] thumb|upright|[[Zdeněk Svěrák (* 28. marec)]] thumb|upright|[[Robert Redford (* 18. august)]] thumb|upright|[[Ľubomír Feldek (* 9. október)]] thumb|upright|[[František (pápež)|František (* 17. december)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Rudyard Kipling († 18. január)]] thumb|upright|[[Ivan Petrovič Pavlov († 27. február)]] thumb|upright|[[Grazia Deleddová|Grazia Deledda († 15. august)]]
Aura-Soma
Aura-Soma je druh (a obchodná známka) terapie farbami. Je to liečebná metóda alternatívnej medicíny, ktorá sa zakladá na liečbe pomocou farieb.
Aura-Soma je umenie a terapia zároveň. Je uceleným systémom práce s farbami a s ich pôsobením na telo, myseľ a vedomie človeka. Tento spôsob sebapoznania a osobného rozvoja používa energiu farieb, bylín, esenciálnych olejov a kryštálov. Už pred viac ako 10 tisíc rokmi si ľudia mysleli, že existuje súvislosť medzi životnou silou a farbami. Podľa J. W. Goetheho farby ovplyvňujú ľudskú psychiku a pôsobia na náš vnútorný život. Aura-Soma je zrkadlom duše, ktorá poznáva sama seba prostredníctvom výberu 4 farebných fľaštičiek. Ony majú schopnosť vnášať rovnováhu do najrôznejších oblastí života – či už na fyzickej, emocionálnej, mentálnej alebo spirituálnej úrovni ľudskej bytosti. Aura-Soma pôsobí údajne na hlbšie uvedomenie a posilňuje bioenergetické pole - auru.
Černíč (okres Jihlava)
Černíč je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 135 obyvateľov, z toho 73 mužov a 62 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,4 roka (muži 42,6 roka, ženy 46,6 roka).
Beaulieu-en-Argonne
Beaulieu-en-Argonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
TRIM
TRIM je v informatike označenie príkazu umožňujúceho, aby operačný systém mohol informovať SSD disk o tom, ktoré dátové bloky obsahujú ďalej už nepoužívané dáta. Najčastejšie sú tak označované dátové bloky práve zmazaného súboru. Príkaz TRIM je u SSD diskov používaný na zrýchlenie zápisu dát, a aby efektívnejšie pracovala medzivrstva FTL (Flash Translation Layer), ktorá zabezpečuje rovnomerné opotrebovanie dátových buniek.
Popis činnosti
Pri zmazaní súboru je obvyklé, že jadro operačného systému zmaže iba metadáta, ale vlastný obsah súboru ponechá na disku. Z hľadiska disku ide o stále platné dáta, ktoré možno dokonca obnoviť (t.j. obnovenie zmazaných súborov). Pri klasickom pevnom disku to nevadí, pretože operácia zápisu je spojená so zmazaním predchádzajúcich dát (čítacia hlava je kombinovaná s mazacou hlavou), takže obe operácie (mazanie a nový zápis) prebehnú naraz. U SSD diskov je však pred zápisom nových dát nutné pôvodné dáta najprv zmazať pomocou špeciálnej operácie a až potom je možné do "vyčisteného" priestoru zapísať nové dáta. Nemožno teda spojiť obe operácie do jednej, a preto je operácia zápisu navonok pomalšia. Predbežné zmazanie dát (ako reakcia na príkaz TRIM) teda čiastočne znižuje počet I/O operácií nevyhnutných v okamihu zápisu nových dát na SSD.
Príkaz TRIM nie je možné podľa normy zaradiť do frontu, čo znamená, že najprv je nutné dokončiť všetky operácie, potom vykonať TRIM a až potom pokračovať. Tým môže dôjsť k značnému časovému zdržaniu. Príkaz TRIM by sa tak nemal rutinne používať medzi jednotlivými diskovými operáciami.
Linux
Jadro Linuxu podporuje príkaz TRIM od decembra 2008. Podpora ATA TRIM príkazu bola pridaná v jadre 2.6.33. Automatické využitie príkazu TRIM je možné u súborových systémov Ext4, Btrfs, FAT, GFS2 a XFS. Automatické použitie TRIM však nie je implicitne aktívne kvôli možnému spomaleniu práce s diskom. Používateľ môže podporu zapnúť parametrom discard pri príkaze mount. Ext3, NLFS2 a OCFS2 poskytujú ioctl, ktoré slúži pre offline použitie TRIM.
Android
V systéme Android je podpora štandardne zahrnutá od verzie 4.3 (júl 2013). Príkaz TRIM je spustený len vtedy, ak je batéria nabitá aspoň na 80% alebo je batéria nabitá aspoň z 30% a systém je zároveň pripojený k nabíjačke (t.j. pravdepodobne bude vykonaná pri nočnom nabíjaní telefónu).
Microsoft Windows
V systémoch Windows NT je podpora príkazu TRIM od Windows 7 a Windows Server 2008 R2 (október 2009), avšak pomoc je obmedzená na klasické AHCI zariadenia a nemožno ho používať napríklad pre SSD disky v PCI-Express slotoch.
Jiří Červený
Jiří Červený (* 14. august 1887, Hradec Králové – † 6. máj 1962, Praha) bol český kabaretiér, humorista, spisovateľ a hudobný skladateľ, otec herečky a opernej speváčky Soni Červenej, vnuk známého výrobcu a vynálezcu hudobných nástrojov (plechových dychových nástrojov – pozn. česky – Žesťový nástroj). z Hradca Králové.
Pôvodným povoláním bol právnik. V roku 1909 založil kabaret Červená sedma, v rokoch 19181922 bol jeho riaditeľom. Po zániku Červenej sedmy prevádzkoval v rokoch 19231949 súkromnú advokátnu prax.
Tvorba
veselohry a scénky: piesne: poviedky:
Je tiež autorom vzpomienkových kníh Červená sedma (1959) a Paměti mansardy (1962).
Sanatórium doktora Szontágha
náhľad|Čelný pohľad náhľad|Južná terasovitá fasáda predznamenávala nástup modernej architektúry na Slovensku Sanatórium dr. Szontágha (chybný názov) presnejšie Sanatórium Všeobecného penzijného ústavu je budova vo Vysokých Tatrách v Novom Smokovci postavená v roku 1925. Autorom budovy je Milan Michal Harminc. Stavbu realizoval Jozef Šašinka.
Pre staviteľa M. M. Harminca bol najdôležitejší praktický efekt stavby. Neskoršia dostavba obytného bloku pre zamestnancov sanatória má čisto puristicky funkcionálny ráz. Sanatórium je dobrým záznamníkom prechodu k modernej architektúre na Slovensku.
Dejiny
Sanatórium bolo prelomovým dielom, ktoré prinieslo nový architektonický názor. Jeho hrubá stavba vznikla v rokoch 1917-21 a dokončené bolo 28. júna 1925.
Iniciátorom výstavby bol Mikuláš Sontág mladší. Keďže nedisponoval potrebnými finančnými prostriedkami hľadal vhodných investorov. Peter Hubka, majiteľ garbiarní v Liptovskom Mikuláši, plánoval užitočne investovať peniaze nahromadené konjunktúrou. Jeho starý priateľ Dr. Ján Ruman (v roku 1919 bol košickým županom, pomáhal Hubkovcom pri výstavbe sanatória) vedel o zámeroch Mikuláša Sontága, a tak Hubkovcom navrhol, aby vložili peniaze do výstavby moderného sanatória. Tatry v tom čase boli takmer úplne v rukách Maďarov a Nemcov (Sontág, Michal Guhr, Pavol Wester, Kunsch, Forberger, Holzman, Höpfner). Ak by finančne pomohli Sontágovi, po prvý raz by sa dostal Slovák do Vysokých Tatier.
Peter Hubka sa k majetku dostal tvrdou prácou, podnikavosťou nadobudnutou na vandrovkách, vyšvihol sa z robotníka na tovariša a nakoniec sa stal majiteľom garbiarskej manufaktúry. Založil stotisíckorunovú základňu Matice slovenskej na podporu slovenskej literatúry, venoval peniaze sirotincu a iné.
Manželia Peter a Mária Hubkovci sa stali majiteľmi 97% akcií. Pozemky v Novom Smokovci patrili urbáru Veľkého Slavkova, ktorý vtedy bol celkom nemecký. Majitelia Tatranskej Polianky (Michal Guhr, Pavol Wester a Kunsch) mali veľké slovo a nechceli Slovákovi predať pozemky. Bolo to v roku 1916. Ešte stále žili v Uhorsku. Nakoniec sa Hubkovcom podarilo ich presvedčiť a kúpili približne 20 jutár pozemkov. Prišli budapeštianski architekti, ale Pavlovi Hupkovi sa nepáčili. Poverili preto známeho slovenského architekta Milan Michala Harminca, ktorého poznali v Liptovskom Mikuláši, kde projektoval stavby pre továrnika Lacka.
Harminc navrhol netradičnú stavbu. Podľa jeho projektu každé poschodie sanatória malo balkóny, ktoré ustupovali a tak každá izba i balkón mali dostatok svetla. Prvý výkop urobili robotníci 1. marca 1917. Hubka nakúpil tehly, železo, cement, vápno i ostatný materiál dopredu. Murári však chýbali. Bola vojna. V rokoch 1917 1918 sa stavalo veľmi pomaly. Počas vojnových rokov bolo málo robotníkov a tak na stavbe pracovali aj vojnoví zajatci. V roku 1919 poškodila stavbu veľká víchrica.
Akcionárom na pokračovanie stavby nestačili peniaze. Mikuláš Sontág sa za chrbtom Pavla Hubku spojil s Realitnou bankou v Budapešti. Vytvorila sa účastinárska spoločnosť, ktorá odkúpila Sontágove novovsmokovecké objekty a samému Sontágovi zostalo len 10% účastín. Hubka sa veľmi hneval, lebo sanatórium malo byť pre slovenských pacientov nie pre peštianskych špekulantov. Nakoniec kapituloval.
Po roku 1918 kapitulovala aj Realitná banka. Slovenské banky boli slabé preto oslovili poisťovne. Po dlhom vyjednávaní 1. októbra 1924 Všeobecný penzijní ústav Praha bol ochotný poskytnúť pôžičku pod podmienkou, že Hubkovci postupne odkúpia účastiny od Realitnej banky, aby sa vylúčil maďarský kapitál. Pôžička pomohla rozbehnúť výstavbu sanatória. V roku 1924 sa k akcionárom pridal lekárnik z Nového Smokovca PhMr. Samuel Buľovský (bol verejne činný a v roku 1945 bol prvým predsedom revolučného národného výboru v Starom Smokovci), zať Petra Hubku, ktorý predal lekáreň v Liptovskom Hrádku a podľa plánov Michala Harminca postavil v Novom Smokovci novú, aby mohol pomáhať pri administratíve sanatória.
Práce pokračovali a v auguste 1925 boli prijatí prví pacienti. Hoci Mikuláš Sontág vlastnil len 3% účastín ponechali jeho meno v názve Palace - sanatórium a spojené sanatóriá dr. Szontagha. Všeobecný penzijný ústav mal 50 postelí pre svojich pacientov, ostatní boli súkromní pacienti, platiaci z vlastných prostriedkov. Prijímali pacientov z novej republiky i zo zahraničia. Mali všetky formy tuberkulózy. Riaditeľom bol Dr. Mikuláš Sontág
Po ďalších stavebných úpravách sanatórium znovu otvorili 24. februára 1935. Nazvali ho Sanatórium Všeobecného penzijného ústavu. Slangové označenie „Penzák“ nesie dodnes. V súčasnosti má názov Sanatórium Royal Palace.
Konštrukčné riešenie
Dielo je symbiózou tradičného eklektického vyjadrenia v spoločenskej, severnej časti objektu i v jeho interiéroch, ale progresívne v ubytovacej časti, orientovanej na juh, kde sa v priebežných terasách prejavili najnovšie názory na liečbu tuberkulózy. Vývoj architektúry pre klimatickú liečbu aj v súčasnosti pokračuje smerom, ktorý určil na začiatku 20. storočia M. M. Harminc.
Všetky poschodia na južnej fasáde sú podriadené technicistickej úprave ustupujúcich, hlbokých terás s presklenými strechami, čím umožňujú lepšie preslnenie. Tie sú tvorené oceľovou konštrukciou so šikmým skleným zastrešením podopieraným šikmými vzperami. Na severnej eklektickej fasáde sú členité nadokenné rímsy, klenáky, girlandy, strapce, rámovania okenných sekcií, suprafenestry s rámovým reliéfom. V hlavnom vestibule sú toskánske stĺpy z umelého kameňa nesúce roštový strop. Oba protirečné princípy sa spájajú na bočných priečeliach.
Konštrukčne je budova trojtraktová, postupným ustupovaním terás sú vyššie poschodia dvojtraktové. Na najvyššom poschodí sú dve spoločné lehárne v hĺbke dispozície. Na nižších podlažiach sú tieto lehárne pred izbami s možnosťou vyviezť na ne pacienta s lôžkom.
Dostavba
Po odkúpení objektu pražským Všeobecným penzijným ústavom, pristavali v roku 1933 na západe ďalší objekt, čím sa zvýšila kapacita na 222 lôžok. Na južnom predpolí pribudli v roku 1934 terénne terasy, krytá kolonáda a oplotenie s kruhovou rotundou s jednoduchým, priemyselne pôsobiacim zasklením.
Železničná stanica Bratislava filiálka
História
Pôvodná osobná stanica z čias konskej železnice sa nachádzala južne od súčasnej stanice a jej staničná budova z roku 1840 sa zachovala. Táto budova dodnes stojí na križovatke Krížnej, Legionárskej a Karadžičovej ulice. Vtedy koľaje pokračovali cez Trnavské mýto cez miesto, kde dnes stojí Poliklinika Mýtna až ku budove Konskej železnice, kde prechádzali cez križovatku ciest, a pokračovali popri Karadžičovej ulici až k starému mostu a prístavu.Celá táto trať sa väčšinu svojej existencie nazývala trať Bratislava Nivy, a smerovala na dnes už zaniknutú železničnú stanicu Bratislava Nivy. Táto trať bola zrušená v roku 1985, ale dodnes je možné na tejto ulici vidieť priestor, cez ktorý išli koľaje. Samotná stanica Filiálka slúžila nákladnej doprave takmer po celý čas svojej existencie. Koľajisko ide celý čas paralelne Račianskej ulici, nie však tesne popri nej. Práve preto medzi ulicou a koľajami vznikol priestor, na ktorom sa objavili rôzne fabriky a továrne. Medzi najznámejšie fabriky patrili Figaro, Palma, Danubius Elektrik a BEZ-ka, ale aj napríklad Mlyn a pekáreň jedľa a aj Istrochem. Väčšina z nich sa ale do našich dní nezachovala, a tie čo ešte existujú, dnes majú veľmi obmedzenú výrobu, alebo už prestali využívať železnicu na prepravu nákladu. Na stanicu Filiálka prichádzal len obmedzený počet osobných vlakov. Od roku 1973 tu napríklad končili osobné vlaky z Trnavy. Boli to tzv. ,,robotnícke vlaky" ktoré dovážali robotníkov do tunajších fabrík a tovární. Od roku 1977 jazdili dva páry vlakov počas pracovných dní, ráno po Filiálku, popoludní naspäť, ďalší pár v nedeľu večer. Ponad koľajnice na Filiálke bola postavená aj známa lávka pre peších, ale prechod cez koľajisko pre automobily bol vyriešený niekoľkými úrovňovými priecestiami. Veľká časť týchto priecestí sa zachovala, a dodnes slúži svojmu účelu. Najväčšie priecestia sa nachádzajú na Trnavskom mýte, na križovatke Pionierskej a Račianskej, a taktiež je možné si všimnúť, že z Račianskej je možný vjazd na koľajisko paralelne Kutuzovej ulici. Je to pozostatok bývalého priecestia, ktoré sa tu kedysi nachádzalo. V roku 1985 bola dokončená elektrifikácia trate Trnava – Bratislava predmestie, do žst. Bratislava filiálka však už nie, a tak osobná doprava do stanice skončila 1. júna 1985. Po tomto rozhodnutí bol osud stanice spečatený.
Postupný zánik
Stanica sa nachádza v zastavanej obytnej oblasti a jej severná a južná strana je chránená betónovým plotom. Aby nebolo potrebné stanicu obchádzať, bola nad koľajiskom vybudovaná lávka pre chodcov. Ale potom, čo stanica prestala prijímať osobné vlaky, začala intenzita vlakových spojov na stanici slabnúť. S neskoršou likvidáciou okolitých podnikov a tovární, prudko klesol objem prepravovaného tovaru. Koľaje začali pústnuť, a okrajové koľaje sa začali používať, ako odstavisko vyradených vozňov. Budovy okolitých fabrík, ale aj samotná budova stanice začali chátrať a nasťahovali sa sem bezdomovci a asociáli. Budova stanice však predsa len nejaký čas ešte bola funkčná, a fungoval aj staničný bufet, a jeden zo služobných bytov bol obývaný až do roku 2010. Lávku nad koľajiskom mestská časť 22. apríla 2005 uzatvorila, a v roku 2006 ju rozobrali. Budovy fabrík chátrali, až ich nakoniec podozriví ,,investori" dali medzi rokmi 2007-2008 zbúrať. Miesta, kde budovy fabrík stáli, sa premenili na jamy zarastajúce trávou, až napokon sa tu v roku 2015 začali stavať bytové domy. Pamätníky industriálnej histórie Bratislavy nahradili skleneno-betónové domy. Stanica nadalej chátrala, a nakoniec bolo na stanici vypnuté osvetlenie a vlaky sme prestali jazdiť. Čo sa týka priecestí, a svetelnej sygnalizácie a mechanických závor, ktorými su vybavené, tie sú dodnes funkčné, a možno, keby tadiaľ išiel nejaký vlak, tak sa znovu po dlhom čase rozozvučia.náhľad|274x274bod|Železničná stanica Bratislava - Filiálka
Súčasný stav
Súčasná stanica stále viac a viac chátra a takmer všetky budovy na tejto stanici mali svojich „ilegálnych nájomníkov“.Dnes ale už všetky okná na budove stanice sú zablokované drevenými doskami, a na všetkých dverách sú kovové mreže. Vyhorela tu časť administratívnej budovy aj časť budovy bývalej výkupne papiera, ale dnes už táto budova žiaľ neexistuje. Fabriky naokolo sú už niekoľko rokov zbúrané, a na ich mieste teraz stoja nové obytné budovy. Na území stanice sa zachovali už iba zopár budov, ako sú napríklad budova stanice z roku 1914, niekoľko garáží stojacich pozdĺž Kukučínovej ulice a taktiež dve menšie budovy. Jedna je pri budove stanice, a slúži ako rozvodňa elektrického vedenia, a druhá budova stojí na konci nakladacieho nástupišťa, a slúžila na obsluhu zariadenia, ktoré tu vedľa stojí. Železnice pravidelne kosia trávu, ktorá rastie na koľajoch, a taktiež sa tu pred pár rokmi urobil chodník cez koľajisko.
V júni 2019 Železnice Slovenskej republiky zverejnili štúdiu využitia stanice so štyrmi možnosťami. ŽSR plánujú znovuoživenie tejto stanice pre obsluhu vlakových spojov z Galanty a Trnavy. Zatial však stanica naďalestojí opustená. Termín začatia výstavby zatial nie je známy, ale predpokladá sa, že výstavba stanice sa nezačne skôr roku 2025.
Žilinský regionálny integrovaný dopravný systém
Žilinský regionálny integrovaný dopravný systém (ŽRIDS) bol integrovaný dopravný systém na Slovensku v Žilinskom samosprávnom kraji, vzniknutý v roku 2003. Spočíval v tarifnom pridružení železničnej trati ŽSR č. 126 Žilina - Rajec k systému mestskej hromadnej dopravy v Žiline. Zrušený bol 10. júla 2022 súčasne so spustením prvej etapy Integrovaného dopravného systému Žilinského samosprávneho kraja, ktorý ho plnohodnotne nahradil.
Zapojenie železničnej trate do systému
Dnešný ŽRIDS začal vznikať v roku 2003 po zrušení osobnej dopravy na trati č. 126 Žilina - Rajec. Mesto Žilina, Žilinský samosprávny kraj a obce pri trati zahájili spoluprácu so Slovenskou investičnou a realitnou spoločnosťou a. s. (SIRS). Od februára do apríla 2003 prevádzkovala osobnú dopravu na trati priamo SIRS, potom dopravu prevzala Železničná spoločnosť Slovensko na základe zmluvy so SIRS. Táto trať bola prvá z 26 slovenských tratí so zastavenou osobnou dopravou, kde bola osobná doprava obnovená.
Od 30. apríla 2003 bol cestovný poriadok na trati previazaný s cestovným poriadkom žilinskej mestskej linky č. 2.
Od jeseni 2003 boli do všetkých motorových aj vlečných vozňov na trati nainštalované strojčeky na označovanie lístkov pre lístky mestskej hromadnej dopravy, čím fakticky vznikol integrovaný dopravný systém ŽRIDS. Je tu zavedený samoobslužný systém odbavovania cestujúcich, teda cestujúci je povinný si bezodkladne po nástupe do vlaku označiť svoj cestovný lístok.
Neskôr bola na trati zavedená zónová tarifa.
Anu
Anu bol v sumerskej a neskôr aj v asýrskej a babylonskej mytológií boh nebies. Pán bohov, najvyššie postavený zo všetkých Sumerských bohov. Jeho číslo je 60, najväčšie, aké mohli mať bohovia (Enlil 50, Enki 40...)
Anu je vládcom na planéte Nibiru (môžeme sa stretnúť aj s názvom "Marduk" podľa jedného syna Ea), na Zemi rozdelil vládu medzi svojho prvorodeného syna Enkiho a Enlila. Anu sa vlády na Nibiru zmocnil násilne od Alalua, ktorý musel ujsť na temnú zem (našu planétu Zem (planéta)).
Chetitský text z Anuš (úryvok):
Históriu opisujú texty, ktorých chetitská verzia sa nazýva „Kráľovstvo nebies“.
Diallos zo Smyrny
Diallos (Diallos) bol v 2. stor. pred Kr. olympijský víťaz v pankratiu juniorov.
Diallos zo Smyrny bol korunovaný olympijským vencom za víťazstvo v pankratiu dorastencov na 152. hrách v roku 172 pred Kr. Pankration dorastencov zaradili do programu olympijských hier v roku 200 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Faidimos z Alexandrie. Pankration bol kombináciou boxu a zápasenia. Podľa Pindarovej štvrtej Isthmijskej ódy pankratista mal mať „odvahu a silu zúrivého leva a obratnosť a prefíkanosť líšky."
Dunajská banka
náhľad|Budova Dunajskej banky náhľad|Budova Dunajskej banky sa nachádza približne v strede obrázku
Bývalá Dunajská banka vypĺňa nárožie mestského bloku v historickom jadre mesta Bratislavy. Presnejšie na mieste bývalej pôvodnej Rybárskej brány.
Funkcia
Jej funkcia sa priebehom rokov menila. V súčasnosti táto budova slúži ako nájomný a kancelársky dom.
Realizácia a úprava
Túto budovu projektoval Fridrich Weinwurm a Ignác Vécsei. Jej realizácia začala v roku 1937. Parter v roku 1993 prestavali podľa návrhu B. Somoru. Bez porušenia pravidiel nového stavebného umenia sa v návrhu rieši súlad nového s historickým prostredím.
Architektonická kompozícia
Má takmer štvorcový pôdorys. Obsahuje jedno podzemné podlažie a šesť nadzemných podlaží. Na prízemí ja pasáž v tvare písmena L z ktorej boli prístupné obchodné prevádzky, medzi nimi aj bratislavská predajňa Wiener Werkstätte. Podobne ako na staršom obchodnom dome Schön, aj tu Fridrich Weinwurm pracoval so širokými francúzskymi oknami so zábradlím z drôteného pletiva, ktoré obom budovám dávajú vecný a priemyselný ráz. Proporcie a rytmus francúzskych okien naznačujú klasicistické vertikálne členenie. Aj keď objem budovy, plynulo pokračujúca rímsa, rovnakým spádom a výškou strechy musel svojím členením reagovať na okolité historické prostredie, priečelia ostali puristicky hladké. Na spodnej časti sa nachádza travertínový obklad.
Spása
Spása alebo spasenie (v niektorých kontextoch aj vykúpenie) môže byť:
The Jackson 5
Jackson 5 tvorili piati synovia Katherine a Josepha Jacksona: Jackie, Tito, Jermaine, Marlon a Michael. Joseph Jackson stál pri zrode tejto skupiny v roku 1962, pôsobil v skupine ako manažér. V tej dobe boli členmi a pôvodnú zostavu tvorili Jackie, Tito, Jermaine a dvojica mladíkov Reynaud Jones a Milford Hite. Po roku však do skupiny prišli Michael a Marlon a sformovali tak základné kvinteto kapely.
Nahrávať začali v Steeltown v r. 1967, avšak v rokoch 1969 až 1975 mali podpísanú zmluvu s Motown Records. Poslednou zmenou vydavateľa bol v roku 1975 odchod do CBS/Epic už pod novým názvom The Jacksons (značka The Jackson 5 je stále majetkom Motownu). Keďže basgitarista Jermaine sa oženil s dcérou majiteľa Motownu Berryho Gordyho, zostal nahrávať v tejto spoločnosti. Jeho nástupcom sa stal Tito, ktorého predchádzajúce miesto zaujal ich najmladší brat Randy.
Jackson 5 boli významnou súčasťou éry vtedajšej populárnej hudby, medzi najvýznamnejšie vydané single patria: "I Want You Back", "ABC", "The Love You Save", a "I'll Be There", ako aj neskôr vydané hity ako "Mama's Pearl", "Never Can Say Goodbye" a "Dancing Machine".
Videoklipy
Niektoré videoklipy:
Roman Veber
Roman Veber (* 3. február 1969, Bratislava) je bývalý slovenský hokejový obranca. Jeho syn Roman Veber mladší (* 1992) bol hokejový útočník.
Klubový hokej
S hokejom začínal v Slovane Bratislava, kde odohral päť sezón v česko-slovenskej lige a dve v slovenskej extralige. Od sezóny 1999/00 hral v Nemecku, prevažne v nižších súťažiach. Kariéru ukončil v ročníku 2008/09, keď hral za HC ’05 Banská Bystrica v slovenskej extralige a HK Ružinov (1. SHL).
Reprezentácia
Reprezentoval Česko-Slovensko na Majstrovstvách sveta juniorov v roku 1989. V slovenskej reprezentácii odohral 4 zápasy, strelil 1 gól.
Pápežská bula
Pápežská bula alebo bula je v cirkevnom práve pápežská latinská listina na pergamene o významnej záležitosti, s olovenou - alebo menej častou zlatou - pečaťou, ktorá má na jednej strane vytlačené meno úradujúceho pápeža a na druhej strane obrazy sv. Petra a Pavla, a ktorá je na listinu zavesená konopným alebo hodvábnym materiálom.
Oficiálne označenie buly je litterae apostolicae alebo litterae apostolicae sub plumbo; ak ide o krátky výnos, nazýva sa breve. Buly sa zvyčajne nazývajú podľa prvých slov textu.
Ankh
Ankh (anglický prepis slova anch) môže byť:
Slobody
Slobody sú možné voľby, ktoré sa pred občanom otvárajú (alebo by sa mali otvárať) vo forme jeho práv/oprávnení.
Sexappeal
Sexappeal alebo sexepíl alebo pohlavná príťažlivosť alebo sexuálna príťažlivosť (angl.) je schopnosť eroticky či pohlavne priťahovať, mať erotický vplyv. Výraz sexappeal/sexepíl sapoužíva spravidla iba pre ľudí.
Presles (Calvados)
Presles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 260 obyvateľov (2009).
Riečnica
Riečnica je časť Novej Bystrice. Pôvodne to bola obec v okrese Čadca, v roku 1981 bol začlenená do obce Nová Bystrica, v roku 1985 bola ako osada zrušená v dôsledku výstavby vodnej nádrže Nová Bystrica.
Horn (okres)
Horn je okres v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Má rolozhu a žije tu 31 529 obyvateľov (1. 1. 2010). Sídlom okresu je mesto Horn.
Egyptský kríž
Egyptský kríž môže byť:
Circuit Gilles Villeneuve
Charakteristika trate
náhľad|vľavo|Ahoj Gilles (Salut Gilles) - nápis za cieľovou čiarou náhľad|Vitajte v Quebecu (Bienvenue au Québec) - slogan na Múre šampiónov Okruh Gillesa Villeneuva nie je permanentnou traťou. Typický je dlhými rovinkami, po ktorých nasleduje tvrdé brzdenie. Okrem toho má aj viacero pomalých zákrut vyžadujúcich dokonalú trakciu a veľký krútiaci moment. Piloti si musia dávať pozor aj na zadné pneumatiky, no najväčším problémom je opotrebenie bŕzd. Jazdí sa tu s najmäkšími zmesami pneumatík. náhľad|Vlásenka Pits Celý okruh je lemovaný zvodidlami a na niektorých miestach je trať príliš úzka bez širších výbehových zón, čo spôsobuje problémy aj skúseným pretekárom. Práve preto je najslávnejšou časťou okruhu stena na výjazde z poslednej šikany. V roku 1999 „Quebecký múr“ ukončil preteky trom šampiónom formuly 1. Počas Veľkej ceny tu kolidoval Damon Hill, Michael Schumacher aj Jacques Villeneuve a odvtedy sa táto stena nazýva „Múr šampiónov“.
História
náhľad|vľavo|Prvé víťazstvo Lewisa Hamiltona v jeho kariére - Veľká cena Kanady 2007 Veľká cena Kanady sa prvýkrát konala už v roku 1961 v Ontáriu na okruhu Mosport Park, no do kalendára formuly 1 sa zaradila až o šesť rokov neskôr. V Ontáriu sa pretekalo takmer pravidelne do roku 1977. Iba v sezóne 1968 a 1970 sa Grand Prix presunula na trať Mont-Tremblant. Tá však bola po posledných pretekoch uzatvorená kvôli nevyhovujúcej úrovni bezpečnosti, a tak jediným okruhom vhodným pre kanadskú Veľkú cenu zostal Mosport Park.
Francúzski Kanaďania motivovaní úspechmi Gillesa Villeneuva sa v roku 1977 rozhodli postaviť úplne nový okruh. Čas a peniaze však boli proti ich ambicióznym plánom. Komplikovanú situáciu sa nakoniec rozhodli vyriešiť umiestnením okruhu do Montrealu na ostrov Notre-Dame, kde sa konala v roku 1967 svetová výstava Expo. V rámci šetrenia prostriedkov sa tak mohli ako časti trate použiť už vybudované miestne komunikácie.
O štyri roky neskôr sa okruh premenoval na počesť Gillesa Villeneuva, ktorý tragicky zomrel v belgickom Zolderi.
V priebehu svojej dlhoročnej histórie okruh nezaznamenal žiadne výrazné zmeny. Okruh sa síce skrátil, no najviac sa modifikovala sekcia za vlásenkou Virage du Casino. Úpravy sa dotkli aj boxových priestorov. Tie sa museli rozšíriť kvôli pretekom NASCAR.
Trať je divácky veľmi atraktívna, čo sa vždy odrazí na vysokej návštevnosti, a teší sa aj veľkej obľube u televíznych divákov. V roku 2005 boli kanadské preteky najviac sledované spomedzi všetkých veľkých cien formuly 1 a stali sa dokonca treťou najsledovanejšou športovou udalosťou hneď po Super Bowle a finále Ligy majstrov UEFA.
Kanadská Veľká cena sa v roku 2009 kvôli finančným problémom nekonala, ale so štátnou pomocou sa bude na montrealskom okruhu jazdiť aj v budúcnosti. V rokoch 2010 až 2019 sa preteky konali v obvyklom čase. Pandémia COVID-19 poznačila aj toto podujatie a v rokoch 2020 a 2021, sa preteky nekonali.
Krátko pred Veľkou cenou Kanady 2022 bola oznámená nová zmluva, podľa ktorej sa na okruhu v Montreale bude pretekať minimálne do roku 2035, prvý krát sa predstavia na tomto okruhu aj Formula 2 a Formula 3.
Surveyor 1
Surveyor 1 bola prvá americká kozmická sonda, ktorá úspešne pristála na povrchu Mesiaca.
Priebeh letu
Sonda programu Surveyor vyštartovala 30. mája 1966 o 14:41 UTC z Mysu Canaveral pomocou nosnej rakety Atlas Centaur D. Sonda bola odpoveďou na sovietsku sondu Luna 9, ktorá ako prvá v histórii mäkko pristála na Mesiaci o necelé 4 mesiace skôr.
Sonda oproti plánu fungovala až do 7. januára 1967, pričom stihla odoslať 11 237 televíznych snímkov mesačného povrchu. thumb|Tieň sondy Surveyor 1 na mesačnom povrchu
Martákovej ulica
Popis
Ulica je situovaná v smere západ-východ. Na západnom konci ústi do Podlučinského ulice. Na východnom konci ústi do ulice Viliama Figuša-Bystrého.
Na severnej strane ulice sa nachádzajú 3-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Na južnej strane sa nachádza parkovisko predajne potravín Lidl s vjazdom z Podlučinského ulice.
Ulica je po celej dĺžke koncipovaná ako chodník.
Čížov (obec)
Čížov je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 233 obyvateľov, z toho 124 mužov a 109 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 38,8 roka, ženy 42,3 roka).
Horn (Dolné Rakúsko)
Žije tu obyvateľov.
Panská skála
Panská skála je národná prírodná pamiatka, geologická lokalita, na ktorej sa nachádza kamenný organ vzniknutý stĺpcovou odlučnosťou čadiča pri tuhnutí magmy, ktorý bol obnažený vplyvom ľudskej ťažobnej činnosti do súčasnej podoby. Nachádza sa v Chránenej krajinnej oblasti České středohoří, na katastri obce Prácheň, dnes súčasti mesta Kamenický Šenov, ktoré lokalitu využilo ako turistickú atrakciu. Chránené sú zvislé päť až šesťboké stĺpce, z ktorých niektoré dosahujú dĺžku až 12 metrov a sú vedľa seba usporiadané ako píšťaly kostolného organu. Vo vzniknutej depresii sa vytvorilo jazierko. Rozloha chráneného územia je 1,26ha v nadmorskej výške 560 až
Fytoterapia
Fytoterapia (z gréckych slov fyton, tj. rastlina a therapeuein, tj. starať sa, liečiť) je liečba pomocou rastlín, respektívne liekovými formami pripravenými priamo z liečivých rastlín. V podstate je to bylinkárstvo na vedeckých základoch. Pri tejto činnosti sú využívané liečivé rastliny, tzn. hlavne byliny, polokry, kry, stromy a tiež v obmedzenej miere aj huby a riasy. Osoba praktikujúca fytoterapiu sa označuje ako fytoterapeut, poprípade ako bylinkár.
Panská skála
Súčasná podoba
vľavo|náhľad|Detail na odlučnosť čadiča Súčasnej podobe pamiatky pomohol človek svojou ťažbou, keď získavaním čadiča odhalil svahy kopca na konci 18. storočia, v ktorom sa táto stĺpcová odlučnosť objavovala. Následnou ťažbou vytváral súčasnú podobu skaly. Vyťažený materiál bol vyvážaný do krajín Beneluxu, kde sa využíval pre stavbu prímorských hrádzí, keďže čadič má značnú chemickú odolnosť proti morskej vode. V najnižšom poschodí starého lomu sa dnes nachádza maličké jazierko.
Ochrana
Už na konci 19. storočia sa začínajú objavovať snahy ľudí, napr. Českolipského Excursions Clubu alebo geológa a vulkanológa Josefa Emanuela Hibscha, na ochranu tohto unikátneho lomu. Ten v roku 1878 poslal českému zemskému výboru žiadosť o ochranu skaly. Je zachované aj znenie odmietavej odpovede podpísané najvyšším zemským maršálkom Auersperg Theummerom, zdôvodnené nedostatkom finančných prostriedkov. Až v roku 1895 získal úradné rozhodnutie, ktoré ďalšiu ťažbu v oblasti zakazovalo a útvar sa stal najstaršou geologickou rezerváciou v Česku. . Tento prvý zákaz ale nebol ľuďmi dodržiavaný a v ťažbe sa aj naďalej pokračovalo.
V roku 1902 občianske Združenie pre záchranu Panskej skály založené v Děčíne pre ochranu lokality vykúpilo hornú časť lomu, čím sa zabránilo pokračovaniu ťažby na niekoľko rokov do šírky. Peniaze zháňali pouličnými zbierkami, usporadúvaním plesov, predajom ťažítok. Roku 1906 uzavreli s majiteľkou bane dohodu, že za poplatok 300 Sk ročne im prenajme na 6 rokov hlavnú stenu.
Oproti tomu sa začalo ťažiť do hĺbky, čím vzniklo dnešné jazierko. Keď sa ťažba zastavila po vykúpení bane v roku 1914, vzniknutú ťažobnú depresiu rýchlo zaplnila dažďová voda. Aj napriek zákazu sa v nasledujúcich rokoch ťažba ešte občas opakovala. V čase II. svetovej vojny bol spracovaný projekt, podľa ktorého sa malo ťažiť mimo hlavnú stenu do hĺbky a až k ceste. Vyťažené stĺpiky mali chrániť ponorkovú základňu na severe Nemecka na ostrove Helgoland.
Definitívny zákaz sa objavil až v roku 1948 a rýchlo nasledovala aj oficiálne ochrana (v rokoch 1953 a 1963). Úradne bola Národná prírodná pamiatka Panská skála vyhlásená Ministerstvom školstva a národnej osvety 18. septembra 1953. V súpise vedenom ONV Česká Lípa bola 6. septembra 1963 vedená v kategórii CHPV, tj. Chránený prírodný výtvor na rozlohe 1,26 ha, v katastrálnom území Kamenického Šenova ako klasická ukážka stĺpcovitého rozpadu čadiča. Teraz je v správe CHKO České středohoří, v II. ochrannej zóne. Občas sa tu vykonáva čistenie od náletových drevín, údržba informačných tabúľ a priechodného chodníka.
V geomorfologickom členení je skala súčasťou Verneřického středohoří, jeho časti Benešovské středohoří.
Turistický ruch
náhľad|Parkovisko pod Panskou skalou Pred pamiatkou je vybudované nové moderné, avšak trochu predimenzované platené parkovisko, kde sa nachádzajú turistické informácie a sociálne zázemie. Okolo pamiatky vedie medzinárodná cesta I. triedy E 442 Ústí nad Labem - Děčín - Liberec. V roku 2013 bola dokončená cyklotrasa Organ na telese niekdajšej železničnej trate ČSD 8c z Českej Lípy do Kamenického Šenova, zrušenej v roku 1979. Do Práchně vedú tri turistické značené cesty (modrá od Nového Boru, žltá od Žandov, zelená z centra Kamenického Šenova).
Využitie vo filme
Existencia pamiatky bola spopularizovaná rozprávkovým filmom Pyšná princezna z roku 1952. Tiež pri natáčaní francúzskeho filmu o kúzelníkovi Merlinovi v roku 2011. Mesto Kamenický Šenov získalo darom časť kulís, ktoré boli súčasťou kúzelného vchodu - v Panskej skále.
Tiež je zachytená v klipe Paulie Garanda - Zázrak.
Zdroj
]
Eva Romanová
Eva Romanová (* 27. január 1946, Olomouc, ČSR) je bývalá česká krasokorčuliarka, ktorá reprezentovala Československo. Spolu so svojím bratom Pavlom Romanom sa stala v kategórii „tanečné páry“ štvornásobnou majsterkou sveta (1962, 1963, 1964, 1965) a dvojnásobnou majsterkou Európy (1964, 1965).
Osobný život
Eva sa narodila ako druhé dieťa v rodine obchodného zástupcu Františka Romana a kostymérky filmových štúdií Barrandov. Bola o tri roky mladšia, ako jej brat Pavel. K športu ich odmalička viedol otec, ktorý súrodencov aj dlhší čas sám trénoval. Keď mala Eva šesť rokov, celá rodina sa presťahovala z Olomouca do Prahy, kde pokračovali v intenzívnom tréningu. V polovici 50. rokov 20. storočia trénovanie prevzala Míla Nováková.
Po ukončení súťažnej kariéry sa Romanová sa vydala za amerického krasokorčuliara Jackieho Grahama, s ktorým sa zoznámila v krasokorčuliarskej revue a spoločne žili na farme v americkom Texase. V roku 2001 sa presťahovali do českej dediny Lipnice blízko mesta Rokycany.
Kariéra
Súrodenci Romanovci začali pôvodne súťažnú kariéru v disciplíne „športové dvojice“, kde skončili tretí na majstrovstvách Československa v roku 1957 a druhí v rokoch 1958 a 1959. Po tom, ako sa v Československu začalo súťažiť v tancoch na ľade, vyskúšali súrodenci šťastie a hneď v pri uvedení tejto disciplíny získali československý majstrovský titul. Na Majstrovstvách Európy 1959 štartovali v oboch disciplínach, pričom skončili v tancoch na 7. mieste a v súťaži športových dvojíc na 12. mieste. Na základe toho sa rozhodli zamerať sa na tance.
Svoj prvý titul majstrov sveta získali v roku 1962 v Prahe, keď porazili svojich najväčších rivalov - francúzskych pretekárov Christiane Guhelovú a Jeana Paula Guhela. Eva vtedy mala iba 16 rokov a Pavel 19. V tomto roku zvíťazili aj v česko-slovenskej ankete Športovec roka.
O rok neskôr vyhrali striebornú medailu na majstrovstvách Európy a vyhrali všetky nasledujúce podujatia sezóny. Eva s bratom Romanom vyhrali európsky titul rokoch 1964 a 1965 a svetový titul v rokoch 1962–1965. Bol to vtedy najvyšší titul, aký mohli súťažiaci získať (v tom čase neboli tance na ľade olympijskou disciplínou).
Súťažnú kariéru Romanovci ukončili v roku 1965 na vrchole svojej športovej kariéry pre nedostatok ďalšej motivácie k súťaženiu. Po odchode zo súťažného krasokorčuľovania vystupovali v americkej profesionálnej krasokorčuliarskej revue „Holiday on Ice“, ktorá každé dva roky usporadúvala predstavenia aj v Prahe. Keďže rodičia súrodencov nemohli za nimi vycestovať, Romanovci sa s nimi vďaka tomuto angažmánu mohli stretávať.
Športová dvojica
(s Pavlom Romanom)
The Carnival
Wyclef Jean Presents The Carnival Featuring Refugee All Stars alebo jednoducho The Carnival, je prvý sólo album Wyclefa Jeana, jedného z bývalých členov skupiny The Fugees.
Na tomto albume mu hosťovalo viacero spevákov ako kubánska spevácka legenda Celia Cruz, časť New Yorského filharmonického orchestru (išlo o pieseň „Gone till November“, ktorá Wyclefovi priniesla nomináciu na Grammy), a mimo iných samozrejme aj Pras a Lauryn.
Album získal 3 platinovky a v roku 2005, ho Chris Rock zaradil na 16 miesto vo svojom rebríčku "Najlepších 25 Hip-Hopových albumov v histórii".
Claudius II.
Claudius II. je prvým z takzvaných ilýrskych cisárov na rímskom tróne, drsných vojakov, ktorých meno neskôr preslávil predovšetkým Dioklecián. Títo muži nízkeho pôvodu boli všetci schopnými vojvodcami a administrátormi, väčšinu času strávili v poli, a aj keď kultúra za ich vlády práve nerozkvitala, pomohli impériu prekonať štrukturálnu krizu 3. storočia. Za svoj vzostup vďačili vojvodcovia typu Claudia Gothika Gallienovým vojenským reformám z päťdesiatych a šesťdesiatych rokov, ktoré otvorili cestu k vyšším funkciám aj prostým legionárom, ak sa osvedčili v boji. Dá sa teda povedať, že ofenzíva rímskeho ústredia, tak ako ju v rôznych formách pozorujeme od konca šesťdesiatych rokov, bola vopred „naprogramovaná“. V systéme, ktorý preferoval osobné schopnosti a necenil si urodzený pôvod, mohol urobiť oslnivú kariéru každý, kto niečo vedel.
O Claudiovom živote pred nástupom na trón vieme len veľmi málo a práve tak zle sme informovaní o jeho úlohe pri zavraždení cisára Galliena v septembri 268. Snaha neskorších kronikárov zbaviť Claudia všetkej zodpovednosti za smrť panovníka by v nás mala vzbudiť podozrenie, že o komplote prinajmenšom vedel, ak ho vôbec neorganizoval. Je jasné, že antickí autori nemohli nechať Claudia, ktorý bol pokladaný za vzor vojenských ctností, kuť sprisahanie kdesi v zákulisí.
Cisárom sa Claudius stal vo vojenskom obliehaní pri Miláne hneď po Gallienovej smrti. Jeho prvou úlohou bolo doviesť do konca vojnu s uzurpátorom Aureolom, ktorú začal už Gallienus, a ktorá sa neúmerne preťahovala. Keď sa to bez vážnejších problémov podarilo a Aureolus si odpykal svoju vzburu smrťou, mohol sa Claudius sústrediť na vojnu s germánskymi kmeňmi. Predovšetkým jeho zásluhou porazili Rimania na jeseň 268 alamanských nájazdníkov, ktorí cez Réciu vtrhli do Itálie. Claudius potom odcestoval do Ríma, kde zrejme strávil zimu.
Od jari roku 269 Claudia plne zamestnávali prípravy na vojnu s Gótmi, najnebezpečnejšími protivníkmi impéria na Balkáne. Prednedávnom síce Gótov porazil cisár Gallienus, ale Aureolova revolta a následné obliehanie Milána výpravu prerušili a vpády potom nerušene pokračovali ďalej. Claudius dostihol gótskych drancovačov blízko mesta Naissu (dnes Niš), chytrou stratégiou ich vylákal pred svoje jednotky a zasadil im ťažkú porážku. Údaj o 50 000 mŕvych Gótoch je nepochybne prehnaný, ukazuje však, aké výrazné bolo rímske víťazstvo. Na oslavu svojho úspechu prijal cisár víťazný titul Gothicus maximus, ktorého prvá zložka sa stala navždy súčasťou jeho mena.