cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leónidas I.
Význam bitky pre naše pokolenie
Súčasník občas vôbec nedoceňuje, aký dôležitý bol boj Leónida a jeho spolubojovníkov pri Termopylách, možno nie tak z vojenského, ako skôr zo symbolického a z kultúrneho hľadiska. Grécko sa stalo niečim čo dosiaľ nebolo, z veľkého množstva malých mestských štátov sa stalo národom s vedomím jednoty. Vojny sa vyhrávajú tak, že zlomíte nepriateľovi vôľu bojovať a tú zlomil pri Thermopylách Leónidas a ostatní Sparťania Peržanom.
Po víťazstvách Grékov v bitkách pri myse Artemision, Salamíne, Mykalé a po bitke pri Platajách boli Peržania porazení. Trvalo to však ešte 150 rokov a pamiatka 300 Sparťanov povzbudila Grékov k bojom, ktoré ich pod velením Alexandra Veľkého priviedli ku konečnému víťazstvu nad Perziou.
Keby Peržania neboli porazení, grécka kultúra by sa nerozšírila a tiež aj demokracia by umrela v samom zárodku a je celkom vylúčené, že by sa potom zrodila niekde na blízkom východe alebo na gréckom území, bol by to jej definitívny koniec. Preto je boj Leónida, 300 statočných Sparťanov a ostatných gréckych hrdinov jednou z najoslavovanejších bitiek v dejinách a jedným z najzásadnejších okamihov vo vývoji našej civilizácie.
Odraz v kultúre
Motív bitky pri Thermopylách a hrdinstvo kráľa Leónida bol v roku 2007 spracovaný vo voľnej filmovej adaptácii 300: Bitka pri Thermopylách od režiséra Zacka Snydera, ktorý vychádzal z predlohy komiksu 300 od Franka Millera, ktorému poslúžil ako námet film The 300 Spartans od Rudolpha Mathého z roku 1962.
Iné projekty
<!-- V 480 ho [ephori]] vyslali spolu s 300 mužmi, ktorí už mali zabezpečených potomkov a 6700 spojencov aby udržali priechod Thermopylae pred armádov kráľa Xerxesa z Perzie. (viď Bitka o Thermopylae). Podľa dobových príbehov, kráľ so sebou vzal iba malý počet mužov, pretože vedome išiel do svojej záhuby: an veštkyňa mu predpovedala, že Sparta može byť zachránená len smrťou jedného z jej kráľov. ZInstead it seems likely that the ephors supported the plan half-heartedly due to the festival of Carneia and their policy of concentrating the Greek forces at the Isthmus of Corinth.
Leonidas' men repulsed the frontal attacks of the Persians for the first two days, but when the Malian Ephialtes led the Persian general Hydarnes by a mountain track to the rear of the Greeks, Leonidas divided his army. He himself remained in the pass with 300 Spartans, 700 Thespians and 400 Thebans. His intent was to delay the Persians, sacrificing himself and his men. However, historical records of the period are notoriously biased or inaccurate and the real number of casualties will never truly be known.
The little Greek army, attacked from both sides, was cut down to a man except for the Thebans, who surrendered and two of the spartans. Another theory is that Leonidas sent the remainder of the army home in an effort to preserve troops for the main battles of the war. The soldiers who stayed behind were to cover their escape so the Persian cavalry would not overrun the rear of the escaping troops.
Leonidas fell in the thickest of the fight; the Spartans retrieved his body, but given the numbers they faced, the king's body was later taken by the Persians. Herodotus says that Leonidas' head was cut off by Xerxes' order and his body crucified. This was considered sacrilege towards Leonidas, and unusual action on Xerxes' part. It was said that the Persian king was furious that Leonidas and his three hundred had killed so many of Xerxes' soldiers, including two of his own relatives. Immediately after he ordered the desecration of Leonidas' body, however, Xerxes felt remorse and, forty years later, Leonidas' corpse was returned to the Spartans.
He was buried with full honours, including a very un-Spartan display of wailing and mourning (Spartans normally accepted death in battle as a matter of course and disapproved of outward grieving, but the oracle at Delphi had ordered this along with the sacrifice of a Spartan king to preserve Sparta). A carved lion monument bearing the inscription below was dedicated at his death site commemorating the sacrifice of him and his men:
Our knowledge of the circumstances are too slight to enable us to judge Leonidas' strategy, but his heroism and devotion secured him an almost unique place in the imagination not only of his own time but also of succeeding times.
On a sidenote two of the Spartans who were present at Thermopylae survived the conflict on the third day. One who suffered an eye injury was sent behind the lines and was taken back to Sparta with the retreating allies. He later killed himself for being considered a coward by his people. The other was killed charging the persians at Plataea 479B.C.
Popular culture
also been written into a novel by Steven Pressfield called Gates of Fire, and used as part of the novel Atlantis: Gate by author Greg Donegan, pen name for Bob Mayer.
References
-->
Čremošná (prítok Slanej)
Čremošná je riečka na juhu východného Slovenska, na území okresu Rožňava. Je to významný ľavostranný prítok Slanej, má dĺžku a je tokom IV. rádu. Nárečovo sa nazýva aj Čermošná.
Prameň
Pramení na južnom okraji Volovských vrchov, na úpätí Hajdúchovho vrchu , v nadmorskej výške okolo
Opis toku
Spočiatku tečie na juhovýchod a na juh, preteká obcou Bôrka a stáča sa na západ. Pokračuje okrajom obce Lúčka, na krátkom úseku sa stáča na severozápad a preteká obcou Kováčová. Obteká masív Drieňovca, sprava priberá Banský potok a vstupuje do Rožňavskej kotliny.
Povodie Čremošnej podľa prítokov v smere toku
Čremošná (P-pravostranný, Ľ-ľavostranný prítok)
Turňa (rieka)
Turňa je rieka s osobitým hydrologickým režimom; preteká juhom východného Slovenska, územím okresov Rožňava a Košice-okolie. Je pravostranným prítokom Bodvy a má dĺžku.
Špecifická je tým, že vyteká priamo z významnej jaskynnej sústavy v Slovenskom krase, ktorú drénuje, a do svojho toku priberá okrem menších povrchových tokov z nekrasových území aj podzemné vody krasového pôvodu prostredníctvom asi tridsiatich krasových prameňov a vyvieračiek situovaných na rozhraní masívov štyroch planín a Turnianskej kotliny.
Geomorfológia pramenného úseku
Turňa pramení v geomorfologickom celku Slovenský kras na juhovýchodnom okraji podcelku Silická planina, presnejšie v jeho geomorfologickej časti Silické úbočie, na úpätí severného svahu juhovýchodnej rázsochy Silickej planiny, v nadmorskej výške cca. Nadmorská výška výverového lokusu osciluje v závislosti na objeme prebytkov krasových vôd v krasovom masíve. V roku 1974, počas lokálnych hydrologicko-meteorologických extrémov, oscilovala nadmorská výška výveru rádovo až v desiatkach metrov. Turňa drénuje významnú jaskynnú sústavu Vápenného vrchu na Silickej planine, do ktorej patrí podľa súčasného stavu poznania 8 známych jaskýň. Zdrojom jej vôd vo výverovom úseku je sústava ponorov na plošine planiny západne od Siličky (Kisfalu), konkrétne v oblasti Vápenného vrchu vrchu (580 m n. m.) a západného ukončenia Pohanského údolia (550 m n. m.). Viacero ponorov tu zaniklo v dôsledku antropických zásahov v reliéfe planiny (stavba plynovodu, poľnohospodárska činnosť). V ponoroch sa ponárali a v existujúcich sa stále ešte ponárajú kratšie povrchové toky z nekrasového werfénskeho súvsrtvia, ktorého polohy sa vyskytujú severne od sústavy ponorov Vápenného vrchu.
Geológia
Od sústavy ponorov Vápenného vrchu sa už v podzemí tohto krasového masívu formuje zárodočná Turňa. Jej podzemný priebeh je známy len čiastočne - v podobe významnej fluviokrasovej Majkovej jaskyne. Samotný vápencový masív tvorí rífová fácia triasových wettersteinských vápencov ladinsko-kordevolského veku. Zo severu ho ohraničuje významná prešmyková línia, ktorá kontroluje pohyb planiny Dolný vrch a Silickej planiny vo vzťahu k Turnianskej kotline. Od svojho výveru Turňa prerezáva na tektonickom styku s wettersteinskými vápencami najprv Silickej planiny a následne i Dolného vrchu aj spodnotriasové súvrstvia zastúpené málo rigidnými a dobre erodoveteľnými sinskými, silickojablonickými a bodvasilašskými vrstvami. V oblasti Veľkého a Malého Paklánu v centrálnej časti Turnianskej kotliny podrezáva tzv. paklianske piesčité vápence turnaika, a v ďalšom priebehu opäť severný svah Dolného vrchu tvorený v tejto časti masívnymi wettersteinskými vápencami. Pred vtokom do Bodvy eroduje kvartérne sedimenty Košickej kotliny.
Priebeh toku
Od výverového lokusu tečú sprvu rýdzo krasové vody Turne Sokoliou dolinou najprv na sever, pričom v dôsledku vyzrážania Ca(HCO3)2 predeľuje na niekoľkých sto metroch koryto rieky séria kaskád a hrádzí z tzv. pramenných vápencov, resp. travertínov holocénneho veku. Zo severu do nej vtekajú menšie potoky z nekrasových súvrství doliny Hlboká, resp. doliny Kochanovej studne. Tu sa vergencia toku mení zo severného na východo-severovýchodný. Nasleduje slabý prítok zo Strmej doliny, Gregorovej doliny a dvoch menších svahových rýh pretekaných vodou len v čase extrémov. Nasleduje séria morfologicky výrazne vyvinutých dolín v spodnotriasových súvrstviach podcelku Turnianskej kotliny, do ktorej vstupuje práve v týchto miestach. Priberá Chovancov potok zľava z priestoru Chovancovej doliny, stáča sa na severovýchod a preteká okrajom obce Silická Jablonica, kde priberá zľava Bazínsky potok. Ďalej priberá ľavostranné prítoky, najprv Chotárny potok a následne Vápenný potok v blízkosti obce Hrušov. Pri obci Jablonov nad Turňou sa koryto toku stáča na východ, priberá pravostranný prítok napájaný komplexom krasových prameňov Lúčneho mlyna plytkého i hlbokého obehu a ďalej preteká okolo sústavy Hrhovských rybníkov na jej ľavom brehu. Oba rybníky boli založené v priestore niekdajšieho Malého a Veľkého jazera, výdatne napájaného krasovými vodami vyvieračky Veľká hlava v južnej stráni planiny Horný vrch. Turňa následne tečie okrajom obce Včeláre, zľava priberá Chotárny (Zádielsky) potok a vstupuje do Košickej kotliny. Stáča sa na juhovýchod, priberá z ľavej strany ešte Hájsky potok a v katastrálnom území obce Hosťovce sa vlieva do Bodvy. Vtok je na základnej mape 1:10 000 označený kótou 169,7 m n. m., to znamená, že Turňa od výveru po vtok do Bodvy prekonáva výškový rozdiel približne 180 m.
Prítoky vôd krasového pôvodu
Okrem uvedených povrchových prítokov z nekrasových území sa do Turne vlievajú aj sesterské vody krasového pôvodu z masívov Silickej planiny, v ktorých drénujú aj významné jaskynné sústavy (napr. Mlynská vyvieračka, Strašná studňa, Vápenná vyvieračka, Eveteš), planiny Dolný vrch (Vyvieračka pri Hradnom buku, Čierna vyvieračka, vyvieračka Brúska, Vyvieračka v záhrade Sv. Andróda, Teplica, Žmeňská studňa, Prerezaná studňa atď.), planiny Horný vrch (Jablonovská vyvieračka, Veľká hlava) a Zádielskej planiny (napr. vyvieračka Žigárd). Z turnaika Turnianskej kotliny sa do nej vlievajú krasové vody hlbokého obehu z vyvieračky Teplica. Niektoré z uvedených krasových prameňov plytkého obehu predstavujú sezónne významné zdroje vôd v povodí Turne, keďže v rámci bilancí svojich výdatností produkujú objemy presahujúce 1 m³/s. Ide predovšetkým o pramene Vápenná vyvieračka (drénuje sústavu Vápennej jaskyne), Eveteš (drénuje sústavu Hrušovskej jaskyne), Veľká hlava a Teplica (Dolný vrch), ktoré drénujú zatiaľ neznáme jaskynné sústavy.
Turňa ako významný geomorfologický činiteľ
Rieka Turňa dokázala za relatívne krátke obdobie oderodovať objemné i plošne rozsiahle, lež veľmi málo rigidné spodnotriasové werfénske súvrstvia z priestoru dnešnej obrovskej depresie zvanej Turnianska kotlina, ktoré pôvodne vypĺňali priestor medzi planinami Silická planina, Horný vrch, Dolný vrch a Zádielska planina, a to až do relatívnej výšky 500 m n. m. (!) (z pohľadu dnešných geomorfologických pomerov). Svedčí o tom relikt kedysi významnej výverovej jaskyne Prastarý výver v severnom svahu Dolného vrchu, ktorý v januári r. 1997 objavili a preskúmali jaskyniari Slovenskej speleologickej spoločnosti. Uvedené skutočnosti dokazujú, že Turňa pôsobila ako významný a výrazný reliéfotvorný činiteľ. V súčasnosti kopíruje vo svojom východnom úseku severný svah planiny Dolný vrch kontrolovaný prešmykovou štruktúrou - zlomom kryhy Dolného vrchu, ale v relatívne nedávnej minulosti tiekla severne odtiaľ, oveľa bližšie k dnešnej cestnej komunikácii Košice - Rožňava.
Turňa ako speleogenetický činiteľ
Okrem dosiaľ neznámych častí jaskynnej sústavy Vápenného vrchu sa Turňa podľa posledných poznatkov podieľala aj na speleogenéze dosiaľ málo prebádanej ponorovej sústavy jaskýň Veľká sieň - komplex Prikrylových jaskýň. 31. decembra 2015 napoludnie sa jaskyniarom Slovenskej speleologickej spoločnosti podarilo historicky po prvý raz zostúpiť v rámci uvedenej jaskynnej sústavy cca 4-5 m pod úroveň eróznej bázy v Turnianskej kotline, teda pod úroveň koryta samotnej rieky Turňa. Koncept speleogenézy týchto jaskýň predpokladá, že niekdajšia Turňa si vytvorila cez masív planín Dolný vrch/Alsó-hegy (v Maďarsku) a prostredníctvom vyvieračiek v Maďarsku akúsi podzemnú skratku do údolia i rieky Bodva, takisto na maďarskej strane. V súčasnosti prebiehajú intenzívne speleologické prolongačné a prieskumné práce na verifikácii tohto konceptu.
Stav biotopov v povodí Turne
Ešte koncom päťdesiatych rokov minulého storočia patrili biotopy v povodí Turne k mimoriadne hodnotným krajinným prvkom v Slovenskom krase. Necitlivé vodohospodárske úpravy na podstatnej časti toku zlikvidovali pôvodné meandre, vyrovnali koryto, a zdecimovali pôvodné biotopy na brehoch rieky. Veľký zásah predstavovala i výstavba tranzitného plynovodu aj s tým súvisiacou infraštruktúrou. Z Turne sa od kompresorovej stanice pri Jablonove nad Turňou po Včeláre stal kanál s neporovnateľne nižšou biologickou a krajinno-ekologickou hodnotou vo vzťahu k pomerom spred päťdesiatich rokov. Najzachovalejšie úseky Turne pokiaľ ide o nadväzujúce biotopy sú situované v oblasti prameňa po Silickú Jablonicu, oblasť okolo skupiny výverov Lúčneho mlyna, oblasť východne od Veľkého Paklánu a oblasť honov Konopianky i Pod cementárňou východne od Včelárov, v bezprostrednej blízkosti cementárne situovanej pod vápencovým veľkolomom Včeláre.
Mastodon
Mastodon môže byť:
Chrám svätého Marka (Belehrad)
thumb|Chrám sv. Marka v Belehrade thumb|Sarkofág kráľa [[Stefan Uroš IV. Dušan|Štefana Dušana]] Chrám svätého Marka  v Belehrade je srbský pravoslávny chrám v Tašmajdskom parku neďaleko budovy srbského parlamentu.
História
Chrám bol postavený v rokoch 1931 až 1940 v tradičnom srbsko-byzantskom architektonickom štýle, ktorý pripomína pravoslávne chrámy z raného srbského stredoveku. Jeho architektmi boli bratia P. Krstič a B. Krstič. Chrám bol postavený na mieste chrámu z roku 1835, ktorý bol zničený počas prvej svetovej vojny. V chráme sú uložené ostatky kráľa Štefana Dušana, patriarchu Germana a iných srbských osobností. Nachádza sa tu tiež rodinná hrobka kráľovskeho rodu Obrenovićovcov.
Kytlická hornatina
Kytlická hornatina je podcelok, nižšia a menšia časť Lužických hôr v Česku. Leží severne od Českej tabule, v okresoch Děčín a Česká Lípa. Najvyšším vrchom je 760 metrov vysoký Klíč na sever od Nového Boru, najnižšia časť je vo výške (riečka Kamenice).
Členenie
thumb|Letecká snímka Velkého Buku Lužické hory na severe Čiech sú jedným z geomorfologických celkov Krkonošskej oblasti. Majú dva podcelky - vyšší Lužický hřbet na severozápade a nižšiu Kytlickú hornatinu (podľa Demko IVA-2B) v západnej časti Lužických hôr. Rozloha Kytlickej hornatiny je 90 km2.
Kytlická hornatina sa člení do dvoch okrskov - vyššia, rozľahlejšia Klíčská hornatina (IVA-2B-a) a nižšia a rozlohou menšia Chřibskokamenická kotlina (IVA-2B-b).
Najvyššie vrcholy
Kytlická hornatina dosahuje 14 vrcholmi výšku thumb|Vrchol kopca aj pamiatky Zlatý vrch
Ochrana prírody
Do oblasti Kytlickej hornatiny zasahuje najmä CHKO Lužické hory, menšia časť spadá pod CHKO Labské pieskovce.
Je tu niekoľko prírodných pamiatok a rezervácií (napr. NPP Zlatý vrch) a rad náučných chodníkov (napr. Naučná stezka Okolím Studence).
Katedrálny chrám svätého Michala archanjela
right|thumb|pohľad na katedrálny chrám right|thumb|fasáda
Katedrálny chrám svätého Michala archanjela  je pravoslávny chrám v hlavnom meste Srbska Belehrad.
História
Chrám bol postavený v rokoch 1837 až 1840 v klasicistickom architektonickom štýle s prvkami baroka. Postavený bol na príkaz kniežaťa Miloša Obrenovića. Jeho hlavným architektom bol A. F. Kverfeld. Chrám sa stal hlavným pravoslávnym chrámom Srbska. Uskutočňovali sa v ňom korunovácie srbských panovníkov a intonizácie mnohých srbských patriarchov. V roku 1904 sa tu uskutočnila korunovácia srbského kráľa Petra I.
Architektúra
Klasicistickú stavbu dopĺňajú barokové prvky. Portál chrámu zdobia mozaiky Presvätej Bohorodičky, Svätej Trojice a archanjelov Michala a Gabriela. Ikonostas zostavil D. Petrovič a ikony pochádzajú z dielne A. Avramoviča z 19. storočia. V krypte chrámu sú uložené ostatky Stefana Uroša V. (13371371) a Stefana Štiljanovića.
Agathaumas
Dejiny
Agathaumas bol objavený už v roku 1872 v juhozápadnom Wyomingu F.B. Meekom, ktorý na objav upozornil Copea. Ten sa sám podieľal na vykopávkach a odkryl značnú časť chrbtice nového dinosaura. Bol si vedomý, že má pred sebou niečo nové, ale jasno do veci vniesol až Marshov opis Triceratopsa v roku 1889. Cope potom navrhol, aby čeľaď Ceratopsidae bola premenovaná na Agathaumidae, to sa však neujalo.
Druhy
V súčasnosti sa rozlišuje až 7 druhov tohto rodu; zrejme však ide o pozostatky iných rodov (najmä už spomínaný Triceratops):
V populárnej kultúre
Vzhľadom k slávnemu stvárneniu maliarom Charlesom R. Knightom z roku 1897 sa stal tento rod populárnym a v roku 1925 sa objavil aj vo filme Stratený svet (The Lost World).
Cërrik
Cërrik alebo Cërriku je mesto v Albánsku, v okrese Elbasan. Leží v nadmorskej výške a počet obyvateľov je 18 764. Sídli tu futbalový klub KS Turbina Cërrik.
Mesto je spojené železnicou s mestom Drač.
Cesta okolo sveta za 80 dní
Dej
náhľad|vľavo|450px|Mapa cesty okolo sveta
Pán Phileas Fogg býval na ulici Seville Row vo štvrti Burlington v Londýne. Pán Fogg bol členom iba Reformného klubu. Pán Fogg prijal nového sluhu Jeana Passepartouta. Za tých pár minút, ktoré Passepartout strávil s Phileasom Foggom, rýchlo preskúmal svojho budúceho pána. Passepartout bol presvedčený, že konečne našiel svoj ideál. Phileas Fogg bol matematicky presný a málovravný človek. Pán Fogg mal každodenný rozvrh služieb od ôsmej hodiny ráno, keď vstával, až do pol dvanástej, keď odchádzal z domu na obed do Reformného klubu. Spať chodil pravidelne o polnoci.
Druhého októbra sa pán Fogg stavil s členmi Reformného klubu, že prejde svet za osemdesiat dní. Do stávky dal sumu dvadsaťtisíc libier. Sluha Jean Passepartout najprv nechápal, čo sa deje, ale napokon sa musel prispôsobiť a začal brať plány pána Fogga vážne. Pán Fogg a jeho sluha prežili na ceste okolo sveta veľa dobrodružstiev. Zoznámili sa s Fixom, ktorý bol agent anglickej polície. Medzitým v Londýne ušiel polícii utečenec, ktorý sa podobal na Fogga, a ktorý ukradol peniaze. Fogg už prešiel Parížom, Turinom a cez Brindis, kde sa nalodil na loď Mongolia, s ktorou prišiel do Suezu. Pán Fogg išiel v Sueze do konzulovej kancelárie, kde si chcel dať do pasu vízum, aby mohol dokázať, že tadiaľ prešiel. Medzitým však Fix rozprával s konzulom a nechcel dovoliť, aby konzul dal Foggovi do pasu vízum, lebo on nemohol nič robiť, pokiaľ bol pas v poriadku. Konzul napokon Foggovi vízum dal. Fogg sa vrátil do svojej kajuty na lodi Mongolia, a ako na každej zastávke, si poznačil do svojho zápisníku príchod do Suezu. Na ceste zo Suezu do Bombaja Passepartout povedal Fixovi viac, ako mal, keďže ho považoval za priateľa a nevedel o tom, že je to agent.
Dvadsiateho októbra sa priplavili do Bombaja, kde vystúpili. V Bombaji nastúpili na vlak, v ktorom cestovalo niekoľko dôstojníkov, civilných úradníkov a obchodníkov. Pán Fogg v osade Kholba zistil, že železničná trať tam končí, pretože nebola dostavaná, ako to písali v novinách. Pán Fogg tam kúpil slona, aby sa mohol prepraviť do Alahabádu, kde trať opäť pokračovala. Fogg a Prešmyk odbočili od rozostavanej trate, aby si skrátili cestu. Na tejto ceste zachránili pani Audu pred istou smrťou. Medzitým zatkli pravého zlodeja Jamesa Granda. Verejná mienka sa zmenila a Fogg, ktorý len nedávno bol v očiach ľudu bankovým lupičom, sa stal tým najstatočnejším gentlemanom na svete. Inšpektor Fix zúril. Fogg prišiel do cieľa o jeden deň neskôr. V Londýne navrhla pani Auda Foggovi manželstvo. Pán Fogg poveril Passepartouta, aby šiel dôstojnému pánovi Samuelovi Wilsonovi zahlásiť svadbu, ktorá sa mala konať na druhý deň. Keď sa Passepartout dozvedel, že je sobota a nie nedeľa, ako si Fogg myslel, bežal mu túto správu ohlásiť. Fogg sa vyrútil na cestu, nastúpil do koča a sľúbil kočišovi 100 libier, ak pôjde čo najrýchlejšie do Reformného klubu. Otvoril dvere, kde sa zdržiavali členovia Reformného klubu a pokojne povedal: „Tu som páni."
Fogg vykonal cestu okolo sveta za osemdesiat dní. Ale ako to bolo možné, že sa taký matematický génius mohol pomýliť o jeden deň? Jednoducho. Bolo to spôsobené posunom času a tým, že vyrazil smerom na východ a nie smerom na západ, kde by jeden deň stratil, ale on tým jeden deň získal. Pán Fogg nemal radosť z výhry, ale z toho, že našiel to, čo hľadal. Ukázalo sa že pán Phileas Fogg cestou okolo sveta nezískal nič, iba šťastie.
Phileas Fogg
Phileas Fogg je bohatý anglický džentlmen, žijúci sám v dome na adrese Savile Road 7, Burlington Gardens. Má približne 40 rokov, je vysoký s plavými vlasmi a bradou. Je známy skromným životom, matematickou presnosťou a tým, že nevyjadruje emócie. Často prispieva na charitu alebo dáva almužnu žobrákom na ulici. Jeho majetok činí 40 000 libier (čo činí približne 2 648 577 libier v súčasnosti alebo 3 218 021 eur). Je členom Reformného klubu, v ktorom trávi väčšinu času. Taktiež je hráčom whistu.
Trpín
Trpín môže byť:
Žabovřesky (okres České Budějovice)
Žabovřesky sú obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 428 obyvateľov, z toho 222 mužov a 206 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 36,9 roka, ženy 39,6 roka).
Ostrov Petra I.
náhľad|Poloha náhľad|Pobrežie Ostrova Petra I. Ostrov Petra I. (nór. Peter I. Oy) je ostrov a zámorske územie Nórskeho kráľovstva. Nachádza sa blízko Antarktídy v Amundsenovom mori. Objavil ho ruský námorný dôstojník Faddej Faddejevič Bellinsgauzen 21. januára 1821. Ostrov má rozlohu a nachádza sa v juhovýchodnej časti Tichého oceánu. Ostrov nie je trvalo obývaný, nachádza sa tu len automatická meteorologická stanica a rádiostanica.
Povrch ostrova je z väčšej časti pokrytý ľadovcom. Najvyšším bodom je sopka s výškou.
Larochette
Larochette je luxemburská obec, ktorá sa nachádza v kantóne Mersch v okrese Luxemburg.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Larochette má 2016 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 6.36% bolo v Larochette nezamestanosť nižšia o 0.61 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Bijeljina
Bijeljina je mesto na severovýchode Bosny a Hercegoviny, v republike Srbskej, v regióne Semberija. V roku 2013 malo podľa sčítania ľudu 45 291 obyvateľov. Podľa počtu obyvateľov je druhé najväčšie v Republike srbskej a šieste najväčšie v Bosne a Hercegovine.
Dejiny
Bijeljina je prvýkrát spomínaná v roku 1446. Evliya Çelebi opísal v 17. storočí Bijeljinu ako mesto s piatimi stovkami domami a piatimi veľkými obytnými štvrťami (Mahal). V roku 1838 získalo mesto prvú školu, a v roku 1902 tu bola otvorená prvá európska škola západného typu; potom, čo sa mesto stalo súčasťou Rakúsko-Uhorska. V základnej škole v Bijeljine učil tiež Jovan Dučić.
Bijeljina je jedným z prvých miest, kde v roku 1992 došlo k stretom na začiatku vojny v Bosne a Hercegovine.
Obyvateľstvo
V roku 1991 mala Bijeljina celkom 36 414 obyvateľov, ktorí sa v sčítaní ľudu, uskutočnenom tesne pred vypuknutím bosnianskeho konfliktu v 90. rokoch, prihlásili k nasledujúcim národnostným skupinám:
Po skončení vojny došlo k homogenizácii národnostného zloženia obyvateľstva. Do Bijeljiny prišli Srbi z miest, odkiaľ boli vyhnaní bosnianskou armádou (Tuzla, Zenica, Sarajevo). Z Bijeljiny odišli Bosniaci, ktorí boli vytlačení srbskými silami. Počet obyvateľov mesta sa po vojne vplyvom vnútorných presídľovaní obyvateľstva zvýšil o 30-40%.
Alternatívny metal
Tento termín sa používa už od 80. rokov 20. storočia, ale do väčšieho povedomia sa dostal až počas 90. rokov. Vzniklo z neho niekoľko odnoží, ako sú rap metal a funk metal, ktoré obidva ďalej ovplyvnili ďalší významný štýl, nu metal. Nu metal ďalej rozvíja zvuk alternatívneho metalu, k čomu využíva vplyvy hip hopu, groove metalu, grungeu, a niekedy čerpá aj z industriálneho metalu.
História
thumb|left|alt=|Významná alt-metalová skupina [[Helmet koncertuje roku 2008 v Melbourne.]] Žáner má korene vo funkrockovej hudbe prvej polovice 80. rokov, kedy alternatívne skupiny ako Fishbone, Faith No More a Red Hot Chili Peppers počali miesiť heavy metal s funkom, čím vytvorili alternatívny metalový štýl funk metal. Ďalšie ranné kapely tohto žánru pochádzajú z hardcore punkového prostredia. Skupiny ako Faith No More, Jane's Addiction a Soundgarden sú považované za najstaršie alternatívne metalové počiny. Všetky tri boli založené približne v tom istom čase a v druhej polovici 80. rokov vytvorili šablónu žánru mixujúc heavy metal s rôznymi inými žánrami. V 80. rokoch sa alt-metalové kapely uchádzali prevažne o priazeň alt-rockového publika, keďže prakticky všetky alt-metalové skupiny tej doby mali korene v americkom nezávislom rocku.
thumb|Festival alternatívnej hudby [[Lollapalooza pomohol spopularizovať alt-metalové hnutie.]] Keď sa na začiatku 90. rokov zjavil grunge čoby populárny štýl rockovej hudby, alternatívny metal bol zrazu väčšmi prijateľný pre stredný prúd a zanedlho sa stal najpopulárnejším metalovým štýlom v 90. rokoch. Viaceré skupiny odmietali byť považované za metalové kapely. Bubeník skupiny Helmet John Stanier povedal, že „do metalu sme spadli náhodou. Vždycky sme neznášali, keď nás ľudia dávali s metalom do súvislosti. Festival alternatívnej hudby Lollapalooza založený spevákom skupiny Jane's Addiction Perrym Farrellom pomohol kapelám spájanými s týmto hnutím, ako Tool, Rage Against the Machine, Primus, Nine Inch Nails, Soundgarden a Alice in Chains, prilákať na seba pozornosť. Prog-rockom ovplyvnená kapela Tool sa stala pomocou svojho debutového albumu Undertow (1993) vedúcou skupinou alternatívneho metalového žánru. Popularita Tool v polovici 90. rokov viedla k tomu, že alt-metalové tendencie sa v tomto období začali objavovať aj v iných žánroch, ako napríklad v industriálnej hudbe (Nine Inch Nails) a v rap rocku (Rage Against the Machine). V deväťdesiatych rokoch mnohé zavedené metalové skupiny 80. rokov vydávajú albumy, ktoré boli považované za alt-metalové nahrávky, napríklad Anthrax, Metallica a Mötley Crüe.
thumb|[[Korn (metalová skupina)|Korn patria k významným predstaviteľom druhej vlny alternatívneho metalu, zvanej nu metal.]] V druhej polovici 90. rokov prichádza druhá, agresívnejšia vlna alt-metalových skupín, prezývaná nu metal. Oproti prvej vlne alternatívnych metalových skupín, tento štýl sa väčšmi opiera o thrash metal, groove metal a hip hop, a neskôr získava väčšiu obľubu než klasický alternatívny metal. Následkom tohto vývoja sa väčšmi štandardizoval zvuk alt-metalových skupín, naopak nu metal bol známy svojou výstrednosťou a nezaraditeľnosťou. Na prelome tisícročí zažíval nu metal vedený skupinami ako Korn, Limp Bizkit, Linkin Park a Staind komerčný úspech. Niektoré kapely dokonca dokázali posúvať hudobné hranice a popritom mať stále komerčnú životaschopnosť, napr. Mudvayne (využívajúc progresívne prvky) a Deftones, ktorí vnášali do svojej tvorby vplyvy post-hardcoreu a dream popu.
Britský spisovateľ Joel McIver verí, že Tool zohrali dôležitú úlohu pri formovaní žánru a vo svojej knihe Unleashed: The Story of Tool napísal, že „v rokoch 1996 – 97 sa vlna alternatívneho metalu, ktorú v dobe zrodu grungeu viedli Tool, začala transformovať do formy nu-metalu.“ Ale spevák Maynard James Keenan sa voči takýmto názorom rýchlo ohradil: „je mi z toho celého zle. Z toho, že Tool spájajú s nu metalovými skupinami. Tlač... nevidí rozdiel medzi alternatívou a metalom.“ Aj ďalšie alt-metalové skupiny považované za inšpiráciu pre nu metal, dávali ruky preč od tohto hnutia.
Niektoré skupiny spájané s nu metalovým hnutím – napríklad System of a Down, Godsmack, Karnivool, a Deftones   – sa klasifikujú stále ako alternatívny metal, keďže zvukovo sú bližšie k alternatívnemu rocku.
Charakteristické znaky
Žáner bol opísaný ako časť alternatívneho rocku a heavy metalu, pričom v tvorbe skupín prevažuje čistý spev pochádzajúci z alternatívneho rocku, na rozdiel od metalových odnoží. Ale mladšie skupiny včleňujú do svojej tvorby aj vokálne štýly ako death growl či screaming. Takisto sa objavujú aj agresívne gitarové riffy. Na rozdiel od nu metalu môže alternatívny metal obsahovať gitarové sóla.
Prvá vlna alt-metalových skupín mala korene v rôznych prostrediach, menovite v hardcore punku (Bad Brains, Rollins Band, Life of Agony, Corrosion of Conformity), v noise rocku (Helmet, The Jesus Lizard, White Zombie), v seattleskom grungei (Alice in Chains, Soundgarden), v stoner rocku (Clutch, Kyuss), v sludge metale (Fudge Tunnel, Melvins), v gotickom metale (Type O Negative) a v industriáli (Ministry, Nine Inch Nails). Tieto skupiny nikdy nevytvorili jednoliate hnutie či scénu; skôr ich spájalo zahŕňanie tradičných metalových vplyvov a otvorenosť k experimentom. Napríklad, Jane's Addiction čerpali z art rocku a progresívneho rocku, Quicksand miesili post-hardcore a Living Colour do svojho zvuku zapracovali funk, zatiaľ čo Primus boli ovplyvnení progresívnym rockom, thrash metalom a funkom a Faith No More mixovali progresívny rock, R&B, funk a hip hop. Alternatívny metal v podaní Fudge Tunnel obsahoval vplyvy zo sludge metalu a noise rocku.
Trnávka (okres Dunajská Streda)
Trnávka je malá obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Dejiny
Prvý raz sa jej meno písomne spomína v podobe Tarnuk roku 1275, kedy uhorský kráľ Ladislav IV. daroval, v tom čase ešte neosídlené územie dnešnej obce deťom Andrása Olgyayho, Petrovi a Wolfgangovi za služby, ktoré ich otec vykonal korune. Ďalšie zmienky sú z rokov 1345 a 1355. Podoby mena obce: Tarnok, Tárnok, Csallóköztárnok, Trnávka na Ostrove a Trnávka. V písomnosti z roku 1349 sa obec spomína už ako osídlená. V rokoch 1553-1787 je obec vedená v portálnom súpise ako majetok staro-budínskych mníšok, a to až do doby, kým tento ženský rád nebol cisárom Jozefom II. rozpustený. Roku 1787 Trnávka prechádza do držby kráľovskej pokladnice. Neskôr tu získali majetky aj rôzne šľachtické rody. Medzi známejšie patria: Esterháziovci, Zičiovci, Baldáčiovci, Baťánovci a začiatkom 20. storočia grófska vetva rodu Pongrác. Majetky tu však mali aj príslušníci drobnej šľachty (Kont, Tóth, Tárnoki, Németi atď.). V revolučných rokoch 1848-1849 sa v chotári obce utáborili povstalecké vojská.
Škola
Dnes v obci škola neexistuje, avšak písomnosti zaznamenávajú, že už roku 1873 na území tejto malej obce bola postavená prvá vzdelávacia inštitúcia pod názvom Rímskokatolícka cirkevná ľudová škola. V 30. rokoch 20. storočia sa škola stala dvojjazyčnou - vyučovalo sa maďarsky aj slovensky. Roku 1981 sa základná škola v Trnávke zrušila. V obci dodnes úspešne pracuje materská škola.
Požiarny zbor
Časté požiare, ktoré niekoľkokrát vyčíňali v tejto obci (záznamy o požiaroch z rokov 1869, 1871, 1883, 1886 atď.) si vynútili založenie spoločnej požiarnej ochrany obyvateľstva. K založenia požiarneho zboru došlo roku 1880. Tento požiarny zbor fungoval ešte spoločne s požiarnym zborom v susednej obci Rohovce. Spolupráca susedných obcí trvala zhruba dva roky, potom sa požiarníci z Trnávky osoamostatnili a vytvorili vlastnú protipožiarnú ochranu. Prvým veliteľom požiarníkov v trnávke sa stal Mester Márk.
Baroková filozofia
Baroková filozofia je filozofia explikujúca barokový životný pocit (cf. napr. desengaňo) a barokové implicitné významové útvary.
Základnými konštituentami barokovosti filozofie sú: antitetickosť, úsilie o harmóniu, systém a poriadok, heroickosť, extatickosť, nacionálnosť, dynamickosť, teatrálnosť, pansofickosť.
Baroková filozofia existuje približne v časovom intervale druhej polovice 16. storočia až prvej polovice 18. storočia.
Významnými útvarmi barokovej filozofie je baroková scholastika (F. Suarez) a baroková mystika (Tereza Avilská, Jakob Böhme, Ignác z Loyoly a ďalší).
Matica slovenská
thumb|Vyšívaný obal stanov Matice slovenskej z roku 1863
Matica slovenská pravidelne organizuje konferencie, semináre, kolokviá a prednášky, podieľa sa tiež na osadzovaní a odhaľovaní pamätných tabúľ a búst k historickým udalostiam a významným osobnostiam slovenskej kultúry. Zamestnanci sa tiež podieľajú na tvorbe historických filmových dokumentov a zapájajú sa do rôznorodej osvetovej činnosti.
Zameranie a poslanie Matice slovenskej
Matica slovenská chce prehlbovať u svojich členov pozitívny vzťah k svojej vlasti, domovine svojich predkov, a tak upevňovať národnú hrdosť a vlastenectvo; národne aktivizovať a zjednocovať všetkých občanov a to bez rozdielu národnosti, náboženského vyznania, politickej príslušnosti vrátane slovenských komunít v zahraničí v záujme upevňovania slovenskej štátnosti.
Poslaním Matice je rozvíjať a upevňovať slovenské vlastenectvo, prebúdzať a umocňovať národné povedomie Slovákov i krajanov žijúcich v zahraničí, prehlbovať vzťah občanov k slovenskej štátnosti. Prednostne získavať slovacikálne dokumenty, zhromažďovať, spracúvať, uchovávať, ochraňovať a sprístupňovať národné kultúrne dedičstvo, robiť základný slovakistický výskum, zúčastňovať sa na tvorbe a rozvoji miestnej a regionálnej kultúry. Združovať tvorcov a priaznivcov slovenskej kultúry a vedy vo svete. Zúčastňovať sa na propagácii Slovenska, rozvíjať styky s európskymi a svetovými organizáciami pre otázky kultúry, národnej identity, duchovného života a ochrany všeľudských hodnôt. Zakladať doma i v zahraničí nadácie a fondy na podporu národného a kultúrneho života Slovákov a na oceňovanie najvýznamnejších tvorcov z vymedzených oblastí tvorivej činnosti. Vydávať pôvodnú slovenskú umeleckú tvorbu, vedecké diela a publicistiku, spolupracovať pri tvorbe učebníc a učebných textov niektorých predmetov spoločenských vied pre základné a stredné školy. Zapájať mládež do kultúrno-tvorivého procesu a pestovať v nej národné, kresťanské, mravné a demokratické hodnoty.
Cieľ Matice slovenskej
Pestovať v mládeži túžbu po poznaní národných dejín, kultúry a vzťah k národným tradíciám, pričom napomáha ich rozvoj. Uskutočňuje to predovšetkým vytváraním podmienok na všestranné vzdelávanie, podporou kultúrnych a iných záujmov a záľub mládeže, rozvojom sociálnych kontaktov a zvyšovaním jej kultúry pre plnohodnotný spoločenský život. Spolupracuje s detskými i mládežníckymi organizáciami a, samozrejme, aj s krajanmi v zahraničí predovšetkým v osvetovej i kultúrnej oblasti, ale i v oblasti voľnočasových aktivít pre deti a mládež.
Matica slovenská od roku 1990 každoročne organizuje pre deti medzinárodný detský tábor v Tatranskej Lesnej. Každé tri roky organizuje Matičný svetový festival slovenskej mládeže, na ktorom sa stretávajú mladí ľudia z celého sveta. Absolvujú rôzne športové podujatia, divadelné, folklórne a hudobné predstavenia, ale navštívia aj kultúrne pamiatky Slovenska. Prvý ročník festivalu sa uskutočnil v Nemecku v roku 1980. Prvý festival na slovenskej pôde bol v roku 1992 v Martine. 8. ročník sa uskutočnil 4. až 10. júla 2001 v Michalovciach, od 1. do 6. júla 2007 vo Vysokých Tatrách, 4. až 8. júla 2013 v Košiciach.
Pracoviská Matice slovenskej
náhľad|Historické dokumenty Matice slovenskej vytvorené Informačným ústredím Matice slovenskej, oficiálne video
Sídla Matice slovenskej
náhľad|Druhá budova Matice slovenskej náhľad|Súčasná, druhá budova Matice slovenskej postavená v rokoch 1924 – 1926 náhľad|Slávnostné otvorenie druhej budovy Matice slovenskej
1. budova
Pôvodná budova bola postavená v rokoch 18641865 podľa projektu Jána Nepomuka Bobulu z darov slovenského ľudu. Zastavaná plocha je. Pôvodne neskoro klasicistická budova bola začiatkom 20. storočia dočasne upravená pre štátne inštitúcie. Od roku 1962 je národnou kultúrnou pamiatkou. V areáli budovy sa nachádza aj socha S. H. Vajanského od Františka Úprku (1926), ktorá bola pôvodne umiestnená pred 2. budovou Matice slovenskej. V súčasnosti tu je umiestnená stála expozícia Slovenského národného literárneho múzea. náhľad|Druhá budova Matice slovenskej v Martine
2. budova
Druhá budova Matice slovenskej postavená v rokoch 19241926 je bohato členená v hmote tromi hlbokými rizalitmi na fasádach. Bola postavená podľa projektu Jána Palkoviča. Zastavaná plocha je. Od roku 1964 je kultúrnou pamiatkou. Pred budovou sa nachádza socha národného umelca Jána Kulicha „Matica slovenská“ (1964) zo zváranej ocele. V tejto budove je súčasné sídlo Matice slovenskej.
V areáli sa do konca roka 2022 odhalilo celkovo sedemnásť búst národných dejateľov, ktoré sa osadili v nasledovnom poradí:
náhľad|Tretia budova Matice slovenskej
3. budova
Tretia budova Matice slovenskej postavená v rokoch 19631975. Otvoril ju slávnostne vtedajší predseda Vladimir Mináč. Odovzdaná do užívania bola 31. augusta 1975, čím sa tretia matičná budova stala novým moderným a kultúrne polyfunkčným matičným sídlom. Po prijatí knižničného zákona č. 183 z mája 2000 sa Slovenská národná knižnica v Matici slovenskej odčlenila od materskej inštitúcie a od 1. júla 2000 sa stala samostatnou právnickou osobou, ktorá získala sídlo na Hostihore. Na základe zákona bola vyňatá z matičnej štruktúry, okrem tretej, aj prvá historická budova Matice slovenskej. Tretia budova sa stala sídlom Slovenskej národnej knižnice a matičné pôsobisko sa vrátilo do druhej matičnej budovy.
Dejiny
náhľad|Pamätná tabuľa na 1. budove MS náhľad|Matiční výtečníci, zakladatelia Matice slovenskej
Ocenenia udeľované Maticou slovenskou
náhľad|Ocenenia Matice slovenskej
Cena Daniela Rapanta
Cenu Daniela Rapanta zriadil Historický odbor Matice slovenskej (HO MS) v roku 1995 ako najvyššie ocenenie, ktorým oceňuje prínos za rozvoj historických vied, za zásluhy o poznanie slovenských dejín a života Slovákov doma i v zahraničí. Udeľuje sa jednotlivcovi alebo dvom jednotlivcom a to za: celoživotné dielo, alebo syntetizujúci pohľad a významné prehĺbenie poznatkov o slovenských dejinách. Cena je udeľovaná na počesť slovenského historika a archivára Daniela Rapanta podľa možnosti 17. apríla, v deň jeho narodenia.
Zahraničná Matica slovenská
Prvá Zahraničná Matica slovenská (ang. Matica Slovenska Abroad) bola založená v roku 1893 v Chicagu a viedol ju Štefan Furdek.
Po roku 1948 sa Matica slovenská musela vzdať svojich základných úloh, t.j. budovania slovenského povedomia a národnostne integrujúcej funkcie doma aj v zahraničí, bez ohľadu na náboženské vyznanie a princípu nadstraníckosti a preto bola Zahraničná Matica slovenská založená po druhýkrát 30. augusta 1959 v argentínskom meste Luján (75 km od Buenos Aires). Jej predsedom bol predvojnový tajomník Matice J. C. Hronský. Jeho nástupcom sa v roku 1960 stal Stanislav Mečiar, ktorý sa pričinil najmä o rozvoj vydavateľskej činnosti. Po jeho smrti sa v roku 1971 ujal vedenia ZMS mons. František Fuga a jej činnosť sa presunula do Kanady, kde sa rozvíjala spolupráca s Kanadskou slovenskou ligou a Svetovým kongresom Slovákov 1970 ‒ 1971 (SKS). Zakladateľ SKS a jeho prvý predseda Štefan Boleslav Roman, priemyselník a filantrop, pôvodom z východoslovenskej obce Ruskov, bol sám praktizujúci gréckokatolík, s Fugom sa dobre poznali. Š. B. Roman finančne podporil i výstavbu Fugovho chrámu v Hamiltone. Matičným ústredím sa tak stalo mesto Hamilton a okrem bohatej vydavateľskej činnosti sa ZMS angažovala organizačnou prácou v pobočkách v Európe a Austrálii. Podieľala sa na organizácii kultúrno-spoločenských podujatí a už v časoch ČSSR presadzovala myšlienku samostatného Slovenska. Jej heslom bolo rozšírené Hlinkovo heslo „Za Boha a národ“ (ang. For God, For Independant State and Country).
V tomto období (v spoluautorstve s maliarom Dr. J. Cincíkom) vznikol návrh zástavy ZMS – slovanskej trikolóry s dvojkrížom na trojvrší umiestnenom v strede. Vložením cyrilo-metodského dvojkríža nad ostro zakončeným trojvrším do stredu slovanskej trikolóry vytvorili zástavu ako identifikačný symbol pre všetkých slovenských emigrantov a exulantov na celom svete. 31 októbra 1984, vtedajší predseda ZMS František Fuga, spolu s vtedajším tajomníkom Rudolfom Šandorfim podpísali aktualizáciu stanov ZMS a zavádzajú slovenskú zástavu Zahraničnej Matice ako súčasť zakladajúcich dokumentov obchodnej spoločnosti Matica Slovenska Abroad na registračnom súde.
Poznámky
<references group="Pozn." />
Wayang
náhľad|Bábka divadla Wayang([[Bali (ostrov)|Bali, začiatok 20. storočia)]]
Wayang je jávske označenie pre tieňové bábkové predstavenie alebo predstavenie ľudských tanečníkov. Ak je termín používaný na označenie bábkového divadla, obvykle je i bábka pomenovaná Wayang. Termín pochádza z jávskeho wayang alebo indonézskeho bayang, čo znamená "tieň". Bábkové predstavenie je sprevádzané orchestrom gamelan. Od 7. novembra 2003 je tieňové bábkové divadlo Wayang národným kultúrnym dedičstvom UNESCO. To za zaradenie žiada Indonéziu, aby toto kultúrne dedičstvo zachovala.
Chrám svätého Iľju (Jaroslavľ)
thumb|Chrám sv. Iľju v [[Jaroslavľ|Jaroslavli]] thumb|Pohľad na chrám Chrám svätého Iľju   je pravoslávny chrám a múzeum. Je zasvätený starozákonnému prorokovi Eliášovi (po rusky Iľjovi). Nachádza sa v centre ruského mesta Jaroslavľ.
História
Prvý drevený chrám na území mesta Jaroslavľ bol založený spolu s mestom za panovania kniežaťa Jaroslava Múdreho. Bol niekoľkokrát zničený. Terajší chrám bol vybudovaný v rokoch 1647 až 1650 na mieste dvoch starších drevených chrámov. Budovali ho v staroruskom architektonickom štýle podľa plánov B. Skrilina. V roku 1920 bol chrám zmenený na múzeum a od roku 1989 sa v ňom konajú pravoslávne bohoslužby. Naďalej však slúži aj ako múzeum.
Scalable Vector Graphics
right|thumb|Porovnanie bitmapových formátov s formátom SVG. náhľad|Príklad SVG obrázka. vpravo|náhľad|Obrázok [[orka vo formáte SVG.]]
Scalable Vector Graphics (SVG) je značkovací jazyk z rodiny značkovacích jazykov XML, ktorý je primárne určený na opis dvojrozmernej, statickej alebo animovanej vektorovej grafiky.
Prehľad
Jazyk SVG umožňuje definovať tri typy grafických objektov:
Grafické objekty je možné zoskupovať, štylizovať, transformovať a zoskupovať do vopred vykreslených objektov. Text môže byť v ktoromkoľvek mennom priestore XML vhodnom pre aplikáciu, čo rozširuje vyhľadávacie možnosti a prístupnosť SVG grafiky. Medzi možnosti patria vnorené transformácie, orezávacie cesty, alfa masky, filtrovacie efekty, šablóny objektov a rozšíriteľnosť.
Potenciálny vplyv
Rozšírenie SVG klientov, obzvlášť natívnou podporou vo webových prehliadačoch, sa pravdepodobne revolučne odrazí na webe. Súčasným trendom sú webové stránky, ktoré sa správajú ako počítačová aplikácia použitím technológie známej ako Ajax. SVG má potenciál do veľkej miery rozšíriť možnosti Ajaxu tým, že poskytuje ideálny mechanizmus na dynamické vykresľovanie elementov stránky.
Mobilné profily
Z dôvodu záujmu z priemyselnej sféry boli predstavené dva mobilné profily SVG 1.1: SVG Tiny (SVGT) a SVG Basic (SVGB). Sú to podmnožiny plného SVG štandardu, ktoré sú cielené pre klientské aplikácie s obmedzenými možnosťami. Konkrétne SVG Tiny bolo definované pre značne obmedzené mobilné zariadenia ako mobilný telefón a SVG Basic bolo definované na použitie v mobilných zariadeniach vyššej úrovne, ako PDAs.
Ani jeden z mobilných profilov neposkytuje úplnú podporu DOM, hoci SVG Basic má nepovinnú podporu skriptovania, ale sú to úplne kompatibilné podmožiny úplného štandardu, preto je aj bez ich použitia možné i na obmedzených mobilných zariadeniach vykresľovať značnú časť SVG grafiky.
Podpora SVG v prehliadačoch a iných aplikáciách
Podpora SVG na webe rastie a v súčasnosti je tento formát dostatočne podporovaný aktuálnymi verziami majoritných prehliadačov. Webové stránky, ktoré používajú SVG obrázky síce často poskytujú aj rastrovú verziu obrázka, ktorá je klientovi posielaná buď automaticky pomocou HTTP content negotiation, alebo po voľbe používateľa, no toto riešenie pomaly prestáva byť nevyhnutným. Generovanie alternatívnych (rastrových) verzií obrázkov môže byť automatizované knižnicami ako ImageMagick, ktorá poskytuje rýchlu, ale neúplnú implementáciu SVG alebo Batik, ktorá implementuje celé SVG, ale je pomalšia.
Podpora pomocou zásuvných modulov
Staršie verzie prehliadačov (najmä Internet Explorer a) vyžadovali na prehliadanie SVG obrázkov zásuvný modul. Medzi dnes dostupné na stolnom počítači patria Adobe SVG Viewer a Corel SVG Viewer (už nie je podporovaný).
Natívna podpora
Natívna podpora má niekoľko výhod. Napríklad nie je potrebný zásuvný modul, SVG je možné kombinovať s inými formátmi v rámci jedného dokumentu a skriptovanie medzi jednotlivými dokumentmi je oveľa spoľahlivejšie.
Mobilná podpora
Na mobilných zariadeniach sú najpopulárnejšie implementácie pre mobilné telefóny od Ikivo a Bitflash, kým pre PDA existujú implementácie Bitflash a Intesis. Zaniknutý Macromedia Flash Lite od zaniknutej Macromedie mal voliteľnú podporu SVG Tiny od verzie 1.1. Na konferencii SVGOpen 2005 demonštroval Sun mobilnú implementáciu SVG Tiny 1.1 pre platformu CDLC. TinyLine SVG viewer, napísaný v Jave, je tiež cielený pre mobilné zariadenia.
Pozri aj
- SVG support for the Wikipedia
Otep (hudobná skupina)
Otep je numetalová kapela ktorá vznikla v roku 2000 v Los Angeles, Kalifornia, USA. Otep v súčasnosti tvoria štyria hudobníci. Z prvej formácie zostala len speváčka, Otep Shamaya, J. McGuire, a basista "Evil J".