cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zlato
Ekologické riziká ťažby zlata
Hydrometalurgický postup dobývania zlata z nízkoryzostných rúd predstavuje z ekologického hľadiska veľmi rizikový proces. Nasadenie kyanidových roztokov v tonových až stotonových množstvách predstavuje obrovské riziko v prípade, že dôjde k havárii. Príkladom môže byť katastrofálne zamorenie Dunaja kyanidmi z rumunskej hydrometalurgickej prevádzky v 90. rokoch 20. storočia. Výsledkom bola prírodná katastrofa – stovky ton mŕtvych rýb a ďalších živočíchov a porušenie životnej rovnováhy rozsiahleho územia na desiatky rokov. K haváriam podobného druhu došlo niekoľkokrát aj v juhoamerickej Brazílii, keď bola zamorená rieka Amazon a to nielen kyanidmi, ale aj ortuťou, ktorá sa používa pre tzv. amalgamačný spôsob ťažby. Nemožno zanedbať ani problémy s vhodným uložením tisíctonových množstiev vylúhovanej horniny. Jej poľnohospodárske využitie je v súčasnosti prakticky nemožné a tak tvorí iba odpad, ktorého sa ťažobná spoločnosť musí nejako zbaviť.
História
Zlato bolo prvým kovom využívaným ľuďmi, keďže človek ho dokázal nájsť na zemskom povrchu v podobe šupiniek, zrniek alebo zlatých nuget. Malé množstvá prírodného zlata sa našli v španielskych jaskyniach využívaných ľuďmi už počas neskorého paleolitu, t.j. približne 40 000 rokov pred Kristom.
Najstaršie zlaté artefakty v podobe šperkov a ozdôb boli objavené na pohrebisku vo Varne v Bulharsku. Nekropola vo Varne bola objavená v roku 1972 a pozostáva z približne 300 hrobov. Pomocou rádiouhlíkového datovania z roku 2006 sa podarilo určiť, že hroby boli datované do rokov 4569 – 4340 pred Kristom. Archeológovia tu našli asi 5 kg zlatých artefaktov, z ktorých väčšina sa nachádzala v hrobe jedného z pochovaných mužov. Ide hlavne o zlaté prívesky, náramky, ploché náprsníky, drobné korálky, elegantnú čelenku a vyobrazenia býkov.
Využitie
left|200px|Zlatý Chedi v Bankoku|alt=Zlatý Chedi v Bankoku|náhľad Aj veľmi tenký zlatý film na povrchu najušľachtilejšieho kovu ho dokáže účinne ochrániť pred koróziou. Pozlacovanie kovových materiálov sa zvyčajne prevádza elektrolytickým vylučovaním zlata na príslušnom kove, ktorý je ponorený do zlatiaceho kúpeľa a je na neho privedené záporné napätie (pôsobí ako katóda). Okrem toho pozlacovanie zvyšuje hodnotu pokovaného predmetu, ako príklad môžu slúžiť rôzne športové a príležitostné medaily, pamätné mince, bižutéria, elektropriemysel a pod.
Vzhľadom k svojej vynikajúcej elektrickej vodivosti a inertnosti voči vplyvom prostredia sa veľmi často používa v mikroelektronike a počítačovom priemysle. Hlavným oborom využitia je tu predovšetkým zaistenie dlhodobej a bezproblémovej vodivosti dôležitých spojov v počítači (kontakty mikroprocesora a zbernice dát). Pre tieto účely sa príslušné kontaktné povrchy elektrolyticky pokrývajú tenkou zlatou vrstvou.
Kirgizština
Kirgizština (-kodifikovaný tvar) alebo zriedkavo kyrgyzština (v latinke kyrgyzcha, kyrgyz tili, v cyrilike кыргызча, кыргыз тили, v arabskom písme قىرعىز تىلى, قىرعىزچا) je úradný jazyk Kirgizska. Je to turkický jazyk kypčackej vetvy, blízko príbuzný kazaštine a karakalpačtine. Po kirgizsky hovorí asi 3 až 5 miliónov ľudí v Kirgizsku, Číne, Afganistane, Tadžikistane a v ďalších krajinách.
Zlato
Využitie
Zlato je už dlhý čas súčasťou väčšiny dentálnych zliatin, teda materiálov slúžiacich v zubnom lekárstve ako výplne zubov napadnutých zubným kazom alebo na konštrukciu mostíkov a iných aplikácií. Dôvodom je predovšetkým zdravotná nezávadnosť zlata, ktoré je natoľko chemicky inertné, že ani po mnohoročnom pôsobení pomerne agresívneho prostredia v ústnej dutine, nepodlieha korózii. Čisté zlato je však príliš mäkké a preto sa v aplikujú jeho zliatiny najmä s meďou, striebrom, paládiom, zinkom, cínom, antimónom, niekedy je súčasťou dentálnej zliatiny tiež indium, irídium, ródium alebo platina.
Kirgizština
Písmo
Kirgizština sa do roku 1928 písala upravenou verziou perzsko-arabského písma. Upravenou latinkou sa písala od roku 1928 do roku 1940, kedy bola z politických dôvodov povinne zavedená cyrilika pre všetky jazyky na území bývalého Sovietskeho zväzu (cieľom vládcov Sovietskeho zväzu bolo čo najviac obmedziť kontakty medzi turkickými národmi žijúcimi v južných republikách s tými, ktoré žili za hranicami ZSSR a zároveň tak obmedziť vplyv islamu v týchto republikách). Po nezávislosti Kirgizska v roku 1991 boli snahy opäť používať latinku, kvôli veľmi silnej rusifikácii, početným rusky hovoriacim komunitám a z politických dôvodov (dobré vzťahy s Ruskom) sa tieto snahy nerealizovali. Cyrilika sa preto oficiálne používa v Kirgizsku a v bývalých krajinách ZSSR, zatiaľ čo v Číne sa používaarabské písmo.
Zlato
Využitie
Zlato sa využíva aj v sklárskom priemysle k farbeniu alebo pozlacovaniu skla. Na povrch skleneného predmetu sa najskôr štetcom nanáša roztok komplexných zlúčenín zlata v organickej matrici. Po vyžíhaní sa organické rozpúšťadlo odparí a na povrchu skla zostane trvalá zlatá kresba. Pridaním malého množstva zlata do hmoty skloviny sa dosahuje sfarbenie skla rôznymi odtieňmi červenej farby.
Kirgizština
Vzorový text
Článok 1 Všeobecnej deklarácie ľudských práv v kirgizštine
Zlato
Využitie
Dlhý čas zlato uložené v štátnych bankách slúžilo ako zlatý štandard, garantujúci hodnotu štátom vydávaného obeživa (peňazí). Po druhej svetovej vojne význam zlata ako devízy postupne klesal a túto funkciu celkom prestalo plniť v roku 1971. Pri obchodovaní so zlatom pre bankové účely býva zvykom označovať jeho hmotnosť v trójskych unciach, čo je stará hmotnostná jednotka s hmotnosťou 31,103 g.
Zlato sa používa i v potravinárstve, kde má E číslo E 175. Používa sa ako potravinárske farbivo.
Kandahár
Kandahár (po paštunsky کندهار) je druhé najväčšie mesto Afganistanu, ktorého populácia dosiahla v roku 2006 450 300 obyvateľov. Je to hlavné mesto provincie Kandahár, ktorá sa nachádza na juhu krajiny. Vedľa mesta tečie rieka Arghandab.
Kandahár je významným centrom obchodu s ovcami, vlnou, bavlnou, plsťou, hodvábom, zrnom, čerstvým i sušeným ovocím a tabakom. Medzi hlavné pestované plodiny z tejto oblasti patrí granátové jablko a hrozno. V Kandaháre sa nachádza medzinárodné letisko i diaľnica, jeho hlavným jazykom je paštčina.
Mesto založil v 4. storočí pred Kristom Alexander Veľký, ktorý mesto pomenoval Alexandria (Arachosijská). V priebehu storočí patril Kandahár pod nadvládu mnoho dynastií i ríš a často zostával obchodným centrom. V roku 1748 Ahmad Šáh Durrání, zakladateľ Durránskej ríše, urobil Kandahár hlavným mestom Afganistanu.
Presný pôvod názvu Kandahár nie je známy. Je možné, že je odvodený od slova Gandhára, čo bola oblasť v strednej Ázii. Ďalšou možnosťou je, že názov pochádza z arabskej odvodeniny od slova Alexander.
Dejiny
Oblasť Kandaháru patrí medzi najstaršie ľudmi osídlené miesto na svete. Počiatky tunajších poľnohospodárskych usadlostí majú siahať až do doby okolo roku 5000 pred Kr., prípadne 7000 pred Kr. Samotný Kandahár bol založený v roku 330 pred Kr. Alexandrom Veľkým na strategicky významnom mieste, kvôli čomu sa mesto stalo v ďalších storočiach cieľom rôznych dobyvačných výprav. Mesto sa najprv volalo po svojom zakladateľovi Alexandria. Po Alexandrovi sa Kandahár stal súčasťou Maurjovskej ríše. Asi najznámejší maurjovský vládca, kráľ Ašóka, tu nechal vztýčiť stĺp s nápisom v aramejčine a gréčtine, ktorý sa zachoval dodnes. Po páde maurjovskej dynastie sa Kandaháru zmocnilo Grécko-baktrijske, neskôr Indo-grécke kráľovstvo.
V 7. storočí do oblasti Kandaháru prenikol spolu s arabskými vojskami aj islam. Od 9. storočia bol Kandhár pod nadvládou Saffárovcov. Po vpáde Mahmúda z Ghazní sa stal súčasťou Ghazníjskeho sultanátu. Od 14. storočia bolo mesto pod vládou Tímúrovcov a potom Mughalskej ríše.
Vojnovým konfliktom sa Kandahár nevyhol ani v novodobej histórii. V roku 1839 sa ocitol v obkľúčení britských a indických jednotiek (zastupujúcich vtedy Britskú Indiu), tá istá situácia potom opäť nastala v roku 1878. V roku 1960 bolo blízko mesta postavené medzinárodné letisko Kandahár, ktoré od roku 2001 slúži jednotkám USA a NATO. Medzi rokmi 1979 – 1989 bol Kandahár okupovaný sovietskymi vojskami. V roku 1994 sa mesta zmocnil Tálibán, ktorý z Kandaháru spravil svoje hlavné mesto.
Třebosice
Třebosice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 194 obyvateľov, z toho 100 mužov a 94 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,5 roka (muži 35,3 roka, ženy 37,8 roka).
Hans Selye
Hans Hugo Bruno Selye, M.D., Ph.D. CC (🇭🇺; * 26. január 1907, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko, dnes Rakúsko – † 16. október 1982, Montreal, Kanada) bol kanadský endokrinológ, chemik a univerzitný pedagóg rakúsko-maďarského pôvodu. Je považovaný za otca moderného výskumu stresu.
Život
Jeho matka bola Rakúšanka, otec Maďar. Narodil sa vo Viedni a detstvo prežil v Komárne. Študoval na univerzitách v Prahe, Paríži a Ríme a napokon opäť v Prahe, kde získal lekársky diplom (1929) a doktorát z chémie (1931). V rokoch 19291932 pôsobil ako asistent na patologickom ústave Nemeckej univerzity v Prahe (od roku 1945 súčasť Karlovej univerzity), v roku 1931 získal Rockefellerovu cenu, vďaka ktorej mohol odcestovať do Spojených štátov a neskôr do Kanady. V rokoch 19321945 pôsobil na McGill University v Montreale, v rokoch 19451976 ako profesor na Ústave lekárstva a chirurgie Université de Montréal. Súčasne bol lekárskym poradcom americkej armády. Od roku 1976 bol predsedom Medzinárodného ústavu na výskum stresu. Napísal vyše 40 kníh a 1 700 odborných článkov. Získal čestný doktorát 43 univerzít a vyznamenanie Order of Canada. Bol členom Royal Society of Canada.
Je po ňom pomenovaná Univerzita J. Selyeho založená v roku 2004 v Komárne.
Mikuláš Wihl
Mikuláš Wihl (*  Slovensko) bol staviteľ.
Životopis
Staviteľ v Banskej Bystrici na Tehelnej ulici.
Kečovské škrapy
Nachádza sa v katastrálnom území obce Kečovo v okrese Rožňava v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1981 na rozlohe 6,6069 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: NPR je vyhlásená na ochranu pôvodných xerotermných rastlinných a živočíšnych spoločenstiev škrapových polí s ojedinelými a chránenými druhmi a puklinovými škrapami na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Čabraď (hrad)
náhľad|vpravo|280px|Hrad Čabraď začiatkom 20. st.
Čabraď alebo Litava je hradná zrúcanina nachádzajúca sa pri obci Čabradský Vrbovok uprostred Krupinskej planiny na kopci nad údolím Litavy. Pôvodne sa tento hrad nazýval Litava.
Dejiny
Postavený bol v 13. storočí v obci Čabradský Vrbovok a prvá písomná zmienka je z roku 1276. Patrí do skupiny stredoslovenských hradov, ktorých účelom bola ochrana ciest vedúcich k banským mestám. V druhej polovici 16. storočia bol dôležitou protitureckou pevnosťou a Turci sa ho niekoľkokrát márne snažili dobyť. Jeho stredoveké jadro sa skladalo z ústrednej veže chránenej štyrmi baštami a z hradného paláca, ktorý stál nad dobre kontrolovaným zalomeným vstupom do horného nádvoria. V polovici 15. storočia bol hrad na krátku dobu aj sídlom Jiskrových vojsk. Roku 1511 sa stal majetkom ostrihomského arcibiskupa Tomáša Bakóca, ktorý ho dal okolo roku 1520 upraviť a prestavať. S opevňovacími prácami a s rozširovaním obytných priestorov sa pokračovalo aj v druhej polovici 16. storočia, a to hlavne na predhradí. Hrad bol v tej dobe vo vlastníctve Pálfiovcov a po nich ho dostal do vlastníctva vojenský veliteľ Ján Krušič, pôvodom z Chorvátska. Roku 1622 získal hrad do držby ďalší vojenský veliteľ P. Kohári. Posledné prestavby v 17. storočí premenili vnútorný hrad na pohodlné panské sídlo. Keď sa v 18. storočí Koháriovci presťahovali do novopostaveného honosného domu vo Svätom Antone, význam hradu rýchlo upadal. Úpadok bol urýchlený tým, že ho i sami majitelia roku 1812 nechali podpáliť, aby tým zabránili obsadeniu hradu lúpežnými rytiermi. Súčasťou hradu je aj sýpka, dostavaná do areálu hradu v 19.storočí. Na posledných kresbách z 19. storočia ju vidno ešte ako funkčnú budovu, dnes spolu s hradom sú už ruinami.
Exteriér
Hrad je na kopci, ktorý obteká rieka Litava a poskytuje mu tak prirodzenú ochranu. Horný hrad, postavený na pretiahnutom vrchole, tvorila veža, rozľahlé nádvorie s palácovými stavbami a hospodárskymi budovami, ktoré poskytovali dostatok pohodlia a zabezpečovali všetky potreby na bývanie šľachty. Do horného hradu sa vstupovalo na severnej strane cez trojposchodovú podpivničenú bránu pravdepodobne s padacím mostom. Na západnej strane boli bastióny a menšie bašty, ktoré tvorili sústavu obvodového opevnenia, alebo dolného hradu. Ten tvorila na východe aj obytná budova, určená pravdepodobne pre posádku, na juhozápade brána s baštou a na juhu vstupná brána opäť riešená vežou s podlažím nad bránou a predsunutou bránou, ktorú chránili dve mohutné strieľne a padací most.
Zaujímavosti
Čabradský hradný vrch a jeho okolie je prírodnou rezerváciou s najbohatším výskytom plazov na území Slovenska (žije tu najmä množstvo užoviek).
Senohrad
Senohrad je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Polohopis
Obec Senohrad leží v údolí riečky Litava v Krupinskej planine. Nadmorská výška stredu obce je, rozloha chotára 1 520 ha a počet obyvateľov k 31. decembru 2018 bol 768. Administratívne je obec začlenená do okresu Krupina, od ktorej je vzdialená východným smerom. Do Zvolena je to z obce severným smerom, Veľký Krtíš je vzdialený  južne. V obci sa križujú cesty II/526 (Hontianske NemcePodkriváň) a II/527 (ZvolenVeľký Krtíš).
Dejiny
Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1135, kde sa spomína pod meno Zenegar. Ďalšia písomná zmienka pochádza z roku 1262 pod menom Senograd. V roku 1779 zachvátil Senohrad veľký požiar, ktorý zničil takmer celú osadu.
Tradície a prírodné zaujímavosti
V okolí obce žije chránený živočích salamandra škvrnitá.
Medzi ďalšie prírodné zaujímavosti patria aj viac ako storočné duby a lipy.
Dalaffilla
Dalaffilla alebo Gabuli je menší stratovulkán, nachádzajúci sa v Danakilskej depresii v Etiópii. Jeho tvar je daný zložením láv (keďže sú značne viskózne, výsledná morfologická forma nesie znaky stratovulkánu). Lávové prúdy bazaltov obklopujú základňu sopky a rozširujú sa východným smerom. V kráteri sa nachádzajú aktívne fumaroly.
Ginny Weasleyová
Ginny Weasleyová, celým menom Ginevra Molly Weasleyová, neskôr Potterová, je fiktívna postava z fantasy série o Harry Potterovi. Narodila sa 11. augusta 1981.
Je jedinou dcérou Molly a Artura Weasleyovcov, najmladšia z rodiny. Má šesť bratov: Billa, Charlieho, Percyho, Freda, Georga a Rona.
Charakteristika
Ginny je krásna, má ohnivo červené dlhé vlasy.
Je vynikajúca v Odpaľujúcom zaklínadle. Vlastní chumkáča Arnolda, ktorého jej kúpili v obchode jej bratov - Weasleyovské výmysly a vynálezy. Je vynikajúcou hráčkou metlobalu. Na Rokforte bola v Chrabromilskom mužstve na pozícii triafačky a stíhačky. Po ukončení štúdia bola v družstve Holyheadské Harpye na poste stíhačky, no uvedomila si, že rodina je pre ňu dôležitejšia. Pracuje ako športová redaktorka Denného proroka.
Od mala bola zamilovaná do Harryho. Vo filme bola stvárnená, ako keby mala strach sa s ním rozprávať a v jeho prítomnosti bola nervózna. V roku 1992 nastúpila na Rokfort, ktorý v roku 1999 úspešne ukončila. V prvom ročníku ju Tom Riddle zneužil na otvorenie Tajomnej komnaty. V piatom dieli sa zmierila, že s Harrym nikdy nebude a v jeho prítomnosti sa neskôr správala normálne. Bola členkou Dumbledorovej armády. Chodila s Michaelom Cornerom a Deanom Thomasom, neskôr sa rozišli a začala chodiť s Harrym, ktorý si uvedomil, že je do nej zamilovaný. Po smrti Dumbledora sa rozišli, aby Harry mohol zničiť horcruxy. V šiestom ročníku sa zúčastnila bitky o Rokfort. Po smrti Voldemorta sa dali dohromady, zobrali sa a majú tri krásne deti - Jamesa Siriusa, Albusa Severusa a Lily Lunu Potterovcov. Ginny sa stala profesionálnou hráčkou metlobalu, no neskôr, aby sa mohla starať o rodinu, sa stala reportérkou Denného Proroka(písala o metlobale). V prvom filme, nie knihe, kde nie je iba "love interest" ale jedna z najsilnejších, najodvážnejších a najlepších čarodejníc. Vo filme je najskôr veľmi plachá a uteká od všetkého, no ako získava istotu a sebavedomie, badať v nej istú dávku odvahy - jednoducho bude bojovať!
Geishouse
Geishouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Severný Epirus
Severný Epirus je historické územie na juhu dnešného Albánska. Najväčšie mesto je Gjirokastër gr. Arjyrokastro). Do začiatku 20. storočia bolo toto územie obývané predovšetkým Grékmi, menšiny tvorili moslimskí Albánci, ortodoxní Arumuni a Bulhari. Dodnes tu žije početná grécka a arumunská menšina.
Geografia
Severný Epirus zahŕňa kraje a rovnomenné mestá Gjirokastër (gr. Arjyrokastro), Himarë (gr. Chimarra), Sarandë (gr. Ajii Saranda), Delvinë (gr. Delvino), Tepelenë (gr. Tepelena), Përmet (gr. Premeti), Leskovik (gr. Leskoviko), Ersekë (gr. Erseka), Korçë (gr. Koritsa, arum. Corceao), Voskopojë (gr. Moschopoli, arum. Moscopole), do Severného Epiru sa niekedy priraďujú aj mestá Berat (gr. Verati), Fier (gr. Fiereza) a Selenicë (gr. Selenitsa), lebo tu žije grécka menšina.
Pretekajú tadeto rieky Vjosë (gr. Aoos), Drino (gr. Drinos), Osum (gr. Apsos) a Devoll (gr. Eordaikos).
Starovek
V staroveku územie Severného Epiru obývali grécke kmene tzv. Epirótov, najznámejší boli Chaónčania. Rozprávali severozápadným dialektom gréčtiny a na rozdiel od južných Grékov boli organizovaní do väčších kráľovstiev. Najznámejšie starogrécke mestá boli Phoeniké (dnes Finiq) a dórske kolónie Buthrotón (Butrint), Avlón (Vlorë) a Appolonia (Pojani). Epirus vstúpil do popredia gréckych dejín až v 3. stor. pred Kr., kedy sa tu vytvorila Epirótska liga (gr. Koino Epeiroton). Najznámejší kráľ bol Pyrrhos, ktorý sa preslávil vojnou s Rimanmi v Itálii. V roku 167 pred Kr. bol kraj dobyli Rimania. Od 1. stor. po Kr. sa tu začína šíriť kresťanstvo, ktoré v 4. stor. definitívne zatlačilo pohanské grécke náboženstvo. Najznámejší miestny kresťanský mučeník bol Svätý Donatos. Približne v 1. stor. pred Kr. tiež zanikol tradičný grécky epirótsky dialekt v prospech zjednocujúceho jazyka koiné. Severne od Epiru prevládol latinský vplyv. Od roku 395 patrí celé územie Grécka do Východorímskej ríše (Byzancia).
Byzancia
V ranobyzantskom období bolo územie Severného Epiru vystavené rôznym vpádom, jednak súperiacim cisárskym armádam, v 6. stor. oblasť vyplienili Ostrogóti z Itálie a o storočie neskôr, počas krízy impéria sa sem dostali Avari a Slovania. Slovania sa tu aj usadili a mnoho Grékov sa pred nimi schovalo do vysokých epirských pohorí. V 9. stor. sa Byzancii podarilo Grécko znovu oslobodiť, časť epirských Slovanov bola presídlená a časť splynula s gréckym obyvateľstvom a do 13. stor. úplne zanikli, ostali tu však početné slovanské toponymá. V rovnakom období sa tu usadilo grécke obyvateľstvo z rôznych končín Byzantskej ríše, ktorú dobyli križiaci a v Epire hľadali slobodu, lebo tu vznikol samostatný grécky štát Epirský despotát. V tejto dobe sa tu začína usadzovať aj albánske obyvateľstvo, ktoré sem prichádzalo zo severu, avšak tí sa v Severnom Epire usadili len v niektorých malých územiach, väčšia časť Albáncov sa usadila v dnešnom gréckom Epire. V 14. stor. kraj ovládli Srbi pod vládou Štefana Dušana, časť prístavných miest kontrolovali Benátky. V 15. stor. celé územie ovládli osmanskí Turci.
Turecká nadvláda
Po ustanovení tureckej moci skoro celé miestne albánske obyvateľstvo prestúpilo na islam, čím sa postavilo na stranu Turkov proti miestnym Grékom. Epirus sa stal významným centrom gréckeho a arumunského obchodu, najdôležitejšie mesto bolo grécke Arjyrokastro (Gjirokastër) a tiež prevažne arumunské mestá Koritsa (Korçë) a Moschopoli (Voskopojë), ktoré bolo známe aj ako Nea Athina (Nové Atény), nakoľko mesto bolo významným grécko-arumunským centrom a tiež sa tu nachádzali významné grécke školy. Práve o rozvoj školstva a vzdelanosť miestnych kresťanov sa zaslúžil grécky mních Kosmas Etolos, ktorý na územii Severného Epira založil viac ako 200 gréckych škôl. Aj napriek určitej obchodnej nezávislosti niektorých gréckych a arumunských stredísk, pociťovalo kresťanské obyvateľstvo odpor voči osmanskej nadvláde. V roku 1770 povstalo grécke obyvateľstvo na Peloponéze v tzv. Orlovovej revolúcii, ktorú podporilo aj veľa gréckych revolucionárov zo Severného Epiru. V roku 1821 vypukla Grécka vojna za nezávislosť. Zo Severného Epiru pochádzali revolucionári ako Konstantinos Lagumitzis z dediny Hormovo pri Tepelene, ktorý sa stal známym vďaka svojmu nadaniu navrhovať podzemné tunely. Zachránil aj početné antické pamiatky z aténskej Akropoly, ktoré chceli zničiť Turci počas obliehaní Akropoly. Známi generáli boli aj bratia Zachos Milios a Michail Spyromilios. Známou miestnou osobnosťou bol aj grécky podnikateľ Evangelos Zappas z dediny Labovo, ktorý sponzoroval prvé olympiíjské hry a tiež jeho brat Konstantinos Zappas, ktorý v Aténach postavil rokovaciu budovu Zappion. V roku 1831 vznikol Grécky štát, Epirus však stále zostal pod osmanskou nadvládou. Miestni Gréci často rebelovali a postupne ničili tureckú administratívu. V roku 1881 bolo Berlínskou konferenciou Grécku uznaný územný nárok na Južný Epirus. O Severný Epirus vznikli spory medzi Grékmi a Albáncami. V roku 1912 bola vyhlásená nezávislosť Albánska, ktoré ovládlo aj Severný Epirus.
Autonómna republika Severný Epirus
V roku 1914 vzniklo na Albánsku autonómne územie Severného Epiru. Súviselo to jednak s tým, že severoepirskí Gréci organizovali dlhotrvajúce povstania a tiež s tým, že miestni Gréci patrili k najviac vzdelanej vrstve obyvateľstva Albánska, ktorá si svoje politické ambície vedela diplomaticky presadiť aj v zahraničí. Nezávislosť deklaroval miestny Grék, člen významnej podnikateľskej rodiny, Jeorjos Christakis Zografos z Arjyrokastru, ktorý sa stal prezidentom autonómnej republiky. Významné politické osobnosti tohto štátu bol minister zahraničných vecí Alexandros Karapanos z gréckej Arty, minister náboženstva a kultúry bol biskup Vasilios Papachristu z dediny Labovo a minister vojny bol Dimitrios Dulis z dediny Nivitsa pri Chimarre. Hlavným mestom republiky bolo Arjyrokastro. Do autonómnej republiky sa postupne pridávali ostatné mestá s kresťanským obyvateľstvom. Až 90% obyvateľov Severného Epiru boli vyznávačmi gréckej ortodoxnej cirkvi. Z toho väčšina boli Gréci, menšina boli Arumuni a malá časť kresťanského obyvateľstva bola tvorená slavofónnym a obyvateľstvom, považujúcim sa prevažne za Bulharov či Grékov. Moslimovia boli zväčša Albánci.
Počas Prvej svetovej vojny grécka armáda obsadila časť Severného Epira, ako súčasť expanznej politiky gréckeho premiéra Eleftheria Venizela. Grécko vtedy obsadilo aj grécky kraj Iónia v Malej Ázii a Macedóniu. Turecký generál Mustafa Kemal však grécke vojská porazil, Gréci sa museli stiahnuť z Malej Ázie a nasledovala grécko-turecká výmena obyvateľov. Tento zvrat sa odrazil aj v Severnom Epire, ktorý bol mocnosťami definitívne prisúdený Albánsku, grécke vojská sa museli stiahnuť a autonómna republika bola zrušená.
Joe Corvo
Joe Corvo (* 20. jún 1977, Oak Park, Illinois, USA) je bývalý americký hokejový obranca, hoci svoju kariéru v NHL začal na poste útočníka. Meria 191 cm a váži 93 kg (2006).
Severný Epirus
V Albánsku
Albánsky štát začal s tvrdou diskrimináciou kresťanského, najmä gréckeho obyvateľstva na svojom území. Menšinové právo bolo uznané iba malému gréckemu územiu s iba 15.000 obyvateľmi. Postupne sa začína so zatváraním gréckych škôl. V autonómnom štáte tu bolo 360 gréckych škôl, v roku 1926 78, v roku 1933 iba 10 a o rok nato už neexistovala žiadna grécka škola v Albánsku. Z novovzniknutej albánskej ortodoxnej cirkvi boli vylúčení všetci grécki cirkevní činitelia. Grécke obyvateľstvo sa stalo terčom násilnej albanizácie.
Joe Corvo
Klubový hokej
Bol draftovaný v roku 1997 klubom NHL Los Angeles Kings. V sezóne 2002/03 debutoval v NHL, hral v drese Kings. Od sezóny 2006/07 do sezóny 2007/08 hral za klub Ottawa Senators. V tejto sezóne prestúpil do klubu Carolina Hurricanes, kde hral do roku 2010, kedy prestúpil do tímu Washington Capitals.
Reprezentácia
Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese mal číslo 6.
Severný Epirus
V Albánsku
Počas Druhej sv. vojny Albánsko kolaborovalo s fašistami, miestni Gréci však rebelovali a vytvárali partizánske organizácie. Táto situácia vyostrila napäté vzťahy medzi Gréckom a Albánskom. Grécky premiér Andreas Metaxas vyhostil z gréckeho Epiru všetkých Albáncov, nakoľko kolaborovali s fašistami. Mnoho severoepirských Grékov sa vtedy dobrovoľne vysťahovalo do Grécka. Po nástupe komunizmu a diktátora Envera Hodxu sa začalo masívne potlačovanie gréckych práv. Mnoho Grékov bolo zatknutých a odvedených do stredného Albánska, kde boli odsúdení na rôzne nútené práce. Tiež bolo zakázané vyznávanie náboženstva. Počas tejto národnej prohibície sa mnoho Grékov albanizovalo, mnohí emigrovali do Grécka. V roku 1984 grécka radikálna skupina MAVI zo Severného Epiru zavraždila albánskeho veľvyslanca v Aténach na protest proti národnému útlaku.
Po páde komunizmu grécky premiér Konstantinos Mitsotakis v roku 1991 adresoval demokratickej albánskej vláde pokyny na uznanie gréckej menšiny. Grécko požadovalo otvoriť grécke školy, uznať grécku menšinu, uznať grécky jazyk za oficiálny jazyk v územiach osídlených Grékmi a tiež možnosť návratu predošlým gréckym utečencom. Albánska vláda vtedy akceptovala väčšinu gréckych pokynov, no územie s gréckou menšinou bolo vytvorené iba pri Grécko-albánskych hraniciach, pričom veľká časť gréckohovoriacej časti Albánska tento status dodnes neobdržala, čo dodnes vyostruje spory medzi Gréckom a Albánskom.
Po páde komunizmu bola vytvorená grécka politická strana Omonia, ktorá však bola často diskriminovaná a opätovné problémy medzi dvoma štátmi v roku 1994 opäť využila grécka radikálna skupina MAVI, ktorá zabila dvoch albánskych vojakov.
Súčasnosť
náhľad|Etnografická mapa Albánska, červená - [[Albánci, modrá - Gréci, žltá - Arumuni, zelená - Macedónci.]] Územie Severného Epiru dnes obývajú jednak potomkovia Albáncov vysťahovaných Metaxasom z Grécka a jednak pôvodným obyvateľstvom, tvoreným prevažne Grékmi a Arumunmi. Časť kresťanského obyvateľstva bolo počas komunizmu albanizovaná. Albánsko dnes deklaruje iba 3,5% Grékov. Toto číslo vyplýva z územia v okolí Himarë, Sarandë a Delvinë ktoré Albánsko uznalo za minoritnú zónu. V Skutočnosti však Gréci obývajú oveľa väčšie územie južného Albánska a tvoria asi 15% celkového obyvateľstva. Arumunské obyvateľstvo, ktoré sa považuje za samostatný etnický prvok, nezávislý od Grékov tvorí asi 7% obyvateľstva celého Albánska. V minulosti sa Arumuni považovali za Grékov, mnoho arumunských vzdelancov sa hlásilo ku gréckej kultúre a väčšina arumunského obyvateľstva ovládala aj gréčtinu. Dodnes sa malá časť severoepirských Arumunov považuje za Grékov. Mnoho Severoepirských Grékov sa po páde komunizmu vysťahovalo do Grécka, preto sú mnohé dediny vyľudnené, často už aj zaniknuté. Významnou albánskou turistickou lokalitou sú práve prístavné mestá Sarandë a Himarë, ležiace neďaleko gréckeho ostrova Korfu. Moderné osobnosti, ktoré majú severoepirský pôvod je grécky futbalista Sotiris Ninnis, grécky vzpierač Pyrros Dimas, albánsky futbalový brankár gréckeho pôvodu Foto Strakosha, grécky fyzik Dimitris Nanopulos a s politikov bývalý grécky prezident Konstantinos Stefanopulos a súčasný albánsky minister práce a sociálnych vecí, Spiro Xera (gr. Spyros Xeras). Predsedom gréckej politickej strany Omonia je Vasilis Bollanos, ktorý je zároveň starostom Himarë.
Kultúra
Severný Epirus predstavuje súbor starých tradícií gréckeho folklóru. Mnohé miestne tradície vychádzajú ešte z antickej doby a aj vďaka neprípustným terénom sa udržali tak dlho. Zvláštnou ojedinelosťou je miestna hudba. Piesne sú spievané v polyfonickej melódii, ktorá vychádza ešte zo starogréckej hudby. Podobná hudba je v gréckej časti Epira. Melódia je zvyčajne pomalá a ťahavá a predstavuje špecifickú časť orientálnej hudby. Hlavným nástrojom je klarinet (klarina). Tento typ hudby majú aj epirskí Albánci a mnohé piesne majú rovnaké melódie, len slová sú buď v gréčtine, alebo v albánčine. Charakteristickým mužským krojom je suknica fustanella. V minulosti bolo územie Severného Epiru známe aj svojimi sochármi, bohatou byzantskou architektúrou a tichografiou.
Chenières
Chenières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hwasong (mesto)
Zaujímavosti
V období rokov 1986 až 1991 vyčíňal v meste Hwasong prvý sériový vrah v štáte. Podľa všetkého mal na svedomí 10 vrážd. Policajným orgánom a vyšetrovateľom sa vraha nikdy nepodarilo chytiť. Prípad vzbudil v Kórejskej republike vlnu obáv a bol námetom pre film Spomienky na vraha z roku 2003.
4321 Zero
4321 Zero je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
Budova Fakulty architektúry Slovenskej technickej univerzity
História stavby
Už v rokoch 1947-1949 vytvoril Emil Belluš projekt Pavilónu teoretických ústavov SVŠT pre práve založenú školu. Pavilón bol realizovaný ako jediný objekt urbanistického konceptu zástavby a umiestnenia fakúlt STU. Realizácia sa uskutočnila v rokoch 1950-1952. Budova bola určená predovšetkým na výchovu architektov.
Dispozícia budovy
Os symetrie stvor podlažnej budovy prechádza cez dvoj podlažný foyer v dôsledku čoho interiér nadobudol dôstojnosť a vážnosť. Koncové časti chodieb uzatvárajú priestory katedier, čím je zabezpečený pokoj pri práci vyučujúcich a pri výskumnej činnosti, kým do vnútornej, frekventovanej časti budovy je posunutý školský ruch. Aj v tomto diele sa prejavila autorova snaha a dômyselnosť prevádzky a o psychologicky účinok objektu nielen na poslucháčov ale aj na verejnosť. Dôsledne vyriešil problémy životnosti aj údržby tak celku ako aj detailu.
Konštrukčné a materiálové riešenie
Objekt má rozmanitú dispozíciu v pôdoryse i po výške, nosné konštrukcie s rôznym rozpätím a zaťažením, čomu v povojnovom období najlepšie zodpovedal monolitický železobetón. Zmena počtu traktov po výške sa rieši pomocou vysokých pozdĺžnych stenových nosníkov v rámci chodbových stien. Nad vstupným vestibulom je to jeden stredový stenový nosník pôsobiaci na výšku jedného podlažia (výška cca 5,15 m) a na rozpätie cca 20,0 m. Tento nosník prenáša zaťaženie od troch dvojtraktových podlaží. Nad vstupným vestibulom je kazetový strop. Aula je zabudovaná na celú šírku budovy t. j. 15,60 m a dĺžku cca 17,0 m. Veľkorozponové konštrukcie sú staticky veľmi exponované, tým viacej, že v stenách sú dverné otvory, ktoré spôsobujú veľké koncentrácie napätí. Toto riešenie i dnes by sa pokladalo za progresívne. Problémom železobetónových skeletov so stenovými konštrukciami je určité obmedzenie variability a flexibility, pretože vytváranie komunikačných a inštalačných otvorov v staticky exponovaných železobetónových stenách je obťažné až nemožné.
Dychový nástroj
thumb|Erke Dychové nástroje tvoria skupinu hudobných nástrojov, pri ktorých zvuk vzniká rozochvievaním vzduchového stĺpca. Výška tónu závisí od parametrov stĺpca, ktoré sa menia napríklad rôznym zakrývaním a odkrývaním dierok na nástroji.
Delenie dychových nástrojov
Delenie nástrojov na drevené a plechové pochádza z histórie, dnes sa napr. priečna flauta alebo saxofón vyrábajú z kovu, hoci patria medzi drevené dychové nástroje.
Otto Wiesner
Otto Wiesner (* 15. máj 1851, Nitra) bol banský inžinier a metalurg.
Životopis
Narodil sa v rodine Adolfa Wiesnera a jeho manželky Laury rodenej Bellovej pochádzajúcich z Banskej Štiavnice. Od 1870 študoval ako mimoriadny poslucháč na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, Ing. Roku 18751877 asistent na Baníckej akadémii, prednášal metalurgiu. Od 1896 zástupca vedúceho medených hámrov, neskôr hlavný inžinier v Banskej Bystrici.
Turkovice (okres Pardubice)
Turkovice sú obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 273 obyvateľov, z toho 134 mužov a 139 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,9 roka (muži 43,0 roka, ženy 42,8 roka).
Perlovec striebristopásavý
Perlovec striebristopásavý (Argynnis paphia) je motýľ z čeľade babôčkovité (Nymphalidae).
Efébia
Efébia bola dvojročná vojenská služba v Starovekom Grécku, ktorú musel aténsky občan absolvovať po dovŕšení 18. roku. Prvý rok bol cvičený v zbrani, druhý rok slúžil v posádkach opevnených miest. Efebovia tvorili oddiely pechoty a jazdy, zúčastňovali sa národných slávností a v divadle mali vyhradené miesta. Efébia bola zavedená aj v iných gréckych mestských štátoch a jej dĺžka bola miestne a časovo rozdielna. Jej vojenský ráz časom mizol a cieľom sa stala fyzická výchova a duševné vzdelanie pod vedením inštruktorov.
4371 Fyodorov
4371 Fyodorov je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 10. apríla 1983.
Geispitzen
Geispitzen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Borale Ale
Borale Ale je názov stratovulkánu, nachádzajúceho sa približne v strede pohoria Irta’ale v Etiópii. Na jeho juhozápadnej strane sa nachádza menší štítový vulkán, ktorého vývoj bol prerušený sériou polkruhových zlomov, pozdĺž ktorých sa nachádzajú troskové kužele. Vrchol sopky je ukončený 300 m širokým kráterom, v ktorom je silná fumarolická aktivita.
Choloy-Ménillot
Choloy-Ménillot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eva Henychová
Eva Henychová (* 8. september 1974, Zlín) je česká folková pesničkárka, textárka a hudobná skladateľka.
Život
V roku 1985 hrala v detskom televíznom seriáli My holky z městečka, kde tiež spievala. V rokoch 1991 až 1992 spievala v Zlínskom divadle v muzikálovom predstavení Proč se lidé nemaj rádi. V roku 1991 získala 1. miesto v súťaži na festivale Porta v Plzni, čo bol impulz, ktorý ju podnietil k ďalšiemu verejnému vystupovaniu. V rokoch 1994 až 1999 študovala na pražskom Konzervatóriu Jaroslava Ježka odbor spev a gitara. V roku 1996 vydala svoje prvé CD a potom začala vystupovať aj profesionálne. Spieva často v malých sálach, kluboch a kostoloch, koncertuje aj pre väzňov, chorých a starých ľudí. Vystupovala aj v Bosne a Hercegovine a v českých komunitách v Chorvátsku, Moldavsku, Poľsku, Rumunsku a na Ukrajine.
1943
Narodenia
náhľad|upright|[[Joe Pesci (* 9. február)]] náhľad|upright|[[Mario J. Molina (* 19. marec)]] náhľad|upright|[[Vangelis (* 29. marec)]] náhľad|upright|[[Christopher Walken (* 31. marec)]] náhľad|upright|[[Louise Glücková (* 22. apríl)]] náhľad|upright|[[Peter Lipa (* 30. máj)]] náhľad|upright|[[Milan Markovič (* 14. júl)]] náhľad|upright|[[Martin Huba (* 16. júl)]] náhľad|upright|[[Mick Jagger (* 26. júl)]] náhľad|upright|[[Robert De Niro (* 17. august)]] náhľad|upright|[[Jean-Claude Killy (* 30. august)]] náhľad|upright|[[Lech Wałęsa (* 29. september)]] náhľad|upright|[[Catherine Deneuve (* 22. október)]] náhľad|upright|[[Billie Jean Kingová (* 22. november)]] náhľad|upright|[[Ben Kingsley (* 31. december)]]
Bayeux (obec)
Bayeux je francúzska obec v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je 13 348 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emanuel Windholz
Emanuel Windholz (* 13. marec 1903, Hronec - † 1986, San Francisco) bol  lekár-psychiater.
Životopis
Študoval lekárstvo na KU v Prahe, kde 1926 promoval. Pôsobil na neuropsychiatrickom odd. Štátnej nemocnice v Košiciach u J. Stuchlíka (spoločne ako súdní znalci v prípade cigánskych občanov obvinených a kanibalizmu), od 1936 odb. lekár duševných a nervových chorôb v Prahe. Po roku 1938 odišiel do USA, kde pôsobil ako vedúci psychiater v Mount Zion Hospital v San Franciscu. Spoluzakladateľ a predseda čs. Spoločnosti pre štúdium psychoanalýzy, prvý čs. člen Medzinárodného psychoanalytického združenia. Editor Zborníka psychoanalitických prác.
Majstrovstvá Európy v pretekoch automobilov do vrchu 2012
right|thumb|Simone Faggioli na trati Dobšinského kopca 2012 Majstrovstvá Európy v pretekoch automobilov do vrchu 2012 bol 62. ročník Majstrovstiev Európy v pretekoch automobilov do vrchu.
Snežné delo
Snežné delo alebo snehové delo je stroj na umelú výrobu snehu a umelé zasnežovanie. Používajú sa viacmenej na to, aby lyžiarske zjazdovky boli použiteľné v období, keď je síce mráz, ale je nedostatok snehovej pokrývky. Funguje tak, že sa pomocou kompresora rozstrekuje vodná hmla do prúdu podchladeného vzduchu. Použitie snežných diel si vyžaduje náročnú infraštruktúru: dostatočný zdroj vody, nádrže na vodu s čerpadlami a vodovodom a elektrické napájanie. Problémom nočného zasnežovania môže byť hlučnosť. Pre svoju hmotnosť je delo obvykle umiestnené na stálom mieste alebo je premiestňované pomocou ratraku.
História a využitie
Prvé pokusy vyrábať umelý sneh sa konali v Kanade v 40. rokoch 20. storočia Snežné delo si ako prví patentovali Američania Art Hunt, Dave Richey a Wayne Pierce v roku 1950, a k masovému používaniu boli snežné delá pripravené na Zimné olympijské hry v Squaw Valley v roku 1960. Začiatkom 60-tych rokov sa začali používať a v niektorých zimných strediskách v Západnej Európe.
4417 Lecar
4417 Lecar je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil K. Reinmuth 8. apríla 1931.
Týnišťko
Týnišťko je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 155 obyvateľov, z toho 76 mužov a 79 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,4 roka, ženy 41,9 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1399.
Meliatsky profil
Meliatsky profil je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Slovenský kras.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Meliata v okrese Rožňava v Košickom kraji. Leží v záreze riečky Muráň, v lokalite Meliatsky mlyn. Územie bolo vyhlásené v roku 1989 na rozlohe 15,4282 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: ''Typický profil meliatskej série, ktorý bol odkrytý ťažbou v lome. Jedná sa o chaotickú zmes hornín, tzv. melanž, ktorá vznikla pri jurskom uzatváraní tzv. Meliatského oceánu, ktorý je pomenovaný podľa obce Meliata. Budovaný je rôznymi vápencami so zastúpením skamenelín. Nachádzajú sa tu i menšie telesá vulkanitov.''
Thomas Stamford Raffles
Sir Thomas Stamford Raffles (* 6. júl 1760, Port Morant, Jamajka – † 5. júl 1826, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol zakladateľ Singapuru. Ako zástupca guvernéra v Benkulene presvedčil sultána aby mu prepustil tento dovtedy neobývaný ostrov, ktorý bol od roku 1826 britskou kolóniou.
Voľba prezidenta Slovenskej republiky v roku 2009
Voľba prezidenta Slovenskej republiky v roku 2009 boli v poradí tretie priame voľby prezidenta na Slovensku. Ich víťazom a prvým znovuzvoleným slovenským prezidentom sa stal Ivan Gašparovič, ktorý v druhom kole porazil opozičnú kandidátku Ivetu Radičovú.
Výsledky prvého kola
thumb|250px|Výsledky prvého kola prezidentských volieb na Slovensku v roku 2009 na úrovni obcí. Na prvom kole volieb prezidenta dňa 21. marca 2009 sa zúčastnilo 1 893 439 (43,63 %) voličov. Do druhého kola z neho postúpili prví dvaja najúspešnejší kandidáti, pričom poradie podľa získaných hlasov bolo nasledovné:
Aspoň v jednej obci zvíťazili okrem Gašparoviča a Radičovej, postupujúcich do druhého kola, ešte František Mikloško (v 6 obciach) a Milan Sidor (v 1 obci).
Výsledky v druhom kole
Víťazom druhého kola konaného dňa 4. apríla 2009 za účasti 2 242 162 (51,67 %) voličov sa stal Ivan Gašparovič.
Geiswasser
Geiswasser je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cirey-sur-Vezouze (obec)
Cirey-sur-Vezouze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Organizovaný zločin
Organizovaný zločin (organizácie organizovaného zločinu sa v mnohých kontextoch mimo práva nepresne označujú ako mafia) je taktické označenie špecifickej skupiny trestných činov, ktoré sú, alebo boli, spáchané členmi zločineckých skupín. Možno zaň tiež považovať páchanie obzvlášť závažného zločinu, alebo opakované páchanie viacerých úmyselných trestných činov po dlhšiu, či neurčitú dobu. Toto konanie sa vyznačuje plánovitosťou jeho páchateľov so snahou vytvárať čo najväčší nelegálny zisk, alebo je spojené s motiváciou získania faktickej moci na určitom teritóriu.
Z pohľadu trestného zákona ide o činnosť zločineckej skupiny, ktorá pôsobí dlhodobo, má určitú hierarchickú štruktúru, charakterizuje ju deľba úloh medzi jej členmi a používanie násilia alebo iných prostriedkov vhodných k zastrašeniu, alebo ovplyvňovaniu politiky, ekonomiky, masmédií, štátnej a verejnej správy.
Definície organizovaného zločinu vo svete
V článku uverejnenom v roku 1931 Walter Lippmann opisuje tzv. americké „podsvetie“ (angl. Underworld). Podľa Leanzu sa tento popis spred 88 rokov hodí viac než neskoršie definície iných autorov na jav organizovaného zločinu. Autor vychádza z predpokladu, že “podsvetie nespadá do kategórií bežnej kriminality“, a nedá sa „zlikvidovať presadzovaním zákonnosti“. Podsvetie „plní funkciu, ktorá v konečnom dôsledku vychádza z dopytu verejnosti“, keď poskytuje nezákonné služby ako prostitúcia, obchodovanie s drogami a alkoholom, atď., po ktorých „túži ľudský apetít“, čo umožňuje rozkvet „veľkého odvetvia“ kontrolovaného „podsvetím“, ktorého „produkty konzumujú najlepší americkí muži a ženy“.
Podľa Leanzu neexistuje všeobecne akceptovaná definícia organizovaného zločinu, ktorá by sa uplatňovala v rôznych právnych systémoch sveta. Niektoré štáty vo svojom národnom práve kodifikovali definíciu organizovaného zločinu a to buď ratifikáciou Dohovoru OSN proti nadnárodnému organizovanému zločinu (anglicky United Nations Convention against Transnational Organizes Crime, UNCTOC) alebo z vlastnej iniciatívy.
Organizovaný zločin na Slovensku
Organizovaný zločin špecifickej skupiny trestných činov, ktoré sú, alebo boli, spáchané členmi zločineckých skupín. Možno zaň tiež považovať páchanie obzvlášť závažného zločinu, alebo opakované páchanie viacerých úmyselných trestných činov po dlhšiu, či neurčitú dobu. Toto konanie sa vyznačuje plánovitosťou jeho páchateľov so snahou vytvárať čo najväčší nelegálny zisk, alebo je spojené s motiváciou získania faktickej moci na určitom teritóriu.
Slovenský Trestný zákon v § 129 ods. 4 uvádza definíciu „zločineckej skupiny“ a § 296 stanovuje trest za založenie, účasť alebo podporu zločineckej skupiny.
Marty Reasoner
Marty Reasoner (tiež Martin, * 26. február 1977, Rochester, New York, USA) je americký hokejový útočník. Meria 185 cm a váži 88 kg (2006).
Klubový hokej
Hrával za kluby St. Louis Blues (1998/99 - 2000/01), Edmonton Oilers (2001/02 - 2005/06 aj 2006/07 - 2007/08) a Boston Bruins (2005/06). Od leta 2011 je hráčom New York Islanders.
Reprezentácia
Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Predtým hral ešte na MS 2002 a MS 2003. Jeho reprezentačný dres má číslo 11.
.týždeň
.týždeň je slovenský politicko-spoločenský týždenník, vychádzajúci od decembra 2004, ktorý sa kriticky zaoberá politickou situáciou na Slovensku a v zahraničí. Okrem toho sa venuje aj kultúre.
Šéfredaktorom týždenníka je Štefan Hríb, ktorý je zároveň i jeho zakladateľom. Časopis vydáva spoločnosť W PRESS a. s., ktorej je Hríb podpredsedom. Redakciu tvorí väčšina redaktorov z bývalej redakcie týždenníka Domino fórum, ako napríklad Eva Čobejová, Martin Hanus či František Šebej.
Hodnotovo-ideologicky ponúka rovnaké pohľady na tie isté udalosti ako Denník N, spolu s ktorým ponúkajú aj spoločné predplatné.
Hlavnými akcionármi spoločnosti W PRESS, boli od jej vzniku Vladimír Čečetka a Ladislav Rehák. V dozornej rade bol okrem iných aj Fedor Gál, ktorý však nebol akcionárom. Koncom roka 2007 do vydavateľstva vstúpili aj Štefan Meszlényi z Komárňanských tlačiarní a Rudolf Zajac, Ladislav Rehák svoj podiel predal. V roku 2011 kúpil podiel Rudolfa Zajaca advokát Roman Kvasnica.
Časopis sa venuje aj investigatívnej žurnalistike – stavu súdnictva a prokuratúry, z dlhodobých káuz napr. prípadu Hedvigy Malinovej, vražde Ľudmily Cervanovej či vyšetrovaniu kauzy Gorila.
Po druhom ukončení vysielania diskusnej relácie Pod lampou Štefana Hríba v štátnej RTVS koncom roka 2014, vychádza relácia online na webe .týždňa.
V roku 2015 odišla časť konzervatívnejších redaktorov do vydavateľstva Postoy (neskôr POSTOJ MEDIA), ktoré spustilo vydávanie nového konzervatívneho denníka Postoj. Redakciu opustil tiež dlhoročný investigatívny redaktor Marek Vagovič.
Stáli redaktori a spolupracovníci
V minulosti:
Kubota
Kubota je japonský výrobca traktorov a ťažkých strojov sídliaci v Osake v Japonsku. Spoločnosť bola založená v roku 1890.
Spoločnosť vyrába:
Traktorové kosačky
Traktorové kosačky Kubota sú určené pre profesionálnu údržbu trávnikov a golfových greenov. Zaujmú dieselovým trojvalcovým motorom a systémom Zero Turn, vďaka ktorému je ich otáčací rádius 360°.
Univerzálne traktory
Traktory a malotraktory Kubota sú rozdelené do sérií - Kubota B20, Kubota BX, Kubota B30, Kubota STV, Kubota L a Kubota L40. Tieto stroje sú určené pre ľahké stavebné práce, spracovanie pôdy v poľnohospodárstve, práce vo vinohradoch a lesných škôlkach až po zimnú údržbu ciest a komunálne služby.
Poľnohospodárske traktory
Poľnohospodárske traktory Kubota sú rozdelené do sérií:
Amajtoli Tärara
Amajtoli Tärara (iný prepis: Amajtoli Terara, iné názvy: Ummuna, Ale Bagu) je najvyšší (1 031 m) vulkán v pohorí Irta’ale v Etiópii. Nachádza sa asi 10 km juhozápadne od masívnej štítovej sopky Irta’ale. Jeho stavbu tvoria prevažne bazaltové pyroklastiká a trachytické lávové prúdy v kráteri.