cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Österreichische Bundesbahnen
thumb|Novinkou ÖBB je flotila expresných vlakov RailJet thumb|right|Rôzne verzie loga ÖBB v priebehu času, začali najstarším, ktorým je klasické "okrídlené koleso" používané v rôznych obmenách veľkým množstvom železničných spoločností na celom svete... thumb|right|...jedno modernejšie zavedené v 70. rokoch 20. storočia...
Österreichische Bundesbahnen (doslova "Rakúske spolkové dráhy"), skr. ÖBB, sú železničná spoločnosť Rakúska. Sú nástupcom Bundesbahn Österreich (BBÖ) (Spolková dráha Rakúsko), ktoré boli súčasťou Deutsche Reichsbahn v období 1938 - 1945.
96% rakúskych železníc je elektrifikovaných. Elektrifikácia sa začala v roku 1912. Pravidelná parná prevádzka bola ukončená v roku 1978.
1. januára 2005 bola vytvorená nová organizačná štruktúra:
Pomocné organizácie ÖBB-Personenverkehr AG a Rail Cargo Austria AG sú:
Ostatné spoločnosti:
Štatistika
ÖBB má
Bratislava – Komárno
Podľa informácií zo septembra 2020 by spoločnosť v spolupráci so ZSSK mala od decembra 2020 prebrať dopravu na trati Bratislava – Komárno.
University of St Andrews
V súčasnosti je hodnotená po Cambridge ako druhá najlepšia univerzita v Spojenom kráľovstve, najlepšia v Škótsku a jedna z najlepších na svete. Podľa rebríčka The Times Higher Education World Universities Ranking patrí medzi 20 najlepších univerzít v spoločenských vedách na svete. Ako jedna iba z dvoch univerzít v Spojenom Kráľovstve bola menovaná ako univerzita roka podľa The Times a Sunday University 'Good University Guide. V národnom študentskom prieskume dosiahla najvyššie hodnotenie spokojnosti študentov spomedzi všetkých univerzít v Škótsku. V roku 2015 sa St Andrews umiestnila na druhom mieste vo svete zo všetkých malých a stredných univerzít pomocou metrík od QS Intelligence Unit. St Andrews vyprodukovala najviac riaditeľov spoločností FTSE 100 v pomere k jej veľkosti v porovnaní s ktoroukoľvek inou vzdelávacou inštitúciou v Británii.
Počas školského roka tvoria študenti a zamestnanci univerzity viac ako tretinu obyvateľstva mestečka St Andrews. Viac ako 30 % študentov je zo zahraničia, zastúpených je viac ako 100 krajín, pričom 15 % študentov pochádza zo Severnej Ameriky. Univerzitné športové tímy súťažia v ligách a pohároch BUCS. Študentská komunita je známa zachovávaním množstva tradícii a zvykov. Od septembra 2016 je rektorka (Principal and Vice-Chancellor) prof. Sally Mapstone, odborníčka na škótsku literatúru.
Dejiny
Univerzita bola založená v roku 1410 skupinou augustiniánov, ktorí boli vyhnaní z univerzity v Paríži ako dôsledok Západnej schizmy a vojnami medzi Anglickom a Škótskom z univerzít v Oxforde a Cambridge. Títo mnísi vytvorili spoločnosť vyššieho vzdelávania v mestečku St Andrews zameranú na teológiu, logiku, filozofiu a právo. V roku 1411 udelil biskup diecézy St Andrews, Henry Wardlaw, tejto spoločnosti vzdelancov a učiteľov výsady. Biskup Wardlaw následne úspešne žiadal avignonského pápeža Benedikta XIII. o pridelenie štatútu univerzity sériou búl, ktoré sú datované do roku 1413. Kráľ Jakub V. podporil univerzitu v roku 1532 vydaním výsadnej listiny.
Hodnotenia univerzity
University of St Andrews sa pravidelne umiestňuje na popredných priečkach všetkých rebríčkov britských univerzít. Absencia University of St Andrews na najvyšších priečkach medzinárodných rebríčkov najlepších svetových univerzít je zapríčinená malou veľkosťou tejto prestížnej a elitnej inštitúcie.
Prijímacie konanie
The University of St Andrews je celkovo jednou z najkonkurencieschopnejších univerzít vo Veľkej Británii, pričom miera prijatia v rokoch 2016-17 bola iba 8,35%. Podmienkou prijatia sú väčšinou výsledky z maturitných skúšok ekvivalentné škótskym AAAAB, AAA z anglických A-levels, alebo minimálne 38 bodov z International Baccalaureate (IB), avšak prijatí študenti majú v priemere A*A*AA z A-levels.
Rímsky cisár (staroveký Rím)
Prvým cisárom bol Octavianus Augustus, ktorý vystupoval ako princeps, t. j. predstieral trvanie republikánskej ústavy, hoci roku 31 pred Kr. sa zmocnil vlády.
Caesar
Napriek populárnym názorom nebol Július Cézar nikdy cisárom (princeps), hoci ho v roku 45 pred Kr. vymenovali (nie ako prvého Rimana) za doživotného rímskeho diktátora a historici ho za cisára považovali. Na druhej strane však sa meno Caesar stalo priezviskom prvej dynastie a efektívne sa s ním narábalo ako s titulom, čo bola prax, v ktorej sa pokračovalo počas celého cisárstva. Podobne aj Suetonius napísal Dvanástich Cézarov (vrátane Flaviovcov), takže istá kontinuita sa očividne pociťovala.
Spôsoby nadobudnutia titulu cisára v Rímskej ríši:
Principát a dominát
Tradične rozlišujeme dve fázy rímskeho cisárstva:
Strašnov
Strašnov je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 264 obyvateľov, z toho 134 mužov a 130 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 40,9 roka, ženy 40,7 roka).
Európska cesta 013
Európska cesta 013 je diaľková cesta v Kazachstane. Začína sa v meste Saryosek, kde sa odpája z E40 a ďalej pokračuje na východ do mesta Koktal, kde sa napája na E012.
49998 2000 AA13
(49998) 2000 AA13 je malý asteroid v pásme planétok.
Hlavná beskydská magistrála
thumb|right|Značenie magistrály
Hlavná beskydská magistrála Kazimierza Sosnowského (, skrátene GSB) je pešia turistická magistrála značená červenou farbou, vedúca z Ustroňa v Sliezskych Beskydách do Wołosatého v Bukovských vrchoch (poľ. Bieszczady).
Najdlhší chodník v poľských horách má približne 496 km a prechádza cez Sliezske a Živiecke Beskydy, Gorce, Beskid Sądecki, Nízke Beskydy a Bieszczady. Prechádza cez najvyššie časti poľských Beskýd a vrchy Stożek Wielki, Barania Góra, Babia hora, Polica, Turbacz, Lubań, Przechyba, Radziejowa, Jaworzyna Krynicka, Rotunda, Cergowa, Chryszczata, Smerek a Halicz. Zo sídiel vedie cez Ustroň, Węgierska Górka, Jordanów, Rabka-Zdrój, Krościenko nad Dunajcem, Rytro, Krynica-Zdrój, Iwonicz-Zdrój, Rymanów-Zdrój, Komańcza, Cisna, Ustrzyki Górne a ďalšie.
Trogónotvaré
Trogónotvaré alebo trogóny (Trogoniformes) sú rad letcov s jedinou čeľaďou trogónovité (Trogonidae), prípadne zaraďovanou do jedinej nadčeľade Trogonioidea.
Hlavná beskydská magistrála
Hlavná beskydská magistrála bola vyznačená v medzivojnovom období. Trasu západnej časti (Ustroň – Krynica) vytýčil Kazimierz Sosnowski a bola dokončená v roku 1929. Východná časť, podľa návrhu Mieczysława Orłowicza, bola dokončená v roku 1935 a viedla až do Čornohory, ktorá sa nachádzala v tom čase na území vtedajšieho Poľska. Medzi rokmi 1935 a 1939 bola pomenovaná podľa Józefa Piłsudského. .
Trogónotvaré
Žijú v tropických pralesoch Ameriky, juhovýchodnej Ázie a subsaharskej Afriky. Krídla majú krátke a zaoblené, chvost dlhý, zobák krátky a široký, a operenie mäkké a spravidla žiarivo sfarbené. Okolo očí je často plôška nápadne sfarbenej neoperenej kože. Dva prsty smerujú dopradu, dva dozadu
Le Thuel
Le Thuel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Le Thuel má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Le Thuel má 172 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Trogónotvaré
Najznámejším z týchto vtákov je kvezal chochlatý (Pharomarchus mocinno), ktorý býval posvätným vtákom guatemalských Indiánov, prostredníctvom ktorého uctievali boha vzduchu. Vták je aj v znaku Guatemaly a podľa neho sú pomenované guatemalské peniaze (kvezaly).
Volovecký rajón
náhľad|Poloha v rámci Zakarpatskej oblasti
Hlavná beskydská magistrála
GSB a Slovensko
Hlavná beskydská magistrála vedie slovensko-poľskou hranicou na vrchu Kruhliak v Bukovských vrchoch a medzi Babou horou a Pilskom v Oravských Beskydách / Žywieckych Beskydách.
Volovecký rajón
Centrom hornatého rajóna s rozlohou 544 km² bol Volovec a v 24 obciach a dvoch sídlach mestského typu žilo približne 25 400 obyvateľov (2012).
Hlavná beskydská magistrála
Rekordy
V súčasnosti najkratší čas absolvovania celej magistrály patrí Maciejovi Więcekovi (inov-8 team PL) a má hodnotu 114 hodín a 50 minút. Tento výkon dosiahol v dňoch 20. – 24. júna 2013. . Predtým takmer 7 rokov tento rekord patril Piotrovi Kłosowiczovi, ktorému v septembri 2006 absolvovanie celej magistrály zabralo 168 hodín. Rovnaký čas ako Maciej Więcek dosiahol aj Piotr Kłosowicz (ten však bez podporného tímu). Obaja absolvovali GSB z východu na západ.
Diaľnica A998 (Nemecko)
Diaľnica A998 (🇩🇪 Bundesautobahn 998 - skrátene: BAB 998, resp. Autobahn 998 - skrátene: A 998) bola plánovaná diaľnica v meste Mníchov na trase od križovatky Mníchov-západ až po štvrť Obermenzing. Vybudovaná však bola ako súčasť diaľnice A8.
Zoznam olympijských medailistov v rackets
Rackets bol na programe olympijských hier iba raz, 1908 v Londýne (dvojhra a štvorhra). Súťaž bola slabo obsadená. Zúčastnilo sa jej iba 7 hráčov (všetci zo Spojeného kráľovstva).
Peter Viktor Ličko
Peter Viktor Ličko uvádzaný aj ako „Viktor von Gesichtchenstein“ (* 22. január 1946, Rimavská Sobota – † 22. marec 2021, Rimavská Sobota) bol slovenský hudobný skladateľ a pedagóg.
Štúdium
Už keď mal Peter dva roky, otec mu začal púšťať na starom gramofóne orchestrálne symfónie od Beethovena a od Schuberta. Ako trojročný si začal vyspevovať rôzne melódie z týchto symfónií.
Navštevoval Základnú školu (v rokoch 19521960) s vyučovacím jazykom maďarským v Rimavskej Sobote. Ako sedemročný začal hrať na klavíri a ako deväť až desaťročný skúšal aj komponovať, boli to však iba klavírne improvizácie hrané vždy rovnako a ešte neznotované. Až do roku 1960 ho učila jeho matka. Ako jedenásť až dvanásťročný vyhrával prvé ceny v celoštátnych súťažiach (aj s vlastnými kompozíciami). Medzi rokmi 1960 až 1967 maturoval a absolvoval Štátne konzervatórium v Prahe a to v hre na klavíri, v hudobnej estetike a príležitostne absolvoval aj kompozičné kurzy. Vtedy prakticky prestal komponovať a až na niekoľko výnimiek až do roku 1982 prakticky nič neskomponoval.
Pôsobenie
V rokoch 19721980 pôsobil na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre, kde prednášal a bol aj hlavným konzultantom z dejín hudby, rozboru skladieb a z teórie hudby. V tých rokoch začal pracovať na rozsiahlejšej hudobno-vedeckej práci, ktorú ale v roku 1982 prerušil kvôli vtedy už rozbehnutej kompozičnej činnosti.
Ibrahim Ferrer
Ibrahim Ferrer, (* 20. február 1927, San Luís pri Santiago de Cuba – † 6. august 2005, Havana) bol kubánsky sólový spevák, člen legendárneho kubánskeho hudobného zoskupenia Buena Vista Social Club. Preslávil sa však aj samostatnou tvorbou.
Peter Viktor Ličko
Pôsobenie
V rokoch 19801982 vyučoval v Štátnom konzervatóriu v Žiline. Neskôr, v rokoch 19802011 učil v Základnej umeleckej škole v Hnúšti, kde používal nové aj experimentálne metódy.
Od roku 1993 učí aj ako súkromný učiteľ hudby a to klavír, improvizáciu a komponovanie. Vyučoval zväčša deti vo veku 6 – 14 rokov. Niektorí jeho bývalí žiaci už dosiahli úroveň medzinárodných koncertných umelcov ako aj významné posty na hudobných akadémiách a univerzitách. V rokoch 1979 až 1996 vypracoval niekoľko klavírnych škôl pre hru na klavíri ako aj pre improvizáciu a komponovanie. Svojich žiakov pripravoval z detskej kompozičnej tvorby na celoštátne súťaže, kde často získali prvé a druhé miesta za detskú tvorbu. Až do svojej smrti pracoval na Súkromnom,hudobnom a dramatickom konzervatóriu v Rimavskej Sobote. Učil stredoškolákov v hre na klavír.
Ibrahim Ferrer
Jeho hudobná kariéra začala už v roku 1953, kedy začal Ferrer účinkovať so skupinou Pacha Alonsa v Santiagu (v roku 1959 sa skupina presunula do Havany a premenovala sa na Los Bucocos). Odvtedy jeho hudobná hviezda stúpala, avšak najviac sa preslávil až účinkovaním v hudobnom projekte Buena Vista Social Club, v roku 1999. Svoje posledné dielo Rhythms Del Mundo: Cuba nahral v roku 2005.
Zomrel ako 78-ročný v nemocnici v Havane, po návrate z koncertného turné v Európe.
Peter Viktor Ličko
Tvorba
Po veľmi pomalých začiatkoch v rokoch 1979 až 1986 sa jeho kompozičná činnosť čoraz viac rozbiehala a asi v rokoch 2003 až 2006 dosiahla už značnú intenzitu (niekedy až 3 – 4 rozsiahle kompozície a opery počas dvoch až troch mesiacoch). Pre svoje opery si sám píše aj scenáre, texty a libretá (zväčša v maďarskom jazyku), no niekedy zhudobňuje aj cudzie námety, väčšinou ale s vlastným prepracovaním. Od roku 1979 jeho oeuvre dosiahlo už veľkých rozmerov. Pre jeho tvorbu je typická polysystémovosť, polyštýlovosť, ba až „polyosobnostnosť“. Niekedy jeho tvorba korešponduje aj s tvorbou Alfreda Schnittkeho, Denisova, Dona Davisa, Johna Williamsa, Trewora Morrisa, atď., i keď tvorbu týchto autorov spoznal len nedávno. Často sa v tej istej kompozícii miešajú takzvané „avantgardné“ systémy z 50. a 60. rokov 20. storočia so silno novoromantickými systémami.
Jeho oeuvre sa vyznačuje značnou rozsiahlosťou:
Je to mnoho sólových, komorných (pre najrôznejšie telesá), orchestrálnych, oratórnych a liturgických kompozícií, ako aj kompozícií scénických a baletných. Ako príklad môžeme spomenúť symfonické baletné skladby „Pán Prsteňov“ (The Lord of the Rings), a to v dvoch kompletne odlišných verziách (rok 2002 a 2007), alebo symfonický balet „Bezosudovosť“ (Fatelessness), podľa románu Imricha Kertésza s vlastným scenárom z roku 2003. Okrem toho má aj mnoho opier, ba až celé cykly opier. Tu môžeme spomenúť operný cyklus 15-tich jednoaktoviek „Tragédia človeka“ na drámu Imricha Madácha, na ktorom pracoval v rokoch 19882007. Ďalej cyklus 13 fantasy, sci-fi, mystických opier (vlastné libretá) pod súhrnným názvom „Od temnoty ku svetlu“, na ktorom pracoval v rokoch 20072012.
Od temnoty ku svetlu
Jednotlivé časti sú:
Ďalej by sa mala spomenúť opera „Oslobodenie židovského národa – Prefect Caliguli“ na prepracovaný text Mihálya Székelya (2013), ako aj opera (s vlastným textom) „Event horizont 2.“ (20072008). Potom opera „Pokušenie spisovateľky Rowlingovej“ s vlastným textom z roku 2007 (odohráva sa po dokončení románového cyklu Harry Potter). Pracoval taktiež na detskej fantasy, sci-fi opere „Elle Fanning za prechodom do neviditeľnej dimenzie“ (rok 20122013), či opere „Twilight“, na základe značne prepracovaného románu Stephenie Meyerovej.
Novodobá tvorba
Autor sa taktiež pokúša o tvorenie hudby k počítačovým hrám s vlastným námetom a textom, zatiaľ však hľadá počítačového experta pre realizáciu týchto (textovo a hudobne už zrealizovaných) projektov. Je to napríklad hra „Doktor Who a pekelný labyrint“. Tento projekt prepracoval aj zhudobnil ako scenár s kompletnou hudbou pre zatiaľ neexistujúci film (obe boli dokončené v roku 2014). Podobným projektom je aj (pre zatiaľ nezrealizovaný virtuálny film, fantasy sci-fi scenár a kompletná hudba) „Cesta na koniec sveta“ z roku 2014.
Mimo toho komponuje skladby (komorné, koncertné, orchestrálne, oratórne a scénické) aj v čisto klasicistickom štýle pod pseudonymom Viktor von Gesichtchenstein. Taktiež skladá aj piesne v popovom štýle (disko, tradičné, country, techno, hip-hop), a to zväčša pre detské hlasy s počítačovým sprievodom. Má ich už vyše 100.
Súčasná tvorba
Jeho skladby sú zatiaľ realizované iba v lokalite, kde žije (Rimavská Sobota a okolie), aj to iba zborové a piesňové skladby s klavírnym sprievodom alebo počítačom realizovaným orchestrom. Jeho žiaci taktiež predviedli niektoré z jeho skladieb. V minulosti ale aj v prítomnosti sa realizovali (len v počítačovej forme) niektoré symfonické zvučky a pochody projektované pre rôzne mestá na Slovensku. Jedinou výnimkou je realizácia (taktiež iba počítačová) symfonického baletu „Rómeo a Júlia“ na medzinárodnom festivale v roku 2004. V roku 2016 sa dostal do publikácie Encyklopédia Osobností Českej a Slovenskej republiky.
Na koľko sa v lokalite Rimavská Sobota, ale ani v širšom okolí, nevyskytujú profesionálne komorné a orchestrálne telesá (a operno-baletné už vôbec nie) a nakoľko si nízkorozpočtové Slovensko nemôže dovoliť realizáciu projektu od zatiaľ neznámeho autora, je Peter Ličko nútený svoje komorné, orchestrálne a scénické kompozície realizovať len na počítači (asi od roku 1997). Žiaľ, kvôli neutešenej finančnej situácii a kvôli strachu zoznámiť s novými programami hudobného štúdia, je počítačová realizácia so starými programami značne nekvalitná.
NGC 2592
NGC 2592 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Ťačivský rajón (historický)
náhľad|Poloha v rámci Zakarpatskej oblasti
Ťačivský rajón bol administratívna jednotka na úrovni okresu v Zakarpatskej oblasti na Ukrajine.
Centrom rajóna s rozlohou 1 818 km² bol Ťačiv a v 56 obciach, 5 sídlach mestského typu a jednom meste žilo približne 174 000 obyvateľov (2012).
Neauphe-sur-Dive
Neauphe-sur-Dive je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
General Electric J47
thumb|General Electric J47 General Electric J47 bol americký prúdový motor, vyvinutý z motora J35. J47 bol prvý prúdový motor s axiálnym kompresorom použitý komerčne v Spojených štátoch. Po prvýkrát bol použitý v roku 1948 a do roku 1956 sa vyrobilo viac ako 30 000 kusov. Vo vojenskom letectve slúžil do roku 1978. Poháňal, napr. bombardér B-47E.
Serial ATA
right|thumb|SATA porty prvej generácie na základnej doske right|thumb|15-pinový napájací kábel SATA thumb|right|Konektory SATA (vľavo) a eSATA (vpravo)
Serial ATA (tiež SATA alebo S-ATA) je zbernica primárne navrhovaná na prenos dát z a na pevný disk. Je to nasledovník ATA štandardu, dnes známeho ako Parallel ATA (PATA).
Prvá generácia rozhrania Serial ATA mala rýchlosť 150 MB/s za sekundu, čo je iba malé zvýšenie rýchlosti oproti najrýchlejšiemu PATA módu (UDMA-133). Ale ďalšie zvyšovanie rýchlosti PATA je dosť nepraktické a relatívna jednoduchosť sériovej komunikácie a použitia nízkeho napätia umožňuje jednoduché škálovanie SATA. Serial ATA II (2005) zdvojnásobila prietok dát na 300 MB/s. Keďže dátový tok magnetických pevných diskov je tesne pod 100 MB/s (interne max. 160 MB/s), vyššie rýchlosti sa dosahujú vďaka prenosu z cache pamäte diskov. Vysoké prenosové rýchlosti sa preto využívajú hlavne pre nemagnetické disky a rýchle optické mechaniky. SATA rozhranie zdedilo po ATA PIO a UDMA modul. Vyšších rýchlostí oproti ATA radiču sa dosahuje pretože prenos prebieha sériovo na vysokej frekvencii (až 3000 MHz).
Najväčšiu zmenu prekonali káble. Sú ľahké a flexibilné, sedemžilové, ukončené 8 mm širokým konektorom na každej strane. Môžu byť až jeden meter dlhé. Oproti krátkym (45 cm, 18 inch dlhým) neohrabaným 40 alebo 80 žilovým PATA káblom sú tieto veľkou výhodou pre systémových dizajnérov. Ďalej prietok vzduchu a z toho vyplývajúce chladenie zariadenia sa zlepšilo. Serial ATA ruší zdieľanie zbernice (ako master/slave pri PATA) a dáva každému zariadeniu vlastný kábel. Konektory sú špeciálne tvarované tak, aby ich nebolo možné zapojiť do nesprávnej pozície.
Štandard Serial ATA špecifikuje aj konektor napájania ktorý sa líši od 4-pinového Molexového konektora používaného pri PATA diskoch a veľa iných komponentoch. Tak ako dátový kábel je tiež tenký, ale je širší. Má 15 žíl a teda je ľahko odlíšiteľný od dátového kábla. Tento zdanlivo veľký počet zabezpečuje, ak je to potrebné, napájanie viacerých voltáží -- 3.3 V, 5 V a 12 V. To isté zapojenie sa používa aj pri 2,5" a 1.8" (notebookových) pevných diskoch.
Disky sa pripájajú priamym a samostatným káblom k radiču a tým pádom sa nemusia rozlišovať na Master, Slave a Cable Select.
K uľahčeniu prechodu na Serial ATA, veľa výrobcov spočiatku použilo disky s logikou zväčša totožnou s PATA diskami, s pridaním premosťovacieho čipu na SATA. Takéto disky majú SATA konektor, môžu mať oba napájacie konektory a vo všeobecnosti sa prejavujú ako čisté SATA zariadenia, aj keď nemusia mať niektoré z prvkov zo SATA špecifikácie. Dnes (2008) sa vyrábajú iba priame SATA disky, resp. opačne - PATA disky s premosťovacím obvodom pre SATA.
Priepustnosť zbernice v bitoch za sekundu:
eSATA (externé SATA)
Používa sa pre pripojenie externých dátových zariadení, ponúka rovnakú rýchlosť a podporu technológií ako SATA. Jeho výhodou je vyššia prenosová rýchlosť, ako ponúka bežnejšia zbernica USB, ale nemá od výrobcov základných dosiek a externých dátových médií takúto podporu.
Vysokovýkonné vozidlo
right|thumb|180px|[[Volvo V70 R – vysokovýkonná verzia automobilu Volvo V70]] right|thumb|180px|[[Mazda 6 MPS – vysokovýkonná verzia automobilu Mazda 6]] Vysokovýkonné vozidlo je vozidlo (spravidla automobil), ktoré je navrhnuté pre konkrétnu funkciu, nad rámec bežných vozidiel. Vylepšenia ako zvýšenie výkonu motora, vylepšené brzdy a pruženie sú znakmi vysokovýkonných vozidiel. Vysokovýkonné vozidlá zvyčajne prevyšuje normy a schopnosti bežných vozidiel, s cieľom zvýšiť zážitok z jazdy alebo zvýšiť výkon vozidla pre preteky. Kompromisom je zvyčajne cena a starostlivosť: vysokovýkonné vozidlá stoja často podstatne viac ako bežné vozidlá, a pretože používajú zložitejšie mechanické súčiastky je všeobecne známe, že požadujú väčšiu starostlivosť a údržbu.
Strážiště (okres Mladá Boleslav)
Strážiště je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 96 obyvateľov, z toho 46 mužov a 50 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,8 roka (muži 44,3 roka, ženy 45,2 roka).
Manor House (stanica metra)
Manor House je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskej mestskej časti Manor House v obvode Haringey. Stanicu obsluhuje Piccadilly Line a nachádza sa v tarifných zónach 2 a 3. Stanica sa taktiež nachádza blízko pri severnej hranici obvodu Hackney.
Dejiny
Stanica pomenovaná po miestnej krčme bola otvorená 19. septembra 1932. Navrhol ju Charles Holden a je situovaná na križovatke ulíc Seven Sisters Road a Green Lanes. Ako na všetkých staniciach ležiacich na predĺženej časti Piccadilly Line do Cockfosters, aj tu boli umiestnené viaceré estetické prvky, ktoré predtým v metre vidieť nebolo. Východov zo stanice bolo až 9, pričom dva z nich ústili ku električkám z a do Tottenhamu, Edmontonu a Stamford Hill. Posledné električky tu prešli v roku 1938, kedy boli nahradené trolejbusmi, ktoré tiež prestali premávať v roku 1951.
Podzemné časti stanice sú vydláždené svetlo hnedými dlaždicami lemovanými modrým vlysom a zrekonštruované boli v roku 2005. Tunely v stanici majú, podobne ako v staniciach Turnpike Lane a Wood Green, priemer a boli navrhnuté pre očakávanú väčšiu kapacitu. V porovnaní stanice Southgate a Bounds Green majú priemer len. Netradičné tiež boli priestory vybudované pre väčšiu prístupnosť pod koľajiskom.
Počas plánovania Victoria Line sa uvažovalo, že by stanicu prebudovali na stanicu Victoria Line, pričom Piccadilly Line by pokračovala v nových tuneloch priamo do nasledujúcej stanice Turnpike Lane. Návrh bol však zamietnutý z dôvodu veľkých obmedzení a vysokej ceny.
Zaujímavosti
Stanica London Overground Harringay Green Lanes sa nachádza cca severne od stanice po ulici Green Lanes.
NGC 2593
NGC 2593 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 26. januára 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Thiernu
Thiernu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Thiernu má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Thiernu má 115 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Svaľavský rajón
náhľad|Poloha v rámci Zakarpatskej oblasti
Svaľavský rajón bol administratívna jednotka na úrovni okresu v Zakarpatskej oblasti na Ukrajine.
Centrom hornatého rajóna s rozlohou 673 km² bola Svaľava a v 28 obciach a jednom meste žilo približne 54 500 obyvateľov (2012).
Sainte-Luce-sur-Loire
Sainte-Luce-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ABC
ABC môže byť:
Horali
Horali (jednotné číslo horal resp. Horal) môže byť:
Horali môže byť aj česko-slovenský film z roku 1974, pozri Horali (film)
NGC 2594
NGC 2594 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 29. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Alexej Kondratievič Savrasov
Alexej Kondratievič Savrasov (* 12. máj 1830, Moskva – † 26. september 1897, Moskva) bol ruský maliar-krajinár, člen umeleckého združenia peredvižnici.
Ruské umenie druhej polovice 19. storočia dalo svetu viacero vynikajúcich výtvarných umelcov, pre ktorých bola očarujúca ruská príroda nevyčerpateľným zdrojom inšpirácie a ktorí sa vo svojich dielach vyznali zo svojej nekonečnej lásky k nej. Toto obdobie znamenalo zrod „národnej školy krajinomaľby“, ktorá bola charakteristická nielen samotnými námetmi z ruskej prírody ale aj vytváraním špecifického poetického štýlu pri jej zobrazovaní. Popri I. K. Ajvazovskom, I. I. Šiškinovi, F. A. Vasiljevovi či I. I. Levitanovi bol mimoriadnym umeleckým zjavom v tomto žánri aj Alexej Kondratievič Savrasov. Je považovaný za zakladateľa tzv. „náladovej krajiny“ v ruskom maliarstve.
Život a dielo
V obrazoch vytvorených tesne po skončení štúdia vyžaruje umelcova túžba o naturalistické zachytenie prírody, napr. Kameň v lese pri Razlive a Pohľad na okolie Moskvy s dvoma ženskými postavami (obe diela z roku 1850). Iné obrazy, napr. Pohľad na Kremeľ s Krymského mosta (1851) a Pohľad na okolie Oraniebaumu (1854), sa nesú v štýle romantizmu. Prevláda tu umelcov záujem na dokonalom zachytení prírodných atmosférických javov. Neskôr tieto efekty vystriedali krajinky s nádychom pokoja a harmónie, napr. Krajina s riekou a rybárom (1859), Losí ostrov v Sokoľnikách (1868). Tu sa už Savrasov predstavuje ako zrelý majster, ktorému je dokonalé zachytenie predlohy v symbióze s vrodeným citom vlastné.
Prvý významnejší úspech umelcovi priniesli kompozične náročné diela Pohľad na dedinu Kupcevo pri Moskve (1855) a v roku 1858 Pohľad na okolie Moskvy pri západe slnka. Obe diela charakterizujú Savrasovov cit pre zachytenie prírodných scenérií. K podobným prácam možno priradiť i obrazy Staré borovice (1854) a Starý dub pri riečnom útese (1857).
V roku 1857 sa Savrasov vrátil na maliarsku školu v Moskve ako pedagóg. Počas dvadsaťročného pôsobenia na škole vychoval mnoho vynikajúcich umelcov; medzi jeho najvýznamnejších žiakov patrili napr. K. A. Korovin a I. I. Levitan. Veľmi dojemne sa o tvorbe svojho učiteľa neskôr vyjadril práve Levitan:
Niektoré jeho známe diela zo šesťdesiatych rokov sa nesú v znamení umeleckého napredovania pri stvárnení a výbere námetu. Krásnymi príkladmi sú napr. diela Pohľad na Moskvu od Mazilova a Večerná krajina (obe z roku 1861).
left|thumb|260px|Zlá cesta, 1894, olej na plátne, súkromná zbierkaVeľký význam pre jeho ďalšie umelecké smerovanie mal pobyt v západnej Európe v rokoch 1862 a 1867, počas ktorého navštívil niekoľko krajín: Anglicko, Francúzsko a Švajčiarsko. Najmä návšteva Anglicka bola preňho veľkým prínosom – umožnila mu zoznámiť sa s tunajším maliarstvom, v Rusku veľmi málo známym. Švajčiarsko ho zasa očarilo svojou prekrásnou prírodou.
V roku 1871 podnikol Savrasov cestu na Volgu, počas ktorej vzniklo jeho niekoľko významných diel – Pečorský kláštor pod Nižným Nogorodom a Havrany prileteli. Tento obraz sa stretol s mimoriadnou pozornosťou iných umelcov; napr. I. N. Kramskoj v jednom zo svojich listov poukázal, že „celá príroda, stromy, voda a vzduch, a duša, sú v Havranoch“.
Sedemdesiate roky sa v Savrasovovej tvorbe niesli v znamení mimoriadneho umeleckého rozkvetu. V tomto období vytvoril viacero pozoruhodných diel – Zimná krajina (1870), Rozvodnená Volga pri Jaroslavli (1871), Dúha (1875) a ďalšie. Dôležitú časť Savrasovovej tvorby uvedeného obdobia predstavujú diela zachytávajúce rozličné moskovské zákutia; jedným z najvýznamnejších diel je napr. Sucharevská veža.
Na konci sedemdesiatych rokov Savrasov ťažko ochorel a to poznačilo aj jeho ďalšiu tvorbu, v ktorej začali prevládať clivé námety – Jesenný les (1872), Jesenná krajina s chalupou (1880), ''Jeseň. Sokoľniki'' (1890). Posledné roky životy prežil v chudobe. Opustený zomrel 26. septembra (8. októbra) 1897 v nemocnici pre chudobných. Pochovaný bol na Vagankovskom cintoríne v Moskve.
Po Savrasovovej smrti, jeho obľúbený žiak a pokračovateľ I. I. Levitan publikoval článok, v ktorom zhrnul tvorbu svojho veľkého učiteľa:
Strenice
Strenice je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 167 obyvateľov, z toho 80 mužov a 87 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,7 roka, ženy 39,5 roka).
Ulička (ulica)
Ulička je ulica:
Slnko aj vychádza
Slnko aj vychádza z roku 1926 je prvý román Ernesta Hemigwaya. Skladá sa z troch kníh. Je aj Hemingwayovou reflexiou na zážitky v spisovateľskom prostredí Paríža 1920-tych rokov a v Španielsku v Pamplone v roku 1924. Hemingway sa tam zúčastnil na býčích zápasoch Fiesta Sanfermines v Pamplone. Prácu na románe začal koncom júla 1925 vo Valencii v auguste pokračoval v Madride, San Sebastián a v Hendaye a rukopis uzavrel 6. septembra v Paríži. Počas nasledujúcej zimy podnikol v rakúskom Montafon na rukopise obsiahle úpravy a krátenia, skôr ako ho v apríli 1926 poslal k Maxwellovi Perkinsovi z nakladateľstva Charles Scribner's Sons, New York.
Dej
Dej románu vedie cez Paríž a San Sebastian do Pamplony. Tam sa 6. júla 1924 začnú býčie zápasy a fiesta Sanfermines, ktoré sú základom knihy. Pri procesiách obyvatelia baskického mesta na severe Španielska pri zvukoch bubnov hlasno tancujú ovešaní cesnakovými pletencami. Cez ulice a uličky mesta sa ženú býky, pred ktorými utekajú muži - domáci aj turisti.
Príbeh sa začína v Paríži a opisuje život tamojších amerických emigrantov, ktorý sa odohráva prevažne v kaviarňach a baroch. Ja-rozprávač Jacob Barnes, svojimi priateľmi nazývaný Jake, pracuje v Paríži ako korešpondent amerického časopisu. Jake pochádza z Kansas City a v 1. svetovej vojne utrpel ťažké zranenie, ktoré viedlo k impotencii. Vo vojenskom lazarete spoznal zdravotnú sestru Brett. Jake bol do Brett, ktorá sa medzitým dvakrát vydala a teraz sa volá Lady Ashley, kedysi zaľúbený.
Robert Cohn z New Yorku v Paríži píše svoju druhú knihu. Písanie mu nejako nejde. Okrem toho má na krku Frances Clyne. Frances sa Jakovi sťažuje, že jej sľúbil manželstvo a potom od sľubu upustil. Jake sa Frances vyhýba lebo vie viac, ale jej nič nepovie. Brett mala s Robertom v San Sebastiane aféru.
Jake na fiestu cestuje cez Bayonne do Pamplony so spisovateľom Billom Gortonom. Bill prišiel parníkom až z New Yorku, len aby si mohol pozrieť španielsku fiestu. Po ceste si zájdu na rybačku v Pyrenejach a táto časť je silnou stránkou príbehu i preto, že v nej jasne profiluje hlavnú postavu ako človeka bojujúceho so svojím trápením, no nevzdávajúceho sa. Jake je v Pamplone známy ako aficionado a preto jemu a jeho priateľom vydajú žiadané izby v hoteli Montoya. Medzi aficionadami (fanúšikmi) nie je veľa Američanov. Španieli si Jaka vážia tak, že mu prepáčia aj jeho pitia chtivých priateľov. Robert Cohn vie, že jeho aféra s Brett je známa a správa sa takým spôsobom, ktorý sa Jakovi a Billovi a potom aj Brett a Mikovi nepáčia. Brett pricestováva s Michaellom Campbellom až neskôr. Chce sa za toho Škóta, ktorý možno raz zbohatne, vydať. Ale nakoniec vysvitne, že Mike je bankrotár s náklonnosťou k alkoholu.
Aj keď pijanka Brett po ceste na fiestu skolabuje, užíva si fiestu plnými dúškami. V aréne sedí vpredu na bariérach a hľadí nepohnute na to, ako býk svojím rohom rozpára koňovi telo. Robert je z udalostí v aréne skôr zhnusený. Jakovi priatelia sa zamestnávajú priebežne sa opakujúcimi alkoholickými excesmi. Opitý Mike vyzýva Roberta aby opustil Pamplonu. Robert, ktorý však nepije, sa nenechá odradiť a ďalej si zastáva miesto pri Brett a tým dáva podnet k ďalším hádkam.
34-ročná Brett obdivuje o pätnásť rokov mladšieho toreadora Pedra Romera a donúti Jaka k tomu, aby ich zoznámil, aby s ním mohla začať pomer. Majiteľ hotela, Señor Montoya, odsudzuje, že torero pije koňak a ukazuje sa s polooblečenými ženami na verejnosti. Jake o tom vie, a aj napriek tomu, že ho s Montoyom spája hlboké priateľstvo medzi mužmi založené na vášni k býčím zápasom, ignoruje Montoyove predsudky. Brett sa svojmu priateľovi Jakovi stále sťažuje na veci, za ktoré si sama môže, že nemôže zato a že ináč nevie, a chce aby ju Jake v tom podporil. Jake je plný porozumenia, aj keď je jednoznačné, že prameň problémov a hádok medzi Robertom a Mikeom spočíva práve v skutočnosti, že Brett mala aféru s Robertom napriek tomu, že je zasnúbená s Mikeom.
Robert, za univerzitných čias amatérsky boxer, nevie vystáť to, že Brett trávi čas v hotelovej izbe torera Romera. Vnikne do miestnosti a mladšieho a telesne slabšieho torera zbije. Potom udrie aj opitého Jaka. Nakoniec Robert uteká do Paríža - pravdepodobne k Frances Clyne.
Po poslednom Romerovom famóznom vystúpení v Pamplone hľadá Brett s mladým torerom izbu. Po fieste opúšťajú Jake, Mike a Bill Španielsko spoločne. Ich cesty sa rozdelia v Južnom Francúzku na pobreží Atlantického oceánu. Jake sa vráti naspäť do Španielska do San Sebastiana. Tam chce stráviť pár dní sám v pokoji predtým, než sa vráti do Paríža. To mu aj celkom vychádza, kým neobdrží od Brett naliehavý telegram, aby ju vyhľadal v Madride. Ako niekoľkokrát predtým, Jake nerozmýšľa a vydáva sa hneď na cestu nočným vlakom do Madridu a stretáva sa s Brett v hoteli. S dominantným, ale ešte primladým torerom Romerom sa rozišla. Opustil ju, lebo priveľa pila a jeho aficionados to neschvaľovali.
Brett a Jake podniknú po horúcej španielskej metropole zamyslenú jazdu taxíkom, navzájom sa opäť zblížia a Brett ako už predtým viackrát, si ťažká na osud, ktorý ich doviedol do tejto situácie: "Ach, Jake", povedala Brett, "mohlo nám byť spolu tak bohovsky." [...] "Veru tak" [...] "Nie je ohromné aspoň na to myslieť?" V tejto pasáži je zobrazené, že sa zdá, že Jake chápe svoju situáciu, že normálny vzťah k Brett by nikdy nebol možný a že Brett sa naňho obráti len v chvíľach núdze; že ho Brett zakaždým zraní mu stojí zato.
Ustredná téma románu
Američania a Angličania žijúci v Paríži prekonávajú psychické sklamania po 1. svetovej vojne. Motto: „Vy všetci ste stratená generácia".
Autor o svojom diele
Hemingway popísal svoju knihu v liste, ktorý písal Francisovi Scottovi Fitzgeraldovi ako "prekliate smutný príbeh, v ktorom sa poukazuje na to, ako ľudia klesajú na dno". Ide však aj o kritický náhľad na dobu po 1. svetovej vojne a na stratenú generáciu zbavenú ilúzií a ilustrovanie biblického slova "zem však ostane večná" (Šalamún). Poukazuje sa na protiklady medzi škodlivým (sparná, dusná atmosféra parížskeho nočného života) a zdravým spôsobom (rybačka v pyrenejských horských riekach) života a medzitým šport a jeho publikum. Hlavné postavy to ešte zosilňujú: Kirké - Lady Asleyová, ktorá klesla tak hlboko do alkoholického marazmu, že sa jej nedarí začať žiť nový život; Jake Barnes - typický hemingwayovský hrdina, ovláda sa, ľahostajný voči psychickým aj fyzickým bolestiam, a napriek účasti na deji románu ostáva ako nezúčastnený pozorovateľ; z bohatej rodiny pochádzajúci amatérsky boxer Robert Cohn, ktorý jediný rozpráva o citoch, ale kolíše medzi neistotou a agresiou; Pedro Romero, mužný torero, hrdý, vytrvalý, odvážny, statočný, prirodzený, pevnej vôle a dôstojnosti.
Sfilmovanie
The Sun Also Rises bolo sfilmované v roku 1957 režisérom Henry Kingom, ktorý päť rokov predtým sfilmoval aj Hemingwayove The Snows of Kilimanjaro. V hlavných úlohách hrali Tyrone Power, Ava Gardnerová, Mel Ferrer, Errol Flynn, Robert Evans a Juliette Gréco.
Nécy
Nécy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rachivský rajón (historický)
náhľad|Poloha v rámci Zakarpatskej oblasti
Rachivský rajón bol administratívna jednotka na úrovni okresu v Zakarpatskej oblasti na Ukrajine.
Centrom najväčšieho zakarpatského rajóna s rozlohou 1 892 km² bol Rachiv a v 28 obciach, troch sídlach mestského typu a jednom meste žilo približne 91 500 obyvateľov (2012).
Dutinovce
Dutinovce (iné názvy: zoborožcotvaré, zoborožce, zobákorožce, zobákorožcotvaré ; lat. Bucerotiformes) v širšom zmysle sú rad (prípadne zároveň nadrad Bucerotimorphae) letcov.
V minulosti sa zaraďovali pod krakľotvaré.
Existujú aj Bucerotiformes v užšom zmysle (t. j. zoborožcotvaré/zoborožce/zobákorožce/zobákorožcotvaré/?dutinovce v užšom zmysle) - pozri nižšie Systematika.
Systematika
Rad dutinovce (resp. slov. synonymá; lat. Bucerotiformes) v širšom zmysle (Bucerotimorphae):
Mlynské nivy
Rozprestiera sa od križovatky Dunajskej ulice a Ulice 29. augusta smerom na východ až po Hraničnú ulicu v Prievoze a je dlhá takmer 3 kilometre.
História
Dnešnú ulicu Mlynské Nivy kedysi roztínalo na dve časti Malé Novozámocké rameno Dunaja (neskôr zvané aj Mlynské), tečúce zhruba v súbehu s ulicami Vajanského nábrežie, Dostojevského rad a Továrenská a ďalej na sever, ktoré sa neskôr v oblasti dnešnej križovatky Tomášikovej ulice a Trnavskej cesty otáčalo na juh, zo severu obtekalo Prievoz a vo Vrakuni vtekalo do Malého Dunaja. Zhruba v dnešnej línii ulice Mlynské Nivy viedla cesta do Prievozu a cez rameno bol v mieste dnešného križovania s Košickou ulicou postavený drevený most. Na tomto ramene, ktoré bolo zasypané koncom 19. storočia, boli zrejme mlyny, ktoré dali názov ostrovu, ktoré rameno vytváralo na svojom pravom brehu. Z vodných mlynov sa už nezachoval žiadny, iba donedávna sa na križovatke Plynárenskej ulice a Mlynských Nív nachádzala trojpodlažná budova z konca 19. storočia, ktorá pôvodne slúžila ako parný mlyn. Neskôr v nej sídlila farmaceutická firma Medichemia a následne do roku 1997 oddelenie molekulárnej genetiky Ústavu experimentálnej onkológie SAV.
Začiatkom 20. storočia začali popri ulici vznikať mnohé výrobné podniky a továrne, podnietené blízkosťou železnice, ktorá viedla od Starého mosta po Karadžičovej ulici, kde na mieste dnešnej VÚB Banky a CBC stála železničná stanica Nivy. Z tejto stanice sa odpájali koľaje do tovární v okolí a viedli stredom ulice Mlynské nivy až po dnešnú Bajkalskú ulicu. Posledné zvyšky koľají pri autobusovej stanici boli vybraté až v roku 2016. Koľaje zároveň určili široký charakter ulice, čo vidno najmä za križovatkou s Prievozskou ulicou, keďže popri koľajach bolo vysadené stromoradie, ktoré sa zachovalo v obmedzenej miere až dodnes. náhľad|Koľaje na ulici v roku 2014 Pri ulici sa od západu na východ nachádzali podniky: Kabelová továreň (Kablo), Vojenské skladisko proviantu, Papierňa, továrňa koží Herkules, továrňa na hnacie remene Brüll, Plynárne, strojové závody Dunkler, povrazáreň a parný mlyn Helle, neskôr pribudli Bratislavské automobilové závody a výrobňa stavebných materiálov smerom k Bajkalskej.
15. augusta 1983 na mieste bývalého vojenského skladiska otvorili Autobusovú stanicu Mlynské Nivy. náhľad|Budova bývalej autobusovej stanice
Súčasnosť
V budúcnosti sa na ulici plánuje vybudovať električková trať vedúca až do Podunajských Biskupíc cez Prievoz. náhľad|Zrekonštruovaná ulica Mlynské Nivy s obchodným centrom a vežou Nivy Tower náhľad|Ulica Mlynské Nivy s vyhradenými buspruhmi a oddelenou cyklotrasou
Mladá a neskorá bronzová doba na Slovensku
Datovanie
Mladá bronzová doba v širšom zmysle, teda mladá bronzová doba v užšom zmysle + neskorá bronzová doba, sa datuje takto:
V ďalšom texte sa použije datovanie 12501000 – 750 pred Kr. Rok 1000 pred Kr. (prelom mladej a neskorej bronzovej doby) zodpovedá vzniku podolskej kultúry na juhozápadnom Slovensku a sliezskej fázy lužickej kultúry na severnom Slovensku.
Všeobecná charakteristika
Všetky kultúry na Slovensku v tomto období patria medzi kultúry popolnicových polí. Do kultúrnych komplexov (okruhov) kultúr popolnicových polí sa zatrieďujú takto:
Jedným z hlavných spoločných znakov mladej a neskorej bronzovej doby je budovanie hradísk.
Juhozápadné Slovensko
Pred rokom 1200 pred Kr. sa na Slovensku prudko zvýšil počet obyvateľov (okolo roku 1400 pred Kr. žilo na Slovensku asi 60 000 ľudí, okolo roku 1200 pred Kr. už 200 000). Bol to najmä dôsledok rozvoja poľnohospodárstva a metalurgie kultúr popolnicových polí (stredobronzových a už aj mladobronzových – velatickej a čakanskej). Okolo roku 1200 pred Kr. sa počet obyvateľstva znížil, čo veľmi pravdepodobne súvisí s účasťou velatickej a čakanskej kultúry na tzv. sťahovaniach národov bronzovej doby – pozri ďalej. S prvým sťahovaním, súvisiacim s útokmi tzv. morských národov vo Východnom Stredomorí (zničenie Kréty, mykénskej civilizácie, boje s Egyptom), ktoré sa skončili začiatkom 12. storočia pred Kr, a asi aj príchodom Dórov do Grécka, zrejme súvisí aj (na západnom Slovensku) zmena usporiadania spoločnosti, ktorú odteraz vedú vojenskí vodcovia, z ktorých sa konštituovali elity.
Na západnom Slovensku zhruba 1250 pred Kr. – 1000 pred Kr. vyskytovala velatická a čakanská kultúra. Podkladom pre vznik velatickej bola stredodunajská mohylová kultúra a podkladom pre vznik čakanskej bola karpatská mohylová kultúra.
Okolo roku 1000 pred Kr. (=začiatok neskorej bronzovej doby) velatickú a čakanskú kultúru vystriedala podolská kultúra (=mladšia/podolská fáza okruhu stredodunajských popolnicových polí; 1000 – cca. 750 pred Kr.). Na Slovensku (juhozápadné Slovensko a časť západného Maďarska) sa vyskytovala predovšetkým tzv. chotínska skupina (či chotínska fáza, typ), ojedinele považovaná za samostatnú chotínsku kultúru (voči ostatnej podolskej kultúre). Je pomenovaná podľa veľmi významného pohrebiska v Chotíne pri Komárne (Chotín II, 326 hrobov, z toho staršie patria do velatickej kultúry). Od tejto kultúry sa na rozdiel od jej predchodkyne – velatickej kultúry – nenašli na Slovensku nákladné mohyly (aj na Morave sú veľmi zriedkavé). Už na začiatku vývoja tejto kultúry pozorujeme dožívanie a upadanie starších keramických vzorov, bronzov je málo, predpokladá sa vyčerpanie baní v Alpách. Zároveň pozorujeme prenikanie ľudu lužickej kultúry pozdĺž Malých Karpát do priestoru podolskej kultúry (čo je opak vývoja počas velatickej kultúry, kedy prenikala velatická kultúra na územie lužickej kultúry). Pozorujeme kultúrny a hospodársky úpadok, budovanie refúgií (Marianka), napokon aj ubúdanie počtu hradísk (zánik Pohanskej, k roku 800 pred Kr. sa datuje len niekoľko odkrytých nálezísk: sídliská Devín, Ivanka pri Nitre a pohrebisko Chotín). V neskorej bronzovej dobe – stupne HB2 a 3 (950750 pred Kr.) sa predpokladajú vpády kočovníkov z východu, možno Kimerov (pozri nižšie).
Severné Slovensko
Počas celej mladej a neskorej bronzovej doby aj počas halštatskej doby (od 1200 pred Kr.) existovala pri Dudváhu poľnohospodársko-remeselnícka osada Pobedim (111 sídliskových objektov), ktorá je charakteristická nálezmi tak z lužickej kultúry (severný vplyv), ako aj nálezmi okruhu stredodunajských popolnicových polí (južný vplyv). V súlade s celkovým vývojom na Slovensku v mladej bronzovej dobe prevažuje vplyv velatickej kultúry, od neskorej bronzovej doby prevažuje vplyv lužickej kultúry.
Východné a južné stredné Slovensko
Na južnom strednom, resp. juhozápadnom východnom, Slovensku najprv ešte pokračovala pilinská kultúra (pozri vyššie), ktorú zhruba 1100 pred Kr. (na prelome Ha A1 a Ha A2) na menšom území vystriedala kyjatická kultúra, súčasť okruhu juhovýchodných popolnicových polí. Kyjatickou kultúrou končí 2700 rokov trvajúci hiát v osídlení regiónu Slovenského krasu. Vznikla zmiešaním vplyvov pilinskej kultúry, lužickej kultúry a gávskej kultúry. Sídliská mala neopevnené nížinné (Radzovce) aj opevnené výšinné (Lysec, Maginhrad, Pohanský vrch pri Horných Plachtinciach, Včelince), využívali sa aj jaskyne (Majda – Hraškova, Sokolia jaskyňa, Jasovská jaskyňa, Silická ľadnica, Chvalovská jaskyňa), ale tie možno skôr na kultové ako na obytné účely. Na opevnených výšinných sídlach (hradiskách) spracúvali bronz, nížinné sídla boli poľnohospodárske. V jaskyniach sa našli masky z ľudských a zvieracích lebiek (jaskyňa Majda – Hraškova), zrejme súvisiace s mágiou a kultom. Kyjatická kultúra zanikla okolo 750 pred Kr., teda s koncom neskorej bronzovej doby, jej územie potom asi dvesto rokov zostalo vyľudnené, iba severnejšie oblasti zaujala lužická kultúra.
V mladej a neskorej bronzovej dobe prenikla na severné východné Slovensko aj lužická kultúra (pozri vyššie). Doložená je len na dvoch žiarových pohrebiskách (Švábovce, Hraničná pri Hornáde).
Železo
Zo záveru bronzovej doby už poznáme z celého – okrem severného – Slovenska (kyjatická kultúra, gávska kultúra, podolská kultúra) prvé častejšie nálezy železných, t. j. nie bronzových, predmetov. Z územia kyjatickej kultúry pochádzajú aj náznaky pokusov taviť železo a predpokladá sa, že niekde v kultúrnej oblasti východného a južného stredného Slovenska už existovalo samostatné železiarske stredisko. Nálezy na západnom Slovensku sa naopak prisudzujú železiarskemu centru, ktoré v závere bronzovej doby vzniklo vo východoalpskej oblasti.