cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piezoelektrický jav
Využitie piezoelektrického javu
Využíva sa najmä pri elektrických snímačoch tlakov a vibrácií. Do praxe sa rozšírila napríklad v podobe piezoelektrických snímačov (prenosiek) gramofónov. Ihla kmitajúca podľa zvlnenia drážok platne prenáša svoj mikropohyb na plochý výbrus kryštálu - obvykle Seignettovej soli alebo titanátu bária. Z jeho protiľahlých polepov sa sníma elektrické napätie, ktoré je nositeľom zvukového signálu. Piezoelektrické prenosky dávajú pomerne vysoké napätie (0,2 až 0,6 V), ktoré už netreba korigovať ďalšími obvodmi. Výstupná impedancia je tiež pomerne vysoká, od 0,5 až 3 MΏ.
Pri silnom stlačení nových piezoelektrických materiálov (na báze pevných roztokov titaničitanov a zirkóničitanov olovnatých) sa uvoľní krátkodobý potenciál rádovo až desiatky kilovoltov. Na tomto princípe vyrábané piezoelektrické zapaľovače vydržia v prevádzke najmenej desať rokov.
Elektrostrikcia je "obrátený" piezoelektrický jav. Keď sa na polepy kryštálu privádza striedavé napätie alebo sa jednoducho vloží do toho elektrického poľa, ktorého frekvencia súhlasí s vlastnou frekvenciou kryštálu (ten závisí od jeho mechanických rozmerov), kryštál sa rozkmitá s mimoriadnou presnosťou (Quartz). Keď kryštál kmitá, rozochvieva aj vzduch alebo tekutinu, do ktorej je vložený. Tak možno zostrojiť generátory zvuku a ultrazvuku až do 300 MHz. Elektrostrikcia sa využíva v tlačiarenských hlavách. Poslednou najnovšou novinkou je využitie elektrostrikcie na vibračný ultrazvukový pohon rotorov. Účinnosť takýchto "motorov" sa pohybuje od od 50 až do 90 %. Účinnosť závisí od dobrého trecieho styku hriadeľa s piezomeničom, čo je problém, ktorý bráni rozšírenému využitiu v praxi. Výhoda takého pohonu je silný krútiaci moment pri plynulej regulácii otáčok bez potreby prevodu.
Ľubomír Pištek
Ľubomír Pištek (* 7. august 1980, Bratislava) je slovenský hokejový útočník, pôsobiaci na pozícii brániaceho krídla.
Klubový hokej
Je odchovancom Slovana Bratislava. V tomto mužstve hrával v ročníkoch 2000/01 i 2001/02, v ktorom klub získal majstrovský titul. Následne prestúpil do českých Pardubíc, kde v ďalšej sezóne tiež vybojoval extraligové prvenstvo. Pôsobil tam dva a pol sezóny, neskôr hrával i vo Vsetíne, Vítkoviciach, Zlíne a Třinci. V priebehu ročníka 2005/06 sa vrátil do Slovana Bratislava. V nasledujúcej sezóne získal ďalší titul. Po jej skončení s ním vedenie predĺžilo kontrakt o ďalší rok. Draftoval ho v roku 1998 tím Philadelphia Flyers v 8. kole z 222. miesta.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 15 zápasov, strelil 1 gól.
(štatistické údaje v článku sú z 13. apríla 2007)
Pulz
náhľad|Miesta hmatania pulzu thumb|Srdcový tep je spôsobený činnosťou srdca vyvolanou vypudením krvi z ľavej srdcovej komory do aorty
Pulz alebo tep je vlnenie cievnych stien, ktoré vzniká ich napnutím a zrýchlením prúdenia krvi, čo je spôsobené tlakovou vlnou, vyvolanou vypudením krvi z ľavej srdcovej komory do aorty, odkiaľ sa šíri ďalšími tepnami do celého tela. V lekárstve séria týchto vĺn súvisí s pojmami srdcový rytmus a srdcová frekvencia.
Meranie pulzu
Pulz je možné nahmatať na väčších tepnách umiestnených blízko pod povrchom tela; najčastejšou tepnou pre meranie pulzu je krkavica (arteria carotis), vretenná tepna (arteria radialis), zápästná tepna (arteria ulnaris), pri nedostatočnom dokrvovaní horných končatín sa používa pažná tepna (arteria brachialis) a na dolných končatinách stehenná tepna (arteria femoralis).
Réguisheim
Réguisheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pulz
Hodnoty pulzu a diagnóza
Priemerný srdcový pulz má hodnotu okolo 72 úderov za minútu. Tep však môže byť aj u zdravých ľudí nižší, obvykle u ľudí s dobrou fyzickou kondíciou a u športovcov, ktorých srdcia sú schopné prečerpať väčšie množstvá krvi – hodnota sa môže pohybovať aj okolo 40 úderov za minútu.
U ľudí, ktorí trpia závratmi alebo stratami vedomia, môže nízky pulz signalizovať srdcový blok. Ide o stav, keď dochádza k zablokovaniu elektrického impulzu, bez ktorého pomoci nemôže srdce biť. Pri spomalení srdcovej frekvencie (srdcový pulz pod 60 úderov za minútu) hovoríme o tzv. bradykardii. Naopak pri zrýchlení srdcovej frekvencie (srdcový pulz nad 90 úderov za minútu) hovoríme o tzv. tachykardii.
Joachim Resch
Joachim Resch (* Slovensko?) je organár.
Joppécourt
Joppécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Všetko je možné
Všetko je možné je zbierka 14 poviedok Stephena Kinga, strašidelných, ale i zábavne humorných. V origináli sa volá ''Everything´s eventual. 14 dark tales (Všetko je možné. 14 temných príbehov''.) V slovenčine vyšla v rokoch 2002 a 2003 v dvoch dieloch. Obsahuje nasledujúce poviedky:
Po česky:
4537 Valgrirasp
4537 Valgrirasp je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 2. septembra 1987.
Tvoj Tatko Records
Tvoj Tatko Records  (alebo vo forme obchodnej spoločnosti Tvoj Tatko Records s.r.o.) je hudobné vydavateľstvo so sídlom v Piešťanoch, ktoré založil v roku 2006 slovenský raper Patrik "Rytmus" Vrbovský. S produkciou v hudobnom priemysle začalo po premiére prvého sólového albumu Bengoro pre rapera Rytmusa. V súčasnosti spolupracuje s mnohými slovenskými, ako aj českými hudobníkmi.
Rotunda Všetkých svätých (Dechtice)
Rotunda Všetkých svätých je románska, neskôr slohovo upravovaná sakrálna stavba v obci Dechtice v okrese Trnava v Trnavskom kraji.
Najstaršia stavba v tejto západoslovenskej obci ležiacej na úpätí Malých Karpát sa do dejín architektúry na Slovensku zapísala okrem času svojho vzniku aj svojím zaujímavým stavebným prevedením - kým zvonku vyzerá ako typický kostol s loďou a vežou, na zaklade interiérovej stavebnej dispozície je zaraďovaná k stavbám rotundového typu.
Kostolík sa stal slávnym zachovalými románskymi monumentálnymi maľbami z prvej polovice 13. storočia až poslednej štvrtiny 14. storočia.
Dejiny výstavby
Stavba kostolíka, v obci označovaného aj ako Horný, vznikla v roku 1172; vyplýva to z dokumentov z kanonickej vizitácie v roku 1782. Pôvodne bola stavba vybudovaná ako jednoloďový priestor na mierne sploštenom kruhovom pôdoryse. Na východnej strane ju zakončovala polkruhová apsida. Loď zaklenuli kupolou.
V nasledujúcich obdobiach kostolík slohovo upravovali. K menším stavebným úpravám prišlo v období neskorej gotiky, no podstatné zmeny nastali v prvej polovici 18. storočia, keď k západnému priečeliu pribudla nevysoká baroková veža zakončená helmicou (v roku 1741). Tým dostal kostolík prakticky dnešný vzhľad. Stavba dostala aj nový portál v podveží čím sa pôvodný vstup z južnej strany prestal používať. Kostol bol počas oslobodzovania obce v roku 1945 počas druhej svetovej vojny vážne poškodený ruskými vojskami, kedy bola odstrelená časť veže kostola.
Vzhľad stavby
Rotunda Všetkých svätých stojí uprostred dodnes používaného cintorína na miernom svahu na severnom okraji obce. Zachováva tradičnú kresťanskú stavebnú západo-východnú dispozíciu.
Ide o jedloloďovú sakrálnu stavbu s kruhovým pôdorysom, polkruhovou apsidou a pristavanou západnou dvojetážovou vežou so zvonicou. Poschodia sú viditeľné oddelené výraznými horizontálnymi rímsami. Pozoruhodné sú okná nerovnakého tvaru na jednotlivých poschodiach veže.
Pozoruhodnosťou kostolíka je stavebná dispozícia vnútorného priestoru. Valcovitý priestor zaklenutý klenbou v tvare polgule je typickým znakom rotundy a preto sa radí k tomuto typu stredovekých stavieb.
Kostolík je zaujímavý svojou interiérovou výzdobou, ktorú predstavujú nástenné maľby. Keď v roku 1932 stavbu rekonštruovali, objavili na južnej stene lode a v apside románske fresky, ktorých vznik odborníci kladú do obdobia prvej polovice 13. storočia až 14. storočia. Ide o maľby s kristologickou tematikou: výjavy zo života Ježiša Krista od jeho narodenie až po ukrižovanie (Narodenie Krista, Krst Krista, Bičovanie, Nesenie kríža, Ukrižovanie), doplnené kompozíciou Stromu života. Na južnej stene apsidy sa nachádza maľba so scénou zachytávajúcou apoštola Tomáša.
Maľby po prvý raz odborne publikoval známy český historik Václav Mencl v roku 1937. Slovenský historik umenia Vladimír Wagner (1900 - 1955) v roku 1938 v prípade dechtických nástenných malieb poukázal na vplyv severotalianskej knižnej maľby.
V roku 1961 maľby reštauroval a zakonzervoval akademický maliar a reštaurátor Andrej Kuc.
Interiérové vybavenie je pomerne skromné. Okrem ranobarokového insitného hlavného oltára v apside s oltárnym obrazom s výjavom zachytávajúcim zástup svätých, doplneného skulptúrami Boha Otca a Ježiša, ho tvorí niekoľko drobných plastík (Pieta, svätý Štefan, svätý Ladislav).
Stavba ako národná kultúrna pamiatka
Dechtická Rotunda Všetkých svätých bola s ohľadom k stavebno-historickému vkladu do architektonických dejín Slovenska zapísaná do Zoznamu národných kultúrnych pamiatok pod samostatným katalógovým číslom. Vďaka nástenným maľbám bol kostolík, spolu s ďalšími troma desiatkami sakrálnych stavieb na celom území Slovenska, okrem toho zapísaný do súboru národných kultúrnych pamiatok pod označením Stredoveké nástenné maľby.
Hmyz (časopis)
Hmyz bol entomologický časopis na Slovensku, ktorý vychádzal v rokoch 2000-2006. Spočiatku vychádzal 4x ročne, neskôr ako občasník. Jeho formát bol B5, minimálny počet strán jedného čísla 32.
Entomologický časopis Hmyz chcel populárnou formou priblížiť svet hmyzu. Prinášal články z expedícií, o krajinách, živote ľudí a hmyzu z celého sveta. Predstavoval rôzne skupiny hmyzu a zvláštnosti ich života. V časti "Hmyz a zdravie" sa venoval otázkam zdravia v súvislosti s hmyzom. V radách pre cestovateľov informoval entomológov o rôznych nebezpečenstvách, s ktorými sa môžu na svojich cestách stretnúť. Informoval aj o vplyve hmyzích produktov na naše zdravie, o jedovatom hmyze a podobne. V časopise bolo veľa fotografií hmyzu v jeho prirodzenom prostredí, informácie a skúsenosti z chovu hmyzu, zaujímavosti z dejín entomológie a kapitolky o hmyzích škodcoch. Cena bola 69,- Sk / 59,- Kč za jednotlivé číslo.
Myles Wakefield
Myles Wakefield (* 13. jún 1974, Durban, Južná Afrika) je bývalý juhoafrický profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Horkýže Slíže
Horkýže Slíže je slovenská punk rocková hudobná skupina, ktorá vznikla 4. novembra 1992 v Nitre. Na začiatku kariéry hrali prevažne hard rock, neskôr komedy rock, ktorý býva tiež označovaný ako naivný punk. Dnes je skupina zameraná výlučne len na punk rock. Patrí k legendám Československej scény nie len rockovej, ale aj všeobecnej.
Začiatok
Skupinu založil koncom roku 1992 Peter Hrivňák s Máriom Sabom a Martinom Košovanom. V septembri 1993 prijímajú basgitaristu Martina Žiaka. Na začiatku zimy 1993 Žiak odchádza a Kuko opäť chytá basu a pokračuje sa v pôvodnej zostave.
Začiatkom roku 1994 a v máji 1994 nahrali v štúdiu Tomáša Kmeťa z Hlohovca dve demokazety, ktoré potom dávajú “skopírovať” svojim fanúšikom. Koncom roku 1994 na vlastné náklady skupina nahrala a vydala prvý neoficiálny štúdiový album "Prvý slíž" v celkovom náklade šesťsto kaziet. Medzitým koncertujú okrem Nitry aj v Prievidzi a v Nových Zámkoch. V lete 1994 aj s novým bagitaristom Norom Ivančíkom.
Vo februári 1995 Horkýže Slíže priberú do kapely druhého gitaristu, Jura Štefánika, s ktorým v marci 1995 odohrajú jeho prvý koncert spojený s krstom Prvého slížu. Do hry úplne vstupuje moderátor Julo Viršík, ktorý autom prechádza Nitrou a v regionálnom rádiu si vypočuje skladbu Maštaľ. Na základe toho ich pozýva na festival Letné srdce do Levíc a zapojí ich do televíznej súťaže vo VTV s názvom „Ebony uvádza“ tak, že ich odporučí majiteľovi štúdia Ebony Martinovi Karvašovi. Tam nahrávajú pesničku „Stretol veselý…“.
Úspechy
V júni 1997 podpisujú zmluvu s BMG Ariola na tri albumy. V roku 2001 prestupujú k EMI Monitor a v októbri pod touto značkou vydávajú svoj štvrtý album “Festival Chorobná 2001.”
V máji 2002 opúšťa kapelu Martin Košovan a nahrádza ho Marek Viršík.
Ďalšia etapa v živote skupiny znamenala presadiť sa v Česku a ďalšom zahraničí. Spoločné turné s kapelou Divokej Bill, ktoré odohrali v apríli a v máji 2004. Hneď po lete kapela vyráža na svoje prvé samostatné turné po Čechách. Na začiatku roka 2005 majú veľké turné po Morave a Slovensku. V apríli 2005 kapela nahráva na Slovensku svoje prvé live CD a DVD. V lete hrajú na festivaloch na Slovensku a v Česku a tiež v USA. V ďalších rokoch okrem slovenských a českých koncertov vystupujú aj v Írsku (Dublin), v Anglicku (Londýn) a v Taliansku.
Referencie
Patrik Beňo. Ja som napísal pesničku dvojdielne plavky. V origináli tam bola mapa delfína a češtinu ste si napísali sami.
Biuro Festiwalowe Impart 2016
náhľad|Pohľad na kanceláriu Impartu náhľad|Pohľad na pútač Wroclaw 2016 Biuro Festiwalowe Impart 2016 (Impart 2016) je vroclavská kultúrna inštitúcia, ktorá v meste Vroclav v Poľsku organizuje rôzne druhy kultúrnych podujatí od festivalov, cez koncerty až po výstavy, divadlo a podporu literárnej činnosti.
Vznik inštitúcie
Inštitúcia vznikla v roku 1990 zlúčením staršej Spoločnosti pre umelecké podujatia Impart (Przedsiębiorstwo Imprez Artystycznych IMPART) s Domom kultúry Dolnosliezského vojvodstva (Wojewódzki Dom Kultury). Spoločnosť, ktorá organizovala kultúrne podujatia pod názvom Przedsiębiorstwo Imprez Artystycznych IMPART však v meste Vroclav fungovala už v roku 1970, kedy boli zlúčené v jednu inštitúciu predchádzajúce dve kultúrne kancelárie: Estrada Dolnośląska a  Wrocławskie Przedsiębiorstwo Imprez Artystycznych „Hala Ludowa“ (niekdajší názov pre Halu Stulecia). Zlúčením niekoľkých kultúrnych kancelárii tak vzniklo Centrum umenia Impart. Pod názvom Centrum Umenia Impart (Centrum Sztuki Impart) kancelária fungovala až do roku 2012, kedy bola premenovaná na Biuro Festiwalowe Impart 2016 – Festivalová kancelária Impart 2016. Vznik novej inštitúcie podnietila nominácia Vroclavu na Európske hlavné mesto kultúry 2016. Odvtedy sa kancelária Impart 2016 podieľa na príprave projektu Európskeho hlavného mesta kultúry vo Vroclave a okrem kultúrnych podujatí, propaguje a pripravuje realizáciu projektu EHMK Vroclav 2016.
Činnosť kancelárie Impart 2016
Jednou z hlavných činností kancelárie Imaprt je organizácia podujatí, ktoré súvisia so získaním titulu Európske hlavné mesto kultúry zo strany Magistrátu mesta Wroclaw, s prírpavami na samotný projekt aj jeho obhájením počas roka 2016.
Festivalová kancelária Impart 2016 (Biuro Festiwalowe Impart 2016) sa zameriava na činnosť v oblasti divadla, hudby, výstav a iných kultúrnych činností ako napríklad podpora kreatívnej infraštruktúry v meste, propagácia projektu Európskeho hlavného mesta kultúry Vroclav 2016 a festivaly (Jazz nad Odrou, BASK, Non Sola Scripta, Medzinárodný festival divadiel pre deti, Wroclawský Sound a i.). Kancelária Impart tiež organizovala veľké koncerty populárnych hudobníkov ako napríklad Nick Cave, Leonard Cohen a Manu Chao.
Od roku 2005, Impart prevádzkuje Divadlo piesne (Teatr Piosenki). Jeho prvým riaditeľom bol Roman Kolakowski, potom sa stal riaditeľom Mariusz Kiljan, pozdejšie divadlo viedla Urszula Orłowska. Divadelné predstavenia sa konajú v duchu konvencií predošlej show Piosenki Arktorskiej preto sa v divadle najčastejšie spieva.
Impart pripravuje aj kultúrne aktivity pre deti a mládež: hudobné divadelné workshopy a predstavenia vytvorené v spolupráci s oddelením bábkového divadla ako súčasť festivalu Medzinárodný festival divadla pre deti (Międzynarodowy Festiwal Teatrów dla Dzieci).
Organizácia
Súčasným generálnym riaditeľom kancelárie Impart 2016 je Krysztof Maj. Impart propaguje činnosť v rámci projektu Wrocławi 2016 a teda organizácia je úzko prepojená s oddelením deviatich kurátorov, ktorí sa starajú o naplnenie kultúrneho programu v rámci jednotlivých umeleckých a kultúrnych oddelení v rámci inštitúcie.
Kancelária Imaprt sídli vo Vroclave na ulici Komuny Paryskiej 39 – 41. V budove na ul. Mazowieckiej 17 sa konajú divadelné predstavenia, výstavy, koncerty a festivaly.
Želivsko
Želivsko je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 36 obyvateľov, z toho 18 mužov a 18 žien, pričom priemerný vek v obci bol 50,0 roka (muži 50,4 roka, ženy 49,6 roka). Želivsko sa radí medzi obce v Česku s najnižším počtom obyvateľov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1317. Pred rokom 1945 žilo v Želivsku (Selsen bei Zwittau) a Horákovej Lhotě (Horak-Ölenhüttel) 274 obyvateľov, z toho 23% bolo nemeckej národnosti, väčšinou v Želivsku. Obec patrila pod politickú správu Moravskej Třebovej a súdnou správou pod Jevíčko.
Bývala tu obecná škola, prifarená je obec k Březovej nad Svitavou a žandárska stanica bola v Roubanine.
Tomáš Halík
Mons. prof. PhDr. Tomáš Halík, Th. D., Dr. h. c.  (* 1. jún 1948, Praha) je český katolícky kňaz, teológ, sociológ, filozof, psychológ, religionista a univerzitný profesor. Je farárom v Akademickej farnosti v Prahe a taktiež prezidentom Českej kresťanskej akadémie. V roku 2008 mu pápež Benedikt XVI. udelil titul prelát Jeho Svätosti (monsignore).
Životopis
Narodil sa v rodine editora spisov bratov Čapkovcov Dr. Miroslava Halíka. V rokoch 19661971 študoval sociológiu a filozofiu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity, bol žiakom Jana Patočku. Počas štúdia absolvoval študijný pobyt na Bangor University vo Walese. Diplomoval prácou Společenskokritický význam utopických a profetických proudů v dějinách křesťanského sociálního myšlení. (Praha, 1971). Dizertačnú prácu na tému ''Křesťanství jako utopie. K dialektice dějin křesťanského sociálního myšlení'' obhájil na FF v roku 1972.
Do r. 1989 nemohol z politických dôvodov prednášať na vysokej škole, pracoval ako podnikový psychológ a neskôr ako psychoterapeut drogovo závislých u Apolináře (19841990). Zároveň študoval teológiu v tajných kurzoch (žiak Josefa Zvěřiny), v roku 1978 bol v Erfurte tajne vysvätený za kňaza. Patril k dôležitým osobnostiam tzv. podzemnej cirkvi a v 80. rokoch bol jedným z najbližších spolupracovníkov pražského kardinála Tomáška.
Po r. 1989 študoval teológiu postgraduálne na Pápežskej Lateránskej univerzite v Ríme (ThLic.). Habilitoval sa z praktickej teológie na pápežskej teologickej fakulte vo Vroclave. V roku 1992 sa habilitoval v odbore sociológia na FSV UK prácou ''Katolická kultura a česká společnost po 2. vatikánském koncilu'', v r. 1993 bol vymenovaný za docenta, v r. 1997 za profesora Karlovej univerzity v Prahe.
V rokoch 19901993 bol generálnym sekretárom Biskupskej konferencie ČR a pedagógom na Katolíckej teologickej fakulte Karlovej univerzity; Ján Pavol II. ho vymenoval za konzultora pápežskej rady pre dialóg s neveriacimi. Od roku 1993 vyučuje religionistiku na FF UK, ako hosťujúci profesor prednášal na univerzitách v Oxforde a Cambridgi. Bol jedným z externých poradcov českého prezidenta Václava Havla, ktorý ho roku 1997 dokonca navrhol za svojho možného nástupcu vo funkcii.
Je farárom pražskej akademickej farnosti v kostole Najsvätejšieho Salvátora (od februára 1990) a prezidentom Českej kresťanskej akadémie (od decembra 1990). Je známy svojou angažovanosťou v občianskom živote, vyjadruje sa k otázkam medzináboženského dialógu a úlohy náboženstva v modernej spoločnosti.
V roku 2008 mu pápež Benedikt XVI. udelil titul kaplána Jeho Svätosti, ktorý ho oprávňuje používať pred menom titul Monsignore.
V roku 2011 získal za knihu Vzdáleným nablízku, cenu za najlepšiu teologickú knihu Európy za roky 2009 a 2010.
V roku 2014 sa stal prvým českým laureátom Templetonovej ceny.
Nízke Tatry
Nízke Tatry sú pohorie a geomorfologický celok v Západných Karpatoch na Slovensku. V centrálnej časti pohoria bol vyhlásený národný park – NAPANT. Geomorfologický celok sa člení na dva geomorfologické podcelky: Ďumbierske Tatry v západnej a Kráľovohoľské Tatry vo východnej časti, ktoré sú oddelené údoliami riečok Boca a Štiavnička.
Názov
Označenie pohoria zaviedol slovenský geológ Dionýz Štúr v roku 1860, pôvodne ako Nižné Tatry. Neskôr tento názov Ján Hunfalvy nesprávne preložil do maďarčiny ako Nízke Tatry. Toto znenie sa používa dodnes.
Poloha a prírodné pomery
Pohorie Nízke Tatry sa tiahne v dĺžke smerom zo západu na východ medzi údoliami Váhu a Hrona. Hlavný hrebeň dosahuje štyrmi vrcholmi výšku nad. Najvyššie vrcholy Ďumbier, Štiavnica , Chopok , Dereše , Chabenec  a Kráľova hoľa  sú jedinečnými výhľadňami na pohoria a údolia Slovenska.
Vymedzenie
Nízke Tatry zo severu vymedzuje Hornádska kotlina (podcelok Vikartovská priekopa), Kozie chrbty (Važecký chrbát) a Podtatranská kotlina (Liptovská kotlina), na západe susedí Veľká Fatra (Revúcke podolie a Zvolen), Starohorské vrchy a krátkym úsekom Zvolenská kotlina (Bystrické podolie). Južným smerom leží Horehronské podolie (Lopejská kotlina, Bystrianske podhorie a Heľpianske podolie) a na východe Spišsko-gemerský kras (Slovenský raj).
Od Starohorských vrchov delí pohorie Hiadeľské sedlo, od Slovenského raja sú oddelené Vernárskym a Kopaneckým sedlom a Vernárskou dolinou.
Geomorfológia
thumb|[[Ďumbier (vrch)|Ďumbier v pozadí s Chopkom a Chabencom]] thumb|Kráľova hoľa s vysielačom na vrchole Z geomorfologického hľadiska je pohorie súčasťou Fatransko-tatranskej oblasti. Z východu na západ sa člení na 2 významné podcelky oddelené sedlom Čertovica :
Geológia
Nízke Tatry geologicky zasahujú svojou západnou časťou do tatransko-fatranského pásma jadrových pohorí a na východe do veporského pásma. Veporské pásmo (s hlavnou jednotkou veporika) tu je tvorené kráľovohoľskou zónou, na východe ohraničenou muránskym zlomom. Kráľovohoľská zóna je v oblasti Nízkych Tatier tvorená premenenými horninami, hlavne pararulami a predovšetkým vyvretými horninami granitoidného charakteru – hlavne granodioritmi a tonalitmi, ktoré tvoria tzv. veporský plutón. Severne od pohorelskej línie, ktorá ju oddeľuje od kráľovohoľskej zóny, sa nachádza kraklovská zóna, tvoriaca podstatnú časť hrebeňa Kráľovohoľských Tatier. Budovaná je komplexmi premenených hornín hlavne rúl, svorov a amfibolitov. Podiel magmatických hornín je menší (napr. teleso A-typových granitov pri Hrončoku). Druhohorné usadené horniny zastupujú hlavne vápence, dolomity, sliene a pieskovce, ktoré sú tiež miestami rôzne premenené. Najvýznamnejšími štruktúrami sú tu jednotka Veľkého Boku a zvyšky heľpianskej sukcesie.
Ďumbierske Tatry tvoria styčnú oblasť medzi veporským a tatransko-fatranským pásmom jadrových pohorí. Ich styčnou zónou je čertovická línia. Ďumbierske Tatry možno geologicky rozčleniť na 3 zóny: bystrickú s prevahou druhohorných usadených hornín tatrika, fatrika a hronika a silicika (príkrov Drienka), ďumbiersku tvorenú kryštalinickými horninami tatrika a reliktami obalovej sukcesie Červenej Magury a demänovskú s prevahou usadených hornín tvoriacich príkrovové telesá fatrika a hronika.
Podnebie
Pohorie sa vyznačuje kontinentálnou horskou klímou v oblasti strání, mierne chladnou klímou v úpätných polohách a strednej časti úbočí rázsoch. Priemerná januárová teplota sa pohybuje okolo −6 °C, priemerná júlová teplota dosahuje 15,8 °C. Na ústrednom chrbte pohoria prevláda chladná až studená klíma s priemernou januárovou teplotou -7 až −9 °C a priemernou júlovou teplotou 8 až 9,3 °C. V dolinách sa pohybuje priemerná januárová teplota okolo −5 až −7 °C a priemerná júlová okolo 14 °C. Najteplejšie úpätné časti pohoria majú priemernú ročnú teplotu vzduchu asi 7,5 °C, na najvyšších vrcholoch je priemerná ročná teplota okolo 0 °C.
V údolných častiach je priemerný ročný úhrn zrážok okolo 900/m², vo vrcholových 1200/m². Kvôli prevládajúcemu vzdušnému prúdeniu majú vyšší úhrn zrážok hlavne severné svahy, pričom západná časť je mierne vlhkejšia ako východná. Snehová pokrývka dosahujúca nad hranicou lesa hrúbku do sa drží 110210 dní v roku.
Turistika
thumb|Demänovská ľadová jaskyňa Nízke Tatry sú po Vysokých Tatrách druhým najnavštevovanejším pohorím Slovenska. V posledných rokoch tu vzniklo množstvo nových hotelov, autokempingov, sedačkových lanoviek, vlekov, stredísk turistiky a cestovného ruchu. Napriek tomu, predovšetkým vo východnej časti, medzi sedlom Čertovica a Kráľovou hoľou, tu jestvujú ešte ozajstné pralesom blízke lesy, s množstvom zveri (obývané medzi iným aj medveďom hnedým). Možno tu podnikať mnohé zaujímavé pešie túry. Pre turistov je príťažlivý úsek hrebeňovky od Chopka k Čertovici, ktorý poskytuje nádherné výhľady do nízkotatranských dolín na severe i na juhu.
Chatami a chatkami najlepšie vybavené strediská turistického ruchu sa nachádzajú uprostred Nízkych Tatier, v dvoch dolinách pod Chopkom, pod najkrajším úsekom hlavného hrebeňa. V severnej časti leží Demänovská dolina s rekreačnými osadami pri vstupe do doliny, na Lúčkach, na Záhradkách a v Jasnej. Na juhu sa rozprestiera Bystrá dolina so strediskami Tále, Srdiečko a Kosodrevina a rekreačnou obcou Mýto pod Ďumbierom. V strednej časti pohoria je lyžiarske stredisko v sedle Čertovica. Ďalšie možnosti ubytovania sú v Bocianskej doline, v malebne položených obciach Vyšná Boca a Nižná Boca.
V západnej časti pohoria je hlavným východiskom na túry obec Donovaly, vo východnej časti Liptovská Teplička a Telgárt. Hlavným turistickým východiskom do oblastí Chopok-sever (Demänovská dolina) je Liptovský Mikuláš, do oblastí Chopok-juh (Bystrá dolina, Krpáčovo) zas Podbrezová a Brezno. V roku 1964 sa pre turistické strediská v Demänovskej doline vytvorila samostatná administratívna jednotka – obec Demänovská Dolina.
Oblasť Nízkych Tatier poskytuje možnosti kúpania (Bešeňová, Krpáčovo, Liptovská Mara, Liptovský Ján, Aquapark Tatralandia, Tále) a návštevy jaskýň (Bystrianska jaskyňa, Demänovská ľadová jaskyňa, Demänovská jaskyňa slobody, Jaskyňa mŕtvych netopierov, Važecká jaskyňa). V roku 1978 boli Nízke Tatry na ploche vyhlásené za národný park (NAPANT).
Horolezectvo
Nízke Tatry predstavujú jediný veľhorský terén mimo Tatier. Severné svahy vrcholov Ďumbiera, Kohútika sú tvorené žulami. Horolezecky zaujímavé sú vápencové steny nad Demänovskou ľadovou jaskyňou – napr. bralo Bašta, alebo Roháčka nad Iľanovom, steny na juhovýchodnej strane Poludnice a v masíve predvrchola Končitého vrchu. Zaujímavé sú tiež bralné rady na úbočiach Ohnišťa alebo Kostolce v doline Machnaté.
Významné vrcholy
Hrebeň prekračuje štyrmi vrcholmi nadmorskú výšku.
Iné projekty
.
Reiningue
Reiningue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4632 Udagawa
4632 Udagawa (1987 YB) je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Takuo Kodžima 17. decembra 1987.
Nový
Nový môže byť:
Dozulé (obec)
Dozulé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1918 obyvateľov (2009).
Pavol Röber
Pavol Röber (Roberius) (* druhá polovica 17. storočia, Slovensko?) bol prírodovedec, zoológ a entomológ slovenského pôvodu.
Životopis
Odborník v prírodných vedách, autor práce o hmyze okolia Banskej Bystrice (Wittenberg, 1673),ktorá vyšla pod názvom: Dissertatio de Insectis Novisolii in superiori die 20. Novembris elapsi (1672) anni Hungaria cum nive delapsis. Práca má 36 strán textu.
The Long Road
The Long Road je štvrtý štúdiový album kanadskej rockovej skupiny Nickelback. V Európe bol vydaný dňa 22. septembra 2003 a o deň neskôr v Spojených štátoch. Album bol vydaný cez vydavateľstvo Roadrunner Records. Tentokrát bol za produkciu albumu zodpovedný Chad Kroeger a Joe Moi, ktorý predtým pracoval so skupinou pri nahrávaní albumu Silver Side Up. Názov albumu „The Long Road“, čo znamená „dlhá cesta“ a aj hovorí o dlhej ceste skupiny, od ich začiatkov až doteraz. Materiál bol nahrávaný v štúdiách Green House Studios, kde skupina nahráva od roku 1998 a v Mountain View Studios vo Vancouveri. Práce na albume trvali štyri mesiace. Album bol v Spojených štátoch ocenený 3x platinou za predaj viac ako 3,100,000 kópií, a v Kanade bol ocenený 4x platinou za predaj 400,000 kópií albumu. Album je posledným, ktorý bol nahraný s bubeníkom Ryanom Vikedalom. V roku 2010 magazín Billboard umiestnil album na #157 v zozname 200 najlepších albumov desaťročia.
Produkcia
Za výrobu albumu bol zodpovedný frontman skupiny Chad Kroeger a Joe Moi, ktorý predtým pracoval so skupinou pri nahrávaní albumu Silver Side Up. Skupina tiež spolupracovala s Randym Staubom, ktorý bol zodpovedný za mixovanie, a Georgom Marinom, ktorý bol zodpovedný za mastering. Mastering bol urobený v Sterling Sound a mixovanie v The Warehouse Studios vo Vancouveri.
Ladislav Kraus
Ladislav Kraus, známy ako Laco Kraus (* 10. február 1943, Bratislava) je slovenský kameraman.
The Long Road
Úspech
Album bol v roku 2004 nominovaný na cenu Grammy v kategórii Najlepší rockový album. V tom istom roku bol takisto nominovaný na dve ceny Juno Awards v kategóriách Album of the Year a Rock Album of the Year. Album The Long Road je jediným albumom skupiny Nickelback (nepočítajúc albumy Curb a The State), ktorý nezískal žiadne ceny Juno Awards.
Album získal trojnásobnú platinu od RIAA v marci 2005. Do dňa 28. januára 2009 bolo predaných 3 470 373 kópií albumu. V marci roku 2010 podľa asociácie Canadian Recording Industry Association predaj v USA prekročil 500 000 kópií albumu, vďaka čomu album získal päťnásobnú platinu.
Zostava
Nickelback
Štúdioví hudobníci
Produkcia
Oberwart (okres)
Oberwart je okres v rakúskej spolkovej krajine Burgenland. Má rozlohu, žije tu 53 365 obyvateľov (2001) a sídlo okresu je mesto Oberwart.
Ján Scherueb
Ján Scherueb (*  Slovensko?) bol lekárnik.
Životopis
Prvý lekárnik v Banskej Bystrici, ktorý sa spomína v starých listinách (1536).
Jouaville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4820 Fay
4820 Fay je planétka s priemerom 68 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 15. septembra 1985.
Benátky (okres Svitavy)
Benátky je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 360 obyvateľov, z toho 162 mužov a 198 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,9 roka (muži 37,2 roka, ženy 36,5 roka).
Zoznam dirigentov
Toto je zoznam významných svetových dirigentov. Tento zoznam nie je úplný. Ak máte nejaké overené poznatky alebo informácie o niektorom mene, ktoré tu chýba, môžete ho doplniť.
{|
Alžírske národné futbalové mužstvo
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1962. Alžírsko sa štyrikrát predstavilo na Majstrovstvách sveta v roku 1982, 1986, 2010 a 2014. Najďalej sa dostali na MS 2014 keď skončili v osemfinále. Na Africkom pohár národov sa predstavili 19-krát, najväčší úspech sú víťazstva na Africkom pohári národov 1990 a 2019.
Zápasy Alžírska na MS:
Majstrovstvá sveta vo futbale 1982: Skupina - Západné Nemecko (2:1), Rakúsko (0:2), Čile (2:3)
Majstrovstvá sveta vo futbale 1986: Skupina - Severné Írsko (1:1), Brazília (0:1), Španielsko (0:3)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010: Skupina - Slovinsko (0:1), Anglicko (0:0), USA (0:1)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2014: Skupina - Belgicko (1:2), Južná Kórea (4:2), Rusko (1:1); Osemfinále - Nemecko (1:2pp)
Čerchov
Čerchov môže byť:
Visitability
Visitability je filozofia navrhovania budov, spočívajúca v bezbariérovom navrhovaní založenom na troch bodoch:
Dejiny koncepcie visitability
Koncepcia visitability vznikla v roku 1986 v Atlante v Spojených štátoch, konkrétne v spoločnosti „Concrete Change“ pod názvom „Basic Home Access“; názov visitability sa vžil v spojitosti s podobným programom vyvíjaným v Spojenom kráľovstve. Myšlienka sa rozšírila v 90. rokoch vo viacerých amerických mestách ako progresívny koncept navrhovania rodinných domov. Do povedomia sa však výrazne dostala v roku 2005 po tragických udalostiach spôsobených hurikánom Katrina v americkom meste New Orleans, kedy evakuácia tisícov ľudí zlyhala na tom, že pohybovo postihnutí ľudia nedokázali opustiť svoje domovy kvôli bariérám na únikových trasách, a s mnohými museli zostať uväznení aj ich opatrovatelia.
Charakteristika
Podobný, ale odlišný, je pojem univerzálne navrhovanie. Podstatou oboch pojmov je nový pohľad na navrhovanie budov, predstavujú revolúciu v bezbariérovom navrhovaní. Architektonické diela stavané podľa princípov týchto myšlienok umožňujú a v maximálnej možnej miere zjednodušujú prístup a pohyb v prostredí všetkým ľuďom, bez ohľadu na ich schopnosti pohybu, komunikácie či interakcie s okolím.
Daniel Henriksson
Daniel Henriksson (* 4. september 1978, Övertorneå, Švédsko) je švédsky tréner a bývalý hokejový brankár a reprezentant. Meria 177 cm a váži 74 kg (2006).
Klubový hokej
Od sezóny 2005/06 je hráčom klubu švédskej Elitserien Färjestads BK Karlstad.
Reprezentácia
Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Súčasťou reprezentácie bol aj o rok neskôr na šampionáte v Moskve.
4720 Tottori
4720 Tottori je planétka s priemerom 34 km, ktorú objavil S. Ueda, H. Kaneda 19. decembra 1990.
Benedikt Krivošík
Benedikt „Beňo“ Krivošík (* 4. marec 1933, Sereď† 27. november 1992, Bratislava) bol slovenský kameraman.
Retzwiller
Retzwiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Haláčovce
Haláčovce sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Šport
V obci sídli futbalový klub TJ Baník Haláčovce-Otrhánky, vytvorený roku 1959. Hrá II. triedu okresu Bánovce nad Bebravou (VIII. liga). Spoločný názov Haláčovce-Otrhánky nesie od roku 2008.
Muži si v sezóne 2012/2013 po 20 rokoch vybojovali postup do vyššej súťaže (do I. triedy okresov Bánovce nad Bebravou a Partizánske). Hoci sa v nej udržali, pre nedostatok hráčov a financií došlo k úplnému zrušeniu družstva, vôbec prvýkrát od založenia klubu. Namiesto dospelých sa tak do sezóny 2014/2015 prihlásil tím dorastu, ktorý neexistoval v TJ Baník 14 sezón (naposledy 2000/2001). Ako nováčik si vybojoval tretie miesto. Mužský tím sa znova konštituoval pred sezónou 2015/2016.
Zlatníky
Zlatníky sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Polohopis
Obec leží na východných svahoch Považského Inovca, na rozhraní s Bánovskou pahorkatinou. Západne od obce sa nachádza význačný vrchol Panskej javoriny. Obcou preteká potok Livina. Na juhovýchode hraničí s územím obce Malé Hoste. Západne od Zlatník sa nachádza osada Kulháň, na severovýchod leží obec Cimenná. V katastrálnom území obce sa nachádzajú prírodné rezervácie Čepúšky, Kulháň a chránený areál Okšovské duby.
Geológia
Obec sa nachádza na východnom konci hrádocko-zlatníckej strižnej zóny. V okolí obce sa nachádza veľa starších dobývacích priestorov, píng a starých háld, ktoré sú pozostatkom po ryžovaní zlata. Zlato sa akumulovalo v náplavoch. Zdroj zlata zrejme pochádzal z inoveckého kryštalinika, resp. súviselo s hrádocko-zlatníckou strižnou zónou. Predpokladá sa však, že dnes je jeho primárny zdroj už celkom odstránený eróziou. Zlato je dnes dlhodobou ťažbou dokonale vyťažené. Na základe obrovského množstva starých pozostatkov ťažby s kubatúrou 4 – 5 miliónov m3 a prítomnosti zlata v koncentrácii približne 0,89 až 1,12 g/t v starých haldách možno usudzovať, že z lokality bolo vyťažených 400 až zlata.
Dejiny
V katastrálnom území obce sa nachádzajú jedny z najstarších indícií o ťažbe zlata na Slovenskom území. Podľa arecheologických nálezov ho tu ťažili už Kelti. Prvá písomná zmienka o obci so slovanským názvom pochádza z roku 1156.
Joudreville
Joudreville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Owen Nolan
Owen Liam Nolan (* 12. február 1972, Belfast) je bývalý kanadský hokejiista, naposledy hráč klubu NHL Minnesota Wild. Hrával tiež za kluby Quebec Nordiques, Colorado Avalanche, San Jose Sharks, Toronto Maple Leafs a Phoenix Coyotes a Calgary Flames. Narodil sa v metropole Severného Írska, ale vyrastal v meste Thorold v kanadskom Ontáriu. Nolan patrí k typickým silovým útočníkom a počas svojej kariéry mal množstvo zranení.
Joudreville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Team
Team je slovenská rocková skupina. Vznikla začiatkom 80. rokov 20. storočia v Martine. V rokoch 1989, 1990 a 1991 získala ocenenie "Zlatý slávik". V roku 1991 získal toto ocenenie v kategórii "spevák" člen skupiny Pavol Habera. Po veľkom úspechu prvého albumu Team, ho skupina celý naspievala aj v esperante. Uľahčilo im to cestovanie do zahraničia, lebo hrávali na stretnutiach esperantistov mimo Česko-Slovenska.
Začiatky
Team založili gitarista Dušan Antalík a basgitarista Ivan Válek v roku 1980 v Martine. Prvú známu zostavu tvorili okrem nich ešte spevák a hráč na klávesové nástroje Milan Dočekal a bubeník Ivan Marček. Medzi rokmi 1982 – 1984 však bola skupina neaktívna, keďže jej členovia museli odísť na povinnú vojenskú službu.
Prvý singel Beh vyšiel v roku 1985. V roku 1986 sa ku skupine pridal druhý hráč na klávesoch Bohuš Kantor. S ním natočila skupina single ako Na jednej lodi alebo Dievčatá zozadu. S producentom Julom Kinčekom začína Team pripravovať svoj debutový album.
Prvé albumy
V roku 1988 prišiel do Teamu spevák Paľo Habera. Väčšinu materiálu na debutový album mal Team už nachystanú, sám Habera prispel piesňami Máš moje číslo a List od Vincenta, ktorú pôvodne nahral so svojou predchádzajúcou skupinou Avion. Najznámejším hitom z tohto albumu bola pieseň Reklama na ticho. Album bol úspešný a skupina ho nahrala ešte raz v esperante, s čím im pomáhal nový manažér Stano Marček.
Na druhom albume Prichytený pri živote nahradil Ivana Marčeka Erich Siegel. Známymi piesňami z tohto albumu sú Prievan v peňaženke a Lietam v tom tiež. Siegel hral aj na ďalšom albume Team 3, z ktorého pochádza hit Držím ti miesto. V tomto období prechádza skupina od Opusu k vydavateľstvu Tommü. Habera začiatkom 90. rokov začína popri Teame tiež svoju sólovú dráhu.
90. roky
Na štvrtom albume sa už za bicie vrátil Marček. Album si produkuje skupina samostatne a nahráva sa v štúdiu, ktoré s pomocou Pavla Skýbu postavia Antalík a Dočekal. V roku 1993 vychádza album Team 5, na ktorom si v jednej piesni po prvýkrát sólovo zaspieval Dušan Antalík. V roku 1995 vyhlasuje Team ročnú pauzu.
Nový album Voľná zóna vyšiel v roku 1997. Bol to jediný album, na ktorom nespieval Habera, namiesto neho tu za mikrofónom stál Roman Révai okrem piesne Moc mladá, ktorú naspieval Antalík. Išlo tiež o posledný album s Bohušom Kantorom. Na albume sa nepodieľali ani Milan Dočekal a Ivan Marček, za toho druhého tu hral Ďuso Petrus.
Návrat Haberu a súčasnosť
V roku 1997 sa Habera do Teamu vrátil. Ďalší album 7edem vychádza o rok na to a pochádza z neho pieseň Krátke lásky. Ku skupine sa pridáva trvalý hosť Juraj Tatár (klávesy). Marček sa znovu vracia za bicie na albume Mám na teba chuť (2002). Okrem titulnej piesne je známou aj skladba Slovník cudzích snov. V roku 2003 natočila skupina koncertný album Live in Praha. Zatiaľ posledné dva albumy sú Team X a Team 11, vydané v rokoch 2004, respektíve 2007.
V decembri 2011 kapela oznámila na svojej internetovej stránke konanie rozlúčkového turné na rok 2012. Pavol Habera k tomu povedal: "Po takmer 30 rokoch od vzniku TEAMu chceme uzavrieť jednu mimoriadnu a úspešnú kapitolu našich hudobných životov a najlepší spôsob je zahrať našim fanúšikom a predviesť sa im v tom najlepšom svetle." Podľa oznamu sa malo turné skladať zo slovenskej a českej časti pričom česká časť mala názov Česká Pojišťovna Habera a Team final tour 2012. Česká Pojišťovna bola exkluzívnym partnerom českej časti turné. TEAM plánoval odohrať koncerty v šiestich slovenských a desiatich českých mestách. Kapelu na turné sprevádzala martinská formácia Horská Chata.
V máji 2014 zomrel bubeník Ivan Marček. Jeho náhradníkom je Marcel Buntaj.
Ján Nepomuk Schwarzmann
Ján Nepomuk Schwarzmann (*  Slovensko?) bol botanik, úradník.
Bankrot
Bankrot (z nem. Bankrott < tal. banca rotta, príp. banco rotto = rozbitý či zničený stôl [zmenárnika]) môže byť:
Ján Nepomuk Schwarzmann
Životopis
Komorný úradník v Banskej Bystrici (okolo roku 1804). Zanechal rukopis flóry Zvolenskej župy, je uložený v Széchenyiho knižnici v Budapešti.
Albert Schwer
Albert Schwer (*  Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis
Evanjelický kazateľ nemeckej obce v Banskej Bystrici (pred 1608, po 1617).
26. február
Narodenia
thumb|[[Václav IV. (*1361)]] thumb|upright|[[Jozef Adamec (* 1942)]] thumb|upright|[[Sébastien Loeb (* 1974)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Arnošt Lustig († 2011) ]]
Tatranský národný park
Tatranský národný park (skratka TANAP) je jeden z deviatich národných parkov na Slovensku a je zároveň najstarší národný park na Slovensku. Nachádza sa na severe stredného a východného Slovenska v Tatrách. Je určený na ochranu časti Západných Tatier a Východných Tatier. Bol založený 1. januára 1949 a o päť rokov neskôr sa vytvoril národný park aj na poľskej strane Tatier s názvom Tatrzański Park Narodowiy. Spolu s poľským národným parkom sú Vysoké Tatry od roku 1993 Biosferickou rezerváciou UNESCO. Správa národného parku sídli vo Svite a v Liptovskom Mikuláši. Má rozlohu a jeho ochranné pásmo, dokopy. Park obsahuje turistických chodníkov a 16 označených a udržiavaných cyklistických chodníkov.
Na vlastnom území Tatranského národného parku sa chránia najmä horské a vysokohorské rastliny ako sú napríklad porasty kosodreviny alebo plesnivec alpínsky. Zo vzácnych živočíchov tu žijú orol skalný, medveď hnedý, kamzík vrchovský tatranský alebo svišť tatranský.
Dve tretiny chráneného územia pokrývajú smrekové alebo smrekovo-jedľové lesy. Od roku 1993 patrí (spolu s poľským TNP) medzi jednu zo štyroch slovenských biosférických rezervácií programu UNESCO Človek a biosféra.
Na území Vysokých Tatier sa nachádza najvyšší vrch Vysokých Tatier, Slovenska a Karpát, Gerlachovský štít a symbol Slovenska Kriváň. Najvyšším vrchom Západných Tatier je Bystrá a Belianskych Tatier je Havran. Park je charakteristický aj výskytom vyše 100 plies a niekoľkých vodopádov. Najväčšie a najhlbšie z tatranských plies (na území Slovenska) je Veľké Hincovo pleso (plocha, hĺbka ), najvyššie položené je Modré pleso. Najčastejšie navštevovanými sú Štrbské a Popradské pleso.
Jediná verejnosti prístupná jaskyňa je Belianska jaskyňa.
Začiatky poznávania prírody
Záujem o poznávanie tatranskej prírody bol v dávnych dobách podmieňovaný zvedavosťou prvých návštevníkov vysokohorského prostredia a veľmi rýchlo aj hospodárskou aktivitou. Bylinkári, hľadači pokladov, baníci, pytliaci, poľovníci a mnohí iní mali voľné pole pôsobnosti a dokonale to využívali. Svet poznal Vysoké Tatry ako „Snežné hory“. Chýr o nich sa odzrkadľoval stále častejšie v dobovej tlači. O prírodu sa začali zaujímať bádatelia. Prvú vytlačenú zmienku o nich prinieslo dielo Juraja Wernhera De admirandis Hungariae aquis hipomnemation (Bazilej, 1549). Už v tom čase do Tatier sa vyberali profesori a študenti kežmarského lýcea, ktorí sa snažili poznávať prírodu a zbierať prírodniny pre školské kabinety. O prvú geografickú charakteristiku Tatier sa pokúsil kežmarský matematik a astronóm Dávid Fröhlich v diele Medulla geographiae practicae (Bardejov, 1639) a v príručke Bibliotheca, seu Cynosura peregrinantium (Ulm, 1643). Najviac zmienok o Vysokých Tatrách v literatúre 17. storočia zanechal kežmarský študent Daniel Speer v dobrodružnom cestopise Ungarischer oder Dacianischer Simplicissimus (Ulm, 1683).
Prvé vedecké práce
Za prvých zoológov, ktorí skúmali poľskú i našu časť Vysokých Tatier možno pokladať známych vertebrotológov J.H. Blasiusa, A. Kayserlinga a G. Hartlauba. V roku 1835, keď navštívili Tatry, boli ešte študenti. V Tatrách boli asi tri týždne a svoje poznatky vydal Hartlaub knižne v roku 1900. Koncom 19.storočia začalo vychádzať monumentálne dielo Fauna Regni Hungariae, v ktorom boli spracované jednotlivé živočíšne skupiny. Postupne vychádzali desiatky ďalších cenných vedeckých prác, ktoré mapovali život kamzíkov, svišťov a ďalších živočíchov. K nim sa pridávali diela vedcov skúmajúcich ichtyofaunu, bezstavovce, stavovce a diela botanikov.
Začiatky ochrany prírody
Ochrana prírody v stredoveku bola neznámym pojmom. Donačné listiny uhorských panovníkov nezaväzovali majiteľov pozemkov, aby chránili prírodu. Tí však v rámci svojich majetkových aktivít vydávali rôzne zákazy a príkazy regulujúce ťažbu v lesoch, rybolov a odstrel zveri. Napríklad Turzovci na Orave skoncovali so živelným drancovaním a premenou lesov na pasienky, keď v roku 1615 valaským kolonistom na oravskom panstve obmedzili početné stavy oviec a určili hájnikov na ochranu lesov v blízkosti pasienkov.
Začiatky cieľavedomej ochranárskej činnosti možno datovať do poslednej tretiny 19. storočia po založení Uhorského karpatského spolku. Jeho členovia si vytýčili za cieľ hájiť kamzičiu zver. Riaditeľ kúpeľov v Starom Smokovci Eduard Blasy sa zaslúžil v roku 1881 o založenie prvého poľovníckeho ochranného spolku a v roku 1883 o úpravu hájenia kamzičej zveri. O ochrane svišťov sa hovorilo v roku 1880. Členovia Sliezskej sekcie spolku sa v roku 1888 zaviazali propagovať ochranu motýľa jasoňa (Parnassius apollo). O zarybňovanie tatranských potokov sa starala rybárska komisia spolku. Naopak veľa pozornosti však členovia spolku nevenovali iným druhom zvierat, napríklad medveďom, rysom, ktorých odstrel dokonca hodnotili priaznivo. O to viac spolok podporoval import cudzokrajných zvierat ako boli jelene vapiti, zubry, kozorožce, ktoré vypúšťalo do prírody knieža Hohenlohe. Veľké škody v lesoch robili poľskí pytliaci.