cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FK Crvena zvezda
2005 – 2007: Nástup finančnej krízy, Dragan Stojković prezidentom
Zvezde len o vlások uniklo prezimovanie v pohári UEFA 2005/06. V domácich súťažiach sa dostala opäť na vrchol a na jar 2006 si poistila double. V lete 2006 sa však nepochopiteľne začal výpredaj dobrých hráčov. Odišli hviezdy ako napr. Nikola Žigić, Marko Pantelić, predaný bol aj brankár Vladimir Stojković a z novodovedených posíl sa výraznejšie presadili iba Segundo Castillo a Ibrahima Gueye, ktorých si obľúbili aj fanúšikovia. Trénerom sa stal v lete 2006 Dušan Bajević. V kvalifikáciách Ligy majstrov klub neuspel (prehra s AC Milánom), rovnako ani v Pohári UEFA (Slovan Liberec). Po sľubne naštartovanej Meridian Superlige však Bajević odstúpil z postu trénera nezvyčajným spôsobom, keď 10. marca 2007 opustil lavičku priamo počas trvania pokazeného zápasu s Vojvodinou Novi Sad na „Marakane“. thumb|left|280px|Fanúšikovia Zvezdy, populárne Delije na derby počas semifinálového zápasu srbského pohára (18. apríl 2007) Kontinuitu v bodovom náskoku sa však podarilo udržať novému trénerovi, bývalému hráčovi Boškovi Djurovskému, ktorý Zvezdu presvedčivo doviedol k jubilejnému 10. double, pričom sa Crvena zvezda stala prvým srbským klubom, ktorému sa podarilo "duplu krunu" obhájiť. Takisto sa Zvezda roku 2007 stala prvým držiteľom titulu a pohára samostatného Srbska. Po komplikovanom postupe v 2. predkole kvalifikácie Ligy majstrov s estónskou Levadiou Tallinn Stojković okamžite, ešte pred príchodom tímu z tallinnskej odvety do Belehradu, odvolal Djurovského, na ktorého miesto prišiel Milorad Kosanović (fanúšikmi často prezývaný Kosan, resp. AlKosan), ktorý na lavičke Zvezdy pôsobil v rokoch 1997 – 1998. V 3. predkole sa mu však nepodarilo prejsť cez Glasgow Rangers, a tak musela Zvezda v dvojzápase s poľským Groclinom hrať o miesto v Lige UEFA. To sa podarilo, takže aj napriek neskoršej eliminácii sa v skupinovej fáze EL na „Marakane“ ukázali na jeseň 2007 kluby ako Bayern Mníchov a Bolton Wanderers.
2007 – 2008: Stojkovićov odchod a krátke pôsobenie Toplicu Spasojevića
Kosanovićovým príchodom sa však v domácej lige rozbehol obrovský výsledkový prepad, kedy Zvezda hromadila jednu remízu za druhou. To využil Partizan a krátko po začiatku Superligy si zabezpečil vedúce miesto v tabuľke. Po katastrofálne zvládnutom letnom prestupovom období 2007 a neúspechu na všetkých poliach sa dlh Zvezdy začal nekontrolovateľne zvyšovať.
V októbri 2007 za nevyjasnených okolností sa Dragan Stojković vzdal kresla prezidenta. Na jeho miesto prišiel businessman roka, veľkopodnikateľ Toplica Spasojević. Ten reagoval na zlé výsledky klubu tak, že v novembri 2007 prepustil Milorada Kosanovića a na jeho miesto dosadil jeho dovtedajšieho asistenta Aleksandra Jankovića, ktorý v klube pôsobil aj ako asistent Slavoljuba Muslina. Jankovićovi sa podarilo stabilizovať výsledky a tak na jar 2008 značne zdramatizovať boje o trofeje.
Po relatívne regulárnom období 2000 – 2007 sa v marci 2008 podarilo Tomislavovi Karadžićovi (vtedajšiemu prezidentovi FK Partizan) ovládnuť srbský futbalový zväz (FSS). Prezident Zvezdy Toplica Spasojević neurobil nič pre to, aby sa vplyv Karadžića, ktorý v jednej chvíli zastával súčasne tri vysoké funkcie v srbskom futbale (predseda FKP, predseda Futbalového zväzu Vojvodiny a predseda FSS), aspoň čiastočne oslabil. Naopak, pri hlasovaní vo voľbe predsedu FSS sa predstaviteľ Zvezdy hlasovania zdržal.
Nové rozloženie síl, značne pripomínajúce obdobie rokov 1992 – 1999, sa okamžite prejavilo na postavení Zvezdy v domácich klubových súťažiach. 16. apríla 2008 sa v jednozápasovom semifinále pohára medzi Zvezdou a Partizanom udiala závažná udalosť, kedy rozhodca Ninoslav Spasić neuznal regulárny gól Zvezdy z 2:2 na 3:2. Zvezda tak v pohári neuspela a v lige už nedokázala dohnať náskok Partizanu aj napriek tomu, že neprehrala, pri obrovskom počte remíz (bolo ich dokopy až dvanásť), ani jeden jediný zápas.
2008 – 2009: Klubová katastrofa
Po konci sezóny 2007/08 vedenie prepustilo Jankovića a na miesto trénera bol nominovaný ďalší zahraničný stratég, Čech dlhodobo žijúci v Taliansku, Zdeněk Zeman. Hráči Zvezdy, predovšetkým Ognjen Koroman a Nenad Milijaš nového trénera bojkotovali, čo sa odrazilo aj na porážke od Apoelu Nikózia v kvalifikáciách Európskej ligy. thumb|right|280px|Administratívna časť komplexu štadióna „Marakana“, [[Belehrad, ulica Ljutice Bogdana 1a (2008)]] Domáca liga tiež začala pre Zvezdu zle a tak Zemana nahradil macedónsky kouč Čedomir Janevski. Prezident Spasojević medzičasom za záhadných okolností rezignoval na svoju funkciu a novým prezidentom sa stal dlhoročný člen viacerých klubových orgánov, Srb žijúci v USA, Dobrivoje Tanasijević (Dan Tana).
Začiatkom roku 2009 sa udiala zmena aj vo funkcii športového riaditeľa. Bunjevčevića nahradil ďalší bývalý hráč klubu, ktorý pôsobil aj ako športový riaditeľ Olympiakosu Pireus, Ilija Ivić. Janevski však nedokázal predbehnúť logisticky dobre pripravený Partizan a po nečakanej porážke v semifinále pohára, kedy Zvezdu vyradila druholigová Sloboda Sevojno, klub druhú sezónu po sebe zostal bez trofejí.
Na jar 2009 sa nespokojnosť fanúšikov a narastajúci dlh vyústil do odlivu sponzorov, veľkého množstva žalôb a odchodu mladých talentov z klubu. Populárne Delije sústavnými protestami a spievaním chorálov (napr. Budjav lebac) dosiahli demisiu Dana Tanu, športového riaditeľa Iliju Ivića a trénera Janevského. Po búrlivom zasadaní klubových orgánov sa v máji 2009 s prevahou iba jedného hlasu stal prezidentom klubu bývalý hráč, člen širšieho kádra zlatej generácie, Vladan Lukić. Podporili ho veteráni Zvezdy. Klub fanúšikov Delije sa hlasovania zdržal. Za trénera Lukić nominoval 4. Zvezdinu Zvezdu, legendu klubu, Vladimira Petrovića Pižona. Za športového riaditeľa si zvolil Ivana Adžića, bývalého spoluhráča, ktorý pôsobil v sezóne 2008/09 ako tréner čiernohorského klubu Rudar Pljevlja. Generálnym sekretárom sa stal Andrija Kleut, ktorého neskôr nahradil obchodný riaditeľ, Djordje Stefanović.
Prvé roky Lukićovho vedenia
Na jar 2009, v období príchodu Lukićovho vedenia bol klub v katastrofálnom stave. Hráčsky káder rozpadnutý, dlh vyšší ako 30 miliónov EUR a k tomu veľké množstvo nových dlžobných úpisov. Toto všetko spôsobilo, že ani v sezóne 2009/10 sa klubu nepodarilo s narýchlo selektovaným tímom Vladimira Petrovića dostať do Ligy Európy, kedy ho v 4. predkole kvalifikácií vyradila pražská Slavia. thumb|vpravo|200px|Severná tribúna s nápisom "Delije" (november 2009) V domácej lige sa však pod Pižonovým vedením Zvezda stala jesenným majstrom. Ale kontroverzné odvolanie Petrovića v marci 2010 po prehre s FK Metalac aj napriek prvému miestu v Jelen SuperLige značnú časť sympatizantov klubu pobúrilo. Na miesto trénera sa po takmer piatich rokoch vrátil Ratko Dostanić (značnou časťou fanúšikov prezývaný Kratko Ostanić), ktorému sa nielen že nepodarilo ustrážiť náskok pred Partizanom, ale zásluhou pokazeného 138. derby odovzdal Partizanu titul doslova "na podnose". Jediným ziskom sezóny 2009/10 je pre Zvezdu zisk národného pohára, v ktorého finále zdolala novosadskú Vojvodinu presvedčivo 3:0. Vedenie, menovite však Adžić, však napriek tomu nechalo Dostanića na mieste trénera aj nasledujúcu sezónu. Po kontroverznom sústredení v Slovinsku Zvezdu už v 3. kole kvalifikácií Európskej ligy vyradil Slovan Bratislava (1:2 29.07.2010 Belehrad; 1:1 05.08.2010 Bratislava). Delije v Bratislave začali skandovať proti trénerovi Dostanićovi a riaditeľovi Adžićovi. Prezident Lukić sa na stretnutí s vodcami fanúšikov Adžića zastal. Tréner Dostanić abdikoval hneď po skončení bratislavskej odvety so Slovanom. Na jeho miesto klub vybral Aleksandra Kristića, bývalého hráča a taktiež asistenta všetkých trénerov od leta 2008. V lete 2010 bol implementovaný systém členstva v klube, podobne ako v prípade FC Barcelona. Člen vlastniaci členskú kartu má právo voliť a byť voleným a takisto využíva rôzne, z členstva plynúce benefity. Takisto belehradský klub po rokoch získal aj generálneho sponzora, menovite ruský plynárenský gigant Gazprom. Ale, čo sa futbalovej stránky týka, Kristić na jeseň 2010 nedokázal Zvezdu prebrať z agónie a tak po poslednom jesennom kole mal Partizan náskok 5 bodov. Aleksandar Kristić odstúpil v decembri 2010 a na jeho miesto prišiel Robert Prosinečki.
Tréner Robert Prosinečki
Robert Prosinečki je legenda klubu, jeden z najpevnejších článkov zlatej generácie; strávil vo Zvezde ako hráč 4 roky plné úspechov (1987 – 1991). Jeho príchod na miesto trénera klubu v decembri 2010 hru mužstva výrazne oživil. Po predstavení novej stratégie (hra na krátke prihrávky po zemi, orientácia na krídla a bekov centrovaním do šestnástky) a sústredení v Čiernej Hore a Turecku sa podarilo Zvezde už do apríla 2011 stíhacou jazdou v lige dobehnúť Partizan a vyrovnať sa s ním v tabuľke. V priamom súboji s logisticky vyspelejším konkurentom v 140. derby však Zvezda opäť zaváhala a tak ďalšiu sezónu ostala bez trofejí.
Dragan Džajić na čele klubu
Neúnosná situácia v klube, zlé výsledky a obrovské dlhy donútili začiatkom novembra 2012 Vladana Lukića z postu prezidenta klubu odstúpiť. 14. novembra 2012 presne o polnoci sa konštituovala po mimoriadnej tlačovej besede za prítomnosti podpredsedu vlády Srbska Aleksandra Vučića dočasná pracovná skupina pod vedením legendárneho Dragana Džajića. Táto skupina mala za úlohu viesť klub až do vypísania nových volieb. Športový sektor mal spolu s Džajom na starosti známy futbalový agent a budúci športový riaditeľ Zoran Stojadinović. Oblasť financií dostal na starosť úspešný podnikateľ a prezident KK Crvena zvezda, Nebojša Čović. Pracovná skupina mala za cieľ odblokovať účet klubu a po konzultáciách s jednotlivými veriteľmi čo najviac dlhov odpísať. Očakávali sa aj významné racionalizačné opatrenia. Priebežný dlh bol vyčíslený na 48,4 milióna eur.
Jeseň 2012 – Jar 2013: Prehlbovanie krízy
Tréner Janković začal počas jesene hromadiť veľmi zlé výsledky. Vo štvrťfinále domáceho pohára Zvezda nestačila na OFK Belehrad, s ktorým na Marakane prehrala 1:3. Pre zaujímavosť, od roku 1988 Zvezda predtým vždy postúpila do semifinále. Eliminácia vo štvrťfinálovej časti súťaže iba podčiarkovala Jankovićove trénerské nedostatky. Po ligovom zápase s novosadskou Vojvodinou v poslednom jesennom kole (Zvezda doma prehrala 0:3) Aleksandar Janković 1. decembra 2012 ponúkol demisiu na post hlavného trénera. Pracovná skupina ju však neprijala a tak Janković Zvezdu viedol aj v prvých zápasoch na jar 2013.
Pracovná skupina priviedla Zvezdu k predčasne vypísaným prezidentským voľbám, ktoré sa konali 17. a 18. decembra 2012. Hlasovali členovia klubu priamou voľbou na „Marakane“. Takisto ako v máji 2012 bolo možné aj elektronické hlasovanie. Jediným právoplatným kandidátom sa stal Dragan Džajić. Z celkového počtu 7762 členov s právom hlasu sa volieb zúčastnilo 1824 členov, z čoho 730 elektronicky. Z 1820 hlasovacích lístkov bolo 20 neplatných. Džajićovi dalo hlas celkom 98,25 % hlasujúcich, čím sa jasne ukázala dôvera členov klubu vo vzťahu k najväčšej legende srbského a juhoslovanského futbalu. 22. decembra 2012 sa zišlo klubové zhromaždenie, ktoré Džajićovu voľbu potvrdilo. Následne "skupština" vymenovala na Džajićov návrh aj ďalších členov vedenia. Za podpredsedov boli menovaní Nebojša Čović, Ivica Tončev a Slaviša Kokeza. Post športového riaditeľa obsadil podľa očakávania Zoran Stojadinović. Generálnym sekretárom sa stal Miodrag Zečević. Nové vedenie FK Crvena zvezda si dalo za cieľ ozdravenie financií a vypracovanie dlhodobej stratégie rozvoja klubu.
V januári 2013 sa v klube objavili opäť konflikty, ktoré vyvrcholili verbálnou a dokonca aj fyzickou potýčkou predsedu Dragana Džajića a podpredsedu Nebojšu Čovića. Spor sa vyriešil dohodou po rokovaní správnej rady klubu, podľa ktorej aj Džajić aj Čović zostávajú vo svojich funkciách a pokračujú v práci. Okrem iného sa rada rozhodla schváliť zmluvu s novým technickým sponzorom, firmou PUMA Group, ktorá vstúpila do platnosti od 1. júla 2013. K rozviazaniu spolupráce s firmou Legea došlo pre nespokojnosť s dodávkou športovej výbavy a nedostatočné plnenie záväzkov vyplývajúcich zo zmluvy uzatvorenej na začiatku roka 2012. Pre zaujímavosť, partnerstvo FK Crvena zvezda a značky Puma malo v minulosti obrovský úspech. Trvalo od začiatku roka 1979 do leta 1991 a tak v dresoch Pumy Zvezda hrala finále Pohára UEFA (máj 1979) a získala v nich ušatú amforu majstra Európy (máj 1991).
Po sérii katastrofálnych jarných hier a bodovému manku na lídra Partizan, ktoré dosiahlo až 11 bodov, bola 18. marca 2013 obojstrannou dohodou rozviazaná zmluva medzi trénerom Jankovićom a klubom FK Crvena zvezda. Novým stratégom sa stal Portugalec Ricardo Sá Pinto. Tomu sa výhrami v ôsmich zápasoch v rade podarilo priblížiť mestskému rivalovi Patrizanu na rozdiel len dvoch bodov, no v rozhodujúcom 144. derby Zvezda na štadióne JNA prehrala 0:1 a tak zostala, už 6. sezónu za sebou, bez majstrovského titulu. To značne zhoršilo nielen vzťahy vo vedení klubu, ale aj celkovú situáciu a atmosféru okolo neho.
Sezóna 2013/2014: Turbulentná jeseň, majstrovská jar
Dňa 25. októbra 2013 sa konalo mimoriadne zasadnutie klubovej skupštiny. Žiadne výrazné zmeny vo vedení sa však neudiali (okrem zrušenia tzv. športovej komisie v zložení S. Kokeza, A. Antić, B. Raosavljević, ktorá fungovala od leta 2013). Dlh FKCZ bol k 15. októbru 2013 vymeraný na vyše 44 miliónov eur. Tréner Slaviša Stojanović, aj napriek nespokojnosti fanúšikov s jeho vedením tímu, odvolaný nebol. Zvezde sa už druhú sezónu za sebou nepodarilo prebojovať do semifinále srbského pohára. Vo štvrťfinále tentoraz nestačila na novosadskú Vojvodinu, ktorej podľahla na svojom štadióne výsledkom 1:3. Koncom roka 2013 sa hromadila nespokojnosť niektorých hráčov z absencie či už výplat, alebo aj herných príležitostí a tak hráči ako napr. Filip Mladenović, Marko Mirić a Marko Vešović arbitrážne rozviazali kontrakt s klubom. Turbulencie vo vedení vyvrcholili 23. decembra 2013, kedy správna rada na návrh najskúsenejších hráčov kádra Nikolu Mijailovića, Miloša Ninkovića, Nenada Milijaša, Dragana Mrdju a Bobana Bajkovića odvolala športového riaditeľa Zorana Stojadinovića. Mijailović ho nazval "sprisahancom, ktorý vytvára nezdravú atmosféru v šatni". Na jeho miesto však nebol vymenovaný nový riaditeľ. Prezident Dragan Džajić sa rozhodol nechať túto funkciu do leta 2014 neobsadenú.
V zimnom prestupovom období posilnili Crvenu zvezdu začiatkom roka 2014 dvaja obrancovia – čiernohorský reprezentant Savo Pavićević a Slovinec Dejan Kelhar. Po odchode Mladenovića, Mirića a Vešovića sa celá šatňa zjednotila a počas zimného sústredenia v Slovinsku sa jednotliví hráči dohodli, že ani jeden z nich nebude arbitrážne vymáhať dlhy za výplaty od klubu. A keďže sa Zvezda po konci jesennej časti srbskej ligy udržala v boji o titul (na najväčšieho rivala, FK Partizan, strácala po prvých pätnástich kolách iba jeden bod), pre celý klub bol hlavnou prioritou práve zisk majstrovského titulu po dlhých siedmich rokoch.
Boj o titul bol dramatický počas celej jari 2014. Červeno-bielim sa podaril doslova a do písmena husársky kúsok. Od 145. derby (2. november 2013) až do 146. derby (26. apríl 2014) Crvena zvezda vyhrala 15 ligových zápasov v rade. Konkrétne v nich porazila Partizan, Rad, Slobodu Užice, OFK Belehrad, Vojvodinu, Javor Matis, Jagodinu, Napredak, Radnički 1923, Donji Srem, Voždovac, Spartak, Čukarički, Novi Pazar a Radnički Niš. Táto séria jej, vzhľadom na 3 zaváhania konkurenčného Partizanu, priniesla pred 146. derby náskok 6 bodov. A tak aj napriek prehre 1:2 na Štadióne JNA si Zvezda udržala náskok troch bodov a vďaka jednému strelenému gólu na ihrisku súpera mala aj lepšie vzájomné skóre (na jeseň 2013 totiž vyhrala na domácej Marakane nad Partizanom 1:0). Definitívne si Crvena zvezda poistila trofej 25. mája 2014 v predposlednom 29. kole Jelen SuperLigy výhrou nad belehradským OFK výsledkom 4:2. Kapitán Nenad Milijaš tak mohol zdvihnúť pohár určený pre majstra JSL pred zrakmi 50 tisíc fanúšikov. Futbalovému klubu Crvena zvezda sa teda podarilo získať svoj 26. titul po dlhom sedemročnom čakaní. Vďaka tomuto zisku si ustrážila prvenstvo v počte majstrovských primátov, ktoré trvá nepretržite od jari 1956.
Cesta na vrchol Európy a sveta (podrobná tabuľka)
Pohár majstrov Európskych krajín, sezóna 1990/91
1. kolo FK Crvena zvezda – Grasshopper Club Zürich     (1z)  1:1     (2z)     4:1    (agg.)  5:2
2. kolo FK Crvena zvezda – Glasgow Rangers             (1z)  3:0     (2z)     1:1    (agg.)  4:1
QF FK Crvena zvezda – Dynamo Dresden              (1z)  3:0     (2z)     2:1    (agg.)  5:1
SF FK Crvena zvezda – FC Bayern München           (1z)  2:1     (2z)     2:2    (agg.)  4:3 OT
FINÁLE PMEK 29/05/1991, Bari, Stadio San Nicola FK Crvena zvezda – Olympique de Marseille 0        :        0                                          penalty                 (5)        :       (3)                 PK strelci  Robert Prosinečki v                 Manuel Amoros     x Dragiša Binić    v                 Bernard Casoni    v Miodrag Belodedić v                Jean-Pierre Papin v Siniša Mihajlović v                Carlos Mozer      v Darko Pančev 	  v                                        v – dal gól             x''' – nedal gól FINÁLOVÁ ZOSTAVA :'''
brankár: Stevan Stojanović (C)
obrana: Miodrag Belodedić Ilija Najdoski Slobodan Marović Refik Šabanadžovič
stred: Siniša Mihajlović Dejan Savićević 84min. ↓         Vladimir Jugović Robert Prosinečki
útok Dragiša Binić Darko Pančev
INTERKONTINENTÁLNY POHÁR TOYOTA TOKIO – FINÁLE 08/12/1991, National Stadium, Tokyo FK CRVENA ZVEZDA – COLO COLO (CHI) 3        :        0                                     19" a 58" Jugović 72" Pančev
Albam
Albam je jednoduchý substitučný systém šifrovania, ktorý objavili a používali hebrejci (bol použitý v Biblii). Spočíva v tom, že abeceda sa rozdelila na dve polovice, kde prvé písmeno prvej polovice abecedy sa nahradilo prvým písmenom druhej polovice abecedy. Názov šifry Albam je odvodený podľa systému zašifrovania, ktorý vznikol postupným spojením prvého písmena hebrejskej abecedy alef a prvého písmena druhej polovice hebrejskej abecedy lamed, druhého písmena prvej polovice abecedy bet a druhého písmena druhej polovice hebrejským písmenom mem atď.
Prevodová tabuľka
Pre medzinárodnú abecedu:
Prevodová tabuľka sa môže zapísať aj v skrátenom tvare:
Príklad použitia šifry Albam:
Otvorený text: Wikipedia
Zašifrovaný text: Jvxvcrqvn
Ježovy
Ježovy sú obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 235 obyvateľov, z toho 121 mužov a 114 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 40,2 roka, ženy 41,1 roka).
Julian Lennon
Julian Lennon (* 8. apríl 1963, Liverpool, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglický spevák a hudobný skladateľ. Je starším synom Johna Lennona, člena The Beatles, a jediným z jeho prvého manželstva s Cynthiou Powellovou.
Barry Marshall
Barry James Marshall (* 30. september 1951 Kalgoorlie, Asutrália) je austrálsky lekár.
V roku 2005 spolu s Robinom Warrenom dostal Nobelovu cena za fyziológiu alebo medicínu za objav, že baktéria Helicobacter pylori spôsobuje zápaly žalúdka a peptického vredu.
NGC 3865
NGC 3865 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Sovietsko-poľská vojna
Sovietsko-poľská vojna môže byť:
Saint-Maurice-près-Pionsat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1408 Trusanda
1408 Trusanda je planétka s priemerom 41 km, ktorú objavil K. Reinmuth 23. novembra 1936.
Karl Pearson
Karl Pearson (* 27. marec 1857, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 27. apríl 1936, Coldharbour ) bol anglický matematik a filozof, zástanca machizmu.
Matematická teória štatistiky a jej aplikácie na biológiu (biometria). Vo svojej základnej filozofickej práci „Gramatika vedy“ (1892) sa venuje otázkam metodológie vedy.
Úloha vedy spočíva v klasifikácii a opise faktov. Materiálne veci sú skupiny zmyslových vnemov a zákony prírody, priestor a čas sú výtvory ľudského rozumu.
Adam Stefan Sapieha
Princ Dr. h. c. Adam Stefan Stanisław Bonifacy Józef Sapieha (* 14. máj 1867, Krasiczyn, Rakúske cisárstvo (dnes Poľsko) – † 23. júl 1951, Krakov, Poľsko) bol poľský rímskokatolícky duchovný, biskup a kardinál; biskup a arcibiskup krakovský. V rokoch 19221923 bol senátorom Druhej poľskej republiky (Rzeczpospolita Polska).
Mladosť
Sapieha sa narodil v roku 1867 v kaštieli v Krasiczyne, vtedy časti Rakúsko-Uhorska. Jeho rod, pôvodom z Litvy, patril k poľskej šľachte. Bol najmladší zo siedmich detí princa Adama Stanisława Sapiehu-Kodenského a princeznej Jadwigy Klementyny Sanguszko-Lubartowiczovej, dcéry Władysłava Hieronima Sanguszka.
Štúdium
Po dokončení gymnázia v Ľvove v roku 1886, sa zapísal na Právnickú fakultu Viedenskej univerzity a súčasne začal študovať aj na Katolíckom inštitúte v Lille. V roku 1887, na základe certifikátu z Viedenskej univerzity, Sapieha pokračuje v štúdiách na Jagelovskej univerzite v Krakove. Po dvoch rokoch zložil skúšky a vrátil sa do Viedne, kde zostal do roku 1890, kedy dostal osvedčenie o absolvovaní. V tom istom roku začal študovať teológiu na Innsbruckej univerzite a v roku 1892 sa prihlásil do rímskokatolíckeho kňazského seminára v Ľvove a 1. októbra 1893 bol v Ríme vysvätený za kňaza Janom Puzyna de Kosielskom.
Skorá cirkevná kariéra
Po návrate do Poľska roku 1897 bol menovaný vicerektorom kňazského seminára v Ľvove, kde pôsobil do roku 1901. 27. októbra 1901 rezignoval, lebo ho odrádzali pravidlá pre vzdelávanie mladých kňazov. Po polročnej ceste po Spojených štátoch amerických bol v októbri 1902 vymenovaný za vikára farnosti sv. Mikuláša v Ľvove. V roku 1905 bol menovaný pápežským komorníkom a bol poslaný do Ríma, kde bol poradcom v otázkach týkajúcich sa rímskokatolíckej cirkvi v Poľsku; realizácia idey ľvovského arcibiskupa Józefa Teodorowicza (Sapiehovho dlhoročného priateľa) mať zástupcu poľskej rímskokatolíckej cirkvi v Rímskej kúrii.
Vyštudoval na Pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme. Sapieha pôsobil v Ľvovskej arcidiecéze, v ktorej seminári pôsobil štyri roky (18931897) ako fakultný člen, kým sa nestal jej vicerektorom. V októbri 1895 začal v Ríme vyššie štúdiá, kde dosiahol doktorát obojakého práva (1896) a doktorát teológie (1897) na Lateránskej univerzite. V rovnakom čase na Pápežskej cirkevnej akadémii študoval aj diplomaciu.
La Besace
La Besace je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Adam Stefan Sapieha
Biskup
Sapieha bol menovaný za biskupa krakovského 27. novembra 1911 a konsekrovaný bol pápežom sv. Piom X. v Sixtínskej kaplnke 17. decembra 1911. V roku 1915 založil výbor pre pomoc obetiam prvej svetovej vojny.
La Besace
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Adam Stefan Sapieha
Biskup
Po prvej svetovej vojne sa Sapieha stal odporcom nového konkordátu uzavretého medzi Svätou stolicou a novovytvoreným Poľským štátom. Vyhlasoval, že poľská cirkev môže byť úplne nezávislá od štátu a jej prímasom by mohol byť arcibiskup varšavský. Týmto postojom sa dostal do sporu s kardinálom Rattim (apoštolským nunciom v Poľsku, ktorého menoval Benedikt XV.), počas prvého povojnového stretnutia poľských biskupov v Gniezne 26. – 30. augusta 1919. Sapieha bol presvedčený, že by Poliaci mali riešiť svoje záležitosti bez vonkajšieho vplyvu a požiadal Rattiho, aby opustil konferenčnú miestnosť. Keď bol kardinál Ratti zvolený za pápeža Pia XI., počas celého pontifikátu nevymenoval Sapiehu za kardinála.
La Besace
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 116 obyvateľov (2009).
Adam Stefan Sapieha
Biskup
V roku 1922 bol zvolený za senátora, ako člen Kresťanskej únie národnej jednoty. Usporiadal pamätnú bohoslužbu a vydal vyhlásenie o atentáte na Gabriela Narutowicza. Bol to jeho jediný prejav ako senátora, lebo sa podriadil pápežskému zákazu zastávania verejných úradov duchovnými. Rezignoval 9. marca 1923.
Sapieha bol 14. decembra 1925 menovaný za arcibiskupa krakovského, keď bola Krakovská diecéza povýšená na arcidiecézu. V roku 1926 obdržal titul Doctor honoris causa (Dr. h. c.) od Jagelovskej univerzity. V septembri 1930, po tom, čo boli zatknutí vodcovia opozície a uväznení v pevnosti Brest, arcibiskup Sapieha a Józef Teodorowicz (arcibiskup ľvovský) ostro skritizovali vládu. Nehľadiac na to a tiež na ďalšie príležitostné nesúhlasy s vládou, arcibiskup Sapieha v roku 1936 obdržal Rád Bielej orlice.
La Besace
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Adam Stefan Sapieha
Biskup
V roku 1937, arcibiskup Sapieha, ktorý nesúhlasil s Piłsudského režimom, učinil kontroverzné rozhodnutie premiestniť telo Piłsudského vnútri Wawelskej katedrály z Krypty svätého Leonarda do krypty pod Vežou strieborných zvonov. V tom istom roku obdržal čestné občianstvo mesta Krakov.
V roku 1939 požiadal pápeža Pia XI. o uvoľnenie z funkcie pre vek a zdravotný stav, ale pápež žiadosť zamietol. Po smrti Pia XI., svoju žiadosť 19. júna 1939 zopakoval Piovi XII., avšak v očakávaní nadchádzajúcej vojny a na naliehanie Józefa Becka svoju rezignáciu stiahol.
Aktivity počas 2. svetovej vojny
Počas 2. svetovej vojny, keď bol poľský prímas vo Francúzsku, bol Sapieha de facto hlavou poľskej cirkvi v jurisdikcii Tretej ríše (prímasa v tom čase zastupoval Walenty Dymek, pomocný biskup Poznane a neskorší jej arcibiskup). Od začiatku vojny a nacistickej okupácie bol nezávislý aktivista spolupracujúci s Poľskou exilovou vládou.
V auguste 1944 bol Sapieha nútený spravovať výchovu mladých poľských kňazov v tajnosti, pretože Nemci začali zabíjať seminaristov hneď ako ich našli. Presťahoval seminaristov (vrátane Karola Wojtyłu, budúceho pápeža a svätca Jána Pavla II.) do biskupského paláca v Krakove, pre dokončenie štúdií počas nacistickej okupácie.
Kardinál
Za kardinála bol kreovaný pápežom Piom XII. 18. februára 1946. Stal sa kardinálom-kňazom a ako titulárny kostol dostal Santa Maria Nuovo. 1. novembra 1946 vysvätil za kňaza Karola Wojtyłu v kaplnke jeho biskupskej rezidencie.
Po Kielckom pogrome poskytol podporu dotknutým Židom.
Sapieha hneď vedel, že je Karol Wojtyła predurčený stať sa kňazom, keď mladý Karol predniesol uvítaciu reč počas návštevy arcibiskupa v jeho škole. Niektorí ľudia dokonca Sapiehu považujú za mentora Jána Pavla II. V roku 1949 navrhol, aby bol Stefan Wyszyński, arcibiskup metropolita gnieznenský a varšavský, nazvaný prímasom Poľska. V tom istom roku obdržal titul Doctor honoris causa (Dr. h. c.) od Lublinskej katolíckej univerzity V roku 1950 písal listy poľskému prezidentovi Bolesławovi Bierutovi, protestujúc proti Bierutovým represiám cirkvi.
Úmrtie a pohreb
Sapieha umrel 23. júla 1951,   jeho pohreb 28. júla sa zmenil v politickú demonštráciu. Bol pochovaný vo Wawelskej katedrále v krypte pod hrobkou svätého Stanisława zo Szczepanowa.
Žinčica
Žinčica (nárečovo: žintica, žentyca) je prevarená srvátka z ovčieho mlieka. Ide o vedľajší produkt spracovania ovčieho mlieka.
Srvátka (kvapalina, ktorá vzniká z mlieka po oddelení syra) sa ešte raz prevarila. Keď sa na povrchu kotlíka začali objavovať bubliny prestala sa ohrievať. Varechou sa zozbierala vrchná, hustá vrstva tzv. urda. Táto sa potom miešala a ochladila v inej nádobe - takto vzniká jemná žinčica. Z nej sa niekedy vyrábalo aj ovčie maslo. Zmiešaním sladšej a staršej žinčice vznikala kyslá žinčica.
V regiónoch Šariš a Spiš sa urda neodlievala, takto vznikala seknutá (=zrazená, zubatá) žinčica.
Totálne divadlo
Totálne divadlo môže byť:
Jean Chapelain
Životopis
Bol synom notára. V mladosti si získal renomé niekoľkými básňami, čo bolo podporené aj jeho parížskymi známosťami. Vychovávateľ synov veľkého prepošta pána La Trousseho sa stal určitou literárnou autoritou, hoci sám nič vážne nenapísal. Potom, ako uverejnil niekoľko ód a jeden preklad pikareskného románu Guzman de Alfarache od autora Mateo Alemán, sa stal skutočným orákulom literatúry.
Viacero rokov pripravoval svoju epickú poému La Pucelle ou la France délivrée, ktorá sa stala známou kuriozitou spoločenských salónov. Témou bol život Johanky z Arku. Vďaka tomu, že autor deklamoval niekoľko veršov z tejto poémy, získal si značnú reputáciu a hovorilo sa o skvelom majstrovskom diele. Zatiaľčo dvanásť prvých spevov publikoval v roku 1656, dvanásť posledných nebolo počas jeho života vytlačených, čo spôsobilo všeobecné pohoršenie. Nicolas Boileau vytriedil autorove epigramy, ktoré síce nezískali veľkú slávu, no takto sa zachovali do dnešných čias.
Jean Chapelain zanechal výraznejšiu stopu po sebe vo francúzskej literárnej kritike, pre ktorú stanovil základné východiská a aplikoval empirické štandardy.
Chapelain sa stal obľúbencom dvora. Richelieu ho povolal do Francúzskej akadémie už pri jej založení a udelil mu penziu 3000 livrov. Poveril ho zostavovaním Dictionnaire et de la Grammaire de l'Académie a redigovaním kritiky divadelnej hry Cid od Pierra Corneilla. Jean-Baptiste Colbert ho poveril vytvorením zoznamu spisovateľov a vedcov, ktorí mali dôveru kráľa a ktorým boli udelené slobody a apanáže Ľudovítom XIV.
Jedna legenda hovorí, že Chapelain bol extrémny lakomec: hovorilo sa o ňom, že raz ochorel na smrť, lebo sa radšej brodil v rieke, než by mal platiť prevoznú taxu. Alebo, ako podčiarkuje s erudíciou Gustave Lanson, riaditeľ École Normale Supérieure: ''Bál som sa, že je veľa fantázie a legendy vo všetkých anekdotách, ktoré Tallement, Ménage a iní púšťali do obehu o Chapelainovom lakomstve. Je však pravdou, že nosil ošúchaný plášť a úbohú parochňu a že si robil príliš malý oheň vo svojom kozube. On sám sa nám zveril, že vykonával vzdialené návštevy počas dní keď mrzlo, aby sa neocitol v jaskyni. Dostával penzie, ktoré nazýval "určitými", od Richelieua, Mazarina, vojvodu de Longueville, princa de Contiho, od Ľudovíta XIV., po jeho smrti našli v jeho kufri päťdesiattisíc écu. Tento lakomec uprednostňoval vždy svoju hodnosť a prácu pred šťastím.''
S noblesou znášal dosť vysoké straty pri rôznych príležitostiach vysvetliac to tak, že muž, ktorý má vášeň pre peniaze vôbec nič nevykoná. V konečnom výsledku, Chapelain bol veľmi čestný muž, šetrný možno, no bez záujmu o peniaze, verný, bez ambícií a túžob, obetavý voči priateľom, úslužný voči cudzincom, ochrancom všetkých talentov.''(citát: G. Lanson, Histoire de la Littérature française, Paris, 1894)
Bezděkov
Bezděkov môže byť:
Beauvoir (Manche)
Beauvoir je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Anastasio Somoza Debayle
Anastasio Somoza Debayle (* 5. december 1925, León, Nikaragua – † 17. september 1980, Asunción, Paraguaj) bol nikaragujský diktátor, ktorý ako hlavný veliteľ milícii Národnej gardy vládol v Nikarague od r. 1967 do r. 1979. V rokoch 19671972 a 19741979 oficiálne zastával post prezidenta a bol posledným členom dynastie Somozovcov, ktorý neprerušovane ovládali Nikaraguu od 30. rokov 20. st. do ich zvrhnutia Sandinovskou revolúciou.
Beauvoir (Manche)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Anastasio Somoza Debayle
Životopis
Anastasio Debayl bol známy svojím drahým a luxusným životným štýlom, vlastnil veľké majetky (len v Manague mal vyše 130 nehnuteľností) a ovládal desiatky firiem a podnikov (napr. kasína, kluby, televízne spoločnosti, banky). Bol veľmi skorumpovaný, pričom najznámejším prípadom sa stala sprenevera veľkej časti medzinárodnej finančnej pomoci, ktorá bola Nikarague poskytnutá po ničivom zemetrasení v decembri 1972. V r. 1974 sa jeho majetok odhadoval na 400 miliónov dolárov.
Beauvoir (Manche)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anastasio Somoza Debayle
Životopis
Všeobecná nenávisť proti jeho režimu sa zvyšovala, obzvlášť po spustení násilnej kampane, ktorú v r. 1975 namieril proti opozícii na čele so Sandinovským frontom národného oslobodenia (FSLN). Udalosti vyvrcholili revolúciou, počas ktorej Somoza nariadil hromadné bombardovanie miest a dedín kontrolovaných povstalcami, čo si vyžiadalo tisíce civilných obetí. Celkovo sa jeho režimu pripisuje zodpovednosť za smrť vyše 40 000 ľudí. V neudržateľnej pozícii nakoniec Somoza rezignoval a 17. júla 1979 odletel do floridského Miami. Prezident Jimmy Carter mu nedovolil tam zotrvať dlhšie a Somoza tak nakoniec skončil v exile v Paraguaji, kde žil na ranči v luxusnej štvrti mesta Asunción pod ochranou miestneho vojenského diktátora Alfreda Stroessnera.
Somoza bol zavraždený 17. septembra 1980, keď jeho auto na ceste blízko jeho domu napadlo 7-členné ozbrojené komando z FSLN. Najprv na jeho limuzínu Mercedes-Benz spustili streľbu z AK-47 a nakoniec na ňu vypálili strelu z raketometu RPG-2, ktorá automobil úplne zničila a Somoza spolu so svojim šoférom a finančným poradcom zahynuli. Jedného z útočníkov, argentínčana Hugo Irurzuna, paraguajská polícia zakrátko chytila a bol popravený, zvyšným sa podarilo ujsť. Ako sa neskôr zistilo, ozbrojenej skupine, ktorá svoju akciu nazvala Operácia plaz, velil argentínsky revolucionár Enrique Gorriarán Merlo, ktorý počas revolúcie bojoval na strane FSLN. Okolo pozadia atentátu na ex-diktátora ostávajú nejasnosti a hoci sa predpokladá, že si ho objednal niektorý z popredných predstaviteľov FSLN, podľa E. G. Merla išlo o samostatnú iniciatívu niekoľkých odhodlaných dobrovoľníkov.
Kniha Tobiáš
Kniha Tobiáš alebo Tobiáš (skratka Tob) je názov deuterokánonickej knihy Starého zákona, ktorej hlavnou postavou je Tobiáš (Tóbit). Protestanti túto knihu zaraďujú medzi apokryfy. V Biblii je zaradená medzi dejepisné knihy.
Kniha Tobiáš je akoby poučná rozprávka, podobná románu, týkajúca sa niečoho, čo sa stalo počas exilu, keď Židia nemohli vyznávať vieru. Poukazuje na cnosti Židov. Používajú sa motívy zo Starého zákona (napr. z knihy Genezis) aj mimobiblické motívy. U židov sa príbeh považuje za ukážku, ako sa má v núdzi (exile a pod. ) zotrvať pri Božích prikázaniach.
Obsah
Je to príbeh staršieho a mladšieho Tobiáša. Vo Vulgáte sa pre otca aj syna používalo meno Tobiáš, v prekladoch do moderných jazykov sa otec označuje menom Tóbi a syn menom Tobiáš. Otec Tóbi (Tobiáš - v niektorých prekladoch vystupuje pod menom Tobi, syn vždy pod menom Tobiáš) žijúci v exile v Ninive ostáva verný zákonu (prikázaniam Boha) napriek babylonskému zákazu. V mladosti Tóbi zásoboval kráľovský dvor potravinami, získal relatívne veľký majetok a peniaze uložil u svojho známeho. Neskôr upadol do nemilosti a nesmel cestovať. Keď oslepne, nerepce. Poslal svojho syna Tobiáša, aby vybral uložené peniaze.
Sprievodcom Tobiáša na ceste je archanjel Rafael. Ten mu pri rieke Tigris nakáže chytiť rybu, vybrať z nej pečeň, srdce a žlč a vziať to so sebou. Cestou sa zastavili u otcovho brata. Otcov brat má dcéru Sáru. Tá je prekliata - každého, kto si ju vezme za ženu, zabije démon Asmodej. Bola už sedemkrát vydatá, ale vždy ešte pred svadobnou nocou ovdovela. Rafael radil Tobiášovi, aby si ju zobral za ženu, lebo je z jeho príbuzenstva a právom mu patrí. Tobiáš si ju vezme a Asmodeja vyženie dymom zo srdca a pečene z ryby. Svadobná hostina trvala dva týždne. (Vtedy zvykla svadba trvať týždeň.) Tobiáš sa nemohol za ten čas vzdialiť z domu svojho svokra, preto prosil Rafaela, aby išiel vyzdvihnúť peniaze. Keď sa vrátili domov, Tobiáš mladší potrel oči otcovi žlčou z ryby a on znovu uvidel. Po smrti rodičov sa Tobiáš presťahoval k svojmu svokrovi do médskych Ekbatanách a dopočul sa radostnú správu o zničení mesta Ninive médskym kráľom Kyaxaresom.
Determinant (matematika)
náhľad|Grafické znázornenie Sarrusovho pravidla Determinant je multilineárne zobrazenie, ktoré každej reálnej (resp. komplexnej) štvorcovej matici priraďuje jedno reálne (resp. komplexné) číslo.
Značenie
Determinant matice \mathbf{A} značíme v skrátenej forme, ktorá nešpecifikuje jej jednotlivé prvky nasledovným spôsobom:
V prípade explicitného vyjadrenia jednotlivých prvkov matice \mathbf{A} používame nasledujúce značenie:
Ďalším zaužívaným spôsobom je nasledujúce označenie:
Všeobecná definícia
Pre ľubovoľnú reálnu alebo komplexnú maticu rozmeru n \times n definujeme determinant nasledujúcim predpisom (nazývaným tiež Leibnizova formula):
Znak znamená sumu cez všetky permutácie \sigma čísel. Znakom označujeme znamienko permutácie \sigma. Znamienko permutácie nadobúda hodnotu +1 pre párne permutácie a −1 pre nepárne permutácie. Z dôvodu sčítania cez všetky permutácie čísel sa v Leibnitzovej formule vyskytuje n! sčítancov (každý zodpovedá práve jednej permutácii). V praxi sa preto pre matice vyšších rádov používajú rôzne výpočetné algoritmy.
Hore uvedená definícia sa veľakrát prepisuje pomocou všeobecného Levi-Civitovho symbolu :
Matica rádu 1
Matica rádu jedna (teda rozmeru 1×1) pozostáva z jediného čísla. Determinant matice prvého rádu je preto rovný práve tomuto prvku:
Matica rádu 2
Pre maticu rádu dva (teda rozmeru 2×2) vedie obecná definícia k nasledujúcemu vzorcu:
Matica rádu 3
Maticu rádu tri (teda rozmeru 3×3) je možné indexovať troma číslami: 1, 2 a 3. Výsledný vzorec bude preto obsahovať šesť sčítancov, pretože podľa definície sumujeme cez všetky permutácie takýchto indexov:
Vhodnou mnemotechnickou pomôckou pre výpočty podľa vyššie uvedeného vzorca sa ukazuje byť takzvané Sarrusovo pravidlo.
Výpočet determinantu
Determinant môžeme vypočítať viacerými spôsobmi.
Sarrusovo pravidlo
Sarrusovo pravidlo má viacero podôb. Všeobecne (a najčastejšie) sa využíva pre počítanie determinantu matíc typu 3 x 3.
Postup: K matici pripíšeme na pravú stranu ešte raz jej prvý a druhý stĺpec v tomto poradí. Potom vyrátame všetky diagonálne súčiny, ktoré majú po tri činitele. Spolu je takýchto súčinov šesť. Výslednú sumu tvorí súčet týchto šiestich súčinov, pričom zo znamienkom "+" sú tie tri z nich, ktoré sú rovnobežné s hlavnou diagonálou, so znamienkom "-" sú zvyšné tri z nich, tj. tie, ktoré sú rovnobežné s vedľajšou diagonálou.
Názorná schéma:
Teda:
Laplaceova veta o rozvoji determinantu podľa jedného riadka, resp. stĺpca
Majme štvorcovú maticu. Potom pre každé existuje nasledujúce vyjadrenie rozvoja determinantu matice A podľa t-teho riadka:
pričom matica M_{tk} je matica, ktorá vznikne z matice A vynechaním t-teho riadka a k-teho stĺpca. Analogicky sa dá odvodiť vzorec pre rozvoj determinantu podľa t-teho stĺpca:
pričom matica M_{kt} je matica, ktorá vznikne z matice A vynechaním k-teho riadka a t-teho stĺpca.
Všeobecná Laplaceova veta o rozvoji determinantu
Nech je daná matica. Pevne zvoľme čísla (kde k je ľubovoľné, pevne zvolené číslo z množiny {1, ..., n - 1}) také, že:.
Potom:
kde:
Základné vlastnosti determinantov
pričom M_{rs} je štvorcová matica typu, ktorá vznikne z matice A vynechaním r-tého riadka a s-tého stĺpca.
1409 Isko
1409 Isko je planétka s priemerom 36 km, ktorú objavil K. Reinmuth 8. januára 1937.
NGC 3866
NGC 3866 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Šerák-Keprník
Šerák-Keprník (taktiež Lichtenštajnský prales) je národná prírodná rezervácia v pohorí Hrubý Jeseník v Česku, súčasť CHKO Jeseníky.
Lokalita
Tiahle horské chrbty s vrcholovými skaliskami, na juhovýchodných svahoch Keprníka ľadovcový kar. Nadmorská výška 860-1423 m, rozloha 1174,44 ha. Rezervácia sa nachádza juhozápadne od Jeseníka na hlavnom hrebeni a priľahlých svahoch, medzi Obřími skalami a Trojmezím. Zahŕňa tri významné vrcholy: Šerák 1351 m, Vozka 1377 m a Keprník 1423 m.
História
Najstaršia rezervácia na Morave vyhlásená rodom Lichtenštajnov v roku 1904 na ploche iba 172 ha, v roku 1955 bola vyhlásená štátna prírodná rezervácia. V roku 1989 bolo územie rezervácie rozšírené a od roku 1992 v súlade so zákonom č. 114/1992 Zb., O ochrane prírody a krajiny sa názov zmenil na Národnú prírodnú rezerváciu Šerák-Keprník. Oproti pôvodnej výmere z roku 1955 bolo územie rozšírené najmä o východné svahy, oblasť Obřích skál a časť bývalej zóny pokoja Černá stráň-Vozka.
Geológia a geomorfológia
Podklad je tvorený predovšetkým rulami a svormi. Na vrchole Keprníku je vyvinutá rozsiahla kryoplanačná terasa s mrazovým zrubom s rozmermi 40 × 30 metrov a výškou 4 metre, tvorená svorom. Okolo mrazového zrubu je rad thufurov s výškou až 80 cm a priemerom medzi 50 a 100 cm. Tieto pôdne kopčeky vznikli mrazovým triedením pôdy za spoluúčasti vegetácie; ide o najlepšie vyvinuté thufury v Hrubom Jeseníku. Na juhovýchodnom svahu vrchola vznikli mrazovým zvetrávaním netriedené pruhy o dĺžke 40 m a šírke jednotlivých pásov medzi 60 a 80 cm. Severovýchodne od vrcholu sa vytvoril malý kar.
Ochrana prírody
Predmetom ochrany sú najmä skalné a pôdne tvary - pozostatky doby ľadovej, ako napr. kryoplanačné terasy, mrazové zruby a thufury. Vysokohorské lúky, tzv. hole s chránenou flórou: sitina trojzárezová, šucha obojpohlavná, zvonček okrúhlolistý sudetský, kostrava nízka, žerušnica rezedolistá a veternica narcisokvetá. Na pramenisku rastie kriticky ohrozený horec bodkovaný, prilbica alebo mačucha cesnačkovitá. Na rašeliniskách môžeme uvidieť andromédku sivolistú, rôzne druhy ostríc (predovšetkým ostricu málokvetú a ostricu barinnú) alebo kľukvu močiarnu. Pod hoľami a rašeliniskami nájdeme rašelinové a podmáčané smrečiny pralesovitého charakteru, pri hornej hranici lesa bola umelo vysadená borovica kosodrevina, ktorá je napokon v celých Jeseníkoch nepôvodným druhom. Fauna je reprezentovaná najmä vtákmi: hlucháň hôrny, tetrov hoľniak, orešnica perlavá, drozd kolohrivec, ľabtuška lesná. Z cicavcov je typická myšovka horská a piskor vrchovský, z plazov jašterica živorodá.
Intenzita
Intenzita môže byť pojem vo:
Kultúrny jazyk na Veľkej Morave
Kultúrny jazyk na Veľkej Morave je súčasť veľkomoravskej kultúry; forma kultivovanej reči veľkomoravskej spoločnosti.
Existenciu domáceho kulturneho jazyka na Veľkej Morave dokazujú hláskové, gramatické a lexikálne veľkomoravizmy v staroslovanských pamiatkach. Z nich najdôležitejšia je hlaholská pamiatka Kyjevské listy. Za dôkazy možno pokladať aj starobylé slová terminologickej povahy zachované v češtine a slovenčine (napr. v slovenčine kmeť, koľada, kniha a i.). Niektoré z nich sú zachované v starých slovenských miestnych názvoch z 11.-12. storočia (napr. dvorec, štitár atď.).
Korunovácia
right|thumb|Korunovácia Mateja rímsko-nemeckým cisárom v roku 1612 na dobovej medirytine
Kultúrny jazyk na Veľkej Morave
Za nepriamy dôkaz treba napokon pokladať aj svedectvá archeologických a historiografických výskumov o vysokom stupni hospodárskeho, kultúrneho a spoločenského života na Veľkej Morave, pretože takéto prostredie predpokladá aj vyššie formy domáceho jazyka.
Korunovácia
Korunovácia je slávnostný ceremoniál, pri ktorom sa do rúk korunovanej osoby vkladá zvláštna moc a výsady. Znamením tejto moci je obyčajne koruna.
Kultúrny jazyk na Veľkej Morave
Domáci jazyk na Veľkej Morave sa kultivoval v ľudovom, dvorskom a vzdelaneckom prostredí. V ľudovom prostredí kultivovanie domácej reči bolo spojené s tradičnými obradmi, kalendárnymi a rodovými zvykmi. V dvorskom prostredí, na veľkomoravskom panovníckom dvore a kniežacích dvoroch sa reč kultivovala v súvislosti s vedením štátu, zahraničnej diplomacie a podobne. V ňom sa rozvíjal najmä rečnícky, rokovací a diplomatický štýl.
Korunovácia
V dedičnej monarchii je podľa zákonov dedičnosti novým panovníkom menovaný nasledovník trónu, obyčajne korunný princ, najstarší syn.
Kultúrny jazyk na Veľkej Morave
Vo vzdelaneckom prostredí sa pestovali zaiste štýly pastoračné a literárne.
Korunovácia
Monarchovia, teda králi a cisári, bývajú spravidla uvedení do úradu korunováciou. Nie však vo všetkých krajinách je to zaužívané, napríklad Španielsko takú tradíciu nemá. Korunováciou je uzavretá aj vazalská zmluva s poddanými. Naopak nový panovník potvrdzuje všetky práva a privilégiá, ktoré platia v jeho ríši.
V Uhorskom kráľovstve bol v stredoveku korunovačným mestom Stoličný Belehrad (Székesfehérvár), v ranom novoveku (od roku 1563 do roku 1830) ním bola Bratislava, konkrétne katedrála svätého Martina. Korunovácia Františka Jozefa I. sa v roku 1867 konala v Budapešti.
San Martín
San Martín môže byť:
Intenzionálny
Intenzionálny je neextenzionálny, teda týkajúci sa takých vzťahov medzi výrokmi, pojmami atď., ktoré formálna logika v dôsledku svojho špecifického spôsobu abstrakcie neberie do úvahy. Výrokové spojenie označujeme ako intenzionálne vtedy, keď pravdivosť alebo nepravdivosť tohto spojenia nezávisí výlučne od pravdivosti alebo nepravdivosti spojených výrokov, ale aj od ich špecifického obsahu.
Napr. výrokové spojenie "p, pretože q" je intenzionálne. Ak dosadíme za výrokové premenné "p" alebo "q" ľubovoľné pravdivé výroky, vyplynú z toho pri niektorých dosadeniach pravdivé, pri iných nepravdivé zložené výroky. Ak dosadíme za "p" napr. výrok "je teplo" a za "q" výrok "svieti slnko", vyplynie z toho pravdivé výrokové spojenie, ak sú oba výroky "p", "q" pravdivé. Ak však oba tieto pravdivé výroky zameníme, vznikne nepravdivé spojenie. Pravdivosť alebo nepravdivosť tohto výrokového spojenia nezávisí teda len od pravdivosti alebo nepravdivosti spojených výrokov.