cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bob Dylan
Význam a vplyv
Bob Dylan z pohľadu kultúry či hudby je považovaný za jednu z najvplyvnejších osobností 20. storočia. Týždenník Time ho v svojom zozname stovky najdôležitejších osobností storočia nazval „majstrom poetov, ktorý bol uštipačným neohrozeným sociálnym kritikom vedúcim ducha generácie kontrakultúry“. V roku 2008 sudcovský zbor Pulitzerovej ceny vzdal poctu Dylanovi tým, že vyzdvihol „jeho hlboký vplyv na populárnu hudbu a americkú kultúru, vyznačujúci sa lyrickými kompozíciami mimoriadnej poetickej moci“. V roku 2012 prezident Barack Obama vyslovil o Dylanovi svoj názor, že „v dejinách americkej hudby nie je od neho väčšieho velikána.“ Za udelenie Nobelovej ceny Bobovi Dylanovi, ktorú dostal v roku 2016, lobbovali akademici dvadsať rokov predtým. Dylan sa stal prvým hudobníkom, ktorý dostal túto cenu. Člen poroty, Horace Engdahl, sa o Dylanovom význame pre literárnu históriu vyjadril, že je „spevák hodný miesta vedľa gréckych bardov, vedľa Ovídia, vedľa romantických vizionárov, vedľa kráľov a kráľovien blues, vedľa zabudnutých majstrov brilantných kompozičných štandardov“.
Časopis Rolling Stone umiestnil Boba Dylana v roku 2015 na prvé miesto svojho Zoznamu stovky najlepších skladateľov všetkých čias, a pieseň „Like a Rolling Stone“ bola v roku 2011 na vrchole zoznamu 500 najlepších skladieb všetkých čias. V roku 2008 bol u Boba Dylana odhadovaný celosvetový predaj cca 120 miliónov nosičov.
V svojich začiatkoch sa Dylan inšpiroval kompozičným štýlom piesní, aké mal Woody Guthrie, blues Roberta Johnsona, a ako on sám nazval „stavebnými (architektonickými) formami“ songov Hanka Williamsa. Do folkovej hudby 60. rokov Dylan čoraz sofistikovanejšie vnášal lyriku a do pesničkovej vtiahol „intelektualizmus klasickej literatúry a poézie.“ Paul Simon spomína, že Dylanove prvé kompozície prakticky nadviazali na folkový žáner, že Dylanove prvé skladby, ako napríklad pieseň „Blowin' in the Wind“, boli silne melodické. Jeho umelecký rozvoj bol na folkovej báze a nejakú dobu patril medzi tých, ktorého menom sa žáner definoval.
Potom, ako sa Dylan posunul od akustického folku a blues k rockovým základom, jeho kompozície sa stali viac komplexnými. Veľká časť kritikov sa zhoduje, že vrcholom, ktorý v tomto žánri dosiahol, bola trilógia albumov zo 60. rokov: Bringing It All Back Home, Highway 61 Revisited a Blonde on Blonde. Podľa názoru Mikeho Marquseea „Dylan od konca roka 1964 do polovice roka 1966 vytvoril súbor diel, ktorý je dodnes jedinečný. Vychádzal z folku, blues, country, R&B, rokenrolu, gospelu, britskej beatovej produkcie, symbolizmu, anglickej poetickej moderny a beatnikov, či surrealizmu a dadaizmu, reklamný žargón a sociálny komentár, štýlu humoru newyorského bláznivého časopisu a Felliniho tvorby. Z tohto všetkého si vytvoril ucelený a originálny umelecký prejav a víziu. Krása týchto albumov si zachováva svoju šokujúcu silu.“
Užšieho záujmu od akademikov a básnikov sa dočkali Dylanove texty niekedy začiatkom roku 1998, kedy Standfordská univerzita sponzorovala prvú medzinárodnú konferenciu v USA o Dylanovej poézii. V roku 2004, Richard F. Thomas, profesor na Harvardovej Universite usporiadal prvý seminár, ktorému dal názov „Dylan, ako umelec, ktorý nie je spätý s kultúrou posledného polstoročia, ale aj s tradíciou básnikov ako boli Vergílius a Homér“. William Arctander O'Brien, literárny učenec a profesor Nemeckej a komparatívnej literatúry na Kalifornskej univerzite v San Diegu pripomenul význam Dylanovho príspevku do svetovej literatúry, keď v roku 2009 zorganizoval ucelený akademický kurz venovaný Dylanovi. Analyzoval a vyzdvihoval v ňom „historický, politický, hospodársky, estetický a kultúrny význam Dylanovho diela“.
Literárny kritik, Christopher Ricks, publikoval v roku 2004 500-stranovú knihu Dylan's Visions of Sin, ku ktorej konštatuje, že „o Dylanovi by popri jeho predošlých knihách o Miltonovi, Keatsovi, Tennysonovi, či o T.S. Eliotovi nepísal, keby neuznával jeho výrazovú genialitu“. Pôvodom britský vysoko uznávaný básnik, Andrew Motion, odporučil Dylanove texty ako vhodný materiál pre štúdium na školách. Jedným z vyjadrení kritiky k Dylanovej tvorbe je aj text v Encyclopædii Britannica, kde sa píše, že „Prišiel ako Shakespeare svojej generácie... a nastavil štandard pre písanie textu.“
Aj Dylanov hlasový prejav sa stal cieľom hodnotenia kritiky. Robert Shelton z New York Times opisuje jeho ranný vokálny prejav ako „hrdzavý hlas, ktorý pripomína Guthrieho starý štýl, zastretý podobne ako u Daveho Van Ronka“. David Bowie v pocte nazvanej „Song for Bob Dylan“ opisuje Dylanov hlas ako „zmes piesku a lepidla“. Dylanov hlas sa rozvinul potom, ako začal vystupovať s rockovými kapelami. Kritik Michael Gray opisuje zvuk Dylanovho hlasu v skladbe „Like a Rolling Stone“ ako „mladistvý a súčasne žiarivo cynický“. Potom ako začal byť v priebehu 80. rokov Dylanov hlas ovplyvnený jeho pribúdajúcim vekom, ho niektorí kritici vnímali ako expresívnejší. V žurnále Oral Tradition Christophe Lebold písal, že „Dylanov v súčasnosti viac nalomený hlas umožňuje ukázať svetu pochrámaný povrch jeho súčasného úpadku. Anatomickým prejavom pokriveného sveta je to čo predstavuje na albume Oh Mercy skladba „Everything is Broken“. Je len príkladom toho, ako sa tematické znepokojenie so všetkými rozbitými vecami zakladá na konkrétnej zvukovej realite.“
Dylanova tvorba je považovaná za inšpiráciu pre mnohé hudobné žánre. Edna Gundersen v programe USA Today poznamenala, že Dylanove DNA sa vyskytuje v každej zmene v pop-music od roku 1962. Punkový hudobník Joe Strummer vyzdvihuje Dylanov význam slovami o tom, „že stanovil určitú šablónu pre texty, melódie, váhu, spiritualitu, či hĺbku v rockovej hudbe.“ Dylanov význam uznávajú aj iní hudobníci, ako napríklad Johnny Cash, Jerry Garcia, John Lennon, Paul McCartney, Pete Townshend, Neil Young, Bruce Springsteen, David Bowie, Bryan Ferry, Nick Cave,  Patti Smithová, Syd Barrett, Joni Mitchell, Tom Waits, či Leonard Cohen. Dylan výrazne prispel k počiatočnému úspechu skupín The Byrds a The Band. The Byrds dosiahli úspech v rebríčkoch skladbou „Mr. Tambourine Man“ ako aj albumom s rovnakým názvom. The Band sa v roku 1966 stali sprievodnou kapelou Dylanovho koncertného turné, nahrali s ním v roku 1967 projekt The Basement Tapes, a na svojom debutovom albume, Music From Big Pink, majú tri Dylanove predtým nepublikované piesne.
K Dylanovi sa nevraživo vyjadrovali aj jeho súčasníci. Joni Mitchell ho v roku 2010 v rozhovore pre Los Angeles Times opisuje ako plagiátora a jeho hlas ako napodobeninu. Hovorí to aj napriek tomu, že spoločne koncertovali a naspievali viacero coververzií skladieb toho druhého. Mitchellovej komentár vyprovokoval diskusie okolo Dylanových nahrávok od iných autorov. Niektoré reakcie boli kritické, iné ho podporovali. V roku 2012 v rozhovore s Mikalom Gilmorem pre časopis Rolling Stone, sa Dylan vyjadroval aj k obvineniam z plagiátorstva a na to, že v albume Modern Times použil verše Henryho Timroda odpovedal, že „ponúkol novým poslucháčom, niečo čo bolo súčasťou tradície“.
Ak bolo Dylanove dielo zo 60. rokov vnímané ako snaha dostať do populárnej hudby intelektuálnu rovinu, kritici 21. storočia ho opisujú ako osobnosť, ktorá veľkolepo rozvinula folkovú kultúru, z ktorej Dylan pôvodne pochádza.
Archívy a pocty
V Tulse (Oklahoma) je v Helmerich Center for American Research patriacemu k múzeu Gilcrease archív, ktorý obsahuje Dylanove poznámky, pracovné verzie skladieb, obchodné záznamy, nahrávky a filmové snímky. Sú tu aj dokumenty, ktoré po sebe zanechal Woody Guthrie.
V roku 2006 odhalili v meste Duluth, v Minnesote kultúrnu cestu, Bob Dylan Way. Táto skoro trojkilometrová cesta spája „kultúrne a historicky významné oblasti centra pre turistov“.
V roku 2015 bola v centre mesta Minneapolis, kde Dylan navštevoval rok univerzitu, odhalená mohutná nástenná maľba Boba Dylana. Maľba bola realizovaná podľa návrhu brazílskeho pouličného umelca, Eduarda Kobru.
Morašice
Morašice môže byť:
Sobětuchy
Sobětuchy sú obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 841 obyvateľov, z toho 453 mužov a 388 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,5 roka (muži 36,0 roka, ženy 37,1 roka).
Projekt
Projekt môže byť:
Hrnčiarska Ves
Hrnčiarska Ves (Cserepes) je obec na Slovensku v okrese Poltár.
Časti obce
Je zložená z troch miestnych častí: Maštinec, Pondelok a Veľká Suchá.
Dejiny
Neďaleko obce bolo objavené sídlisko pilínskej kultúry z doby bronzovej. Prvá písomná zmienka o obci Veľká Suchá (Szuha) je z roku 1285. Obec sa vyvinula z osídlenia pod hradiskom. Patrila Jánokyovcom a Jákoffyovcom. Obec Pondelok sa spomína v roku 1515. Obyvatelia sa zaoberali výrobou škridiel a hrnčiarstvom. V Pondelku v roku 1769 založil Gabriel Roth porcelánku, v ktorej vyrábali majolikový riad a kachle pre panské kaštiele. Hrnčiarska Ves vznikla v roku 1964 zlúčením Veľkej Suchej a Pondelka. Obecným erbom sa stal hrniec položený na hrnčiarsky kruh. Je jediným znakom tohto typu na Slovensku.
Travertínová kopa Sobotisko
Travertínová kopa Sobotisko je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Slovenský raj.
Nachádza sa v katastrálnom území mesta Spišské Podhradie v okrese Levoča v Prešovskom kraji a obce Žehra v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1987 na rozlohe 13,3200 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
NGC 5233
NGC 5233 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. mája 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Powiat pruszkowski
Powiat pruszkowski je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Žije tu 146 722 obyvateľov (30.6.2007).
Projekcia (psychológia)
Mechanizmus projekcie čiastočne objasňuje pokrytectvo. Pokrytec pripisuje iným vlastné zámery, želania, protirečiace jeho morálnemu vedomiu.
Špecifickou formou projekcie je odreagovanie.
Spin
Spin (z angl. otočka) môže byť:
Haimón (syn Thoanta)
Haimón ( – Haimón, ) je v gréckej mytológii syn aitólskeho kráľa Thoanta. Haimón, syn Thoanta, bol otec Oxyla (podľa inej verzie bol Oxylov otec Andraimón ), ktorého Dóri za podporu pri dobýjaní Peloponézu zvolili za kráľa Élidy, úrodnej krajiny na severozápade Peloponézu. Hneď ako jeho syn prevzal v Élide kráľovské žezlo, usporiadal v Olympii hry, ktoré tam kedysi založil Herakles (alebo Pelops) a znova ich vrátil do povedomia ľudí.
NGC 5234
NGC 5234 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. júla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Powiat przasnyski
Powiat przasnyski je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Žije tu 52828 obyvateľov (30.6.2007).
São Mateus
São Mateus je mesto a obec (município) vo východnej Brazílii v štáte Espírito Santo. Od hlavného mesta štátu Vitória je vzdialené 219 km. Osada na mieste tunajšieho mesta bola založená už v roku 1544.
Jeho ekonomika je založená na prieskume a ťažbe ropy. Ložiská boli objavené v sedemdesiatych rokoch a v posledných desiatich rokoch bol postavený veľký spracovateľský terminál.
Mesto sa tiež vyznačuje silným turistickým zázemím, a to ako historickými pamiatkami tak každoročným karnevalom v Guriri, hlavnom letovisku tohto prímorského mesta. Za zhliadnutie stojí aj starobylý prístav. Letisko Tancredo Neves de Almeida je zamerané prevažne na charterové lety.
4237 Raushenbakh
4237 Raushenbakh je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 24. septembra 1979.
Wœrth (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ladinčina
Ladinčina alebo tirolská rétorománčina alebo dolomitská ladinčina (po taliansky ladino) je románsky jazyk, ktorý používa lingvistická menšina v talianskych regiónoch Tridentsko-Horná Adiža a Benátsko. Názov jazyka vznikol skomolením názvu samotnej latinčiny, z ktorej sú odvodené všetky románske jazyky.
Jazyk sa považuje buď za samostatný románsky jazyk alebo časť rétorománskych jazykov alebo dokonca (dnes už ojedinele) za nárečie rétorománčiny. Spor o postavenie jednotlivých tzv. rétorománskych jazykov sa nazýva "questione ladina" a má aj politické pozadie.
Je tesne spätý s furlančinou (oblasť Furlanska-Julského Benátska – okolie mesta Udine) a rétorománčinou (Švajčiarsko).
Jazykom hovorí asi 30 000 ľudí a je v Taliansku uznaný ako regionálny jazyk úradov a škôl.
Miramas
Miramas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Arnaville
Arnaville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Miramas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Arnaville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miramas
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 25440 obyvateľov (2009).
Pamätné euromince roku 2010
Dvojeurové pamätné mince resp. eurové mince s nominálom 2 eurá, sú špeciálne euromince razené a vydávané národnými (centrálnymi) bankami členov eurozóny od roku 2004 ako legálne a obehové platidlo všetkých členských štátov. Tieto mince obyčajne oslavujú výročie historickej udalosti alebo upozorňujú na práve prebiehajúcu udalosť. V roku 2010 bolo emitovaných 12 rôznych pamätných euromincí.
Pre množstvo, vzhľad a spôsob vydania pamätných euromincí platia presne stanovené pravidlá a obmedzenia.
Referencie
€
Powiat przysuski
Žije tu 43570 obyvateľov (30.6.2007).
Zlatá brázda
Zlatá brázda je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Slovenský raj.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Spišské Podhradie v okrese Levoča v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 na rozlohe 1,6160 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PP je vyhlásená na ochranu zachovalého typického travertínového útvaru, produktu mladších výverov na obvode materského travertínového telesa po zániku hlavných výverov vody.
Stolany
Stolany sú obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 367 obyvateľov, z toho 187 mužov a 180 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,6 roka, ženy 39,6 roka).
NGC 5235
NGC 5235 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Feofan Prokopovič
Feofan Prokopovyč (* 1681 – † 1736) bol filozof, spisovateľ, štátnik a cirkevný činiteľ, prívrženec Petra I., vedúci vedecko-literárneho krúžku Učená družina (G. Bužinskij, A. Kantemir, V. Tatiščev a i.). Bol ideológom osvietenského absolutizmu Petra I. Mal vplyv na Lomonosova a ruských osvietencov druhej polovice 18. storočia. Kritizovali ho S. Javorinskij, F. Lopatinskij a ďalší.
Sadrovec
Sadrovec alebo gypsum je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave (jednoklonnej), chemicky dihydrát síranu vápenatého - CaSO4·2H2O.
Charakteristika
Sadrovec vytvára tabuľkovité kryštály, často zdvojčatené. Tento minerál sa však vyskytuje aj v zrnitej alebo vláknitej podobe. Sadrovec býva bezfarebný, biely, sivý, zelenkavý, žltkastý až hnedý. Je to priehľadný až nepriehľadný minerál, má sklený lesk, celistvé formy sú matné, vláknitá forma má lesk hodvábny. Vryp sadrovca je biely.
Vznik
Tvorí sa ako evaporit v okolí termálnych prameňov a vzniká aj v usadených horninách. Niekedy nachádzame kryštály sadrovca aj spolu s inými minerálmi na rudných žilách, aj tu však má sekundárny pôvod.
Poznávanie
Sadrovec je veľmi mäkký, rozpúšťa sa v kyselinách, veľmi mierne sa rozpúšťa dokonca vo vode.
Výskyty na Slovensku
Novoveská Huta (Slovenské rudohorie), Vlkanová (pri Banskej Bystrici), Banská Štiavnica (sekundáry), a mnohé menšie výskyty.
Let Korean Air Lines 007
thumb|300px|Plánovaná a skutočná dráha letu KAL 007
Let Korean Air Lines 007 (skratka KAL007 alebo KE007) bol pravidelný civilný linkový let juhokórejskej spoločnosti Korean Air Lines. 1. septembra 1983 sa v dôsledku chýb posádky odchýlil z pravidelnej, resp. plánovanej trasy, vletel do sovietskeho vzdušného priestoru a bol zostrelený nad morom blízko Sachalinu stíhačkou Suchoj Su-15 sovietskej protivzdušnej obrany. Pri katastrofe zahynulo všetkých 269 osôb na palube.
Pozadie
Medzi tým sa vo vzdušnom priestore okolo nešťastného Boeingu 747 diali veci, ktoré mali vplyv na ďalší priebeh letu KAL 007. Prebiehala studená vojna. Obe veľmoci, ZSSR a USA síce viedli rokovanie o obmedzení strategických zbraní a v roku 1979 podpísali zmluvu SALT II, ale vzťahy medzi nimi boli stále napäté. Sovietsky zväz pripravoval na osudnú noc odpal mobilnej medzikontinentálnej balistickej strely RT-2PM Topol zo základne v Plesecku v Archangeľskej oblasti. Vývoj nových typov striel bol zmluvou SALT II zakázaný. USA mali od spravodajských služieb informácie o plánovanom odpale a do vzduchu poslali dvojicu lietadiel RC-135V/W Rivet Joint a RC-135S Cobra Ball. Obidve lietadlá boli postavené na platforme 4-motorového Boeingu 707 a hliadkovali pri polostrove Kamčatka. Sovieti o ich prítomnosti vedeli a poznali aj dôvod ich letu; preto poslali do vzduchu v rámci operácie Maskirovka (maskovanie) 2 stroje s rušiacimi zariadeniami, ktoré mali americké lietadlá oslepiť.
Na oboch stranách panovala značne napätá atmosféra. Na scéne sa pohyboval celý rad lietadiel s nie príliš priateľskými úmyslami. Za tejto situácie do sovietskeho vzdušného priestoru vlietol civilný Boeing 747, let KAL 007. Išlo o štvormotorové lietadlo, podobné ako 2 americké lietadlá v jeho blízkosti. Zatiaľčo piloti civilného letu KAL 007 stratili orientáciu a preleteli bez povšimnutia polostrov Kamčatka, u sovietskej protivzdušnej obrany vyvolali vysokú pohotovosť.
Vo vzdušnom priestore nad Kamčatkou boli lietadlá podrobené identifikácii pomocou odpovedača vlastné–cudzie. Vlastné lietadlá na dotaz automaticky odoslali platný identifikačný kód a operátorovi sa na radarovej obrazovke objavila značka vlastného lietadla. Ak žiadna odpoveď neprišla, cieľ bol vedený ako neidentifikovaný a na jeho vyvedenie zo zakázaného priestoru bola vyslaná spravidla pohotovostná dvojica z jednej alebo viacero najbližších leteckých základní. Takýto systém používali západné aj východné krajiny. Vzhľadom k princípu činnosti systému neboli piloti civilného lietadla „narušiteľa“ informovaní o tom, že identita lietadla nebola preverená. Posádka KAL 007 teda stále nevedela v akých problémoch je, keď preletela polostrov Kamčatka v letovej hladine 330 (33 000 stôp; približne 10 000 m). O 04:45 miestneho času (17:45 UTC) Boeing vyletel zo sovietskeho vzdušného priestoru nad Kamčatkou a nachádzal sa v medzinárodnom vzdušnom priestore nad Ochotským morom.
Keď už bol KAL 007 asi 70 km od pobrežia Kamčatky, v medzinárodnom vzdušnom priestore, do vzduchu boli vyslané tri lietadlá Suchoj Su-15 zo základne Dolinsk-Sokol a jeden MiG-23 zo základne Smirnyč. V 04:49 (17:49 UTC) prišlo hlásenie o vzlete prvej pohotovostnej dvojice. Sovietska protivzdušná obrana bola v ťažkej situácii, pretože silné arktické vetry vyradili z činnosti jeden z radarov. Jednoduché to nemali ani operátori. Napriek nefunkčnému radaru museli naviesť pohotovostné stíhačky tak, aby dokázali cieľ dostihnúť skôr, ako sa im minie palivo, zachytiť ho na úzkom pruhu sovietskeho vzdušného priestoru nad Sachalinom a prípadne sa dostať do pozície pre streľbu, keby sa ukázalo, že ide o nepriateľské lietadlo.
Branislav Vargic
Branislav Vargic (* 1. júl 1939, Hriňová – † 1. august 2017, Banská Bystrica) bol slovenský zbormajster, dramaturg a korepetítor.
Let Korean Air Lines 007
Pozadie
Keď KAL 007 vletel opätovne do sovietskeho vzdušného priestoru nad Sachalinom, piloti zasahujúcich lietadiel sledovali narušiteľa viac než hodinu. Keď zlyhali pokusy o identifikáciu lietadla, vypálil pilot Su-15 major Genadij Osipovič výstražnú dávku. Neskôr vypovedal: „Vypálil som cez 200 nábojov. Bohužiaľ to boli len náboje bez stopovky. Pochybujem, že si ich všimli.“ O tomto probléme sa vedelo. Na nedostatok zásobovania upozorňoval veliteľ základne aj hlavný zbrojár už asi pol roka, ale aj tak žiadna dodávka munície neprišla. Pre kanón GŠ-23 mali byť k dispozícii trieštivo-trhavé náboje, trieštivo-trhavé náboje so stopovkou a priebojné náboje so stopovkou. Stopovka horela asi 5 sekúnd. Z prepisu záznamu z veliteľského stanovištia je zrejmé, pod akým tlakom boli všetci zúčastnení. Sovieti sa pokúšali narušiteľa resp. let KAL 007 kontaktovať, ale na záznamníku komunikácie v kokpite CVR (Cockpit Voice Recorder - Zapisovač letových údajov) Boeingu 747 nie je volanie na medzinárodnej núdzovej frekvencii 121,5 MHz počuť.
Branislav Vargic
Životopis
Absolvoval štúdium na vysokej škole pedagogickej a 1973 štúdium zborového dirigovania (J. Haluzický) na VŠMU v Bratislave, roku 1978 získal titul PhDr. na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského. V roku 19581975 učiteľ na stredných školách v Žiline a Leviciach, 19701975 na ĽŠU v Leviciach; od 1975 korepetítor a zbormajster opery Divadla Jozefa Gregora Tajovského v Banskej Bystrici. Pred vstupom do divadelného angažmánu pôsobil aj ako dirigent speváckych zborov. V DJGT spolupracoval ako korepetítor pri príprave všetkých operných inscenácií, v operách naštudoval zborové operné party. Pravidelne publikoval príspevky o problematike zborového spevu, hudobnej a estetickej výchovy. Od 1982 umelecký vedúci Rob. speváckeho zboru Mier vo Zvolene.
Let Korean Air Lines 007
Pozadie
Major Osipovič vyhodnotil stúpanie letu KAL 007 ako typický únikový manéver, ktorý ho prinútil predletieť cieľ. V okamihu, kedy prišiel rozkaz k paľbe, bol pred cieľom a minul už takmer všetku muníciu do kanónov. V tejto situácii dokonca zvažoval možnosť taranu – teda náraz do cieľa. Nakoniec sa rozhodol zatočiť, klesnúť 2 000 metrov pod cieľ, na forsáži (t. j. prídavné spaľovanie) sa k nemu priblížiť a z dostatočnej vzdialenosti odpáliť riadené strely. Z prepisu je zrejmé, že major Osipovič videl zapnuté svetlá aj blikajúce antikolízne majáky. Neskôr vypovedal, že si bol vedomý, že ide o Boeing 747, pretože videl dva rady svetiel. Iné civilné lietadlo v tej dobe nemalo dve paluby. O type lietadla veliteľské stanovište neinformoval, pretože sa ho na to nepýtali a všetci boli pod časovým tlakom.
László Detre
László Detre (* 19. apríl 1906 – † 15. október 1974) bol maďarský astronóm, ktorý pracoval v oblasti výskumu premenných hviezd, najmä hviezd typu RR Lyrae.
Let Korean Air Lines 007
Pozadie
Generál Kornukov nariadil, aby bol cieľ zostrelený. Poslal k nemu MiG-23. Ale veliteľské stanovište vedelo, že Su-15 bude na pozícii skôr, a preto dostal rozkaz k zničeniu cieľa major Osipovič, pilot zasahujúceho lietadla Su-15. Osipovič vystrelil 2 riadené strely s dvojsekundovým rozdielom. Strely mali približovacie zapaľovače. Prvá explodovala asi 50 metrov za lietadlom letu KAL 007. Črepiny prebili pretlakový trup, spôsobili náhlu dekompresiu kabíny a poškodili riadenie. Podľa majora Osipoviča druhá strela zasiahla ľavé krídlo, ale neskoršie vyšetrovanie preukázalo, že ľavé krídlo bolo neporušené. Strela bola teda zničená zrejme autodeštrukciou.
Na veliteľskom stanovišti naďalej panovali pochybnosti o zničení cieľa. Podľa radaru cieľ ešte pokračoval v lete. Minimálne jedenkrát sa majora Osipoviča pýtali, či odpálil obidve rakety. Generál Kornukov nariadil ešte druhému lietadlu, MiG-23, aby zaujal palebnú pozíciu, ale ten hlásil, že má málo paliva a zostáva mu posledných 600 litrov.
Pád lietadla
Boeing 747 mal 4 hydraulické okruhy. Minimálne jeden z nich zrejme nebol poškodený, čo zaručovalo ovládanie primárnych okruhov riadenia (smerovka, výškovka, krídlovka), väčšinu sekundárnych, okrem slotov na nábežnej hrane krídel. Ďalej vysunutie a riadenie podvozku a brzdenie kolies. Zo záznamníku komunikácie v kokpite CVR bolo podľa hlásenia druhého pilota zrejmé, že motory boli v poriadku.
Lietadlo stratilo asi 600 metrov výšky. Piloti následne vypli autopilota a snažili sa získať nad lietadlom opäť kontrolu. Boeing 747 sa nezrútil. Zhruba vo výške 5 000 metrov sa kapitánovi podarilo dostať lietadlo čiastočne pod kontrolu a asi 4 minúty pokračovať v lete. Nakoniec sa však prepadol do vývrtky a asi po 12 minútach po zásahu dopadol na hladinu mora. Tým aj zmizol z obrazoviek sovietskych radarov. Nikto na palube neprežil.
Po nehode
USA predĺžili oblasť radarového sledovania z pôvodných 200 na 1 200 míľ od Anchorage. Na ostrove St. Paul bol nainštalovaný sekundárny radar. V roku 1986 sa ZSSR a USA dohodli na spoločnom systéme monitorovania leteckej prevádzky v oblasti severného Pacifiku. Bol upravený autopilot, aby bolo jasné, v akom režime pracuje a tým by nemalo dôjsť k zámene módu INS a Heading. V septembri 1983 oznámil prezident Ronald Reagan uvoľnenie zatiaľ tajnej technológie GPS pre civilné využitie, aby sa podobným omylom predišlo.
Major Osipovič je dodnes presvedčený, že zostrelil špionážne lietadlo. Nepripúšťa možnosť, že by dostal rozkaz strieľať na civilné lietadlo. Rozsvietené svetlá nemali na jeho rozhodnutie vplyv, pretože vypovedal: „Nič to neznamenalo. Rozsvietite svetlá a máte civilné lietadlo.“ Podstatné podľa neho bolo, že lietadlo nereagovalo na výzvy.
Osudnému letu je venovaný jeden z dielov dokumentárnej série Letecké katastrofy.
NGC 5237
NGC 5237 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. júna 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Crossing over
Crossing over alebo crossing-over alebo prekríženie chromozómov je proces výmeny genetického materiálu medzi homologickými chromozómami, ktorého výsledkom je väčšia genetická variabilita. Objaviteľom tohto procesu bol americký biológ Thomas Hunt Morgan.
Beta Hydrae
Beta Hydrae (Beta Hya / β Hydrae / β Hya) je dvojhviezda v súhvezdí Hydra. Jej celková zdanlivá hviezdna veľkosť sa mení o 0,04 mag v perióde 2,344 dní, pričom maximálne dosahuje 4,17. Jasnejšia hviezda je obria Bp hviezda, ktorá je klasifikovaná ako premenná hviezda typu Alfa2 Canum Venaticorum.
Crossing over
Priebeh
náhľad|vpravo|Schéma priebehu crossing-overuK tomuto procesu dochádza v pachyténnom štádiu počas profázy I. meiotického delenia. Princípom je párovanie homologických chromozómov počas I. meiotického delenia, čiže tvorba takzvaných bivalentov. Tu sa nesesterské chromatidy homologických chromozómov prekrížia a vytvárajú medzi sebou spojenia. Následne dochádza k zlomom v týchto spojeniach, ale tak, že sa vymenia zodpovedajúce si (homologické) úseky.
Miesta, kde dochádza k prekríženiu, zlomom a výmene častí chromatíd homologických chromozómov, sa nazývajú chiazmy.
Dôsledkom crossing overu je rozštiepenie spojenia susedných génov a vznik nových spojení, čiže nových kombinácii usporiadania génov. Dochádza k vzniku rekombinantných gamét (to znamená gamét s nie pôvodným genotypom rodičov; s neparentálnou kombináciu génov).
Frekvencia tohoto procesu závisí od vzdialenosti génov na chromozóme. Platí, že čím bližšie pri sebe sa gény nachádzajú, tým je ich väzba silnejšia a je menšia pravdepodobnosť ich rozdelenia medzi dva rôzne homologické chromozómy. Priebeh crossing overu na určitom mieste chromozómu vplýva obmedzujúco na možnosť vzniku ďalšieho crossing overu blízkych oblastiach. Tento opisovaný jav nazývame interferencia. Pred koncom crossing overu nastupuje syntéza P-DNA, ktorá predstavuje 0,1% jadrovej DNA.
Význam
Crossing over je proces s veľkým významom pre genetickú rôznorodosť, pretože vedie k vzniku buniek potomstva s iným genotypom, aký vlastnia rodičovské bunky.
4238 Audrey
4238 Audrey je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 13. apríla 1980.
Wolfisheim
Wolfisheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Complementary Metal Oxide Semiconductor
thumb|Statický CMOS invertor thumb|NAND brána v CMOS logike
Complementary Metal Oxide Semiconductor (CMOS) je technológia výroby logických integrovaných obvodov (čipov).
Najcharakteristickejšou vlastnosťou obvodov vyrobených touto technológiou je takmer nulový prúd pretekajúci obvodom v statickom stave, t.j. keď sa logické úrovne na vstupoch (a tým aj výstupoch) nemenia. CMOS obvod odoberá prúd len pri prepínaní. Preto sú CMOS čipy obvody mnohonásobne úspornejšie ako čipy vyrobené staršou technológiou NMOS či technológiami založenými na bipolárnych tranzistoroch. Prakticky všetky logické integrované obvody sú dnes vyrábané technológiou CMOS.
Návrh
Pri realizácii logickej funkcie (či už jednoduchej alebo zložitej) sa obvod skladá z dvoch častí:
Každá táto časť je logickou negáciou druhej.
Šírka kanálu (w) pre PMOS je väčšinou 2 krát väčšia ako šírka kanálu pre NMOS pre logické obvody.
Technická realizácia
Základné prvky sú odvodené od klasických PMOS a NMOS, len hradlá sú aj napriek M v skratke MOS z tepelne odolnejšieho a lacnejšieho polykryštalického kremíka. V rámci výskumu sa však experimentuje aj s kovovými elektródami.
Obvody rady 4000 operujú s TTL úrovňou, ale v počítačoch sa prešlo na nižšie napätia, pretože to znižuje výkonový rozptyl (laterálne skraty cez parazitné kapacity) pri vysokých frekvenciách. Typické napätia sú 3,3 V alebo 1,8 V a pri supervysokých frekvenciách sú aj menšie ako 1 V. Niektoré čipy pre niektoré rozhrania majú interne nízke napätia a dovonka TTL. Frekvencia teda možno zvýšiť vďaka zmenšeniu napätia, takže je ohraničená len latenciou. Vďaka nižším napätiam sa však dá aj čipová štruktúra zmenšiť tenšími izolačnými vrstvami (menší čip ⇒ menšia latencia) bez rizika prierazu a signálových „duchov“.
Kemerovo
Kemerovo (rusky Кемерово) je mesto v Rusku, nachádzajúce sa v jeho sibírskej časti, severovýchodne od Novosibirsku na rieke Tom. Je hlavným mestom Kemerovskej oblasti mesto má 520 000 obyvateľov.
História
Kemerovo je výsledkom zlúčenia viacerých ruských osád. V 17. storočí tu bola len zastávka Verchotomskij Ostrog na ceste k pevnosti v Tomsku. V roku 1701 tu vznikla prvá osada, Sčeglovo na ľavom brehu rieky. V roku 1859 tu už existovalo niekoľko dedín - (Jevsejevo, Krasnyj Jar, Davidovo a ďalšie) V roku 1721 tu bolo objavené čierne uhlie, ale prvé bane boli otvorené až na začiatku 20. storočia, v roku 1907; o niekoľko rokov neskôr tu vznikla aj chemická továreň. Vďaka výstavbe železnice došlo k prudkému rastu mesta (vtedy ešte Ščeglovo), získalo v roku 1918 status mesta. Súčasný názov má až od roku 1932.
Kultúra
V meste vznikla v roku 1974 popová skupina Lejsia, pesňa.
Priemysel
Vďaka ložiskám uhlia sa priemysel v meste a jeho okolí rýchlo rozvíjal. Boli vybudované chemické a strojárske závody; vďaka odbočke Transsibírskej magistrály sú napojené na západ európskeho Ruska. Po rozpade ZSSR niektoré z podnikov skrachovali a v Kemerove vzrástla nezamestnanosť.
Zittauer Gebirge
Stručný opis
Územie je plošne neveľké, len 50 km² a býva tak niekedy označované ako najmenšie nemecké pohorie. Jeho južnú časť tvorí Lužický chrbát (spoločný s českou časťou Lužických hôr), severná časť prechádza do Žitavskej panvy (Zittauer Becken). Geologická stavba je rovnaká ako pri českej časti Lužických hôr. Sú to pieskovcové vrstvy kriedovej tabule, vzniknuté usadzovaním na morskom dne v období druhohôr. V treťohorách boli sopečnou činnosťou vodorovné dosky rozlámané a medzi nich prenikli vulkanické lávy, ktoré vytvarovali po stuhnutí aj tunajšie vrchy. Stuhnutá láva je zastúpená hlavne znelcom a čadičom. Postupná erózia pieskovcov potom vytvorila zaujímavé útvary, údolia a skalné mestá. Dnešný vzhľad ovplyvnili aj ľadovce, ktoré v ľadovej dobe dosiahli k svahom Zittauer Gebirge.
Osídlenie
Pôvodne tu žili Lužickí Srbi, od 12. storočia bolo územie osídlené trvalejšie obyvateľstvom živiacim sa poľnohospodárstvom a ťažbou pieskovca. Rozšírilo sa tu pláteníctvo a súkenníctvo. Územie patrilo do Hornej Lužice, ktorá bola dlho súčasťou zemí Koruny českej. Najväčšiemu z miest, Zittau, udelil český panovník Přemysl Otakar II. mestské práva, český kráľ Karol IV. v roku 1365 priviedol na Oybin rád celestínov. Prechádzala tu blízko obce Lückendorf žitavská obchodná cesta. V 17. storočí pripadlo územie Sasku ako léno českých zemí, definitívne sa ho vzdal roku 1815 cisár František II. V rokoch 1945 – 1990 spadali Zittauer Gebirge pod kraj Drážďany vo vtedajšej NDR, po zjednotení Nemecka sú súčasťou nemeckého Slobodného štátu Sasko (Freistaat Sachsen). Najväčším mestom a strediskom oblasti je Zittau s 38 000 obyvateľmi. náhľad|vľavo|Scenéria Oybin
Príroda a jej ochrana
Skladba porastov je obdobná českej strane pohoria. Je tu väčšie zastúpenie skalných miest, lesy prevážne smrekové, vo vyšších polohách sa zachovali aj bučiny. Pomerne dobre boli udržované kosením tunajšie lúky, vďaka tomu je tu zachovaných mnoho druhov chránených rastlín.
V roku 1958 bola na ploche 63 km² založená Chránená krajinná oblasť Zittauer Gebirge (Landschaftschutzgebiet Zittauer Gebirge), ktorej správa sídli v Zittau. Samotné Zittau na území CHKO nie je. Na území CHKO sú dve prírodné rezervácie – Luž a Jonsdorfské skalné mesto. Je tu evidovaných šesť pamätných stromov.
CHKO Zittauer Gebirge úzko spolupracuje s českou CHKO Lužické hory. Napr. spoločne upravili Náučný chodník Brazilka na okraji prírodnej pamiatky Brazilka pri hraniciach, kde sú štyri dvojjazyčné tabule.
Cestovný ruch
náhľad|Viacjazyčná tabuľa Zittauer Gebirge na nemeckej strane vrchu Hvozd Na tunajšom území je veľmi veľa zaujímavých miest, skalné mestá, náučné chodníky, rozhľadne a skalné vyhliadky, obce a mestečká s radou múzeí a ľudovou architektúrou, kultúrnych, cirkevných pamiatok, hradov či ich zrúcanín. V Zittau je lákadlom turistov Zittauská úzkorozchodná železnica.
Dryádka osemlupienková
Dryádka osemlupienková alebo dryádka osemlístková (Dryas octopetala) je arkticko-alpínska kvitnúca rastlina z čeľade ružovité (Rosaceae). Je to malý vždyzelený poloker.
Rozšírenie
Je to oficiálna kvetina Severozápadných teritórií a národná kvetina Islandu. Na Slovensku je zákonom chránená a ide o glaciálny relikt.
Opis
Stonky sú drevnaté, kľukaté s horizontálnymi vetvami. Listy sú navrchu hladké, zospodu s bielymi chĺpkami. Kvety sú na stonke dlhej 3 až 10 cm a majú osem bielych okvetných lístkov, na základe ktorých dostala rastlina svoje meno octopetala. Jej plodmi sú nažky, ide o suché a pokrútené chĺpky, určené na nesenie vetrom.
Rastie na suchých lokalitách, kde sa sneh rýchlo roztápa, na štrkových a skalnatých podkladoch vo veľkých kolóniách.
Stradouň
Stradouň je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 198 obyvateľov, z toho 101 mužov a 97 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 37,9 roka, ženy 47,6 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1160.
Childress
Childress je mesto v rovnomennom county, nachádza sa na severe Texasu. Je pomenované po Georgeovi Campbellovi Childressovi, hlavnému autorovi Texaskej deklarácie nezávislosti. V blízkosti mesta je známy poľovnícky revír a 14 km od mesta sa nachádza Baylor Lake, miesto rybárov. V meste žil v rokoch 1905 a 1906 Walter Chrysler, zakladateľ Chrysler Motor Corporation a narodil sa tu Lou Dobbs, autor celoštátnej CNN show Lou Dobbs Tonight.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Powiat pułtuski
Powiat pułtuski je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Žije tu 51031 obyvateľov (30.6.2007).
Hagia Sofia
Hagia Sofia (ďalšie názvy pozri nižšie) je bývalý byzantský kresťanský chrám, neskôr turecká moslimská mešita na Zlatom rohu v Istanbule. Je to jedna z najznámejších a najvýznamnejších sakrálnych stavieb sveta, do 16. storočia bola stavba najväčším kresťanským chrámom na svete. Kupola Chrámu Svätej Múdrosti bola až do stavby kupoly nového Chrámu svätého Petra v Ríme (1590) najväčšou na svete. V súčasnosti budova od roku 1935 funguje ako múzeum. Súčasná stavba bola vystavaná za vlády cisára Justiniána I. po tom, čo bol starší chrám poškodený v priebehu povstania Niká (532). V byzantskom období chrám slúžil ako prirodzené centrum Byzantskej ríše. Okrem náboženských funkcií plnil i úlohy kultúrne a politické, konali sa tu korunovácie byzantských cisárov, viaceré koncily, či synody. K chrámovému komplexu bolo pripojených mnoho budov nesakrálneho typu (napr. patriarchov palác), z ktorých sa do dnešných čias zachovali len niektoré. V neskorších obdobiach bola stavba viackrát rekonštruovaná a súčasnú podobu získala za vlády osmanských sultánov. Chrám mal ako programová stavba justiniánskeho štýlu mimoriadny vplyv na byzantskú architektúru a architektúru kresťanských chrámov byzantského obradu. Spolu s ďalšími pamiatkami v Istanbule súčasťou Svetového kultúrneho dedičstva UNESCO pod názvom Historické oblasti Istanbulu.
Od 30. rokov 20. storočia budova fungovala ako múzeum, no existovali snahy tureckých konzervatívnych nacionalistických, či islamistických kruhov o jej opätovnú premenu na mešitu. V roku 2020 turecký Najvyšší správny súd anuloval rozhodnutie o zriadení múzea z roku 1934 a turecký prezident Recep Tayyip Erdoğan krátko na to podpísal dekrét, ktorý umožňuje využívanie Hagie Sofie na náboženské účely (t.j. jej i premenu na mešitu). Turecké vládne kruhy deklarovali, že nová situácia neovplyvní navštíviteľnosť budovy. Turecké snahy o premenu budovy na mešitu vyvolali vlnu odporu v prevažne ortodoxnom Grécku a krok odsúdil aj ekumenický patriarcha. Poľutovanie či znepokojenie nad aktom prejavilo aj UNESCO, viaceré krajiny, či pápež František. Krok odsúdili aj niektorí Turci.
Názvy
Slovenské názvy:
Inžinierska geológia
Inžinierska geológia je geologický odbor, ktorý sa zaoberá aplikovaním poznatkov geologických procesov na riešenie praktických úloh (napr. pri projektovaní a realizácii stavieb) ako aj racionálnom využívaní životného prostredia. Je orientovaná na štúdium procesov a zmien prebiehajúcich v najvyššej časti zemskej kôry, predovšetkým na tú časť, v ktorej sa realizuje stavebná činnosť človeka.
Inžiniersko-geologický výskum môže byť aplikovaný na:
Samopal
thumb|Samopal vzor 25 thumb|[[Samopal vzor 61 „Škorpion“]]
Hagia Sofia
Názvy
Cudzojazyčné názvy: 🇬🇷 - Hagia Sofia - doslovne: svätá múdrosť [prípadne: Božia múdrosť či svätá Sofia]; súčasná turečtina: Ayasofya; lat. Sancta Sophia.
Samopal
Samopal, je automatická zbraň používajúca pištoľové strelivo. Od útočnej pušky sa líši iným princípom samonabíjania a použitým strelivom s menšou prachovou náplňou, ktoré podmieňuje aj menší účinný dostrel samopalov.
Hagia Sofia
Prvá a druhá Hagia Sofia
vľavo|náhľad|Hagia Sofia v noci Dejiny Hagie Sofie sa začali písať už krátko po založení nového hlavného mesta Východorímskej ríše, Konštantínopola. Rozľahlá päťloďová bazilika s átriom a s galériami bola vystavaná neďaleko Veľkého paláca a Hipodrómu v rokoch 330360 za vlády Constantia II., a mala slúžiť ako hlavný chrám konštantínopolského patriarchu i východného impéria. V danom období bola prezývaná Veľký kostol (gr. Megalé Ekklésia, resp. Megali Ekklisia). V roku 404 bola táto Prvá Hagia Sofia poškodená pri požiari vrámci nepokojov spôsobených zosadením patriarchu Jána Zlatoústeho, na čo bola cisárom Theodosiom II. v roku 415 prestavaná a znovu vysvätená. Okolo roku 430 sa v písomnostiach prvýkrát objavil názov Hagia Sofia. Z raného chrámu sa na severnej strane dnešnej Hagie Sofie zachovala rotunda klenotnice nazývaná skeuofylakion. Z druhej stavby sa dodnes zachovali aj fragmenty z pôvodnej bohatej sochárskej výzdoby, pretože aj druhý chrám bol poškodený, tentoraz v roku 532 počas povstania Nika! náhľad|Hagia Sophia, exteriér|vľavo
Samopal
Pre samopaly sa na Slovensku a v Česku niekedy používa aj nejednoznačný názov automat (podľa ruského slova: avtomat), ktorým sú označované aj automatické a útočné pušky. Samopaly skôr vystihuje nemecký názov „Maschinenpistole“ (doslova: strojná pištoľ) alebo anglický „Submachine gun“ tiež často pod skratkou SMG (doslova: subguľomet, „menej ako guľomet“). Ruština pre samopal používa výraz pistolet-pulemjot (Пистолет-пулемёт voľne: guľometná pištoľ)
Hagia Sofia
Justiniánsky chrám
Dnešná Hagia Sofia bola postavená na podnet byzantského cisára Justiniána I. Stavba sa začala krátko po doznení povstania Niká v roku 532 a vysvätená 27. decembra 537. Architektmi stavby boli Isidor z Milétu a Anthemios z Trallu, celkovo sa na nej mali podieľať tisíce umelcov a remeselníkov, a k výstavbe sa viaže viacero legiend. Chrám bol viackrát opravovaný. Pôvodná kupola, ktorá mala pomerne nízky profil, sa už v roku 558 zrútila pri zemetrasení a opráv sa zhostil Isidóros mladší. Nová (dnešná) kupola bola o 7 metrov zvýšená a posvätená bola v roku 563. Chrám bol bohato vyzdobený a zariadený zlatom a striebrom, celkovo sa minulo vyše 20 ton striebra. K chrámu prislúchal v 6. storočí vyše 500-členný klérus na čele s ekumenickým patriarchom, administratívne však bol chrám spojený s ďalšími tromi vedľajšími kostolmi. Bohoslužby sa konali nielen pred oltárom, ale aj priamo pod kupolou, ženy a muži sa omší zúčastňovali oddelene, ženám bola vyhradená galéria (tribúna). Popis ranej podoby chrámu sa zachoval vďaka diel z pera Prokopia Cézarejského, Pavla Silentiaria a Konštantína VII. Druhá významná rekonštrukcia chrámu sa udiala v roku 994 pod taktovkou arménskeho architekta Trdata, vynútená bola zemetrasením v roku 989. Po dobytí Konštantínopola štvrtou krížovou výpravou (1204) bol chrám vyplienený križiakmi a do roku 1261 sa stal sídlom latinského patriarchu Konštantínopola. V roku 1317 boli pridané prvé oporné systému, a následne musela byť znovu opravená po tom, čo ju opäť poškodilo zemetrasenie v roku 1346.
Samopal
Princíp
Princíp tohto druhu automatických zbraní je založený na pôsobení spätného rázu s dynamicky neuzamknutým uzáverom a pevnou hlavňou. Funguje tak, že na čelnej ploche hlavy uzáveru je zápalník, ktorý pri uzavretí automaticky odpáli náboj a cyklus sa opakuje dovtedy, kým je stlačená spúšť. Pri uvoľnení jej mechanizmus pohyb smerom dopredu zastaví. Odpaľovanie je zo zadnej polohy uzáveru.
Hagia Sofia
Moslimské obdobie
vľavo|náhľad|Vonkajšia fontána (Şadırvan) vybudovaná v osmanskom období bola učená na náboženské účely moslimov. Fontána v Hagii Sofii nebola novým prvkom, už skôr za vlády Justiniána sa v átriu chrámu podľa zmienok nachádzala sochársky bohato zdobená fontána. náhľad|Interiér chrámu Hagia Sofia Po páde Konštantínopola v roku 1453 dal sultán Mehmed II. Fatih chrám premeniť na mešitu. Z chrámu boli odstránené kresťanské relikvie a oltáre, v neskoršom období (17. storočie) bola prekrytá alebo zničená aj figurálna mozaiková výzdoba, ktorá sa nestotožňovala s islamským učením. Už za vlády Mehmeda II. bol k chrámu pridaný provizórny drevený minaret, modlitebný výklenok mihráb, a vyvýšený rečnícky pulpit pre imáma - minbar, Už v 16. storočí boli k chrámu pristavané aj 4 minarety (vláda Bajazida II., Selima II. a Murada III.), následne vznikli v tesnej blízkosti mešity mauzóleá osmanských sultánov (mauzóleum Selima II., mauzóleum Murada III. a mauzóleum Mehmeda III.). Na mauzóleum bolo v 17. storočia premenené aj baptistérium. Rekonštrukcie v 16. storočí mal na svedomí osmanský dvorný architekt Sinan, ktorý ku chrámu pridal napr. oporný systém. Za Murada III. v chráme vznikli muezínove lóže. V roku 1739 boli časti južnej bočnej lode prerobené na knižnicu. V rokoch 18471849 prešla stavba generálnou rekonštrukciou pod taktovkou Gaspara Trajana Fossatiho a Giussepeho Fosatiho, ktorí odkryli časti mozaikovej výzdoby a vybudoval sultánovu lóžu v bočnej lodi. Niektoré mozaiky sa zachovali len z fossatiovských náčrtov. V tomto období vzniklo aj osem zelených terčov zdobených islamskou kaligrafiou od Mustafu Izzata, ktorý vytvoril aj kaligrafiu citátu z Koránu vo vrchole kupoly.
Ďalšie rekonštrukcie za prítomnosti amerických odborníkov sa uskutočnili v 30. rokoch 20. storočia. V roku 1934 nariadil Mustafa Kemal Atatürk, vtedajší prezident Tureckej republiky, že Hagia Sofia bude sekularizovaná a prebudovaná na múzeum, ktoré následne vzniklo o rok neskôr. V roku 1993 inšpekcia UNESCO zistila, že budova chátra, preto prebehla jej rekonštrukcia. V rokoch 19972002 bola rekonštruovaná strecha, v roku 2012 boli vyčistené a vynovené mramorové a mozaikové výzdoby. V roku 2020 bola Hagia Sofia opätovne premenená na mešitu. Zaujímavosťou múzea bol maskot múzea, mačka Gli, ktorá v Hagii Soffi žila. Gli zomrela v novembri v roku 2020.
Samopal
1. svetová vojna
Dôvodom vývoja nového typu zbraní bol fakt, že pešiak s bežnou puškou nemal proti guľometom žiadnu šancu. Na boj v zákopoch ani nebolo potreba zbrane ako pušky. Ich veľký dostrel pre bežného pešiaka nebol vôbec dôležitý. Zbrane boli navyše veľmi veľké a neohrabané, namiesto nich stačili v boji v zákopoch aj pištole a revolvery, tie však nemali potrebnú kapacitu streliva. Pušky, sa síce dali využiť v statickej zákopovej vojne ale v útoku strácali svoje výhody kvôli nízkej kadencii streľby. Navyše ak útočiaci pešiak prežil beh zemou nikoho a vnikol do nepriateľského zákopu, tak mu boli opäť značné rozmery jeho zbrane na príťaž. thumb|MP 18
Hagia Sofia
Architektúra
vľavo|náhľad|Detail na vstup do Hagie Sofie náhľad|Plán Hagie Sofie Chrám má obdĺžnikový pôdorys (cca. 71 m x 77 m), ide o spojenie štvorcovej centrály a pozdĺžneho typu trojloďového kostola. Stredná loď je výrazne prevýšená. Možno hovoriť aj o dvojplášťovej stavbe. Veľký otvorený centrálny priestor fungujúci ako hlavná loď je zaklenutý kupolou, konchami a polkupolami, na južnej a severnej strane sú naň napojené bočné lode s galériami, na západnej strane sa nachádzajú pre byzantský obrad typické prvky vnútorného a vonkajšieho nartexu (esonartex, exonartex). Východná strana obsahuje presbytérium s polkupolou. Na južnej a severnej strane sa hlavná loď prostredníctvom arkád otvára do bočných lodí, na ktorých sa na prvom podlaží nachádzajú galérie otvorené do lode arkádami. Štvorcový stred je tvorený štyrmi mohutnými piliermi, ktoré sa v hornej časti spájajú klenbovými oblúkmi. Na klenbových oblúkoch a na štyroch pendatívoch v ich rohoch je uložená kupola so 40 rebrami. Priemer súčasnej kupoly je 31,4 m. V exteriéri je kupola posilnená 40 krátkymi piliermi rámujúcimi malé okná. Na východnej a západnej strane hlavnej kupoly je priestor hlavnej lode otvorený a zaklenutý polkupolou, ktorá je diagonálne doplnená nikami a zaklenutými konchami.