cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chlór
Výroba
Všetky produkty sú vysoko reaktívne, preto je potrebné ich oddeliť, aby nedochádzalo k spätnej reakcii chlóru s vodíkom, resp. s hydroxidom. Najstarší spôsob, používaný od konca 19. storočia je amalgámový (nazývaný aj Castnerov–Kellnerov proces), kde sa ako anóda používa grafit (prípadne titán, alebo iný nereaktívny prvok) a katóda je ortuťová. Sodné, resp. draselné katióny, ktoré zostávajú v roztoku po anodickej oxidácii chloridových iónov reagujú s ortuťou za vzniku amalgámu. Ten kontinuálne odteká do druhej nádoby, kde reakciou s vodou vzniká príslušný hydroxid a vodík a recyklovaná ortuť sa vracia späť do elektrolyzéra. V súčasnosti sa od tohto spôsobu upúšťa, vzhľadom toxicitu ortuti, ako aj na vyššiu energetickú náročnosť oproti diafragmovej, resp. membránovej elektrolýze.
Membránová elektrolýza je v súčasnosti najpoužívanejší spôsob priemyselnej výroby chlóru. V elektrolyzéri je roztok soľanky rozdelený membránou, ktorá je polopriepustná, t. j. umožní prestup Na+ do pravej časti, ale zabráni prestupu OH- do ľavej. Výhodou tohto procesu je nižšia energetická náročnosť oproti klasickej ortuťovej elektrolýze, nevýhodou vyššie požiadavky na čistotu vstupujúcej soľanky. stred|náhľad|upright=2.75|Schéma membránovej elektrolýzy (A – anóda, kde prebieha oxidácia chloridových iónov, B – polopriepustná membrána, C – katóda, kde prebieha redukcia vodíkového katiónu.)
Proces diafragmovej elektrolýzy soľanky je dosť podobný membránovej, ako oddeľovač anódového a katódového priestoru sa používa diafragma za azbestu, prípadne polymérnych vlákien. Soľanka vstupuje na strane anódy, kde dochádza k oxidáciu Cl-, sodíkové ióny prechádzajú diafragmou na stranu katódy. Výhodou je opäť nižšia spotreba elektrickej energie, nevýhodou nižšia koncentrácia roztoku hydroxidu a potreba dodatočného zahusťovania produktov.
Laboratórne sa chlór vyrába oxidáciou vodných roztokov bežných chloridov (najčastejšie chlorid sodný) silnými oxidačnými činidlami (napr. oxid manganičitý) v kyslom prostredí:
Chlórované organické rozpúšťadlá
Najjednoduchšie významné chlórované uhľovodíky sú trichlórmetán alebo chloroform CHCl3 a tetrachlórmetán, nazývaný „tetrachlór“ CCl4. Obidve zlúčeniny sú ťažké kvapaliny s relatívne nízkym bodom varu (CHCl3 62 °C a CCl4 77 °C). Obidve sú nehorľavé a pri vdychovaní sú toxické (narkotizujú; CCl4 je silne hepatotoxický, oba sú karcinogény). Chloroform má navyše narkotizačné účinky a bol v 19. a prvej polovici 20. storočia široko používaný v medicíne ako inhalačné anestetikum pri operáciach, pôrodoch a podobných zákrokoch.
PCB
right|thumb|vzorec úplne chlórovaného bifenylu right|thumb|vzorec bifenylu Podobný osud má aj skupina organických chlórovaných aromatických uhľovodíkov nazvaná polychlórované bifenyly alebo PCB. Existuje celkom 208 kongenerov, ktoré sa líšia počtom atómov chlóru a ich vzájomnou polohou na bifenylovom skelete. Majú vyšší bod varu, sú nehorľavé a chemicky mimoriadne stále kvapaliny. Sú to výborné rozpúšťadlá nepolárnych organických zlúčenín a tukov.
DDT
thumb|200px|vzorec insekticídu DDT DDT je skratka zlúčeniny dichlordifenyltrichlóretán alebo 1,1,1-trichloro-2,2-bis(p-chlorofenyl)etán (ClC6H4)2CH(CCl3), jeden z najstarších a najznámejších insekticídov. DDT bolo prvýkrát syntetizované už v roku 1874. Jeho insekticídne účinky však objavil až švajčiarsky chemik Paul Hermann Müller v roku 1939. Od druhej svetovej vojny bolo DDT hromadne používané. Slúžilo ako prípravok proti škodlivému hmyzu v poľnohospodárstve, ale predovšetkým na likvidáciu komárov a moskytov v tropických krajinách.
PVC
right|thumb|vzorec vinylchloridu Polymér polyvinylchlorid alebo PVC patrí dodnes k najrozšírenejším priemyselne vyrábaným plastickým hmotám. Vyrába sa polymeráciou nenasýteného chlórovaného uhľovodíka vinylchloridu. Vzniknutý produkt sa ďalej farbí a plní rôznymi aditívami, takže na trh sa dostáva veľmi široká paleta plastov s rozdielnymi farbami a fyzikálnymi vlastnosťami.
Dioxíny
right|thumb|molekula dibenzodioxínu right|thumb|molekula dibenzylfuranu
Dioxíny predstavujú ekologicky najproblematickejšie organické zlúčeniny chlóru. Týmto názvom sú označované dve skupiny látok: Polychlórované dibenzo-p-dioxíny a dibenzofurany. Výmenou jedného alebo niekoľkých vodíkových atómov za atómy chlóru vznikajú zlúčeniny, ktoré sú zvyčajne označované súhrnným názvom dioxíny. Tieto látky sa vyznačujú značnou priamou toxicitou, sú však aj silno mutagénne a karcinogénne.
Tieto zlúčeniny sa priemyselne nevyrábajú, vznikajú skôr ako nechcené prímesi pri chemickej syntéze iných aromatických chlórovaných látok. Často uvádzaným príkladom je Agent Orange, ktorý bol vo Vietnamskej vojne hromadne rozprašovaný americkou armádou na tropické pralesy s cieľom zbaviť porasty listov. Napriek tomu, že dioxíny pôvodne neboli zložkou tejto zmesi, vyskytovali sa v nej v relatívne značnom množstve vďaka nedokonalému čisteniu základných zložiek. Dodnes sú vo Vietname oblasti, kde je pôda tak zaťažená týmito látkami, že ju nie je možné poľnohospodársky využívať. Ďaleko tragickejšie sú však tisíce prípadov mŕtvo narodených detí, detí narodených s hroznými deformáciami a extrémny nárast prípadov rakoviny v postihnutých oblastiach. Problémy sa nevyhli ani americkým vojakom a veľa veteránov Vietnamskej vojny malo podobné syndrómy ako vietnamskí domorodci. To všetko sa dáva do súvislosti s dlhodobým kontaktom postihnutých osôb s dioxínmi obsiahnutými v Agent Orange. right|thumb|molekula tetrachlordibenzodioxínu Rozhodne najvýznamnejším zdrojom dioxínov v životnom prostredí je spaľovanie organických zlúčenín, predovšetkým komunálneho odpadu. Dôvodom je najmä fakt, že aromatické benzénové jadro je veľmi stále a pri spaľovaní organických zlúčenín dochádza k prednostnej oxidácii bežných uhľovodíkov. Benzénový skelet pritom často zostáva nedotknutý a jeho reakciou s kyslíkom a chlórom vznikajú dioxíny.
Majstrovstvá Európy v póle mužov 2014
Majstrovstvá Európy v póle mužov 2014 boli v poradí 10. majstrovstvá Európy v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa od 4.14. septembra 2014 v Chantilly, v regióne Pikardia, vo Francúzsku, za účasti 8 tímov. Všetky zápasy sa hrali v areáli Polo Club du Domaine de Chantilly. Francúzsko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, keď hostilo turnaj v roku 1999, rovnako v Chantilly. Svoj šiesty titul získalo Anglicko, ktoré vo finále zvíťazilo nad Írskom.
Klinček lesklý
Klinček lesklý (Dianthus nitidus) je trváca rastlina z čeľade silenkovité (Caryophyllaceae). Je to západokarpatský paleoendemit. Na Slovensku je zákonom chránený.
Rozšírenie
Druh sa delí na dva poddruhy:
Opis
Vytvára hustý porast nad ktorý rastú kvitnúce výhonky vysoké 10 až 30 cm s piatimi ružovými zúbkatými lupeňmi. Byľ nemá konáre, je holá. Je to trvalá rastlina, hemikryptofyt. Kvitne v júli, opeľujú ju prevažne motýle. Rastie na skalách pri nízkych trávnych porastoch. Rastie v nadmorskej výške, len na vápencovom podklade. Kvitne v júli a auguste.
Turckheim
Turckheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Taapaca
Taapaca je v súčasnosti neaktívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa západne od hlavnej andskej reťaze v severnom Čile, severovýchodne od mestečka Putre. Komplex je tvorený andezitovým stratovulkánom a lávovým dómom prevažne dacitového zloženia.
Mňága a Žďorp
thumb|right|200px|Frontman kapely [[Petr Fiala (hudebník)|Petr Fiala.]]
Mňága a Žďorp je česká alternative rocková kapela. Kapela, ktorá pochádza z Valašského Meziříčí, sa formovala od roku 1983. Najprv kapela vystupovala pod názvom Slepé střevo, tiež sa často menilo zloženie skupiny. Členovia Mňágy súčasne pôsobili  v iných kapelách napr. Velký plytkoš, Happyend, tieto kapely však zanikali a od roku 1987 sa hovorí len o skupine Mňága a Žďorp.
Taapaca
V geologickej minulosti vulkánu sú doložené tri udalosti, pri ktorých došlo k masívnej deštrukcii vulkánu a následnému vytvoreniu depozitov kamenných lavín, na najmladšej z nich leží mestečko Putre. Posledná aktivita zahŕňa rast lávového dómu na juhovýchodnom okraji komplexu, sprevádzaného emisiou prachovo-popolových prúdov a lahárov, ktorá končila v holocéne. Najmladšie datované vrstvy sopečného popola majú približne 2 000 rokov.
Mňága a Žďorp
Do podvedomia sa dostala predovšetkým hitom „Hodinový hotel“, ktorý je prvá skladba na debutovom albume skupiny s názvom Made in Velmez (1991). Najnovší album z roku 2017 má názov Na stanice Polární, ktorý je už jedenásty v poradí.
Frontman skupiny je Petr Fiala, navyše vytvoril aj dva samostatné albumy Nečum a tleskej (1994) a Je čas (2005)
Millery (Meurthe-et-Moselle)
Millery je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Unintended
„Unintended“ je piaty a zároveň posledný singel z debutového albumu Showbiz anglickej alternatívnej rockovej kapely Muse. V Spojenom kráľovstve sa začal predávať 30. mája 2000 vo formáte dvoj-CD a na 7" vinylu. „Unintended“ jedným z dvoch singlov Muse, ktorý vyšiel tiež na audiokazete. Skladba sa ďalej objavila na Hullabaloo: Live at Le Zenith, Paris. Skupina skladbu „Unintended“ zahrala aj v roku 2007 na júnových koncertoch v londýnskom štadióne vo Wembley. Z tohto koncertu vzišla koncertná kompilácia HAARP.
Počas živých koncertov hrá väčšinou hlavnú gitarovú melódiu basista Chris Wolstenholme. Často si na túto skladbu berie buď elektroakustickú alebo elektrickú gitaru. Aby však pieseň nezostala bez basov, používa pedál typu Roland PK-5. V období Absolution Muse na svojich koncertoch pieseň „Unintended“ spravidla nehrával, no neskôr ho hrávali pomerne často. Práve pri posledných vystúpeniach hral Matt Bellamy ústrednú melódiu na klasickú elektroakustickú gitaru, zatiaľ čo Chris hrá basy.
Videoklip
Skladba „Unintended“ patrí k menšiemu počtu piesní od Muse, ktoré sú upokojujúce a dojímavé. Taký je tiež klip, ktorý nie je, na rozdiel od ostatných klipov z albumu Showbiz, plný hystérie a nekončí tragicky. Všetci traja členovia sa nachádzajú v tmavej surreálnej miestnosti. Kým Matthew sedí na posteli a spieva, do miestnosti vojde Dominic, ktorý si s bicími paličkami v rukách sadne na stoličku. Chris v izbe stojí, hrá na elektrický kontrabas a vedľa neho sa „zrkadlí“ obraz vlniacich sa dvoch žien.
Videoklip režíroval Howard Greenhalgh, ktorý spolupracoval aj s kapelami Genesis alebo Placebo. Zaujímavé je, že pôvodne mal byť klip v štýle malého vystúpenia. Avšak z nejakých dôvodov režisér Greenhalgh zabudol na natáčanie obstarať pre Dominica biciu súpravu, a preto vo videu Dominic, rovnako tak ako zvyšok členov kapely, len sedí nečinne s paličkami.
Apple Cinema Display
Apple Cinema Display je skupina plochých monitorov vyrábaných spoločnosťtou Apple Computer. Staršie modely boli vybavené konektorom ADC, ktorý spostredkovával prepojenie pre DVI, USB a 25-voltový napájací adaptér. Dnešné modely už využívajú kvôli lepšej kompatibilite štandardné pripojenie prostredníctvom DVI. Staršie modely mali priehľadný plastový rám, súčasné modely majú hliníkový rám i podstavec, ladiaci s dizajnom počítačov Power Mac G5.
Cluses
Cluses môže byť:
Apple Cinema Display
Širokouhlé monitory Apple Cinema Display sa vyrábajú s uhlopriečkami 20, 23 a 30 palcov. Sú kompatibilné s počítačmi s operačnými systémami Microsoft Windows a Mac OS X. Pripojenie 30-palcového monitora je však o čosi komplikovanejšie, keďže vyžaduje tzv. dvojlinkové DVI, ktoré je dostupné len na niekoľkých vysokovýkonných grafických kartách.
Všetky súčasné modely disponujú dvoma rozhraniami pre FireWire a dvoma pre USB verzie 2.0.
Göteborgs konstmuseum
Zbierky
Múzeum uchováva najlepšiu zbierku severského umenia neskorého 19. storočia. Centrom je bohato dekorovaná Fürstenbergova galéria, pomenovaná po umeleckom mecenášovi Pontusi Fürstenbergovi a jeho manželke Göthilde. Medzi exponátmi sú zastúpení svojimi dielami P.S. Krøyer, Carl Larsson, Bruno Liljefors, Edvard Munch a Anders Zorn.
Múzeum vlastní tiež diela starého i súčasného umenia (Monet, Picasso, Rembrandt).
Architektúra
Budova múzea bola postavená pre medzinárodnú výstavu v roku 1923 architektom Sigfridom Ericsonom. Mala byť pripomienkou 300. výročia založenia mesta a reprezentovať monumentálne neoklasicistický štýl. Tvorí impozantný záver hlavnej ulice mesta Kungsportsavenynu.
Gonneville-en-Auge
Gonneville-en-Auge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 419 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
U (enzýmová jednotka)
U je značka bezmennej enzýmovej jednotky používanej najmä v 60. a 70. rokoch 20. storočia (nevolala sa, ako sa často chybne uvádza, "enzýmová jednotka")
Je definovaná ako množstvo enzýmu, ktoré premení za optimálnych podmienok 1 μmol substrátu za 1 minútu. U sa meria v μmol/min a väčšinou pri 25 °C.
Oucmanice
Oucmanice je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 223 obyvateľov, z toho 114 mužov a 109 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,4 roka).
Výstredník
thumb|Použitie dvojice výstredníkov v pohonnej sústave lokomotívy.
Výstredník alebo excenter je špeciálnym prípadom kruhovej vačky. Je to kruhová doska (alebo valec), s osou posunutou oproti ose otáčania hriadeľa.
Výstredníky dlho nahradzovali u strojov kľukové mechanizmy, pretože boli výrobne jednoduchšie a nenarušujú tvar hriadeľa.
Temniak
Leží v hlavnom hrebeni medzi vrcholmi Kresanica (2122 m), ktorý je oddelený Mulovým sedlom (2067 m), a Poľská Tomanová (1977 m), ktorý je oddelený Tomanovským sedlom (1686 m). Do Tomanovského sedla klesá hrebeň cez skalisko zvané Stoly (1947 m). Na juhovýchode spadajú svahy hory žľabom Zadný úplaz do záveru Tomanovskej doliny, na juhozápade klesajú do Doliny Tomanowa. Západným smerom vybieha rázsocha Wysoki Grzbiet, severozápadným smerom rázsocha Twardy Grzbiet zovretá medzi Dolinu Kościeliska a Dolinu Miętusia. Hora je budovaná prevažne dolomitmi, iba miestami vystupujú na povrch aj kryštalické horniny. Na úbočiach hory sa nachádza mnoho jaskýň, napríklad: Jaskinia Miętusia, Jaskinia Lodowa w Ciemniaku, Studnia w Kazalnicy Miętusiej alebo Jaskinia Wysoka za Siedmioma Progami.
Prístup
thumb|Temniak od severozápadu
Čankov
Čankov môže byť:
4741 Leskov
4741 Leskov je planétka s priemerom 59 km, ktorú objavil L. G. Karachkina 10. novembra 1985.
Ribnica (rozlišovacia stránka)
Ribnica môže byť:
La Roche-sur-Foron
La Roche-sur-Foron môže byť:
Saint-Gervais-les-Bains
Saint-Gervais-les-Bains môže byť:
G-Radio
G-Radio je gospelové internetové rádio zamerané na slovenskú a svetovú gospelovú hudbu. Rádio začalo vysielanie v roku 2005.
Program rádia
G-Radio vysiela 24 hodín. Pri počúvaní sa na stránke zobrazuje aktuálna skladba. Okrem toho sa na stránkach dajú zobraziť i predchádzajúce skladby, ktoré sa vysielali.
Saint-Jeoire
Saint-Jeoire môže byť:
23P/Brorsen-Metcalf
23P/Brorsen-Metcalf je periodická kométa, ktorú objavili Theodor Brorsen a Joel Hastings Metcalf.
Sallanches
Sallanches môže byť:
Luková
Luková môže byť:
Minorville
Minorville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4656 Huchra
4656 Huchra je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil E. F. Helin, S. J. Bus 7. novembra 1978.
Malý Kiar
Malý Kiar je mestská časť Levíc. Do roku 1975 bol samostatnou obcou.
Ueberstrass
Ueberstrass je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Malý Kiar
Názov
Slovo kiar znamená zákruta, zatáčka čiže meno obce znamená niečo ako malá zákruta, malá zatáčka a pod.
Ueberstrass
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Malý Kiar
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z rokov 12421272, kedy ju vlastnili Somonyiovci. Vtedy je uvádzaná ako zničená. V roku 1290 ju výmenou za pôdu v Hrkovciach získal comes Adorján. Roku 1392 sa dostala do vlastníctva majstra Štefana, syna Leökösa, a v 15. storočí bola majetkom Petra Čecha Levického. Z obce pochádzal rod Kéryovcov. Gašpar Kéry sa v roku 1531 podieľal na úspešnej obrane bosnianskeho mesta Jajce pred Turkami a comes František Kéry sa v roku 1599 stal podžupanom hontianskej župy. V roku 1554 sa v obci nachádzali dva rybníky.
Ueberstrass
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Malý Kiar
Dejiny
Po bitke pri Moháči sa juh Slovenska ocitol na hranici medzi kresťanským a islamským svetom. Malý Kiar pripadol do hontianskeho náhija, jednej z tureckých územno-správnych jednotiek. Podľa daňových súpisov v obci v roku 1664 stálo 16 domov a v nich žilo 19 obyvateľov. Ich hlavným zdrojom obživy bolo poľnohospodárstvo, chov dobytka a včelárstvo.
Ueberstrass
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Scionzier
Scionzier môže byť:
Pastviny
Pastviny sú obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 348 obyvateľov, z toho 172 mužov a 176 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 40,4 roka, ženy 43,0 roka).
Taninges
Taninges môže byť:
Krivá
Krivá je obec na Slovensku v okrese Dolný Kubín.
Gonneville-sur-Honfleur
Gonneville-sur-Honfleur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prepoštský palác (Bratislava)
Prepoštský palác je dom v Bratislave v Starom Meste na Kapitulskej ulici. Na nádvorí paláca je súsošie sv. Alžbety z roku 1907, ktoré priamo na mieste vytesal z kameňa sochár Alojz Rigele. Palác aj so súsoším patrí medzi národné kultúrne pamiatky.
Dejiny
Budova v barokovom štýle bola postavená v roku 1632. V súčasnosti tu sídli Teologická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave.
Moineville
Moineville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol svätého Urbana (Zobor)
Kostol svätého Urbana na nitrianskom vrchu Zobor je zasvätený sv. Urbanovi, patrónovi vinohradníkov.
Pochádza z 18. storočia, v roku 1872 tu boli uložené relikvie sv. Xavera. V roku 1873 bol kostol rozšírený. Svoju dnešnú podobu nadobudol kostol v roku 1940. V roku 1948 iniciovali starosta František Mojto a kurátor Dr. František Stupka výstavbu nového organu. Organ posvätil prelát Rudolf Formánek. V roku 1985 bol namontovaný do veže zvon (pravdepodobne z Chrenovskej zvonice). Na kostolíku sa konali priebežné úpravy, posledná bola v rokoch 19941995, kedy administrátor fary František Kapusňák dal opraviť všetky trajektórie, vymeniť krytinu na streche. V týchto rokoch bola opravovaná aj kostolná veža, kde sa schátralé podesty vo zvonici vymenili za nové. Prah kostola leží vo výške. Cennou sakrálnou pamiatkou je torzo kamennej sochy Bolestného Krista z roku 1746.
4497 Taguchi
4497 Taguchi je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavili Kin Endate, Kazurō Watanabe 4. januára 1989.
Central Line
thumb|300px|Central Line. thumb|225px|Nástupište Central Line na stanici [[Oxford Circus (stanica metra)|Oxford Circus.]] thumb|225px|Výrazné zakrivenie nástupišťa v stanici [[Bank a Monument|Bank.]] thumb|225px|Interiér vozňov Central Line. thumb|225px|Nástupište stanice [[Chancery Lane (stanica metra)|Chancery Lane.]] thumb|225px|Priamy prestup medzi vlakmi Central Line a [[National Express East Anglia v stanici Stratford.]] thumb|225px|Stanica [[White City (stanica metra)|White City.]] thumb|225px|Vlak Central Line vchádzajúci do stanice [[Roding Walley (stanica metra)|Roding Walley.]] thumb|225px|Staničná budova stanice [[Shepherd’s Bush (stanica metra)|Shepherd’s Bush zrekonštruovaná v roku 2008.]]
Central Line je jednou z liniek Londýnskeho metra. Na mapách je znázornená červenou farbou. Je to podzemná linka s razenými tunelmi na osi východ–západ. Do zatvorenia vetvy Epping – Ongar, bola konečná stanica Ongar najvzdialenejším bodom celej siete. Je najviac využívaná linka v sieti.
Dejiny
Plány na výstavbu Central London Railway sa objavili koncom 19. storočia. V roku 1891 sa začalo s výstavbou trasy medzi stanicami Shepherd’s Bush a Bank. V roku 1892 schválili predĺženie trasy do stanice Liverpool Street. Termín dokončenia bol posunutý dvakrát, najprv na rok 1894, neskôr na rok 1899. Trasa bola formálne otvorená až 27. júna 1900 a sprístupnená verejnosti až o mesiac neskôr, 30. júla 1890. Na trase premávali elektrické lokomotívy. Pôvodné staničné budovy, z ktorých sa ich zachovalo len niekoľko, navrhol architekt Harry Bell Measures.
Dejiny Central Line sú nesmierne kľukaté. Prvé tunely boli vyhĺbené s nezvyčajným priemerom 3,56 metra a neskôr sa zistilo, že súpravy, ktoré napriek tomu, že boli menšie, sa do nich nezmestili. Povráva sa, že konštruktéri pri výpočtoch zabudli zahrnúť i samotnú výšku koľajníc. Problém sa podarilo vyriešiť použitím koľajníc s nižším profilom a skrátením pružín na súpravách. Takto upravené lokomotívy však spôsobovali vážne problémy s vibráciami. Koncom 30. rokov boli tunely rozšírené a stanice predĺžené a v 40. rokoch sa začalo so štandardnou elektrifikáciou. Nastali však problémy, pretože kvôli spôsobu akým boli tunely rozšírené už neboli okrúhle a kvôli týmto dôvodom musela mať kladne nabitá koľajnica netradičný tvar a jej kontaktná plocha musela byť o 40 milimetrov vyššie ako je štandard. Táto situácia pretrváva dodnes.
Časť trasy, ktorá sa nachádza pod Londýnskym City je postavená s ohľadom na geografické rozmiestnenie ulíc nad ňou, takže neprebieha popod budovy. V dôsledku toho sa na úsekoch medzi Chancery Lane, Bank a Liverpool Street nachádzajú ostré zákruty a tento úsek trasy je náchylný na vykoľajenie súprav. V stanici Bank je nástupište tak zakrivené, že z jedného konca nie je vidieť na druhý. Tradičné hlásenie „Mind the gap!“ (slov. „Pozor na medzeru medzi vlakom a nástupišťom.“) je tu o to viac zdôraznené.
Central London Railway sa stala súčasťou systému londýnskeho metra v roku 1913. Názov Central Line sa začal používať až od roku 1937.
V roku 1920 sa Central Line za stanicou Wood Lane prepojila s trasou Ealing and Shepherd’s Bush Railway, ktorú spravovala Great Western Railway. Takto sa umožnilo vlakom Central Line jazdiť až do Ealingu.
V roku 1935 sa v súvislosti s päťročným programom Nových prác (tzv. New Works Programme) objavili plány elektrifikácie dvoch trás Great Western Railways z West Actonu do Ruislipu. Taktiež sa plánovalo s predĺžením trasy za West Ruislip až do Denhamu. Neskôr sa však od projektu upustilo, podobne ako od projektu Northern Heights na Northern Line.
V roku 1946 bola otvorený úsek zo stanice Liverpool Street do stanice Stratford. Prázdne vlaky pokračovali do dočasnej točne v Drapers Field, neďaleko Leytonu. Stanice na východ od Stratfordu boli pre cestujúcu verejnosť otvorené v roku 1947. Central Line predĺžili do Eppingu v roku 1949. Vlaky British Railways mali prístup na trasu Circle Line skrz spojnicu z Temple Mills East do Leytonu, medzi týmito vlakmi boli aj súpravy, ktoré obsluhovali vetvu Ongar – Epping až do jej elektrifikácie v roku 1957 a skoré ranné a neskoré večerné vlaky medzi Liverpool Street a Epping.
25. januára 2003 sa v stanici Chancery Lane vykoľajil vlak po tom ako trakčný motor odpadol zo súpravy a spadol na koľajnice. Pri nehode sa zranilo 32 cestujúcich. Bezprostredne po nešťastí trasu uzavreli a začalo sa zo zisťovaním príčiny nešťastia a s nevyhnutnými úpravami na vlakových súpravách. Central Line bola otvorená postupne, prvé úseky na východnom a západnom konci otvorili koncom marca toho istého roku, zatiaľ čo hlavná vetva linky ostala zatvorená. Premávku na trase obnovili, i keď so zníženou frekvenciou 12.apríla. Plná prevádza začala na trase až koncom mesiaca. Okrem Central Line uzavreli aj Waterloo & City Line, na ktorej premávajú tie isté vlakové súpravy. Keďže Waterloo & City Line je omnoho kratšia – má len dve zástavky a tým pádom aj menej vlakových súprav – bola znovu otvorená pomerne rýchlo.
5. júla 2007 o 9.00 hod. sa medzi stanicami Mile End a Bethnal Green vykoľajili tri vozne vlaku smerujúceho na západ. Príčinou nehody bol bal izolačnej látky, ktorý sa uvoľnil a spadol na trať. Linku znovu otvorili 7. júla 2007.
Vozový park
V roku 1900 na trase premávali elektrické lokomotívy. Jednotlivé vagóny mali na každom konci dvierka, podobné ako na vlakoch City and South London Railway a Glasgow Subway. Ťažké lokomotívy však spôsobovali veľké vibrácie a v roku 1903 boli vymenené motorovými autami, ktoré ťahali už existujúce vagóny.
V 20. rokoch boli súpravy zo začiatku storočia nepostačujúce. Keďže tunely boli priúzke pre štandardné súpravy vedenie železníc sa rozhodlo zmodernizovať súčasné súpravy. Dvierka na koncoch vozňov boli odstránené a boli pridané ďalšie miesta pre pasažierov. Taktiež do oboch bočných stranách vozňa boli vložené nové posuvné dvere.
Súpravy z rokov 1900/1903 a 1920 boli konečné stiahnuté z prevádzky v roku 1939. S rozšírením tunelov, predĺžením nástupíšť a s úpravou dodávky elektrickej energie boli na linku presunuté štandardné osemvozňové súpravy z Northern Line. Tieto premávali na linke až do 50. rokov. Od plánov na výmenu súprav za nový model z roku 1960 sa upustilo a na linku sa dostal až nový model z roku 1962, ktorý bol takmer identický s už odskúšaným modelom z roku 1959. Tieto súpravy premávali na linke až do začiatku 90. rokov, keď ich nahradili súčasné súpravy z roku 1992.
Súpravy ako prvé v sieti začali hlásiť stanice a možné prestupy. Sú zložené z ôsmich vozňov a predstavujú najdlhšie súpravy v sieti. Od roku 1996 sa postupne do súprav montoval automatizovaný systém riadenia vlakov (ATO).
Stanice
Poznámka: Za názvom stanice sa nachádza dáatum jej otvorenia, prípadne dátum jej zatvorenia a taktiež jej prípadný pôvodný názov.
Vetva Ealing Broadway
Obe vetvy sa spájajú v stanici North Acton.
Hlavná vetva
Trasa sa opäť rozďeľuje na dve vetvy.
Budúcnosť
Projektanti priemyselného parku First Central v štvrti Park Royal v západnom Londýne plánovali vybudovanie novej stanice medzi stávajúcimi North Acton a Hanger Lane, ktorá by obslúžila spomínaný park ako by aj vytvorila prestup s Piccadilly Line v stanici Park Royal. Momentálne sa však nad touto možnosťou neuvažuje.
Frölunda HC Göteborg
Frölunda HC je švédsky hokejový klub, účastník najvyššej švédskej súťaže v ľadovom hokeji, sídliaci v meste Göteborg. Bol založený v roku 1938.
Central Line
Budúcnosť
Ak bude postavená trasa Chelsea - Hackney, tak sa uvažuje o tom, že prevezme vetvu do Eppingu. Predpokladá sa, že bude v prevádzke do roku 2025.
Frölunda HC Göteborg
Najlepší strelci
Štatistika 10 najlepších strelcov v histórii klubu. Vysvetlivky: Poz = Pozícia; Z = zápasy; G = Góly; A = Asistencie; B = Body; B/Z = Body na zápas
Central Line
Budúcnosť
Je možné, že sa vybuduje stanica pri Shoreditch High Street, kde by sa vytvoril prestup na sieť London Overground. V súčasnosti by však nevýhody stavby prevyšovali nad výhodami spojenia.
11. mája 2008 bola vláde predložená petícia za predĺženie Central Line na jej pôvodnú konečnú do Ongaru.
Uffheim
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
René Pucher
René Pucher (* 2. december 1970, Prešov) je bývalý slovenský hokejový útočník, starší brat Petra Puchera.
Klubový hokej
S hokejom začínal v Prešove. Od ročníka 1990/91 hral za HC Košice, kde sa po vytvorení slovenskej extraligy stal členom prvého útoku s Plavuchom a Rybovičom. Košice sa v prvých šiestich sezónach tejto súťaže vždy prebojovali do finále, pričom získali tri majstrovské tituly.
Ročník 2000/01 odohral za HC Prešov v 1. SHL. V ďalšej sezóne pôsobil vo švajčiarskych kluboch HC Thurgau a Lausanne HC. Ročník 2002/03 odohral v českom HC Havířov a MHC Martin. Následne šesť rokov nehral, v sezónach 2008/09 a 2009/10 pôsobil opäť v Prešove a ukončil aktívnu kariéru.
Razer
Razer Inc. (štylizovaná aj ako RΛZΞR) je spoločnosť špecializajúca sa na výrobu herného hardvéru, ktorá bola založená v roku 2005 Min-Liang Tan-om a Robertom Krakoff-om s dvojitým sídlom v San Diegu a Singapure. Súčasne sídli už v San Franciscu a Singapure. Od novembra roku 2017 je v Hongkongslej burze cenných papierov.
Podľa Razer IPO Prospectus, Razer vybudoval najväčší globálny herný ekosystém hardvérových a softvérových služieb.
Razer je jedno z najviac rozpoznateľných a najvýkonnejších herných značiek na svete a je považovaný za jedného z najväčších priekopníkov e-športov v súčasnosti. Jej zakladateľ Min-Liang Tan je považovaný za mozog spoločnosti Razer, ktorý riadil a dohliadal na dizajn a vývoj všetkých svojich produktov.
História
Spoločnosť Razer a jej začiatky siahajú už v roku 1998, kde vystupovala, len ako dćerska spoločnosť Kärna LLC, ktorá bola založená na predaji a vývoji špičkovej počítačovej hernej myši – Boomslang, ktorá bola zameraná pre hráčov. Kärna zanikla v roku 2000 kvôli finančným problémom. Súčasná firma Razer bola založená až v roku 2005 Min-Liang Tan-om, absolventom Singapurskej NUS ako mozgom spoločnosti a Robertom Krakoff-om po tom, ako získal práva na značku Razer.
Na výstave Consumer Electronics Show v roku 2011, Razer predstavil Razer Switchblade, prototyp ručného herného zariadenia.
Na výstave Consumer Electronics Show v roku 2013, už Razer predstavil svoj herný tableto-počítač Razer Blade, ktorý bol predtým známy ako Project Fiola. Tablet používal operačný systém Windows 8. Celý tablet je navrhnutý so zámerom na používanie pre hráčov.
V máji roku 2013 Razer odhalil 14-palcový Razer Blade a 17-palcový Razer Blade Pro notebooky s procesormi štvrtej generácie od firmy Intel. Notebook Razer Blade (14-palcový) bol prezentovaný a neskôr aj známy ako ten najtenší herný notebook na svete, ktorý vážil iba 1,85 kilogramov. Razer Blade Pro bol zatiaľ vybavený zabudovaným LCD displejom Switchblade.
Na výstave Consumer Electronics Show v roku 2014, Razer odhalil Project Christine, modulárny herný počítač. Každá z vrstiev na počítači je diskrétna súčasť – procesor, GPU, pevný disk, pamäť – ktorá sa jednoducho zapojí do centrálnej chrbtice. Po zasunutí, Project Christine automaticky synchronizuje novo pridané moduly prostredníctvom PCI-Express (rovnakej sériovej zbernice, ktorú momentálne používajú diskrétne grafické karty a ostatné súčasti).
V júli roku 2015 spoločnosť Razer oznámila, že odkúpi softvérovú divíziu spoločnosti Ouya zameraná na videohry.
Na výstave Consumer Electronics Show v roku 2016, bol Razer vybraný ako víťaz v People’s Choice za svoj Razer Blade Stealth Ultrabook.
V októbri roku 2016 spoločnosť Razer kúpila spoločnosť THX.
V januári 2017 odkúpil Razer spoločnosť Nextbit, pôvodne ako startup zameraný na mobilné telefóny.
V apríli 2018 spoločnosť Razer oznámila, že plánuje plne získať platobnú platformu MOL, za približne 61 miliónov dolárov.
Produkty
Súčasný sortiment firmy obsahuje herné myši, klávesnice, herné audio a herné plochy.
Všetky výrobky Razer sú pomenované po dravých alebo jedovatých zvieratách, od hadov (počítačové myši), hmyz (podložky pod myš), pavúkov (klávesnice), cez morské živočíchy (audio) po mačkovité šelmy (konzoly a periférne zariadenia). Jedinou výnimkou je Blade Razer laptop.
Sponzor
Razer v súčasnej dobe sponzoruje viaceré profesionálne počítačové "klany" a hráčov:
Bieloruský rubeľ
right|thumb|10 rubľov druhej série
Bieloruský rubeľ (biel. беларускі рубель) je zákonné platidlo Bieloruska. Názov rubeľ je spoločný s ruskou menou. ISO 4217 kód je BYR.
V rámci ZSSR používala aj Bieloruská SSR sovietsky rubeľ. Po získaní nezávislosti zaviedlo Bielorusko vlastný rubeľ, ktorý mal kód BYB. V krajine vládla vysoká inflácia a rubeľ sa rýchlo znehodnotil. Preto v roku 2000 prebehla menová reforma, ktorá zamenila 1000 starých rubľov na 1 nový rubeľ. 1. júla 2016 prebehla ďalšia menová reforma, ktorá mení 10 000 rubľov druhej série, za jeden nový. Staré bankovky druhej série ostanú v platnosti do 31. decembra 2016. Prvýkrát v histórií samostatného Bieloruska boli vydané aj mince.
Mince: 1 kopejka, 2 kopejky, 5 kopejok, 10 kopejok, 20 kopejok, 50 kopejok, 1 rubeľ, 2 ruble.
Bankovky: 5 rubľov, 10 rubľov, 20 rubľov, 50 rubľov, 100 rubľov, 200 rubľov, 500 rubľov.
Brigita Schmögnerová
Brigita Schmögnerová, rodená Petrášová (* 17. november 1947, Bratislava) je slovenská ekonómka a politička.
Životopis
V rokoch 1966-1971 absolvovala štúdium na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. V roku 1971 sa stala na tejto škole odbornou asistentkou (katedra ekonomicko-matematických metód Fakulty riadenia). Postgraduálne študovala Prírodovedeckú fakultu UK (odbor matematická štatistika). Vzdelanie si doplnila na študijnom pobyte v Aténach, krátko aj na Georgetownskej univerzite vo Washingtone). V rokoch 1976-79 pôsobila ako vedecká pracovníčka, popritom sa venovala externej ašpirantúre na VŠE, kde získala titul kandidáta ekonomických vied. Stala sa vedúcou odboru pre makroekonómiu Ekonomického ústavu SAV.
Po Nežnej revolúcii sa stala poradkyňou predsedu vlády, odbornou poradkyňou v komisiách Ministerstva priemyslu (1990-92). V marci 1994 bola vymenovaná za podpredsedníčku dočasnej Moravčíkovej vlády (za SDĽ), po predčasných parlamentných voľbách sa stala poslankyňou NR SR - členkou výboru pre financie, rozpočet a menu. V SDĽ zastávala funkciu podpredsedníčky, spočiatku pre ekonomickú a sociálnu politiku, neskôr pre hospodárstvo. Na jar 1998 bola navrhnutá poslaneckým klubom SDĽ za kandidátku na prezidenta v treťom kole volieb. Po parlamentných voľbách v tom istom roku sa stala ministerkou financií.
V prvom roku svojho pôsobenia sa jej podarilo zaviesť balíček ekonomických opatrení, akými bolo zvýšenie regulovaných cien nájomného, cestovného, energií a dočasné zavedenie dovoznej prirážky, ako aj zvýšenie DPH zo 6 % na 10 %. V parlamente presadila zníženie dane z príjmu právnických osôb zo 40 % na 25 %, ako aj zníženie daní (a počet daňových pásiem) u fyzických osôb, pričom sa zvýšili odpočítateľné položky zo základu dane. Nepopulárnym sa stalo zvýšenie nepriamych daní, okrem DPH sa zvýšila spotrebná daň z tabaku, alkoholických nápojov, pohonných látok a cestná daň. Ďalším krokom bola reštrukturalizácia bankového sektora. Klasifikované úvery najväčších bánk boli prevedené do Konsolidačnej banky, po čom boli tri najväčšie štátne banky - Všeobecná úverová banka, Slovenská sporiteľňa a Investičná a rozvojová banka predané zahraničným investorom. Tieto bankové reformy mali za následok výrazné zníženie úrokovej miery na trhu. V roku 2000 dostala od britského časopisu Euromoney ako prvá žena ocenenie "Najlepší minister financií". Počas funkčného obdobia opakovane varovala občanov pred vkladaním financií do nebankových subjektov. V závere volebného obdobia došlo k vážnym rozporom medzi ňou a predsedom SDĽ Pavlom Koncošom, ten napokon v januári 2002 žiadal jej odvolanie z funkcie a nahradenie iným politikom SDĽ (čo premiér Mikuláš Dzurinda odmietol). Schmögnerová však podala sama demisiu, ktorú prezident Rudolf Schuster 29. januára prijal. Na poste ministra ju nahradil František Hajnovič. Následne spolu s ďalšími poprednými členmi SDĽ Milanom Ftáčnikom a Petrom Weissom založila Sociálnodemokratickú alternatívu, v strane sa však dlho neangažovala, pretože bola vymenovaná za výkonnú tajomníčku Európskej hospodárskej komisie OSN v Ženeve. Brigita Schmögnerová tiež pôsobila ako viceprezidentka Európskej banky pre obnovu a rozvoj.
Je vydatá, má dospelého syna.
Ocenenia
2000 - Krištáľové krídlo v kategórii hospodárstvo za výsledky Ministerstva financií, o ktoré sa Brigita Schmögnerová zaslúžila, ako konsolidácia štátnych financií, vstup do OECD, vstup zahraničných investorov a reštrukturalizácia bánk
Wexner Center for the Arts
Wexner Center for the Arts je jednou z najznámejších prác, ktorú navrhol americký architekt Peter Eisenman spolu s Richard Trott a Laurie Ollin. Wexner Center For The Arts bola postavená Columbus v štáte Ohio (USA) v štátnej univerzite. Budova bola dokončená v roku 1989, keď múzeum moderných umení už ustanovilo dekonštruktivizmus, ktorým bol Eisenman charakteristický ako štýl.
Wexner Center
Budova Wexner Center sa javí ako veľké lešenie s bielou 3D mrežou, ktorá slúži ako chrbtica budovy, medzi dvoma existujúcimi štruktúrami. Táto mreža - chrbtica slúži ako pasáž medzi budovami a sú z nej prístupné aj Wexner Galleries, galérie, ktoré postupujú z podzemného sídla budovy. Očakávanie pozorovateľa z budovy a miesta sú nepriateľské. Mreža uväzuje Wexner Centrum a akademickú pôdu s mestom a na druhej strane s impozantnou mestskou mrežou na mrežu na akademickej pôde, typické Eisenmanove prekrytie jednej mreže ponad druhú, aby vytvoril nekoncentrovaný kritický moment na mieste. Budova stojí na konflikte a na integrácii medzi minulosťou a budúcnosťou, mestom a akademickou pôdou, naznačuje svetský vzťah medzi oboma časťami bez vzťahu k miestu. Biela mreža, ktorá naznačuje budúcnosť sa stretáva s s južným koncom, s konštrukciou z tehál, pripomínajúc Amory Towers (Amorské veže), ktoré stáli neďaleko, kým neboli v roku 1958 zničené.
Bourdeaux
Bourdeaux môže byť:
Česko-slovenská televízia
Česko-slovenská televízia (súdobé písanie do roku 1990 len, v rokoch 1990–1992 aj Československá televízia ; po česky Československá televize; skr. ČST) bola štátna (ku koncu svojej existencie verejnoprávna) organizácia, ktorá zabezpečovala televízne vysielanie v Česko-Slovensku od roku 1953. Do roku 1959 fungovala ako spoločná rozpočtová organizácia s Česko-slovenským rozhlasom. ČST bola členom Intervízie.
ČST zanikla spolu s ČSFR dňa 31. decembra 1992. Jej faktickými nástupcami sú Česká televize a bývalá Slovenská televízia (dnes Rozhlas a televízia Slovenska), ktoré však právne vznikli už pred zánikom ČST ako paralelné nové inštitúcie.
Programy
ČST mala dlho spočiatku jeden program a časovo obmedzené vysielanie. Denné vysielanie sa začalo v roku 1959.
10. mája 1970 začal vysielať aj druhý program (ČST 2), ktorý bol koncipovaný ako národný, išlo teda fakticky o dve stanice (tzv. národné okruhy) - jednu českú pre Česko a jednu slovenskú (Slovenský okruh) pre Slovensko. Prvý program bol naopak koncipovaný celoštátne a vysielal dvojrečovo česky a/alebo slovensky. Po novembri 1989 bol prvý program premenovaný na federálny okruh F1 a dovtedajší druhý program na českú ČTV a slovenskú S1; národné okruhy sa stali úplne samostatnými vysielacími okruhmi. Na treťom okruhu, ktorý predtým niekoľko rokov vysielal sovietsku televíziu, bol 14. mája 1990 spustený tretí program OK 3, ktorý prevažne preberal vysielanie rôznych zahraničných staníc, a ktorý bol na Slovensku 6. júna 1991 nahradený obdobným vysielaním stanice TA3.
Politické vplyvy
Aj ako ostatné médiá podliehala ČST silnej cenzúre. V šesťdesiatych rokoch bola súčasťou procesu spoločenského uvoľňovania a v auguste 1968 zabezpečovala niekoľko dní vysielanie po okupácii Česko-Slovenska. Po roku 1969 sa naopak stala súčasťou normalizácie ako ďalšie štátne médiá. V priebehu nežnej revolúcie sa zamestnanci ČST veľmi rýchlo pridali na stranu protestujúcich a umožňovali tak šírenie dôležitých správ a prenosov z demonštrácií.
38P/Stephan-Oterma
38P/Stephan-Oterma je periodická kométa, ktorú objavili Édouard Jean-Marie Stephan a Liisi Oterma.
Châtillon-en-Diois
Châtillon-en-Diois môže byť:
Písečná (okres Ústí nad Orlicí)
Písečná je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 523 obyvateľov, z toho 272 mužov a 251 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,0 roka (muži 34,9 roka, ženy 37,2 roka).
Martín Vassallo Argüello
Martín Vassallo Argüello (* 10. február 1980, Temperley, Argentína) je súčasný argentínsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Jozef Danák
Ing. arch. akad. arch. Jozef Danák (* 17. jún 1946, Horné Štitáre) je slovenský architekt.
Má zásluhu na vzhľade centra mesta Trnava a prispel mnohými realizovanými objektmi či už v spomínanom meste, alebo na Slovensku. Aktívne sa zúčastnil desiatok verejných súťaží na Slovensku aj v zahraničí, na ktorých získal mnoho ocenení za objekty a diela.
Súhrn prác a odbornej činnosti
Bol tu realizovaný návrh reprezentatívneho priestoru, ktorý súčasne umožňuje v opticky oddelenej časti rokovať s obchodnými partnermi. Pôvodne voľná podnož objektu na prízemí sa uzavrela a takto sa získal výstavný priestor. Priestor je dispozične vhodne spojený so vstupnou halou, ale aj s podlažím vyššie položeného GR podniku. Ide o obdĺžnikový monopriestor riešený na pozdĺžnu os, do ktorého sa vchádza zo vstupnej haly. Ostatné tri strany priestoru hraničia s exteriérom. Pomocou zrkadlenia a lomenia sklených plôch sa podarilo docieliť na skle stále sa meniaci efekt, dominujúci na strane oproti vchodu. Celkove možno interiér pokladať za atraktívny. Za uvedené hodnoty a prínos v architektonickej tvorbe porota národného kola udelila dielu II. cenu.
Dielo realizované v samom strede historického jadra Trnavy sa už od začiatku snaží, aby bolo prijaté rovnocenne v spolužití s historickou zástavbou. Ocenila to už verejná súťaž v roku 1971, poukazujúc predovšetkým na zásadné atribúty mierky a kompozície. Stavba sa musí značne prispôsobovať prostrediu v stiesnených podmienkach. Svojou vizuálnou neutrálnosťou má betón potláčať rozmery veľkej hmoty voči hodnotám zástavby historického jadra.
V tomto dome, tak ako v iných stavbách kultúrneho charakteru, je pomer sálových a klubových priestorov organizovaný takmer podľa schémy.
Prísne obmedzený priestor si vynútil koncepciu originálne riešeného využitia sály. Stolový a sedací nábytok si takmer nevyžaduje pohyb, zachováva však možnosti maximálnej variability. Sálový priestor je možné zmeniť v priebehu 27 minút vyklopením 120-tonového hľadiska na princípe preváženia protizávažiami.
S prihliadnutím na výsostne urbanistické hodnoty intímneho námestia sa snažil minimalizovať navonok sa prejavujúce objemy hmoty. Chcel vytvoriť' priestor, ktorý svojím komorným charakterom opäť oživí fyzickú i spoločenskú komunikáciu ľudí, vizuálne podporí atraktivitu a hierarchiu stredu mesta.
V roku 1988 oslávila Trnava – prvé kráľovské mesto na Slovensku – 750 rokov od udelenia mestských výsad. Pri tejto príležitosti sa tu otvorila pešia zóna, ktorá zahŕňa hlavnú ulicu historického jadra a priľahlé ústredné námestie. Výtvarno-architektonické riešenie pešej zóny štýlovo vychádza z geometricko-abstraktných princípov moderny. Štvrťkruhové segmenty z umelého kameňa sú prvkom, z ktorého sa budujú nosiče lavičiek viacerých typov, múriky ohraničujúce zelené plochy, odpadové koše a ďalšie prvky. Na V. svetovom bienále architektúry v Sofii získala trnavská pešia zóna zvláštnu cenu mesta Viedne a Zväz slovenských architektov udelil jej autorom Cenu ZSA za rok 1988. Najväčším úspechom je však jej reálne každodenné fungovanie, jej hlboko sociálny rozmer a jej všadeprítomná výtvarnosť.
Autorovi sa tu podarilo uniknúť ponurosti krytých klaustrofobických prechodov napriek tomu, že pasáž má výšku len 280 cm. Použil sklo, kameň, biely kov a zrkadlá, ktoré eliminovali ťažkopádnosť masívnych vertikálnych nosných konštrukcií. Pasáž je dosvietená medzi objektovým átriom z vedľajšieho dvora. Je to nielen živý, aktívny organizmus bankových služieb, ale aj príjemný a atraktívny koridor vhodný aj na prezentáciu výtvarného umenia
Šášov (hrad)
Šášov (normovaný názov) alebo Šášovský hrad sú rozľahlé zrúcaniny hradu na strmom ľavobrežnom brale nad tokom Hrona v nadmorskej výške, nad dedinou Šášovské Podhradie (dnes mestská časť Žiaru nad Hronom). Názov pochádza z povesti o tom, ako šašo zachránil na poľovačke život zvolenského hradného pána a ten mu nad miestom záchrany daroval hrad.
Dejiny
Hrad je postavený na mieste, kde sa križuje cesta Pohroním s cestou z Banskej Štiavnice do Kremnice a Turca, s úlohou strážiť pohronské obchodne cesty a vyberať mýto. Kráľovský hrad sa spomína v roku 1253 ako majetok bratov Vincenta a Petra de Vancha (alebo latinsky de Bancsaalebo Vančovcov ), ktorých príbuzný Štefan bol vtedy ostrihomským arcibiskupom. Šášov spolu s hradom Revište, situovaným 15 kilometrov južnejšie, na druhom brehu Hrona, chránil priechod a cestu do banskej oblasti, predovšetkým do Banskej Štiavnice a asi aj preto ho získal v roku 1320 štiavnický komorský gróf. Hrad sa stal strediskom panstva Šášov. V skorých spisoch sa hrad spomína aj s hradiskom Šúšol (Castrum de Susol). Prvá správa o hrade je raná a viac-menej anonymná. Do listiny z roku 1253, v ktorej sa hrad Šášov používa na vymedzenie majetku kláštora vo Svätom Beňadiku, vpísali jeho meno Susol až dodatočne. Lokalita, pôvod či exsitenca Šúšolu dnes nie je potvrdená.
Polohou je hrad predurčený aj na stráženie vstupu do komunikačne významnej tiesňavy, ktorou sa Hron prediera smerom na Banskú Štiavnicu a Zvolen, ktorá začína pod Šášovom pri Trnavej Hore. Od Šášova je teda údolie Hrona vedúce popri Revišti široké až po Slovenskú bránu začínajúcu pri Tekovskej Breznice alebo Hronskom Beňadiku kde sa rieka prerezáva zo Žiarskej kotliny do Podunajskej nížiny. Práve preto páni Šášovského hradu (kasteláni) znepokojovali opátstvo hronsko-svätobeňadické, plienili ho a keď sa dalo, poškodzovali jeho majetky. Neobyčajne mnoho škôd narobili kasteláni Baška z Kostolian (1362) a Peter z Branča (1373). V r. 1387 kráľ Žigmund daroval hrad a panstvo barónom Frankovi a Simonovi Szécsényovcom.
Kráľ Žigmund ho daroval v roku 1424 kráľovnej Barbore. V čase gotiky a renesancie často menil majiteľov. V r. 1447 ho mal v rukách Ján Jiskra. Kráľovná Beatrix, manželka kráľa Mateja Korvína, ho v roku 1490 darovala Dóciovcom, ktorí ho vlastnili do vymretia rodu v roku 1647. V roku 1650 získal hradné panstvo kúpou Gašpar Lipai. Za tököliovského povstania v roku 1677 sa povstalci zmocnili hradu a vyplienili ho. Odvtedy bol v správe eráru. Generál Sigbert Heister bol v roku 1704 menovaný najvyšším veliteľom cisárskeho vojska na území dnešného Slovenska. Bojoval proti kuruckým povstalcom a 26. decembra 1704 sa mu podarilo dosiahnuť víťazstvo nad kurucmi v bitke pri Trnave. V roku 1708 dobil aj Šášov, nechal ho podpáliť a odvtedy sa hrad rozpadal a chátral.