cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Správy RTVS
Správy RTVS
Správy RTVS disponujú mobilnou aplikáciou, kde sa na časovej osi zobrazujú príspevky od reportérov RTVS. V aplikácii je taktiež možnosť filtrovania správ na základe značiek - tagov.
iReportér RTVS
Rozhlas a televízia Slovenska spustila pre divákov 4. septembra 2017 aplikáciu iReportér, prostredníctvom ktorej sa môžu stať spolutvorcami televízneho obsahu. Táto platforma umožňuje zozbieravanie videí od širokej verejnosti, ktoré sa môžu objaviť priamo v televízii. Videá je možné posielať po registrácii cez mobilnú aplikáciu pre iOS a Android a tiež cez web http://ireporter.rtvs.sk/.
Hanka
Hanka môže byť:
Brian Kernighan
Podľa tejto základnej referenčnej príručky o jazyku C z roku 1978 sa vtedajší štandard jazyka označoval K&R podľa prvých písmen priezvisk oboch autorov.
Kernighan stál pri zrode skriptovacieho jazyka AWK, kde K v názve opäť pochádza z jeho priezviska. Vytvoril tiež mnoho programov pre operačný systém Unix.
NGC 2907
NGC 2907 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Pierre Millière
Bol farmaceut a entomológia bola jeho koníčkom. Väčšinou sa venoval lepidopterológii. V rozmedzí rokov 1859 až 1874 vydal svoju najvýznamnejšiu prácu: Iconographie et description de Chenilles et Lépidoptères inédits (F. Savy, Paríž). Táto práca má celkove 35 častí, ktoré boli publikované v troch dieloch. Popísal viacero druhov hmyzu, hlavne motýľov.
Počas svojho života spolupracoval aj s bulharským cárom Ferdinandom I..
Zomrel 29. mája v roku 1887 v Cannes.
Jeho zbierka veľkých motýľov Macrolepidoptera a čeľade vijačiek Pyralidae sa nachádza v Palais Coburg vo Viedni. Zbierka malých motýľov Microlepidoptera sa nachádza v Muséum national d'histoire naturelle v Paríži. Časť zbierky je i v Muséum de Leyde.
Fonetika
Fonetika (z gr. „fonetikos“ = hlasný) je časť jazykovedy, ktorá sa zaoberá materiálnymi javmi a procesmi zvukovej reči z hľadiska ich fyzickej stavby a s ohľadom na ich funkciu pri dorozumievaní.
Fonetika je časť jazykovedy, ktorá sa zaoberá hláskou ako materiálom. Stredom jej pozornosti je štúdium artikulačných a akustických vlastností hlásky. Jej pôvodná definícia - náuka o zvukoch ľudskej reči - vychádza z etymológie slova fonetika (gr. foné = zvuk) a bola iste správna a vystihovala predmet fonetiky v prvom období rozvíjania fonetických vied. Dnes ju však považujeme za zastaranú, pretože nový výklad o zvukoch stále zaujíma aj v súčasnej fonetike ústredné miesto, je nevyhnutne treba vedľa nej zahrnúť aj výskum ostatných javov ľudskej reči, napr. slabiky, prízvuku, intonácie, ďalej fonetické zmeny v reči súvislej, otázky jazyka písaného a pod.
A.S.Čikobava: "Fonetika sa zaoberá zvukovým materiálom ľudskej reči. Skúma zvukovú stavbu, zvukový systém a zvukové zmeny v jazyku a zákonitosti týchto zmien."
K fonetike zaraďujeme aj náuku o správnej výslovnosti (ortoepia) a náuku o správnom písaní (ortografia). Pre správny zápis zvukovej realizácie jazyka používa fonetickú transkripciu.
Základnou realizačnou jednotkou je fóna. Fóna je najmenšia jednotka fonetiky. Je to jednotka s najnižšou hladinou všeobecného, s najpestrejšími zvukovými črtami. Je to segment akustického rečového signálu. V jazykovom kóde sa transformuje na fonému. Má pevné postavenie.
Bischwiller
Bischwiller môže byť:
Møre og Romsdal
náhľad|Poloha v Nórsku
Fylke Møre og Romsdal je územnosprávna jednotka v západnom Nórsku. Správnym centrom územia je mesto Molde, správcom kraja je Fylkesmann i Møre og Romsdal. Nachádza sa tu 38 obcí a počet obyvateľov dosiahol v roku 2005 244 689. Rozloha kraja je 15 105 km².
Kraj Møre og Romsdal je najsevernejším územím regiónu Vestlandet. Na severovýchode hraničí s krajom Sør-Trøndelag, na juhu s krajmi Oppland a Sogn og Fjordane. Na západe obmýva brehy kraja Nórske more.
Obce
vpravo|450px
Tiziano Ferro
Tiziano Ferro (* 21. február 1980, Latina, Taliansko) je taliansky spevák a skladateľ.
Immanuel Kant
Immanuel Kant (* 22. apríl 1724, Kráľovec – † 12. február 1804, tamže) bol predstaviteľ nemeckej klasickej filozofie; tvorca kriticizmu alebo transcendentalizmu, či transcendentálnej filozofie.
Rožmitál pod Třemšínem
Rožmitál pod Třemšínem (, v rokoch 1939 až 1945 Rosenthal in Böhmen) je mesto v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 484 obyvateľov, z toho 2 208 mužov a 2 276 žien, pričom priemerný vek v meste bol 43,4 roka (muži 40,6 roka, ženy 46,1 roka).
Tiziano Ferro
Je obľúbený v rodnom Taliansku i v ostatných krajinách hovoriacich románskymi jazykmi v Európe a v Latinskej Amerike. Po celom svete predal do konca roka 2014 10 miliónov albumov a singlov, ktoré vychádzajú paralelne v talianskej a španielskej verzii, spieval aj anglicky, francúzsky, či portugalsky.
Ferro sa narodil v meste Latina v rovnomennej provincii kraja Lazio. Tu v roku 1999 zmaturoval na prírodovednom lýceu a potom začal študovať na rímskej univerzite La Sapienza, štúdium však nedokončil kvôli úspešne sa rozvíjajúcej kariére speváka a skladateľa.
Immanuel Kant
Kant sa narodil vo východopruskom Königsbergu (terajší Kaliningrad), kde žil až do svojej smrti. Tu vyštudoval gymnázium aj univerzitu, na ktorej sa neskôr stal profesorom filozofie. Pomerne mladý stratil rodičov, a tak sa musel o seba postarať sám. Bol veľký pedant. Z univerzity odišiel ako 77-ročný (3 roky pred smrťou). Nikdy sa neoženil. Prakticky neopustil rodné mesto, viedol neobyčajne pravidelný spôsob života, o ktorom sa šíria historky: jeho pravidelnosť údajne porušil len dvakrát: keď vyšla Spoločenská zmluva (1762) a keď sa dozvedel, že vo Francúzsku vypukla revolúcia; učil tu na univerzite.
Nemecký klasický idealizmus je vrcholná fáza klasickej filozofie, pokračovanie osvietenstva. Snaží sa o komplexnejšie vysvetlenie skutočnosti, o inováciu tém rozumu – hlbšie pochopenie jeho aktívnej, tvorivej povahy. Rozum a myslenie predstavuje ako spontánne aktivity a postupne sa prepracúva k pochopeniu vývinovej a historickej podstaty rozumu.
Kantov život
Narodil sa 22. apríla 1724 v Königsbergu vo východnom Prusku (dnešný Kaliningrad v ruskej exkláve) v skromných životných podmienkach rodiny sedlára. Rodina vraj pochádzala zo Škótska, čomu nasvedčuje meno Cant, ktoré si písal ešte Immanuelov otec. Ako chlapec bol Kant najmä vďaka svojej matke vychovávaný v duchu pietizmu, čo je náboženské hnutie, kladúce dôraz na osobný citový zápal vo viere. Pietizmus napokon viedol mladého Kanta k štúdiu teológie, ktoré však veľmi skoro ukončil a oddal sa filozofii a prírodným vedám. Jeho obrat k filozofii nastal po absolvovaní sedemročného štúdia v mestskom kolégiu Fredericianum, kde sa venoval aj klasickým jazykom, a keď sa po nástupe na univerzitu v Königsbergu v roku 1740 dostáva pod vplyv Martina Knutzena, profesora logiky a metafyziky. Tento profesor mu sprístupnil svoju knižnicu a otvoril mu cestu k štúdiu nielen filozofie, ale aj prírodných vied – matematiky a fyziky. Práve tu sa Kant oboznámil s fyzikou Isaaca Newtona a jeho stúpencov. Hoci sa na univerzite rozmáhal pietizmus, jeho vedecké vzdelanie ho napokon viedlo na nezávislé myslenie v duchu európskeho osvietenstva.
Po odchode z univerzity bol Kant deväť rokov súkromným učiteľom vo viacerých zámožných, šľachtických rodinách v okolí Königsbergu, počas ktorých si osvojil dôkladné filozofické vzdelanie. Potom začal prednášať na univerzite v rodnom meste, kde získal v roku 1755 docentúru a v roku 1770 profesúru logiky a metafyziky. Prednášal viac ako štyridsať rokov nielen logiku a metafyziku, ale aj prirodzenú teológiu, morálku, prirodzené právo, matematickú fyziku, zemepis a antropológiu. Z listov Johanna Herdera vyplýva, že Kant bol svedomitým učiteľom s vynikajúcim rečníckym nadaním; jeho reč prekypovala bohatými myšlienkami a bola sprevádzaná žartom a rozmarom, ktorý činil z jeho poučných prednášok skvelú zábavu. Obzvlášť pozoruhodnými sa stali jeho prednášky o vzdialených krajinách a národoch, hoci sám Kant nikdy neopustil Východné Prusko. Kant sa nikdy neoženil.
Kantov život je chudobný na vonkajšie udalosti, vyznačuje sa naopak značným stereotypom, možno aj vďaka ktorému sa Kant dožil v relatívnom zdraví vysokého veku, i keď ku koncu života mu zdravie výrazne ochablo. Sám si tento stereotyp vytvoril a so železnou koncentráciou ho každý deň dodržiaval. Kantova životospráva a jeho presný rozvrh dňa zodpovedali jeho zásadám. Vždy vstával o piatej a ihneď začínal pracovať. Od siedmej do deviatej prednášal, následne sa venoval vlastnému štúdiu, počas ktorého vznikli i jeho vedecké práce. O jednej začal dlhý obed, počas ktorého odpočíval a prijímal návštevy. Po prechádzke o pol štvrtej sa zahĺbil späť do štúdia a o desiatej večer si vždy líhal k spánku.
Už po vydaní svojich hlavných diel dosiahol Kant uznanie a slávu, a to i za hranicami Nemecka. Boli mu udelené mnohé pocty, ale on sám všetky pozvania mimo rodné mesto odmietal. V roku 1796 sa Kant vzdal aktívneho vyučovania a zaoberal sa ďalej štúdiom. Chcel prepracovať celý systém svojej filozofie, pričom ho k tomu viedli nové myšlienky Fichteho a mladých idealistov. Tento úmysel už nestihol zrealizovať.
12. februára 1804 Immanuel Kant zomrel. Mesto, univerzita a obyvateľstvo Königsbergu mu pripravili veľkolepý kniežací pohreb. Na jeho náhrobku je vyrytý jeho známy výrok: „Dve veci napĺňajú myseľ vždy novou a rastúcou úctou, čím častejšie a stálejšie sa nimi premýšľanie zaoberá: hviezdne nebo nado mnou a mravný zákon vo mne.“
Predkritické obdobie
Predkritické obdobie je obdobím filozofického myslenia Immanuela Kanta do premyslenia, rozvrhnutia a vydania jeho kľúčového diela Kritika čistého rozumu (1781). V tomto čase, od vydania prvého spisu v roku 1747 až po dizertáciu v roku 1770, bol Kant veľmi plodný spisovateľ. Veľká časť jeho prác v predkritickom období je prírodovedného charakteru. Najvplyvnejšími prácami sa stali Všeobecné dejiny prírody a teória nebies, Fyzická monadológia a O rozličných ľudských rasách.
Všeobecné dejiny prírody a teória nebies
Kant v tejto práci predkladá hypotézu vzniku vesmíru a pohybu planét. Stavajúc na exaktnej Newtonovej fyzike, verí, že obehový systém v Slnečnej sústave sa dá vysvetliť čisto mechanickými príčinami bez potreby priameho zásahu Stvoriteľa. Usporiadanosť kozmu je podľa neho výsledkom interakcií príťažlivých a odpudivých síl.
Za počiatok kozmu Kant vzal chaos (prvotnú hmlovinu), v ktorom bola látka rozptýlená celkom rovnomerne v najmenších možných čiastočkách v priestore. Tieto čiastočky na seba navzájom pôsobia príťažlivými a odpudivými silami, pričom rôzne čiastočky disponujú rozličnou intenzitou týchto síl. Tak sa začali zoskupovať čiastočky pod spoločnou príťažlivou silou, čím sa zmenil pomer hustoty chaotickej prvotnej hmloviny. Vznikali hustejšie a redšie oblasti. Zhusťovaním Kant vysvetlil rotáciu systémov a vzrastajúcu teplotu vo vesmíre. Utvorili sa slnká, planéty, ba celé hviezdokopy a galaxie.
Kruhový pohyb Kant vysvetlil ako optimálnu, najnižšiu mieru vzájomného brzdenia častíc. Častice sa totiž pri priťahovaní a odpudzovaní zrážajú, čím vznikajú druhotné, nepôvodné pohyby, a teda brzdenie resp. obmedzovanie pôvodných pohybov.
Samozrejme, Kant sa dostal pred otázku, ako vznikla pôvodná hmota, chaotická prvotná hmlovina. Tu podľa neho zlyháva aj prirodzené vysvetlenie. Kant predpokladá Stvoriteľa, ktorý chaos vytvoril a obdaril ho silami, ktoré umožnili vznik usporiadaného kozmu. Tie isté sily, ktoré to umožnili, svet však privedú i naspäť k chaosu. O niekoľko desaťročí neskôr dospel nezávisle od Kanta francúzsky astronóm Pierre Laplace k podobnej hypotéze o vzniku usporiadaného vesmíru a obehu planét. Odvtedy je toto pojatie vzniku sveta známe ako Kant-Laplaceova teória.
Fyzická monadológia
Názov napovedá, že v tomto diele Kant nadväzuje na Leibnizov pojem monády. Tento spis prezrádza na svoju dobu pomerne vyspelú myšlienku, že podstatou najmenších čiastočiek hmoty je sila vypĺňajúca priestor. To, čo tvorí podstatu hmoty resp. jeho telesovosť a nepreniknuteľnosť, je sila. Niet žiadnej látky, ale len sila (energia). Táto Kantova myšlienka prežíva svoje obrodenie v súčasnej fyzike, ktorá Kantovi dáva za pravdu, keďže súhlasí s tým, že hmota je len zvláštnou javovou formou energie.
O rozličných ľudských rasách
V tejto práci sa Kant otvára myšlienke procesuálneho vývoja Zeme, evolúcii pozemských rastlín a zvierat i evolúcii človeka spojenej s vznikom ľudských rás. Immanuel Kant sa tak stal priekopníkom myšlienky, ktorej sa dostalo uznania až v 19. storočí.
Prechod do kritického obdobia
Predkritické obdobie bolo v živote Kanta prirodzene i prípravou na éru jeho kritických diel. Táto príprava sa začala vznikom pochybností o metafyzike, čím sa začalo vypracovanie celého kritického problému. Spočiatku bol Kant do značnej miery ovplyvnený racionalizmom a metafyziku vybudovanú racionalistami ako „vedu o nadzmyslovom“ si zamiloval. Približne od roku 1760 však prijíma na zreteľ hlavné myšlienky empirikov, obzvlášť Locka spolu so skeptickými závermi Davida Humea. Kant si všíma prostredníctvom nich nenahraditeľnú úlohu skúsenosti v našom myslení. Vraví, že metafyzika a bludný, úplne vymyslený systém sú pri hodnotení istoty pravdivosti ich koncepcií na tom úplne rovnako – ak nepoužijeme skúsenosť ako pomoc v orientácii. Metafyzika v striktne racionalistickom poňatí stráca pôdu overiteľnosti a je vystavená tápaniu.
A tak sa stáva novou úlohou metafyziky určiť najprv hranice ľudského rozumu resp. vymedziť, pokiaľ si zaslúži priestor racionalizmus a pokiaľ empirizmus. Kant pochopil, že k tomu bude musieť preskúmať štruktúru celého aparátu ľudského myslenia. V kontúrach jeho následného úsilia, chronologicky spadajúcom do predkritického obdobia, je možné pochopiť význam a cieľ kritického štádia jeho myslenia.
Kritické obdobie
Kritické obdobie Immanuela Kanta je reprezentované jeho tromi vrcholnými dielami – Kritika čistého rozumu, Kritika praktického rozumu a Kritika súdnosti. Slovom „kritika“ Kant nerozumie kritizovanie v dnešnom zmysle posudzovania, ale kritiku ako osvetlenie, preskúmanie, vymedzenie.
Saint-Algis
Saint-Algis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Immanuel Kant
Kritika čistého rozumu
right|thumb|Portrét Immanuela Kanta z roku [[1791.]]
Saint-Algis
Poloha
Saint-Algis má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Algis má 159 obyvateľov (2009).
Immanuel Kant
Úvod a základná filozofická terminológia Kritiky
Keď je nejaké poznanie resp. nejaký súd nutný a všeobecný, nemôže podľa Kanta pochádzať zo skúsenosti. Ak vystúpi teda nejaká veta s nepodmienenou nutnosťou a najprísnejšou všeobecnosťou, musí mať apriórny pôvod.
Kant tiež rozlišuje medzi rozumom a rozvažovaním. Rozvažovanie (Verstand) vtláča do látky poskytovanej zmyslovosťou svoje formy myslenia, čím je táto látka pozdvihovaná na úroveň pojmu a pojmy sa následne spájajú do súdov. Rozum (Vernunft) je potom zodpovedný ako schopnosť ideí za vyvodzovanie úsudkov zo súdov. Čistý rozum, ktorého kritiku (preskúmanie) Kant píše, je rozum zaoberajúci sa čistým poznaním.
Saint-Algis
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Immanuel Kant
Úvod a základná filozofická terminológia Kritiky
Ďalej Kant rozlišuje medzi analytickými a syntetickými súdmi. Analytický súd je spojenie subjektu s predikátom tak, že je predikát implicitne zahrnutý v subjekte, takže súdom iba analyzujeme subjekt. Tieto súdy pochopiteľne nepotrebujú pre svoj vznik skúsenosť, a tak bývajú apriórnymi. Syntetický súd je spojenie subjektu s predikátom tak, že predikát nevyplýva zo subjektu, lež spojením obohatíme subjekt o novú súvislosť. Neprekvapí nás teda, že tu potrebujeme vonkajší podnet pre spojenie, a teda skúsenosť. Tieto súdy tak obvykle bývajú aposteriórne. Kant si však všíma, že jestvujú také syntetické súdy, ktoré sú nutné a všeobecné. Sú nimi napríklad aritmetické súdy, kde výsledok spočítania veľkých čísel nie je zrejmý hneď pomocou analýzy, ale len skrze syntézu, pričom však tento súd platí vždy a nutne. Zdá sa teda, že jestvujú apriórne syntetické súdy.
Sarpédón (syn Európy)
Sarpédón (Sarpédón) je v gréckej mytológii syn najvyššieho boha Dia a Európy, dcéry sidónskeho kráľa Agénora. Bol kráľ Lýkie.
Immanuel Kant
Úvod a základná filozofická terminológia Kritiky
Kant si vo svojej Kritike čistého rozumu kladie otázku: Ako sú možné apriórne syntetické súdy? Keďže pochopil, že takéto súdy obsahuje matematika, prírodoveda a metafyzika, rozviedol túto otázku do troch podotázok:
Kant v práci nechce podať úplný systém čistého rozumu, ale len jeho posúdenie, zdroje a hranice. Svoju filozofiu v Kritike, ktorá je systémom princípov čistého rozumu, nazýva i transcendentálnou filozofiou.
Z Kritiky možno vyčleniť tri ústredné témy – transcendentálna estetika, transcendentálna analytika a transcendentálna dialektika.
Sarpédón (syn Európy)
V gréckych mýtoch sú mená týchto dvoch postáv niekedy omylom stotožňované. Trójskeho hrdinu Sarpédona opisuje Hyginus ako syna Dia a Európy.
Immanuel Kant
Transcendentálna estetika
Názov prezrádza, že sa Kant uchýlil k pôvodnému poňatiu estetiky ako náuky o krásne resp. náuky o zmyslových zážitkoch. Ide teda o transcendentálne skúmanie schopnosti zmyslového poznania.
Sarpédón (syn Európy)
Grécky historik Hérodotos o Sarpédonovi zaznamenal: "Lýkovia pochádzajú pôvodne z Kréty; za starých čias totiž obývali celú Krétu samí barbari. Keď potom synovia Európy, Sarpédón a Minos, o vládu na Kréte sa svárili a Minos mal v tejto roztržke na vrch, vypudil Sarpédóna i s jeho prívržencami; títo vyhnanci sa potom presťahovali do krajiny Milyov v Ázii. Tu krajinu totiž, už teraz Lýkovia obývajú, ale patrila za starodávna Milyom, ktorí sa vtedy menovali Solymovia. Pokiaľ im vládol Sarpédon, nazývali sa Lýkovia menom Termilovia, menom, ktoré si priniesli so sebou a ktorým ich dodnes volajú ich susedia. Keď potom ku Termilom prišiel k Sarpédonovi z Athén Lykos, syn Pandionov, ktorý bol taktiež vyhnaný svojim bratom Aigeom, vtedy sa postupom času premenovali podľa mena Lyka na Lýkiov".
Immanuel Kant
Transcendentálna estetika
Zmyslovosť je schopnosť prijímať to, čo na nás pôsobí zvonku. Zmysly tak poskytujú názory (náhľady) čiže bezprostredné predstavy jednotlivých predmetov. Kant si tu všíma, že singulárna predstava však nie je neforemnou látkou, lež sformovanou látkou. Otázkou sa tak stáva, čo formuje zmyslovú predstavu. Kant nachádza odpoveď v postulovaní priestoru a času.
Priestor je čistá apriórna forma názorov našich vonkajších zmyslov. Všetky javy sprostredkované zmyslami spájame s predstavou priestoru, pričom o tom, čo je za javmi osebe, nemôžeme pochopiť nič. Ide už totiž o tzv. noumenon (numenálny svet), ktoré sú za hranicami našej zmyslovosti (za hranicami javov – fenoménov, ktoré sa nám javia; fenomenálny svet), a teda aj rozvažovania.
Javy si rovnako spájame aj s časom, ktorý je čistou formou nášho vnútorného zmyslu. Všetky javy totiž vnímame v čase a nutne v časových vzťahoch. Čas je podmienkou, bez ktorej nemôžeme mať vôbec žiadnu skúsenosť.
Na apriórnych formách zmyslovosti stojí možnosť matematiky, keďže matematika manipuluje len s priestorovými a časovými určeniami. Tak sú možné apriórne syntetické súdy v aritmetike a geometrii, čím Kant zodpovedal svoju prvú podotázku.
Transcendentálna analytika
Kant tvrdí, že všetko naše myslenie, všetky naše pojmy sa môžu vzťahovať len na predmety, ktoré sú nám dané prostredníctvom názoru (zmyslového náhľadu). Zmyslovosť a rozvažovanie sú na seba navzájom odkázané. Zmyslový materiál sformovaný apriórnymi formami – priestorom a časom – je nezrozumiteľný bez pojmového rozvažovania. Rozvažovanie je však odkázané na zmyslovosť tým, že potrebuje od neho názornú sformovanú látku. Otázkou sa tu stáva, ako rozvažovanie prichádza k pojmom. Táto otázka je témou Kantovej transcendentálnej logiky.
Kant, hľadajúc odpoveď, dospel k spísaniu štyroch foriem súdov, podľa ktorých môžu byť pojmy vovedené do spoločného vzťahu subjekt – predikát:
Z foriem súdov Kant následne vyvodil pre každý typ súdu základné formy tvorenia pojmov, ktoré nazýva kategóriami. Sú nimi:
Kategórie sú v rozvažovaní a priori. Pojmy predmetov teda vznikajú najprv tak, že sa utvoria zo zmyslového materiálu sformovaného apriórnymi formami zmyslovosti v priestore a čase názory, ktoré sa potom rozvažovaním podľa hľadísk dvanástich kategórií spájajú. Odkiaľ však rozvažovanie vie, ktorú kategóriu má použiť na neusporiadaný materiál? Kant tvrdí, že človek má prirodzenú schopnosť, ktorá mu umožňuje zvoliť tie správne kategórie. Touto schopnosťou je podľa Kanta práve súdnosť.
NGC 2908
NGC 2908 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. septembra 1802.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Immanuel Kant
Transcendentálna dialektika
V tejto časti Kritiky sa Kant venuje osudu a možnosti metafyziky, nárokujúcej si status vedy. Všíma si, že človek má akúsi prirodzenú vlohu klásť si metafyzické otázky o svete, o Bohu, o nesmrteľnosti, ale pritom ťažko hľadá na ne odpoveď. Situáciu rieši transcendentálnou dialektikou, v ktorej sa zaoberá samotným rozumom, venujúcom sa tvoreniu úsudkov.
Rozum vedie podľa Kanta rozvažovanie podobným spôsobom, ako rozvažovanie osvetľuje zmyslovosť. Rozdiel je len v tom, že rozum spĺňa len regulatívnu funkciu, čiže dáva rozvažovaniu iba pravidlá, ako má postupovať.
A tak Kant ukázal, kde ležia hranice nášho teoretického rozumu. Sú tam, kde končí oblasť možného skúsenostného poznania. Čo je mimo neho (tzv. numenálny svet), o tom nemôžeme nič povedať – rozum teda nemôže dokázať metafyzické idey vrátane Boha, slobody a nesmrteľnosti. Nemôže ich však ani vyvrátiť. Potiaľ je vytvorený priestor pre vieru v tieto idey. Ako vidno, Kant ruší metafyzické poznanie a získava miesto pre vieru. Čistá metafyzika, ktorá derivuje svoje idey úplne apriórnou cestou bez akéhokoľvek zmyslového pôvodu, teda nie je ako veda možná, keďže nemôže poskytovať ozajstné poznanie, ale iba dialektické ilúzie.
Metafyzika je však možná ako kritika kompetencií rozumu s regulatívnou funkciou. Idey rozumu by mohli slúžiť ako regulatívne ideály, kedy by hlavnou úlohou metafyzického myslenia bolo rozšírenie apriórnej štruktúry rozumu a určenie hraníc poznania ohľadom prírodných vied a mravnosti.
Zhrnutie Kritiky
Prepracovaná verzia Kritiky čistého rozumu mala vyše 850 strán, preto zhrnúť to najpodstatnejšie z podstatného je takmer neriešiteľná úloha. Preto uvádzame len kostru informácií z tohto článku.
Kant sa v Kritike venuje otázke apriórneho poznania, poznania plynúceho najmä z apriórnych syntetických súdov, na ktorých, ako sa zdá, stojí súdobá matematika, prírodoveda a metafyzika. Pýta sa, ako sú možné apriórne syntetické súdy a ako sú možné spomenuté vedy v čistej forme. Čistou formou myslí práve ich apriórny pôvod. Riešenie vidí v preskúmaní poznávacieho aparátu človeka. Tvrdí, že jestvujú apriórne formy našej zmyslovosti – priestor a čas. Tie formujú zmyslové predstavy („názory“) a pomocou dvanástich kategórií na základe našej súdnosti ľudské rozvažovanie vytvára pojmy a súdy. Rozum následne vytvára úsudky.
Keďže matematika pracuje len s časovými a priestorovými určeniami, tak je pochopiteľný jej apriórny resp. čistý pôvod.
Čistá prírodoveda je možná z podobných dôvodov ako čistá matematika. Tu Kant odhaľuje svoj slávny Kopernikovský obrat (kopernikánska revolúcia). Ten spočíva v tom, že, keďže naše poznanie končí na hraniciach našej zmyslovosti, náš fenomenálny svet (svet javov) si definujeme podľa noriem v našom vlastnom rozume a rozvažovaní. Človek nehovorí, aká je príroda sama osebe, ale ako sa mu javí. A tak neprekvapí existencia apriórnej prírodovedy.
Kritika praktického rozumu
right|thumb|Socha Immanuela Kanta v [[Kaliningrade, Rusko.]]
Úvod a základná filozofická terminológia Kritiky
V Kritike praktického rozumu (a v diele Základy metafyziky mravov) Kant predstavuje svoju mravnú filozofiu resp. etickú teóriu.
Kant rozlišuje medzi heteronómiou a autonómiou vôle. Naša vôľa môže byť určovaná zákonmi, ktoré sú buď v našom vlastnom rozume (autonómia), alebo sú nám diktované zvonku (heteronómia). Kant tvrdí, že všetky etické systémy sú založené na heteronómii, pretože kladú ideál dobra a dobrej vôle mimo človeka. On je však zástancom autonómie vo vôli; verí, že človek z vlastného rozumu dokáže určiť na základe vpísaného mravného zákona, čo je dobré. Je to mravný dôsledok Kantovho Kopernikovského obratu, kde sa odmieta, že sa vôľa stáva dobrou vďaka prispôsobeniu sa akémusi vonkajšiemu ideálu dobra či blaženosti.
Ďalej Kant rozlišuje medzi maximou (motívom) a zákonom. Maxima je motív resp. zásada, ktorá má platiť len pre konanie jednotlivého človeka. Zákon je však zásada, ktorá má určovať vôľu každého človeka.
Kant tiež tvrdí, že zákony teoretického rozumu majú charakter nutnosti, zatiaľ čo zákony praktického rozumu majú charakter požiadavky resp. príkazu, ktorý môžeme splniť, alebo nie. Preto nazýva príkazy praktického rozumu imperatívmi. Imperatív môže byť podmienený (hypotetický) a nepodmienený (kategorický). Etika má platiť všeobecne a nepodmienene, preto musí byť založená práve na kategorických imperatívoch.
Kategorický imperatív
Keďže všeobecné zákony kategorického typu musia byť podľa Kanta autonómne, a teda vyplývajúce zo samotného rozumu a priori, musíme oslobodiť formuláciu kategorického imperatívu od empirického základu. To je možné odstránením objektu z etických zásad, čím dostaneme číru formu všeobecného zákona. Kategorický imperatív je teda oslobodený od konkrétností a pôsobnosť vôle rozširuje na princíp všeobecného zákonodarstva. Kantov kategorický imperatív teda znie (je iba jeden):
„Konaj tak, aby maxima tvojej vôle mohla vždy zároveň platiť ako princíp všeobecného zákonodarstva.“
Kant sa tiež v súvislosti s mravným zákonom venuje rozlíšeniu vôle. Vôľu pozná
Dokonalá vôľa je vôľa neovplyvnená žiadnymi zmyslovými sklonmi, zatiaľ čo nedokonalá vôľa je podriadená aj zmyslovým vplyvom. Dokonalá vôľa patrí zrejme len Bohu, ktorý je v numenálnom svete (mimo našej zmyslovosti). Takáto vôľa chce len nepodmienené dobro, a to celkom spontánne a výlučne. Ľudská vôľa však nie je zaujatá priamym lipnutím k nepodmienenému dobru, pretože človek je nielen rozumový, ale aj zmyslový tvor. Pociťuje náklonnosť aj k zmyslovým veciam. Kategorický imperatív však zaväzuje človeka podriaďovať relatívne dobrá najvyššiemu dobru, a teda ovládať žiadosti. Všeobecný mravný zákon vovádza človeka do vzťahu k absolútnemu dobru, ktorý má charakter povinnosti. Pre človeka tak vzniká mravný problém, ktorý spočíva v rozumovom nátlaku prejaviť vôľu, ktorá je dobrá z každého hľadiska.
Sloboda, nesmrteľnosť a Boh ako postuláty praktického rozumu
Metafyzické idey slobody, Boha a nesmrteľnosti sa ukázali z pohľadu čistého rozumu v čistej metafyzike ako neriešiteľné problémy, ktoré nemožno dokázať, ani vyvrátiť. Kant však odhaľuje, že praktický rozum tieto idey môže riešiť.
Existencia mravného zákona resp. kategorického imperatívu môže mať zmysel iba vtedy, ak máme možnosť riadiť sa ním, čiže keď sme slobodní. Forma mravného zákona nie je predmetom zmyslov, je nezávislá od zákonov javov. Vôľa, ktorá má byť určovaná touto formou, musí byť teda nezávislá od zákonov javov, a teda byť slobodná. Inými slovami – človek sa nemôže v úplnosti vyhovoriť na príčiny kauzálneho reťazca, ktoré spôsobili jeho nemravný čin.
Sloboda tiež vyplýva z toho, že človek si je vedomý sám seba, čím chápe svoju existenciu ako nepodliehajúcu časovým určeniam a kauzalite. Človek je vo svojom mravnom konaní vyvýšený ponad sféru javov do nadzmyslovosti. Človek je teda slobodný.
Ideu nesmrteľnosti Kant vysvetľuje pripomenutím, že nedokonalá ľudská vôľa má povinnosť stať sa dokonalou (svätou), ako to vyplýva z kategorického imperatívu. To je možné splniť iba nekonečným vývojom postupovania k stavu dokonalosti resp. k stavu zhody medzi našou vôľou a mravným zákonom. Preto je nutné postulovať nekonečné pretrvávanie ľudskej existencie ako racionálneho činiteľa. Osobná nesmrteľnosť sa tak stáva podmienkou úplnej poslušnosti voči mravnému zákonu (kategorickému imperatívu).
Potrebu existencie Boha Kant objasňuje pochopením šťastia a cnosti. Šťastie je podľa neho súhra medzi prírodou, našimi prianiami a našou rozumovou vôľou. Mravný činiteľ (človek) však nie je kreatívnou príčinou prírody, a preto si sám nemôže zaistiť takéto šťastie. Ale mravný zákon napriek tomu od nás vyžaduje mravnosť, teda aby sme brali najvyššie dobro za predmet našej činnosti. Je teda potrebné domáhať sa existencie príčiny celej prírody, ktorá by spájala šťastie i mravnosť, čím by umožnila ich zosúladenie aj pre mravného činiteľa. Touto príčinou, ktorá je prameňom najvyššieho derivovaného dobra, je Boh. A tak Kant tvrdí, že už len tým, že konáme mravne (podľa kategorického imperatívu), potvrdzujeme Božiu existenciu.
Zhrnutie Kritiky
V Kritike praktického rozumu Kant predstavuje svoju etickú teóriu. V nej je zástancom autonómie vôle, keďže verí, že človek má mravný zákon vpísaný v svojom rozume a dokáže zo svojho vlastného rozumu pochopiť, čo je mravne dobré.
Etický systém má postulovať podľa Kanta len všeobecné a kategorické príkazy. A tu predstavuje svoj kategorický imperatív, ktorý je všeobecným mravným zákonom: „Konaj tak, aby maxima tvojej vôle mohla platiť zároveň ako princíp všeobecného zákonodarstva.“
Úvod
Kritika čistého rozumu osvetľuje myslenie a poznanie, Kritika praktického rozumu chcenie a konanie. V kritike súdnosti sa Kant rozhodol objasniť ľudský cit a fantáziu. Delí sa na dve časti:
Niederbronn-les-Bains
Niederbronn-les-Bains môže byť:
Immanuel Kant
Úvod
Kritika súdnosti skúma možnosť citového a rozvažujúceho posúdenia prírodného diania z hľadiska účelov (cieľov) a chce určiť podiel apriórneho rozumu na takomto posudzovaní. Súdnosť Kant chápe ako schopnosť myslieť na jednotlivé ako obsiahnuté vo všeobecnom. Súdnosť rozlišuje na
Kritika estetickej súdnosti
Estetická súdnosť je schopnosťou, ktorá umožňuje vzťahovať predmet resp. predstavu predmetu k meradlu, ktoré je v nás samotných. A tu sa Kant pýta, či je možné, že existuje pre naše city všeobecné a nutné, a teda apriórne meradlo. City sú veľmi subjektívne, preto sa zdá, že také všeobecné meradlo nejestvuje. V náuke o krásne – estetike – však podľa Kanta také meradlo nájsť môžeme, pričom skúma, ako sa prostredníctvom vkusu stavajú krásne veci do súladu s našim vnútorným estetickým citom.
Náboženstvo v medziach číreho rozumu
Ako Kant postuloval ideu nesmrteľnosti a ideu Boha prostredníctvom praktického rozumu a jeho kategorického imperatívu, ktorý nás v tieto idey núti veriť, sme ukázali v časti Kritika praktického rozumu. Potiaľ je zrozumiteľné v medziach číreho rozumu samotné náboženstvo. Náboženstvo ako také je tým, čo pristupuje k morálke. Náboženstvo formuluje poznanie našich povinností, vyplývajúcich z kategorického imperatívu, ako Božie príkazy. Náboženstvo podľa Kanta hovorí tiež, že pôvod mravného zákona v našom rozume treba hľadať v Bohu.
Politické názory
Kant rozlišuje ako Montesquieu v štáte trojakú moc – zákonodarnú, exekutívnu a súdnu. Podľa Kanta majú občania štátu, ktorí sú spojení pod jednotným zákonodarstvom, neoddeliteľné atribúty ako zákonnú slobodu a občiansku rovnosť. Vo svojej politickej filozofii odopiera ľudu právo na revolúciu alebo na neústavnú zmenu vlády. Ale k Francúzskej revolúcii, ktorej bol súčasníkom, sa staval mimoriadne pozitívne, ba až sentimentálne priaznivo.
Vo svojej náuke o medzinárodnom práve sa Kant zasadzoval za vytvorenie spoločenstva štátov, ktorých vzájomný vzťah by bol vymedzený konkrétnym právnym poriadkom. Jeho myšlienky napokon prerástli až do idey vytvorenia federatívneho zväzku národov, ktorý by zabezpečil tzv. večný mier. Kant veril, že občianska ústava má byť v každom štáte republikánska.
Kantov význam pre filozofiu
Kantov význam pre filozofiu je rozsiahly. Ovplyvnil celú plejádu filozofov nasledujúceho 19. storočia. Dejiny filozofie sú práve v 19. storočí do veľkej miery dejinami reflexie, šírenia, popierania a prijatia Kantových myšlienok. Vytvoril dielo, ktoré bude sprevádzať pri filozofickej práci každého ďalšieho mysliteľa. Hranice, ktoré vytýčil rozumu, zviditeľnili v dejinách všetku dovtedajšiu naivitu filozofického sveta, ktoré sa neštítilo v duchu prísnej logiky vytvárať systémy plné ilúzií. Kantovo kritické dielo sa stalo ohniskom viacerých smerov a škôl.
Intelektuálne svedomie každého „mravného činiteľa“, vstupujúceho do sveta filozofie, už nemôže nikdy pripustiť tápanie „v numenálnom svete“, ale môže viesť len po ceste, ktorú definovalo kritické dielo Immanuela Kanta.
Zuzana Kuglerová
Zuzana Kuglerová (* 23. november 1955, Bratislava) je slovenská spisovateľka a novinárka. Písala aj pod menom Zuzana Kozičová. Aktuálne žije a tvorí v Bratislave. Založila a vydávala detský časopis Dúha. V súčasnosti je spoluzakladateľkou Združenia internetových autorov Pars Artem a vydavateľkou internetového e-magazínu o literatúre.
V roku 2017 jej Fond na podporu umenia, zriadený Ministerstvom kultúry SR, udelil štatút profesionálnej spisovateľky za jej celoživotnú prácu v oblasti literatúry.
V roku 2018 sa stala členkou Akadémie slovanskej literatúry a umenia so sídlom vo Varne. V tom istom roku sa stala laureátkou prestížneho festivalu „Slovanská brošňa“, ktorý v Spojenom kráľovstve organizuje vydavateľská skupina Kampe.
V roku 2020 jej Medzinárodná akadémia ruskej slovesnosti so sídlom v Moskve udelila diplom a titul Doktor filologie.
V roku 2023 získala špecialne ocenenie za svoju tvorbu o rodnej zemi, Slovensku, na medzinárodnom festivale autorov, píšucich slovanskými jazykmi, Ostafievska jar.
Život
Po ukončení vzdelania v rokoch 1980 – 1982 pôsobila ako učiteľka v materskej škole v Bratislave, medzi 1982 – 1987 bola na materskej dovolenke. Potom pracovala ako knihovníčka v Starej Turej v Mestskej knižnici. V rokoch 1990 – 1993 bola spoluzakladateľkou a riaditeľkou vydavateľstva Nádej, 1993 – 1998 majiteľkou a konateľkou vydavateľstva Dúha v Bratislave, v rokoch 1998 – 2000 spolupracovala s vydavateľstvami Tranoscius v Liptovskom Mikuláši a Knižné centrum v Žiline, zároveň redigovala detský mesačník Dúha. V súčasnosti žije v Bratislave, kde založila spolu s aforistom a glosátorom Ondrejom Kalamárom a básnikom Jánom Tazberíkom Združenie internetových autorov Pars Artem. Cieľom združenia je vybrať z tvorby, publikovanej na sociálnych sieťach, to najlepšie a venovať sa autorom, ktorí prezentujú svoju tvorbu na virtuálnych doménach. Združenie vydáva časopis s rovnomenným názvom Pars Artem, ktoré sa venuje otázkam súčasne slovenskej literatúry.
Tvorba
Zo začiatku sa venovala písaniu poézie, ktorú publikovala v časopisoch a zborníkoch Nové slovo, Nedeľná Pravda, Smena. Neskôr po literárnej odmlke začala písať prózu. Jej tvorba bola preložená do viacerých svetových jazykov a vyšla v rôznych štátoch sveta: Japonsko, Kanada, Nemecko, Moldavsko, Bielorusko, Ukrajina, Bulharsko, Rusko, Poľsko, Rumunsko, Taliansko.
Dan Osman
Dan Osman (* 11. február 1963 – † 23. november 1998, Yosemitský národný park, Kalifornia, USA) bol americký extrémny športovec známy ako sólo lezec (lezenie bez istenia) a kontrolovaný voľný pád alebo "rope jumping" (pád z niekoľkometrovej skaly s istením, jeho rekord bol 304,8 m / 1000 stôp). Bol schopný aj mesiac prežiť v skromných podmienkach na strome na malej postriežke. Stal sa hviezdou mnohých skalolezeckých videí, ktoré prilákali širšiu verejnosť k záujmu o sólo lezenie. Mal jednu dcéru.
Smrť
Zomrel vo veku 35 rokov pri skoku zo skaly Leaning Tower v Yosemitaskom národnom parku. Zlyhanie vyšetrovala parková služba za asistencie Chrisa Harmstona, bezpečnostného manažéra firmy Black Diamond. Harmston usúdil, že zmena uhla lana pri skoku zapríčinila že sa lano prekrížilo a zamotalo, čo viedlo k pretrhnutiu lana roztavením. Miles Daisher, ktorý bol s Danom keď pripravovali skok, uviedol že laná použité pre posledný skok boli vystavené zlému počasiu - vrátane dažďa a snehu - pred viac ako mesiacom, ale tie isté laná boli použité pre niekoľko menších skokov predchádzajúci a ten istý deň.
Bucquoy
Bucquoy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam umelcov, podľa počtu prvých singlov rebríčku Billboard Hot 100
Toto je Zoznam umelcov, podľa počtu prvých singlov rebríčku Billboard Hot 100 v poradí podľa počtu prvých singlov, ktoré boli od roku 1958 v americkom rebríčku Billboard Hot 100:
thumb|upright|180px|No 1. [[The Beatles]] thumb|upright|180px|No 2. [[Mariah Carey]] thumb|upright|180px|No 3. [[Michael Jackson]] thumb|upright|180px|No 3. [[Rihanna]] thumb|upright|180px|No 5. [[Madonna]] thumb|upright|180px|No 6. [[The Supremes]] thumb|upright|180px|No 7. [[Whitney Houston]] thumb|upright|180px|No 8. [[Stevie Wonder]] thumb|upright|180px|No 9. [[Janet Jackson]]
Sekta
Sekta (z lat. secta, sequi - nasledovať, ako preklad gréckeho hairesis - voľba, spôsob myslenia) je v tradičnom chápaní ako menšia náboženská obec, ktorá sa schizmou alebo priamo odštiepila od väčšej (etablovanej) cirkvi, pretože sa od tejto materskej cirkvi líši vierovyznaním alebo obradom a podobne. V tomto zmysle sa výraz už nepoužíva a nahradili ho výrazy ako alternatívne náboženstvo, nové náboženské hnutie a podobne.
Hovorovo je sekta výraz pre skupinu, ktorá radikálnym spôsobom zastáva ideologické alebo náboženské ,alebo náboženstvu podobné názory odlišné od základných hodnôt „väčšiny“ spoločnosti.
V bežnej predstave je pojem spätý so skupinou radikálov zhromaždených okolo charizmatickej osobnosti.
Dejiny
V predkresťanskej antike sa výraz „hairesis“ (od stredoveku v latinských textoch prekladaný ako "secta"-sekta) používal bez citového zafarbenia na označenie filozofických alebo náboženských zoskupení. V prvých storočiach kresťanstva sa pojem začal používať na označenie odštiepení od spoločnej cirkvi. Neskôr boli aj protestanti dlho označovaní ako „sekta“.
Sekta v súčasnom chápaní
Sekta je skupina ľudí, budujúca si svoju identitu na odmietaní možnosti ľudstva napredovať v niektorej oblasti poznania, obvykle náboženskej (náboženské sekty, spoločenskej (mnohé autoritárske režimy majú sektársky charakter) alebo sexuálnej. Postoje k nečlenom sekty sú pohŕdavé (členovia sekty sa považujú za vyvolených), alebo nepriateľské (pôvod z nejakej zaznávanej spoločenskej skupiny, rasistické predsudky).
Súčasťou odmietania všeobecne uznávaných poznatkov väčšinovej spoločnosti je odmietanie dialógu a komunikácie, ktorá by mohla spochybniť "neomylnú" pravdu. Dokonca členovia sekty si sami robia autocenzúru prijímaných informácií. Takto sa od všeobecne prijímaných poznatkov izolujú jednotlivci, národy, alebo celé spoločenské systémy.
Vstup do sekty je podmienený absolvovaním určitých obradov, ktoré sú charakteristické pre každú jednotlivú sektu. Obvykle sú významnou súčasťou manipulačných techník, zbavujúcich jednotlivca jeho osobnostnej identity a emočných väzieb na jeho pôvodné rodinné zázemie. Sektárska manipulácia je v podstate založená na vymývaní mozgov - brainwashingu.
Charakteristickou črtou sekty je potláčanie osobnostnej identity jej členov a nadväzne ich totálne podrobenie sa vodcovi. Na zamaskovanie zámeru potlačiť osobnostnú identitu sa používa zdroj „neomylnej“ pravdy, obvykle vhodná (posvätná) kniha, ktorá sa stáva absolutizovaným zdrojom sústavy pravidiel. Väčšinou sa sekta upne na určitý, „tradičný“ hodnotový systém, ktorý charakterizoval nejaké ľudské spoločenstvo v určitom vymedzenom úseku dejín a osvojí si ho ako jedinú a nemennú pravdu, obvykle sprostredkovanú pomocou posvätného, nezmeniteľného zdroja informácií.
Napríklad náboženské sekty zakazujú vysvetľovanie historických kontextov všeobecne uznávaných posvätných spisov a teda aj ich skutočného významu, ktorý do nich bol vložený. To, že skutočný obsah posolstva bez ozrejmenia dobových súvislostí nemôže súčasný čitateľ chápať, sekty bezpodmienečne odmietajú. Akýkoľvek pokus vysvetľovania významu vyhlasujú za „ľudský výmysel“. Pretože v priebehu dejín sa mení nielen význam slov, ale aj reálií, zostáva výklad významu v rukách manipulátorov. V niektorých sektách je paradoxne každý člen sekty nabádaný o svoj vlastný, osobný výklad. Aj absolútny individualizmus má charakteristickú sektársku črtu - odmietanie väčšinového poznania ľudstva.
Korene sektárskeho správania vyrastajú zo zlyhania vzájomnej výmeny informácií, na zlyhaní komunikácie, na nedôvere, nech má akýkoľvek dôvod.
Aj vytváranie konštruktívnych a ľudstvu užitočných skupín (napr. záujmové alebo profesné spoločenstvá) vychádza z tej istej potreby sa zoskupovať, ale nie je sprevádzané imperatívom totálnej straty osobnostnej identity člena skupiny. Obsah združovania teda treba vedieť presne rozlišovať.
Chanka
thumb|Chanka Chanka (po rusky Ханка - chanka, po čínsky 兴凯湖, Sing-kchaj-chu, pchinjin Xingkai Hu) je jazero na juhozápade Prímorského kraja v Rusku a na východe provincie Chej-lung-ťiang v Číne. Leží od Vladivostoku a  od čínskeho mesta Ťi-si.
Číselné údaje
Má rozlohu (z toho je  v Rusku a  v Číne). Je dlhé a 40 až  široké. Prevládajúca hĺbka je 1 až, priemerná a dosahuje maximálnu hĺbku. Priemerný objem jazera je, maximálne. Rozmery jazera sa významne menia v závislosti na úrovni hladiny. Povodie jazera má rozlohu, z toho 97 % v Rusku. Leží v Prichankajskej nížine v nadmorskej výške.
Pobrežie
Jazero má nepravidelný oválny tvar. Náplavové usadeniny oddeľujú úzke jazero Malá Chanka, ležiace celé v Číne. Pobrežie je bažinaté, s výnimkou severozápadného. V okolí sa pestuje ryža, sója, zelenina a zemiaky.
Vodný režim
Zdroj vody je dažďový. Do jazera ústi 23 riek (8 v Číne a 15 v Rusku). Priemerný prítok za rok je (predovšetkým rieky Lefu, Mo, Sintucha) a odtok  (Sungača, prítok Ussuri, povodie Amuru). Vyššia úroveň hladiny je na jeseň. Na jazere sa vytvárajú veľké vlny, vznikajúce v dôsledku silných vetrov.
Vlastnosti vody
Zamŕza v druhej polovici novembra a rozmŕza v apríli. Voda je kalná z dôvodu malej hĺbky a častého vlnenia.
Fauna
Na jazere je rozvinuté rybárstvo. Chovajú sa tu ondatry, na brehoch hniezdia vodné vtáky.
Lodná doprava
Na jazere je rozvinutá miestna lodná doprava
Zoznam kultúrnych pamiatok v Prešove (Solivar)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v meste Prešov v okrese Prešov, v časti Solivar.
Rybníky (okres Příbram)
Rybníky sú obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 376 obyvateľov, z toho 194 mužov a 182 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 38,5 roka, ženy 37,8 roka).
NGC 2909
NGC 2909 je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. marca 1828.
Cazillac
Cazillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gruff Rhys
Gruff Rhys (rodným menom Gruffydd Maredudd Bowen Rhys; * 18. júl 1970, Haverfordwest, Wales) je waleský spevák a gitarista.
V rokoch 1988 až 1992 pôsobil v skupine Ffa Coffi Pawb, v ktorej hral aj bubeník Dafydd Ieuan. Spoločne s ním v roku 1993 založil skupinu Super Furry Animals, s ktorou do roku 2009 natočil deväť štúdiových albumov.
Od roku 2006 je spolu s producentom Boom Bip členom dua Neon Neon, s ktorým v rokoch 2008 a 2013 vydal dva štúdiové albumy.
V roku 2005 tiež vydal svoj prvý sólový album Yr Atal Genhedlaeth, nasledovalo ho Candylion v roku 2007, Hotel Shampoo v roku 2011 a American Interior (2014).
Štatistická dynamika
Štatistická dynamika je matematicko-štatistický aparát používaný na opis procesov riadenia v riadiacich obvodoch s prihliadnutím na náhodné vplyvy na veličiny, ktoré v riadiacich obvodoch vystupujú.
Vladimír Dravecký
Vladimír Dravecký (* 3. jún 1985,Košice) je slovenský hokejový útočník, v súčasnosti je hráčom českého klubu HC Třinec.
Klubový hokej
Dravecký je košickým odchovancom, pričom v slovenskej extralige debutoval v sezóne 2001/2002. V sezóne 2002/2003 si okrem juniorky Košíc vyskúšal aj hru medzi mužmi, keď si v niekoľkých zápasoch obliekol dres prvoligového Trebišova. V ročníku 2003/2004 hral v extraligovom mužstve Košíc. V základnej časti odohral 43 zápasov, v ktorých strelil svoj prvý extraligový gól a pridal k nemu tri asistencie. V závere sezóny hosťoval v prvoligovom Prešove. V sezóne 2004/2005 strelil v 51 zápasoch päť gólov, ku ktorým pridal šesť nahrávok. V play-off odohral všetkých desať stretnutí. V 62 stretnutiach základnej časti sezóny 2005/2006 získal 27 bodov (9+18). V ročníku 2006/07 zaznamenal v 52 zápasoch základnej časti 23 kanadských bodov, v play-off pridal osem bodov v jedenástich dueloch. Po vydarenej sezóne mu ponúkol dvojročnú zmluvu klub zámorskej NHL Los Angeles Kings. V NHL však šancu nedostal a dve sezóny pôsobil vo farmárskom klube Kings, Manchester Monarchs v AHL. Po dvoch rokoch strávených v zámorí sa vrátil do mužstva HC Košice, s ktorým sa dohol na jednoročnom kontrakte. K zisku majstrovského titulu prispel 25 gólmi a 28 asistenciami.
Pred nasledujúcou sezónou 2010/2011 podpísal s tímom ruskej KHL Jugra Chanty-Mansijsk dvojročnú zmluvu. Za Jugru však odohral iba sedem zápasov, v ktorých zaznamenal dve asistencie. Následne ho Jurga poslala do tímu Molot Perm z nižšej súťaže VHL, kde odohral deväť duelov. Po ukončení spolupráce s Jugrou Chanty-Mansijsk sa vrátil na Slovensko, kde opäť posilnil extraligové Košice, s ktorými sa na konci sezóny tešil zo zisku majstrovského titulu. V sezóne 2011/2012 odohral 55 zápasov základnej časti (23+20) a 16 zápasov play off (11+2). Košice získali striebro, keď podľahli bratislavskému Slovanu tesne 3:4 na zápasy.