cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kožušinové odevy
Zdroje kožušiny
V Spojených štátoch bol robený prieskum pri ktorom sa zistilo, že drvivá väčšina kožušín bola nesprávne označená. Zväčša sa to dialo preto, pretože kožušiny boli zo zvierat ktoré nie je legálne zabíjať.
Obchodný tovar
thumb|vpravo|150px|Modelka v kožušinovom kabáte thumb|vpravo|150px|Topánky s kožušinou z norky Kožušiny sa získavajú legálnym aj nelegálnym lovom kožušinových zvierat alebo ich chovom na kožušinových farmách. Moderné textilný priemysel a výroba umelých kožušín umožňuje praktické nahradenie kožušín inými materiálmi. Nosenie kožušinových výrobkov preto býva kritizované ako zbytočný luxus, kvôli ktorému je ohrozené množstvo kožušinových zvierat žijúcich vo voľnej prírode a divoká zvierat chované v nevyhovujúcich podmienkach fariem, ktoré sú preto v niektorých štátoch ako týranie zvierat zákonom zakázané. Vzhľadom na nadmerné používanie ohrozených živočíchov na komerčné účely bol v roku 1973 uzavretý dohovor na ochranu ohrozených druhov živočíchov a rastlín CITES (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora).
Spracovanie kože
V prvom rade je potrebné získať zvieraciu kožušinu. V závislosti od typu kožušiny sa používajú správne chemikálie. Používa sa napríklad uhličitan sodný, kukuričný škrob, lanolín, rôzne odmasťovače a pod. Pracovníci, ktorí bývajú vystavení účinkom prachu z kože zvyknú mať zníženú funkciu pľúc. Koža sa potom ešte ošetruje pre zvýšenie jej kvality. Ľudia, ktorí sa venujú oprave, zmenám či čisteniu kožušinových výrobkov sa nazývajú kožušníci, tí čo sa venujú úprave a oprave kože sa nazývajú garbiari.
Le Fidelaire
Le Fidelaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Antignótos (sochár)
Antignótos (Antignótos) bol grécky sochár z prelomu 1. storočia pred Kr. a 1. storočia. Antignótos, grécky sochár neoattickej školy, tvoril v časoch vlády rímskeho cisára Augusta (v rokoch cca 27 pred Kr. – 19). Nezachovali sa žiadne jeho sochy, ale v Aténach sa našli tri jeho menom signované mramorové podstavce zo sôch. Podľa fragmentárneho nápisu na podstavci, objavenom pri aténskom Asklépieione na južnom svahu Akropoly, na ňom stála socha nejakej významnej rímskej osoby (nápis je poškodený, možno Marcus .....?). Ďalšie dva podstavce, nájdené na aténskej Akropole, boli základňami sôch tráckych kráľov z kmeňa Sapaioi, a to Kotysa (vládol v rokoch 42 – 31 pred Kr.) a jeho otca Rhaskuporisa, syna Kotysovho (vládol v rokoch 48 – 42 pred Kr., ktorého nápis hlása: Vzhľadom na historické udalosti v rokoch rímskej občianskej vojny medzi Octavianom a Antoniom (hlavne pred bitkou pri Aktiu v roku 31 pred Kr.), Trácia zohrávala dôležitú úlohu v dodávkach obilia do Atén z čiernomorskej oblasti (dodávky z Egypta boli veľmi obmedzené). Rímsky spisovateľ Plínius vo svojej prírodopisnej encyklopédii Naturalis historia uvádza, že Antignótos (Antignotus) bol autorom portrétnych sôch filozofov, zápasníkov, atlétov (perixyomenum, atlét, ktorý sa čistí = apoxyomenos?) a súsošia tyranobijcov Harmodia a Aristogeitóna. Zrejme tu ide o umelca, ktorý zhotovoval kópie najslávnejších klasických diel.
Le Fidelaire
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Konský grúň
Konský grúň je vrch na okraji hlavného hrebeňa Nízkych Tatier. Leží nad Demänovskou Dolinou, približne južne od Liptovského Mikuláša.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Demänovská Dolina. Najbližším sídlom je severne situovaná Demänovská Dolina, rovnakým smerom leží aj Iľanovo a Pavčina Lehota a južným smerom obce Mýto pod Ďumbierom a Bystrá. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Konský grúň tvorí krátku rázsochu, vybiehajúcu z Chopka v hlavnom hrebeni. Severným smerom sa nachádza Siná, Ostredok , Pusté a Krakova hoľa , východným Tanečnica , Ludárova hoľa  a Krúpova hoľa , južným Konské  a Chopok a západným Dereše , Poľana  a Bôr. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza riečka Demänovka. Na vrchol nevedie značený chodník, no blízkym hrebeňom prechádza Cesta hrdinov SNP. Prístup uľahčuje aj lanovka na blízky Chopok.
Výhľady
Hôľnato skalnatý hrebeň i vrchol so značnou nadmorskou výškou umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy a Malú Fatru.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no niekoľko značených trás prechádza blízkym okolím.
Ján Baptista Ilešházi
Životopis
Otcom Jána Baptistu (Krstiteľ) bol magnát, gróf Jozef Ilešházi (17001766) a jeho matkou rakúska grófka Terézia Petronela von Abensberg-Traun (17101790). Mal viacerých súrodencov, dospelosti sa dožili len tri sestry (Mária Terézia, Júlia a Mária Františka). Po smrti otca Jozefa sa stal v roku 1766 trenčianskym a liptovským županom. Bol aj členom sedmipanskej súdnej tabule, kráľovským komorníkom a skutočným tajným radcom.
Na svojich panstvách sa snažil zavádzať moderné pracovné postupy a niektoré technologické novinky. V roku 1788 založil na svojom panstve Brumov v Bielych Karpatoch skláreň Svätej Sidónie (pomenovaná na počesť jeho manželky).
Ján Baptista podporoval aj rozvoj slovenského písomníctva, nechal preložiť do slovenčiny jednu modlitebnú knihu a pôrodnícku príručku lekára I. Černaja. Podporoval aj aktivity Slovenského učeného tovarišstva. Na jeho fare v Dubnici nad Váhom pôsobil Ondrej Mesároš, popredný predstaviteľ bernolákovského hnutia. Sám bol literárne činný, ale jeho diela zostali v rukopise.
Bol tiež mecenášom umenia, najmä architektúry. V roku 1760 nechal v Dubnici postaviť kalváriu a prestaval tiež tamojší zámok, postavil aj kostol v Borovciach. Prispel aj k rozvoju kúpeľov v Trenčianskych Tepliciach.
Od roku 1761 bola jeho manželkou Sidónia Baťáňová (hist.: Batthyány). Mal dvoch synov: staršieho Štefana (17621838) a mladšieho Antona (17751799) a dve dcéry: Jozefínu (vydatá za grófa Františka Jozefa von Windischgrätza) a Máriu (vydatá za grófa Feketeho).
Zomrel v kaštieli v Dubnici nad Váhom. Pochovaný je vo farskom kostole v Trenčíne vedľa svojich predkov.
Dinozé
Dinozé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dignonville
Dignonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Fresne (Eure)
Le Fresne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Docelles
Docelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Softbal na Panamerických hrách 1995
Softbal na Panamerických hrách 1995 bol softbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1995. Konal sa v meste Paraná (hoci hlavným organizátorským mestom hier bolo Mar del Plata), v Argentíne v dňoch od 13.25. marca 1995, za účasti 8 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvo mužov Guatemaly a družstvo žien Argentíny. Softbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1979 a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadiónoch Estádio Mundialista de Softból s kapacitou 1 700 a Estadio Club Estudiantes s kapacitou 800 divákov.
Titul v mužskej kategórii získala piatykrát v rade 🇨🇦, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇺🇸. U žien obhájilo titul 🇺🇸, keď vo finále vyhralo nad 🇵🇷.
Dogneville
Dogneville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plávanie na Letných olympijských hrách 2016 – 200 metrov voľný štýl ženy
Disciplína 200 metrov voľný štýl ženy na Letných olympijských hrách 2016 sa konala 8. a 9. augusta v Estádio Aquático Olímpico.
Le Gros-Theil
Le Gros-Theil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Deň nezávislosti (Dominikánska republika)
náhľad|Vojenská prehliadka počas Dňa nezávislosti v roku 2019 náhľad|Karneval v štvrti [[Villa Juana (Santo Domingo)|Villa Juana mesta Santo Domingo, 1. marec 2018]]
Deň nezávislosti je štátny sviatok Dominikánskej republiky, t. j. výročie začiatku vojny za nezávislosť (vyhlásenie Dominikánskej republiky a jej oddelenie od Haitskej republiky), ktorý pripadá na 27. februára.
Počas tzv. „mesiaca nezávislosti“ sa tiež každú nedeľu konáva karneval, ktorého oslavy najviac vrcholia v čase Dňa nezávislosti.
Qingxiusaurus
Qingxiusaurus je vyhynutý rod sauropóda, žijúceho v období vrchnej kriedy na území dnešnej Číny. Opísaný bol v roku 2008 čínskymi paleontológmi podľa niekoľkých stavcov, kostí hrudníka a predných končatín. Qingxiusaurus bol rovnako ako iné titanosaury masívne stavaný štvornohý bylinožravec. Dorastal do dĺžky asi 15 m a vážil približne 20 t. Typový a zároveň jediný druh je Qingxiusaurus youjiangensis.
Smrť hovorí v mojom mene
Smrť hovorí v mojom mene (pol. Śmierć mówi w moim imieniu, 1960) je detektívny román poľského spisovateľa Macieja Słomczyńskiho, ktorý publikoval pod svojím pseudonymom Joe Alex.
Na Slovensku román vyšiel spoločne s románom Kiež nájdu svojich nepriateľov v jednej knihe s názvom Smrť hovorí v mojom mene v roku 1968 v edícii Labyrint vydavateľstva Smena.
Dej
Smrť hovorí v mojom mene, je druhá kniha série Joe Alex.
Originálnu zápletku v detektívnom románe z povojnového anglického prostredia tvorí skutočnosť, že divadelný herec, ktorý je po predstavení nájdený vo svojej šatni mŕtvy s dýkou v srdci, zomrel podľa pitvy a lekárskeho posudku skôr než skončilo predstavenie, v ktorom podľa divákov a dvoch náhodne prítomných neskorších detektívov hral až do konca. Túto záhadu sa podarí rozlúštiť dvom priateľom, z ktorých prvý, je inšpektor Scotland Yardu, sa v pátraní dobrovoľne podriaďuje druhému, spisovateľovi detektívnych románov.
Dolaincourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolina Filipka
Dolina Filipka je jedna z najmenej turisticky známych dolín v poľskej časti Vysokých Tatier. Začína sa na úbočí Gęsiej Szyje smerom na sever neďaleko Zazadnej. Má dve oddelenia:
Dolina je obklopená vrchom Gęsia Szyja. Na jej masíve sú Suchy Wierch Waksmundzki, Ostry Wierch Waksmundzki, Zadnia Kopa Sołtysia a Filipczański Wierch.
Sú to miesta s vysoko pridanou environmentálnou hodnotou. Na 80 m vysokej Filipczańskej Skałce rastie limba a na dolomitovom útese Skałka bolo v roku 1954 objavené hniezdo málokedy vídaného skaliara pestrého. V roku 1844 Ludwik Zejszner, poľský geológ, kartograf, krajinoznalec tu obdivoval staré, ale „veľmi choré“ buky a javory. Na lesných čistinách a svetlejších miestach rastie ľalia zlatohlavá (Lilium martagon). Dolina je domovom tesára čierneho, myšiaka hôrneho, jeleňa, objavujú sa tu medvede. Na úbočiach Filipczańského Wierchu sa vyskytujú rôzne skalné útvary a je tu sedem malých jaskýň, ktoré sú turistom neprístupné. Okrem iných: Szczelina za Paśnikiem, Grota Filipczańska nad Mostkiem, Jaskinia Filipczańska Niżnia a Grota Filipczańska Wyżnia. Horná časť doliny sa v minulosti nazývala Hala Filipka. Podľa nej dolinu pomenovali.
Bořivoj Zeman
Bořivoj Zeman (* 6. marec 1912, Praha† 23. december 1991, Praha) bol český režisér a scenárista. Jeho manželkou bola spisovateľka pre deti a mládež Alena Santarová (rodená Vančurová).
Životopis
Pôvodným povolaním bol úradníkom, ktorý si pre seba písal scenáre krátkych filmov. Filmovú prácu začal v hostivařských a tiež v zlínskych ateliéroch, kde krátko spolupracoval s Karlom Zemanom.
Známe sú jeho dve komédie Dovolená s Andělem a Anděl na horách s postavou Gustava Anděla, revízora pražských dopravných podnikov, ktorého stvárnil Jaroslav Marvan. Okrem filmov pre dospelých sa tiež preslávil svojou tvorbou pre deti. Vo vtedajšom Československu nakrútil prvú filmovú rozprávku Pyšná princezna s Vladimírom Rážom a Alenou Vránovou v hlavných úlohách. Ďalším jeho dielom bola filmová rozprávka Byl jednou jeden král… natočená na motívy rozprávky Boženy Němcovej Soľ nad zlato s Janom Werichom, Vlastom Burianom a Milenou Dvorskú v hlavných úlohách. V roku 1968 natočil ďalšie filmovú rozprávku Šíleně smutná princezna, kde hlavné úlohy hrali populárni speváci Helena Vondráčková a Václav Neckář. Natočil aj filmovú paródiu Fantom Morrisvillu, kde hlavnú dvojrolu hral Oldřich Nový spolu so spevákom Waldemarom Matuškom.
Prielazkový potok
Prielazkový potok je potok v regióne Horný Zemplín, na juhozápadnom okraji územia obce Hostovice v okrese Snina v Prešovskom kraji. Je ľavostranným prítokom Hostovického potoka, v povodí Udavy; má dĺžku. Je vodným tokom VIII. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-30-03-2168. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologická oblasť Nízke Beskydy, geomorfologický celok Laborecká vrchovina.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne na juhozápadnom okraji obce Hostovice v okrese Snina, v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina.
Melinda Gatesová
Vyštudovala Duke University. Pred svadbou v roku 1994 pracovala v Microsofte ako projektová manažérka produktov Microsoft Bob, Microsoft Encarta a Expedia. Manželstvo s miliardárom Billom Gatesom, zakladateľom firmy Microsoft, skončilo rozvodom v roku 2021. Majú tri deti (Jennifer Katherine, Phoebe Adele a Rory John).
Prielazkový potok
Opis toku
Tečie severným smerom lesným extravilánom, stáča sa do severovýchodného smeru, preteká lesom Hriňova dolinka, v nadmorskej výške priberá krátky pravostranný bezmenný prítok, stáča sa na sever, pravým brehom obmýva pasienok a pole Krátke, ľavým brehom obmýva les aj trvalý trávny porast Pod Dielcom, v nadmorskej výške  vystupuje z lesa a pokračuje v poľnohospodárskom extraviláne, na dolnom okraji intravilánu Hostovíc v nadmorskej výške  ústi do Hostovického potoka ako jeho ľavostranný prítok. Hostovický potok ďalej ústi do Udavy. Prielazkový potok má jeden prítok.
Prielazkový potok pramení a preteká na území lesného a poľnohospodárskeho extravilánu obce Hostovice a iba nepatrný úsek toku pri zaústení potoka preteká intravilánom obce v okrese Snina v Prešovskom kraji, v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina.
Pôvod názvu
Názov lesa Na prielazku má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu prielaz resp. jeho zdrobneniny prielazok vo význame malý prielaz, malý úzky priechod v doline medzi vrchmi v priestore pomenúvaného lesa. Motivácia pomenovania sa v súčasnej slovenčine postupne vytráca, lebo apelatívum prielaz, prielazok ako topografický termín ustupuje na okraj jej slovnej zásoby.
Hydronymum Prielazkový potok bolo štandardizované v roku 1990. Najstarší dochovaný písomný záznam toponyma Hostovice je z roka 1354.
Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2017
Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2017 bol v poradí 16. turnaj majstrovstiev Ázie v hádzanej žien, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konal sa v Suwone, v Kórejskej republike v dňoch od 13.22. marca 2017, za účasti 8 tímov. Pôvodne sa mali turnaja zúčastniť aj družstvá 🇲🇻 a aj 🇦🇺, ktorá sa na turnaj kvalifikovala víťazstvom na oceánskom šampionáte v roku 2016. Kórejská republika bola organizátorom ázijského šampionátu žien druhýkrát, keď prvý turnaj hostila v roku 1995, v Soule. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Suwon Gymnasium. Svoj trinásty titul (tretí v rade) získala domáca 🇰🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇯🇵.
Tento šampionát zároveň slúžil ako kvalifikačné podujatie ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 2017, ktoré organizuje Nemecko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom medzinárodnom rebríčku k novembru 2015.
Zoznam zariadení od Samsungu
Zoznam zariadení vyrobených spoločnosťou Samsung Electronics.
Samsung Galaxy Xcover
Staršie modely Samsung Xcover, bez OS, sú uvedené nižšie↓.
Quaesitosaurus
Quaesitosaurus („neobyčajný jašter“) je vyhynutý rod sauropóda zo skupiny Titanosauria, objaveného ruskými paleontológmi v Mongolsku v roku 1983. Tento dinosaurus dorastal do dĺžky asi 12 m, možno však až 23 m. Žil v období vrchnej kriedy (asi pred 85 až 70 miliónmi rokov). Jediný druh je Quaesitosaurus orientalis.
Materiál tohto druhu pozostáva výhradne z nekompletnej lebky, objavenej v súvrství Barun Goyot, neďaleko Shar Tsavo v mongolskej púšti Gobi. Lebka je nízka, dlhá a zuby kolíkovité. Je pravdepodobné, že tvar tela bol blízky zástupcom diplodokidov, ako bol Diplodocus. Blízkym príbuzným Quaesitosaura mohol byť aj iný mongolský sauropód, Nemegtosaurus, niekedy dokonca považovaný len za inú varietu rovnakého druhu.
Kniha (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Kniha (rozlišovacia stránka).
Dombasle-devant-Darney
Dombasle-devant-Darney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jaskyniar (rod)
Jaskyniar (iné názvy: macarát, mlok, lat. Proteus) je rod obojžívelníkov z čeľade jaskyniarovité. Jeho jediným druhom je jaskyniar vodný (iné názvy: macarát jaskynný, mlok jaskynný , jaskynný mlok ; lat. Proteus anguinus).
Je to slepý druh obojživelníka, endemit žijúci v podzemných vodách krasových jaskýň v Dinároch. Žije vo vodách, ktoré tečú cez rozsiahly vápencový región povodia rieky Soča blízko mesta Trieste (Taliansko), v južnom Slovinsku v juhozápadnom Chorvátsku a v Hercegovine. Bol introdukovaný aj do francúzskych Pyrenejí a na severovýchod Talianska. Je to jediný európsky výlučne jaskynný chordát. Miestni obyvatelia ho pre biele sfarbenie príležitostne nazývajú „ľudská ryba“ (doslovný preklad z a ) alebo „biela/jaskynná salamandra“.
Prvá písomná zmienka o jaskyniarovi pochádza z diela Slava vojvodine Kranjske od Valvasora, opísal ho ako dračie mláďa. Jaskyniara spomenul vo svojom diele O pôvode druhov aj Charles Darwin ako príklad redukovania častí organizmu, ktoré sa nepoužívajú.
Opis
Tento živočích je známy svojou adaptáciou na život v úplnej tme a v podzemnom afotickom prostredí. Jeho oči nie sú dokonale vyvinuté, je čiastočne slepý (na svetlo je citlivý), ale ostatné zmysly má zlepšené, hlavne čuch a sluch, dokáže detegovať vibrácie, má chemoreceptory a elektroreceptory. V pokožke nemá pigment, jeho sfarbenie je biele až ružovkasté, môže byť sivé alebo aj žlté. Na rozdiel od väčšiny obojživelníkov je jaskyniar výlučne vodný živočích. Vodu nikdy neopúšťa, vo vode spí, kŕmi sa a rozmnožuje. Žije v jemne nakyslej sladkej vode s vysokým obsahom kyslíka. Teplota vody je v rozmedzí od 5 do 15 °C.
Na predných končatinách má tri prsty ale na zadných iba dva. Je to neotenický druh, čiže je pohlavne dospelý už v larválnom štádiu. Už v larválnom štádiu má veľké vonkajšie žiabre červenej farby. Tie mu ostávajú po celý život. Má dlhý chvost a ploskú podlhovastú hlavu. Dorastá do 20 – 30 cm.
Potrava
Živí sa rôznonôžkami, larvami hmyzu a ďalšími malými bezstavovcami. Požiera aj detrit. Korisť v tme loví pomocou chemoreceptorov, je citlivý na zvukové vlny a vibrácie.
Rozmnožovanie
Rozmnožovanie nie je sezónne a závisí od stability biotopu v ktorom sa nachádzajú. Počas rozmnožovania sú samci teritoriálni a agresívne bránia svoje územie. Samec vábi samičku pachom, ktorý k nej umiestni kývaním chvosta. Potom pred samičku umiestni spermie, ktoré samica zachytí kloakou. Po oplodnení samička pripevní na kamene alebo kmene cca 70 až 100 vajíčok. Vajíčka stráži samica. Samica môže spermie uložiť v kloake (spermathecae) aj na viac ako 6 mesiacov a tým proces oplodnenia oddialiť. Dokážu sa rozmnožovať aj rodením živých mláďat (viviparia). Ich rozmnožovací cyklus je veľmi pomalý, pária sa cca. každých 12 rokov.
Vnútorná systematika
Druh sa podľa niektorých autorov delí na dva poddruhy :
Podľa iných názorov je taxón parkelj integrálnou súčasťou druhu Proteus anguinus, nie je teda poddruhom.
Dombasle-en-Xaintois
Dombasle-en-Xaintois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Landin
Le Landin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Normandia.
Eunikos z Mytilény
Eunikos, rodák z Mitylény, je málo známy grécky umelec, ktorého Plínius zaradil medzi sochárov tvoriacich z bronzu a medzi slávnych rytcov. Pravdepodobne žil v helenistickom období (podľa poradia, v akom ho Plínius uvádza, zrejme krátko pred dobou Pompeia Veľkého ).
Le Landin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Manoir (Eure)
Le Manoir je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prežijú len milenci
Prežijú len milenci je tretí sólový štúdiový album slovenskej speváčky Katky Knechtovej. Album vydalo 20. októbra 2015 hudobné vydavateľstvo Sukuba.
Bezmocná (film)
Bezmocná je americký romantický komediálny film z roku 1995. Režisérkou filmu je Amy Heckerling. V hlavnej úlohe hrajú Alicia Silverstone, Stacey Dash a Brittany Murphy. Film získal pozitívne recenzie zo strany filmových kritikov a v Spojených štátoch, patrí medzi populárne klasiky. Po úspechu filmu, neskôr tvorcovia vytvorili aj knižné série a v rokoch 1996 až 1999 bol natáčaný aj televízny seriál, kde z pôvodného hlavné hereckého obsadenia, sa vrátila len Stacey Dash.
Prežijú len milenci
Album, ktorý obsahuje viacero rádiových hitov, ako napr. „Motýľ hlavolam“, „Naveky“, či „Bezpečné priepasti“(...), bol mixovaný v Spojenom kráľovstve a produkovalo viacero hudobníkov. Niektoré nahrávky si Katka produkovala sama, medzi najznámejšie mená ďalších producentov patrí napríklad Peter „Ďuďo“ Dudák z kapely Hex. Väčšinovou autorkou hudby je Katka Knechtová, texty napísal Martin „Fefe“ Žúži (Hex), Silvia Kaščáková, Vlado Krausz, Rasťo Kopina (Nocadeň), Vlado Krausz, k štyrom pesničkám naprísala texty Katka Knechtová.
Le Mesnil-Fuguet
Le Mesnil-Fuguet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolina Białego
Dolina Białego je zalesnená podhôľna dolina v poľských Západných Tatrách, medzi chrbtami Krokwi a Sarnej Skały.
Poloha a popis doliny
Je dlhá a má plochu. Ohraničená je:
Dolina Białego sa začína vo výške okolo pri Drodge pod Reglami. Má tvar rokliny, v ktorej na východe sa týčia bralá Korycisk, na západe Kazalnice. Hornú časť doliny rozdeľuje krátky hrebienok Zameczki a Igłą na dve oddelenia: Dolinu Suchu Giewoncku na západe a na bezmennú dolinku na východe.
Geológia a hydrológia
Dolina je vypreparovaná zo sedimnetárnych hornín, vápencov, dolomitov a bridlíc. Je prevažne úzka, s hlbokými zárezmi krasového charakteru, najmä v dolnej časti Kazalnice, ktorú nazvali Kotłe. V doline sa nachádzajú rôzne skalné formácie. Na Białom Potoku sú početné prahy, neveľké vodopády a ľadovcové hrnce.
Príroda
Vegetácia má podhôľny, subalpínsky charakter. Prevládajú smrekové, bukové a jedľové porasty. Na začiatku doliny je jedno z najnižšie položených stanovíšť kosodreviny a na hornej hranici lesa rastú skupiny límb. Keďže masív Giewontu zatieňuje dolinu, jej klimatické pomery sú veľmi surové, i keď dolina nie je vo vysokej nadmorskej výške. Má jedinečnú flóru. Donedávna tu rástla sklenobyľ bezlistá (Epipogium aphyllum) (jej výskyt v tomto čase nebol potvrdený, pravdepodobne vyhynula), vyskytuje sa tu pichliač belohlavý (Cirsium eriophorum), borovica rhaetica (Pinus rhaetica), všivec karpatský (Pedicularis hacquetii) a skalník plstnatý (Cotoneaster tomentosus). Príroda v doline je od roku 1954 prísne chránená.
História
Horná časť doliny v minulosti patrila do pastierskej Hali Białe. Na začiatku 50-tych rokov 20. storočia v doline geológovia skúmali pravdepodobné ložiská uránovej rudy. Vyhĺbili dve prieskumné štôlne. V tom čase dolinu uzavreli a prísne strážili. Vstup do dolnej štôlne (má dĺžku 270 m) sa nachádza pri žlto značenom turistickom chodníku. Je zamrežovaný. Horná štôlňa je vo výške. Je dlhá 400 m.
Turistika
V súčasnosti dolinu navštevuje približne 5% turistov z celkového počtu, prichádzajúcich do poľských Tatier.
Premeny (album)
Premeny je kompilácia coververzií skladieb slovenskej speváčky Katky Knechtovej. Album vydalo 20. októbra 2015 hudobné vydavateľstvo Sukuba.
Album vyšiel po úspešnom turné Kataríny Knechtovej z jari 2016. Účinkovala na ňom aj koncertnou zostavou, ktorá bola okrem kapely, rozšírená aj o menší orchester nástrojov, ako je harfa, violončelo, kontrabas, dva klavíre, bendžo, husle, slide gitara a iné. Nahrávky vyšli na CD, na ktorom je medzi dvoma inštrumentálnymi vsuvkami vložený výber skladieb nahraných v nových aranžmánoch.
Ako bonus na CD nosiči je na konci zoznamu piesní aj predtým nevydaná nahrávka, skladba „FEA“.
Papajvŕšok
Papajvŕšok alebo Papaj vrch  je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Skýcov, približne juhovýchodne od Partizánskeho.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a časti Skýcovská vrchovina. Vrchol leží na území Nitrianskeho kraja, v okrese Zlaté Moravce a na hranici katastrálnych území obce Skýcov a Hostie.
Opis
Papajvŕšok je na mapách uvádzaný aj ako Papaj vŕšok alebo Papaj vrch. Masív je pomerne rozsiahly a na severozápade je plytkým sedlom prepojený na Rázdiel. Severovýchodne leží Hrubý vrch a Veľká Ostrá, východne ležia Lámaniny , juhozápadne Kruh  a západne vrch Bralá. Vrch patrí do povodia rieky Žitava, kam zo severnej a východnej časti odvádza vodu Blaškov potok, západné svahy odvodňuje Chudý potok, oba smerujúce do Hostianskeho potoka. Najbližšími sídlami sú juhozápadne ležiaci Skýcov, na juhu Jedľové Kostoľany, západným smerom Veľký Klíž, severným Radobica a na východe ležiace Veľké Pole.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia. V oblasti vedú lesné cesty, prepojené na západne vedúcu cestu II/511 zo Skýcova do Partizánskeho.
Nezávislá videohra
Nezávislá videohra alebo tiež nezávislá hra (často nazývaná aj indie hra podľa anglického výrazu independent video game) je videohra vytváraná jednotlivcom alebo malým tímom bez finančnej podpory vydavateľa videohier. Základom nezávislých hier tak často býva originálny nápad. Tieto hry sú často distribuované elektronicky cez internet.
Niektoré nezávislé hry ako napr. Braid, World of Goo, alebo Minecraft sa stali finančne veľmi úspešnými.
Prehľad
Neexistuje žiadna široko uznávaná definícia toho, čo sú „nezávislé hry“. Hry takto označované však zdieľajú určité spoločné znaky. Tieto hry sú vyvíjané jednotlivcami, malými tímami alebo malými nezávislými spoločnosťami. Nezávislé hry sú typicky menšie ako mainstreamové tituly. Vývojári nezávislých hier nie sú finančne podporovaní vydavateľmi a zvyčajne majú malý rozpočet, takže sa spoliehajú na elektronickú distribúciu cez internet. Tým, že sú nezávislí, nemajú títo vývojári žiadne tvorivé obmedzenia a nemusia sledovať záujmy a požiadavky vydavateľa, tak ako je to u vývojárov mainstreamových hier. Dizajnové rozhodnutia tiež nie sú obmedzené prideleným rozpočtom. Menšie tímy navyše zvyšujú možnosť rozvoja jednotlivca. Nezávislé hry sú preto známe pre inovácie, tvorivosť a umelecké experimentovanie. Vývojári môžu byť limitovaní schopnosťou vytvárať grafiku, takže často vsádzajú na inovácie v systéme hry. Medzi nezávislými hrami sa však okrem nových žánrov objavujú aj tie klasické.
Vývojári nezávislých hier by sa však nemali zamieňať za nadšeneckých vývojárov, pretože nezávislí vývojári sa viac orientujú na dokončenie svojho vlastného produktu, zatiaľ čo nadšenci skôr vytvárajú módy pre existujúce hry alebo pracujú na určitých technológiách alebo častiach hier. Takí nadšenci často vytvárajú nekomerčné produkty a sú medzi nimi začiatočníci, ako aj pokročilí vývojári.
Vývoj
Nezávislé hry majú svoj počiatok na osobných počítačoch, pre ktoré sú najčastejšie vytvárané aj dnes. Svoj vzostup zažili pri sharewarovej distribúcii na začiatku 90. rokov. S tým, ako postupne pokročila technika, sa však zvýšili aj požiadavky na hry a vývoj moderných hier prestal byť možný pre jednotlivcov alebo malé tímy.
Popularita a záujem o nezávislé hry konštantne rástli. Strmý vzostup nastal po roku 2000, kedy rozvoj internetu umožnil predaj hier online. Pre vývojárov i hráčov vznikli platformy ako Xbox Live Arcade, Steam alebo OnLive. Okrem toho získali vývojári prístup k nástrojom ako Adobe Flash, Microsoft XNA alebo Game Maker.
Je sporné, aké sú teraz nezávislé hry významné vo videohernom priemysle. Väčšina indie hier nie je tak široko známa alebo úspešná a mainstreamové médiá sa často venujú hlavne mainstreamovým titulom. To môže byť spôsobené nedostatkom marketingu u nezávislých hier. Nezávislé hry môžu byť cielené pre okrajový trh.
História
Nezávislá herná scéna začala na PC, kde je aj naďalej dominantnou. Indie hry sa stali populárne cez distribúciu shareware začiatkom 90. rokov 20. storočia. Avšak, ako technológie pokročili (prevažne prechod z 2D do 3D a vysoké očakávania užívateľov), prekročili požiadavky na hry schopnosti jediného vývojára či malého tímu.
Nezávislé hry zaznamenali najväčší nárast v druhej polovici roku 2000 vďaka novým online metódam distribúcie a vývojovým nástrojom. Hry sa rozšírili po zakúpení na internete a boli k dispozícii mimo maloobchodného predaja. To umožnilo hráčom stiahnuť si hry z internetovej platformy, ako je Xbox Live Arcade, Steam, alebo OnLive. Podobne vývojári majú prístup k nástrojom ako Adobe Flash.
Komunita
Nezávislí vývojári sa zapájajú do rôznych akcií týkajúcich sa nezávislých hier, ako sú Independent Games Festival alebo Indiecade.
India Game Jam (IGJ) je každoročná udalosť, ktorá umožňuje nezávislým vývojárom experimentovať a prezentovať nápady bez obmedzenia vydavateľa. IGJ bol založený Chrisom Heckerom a Seanom Barrettom. Prvýkrát sa konal v marci 2002. Každý rok kladie IGJ rôzne otázky o inovácii v nových nastaveniach, žánroch a ovládaní. IGJ je považované za inšpiráciu pre ďalšie stretnutie vrátane Nordic Game Jam a Global Game Jam (GGJ). GGJ bol prvýkrát konaný v roku 2009 s 1650 účastníkmi v 53 lokalitách.
Le Mesnil-Hardray
Le Mesnil-Hardray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mark Strong
Mark Strong, vlastným menom Marco Giuseppe Salussolia, (* 5. august 1963, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický herec.
Kariéra
Aktívne sa herectvu venuje od roku 1989. V roku 1993 si zahral po boku Helen Mirren, v televíznom filme Hlavný podozrivý II. Rolu si zopakoval aj v šiestej časti televízneho filmu, s názvom Hlavný podozrivý: Posledný svedok, ktorá mala premiéru v roku 2003.
V roku 2002 si zahral vo filme Za svetlami Blackpoolu. V roku 2006 sa pripojil k hereckému obsadeniu ako Ewan McGregor, Tom Hardy, Catherine Tate a Eileen Atkins, z filmu Scény z partnerského života. O rok neskôr, prijal úlohu princa Septima, z filmu Hviezdny prach.
V roku 2009 získal hlavnú zápornú postavu, vo filme Sherlock Holmes. V rovnakom roku si zahral aj vo filme Mladá Viktória, po boku Emily Blunt, Mirandy Richardson a Paula Bettanyho. V roku 2012 si zahral vo filme 30 minút do polnoci a v roku 2014 prijal jednu z úloh vo filme Kingsman: Tajná služba. Keďže film získal pozitívne ohlasy, v roku 2017 mala premiéru aj druhá časť, s názvom Kingsman: Zlatý kruh.
V roku 2018 stvárnil hlavnú úlohu v televíznom seriály Deep State, ktorý mal dve série. O rok neskôr, stvárnil zápornú postavu, vo filme Shazam! a v rovnakom roku tiež prepožičal svoj hlas jednej z postáv v dobrodružnom seriály Temný kryštál: Vek vzdoru. Tiež potvrdil svoju účasť v komédii Murder Mystery 2, ktorý by mal mať premiéru v roku 2023.
Súkromný život
Strong je ženatý s televíznou producentkou Lizou Marshall, s ktorou má dvoch synov, Gabriela a Romana. Je tiež celoživotným fanúšikom Arsenalu FC. Hovorí plynule nemecky a čiastočne taliansky. Tiež poskytol nemecky dabing pre Daniela Craiga, vo filme Posadnutosť, z roku 1997. Je dobrým priateľom Daniela Craiga, ktorý je aj krstným otcom jeho syna Romana.
Časopis GQ označil Stronga za jedného z 50 najlepšie obliekaných mužov v roku 2015.
Event
Event (z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) môže byť:
Aupark Tower
Aupark Tower môže byť:
Dombrot-le-Sec
Dombrot-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dombrot-sur-Vair
Dombrot-sur-Vair je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Le Mesnil-Jourdain
Le Mesnil-Jourdain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Dombrot-sur-Vair
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Mesnil-Jourdain
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liga národov CONCACAF
CONCACAF Liga národov je futbalová súťaž národných tímov Severnej Ameriky, Strednej Ameriky a Karibiku pod hlavičkou CONCACAF. Hrá sa na podobnom princípe ako európska Liga národov. Turnaj sa koná v termíne určených pre priateľské zápasy v kalendári medzištátnych zápasov FIFA. Jednorazový kvalifikačný turnaj prebiehal od septembra 2018 do marca 2019. Prvý ročník sa začal v septembri 2019.
Vznik a formát
Turnaj bol vyhlásený v novembri 2017. Liga je rozdelená do troch divízii A, B a C, po štyri skupiny pričom víťaz skupín v divízii B a C postupuje o úroveň vyššie naopak tímy na posledných miestach v divíziách A a B klesajú o úroveň nižšie. Víťazi skupín v divízii A hrajú na finálovom turnaji o trofej Ligy národov. Turnaj tiež slúži ako kvalifikácia na Zlatý pohár CONCACAF. náhľad|Logo Ligy národov CONCACAFNávrhy formátu boli prvýkrát formálne preskúmané na XXXII. riadnom kongrese CONCACAF v Oranjestade na Arube 8. apríla 2017 a potvrdené CONCACAF 16. novembra 2017. Prezident CONCACAF Victor Montagliani uviedol, že účel súťaže je mať pravidelný rozvrh medzinárodných zápasov pre národné tímy CONCACAF, pričom treba poznamenať, že niektoré tímy odohrajú menej ako 10 zápasov za štyri roky a potrebovali by viac súťažných zápasov, aby pomohli rozvoju športu v týchto krajinách.
Každá sezóna Ligy národov CONCACAF sa zvyčajne hrá od septembra do novembra nepárneho roka (ligová fáza) a júna nasledujúceho párneho roka (finálový turnaj), čo znamená, že víťaz Ligy národov CONCACAF bude korunovaný každé dva roky. Výnimka bude v sezóne 2022/23, keď sa ligová fáza bude hrať v máji až septembri 2022, kvôli Majstrovstvám sveta vo futbale 2022 ktoré sa budú hrať v Katare na konci roka
Mikovíniho ulica (Bratislava)
Mikovíniho ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Je pomenovaná podľa Samuela Mikovíniho († 1750), slovenského polyhistora, kartografa.
Tiahne sa kolmo od Smrečianskej po Kraskovu, je rovnobežná s Pionierskou a Sibírskou.
Na ulici sa nachádza Hotelová akadémia Mikovíniho 1. Na Mikovíniho 3 ma sídlo súkromná materská škola Felix.
Pľúcna tepna
náhľad|Ľudské srdce, svetlofialovou farbou sú znázornené pľúcne tepny ako dve cievy kolmo vystupujúce z [[pľúcnica|pľúcnice]] Pľúcne tepny sú párové cievy, ktoré u plazov, vtákov a cicavcov vychádzajú z pľúcnice  a vedú do pľúc odkysličenú krv.
Ľudská pravá pľúcna tepna je dlhšia a smeruje (za vzostupnou aortou a za hornou dutou žilou) do hilu pravého pľúcneho laloka. Delí sa na lobárne vetvy pre horný, stredný a dolný lalok pravých pľúc. Ľavá pľúcna tepna je k priľahlému pľúcnemu laloku bližšie a je preto kratšia, vetví sa podobne.
Anton Pulanich
Anton Pulanich (* 25. máj 1884,Holíč† 4. január 1962, Holíč) bol generál slovenskej armády počas druhej svetovej vojny.
Život
V rokoch 1895 až 1900 študoval na nemeckom reálnom gymnáziu v Hodoníne. Následne pokračoval v rokoch 1901 až 1903 na vlastibraneckej kadetskej škole vo Viedni. Po jej ukončení nastúpil ako kadet-ašpirant k pešiemu pluku v Olomouci. V tomto období sa rozhodol pokračovať vo vojenskej kariére. V roku 1905 bol prevelený do Moravského Šumperku, kde slúžil ako pobočník pri prápore a neskôr veliteľ čaty. V roku 1914 bol prevelený späť do Olomouca do funkcie veliteľa náhradnej roty. V decembri 1914 bol odvelený na ruský front kde slúžil ako veliteľ roty a veliteľ práporu. Bol účastníkom bojov počas Brusilovej ofenzívy. Po podpísaní Brest-litovského mieru sa na niekoľko mesiacov presunul ešte na talianske bojisko a domov sa vrátil až v októbri 1918. Tri dni po vzniku Československa sa prihlásil k svojmu materskému pluku v Olomouci a pokračoval vo funkcii veliteľa roty. V januári a februári 1919 bol so svojou rotou nasadený v oblasti Tešínska kde prebehali boje o pohraničné oblasti s Poľskom. V máji 1919 bol už v hodnosti kapitána a funkcii veliteľa II. práporu čs. streleckého pluku č 16 prevelený na Slovensko do Banskej Bystrice. V júni 1919 sa dostal priamo do bojovej oblasti proti jednotkám Maďarskej republiky rád, ktoré postúpili až k Zvolenu a Banskej Bystrici. V polovici júna bol pre zdravotné problémy stiahnutý späť do Olomouca. Po vyliečení sa vrátil na Slovensko a pôsobil krátko vo viacerých posádkach. Od 15. októbra 1920 bol už v hodnosti majora prevelený do Levoče na pozíciu veliteľa práporu. V roku 1924 sa presunul v rovnakej funkcii do Žiliny kde pôsobil až do roku 1928. Medzitým bol povýšený na podplukovníka a následne sa presunul do Čadce stále ako veliteľ práporu. V októbri 1931 nastúpil na dva roky do Trenčína ako zástupca veliteľa pluku. 15. septembra 1933 bol povýšený na plukovníka a prevelený na pozíciu veliteľa hraničného práporu v Parkane (Štúrovo) a po roku na pozíciu veliteľa pešieho pluku 25 do Lučenca. Kvôli zdravotným problémom bol 19. novembra 1936 uznaný za neschopného poľnej služby a preložený do výslužby.
Druhá svetová vojna
V novembri 1938 podala slovenská vláda návrh na jeho reaktiváciu a on v decembri 1938 nastúpil do funkcie zástupcu náčelníka vojenského štábu pri Hlavnom veliteľstve Hlinkovej gardy. Služobne však podliehal Ministerstvu národnej obrany. Po vzniku samostatného Slovenského štátu 14. marca 1939 bol presunutý, ako všetci dôstojníci pridelení k Hlinkovej garde, do slovenskej armády. Krátko na to ho povýšili do hodnosti generála II. triedy a 19. mája sa stal veliteľom Vyššieho veliteľstva 1 v Trenčíne. 27. augusta 1939, v rámci príprav na poľské ťaženie bol prevelený do Spišskej Novej Vsi ako veliteľ 1. divízie Jánošík. Divízia sa pod jeho velením zapojila do bojov od 1. do 11. septembra. 7. novembra sa generál Pulanich vrátil do Trenčína. Za operáciu získal slovenské vyznamenania aj nemecký Železný kríž I. triedy. V januári 1940 nastúpil na pozíciu veliteľstva slovenského letectva. Po napadnutí Sovietskeho zväzu bol na krátko poverený velení spojovacieho štábu na východnom fronte. Po jeho návrate na Slovensko pokračoval vo funkcii veliteľa letectva až do mája 1942. Medzitým bol 1. januára 1942 povýšený do hodnosti generála I. triedy. Od mája 1942 do januára 1944 pôsobil v Banskej Bystrici vo funkcii veliteľa pozemného vojska. Od januára 1944 zastával post generálneho inšpektora slovenskej armády v Bratislave a v marci 1944 odišiel po druhýkrát do výslužby, aj keď funkciu zastával naďalej. V nej ho zastihlo aj Slovenské národné povstanie. Po zajatí generála Turanca, veliteľa pozemného vojska, povstalcami bol opäť vymenovaný do tejto funkcie, aj keď sa ju zdráhal, vzhľadom na situáciu prijať. Kvôli zhoršenému zdravotnému stavu zakrátko abdikoval a odišiel definitívne do výslužby.
Povojnové obdobie
Po skončení vojny sa Pulanich vrátil do Holíča. V rámci povojnových súdnych procesov mu pomohli svedectvá o tom, že zakročil proti neľudskému zaobchádzaniu s civilistami a tiež, že zachránil väčší počet mužov pred nútenými prácami. Aj keď sa nikdy nepridal k povstalcom a bol počas celej kariéry považovaný za germanofila, procesy prečkal len v úlohe svedka. Od 31. decembra 1947 bol prijatý ako generál vo výslužbe do Československej armády. V roku 1950 mu však bola hodnosť generála odobraná. Zomrel 4. januára 1962 na rakovinu hrubého čreva.
Na Kopaninách
Na Kopaninách je prírodná pamiatka ev. č. 957 neďaleko obce Radonín v okrese Třebíč v nadmorskej výške 550-570 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je prirodzená pastvina s výskytom horčeka včasného českého (Gentianella praecox subsp. Bohemica). Jedná sa o fragment opustených obecných pasienkov na severnom svahu nad obcou Radonín, kosených lúk a menšieho hájika.
Flóra
Lokalita je cenná z dôvodu výskytu horčeka včasného českého (Gentianella praecox subsp. Bohemica). Jeho populácia však v posledných desiatich rokoch silne poklesla. Snahy o záchranu tu však pretrvávajú, pretože bola lokalita zaradená do záchranného programu pre horček. Realizované sú tak opatrenia s cieľom podporiť tento druh.
Rastie tu tiež ohrozená hruštička stredná (Pyrola media), ktorá tu má stabilnú populáciu, plešivec dvojdomý (Antennaria dioica) a vemenník dvojlistý (Platanthera bifolia). Z bežnejšie sa vyskytujúcich druhov sa tu vyskytujú kostrava ovčia (Festuca ovina), psica tuhá (Nardus stricta), smolnička obyčajná (Steris viscaria), dúška vajcovitá (Thymus pulegioides), klinček slzičkový (Dianthus deltoides), očianka Rostkovova (Euphrasia rostkoviana) a ľubovník bodkovaný (Hypericum perforatum).
Časť územia sa potýka s náletovými drevinami, hlavne smrekom obyčajným (Picea abies), topoľom osikovým (Populus tremula) a brezou previsnutou (Betula pendula).
Novofunlandský pes
Novofunlandský pes je plemeno psa pochádzajúce zo severovýchodného pobrežia Kanady.
Pôvod
Až do príchodu prvých osídlencov na ostrov Newfoundland, boli známi iba čierni psi - „plavci“. Psi tohoto plemena sú známi silou a vytrvalosťou, sú veľmi dobre prispôsobení pre život v klimatických oblastiach s extrémnymi podmienkami.
Novofunlandskí psi majú vode odolnú srsť a blany medzi vankúšikmi labiek. Sú výborní plavci a potápači. Začiatkom nášho storočia ich používali k záchrane topiacich, pri vyťahovaní rybárskych sietí z vody i prevážaní nákladov. Plemeno si vysoko ocenili moreplavci i rybári. Do Európy sa dostalo vďaka Angličanom v 18. storočí a bolo ďalej šľachtené. Bielo čierny druh novofunlandského psa landsir sa označuje ako samostatné plemeno.
Tuzemský druh novofunlandského psa je známy pod názvom „potápač“.
Vzhľad
Ide o plemeno služobných psov, z rady dogovitých. Je to veľký a mohutný pes obdĺžnikového formátu s masívnou širokou hlavou s kratšou hranatou nosovou časťou. Trup je typický veľmi hlbokým hrudníkom, širokým, silným a rovným chrbtom. Laby sú veľké, pripomínajúce medvedie. Chvost je dlhý, huňatý, na konci mierne stočený, pri spozornení sa zdvíha. Srsť je stredne dlhá, s hustou podsadou, rovná. Základ je mäkký a hustý, zafarbený do čierna alebo hneda.
Samci tohto druhu dosahujú výšku 71 cm a viac, pri fenách sa výška pohybuje okolo 66 cm a viac. Hmotnosť novofunlandského psa je 60 - 75 kg, feny sú zvyčajne menšie a vážia okolo 50 - 60 kg.
Povaha
Novofunland je pokojný a mierumilovný pes, známy svojou priateľskou povahou a láskou k ľuďom, obzvlášť k deťom. Je bezproblémový vo vzťahu ku zvieratám. Nie je agresívny, ale pri potenciálnom ohrození sa i on dokáže dôrazne brániť.
Európska liga UEFA 2011/2012
Európska liga UEFA 2011/2012 bol 41. ročník Európskej ligy UEFA, medzinárodnej futbalovej súťaže, ktorej sa zúčastňujú tímy z členských asociácií UEFA. Kvalifikácia sa konala od 30. júna do 25. augusta 2011 a hlavná časť prebiehala od septembra 2011 do mája 2012.
Finále sa odohralo v Arena Națională v Bukurešti, v Rumunsku 9. mája 2012. Z víťazstva sa tešili hráči Atlético Madrid, ktorí zdolali Athletic Bilbao 3:0.
Priradenie asociačných tímov
Celkom 194 tímov z 53 členských krajín UEFA sa zúčastnilo Európskej ligy UEFA 2011/2012. Základná schéma prideľovania počtu tímov bola nasledovná:
Rebríček UEFA
Účastnícke miesta pre Európsku ligu UEFA 2011/2012 boli rozdelené podľa koeficientu UEFA z roku 2010, do ktorého boli započítané výsledky klubov danej krajiny v európskych pohárových súťažiach od sezóny 2005/2006 do sezóny 2009/2010 vrátane.
Rozdelenie tímov
Víťaz Európskej ligy 2010/2011 (Porto) si zaistil účasť v Lige majstrov 2011/2012 zo svojej domácej súťaže, a preto došlo k nasledujúcim úpravám:
Tímy
Popisky v zátvorkách ukazujú z akej pozície sa tím kvalifikoval:
Kvalifikácia
Tímy, ktoré postúpili do jednotlivých kvalifikačných kôl, sa rozdelili na nasadené a nenasadené na základe ich klubových koeficientov UEFA z roku 2011.
1. predkolo
Zápasy 1. predkola boli vyžrebované 20. júna 2011. Prvé zápasy sa hrali 30. júna, druhé zápasy 7. júla 2011.