cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čierny Váh (vodná nádrž)
Bol to dovtedy a snáď až doteraz najkomplexnejší IG a HG prieskum čo do rôznorodosti špecifických metód prieskumu a zrejme aj najnákladnejší. Celková suma sa vyšplhala na hodnotu okolo 30 miliónov korún, čo bola v tom čase značná suma.
Na špeciálnych subdodávateľských prácach sa zúčastnili také inštitúcie ako ČSAV Praha, Bratislava, VÚT Brno,  Prírodovedecká fakulta UK, Geofyzika Bratislava, GP Spišská Nová Ves, jaskyniari a iní. Najvýznamnejším poradcom a supervisorom bol autor učebnice inžinierskej geológie, profesor VUT Brno, Ing Vojtech Mencl, CSc
Prieskum bol ukončený, záverečná správa vydaná a prišiel ŠOK.
Po ukončení prieskumu a vydaní záverečnej správy sa federálna vláda ČSFR rozhodla požiadať o posudok moskovský Hydroprojekt, ktorý potvrdil realizovateľnosť diela a jeho projekčnú pripravenosť na zahájenie stavebných prác. Stavba bola zahájená v lete 1974.
Zhongyuansaurus
Zhongyuansaurus je vyhynutý rod obrneného dinosaura, žijúceho v období kriedy na území dnešnej Číny. Jeho jediný druh je Zhongyuansaurus luoyangensis.
Známy je z dobre zachovaných pozostatkov (vrátane lebky). Pôvodne ho identifikovali ako nodosaurida, skôr však ide o ankylosaurida príbuzného rodu Shamosaurus.
Dikula (potok)
Dikula je potok v hornom Liptove, v juhovýchodnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Ipoltice, meria a je tokom IV. rádu. Preteká na území NAPANT-u.
Prameň
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na severovýchodnom svahu Heľpianskeho vrchu v nadmorskej výške približne
IPod nano
iPod nano je hudobný prehrávač z rodiny prehrávačov iPod spoločnosti Apple Inc. Prvá generácia bola predstavená 7. septembra 2005 a kombinovala vlastnosti pôvodneho iPodu a iPodu shuffle. Je nasledovníkom iPodu mini, ktorý sa prestal vyrábať v deň jeho predstavenia. iPod nano bol prvým prehrávačom spoločnosti Apple s pamäťou flash a farebným displejom.
Príprava na uvedenie a dizajnové práce začali len 9 mesiacov pred dňom začatia predaja. Nano používa flashovú pamäť tak ako iPod shuffle spoločne s miniatúrnou farebnou obrazovkou a ovládacím kolieskom click wheel ako klasický iPod. Obrazovka má aj väčšie rozlíšenie, ako mali predošlé verzie iPodov s monochromatickými obrazovkami. Ovládacie koliesko má jemnú povrchovú úpravu, aby bolo hmatom ľahko rozlíšiteľné od zvyšku prehrávača počas manipulovania bez pozerania sa na displej. Taktiež stredné tlačidlo je trošku vyvýšené, pravdepodobne aby sa a ním ľahšie manipulovalo. Batéria a ostatné časti boli oproti iPodu mini taktiež zmenšené. iPod nano má výstup na slúchadlá na spodnej časti.
Druhá generácia
Druhá generácia iPodu nano priniesla zmenu povrchovej úravy - prehrávač dostal hliníkové telo (a bielu a čiernu vystriedalo niekoľko iných farieb), podobné iPodu mini. Výrazne sa tiež zvýšila výdrž zabudovanej batérie. Apple tiež vydalo iPod nano Product Red, červenú verziu prehrávača - časť zisku Apple venovalo Globálnemu fondu, spoločnosti bojujúcej proti AIDS, malárii a tuberkulóze v Afrike. Druhá generácia prehrávača bola dostupná v kapacitách 2, 4 a 8 GB. Kompatibilný s Mac OS X 10.3.9 a vyšší a Windows 2000 s iTunes 7 alebo novším.
Tretia generácia
Tretia generácia iPodu nano má iný tvar, ako predchádzajúce dve, je tenšia, no širšia, čo umožnilo využiť väčší displej s uhlopriečkou 2 palce a rozlíšením 320 × 240 pixelov. Prehrávač podporuje aj prehrávanie videí, čo predchádzajúce modely iPodu nano neumožňovali. Telo je stále vyrobené z hliníka a dostupné vo viacerých farbách. Predáva sa s kapacitami 4 a 8 GB.
Štvrtá generácia
Tento model má dvojpalcový displej v orientácii na výšku. Predávala sa 8GB a 16GB verzia. Obe verzie mali rovnaké farby aj dátum vydania, teda 9. septembra 2008. Dostupné farby boli: strieborná, čierna, fialová, modrá, zelená, žltá, oranžová, ružová a červená. Kompatibilný s Mac OS X 10.4.11 a vyšším a Windows XP a vyšším s iTunes 8 alebo novším.
Piata generácia
Tento model má trošku väčší displej než 4. generácia. Na rozdiel od nej má lesklé hliníkové telo. Na zadnej strane je vybavený kamerou určenou na natáčanie videa v rozlíšení 640 × 480 pixelov, ale bez možnosti vytvárania statických snímok. Vďaka integrovanému mikrofónu obsahuje aj diktafón bez nutnosti použitia slúchadiel s mikrofónom. Oproti minulým generáciám je súčasťou aj zabudovaný reproduktor a rovnako aj akcelerometer, ktorý sa stará o otočenie zobrazovaného obsahu na displeji podľa fyzickej polohy zariadenia, taktiež o funkciu krokomera, či funkciu náhodného prehrávania zatrasením. V tejto generácii tiež pribudol prijímač FM rádia (iba so zapojenými slúchadlami). Vyrábal sa s kapacitou 8 GB a 16 GB a farbách: čierna, modrá, strieborná, fialová, zelená, žltá (len v Apple Store), oranžová, ružová a červená. Kompatibilný s Mac OS X 10.4.11 a vyšším a Windows XP, Vista a 7.
Šiesta generácia
Tento model má 1,54 palcový dotykový displej s rozlíšením 240 × 240 pixelov. Nemá Click Wheel, ani kameru, ale má FM prijímač. Na zadnej strane novo nájdeme sponu na pripnutie na odev, aká sa už predtým objavila u iPodu Shuffle. Kapacita je 8 GB alebo 16 GB a bol k dispozícii v siedmich farbách - modrej, svetlo šedej, tmavo šedej, zelenej, ružovej, zlatej a červenej (len v Apple Store). Aj cez svoje malé rozmery vývojári neodobral klasický iPodový konektor (dock connector).
Siedma generácia
Tento model bol predstavený 12. septembra 2012, dostupný bol v októbri 2012. Prináša Bluetooth, ktorý dá sa využiť napr. pri Bluetooth sluchádlách, väčší dotykový displej, tlačidlo "Domov" podobne ako iPod Touch a namiesto 30-pinového Dock konektora disponuje už Lightning konektorom. 3,5 mm Jack pre slúchadlá je naďalej súčasťou.
Vlastnosti
iPod nano funguje s iTunes na macOS a Windows. K počítaču sa pripája rovnakým USB konektorom ako iPod mini či klasické iPody od tretej generácie. Aj keď sa k počítaču pripája aj cez FireWire a dokáže sa pri takomto spôsobe pripojenia nabíjať, nemôže sa synchronizovať. iPod nano obsahuje stopky a hodiny s možnosťou uloženia viacerých miestnych časov. Taktiež obsahuje aj číselný zámok, ktorého účelom je chrániť kontakty a udalosti uložené v kalendári. Taktiež to bol prvý iPod, na ktorom si k piesni môžete pridať jej text.
Výdrž
Internetová stránka ArsTechnika.com podrobila iPod nano prvej generácie crash testom. Redaktori si naň sadli, vyhodili ho štyrikrát z auta idúceho rôznymi rýchlosťami, dvakrát ho autom prešli a nakoniec ho zhodili z výšky 9 stôp (cca 2,7 m). Display bol zničený, no iPod stále prehrával hudbu. Zničiť sa im ho podarilo až hodom z výšky 40 stôp (12 m).
Nike+iPod
Nike+iPod je príslušenstvom určeným len pre iPod nano. Nike+iPod po pripojení k iPodu nano a synchronizovaná s čipom v teniskách Nike+ zaznamenáva vzdialenosť a tempo behu a spálené kalórie. Informácie sa následne dajú nahrávať na stránky Nike+. Vo svete bolo toto príslušenstvo predstavené 23. mája 2006 a na Slovensku 16. 4. 2007. Apple podporuje uvedenie na trh reklamnou kampaňou, v ktorej proti sebe súperia tímy spravodajstva komerčných televízií JOJ a TV Markíza.
Rímske umenie
Rímske umenie je súčasťou rímskej kultúry a záverečnou vývojovou fázou antického umenia, ktorá bola spojená s Rímom ako mestským štátom (založeným na začiatku 6. storočie pred Kr.) vznikajúcim pod vplyvom Etruskov (pozri etruské umenie), rímskou republikou (podľa tradície založenej v r. 510 pred Kr.) a cisárstvom (od 27 pred Kr.). Koniec rímskeho umenia sa spája s pádom západorímskej ríše, ktorú v roku 476 definitívne vyvrátili germánske kmene.
Joseph Paul Franklin
Joseph Paul Franklin (* 13. apríl 1950, Mobile, Alabama, USA† 20. november 2013, Bonne Terre, Missouri) bol americký sériový vrah a neonacista, ktorý v rokoch 1977 až 1980 spáchal niekoľko vrážd pri ktorých sa zameriaval najmä na medzirasové páry.
V roku 1978 postrelil vydavateľa Larryho Flynta. K svojmu činu sa prihlásil dobrovoľne po tom, ako bol v USA uvedený film Miloša Formana Ľud verzus Larry Flynt. Priznal sa, že impulzom k streľbe bola fotografia v časopise Hustler, na ktorej súložil beloch s černoškou (Franklin bol členom rasistického Kukluxklanu). Po priznaní požiadal o trest smrti. Bol popravený smrtiacou injekciou vo väznici v Bonne Terre v štáte Missouri 20. novembra 2013.
Zoznam biologických článkov/Á
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Zoznam pohlavných hormónov a modulátorov genitálneho systému
G03A Hormonálne kontraceptíva na systémové použitie G03B Androgény G03C Estrogény G03D Progestagény G03E Androgény a ženské pohlavné hormóny v kombinácií G03F Progestagény a estrogény v kombinácií G03G Gonadotropíny a iné stimulanciá ovulácie G03H Antiandrogény G03X Iné pohlavné hormóny a modulátory genitálneho systému
Zoznam biologických článkov/Á
ár
Árpád Soós
ás
Ásimina trojlaločná
Prambanan
Prambanan je najväčší hinduistický chrámový komplex v Indonézii a súčasne jeden z najväčších v juhovýchodnej Ázii. Leží na ostrove Jáva v provincii Jawa Tengah, cca od Jogjakarty. Je ukážkou typickej hinduistickej chrámovej architektúry.
Couture
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Prambanan
V roku 1991 bol Prambanan zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Couture
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Prambanan
Dejiny
Tento chrámový komplex bol postavený pravdepodobne okolo roku 850. Z rôznych prameňov je známe, že výstavba začala zhruba v 9. a skončila v 1. štvrtine 10. storočia. V tej dobe Jáve vládla Mataramská ríša, ktorej vládcovia postupne uprednostnili hinduizmus pred do tej doby prevládajúcim budhizmom. Už v polovici 10. storočia bol však chrámový areál opustený a začal chátrať. Veľké zemetrasenie v 16. storočí ho silne poničilo.
Couture
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prambanan
Rekonštrukcia
Rekonštrukcia začala roku 1918 a hlavný chrám bol kompletne zrenovovaný v roku 1953. Po niekoľkých reštaurovaniach v máji 2006 postihlo celú Jogjakartu i okolie zemetrasenie. Boli narušené, alebo dokonca kompletne zrovnané so zemou nielen pamiatky, ale i obyčajné obytné domy v tejto oblasti. Z najvzdialenejšej murovanej plochy po obvode, ktorá pôvodne merala asi 390 metrov na každej strane, dodnes okrem južnej brány nič iné nezostalo. Hoci sa zdá, že základy chrámov zostali nepoškodené, škody boli značné a niektoré časti objektu sú z bezpečnostných dôvodov dosiaľ neprístupné (aj tri najzaujímavejšie chrámy komplexu.)
V prvej polovici 20. storočia začala nanovo rekonštrukcia prastarej kamennej stavby, ktorá však dodnes nie je dokončená. Jedným z dôvodov je aj to, že pre jej úspešné dokončenie treba minimálne 75 % pôvodných kamenných blokov; veľa originálnych kamenných prvkov však bolo ukradnutých a použitých na stavby inde. Napriek tomu opravy prebiehajú na všetkých hlavných chrámoch, ktoré sú preto obklopené lešením.
Zoznam obcí departementu Pyrénées-Atlantiques
Kompletný zoznam 546 obcí departementu Pyrénées-Atlantiques.
Kenny Jönsson
Kenny Jönsson (* 6. október 1974, Ängelholm, Švédsko) je bývalý švédsky hokejista.
Klubový hokej
Kenny Jönsson hrával na pozícii obranca. Je 191 cm vysoký a váži 93 kg (údaj z roku 2006). V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1992/93 za Rögle Ängelholm v švédskej Elitserien. V roku 1993 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo Toronto Maple Leafs už v prvom kole ako 12. v celkovom poradí. Na ľad NHL sa v drese Toronta dostal po prvýkrát v sezóne 1994/95. Počas sezóny 1995/96 prestúpil do New York Islanders, kde odohral 9 sezón. Od sezóny 2004/05 hrával opäť vo Švédsku za Rögle BK. Po sezóne 2008-09 sa rozhodol ukončiť svoju kariéru.
Reprezentácia
Kenny Jönsson získal so švédskou reprezentáciou zlatú medailu na zimných olympijských hrách v roku 1994 v Lillehammeri a Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Obliekal reprezentačný dres s číslom 29.
Zimné olympijské hry 2006
Švédsko získalo na olympiáde v Turíne zlaté olympijské medaily. Po rozpačitom úvode, keď v základnej skupine skončilo až na treťom mieste po prehrách s Ruskom 0:5 a Slovenskom 0:3, už nezaváhalo. V štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:2.
Majstrovstvá sveta 2006
Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Súčasťou reprezentácie bol aj o rok neskôr na šampionáte v Moskve.
50 Cassiopeiae
50 Cassiopeiae je hviezda v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. októbra 1831.
Muzej prekinutih veza
Muzej prekinutih veza (Múzeum ukončených vzťahov,, ) je múzeum v Záhrebe v Chorvátsku, ktoré sa venuje nevydareným romantickým vzťahom. Jeho exponáty zahŕňajú osobné predmety zanechané po bývalých milencoch, doplnené krátkymi popismi.
"Múzeum" začalo ako putujúca kolekcia darovaných predmetov. Neskôr našlo svoje stále sídlo v Záhrebe. V roku 2011 múzeum získalo Cenu Kennetha Hudsona za najinovatívnejšie múzeum Európy.
Dejiny
Múzeum bolo založené dvoma umelcami pôvodom zo Záhrebu - filmovou producentkou Olinkou Višticovou a sochárom Draženom Grubišićom. Po tom, čo ich 4-ročný vzťah dospel v roku 2003 ku koncu, vtipkovali o založení múzea, ktoré by uchovávalo ich spomienkové predmety. O tri roky neskôr Grubišić s týmto nápadom kontaktoval Višticovú, a tentoraz to myslel vážne. Spoločne začali žiadať priateľov, aby im darovali predmety, ktoré im ostali po rozchodoch, a kolekcia bola na svete. Verejnosti bola zbierka po prvýkrát predstavená v roku 2006, v Glyptotheque Zagreb, ako súčasť 41. Zagreb Salóna.
V nasledujúcich rokoch kolekcia putovala po svete; navštívila Argentínu, Bosnu a Hercegovinu, Nemecko, Macedónsko, Filipíny, Srbsko, Singapur, Slovinsko, Južnú Afriku, Turecko, Veľkú Britániu a USA. V období rokov 2006 až 2010 zbierku videlo viac než 200 000 návštevníkov. Počas cesty do zbierky pribudli nové položky darované z radov verejnosti; viac ako 30 predmetov bolo darovaných Berlínčanmi počas výstavy v tomto meste v roku 2007.
Medzitým, po neúspešných pokusoch zaujať a presvedčiť chorvátske Ministerstvo kultúry, aby našlo dočasné miesto pre múzeum, Višticová a Grubišić sa rozhodli pre súkromnú investíciu a prenajali si priestor o rozlohe 300 metrov štvorcových v Záhrebskom hornom meste, čím vzniklo prvé súkromné múzeum v meste. Múzeum, napokon otvorené v októbri 2010, potvrdilo svoju popularitu najmä medzi zahraničnými turistami, nielen kvôli svojmu originálnemu predmetu záujmu, ale tiež skutočnosti, že je otvorené 7 dní v týždni na rozdiel od ostatných múzeí v meste.
V máji 2011 získalo Múzeum ukončených vzťahov Cenu Kennetha Hudsona, vydávanú Európskym múzejným fórom (EMF). Cena je udeľovaná "múzeu, osobe, projektu alebo skupine ľudí, ktorí preukázali najneobvyklejší, odvážny a možno kontroverzný úspech, ktorý spochybňuje bežné vnímanie roly múzeí v spoločnosti", hodnotiac "dôležitosť verejnej kvality a inovácií ako základných prvkov úspešného múzea". Porota EMF poznamenala:
Múzeum ukončených vzťahov podnecuje diskusiu a reflexiu nielen o krehkosti ľudských vzťahov, ale aj politických, sociálnych a kultúrnych okolností obklopujúcich rozpovedané príbehy. Múzeum rešpektuje kapacitu divákov na pochopenie širších historických a spoločenských problémov tkvejúcich v rôznych kultúrach a identitách a u darcov umožňuje katarziu na osobnejšej úrovni.
Koncept
Múzeum ukončených vzťahov je definované tvorcami ako "koncept umenia, ktorý vychádza z (vedeckého) predpokladu, že predmety (v najširšom slova zmysle, t.j. hmota ako celok) sú nositeľmi integrovaných polí - "hologramov" spomienok a emócií - a svojím pôdorysom chce vytvoriť priestor "bezpečnej pamäte" alebo "chránených spomienok", s cieľom zachovať materiálne a nemateriálne dedičstvo zničených vzťahov".
Projekt je rozdelený do niekoľkých segmentov:
Predmieranka
Predmieranka je potok na Kysuciach, na území okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Kysuce s dĺžkou a je tokom IV. rádu.
Prameň: v Moravsko-sliezskych Beskydách, v podcelku Zadné hory, na južných svahoch vrchu Malý Polom, v nadmorskej výške cca
Smer toku: prevažne na juh, na dolnom toku na juhovýchod
Geomorfologické celky: 1.Moravsko-sliezske Beskydy, 2.Turzovská vrchovina (podcelky Kornická brázda, Zadné vrchy a Hornokysucké podolie)
Prítoky: sprava prítok spod Polomky, spod kóty , z oblasti Kornice, spod kóty , Kornianka, zľava prítok z juhozápadného úpätia Uhorskej , z osady Hlavice, spod Hlineného a spod Vysokej
Ústie: do Kysuce pri Turzovke v nadmorskej výške
Obce: Klokočov a jej osady Vrchpredmier a Klin, turzovská miestna časť Predmier
Sredneje Kujto
thumb|Jazero zo satelitu Sentinel-2 (2021) Sredneje Kujto je jazero na severe Karelskej republiky v Rusku. Má rozlohu. Leží v nadmorskej výške.
Vodný režim
Leží v povodí rieky Kem. Voda do nej priteká prietokom z jazera Verchneje Kujto a odteká prietokom do jazera Nižneje Kujto. Hladina zamrzne v novembri a roztápa sa na začiatku mája.
Využitie
Po jazere sa splavuje drevo. Na severnom brehu leží sídlo mestského typu Kalevala.
Zoznam starovekých bohov
Toto je zoznam najvýznamnejších starovekých božstiev a ich paralely podľa pôsobnosti a atribútov.
Zoznamy
{| class="wikitable" !bgcolor="#7fffd4" |Boh ! bgcolor="#7fffd4" |Staroveké Grécko ! bgcolor="#7fffd4" |Staroveký Rím ! bgcolor="#7fffd4" |Staroveký Egypt !bgcolor="#7fffd4" |Staroveký Sumer
Národné múzeum
Národné múzeum je názov, súčasť názvu (skrátený názov) alebo bežný slovenský preklad názvu alebo súčasti názvu veľkého množstva inštitúcií a/alebo budov po celom svete. Napr.:
Dragster
thumb|Dragster triedy Top Fuel thumb|Chevrolet Camaro z roku 1981 ako dragster thumb|Jazdec Warren Johnson nasadá do dragstera Dragster je špeciálny automobil alebo motocykel, prispôsobený na preteky na krátku vzdialenosť s pevným štartom. Preteky sa obvykle usporadúvajú na vzdialenosť 1 320 stôp (1/4 míle – 402 metrov) ale tiež aj na 200 metrov.
Vzhľadom ku krátkej vzdialenosti, na ktorej preteky prebiehajú, ide predovšetkým o preteky v zrýchlení. Vozidlá sú konštruované tak, aby boli schopné vyvinúť počas niekoľkých sekúnd čo najväčšiu rýchlosť. Výkony motorov sa pohybujú od pár stoviek koní až po neuveriteľných 8 000 koní, pri ktorých vozidlo zrýchli z 0 na /h (320 mph) pod 5 sekúnd. Pre dragstery sú typické veľké pneumatiky zo špeciálnych zmesí, ktoré umožňujú preniesť výkon motoru na dráhu. Zrýchlenie v najsilnejších triedach dosahuje hodnotu až 5 G.
V roku 1977 vytvorila Kitty O' Neilová rekord v pretekoch dragsterov. Dosiahla vtedy rýchlosť /h za 3,72 sekundy.
Existuje rad kategórií dragsterov. Základné delenie je na profesionálne a amatérske kategórie, ďalej potom podľa objemu motora, použitého paliva, hmotnosti, typu karosérie, úprav a mnoho iných.
Profesionálne kategórie:
Ďalšie kategórie:
Konské
Konské môže byť:
Zoznam biologických článkov/Ď
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 12 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ďa
Ďatelina lúčna - Ďatelina plazivá - Ďateľ bielochrbtý - Ďateľ hnedkavý - Ďateľ malý - Ďateľ prostredný - Ďateľ veľký - Ďatľotvaré - Ďatľovník kanársky
ďu
Ďubník trojprstý - Ďumbier (rastlina) - Ďumbier lekársky
Šuňavský potok
Šuňavský potok je potok na rozhraní historických regiónov Spiš a Liptov, v západnej časti okresu Poprad. Je to pravostranný prítok Čierneho Váhu, meria 4,2 km a je tokom III. rádu.
Pramení v Popradskej kotline, v časti Štrbská pahorkatina na území obce Šuňava, priamo na okraji intravilánu Vyšnej Šuňavy (severne od miestneho kostola), v nadmorskej výške približne 875 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na západ, preteká intravilánom Vyšnej Šuňavy, podteká cestu III. triedy Štrba - Liptovská Teplička a tečie západojuhozápadným smerom. Následne priberá pravostranný prítok z lokality Jablonky. Ďalej pokračuje prechodne juhozápadným smerom, preteká cez Kozie chrbty, podcelok Važecký chrbát a sprava priberá prítok (1,9 km) z východoseverovýchodného svahu Konskej hlavy (985,1 m n. m.). Napokon ešte priberá pravostranné Konské a v blízkosti chatovej osady a horárne Biely potok ústi v nadmorskej výške cca 794 m n. m. do Čierneho Váhu.
NGC 857
NGC 857 je galaxia v súhvezdí Pec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. novembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Ledce (okres Brno-venkov)
Ledce je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 222 obyvateľov, z toho 115 mužov a 107 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 39,6 roka, ženy 44,0 roka).
Karancsság (obec)
Má rozlohu 2 139 ha a žije tu obyvateľov.
Peter Černák
Peter Černák (* 21. január 1976, Handlová) je bývalý slovenský futbalista. S futbalom začal v rodnej Handlovej, kde prešiel všetkými mládežníckymi kategóriami. Ešte ako dorastenec začal hrávať za prvé družstvo mužov. Hral na pozícii stredopoliara.
Hráčska kariéra
Ako 18-ročného si ho na jar 1994 vytiahol z dorastu tréner prvého družstva Milan Hudec. V lete 1995 odišiel na hosťovanie do Calexu Zlaté Moravce a v zime 1996 prestúpil do Novák, ktorým pomohol vybojovať 2. ligu. Tam na seba upútal pozornosť viacerých klubov, nakoniec sa záujem zúžil na Slovan Bratislava, Spartak Trnava a Slovan Liberec, ktorý dal najlepšiu ponuku. No sám sa rozhodol pre Spartak a v decembri 1999 si tak splnil sen, keď s ním podpísal dvojročnú zmluvu. Uviedol sa dobre, hneď v prvom Mars superligovom zápase vstrelil gól, no postupne sa mu prestalo dariť a po 1,5 roku sa vrátil späť do Novák. Po roku prešiel celý klub do Topoľčian, pričom zmenil názov na MŠK Topvar - Horná Nitra Topoľčany, a o ďalší rok sa zlúčením presťahoval do Prievidze. V zime 2005 prestúpil do druholigového FC ViOn Zlaté Moravce, ktoré ako kapitán v roku 2007 priviedol k zisku Slovenského pohára a k postupu do Corgoň ligy. V zápase superpohára s majstrovskou Žilinou prehral až po penaltovom rozstrele, pričom premenil prvú jedenástku. V lete 2007 si zahral v predkolách pohára UEFA. V zápase na pôde FC Almaty vyrovnal na konečných 1:1 a zariadil postup. V januári 2008 si ho vyhliadol ŠK Slovan Bratislava, s ktorým získal titul aj Superpohár. Na jeseň 2009 prestúpil do Českých Budejovíc, kde strávil dve sezóny. V roku 2011 prijal ponuku prezidenta novovzniknutého klubu FC Baník Horná Nitra a po rokoch sa vrátil domov. Okrem aktívneho hrania pôsobí aj v štruktúrach klubu ako športový riaditeľ. Aj jeho zásluhou sa klubu za prvé dva roky podarilo dvakrát postúpiť a v nasledujúcej sezóne mu postup do 3. ligy ušiel o vlások.
Trénerská kariéra
V roku 2012 sa stal hrajúcim asistentom trénera prvého družstva FC Baník Horná Nitra Viliama Ilka, po ktorom v lete 2014 preberá kormidlo Baníkov. Hneď v prvej sezóne sa mu podarilo vyhrať 4.ligu a postúpiť. V lete 2016 sa presunul do susedného Žiaru nad Hronom, kde prijal ponuku od domáceho druholigistu FK Pohronie.
Trest
Trest je následné opatrenie po predchádzajúcom previnení. Trest je reakcia sociálneho prostredia na isté prejavy správania, ktoré znamenajú porušenie noriem. V práve sa trest uplatňuje ako sankcia ukladaná súdom páchateľovi uznanému za vinného zo spáchania trestného činu. Obsahuje negatívne hodnotenie činu a jeho páchateľa, ukladá sa v závislosti od závažnosti činu s cieľom ochraňovať spoločnosť.
Vy-lès-Filain
Vy-lès-Filain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blchy
Blchy (Siphonaptera, syn. Aphaniptera) je rad malého (1-8 mm) druhotne bezkrídleho celosvetovo rozšíreného holometabolného hmyzu. Rody z tohto radu, pokiaľ vôbec majú slovenský názov, sa po slovensky volajú blcha.
Tvar tohto hmyzu sa vývojovo úplne prispôsobil jeho ektoparazitickému spôsobu života. Vývojovo majú blchy najbližšie k srpiciam (Mecoptera).
Na svete poznáme asi 1600 druhov bĺch, na Slovensku žije do 100 druhov. Blchy sa živia cudzopasne krvou vtákov a cicavcov. Dĺžka života blchy sa pohybuje od niekoľkých mesiacov po tri roky.
Opis
Telo bĺch je z bokov sploštené a vždy úplne bezkrídle, zadné nohy sú skákavé. Na hlave sú silne skrátené tykadlá, sčasti uložené v jamkovitých depresiách ektoskeletu, a malé oči, ktoré môžu niekedy úplne chýbať. Doteraz sa presne nevie, či sú oči bĺch zvyškom pôvodných zložených očí, alebo či ide len o zhluk niekoľkých tzv. jednoduchých očiek (ocelli). Prvá možnosť bude však asi pravdepodobnejšia. Hlava je výrazne hypognátna, ústne orgány sú naspodu hlavy, prispôsobené na bodanie a cicanie, s vyvinutými čeľusťami a nitkovitými hmatadlami.
Na hlave aj inde na tele sú rady tuhých, dozadu smerujúcich bŕv, rodovo aj druhovo špecifické, ktoré uľahčujú blchám pohyb v srsti alebo v perí hostiteľa. Larvy bĺch sú apódne eucefalné, vývin prebieha cez 3 instary. Kukla je pupa adectica libera.
Blchy môžu vďaka špeciálnemu elastickému proteínu (rezilín) vynikajúco skákať, dokážu doskočiť 18 cm do výšky a 33 cm do dĺžky.
Výskyt a druhy
Na svete poznáme asi 2 000 druhov bĺch, na Slovensku žije do 100 druhov.
Hojnejšie sú Pulex irritans (blcha ľudská), ktorá sa dnes vyskytuje lokálne v sociálne a hygienicky zanedbanom prostredí), Ctenocephalides canis (blcha psia) a Ceratophyllus gallinae (blcha slepačia).
Najväčšia blcha našej fauny je Hystrichopsylla talpae (blcha krtia). Je dlhá 67 mm, bez očí. Žije v hniezdach krtov a iných malých zemných cicavcov.
Kubo
Kubo môže byť:
Blchy
Spôsob života a potrava
thumb|left|Stopy po saní krvi blchou. Blchy sa živia krvou hostiteľa, pričom blchy nie sú schopné zmeniť druh hostiteľov, ktorými sú teplokrvné stavovce, t. j. vtáky, alebo cicavce. V závislosti od druhov bĺch môžu byť rozdiely, či preferujú život na tele jedinca, alebo v jeho prostredí (brlohu, hniezde), väčšina z nich trávi svoj život na tele hostiteľov, no nie sú na nich pevnejšie viazané, môžu ich striedať. Zaujímavou vlastnosťou bĺch je ich schopnosť vydržať dlhšie (až rok) bez potravy.
Nároky na kvalitu krvi sú u bĺch minimálne. Chorých jedincov neopúšťajú. Studenú krv nesajú, mŕtveho jedinca opúšťajú v okamihu, kedy sa k nemu priblíži nový vhodný hostiteľ. Blchy sajú výrazne, až o 60 %, väčší objem krvi, ako sú schopné stráviť. Vylúčené nestrávené zvyšky sa stavajú potravou lariev.
Prenášači chorôb
Pri cicaní krvi môžu blchy prenášať zárodky nebezpečných chorôb, ako sú mor, škvrnivku, tularémiu a iné. Riziko nákazy je vyššie v trópoch.
Blchy môžu byť medzihostiteľom niektorých druhov pásomníc, môžu dokonca týchto parazitov prenášať. Typickým príkladom je blcha psia (Ctenocephalides canis) a u mačiek parazitujúca blcha Ctenocephalides felis, kedy sa pes a mačka pri zjedení infikovanej blchy nakazia pásomnicou psou (Dipylidium caninum). Iné druhy pásomníc z rodu Hymenolepis sú podobným spôsobom prenášané medzi myšami a potkanmi.
Zoznam biologických článkov/Q
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 7 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
q
Q horúčka
qa
Qantassaurus
qi
Qiaowanlong - Qingxiusaurus - Qiupalong
qu
Quaesitosaurus - Quetzalcoatlus
Mariano Zabaleta
Mariano Zabaleta (* 28. február 1978, Tandil, Argentína) je bývalý argentínsky tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP v dvojhre.
NGC 967
NGC 967 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. novembra 1835.
Červená Lhota (Bílá Lhota)
Červená Lhota je dedina, časť obce Bílá Lhota v okrese Olomouc. Nachádza sa asi 1 km na severozápad od Bílej Lhoty. V roku 2014 tu bolo evidovaných 91 adries. V roku 2001 tu trvalo žilo 202 obyvateľov.
NGC 967
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Červená Lhota (Bílá Lhota)
Červená Lhota leží v katastrálnom území Červená Lhota u Řimic o rozlohe 1,3 km2.
História
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1407.
Kazár
Kazár je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Salgótarján.
Má rozlohu 3 039 ha a žije tu obyvateľov.
Kuba (priezvisko)
Kuba je české a slovenské priezvisko. Česká podoba je odvodená od mena Jakub.
V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Brno, Olomouc a Příbram. Na Slovensku je najčastejšie v obci Trnové (okres Žilina), Žiline a Skalici.
Známi nositelia
Pozri v článku Kuba (rozlišovacia stránka) a Kubová.
Cressac-Saint-Genis
Cressac-Saint-Genis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karancsalja
Karancsalja (, maďarská výslovnosť: [ˈkɒrɒntʃɒjːɒ]) je obec v Novohradskej župe v Maďarsku v Salgótarjánskom okrese.
Karancsalja bola pravdepodobne osídlená už od doby maďarského zaujatia vlasti, pretože jej oblasť - severná strana údolia - je mierne vyvýšená od svojho okolia, a poskytuje tak vhodné miesto na osídlenie.
Ako iné osady regiónu Karanč, aj na začiatku svojej histórie bola Karancsalja typickou dedinou na hradskej a bola založená pri ceste spájajúcej Veľkú nížinu a Vysočinu. Do polovice 19. storočia to bola dôležitá obchodná cesta pre župu a dokonca aj pre krajinu. Doprava tu mala značný hospodársky význam.
Napriek svojim priaznivým geografickým podmienkam sa Karancsalja nestala veľkým osídlením, aj keď v druhej polovici 19. storočia, so vznikom a rýchlym rozvojom baníctva, sa obec začala rozrastať.
Má rozlohu 1 254 ha a žije tu obyvateľov.
Geografia
Karancsalja sa nachádza v severnej časti Novohradskej župy, v srdci bývalého etnografického regiónu Palócföld. Leží v severnom pásme pohoria Karanč v jeho údolí. Karancsalja na severe hraničí s Karancsberényom, na západe s Karancslapujtő, na východe so Salgótarjánom a na juhu s Etesom. Leží blízko hranice medzi Maďarskom a Slovenskom.
Z dediny sú vedené chodníky a lesné cesty do vrchu Karanč.
Podnebie
Karancsalja, typicky pre svoju stredoeurópsku polohu, má vlhké kontinentálne podnebie.
Dejiny
Karancsalja je osada Árpádovského veku v údolí potoka Dobroda. Názov dostal podľa 729 metrov vysokého vrchu Karanč, ktorý sa nachádza niekoľko kilometrov severovýchodne od obce na hranici Slovenska a Maďarska a nazýva sa tiež „Palóc Olymp“. vľavo|náhľad|336x336bod|Kaplnka sv. Margity Obec už existovala v Árpádovom období. Podľa legendy tam v roku 1241 našiel kráľ Belo IV. útočisko jednej noci, keď musel utiecť po krvavej bitke o Muhi proti Tatárom. Traduje sa, že kráľovská dcéra, Svätá Margita, postavila na vrchole Karanča Margitovu kaplnku na pamiatku tejto slávnej udalosti.
História obce počas osmanskej okupácie a v neskorom stredoveku je dosť nepreskúmaná.
V roku 1548 obec vlastnil Ferenc Bebek.
V roku 1715 tu bolo 8 a v roku 1720 14 maďarských domácností.
Najvýznamnejšími statkármi obce sú: v roku 1770 László Jankovich, na začiatku 19. storočia Antal Jankovics a na začiatku 20. rokov Géza Balla.
Kúriu v obci dal postaviť Miklós Jankovich na začiatku 19. storočia, nový majiteľ ju však prestaval v roku 1909. Budova bola zbúraná v 50. rokoch 20. storočia.
V roku 1873 osadu zničila veľká epidémia cholery.
Uhoľné bane na okraji obce Karancsalja mali veľký význam pre život obyvateľstva a v 19. a 20. storočí poskytovali obživu mnohým ľuďom. Na konci roku 1944 bola baňa Karancslejtős v Etes, pár kilometrov od dediny, dejiskom tragickej udalosti, keď bolo zastrelených sedem z baníkov, ktorí odmietli pracovať, aby si zaistili lepšie pracovné podmienky.
Národnosti
náhľad|486x486bod|Vývoj počtu obyvateľstva (1990-2019) V roku 2001 sa 99% obyvateľov osady prihlásilo k maďarskej národnosti a 1% k rómskej národnosti.
Podľa sčítania obyvateľstva z roku 2011 sa 88,5% obyvateľstva prihlásilo k maďarskej národnosti, 2,9% rómskej národnosti, 0,3% nemeckej národnosti a 0,3% slovenskej národnosti (11,5% obyvateľov obce neuviedlo žiadnu národnosť; z dôvodu dvojitej totožnosti môže byť spolu viac ako 100%).
Náboženstvo
Distribúcia náboženstva bola nasledovná: rímskokatolícka 47,4%, reformovaná 1,9%, luteránska 0,8%, bezkonfesijná 22,3% (25,6% neodpovedalo).
Školy
V dedine sa nachádza materská škola (Karancsaljai Napfény Óvoda) a základná škola (Mocsáry Antal Általános Iskola Karancsaljai Tagintézménye). V obci nie sú stredné a odborné školy.
Doprava
Obec sa nachádza v severovýchodnej časti Novohradskej župy, iba päť kilometrov severozápadne od sídla župy Salgótarján. Zo Salgótarjánu sa do dediny najjednoduchšie dostanete po ceste 2206 (vedľajšia cesta z Rýchlostnej komunikácie 21, medzi Litke a Salgótarján).
Dedina bola kedysi izolovaná od Budapešti, hlavného dopravného uzla Maďarska. Dokončenie rýchlostnej komunikácie 21 však znamená, že do Budapešti sa teraz dá dostať za menej ako 1,5 hodiny. Karancsalja je tiež prístupná z hlavnej cesty 22, odkiaľ sa treba odbočiť na východ-severovýchod v Ságújfalu, na 7 km dlhú vedľajšiu cestu 22109 cez Etes.
Karancsalja nie je obsluhovaná vlakom, ale najbližšia železničná stanica v Salgótarjáne je dostupná regionálnymi autobusmi (doba jazdy je približne 10 minút), odkiaľ je Budapešť dostupná autobusom (priama doprava) alebo vlakom (s 1 prestupom v Hatvane).
Infraštruktúra a život v Karancsalji
náhľad|329x329bod|Záhradné pozemky v Karancsalji Infraštruktúra (voda, plyn, kanalizácia, telefón, káblová televízia) je plne rozvinutá, cesty sú zrekonštruované. Na 800 m dlhom úseku v strede obce bol postavený chodník. Vo výstavbe je cyklistická cesta cez 3 dediny v údolí Karanča vrátane Karancsalja.
Vlajka a erb obce boli vysvätené v roku 2000 a v tom istom roku bol dokončený pamätník postavený na počesť obetiam 1. a 2. svetovej vojny a čoskoro potom bol zriadený okrasný park. V roku 2003 bolo zrekonštruované športové ihrisko.
Obľúbeným výletným cieľom je rekreačný park „Tavas“, kde sa o štátnych sviatkoch organizujú kultúrne a športové programy. Najnavštevovanejšími podujatiami v obci sú Deň dediny posledná júlová sobota, začiatkom októbra aj oberačková slávnosť a ples.
V roku 2015 sa otvorila Dedinská knižnica na novom mieste. Knižnica, detský kútik, nábytok a miesta na prehliadanie internetu vytvárajú príležitosti pre každého od mladých po starých. Nainštalovaný internet vytvára priame spojenie s Okresnou knižnicou Balassi Bálint.
Bukovce
Bukovce môžu označovať:
Rinčengijn Barsbold
Od 90. rokov je aj jedným z popredných odborníkov na operených dinosaurov a pôvod vtákov. Sám opísal asi 8 nových rodov dinosaurov a 6 vyšších taxonomických jednotiek (čeľadí a podskupín). Na jeho počesť boli pomenované rody Rinchenia (Osmolska et al., 2004) a Barsboldia (Maryanska and Osmolska, 1981).
Kúh-e Bazmán
Kúh-e Bazmán alebo Kúhe Bazmán alebo Bazmán je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v južnom Iráne, asi 200 km juhovýchodne od mesta Bam. Je tvorený prevažne andezitovými horninami, ale mladšie lávové prúdy sú skôr bazaltového zloženia. Nie sú známe žiadne historické záznamy o erupcii sopky, ale v oblasti vulkánu sú aktívne fumaroly.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2016
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2016 bola kontinentálna kvalifikácia v hádzanej žien na Majstrovstvá Európy 2016, ktorú organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Zúčastnilo sa jej rekordných 32 európskych družstiev, ktoré súťažili o 15 miest na záverečný turnaj v 2 predkvalifikačných a 7 kvalifikačných skupinách. Prebiehala od 12. júna 2015 do 5. júna 2016.
Priamy postup
Priamo postúpilo iba družstvo hostiteľskej krajiny:
Nasadenie do výkonnostných košov
Nasadenie prebiehalo podľa rebríčku EHF, pozostávajúceho z umiestnení na šampionáte či z kvalifikácie na ME 2012, MS 2013 a ME 2014. Žrebovanie do kvalifikačných skupín sa uskutočnilo 9. apríla 2015 vo švédskom meste Kristianstad.
Lelekovice
Lelekovice je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 791 obyvateľov, z toho 875 mužov a 916 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 39,2 roka, ženy 40,4 roka).
Stará Zagora (mesto)
Stará Zagora (🇧🇬) je mesto v centrálnej časti Bulharska. Mesto je administratívnym a priemyselným strediskom oblasti Stará Zagora.
Bourg-lès-Valence
Bourg-lès-Valence môže byť:
Konžská demokratická republika
Konžská demokratická republika alebo (staršie) Kongo (býv. Zair), v rokoch 19711997 Zairská republika (Zaire), je rozlohou druhý najväčší štát afrického kontinentu. Hraničí so Stredoafrickou republikou a Južným Sudánom na severe, na východe s Ugandou, Rwandou, Burundi a Tanzániou, Angolou a Zambiou na juhu a na západe s Kongom. S Atlantickým oceánom ho spája približne dlhé pobrežie v Guinejskom zálive. Od roku 1886 do roku 1926 bolo hlavným mestom mesto Boma.
Názov „Kongo“ (znamená „lovec“) sa spája s kmeňom Bakongo, pochádzajúcim z Konžskej panvy. Názov tohto štátu (pôvodne belgickej kolónie) sa veľakrát zmenil. Po získaní nezávislosti na Konžskú republiku, 1. augusta 1964 na Konžskú demokratickú republiku (z dôvodu odlíšenia od susednej Konžskej republiky). 27. októbra 1971 prezident Mobutu zmenil názov na Zair, čo v preklade znamená „rieka, ktorá pohlcuje ostatné rieky“. Po skončení 1. konžskej vojny a zvrhnutí Mobutua v roku 1997 sa krajina znovu premenovala na Konžskú demokratickú republiku. V rokoch 19982003 v krajine zúrila 2. konžská vojna (Africká svetová vojna).
Prehistorické obdobie
Počas druhého tisícročia pred naším letopočtom môžeme pozorovať vlnu vyspelosti neolitických ľudí na severe a severozápade strednej Afriky. U týchto ľudí fungoval istý druh agrokultúrneho spoločenstva. O niekoľko storočí neskôr (približne pred 2600 rokmi) boli ľuďom na juhu dnešného Kamerunu známe banány. Medzi rokmi 500 a 0 pred Kr. sa prví neolitickí ľudia objavujú na juhu Kamerunu na oboch brehoch rieky Sanaga a prvé neolitické zaľudnenie zo severnej a západnej časti strednej Afriky môžeme odsledovať na juh a juhovýchod.
V KDR sa prvé osady v okolí jazier Mbandaka a Tumba spájajú s „Imboga tradíciou“ a rokom 600 pred Kr. Na hraniciach s Angolou je to zas „tradícia Ngovo“ a rok 300 pred Kr., čo ukazuje na príchod neolitickej vlny pokroku.
V Kivu na východe krajiny sa pred 2600 rokmi objavili dediny „Urewe tradície“. V Kongu sa našlo málo archeologických lokalít a všetky sú západným predĺžením kultúry Urewe, ktorá je známa predovšetkým v Ugande, Rwande, Burundi a v západnej Keni a Tanzánii. Už od počiatku tejto kultúry, ľudia poznali tavenie kovov ako dokladajú nálezy taviacich pecí v Rwande a Burundi.
Najstaršie nálezy ďalej na západ sú známe z Kamerunu a blízko malého mesta Bouar v strednej Afrike. Dáta z Kamerunu poukazujú na počiatky tavenia železa v rokoch 600700 pred Kr. severne od rovníkového pralesa. Táto technológia bola vyvinutá samostatne od predchádzajúcej neolitickej expanzie 900 rokov dozadu. Riečny systém Kongo bol pomaly proti prúdu osídlený osadníkmi.
V piatom storočí sa začínala vytvárať spoločnosť na brehoch rieky „Lualaba“ (dnešná provincia Katanga). Táto kultúra, známa ako Upemba, sa vyvinula do kráľovstva Luba.
Proces, pri ktorom sa pôvodná kultúra Upemba vyvinula do kráľovstva Luba bol postupný a komplexný. Táto transformácia prebiehala bez prerušenia s niekoľkými odlišnými spoločenstvami vyvíjajúcimi sa mimo Upembskej kultúry ale podriadene vývoju Luba. Každé z týchto kráľovstiev sa stalo veľmi bohatým prevažne z dôvodu miestneho minerálneho bohatstva, hlavne rudy. Civilizácia začala rozvíjať a implementovať technológie založené na železe a medi popri obchodovaní so slonovinou a inými artiklami. Kráľovstvo Luba ustanovilo silnú obchodnú požiadavku pre ich kovové technológie a bolo schopné zriadiť ďalekosiahlu obchodnú sieť (presahujúcu, siahajúc až k Indickému oceánu). V 16. storočí začalo byť riadené silnou centralizovanou vládou na čele s náčelníkom.
Slobodný štát Kongo (18701908)
Európske objavovanie a ovládnutie Konga prebiehalo medzi zhruba od 1870 do 20. rokov 20. storočia – prvé sirom Henry Morton Stanleyom, ktorého sponzoroval belgický kráľ Leopold II., ktorý túžil po Kongu ako kolónii. Ako predsedovi Association Internationale Africaine poštval jedného európskeho rivala proti druhému. Formálne získal teritórium Kongo na konferencii v Berlíne v roku 1885. Leopold urobil z územia svoj vlastný majetok a pomenoval ho Slobodný štát Kongo. Leopoldov režim začal podnikať rôzne projekty ako napríklad stavbu železnice, od pobrežia do Leopolvillu (dnes Kinshasa), ktorej dokončenie trvalo roky. Takmer všetky tieto projekty boli zamerané na to čo najväčšie vyťaženie kapitálu z kolónie čo malo za následok surové vykorisťovanie Afričanov. V „Slobodnom štáte“ bolo lokálne obyvateľstvo brutalizované kvôli gume v dôsledku rastúceho trhu s gumenými pneumatikami. Na predaji gumy zarobil Leopold obrovskú sumu peňazí, vďaka čomu postavil mnoho budov v Bruseli a Ostende na oslavu jeho osoby a krajiny. Medzi rokmi 1885 a 1908 zahynul milión Konžanov v dôsledku vykorisťovania a chorôb. Vládna komisia neskôr prišla k záveru, že populácia v Kongu sa počas tohto obdobia zmenšila možno o polovicu, ale až do roku 1920 nebolo v Kongu urobené žiadne systematické sčitanie ľudu. Na presadenie výrobných kvót na gumu bola povolaná Force Publique (FP). FP bola armáda, ale jej cieľ nebol brániť krajinu ale terorizovať domorodých obyvateľov. FP praktizovala usekávanie rúk ako donucovací prostriedok na vynútenie splnenia kvót. Činnosť úradov v Slobodnom štáte Kongo vzbudila medzinárodnú kritiku a protesty vedené E.D. Morelom a britským diplomatom Rogerom Casementom, ktorý vo svojom reporte v roku 1904 odsúdil miestne praktiky, a taktiež známym spisovateľom Markom Twainom. Román Josepha Conrada Srdce Temnoty sa odohráva v Slobodnom štáte Kongo. V roku 1908 Belgický parlament, po počiatočnom odmietaní, podľahol medzinárodnej kritike (najmä zo strany Veľkej Británie) a prebral od kráľa kontrolu nad územím ako belgickou kolóniou. Od tej chvíle sa stalo Belgickým Kongom spravovaným belgickým parlamentom.
Belgické Kongo (19081960)
Počas 2. svetovej vojny získala malá konžská armáda niekoľko víťazstiev nad talianskymi jednotkami v severnej Afrike. Belgické Kongo, ktoré malo tiež veľké zásoby uránu, ho dodalo Spojeným štátom, kde bol použitý na výrobu atómových zbraní, ktoré boli zhodené na Hirošimu a Nagasaki v auguste 1945.
Politická kríza (19601965)
náhľad|vľavo|150px|[[Patrice Lumumba]] V máji 1960 vyhralo voľby Konžské nacionalistické hnutie (MNC – Mouvement National Congolais), vedené Patriceom Lumumbom, ktorý sa následne stal predsedom vlády. Za prezidenta parlament zvolil Josepha Kasa-Vubua zo strany ABAKO (Alliance des Bakongo). Belgické Kongo získalo nezávislosť 30. júna 1960 pod názvom „République du Congo“, Konžská republika. Krátko na to, provincie Katanga a Južný Kasai začali separatistický boj proti novému vedeniu štátu. Väčšina zo 100 000 Európanov, ktorí ostali v krajine, utiekla, čo Konžania využili na výmenu vedenia armády, predtým vedenú Európanmi.
Potom, ako francúzske Stredné Kongo po osamostatnení tiež zvolilo meno Konžská republika, krajiny boli viac známe ako Kongo-Léopoldville a Kongo-Brazzaville, podľa hlavných miest.
thumb|310px|Režimy v Kongu (1960-61) Farebný kľúč<dl><dd> Modrá: Národná vláda so sídlom v [[Léopoldville Červená: Rivalská národná vláda so sídlom v Stanleyville Zelená: Katanga (nezávislá) Žltá: Južný Kasai (nezávislý)</dd></dl>]] 5. septembra 1960 bol Lumumba Kasa-Vubuom zosadený z postu predsedu vlády, čo ale vyhlásil za neústavný čin a tak začala politická kríza. Medzičasom si však Lumumbom dosadený veliteľ konžskej národnej armády získal jej lojalitu podplácaním, pričom použil financie, ktoré získal od USA a Belgicka, ktoré podporovali Mobutua, ktorý by tak odvrátil hrozbu premeny Konga na socialistický štát v sfére vplyvu Sovietskeho zväzu. Mobutu s pomocou CIA zorganizoval puč a zosadil Lumumba a Kasa-Vubua, ktorí boli uvrhnutí do domáceho väzenia, strážení vojakmi OSN a vyhnal všetkých sovietskych poradcov. Krátko na to podpredseda vlády Antoine Gizenga zostavil vo východnej časti krajiny rivalskú vládu podporovanú pro-Lumumbovskými silami.
27. novembra sa Lumumbovi podarilo utiecť zo zajatia, no krátko na to ho chytili a 17. januára 1961 ho na radu Belgičanov, ktorí spolu s USA mali záujmy na medených a diamantových baniach v Katange a Kasai, dal Mobutu popraviť. S pomocou OSN bola krátko na to násilne ukončená existencia aj ostatných separatistických režimov.
Ústavné referendum po Mobutuovom puči v 1965 vyústilo v zmenu názvu na Demokratická republika Kongo, no v 1971 sa názov opäť zmenil na Republika Zair.
Zair (19711997)
Nový prezident Mobutu Seke Seko mal podporu západného bloku pre svoj postoj ku komunizmu. Založil systém jednej strany a vyhlásil sa hlavou štátu. Periodicky usporadúval voľby, v ktorých bol jediným kandidátom. Aj keď sa dosiahol relatívny mier a stabilita, Mobutuov režim bol vinný z nemála porušení ľudských práv, politických represálií, kultu osobnosti a korupcie. Mobutu musel byť zobrazený na každej bankovke, jeho portréty museli byť vo všetkých verejných budovách, vo väčšine obchodov a na všetkých billboardoch. Pre obyčajných ľudí bolo zvykom nosiť jeho podobizeň aj na šatách.
Korupcia sa stala tak zjavnou, že vzniklo pomenovanie „Zairská choroba“, vraj ho dokonca vymyslel Mobutu sám. V roku 1984 bol odhad výšky jeho konta v švajčiarskej banke 4 miliardy dolárov, čo bola suma vo výške národného dlhu Zairu. Medzinárodná pomoc, najčastejšie vo formách pôžičiek, obohacovala Mobutua, zatiaľ, čo sa infraštruktúra rozpadávala a zostala z nej iba štvrtina oproti stavu z roku 1960. Zair sa stal „kleptokraciou“ vďaka tomu, ako Mobutu a jemu blízki ľudia rozkradáli štát.
V rámci kampane afrického nacionalizmu premenoval v rokoch 19661970 mestá: Léopoldville sa premenovalo na Kinshasa, Stanleyville na Kisangani, Elisabethville na Lubumbaši, a Coquihatville na Mbandaka. V roku 1971, Mobutu premenoval krajinu na Republika Zair, čo bola štvrtá zmena za 11 rokov a šiesta celkovo. Taktiež premenoval rieku Kongo na Zair. Premenoval sa aj sám Mobutu a to na Mobutu Sese Seko Kuku Ngbendu Wa Za Banga (čo znamená „najsilnejší bojovník, ktorý vďaka jeho vytrvalosti a nepružnej vôle vyhrať, musí ísť od dobytia k dobytiu, zanechávajúci oheň v jeho stopách“).