cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kyselina izoasparágová
Kinetika tvorby izoaspartylu
Reakcie, pri ktorých dochádza k tvorbe izoaspartylu, by mohli byť jedným z faktorov limitujúcich polčas života bielkovín.
Tvorba izoaspartylu prebieha omnoho rýchlejšie, ak v peptidovom reťazci za asparagínom nasleduje malá, flexibilná aminokyselina (napríklad Gly) s odhalenou peptidovou väzbou. Tieto reakcie prebiehajú omnoho rýchlejšie aj pri vyššom pH (>10) a vyšších teplotách.
Oprava
L -Izoaspartylmetyltransferáza opravuje izoasparátové a D -aspartátové reziduá tým, že napojí metylovú skupinu na karboxylovú skupinu bočného reťazca, čím vznikne ester. Ester sa rýchlo a spontánne premení na sukcínimid (označený v obrázku červenou) a náhodne sa premení na kyselinu asparágovú (označenú čiernou) alebo naspäť na izoaspartát (označený zelenou), čo umožní ďalší pokus.
Železničná nehoda pri Chua-lien
Železničná nehoda pri Chua-lien bola mimoriadna udalosť, ktorá sa stala 2. apríla 2021 neďaleko východotaiwanského pobrežného mesta Chua-lien. Vlak s ôsmimi vozňami Taroko Express smeroval do taiwanskej metropoly Tchaj-pej z mesta Tchaj-tung na juhovýchode ostrova. Zahynulo najmenej 54 ľudí a zranilo sa zhruba 202 ďalších, v čase nešťastia vlak viezol 488 cestujúcich. Podľa medializovaných informácií sa vlak vykoľajil, keď na koľajisko spadol zle zaparkovaný nákladný automobil údržby susedného diaľničného projektu. Ide o najhoršiu vlakovú nehodu na Taiwane za posledných 40 rokov. K nehode došlo na začiatku tradičného niekoľkodňového sviatku predkov, keď sa na Taiwane vydáva na cesty veľké množstvo ľudí.
Politický systém Českej republiky
Politický systém Českej republiky je charakterizovaný rozdelením politickej moci a jej inštitucionálnym zakotvením v štáte.
Česko je unitárny štát, zastupiteľská demokracia a parlamentná republika s viacstranníckym systémom. Výkonná moc je delegovaná na prezidenta a vládu. Na jej čele stojí premiér. Zákonodarnú moc tvorí dvojkomorový parlament a súdnu moc realizuje štvorčlánková súdna sústava a Ústavný súd.
Vláda
Vrcholovým orgánom exekutívy je vláda, ktorú tvorí predseda vlády, podpredseda vlády a ministri. Vláda je zodpovedná poslaneckej snemovni, ktorá jej vyslovuje dôveru. Vláda môže v rámci zákonov a na ich rozšírenie vydávať nariadenia. Zostavuje aj štátny rozpočet a štátny záverečný účet.
Voľba prezidenta
Prezident Českej republiky bol do roku 2008 volený nepriamo poslancami a senátormi. Pre zvolenie prezidenta v prvom kole bola potrebná nadpolovičná väčšina hlasov všetkých poslancov a nadpolovičnej väčšiny hlasov všetkých senátorov. Pre zvolenie prezidenta v druhom kole bola potrebná nadpolovičná väčšina hlasov prítomných poslancov a nadpolovičnej väčšiny hlasov prítomných senátorov. Ak nebol nikto zvolený ani v druhom kole, konalo sa tretie kolo. V ňom stačila nadpolovičná väčšina hlasov prítomných poslancov a senátorov (v súčte).
Od januára 2013 volia hlavu štátu občania. V Česku je funkčné obdobie prezidenta 5 rokov. Právo voliť má každý český občan, ktorý dosiahol vek 18 rokov. Právo byť volený má každý občan, ktorý má právo voliť a dosiahol vek 40 rokov. Navrhnúť uchádzača je oprávnený každý občan Česka starší ako 18 rokov, ak podporí jeho návrh aspoň 50 000 podpísaných občanov Česka. Navrhovať kandidáta môžu aj poslanci, no v takom prípade ich je potrebných najmenej 20 alebo 10 senátorov.
Zákonodarná moc
Parlament Českej republiky má dve komory, Poslaneckú snemovňu a Senát. Poslaneckú snemovňu tvorí 200 poslancov volených na štvorročné obdobie. V senáte zasadá 81 senátorov volených väčšinovým dvojkolesovým systémom na 6 rokov. Voľby do Senátu sa konajú každé dva roky a obmieňa sa vždy jedna tretina senátorov. Prvé voľby do Senátu prebehli až v roku 1996.
Poslanecká snemovňa
Poslanecká snemovňa schvaľuje zákony, môže prehlasovať veto Senátu aj prezidenta. Schvaľuje aj štátny rozpočet a štátny záverečný účet a vyslovuje dôveru a nedôveru vláde. Medzi ďalšie právomoci poslaneckej snemovne patrí napríklad volenie ombudsmana alebo podávanie návrhu na vymenovanie prezidenta NKÚ.
Súdna moc
Súdna moc je tvorená sústavou všeobecných súdov, Najvyšším správnym súdom a Ústavným súdom. Najvyšší súd Českej republiky so sídlom v Brne je spolu s Najvyšším správnym súdom najvyšším článkom súdnej sústavy. Ďalšími článkami sú dva vrchné súdy, 8 krajských súdov a 86 okresných súdov. V Česku neexistujú žiadne zvláštne súdy. Vojenské súdy a tri krajské obchodné súdy boli zrušené v rokoch 1993 a 2000.
Ústavný súd
Ústavný súd Českej republiky so sídlom v Brne stojí mimo sústavu ostatných súdov. Je orgánom ochrany ústavnosti, teda prerokúva záležitosti, ktoré sa priamo alebo nepriamo dotýkajú ústavného poriadku Českej republiky. Prerokúva teda aj Ústavnú žalobu Senátu na prezidenta republiky pre vlastizradu.
Územné celky
Česko sa delí na 14 samosprávnych krajov, 76 okresov a na viac ako 6200 samosprávnych obcí. Obce a kraje spravujú volené zastupiteľstva. V čele krajov sú hajtmani, na čele štatutárnych miest primátori a na čele ostatných miest a malých obcí starostovia. Zvláštne postavenie má Praha, ktorá je zároveň kraj, štatutárne mesto a hlavné mesto.
Vláda Slovenskej republiky od 1. apríla 2021 do 15. mája 2023
'''Vláda Slovenskej republiky od 1. apríla 2021 do 15. mája 2023''', resp. vláda Eduarda Hegera bola v poradí pätnásta, od 5. septembra 2022 do 15. mája 2023 menšinová, vláda Slovenskej republiky (SR). Vznikla po vládnej kríze a následnej demisii predchádzajúcej vlády Igora Matoviča, ktorú odštartoval rozporuplný nákup vakcíny Sputnik V proti ochoreniu COVID-19. Bola zložená na základe výsledkov volieb do Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) uskutočnených 29. februára 2020, v ktorých zvíťazilo hnutie OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽANO), NOVA, Kresťanská únia (KÚ), ZMENA ZDOLA (ďalej len OĽANO; 25,02 %, 53 mandátov).
30. marca 2021 bol podpredseda hnutia OĽANO a vtedajší minister financií Eduard Heger poverený prezidentkou SR Zuzanou Čaputovou zostavením vlády. Vládnu koalíciu vytvoril, rovnako ako predchádzajúca vláda, s hnutím SME RODINA (8,24 %, 17 mandátov), stranou Sloboda a Solidarita (SaS; 6,22 %, 13 mandátov) a stranou ZA ĽUDÍ (5,77 %, 10 mandátov).
Zloženie vlády sa s výnimkou ministrov zdravotníctva, financií a pôdohospodárstva oproti predchádzajúcej vláde nezmenilo. Novými členmi vlády boli Vladimír Lengvarský a Samuel Vlčan, ktorý sa stal členom vlády až po demisii jeho predchodcu Jána Mičovského. Bývalý premiér Igor Matovič v tejto vláde zastával post podpredsedu vlády a ministra financií, ktorý si vymenil s predsedom vlády Eduardom Hegerom.
Podanie demisie predchádzajúcej vlády Igora Matoviča sa uskutočnilo 30. marca 2021. Nová vláda bola vymenovaná prezidentkou Zuzanou Čaputovou v Grassalkovichovom paláci 1. apríla 2021 o 10. hodine.
NR SR vyslovila dôveru vláde 4. mája 2021, pričom z prítomných 144 poslancov ju podporilo 89 poslancov.
Na hlasovaní 15. decembra 2022 vyslovila Národná rada Slovenskej republiky nedôveru vláde, keď zo 102 prítomných poslancov hlasovalo 78 za vyslovenie nedôvery vláde. Za bolo 11 poslancov Hlasu-SD, 27 poslancov Smeru-SD, 20 poslancov SaS, 7 poslancov ĽSNS, 5 poslancov REPUBLIKA, 3 poslancov ŽIVOT-NS, Tomáš Valášek (PS), Slavěna Vorobelová (nezaradená, z kandidátky ĽSNS, pôvodne NK), ale aj 3 nedávni, už bývalí, koaliční poslanci z klubu SME RODINA Patrick Linhart, Martin Borguľa a Ján Krošlák.
Prezidentka 16. decembra 2022 vládu odvolala a zároveň ju dočasne poverila ďalším vykonávaním jej pôsobnosti v obmedzenom rozsahu až do vymenovania novej vlády.
Predseda poverenej vlády Eduard Heger v nedeľu 7. mája 2023 oznámil, že vracia prezidentke poverenie na vedenie vlády. Hegerove rozhodnutie prišlo po krátkej vládnej kríze, ktorá vyvrcholila vrátením poverenia na vedenie Ministerstva poľnohospodárstva ministrom Samuelom Vlčanom a vrátením poverenia na vedenie Ministerstva zahraničných vecí ministrom Rastislavom Káčerom. Prezidentka Zuzana Čaputová týždeň nato 15. mája 2023 vymenovala novú, úradnícku vládu, ktorej predsedom sa stal bývalý viceguvernér NBS Ľudovít Ódor. Jeho vláda je v poradí šestnásta vláda Slovenskej republiky.
Zloženie
Členovia vlády a ich funkcie:
Štátni tajomníci
Zoznam štátnych tajomníkov pôsobiacich počas vlády Eduarda Hegera:
Splnomocnenci vlády
Zoznam splnomocnencov vlády Slovenskej republiky:
Vládna kríza
thumb|Na hlasovaní 15. decembra 2022 vyslovila Národná rada Slovenskej republiky nedôveru vláde, keď zo 102 prítomných poslancov hlasovalo 78 za vyslovenie nedôvery vláde. Vláda Eduarda Hegera bola už od začiatku výrazne ovplyvnená vnútrokoaličnými konfliktmi, najmä krízou predchádzajúcej vlády Igora Matoviča. Novú krízu odštartovali nezhody ohľadom tzv. prorodinného balíka ministra financií Igora Matoviča, s ktorým mala problém najmä strana SaS, ktorá však vyhlásila, že daný návrh nebolo možné na koaličných radách vetovať. Balík najprv parlamentom prešiel, no prezidentka Zuzana Čaputová ho vetovala.
Igor Matovič následne začal rokovať s poslancami z extrémistickej strany ĽSNS, ktorí pri druhom pokuse o schválenie návrhu zákona dopomohli k prelomeniu veta prezidentky. Strana SaS toto konanie odsúdila a 6. júla 2022 vypovedala koaličnú zmluvu, požadovala vypracovanie novej koaličnej zmluvy a odchod ministra financií Igora Matoviča z funkcie do 31. augusta 2022. Keďže minister financií toto odmietol, 31. augusta 2022 vtedajší minister hospodárstva Richard Sulík podal demisiu. Členovia vlády nominovaní SaS Branislav Gröhling, Mária Kolíková a Ivan Korčok, podali svoje demisie prezidentke 5. septembra 2022 v popoludňajších hodinách.
Vládna kríza bola poznačená aj chaosom a nedorozumeniami pri príjmaní koaličných a opozičných zákonov. V Národej rade neprešiel zákon koaličného poslanca OĽaNO Martina Fecka o obecnom zriadení a ani návrh skupiny koaličných poslancov o turistických trasách. Koaliční poslanci zároveň pomohli schváliť návrh nezaradeného opozičného zákonodarcu Jozefa Šimka, ktorý do parlamentu prišiel spolu s ĽSNS.
Strana SaS týmto krokom odišla do opozície, čím sa Hegerova vláda stala menšinovou vládou. 23. septembra 2022 podala strana SaS návrh na odvolanie ministra financií Igora Matoviča, ktorý však odvolanie ustál o tri hlasy. Krízu následne prehĺbil spor o návrh zákona o štátnom rozpočte, pre ktorý Národná rada Slovenskej republiky nebola niekoľkokrát po sebe uznášaniaschopná, kríza v zdravotníctve, kontroverzie týkajúce sa častého využívania paragrafu 363 Trestného poriadku generálnym prokurátorom Marošom Žilinkom a neschopnosť vlády znenie konkrétneho paragrafu upraviť, i keď to bolo súčasťou jej programového vyhlásenia.
Vyslovenie nedôvery vláde
1. decembra 2022 SaS vyhlásila, že podá návrh na vyslovenie nedôvery vláde. Pod konkrétny návrh sa podpísali poslanci strany SaS a nezaradení poslanci zo strany HLAS – sociálna demokracia. Rokovať o návrhu sa začalo už 8. decembra 2022. Prvý termín hlasovania po skončení parlamentnej rozpravy bol stanovený na 13. decembra 2022. Pred samotným hlasovaním o vyslovení nedôvery vláde však bol 77 poslancami prijatý procedurálny návrh, aby bolo hlasovanie presunuté na štvrtok 15. decembra 2022. Tento odklad bol odôvodnený tým, že sa ešte hľadali možnosti na dohodu na predčasných voľbách, čo požadovali poslanci okolo Tomáša Tarabu a rovnako pre požiadavku iných poslancov na odstúpenie ministra vnútra Romana Mikulca, ktorý odstúpiť odmietol.
O návrhu sa napokon hlasovalo 15. decembra 2022. Hlasovanie malo začať už o 17. hodine, využitím parlamentnej obštrukcie prostredníctvom prestávky na rokovanie poslaneckých klubov a poslaneckého grémia prišlo k hlasovaniu až krátko pred 18:30 hod.
Pred hlasovaním vystúpil v pléne predseda strany SaS Richard Sulík, ktorý oznámil, že sa stretol s premiérom Eduardom Hegerom, ktorý s ním o návrhu rokoval. Heger dal Sulíkovi ponuku, že ak stiahne návrh o odvolávaní vlády a podporí rozpočet, minister financií Igor Matovič podá demisiu. Ďalej ale podľa jeho slov Igor Matovič sprvu prišiel podať svoju demisiu do podateľne Kancelárie prezidenta SR, no následne si však počas kopírovania podpísanej demisie svoje rozhodnutie rozmyslel a vedúcemu Kancelárie prezidenta SR Metodovi Špačkovi odňal z rúk svoju demisiu a odišiel. Toto tvrdenie neskôr potvrdila aj prezidentka Zuzana Čaputová a aj sám minister financií. Neskôr po hlasovaní Richard Sulík uviedol, že ak by Igor Matovič bol svoju demisiu riadne podal, bolo by to vytvorilo priestor na oddialenie hlasovania, prípadne na stiahnutie návrhu na vyslovenie nedôvery vláde.
Cesta k predčasným voľbám
Prezidentka vyzvala predsedu NR SR Borisa Kollára, aby do konca januára 2023 zabezpečili zmenu Ústavy SR, ktorá by umožňovala skrátenie volebného obdobia parlamentu. Skracovanie volebného obdobia sa až do rozhodnutia Ústavného súdu nálezom PL. ÚS 7/2021 vykonávalo prostredníctvom ústavných zákonov o skrátení volebného obdobia, čo Ústavný súd označil za protiústavné.
Ďalej avizovala, že predčasné voľby požaduje uskutočniť ešte v prvej polovici roka 2023. Boris Kollár krátko po vyslovení nedôvery vláde vyhlásil, že jediným východiskom z krízy sú predčasné voľby, ktoré by sa mali konať najneskôr v júni 2023. Ostatné koaličné strany predčasné voľby odmietali a preferovali hľadanie novej vládnej väčšiny v parlamente.
16. decembra 2022 opustilo poslanecký klub OĽANO desať poslancov tzv. Občiansko-demokratickej platformy.
V prvej polovici januára 2023 prebiehali rokovania o zostavení novej vládnej väčšiny v parlamente. Viedol ich dočasne poverený predseda vlády Eduard Heger. Cieľom bolo zozbierať aspoň 76 podpisov poslancov pod vznik novej vlády, ktorá by dovládla do riadnych volieb konaných vo februári alebo marci 2024. Vytvorenie novej menšinovej vlády tolerovanej SaS podporil aj Richard Sulík. Stanovisko strany SME RODINA ostalo nemenné a predseda Boris Kollár trval na tom, že rokovať o podpore a zostavení novej vlády budú iba pod podmienkou dohody na zmene Ústavy SR a termíne predčasných parlamentných volieb.
17. januára 2023 strana SaS zverejnila stanovisko, v ktorom uviedla, že novú parlamentnú väčšinu nepodporí, pretože ju nepodporujú ani všetci poslanci OĽANO a poslanci strany SME RODINA. Okrem toho oznámili, že preferujú predčasné voľby v septembri 2023. Strana sa postavila k možnosti vymenovania úradníckej vlády zdržanlivo.
Prezidentka SR Zuzana Čaputová vo svojom vyhlásení zdôraznila, že ak nepríde do konca januára 2023 k dohode na zmene Ústavy SR a na termíne predčasných volieb, po tomto dátume vymenuje úradnícku vládu. Zároveň oznámila, že akceptuje i septembrový termín konania predčasných volieb. Vládu upozornila, že ju síce ponechá poverenú vykonávať svoje právomoci v obmedzenom rozsahu až do vymenovania novej vlády, avšak v prípade akýchkoľvek závažných pochybení vymenuje novú úradnícku vladu. Možnosť vymenovania úradníckej vlády zopakovala pri probléme týkajúceho sa krízy v ambulantnom sektore.
Dohoda vznikla rovnako v otázke doplnenia Ústavy SR o možnosť skrátenia volebného obdobia, ktorú spracovala ako pozmeňujúci návrh poslankyňa SaS a bývalá ministerka spravodlivosti Mária Kolíková. V uvedenom návrhu sa pôvodne zvažovaný model tzv. samorozpustenia parlamentu nahradil len skrátením volebného obdobia, ktoré sa ukončí dňom konania predčasných volieb. Na skrátenie volebného obdobia sa vyžaduje prijať uznesenie, na ktoré je potrebný súhlas najmenej 90 poslancov parlamentu.
Pôvodný návrh na zmenu Ústavy SR podaný poslancami SME RODINA počítal aj s možnosťou skrátenia volebného obdobia prostredníctvom referenda, s čím nesúhlasili strany OĽANO, SaS a ZA ĽUDÍ. Rozhodnutie stiahnuť možnosť skrátenia volebného obdobia cez referendum z ústavného zákona ostro kritizovali opozičné strany SMER-SSD a HLAS-SD. Súčasťou ústavných zmien bolo taktiež ústavné zakotvenie pomerného volebného systému a jedného volebného obvodu.
25. januára 2023 po 11:30 hod. hlasoval parlament o návrhu na zmenu Ústavy SR, pričom za návrh ústavného zákona hlasovalo 92 zo 147 prítomných poslancov. Prezidentka SR Zuzana Čaputová podpísala prijatý ústavný zákon v ten istý deň.
31. januára 2023 hlasoval parlament o prijatí uznesenia o skrátení volebného obdobia. Za prijatie uznesenia s termínom konania predčasných volieb 30. septembra 2023 hlasovalo 92 zo 148 prítomných poslancov. Skoršie termíny 27. máj a 24. jún 2023 preferované opozíciou nenašli dostatočnú podporu parlamentu.
Dočasne poverená vláda
Od 16. decembra 2022 vykonávala vláda Eduarda Hegera obmedzený výkon právomocí vlády v dovtedajšom personálnom zložení bez nominatov Sasky. Prvým odstupujúcim ministrom bol Igor Matovič. Po schválení štátneho rozpočtu na rok 2023 dňa 23. decembra 2022 odobrala prezidentka poverenie ministrovi financií Igorovi Matovičovi a poverila riadením ministerstva financií povereného predsedu vlády Eduarda Hegera.
Na začiatku marca 2023 opustil vládny kabinet minister zdravotníctva Vladimír Lengvarský. Aj v tomto prípade poverila prezidentka Zuzana Čaputová dočasným výkonom funkcie ministra zdravotníctva práve predsedu vlády Eduarda Hegera.
Vládna kríza sa následne prehĺbila v máji 2023, keď bola medializovaná kauza spojená s ministrom pôdohospodárstva Samuelom Vlčanom. Vlčanova rodinná firma Reko Recycling mala od ministerstva životného prostredia dostať dotáciu 1,4 milióna eur. Pod tlakom opozičných politikov Vlčan 4. mája oznámil, že z postu ministra pôdohospodárstva odstúpi. Minister životného prostredia Ján Budaj sa nasledujúci deň vyjadril, že on zo svojho postu odstúpiť neplánuje, ale je pripravený záležitosti spojené s dotáciou preveriť a potenciálne vyvodiť zodpovednosť, ak sa preukáže pochybenie na strane ministerstva životného prostredia.
Dočasne poverený predseda vlády Eduard Heger vystúpil vo štvrtok 4. mája 2023 so svojráznym príhovorom v RTVS a žiadal prezidentku, aby mu neodobrala poverenie viesť vládu a nechala vládu pôsobiť až do septembrových predčasných parlamentných volieb.
Piatok 5. mája 2023 zo zahraničnej služobnej cesty požiadal minister zahraničných vecí Rastislav Káčer prezidentku Zuzanu Čaputovú, aby mu odobrala poverenie viesť ministerstvo.
Po oznámení odstúpenia ministra Rastislava Káčera už vláde chýbali štyria členovia a keďže Ústava SR neumožňuje vymenovať nových členov v dočasne poverenej vláde, ktorej predtým bola parlamentom vyslovená nedôvera, vo verejnosti sa začali objavovať výzvy na odstúpenie premiéra Hegera a vymenovanie novej úradníckej vlády zloženej z odborníkov a nepolitikov.
Prezidentka však mala naplánovanú zahraničnú cestu do Spojeného kráľovstva, kde sa zúčastnila na slávnostnej korunovácii nového britského kráľa Karola III., z toho dôvodu sa stretnutie s najvyššími ústavnými činiteľmi uskutočnilo až v prebehu nedele.
Legitimita poverenej vlády
Keďže vláde bola 15. decembra 2022 v parlamente vyslovená nedôvera, 16. decembra 2022 prezidentka Zuzana Čaputová vládu odvolala a dočasne ju poverila výkonom právomocí vlády v obmedzenom rozsahu až do vymenovania novej vlády.
Prezidentkou stanovený termín na prijatie ústavných zmien a na dohodu na dátume konania predčasných parlamentných volieb do konca januára 2023 bol dodržaný a prezidentka vyhlásila, že k vymenovaniu úradníckej vlády napokon nepristúpi.
Pokiaľ prezidentka nevymenuje novú vládu až do vytvorenia novej vlády na základe výsledkov predčasných volieb, vláda Eduarda Hegera s vyslovenou nedôverou parlamentom a s obmedzeným rozsahom právomocí bude vykonávať svoju činnosť viac ako 9 mesiacov, čo sa stalo predmetom kritiky najmä z radov poslancov opozície, ako aj medzi odbornou verejnosťou. Tým, že poslanci vyslovili vláde nedôveru, sa vláda už nezodpovedá poslancom parlamentu, ale výhradne prezidentke. Poslanci nemôžu žiadať odvolanie jednotlivých členov vlády, ktorým môže odňať poverenie riadiť rezorty len prezidentka. Kritika zaznieva aj v otázke dostatočného času pre prípravu štátneho rozpočtu na rok 2024 novou vládou vzniknutou na základe výsledkov predčasných parlamentných volieb, pretože tá bude vytvorená najskôr v priebehu októbra alebo novembra 2023.
V súvislosti s obmedzenými právomocami dočasne poverenej vlády sa objavili úvahy o tom, že bývalá vládna koalícia prijme zmenu Ústavy SR, aby sa vláde s vyslovenou nedôverou určité právomoci vrátili, prípadne niektoré právomoci zvažujú prenechať parlamentným výborom. K takejto zmene však napokon neprišlo.
Od marca 2023 po odstúpení ministra zdravotníctva Vladimíra Lengvarského riadil premiér Heger okrem vlády ešte rezorty financií a zdravotníctva. Po vymenovaní nového štátneho tajomníka ministerstva zdravotníctva Michala Palkoviča ho predseda vlády uviedol do funkcie ako zodpovedného za riadenie rezortu zdravotníctva, pričom sa tým zvýraznila situácia v dočasne poverenej vláde po odchode troch ministrov ako dlhodobo funkčne neudržateľná.
Olivia Wilde
Olivia Wilde, rodným menom Olivia Jane Cockburn (* 10. marec 1984, New York), je írsko-americká herečka a režisérka. Najviac sa preslávila úlohou Dr. Remy Hadleyovej prezývanej „Trinástka“ v seriáli Dr. House. Ako režisérka debutovala snímkou Booksmart, za ktorú v roku 2020 získala Independent Spirit Award.
Detstvo a mladosť
Olivia Wilde sa narodila v New Yorku, ale vyrastala vo Washingtone. Jej rodičmi sú Leslie Cockburnová (rod. Redlichová), americká novinárka a producentka spravodajskej relácie 60 Minutes, a Andrew Cockburn, rodák z Londýna írskeho pôvodu. Obaja rodičia sú známi novinári. Narodila sa do novinárskej rodiny, jej strýkovia Alexander Cockburn a Patrick Cockburn sú tiež novinári. Jej príbuznými sú aj spisovateľka Sarah Caudwellová a spisovateľ a novinár Claud Cockburn.
Navštevovala súkromnú školu Georgetown Day School vo Washingtone, neskôr internátnu školu Phillips Academy v Andoveri v Massachusetts. Hoci ju prijali na univerzitu Bard College, do prvého ročníka nenastúpila a namiesto toho sa vydala na hereckú dráhu. Krátko študovala herectvo v Dubline, kde má korene jej otec.
2003 – 2012: Začiatky kariéry a Dr. House
Známou sa stala roku 2003 vďaka úlohe bisexuálky Alex Kelly v mládežníckom seriáli O.C. California z produkcie americkej televíznej stanice FOX. V roku 2007 bola obsadená do televízneho seriálu The Black Donellys. Stvárnila v ňom samotársku Jenny Reily, pohybujúcu sa v gangsterskom prostredí. Hoci bol seriál divácky obľúbený, televízna stanica NBC ho po štvrtej epizóde stiahla z vysielania a zvyšok odvysielala na internete. Najväčší úspech jej priniesla až televízna seriálová dráma z nemocničného prostredia Dr. House, kde od štvrtej série v roku 2007 hrala postavu Dr. Remy Hadleyovej prezývanej „Trinástka“, bisexuálnej medičky, ktorá trpela Huntingtonovou chorobou. Po siedmej sérii zo seriálu odišla, aby sa sústredila na filmovú kariéru. V poslednej ôsmej sérii sa však vrátila na dva záverečné diely seriálu.
V roku 2007 si Wilde zahrala aj v divadelnom predstavení Beauty on the Vine, kde stvárnila tri postavy.
Ako výkonná producentka sa podieľala na dokumentárnom filme Sun City Picture House (2010), ktorý zachytáva, ako sa po ničivom zemetrasení v Haiti miestna komunita snaží spoločnými silami postaviť kino. Wilde tiež produkovala krátky film Baseball in the Time of Cholera (2012), ktorý sa zaoberá epidémiou cholery v Haiti, ktorú spôsobili vojaci mierovej misie OSN.
V roku 2012 účinkovala v dokumentárnej sérii Half the Sky: Turning Oppression into Opportunity for Women Worldwide, nakrútenej podľa rovnomennej knižnej predlohy Nicholasa Kristofa. Dokument zachytáva Wilde v Nairobi v Keni, ako sa zoznamuje s osudmi miestnych žien a problémami, ktorým čelia.
V roku 2013 uviedla: „Zaujímavé, že som stvárnila 18 heterosexuálnych ženských postáv, ale dve bisexuálne postavy sú tie, pre ktoré si ma ľudia pamätajú.“
Aktivizmus
Wilde bola dlhoročnou tvárou dekoratívnej kozmetiky Revlon. V roku 2017 sa však stala aktivistkou pre spoločnosť True Botanicals, ktorá vyvíja pleťovú kozmetiku z netoxických ingrediencií. Wilde zo svojej pozície upozorňuje americkú verejnosť na škodlivé zloženie bežne dostupných kozmetických výrobkov a podporuje klinické štúdie. „V Európskej únii zakázali vyše tisíc ingrediencií, zatiaľ čo tu v Amerike máme zakázaných menej než dvadsať,“ uviedla.
Súkromný život
Wilde sa v devätnástich rokoch vydala za filmára a hudobníka Taa Ruspoliho, člena talianskej aristokratickej rodiny Ruspoliovcov. Manželstvo uzavreli v tajnosti, v opustenom školskom autobuse za účasti len dvoch svedkov. 29. septembra 2011 ich súd rozviedol.
Zo vzťahu s hercom a komikom Jasonom Sudeikisom má dve deti, syna Otisa a dcéru Daisy.
Od januára 2021 do novembra 2022 bol jej partnerom spevák Harry Styles, s ktorým sa zoznámila pri nakrúcaní filmu Don't Worry Darling, ktorý režírovala.
Má o päť rokov staršiu sestru a o deväť rokov mladšieho brata.
Filmografia
náhľad|Wilde v [[San Diego (Kalifornia)|San Diegu na premiére filmu Tron: Legacy]]
Denisa Saková
Ing. Denisa Saková, PhD. (* 17. apríl 1976, Nitra) je slovenská politička, poslankyňa NRSR za stranu Hlas SD, bývalá štátna tajomníčka na ministerstve vnútra SR a ministerka vnútra SR počas vlády Petra Pellegriniho.
Životopis
V roku 1994 absolvovala Gymnázium Eugena Gudernu v Nitre. V rokoch 1994 až 1999 vyštudovala odbor Finančná správa, peňažníctvo na Národohospodárskej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave. V rokoch 1999 až 2006 vyštudovala na rovnakej fakulte doktorandský odbor poisťovníctvo.
Počas štúdia začala v roku 1998 pracovať v spoločnosti DELTA E.S., a.s. ako konzultantka. V rokoch 2001 až 2003 pracovala pre Cap Gemini Ernst & Young v Bratislave a v Berlíne. V rokoch 2003 až 2007 pracovala pre E.ON IT Slovakia, s.r.o. ako riaditeľka Divízie aplikácií.
Ministerstvo vnútra SR
V rokoch 2007 až 2010 pracovala na Ministerstve vnútra ako generálna riaditeľka Sekcie informatiky, telekomunikácií a bezpečnosti. V rokoch 2011 až 2012 opäť pracovala pre E.ON IT Slovakia. V roku 2012 sa vrátila na Ministerstvo vnútra ako vedúca služobného úradu. Počas jej prvého pôsobenia na Ministerstve vnútra bolo jej hlavnou úlohou pripraviť Slovensko na schengenský informačný systém. Vznikli podozrenia, že provízie za zákazky boli vyplácané Kaliňákovi a Jánovi Počiatkovi. Počas druhého pôsobenia sa venovala reforme verejnej správy ESO.
V parlamentných voľbách roku 2016 bola zvolená za poslankyňu NR SR. Získala 2 668 preferenčných hlasov a z 29. miesta kandidátky bola zvolená na 29. mieste. Vo voľbách nebola členkou strany SMER-SD. Po voľbách sa nestala poslankyňou, ale bola menovaná za štátnu tajomníčku Ministerstva vnútra. Celkovo na Ministerstve pôsobila 10 rokov a „v podstate kopírovala Kaliňákovo pôsobenie a teda všetky tri Ficove vlády.“ Vláda ju z postu odvolala k 25. aprílu 2018, pred vymenovaním Sakovej prezidentom bol premiér Peter Pellegrini dočasne poverený riadením rezortu.
8. februára sa objavila na internete nahrávka časti jej prejavu, varuje v ňom pred Slovákmi žijúcimi v zahraničí, ktorí požiadali o možnosť voliť poštou. Tú zverejnila iniciatíva Srdcom doma.
Ministerka sa ešte v ten deň vyjadrila k nahrávke takto: „Ja ako kandidátka strany Smer chcem rovnako mobilizovať našich voličov z regiónov, aby o Slovensku nerozhodovala iba Bratislava, tak ako tomu bolo v prezidentských voľbách alebo voľbách do Európskeho parlamentu, kde bol priepastný rozdiel v účasti medzi Bratislavou a regiónmi, ktorý môže byť teraz podporený hlasmi zo zahraničia.“
Vyjadrenie iniciatívy Srdcom doma: „Vytváranie obrazu voliča v zahraničí, ako niekoho, komu je potrebné zabrániť v participácii na veciach verejných zo strany predstaviteľov štátu, považujeme za trestuhodné prekračovanie právomocí verejného činiteľa a výzvy k takýmto krokom považujeme za protiústavné a za navádzanie k porušovaniu práva. V tejto súvislosti zvažujeme ďalšie právne kroky“.
Ministerka vnútra
Prezident SR Andrej Kiska Sakovú vymenoval 26. apríla 2018. Stalo sa tak napriek Kiskovým výhradám; podľa Ústavy prezident musí ministrov na návrh predsedu vlády vymenovať. Vymenovanie Sakovej kritizovala aj opozícia a organizátori protivládnych demonštrácií. Bola označovaná za Kaliňákovú „pravú ruku“. Podľa Denníka SME bola Saková „V zákulisí... považovaná za pravú ruku Roberta Kaliňáka“.
Vláda Petra Pellegriniho, vrátane Denisy Sakovej, podala po februárových voľbách 20. marca 2020 demisiu.
Žľabová
Žľabová je potok v regióne Spiš, v obci Levoča v okrese Levoča v Prešovskom kraji. Je ľavostranným prítokom Rovinného potoka; má dĺžku. Je vodným tokom VIII. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-32-04-1362. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Levočské vrchy, geomorfologický podcelok Levočské planiny.
Opis toku
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, v nadmorskej výške križuje lesnú cestu do Torysiek a zároveň tvorí na svojom toku malú bezmennú vodnú nádrž, preteká cez les Dolná Žľabová v Levoči, mení smer na východ, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok v lese v Levoči, v nadmorskej výške  tečie v blízkosti trojchotárnika medzi obcami Levoča, Torysky a Vyšné Repaše, preteká ďalej územím obce Vyšné Repaše,  v nadmorskej výške  priberá pravostranný bezmenný prítok pritekajúci z lúky a lesa v Pavľanoch Suché lúky, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v nadmorskej výške  priberá pravostranný bezmenný prítok, preteká dolinou Dlhá dolina, v nadmorskej výške  priberá ďalší pravostranný bezmenný prítok, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok, obmýva severné svahy vrchu Panský vrch s nadmorskou výškou, v nadmorskej výške  v lesnom extraviláne ústi do Rovinného potoka v západnej časti územia obce Vyšné Repaše ako jeho ľavostranný prítok. Rovinný potok ústi ďalej do Torysy. Vodný tok Žľabová má šesť bezmenných prítokov. Vodný tok Žľabová vzniká, preteká a ústi do Rovinného potoka v meste Levoča a v obci  Vyšné Repaše v okrese Levoča v Prešovskom kraji, v geomorfologickom celku Levočské vrchy, v geomorfologickom podcelku Levočské planiny.
Pôvod názvu
Hydronymum Žľabová na území mesta Levoča a obce Vyšné Repaše má pôvod v toponyme poľa Žľabová v Toryskách, v oblasti ktorej preteká v pramennej časti svojho toku, s významom podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody. Toponymum Žľabová bolo sekundárne bez zmeny prenesené na vodný tok, čím bolo utvorené jednoslovné hydronymum Žľabová ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov poľa Žľabová v Toryskách i susedného lesa Dolná Žľabová v území mesta Levoča má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu žľab v priestore pomenúvaného objektu. Názov potoka Žľabová bol štandardizovaný v roku 1993. V priestore slovenskej hydronymie je hydronymum Žľabová jedinečným hydronymom (február 2022).
Devínska Kobyla (geomorfologická časť)
Devínska Kobyla je geomorfologická časť Devínskych Karpát v juhozápadnom výbežku Malých Karpát.
Polohopis
Tvorí ju masív rovnomenného vrchu, ktorý leží v západnej časti Bratislavy, medzi Dúbravkou, Devínom a Devínskou Novou Vsou. Južným smerom pokračujú Devínske Karpaty Devínskou bránou a východným smerom Bratislavským predhorím. Severným a západným smerom sa nachádza Borská nížina s podcelkami Podmalokarpatská zníženina a Novoveská plošina na severnom a Dolnomoravská niva na západnom okraji Devínskej Kobyly.
Turizmus
Poloha na okraji Bratislavy a vzácne lokality sem lákajú množstvo návštevníkov. Sieť značených turistických chodníkov umožňuje jednoduchý prístup najmä k atraktívnym lokalitám, akou je Villa rustica, Sandberg či Devínsky hrad. Práve pri hrade začína červeno značená Cestou hrdinov SNP, v ktorej trase vedie aj Štefánikova magistrála, pokračujúca na Slavín.
Kostol Premenenia Pána (Pezinok)
Kostol Premenenia Pána (takzvaný Dolný kostol, v minulosti Kostol svätého Salvátora alebo Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa ) je katolícky kostol v historickom centre mesta Pezinok. Nachádza sa na Radničnom námestí na súpisnom čísle 3567, s hlavným vchodom z Holubyho ulice. Ide o trojloďovú stavbu s emporami z troch strán. Hlavná loď je zaklenutá krížovými klenbami.
Výstavba
Keď bol v roku 1655 magistrát mesta celkom v rukách evanjelikov, tak sa rozhodli postaviť si kostol. Postavili ho na mieste starej radnice, čiže na mestskom pozemku, pričom použili na stavbu mestské kamene, vápno, tehly a povozy, určené na stavbu hradieb. Keď zbierky nevyniesli potrebné financie, siahli na mestské peniaze a na dôchodky z majetkov katolíckeho kostola, ktoré stále užívali. Týmto kostolom je dnešný Dolný kostol. V tom čase sa nesmeli evanjelické kostoly podobať katolíckym, v čom je tento kostol výnimka. Má sanktuárium, vchod z námestia i hlavnej ulice, ako aj vežu. Vežu postavili oficiálne ako mestskú vežu na strážnu a hlásnu službu. Cirkev ju odkúpila až v roku 1942 za symbolickú jednu korunu. Jediné, čo v kostole pripomína, že to bol protestantský kostol, sú empory po stranách lode, kde sa zhromažďovali muži. Základný kameň položili 12. augusta 1655 a posviacka sa konala 27. marca 1659. Kostol posvätil vtedajší pezinský nemecký kazateľ Teodor Puchner. Už v tom roku sa však ozvali pezinskí katolíci. Dňa 6. októbra podali sťažnosť kráľovi pre porušenie svojich práv. Cisár Leopold I. sa tejto veci nemohol venovať pre boje s Turkami.
2. polovica 17. storočia až 1. polovica 18. storočia
Počas stavovských povstaní ostrihomský arcibiskup a uhorský kancelár v jednej osobe Juraj Selepčéni informoval cisára Leopolda I. o vraždách kňazov a iných činoch stavovských povstalcov (medzi ktorými boli aj evanjelici) a medziiným spomenul aj situáciu v Pezinku. Cisár ho vypočul a rozhodol sa odobrať evanjelikom kostoly, ktoré si postavili proti viedenskému rozhodnutiu z roku 1647. Išlo o kostoly v Pezinku, Svätom Jure a Modre, odkiaľ dal vykázať evanjelických kazateľov. Zástupcovia týchto mestečiek prišli 28. februára 1674 do Bratislavy, kde odovzdali kľúče od kostolov Szelepcsényimu ako kráľovskému miestodržiteľovi. Podpísali reverz, že sa evanjelickí kazatelia zdržia v meste len do Veľkej noci a dovtedy nebudú vykonávať žiadne obrady.
Sám Szelepcsényi prebral tieto tri kostoly 1. marca. Dolný kostol sa stal vlastníctvom kráľovskej pokladnice, od ktorej ho kúpili katolíci za finančnú čiastku, ktorú určil cisár. Sumu každoročne splácali. Veža kostola však nebola dokončená a nový majiteľ dal na nej vyhotoviť len malú provizórnu ihlanovitú strechu, ktorá je tam dodnes a nie je v súlade s barokovým charakterom kostola.
V roku 1674 prišli do Pezinka kapucíni, ktorí zaujali Farský kostol Preblahoslavenej Panny Márie. Novým farským kostolom sa stal dolný kostol, prebraný od evanjelikov. Evanjelici svoj kostol prevzali nakrátko po šopronskom sneme v roku 1681. Už v júni ho však museli vrátiť katolíkom na príkaz panovníka.
V roku 1683 však zaujal Pezinok vodca stavovského povstania Imrich Tököli, ktorý prikázal kapucínom opustiť mesto a pôvodný Farský kostol sa stal opäť farským kostolom. Dolný kostol totiž odovzdal evanjelikom. Po víťazstve cisárskych vojsk v roku 1683 evanjelici zamkli svoj kostol a ich kazatelia opustili mesto. Kostol užívali len dva mesiace. Po ich odchode prišiel do Pezinka bratislavský kanonik Jelenffy a spolu s pezinským farárom Mathiasom Nemečkom otvorili kostol. Katolíci ho používali až do nasledujúceho povstania Františka Rákociho. Počas tohto povstania v júli 1705 evanjelici zaujali opäť Dolný kostol. Cisársky generál Heister však Rákociho porazil a evanjelikom nariadil kostol vrátiť. Stalo sa tak v roku 1709. Evanjelickí kazatelia opäť opustili mesto. Dolný kostol sa stal opäť farským.
2. polovica 18. storočia
V roku 1753 prišli do Pezinka pátri jezuiti a založili tu Misijný dom Spoločnosti Ježišovej, ktorý stál na mieste dnešného Mestského úradu na Radničnom námestí. Spoločnosť zároveň prevzala do správy dolný kostol, ktorý im 1. januára odovzdal generálny vikár a titulárny biskup Jozef Szent-Ilonay.
Dňa 26. apríla 1760 sa konala konsekrácia kostola. Posvätil ho ostrihomský svätiaci biskup Anton Révay. Súčasťou slávnosti bolo aj udelenie sviatosti birmovania a posviacka zvonov.
V roku 1773 bola Spoločnosť Ježišova zrušená. Dekrét o jej zrušení prečítal v Pezinku dňa 9. októbra generálny vikár a titulárny biskup Ján Galgóczy. Bývalý páter Andrej Bertaffi však zostal v dolnom kostole ako nedeľný kazateľ. Kostol však už vtedy patril pod správu fary a tak je dodnes.
1. polovica 20. storočia
Obnova exteriéru kostola a strechy sa konala v roku 1933. V rokoch 1943 až 1949 kostol vymaľoval pezinský maliar Augustín Barta. Dovtedy boli jeho steny biele a ich farba kontrastovala s čiernou farbou oltára, kazateľnice a organa. Do kostola pribudol nový hlavný oltár s obrazmi Premenenia Pána a Najsvätejšej Trojice a tri bočné (svätého Jozefa, Božského Srdca a Panny Márie Pomocnice), tiež 2 sochy (svätého Antona a svätého Tadeáša) a reliéfy krížovej cesty. Tak kostol stratil pôvodný dojem protestantskej jednoduchosti. Posviacka kostola sa konala 29. júna 1949. Vykonal ju trnavský apoštolský administrátor Mons. Ambróz Lazík a slávnostným kazateľom bol Mons. Ján Pöstényi, správca Spolku svätého Vojtecha. S posviackou bolo spojené aj vysluhovanie sviatosti birmovania, ktoré udelili A. Lazík a Mons. Michal Buzalka, trnavský svätiaci biskup.
Posledná rekonštrukcia
Posledná obnova kostola sa konala v roku 1965. V kostole sa dodnes zachoval pôvodný organ z roku 1663, ktorý bol vyrobený v Norimbergu a stál 1000 ríšských toliarov. Pôvodne mal zatváracie krídla s maľbami svätej Cecílie, kráľa Dávida a Zvestovania Pána, ktoré boli odstránené zo statických dôvodov. Vo veži sa nachádza 5 zvonov. Tri ulial v rokoch 1985 a 1988 Josef Tkadlec v Halenkove, jeden A. Kurbel v Trnave a piaty pochádza z roku 1922.
Bezkofeínová káva
Bezkofeínová káva je káva, v ktorej bol zredukovaný kofeín až o 97 percent.
Výroba
Kofeín sa z kávy odstraňuje lúhovaním pri vysokých teplotách. Existujú dva spôsoby:
Európsky proces
Je hlavným spôsobom priemyselnej výroby bezkofeínovej kávy. Ide o proces odstraňovania kofeínu z kávy pomocou chemického procesu. Nepražená káva sa namáča vo vode a po otvorení zeleného zrna sa premýva v metylénchloride, ktorý absorbuje kofeín. Následne sa káva opäť premyje vodou a vysuší. Zostáva aromatická a s dobrou chuťou. V chuťovom dozvuku sa nachádzajú aj drobné náznaky chemickej príchuti.
Anaplastický oligodendrogliom
náhľad|Matematické modelovanie rastu anaplastický oligodendroglióm na základe topologických štruktúr mozgu, vyšetrenie dvoch ponov (video) Anaplastický oligodendroglióm je neuroepiteliálny nádor, o ktorom sa predpokladá, že vzniká z oligodendroglia, čo je typ gliových buniek. V klasifikácii mozgových nádorov Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) sú anaplastický oligodendroglióm klasifikované ako stupeň III. V priebehu ochorenia môže degenerovať do vysoko malígneho oligodendrogliómu IV. Prevažná väčšina oligodendrogliómov sa vyskytuje sporadicky, bez preukázanej príčiny a bez prenosu v rámci rodiny.
Príznaky a symptómy
Epileptický záchvat.
Patogenéza
Anaplastický (malígny) oligodendroglióm patrí do skupiny difúznych gliómov a vzniká v centrálnom nervovom systéme (mozog a miecha) z oligodendrocytových prekurzorových kmeňových buniek. Tento nádor sa vyskytuje najmä v strednej dospelosti s vrcholom frekvencie v 4 a 5 dekáde života.
Diagnostika
Najdôležitejším diagnostickým postupom je magnetická rezonancia (MRI). Niekedy sa metabolizmus v tkanivách okrem rutinnej diagnostiky zobrazuje aj pomocou pozitrónovej emisnej tomografie (PET). Diagnózu potvrdí vyšetrenie jemného tkaniva po operácii. Anaplastický oligodendroglióm často vykazujú stratu genetického materiálu. Asi 50 až 70% anaplastický oligodendroglióm stupňa III podľa WHO vykazuje kombinované alelické straty na krátkom ramene chromozómu 1 (1p) a dlhom ramene chromozómu 19 (19q). Táto zmena sa nazýva hlavne „1p/19q Codeletion“. Môže sa považovať za priaznivú pre pacienta a zvyšuje pravdepodobnosť odpovede na rádioterapiu alebo chemoterapiu. Označenie oligodendroglióm III stupňa (high grade) vo všeobecnosti zahŕňa predchádzajúce diagnózy anaplastický alebo malígneho oligodendrogliómu.
Liečba
Chirurgia môže pomôcť znížiť príznaky spôsobené nádorom. Preferuje sa čo najkompletnejšie odstránenie nádoru viditeľného na MRI za predpokladu, že to lokalizácia nádoru umožňuje. Pretože bunky anaplastického oligodendrogliómu už zvyčajne migrovali do okolitého zdravého mozgového tkaniva v čase diagnózy, úplné chirurgické odstránenie všetkých nádorových buniek nie je možné. Marker „1p/19q Codeletion“ hrá čoraz dôležitejšiu úlohu pri výbere terapií a terapeutických kombinácií. Keďže tento nádor je „ľahostajná náklonnosť“ (pomaly progredujúci zdravotný stav spojený s malou alebo žiadnou bolesťou) a potenciálnou morbiditou spojenou s neurochirurgiou, chemoterapiou a radiačnou terapiou bude väčšina neuroonkológov spočiatku pozorne čakať a liečiť pacientov konzervatívne. Symptomatická liečba často zahŕňa použitie antikonvulzív pri záchvatoch a steroidov pri opuchoch mozgu. Pri ďalšej liečbe sa ožarovanie alebo chemoterapia s temozolomidom alebo chemoterapia s prokarbazínom, lomustínom a vinkristínom (PCV) ukázali ako účinné a boli najčastejšie používaným chemoterapeutickým režimom na liečbu anaplastických oligodendrogliómov.
Prognóza
5-ročná relatívna miera prežitia: 20 až 44 rokov, 76%. 45-54 rokov, 67%. 55-64 rokov, 45%. Prokarbazín, lomustín a vinkristín sa používajú od mája 1975. Už 48 rokov sa v terapeutických štúdiách pravidelne testujú nové terapeutické možnosti na zlepšenie liečby anaplastický oligodendroglióm.
Skúmanie
Od roku 2022 nie je možné definitívne vyliečenie anaplastický oligodendroglióm III stupňa podľa WHO. Retrospektívna štúdia 1 054 pacientov s anaplastický oligodendroglióm prezentovaná na výročnom stretnutí ASCO v roku 2009 naznačuje, že liečba PCV môže byť účinná. Medián času do progresie u pacientov so spoločnou deléciou 1p19q bol dlhší po samotnom PCV (7,6 roka) ako pri samotnom temozolomide (3,3 roka); medián celkového prežívania bol tiež dlhší pri liečbe PCV v porovnaní s liečbou temozolomidom (nedosiahnuté oproti 7,1 rokom). Nedávna dlhodobá štúdia tvrdí, že rádioterapia kombinovaná s adjuvantnou chemoterapiou je výrazne účinnejšia u pacientov s anaplastický oligodendroglióm s 1p 19q kodeletovanými nádormi a stala sa novým štandardom starostlivosti. Je možné, že rádioterapia predlžuje celkový čas do progresie nedeletovaných nádorov. Ak nádorová hmota stláča priľahlé mozgové štruktúry, neurochirurg zvyčajne odstráni čo najväčšiu časť nádoru bez poškodenia iných kritických, zdravých mozgových štruktúr. Nedávne štúdie naznačujú, že rádioterapia nezlepšuje celkové prežívanie (aj keď sa berie do úvahy vek, klinické údaje, histologická klasifikácia a typ operácie).
Ostredková ulica
Ostredková ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Ružinov, sídlisko Ostredky, podľa ktorého má názov.
Ulica je súčasť nového územného plánu pre sídlisko Ostredky. Do roku 1991 sa ulica volala Ulica Štefana Majora.
Cestoviny (rozlišovacia stránka)
Cestoviny môže byť:
Bourrouillan
Bourrouillan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jakub Švec (herec)
Jakub Švec (* 1. september 1998, Banská Bystrica) je slovenský herec.
Bouzon-Gellenave
Bouzon-Gellenave je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Stuck on Replay
Refrén skladby obsahuje prvky skladby „Stuck on You“ od Lionela Richieho z roku 1984.
Garage Rock! – A Collection of Lost Songs From 1996 – 1998
'Garage Rock! – A Collection of Lost Songs From 1996 – 1998' je kompilácia kanadského rockového tria Danko Jones. Vyšla 8. apríla 2014.