cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alkoholizmus
Liečba
Cieľom liečby je úplná abstinencia a dosahuje sa kombináciou farmakologickej liečby, averzívnej liečby (cieľom je dosiahnutie odporu voči droge), psychoterapie a socioterapie (kluby abstinentov a pod.). Môže mať formu ambulantnú či ústavnú. Úspešnosť sa pohybuje v rozmedzí 40 - 60% a je vo veľkej miere podmienená ochotou spolupracovať zo strany pacienta. Liečbu je potrebné v niektorých prípadoch zopakovať.
Alkoholovú závislosť je ťažšie vyliečiť a je značne škodlivejšia než závislosť na väčšine iných návykových látok. Fyzické symptómy pri abstinencii od alkoholu vyzerajú podobne ako symptómy abstinencie od heroínu.
Erich Hecke
Erich Hecke (* 20. september 1887, Buk, Poľsko, vtedy Nemecké cisárstvo - † 13. február 1947, Kodaň, Dánsko) bol nemecký matematik. Zaoberal sa predovšetkým teóriou čísel. Je známy predovšetkým vďaka tzv. Heckeho L-funkciám.
Bol študentom Davida Hilberta a medzi jeho študentov patrili napríklad Kurt Reidemeister, či Heinrich Behnke.
Montreuil-sur-Maine
Montreuil-sur-Maine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Różan
Różan je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat makowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 669 obyvateľov (30.6.2007).
Lunisolárny kalendár
Lunisolárny kalendár (iné názvy: lunárno-solárny kalendár,  mesačno-slnečný kalendár) je kalendár, ktorý kombinuje princíp kalendára solárneho a lunárneho, teda slnečného a mesačného, a snaží sa tak kompenzovať nevýhody oboch kalendárov. Znamená to, že dĺžka mesiacov zodpovedá dĺžke mesačného cyklu (t. j. približne 29,5 dní), zatiaľ čo dĺžka roka sa riadi tropickým rokom, t. j. dobou, kedy sa slnko vráti na svoje pôvodné miesto na ekliptike.
Príkladom použitia lunisolárneho kalendára je židovský kalendár.
Aby bolo možné skombinovať a spojiť mesačný a slnečný cyklus, používajú sa tzv. „priestupné mesiace“. Prax vychádza zo skutočnosti, že každý lunárny rok je kratší o približne 11,5 dní ako rok solárny. To znamená, že za tri roky sa lunárny cyklus omešká o 34,5 dní, čo zodpovedá približne jednému mesiacu. Preto sa pri tomto posune vkladá väčšinou každý tretí rok (presnú prax je potrebné overiť pri každom kalendári osobitne) jeden mesiac navyše. Priestupný rok má teda 13 mesiacov.
V staroveku sa o vsunutie priestupného mesiaca rozhodovalo podľa stavu obilia (ak už bolo pripravené na žatvu, alebo či potrebovalo na dozretie ešte jeden mesiac), dnes sa priestupné roky vypočítavajú.
Černigovská gubernia
Černigovská gubernia bola gubernia v Ruskom impériu vytvorená v roku 1802 ako výsledok rozkladu Maloruskej gubernie na Černigovskú a Poltavskú guberniu. Nachádza na území dnešnej Ľavobrežnej Ukrajiny. Jej rozloha bola je 52 396 km² a údaj o počte obyvateľov z roku 1897 je 2 298 000 obyvateľov.
Polnoc
Polnoc je astronomický okamih, keď Slnko prechádza poludníkom, ktorý prechádza cez nadir. Znamená to, že je to okamih, keď sa Slnko nachádza najďalej od miestneho poludníka. Opakom polnoci je poludnie, keď Slnko prechádza miestnym poludníkom.
Hrob
náhľad|Hroby v Northamptonshire náhľad|Hroby na Verejnom cintoríne v Košiciach, Slovensko, foto z r. 2018 Hrob je vykopaná jama na pochovanie mŕtvoly; nakopená hlina nad pochovanou mŕtvolou. Nachádza sa zvyčajne na cintorínoch.
Kallippos z Rodosu
Kallippos (Kallippos) bol olympijský víťaz v boxe v roku 296 pred Kr. Kallippos z Rodu bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe. Box (pygmé) zaradili do programu olympijských hier v roku 688 pred Kr.
Olympijské víťazstvo Kallippa je uvedené na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Jeho Meno, domovská krajina a športová disciplína je zaznamenaná na fragmente č. 4, a to v 20. riadku.
Jaskyňa pod Jeleňom
Jaskyňa pod Jeleňom je jaskyňa patriaca do Trenčiansko-teplického krasu. V roku 1994 bola vyhlásená za prírodnú pamiatku pod evidenčným číslom 1162 a bola sprístupnená v roku 2009.
Charakteristika
Nachádza sa nad mestom Trenčianske Teplice. Vznikla eróznou činnosťou vôd pozdĺž tektonickej pukliny severovýchodného smeru. Jej dĺžka je 27 metrov, končí hlineným sifónom. V jaskyni sú malé náznaky krasových útvarov. Prebývajú tu netopiere a moly. Najpočetnejšími obyvateľmi sú pavúky.
Identita
Identita môže byť:
Heinrich Behnke
Heinrich Behnke (* 9. október 1898, Horn, Nemecko, vtedy Nemecké cisárstvo – † 10. október 1979, Münster, Nemecko) bol nemecký matematik a rektor Münsterskej univerzity. Je známy predovšetkým vďaka práci v oblasti komplexnej analýzy. Patril medzi študentov Ericha Heckeho.
Jan Hejčl
Prof. ThDr. Jan Nepomuk Hejčl (* 15. máj 1868, Žamberk † 5. február 1935, Olomouc) bol rímskokatolícky teológ, kňaz, starozákonný biblista, spisovateľ, cestovateľ, prekladateľ Biblie a vysokoškolský pedagóg.
Život
Hejčl vyrastal v Žamberku v rodine Václava a Anny Hejčlových, spoločne so sestrami Máriou Alžbetou (1871) a Annou Žofiou (1874). Po štúdiu na gymnáziu v Hradci Králové vstúpil do kňazského seminára. Po vysvätení na kňaza pôsobil ako kaplán v Čermnej. V štúdiu pokračoval vo Viedni, kde získal doktorát teológie; orientalistiku študoval v Berlíne a Mníchove. Začiatkom 20. storočia podnikol študijnú cestu po Palestíne, Sýrii a Egypte. Po návrate sa stal profesorom všeobecnej pedagogiky a biblického štúdia Starého zákona v diecéznom seminári v Hradci Králové. Od roku 1909 bol profesorom a v rokoch 1914-1916 potom dekanom Teologickej fakulty v Olomouci. V rokoch 1917-1925 vydal v troch zväzkoch svoj nový preklad Starého zákona z latinskej Vulgáty, ale s ohľadom na pôvodné hebrejské texty. Upravil tiež preklad Nového zákona J. L. Sýkoru a okrem toho publikoval štúdie a popularizačné články v Časopise katolíckeho duchovenstva. Predmetom jeho záujmu bola biblistika, liturgika, a orientalistika, spolupracoval tiež na príprave Českého slovníka bohovědného (1912-1932).
Sociálna geografia
Sociálna geografia je pomocná veda, ktorá skúma spoločnosť (sociálny=spoločenský, ľudský) z geografického hľadiska. Zaoberá sa riešením spoločenských problémov súvisiacich s geografiou. V rámci SR sa dá aj študovať v príslušnom odbore na Univerzite Komenského v Bratislave a uz aj na Univerzite Konštantína filozofa v Nitre.
Žilinská televízia
Žilinská televízia bol názov regionálnej televíznej stanice, ktorá vysielala v Žiline v období rokov 20032006 a opätovne 20092012
Poltavská gubernia
Poltavská gubernia bola gubernia v Ruskom impériu vytvorená v roku 1802 ako výsledok rozkladu Maloruskej gubernie na Černihivskú a Poltavskú guberniu. Nachádza na území dnešnej Ľavobrežnej Ukrajiny. Jej rozloha bola.
Serock
Serock je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat legionowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 823 obyvateľov (30.6.2007).
Mária Zavarská-Lukačovičová
Mária Zavarská-Lukačovičová (* 4. august 1935, Trakovice – † 5. marec 1994, Bratislava) bola slovenská športová redaktorka a reportérka, prvá športová redaktorka v Česko-Slovensku.
V rokoch 19511954 študovala na ekonomickej škole v Trnave. V rokoch 19541957 redaktorka spravodajskej redakcie Česko-slovenského rozhlasu v Bratislave, 19571958 redaktorka – korešpondentka pražskej redakcie na Slovensku, 19581965 referentka kontrolného oddelenia Slovenského výboru pre rozhlas a televíziu, súčasne externá redaktorka športovej redakcie Česko-slovenského rozhlasu, 19651994 športová redaktorka Slovenského rozhlasu v Bratislave.
Prvá žena na Slovensku, ktorá pôsobila ako rozhlasová športová redaktorka a reportérka. Komentovala 4 olympiády a zúčastnila sa na viacerých majstrovstvách sveta a Európy. Pod patronátom Slovenského rozhlasu organizovala športové súťaže mládeže, objavovala nové talenty. Na jej počesť pomenovali Memoriál Márie Zavarskej v športovej gymnastike a Beh Márie Zavarskej v kategórii školská mládež. Udelili jej cenu Zlatý mikrofón a iné.
Vlajka Seychel
thumb|Vlajka Seychel
Vlajka Seychel a jej farebná úprava vznikla kombináciou farieb dvoch vedúcich politických strán krajiny Demokratickej strany (DP) a Seychelskej ľudovej zjednotenej strany (SPUP). No už o rok neskôr sa moc dostala do rúk SPUP. Päť farebných pruhov na vlajke lúčovite vychádza z ľavého dolného rohu. Zelená je farba poľnohospodárstva, červená patrí revolúcii a hospodárskemu pokroku.
Auflance
Auflance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 87 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Žiarovčík
Žiarovčík je potok na hornej Orave, na území okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice, meria 4,2 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Skorušina, severne od kóty 815,3 m a východne od obce Zábiedovo v nadmorskej výške približne 740 m n. m. Na hornom toku tečie severným smerom, preteká močaristým územím v oblasti Črchle, kde sprava priberá krátky prítok a prechodne sa stáča na západ. Potom vstupuje do Oravskej kotliny, zľava priberá prítok prameniaci severozápadne od kóty 765,0 m, stáča sa najprv na severozápad, tok vytvára dvojnásobnú vlnovku, znovu zľava priberá prítok prameniaci východne od hospodárskeho dvora v Zábiedove a potom sa postupne stáča na sever. Južne od mesta Trstená sa napokon opäť stáča, pokračuje na západ a v blízkosti mesta ústi v nadmorskej výške cca 589 m n. m. do Oravice.
Kúpele Štós
Kúpele Štós sú klimatické kúpele na juhovýchodnom Slovensku.
Poloha
Nachádzajú sa v osade Štós-kúpele, severne od Štósa, v západnej časti okresu Košice-okolie. Ležia 34 km východne od Rožňavy, 45 km západne od Košíc a 27 km severozápadne od Moldavy nad Bodvou. Husté lesy na rozhraní Volovských vrchov a Slovenského krasu vytvárajú vhodné podmienky na rekondíciu a liečbu niekoľkých druhov ochorení.
Charakteristika
Prírodným liečivým zdrojom kúpeľov je podhorská a mierna klíma s polohou otvorenou na juh. Z ostatných strán ich pred nepriaznivými vetrami chráni hradba vrchov a lesov, zabraňujúca prúdeniu od severu a západu, ale aj priamemu južnému prúdeniu, ktoré musí od juhu prekonať hrebeň Slovenského krasu. Prírodné prostredie a táto poloha dostatočne vzdialená od priemyslu a prírodnými prekážkami chránená pred exhalátmi spôsobuje, že ovzdušie tu neobsahuje aerosóly umelého pôvodu a mikroklíma vyniká čistotou a sviežosťou vzduchu, nasýteného ozónom a vôňou živíc.
Kúpele Štós sa tak nachádzajú v čistom a bezprašnom ovzduší, čím tieto prírodné faktory vytvárajú podmienky pre vysokú intenzitu infračerveného a ultrafialového slnečného žiarenia. Hlavným indikačným zameraním kúpeľov je liečba chorôb dýchacích ciest, na čo ich predurčuje nielen vhodná nadmorská výška a množstvo slnečných dní, ale aj lesopark s vyše 200 druhmi vzácnych drevín a kvetov. Tento lesopark tvorí kľúčové prírodné prostredie kúpeľov a je národnou kultúrnou pamiatkou, architektonicky dotvorenou potôčikom s kaskádami a fontánou.
História
Klimatické kúpele boli založené v roku 1881 a za svoj vznik nepriamo vďačia tradičnému baníctvu a kováčstvu, ktoré už od 14. storočia prekvitalo na hornom toku Bodvy. Panovníkmi podporovaná kolonizácia priviedla do tejto oblasti v minulých storočiach veľa obyvateľov nemeckého a poľského pôvodu. Remeselná zručnosť kováčov dala roku 1803 podnet na založenie prvej továrne na výrobu nožov v Štóse (SANDRIK). V tomto podniku pracoval ako nožiarsky majster aj Róbert Komporday, laický nadšenec a propagátor vodoliečby.
Komporday rozpoznal blahodárne účinky vodoliečby a navrhol vybudovať kúpele. Jeho myšlienka našla pochopenie a na jeho podnet sa v marci 1881 obyvatelia mestečka Štós rozhodli založiť kúpele. So stavbou sa začalo v roku 1882 a už o rok neskôr, v roku 1883 otvorili prvú kúpeľnú sezónu.
Výraznejšie sa o štóskych kúpeľoch začalo hovoriť po roku 1888 za pôsobenia vynikajúceho lekára, kráľovského radcu Dr. Dezidera Czirfusza. Keďže spočiatku boli kúpele sezónne, chodil v zime do San Rema, kde pôsobil vo funkcii rakúsko-uhorského konzula. Početná klientela Dr. Czirfusa si vyžiadala výstavbu nových objektov. Vyrástla Vila Mária (dnes Vila Bratislava), Vila Hungaria, Vila dr. Czirfusza, Vila Tatra, tanečná dvorana a iné objekty.
V roku 1963 bola v Kúpeľoch Štós daná do prevádzky prvá klasická fínska sauna na území bývalého Česko-Slovenska, ktorá po rekonštrukcii a modernizácii slúži svojmu účelu i dnes.
Medzi známe osobnosti, ktoré navštívili tieto kúpele, patrí prezident ČSR Eduard Beneš, Karel Konrád, Beta Poničanová, Max Frič, Ivan Olbracht, Karel Hašler, Vladimír Clementis, Emo Bohúň a Laco Novomeský, ktorý pod štóskymi stromami napísal báseň „Pod jedľou.“ Koncertoval tu Jaroslav Ježek a tvoril národný umelec - akademický sochár Vojtech Löffler.
Externé odkazy
Oficiálna webová stránka Kúpeľov Štós
Maringues (obec)
Maringues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Veľký pochod
Veľký pochod môže byť:
Národná identita
Národná identita je jednak sám fakt národa. Zahŕňa územie národa, spoločný jazyk, zvyklosti a kultúru, ale aj vedomie o nich ako toho, čo určuje jednotlivé práva a väzby k tomuto národu. Podľa niektorých má toto vedomie vyjasniť a ospravedlniť spôsoby, akými sa ľudia združujú do užšieho spolužitia v rámci národa.
Montrevault (obec)
Montrevault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Signs of Life (Pink Floyd)
„Signs of Life“ je úvodná skladba z albumu A Momentary Lapse of Reason, ktorý vydala britská hudobná skupina Pink Floyd v roku 1987. Autormi skladby sú David Gilmour a Bob Ezrin.
Skladba priamo prechádza do nasledovnej spiesne „Learning to Fly“, i keď počas A Momentary Lapse Tour bol prechod viac zvukovo spracovaný.
Obsadenie
spolu s:
Boston College
Boston College je renomovaná katolícka univerzita výskumného typu v Chestnut Hill v štáte Massachusetts. Je jednou z najstarších a najväčších jezuitských škôl v USA a považuje sa za jednu z najprestížnejších vysokých škôl v oblasti katolíckej teológie a filozofie.
Sploštenie
náhľad|Guľa s polomerom rotáciou stlačená na sploštený elipsoid Sploštenie alebo elipticita splošteného sféroidu je posun pólov sféroidu smerom k rovníku. Vyjadruje rozdiel tvaru sféroidu od tvaru ideálnej gule.
Je možné ho vypočítať ako
kde f je sploštenie, a je veľká polos a b malá polos sféroidu.
z ktorého vychádza
takže rozdiel veľkej a malej polosi je.
Grúňový potok
Grúňový potok môže byť:
Jakubova Voľa
Jakubova Voľa je obec na Slovensku v okrese Sabinov. Susedné obce sú: Rožkovany na západe, Červenica pri Sabinove na severe, Uzovské Pekľany a Uzovský Šalgov na juhu, Pečovská Nová Ves na východe. Jakubova Voľa patrí podľa administratívneho členenia do okresu Sabinov, ktorý spadá do Prešovského kraja. Počet obyvateľov obce je 410, počet domov je 135. Matričný úrad sa nachádza v Pečovskej Novej Vsi, daňový úrad je v Sabinove, okresný úrad je v Sabinove, úrad životného prostredia je v Sabinove, okresný súd je v Prešove, úrad práce, sociálnych vecí a rodiny je v Sabinove.
Poloha
Katastrálne územie obce Jakubova Voľa leží na severných svahoch pohoria Bachureň (severná časť) a Spišsko-šarišskom medzihorí (južná časť) v údolí rieky Torysy, 7 km na severozápad od Sabinova. Nad obcou dominuje vrch Kohút (711 m n.m.). Plošina pod kopcom má s lokálny názov Hradisko. V minulosti, za čias poveľkomoravského obdobia tam stálo opevnené hradisko. Najvyšší bod v chotári obce je kóta 810 m nad morom – Kamenná.
V obci končí vedľajšia cesta III. triedy, ktorá sa pripája na hlavnú cestu I/68 Prešov – Stará Ľubovňa – Piwniczna-Zdrój (Poľsko) v obci Červenica pri Sabinove. Železničná trať Košice – Muszyna je vzdialená od stredu obce cca 800 m.
Geologická stavba
Katastrálne územie obce sa nachádza na terciérnych a kvartérnych sedimentoch, ktoré sú zastúpené oligocénnymi pieskovcami, zlepencami a menej ílovcami, ktoré tvoria karpatský flyš.
Georeliéf
Georeliéf územia obce predstavuje erózno-tektonickú depresiu obklopenú pohoriami. Georeliéf má prevažne stredohorský charakter. Severná časť chotára je na nive, terasách a svahoch vyššej pahorkatiny, ktorú tvorí centrálno-karpatský flyš. Podľa geomorfologického členenia Slovenska patrí územie Jakubovej Vole do Alpsko-himalájskej sústavy, do podsústavy Karpaty a provincie Západné Karpaty, v rámci ktorých ďalej patrí do subprovincie Vonkajšie Západné Karpaty a do jej Podhôľno-magurskej oblasti. V tejto oblasti sa chotár rozkladá na severných svahoch Bachurne a južnej časti Spišsko-šarišského medzihoria.
Vodstvo
Cez katastrálne územie obce pretekajú tri stále povrchové toky: Torysa, Voliansky potok, Kohút. Územie je súčasťou povodia Hornádu.
Pôdy
Prevládajú tieto pôdne typy: vo vyšších polohách – v lesoch a lúkach - kambizeme typické nasýtené, sprievodné andozeme, rankre kambizemné a rankre. Pri rieke Torysa a ojedinele i pri oboch potokoch sa nachádzajú kambizeme pseudoglejové nasýtené, pseudogleje typické.
Historický vývoj
Prvá písomná zmienka z roku 1315 hovorí, že kráľ Karol Róbert z Anjou dal v roku 1312 šľachticovi Rikolfovi za vojenské zásluhy okrem iného aj les južne od dediny Červenica, nad pravým brehom Torysy. Na darovanom majetku začali zakrátko budovať dedinu. Dedine dali názov Jakubova Ves (Jacabfolua).
Južne nad Jakubovou Voľou je kopec s výraznou plošinou a s lokálnym názvom Hradisko. V minulosti, za čias poveľkomoravského obdobia tam stálo opevnené hradisko. V súčasnosti sú už len veľmi ťažko badateľné stopy po ňom. Jakubova Voľa vtedy ešte neexistovala. Vývoj názvu dediny sa menil počas rôznych období: 1315 - Jacabfolua, 1330-32 - Jacobsdorf, 1474 – Wolyajacabfalwa, 15. storočie – Jacabfalua, 16. storočie – Wolya, Jakabwolya, 1808 – Jakubova Wola, 1850 - Jakubova Voľa.
Sídlo
Obec Jakubova Voľa má charakter poľnohospodárskeho sídla, predurčeného už svojim historickým vývojom. V obci sa nenachádza žiaden priemyselný či výrobný podnik. Kedysi bola v obci veľká píla, ktorá po politickom prevrate v roku 1989 zanikla. Obec má 121 domov, z toho je 7 opustených. V obci je stojí pôvodne románsky Kostol sv. Michala z 13. storočia. Po rozsiahlej prestavbe v 70. rokoch 20. storočia sa z pôvodnej stavby zachovala už len polkruhová apsida s gotickými freskami v interiéri. V katastrálnom území obce, v oblasti Čubrík, sú situované dva cintoríny, nový a starý. Obec je zložená z troch hlavných ulíc. Má vlastný kultúrny dom a materskú školu.
Hrôza
Hrôza je veľký strach, zdesenie. Podľa Carla Gustava Junga je hrôza psychická trauma.
Brezovica (potok)
Brezovica je potok na hornej Orave, na území okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice, meria 7 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Skorušina, na severozápadnom svahu Skorušiny (1 313,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 155 m n. m.
Opis toku
V pramennej oblasti tečie na sever, sprava priberá dva prítoky taktiež zo severozápadných svahov Skorušiny a stáča sa na severozápad. Z ľavej strany priberá ďalší prítok zo severozápadného svahu Skorušiny a z tej istej strany prítok zo severovýchodného svahu Javoriniek (1 122,7 m n. m.). Následne sa stáča definitívne na sever, vytvára nevýrazný oblúk ohnutý na východ, zľava priberá prítok najprv zo severného svahu Ostrého vrchu (942,4 m n. m.), potom ďalší v lokalite Vyševcové a preteká močaristým územím východne od obce Brezovica a zároveň vstupuje do Oravskej kotliny. Napokon priberá ešte pravostranný prítok z oblasti Priečneho a na západnom okraji obce Liesek ústi v nadmorskej výške približne 637 m n. m. do Oravice.
Săcueni
Săcueni (, ľud. Podul Secuilor, ) je mesto v Bihárskej župe v Rumunsku. Skladá sa zo šiestich častí, pôvodne samostatných dedín: Cadea, Ciocaia, Cubulcut, Olosig a Sânnicolau de Munte.
Štvrtok (rozlišovacia stránka)
Štvrtok môže byť:
Pacifická netballová séria 2014
Pacifická netballová séria 2014 bola v poradí 6. Pacifická netballová séria v netballe žien, ktorú organizuje Oceánska netballová federácia (ONF). Konala sa v dňoch od 2.7. júna 2014 v obci Nikao, na ostrove Rarotonga, na Cookových ostrovoch, za účasti 4 tímov. Cookove ostrovy bola hostiteľmi pacifickej série druhýkrát, predtým organizovali turnaj v roku 2010 (v meste Avarua, tiež na ostrove Rarotonga). Hračky Fidži získali už svoj piaty titul (piaty v rade), keď vyhrali všetky svoje zápasy.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia Austrálii. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku INF k 1. júlu 2014.
Bárium
Bárium je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Ba a protónové číslo 56. (Podľa slovenského pravopisu do roku 1968 Báryum) Bárium je mäkký, reaktívny kov, ktorý patrí medzi kovy alkalických zemín. Búrlivo reaguje s kyslíkom aj vodou a preto sa s ním v prírode stretávame len v podobe zlúčenín. Reaktivita bária je natoľko vysoká, že môže byť dlhodobo uchovávané iba pod vrstvou alifatických uhľovodíkov (petrolej, nafta), s ktorými nereaguje. Na vzduchu sa môže samovoľne vznietiť. Soli bária farbia plameň do zelena.
Bárium objavil v roku 1774 Carl Wilhelm Scheele. Čisté bárium ako prvý izoloval Humphry Davy v roku 1808 pomocou elektrolýzy.
Výskyt v prírode
Vzhľadom na svoju vysokú reaktivitu sa v prírode stretávame prakticky len so zlúčeninami bária. V nich sa vyskytuje iba v mocenstve Ba+2.
Najznámejším minerálom bária je síran bárnatý, barit alebo ťaživec BaSO4. Baryt sa vyskytuje na mnohých miestach vo svete, známe sú ložiská v Rumunsku, Anglicku, Taliansku, USA, na Ukrajine, v Česku a na Slovensku.
Výroba, zlúčeniny a využitie
Elementárne bárium sa priemyslovo vyrába elektrolýzou taveniny chloridu bárnatého.
Zlúčeniny bária, napr. peroxid bárnatý BaO2 alebo dusičnan bárnatý Ba(NO3) 2 sa využívajú pri výrobe pyrotechnických produktov vďaka ich výraznej farebnej reakcii v plameni.
Chróman bárnatý sa používa ako pigment v maliarstve pod názvom barytová žlť, citrónová žlť alebo žltý ultramarín.
Ďalšie uplatnenie majú zlúčeniny bária v špeciálnych aplikáciách sklárskeho priemyslu, príkladom môžu byť katódové trubice pre výrobu obrazoviek farebných televíznych prijímačov. V niektorých žiarivkách slúži elementárne bárium ako geter, teda látka slúžiaca k likvidácii stopového množstva kyslíka a vodných pár v inertnom plyne, ktorým je svietidlo naplnené.
Roseanne (seriál)
Roseanne je americký komediálny seriál, ktorý vysielala od októbra 1988 do mája 1997 americká televízna stanice ABC v hlavnej úlohe s Roseanne Barrovou. Seriál sa točil okolo fiktívnej rodiny Connerovcov, ktorá sa snaží vyžiť s omedzeným príjmom. V Amerike sa stal veľmi úspešným. Nakrútených bolo 9 sérií.
Roseanne je ženou v domácnosti. Čo pre ňu znamená nielen starať sa o dom, v ktorom bývajú, ale najmä o jeho obyvateľov. A to v prípade troch detí, manžela a iných príbuzných nie je vôbec jednoduché.
Skupinová dynamika
Skupinová dynamika alebo dynamika skupiny sú zákonitosti vývoja a fungovania skupín (najmä malých), čiže interakcia medzi ich členmi, resp. príslušný odbor, ktorý tieto zákonitosti študuje. Skupinová dynamika sa zaoberá motívmi a vlastnosťami týchto zákonitostí (napr. mierou konformizmu, spôsobmi komunikácie a podobne). Pojem sa vyskytuje najmä v sociálnej psychológii.
Streetball
thumb|Hráči streetballu na [[Venice Beach, Kalifornia, USA]] Streetball je mestská forma basketbalu, ktorá sa dnes hrá na ihriskách a v telocvičniach po celom svete. Zvyčajne sa používa iba jedna strana basketbalového ihriska ale inak sú pravidlá veľmi podobné profesionálnemu basketbalu. Počet hráčov sa môže pohybovať od jedného útočníka proti jednému obrancovi (1 on 1) až po 2 tímy po 5 hráčov.
Holíčsky hrad
Holíčsky hrad (-normovaný názov ; iné názvy: Holíčsky zámok, Kaštieľ v Holíči, Holíčsky kaštieľ, (zámok/kaštieľ) Holíč ; historicky: Nový hrad) je barokovo-klasicistickou dominantou Holíča s bastionovým opevnením. Je to zámok, ktorý vznikol prestavbou stredovekého vodného hradu. Do dnešnej podoby bol prestavaný po tom, ako ho získal v roku 1736 František Lotrinský, čo ho radí medzi cisárske sídla. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 14. septembra 1963. V registri nehnuteľných NKP pod číslom ÚZPF 613 je registrovaných 34 objektov.
Exteriér
Samotná budova barokovo klasicistického zámku je tvorená tromi krídlami v tvare U smerujúcimi vrcholom na východ. Okolo kaštieľa je opevnená štvorcová terasa s nárožnými väžičkami. Je obklopená štvorcovou suchou priekopou s prístupom cez dva mostíky, vstupujúci do nádvoria kaštieľa od východu a od západu do západného krídla cez vstupnú bránu. Samotný kaštieľ obkolesený suchou priekopou sa nachádza v strede fortifikačnej stavby štvorcového tvaru so štyrmi Bastiónmi päťuholníkového pôdorysu v rohoch. Na východnej kurtíne sú dve budovy s priechodom pomedzi pre most prechádzajúci ponad vodnú priekopu. Smerom k juhovýchodnému bastiónu je budova tzv. Koniarne a smerom k severovýchodnému bastiónu tzv, Tabačiareň. Budovy tabačiarne a koniarne sú exteriérovo zhodné, majú tvar L, s kratšími ramenami umiestnenými na bastionoch, kolmými na hlavné. Na ich rohoch, tvoriacich vstupný priestor brány, sú vysunuté nad vodnú priekopu oktagonálne murované strážnice. Strecha tabačiarne má však po poslednej prestavbe zvýšený krov. Na kurtínach na sever a juh sú budovy menšieho rázu a tvoria jednoliate budovy. Aj v strede západnej kurtíny je druhý most cez vodnú priekopu. Po stranách stoja dve hospodárske budovy. K zámku priliehajúce priestory niekdajšieho parku a bažantnice ako aj rybníka sú ohradené kamenným barokovým múrom.
Interiér
Z reprezentačných priestorov letného cisárskeho sídla sa aj vďaka poštátneniu habsburgského majetku po roku 1918 počas I. ČSR veľa nezachovalo. V kaštieli zriadili školu a hospodárske budovy a priľahlý park boli využívané na poľnohospodárske účely. Tiež sa na tom podpísali aj neskoršie obdobia, kedy za socializmu kaštieľu hladali nové spoločenské využitie. Za zmienku stoji zachovaná Čínska sála so stenami pokrytými tapetami s maľovanými motívmi čínskej krajiny, baroková kaplnka a tiež slávnostné schodište s technicky zaujímavou samonosnou konštrukciou, ktoré je neklenuté na štíhlych vysokých stĺpoch. Začiatkom 21. storočia boli do rekonštruovaných priestorov umiestnené expozície múzea keramiky a časť priestorov je využívaná na kultúrne a spoločenské účely. Akustika kaplnky je využívaná na koncerty vážnej hudby.
Ján Maliarik
Ján Maliarik (* 8. november 1869, Myjava – † 14. júl 1946, Brno) bol slovenský evanjelický kňaz, spisovateľ, humanista, filozof, mystik, teozof a orientalista, kultúrny a náboženský publicista.
Život
Narodil sa vo veľmi chudobnej rodine. V ôsmich rokoch sa stal polosirotou a spolu s matkou sa len ťažko prebíjali životom, pričom často trpeli hladom a núdzou. Nadobudnúť vzdelanie sa mu podarilo vďaka jeho nadaniu. Základnú školu navštevoval v Holíči, na gymnáziu študoval v Skalici a na evanjelickom lýceu v Bratislave. Ďalej absolvoval v rámci prípravy na kňazstvo učiteľský ústav v Šoproni a Evanjelickú teologickú akadémiu v Bratislave a v Prešove. Pôsobil ako farár v Nemcovciach a predovšetkým v rokoch 19011915 vo Veľkých Levároch. Okrem obetavej pastoračnej a vzdelávacej a výchovnej činnosti usilovne študoval po nociach hlavné svetové náboženské a filozofické systémy. Ovládal latinčinu, gréčtinu, hebrejčinu, nemčinu, maďarčinu, a samoštúdiom si osvojil tiež angličtinu, ruštinu, poľštinu, srbčinu, esperanto a sanskrt. Ako hlavný cieľ si v tejto dobe vytyčuje prebádať, preskúmať a zharmonizovať všetky väčšie svetové náboženstvá. Od začiatku sa stal medzi farníkmi obľúbeným a uznávaným. Snažil sa medzi nimi prebudiť túžbu po vzdelaní a morálnom zušľachtení. Mimoriadne mu záležalo na výchove detí. Na pozvanie prednášal v rôznych nábožensky orientovaných spoločnostiach a venoval sa tiež písaniu spisov. Na rozdiel od väčšiny slovenských intelektuálov začiatku 20. storočia si neidealizoval slovenský vidiecky ľud a zanechal vo svojich listoch a poznámkach svoj kritický pohľad na jeho morálny stav (alkoholizmus, primitivizmus, sexuálna neviazanosť, „tupý materializmus“).
Po vypuknutí prvej svetovej vojny sa snaží „apelovať“ na svedomie národov a politikov, aby zastavili vojnové akcie. Písal listy vtedajším hlavám štátov, viacerým politikom a úradom, navštevoval konzuláty bojujúcich strán a rozširoval svoje brožúry o svetovom mieri. Apeloval na nich v mene ľudskosti a kresťanstva, aby s vojnou prestali. Aj vďaka tomu sa stal nepohodlným a cirkevné úrady ho prinútili požiadať o predčasné penzionovanie. 13. júna 1915 bol na základe svojich aktivít voči vojnovým udalostiam označený za duševne chorého. Počas prestávky Wagnerovej opery Valkýra v Národnom divadle v Prahe vystúpil cez prestávku na pódium a predniesol proklamáciu, v ktorej vyzval štáty a ich predstaviteľov na zastavenie všetkých vojenských akcií a nezmyselného vraždenia. Za svoje národno-pacifistické názory bol obžalovaný z veľzrady Rakúsko-Uhorska, odsúdený a väznený v Prahe. Bol priamo odvedený z divadla, zatknutý a prevezený do vojenského väzenia, kde ho čakal vojenský súd a trest smrti za vlastizradu. Unikol však tomuto osudu a v polovičke mája 1916 bol poslaný na pražskú psychiatrickú kliniku na Kateřinkách, kde strávi dva roky, pričom nemal ďaleko k duševnému zrúteniu. Po podmienečnom prepustení sa vrátil do Veľkých Levár, no kňazom mu už nedovolili byť. Desať dní po príchode mu zomrela matka; po jej smrti ochorel a mesiac bol pripútaný na lôžko. V medzivojnovom období Maliarik neutícha vo svojich snahách po mierovej obrode a píše množstvo spisov o politike, filozofii a náboženstve. Dokázal si dokonca vytvoriť malý okruh priaznivcov. Bol taktiež veľkým propagátorom česko-poľsko-slovenského zblíženia.
Keď sa začínalo schyľovať k druhej svetovej vojne, zosilnil svoju snahu odvrátiť blížiacu sa katastrofu. Napísal listy britskému ministerskému predsedovi Ramsayovi MacDonaldovi, Mussolinimu, Hitlerovi, Stalinovi, Tisovi, indickému vládcovi Mahendra Pratapovi, Mahátmá Gándhímu a pápežovi Piusovi XII. Maliarik sa dožil konca druhej svetovej vojny. Zomrel v brnianskej fakultnej nemocnici vo veku 77 rokov. Je pochovaný na veľkolevárskom evanjelickom cintoríne vedľa svojej matky.
Maliarik hojne publikoval v češtine, slovenčine, nemčine, maďarčine, angličtine a v esperante. Prispieval do slovenských novín a časopisov, najmä do periodík Stráž na Sione, Dennica, Vydrove besiedky a Salvov Evanjelický kalendár. Jeho publicistika je veľmi rozmanitá, rozprestiera sa od filozofických, teologických a kultúrno-historických úvah, cez príbehy didaktickej povahy a rozprávky pre deti až po náboženskú poéziu a básne s ľúbostnou a inou tematikou.
Náboženstvo a filozofia
Maliarik pri svojich štúdiách náboženstiev a metafyzických sústav došiel k názoru, že je len jedna univerzálna pravda, ku ktorej náboženstvá buď smerujú, alebo sa od nej odkláňajú. Konfesionálna príslušnosť je sekundárna, zásadný je rozvoj mravnosti a spirituálnej praxe. Vytvoril synkretický, ale napriek tomu originálny nábožensko-filozofický systém. Mal ideu zjednoteného ľudstva pod jedným jazykovým, politickým a náboženským princípom. Do popredia kládol všeobecné nenásilie a s tým spojené vegetariánstvo, súcit a oslobodenie od hmotných statkov. Sám tieto princípy praktizoval, žil v chudobe, okrem kníh nevlastnil nič. Svoje spisy, ktoré vydával, rozdával zadarmo.
Pre Maliarika bola najdôležitejšia mravná očista, a nie všelijaké lacné pronárodné a proštátne horovanie. Len prebudené a mravne očistené ľudstvo nasledujúce zákon Lásky môže dospieť k skutočnému poznaniu pravdy a takto nájde pravé blaho a pokoj. Bez mravnej očisty nie je totiž skutočného pokroku a nijakého pravého povznesenia, a preto „... veľavýznamnou a najprednejšou povinnosťou je: umravniť sa!“ A to sa dosiahne dodržovaním troch prikázaní: „1. Rozkoš dať na uzdu a zdolať. 2. Nič nedávaného nebrať a nežiadať. 3. Vnútorný hlas pravdy svedomite načúvať a podľa neho konať.“
Siedlce
Siedlce je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat Siedlce v rovnomennej gmine.
Žije tu 77 645 obyvateľov (31. 12. 2021).
Prostredný Mengusovský štít
Prostredný Mengusovský štít je pohraničný štít v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Z troch Mengusovských štítov je najnižší, ale najťažšie dostupný.
Horolezecky je zaujímavá exponovaná hrebeňovka so zlaňovaním z ihiel, aj obe steny – v severovýchodnej majú svoje prvovýstupy napr. bratia Komarnicki a J. Kukuczka, v juhozápadnej okrem prvovýstupcov aj W. Stanislawski.
Topografia
Od Východného Mengusovského štítu ho oddeľuje Mengusovské sedlo, ktoré je turisticky prístupné z Poľska (kedysi bolo aj od nás poza Veľké Hincovo pleso). Od Veľkého Mengusovského štítu ho delí Vyšné Mengusovské sedlo. Má tri vrcholy, hlavný je severozápadný, ktorý má uťatú vežu v smere na východ. V severozápadnom hrebeni sa nachádzajú dve ihly – Malá a Veľká Mengusovská ihla. Na severovýchod do Mengusovského kotla, nazývaného Bańdzioch, spadá 370 metrovou stenou. Na našej strane juhozápadnú stenu pretína šikmá Prostredná Mengusovská lávka, stúpajúca vľavo hore - časť normálky,.
Expedícia 10
Expedícia 10 bola desiata posádka dlhodobo obývajúca Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Kapitán Leroy Chiao (USA) a palubný inžinier Saližan Šaripov (Rusko) štartovali z kozmodrómu Bajkonur 14. októbra 2004 na palube Sojuzu TMA-5, so stanicou ISS sa spojili 16. októbra 2004. Na stanici prijali dva zásobovacie lode Progress a uskutočnili dva výstupy do vesmírneho priestoru. Po polročnom pobyte odovzdali stanicu Expedícii 11 a pristáli na Zemi.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Priebeh misie
Expedícia 10 štartovala spolu s ruským kozmonautom Jurijom Šarginom v Sojuze TMA-5 z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane 14. októbra 2004 o 03:05 UTC. Na vesmírnej stanici pristáli 16. októbra o 4:16 UTC. Novú posádku privítali členovia Expedície 9: ruský veliteľ Gennadij Padalka a americký vedecký pracovník Michael Fincke. Počas týždňa nová posádka prevzala stanicu a 24. októbra sa Padalka, Fincke a Šargin v Sojuze TMA-4 vrátili na Zem.
Bežnú rutinu života na stanici prerušil prílet dodávateľskej lode Progress M-51 25. decembra 2004.
EVA 1
Dňa 26. januára Chiao s Šaripovom vystúpili do kozmického priestoru, venovali sa údržbe a kontrole systémov ISS a obsluhe experimentov na povrchu stanice. Vychádzka trvala 5 hodín 28 minút.
EVA 2
Druhý výstup podnikli kozmonauti 28. marca 2005. Chiao s Šaripovom inštalovali antény na spojenie s loďou ATV a vypustili malú (4,5 kg) družicu TNS-0.
Ukončenie misie
17. apríla 2005 prileteli v Sojuze TMA-6 Sergej Krikaľov a John Phillips (Expedícia 11) s talianskym kozmonautom ESA Robertom Vittorim. Chiao s Šaripovom odovzdali stanicu novej posádke a s Vittorim sa 24. apríla vrátili v Sojuz TMA-5 na Zem.
Ľudská komunikácia
Ľudská komunikácia je sprostredkovanie myšlienok, predstáv, informácii, zámerov druhým osobám.
Cieľ komunikácie je:
Rozoznávajú sa dva druhy komunikácie:
Misia Eva, prísne tajné
Misia Eva, prísne tajné je román pre deti, ktorý napísala slovenská spisovateľka Tamara Heribanová. Kniha o tajnej misii v mene lásky predstavuje na pozadí príbehu dievčaťa z rozvedenej rodiny, ktoré sa rozhodne vrátiť lásku medzi svojich rodičov, cnosti ako sú viera, láska, nádej a odvaha. Ilustrácie pochádzajú z pera Petry Hilbert.
Obsah
Jedného dňa sa druháčka Evka Šidlová rozhodne, že dá opäť dokopy svojich rozvedených rodičov, neskôr spoločne s kamarátom Jakubom Markechom vymyslia tajnú misiu v mene lásky. Plán nie je až tak jednoduchý, skladá sa z mnohých bodov, ktoré musí Evka splniť. Poslednou úlohou je vyhrať vo veľkej súťaži dovolenku do exotiky. Deti kontaktujú svojich bratrancov a sesternice, do veľkej súťaže sa zapája celé Slovensko, v školách zbierajú pre Evku čiarkové kódy. Zatiaľ v Bratislave, Evka poctivo pracuje na tom, aby sa jej mama opäť zamilovala do exmanžela a aby pán Šidlo opäť miloval svoju bývalú manželku. Príbeh je napínavý, vtipný, láskavý. Deti sa stretávajú s prekážkami, ale nevzdávajú sa, pretože, „Ak po niečom veľmi túžime a pracujeme na svojom sne, určite sa nám to splní.“ Kniha je o odvahe, spolupatričnosti, slušnosti, najmä však o hlbokej láske.
Elektronická aplikácia
Vydavateľstvo Ikar pridalo ku knižke interaktívne aplikácie (pexeso, písomku, puzzle, denník) určené pre tablety.
Recepcia
Šéfredaktor e-zinu Sieťovka a literárny kritik Róbert Dyda knihu hodnotí pozitívne. Už v čase vydania predpovedal, že kniha nebude čítaná len deťmi, ale aj dospelými, čo sa neskôr podľa jeho vlastných slov aj potvrdilo. Literárny kritik Juraj Šlesár považuje knihu za vtipnú a dobrodružnú, vhodnú pre deti i dospelých.
Marsac-en-Livradois
Marsac-en-Livradois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Streda (rozlišovacia stránka)
Streda môže byť:
Flirtovanie
Flirtovanie alebo flirt je nezáväzné dvorenie, koketovanie, relatívne krátke a nepriame prejavenie erotickej náklonnosti (pohľadom, rozhovorom, pohybmi či konaním). Slovo flirt znamená aj nezáväzný, spravidla krátkodobý erotický vzťah či milostný vzťah bez perspektívy.
Auge (Ardennes)
Auge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 54 obyvateľov (2009).
Vybrané slová
Takzvané vybrané slová sú tie slová domáceho pôvodu v slovenčine (analogicky v češtine), v ktorých sa po obojakých spoluhláskach (čiže po b, m, p, r, s, v, z, (f)) vo vnútri slova píše „y“ a nie „i“.
B
by, aby, býk, býčí, byvol, byľ, bylina, bystrý, bystrina, Bystrica, Bytča, byť (jestvovať), živobytie, bytosť, bytostný, bývalý, bývať, obývať, obyvateľ, prebývať, bydlo (bývanie) , bydlisko, byt, bytná, príbytok, dobyť (zmocniť sa) , vydobyť, výdobytok, dobývať, dobýjať (zmocňovať sa) , dobytok, nábytok, zbytočný, nadbytočný, prebytok, úbytok, odbyt, neodbytný, prvobytný, kobyla, obyčaj, obyčajný
M
my (my robíme), mykať, myknúť, zamykať, odmykať, pomykov, mýliť sa, mylný, omyl, myslieť, myšlienka, myseľ, premýšľať, zmysel, úmysel, výmysel, priemysel, mys, myš, umyť, umývať, pomyje, mydlo, Myjava, mýto, mýtnik, čmýriť sa, hmýriť sa, hmyz, smyk, priesmyk, šmýkať sa, šmyknúť sa, šmyk, šmykľavka, žmýkať
P
pýcha, pýšiť sa, pyšnieť, pyšný, prepych, pykať, pýr, pýriť sa, pysk (papuľa), pyskatý, pyštek, pýtať sa, spytovať sa, opytovať sa, dopyt, pytliak, kopyto, pyžamo
R
ryba, rybník, rybina, ryčať, ryk, rýdzi, rýdzik, ryha, rýchly, zrýchliť, zrýchľovať, rys, rysovať, ryšavý, ryť (rozrušovať povrch), rozrývať, rýľ, úryvok, poryv, brýzgať, hrýzť, koryto, korytnačka, Korytnica, kryť, skryť, pokryť, pokrývka, prikryť, prikrývka, skrýša, úkryt, kryha, prýštiť, strýko, strýc, stryná, trýzniť, tryzna, trysk, varyto, rým, rýmovať sa, rýpať, rytier, ryža, bryndza, Torysa
S
sychravý, syčať, sykať (vydávať zvuk), sykavý, sykot, sýkorka, syn, sypať, sýpka, osýpky, sypký, syr, syrovník, syseľ, sýty, nasýtiť, nenásytný, vysychať
V
vy (tvar zámena), vykať, vydra, vyhňa, výr (druh sovy) , výskať, výskot, vysoký, výška, výšina, Vyšehrad, vyše, vyť (vydávať zvuk) , zavýjať, vyžla, zvýšiť sa, zvyšovať, zvyšok, zvyk, zvykať, zvyknúť, zvyčajný, návyk
Z
jazyk, jazyčný, jazyčnica, nazývať, pozývať, vyzývať, prezývať, vzývať, ozývať sa, prizývať
Výnimky po „L“
lyko, lysý, lysina, lýtko, lyže, lyžica, blýskať sa, blýskavý, blyšťať sa, mlyn, mlynica, plyn, plynný, plynáreň, plynúť, plyš, vplyv, vplyvný, vplývať, ovplyvniť, oplývať, splývať, plytký, plytčina, slýchať, vzlykať, vzlyk, zlyhať
Hrabušice
Hrabušice sú obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.
Susedné obce
Spišský Štvrtok, Betlanovce, Letanovce, Stratená, Vernár, Vydrník, Jánovce
Ulice
Hlavná, Obchodná, Partizánska, Nová, ul. Slovenského raja, Gaštanová, Bernolákova, Lúčna, Zelená, Hviezdoslavova, Letná, Zimná, Jarná, Tomašovská, Emila Makovického
Vodné toky
Hrabušický potok (hov. Vydrničanka); Hornád
Vodné plochy
smer na juh vodná nádrž Palcmanská Maša.
Dejiny
Archeologické nálezy datujú osídlenie okolia Hrabušíc už v latenskej dobe, z ktorej sa tu našlo sídlisko púchovskej kultúry. Najstaršie písomné správy o „(villa) Compositi“ pochádzajú z roku 1279, názov „Capusdorf“ bol použitý v roku 1284 a „Káposztafálva“ v roku 1440. Pod názvom „Hrabusicze“ vystupuje v roku 1773 a súčasný názov bol ustálený okolo roku 1927.
Hrabušice, ktoré sa vyvíjali ako trhové mestečko patrili do spoločenstva Spišských Sasov a od roku 1465 bola majetkom Spišského hradu. Jarmočné právo užívala v rokoch 15821638 a obyvatelia sa živili najmä poľnohospodárstvom a poľovníctvom. V obci bol mlyn, píla, pivovar, hámre a vysoká pec. Pri sčítaní v roku 1787 v nej žilo 843 obyvateľov v 97 domoch, v 60. rokoch 19. storočia bola centrom slovenského národného hnutia na Spiši. Dnes sú Hrabušice vstupnou bránou do Slovenského raja a profilujú sa ako významné regionálne stredisko cestovného ruchu a turizmu.
Názov
Vývin názvu obce
Nemecký názov: Kabsdorf, Kapsdorf
Maďarský názov: Káposztafalva
Predsedovia MNV
19461948 Jozef Staš
19481954 Ján Sutor
19541957 Štefan Novotný
19571964 Ján Sutor
19641968 Ján Krtus (vzdal sa funkcie 13.8.1968)
19681971 Jozef Kapsdorfer a Emil Barabas (zastupujúci predsedu)
19711975 Ján Lapšanský
19751989 Štefan Kukura (v rokoch 19751976 zastupujúci predseda)
Obecné zastupiteľstvo
Obecné zastupiteľstvo malo v rokoch 19901994 26 poslancov. V rokoch 19941998 ich počet poklesol na 14 (8 KDH, 4 HZDS, 2 SDĽ). Neskôr v rokoch 19982002 12 poslancov (4 KDH, 4 SDĽ, 2 HZDS, 2 SNS). V rokoch 20022006 9 poslancov (3 KDH, 3 SDĽ, 2 ANO, 1 NEKA), a roku 20062010 rovnaký počet poslancov (5 KDH, 3 SMER-SD, 1 SF).
Obyvateľstvo
Vývoj obyvateľstva od roku 1869:
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (2001):
Zloženie obyvateľstva podľa národnosti (2001):
Najčastejšie priezviská v obci v roku 1995 sú Kroščen/Kroščenová (145/139×) a Žiga/Žigová (42/42×).
Pravidelné podujatia
12.februára sa od roku 2004 koná vyhodnotenie súťaže „Ilustrácia“ na počesť hrabušického rodáka E. Makovického. Súťaž je určená pre deti. V roku 2004 len pre žiakov ZŠ Hrabušice, od 2005 pre deti združenia Mikroregión Sever.
Turistika
thumb|Pohľad na Hrabušice z [[Čertova sihoť|Čertovej sihote]] Z obce je prístupných niekoľko významných turistických atrakcií Národného parku Slovenský raj:
Farský úrad
17111714  Juraj Janovič
17141717  Štefan Koterbakovič
17381740  Jan Augustin Švábenský
17401775  Matej Sartoris
17751776  Ignác Klaus
17761791  Ján Kraitzer
17911806  Jozef Schechovič
18061813  Ján Lipter
18131817  Ján Čamrda
18171869  Michal Kolársky (1789, Buglovce – 1869, Hrabušice)
19061948  Ľudovít Sax (18561948)
19481958  Július Hromada (18991960)
19581984  Pavol Dobránsky (1922, Markušovce -?)
19841996  ThDr. Štefan Boržík, PhD. (* 1949, Studenec)
19962011 Mgr. Andrej Barnáš (* 1969 Lesnica)
2011 2014 PhDr. Pavol Kula 2014 - Mgr. Ľubomír Cvengroš
Târgoviște
náhľad|Radnica náhľad|Poloha mesta Târgovişte v Rumunsku Târgovişte [čítaj Týrgovište (Trhovište)] je mesto na juhu Rumunska vo Valašskej oblasti, od Bukurešti. V období rokov 1396 – 1714 bolo rezidenciou rumunských panovníkov a zároveň aj hlavné mesto. Patrí medzi jedno z najdôležitejších ekonomických, politických a kultúrnych centier Valašska. V roku 2003 žilo v meste 89 000 obyvateľov.
V meste žije veľká menšina Bulharov, ktorí sa zaoberajú pestovaním ovocia a zeleniny, a potom ju exportujú do Bukurešti, kde ju predávajú na trhu.
Madhva
Madhva  (1199 - 1278) bol indický filozof, predstaviteľ védánty.
Zastával pluralizmus. Stvorenie podľa Madhvu sa nemôže uskutočniť z ničoho, ale všetko závisí od nezávislého Boha.
Grúňový potok (prítok Hlbokého potoka)
Grúňový potok je potok na hornej Orave, na území okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Hlbokého potoka, meria 4,8 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Skorušina, na severozápadnom svahu Brezového vrchu (1 135,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 005 m n. m.
Opis toku
V pramennej oblasti tečie na krátkom úseku na sever, sprava priberá tri krátke prítoky zo severozápadných svahov Brezového vrchu a stáča sa na severozápad. Zľava priberá prítok z oblasti Prostredného a pokračuje viac-menej smerom na sever, pričom sa oblúkom vypína na západ. Koryto toku sa výraznejšie vlní, zľava priberá prítok zo severozápadného svahu Grúňa (917,6 m n. m.), následne vstupuje do Oravskej kotliny, z pravej strany ešte priberá prítok z lokality Tokáreň, tesne pred ústím sa stáča na východ a v nadmorskej výške cca 663 m n. m. sa južne od obce Liesek vlieva do Hlbokého potoka.
Koryto
Koryto môže byť:
Sierpc
Sierpc je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat sierpecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 18 742 obyvateľov (30.6.2007).
Botevgrad (súbor)
Botevgrad je bulharský folklórny súbor.
Založený bol v roku 1963. Svoju umeleckú pečať mu vtisol umelecký manažér a choreograf Vasiľ Terziiski.
V roku 1974 súbor získal zlatú medailu na Piatom republikovom festivale amatérskych umeleckých aktivít. O rok neskôr svoj úspech zopakoval.
Botevgrad
Botevgrad môže byť:
Chrasť nad Hornádom
Chrasť nad Hornádom je obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.
Názov
Vývin názvu obce
Starostovia obce
1990 - 1993 František Pramuka (NEKA)
1993 - 2002 Jozef Melega (KDH) (KDH)
2002 - 2003 Jozef Melega (ANO + KDH + SDKÚ)
2004 - 2006 Marián Melega
2010 - 2014 Marián Melega (SDKÚ-DS, KDH)
11.12.2014 Marián Melega (KDH,ROI)
Obecné zastupiteľstvo
1990 - 1994 - 11 poslancov
1994 - 1998 - 11 poslancov (5 KDH, 3 HZDS, 3 NEKA)
1998 - 2002 - 11 poslancov (8 KDH, 3 NEKA)