cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimir Viktorovič Cyplakov
Reprezentačná kariéra
Ako junior reprezentoval Sovietsky zväz, v roku 1989 na majstrovstvách sveta do 20 rokov bol členom zlatého tímu. Neskôr reprezentoval Bielorusko na šiestich hokejových svetových šampionátoch (štyrikrát v elitnej kategórii). Hral tiež na olympiáde v Nagane 1998 a bol pri najväčšom úspechu Bieloruska, keď na olympiáde 2002 v Salt Lake City tím vyradil vo štvrťfinále Švédsko a skončil celkovo štvrtý.
Trénerská kariéra
Od roku 2006 pôsobil ako asistent reprezentačného trénera Bieloruska Glena Hanlona.
Úspechy a ocenenia
Tímové Individuálne
Automatický mlyn NUPOD
Automatický mlyn NUPOD je funkcionalistická priemyselná stavba dokončená roku 1938 na Suchovskej ceste 3 v Trnave. Patrí medzi vrcholné diela slovenského architekta Emila Belluša.
Projekt tohto mlyna objednalo Nákupné ústredie potravinárskych družstiev (NUPOD), pre ktoré navrhol družstevné domy v Bratislave. Priemyselný charakter objektu a jeho úplná nezávislosť od tradície dovoľovali viac, než verejné mestské stavby. Moderný, priemyselný mlyn bol niečim celkom iným ako tradičné mlyny.
Opis stavby
Trnavský objekt pozostáva z lapidárne rozdelených a protikladne tvarovaných základných objemov: zo skladu obilia, ktorý tvorí osem valcových síl a zo šesťpodlažného hranola s dlhými radmi okien, v ktorom sú hlavné prevádzky mlyna. Medzeru medzi nimi premosťujú menšie objemy s dopravníkmi a vodojemom na stĺpoch. Konfiguráciu výrazne dotvárajú dve šikmo zrezané plochy. Jedna je pri násypníku - sú tu prívody obilia do jednotlivých síl, druhá, šikmá plocha prekrýva schodisko. V oboch prípadoch sú tieto tvary priamym priemetom vnútornej funkcie.
Prevádzka mlyna je zjednodušene takáto: zo železničnej vlečky sa obilie vykladá, čistí a upravuje, prepravuje sa nahor a nasýpa do síl. Z nich potom ide na rôzne podlažia, kde sa melie a spracúva. Šikmým dopravníkom sa prepravuje do samostatne stojaceho skladu múky. Tento sklad, nižší a samostatne stojaci, často unikne pozornosti pri sledovaní čistej krásy hlavnej budovy mlyna. Je to však neobvykle exemplárny objekt. Má obdĺžnikový pôdorysný tvar v pomere strán 6:4 Priečelia sú voľné a na nich sú úzke pásové okná ťahajúce sa okolo celej stavby. V strede dispozície bolo otvorené schodisko s polkruhovými podestami.
Mlyn bol často publikovaný v rôznych súboroch vybraných stavieb modernej architektúry. Viacerí s nadšením hodnotili dokonalú výtvarnú kompozíciu mlyna, ale zdá sa, že práve neoddeliteľné vzájomné prestúpenie funkcie a kompozície je vrcholným architektonickým výkonom. Bellušovo vyjadrenie „všade sa volili prvky konštruktívne, priliehajúce čo najviac vnútornému obsahu" síce zdanlivo zdôrazňuje  funkcionalistickú automatiku, ale to je tiež symptomatické pre túto dobu. Málokto vtedy zdôrazňoval svoju schopnosť tvoriť krásne, keď na prvom mieste bolo vždy účelné, Belluš tu na jednej strane dokazuje svoju klasickú schopnosť proporčne priam dokonale komponovať, ale súčasne aj sebaistú prácu s vnútorným usporiadaním.
Le Corbusier má na začiatku jednej kapitoly vo svojej knihe Le Vers une architecture vyobrazenú podobnú  figúru  valcového sila. Je to skupina deviatich prostých valcov, ako príklad priamočiarej funkcionálnej krásy. Bellušov mlyn je zložitejší, lebo je vlastne akýmsi strojom – hoci nie na bývanie. Aj v jeho názve sa stále traduje slovo „plnoautomatický“ ako výraz strojovosti. Mlyn nie je iba exemplárny príklad zoskupenia valcov. V tom. ako spojil funkcionalitu s formou je ešte umocnenejším a komplexnejším stelesnením modernej fukcionálnej doby. Ladislav Foltyn napísal, že „tu estetická funkcia nepristupovala zvonku, jestvuje v samotnej podstate mlyna“. Bolo to dielo spojené s funkcionalistickým názorom, vnútorne zviazané so začiatkom tridsiatych rokov. Zatiaľ čo ostatní architekti prezentovali staršie či novšie, ale skôr konzervatívne diela, Belluš sa ešte aj v druhej polovici tridsiatych rokov prezentoval modernou architektúrou.
Lehota nad Rimavicou
Polohopis
Obec leží v údolí rieky Rimavica, na pomedzí Klenovských vrchov (podcelok Stolických vrchov) a Železníckeho predhoria (podcelok Revúckej vrchoviny). Prístup zabezpečuje cesta III/2776, spájajúca Rimavskú Baňu (cesta I/72 Rimavská Sobota – Brezno) a Kokavu nad Rimavicou (cesta II/595 Poltár – Kokava nad Rimavicou).
Okresné mesto je vzdialené juhovýchodne, Hnúšťa  severne, Poltár  juhozápadne a do krajského mesta to je  severozápadne.
Meshuggah
Meshuggah je švédska metalová (extrémny meta l/ Extreme metal) skupina, ktorá existuje od roku 1987. Názov skupiny znamená v hebrejčine „šialený“.
História a tvorba
V ranej tvorbe boli thrashmetaloví Meshuggah ovplyvnení hlavne skupinou Metallica. Neskôr si skupina vytvorila osobitný štýl hrania, ktorý pozostáva z často iného taktovania ako 4/4. Každý nástoj hrá iné netypické a nepravidelné hudobné metrum a tým je hudba skupiny Meshuggah atypická, originálna, silne chaotická, komplikovaná, technicky prepracovaná, ale nesympaticky repetatívno znejúca sluchu prostého poslucháča. Žánrovo môžeme túto kapelu zaradiť k žánru extrémny technický a progresívny metal, thrash metal ,ba až death metal, groove metal v ich neskoršej tvorbe.
Po albumoch Destroy Erase Improve a Chaosphere prišli s nápadom svoj hutný zvuk ešte vylepšiť. Sú jedinou známou skupinou hrajúcou na osemstrunových gitarách, ktoré boli špeciálne vyrobené pre gitaristov z Meshuggah. Album Nothing z roku 2006 a Catch 33 bol nahrávaný so hlboko podladenými 8 strunovými gitarami značky Ibanez.
Michael Oser Rabin
Michael Oser Rabin (* 1. september 1931, Vroclav, Poľsko, vtedy Nemecko) je izraelský informatik.
Spoločne s Danom Scottom v roku 1959 zaviedol koncept nedeterministického konečného automatu, ktorý sa stal mimoriadne dôležitým konceptom najmä vo výpočtovej zložitosti. Upravil tiež algoritmus Garyho Millera na testovanie prvočíselnosti - tento test prvočíselnosti je dnes známy ako Millerov-Rabinov test prvočíselnosti (1975). Rabin je tiež autorom tzv. Rabinovho kryptosystému (1979), asymetrickej kryptografickej techniky, ktorej bezpečnosť závisí, podobne ako bezpečnosť algoritmu RSA, na výpočtovej zložitosti problému rozkladu na prvočísla. V roku 1987 spolu s Richardom Karpom objavil tzv. Rabinov-Karpov algoritmus, jeden z najznámejších efektívnych algoritmov na vyhľadávanie v texte.
Bula
Bula môže byť:
Slovenská hipoterapeutická asociácia
Slovenská hipoterapeutická asociácia (SHA) je organizácia zaoberajúca sa rozvojom a propagáciou hipoterapie na Slovensku.
John Keats
John Keats (* 31. október 1795, Londýn – † 23. február 1821, Rím) bol posledný z veľkých romantických básnikov anglickej literatúry. Popri Byronovi a Shelleym bol kľúčovou postavou hnutia druhej generačnej vlny básnikov romantizmu. Publikoval len každé štyri roky. Počas krátkeho života nebol dobre prijatý kritikou ale jeho neskorší vplyv na tvoriacich autorov bol značný, napríklad na Alfreda Tennysona a Wilfreda Owena. Keatsova poézia je charakterizovaná citovou obraznosťou a svojimi ódami získal veľkú popularitu hlavne u anglických čitateľov. náhľad|John Keats-básnik
Život
John Keats sa narodil v skromnej mnohodetnej rodine. Nadaný chlapec John získal stredoškolské vzdelanie v Enfielde. Ako chudobná polosirota bol odkázaný na ochranu riaditeľovho syna. Tento ho nechával študovať v knižnici a čítať tamojšie knihy. John sa tu ako samouk začal učiť latinčinu a prekladať Aeneas. Matka sa po skone otcovom v roku 1804 znovu vydala a jej deti si vzala do opatery stará matka. V roku 1810 skonala na tuberkulózu a deti zostali odkázané na malé dedičstvo vyplácané im starou matkou. Ďalej začal študovať farmáciu a medicínu, avšak štúdium nedokončil. Venoval sa literárnej tvorbe a zamestnal sa v lekárni. Bol členom skupiny liberálno-demokratickej inteligencie, ktorú viedol Leigh Hunt. Keats si však zriedkavo vyberal politické témy. John sa staral finančne o brata Toma chorého na tuberkulózu. Ošetroval ho i osobne, čo malo za následok infikovanie sa touto chorobou. Nakoniec na ňu sám ochorel.
Dielo
Keats a jeho priatelia boli humanistickí literáti. Keats písal bratovi Georgovi do Ameriky pravidelne listy, v ktorých sa zamýšľal nad otázkami filozofickými a dôvodmi prečo písať poéziu, vkladal do nich časti básní a písal si v nich aj osobný diár. Listy patria k tomu najlepšiemu čítaniu v anglickej literatúre. Okrem korešpondencie so súrodencami sa zachovali aj jeho listy písané Fanny Brawne. Listy od Fanny sa zničili, keď jej ich John musel vrátiť.
Mulberry house
V roku 1819 napísal The Eve of St.Agnes, La belle dame sans merci, Hyperion, Lamia and Otho. V septembri, veľmi natenko s peniazmi, sa zblížil s vydavateľom svojej novej poézie. Zbierka ich nezaujala. 21. septembra 1819 Keats napísal priateľovi Reynoldsovi. Ponúkol mu svoju poslednú veľkú ódu „To autumn“. Ešte za jeho života, dlho pred skonom, sa „To autumn“ stala veľmi známou v anglickej literatúre. V júli 1820 mohol Keats uvidieť svoje básne publikované a pozitívne komentované v novinách The Examiner a Edinburgh Review.
V roku 1818 Keats stretol svoju múzu Fanny Brawne, ktorá prišla na návštevu k susedom neďaleko Mulberry Three. Stala sa prvou čitateľkou jeho nových básní. Venoval jej sonet „Bright Star“, v roku 1819. Keatsovi nedovolili jeho finančné problémy a zlý zdravotný stav oženiť sa s Fanny Brawne, ku ktorej sa upieral celou svojou dušou. Jeho láska zostala nenaplnená a navždy platonická. Fanny Brawne ho prežila o štyridsať rokov, vydala sa a mala niekoľko detí.
Počas roku 1820 sa u Keatsa prejavili symptómy tuberkulózy. Na odporúčanie lekárov odcestoval do Talianska na plachetnici „The Maria Crowther“. Písal počas cesty básne, dotiahol „Bright Star“. Cestoval spolu s priateľom Josephom Severnom. Po príchode do Talianska sa ubytoval vo vile pri Španielskych schodoch v Ríme. Dnes je to Keats-Shelley Memorial House. Zoznámil sa tam s básnikom Shelleym, ktorý sa o jeho tvorbe pochvalne zmieňoval v korešpondencii. Choroba postúpila tak, že Keats skonal 23. februára 1821 v Ríme. Severn a Brown, priateľ maliar a lekár, mu umiestnili na hrobe pamätník, ktorý tam je do dnešných čias. Keď Keats zomrel ako 25-ročný, zanechal po sebe dielo, ktoré vytvoril za posledných šesť rokov.
Vplyv Keatsovho diela
Keatsova emocionálna romantická lyrika mala vplyv na výtvarnú školu anglických preraffaelistov, na ornamentálnu poéziu viktoriánskej éry a na skorú tvorbu Alfreda Tennysona. Maliar-preraffaelista Victor Holman ho spomínal ako pozoruhodného mladého málo známeho básnika. Algernon Swinburne, podporovateľ hnutia preraffaelistov, napísal biografiu Johna Keatsa, v ktorej potvrdil Keatsov vplyv na estetiku preraffaelistickej maľby. Keats napriek svojmu krátkemu životu zanechal významný príspevok do anglickej poézie. Ako básnik s rozpornými reakciami okolia, po ktorom Shelley banoval a Byron ním opovrhoval, sa stal obľúbeným autorom anglických čitateľov a srdcovkou medzi romantickými básnikmi.
Pierrepont (Calvados)
Pierrepont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz TMA-10
Sojuz TMA-10 bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TMA-10 vyštartoval 7. apríla 2007 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravil dvoch členov Expedície 15. Na palube Sojuzu TMA-10 sa nachádzal aj vesmírny turista Charles Simonyi. Sojuz TMA-10 zostal u ISS ako záchranná loď až do októbra 2007, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Oleg Kotov, Fiodor Jurčichin a Šejk Muszafar Šukor, ktorý sa stal prvým občanom Malajzie vo vesmíre.
The Show Must Go On
„The Show Must Go On“ je skladba britskej rockovej skupiny Queen, a je zároveň poslednou dvanástou skladbou z ich albumu Innuendo z roku 1991. Ako autor je uvedená skupina Queen, avšak napísal ju predovšetkým Brian May. Skladba sa zapísala do kroniky úsilia Freddieho Mercuryho pokračovať vo vystupovaní aj napriek blížiacemu sa koncu svojho života; zomrel na komplikácie spôsobené chorobou AIDS, hoci jeho ochorenie ešte nebolo očividné a niektoré médiá špekulovali o tom, či je skutočne chorý. Mercury bol však tak chorý, že sotva chodil, a keď skupina nahrávala túto skladbu v roku 1990, May bol znepokojený, či fyzicky dokáže skladbu zaspievať.
Skladba bola prvýkrát hraná naživo dňa 20. apríla 1992 počas koncertu na počesť Freddieho Mercuryho ostávajúcimi tromi členmi skupiny Queen, Eltonom Johnom, ktorý spieval a Tonym Iommim, ktorý hral na rytmickej gitare.
Džed
džed je staroegyptský hieroglyf, symbol stability. Zobrazuje chrbticu boha Usíreho, hlavne ako banebdžet („ba pána Džedetu“). Džedu je egyptský názov pre mesto Busiris, stredisko kultu boha Usíreho. Džedový stĺp je často maľovaný na spodok truhiel, kde leží chrbtica zosnulého, toto stotožní osobu s kráľom podsvetia, Osirisom. Džed tiež hrá často rolu ako symbol stability pre cestu zosnulého do posmrtného života.
Pouilly-le-Monial
Pouilly-le-Monial je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Soľnička Františka I.
Soľnička Františka I. je najznámejšie dielo talianskeho zlatníka, sochára a spisovateľa Benvenuta Celliniho (3. novembra 1500 Florencia13. februára 1571 Florencia), ktorú vytvoril v roku 1543 pre francúzskeho kráľa Františka I. z modelov pripravených o mnoho rokov skôr pre kardinála Ippolito d'Este.
Celliniho soľnička je figurálnym zlatníckym dielom s gréckymi mytologickými postavami. Soľnička, niekedy tiež nazývaná Zlatá soľnička, predstavuje mužskú postavu Poseidona (boha mora) a ženskú postavu Demeter (bohyňa zeme). Malé plavidlo slúži ako nádobka na soľ a je umiestnené vedľa mužskej postavy. Nádobka v tvare chrámu je korenička, a je umiestnená v tesnej blízkosti ženskej postavy. Soľnička je vyrobená zo slonoviny, valcovaného zlata a smaltu. Zlaté prvky soľničky nie sú vyrobené odlievaním do formy, sú veľmi jemne ručne tepané zo zlata na voskovom a olovenom jadre v manieristickom štýle neskorej renesancie. Jej súčasťou je zlatá, smaltom zdobená tabuľka s menom autora. Cellini bol veľmi impulzívny a navyše bol podozrivý z homosexuality, čo bol v jeho dobe ťažký zločin. Dva roky po zhotovení plastiky sa preto Cellini z Paríža, kde mu nastali problémy, vrátil do Florencie späť pod ochranu Cosima I. Medicejského.
Soľnička je vystavená v Kunsthistorisches Museum vo Viedni. Dňa 11. mája 2003 bola plastika z múzea ukradnutá. Budova Kunsthistorisches Museum bola rekonštruovaná a bolo tu postavené lešenie. Zlodej, ktorým bol zberateľ umenia, to využil a soľničku odcudzil. Múzeum ponúklo odmenu vo výške 1 000 000 euro za jej vrátenie. Po dolapení páchateľa bola plastika nájdená 21. januára 2006 na mieste, ktoré zlodej označil. Bola ukrytá v olovenej schránke, v lese neďaleko mesta Zwettl v Rakúsku, asi 90 km severne od Viedne. Plastika je poistená na odhadovaných 60 miliónov dolárov.
El Cerrón
El Cerrón môže byť:
Soteriológia
Soteriológia (z gr. soteria = oslobodenie, spasenie) je náuka o spáse.
Baâlon
Baâlon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Náhradníci
Náhradníci je americký animovaný seriál, ktorý v USA vysiela Disney Channel, na Slovensku Slovenská televízia. Niektoré epizódy z 1.série boli na Slovensku odvysielané skôr než na českom Disney Channel.
Dištrikt Brčko
thumb|vlajka thumb|150px|štít thumb|300px|right thumb|Hranice Daytonu pred vytvorením okresu Brcko thumb|150px|Mapa thumb|150px|Brčko Dištrikt Brčko je samosprávna územná jednotka štátu Bosna a Hercegovina. Názov má podľa hlavného mesta Brčko. Okres má rozlohu 208 km² s celkovým počtom obyvateľov približne 87 332 obyvateľov (odhad z roku 2007). Jeho hlavným mestom je mesto Brčko s približne 31 500 obyvateľmi (odhad z roku 2007).
Správa
Dištrikt spravujú spoločne obidve republiky štátu Bosna a Hercegovina a dištrikt je formálne územnou súčasťou aj Republiky srbskej aj Federácie Bosny a Hercegoviny.
História
„Okres Brčko“ bol zriadený na základe arbitrážneho procesu, ktorý viedol vysoký predstaviteľ OSN pre Bosnu a Hercegovinu. V Daytonských mierových dohodách však tento proces mohol rozhodovať len o spore o hraničnú čiaru medzi subjektmi (hranicu). Okres Brčko tvorilo celé územie bývalej obce Brčko, z čoho 48 % (vrátane mesta Brčko) bolo v Republike srbskej a 52 % vo Federácii Bosny a Hercegoviny. Po vojne Európska únia udržiavala diplomatickú prítomnosť na udržanie mieru v oblasti.
V roku 2006 bola na základe nariadenia OSN o monitorovacej misii zrušená celá „legislatíva entít v okrese Brčko a na hraničnej línii“. Rezolúcia vydaná supervízorkou Brčka Susan Johnsonovou odstraňuje všetky zákony o federálnych subjektoch Bosny a Hercegoviny v okrese a tiež odstraňuje hraničnú líniu. Toto rozhodnutie robí zo zákonov okresu a zákonov štátu Bosna a Hercegovina (vrátane zákonov Socialistickej republiky Bosna a Hercegovina) základné právne princípy v rámci okresu.
Brčko bol jediným prvkom Daytonskej mierovej dohody, ktorý nebol dokončený. Arbitrážna dohoda bola dokončená v apríli 1996, výsledkom čoho je „okres“, ako je uvedené vyššie, ktorý bude spravovať medzinárodné zastúpenie v osobe veľvyslanca menovaného misiou OBSE.
Prvý zástupca OBSE pre okres Brčko prišiel v júni 1996. Pred týmto dátumom mala Organizácia pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE) skromný zastupiteľský úrad, ktorý pôvodne riadil Randolph Hampton. Medzitým, než mohol byť okres Brčko zastúpený, ako to stanovujú poarbitárne dohody, sa v spolupráci s agentúrami USAID a [[:en: Generálne riaditeľstvo ECHO] uskutočnili miestne voľby a poskytli sa balíčky humanitárnej pomoci. Európska civilná ochrana a operácie humanitárnej pomoci. Štvrť bola známa ako centrum rôznych medzinárodných programov na obnovu Bosny a Hercegoviny, pričom všetky boli riadené najmä zahraničnými vládami, najmä Spojenými štátmi.
Oblasť spočiatku spravovala medzinárodné spoločenstvo. Mestská časť Brčko bola oficiálne založená 8. marca 2000 po tom, čo bolo jasné, že tieto dva subjekty sa nevedia rozhodnúť, ktorá oblasť by mala byť pridelená každej strane. Vláda sa skladá z rovnakých častí troch etnických skupín. Okrem vlastnej administratívy získava kraj vlastnú poštovú, daňovú a policajnú legislatívu.
Desktop publishing
Desktop publishing (skratka DTP) je označenie pre celý proces spracovania grafického návrhu na počítači až po export súboru pre ofsetovú, hárkovú a digitálnu tlač.
Dištrikt Brčko
Stanovy vo federácii
Okres Brčko, hoci je teoreticky spravovaný oboma bosnianskymi federatívnymi subjektmi, je v praxi tretím subjektom Republiky Bosna a Hercegovina, ktorý má rovnaké práva ako Srbská republika Bosna a Hercegovina a Federácia Bosna a Hercegovina.
Brčko je pod priamou správou Federácie, no okres je považovaný za slobodné územie, teda pod správu oboch federatívnych celkov, alebo dokonca za spoločné územie medzi nimi vo forme kondomínia.
Hranice
Brčko susedí na juhu a severozápade s Federáciou Bosny a Hercegoviny, na východe a západe s Srbskou republikou Bosna, na severe s Chorvátskou republikou a na severovýchod s Republika Srbsko.
Obyvateľstvo
Podľa posledného sčítania v roku 1991 mal Dištrikt Brčko 87 627 obyvateľov s nasledovným národnostným zložením:
1991
Od roku 1991 neexistuje oficiálne sčítanie, takže niektoré tu uvedené údaje sú len odhady.
Miesta
Okres Brčko má 59 lokalít:
Vláda a politika
Podľa etnickej príslušnosti:
Starostovia
V okrese boli pri moci títo starostovia:
Desktop publishing
Užívateľ pomocou softvéru ako napr. Adobe InDesign, QuarkXPress navrhuje rozvrhnutie grafiky plagátov, obaly knižiek, typografickú úpravu časopisov a novín, návrhy reklám a pod.
Viliam Plevza
PhDr. Viliam Plevza, DrSc. (*1934) je bývalý stranícky historik, od roku 1980 univerzitný profesor (Filozofická fakulta UK), organizátor historickej vedy v ČSSR, od 1980 akademik SAV a od 1982 ČSAV. Zaoberal sa dejinami revolučného robotníckeho hnutia, komunistickej strany a novšími politickými dejinami Česko-Slovenska, od roku 1969 riaditeľ Ústavu dejín KSS (od r. 1971 premenovaného na Ústav marxizmu-leninizmu ÚV KSS). Po novembri 1989 vlastník súkromnej galérie Galéria Excelent v Bratislave. Od 1978 člen Predsedníctva SAV. V rokoch 1976-1986 kandidát ÚV KSS a od r. 1986 člen UV KSS. V rokoch 1977, 1980, 1985 získal Národnú cenu SSR. V roku 1984 Rad práce a 1985 získal štátnu cenu Klementa Gottwalda.
Váš dům šel spát
„Váš dům šel spát“ je pieseň speváka Rudofa Cortésa. Vznikla v 50. rokoch 20. storočia, text napísal herec, moderátor a textár Vladimír Dvořák, hudbu zložil skladateľ Alfons Jindra.
Pesnička poeticky rozpráva o tom, ako milý odkazuje svojej milej, že ju má rád aj keď s ňou práve v tej chvíli nie je. Táto pieseň aj hlavnou melódiou dvanásťdielneho programu Českej televízie Dům plný písniček, ktorý v roku 1994 pripravil Ondřej Suchý v spolupráci s Jiřím Černým. Program bol zameraný na české pesničky 50. a 60. rokov. Vystupovali v ňom v klipoch napr. Waldemar Matuška, Richard Adam, Jiří Korn a iní.
Sága (literatúra)
Sága je pôvodne prozaický žáner starej islandskej literatúry z 12. stor. a 13. stor.,  v modernej literatúre rozsiahla románová skladba o osudoch viacerých generácií rodu.
Safíjovci
Safíjovci alebo Safíjovská dynastia bola jednou z najvýznamnejších vládnucich dynastií Iránu v rokoch 1501 až 1736. Dynastia Safíjovcov mala svoj pôvod v Safíjovskom ráde sufizmu, ktorý bol založený v meste Ardabil v iránskom Azerbajdžane. Bola to iránska dynastia kurdského pôvodu, ale počas ich vlády sa uzavreli manželstvá s turkmenskými, gruzínskymi a pontskými gréckymi hodnostármi.
Safíjovci zo svojej základne v Ardabile nadviazali kontrolu nad časťami Veľkého Iránu a znovu potvrdili iránsku identitu regiónu, čím sa stali prvou rodnou dynastiou od vzniku Sasanskej ríše, ktorá založila národný štát oficiálne známy ako Irán.
Napriek ich zániku v roku 1736 bolo dedičstvom, ktoré zanechali, oživenie Iránu ako ekonomickej pevnosti medzi Východom a Západom, vytvorenie efektívneho štátu a byrokracie založenej na „kontrolách a vyváženiach“, ich architektonických inováciách a patronácii za pekné umenie.
Kostol Matky Božej pred Týnom
náhľad|Kostol Matky Božej pred Týnom Kostol Matky Božej pred Týnom (ľudovo Týnsky chrám alebo kostol Panny Márie pred Týnom), zapísaný ako národná kultúrna pamiatka, sa nachádza na Staromestskom námestí v starej časti Prahy 1. Výstavba tohto kostola začala v polovici 14. storočia a prebiehala až do 16. storočia. Táto gotická stavba je považovaná za jeden z najvýznamnejších pražských kostolov. Dnes je predná časť kostola aj s portálom obstavaná dvoma presunutými domami, jedným z nich je Týnska škola.
Veronika Sramaty
Veronika Sramaty (* 1977, Zvolen) je slovenská maliarka a umelkyňa.
Kostol Matky Božej pred Týnom
== História == náhľad|Týnsky kostol v minulosti
V priebehu 12. storočia začína rásť Staré Mesto a na mieste, kde dnes stojí Týnsky chrám, bol románsky kostol zasvätený Panne Márii. Vďaka rozmachu sa kostol stával obľúbenejším a významnejším a tak bol na začiatku 14. storočia prestavaný na ranogotickú stavbu s tromi loďami a s tromi klenbenými poľami a minimálne s jednou vežou v západnom priečelí, do ktorej bol v roku 1310 vložený zvon. Časť tejto veže bola dochovaná až do roku 1849 ako kaplnka sv. Ľudmily. Celá stavba bola asi o 2/3 menšia ako v súčasnosti. Ranogotický kostol sa nachádzal na juhovýchod od dnešného chrámu a pôdorys sa čiastočne prekrýval so záverom južnej bočnej lodi a so sakristiou. Kostol sa neskôr stal hlavným staromestským kostolom.
Veronika Sramaty
Veronika Šramatyová je autorka, ktorá patrí k výrazným postavám porevolučnej generácie. Charakteristickým prvkom jej tvorby sú neokonceptuálne tendencie v maľbe. Zaujíma ju vzťah a prepojenie dvoch médií, maľby a fotografie, ktorý neustále skúma a analyzuje. Často tematizuje hranice medzi umelcom a galériou, divákom a umeleckým dielom.
Kostol Matky Božej pred Týnom
Na stavbu mal veľký vplyv Matej z Arrasu a Peter Parler, môžeme ho vidieť na gotických oknách s rozetami a na veľkolepom severnom portáli. V tejto časti sa nachádza ikonografia kráľa Václava IV., ktorý mohol osobne navštevovať tieto umelecké diela, keďže kostol bol situovaný neďaleko nového kráľovského dvora. V roku 1380 bol prenesený oltár z pôvodného ranogotického kostola. Ešte pred vypuknutím husitských vzbúr mala stavba postavený západný štít, klenbu a krov na hlavnej veži a obidve veže. V tomto období bol kostol pod vládou husitov a farárom sa stal husitský arcibiskup Jan Rokycana, ktorý tam bol aj pochovaný. Po husitskom období mal byť krov dostavaný, ale drevo bolo použité na stavbu šibeníc, a tak bola strecha dokončená až o 20 rokov neskôr. Celková výstavba kostola bola dokončená až za vlády Jiřího z Poděbrad. Počas jeho pôsobenia bol dostavaný štít severnej veže a hlavnej lodi. Južná veža bola postavená až v roku 1511. Obidve veže siahajú až do výšky 80 m.
Veronika Sramaty
Okrem neokonceptuálnych tendencií je u autorky badateľný neustály záujem o médium maľby, využívajúc jej fotorealistický jazyk, artikulujúc ním ďalšie významy a vrstvy, ako to dokazuje aj projekt Entries (tiež známy ako Projekt 19), kde vrámci výstavy This is my place (2003, Banská Bystrica), vystavila 19 fotorealistických malieb svojich doterajších bydlísk – vchodov alebo brán domov. Svojou malou mierkou, rámovaním a samozrejme najmä technickým prevedením silne evokujú sériu odosobnene dokumentačných, ne-nostalgických fotografií.
Kostol Matky Božej pred Týnom
Po roku 1621 kostol bol opäť katolícky a odstránili sa symboly utrakvizmu. V roku 1679 vznikol v kostole požiar, dôsledkom čoho bola klenba hlavnej lodi a presbytéria nahradená barokovou klenbou. V roku 1662 bolo prinesené súsošie Kalvárie, ktoré sa prenieslo na severný oltár v bočnej lodi. V polovici 19. storočia tu prebehli úpravy, počas ktorých bola odstránená omietka a kostol nadobudol vzhľad opukového kameňa, tak ako ho poznáme dnes.
Veronika Sramaty
The Top Ten Projekt
Ku koncu roka 2014 dokončila a uzavrela svoj výtvarný projekt #TheTopTen. Ten je sériou desiatich malieb malého formátu na papieri, reagujúcich na fenomén zberateľstva a predaja umenia v globálnom rozsahu. Spolupráca, priateľstvo, afterparties, tokanie s galeristami a na druhej strane umiestnenie vlastných diel do významnej zbierky, si Veronika Šramatyová osvojila ako autorskú, umeleckú stratégiu aj pri projekte The Top Ten. Desiatka najlepších zberateľov a zberateliek, obchodníkov s umením z uvedeného rebríčka ako sa na prestížnych štúdiových záberoch, alebo vernisážach, benefičných akciách fotografujú v priateľskom objatí s autorkou stredoeurópskeho formátu – s Veronikou Šramatyovou. Pri bližšiom pohľade zistíme, že okrem toho, že fotografie a ich zábery sú notoricky známe z imidžbankového zdroja, je uskutočnená zámena postáv. Veronika Šramaty premaľovala osobných priateľov obchodníkov a obchodníčok s umením a namiesto nich dosadila seba. Tak sa autorka Veronika Šramatyová ocitá v lepšej newyorskej spoločnosti obchodníckych celebrít s umením. Maľby na papieri sú reprodukované v sprievodnom katalógu reprodukované v reálnej veľkosti 8,5 x 12,5 cm.
Kostol Matky Božej pred Týnom
Kostol je tiež známy ako prvý kostol s liturgickým prekladom.
Architektúra
vľavo|náhľad|Interiér kostola
Chrám je postavený z kamenných kvádrov a sochy sú z miestnej opuky. Jedná sa o gotickú stavbu s dispozíciou trojloďnej baziliky s polygonálnym záverom a s dvojicou hranolových veží v západnom priečelí s trojchórom na východe. Je veľmi náročne komponovaný ako katedrálový kostol s otvorenou predsieňou a s vyzdobeným baldachýnom, ktorý mal chrániť sochársku výzdobu. Východná časť je ukončená krátkym presbyteriárom s obdĺžnikovým poľom uzatvorený štyrmi stranami osemuholníka.
Interiér
Bočné lode sú ukončené polygonálnymi kaplnkami s piatimi stranami osemuholníka. Sú zaklenuté piatimi poľami krížovej rebrovej klenby s hruškovitým profilom na takmer štvorcovom pôdoryse, ku ktorej sa pripája ešte po jednej krížovej rebrovej klenby z podvežia.
Hlavná loď a presbytérium po zničení požiarom boli zaklenuté novou barokovou valenou klenbou posadenou asi o meter nižšie, než bola pôvodná gotická klenba. Zároveň prešiel barokovou úpravou aj celý interiér a steny hlavnej lodi, tiež steny presbytéria a piliere.
V severnej bočnej lodi sa nachádza drobná ženská busta. Táto ženská busta so závojom sa nachádza na tretej prípone v severnej strane lode, ktorá bola v spodnej časti osekaná vo výške približne 3 metrov. Jej význam zatiaľ nie je zistený.
V južnej lodi nad sakristiou sa nachádza pokladnica chrámu. Je to miestnosť, do ktorej boli ukladané drahé predmety, ktoré slúžili k liturgickému pochodu kostola. Nachádzajú sa tam aj tri figurálne konzoly umiestnené nízko nad zemou v klenbených výbežkoch. Tieto tri sochárske konzoly zobrazujú lov divokého muža na leva, konzolu s anjelmi a konzolu s baziliskom. Posledné klenbené rebro končí skrátené nad vchodom do miestnosti.
V interiéri kostola sa nachádza baldachýn, ktorého funkcia je chrániť hrob Augustína Luciana z Mirandoly. Nad baldachýnom sú figurálne a zoomorfné masky a z ich úst vychádzajú florálne motívy v podobe viničných listov. Baldachýn je postavený na 4 pilieroch ukončenými fialami. Medzi piliermi sa nachádzajú oblúky ukončené veľkými kvetmi. Sú tu aj ďalšie detaily ako rady zavesených kružieb. Dominantné sú kvety, plody a vinič, čo je symbolom vína premeneného na krv. Vnútro baldachýnu je klenuté hviezdovou klenbou. Tento hrob sa pokladá za jeden z najnáročnejších hrobov v Čechách.
V pokladnici sa nachádzajú tri sochárske konzoly, zobrazujúce lov divokého muža na leva, konzolu s anjelmi a konzolu s baziliskom.
Mobiliár kostola je v súčasnej dobe prevažne barokový.
Portály
náhľad|Severný portál
Kostol je prístupný štyrmi gotickými portálmi. Osovo sú umiestnené západný a východný portál a prelomené v úrovni druhého poľa sú severný a južný portál.
Severný portál má v tympanóne reliéf zobrazujúci tri scény z Kristových pašií. Rám tohto tympanónu má vyhradené miesta pre šesť menších sôch v hornej časti a štyri väčšie sochy po stranách. V stenách predsiene bolo miesto pripravené pre ďalších dvanásť sôch. Ďalej na portály sú tri konzoly: s biblickým vtáctvom, s Mojžišom a s prorokmi. V archivolte tympanónu je nehradený priestor pre scény. Aby bol podporený vizuálny zážitok, tympanón bol farebne polychrómovaný. Tieto veľmi kvalitné sochárske diela sa radia k najvýznamnejším pamiatkam gotického sochárstva v Česku. Cieľom scén bolo zodpovedanie najzákladnejších kresťanských otázok života stredovekého človeka, čo mala byť spása a starosť o vlastnú dušu. Predpokladá sa, že ešte pred dokončením celej stavby sa pred severným portálom konali verejné kázania. Severný portál je tvorený otvorenou predsieňou, ktorej bočné steny sú členené trojbokými a štvorbokými nikami s konzolami a s baldachýnom. Predsieň má valenú klenbu delenú šesťdielnym rebrovým obrazcom. Z celej ikonografickej koncepcie sa zachovala len malá časť. Portál vznikol za vlády kráľa Václava IV.
Západný portál dnes a aj v minulosti slúžil ako hlavný vchod k bežnému liturgickému pochodu. Sokel je v pôdoryse zalomený. Ostenie je členené ôsmimi výžľabami, striedajúcim sa hruškovcom a oblúkom. Po stranách portálu je predstavená polostĺpková architektúra s rímsou, s archivoltou a krabmi, ktorá vrcholí krížovou kvetinou. K archivolte sú pripojené pilierové fialy s figurálnymi konzolami. Konzoly predstavujú ženský a mužský portrétAdama a Evu.
Zo zachovalých stredovekých detailov vynikajú sedílie v presbytériách oboch bočných lodí. Nad portálmi sú umiestnené erby s českým levom a ríšskou orlicou. Tieto erby sú spojované s kráľovskou prezenciou. Najdôležitejším výzdobným prvkom sú konzoly s bustami panovníkov. Je tu zobrazený kráľ Karol IV. a jeho žena Blanka z Valois. Severná sedília sa javí ako najpokročilejšia sochárska súčasť kostola. Je viditeľne druhotne vložená, stavebne však nenadväzuje, ako je to v prípade južnej sedílie.
Exteriér
Dvojice veží sú zakončené zdobenými neskorogotickými osembokými helmicami, ktoré sú doplnené ochodzou, štvoricou nárožných vížok a ďalšou štvoricou vysadených ozdobných vížok. Medzi vežami je zdobený štít s radou fiál obsahujúci barokový reliéf Panny Márie.
Kostol je osvetlený radom ukončených gotických okien vyzdobenými kamennými kružbami.
Vybavenie
Z pôvodného vybavenia sa dodnes dochovalo v interiéri chrámu päť umeleckých prác: cínová krstiteľnica z roku 1414, najväčšia a najstaršia v Prahe, od staromestského kováča Majstra Václava. Krstiteľnica má tvar prevráteného zvonu a je postavená na troch levích labách, ktoré ukončujú polopostavy bradáčov. Kamenná kazateľnica, ktorá sa nachádza v hlavnej lodi, pochádza z 15. storočia. Z rozmedzia renesancie pochádza oltár a posledné z týchto dochovaných diel je kamenný baldachýn z roku 1493, ktorý vytvoril Matěj Rejsek. Pred jeho vznikom sa na týchto miestach nachádzal oltár Sv. Lukáša. Baldachýn kryje hrob Augistína Luciana z Mirandoly.
Kostol vďaka svojej polohe slúžil ako univerzitný kostol v 14. storočí.
Schodisko a striešku z roku 1847 vyzdobil maľovanými postavami cirkevných učiteľov Jozef Hellich a rezbami českých patrónov Eduard Veselý.
Ďalšie objekty
náhľad|vľavo|Organ kostola náhľad|Reliéf Panny Márie Oltár sv. Jána Krstiteľa sa nachádza v južnej lodi a pochádza z rokov 15241525. Architektúra tohto oltára je krídlová a boli do nej vložené reliéfy. Ďalej sa tu nachádza druhý najväčší zvon v Prahe, ktorý sa volá Mária a je zavesený v južnej lodi. Pochádza z roku 1553.
Z obdobia renesancie a baroka sa dochoval z náhrobných kameňov a epigrafov náhrobník astronóma Tycho Brahe z roku 1601 a je umiestnený v prvom južnom pilieri hlavnej lodi.
Z barokového mobiliára vynikajú drevorezby ranogotických oltárov a organ od Jána J. Mundta z rokov 16701673, ktorý patrí medzi tri z najstarších dochovaných organov v Prahe.
V kostole sú umiestnené aj diela ďalších barokových majstrov: sochári Jan Jiří Bendl a Ignác František Weiss (oltárne plastiky), Jan Heidelberher (socha Sv. Františka z Pauly v severnej lodi), maliari M. Strasser, Jan Jiří Heinsch (obraz sv. Jozefa v severnej lodi, oltárny obraz rodokmeňa Jesse), Michael Václav Halbax (obraz sv. Krišpína a Krišpiána) a jeho priateľa Petra Brandla (obraz Príjazd Sv. Václava na ríšsky snem). Z obdobia rokoka maliara Ignáca Raaba (Ján Krstiteľ) a František Xaver Palka (sv. Expeditus).
V presbytériári sa nachádzajú tiež dve rozmerné plátna od severotalianskeho renesančného maliara Romanina (roky 14841564) s námetmi Navštívenia Panny Márie a Obetovania Pána.
V interiéri sa nachádzajú aj umelecké diela z 19. storočia ako napríklad súsošie sv. Cyrila a Metoda od Emanuela Maxa, ktorý venoval chrámu Ferdinand VI.
V roku 1864 vzniká nový oltár Panny Márie Bolestivej v závere južnej lodi kostola s titulným obrazom od Antonína Lhotu.
10. február
Narodenia
upright|thumb|[[Mark Spitz (* 1950)]] upright|thumb|[[Laura Dern (* 1967)]] upright|thumb|[[Matej Tóth (* 1983)]]
Úmrtia
upright|thumb|[[Alexandr Sergejevič Puškin († 1837)]] thumb|upright|[[Arthur Miller († 2005)]]
Letisko Ankara-Esenboğa
Letisko Ankara-Esenboğa (IATA: ESB, ICAO: LTAC) je medzinárodné letisko v Ankare, hlavnom meste Turecka. Letisko funguje od roku 1955. Názov letiska pochádza z názvu obce Esenboga, ktorý v preklade znamená "zdravý býk".
Poloha
Letisko sa nachádza severovýchodne od mesta Ankara, 28 km od centra. Doprava na letisko je možná pomocou taxíkov (okolo 45 TRY za jednu cestu) a pomocou autobusov Havaş (najviac 11 TRY za cestu). Cesta medzi letiskom a Ankarským obchvatom bola dobudovaná v lete roku 2006, čím sa skrátil čas potrebný na jazdu medzi mestom a letiskom o mnoho minút.
Lancasterovci
thumb|right|Červená ruža Lancasterovcov
Letisko Ankara-Esenboğa
Terminály
Kombinovaný terminál pre domáce aj zahraničné lety bol nedávno, v októbri 2006, po dvoch rokoch konštrukčných prác otvorený.
Lancasterovci
Lancasterovci boli vetvou dynastie Plantagenetovcov, anglickej kráľovskej dynastie. Stali sa jednou zo strán zapojených do vojny ruží, občianskej vojny, ktorá v 15. storočí zasiahla Anglicko a Wales.
Kyjatice
Kyjatice je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota. Kyjatická kultúra z neskorej doby bronzovej je pomenovaná podľa náleziska nad obcou.
Letisko Ankara-Esenboğa
Terminály
Nové domáce a zahraničné terminály majú v sebe zahrnuté:
Lancasterovci
Rivalmi Lancasterovcov vo vojne ruží boli Yorkovci. Táto rivalita v akejsi priateľskej podobe pretrváva medzi mestami Lancaster a York dodnes.
Letisko Ankara-Esenboğa
Alternatívna plocha pre pristátie raketoplánu
Letisko Esenboğa je jedným z bezpečnostných miest pre pristátie raketoplánov NASA
Hyperborejci
náhľad|Mapa sveta podľa [[Herodotos|Herodota, vpravo hore sú krajiny Issedonia a Arimaspia, Hyperborejci sú na ďalekom severovýchode.]] Hyperborejci ( - Hyperboreoi) sú v gréckej mytológii národ žijúci na vzdialenom severe. Hyperborejci, národ stúpencov boha Apolóna žil podľa antických Grékov vo vzdialenej a neprístupnej krajine na severe. Ich meno sa interpretuje ako „obyvatelia žijúci za severným vetrom Boreom, "najchladnejším a najsilnejším zo všetkých vetrov. Gréci sa domnievali, že títo ľudia žijú vo večnom slnečnom svite a boh Apolón s nimi trávi tri zimné mesiace.
Staroveký grécky historik Herodotos píše, že Hyperborejci žijú na sever od Skýtov, ktorí o týchto ľuďoch nič nehovoria, iba ak ich jednookí susedia Issedoni, ale aj to je vraj neisté, lebo by sa Skýti od nich nejaké informácie dozvedeli. Podľa Herodota ich ale spomínali obyvatelia posvätného ostrova Délos, miesta narodenia božskej dvojice Artemidy a Apolóna, kde sa konali kultové obrady a prinášali bohom obetné dary. Niektoré obetné dary boli údajne od Hyperborejcov. Posielali ich odtiaľ zabalené v pšeničnej slame a sprostretkovane odvtedy, ako sa od nich vyslané panny Hyperocha a Laodika v sprievode piatich občanov Hyperboreie domov už nevrátili.
Ďalší grécky autor Diodoros Sicílsky uvádza, že Hyperborejci žijú na ďalekom severe, na ostrove, kde je neobyčajne mierna klíma. Hyperborejci uctievajú boha Apolóna v pozoruhodnom chráme, guľovitého tvaru. Obyvatelia ostrova sú ku Grékom priateľsky naklonení, lebo ich Gréci v dávnej minulosti navštívili a mnohému naučili.
Podľa niektorých gréckych mýtov mohli obľúbenci bohov tráviť svoj posmrtný život u Hyperborejcov.
Trieda automobilu
Podľa charakteristických rozmerov sú osobné automobily rozdelené do tried. V súčasnosti je možné pozorovať tendenciu neustáleho nárastu tak veľkosti automobilov, ako aj výkonov ich motorov. Hranice jednotlivých tried sa preto stále posúvajú.
Sítenský potok
Sítenský potok je potok v severnej časti Podunajskej nížiny, na území okresov Partizánske a Bánovce nad Bebravou. Je to ľavostranný prítok Hydiny, meria 4,8 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Pramení v Nitrianskej pahorkatine, v časti Bánovská pahorkatina, na juhojuhovýchodnom svahu Viechy (324 m n. m.) v nadmorskej výške približne 290 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na juhojuhovýchod, v lokalite Sítenie vytvára oblúk vypnutý na východ, potom tečie na juhozápad, severne od kóty 246,7 m sa ďalej stáča západným smerom. Z pravej strany priberá prítok (2,7 km) prameniaci východne od Širokej (329,8 m n. m.) a pokračuje západojuhozápadným smerom. Medzi osadami Čaltice a Trebašovce, východoseverovýchodne od obce Ostratice, sa v nadmorskej výške 189,8 m n. m. vlieva do Hydiny.
Jakub (Banská Bystrica)
Jakub je mestská časť Banskej Bystrice, v severnej časti mesta.
Polohopis
Nachádza sa v Starohorských vrchoch, v údolí riečky Bystrica. Leží pri ceste 1.triedy č.59.
Dejiny
Jakub sa ako mestská časť Banskej Bystrice spomína už v 13. storočí. Pozemky na území dnešného Jakuba až do 16. storočia patrili tažiarskym podnikateľom, mimo iného aj Petrovi Karlovi, podľa ktorého je pomenovaná susedná mestská časť Karlovo, ale aj známej ťažiarskej spoločnosti Turzo-Fugger, ktorá v 16. storočí nemala konkurenciu v celom Uhorsku. V roku 1546 prevzala správu nad väčšinou územia banská komora a zvyšok patril mestu. Komora tu vybudovala medený hámor, drôtovňu a valcovňu, ktoré spracúvali predovšetkým surovinu zo Španej doliny. V Jakube boli aj dve píly a kameňolom na lomový vápenec, dokonca aj vápenka.
Počas druhej svetovej vojny Jakub obsadili nemecké vojská, v lokalite prebiehali početné boje, v priebehu ktorých bol zničený železničný most týčiaci sa nad členitou krajinou, ktorý bol neskôr znova postavený. Jakub bol spod nemeckého velenia oslobodený 4. apríla 1945.
Samospráva
Jakub tvorí spolu s Kostiviarskou, Podlavicami, Skubínom a Uľankou volebný obvod č. 4, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 2 poslancov.
Kostol sv. Jakuba staršieho
Rímskokatolícky kostol sv. Jakuba staršieho je jednoloďová gotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty zo začiatku 14. storočia. Kostol bol neskorogoticky upravený okolo roku 1516. Pôvodné pravouhle presbytérium bolo nahradené polygonálnym. Loď kostola je zaklenutá hviezdicovou sieťovou klenbou. V interiéri sa pôvodne nachádzal neskorogotický tabuľový oltár sv. Jakuba, ktorý bol odvezený do Ostrihomského múzea. Nachádza sa tu však pôvodný zvon z roku 1486, jeden z najstarších na Slovensku. Súčasťou interiéru je ešte renesančné maľované stallum z prelomu 16. a 17. storočia.
Albert Portas
Albert Portas (* 15. november 1973, Barcelona, Španielsko) je bývalý španielsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre.
Badonvilliers-Gérauvilliers
Badonvilliers-Gérauvilliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jens Byggmark
Jens Byggmark (* 22. august 1985, Örebro, Švédsko) je švédsky lyžiar. Špecializuje sa najmä na točivé disciplíny, slalom a obrovský slalom. Vo Svetovom pohári debutoval 23. januára 2005, keď nedokončil 1.kolo slalomu v Kitzbueheli. Na MS 2007 v Åre, získal striebro v tímovej súťaži (4 jazdy v super G + 4 jazdy v slalome).
Sótó zen
thumb|Vankúš na meditáciu v sede ([[zazen).]] Sótó zen (jap. 曹洞宗 – sótó-šú) je jedna z troch veľkých škôl japonského zenového budhizmu. Založil ju kňaz Dógen Zendži (*1200 – † 1253). Sótó zen je meditatívnejší a ľudovejší ako rinzai zen. Menší dôraz je kladený na koany a preferuje sa meditácia bez predmetu (šikantaza).
Bejzbal na Ázijských hrách 2014
Bejzbal na Ázijských hrách 2014 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2014. Konal sa v meste Inčchon, v Kórejskej republike od 22.28. septembra 2014, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje oficiálne od roku 1994 a toto bolo jeho 6. vydanie. Zápasy sa hrali na 2 štadiónoch: Munhak Baseball Stadium a Mokdong Baseball Stadium. Víťazom sa stalo družstvo 🇰🇷, ktoré vo finále zvíťazilo nad.
Účastníci
Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IBAF v roku 2014.
Pierres (Calvados)
Pierres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 197 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cerro Singüil
Cerro Singüil (alebo El Cerrón) je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa v Salvádore neďaleko hraníc s Guatemalou, asi juhovýchodne od vulkánu Chingo. Pole je tvorené niekoľkými troskovými kužeľmi a explozívnymi krátermi prevažne bazaltového zloženia. Vek hornín sa odhaduje na holocén.
Poule-les-Écharmeaux
Poule-les-Écharmeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doctor Who
Doctor Who je populárny britský sci-fi televízny seriál spoločnosti BBC. Opisuje dobrodružstvá záhadného cestovateľa v čase, predstavujúceho sa ako Doktor (orig. the Doctor).
Pre seriál je typický nadhľad a využíva klišé a zápletky z brakových sci-fi 50. a 60. rokov. V každej časti hrajú mimozemšťania – sci-fi alebo fantastické strašidlá. Zápletky satiricky zobrazujú rôzne udalosti z minulosti alebo budúcnosti. Udalosti (katastrofy) zavinili mimozemšťania (novodobé strašidlá) alebo Doktor. Doktor si vždy berie svojich spoločníkov. Zatiaľ, v klasických sériách, boli z minulosti, budúcnosti a len niekedy zo súčasnosti, v obnovených to boli zväčša zo súčasnosti. Doktora si zahralo 14 hercov, kvôli jeho regenerácii (rok 2018). Súčasný Doktor je Jodie Whittaker, ktorá nahradila Capaldiho vo vianočnom špeciáli.
Seriál je zapísaný v Guinessovej knihe rekordov ako najdlhšie bežiaci sci-fi seriál na svete a je súčasťou modernej britskej kultúry. Briti považujú seriál, preslávený farbistými príbehmi a špeciálnymi efektmi, za kultový a v roku 2005 bol ocenený ako najlepší televízny seriál.
Zápletka
Doktor si meno vybral pri zasvätení (ostatní Páni času ho priviedli k trhline v časopriestore, keď bol mladý). Je rasy Pánov času (orig. Time Lords). Rasa je humanoidná (my vyzeráme ako Páni času). Jeden z anatomických rozdielov je, že Páni času majú dve srdcia. Páni času dokážu regenerovať. Keď sa ich telo veľmi poškodí, regenerujú a získajú novú podobu. Doktor má vo zvyku po každej regenerácii (s výnimkou keď 10. Doktor usmernil prebytočnú energiu do nádoby s odseknutou rukou, teda keď zmenia výzor) vymeniť odev. Ak sa niečo stane iba s nejakou časťou ich tela tesne po regenerácii, tá časť tela dorastie kvôli nespotrebovanej, prebytočnej regeneračnej energii (odsekli mu skôr spomínanú ruku, ale znova mu narástla).
Doktor cestuje vo svojom stroji času T.A.R.D.I.S (v origináli Time And Relative Dimension In Space, teda čas a relatívna dimenzia v priestore), ktorá zvonku vyzerá ako britská policajná telefónna búdka zo 60. rokov. So svojimi spoločníkmi cestuje naprieč celým časopriestorom. Ale originálna T.A.R.D.I.S sa prispôsobuje prostrediu, v ktorom sa nachádza. Lenže Doktorova T.A.R.D.I.S má poškodený chameleoní obvod, a preto ostala ako telefónna búdka.
Chameleoní obvod je obvod, ktorý umožňuje T.A.R.D.I.S sa prispôsobiť obdobiu a miestu, kde sa nachádza (napríklad v Egypte by z nej bola pyramída).