cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kamerunská ovca
Povaha
Je to plachá ovca, ktorú je možné ľahko skrotiť a je veľmi spoločenská. Tiež je hlučná, pretože zvieratá v stáde sa spolu dorozumievajú békaním a rovnako tak sa domáhajú príkrmu alebo spoločnosti. Na čele stáda je vždy vedúca ovca, ktorá stádo vedie na pastvinu. Stádo uzatvára vždy baran. Pri kŕmení vždy jedna z oviec sleduje okolie a v prípade nebezpečenstva upozorní ostatné. Barany nie sú agresívne.
Starostlivosť o potomstvo
O svoje mladé sa zvyčajne bez problémov vie postarať. Patrí medzi primitívne plemená, zvyčajne nie je nutná prítomnosť človeka pri pôrode. V prípade úmrtia matky sa mláďaťa ujme blízka príbuzná (v prenesenom význame zvyčajne babka alebo teta). V prípade, že niektoré mláďa bolo odchované umelo človekom, vytvára si silnejšie puto na človeka a stráca schopnosť postarať sa o vlastné potomstvo, aj bližší kontakt so stádom. Dokážu mať mladé dvakrát do roka, na jar a na jeseň, ale najčastejšie je to raz do roka. Ovca nosí mláďa päť mesiacov. Jahňatá sa zvyčajne rodia skoro na jar, mnohokrát ešte za snehu. Jedna ovca porodí jedno až dve mladé.
Potrava
Kamerunka je nenáročná na potravu, dokáže sa pásť. Stačí jej dobrá pastvina a prístup k čerstvej vode. Pasie sa na tráve, kríkoch, ale aj mladých stromčekoch. Podobne ako koza sa vie postaviť na zadné nohy a dočiahne aj na spodné konáre stromov a požiera listy, prípadne aj ovocie. Na zimu sa prikrmuje senom, jačmeňom, repou alebo zemiakmi. Tiež je vhodné jej na zimu dávať aj minerálny líz, napríklad s prídavkom selénu.
Vzhľad
Existujú dva farebné varianty- hnedá srnčia a čiernobiela. Hnedé srnčie bývajú spravidla menšie s čiernou farbou na bruchu a vnútornej strane nôh. Váha je cca 35 kg. Ovce sú bezrohé, barany majú čierne stočené rohy. Srsť je krátka, lesklá, u baranov s hustým golierom.
Chennevières-sur-Marne
Chennevières-sur-Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-de-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cachan (mesto)
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Susedí s obcami Arcueil, Villejuif, L'Haÿ-les-Roses, Bourg-la-Reine, Bagneux.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Cefalù
Cefalù je menšie mesto v provincii Palermo na severe Sicílie v Taliansku.
Mesto leží na pobreží Tyrrhenského mora, 75 km východne od Palerma a 175 km západne od Messiny. Južne od Cefalù sa rozkladá pohorie sicílskych Apenín, Madonie.
Poloha mesta pod 270 m vysokým útesom La Rocca s pevnosťou, historické staré mesto a normanská katedrála z 12. storočia robí z Cefalù jedno z hlavných turistických centier v regióne i na Sicílii.
Hlavnou ulicou v starom meste je Corso Ruggero, ktoré vedie až ku katedrále. V meste sa nachádza niekoľko ďalších kostolov a palácov z obdobia od 13. do 18. storočia. Na vrchu La Rocca sa potom nachádzajú zvyšky Dianinho chrámu z 9. storočia pred Kr. a stredoveké opevnenie La Rocca di Cefalù.
La Courneuve
Geografia
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod  Susední s obcami Saint-Denis, Aubervilliers, Stains, Bobigny, Le Bourget, Dugny, Drancy a Pantin.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doprava
La Courneuve je dostupné linkou číslo 7 parížskeho metra, linkou RER B, a autobusmi RATP.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Chatou (mesto)
Chatou je francúzske mesto v severozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríž v departemente Yvelines v regióne Île-de-France.
Od centra Paríža je vzdialené a má asi 28 000 obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Poduška
Poduška môže byť:
Chevilly-Larue
Chevilly-Larue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-de-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trigueño
Trigueño môže byť:
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1998
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1998 bol v poradí 3. turnaj majstrovstiev Európy v hádzanej mužov, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v Bolzane a Merane, v provincii Bolzano – Horná Adiža, v Taliansku v dňoch od 29. mája7. júna 1998, za účasti 12 tímov. Nováčikom turnaja boli družstvá Litvy, Macedónska a Talianska. Svoj druhý titul získalo 🇸🇪, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇪🇸.
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 1999, ktoré organizoval Egypt. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Organizátor
Taliansko získalo právo organizovať ME 1998 v marci 1996, keď v hlasovaní delegátov EHF zvíťazilo s počtom hlasov 27 pred Švédskom (9 hlasov), Nórskom (7 hlasov) a Rakúskom (1 hlas). Pôvodne sa o organizáciu uchádzali mestá Rimini a Pesaro, kvôli finančným a logistickým problémom však bola organizácia presunutá v apríli 1997 do Južného Tirolska. Dejiskami zápasov boli arény Palaonda v Bolzane a Meranarena v Merane a rozpočet turnaja činil 1,7 miliardy ITL.
Daimaó Kosaka
Kazuhito Kosaka (jap. 古坂和仁, prepis: Kosaka Kazuhito; * 17. júl 1973, Aomori, Aomori, Japonsko), známy pod pseudonymami Daimaó Kosaka (jap. 古坂大魔王, prepis: Kosaka Daimaó) a Pikotaró (jap. ピコ太郎, prepis: Pikotaró), je japonský komik, televízna osobnosť a zabávač. Kosaka trvá na tom, že Pikotaro je osoba, ktorú propaguje, no všeobecne sa má za to, že sa v skutočnosti jedná o jednu a tú istú osobu. V súčasnosti má podpísanú zmluvu so spoločnosťou Avex Management Inc. pod skupinou Avex Group.
Známy je vďaka svojmu singlu „PPAP (Pen-Pineapple-Apple-Pen)“.
V roku 2017, počas jesennej služobnej cesty amerického prezidenta Donalda Trumpa do Ázie, bol Kosaka vybraný ako spevák na oficiálnej štátnej recepcii, na ktorej chcel údajne japonský premiér Šinzó Abe udržať „pozitívnu“ náladu.
Osobný život
Daimaó Kosaka je od 3. augusta 2017 ženatý s Hitomi Jasuedovou, gravure modelkou. Dňa 17. júna 2018 porodila Jasuedová ich prvú dcéru.
Ján Maleter
Ján Maleter (iné zápisy: Malleter alebo Milleter; * 15. august 1691, Spišská Nová Ves†7. marec 1755, tamže) bol mestský, stoličný a osobný lekár spišského starostu Teodora Konštantína Lubomirského v Spišskej Novej Vsi. Zaujímal sa o prírodne vedy a bol poverený zostavením prírodopisno-mineralogickej zbierky pre ruského cára Petra I. Neskôr spolupracoval s Matejom Belom na monografii Spišskej stolice.
Život
Narodil sa v Spišskej Novej Vsi pravdepodobne do zemianskej rodiny. Jeho otec bol Juraj Maleter a matka Zuzana rod. Langová.
Do roku 1714 študoval na Univerzite v Jene. Potom odišiel na univerzitu v Leidene, kde v roku 1717 získal doktorát z medicíny. V Leidene sa zaujímal aj o prírodne vedy a neskôr bol poverený zostavením prírodopisno-mineralogickej zbierky pre ruského cára Petra I., ktorú aj sám inštaloval. Po návrate pôsobil najskôr ako lekár v Spišskej Novej Vsi. Od roku 1718 bol osobným lekárom spišského starostu Teodora Konštantína Lubomirského. Následne od roku 1723 zastával úrad stoličného lekára v Levoči, kde sa stal aj súčasne mestským lekárom. Bol obľúbeným domácim lekárom vo viacerých šľachtických a meštianskych rodinách.
Spolupracoval s Matejom Belom na monografii Spišskej stolice. V čase, keď územie Uhorska ohrozoval mor obhájil dizertačnú prácu o tzv. uhorskej chorobe (morbus hungaricus), na základe ktorej vydal spis o prevencii a liečení moru zdravotníckej komisie uhorskej miestodržiteľskej rade. Zomrel pravdepodobne 7. marca 1755 v Spišskej Novej Vsi.
Aucamville (Haute-Garonne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hem (chémia)
Hem  alebo hém  (zo ) je koordinačný komplex, ktorý sa skladá zo železa koordinovaného porfyrínom, ktorý funguje ako tetradentátny ligand, a jedným alebo dvoma axiálnymi ligandmi. Táto definícia je všeobecná a mnohé zobrazenia vynechávajú axiálne ligandy. Hem je často viazaný v enzýmoch pomocou kovalentnej väzby, teda ako prostetická skupina. Spomedzi metaloporfyrínov, ktoré sú využívané metaloproteínmi ako prostetické skupiny, je hem najbežnejšie využívaný a definuje skupinu takzvaných hemoproteínov, ktoré viažu hem. Hemy sú bežne známe ako zložka hemoglobínu, červeného farbiva v krvi, ale sú prítomné i v mnohých iných biologicky významných hemoproteínoch, ako sú myoglobín, cytochrómy, kataláza, hemová peroxidáza a endoteliálne syntázy oxidu dusnatého. V hemoglobíne je hem nutný na viazanie kyslíka v krvi. Hem sa syntetizuje v kostnej dreni a v pečeni.
Funkcia
Hemoproteíny majú rôznorodé biologické funkcie, medzi ktoré patrí transport dvojatómových plynov, chemická katalýza, detekcia dvojatómových plynov a prenos elektrónov. Atóm železa v heme funguje ako zdroj a cieľ pre elektróny pri prenose elektrónov alebo redoxných reakciách. V peroxidázových reakciách je molekula porfyrínu zdrojom elektrónov a je schopná delokalizovať radikálové elektróny v konjugovanom kruhu. Pri transporte a detekcii dvojatómových plynoch sa molekuly plynu viažu na hemové železo. Počas detekcie dvojatómových plynov sa plyn viaže ako ligand, čo spôsobuje konformačnú zmenu v bielkovine v okolí hemu. Všeobecne sa plyny viažu len na redukovaný hem, teda hem obsahujúci FeII, zatiaľ čo u väčšiny peroxidáz dochádza k premene medzi oxidačnými stavmi FeIII a FeIV a u hemoproteínov, ktoré sa účastnia mitochondriálnych redoxných procesov, dochádza k premene medzi oxidačnými stavmi FeII a FeIII.
Objavili sa špekulácie, že pôvodná evolučná funkcia hemoproteínov bola prenos elektrónov v primitívnych fotosyntetických dráhach založených na síre u organizmov podobných siniciam predtým, než sa objavil molekulárny kyslík.
Hemoproteíny dosahujú svoju pozoruhodnú funkčnú diverzitu pomocou úpravy okolia hemového makrocyklu v proteínovej matrici. Schopnosť hemoglobínu efektívne prenášať kyslík k rôznym tkanivám je napríklad daná špecifickými aminokyselinovými reziduami, ktoré sa nachádzajú poblíž molekuly hemu. Hemoglobín reverzibilne viaže kyslík v pľúcach pri vysokom pH a nízkej koncentrácii oxidu uhličitého. Keď je situácia opačná (nízke pH a vysoká koncentrácia CO2), hemoglobín uvoľňuje kyslík v tkanivách. Tento fenomén, ktorý tvrdí, že väzbová afinita hemoglobínu ku kyslíku je nepriamo úmerná kyslosti a koncentrácii oxidu uhličitého, sa nazýva Bohrov efekt. Molekulárny mechanizmus, ktorý stojí za týmto efektom, je stérická organizácia globínového reťazca – histidínové reziduum, ktoré sa nachádza poblíž hemovej podjednotky, sa v kyslých podmienkach (ktoré vznikajú rozpusteným oxidom hličitým napríklad v svaloch) stáva kladne nabitým, čo vedie k uvoľneniu kyslíka z molekuly hemu.
Hlavné hemy
Existuje niekoľko biologicky dôležitých druhov hemu:
Ostatné hemy
Názvy cytochrómov typicky (ale nie vždy) naznačujú, ktorý druh hemu je prítomný v ich štruktúre: cytochróm a obsahuje hem A, cytochróm c obsahuje hem C a podobne. Tento zvyk bol prvýkrát použitý pri zverejnení štruktúry hemu A.
Syntéza
Enzýmový proces, ktorým vzniká hem, sa nazýva syntéza porfyrínu, keďže všetky intermediáty sú tetrapyroly, ktoré sú chemicky zaradené medzi porfyríny. Tento proces je zachovaný v rôznych organizmoch. U ľudí existuje prakticky výlučne na syntézu hemu. U baktérií sa ním syntetizujú i iné zložité látky, ako sú kofaktor F430 a kobalamín (vitamín B12).
Orgány, ktoré sa podieľajú na syntéze hemu, sú pečeň (v ktorej je rýchlosť syntézy hemu veľmi premenlivá, podľa dostupnosti hemu v organizme) a kostná dreň (v ktorej je syntéza hemu relatívne konštantná a závisí na produkcii globínových reťazcov), aj keď každá bunka vyžaduje hem na správne fungovanie. Kvôli toxickým vlastnostiam hemu sú však vyžadované bielkoviny ako hemopexín (Hx) na udržiavanie fyziologických zásob železa, ktoré sa používajú pri syntéze hemu. Hem vystupuje ako intermediát v katabolizme hemoglobínu v bilirubínovom metabolizme. Nedostatky rôznych enzýmov v syntéze hemu môžu viesť k rôznym poruchám, ktoré sa označujú ako porfýrie. Medzi ne patrí akútna intermitentná porfýria, kongenitálna erytropoetická porfýria, neskorá kožná porfýria, dedičná koproporfýria, variegátna porfýria a erytropoetická protoporfýria.
Syntéza v potravinách
Impossible Foods, spoločnosť vyrábajúca náhrady mäsa založené na rastlinách, využíva urýchlenú syntézu hemu, ktorá využíva kvasinky a leghemoglobín z koreňov sóje fazuľovej, a vznikajúci hem pridáva do bezmäsitých (vegánskych) Impossible burgerových fašírok. DNA pre produkciu leghemoglobínu bola extrahovaná z koreňových hľúz sóje a exprimovaná v bunkách kvasiniek, ktoré nadprodukujú hem pre použitie v bezmäsitých burgeroch. Tento proces vraj pomáha vytvoriť chuť mäsa vo výsledných produktoch.
Rozklad
Rozklad začína v makrofágoch v slezine, ktoré odstraňujú staré a poškodene červené krvinky z krvného obehu. V prvom kroku sa hem premieňa na biliverdín pomocou hemoxygenázy (HO). Ako redukčné činidlo je použitý NADPH a do reakcie vstupuje molekulárny kyslík, produktmi sú potom oxid uhoľnatý a uvoľnené železo v podobe katiónu Fe2+. Oxid uhoľnatý, CO, potom funguje ako bunkový posol a pomáha vazodilatácii (rozťahovaniu ciev).
Okrem toho vyzerá, že rozklad hemu je evolučne zachovaná odpoveď na oxidatívny stres. V skratke, keď sú bunky vystavené voľným radikálom, vzniká rýchly nábeh na expresiu izoenzýmu hemoxygenázy-1 (HMOX-1) ktorá katabolizuje hem ako odpovede na stres. Dôvod, prečo bunky musia exponenciálne zvýšiť svoju kapacitu rozkladať hem ako reakciu na oxidatívny stres, stále nie je úplne objasnený, ale vyzerá to tak, že je to súčasť cytoprotektívnej odpovede, ktorá bráni pred potenciálne škodlivými účinkami voľného hemu. Keď sa nazbiera veľké množstvo voľného hemu, systémy zodpovedné za jeho rozklad či detoxifikáciu ho nemusia stihnúť spracovať, takže môže dôjsť k prejavu jeho škodlivých účinkov.
V druhej reakcii sa biliverdín premieňa na bilirubín pôsobením biliverdínreduktázy (BVR):
Bilirubín sa potom prenáša naviazaný na bielkovinu (sérový albumín) do prečene pomocou sprostredkovanej difúzie, kde sa konjuguje s kyselinou glukurónovou, aby bol lepšie rozpustný vo vode. Táto reakcia je katalyzovaná UDP-glukuronozyltransferázou:
V tejto podobe je bilirubín vylúčený z pečene do žlče. Vylučovanie bilirubínu z pečene je aktivny prenos spotrebovávajúci energiu, ktorý je zároveň rýchlosť určujúcim procesom. Črevné baktérie dekonjugujú bilirubíndiglukuronid a premieňajú bilirubín na urobilinogény. Časť urobilinogénu je absorbovaná bunkami čriev a prenesená do obličiek, odkiaľ sa vylučuje močom (v podobe urobilínu, ktorý je zodpovedný za žltú farbu moču a vzniká oxidáciou urobilinogénu). Zvyšok pokračuje tráviacim traktom a premieňa sa na sterkobilinogén. Ten sa oxiduje na sterkobilín, ktorý sa vylučuje a je zodpovedný za hnedú farbu výkalov.
Súvis so zdravím a chorobami
Reaktivita hemu je v homeostáze riadená jeho vložením do uspôsobených vreciek hemoproteínov. Počas oxidačného stresu však môžu niektoré hemoproteíny, napr. hemoglobín, uvoľniť svoje hemové prostetické skupiny. Neviazaný (voľný) hem, ktorý vzniká týmto spôsobom, môže byť veľmi cytotoxický, pravdepodobne kvôli prítomnosti železa v kruhu protoporfyrínu IX, ktorý funguje ako Fentonovo činidlo a nekontrolovane katalyzuje tvorbu voľných radikálov. Katalyzuje oxidáciu a agregáciu bielkovín, tvorbu cytotoxických lipidových peroxidov cez lipoperoxidáciu a poškodzuje DNA prostredníctvom oxidatívneho stresu. Kvôli jeho lipofilným vlastnostiam rozrušuje lipidové dvojvrstvy v organelách, napríklad mitochondrách a jadre. Tieto vlastnosti hemu môžu u mnohých buniek viesť k programovanej bunkovej smrti, čo je efekt, ktorý hrá dôležitú úlohu v niektorých zápalových ochoreniach, ako sú malária a sepsa.
Rakovina
Existuje asociácia medzi vysokým príjmom hemového železa z mäsa a zvýšeným rizikom kolorektálneho karcinómu. Obsah hemu v červenom mäse je asi desaťkrát vyšší než v bielom mäsa, napríklad kuratách. Review z roku 2019 zistila, že príjem hemového železa je spojený so zvýšeným rizikom rakoviny prsníka.
Gény
Nasledujúce gény (radené abecedne) sú súčasťou chemickej dráhy, ktorá vedie k produkcii hemu:
Fontenay-sous-Bois
Fontenay-sous-Bois je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Val-de-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1975
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1975 bola kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov, ktorú organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Zúčastnilo sa jej 17 družstiev (15 európskych a 2 africké), ktoré súťažili o 4 postupové miesta na finálový turnaj. Nováčikmi boli družstvá Alžírska a Maroka. Kvalifikácia prebiehala od 12. do 21. mája 1975 a celá sa konala v troch západonemeckých mestách: Hagen, Böblingen a Wolfenbüttel.
Priamy postup
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 7 najlepších družstiev z Majstrovstiev Európy 1973:
Mešita Selimiye (Edirne)
Mešita Selimiye, (slovensky tiež Selimova mešita, ) je mešita v Edirne vybudovaná v rokoch 1569 - 1575 na príkaz sultána Selima II.. Je dielom najslávnejšieho osmanského staviteľa Mimara Sinana (vlastným menom zrejme Yusuf Sinan). Sám Sinan označil túto stavbu ako svoje "majstrovské dielo", ktoré je považované za vrchol osmanskej architektúry.
Minarety vysoké 83 m majú po troch ochodzoch prístupných cez tri separátne schodištia. Centrálna kupola, ktorá spočíva na ôsmich mohutných stĺpoch, má 31,28 m v priemere. Jej výška je 43,28 m. Svetovo preslávená je mramorová kazateľnica vrátane kachlí. Pri obsadení mesta Edirne ruským vojskom v roku 1878 bola časť kachlíc vytrhaná a odvezená do Ruska. Na mešitu nadväzujú vedľajšie stavby, ktoré sú tiež od Sinana, vďaka ktorým je celé dielo nazývané tiež Komplex Selimiye.
V roku 2011 bol celý komplex zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Gentilly
Gentilly je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Val-de-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Romainville
Romainville je francúzske mesto v severovýchodnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Seine-Saint-Denis, v regióne Île-de-France. Má asi 26 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené 3 km.
Geografia
Susedné obce: Pantin, Bobigny, Noisy-le-Sec, Montreuil, Bagnolet a Les Lilas.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Joinville-le-Pont
Joinville-le-Pont je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Val-de-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Baňa (sauna)
náhľad|Ruská Venuša (s brezovou vetvičkou) vo vidieckej bani. Maľba od ruského umelca Borisa Kustodieva z polovice 20. rokov 20. storočia Baňa sú pôvodne ruské a východoslovanské parné kúpele s pecou na drevo. Považujú sa za dôležitú súčasť ruskej kultúry a majú slovanské a ugrofínske korene. Kúpeľ sa koná v malej miestnosti alebo v budove určenej na suché alebo mokré tepelné procedúry. Para a vysoké teplo spôsobujú potenie.
V ruskom jazyku môže slovo baňa označovať aj verejný kúpeľný dom. Historicky sú najznámejšie moskovské kúpele Sanduny.
Zámok Eggenberg
Okázalý zámok, jeho bohaté vybavenie aj okolité záhrady sú dôkazy moci, ktorú vo svojej dobe najvýznamnejší štajerský šľachtický rod Eggenbergovcov mal. Zámok je majetkom spolkovej krajiny Štajersko a v jeho priestoroch sú umiestnené numizmatické a umelecké zbierky múzea Universalmuseum Joanneum.
Baňa (sauna)
História
Zmienka o bani sa nachádza v Radziwiłłovej kronike z roku 945 v príbehu o pomste princeznej Oľgy za vraždu jej manžela princa Igora slovanským kmeňom Drevľanov. Ich vodca dúfal, že sa ožení s vdovou Oľgou a vyslal poslov, aby prediskutovali túto možnosť. „Keď dorazili Drevľanovci, Oľga prikázala, aby pre nich pripravili kúpeľ, a povedala: ,Umyte sa a potom príďte za mnou.´ Kúpeľ boli rozkúrený a nič netušiaci Drevľanovci doň vošli a začali sa umývať. [Oľgini] muži zatvorili za nimi dvere a Oľga vydala rozkaz kúpeľ podpáliť, takže všetkých Drevľanovcov upálili.“
Raný opis bane pochádza z východoslovanského Nestorovho letopisu z roku 1113. Podľa tejto kroniky (autori ju nazvali Rozprávanie o dávnych časoch), navštívil apoštol Ondrej počas svojej cesty po gréckych kolóniách pri Čiernom mori aj územia, z ktorých vznikli Rusko a Ukrajina. Je pravdepodobné, že Ondrej prešiel východoslovanskými územiami od ústia rieky Dneper okolo kopcov, na ktorých bol neskôr založený Kyjev, a šiel na sever až do starobylého mesta Novgorod.
„Pozoruhodné rozprávanie", povedal. „Videl som krajinu Slovanov a keď som bol medzi nimi, všimol som si aj ich drevené kúpeľné domy. Extrémne ich rozkúria, potom sa vyzlečú, natrú sa lojom a vezmú si mladé vetvičky a nimi si bičujú telá. Bičujú sa tak silno, že to ledva prežijú. Potom sa opláchnu studenou vodou a to ich preberie. Neodpovedali na to, či to robia každý deň a či sa takto dobrovoľné priam mučia. Z obyčajného umývania si spravili doslova trápenie.
Pôvodné kúpeľné domy boli samostatné nízko položené drevené stavby závislé od ohňa vnútri, ktorý produkuje teplo. Kachle v rohu miestnosti sú vyrobené z veľkých okrúhlych kameňov, ktoré po zahriatí zdvihnú železnými tyčami a umiestnia do drevenej vane. Len čo sa oheň založí, kúpajúci zhasne plameň a pred začatím kúpeľa vyvetrá dym. Vplyvom sadzí takto vznikajú „čierne bane“.
Konštrukcia
náhľad|Interiér modernej ruskej bane Budova bane môžu byť dosť veľká, s množstvom rôznych miestností alebo to môžu byť jednoduché drevené chatky podobné chatkám, akými sú tradičné fínske sauny. Ruské bane majú zvyčajne tri miestnosti: parnú miestnosť, miestnosť na umývanie a vstupnú miestnosť. Vstupná miestnosť sa nazýva predbannik (rus. предбанник) alebo predkúpelňa a má háčiky na zavesenie odevov a lavičky, na ktorých sa dá odpočívať. V miestnosti na umývanie je kohútik na teplú vodu ohrievanú saunovým priestorom a na umývanie sa tá voda zmiešava s neohriatou vodou na vodu s príjemnou teplotou. Ohrievacie teleso má tri komory: požiarny priestor, do ktorého sa drevo vkladá zo vstupnej miestnosti, komoru zo skál s malým otvorom na prilievanie vody na skaly a v hornej časti je nádrž na vodu. Horná časť vodnej nádrže je zvyčajne uzavretá, aby sa zabránilo prenikaniu pár do bane. Voda z vedra pri sporáku sa naleje na vyhrievané skaly. V celej miestnosti sú drevené lavice. Ľudia vstupujú do parnej miestnosti vtedy, keď sú kachle horúce, a pred tým, ako sa na skaly vyleje voda. Predpokladá sa, že poriadny pot chráni pokožku pred parou.
Čierne bane a biele bane
V čiernej bani (rus. по-чёрному) dym uniká cez otvor v strope a zatmaví drevo v interiéri sauny, zatiaľ čo v bielych baňach  (rus. по-белому) sú v saune výfukové potrubia na odvetranie dymu. V oboch typoch baň sa nachádzajú balvany, hlinené gule a veľké kotly na horúcu vodu a takisto kamenné kachle s nádržou na ohrev vody. Palivovým drevom je zvyčajne breza. Čierna baňa je rudimentárnejšia než biela baňa.
náhľad|Tradičná baňa v severnom Rusku v skanzene Mandrogy
Prenosná, prípadne turistická baňa
vľavo|náhľad|Turistická baňa Prenosná (rus. походная баня), resp. turistická baňa je obľúbená v ruskej armáde, medzi horolezcami a ľuďmi, ktorí dlhší čas cestujú v drsnom prostredí. Pozostáva z kamennej pece umiestnenej v malom provizórnom stane. Turistické bane zvyčajne stavajú v blízkosti brehu jazera či rieky, kde sa nachádzajú veľké okrúhle skaly, aby sa mohli vytvoriť komíny pre baňu, a stavajú ich tam, kde je dostatok studenej vody potrebnej na takéto kúpanie. Z veľkých kameňov sa postaví kruhová pec v tvare kupoly, ktorá má priemer jeden až štyri metre a výšku pol metra až jeden meter, takže v strede je dostatok miesta na vytvorenie ohniska. V tejto improvizovanej peci sa palivové drevo spaľuje niekoľko hodín dovtedy, kým sa kamene na povrchu hromady ohrejú tak, že voda, ktorú na ne vylejú, sa mení na paru. Okolo tejto hromady je zakrytý priestor na vytvorenie malého stanu a baňa je pripravená vtedy, keď je vnútri veľmi horúco a je tam veľa pary. Čerstvé halúzky (rus. veniky, pozri rituál kúpania opísaný v ďalšom texte) možno narezať z neďalekých brezových alebo dubových stromov a kúpajúci sa môžu striedať pri chladení sa v ľadovej horskej vode.
Rituál kúpania
Teplota v bani býva často vyššia než 93°C a plstené alebo vlnené čiapky sa zvyčajne nosia na ochranu hlavy a vlasov pred týmto intenzívnym teplom, ktoré by pri kontakte mohlo spôsobiť popáleniny. Bežne sa sedí na malej podložke, ktorú si do bane prinesiete, aby ste si chránili holú pokožku a nechty pred horúcim drevom a tiež z hygienických dôvodov. V Rusku sa bežne predávajú špeciálne plstené čiapky v sadách s plstenými rukavicami bez prstov a spolu s extraktmi, ktoré sa zmiešajú s vodnou parou. Bežné je tiež používanie domácich bylinných extraktov a piva. Na steny možno zavesiť aj sušenú palinu. Na masáž a na uľahčenie prenosu tepla z horúceho vzduchu do tela sa bežne používajú zväzky sušených konárov a listov z bielej brezy, duba alebo eukalyptu (nazývané kúpeľová metlička - rus. банный веник). Vysušené vetvičky – veniky - pred použitím navlhčia veľmi horúcou vodou. V lete sa namiesto nich môžu použiť čerstvé konáre. Niekedy namiesto toho, aby sa vetvičky sušili, sa v lete v čase, keď majú čerstvé listy, zmrazia, a neskôr sa pred použitím rozmrazia. V stredoeurópskych židovských kúpeľoch (nazývaných schmeis) sa namiesto brezových vetvičiek používali dlhé kefy vyrobené z rafie.
Keď nastane prvé potenie, je obvyklé ochladzovať sa vonku na vzduchu alebo sa ošpliechať v blízkej studenej vode v jazere alebo v rieke. V zime sa ľudia môžu váľať na snehu bez oblečenia alebo sa kúpať v jazerách, kde sú do ľadu vyrezané prieruby. Potom znovu vstúpia do bane a na kamene rozstrekujú malé množstvo vody. Ak použijete naraz priveľa vody, para bude chladná s pocitom lepivosti. Malé množstvo vody na dostatočne horúcich skalách sa rýchlo odparí a vytvorí sa para pozostávajúca z malých častíc pár. Mávanie vetvičkami spôsobuje konvekčné prúdenie tepla. Druhé potenie obvykle nastane po tom, keď sa použijú vetvičky, ale niektorí ľudia ich používajú až pri treťom cykle kúpeľa.
Bane a východoslovanská mytológia
náhľad|Slovanský kúpeľný duch Bannik Podľa slovanskej mytológie - zvlášť vo východoslovanskej mytológii, žije v každej bani slovanský kúpeľný duch Bannik. Opisujú ho ako malého šibalského človiečika s divokými bielymi vlasmi a s dlhou strapatou bradou, s dlhými nechtami a chlpatými rukami. Žije za pecou a je vraj veľmi rozmarný. Kvôli tlmenému svetlu v bani bol v minulosti dokonca považovaný za zlomyseľníka. Hovorilo sa, že keď sa nahnevá, dokáže vyprsknúť vriacu vodu alebo dokonca podpáliť celú baňu. Rád špehuje kúpajúcich sa, najmä vyzlečené ženy. Má schopnosť predvídať budúcnosť. NIekto sa s ním vraj radí tak, že stojí s odhaleným chrbtom v pootvorených dverách kúpeľa. Ak budúcnosť predpovedá dobre, láskavo ho hladí po chrbte, pri zlých vyhliadkach kúpajpceho ho Bannik pazúrmi chytí za chrbát.
Fínska sauna
Ruská baňa je najbližšou príbuznou fínskej sauny. Niekedy sa nazývajú saunami kúpele so suchou parou a baňa označuje kúpele s vlhkou parou. Historicky však oba typy používali vlhkú paru. V modernej ruštine sa sauna často nazýva „fínska baňa“, hoci asi len na odlíšenie od iných etnických kúpeľov s vysokou teplotou, ako sú turecké kúpele označované niekedy ako "turecká baňa". Sauna je so svojou dávnou históriou medzi severskými a uralskými národmi pre Fínov zdrojom národnej hrdosti.
Švédske bastu
Švédske bastu je odvodené od slov bad (kúpeľ) a stuga (kabína). Bastu sa v stredoveku začal tešiť obľube v mestách. Pre mnohé bastu v mestách boli na niekoľko rokov zakázané. Švédi sa radi kúpali okolo Vianoc - bolo to populárne v 16. a 17. storočí. Budovy švédskej sauny slúžiace na sušenie mäsa a obilnín sa používali na kúpanie. Kúpele bastu môžete nájsť na športoviskách, v telocvičniach, bazénoch a arénach. Vo verejných bastu, napríklad pri bazénoch, sú bastu pre mužov a zvlášť pre ženy, v súkromí sa to však nedodržuje.
Turecký hammam
náhľad|Baňa typu „Hammam“ v [[Karačajevsku]] Hammam (turecké kúpele / sauna) je často rovnako očarujúci ako rímske kúpele. Návštevník, ktorý vstúpi do kúpeľného domu, sa ocitne v priestrannej hale, kde odloží svoj odev a potom pokračuje dolu schodmi a dlhou úzkou chodbou do mydlovej miestnosti. V tejto miestnosti je niekoľko výklenkov na kúpanie a troje úzke dvere vedúce do parného kúpeľa, do ochladzovacej miestnosti a do chodby na odpočinok. To tvorí poradie procedúry kúpania. Až po jej absolvovaní ide človek za masérom. Zdrojom pary je gigantická vaňa s vodou vo vnútri steny. Para prechádza otvorom v stene. Celý kúpeľ je navyše ohrievaný horúcim vzduchom, ktorý prechádza špeciálnym potrubím umiestneným pod mramorovou podlahou. Kúpajúci leží na horúcom kameni a potí sa. Keď sa človek dostatočne spotí, začne masáž.
Potné chaty v Amerikách
V Severnej Amerike je použitie potných odpočivární domorodými Američanmi koncepčne podobné dymovým saunám vo Fínsku alebo čiernej bani v Rusku a bolo zaznamenané už v roku 1643. Existujú dôkazy o použití potných lóží v Strednej Amerike už pred príchodom Európanov, ktorých príkladom je Temazcal, a stále sa používa v niektorých regiónoch Mexika a Strednej Ameriky.
Chuašanské skalné maľby
Chuašanské skalné maľby (,, slovenský prepis Chua-šan Pi-chua) je rozsiahly súbor skalných malieb v okrese Ning-ming v prefektúre Čchung-cuo autonómnej oblasti Kuang-si v Číne.
Nachádzajú sa na vápencovej skalnej stene s výškou približne 40 metrov a dĺžkou približne 170 metrov na západnom brehu rieky Ming-ťiang, prítoku Cuo-ťiangu v povodí Perlovej rieky. Maľby vytvárané pomocou okru, krvi a gleja vznikali pravdepodobne medzi obdobím bojujúcich štátov a obdobím dynastie Chan, teda od 4. storočia pred Kr. do 2. storočia.
Aulon (Haute-Garonne)
Aulon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dostálek
Dostálek je priezvisko, pozri Dostálek (priezvisko), napr.:
Aulon (Haute-Garonne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dostálek (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Dostálek.
Stanislav Dostál
Stanislav Dostál môže byť:
Boli sme raz milovaní
Boli sme raz milovaní je názov šiesteho sólového albumu slovenského speváka Paľa Haberu. Tento album v roku 2000 vydalo hudobné vydavateľstvo Mercury.
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2000
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2000 bol v poradí 4. turnaj majstrovstiev Európy v hádzanej mužov, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v Záhrebe a Rijeke, v Chorvátsku v dňoch od 21.30. januára 2000, za účasti 12 tímov. Nováčikmi turnaj boli družstvá Islandu, Nórska a Ukrajiny. Svoj tretí titul (druhý v rade) získalo 🇸🇪, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇷🇺.
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2001, ktoré organizovalo Francúzsko. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
29 (číslo)
29 je prirodzené číslo, ktoré nasleduje po čísle 28 a predchádza číslu 30.
Radová číslovka je dvadsiaty deviaty.
Rímskymi číslami sa zapisuje ako XXIX.
Je to 10. prvočíslo v poradí, 6. prvočíslo Sophii Germainovej, prvočíselná dvojica 31, Tetranacciho číslo, 29 je protónové číslo medi a približná doba obehu Saturnu okolo Slnka v rokoch.
Počet dní vo februári v priestupnom roku.
Almadén
V okolí mesta sa nachádzajú bane rudy cinabaritu, ktorý sa tu ťažil už v čase antického Grécka a Rímu.
Spoločne so slovinským mestom Idrija je od roku 2012 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Jack David Fischer
Jack David „2fish“ Fischer (* 23. január 1974, Louisville, Colorado, USA) je americký astronaut NASA.
Narodil sa v Louisville v štáte Colorado. Absolvoval Centaurus High School a v roku 1996 získal bakalársky titul na United States Air Force Academy. Magisterský titul získal roku 1998 na Massachusetts Institute of Technology (MIT). V roku 2004 dokončil U.S. Air Force Test Pilot School na Edwards Air Force Base. V súčasnosti je plukovníkom United States Air Force (USAF).
V roku 2009 bol vybraný do skupiny 20. astronautov NASA, ktorí 4. novembra 2011 ukončili základný výcvik. Od tej doby sa pripravujú na dlhodobý pobyt na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). V roku 2015 bol menovaný členom Expedície 52 a Expedície 53. V auguste 2016 však predstaviteľ Roskosmosu, Sergej Krikaľov, oznámil, že početnosť posádky ruského segmentu ISS bude od jari 2017 znížená z troch na dvoch kozmonautov. V súvislosti s tým boli posádky plánované na rok 2017 reorganizované a 28. októbra Roskosmos oznámil ich nové zloženie, pričom Jack Fischer bol menovaný do posádky kozmickej lode Sojuz MS-04 (Expedícia 51/52) s veliteľom Fiodorom Jurčichinom so zálohou Sergeja Riazanského a Randolpha Bresnika. Jack Fischer prvýkrát odštartoval do vesmíru 20. apríla 2017. Počas svojho prvého pobytu na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) uskutočnil s astronautkou Peggy Whitsonovou aj dva výstupy do otvoreného vesmíru (EVA). Na Zem sa vrátil spolu s veliteľom Sojuzu MS-04, kozmonautom Fiodorom Jurčichinom a astronautkou Peggy Whitsonovou, dňa 3. septembra 2017, kedy návratový modul Sojuzu uskutočnil bezproblémové pristátie v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu. Po prvom lete má na konte 135 dní, 18 hodín a 8 minút strávených vo vesmíre.
Je ženatý a má dve deti.
L’Haÿ-les-Roses
L’ Haÿ-les-Roses je francúzska mesto, ktoré sa nachádza v departemente Val-de-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saab 9-3
Prehľad
V roku 1998 bol model označovaný ako 9³, ale neskôr bol premenovaný do podoby 9-3 (v preklade ako "deväť-tri"). Saab 9-3 bol uvedený v roku 1997 ako preznačená 2. generácia Saabu 900.
Prvá generácia (1998-2002/03)
Prvá generácia je nadšencom automobilky Saab známa ako OG 9-3 (old generation). Táto generácia sa vyrábala do roku 2002, pričom v roku 2003 sa vyrábala už len verzia kabriolet. Automobilka Saab potvrdila, že oproti modelu 900 urobila 1100 zmien, vrátane upraveného pruženia, hlavne kvôli zlešeniu jazdných vlastností. Saab 9-3 tejto generácie bol vyrábaný v karosárskych variantoch troj a päťdverový hatchback a tiež ako dvojdverový kabriolet. Bol tiež posledným malým automobilom, ktorý poháňal motor Saab H. Medzi ďalšie zlepšenia oproti modelu 900 patrili zlepšená odolnosť voči nárazom vďaka zosilneným A-stĺpikom, silnejšej konštrukcii dverí, štandardnému vybaveniu trupovými a bočnými hlavovými airbagmi či systémom Saab Active Head Restraints proti zraneniam krčnej chrbtice pri nárazoch.
Prvá generácia Saabu 9-3 bola dostupná s novým variantom motora B204 (115 kW/156 koní), ktorý je nízkotlakovou verziou motora B204L, čo sa týka prepĺňania. Pre americký trh boli v ponuke motory s normálnym prepĺňacím tlakom (B204L; 138 kW/188 koní) a verzia "HOT" (147 kW/200 koní) pre modely SE v modelovom roku 1999. V modelovom roku 2000 sa Saab 9-3 dočkal renovácie manažmentu motora z pôvodného Trionic T5.5 na Trionic 7.
L’Haÿ-les-Roses
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Saab 9-3
Prvá generácia (1998-2002/03)
Celkovo sa vyrobilo 326 370 automobilov Saab 9-3 prvej generácie.
L’Haÿ-les-Roses
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Saab 9-3
Saab 9-3 Viggen
Vysokovýkonná verzia Saabu 9-3 s názvom "Viggen" (v preklade blesk) nesie názov po bojovom lietadle Saab 37 Viggen. Výroba tejto verzie skončila v roku 2002.
Verzia Viggen sa vyrábala s turbodúchadlom prepĺňaným motorom s objemom 2,3 litra (B235R), ktorý poskytoval výkon 168 kW/228 koní, neskôr bol jeho výkon zvýšený na 172 kW/233 koní pri plniacom tlaku 1 bar jeho turbodúchadla Mitsubishi TD04-HL15-5. Medzi ďalšie úpravy patrili zväčšený medzichladič, upravená riadiaca jednotka motora, lepšia spojka s prítlačným tanierom, tvrdšie a kratšie pružiny podvozku spolu s tvrdšími tlmičmi a pevnejšie homokinetické kĺby spolu s hnacím hriadeľom.
Formula 2 v roku 2020
Sezóna 2020 Formuly 2 bol štvrtým ročníkom šampionátu FIA Formula 2. Šampionát je sprievodnou sériou Formuly 1. Všetci jazdci pretekajú v identických monopostoch so šasi Dallara F2 2018 a preplňovaným šesťvalcovým vidlicovým motorom od Mecachrome. Pneumatiky dodáva Pirelli.
Saab 9-3
Saab 9-3 Viggen
V roku 2001 dostala verzia Viggen systém regulácie preklzovania (TCS). Verzia Viggen mala oproti bežným modelom špeciálne zadné krídlo, kvôli ktorému však musela byť premiestnená anténa, ďalej aerodynamickejšie nárazníky a bočné prahy dverí, zosilnené a sfarbené kožené sedadlá (dostupná v štyroch farbách: čierne s čiernymi časťami (charcoal), čierne s modrými časťami (deep blue), čierne s oranžovými časťami (flame ochre) a žltohnedé so žltohnedými časťami), športové odpruženie, väčší rozmer kolies a upravené brzdy.
Verzie Viggen sa vyrábali len s 5-rýchlostnými manuálnymi prevodovkami, CD meničom, elektrickým strešným oknom, a špeciálnymi elektricky ovládanými a vyhrievanými koženými sedadlami s trojuholníkovým logom Viggen vygravírovaným na operadle; tie boli neskôr dostupné vo verzii Aero, avšak bez reliéfneho loga Viggen. V polovici modelového roku 2001 boli niektoré farebné schémy interiéru ponúkané aj s obkladmi prístrojovej dosky z uhlíkových vlákien.
Formula 2 v roku 2020
Majstrovstvá jazdcov
Poznámka:
Majstrovstvá tímov
Poznámka:
Saab 9-3
Saab 9-3 Viggen
Niektorí motoristickí žurnalisti kritizovali ťažko zvládateľné ťahanie riadenia pri akcelerácii pri nízkych prevodových stupňoch.
Počet vyrobených verzií
Celkovo bolo vyrobených 4600 kusov verzie Viggen, kým v júni 2002 skončila jeho výroba. 500 z nich bolo vyrobených pre bitrský trh. Za rok 1999 bolo importovaných 426 kusov verzie Viggen do USA; z nich 420 bolo v modrej farbe, 2 v striebornej farbe, 2 v žltej farbe Monte Carlo a 2 boli v čiernej farbe.
Špecifikácie
Poznámky:
Druhá generácia (2003-2014)
Druhá generácia bola uvedená v januári 2002 na autosalóne North American International Auto Show pre modelový rok 2003. Verzia kabriolet sa začala vyrábať pre modelový rok 2004 a verzia SportCombi pre modelový rok 2005. Druhá generácia si zachovala predný náhon podobne ako všetky ostatné Saaby. Najväčšou zmenou oproti prvej generácii je vylúčenie karosárskej verzie hatchback. V ponuke boli len karosárske verzie 4-dverový sedan, kombi (od modelového roku 2005, známe ako SportWagon či SportCombi) a 2-dverový kabriolet (uvedený v roku 2004).
Turbo X
Verzia Saab 9-3 Turbo X debutoval na Frankfutrskom autosalóne 2007. Táto verzia bola vyvinutá na tridsiate výročie prepĺňaných motorov automobilky Saab. Všetky verzie Turbo X mali karosériu vo farbe metallic jet black s metnou sivou výbavou interiéru. Turbo X je prvým automobilom automobilky Saab, ktorý má pohon všetkých štyroch kolies, známy ako Saab XWD od spoločností Haldex a eLSD. Poháňa ho 2,8-litrový vidlicový šesťvalec, ktorý poskytoval výkon 206 kW/280 koní. Výkon na kolesá prenášala 6-rýchlostná manuálna alebo automatická prevodovka. Turbo X mala tiež väčšie brzdy a takisto tvrdšie pruženie. Prístrojová doska, hlavica rýchlostnej páky a výplne dverí sú v imitácii karbónu. Merač plniaceho tlaku bol vytvorený podľa toho, ktorý používal model Saab 900.
Motory
Poznámka: Naftové motory niesú dostupné v severnej Amerike.
V roku 2008 podstúpila druhá generácia facelift, ktorý podľa automobilky činil viac ako 2000 zmien oproti pôvodnému modelu. Takisto Saab predstavil 4x4 verziu svojhho modelu 9-3 Aero so systémom pohonu XWD.
V roku 2009 bola na Ženevskom autosalóne predstavená verzia 9-3X, ktorá je 4x4 verziou obyčajného Saabu 9-3 SportCombi.
V roku 2010 bola na Parížskom autosalóne predstavená elektrická verzia Saab 9-3 ePower.
Šinmoe-dake
Šinmoe-dake alebo Šinmoedake (angl. prepis Shinmoe(-)dake alebo Shimmoe(-)dake) alebo Šinmoe je aktívna sopka v južnej časti japonského ostrova Kjúšu. Patrí do skupiny Kiri-šima.
Aktivita sopky bola zaznamenaná v rokoch 1716, 1717, 1771, 1822, 1959, 1991, 2008, 2009 a 2011 (niekoľko erupcií počnúc 19. januárom 2011). Posledná erupcia začala 13. marca 2011, dva dni po veľkom zemetrasení v Sendai.
Skyllis
Skyllis môže byť:
Národný park Glacier (Kanada)
Glacier National Park je jeden zo siedmich národných parkov nachádzajúcich sa na území Britskej Kolumbie. Nachádza sa v juhovýchodnej časti provincie Britská Kolumbia v pohorí Selkirk Mountains. Svoj názov získal vďaka ľadovcom, ktorých sa na území národného parku nachádza viac ako 400. Park má rozlohu a bol založený dňa 10. októbra 1886, v náväznosti na stavbu prvej transkontinentálnej železnice Canadian Pacific Railway. Národný park je považovaný za miesto vzniku horolezectva a glaciológie Severnej Ameriky. Ale, výstavba tunela Connaught Tunnel v roku 1916 spôsobila pokles cestovného ruchu a uzavretie väčšiny z infraštruktúry parku. Výstavba Trans-Canada Highway, ktorá bola ukončená v roku 1962, zvýšila cestovný ruch. Národný park, ktorý spravuje Parks Canada, navštívi ročne okolo 630 000 ľudí.
Dejiny
left|thumb|Glacier House v pozadí s ľadovcom [[Illecillewaet Glacier]] Civilizácia sa dostala do parku až s príchodom železnice. V roku 1881 oblasť preskúmal Američan Albert Bowman Rogers pri hľadaní cesty pre Canadian Pacific Railway. Na jeho počesť bol po ňom pomenovaný jeden z najznámejších a najobávanejších priesmykov v Severnej Amerike – Rogers Pass. Železnica preťala územie parku v roku 1884. Národný park bol založený o dva roky neskôr.
Najväčším protivníkom človeka sa stali lavíny. Niekoľko prvých zím po vybudovaní trate neprešiel kritickým priesmykom Rogers Pass ani vlak. Len v samotnom priesmyku muselo byť vybudovaných 31 striech proti lavínam s celkovou dĺžkou. Aj napriek tomu lavíny spôsobovali veľké škody materiálne aj na ľudských životoch. V roku 1899 zomrelo 8 ľudí, keď lavína zmietla železničnú zastávku v priesmyku. K najhoršiemu nešťastiu došlo došlo v roku 1910. Menšia lavína zavalila prechádzajúci vlak. Kým veľká skupina ľudí pracovala na vyslobodzovaní vlaku, prišla z druhej strany veľká lavína, ktorá zmietla vlak aj väčšinu pracovníkov. Vtedy zahynulo 62 ľudí. Aby sa do budúcnosti zabránilo podobným nešťastiam, bol v roku 1916 vybudovaný tunel Connaught Tunnel, ktorý bol svojho času najdlhším železničným tunelom v Severnej Americe. V roku 1988 bol za účelom zvýšenia kapacity tratí vyhĺbený tunel Mount Macdonald Tunnel, ktorý so svojou dĺžkou je najdlhším tunelom v Severnej Amerike.
Po železnici do parku dorazila tiež cesta. Pôvodná trasa diaľnice sa vyhýbala obávanému priesmyku Rogers Pass, v rokoch 1956 až 1962 ale bola nová diaľnica, ktorá sa stala súčasťou Trans-Canada Highway, vedená cez Rogers Pass, aby sa skrátila jej dĺžka.
Terén a klíma
Park sa nachádza v pohorí Selkirk Mountains, ktoré je súčasťou Columbia Mountains, ktoré sa tiahne zo severu USA pozdĺž východnej hranice Britskej Kolumbie západne od kanadských Rocky Mountains. Columbia Mountains však nie sú ich súčasťou, sú geologicky staršie.
Terénu, ktorý je z veľkej časti pokrytý ľadovcami, dominuje hrebeň desiatich vrcholov s výškou od 2600  do Pre park sú typické strmé a neprístupné svahy. Klíma parku je veľmi drsná a po celý rok sa vyznačuje vysokými zrážkami. Cez zimu napadne až 23 metrov snehu, čoho príčinou jedných z najaktívnejších lavín na svete, a pre leto je zase typické vlhké počasie a hmla. V parku sa nachádza unikátne staré cédre a jedľovce a niekoľko kriticky ohrozených živočíšnych druhov ako horský karibu, kamzík belák, rosomák alebo medveď grizzly.
right|thumb|Satelitná snímka parku Glacier National Park
Aktivity
Národný park je známy ako miesto zrodu západokanadského horolezectva. V roku 1888 urobili prvé lezecké pokusy v parku Angličania Rev. William Spotswood Green a Rev. Henry Swanzy. O jedenásť rokov neskôr boli najatí švajčiarski horský vodcovia, ktorí poskytovali služby návštevníkom hotela Glacier House v priesmyku Rogers Pass. Vytvorili množstvo chodníkov a našli cesty na miestne vrchy. Hoci bola neskôr železnica presmerovaná do tunelu, hotel zapadol do zabudnutia a potom, ako bol zmetený lavínou a definitívne opustený, chodníky vytvorené švajčiarskymi horskými vodcami ostali dodnes. Miestne hory sú pre množstvo turistov a horolezcov výzvou, pretože prudký a náročný terén spolu s drsným počasím vytvárajú tvrdé podmienky vyznávačom horských športov.
Okrem horskej turistiky si na svoje prídu aj vyznávači jaskynných systémov. Jeden z nich, Nakimu Caves, sa nachádza v údolí Cougar Valley.
Momentové magnitúdo
Momentové magnitúdo alebo momentové magnitudo alebo momentová magnitúda (značka MW) je druh magnitúda.
Súhrn všetkých možných lokálnych magnitúd, najmä ak sú rozdelené na "stupne" podľa účinkov na zemský povrch, sa niekedy nazýva stupnica momentového magnitúda/magnituda či momentová škála (niekedy skracované MMS z angl. moment magnitude scale).
Momentové magnitúdo bolo zavedené na prekonanie problému nepresnosti iných bežných magnitúd pri veľkých zemetraseniach, ktorá je spôsobená tým, že amplitúda seizmickej vlny s vlnovou dĺžkou menšou ako rozmery poruchovej časti zlomu sa s plochou poruchy (teda aj so zväčšujúcou sa energiou) nezväčšuje.
Meranie momentového magnitúda je v súčasnosti považované za presnejšie (najmä pre väčšie zemetrasenia) v porovnaní s lokálnym magnitúdom (tzv. Richterovou stupnicou).
Metochion
náhľad|Kostol svätého Nikolaa Orfana, [[Solún, Grécko. Chrám bol počas osmanskej nadvlády metochiom Monastiera Vlatades ]]
Metochion (, pl. μετόχιᾰmetochia;, 🇧🇬) je v byzantskej pravoslávnej tradícii malá kláštorná inštitúcia závislá od väčšieho monastiera, riadiaca sa jeho pravidlami (typikon) a podliehajúca jurisdikcii jeho igumena. Personálne metochion často tvorili len jeden, dvaja či traja mnísi. Dnes termín metoh v Srbsku často označuje akýkoľvek kláštorný majetok vzdialený od monastiera. V ruskom prostredí sa v podobnom kontexte používa termín (monastyrskoje) podvorie.
Metochia boli v stredovekej Byzancii spravidla zakladané na vzdialených vidieckych statkoch hlavného kláštora, pričom mnísi žijúci v metochiu dohliadali na miestne hospodárenie. Boli však zakladané aj v mestách, kde slúžili najmä kláštornému podnikaniu či obchodu. Využívané boli aj ako ubytovne pre pocestných a organizovali púte do materských kláštorov.