cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spaľovací priestor
Spaľovacie priestory vznetových motorov
thumb|Relatívne zložitý nedelený spaľovací priestor vytvorený v dne piesta Vznetové motory stláčajú vo valci čistý vzduch na takú úroveň zvýšenia jeho tlaku a teploty, aby po vstreknutí paliva došlo k jeho vznieteniu. Na dosiahnutie takéhoto stavu musia mať vznetové motory vyšší kompresný pomer z čoho vyplýva, že kompresný/spaľovací priestor je relatívne ku zdvihovému objemu menší ako v zážihových motoroch. Spaľovacie priestory môžu byť delené, alebo nedelené.
Nedelené spaľovacie priestory vznetových motorov
Tieto priestory sú vhodné pre všetky veľkosti (vŕtania) vznetových motorov a v súčasnosti sa používajú častejšie. Môžu byť vytvarované v pieste aj v hlave valcov, alebo medzi dvoma piestami pri motoroch s protibežnými piestami. Z hľadiska usmerňovania prúdenia náplne valca sa využívajú konštrukcie s nízkym aj veľmi vysokým vírením, tomu je následne potrebné prispôsobiť charakteristiku vstrekovacieho zariadenia. Tvar spaľovacieho priestoru by mal zodpovedať tvaru lúča vstreknutého paliva a umožňovať symetrické rozdelenie rovnako dlhých lúčov vo vzduchu. Zmes sa v týchto typoch spaľovacích priestorov pripravuje objemovým spôsobom, t.j. veľmi dobre rozprášené palivo sa má odpariť ešte v objeme priestoru a žiadna časť by nemala dopadnúť na jeho steny.
Delené spaľovacie priestory vznetových motorov
Menšie časti delených priestorov sa často nazývajú komôrky, podľa toho sa aj tieto motory označujú ako komôrkové. Tieto priestory sú vhodné len pre menšie vŕtania motorov približne do 200 mm. Ich použitie je veľmi obmedzené pri preplňovaných motoroch. Hlava valcov je pri nich komplikovaná, náchylná na poruchy. Na druhej strane však postačuje jednoduchšie vstrekovacie zariadenie. Komôrkové motory majú nižšie požiadavky na kvalitu a čistotu paliva a vstrekovacie tlaky. Na ich štartovanie sú spravidla potrebné žeraviace sviečky. Majú tichší a mäkší chod, ale vyššiu mernú spotrebu paliva vplyvom vysokého prestupu tepla cez komplikovaný povrch spaľovacieho priestoru.
Komôrka je vždy spojená najčastejšie jedným kanálikom malého prierezu s hlavným spaľovacím priestorom. Prúdenie vzduchu cez tento kanálik dokáže vytvoriť dostatočné vírenie potrebné pre dobré premiešanie paliva so vzduchom, čo umožní spaľovať menej chudobnú zmes a dosiahnuť vyšší výkon. Zmes sa pripravuje termickým spôsobom - odparovaním nastreknutého paliva z horúceho povrchu, alebo zmiešaným spôsobom (termickým + objemovým, viď. vyššie). Podľa funkcie sa rozlišujú tri typy komôrok.
Obyčajné (tlakové) komôrky
Objem komôrky býva 20 - 40% z objemu kompresného priestoru. Majú malú energiu vírenia a sú vhodné aj pre preplňované motory. Umožňujú aj konštrukciu s premenlivou geometriou - zmenou objemu komôrky. Palivo sa vstrekuje do komôrky.
Vzduchové komôrky
Objem komôrky býval 60 - 70%, pri novších konštrukciách 20 - 25% z objemu kompresného priestoru. Palivo sa vstrekuje do priestoru nad piestom. Vzduch vystupujúci z komôrky pri pohybe piesta nadol rozvíri pripravenú a už horiacu zmes. Je možné riešenie aj s rozdelením vzduchovej komôrky, pričom jednu jej časť je možné odpojiť pri štarte, alebo vybraných režimoch motora.
Spaľovacie priestory žiarových motorov
Pri tzv. žiarových motoroch, ktoré sa už dnes nepoužívajú sa zmes pripravuje termickým spôsobom, t.j. nastrekuje na horúcu stenu žiarovej vložky. Tu je požiadavka tepelnej izolácie tejto vložky aby si zachovávala vysokú teplotu 650 - 750 °C, resp. vonkajšieho zdroja tepla pre zohriatie pri štartovaní.
Trinidad (Uruguaj)
Trinidad je mesto v Uruguaji. Leží v centrálnej časti krajiny. Mesto je sídlom v departmentu Flores. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 21 429 obyvateľov. Približne 4 km západne od mesta preteká menšia rieka Arroyo Sarandí, asi 8 km východne od mesta zas preteká rieka Arroyo Porongos. Mesto Trinidad je vzdialené približne 200 km severne, resp. severozápadne od hlavného mesta krajiny Montevideo.
Mesto bolo založené v roku 1804. Oblasť bola osídlená už pred týmto dátumom, no neboli tu žiadne trvalé osídlenia. Až v apríli 1804 bolo vydané povolenie na osídlenie tohto územia. Miesto bolo spočiatku pomenované ako Porongos. Už v polovici 19. storočia tu žilo stabilne okolo 500 obyvateľov. V roku 1885 bolo mesto vyhlásené za sídlo departmentu Flores a súčasne bolo premenované na Villa de la Santísima Trinidad. V roku 1903 získalo štatút mesta a bolo premenované na svoj súčasný názov. Významnou ekonomickou zložkou mesta je poľnohospodárstvo. Významným je tiež spracovanie a export vlny. V okolí mesta má dôležité miesto aj chov hovädzieho dobytka a oviec.
Noël-Cerneux
Noël-Cerneux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Paz (Uruguaj)
La Paz je mesto v Uruguaji. Leží v južnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente Canelones. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 20 524 obyvateľov. Je vzdialené približne 20 km severne od centra hlavného mesta Montevideo a tvorí tak súčasť metropolitnej oblasti hlavného mesta. Východnú a južnú hranicu mesta tvorí menšia rieka Arroyo Las Piedras.
Mesto bolo založené v roku 1872. Pôvodne sa jednalo o miesto pre rekreačné účely bohatých obyvateľov Montevidea. Keďže sa však v oblasti nachádzajú náleziská mramoru a granitu, začali tieto suroviny lákať nových prisťahovalcov, predovšetkým z Európy. Okrem ťažby nerastov vznikli v meste tiež podniky na spracovanie mäsa. Významnými sa stali tiež miestne vinohrady. V roku 1917 tu vznikol jediný židovský cintorín v krajine. V roku 1957 získalo La Paz štatút mesta.
Globálny rámec pre migráciu
Globálny rámec pre migráciu alebo Globálny pakt OSN o migrácii (celý názov Globálny rámec o bezpečnej, riadenej a legálnej migrácii alebo Globálny kompakt pre bezpečnú, riadenú a legálnu migráciu  ; (anglicky Global compact for safe, orderly and regular migration) ) je pripravovaná globálna dohoda v rámci OSN pre medzinárodnú spoluprácu v otázke migrácie, zaoberajúca sa všetkými jej podstatnými aspektmi.
Migračný pakt by mal byť prijatý na medzivládnej konferencii v marockom Marrákeši, ktorá sa bude konať 10.–11. decembra 2018.
Ciele pre bezpečnú, riadenú a legálnu migráciu
Dokument má 33 strán a obsahuje 23 cieľov pre bezpečnú, riadenú a legálnu migráciu. Realizácia sa má uskutočňovať v duchu solidarity, zároveň OSN má v pláne vytvoriť mechanizmus budovania kapacít, ktorý má podporiť úsilie štátov pri realizácii Globálneho rámca.
Opozícia
Rakúsko, Austrália, Bulharsko, Česko, Izrael, Maďarsko a Poľsko už vyhlásili, že dohodu nepodpíšu.
Rovnako je proti Globálnemu rámcu kritika v Nemecku (stranou AfD) či v Estónsku. Rakúsky kancelár, Sebastian Kurz, vyhlásil, že rámec by redukoval rakúsku suverenitu a urobil zmätok medzi nelegálnou a legálnou migráciou a tiež medzi ekonomickou a humanitárnou migráciou. Na podnet prezidenta USA Donalda Trumpa, sa USA ani nezúčastnili na rokovaní o dohode. Na migračnom pakte sa všetkých 193 členských štátov OSN s výnimkou USA dohodlo ešte v septembri 2016. Slovenský minister zahraničných vecí Miroslav Lajčák vyhlásil, že odstúpi zo svojej pozície, ak Národná rada neschváli Globálny rámec. Väčšina vládnej koalície na Slovensku, najmä strany SMER-SD vrátane premiéra Petra Pellegriniho a SNS, dokument kritizujú. Text odmietajú aj opozičné strany SaS a SME RODINA.
Miroslav (Postupice)
Miroslav je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 5 km juhozápadne od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 51 adries. Miroslav leží v katastrálnom území Nová Ves s rozlohou 8,47 km².
História
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1381.
Peypin-d’Aigues
Peypin-d’Aigues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kobryn
Kobryn je mesto v juhozápadnom Bielorusku v Brestskej oblasti v Kobrynskom rajóne. Neďaleko mesta sa nachádzajú hranice s Poľskom a Ukrajinou. Mesto je administratívnym a priemyselným centrom, významná je strojárska, potravinárska, stavebno-materiálová výroba. Kobryn je tiež významný cestný uzol, mesto sa nachádza na sútoku Dnepersko-bužského prieplavu a rieky Muchavec.
Dejiny mesta
Okolie mesta bolo trvalo osídlené približne v 9.10. storočí, samotné mesto Kobryn sa prvýkrát písomne spomína v roku 1287. V ranom období bolo mesto a jeho okolie súčasťou Kyjevskej Rusi a od 13. storočia Haličsko-volynského kniežatstva. Od polovice 14. storočia spadalo pod nadvládu Litovského veľkokniežatstva a následne poľsko-litovskej únie, kde v rokoch 13871519 tvorilo hlavné sídlo údelného Kobrynského kniežatstva. Miestne kniežatá boli pôvodne pravoslávneho vierovyznania, a až posledná kobrynovská kňažná Anna konvertovala ku katolicizmu. V tomto období boli v meste vystavené dva pôvodne drevené hrady, tzv. Horný a Dolný hrad. V 15. storočí bol v blízkosti mesta postavený Spasský kláštor, neskôr bol prestavaný v duchu baroka. V 16. storočí sa mesto stalo súčasťou Republiky oboch národov. V roku 1586 sa vlastníkom mesta stala kráľovná Anna Jagelovská, vďaka ktorej mesto v roku 1589 prijalo nemecké magdeburské právo a spolu s ním získalo i samosprávu a vlastný erb. Kobranský erb obsahoval postavy Panny Márie s Ježišom a svätej Anny, ktorá mala pripomínať rovnomennú poľskú kráľovnú. V tomto období sa v meste začala rozmáhať židovská menšina a bola postavená aj synagóga.
V 17. storočí bolo mesto miestom častých bojov. V roku 1648 bolo spustošené kozákmi, v roku 1660 bolo počas poľsko-švédskej vojny obsadené Švédmi a v roku 1662 litovskými vojskami. V roku 1706 bolo mesto zdevastované vojskom švédskeho kráľa Karola XII. Okrem toho mesto v tomto období postihol aj pogrom Židov a výrazne posilnil vplyv katolicizmu. Mesto v tomto období prešli značnou premenou. V roku 1784 bol v meste kráľom Stanislavom Augustom slávnostne otvorený Kráľovský kanál (neskôr Dnepersko-bužský prieplav). Po treťom delení Poľska v roku 1795 pripadlo mesto Ruskej ríši. Statky v meste získal ruský generál Alexandr Vasilievič Suvorov. V roku 1812 sa pri Kobryne odohrala bitka medzi ruskými a napoleonskými vojskami. Ruské vojská vyhrali, no v meste vyhorela väčšina domov. V 19. storočí významne vzrástol počet obyvateľstva, kým v roku 1857 v meste bývalo zhruba 4,3 tisíca obyvateľov, ku koncu storočia až vyše 10 000, pričom 64,8% boli Židia. Významný vplyv v meste mal chasidizmus. Mesto prosperovalo, darilo sa obchodu i výrobe. Kobryn sa stal významným dopravným uzlom, kadiaľ viedla železnica i Kráľovský kanál. Časté boli požiare.
Pamiatky v meste
náhľad|[[Katedrála Alexandra Nevského (Kobryn)|Katedrála Alexandra Nevského|vľavo]] Medzi významné miesta v meste patrí:
Piolenc
Piolenc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Noirefontaine (Doubs)
Noirefontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dejan Dražić
Dejan Dražić (* 26. september 1995, Vladimirovac, Srbsko) je profesionálny srbský futbalista hrajúci za slovenský klub ŠK Slovan Bratislava. Na drese nosí číslo 11 a hráva ako krídelník alebo ofenzívny záložník.
OFK Belehrad
Dražić ako malý hrával za mládežnícke tímy klubov FK Teleoptik a FK Partizan. Pred podpisom prvej profesionálnej zmluvy s OFK Belehrad bol aj na skúške v ruskom Rubine Kazaň, kde ale neuspel.
Debutoval 21. septembra 2013, keď vystriedal svojho neskoršieho spoluhráča zo Slovana Bratislava, Aleksandara Čavrića. OFK Belehrad vonku prehralo s FK Partizan 0–2. Prvý gól dal 19. októbra pri domácej prehre 2–3 s FK Radnički 1923.
9. novembra 2013 Dražić dvoma gólmi rozhodol o víťazstve 3–2 nad FK Jagodina. Prvú sezónu ukončil so 4 ligovými gólmi v 23 odohraných zápasoch.
Celta Vigo
7. augusta 2015 Dražić podpísal 5-ročný kontrakt so španielskym tímom Celta Vigo. Debutoval pri remíze 1–1 s Eibarom, keď vystriedal Thea Bongondu.
Real Valladolid
30. augusta 2016 išiel Dražić na rok hosťovať do druholigového Realu Valladolid.
Slovan Bratislava
V lete 2018 prišiel Dražić do bratislavského Slovana. Debutoval v zápase predkola Európskej ligy UEFA proti Milsami Orhei, kde odohral 9 minút. Slovan vyhral 4–2. V lige debutoval pri výhre 4–1 v Zlatých Moravciach. Sezónu ukončil so 7 gólmi v 31 odohraných zápasoch a so Slovanom získal ligový titul.
Uran-9
Uran-9 je ruské bezposádkové prieskumno-bojové vozidlo, ktoré bolo vyvinuté a je vyrábané spoločnosťou 766 UPTK. Bolo vyvinuté s ohľadom na zvýšenie efektívnosti pri plnení bojových úloh a zároveň na zníženie strát vlastnej živej sily.
Konštrukcia
Uran-9 má modulárnu konštrukciu, čo znamená, že je ľahko prispôsobiteľný konkrétnym požiadavkám zákazníka. Pásový podvozok 12-tonového robota pochádza z vlastného vývoja spoločnosti 766 UPTK. Pohon robota zabezpečuje turbodieselová jednotka s výkonom 400 koní od spoločnosti KAMAZ. Tá umožňuje Uranu-9 pohybovať sa po akomkoľvek teréne rýchlosťou až /h.
Systém Uran-9 nepredstavuje len jedno samostatné vozidlo. Celý komplex pozostáva z prieskumno-bojových robotov, mobilného veliteľského stanovišťa, dopravného zariadenia a siedmich vyškolených pracovníkov. Ovládanie vozidiel na diaľku sa realizuje pomocou rádia, ktorého dosah by mal byť tri kilometre.
Nasadenie
Uran-9 bol testovaný v ostrých bojových podmienkach v Sýrii, odkiaľ sa roku 2018 vrátil s veľkým množstvom zistených nedostatkov. Medzi tie hlavné patrí obmedzená mobilita, nízka palebná sila, nevyhovujúce ovládanie a slabé prieskumné spôsobilosti.
Počas skúšok spôsobovali nedostatky podvozku časté zlyhanie vozidla a úplnú imobilitu. Hlavný kanón fungoval mimoriadne nestabilne a často vystreľoval s veľkým oneskorením, čo je v bojových podmienkach neprijateľné. V niektorých prípadoch kanón dokonca úplne ignoroval požiadavky operátora. Ďalšou významnou nevýhodou je, že okrem nízkej rýchlosti a nízkej reakcie na pokyny operátora, nie je možné z Uranu-9 strieľať počas jazdy. Optika a ostatné senzory sa nedokážu za hodu stabilizovať, a preto musí vozidlo pred streľbou zastaviť.
Navyše namiesto deklarovaných troch kilometrov bolo možné vozidlo ovládať maximálne na dva kilometre. Podľa niektorých zdrojov je dokonca jeho akčný rádius iba. Podľa správy zo Sýrie operátori viackrát stratili nad robotom kontrolu. Až 17-krát stratili kontrolu na viac ako minútu a dvakrát na 11 hodín. A to aj napriek skutočnosti, že Uran-9 pracoval v otvorenom priestore. Operácia v mestskom prostredí plnom prekážok by pre Uran-9 bola omnoho fatálnejšia, pretože strata kontroly počas boja aj na minútu by takmer 100% prestavovala definitívnu stratu robota.
Nespokojná armáda tieto problémy zhrnula do vyjadrenia, že v nasledujúcich 10 rokoch nebudú tieto systémy schopné plniť úlohy v bojových podmienkach. Bez ohľadu na tieto nedostatky sa Uran-9 zúčastnil cvičenia Vostok-2018 a bol zavedený do služby v ruskej armáde.
Puget
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kauza Váhostav
Problém Váhostavu s preplácaním faktúr dodávateľom vo výške viac ako 100 miliónov eur na jar 2015, pred voľbami naplánovanými na marec 2016, dostal politický význam a stal sa „kauzou Váhostav“.
Priebeh
Firma Váhostav sa v roku 2013 dostala do problémov a bola reštrukturalizovaná. Napriek tomu, že Váhostav v roku 2014 uspel v súťaži na výstavbu diaľnice D1 medzi Hubovou a Ivachnovou v konzorciu s českou firmou OHL ŽS za vyše 227 miliónov eur (ponuka týchto firiem bola až štvrtá v poradí podľa ceny) v decembri 2014 meškal s preplácaním faktúr svojim dodávateľom a dlhoval tak svojim veriteľom vyše 100 miliónov eur. Vo februári 2015 z informácií o reštrukturalizácii vyplývalo, že veritelia mali dostať naspäť len približne 10 % zo svojich pohľadávok a preto poslanec Hlina vyzýval na protest s názvom „Zaplaťte nám faktúry“. V marci 2015 Váhostav tvrdil, že vyplatí len asi šestinu (15,3%) svojich dlhov (16 miliónov eur z viac ako 104 miliónov). Celkovo neuhradil faktúry takmer 700 dodávateľom, z toho 90 živnostníkom.
Na jar a v lete 2015 (pred voľbami naplánovanými na marec 2016) začala kauza politicky rezonovať. Opozícia za vzniknuté problémy vinila premiéra Fica a jeho vládu aj preto, že za ukázalo, že za firmou je Juraj Široký blízky Smeru. Fico, naopak, žiadal odstúpenie Jána Figeľa, ministra dopravy z predchádzajúcej vlády Ivety Radičovej, z postu podpredsedu parlamentu. Nakoľko predseda KDH sám neodstúpil, SMER spustil v Národnej rade rokovanie k jeho odvolaniu. "Vláda podľa Fica pracuje tiež na zrovnoprávnení veriteľov: „Na jednej strane máme banky, ktoré dostanú sto percent, na druhej eseročky, akciové spoločnosti, živnostníkov, ktorí dostanú len 15 percent. Prečo by to nemohlo byť tak, že aj banky dostanú rovnaký podiel?“ R. Fico"Vláda sa preto koncom apríla 2015 rozhodla problém riešiť prijatím zákona (novelu Obchodného zákonníka) označovaného ako Lex Váhostav, kde štát problémy tejto súkromnej firmy začal riešiť z peňazí daňových poplatníkov.
Pohľadávky voči firme začal za polovicu ich hodnoty vykupovať štát cez Slovenskú reštrukturalizačnú. Veritelia tak získali späť rýchlo aspoň polovicu svojich peňazí. V máji 2015 schválila sudkyňa Katarína Bartalská reštrukturalizačný plán firmy. Na takúto dohodu (polovičná cena) pristúpilo 467 subjektov s pohľadávkami v hodnote 26,5 milión. Štát tak skúpil pohľadávky v hodnote 26,5 milióna eur a predpokladalo sa teda, že sa firma ocitne čiastočne v rukách štátu. Štát však do orgánov spoločnosti svojich zástupcom nedosadil.
Aj táto kauza prispela k vytvoreniu registru partnerov verejného sektora vo februári 2017. Ako „konečný užívateľ výhod“ Váhostavu sa Juraj Široký schovával za spleť schránkových firiem. K časti akcií sa Široký priznal až tesne predtým, ako Váhostav dostal od Úradu pre verejné obstarávanie pokutu za neprehľadnú vlastnícku štruktúru. Do registra totiž namiesto Širokého uviedli štatutárov spoločnosti.
V novembri 2018 konateľ Slovenskej reštrukturalizačnej uviedol, že podľa reštrukturalizačného plánu mal Váhostav za päť rokov zaplatiť 5 miliónov (presne 4 968 665,17) eur. Doteraz splatil tri splátky vo výške takmer tri milióny eur. Zostáva uhradiť ešte dve splátky. Posledná splátka bola naplánovaná na jún 2020. V kauze tak zostal figurovať už len jediný obvinený – niekdajší generálny riaditeľ spoločnosti (vo funkcii od roku 2006 do svojho dovolania v roku 2014) Ján Kato. Kato mal pri uhrádzaní platieb jednotlivým veriteľom niektorých zvýhodňovať na úkor druhých. K takémuto konaniu malo dochádzať v rokoch 2012 až 2014. V októbri 2020 Kato uzavrel s prokurátorom dohodu o vine a treste. Tým celá kauza skončila ak Váhostav uhradil (v júni 2020) alebo uhradí zvyšné splátky. Váhostav bude povinný zaplatiť SRS zo svojho zisku sumu predstavujúcu 50 % pohľadávok, teda bude povinný zaplatiť SRS ešte 31,25 % (50,00% - 18,75%) z 26,5, teda 8,3 milióna eur. Podmienkami splácania sa zaoberala vláda v januári 2019. Správu o odkupovaní pohľadávok nezabezpečených veriteľov na rokovanie vlády predkladalo Ministerstvo financií SR.
Noironte
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Canelones
Canelones je mesto v Uruguaji. Leží v južnej časti krajiny. Mesto je sídlom departmentu Canelones. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 19 865 obyvateľov. Je vzdialené približne 50 km severne od centra hlavného mesta Montevideo a tvorí tak súčasť metropolitnej oblasti hlavného mesta. Východnú hranicu mesta tvorí potok Arroyo Canelón Chico.
Mesto bolo založené v roku 1782 pod názvom Villa de Nuestra Señora de Guadalupe. V roku 1874 bola otvorená železničná trať, ktorá mesto spájala s Montevideom. Na začiatku 20. storočia tu boli otvorené mraziarne, mlyn a potravinárske podniky. V roku 1916 bolo premenované na svoj súčasný názov a formálne vyhlásené za mesto. V súčasnosti sa v okolí mesta nachádzajú vinohrady, ktoré tvoria významnú časť miestnej ekonomiky. Z priemyslu si významné miesto do súčasnosti udržali mraziarne.
Kallikles (syn Theokosma)
Kallikles bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Sochár Kallikles, syn Theokosma z Megary, tvoril pravdepodobne v 2. polovici 5. storočia pred Kr. O jeho sochárskych dielach máme správy len od gréckeho cestovateľa Pausania, ktorý vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že Kallikles, tvorca Diovej sochy v Megare, zhotovil sochy olympijských víťazov, slávneho boxera Diagora z Rodosu, víťaza hier v roku 464 pred Kr. a sochu juniorského boxera Gnathóna z Dipaie, korunovaného olivovým vencom v roku 440 pred Kr. Tieto sochy stáli na posvätnej pôde Olympie. Z Diagorovej sochy sa v Olympii našiel podstavec i s nápisom. Podľa typu písma ho ale datujú na koniec 4. storočia pred Kr. Keďže sa Diagoras mohol pýšiť potomkami, ktorí tiež dosiahli olympijské víťazstvá, je možné, že tento podstavec a jeho nápis (možno aj sochu) v tom období obnovili (podstavce sa bežne po poškodení vymenili ). V Olympii sa z podstavcov Diagorovcov zachovali početné trosky východne od Diovho chrámu, ale tiež v blízkosti eretrijského býka.
Modernista
Modernista (plurál modernisti) môže byť:
Spolok modernej poézie
Spolok modernej poézie bol básnický spolok na Taiwane, ktorý vo februári 1956 založil Ťi Sien, čím nadviazal na založenie časopisu „Štvrťročník modernej poézie“  v roku 1953. V Spolku modernej poézie sa združovalo vyše 100 básnikov.
Stúpenci tohto prúdu presadzovali radikálny odklon od čínskej básnickej tradície, hľadajúc inšpiráciu v západnej poézii nasledujúcej od francúzskeho modernistického básnika Charlesa Baudelairea. Tento prístup označovali za „horizontálnu transplantáciu“ západnej moderny. Práve v tomto spočíval ich spor s Básnickým spolkom modrej hviezdy (Tchan C'-chao, Jü Kuang-čung a ď.).
V roku 1959 Ťi Sien opustil spolok a v roku 1964 svoju činnosť ukončil „Štvrťročník modernej poézie“, čím sa skončil obdobie vplyvu modernistov v modernom taiwanskom básnickom hnutí.
Nová Ves (Postupice)
História
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1544.
Puyméras
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Khadaver
Khadaver je slovenská kapela hrajúca žáner elektro industriálny metal. V roku 2006 ju v meste Prešov založil gitarista Nihil Nix a pred svojim rozpadom v roku 2016 stihla vydať 2 plnohodnotné albumy. Najvýznamnejšie vystúpenia Khadaver odohrali na festivale Ťažká Voda Metal Fest (ako predkapela pre nemeckú thrash metalovú kapelu Kreator ) a na Dobrom Festivale v rokoch 2011 a 2013. Khadaver sa takisto zúčastnili celoslovenskej súťaže Wacken Metal Battle o účasť na metalovom festivale Wacken Open Air. V roku 2013 skončili v semifinále na štvrtom mieste a v roku 2014 vo finále na piatom mieste. Recenzie a rozhovory s kapelou boli uverejnené v známych periodikách akými sú SPARK Rock Magazine, Rock Planet, Šrotowisko, PAŘÁT a Prešovský Korzár. V roku 2021 Nihil Nix obnovil Khadaver ako sólový projekt.
Začiatky a prvé demo (20062008)
Koncom roka 2005 gitarista Nihil Nix uverejnil na internete a v hudobninách inzerát, v ktorom zháňal spoluhráčov na založenie projektu v štýle kapiel ako Dope Stars Inc., The Kovenant a Deathstars. Ozval sa mu bubeník Necrocyklo, s ktorým sa zbežne poznal skrz iné prešovské metalové kapely. Začiatkom roka 2006 táto dvojica začala skúšať prvé piesne.
Po niekoľkých týždňoch Nihil Nix požiadal ich spoločného známeho s pseudonymom Hu-Zhvak, aby sa do kapely pridal na poste basgitaristu. Ako posledný bol prijatý vokalista Nekro Mantikk. Prvý koncert kapely, ešte pod názvom Mainframe Cadaver, sa odohral 31. októbra 2006 v známom prešovskom metalovom klube Ester na akcii GHOST #4 po boku kapiel The Search (Prešov) a Transmission (Poľsko).
Počas roka 2007 kapela, už pod návzom Khadaver, pracovala na nových skladbách a chystala sa nahrať svoje prvé demo. K tomu však nedošlo, nakoľko koncom roka 2007 Necrocyklo kvôli nezhodám a nedostatku času z jeho strany odišiel z kapely preč a bol nahradený automatickým bubeníkom.
V roku 2008 kapela v trojici na vlastné náklady nahrala a vydala demo s názvom Beta Version. Za toto demo získala od holandského metalového webzinu Alternate Zone hodnotenie TOP DEMO. Počas roka 2009 kapela za účelom propagácie aktívne koncertovala v rámci Slovenska.
Personálne zmeny a druhé demo (20102011)
Začiatkom roka 2010 Khadaver ohlásili nahrávanie druhého dema. Kapela opísala novú tvorbu ako vyspelejšiu a gitarovejšiu než na prvom deme. V marci 2010 kapelu opustil Hu-Zhvak. Onedlho na to predstavili Khadaver na jeho pozíciu novú náhradu - Syonix Khalt. V obmenenej zostave kapela vydala v septembri 2010 demo GOD-RW, ktoré bolo prístupné na stiahnutie zadarmo priamo z ich webovej stránky. Okrem dvoch nových piesni a jednej prerobenej z dema Beta Version sa na nahrávke objavili aj remixy titulnej skladby od kapiel Terminal State (Prešov), T3chnophob1a (Taliansko) a Blood (Španielsko).
V októbri 2010 sa Nekro Mantikk rozhodol odísť z kapely, čo znamenalo, že z pôvodnej zostavy ostal iba Nihil Nix. Syonix Khalt sa po krátkom zvažovaní rozhodol, že bude okrem basgitaristu aj vokalistom.
V marci 2011 Khadaver po boku českých elektro metalových kapiel Minority Sound a sun.has.cancer odohrali dva koncerty v Plzni a v Prahe. Kapela kvôli tomu regrutovala na živé vystúpenia gitaristu s prezývkou Cyanide Dreth, ktorý sa neskôr stal právoplatným členom kapely. V tom istom roku Khadaver začali nahrávať svoj prvý plnohodnotný album s pracovným názvom Opus Novum.
Za najvýznamnejší koncert roka 2011 sa považuje vystúpenie na Dobrom festivale, kde kapela na Jack Daniel's stagei predstavila niekoľko piesní z pripravovaného albumu.
New World Disorder (20122014)
Začiatkom roka 2012 kapela odohrala dva koncerty ako predkapela pre švédsku melodic black metalovú kapelu Netherbird.
V roku 2013 kapela aktívne koncertovala v kluboch a na rôznych festivaloch v rámci Slovenska. Za najvýznamnejšie vystúpenia sa považuje semifinále súťaže Wacken Metal Battle, festival Ťažká Voda Metal Fest a vystúpenie na prešovskom Dobrom festivale. Na jeseň 2013 kapela vydala videoklip k skladbe 21st Century Antichrist, kde uverejnila zábery práve zo spomínaných koncertov a festivalov.
V máji 2014 po neúspešnom finále v súťaži Wacken Metal Battle z kapely odchádza Syonix Khalt. Krátko na to ho nasleduje aj Cyanide Dreth. Khadaver tak ostali ako dvojica Nihil Nix a Luxin Tenebris. V auguste 2014 sa ku kapele pridal gitarista Feral Inferis. Po neúspešnom hľadaní vokalistu sa nakoniec tejto pozície ujal Nihil Nix. V trojčlennej zostave Khadaver začali pracovať na druhom plnohodnotnom albume.
Exstinctio Mundi a koniec kapely (20152016)
V roku 2015 Khadaver oznámili, že začali nahrávať druhý album. O procese nahrávania albumu v prakticky novej zostave sa Nihil Nix vyjadril: „Keď som začal skladať, myslel som na to, aby sme sa dostali ďalej za žáner, v ktorom sme sa možno aj vlastnou vinou uzamkli. Povedal som si, prečo by sme sa mali obmedzovať nejakou šablónou. Chceli sme rozšíriť hudobné spektrum, ale celkovo sme sa snažili nevnímať to, či to znie ako elektrometal, alebo ako death metal, alebo čo. Chceli sme, aby to skrátka znelo dobre.“ Album Exstinctio Mundi vydali Khadaver 9. novembra 2015 opäť na vlastné náklady, avšak kapela podpísala zmluvu na propagáciu s nemeckou agentúrou SureShotWorx. Na albume počuť väčší dôraz na gitarovú tvorbu, elektronika ustupuje do úzadia na úkor orchestrálnych pasáži. V rámci propagácie albumu kapela vydala tri videoklipy: Zeroborn, Gods-RW a Episteme Finite. Album pozitívne recenzovali redakcie zo Slovenska, Česka a zahraničia.
V rokoch 2015 a 2016 odohrala kapela niekoľko koncertov na Slovensku a takisto aj jeden v Poľsku, kde vystúpili ako predkapela ruskej elektro metalovej kapely Satarial. V marci 2016 Khadaver oznámili, že vystúpia na rumunskom festivale Metalhead Meeting. Niekoľko týždňov na to zverejnil Nihil Nix, že kapela ukončuje svoju činnosť. Ako dôvod uviedol nezáujem vydavateľstiev a médií o kapelu, problémy s bookingom koncertov a celkovú situáciu na slovenskej a svetovej metalovej scéne. V roku 2022 Nihil Nix webu Moja Muzika poskytol rozsiahly rozhovor, v ktorom okrem iných informácii aj detailne popísal motívy svojho rozhodnutia.
Po rozpade
Bývalí členovia Khadaver Luxin Tenebris a Feral Inferis po rozpade založili novú kapelu s názvom Etterna. Nihil Nix sa ešte v roku 2016 stal členom black metalovej kapely Iria, v ktorej už momentálne nepôsobí.
Obnovenie činnosti (2021)
V máji 2021 Nihil Nix v rozhovore pre webzin Tronizer oznámil, že obnovuje činnosť Khadaver ako sólového projektu a pripravuje nový album. V tom isto mesiaci vychádza kompilácia DMZ: Demos & Rarities, ktorá obsahuje prvé dve dema Beta Version a GOD-RW, audio nahrávku zo skúšobne z roku 2006 a inštrumentálne demoverzie piesni, z ktorých neskôr vznikli skladby na albumy New World Disorder a Exstinctio Mundi. V decembri 2021 Nihil Nix uviedol pod značkou Khadaver nový singel s názvom Re:Animate.
Darja Vladimirovna Domračevová
Darja Vladimirovna Domračevová (, ; * 3. august 1986, Minsk, Bieloruská SSR, Sovietsky zväz, dnes Bielorusko) je bieloruská biatlonistka, ktorá súťaži v Svetovom pohári v biatlone od roku 2006. Na zimných olympijských hrách v roku 2014 získala tri zlaté medaily (v stíhacích, individuálnych a pretekoch s hromadným štartom) a bronzovú medailu v individuálnych pretekoch na zimných olympijských hrách v roku 2010. Vyhrala Svetový pohár v biatlone pre sezónu 2014/15.
Vrbětín
Vrbětín je osada, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 5,5 km juhozápadne od Postupíc. V roku 2009 tu boli evidované 4 adresy. Vrbětín leží v katastrálnom území s rozlohou 8,47 km².
História
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1389.
Nommay
Nommay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pavel Gejdoš
Pavel Gejdoš (* 13. august 1924, Iľanovo – † 6. marec 1998, Bratislava) bol slovenský scenárista, dramaturg a spisovaťeľ.
Životopis
Narodil sa v obci Iľanovo, dnes mestskej časti Liptovského Mikuláša. Po absolvovaní štúdia na strojníckej priemyslovke, pracoval ako elektrotechnik a kultúrny referent vo Svite. V československom štátnom filme pôsobil v Bratislave od roku 1950. Najprv ako asistent, neskôr režisér, riaditeľ a nakoniec scenárista hraného filmu. Zbierkou básni Moja láska – mier (1951) vstúpil do literatúry ako tzv. robotnícky autor.
V roku 1962 odvolali z funkcie oblastného riaditeľa Filmovej tvorby a distribúcie Bratislava (FDTB) Pavla Dubovského – stal sa prvým námestníkom ústredného riaditeľa Československého filmu Aloisa Poledňáka v Prahe. Až do 1. júna 1963 podnik dočasne viedol Július Jaššo, potom za riaditeľa FDTV vymenovali dramaturga a od roku 1960 riaditeľa Štúdia hraných filmov Pavla Gejdoša. Takto začala éra štvor-a päť funkčných období riaditeľov podniku. Pavel Gejdoš týmto začal tradíciu umelcov na poste riaditeľov filmového podniku. Neskôr nimi boli aj Ctibor Štítnický, Pavol Koyš a Martin Ťapák.
Od roku 1963 nastúpil Pavel Gejdoš na pozíciu na post riaditeľa kolibského štúdia, čím sa začala diskusia o schvaľovacích postupoch.Uskutočnila sa žiadaná zmena a centralizmus sa oslabil, hoci viacerí slovenskí filmári pripomínali,, že „s.Poledňák (ústredný riaditeľ Československého filmu) v kritickom čase, keď esťe bol vyhranenejší dogmatizmus, najmä v súvislosti s filmom Boxer a smrť, zobral na seba zaradenie scenára do výroby“ Pražskí posudzovatelia boli zhovievaješí všeobecne. Boli menej dogmatickí bez ohľadu na to, či isšlo o zástupcov ministerstva, ÚV KSS, alebo iných orgánov. Slovenskí schvaľovatelia napríklad žiadali, aby sa z filmu Pieseň o sivom holubovi vyradili niektoré neslušné slová, napríklad „hovno“. Riaditeľ Československého filmu Alojz Poledňák mal v rokoch 19661967 výhrady proti koprodukcii s Francúzskom, a najmä proti Robbe-Grilletovi, ale napokon sa nechal presvedčiť. O podobných, alebo aspoň menších ústupkoch sa u nás spravidla nedalo diskutovať.
V jednom z úradných záznamov o telefonickom rozhovore pracovníka IV. oddelenia ÚV KSS Ladislava Šoltýsa s Júliusom Jaššom (riaditeľom FDTB namiesto Dubovského) zo 14. apríla 1962 sa uvádza: „Súdruh Šoltýs oznámil, že bolo dohodnuté na IV. oddelení ÚV KSS, aby plnú zodpovednosť za schvaľovanie scenárov hraných filmov a ich zaraďovanie do výroby mali ideovo-umelecké rady a riaditeľ podniku“. S Pavlom Gejdošom neboli filmári spokojní, preto ho po roku pôsobenia vymenili a na jeho miesto prišiel Ctibor Štítnický.
Okrem svojho pôsobenia vo filme sa venoval dramatickej aj prozaickej tvorbe, pričom ako scenárista stvárnil témy historické a spoločenské. Najmä protifašistický odboj a povojnové budovanie. Napísal tiež scenáre k filmom a rozhlasovým hrám.
Novillars
Novillars je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Variant omikron vírusu SARS-CoV-2
náhľad|350px|Kumulatívne rozšírenie variantu omikron podľa štátov a teritórii.{{legend|#ee7070|100–999}}{{legend|#ffc0c0|10–99}}{{legend|#ffdfe0|1–9}}{{legend|#e0e0e0|0}} Variant omikron vírusu SARS-CoV-2 (iné názvy: vývojová vetva/línia B.1.1.529, klád GR/484A, klád 21K ) je variant vírusu (presnejšie: vírusového kmeňa) SARS-CoV-2, ktorý spôsobuje ochorenie COVID-19.
Prvý prípad bol Svetovej zdravotníckej organizácii (WHO) nahlásený z Južnej Afriky 24. novembra 2021. 26. novembra 2021 ho WHO označila za variant vyvolávajúci znepokojenie a pomenovala ho podľa gréckeho písmena omikron.
Variant má nezvyčajne veľký počet mutácií, až 50. Niekoľko mutácii je nových a až 32 sa ich nachádza na spike proteíne. Vysoký počet mutácii viedol k obavám týkajúcim sa odolnosti voči vakcínam proti ochoreniu COVID-19 a rýchlemu šíreniu. Výsledkom bolo, že tento variant bol rýchlo označený za veľmi rizikový a viaceré krajiny zaviedli cestovné obmedzenia na lety z Južnej Afriky a ďalších krajín, aby obmedzili alebo spomalili jeho medzinárodné šírenie. K 8. decembru 2021 bol variant rozšírený v minimálne 57 krajinách sveta. Na Slovensku bol variant potvrdený 11. decembra 2021, keď boli identifikované prvé tri prípady.
Označenie
Technická poradná skupina WHO pre vývoj vírusu SARS-CoV-2 26. novembra označila B.1.1.529 za znepokojujúci variant a pridelila mu označenie omikron.
História
Dňa 24. novembra 2021 bol tento variant prvýkrát nahlásený WHO z Južnej Afriky. Prvý známy exemplár bol identifikovaný 9. novembra 2021 v Botswane. Dosiaľ zistili sekvenovaním (genetickou analýzou) 77 prípadov v Južnej Afrike, štyri prípady v Botswane, dva v Hongkongu a jeden v Izraeli. V posledných dvoch prípadoch išlo o ľudí prichádzajúcich z Juhoafrickej republiky, respektíve Malawi.
Veterné mlyny (Nesebar)
Veterné mlyny predstavujú dvojicu veterných mlynov z obdobia okupácie Osmanskou ríšou nachádzajúce sa v historickej časti mesta Nesebar v juhovýchodnom Bulharsku. Stavby májú priznaný štatút kultúrnej pamiatky a predovšetkým mlyn nachádzajúci sa na moste spájajúcom novú a starú časť Nesebaru je jedným zo symbolov mesta. Sú súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.
Veterný mlyn na moste spájajúcom starú a novú časť Nesebaru
Budova veterného mlynu sa nachádza na moste, ktorý spája polostrov na ktorom leží staré mesto Nesebaru s jeho novou časťou.
Veterný mlyn bol postavený v období, keď bolo dnešné Bulharsko okupované Osmanskou ríšou, ale presný čas výstavby nie je známy.
Korpus budovy je postavený v pravideĺnom cylindrickom tvare pričom jeho steny sú postavené z kamenných tehál a do budovy vedú kamenné dvere. Samotný korpus je obložený drevenou konštrukciou s vysoko kvalitného dreva. Predpokladá sa že korpus budovy je pozostatok chrámu z byzantských čias.
Budova je trojposchodová, pričom na druhé poschodie vedie z prvého masívne schodisko z dubových trámov. Prvé poschodie budovy bolo využívané ako sklad. Druhé poschodie budovy bolo využívané ako obytná časť. V stene je umiestnené ohnisko s komínom, ktorý prechádza celou budovou. Tretie poschodie bol pracovný priestor,   kde sa až do dnešných dní zachovali originálne mlynské kamene a skelet mlynského mechanizmu, ktorý je ale poškodený.
Veterný mlyn je obľúbenou a hojne navštevovanou pamiatkou. Okolie je upravené a nachádza sa tam niekoľko lavičiek na oddych.
Veterný mlyn pri bazilike svätej Bohorodičky Eleusy
Tento veterný mlyn sa nachádza na severnom okraji polostrova na ktorom sa nachádza historická časť Nesebaru, blízko od brehu mora a v bezprostrednej blízkosti ďalšej významnej pamiatky – baziliky svätej Bohorodičky Eleusy zo 6. storočia. Z tohto veterného mlynu sa však zachovalo len torzo budovy.
Sebastian Kurz
Sebastian Kurz (* 27. augusta 1986, Viedeň) je rakúsky politik, od 7. januára 2020 do 11. októbra 2021 spolkový kancelár Rakúska vo vláde ÖVP a Zelených, predseda Rakúskej ľudovej strany. Od decembra 2017 do 2019 rakúsky kancelár vo vláde, ktorú ÖVP vytvorila so Slobodnou stranou Rakúska (FPÖ). Počas rokov 2013 až 2017 pôsobil na poste ministra zahraničných vecí a integrácie Rakúska, najprv ako člen druhého kabinetu Wernera Faymanna a od mája 2016 vo vláde Christiana Kerna.
V čase vymenovania za kancelára v decembri 2017 sa Kurz stal vo veku 31 rokov najmladšou hlavou vlády v Európe.
Praha hlavní nádraží
náhľad|Interiér novej odbavovacej haly
Praha hlavní nádraží je hlavná železničná stanica v Prahe na adrese Wilsonova 300/8 a najviac frekventovaná železničná stanica v Česku. Hlavná odbavovacia hala sa nachádza v mestskej štvrti Nové Město v mestskej časti Praha 1, staršia Fantova budova v štvrti Vinohrady v mestskej časti Praha 2 a severná časť v štvrti Žižkov v Prahe 3. Je tu aj stanica linky C pražského metra „Hlavní nádraží“. Nad novou odbavovacou halou vedie Severojižní magistrála, najrušnejšia cesta v Prahe.
Sebastian Kurz
28. septembra 2019 vyhrala Rakúska ľudová strana parlamentné voľby, predsedom ktorej je Sebastian Kurz. Strana vyhrala podielom hlasov zo všetkých platných voličských hlasov 37 %.
Majstrovstvá NORCECA vo volejbale mužov 2017
Majstrovstvá NORCECA vo volejbale mužov 2017 bol v poradí 25. turnaj majstrovstiev NORCECA vo volejbale mužov, ktoré organizuje Volejbalová konfederácia Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku (NORCECA). Konal v dňoch od 26. septembra1. októbra 2017 v Colorado Springs, v štáte Colorado, v Spojených štátoch, za účasti 10 tímov. Počet účastníkov sa oproti predchádzajúcim turnajom zvýšil z 8 na 12, ale družstvá Kuby a Portorika sa z turnaja po jeho vyžrebovaní (kvôli hurikánom Irma a Maria) odhlásili. Nováčikmi podujatia boli družstvá Martiniku a Svätého Vincenta a Grenadín. Spojené štáty organizovali severoamerický šampionát mužov piatykrát, predtým hostili toto podujatie v rokoch 1975 (v Los Angeles), 1983 (v Indianapolise), 1993 (v New Orleans) a 2007 (v Anaheime). Všetky zápasy sa odohrali v United States Olympic Training Center. Svoj deviaty titul získalo domáce 🇺🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇩🇴.
Kozinec (vrch v pohorí Čierna hora)
Kozinec je vrch v pohorí Čierna hora, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží neďaleko obce Margecany, približne východne od Gelnice.
Majstrovstvá NORCECA vo volejbale mužov 2017
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia severoamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018 v Bulharsku a Taliansku. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Kozinec (vrch v pohorí Čierna hora)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Bujanovské vrchy. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Gelnica a Košice-okolie a zasahuje na katastrálne územie obce Margecany a Malá Lodina. Najbližšími sídlami sú severne situované Miklušovce a Klenov, západne ležia Margecany, Jaklovce a Veľký Folkmar a východne Malá a Veľká Lodina.
Majstrovstvá NORCECA vo volejbale mužov 2017
Nasadenie do výkonnostných košov
Poznámka: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k 7. júlu 2017.
Kozinec (vrch v pohorí Čierna hora)
Opis
Kozinec leží nad údolím Hornádu s vodnou nádržou Ružín, v masíve siahajúcom od Bystrej na Bujanov. Východne sa nachádza Ostrý hrb, Suchý vrch , Somár a Bokšov , južne Holica , Sivec , Bujanov , Hoľa  a Folkmarská skala , západne Šľuchta , Kurtavá skala  a Roháčka  a severne Mestické , Bystrá  a Zajačia hora. Oblasť je súčasťou povodia Hornádu, kde vodu odvádzajú krátke vodné toky, len z východných svahov nadbytočná voda odteká Dlhým potokom. Na vrchol nevedie značený turistický chodník a južnou časťou masívu vedie Bujanovský tunel, ktorým je vedená doprava na železničnej trati Žilina – Košice.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slanské a Volovské vrchy a Tatry.
Maďarské národné volejbalové družstvo žien
Maďarské národné volejbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Maďarsko v medzinárodných volejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. V Európskej lige 2015 skončilo na 1. mieste.
Puyvert
Puyvert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rasteau
Rasteau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fort Zeelandia
Fort Zeelandia (🇳🇱 doslova „Pevnosť Zeelandia“) môže byť:
Ollans
Ollans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plamienok
Plamienok môže byť:
Jü Kuang-čung
Jü Kuang-čung (iný zápis: Yu Guangzhong, ; * 21. október 1928, Nanking† 14. december 2017, Kao-siung) bol taiwanský básnik, prozaik, esejista, literárny kritik, umelecký prekladateľ a univerzitný pedagóg, ktorý na Taiwane pôsobil od roku 1950. Bol vedúcou osobnosťou Básnického spolku modrej hviezdy (19541964), jedného zo štyroch hlavných básnických zoskupení moderného taiwanského básnického hnutia, pričom si získal uznanie ako na Taiwane a v Hongkongu, tak aj v pevninskej Číne, ako aj v čínskej diaspóre po celom svete.
Štúdium a akademická kariéra
Narodil sa v Nankingu v rodine Jü Čchao-jinga, učiteľa a neskôr úradníka v Čankajšekovej vláde Čínskej republiky a jeho manželky, učiteľky Sun Siou-ťün, rodáčky zo Sia-menu. Jeho brat Jü Kuang-ja zomrel ešte ako dieťa. Po vypuknutí druhej čínsko-japonskej vojny a japonskom vpáde do Nankingu sa dal spolu so svojimi rodičmi na útek vojnou zmietanou krajinou.
Stredoškolské štúdium absolvoval v provincii S’-čchuan a následne v roku 1947 nastúpil na štúdium cudzích jazykov na Nankingskej univerzite, no v roku 1949 prestúpil na Siamenskú univerzitu. Pre prebiehajúcu občiansku vojnu ešte v tom roku so svojou rodinou emigroval do Hongkongu a následne v roku 1950 na Taiwan, kde pokračoval v štúdiu na katedre cudzích jazkov Národnej taiwanskej univerzite (19501952). Ďalej sa vzdelával v USA, kde v roku 1959 získa magisterský titul z výtvarného umenia na Iowskej štátnej univerzite. Následne sa vrátil na Taiwan a vyučoval na Národnej taiwanskej univerzite. V rámci Fulbrightovho programu absolvoval dva pobyty, hosťujúc na vysokých školách v USA (1964, 1969).
V roku 1972 sa stal predsedom katedry anglického jazyka na Národnej univerzite verejnej správy v Tchaj-peji. V rokoch 19741985 vyučoval literatúru na katedre čínskeho jazyka a literatúry Čínskej univerzity v Hongkongu, no v roku 1985 sa vrátil na Taiwan, kde nastúpil do funkcie dekana fakulty liberálnych štúdií Sunjatsenovej univerzity. Na tejto škole vyučoval západnú literatúru až do svojej smrti.
Spisovateľská činnosť
Básnicky začal tvoriť počas svojho štúdia na Siamenskej univerzite. V priebehu svojej básnickej kariéry osciloval medzi modernizmom a tradicionalizmom. Koncom 50. rokov, počas štúdia na Iowskej štátnej univerzite, experimentoval s modernizmom, vytvoriac niekoľko abstraktných básní, zatiaľ čo v 60. rokoch sa uňho prejavil silný cit po spojení s jeho kultúrnymi koreňmi (napr. v básni Čchiao-ta jüe „Perkúzia“, 1966 ), ktorú ďalej rozvíjal v 70. rokoch, zahŕňajúc do svojej tvorby elementy z ľudových piesní.
V tomto období sa zaplietol do politicko-literárneho sporu, v ktorom stál na strane prevažne prozápadných a modernistických spisovateľov (Pcheng Ke, Ču Si-ning) polemizujúcich s nativistickými literármi (Jie Š'-tchao, Čchen Jing-čen, Wang Tchuo), od ktorých ich delili odlišné estetické aj politické názory. V článku „Vlci prichádzajú“ (Lang laj le, 1977) Jü odsúdil nativistov (hlavne Čchena) za vyznávanie hodnôt proletárskej literatúry propagovanej v komunistickej Číne, čo predstavovalo závažné obvinenie vzhľadom na pre prebiehajúce perzekúcie politických odporcov Čankajšekovho režimu (biely teror).
Neskôr, v roku 2004 svoje vyjadrenia oľutoval, tvrdiac že boli spôsobené jeho precitlivenosťou na akékoľvek ľavicové tendencie po šoku z kultúrnej revolúcie, pričom zároveň poprel, že jeho útok na nativistov bol výsledkom kolaborácie s kuomintanským režimom.
Buchov (Postupice)
Buchov je osada, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 4,5 km juhže od Postupíc. V roku 2009 tu boli evidované 4 adresy. Buchov leží v katastrálnom území Čelivo s rozlohou 5,49 km².