cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beluša
Dejiny
Medzi vzácne lokality s archeologickými nálezmi zo staršej doby bronzovej (20001500 pred Kristom) patrí Hloža. Počas stavebných prác na derivačnom kanáli vodnej elektrárne boli v chotári tejto miestnej časti objavené 21. júna 1935 tri hroby, v ktorých sa nachádzali bronzová ihlica, náramok, špirálovité skrútené krúžky, tri náušnice a dve tenké zlaté náušnice. O niečo mladší je nález popolnicového hrobu zástupcu lužickej kultúry (13001200 pred Kristom) z lokality Podhorie, objavený v roku 1930, ako aj nález z lokality Pechová, kde sa našiel džbán s páskovým uchom a malou prstencovitou nôžkou, zdobený ryhami. Z rovnakého obdobia pochádza aj pohrebisko s 26. žiarovými hrobmi z Pechovej, objavené počas výstavby cesty I/61 v roku 1964. Medzi nálezmi sa nachádzali amfory, misky a hrnce, no tiež bronzové náramky, závesky, prstene, ihlice a korálky. Popri jedinečných tvaroch nádob (napr. popolnica vo forme džbána) je vzácny objav keramiky a hrnčiarskej pece. Z obdobia lužickej kultúry pochádza aj 6 žiarových hrobov, ktoré objavil v roku 1964 Anton Petrovský-Šichman v lokalite Kostelište. Z veľkomoravského obdobia pochádza 36 mohýl, pričom je predpoklad, že v tu stál aj kostol. Ďalších 25 mohýl sa nachádza v neďalekých lokalitách Gárové a Háj, 13 mohýl bolo objavených aj v lokalite Hrobice.
Najstaršia zachovaná písomná zmienka o „terra Belos“ pochádza z roku 1330, pričom už z roku 1332 pochádza zmienka o miestnej fare v súpise pápežských desiatkov. V listine z 10. novembra 1369 sa pri vymedzení chotára uvádza už villa Belos, čiže obec alebo dedina. Kráľovská listina Ľudovíta I. z 5. apríla 1375 obsahuje Belušu ako „civitas“, teda mesto.
Vo väčšine dokumentov sa Beluša uvádza ako „oppidum“, čo znamená opevnené mestečko. Pokým do roku 1439 bola súčasťou trenčianskeho panstva, od tohto roku bola majetkom panstva Ilava. Mestečko malo svoju samosprávu s právom voliť si richtára a mestskú radu, no tiež právo mlynu, jatky, variť pivo, čapovať víno, páliť pálenku, právo lovu a rybolovu, právo výroby tehál a tiež právo poriadať jarmoky a trhy. V roku 1534 tu bola filiálna colná stanica pre vyberanie tridsiatku. Trhové privilégium, oprávňujúce popri pravidelných týždenných trhoch poriadanie 4 jarmokov a trhov, vydal 14. októbra 1659 Leopold I. V 17. storočí tu pôsobil ševcovský, hrnčiarský a debnársky cech a mimo tieto remeslá sa spomínajú tiež kováči, kožušníci, tkáči, krajčíri, klobučníci a zámočníci. Ranu pre sľubný rozvoj mestečka zasadil požiar, ktorý v roku 1723 zničil alebo značne poškodil všetky staré budovy, vrátane kaštieľa. Zhorela tiež časť dokumentov z archívu mestečka. Významné nepokoje a nespokojnosť obyvateľov spôsobili povinnosti, ktoré im v roku 1751 nariadilo panstvo; išlo o povinnosť konať roboty pre pána, obmedzenia pri predaji pôdy a budov, či vyberanie mýta na trhoch, no tiež obmedzenie pohybu v lesoch a zákaz chytať ryby a raky.
Veľké škody spôsobila katastrofálna povodeň na Váhu v roku 1813, ktorá zničila 57 gazdovstiev na dolnom konci obce. Už o desaťročie, 2. júna 1823, zaliala veľkú časť obce rozvodnená rieka Pružinka. Rozsiahly požiar pustošil v Beluši 15. septembra 1827, kedy ľahlo popolom približne 130 domov, vrátane kostola, fary a krčmy. Ani tieto katastrofy sa však nevyrovnali moru, ktorý si len v auguste 1831 (1881?) vyžiadal v Beluši 262 obetí.
Štefan Chrtiansky (1989)
Štefan Chrtiansky (* 17. august 1989, Detva) je slovenský volejbalista, odchovanec rakúskeho klubu Hypo Tirol Innsbruck. Hráva na pozícii smečiara. Jeho telesné parametre sú 207 cm výška a 96 kg váha. Od roku 2013 pôsobí v klube najvyššej francúzskej súťaže Nantes Rezé Métropole Volley. Jeho prezývka je Junior alebo Steve. Je synom slovenského reprezentačného trénera Štefana Chrtianskeho, ktorý ho viedol aj v Hypo Tirol Innsbruck.
Od roku 2011 je členom 🇸🇰, s ktorou sa zúčastnil dvoch turnajov Majstrovstiev Európy, prvýkrát v roku 2011 v Česku a Rakúsku. V roku 2011 sa s ňou stal víťazom Európskej ligy. V ankete o najlepšieho slovenského volejbalistu, do ktorej bol zaradený prvýkrát, roka 2012 sa umiestnil na 7. mieste.
Beluša
Dejiny
Výrazným stimulom pre celý región bolo vybudovanie Považskej železnice, ktorá mala v obci zriadenú železničnú stanicu a byty pre železničiarov. Počas reorganizácie verejnej správy v roku 1888 sa štatút Beluše zmenil z mestečka na obec. Zhoršenie života priniesla aj prvá svetová vojna, ktorá si vyžiadala aj 77 obetí z tejto obce. Vojna nasledujúca bola osudnou pre 9 osôb. Pamiatke na obete a päticu najväčších pohrôm v histórii obce je venovaný „Monument piatich prstov“ z roku 1976. Keramické „prsty“ symbolicky znázorňujú choleru, hladomor, povodne, požiar a vojny, pričom obsahujú aj ich detailný popis.
Konsolidácia pomerov po vzniku Československej republiky bola pozvoľná; popri problémom so zásobovaním a obnovou vojnových škôd bolo treba vybudovať novú budovu školy, k čomu došlo v roku 1930. V danom roku bola obec elektrifikovaná, čo zásadne ovplyvnilo život väčšiny obyvateľov. Nová hasičská zbrojnica s motorovou striekačkou pribudla v roku 1931. Na telefónu sieť bola Beluša pripojená v roku 1934, o 4 roky neskôr začali budovať kultúrny dom a v roku 1939 začali s reguláciou riečky Pružinka. Na konci roku 1944 nemecké vojsko vypálilo niekoľko okolitých salašov a kolíb a 20. apríla 1945 obec bombardovali. K oslobodeniu došlo 1. mája 1945, pričom deň predtým Nemci zničili mosty a lávky v obci. Ich obnova bola prvoradou úlohou počas obnovy obce, kedy bolo treba opraviť aj poškodené komunikácie a budovy. Následne bola postavená nová budova Obecného úradu, dom služieb, hasičská zbrojnica, knižnica, školskú jedáleň materskej škôlky, zdravotné stredisko, či motel Slatina (zhorel v roku 2013). Medzi najnovšie stavby patrí Trhovisko, detské a multifunkčné ihrisko.
Beluša, vybavená potrebnou infraštruktúrou, postupne nadobudla mestský charakter. Okrem služieb poskytujú okolité prevádzky pracovné príležitosti pre obyvateľov. Tí, ktorí dochádzajú za prácou mimo bydliska, využívajú jednoduchú dostupnosť cestných komunikácií aj železnice.
Majstrovstvá Ázie v bejzbale
Majstrovstvá Ázie tiež slúžili ako kvalifikácia na majstrovstvá sveta či olympijské hry.
Účasti družstiev na majstrovstvách Ázie mužov
(2019)
Účasti družstiev na majstrovstvách Ázie žien
(2019)
Plynárenská ulica
Plynárenská ulica je ulica:
Nagyecsed
Nagyecsed je mesto v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Mátészalkai.
Má rozlohu 4 387 ha a žije tu obyvateľov .
Štrba (priezvisko)
Štrba je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v mestách Nová Baňa, Nové Zámky a Žilina.
Známi nositelia
Pozri v článku Štrba (rozlišovacia stránka).
NGC 1390
NGC 1390 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Frank Muller v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Komárňanská ulica
Komárňanská ulica je ulica:
Ahinsa
Ahinsa (iné názvy: ahinsá, ahimsá, ahimsa,  (?) áhinsa; sanskrit: अहिंसा – prepis podľa IAST: ahiṃsā – slovenský prepis: ahinsa/iné slovenské prepisy:ahinsá/ahimsa/ahimsá) je neubližovanie, vyhýbanie sa ubližovaniu; etické pravidlo neubližovať živým tvorom je príznačné pre mentalitu Indov a môžeme ho nájsť v najrozličnejších filozofických i náboženských učeniach Indie, napr. v joge, v džinizme a pod.
Ahinsu uplatňoval Mahátma Gándhí pri procese získavania nezávislosti Indie.
Ahinsa v joge
V joge je ahinsa neubližovanie, vyhýbanie sa ubližovaniu, ktoré je jednou z príčin narušenia vnútornej rovnováhy človeka.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Abrahám
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Abrahám v okrese Galanta.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1968
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1968 boli v poradí 11. majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v mestách Catania, Messina, Palermo a Ragusa, v autonómnom regióne Sicília, v Taliansku od 5.15. júla 1968, za účasti 13 tímov. Taliansko bolo organizátorom európskeho šampionátu žien druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1938. Svoj deviaty titul získal, ktorý vyhral finálovú skupinu pred a 🇵🇱. Bronzové Poľsko získalo medailu po 30 rokoch, strieborná Juhoslávia vôbec svoju prvú medailu. Česko-Slovensko, ktoré na posledných 9 turnajoch ME získalo vždy medailu, skončilo tentoraz až na 9. mieste.
Pokarhanie
Odvolacia jury prejednávala odvolanie Česko-Slovenska proti nešportovému vedeniu súboja 🇵🇱 v zápase základnej skupiny C s 🇧🇬. Po zpráve rozhodcov a zástupcu technickej komisie udelila Poľsku pokarhanie a vyslovila poľutovanie, že bolo nešportovým spôsobom pripravené o možnosť bojovať vo finálovej skupine. Najbližšie malo dôjsť k zmene hracieho systému ME, aby sa podobný prípad nehohol opakovať.
Nadstavbové skupiny
Pozn: Domáce Taliansko bolo priamo nasadené do finálovej skupiny.
Srnec lesný
Srnec lesný (staršie: srnec hôrny, srnec obyčajný, srna hôrna,(?) srna obyčajná, (?) srna lesná; lat. Capreolus capreolus) je hojne rozšírený párnokopytník z čeľade jeleňovité. Výskyt na Slovensku bol doložený na 93,7 % územia.
Farebné odchýlky
Veľmi vzácne je možno naraziť na srnčích albínov. Tí v dôsledku svojho nedostatku často trpia aj zlým zrakom a sú svetloplachí. Medzi poľovníkmi sa traduje, že zastreliť srnu-albína prináša smolu, respektíve, že kto zastrelí srnu-albína, do roka zomrie. Jednu srnu-albína chová ZOO Děčín.
Rozšírenie
Srnec lesný žije v lužných lesoch aj vo vysokohorských smrekových lesoch. Obľubuje hlavne nepravidelné lesy s lúkami. Za súmraku a svitania, keď je najaktívnejší, veľmi často navštevuje poľnohospodársku krajinu a často preniká až na okraje sídiel. Obýva prakticky celú Európu, vo veľkom počte chýba iba na severe Škandinávie, zasahuje aj až k pobrežiu Kaspického mora a na územie Malej Ázie.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 402 (93,3 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 162, 37,6 %) v nadmorských výškach 100 (Boťany) – (Vráta pod Kasprovým vrchom v Západných Tatrách).
Ekológia a rozmnožovanie
left|thumb|Srnča Živí sa najmä rôznymi bylinami, občas žerie aj rôzne plody. Obzvlášť pritom obľubuje mladé výhonky tráv s vysokým obsahom vlhkosti. Srnec hôrny je relatívne plachý a pri ohrození sa často ozýva zvukom podobným psiemu štekaniu. Srny a mláďatá počas ruje pískajú. Väčšinu roku sa zdržuje samostatne, výnimkou je iba obdobie rozmnožovania. Samce sú teritoriálne a svoje teritórium chránia pred ostatnými samcami. Na značkovanie teritória používa výlučky z troch pachových žliaz: prvá je medzi raticami na zadných nohách, druhá je z boku nad členkom na zadných nohách a tretiu majú iba samce na čele.
Samice pohlavne dospievajú vo veku 16 mesiacov. Samce sú polygamné a v polovici júla začínajú bojovať o priazeň samíc. Do novembra sa zárodok prakticky nevyvíja (latentná brezivosť / utajená gravidita). Podľa niektorých zdrojov sa v novembri neoplodnené srny pária s mladými srncami, ktorí neboli pripustení k ruji vo zvyčajnom čase staršími a silnejšími samcami, zárodok sa potom vyvíja normálne – toto však nebolo potvrdené. V máji až júni rodí srna obyčajne jedno, niekedy dve hnedé, biele škvrnité mláďatá (srnčatá).
Srnčatá zostávajú niekoľko prvých dní nehybne skryté v hustej vegetácii, kam ich chodí matka niekoľkokrát denne kŕmiť. V tomto období ich je mnoho zahubených sekačkami, poľovníci sa tomuto snažia zabrániť spoluprácou s poľnohospodármi – prechádzaním lúk pred kosbou, nájdené srnčatá odnášajú do krovín tak, aby na nich nezostal ľudský pach. V prípade, že samica zaregistruje v ich blízkosti človeka, psa alebo nejakého dravca, sa často stáva, že svoje mláďatá opustí. Mláďatá dojčí 6 až 7 mesiacov.
Africký pohár národov 2010
Africký pohár národov 2010 nazývaný aj Orange Africký pohár národov (od Orange - sponzor) je 27. edícia Afrického pohára národov organizovaná Konfederáciou afrického futbalu (CAF). Turnaj sa koná od 10. do 31. januára v Angole a súťaží na ňom 16 tímov vrátane usporiadateľskej krajiny, ktorá mala právo účasti bez kvalifikácie. Ostatné tímy hrali kvalifikáciu, ktorá bola zároveň aj kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2010.
Kvalifikácia
* Togo odstúpilo z turnaja po tragickej udalosti, ktorá sa odohrala počas cesty na turnaj pár dní pred začiatkom
Práče (okres Znojmo)
Práče je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 800 obyvateľov, z toho 389 mužov a 411 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,4 roka (muži 34,5 roka, ženy 36,2 roka).
Limbová ulica
Limbová ulica je ulica:
Krosno
thumb|Hlavné námestie
Krosno (poľ. Królewskie Wolne Miasto Krosno) je mesto v Podkarpatskom vojvodstve, ktoré malo k 30. júnu 2014 47 140 obyvateľov. Ide o jedno zo štyroch miest Podkarpatského vojvodstva, ktoré má tzv. práva powiatu.
Ide o niekdajšie stredoveké opevnené mesto, centrum obchodu s plátnom, súknom, či uhorským vínom. V rokoch 1975 – 1998 bolo centrom samostatného Krosnianskeho vojvodstva. Dnes je centrom okresu, má regionálny až subregionálny význam. Sídli tu niekoľko inštitúcii s nadregionálnym významom, napr. Regionálne riaditeľstvo štátnych lesov, Podkarpadská regionálna veterinárna inšpekcia, Regionálna správa ciest, Obvodný banský úrad či Inštitút pre ropu a plyn. Zaujímavosťou je, že v meste sa nachádzalo prvé známe ložisko ropy na svete. Miestny blšák bol v 90. rokoch 20. storočia, ako v aj v prvých rokoch nového milénia bolo popri Nowom Targu a Jablonke častým cieľom Slovákov v rámci nákupnej turistiky.
Poloha
Krosno leží na rieke Wislok v juhovýchodnom cípe Poľska. Je vzdialené iba od hranice so Slovenskom a cca  od hranice s Ukrajinou. Nachádza sa približne v strede Jasielsko-Sanockej kotliny v nadmorskej výške, neďaleko sa tiahne masív Nízkych Beskýd, ktoré sú najnižším horstvom Karpát. Mestom prechádza štátna cesta 28, ktorá sa v nedalekom Piejsce Piastowom kríži s ďalšou štátnou cestou, 19, ktorá je súčasťou najvýchodnejšieho severojužného spojenia naprieč Európou, tzv. Via Carpatia.
Samotné mesto zaberá plochu a pozostáva zo siedmych mestských štvrtí a piatich sídlisk. Historické centrum sa nachádza na výbežku nad sútokom riek Lubatówka a Wislok.
História
Prvá písomná zmienka, ktorá pomenúva jedno z 34 sídel Malopoľska ako Krosno, sa objavila v dokumente podpísanom krakovským vojvodom Leškom II. Čiernym v roku 1282. Najstaršie nálezy vo výbežku medzi riekami Wislok a Lubatówka však ukazujú osídlenie pochádzajúce z 10. a 11. storočia. Najstaršie privilégia mesto získalo v roku 1386 od Kazimíra Veľkého. Kazimír postupne z obyčajného sídla spravil slobodné kráľovské mesto s mnohými výsadami a tiež umožnil príchod nemeckých kolonistov na jeho územie. Už v tom období bolo budúce mesto obohnané obranným valom.
Krosno ako kráľovské mesto používalo erb Piastowcov z Kujaw – v jednej polovici orol, v druhej lev s kurunami na svojich hlavách. Za Kazimíra Veľkého sa tiež začali stavať hradby, ktoré boli dokončené za vlády Ladislava Jagelovského. V tom čase do mesta viedli dve brány: Uhorská na juhovýchode a Krakovská na severozápade. Takto chránené mesto poskytovalo vhodné útočisko pre remeselníkov a obchodníkov tvoriacich hlavnú zložku vtedajšej mestskej spoločnosti. Aj vďaka tomu sa už od začiatku 15. storočia začínajú vytvárať cechy, z ktorých najvýznamnejšie postavenie dosiahli cechy súkenníkov či plátenníkov. Z Krosna sa tak stal významný producent plátna, či súkna.
O postavení mesta v stredoveku svedčí aj to, že už v tom období fungoval v meste vodovod a kanalizácia, ktorých existencia mala veľmi pozitívny dopad za život a zdravie jeho obyvateľov. Po rozšírení mestských práv Kazimírom IV. Jagelovským v roku 1461 sa Krosno stalo po Ľvove a Krakove iba tretím poľským mestom s plnými mestskými právami.
15. storočie znamenalo mohutný rozvoj obchodu v meste. Z lokálnych trhov konaných v priebehu pondelkov sa mesto stalo súčasťou rozsiahleho obchodu, ktorým okrem Malopoľska zahŕňal aj vtedajšie Uhorsko či tzv. Červenú Rus. Najväčšie obchody sa uskutočňovali počas jarmokov, ktoré sa konali trikrát do roka. Ponúkalo sa tu hlavne oblečenie, kone či dovezený tovar v podobe železných predmetov a Tokajského vína.
Napriek katastrofám, akými boli v tom období napríklad povodeň v roku 1497, požiare (predmestie vyhorelo v roku 1474, samotné mesto v roku 1500), nájazdy vojsk Tomáša Tarczaya (1473 a 1474), či moru, bolo 16. storočie zrejme vrcholom existencie mesta. V meste v tom období existuje vlastná bieliareň bielizne, tehelňa, mlyn, mesto má tiež colné komory a právo skladu. Na tú dobu vysoká životná úroveň mesta pramení najmä z dôvodu existencie parížskej školy v meste. O jej úrovne svedčí aj to, že v rokoch 1 400 – 1 600 študovalo dovedna 173 miestnych rodákov na prestížnej Krakovskej univerzite, čo bolo na tú dobu veľmi slušné číslo. Krosno však v tomto období nebolo známe len vďaka zdraviu svojich obyvateľov či miestnym trhom. So štyritisíc obyvateľmi bolo najväčším mestom Malopoľska. Článok o ňom sa dostal aj napríklad do práce J. Brauna a F. Hoghenberga s názvom Mestá sveta.
Gradácia (literatúra)
Gradácia je v literatúre (aj v rétorike) usporiadanie jazykových výrazov s úmyslom zvýrazniť alebo dramatizovať. Je výrazným jazykovým fenoménom ako silný dramatizujúci prostriedok s priamym dosahom na sugestívnosť a emfatickosť rečníckeho prejavu. Takúto úlohu môže plniť najmä klimax, antiklimax, zreťazenie a paralipsa.
Klimax
Stupňovanie zosilňovaním. V rečníckom prejave možno stupňovať slová, vety i celé motívy.
Antiklimax
Stupňovanie zoslabovaním. alebo ...
Paralipsa
Veta, v ktorej sa naoko predstiera, že niečo z vety vypúšťa ako takmer bezvýznamné, pričom však zámerne sleduje opak.
Champagne (Charente-Maritime)
Champagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Parentis-en-Born (kantón)
Parentis-en-Born je francúzsky kantón v obvode Mont-de-Marsan v departemente Landes v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 6 obcí.
Peter Suchanský
Peter Suchanský (* 18. február 1897, Nadlak† 2. jún 1979, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, novinár a prekladateľ, autor dobrodružnej, cestopisnej a vedeckofantastickej prózy. Pseudonym: Dolnozemský, Such.
Životopis
Narodil sa v meste Nadlak (dnes Nădlac/Nagylak na rumunsko-maďarských hraniciach). Študoval na gymnáziu v Szegede, kde maturoval, 1917-1918 medicínu na lekárskej a 1918-1919 právo na právnickej fakute univerzity v Budapešti, štúdia nedokončil. Redaktor Národných novín v Martine, v roku 1926-1930 žil na viacerých miestach Brazílie. V roku 1934-1938 spisovateľ z povolania, 1938-1944 redaktor a šéfredaktor Slovenskej tlačovej agentúry, po oslobodení ČSTK v Bratislave. Roku 1944 účastník SNP, spoluzakladateľ a redaktor demokratického denníka Čas v Banskej Bystrici, od 15. novembra 1944 väznený na Krajskom súde v Bratislave, internovaný v koncentračnom tábore Mauthausen. Viedol v roku 1947 delegáciu slovenských novinárov pri audiencií u nášho prezidenta Eduarda Beneša, ktorý napomáhal k normalizácií novinárskeho povolania po druhej svetovej vojne. V roku 1948 bol vylúčený zo Zväzu slovenských novinárov na základe nezmyselného obvinenia z rozvracania ľudovodemokratického zriadenia našej socialistickej republiky. Publikovanie mal zakázané až skoro do jeho smrti v roku 1979, keď mu vydali druhý náklad jeho románu Zelené peklo (1971). Obe manželstvá Petra Suchanského boli bezdetné. Suchánsky sa ale staral o dve netere po Petrovej sestre (Eva Máziková) a bratovi Richardovi (Dagmar Legnerová, vydatá Marcinkovičová).
Brečtanová ulica
Brečtanová ulica je ulica:
Peter Suchanský
Dielo
Značná časť jeho literárnej aktivity spadá do obdobia 20. – 30-tych rokov 20. storočia. V tom čase bol Suchanský dvakrát (v rokoch 1921 až 1925, potom 1931 až 1934) redaktorom Národných novín v Martine. Päťročnú prestávku mal na svedomí jeho pobyt v Brazílii, ktorý výrazne vplýval na autorovu tvorbu a to najmä na tú, ktorú možno zaradiť do žánra fantastickej literatúry. Spomedzi autorových próz sem patria romány V Brazílii (1928), Záhadné lietadlo (1931), Diamantové údolie (1933) a Zlaté mesto v pralesoch (1934), Stratení ľudia(1935), Zelené peklo (1946)a druhé vydanie v nakladateľstve Tatran (1971)
Knižne debutuje v roku 1922, keď mu vychádza zbierka poviedok Sem tam a iné rozprávky nákladom D. Ferenca v Spišskej Novej Vsi. Slovenských kritikov toto dielo zaujalo tak veľmi, že ho recenzoval v Slovenských pohľadoch Štefan Krčméry a kratku recenziu napísal aj Karol Sidor, čo bolo v tom čase brané ako veľká pocta. Suchanský do slovenskej medzivojnovej literatúry priniesol dobrodružstvo a exotiku, väčšina jeho knižiek sa môže žánrovo zaradiť medzi dobrodružné cestopisy. Objavujú sa v nich príbehy o starých mestách uprostred pralesa, kde potomkovia Inkov chránia bohatstvo, tajomstvá, múdrosť a čistotu. Touto témou Suchanský napojil slovenský literárny kontext na „mýtus Eldoráda“, ktorý je vlastne svojskou transformáciou archetypu „strateného raja.“. Exotickosť prostredia a fantastické ozvláštnenie sa tu prelínajú a navzájom umocňujú, cestopis v týchto knižkách plynule prechádza do fantastiky, pretože podobne ako v románoch Julesa Vera alebo Haggarda, sa Suchanský zameriava na popis „bielych miest na mape“ (vnútrozemie Brazílie v tom čase ešte nebolo prebádané), v kontúrach ktorých môže načrtnúť svoje: „čo by bolo keby“. Azda aj preto je len veľmi ťažko určiteľné, či knižky z dobového hľadiska patria k vedeckej fantastike alebo fantasy. Súdobá literárna kritika vyčítala Suchanskému príliš jednoduchú kompozíciu a použitie rekvizít zošitovej produkcie. Práve tie mu však zabezpečili značnú popularitu, najmä medzi mládežou. Suchanského „jednoduchosť“ však neskĺzala do primitívnosti, skúsenosti novinára nedovoľujú autorovi písať inak ako svižne a hutne, i keď miestami povrchne. Popri schematickosti zápletiek však Suchanský dokázal do textu vložiť množstvo konkrétnych, počas pobytu v Brazílii odpozorovaných postrehov.
Osobitné miesto v Suchanského tvorbe patrí románu Záhadné lietadlo, ktorý témou i spracovaním veľmi pripomína Robura Dobyvateľa od Jula Verna, okoreneného špionážnou zápletkou s obligátnym „žltým nebezpečenstvom.“
Na Suchanského tvorbu vplývala zahraničná dobrodružná literatúra, nakoľko autor preložil viacero dobrodružných románov a cestopisov (knižky A. Dumasa, dobovo populárneho F. Bradocka a iných).
Suchanského dobrodružno-cestopisná próza s nádychom senzácií a tajomna nadchla a našla svojho pokračovateľa v trocha inej, naivnejšej podobe u ďalšieho autora slovenskej fantastiky Ján Makovník – Tónina. K téme tajomných Inkov a Južnej Ameriky sa potom slovenská fantastika vrátila ešte niekoľkokrát napr. v prózach Konkolových a Kalníkových.
Suchanský sa venoval okrem literatúry aj maľovaniu pod pseudonymom Peterský tesne po návrate z Brazílie až po začiatok 2. svetovej vojny. Vieme asi o približne štyroch až piatich jeho dielach. Na svojich obrazoch sa odrazila láska k Slovenským horám, ale vieme aj o dvoch veľmi vydarených portrétoch. Na škodu slovenskej kultúry sa maliarstvu nevenoval ani po druhej svetovej vojne.
Môžeme povedať, že Peter Suchanský patril k zakladateľom slovenskej dobrodružnej literatúry. Po druhej svetovej vojne mu zakázali písať a vydávať knihy, pretože jeho témy by boli nebezpečné pre myšlienky socializmu.
Zasavska regija
right|thumb|Zasavska regija s číslom 12
Zasavska regija (doslova Zasávsky región) je jedna zo štatistických administratívnych jednotiek Slovinska. V roku 2005 tu žilo 45 356 obyvateľov. Nachádza sa takmer v strede Slovinska a leží tu mesto Trbovlje.
NGC 1391
NGC 1391 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Husova ulica
Husova ulica je ulica:
NGC 1391
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čierna Voda
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čierna Voda v okrese Galanta.
Ai (princíp harmónie)
Ai (jap.) znamená princíp harmónie.
Modrý trpaslík
Svietivosť hviezd sa zvyšuje s ich vekom a najjasnejšie hviezdy musia vyžarovať viac energie na udržanie rovnováhy. Hviezdy väčšie ako červené trpaslíky dosahujú rovnováhu pomocou zväčšenia svojej veľkosti, čím sa z nich stávajú červené obry s väčšou plochou povrchu. Červené trpaslíky zväčšujú svoju intenzitu vyžarovania zvýšením ich povrchovej teploty čím sa zmenia na „modré“. Povrchové vrstvy červených trpaslíkov sa nestávajú viac priehľadnými pri zvýšení teploty.
Keď sa vodíkové palivo modrých trpaslíkov úplne vyčerpá, zmenia sa na biele trpaslíky.
Cap-d’Ail
Cap-d’Ail je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nagyhalász
Nagyhalász je mesto v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Ibrány–Nagyhalászi.
Má rozlohu 4 431 ha a žije tu  obyvateľov .
Pissos (kantón)
Pissos je francúzsky kantón v obvode Mont-de-Marsan v departemente Landes v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 6 obcí.
Obalno-kraška regija
right|thumb|Obalno-kraška regija s číslom 6
Obalno-kraška regija (doslova Pobrežno-krasový región) je jedna zo štatistických administratívnych jednotiek Slovinska. V roku 2005 tu žilo 105 632 obyvateľov. Nachádza sa v juhozápadnej časti Slovinska a leží tu mesto Koper.
Hádzaná na Islamských solidárnych hrách 2005
Hádzaná na Islamských solidárnych hrách 2005 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Islamských solidárnych hier 2005. Konal sa v Mekke, v Saudskej Arábii v dňoch od 9.19. apríla 2005, za účasti 13 mužských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizoval prvýkrát a iba v mužskej kategórii. Titul získalo 🇩🇿, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácou 🇸🇦.
Hodierna
Hodierna môže byť:
Montbellet
Montbellet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Levická ulica
Levická ulica je ulica:
GP2X Wiz
GP2X Wiz je open-source, na Linuxe postavená prenosná herná konzola a multimediálny prehrávač vytvorený firmou GamePark Holdings z Južnej Kórei. Je nasledovníkom GP2X, prvého handheldu od GamePark Holdings.
Pravice (okres Znojmo)
Pravice je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 307 obyvateľov, z toho 155 mužov a 152 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 39,2 roka, ženy 40,0 roka).
Champagnolles
Champagnolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Záblesk gama žiarenia
thumb|Umelecká predstava ukazuje priebeh života masívnej [[hviezda|hviezdy, ktorý je zakončený jej zrútením do čiernej diery. Premenu na čiernu dieru sprevádza záblesk gama žiarenia.]] Záblesk gama žiarenia, vzplanutie gama žiarenia alebo GRB (z anglického Gamma ray burst) je prudký záblesk gama žiarenia na oblohe. Zjavuje sa náhodne, má neznámy pôvod a čas ani miesto jeho objavenia sa nedá predvídať. Záblesky gama žiarenia k nám cestujú nesmierne dlho – dalo by sa povedať, že sú akýmsi dopisom z diaľok. Nedávno bol pozorovaný gama záblesk, ktorý sa odohral takmer pred 9,5 miliardami rokov, to je v čase, keď naša slnečná sústava ešte vôbec neexistovala.
Môže trvať od niekoľko tisícin sekundy po 1,6 hodiny (najdlhší pozorovaný záblesk). Nakoľko gama žiarenie zemská atmosféra neprepúšťa, môžu byť tieto záblesky identifikované len na základe pozorovania družíc. Niektoré GRB však majú tzv. dosvit v ostatných oblastiach spektra: V röntgenovom, ultrafialovom, viditeľnom, infračervenom, mikrovlnnom a rádiovom žiarení. Dosvit vo viditeľnom svetle môžeme pozorovať pozemskými teleskopmi.
Podľa dĺžky trvania delíme záblesky na
Objav gama zábleskov
Na začiatku objavu gama zábleskov stála studená vojna. Spojené štáty vyslali v rokoch 19631965 do kozmického priestoru 3 dvojice družíc Vela za účelom detekcie výbuchov sovietskych atómových zbraní, a to ako v kozmickom priestore, tak aj na Mesiaci.
Družice na konci 60. rokov naozaj detegovali výbuchy s obrovskými energiami. Američania vylúčili, že by mohlo ísť o sovietske atómové zbrane. Ako sa čoskoro ukázalo, išlo o čisto kozmické javy. V roku 1973 predala armáda výsledky astronómom. Vedci o týchto javoch do tej doby nemali ani tušenie. Pozemské prístroje v tom čase neboli schopné detegovať tieto vesmírne javy, pretože gama žiarenie je účinne odtienené atmosférou. Astronómovia zistili, že gama záblesk má mnohonásobne väčšiu energiu, ako je svietivosť celej galaxie Mliečna cesta, kde je približne 1011 hviezd.
Gama záblesky a živá hmota
left|thumb|[[Wolf-Rayetova hviezda, kandidát na pôvodcu dlhých gama zábleskov]] Fotóny gama žiarenia majú vysokú energiu. Intenzívnejšie žiarenie dokáže veľmi efektívne ničiť živú hmotu, pri väčšej intenzite by spálilo všetok život na Zemi. Pred škodlivým žiarením nás chráni atmosféra, ale ak by GRB (gama záblesk) nastal blízko, atmosféra by nás nedokázala ochrániť. Bol publikovaný vedecký článok, ktorý popisuje, čo by sa dialo, keby ku gama záblesku došlo vo vzdialenosti menšej ako 3·10³ svetelných rokov od slnečnej sústavy. Najskôr by sme videli niečo ako je zahmlené svetlo, potom by obloha stemnela a za niekoľko dní by na Zem dorazila spŕška veľmi intenzívneho a veľmi nebezpečného žiarenia, ktorá by zničila pozemský život.
Objavilo sa aj alternatívne vysvetlenie vyhynutia dinosaurov, založené na zásahu Zeme intenzívnym gama zábleskom. Toto vysvetlenie je ale dosť sporné, pretože ak by bola Zem zasiahnutá takým zábleskom, tak by sme nežili ani my. To, že by gama záblesk mohol nastať v tesnej blízkosti slnečnej sústavy, nikto stopercentne vylúčiť nemôže. Bolo už dokonca zistené pôsobenie jedného z väčších gama zábleskov na najvrchnejšie vrstvy našej atmosféry. Pravdepodobnosť, že by k záblesku došlo tak blízko je ale veľmi malá. Pravdepodobne k takému záblesku nedôjde skôr, ako za 50–100 miliónov rokov. A v tom čase už ľudstvo bude pravdepodobne mať toľko technických prostriedkov, aby sa dokázalo chrániť. Ochranou by mohlo byť napríklad rozbitie nejakej väčšej planétky, alebo ukrytie sa hlboko pod zem na dobu až 1 mesiaca.
Supernova
Ak niektorej z väčších hviezd (limit je niekoľko hmotností Slnka) pomaly dochádza vodík, ale stále má dostatok vodíku pre termonukleárnu reakciu, mení sa na tzv. červeného nadobra. Po čase potom exploduje ako supernova. Po hviezde zostávajú iba ťažké prvky a proces končí. Naše Slnko ale čaká iný koniec. Hviezdy tohto typu končia svoj život ako bieli trpaslíci.
Zrážka neutrónových hviezd
Majme dve neutrónové hviezdy, ktoré okolo seba krúžia. Tento jav nazývame koalescencia, teda zrážka dvoch neutrónových hviezd. Hviezdy sa po čase môžu zraziť – vzniká výbuch s vysokou energiou – a následne gama záblesk.
Iné teórie vzniku
thumb|right|Magnetar Ďalej je možné, že jednou zložkou pri koalescencii môže byť čierna diera a druhou neutrónová hviezda, prípadne sa môžu zraziť dve čierne diery.
Ďalšia zaujímavá teória predpokladá namotávanie veľmi silného elektromagnetického poľa neutrónovej hviezdy nazývanej magnetar. Ide o jav, ktorý vzniká pri rýchlo rotujúcej magneticky aktívnej neutrónovej hviezde, kde hmota na siločiarach nestačí sledovať pohyb magnetického poľa, pretože rýchlosť rotácie sa blíži rýchlosti svetla. Tým dochádza k namotávaniu magnetického poľa.
Gama žiarenie
Gama žiarenie výbuchu klasickej supernovy sa podľa súčasných predstáv šíri rovnomerne všetkými smermi. Pri gama záblesku tomu tak ale nie je. Tu sa gama žiarenie (gama emisia) šíri iba vo veľmi malom uhle, tzv. výtrysku. Vďaka tomu je možné pozorovať iba malé množstvo zdrojov gama zábleskov, ktoré sú vo vesmíre. Existujú ale projekty hľadaní tzv. osamotených gama zábleskov. Osamotený gama záblesk je krátky záblesk vo viditeľnej oblasti, ktorý ale nie je sprevádzaný gama žiarením, pretože uhol výtrysku optického žiarenia je väčší, ako uhol výtrysku žiarenia gama.
Gama záblesky sú pre astronómov veľmi zaujímavé, lebo z jedného lúča gama záblesku, ktorý doputuje na Zem, môžu zistiť cenné informácie. Svetlo môžeme rozložiť na spektrum a zistiť napríklad teplotu zdroja, zloženie prachu v mieste gama záblesku. Z červeného posunu je možné odhadnúť aj vzdialenosť zdroja. Žiarenie gama záblesku dokáže perfektne preskúmať aj prostredie medzi Zemou a jeho zdrojom. Jeho rozborom možno potom určiť vlastnosti prostredia, ktorým svetlo preletelo.
Ahmadíja
Ahmadíja (urds. احمدیہ, podľa mena zakladateľa) je heterodoxné islamské mesianistické hnutie, ktoré vzniklo v 80. rokoch 19. storočia v indickom Pandžábe. thumb|left|Vlajka ahmadíje Založil ho Mírzá Gulám Ahmad (1853 – 1908) z Kádijánu, ktorý sa v roku 1882 prehlásil za obnoviteľa moslimskej viery (mudžaddid) v 14. storočí hidžry a neskôr v roku 1889 za mahdího a druhé (alegorické) zjavenie Ježiša (prisľúbeného Mesiáša, arabs. masíhi maw‘úd), ktorého moslimovia očakávajú pred koncom sveta. thumb|left|Mirza Ghulam Ahmad Gulám Ahmad vo svojich pamfletoch ostro kritizoval britskú nadvládu v Indii. Považoval ju za znamenie apokalyptickej doby, ktorá sa začne príchodom Antikrista. Rovnako odsudzoval západný kapitalizmus a jeho neblahé vplyvy na moslimskú spoločnosť. Formuloval vlastnú ideu džihádu: kresťanským misionárom treba čeliť skôr kázaním a argumentáciou, než so zbraňou v ruke. Ozbrojený džihád je vyhradený len pre extrémne situácie, možno ho viesť iba v ohrození, nikdy nie s cieľom dobyť nejaké územie.
V roku 1914 sa ahmadíja rozdelila na dva prúdy: kádijánsky a láhórsky. Kádijánci považujú Guláma Ahmada za proroka (podľa ortodoxného islamu však po Mohamedovi, „pečati prorokov“, už nemôže prísť žiaden ďalší prorok), láhórci mu prisudzujú iba titul „obnoviteľa“ (mudžaddid).
Kvôli vieroučným rozdielom (proroctvo a mesiášstvo Ahmada, džihád) čelí ahmadíja ostrej kritike zo strany ortodoxného islamu.
Savinjska regija
right|thumb|Savinjska regija s číslom 10
Savinjska regija (doslova Sávsky región) je jedna zo štatistických administratívnych jednotiek Slovinska. V roku 2005 tu žilo 257 375 obyvateľov. Nachádza sa v stredovýchodnej časti Slovinska a leží tu mesto Celje.
Rímska ulica
Rímska ulica je ulica:
Štrbská ulica
Štrbská ulica je ulica:
Švédčina
thumb|Rozšírenie švédskeho jazyka
Švédčina (svenska) patrí medzi germánske jazyky. Švédčina je severogermánsky jazyk, ktorým hovorí viac ako 9 miliónov ľudí predovšetkým vo Švédsku a časti Fínska, najmä na pobreží a na Ålandoch. Je vzájomne zrozumiteľná s dánčinou a nórčinou. Štandardná švédčina sa v 19. storočí vyvinula z nárečia stredného Švédska.
Dialekty
Z pôvodných vidieckych dialektov sa ešte mnoho zachovalo, ale hovorová a písaná švédčina je jednotná a štandardizovaná. Z dospelej populácie je gramotných 99 % obyvateľov. Niektoré nárečia sa od štandardnej švédčiny veľmi líšia ako gramatikou, tak i slovnou zásobou. Tieto nárečia sú obmedzené na vidiecke oblasti, kde nimi rozpráva len malý počet ľudí s nízkou sociálnou mobilitou. Nečelia síce bezprostrednému zániku, ale počas posledného storočia upadli napriek tomu, že sú riadne preskúmané a ich používanie je často podporované i miestnymi úradmi.
Oficiálny status
Švédčina je vo Švédsku považovaná za „hlavný jazyk“ a jej používanie je oficiálne odporúčané pre miestnu i štátnu samosprávu. Nie je však v skutočnosti dané zákonom. Pokusy uzákoniť švédčinu ako oficiálny jazyk nikdy nezískali vo švédskom parlamente potrebnú väčšinu hlasov. Švédčina je oficiálnym jazykom na Ålandoch, samostatnej ostrovnej provincii Fínska, kde 95 % z 26 tisíc obyvateľov používa švédčinu ako svoj prvý jazyk. Vo Fínsku je švédčina považovaná za druhý národný jazyk popri fínčine, Fínsko je teda jedinou krajnou, kde je švédčina uznaná ako úradný jazyk. Okrem toho je švédčina jedným z oficiálnych jazykov Európskej únie.
Pre švédsky jazyk zatiaľ neexistujú žiadne oficiálne regulačné inštitúcie. Rada švédskeho jazyka (Svenska språknämnden) má len polooficiálny status. Je zriadená švédskou vládou, ale nemá rozhodovacie právomoci. Medzi mnohými organizáciami, ktoré tvoria Radu pre švédsky jazyk, má najväčší vplyv Švédska akadémia, ktorá vytvára slovníky Svenska Akademiens ordlista a Svenska Akademiens ordbok, ďalej knihy gramatiky a ďalšie jazykové príručky. I keď sú tieto slovníky používané ako oficiálne jazykové predpisy, ich hlavným účelom je popis súčasného stavu a používania reči.
Netopier Bechsteinov
Netopier Bechsteinov alebo netopier veľkouchý (Myotis bechsteinii) je rozšírený druh netopiera z čeľade netopierovité.
Rozšírenie a početnosť
Žije v západnej a centrálnej Európe a v Malej Ázii po severný Irán.
Rozšírenie na Slovensku
Na Slovensku je široko rozšírený, pravdepodobne vo všetkých lesnatých oblastiach.
Bionómia
Žije najmä v lesoch, kde loví a obýva dutiny stromov.
ALF
ALF môže byť:
Rubík
Rubík môže byť:
Gorenjska regija
right|thumb|Gorenjska regija s číslom 1
Gorenjska regija (doslova Hornokraňský región) je jedna zo štatistických administratívnych jednotiek Slovinska. V roku 2005 tu žilo 199 085 obyvateľov. Nachádza sa v severozápadnej časti Slovinska a leží tu mesto Kranj.
Dezén
Dezén (staršie: desén ) môže byť:
Nagykálló
Nagykálló je mesto v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Nagykállói.
Má rozlohu 6 855 ha a žije tu obyvateľov .
NGC 1393
NGC 1393 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. októbra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Carros
Carros je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roquefort (kantón)
Roquefort je francúzsky kantón v obvode Mont-de-Marsan v departemente Landes v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 13 obcí.
August Aichhorn
August Aichhorn (* 27. júl 1878, Viedeň, Rakúsko – † 13. október 1949, Viedeň) bol rakúsky psychológ, zakladateľ psychoanalytickej pedagogiky. Zaoberal sa výskumom delikvencie.
Lomnická ulica
Lomnická ulica je ulica:
Prokopov
Prokopov je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 103 obyvateľov, z toho 52 mužov a 51 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,4 roka (muži 41,3 roka, ženy 43,7 roka).
Pantelleria (ostrov)
Pantelleria je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v Stredozemnom mori asi juhozápadne od pobrežia Sicílie a  východne od pobrežia Afriky. Ostrov má dĺžku, najvyšší bod je Monte Grande. Počet obyvateľov Pantellerie je približne 7 700, administratívne patrí pod správu provincie Trapani.
Geologický vývoj
Vývoj komplexu je rozdelený do dvoch etáp: obdobie pred veľkou erupciou zelených tufov a obdobie po nej. Prvé vulkanické erupcie sú datované na 325 000 rokov a odohrávali sa v niekoľkých vulkanických centrách. približne pred 114 000 rokmi nastal kolaps kaldery La Vecchia, čo je doložené hrubou vrstvou ignimbritov na ostrove. Erupcia zelených tufov bola obrovská erupcia spojená s kolapsom kaldery Cinque Denti a odohrala sa približne pred 45 000 rokmi.
Po tejto erupcii nasledovali menšie výlevy trachytických láv v juhovýchodnej časti ostrova. Posledná erupcia v oblasti sa odohrala v roku 1891 po viac ako 3000 rokoch nečinnosti. Bola to podmorská erupcia vzdialená asi päť kilometrov od severozápadného pobrežia ostrova.
Iné projekty
.
NGC 1394
NGC 1394 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Pauza (rétorika)
Pauza je v rétorike (jazykovede) prestávka v reči. Ide najmä o umeleckú pauzu. Sugestívnemu využívaniu pauzy napomáha najmä sustencia, návestie, dubitácia a rečnícka otázka.
Sustencia
Je prerušenie výpovede s cieľom dosiahnuť po prerušení opačný význam.
Návestie
Zámerne konštruovaná replika na vzbudenie zvýšenej pozornosti poslucháčov.
Dubitácia
Dramatizujúca otázka a funkčná hra predstierajúca pochybnosť a akoby nerozhodnosť rečníka. Cieľom je zvýšiť pozornosť poslucháčov a vzbudiť ich záujem o danú vec.
Tears for Fears
Tears for Fears sú anglickou populárnou hudobnou skupinou. Dvojica Roland Orzabal a Curt Smith založila skupinu v roku 1981. Predtým už spoločne hrali v power-popovej skupine Graduate (1979 – 1980). Skupina dodnes predala vyše 20 miliónov albumov po celom svete.
Ich prvý album The Hurting vyšiel v marci 1983. Pre tento album boli súčasťou skupiny aj Ian Stanley a bubeník Manny Elias. Kapela postupne menila zloženie, po albume The Seeds of Love, ktorý vyšiel v roku 1989 sa skupina rozpadla, opätovne sa spojila v roku 2000.
Diskografia
Albumy:
Streženice
Streženice sú obec na Slovensku v okrese Púchov.
Polohopis
Nachádzajú sa tu 2 minerálne pramene, jeden je na hornom konci obce a druhý, ktorý je bohatý hlavne obsahom železa, sa nachádza v časti Keblie, približne 2 km od centra obce. Obec má 954 obyvateľov (k 31. 12. 2015) a rozlohu 798 ha. Väčšina obyvateľov je v popruduktívnom veku. Streženice ponúkajú veľmi málo pracovných miest, preto ľudia v produktívnom veku cestujú za prácou do okolitých miest.
Turistika
Veľmi obľúbené miesto na výlet do prírody je Štepnická skala, ktorá sa týči nad obcou a je z nej krásny výhľad na mesto Púchov, obce Beluša, Ladce, Dolné Kočkovce, Horné Kočkovce, ktoré sú súčasťou mesta Púchov, ďalej môžeme vidieť Púchovskú skalu a obdivovať okolitú krásu prírody.
Občianska vybavenosť
V obci je jedna materská škola a prvý stupeň základej školy, t. j. 1 - 4 ročník. Cez obec pretekajú 2 potoky - Streženický potok a Kebliansky potok, obidva sa vlievajú do Váhu. V roku 2008 Streženice oslávili 600 rokov od prvej písomnej zmienky. Cez obec vedie aj trať automobilových pretekov RALLY MATADOR-TATRY. V obci sa v roku 2007 postavil nový rímskokatolícky kostol a prebehla rekonštrukcia jedného miestneho pohostinstva. Taktiež sa vybudovali asfaltové cesty, čo zvýšilo kvalitu dopravy v obci.
Botanická ulica
Botanická ulica je ulica:
Majstrovstvá sveta v biatlone 2009 – Šprint žien na 7,5 km
Šprint žien na 7,5 kilometrov bola jedna z 5 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta v biatlone 2009. Súťažílo sa v Phjongčhangu, 14. februára. S náskokom 9,9 sekundy vyhrala Nemka Kati Wihlemová pred krajankou Simone Hauswaldovou. Tretia skončila Oľga Zajcevová z Ruska so stratou 27,1 sekundy na víťazku.
Najlepšia zo Sloveniek skončila Anastasia Kuzminová na 7. mieste.
Exklamácia
Exklamácia môže byť:
Dvojeliptická prechodová dráha
Dvojeliptická prechodová dráha (al. bieliptická dráha) v astrodynamike alebo v nebeskej mechanike znamená prechodovú dráhu z nízkej kruhovej orbity na vysokú kruhovú orbitu, zloženú z dvoch polovíc eliptických dráh. Tieto eliptické dráhy sa dotýkajú hlavnými vrcholmi elipsy a druhé hlavné vrcholy ležia na nízkej a vysokej kruhovej orbite, pričom obiehané teleso sa nachádza v ohnisku elíps podľa Keplerových zákonov. Zvláštnosťou tejto prechodovej dráhy je, že prechodová dráha leží vysoko nad cieľovou orbitou.
Táto dráha môže byť za určitých podmienok energeticky efektívnejšia ako Hohmannova prechodová dráha. Myšlienku dvojeliptickej prechodovej dráhy publikoval v roku 1934 Ary Sternfeld.
Princíp dvojeliptickej prechodovej dráhy
náhľad|Dvojeliptická prechodová dráha pre prechod z nízkej kruhovej orbity (modrá), na vysokú kruhovú orbitu (červená) Obiehajúce teleso aktívne prechádza z nízkej kruhovej orbity (na obrázku modrá), na vysokú kruhovú orbitu (červená), nasledovným postupom:
Príklad
Ak chceme preniesť družicu z nízkej kruhovej orbity s polomerom  r  0 = 6700 km na novú  kruhovú dráhu s polomerom  r  1 = 93800 km, potom pomocou Hohmannovej prechodovej dráhy bude potrebné delta - v = 2.824,34 + 1.308,38 = 4132,72 m /s. Ale pri splnení podmienky r 1 > 11,94  r  0, čo spĺňame,  je energeticky výhodnejšie použiť  bi-eliptickú dráhu. Ak sa družica najprv urýchli o 3060,31 m/s, čím sa dostane na eliptickú obežnú dráhu s apogeom 268000 km ( r  2 = 40  r  0). Následne sa v apogeu urýchľuje o ďalších 608,679 m/s, čím zmení obežnú dráhu na dráhu s novým perigeom  r  1 = 93800 km. Na záver, v apogeu pribrzdí o 447,554 m/s, čím cirkularizuje konečnú dráhu. Potom celkové delta - v bude iba 4116,54, čo je o 16,18 m/s ( 0,4 % ) menej, ako pri Hohmanovej dráhe. Nevýhodou je ale nepomerne dlhší čas prechodu na novú dráhu.
Lepšia efektivita dvojeliptickej prechodovej dráhy (voči Hohmanovej dráhe) spočíva vo vyššom prírastku delta v v perigeu, čím sa využíva Oberthov efekt.
Montceau-les-Mines
Montceau-les-Mines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rubík (priezvisko)
Rubík je české a slovenské priezvisko. Na Slovensku veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v obci Sľažany (okres Zlaté Moravce), rovnako ako priezvisko Rubik.
Montceau-les-Mines
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rubík (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Rubík.
Montceau-les-Mines
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Champdolent
Champdolent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blackfriars Bridge
thumb|Blackfriars Bridge s [[Katedrála svätého Pavla (Londýn)|Katedrálou sv. Pavla v pozadí]] thumb|Pôvodný Blackfriars Bridge thumb|Pohľad zo severnej strany thumb|Pohľad z [[Waterloo Bridge]] Blackfriars Bridge je most pre cestnú dopravu a pre peších ponad rieku Temžu. Nachádza sa medzi mostami Waterloo Bridge a Blackfriars Railway Bridge. Na jeho severnom konci sa nachádzajú Inns of Court, Temple Church a železničná stanica Blackfriars, v blízkosti jeho južného konca je galéria Tate Modern, Oxo Tower a divadlo Globe Theatre. Most spojuje londýnsky mestský obvod Southwark a City of London.
História
Prvým spojením brehov rieky pri Blackfriars bol dlhý most, na ktorom sa za jeho prekročenie vyberalo mýto. Autorom jeho návrhu bol Robert Mylne. Most obsahoval deväť semieliptických oblúkov a bol postavený z portlandského vápenca. Jeho stavba trvala dovedna deväť rokov a otvorený bol v roku 1796. Most bol pomenovaný po britskom ministerskom predsedovi Williamovi Pittovi – William Pitt Bridge. Avšak neskôr most premenovali po dominikánskom kláštore v Blackfriars, ktorý v minulosti stál pri rieke neďaleko mosta.