cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktor Fedorovyč Janukovyč
Prezident a Euromajdan
Tento krok vyvolal v novembri 2013 nebývalé protesty, ktoré viedli v Kyjeve až k pouličným bojom. 22. februára 2014 bol Janukovyč zosadený z prezidentského úradu ukrajinským parlamentom. Následne opustil krajinu a skrýval sa na neznámom mieste, neskôr v Rusku. Svoje odvolanie z prezidentského postu neskôr verejne vyhlásil za nezákonné. Za jeho návrat na post prezidenta sa však podľa prieskumov verejnej mienky vyjadrilo iba 4,9 % obyvateľstva. Po skončení nepokojov bol vylúčený zo Strany regiónov.
Aktivity po úteku z Ukrajiny
Neskôr žil v ruskej emigrácii v Rostove nad Donom. Na Ukrajine po ňom zostalo množstvo okázalých nehnuteľností, ktoré boli vyhľadávané turistami.
Podľa amerických novín Washington Post bol Janukovyč počas ruskej invázie na Ukrajinu vo februári 2022 pripravený v Bielorusku vytvoriť pro-ruskú bábkovú vládu.
Rodina
V roku 1972 sa oženil s Ljudmilou Olexandrivnou rodenou Nastenko. Mali dvoch synov Olexandra (*1973) a Viktora (* 1981). Starší syn Olexandr sa vďaka štátnym zákazkám stal jedným zo 100 najbohatších Ukrajincov. Mladší syn Viktor v roku 2015 zahynul pri autonehode, keď sa jeho auto prepadlo pod ľad na jazere Bajkal.
Louvemont-Côte-du-Poivre
Louvemont-Côte-du-Poivre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Izernore
Izernore môže byť:
Závory (sedlo)
Závory  je sedlo medzi Hladkým štítom a Tichým vrchom v západnej časti Vysokých Tatier. Oddeľuje Liptovské kopy od hlavného vysokotatranského hrebeňa.
Turistika
Závory sú turistickým prechodom medzi Kôprovou dolinou a Tichou dolinou. Turisti si môžu vybrať cestu Tichou alebo Kôprovou dolinou.
Chariez
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5711
NGC 5711 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 17. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
163P/NEAT
163P/NEAT je periodická kométa, ktorú objavil projekt NEAT.
Rádiológia pečene
Rádiológia pečene je oblasťou medicínskeho odboru rádiológia, a zaoberá sa zobrazovaním chorobných stavov tohto orgánu za pomoci röntgenového žiarenia, ultrazvuku a magnetickej rezonancie.
CT vyšetrenie pečene
Pre kvalitné vyšetrenie pečene je nevyhnutné použitie helikálnej počítačovej tomografie. Denzita normálneho parenchýmu pečene sa pohybuje medzi 40 až 70 HU.
Význam vnútrožilového podania kontrastnej látky (k.l.)
Pečeň má dvojité cievne zásobenie: 25% krvi je z pečeňovej tepny (arteria hepatica), 75% z vrátnice (vena portae). Podanie kontrastnej látky zväčší rozdiel denzít medzi normálnym parenchýmom a ložiskom v pečeni - a veľkosť tohto rozdielu v rôznych fázach prechodu kontrastnej látky pečeňou závisí od toho, ktorý z týchto dvoch zdrojov krvi je hlavným „zásobovačom“ ložiska v pečeni.
Rozlíšenie jednotlivých chorobných stavov pečene preto často vyžaduje dynamické vyšetrenie po vnútrožilovom podaní kontrastnej látky - v arteriálnej fáze (12-20 sekúnd po začiatku podávania k.l.), fáze redistribúcie (artério-portálnej fáze; 20 až 60 s po začiatku podávania k.l.) a vo fáze rovnovážnej (120 sekúnd po začiatku podávania k.l.). V arteriálnej fáze sa maximálne sýti aorta, tepny a výrazne i ložiská v pečeni, ktoré majú zásobenie hlavne z a.hepatica. V arterio-portálnej fáze sa do pečene dostáva kontrastná látka z vena portae a dochádza k výraznému sýteniu normálneho parenchýmu, zásobovaného najmä krvou z tohto zdroja. Je to ideálna fáza na zobrazenie málo cievne zásobených - tzv. hypovaskularizovaných ložísk, ktoré vyniknú oproti „svietiacemu“ parenchýmu pečene. V rovnovážnej fáze dochádza k vyrovnaniu denzít parenchýmu pečene a krvi, kontrastná látka sa rovnomerne distribuuje intra- i extracelulárne. Následkom je zníženie kontrastu väčšiny ložísk v pečeni s jej parenchýmom.
VŠ Bratislava
VŠ Bratislava bol hokejový klub na Slovensku v rokoch 1935 až 1951. Vznikol z iniciatívy hokejových priekopníkov F. Šveca, V. Okoličányho, Š. Šoltyho, F. Greguša a A. Máši-Balíka. Klubovou farbou bola žlto-zelená. Bol to prvý bratislavský klub, ktorý hral v najvyššej česko-slovenskej hokejovej lige (sezóna 1937/38). Po vojne pôsobil v lige ešte tri ročníky aj spolu s ŠK Bratislava, do ktorého väčšina hráčov prestúpila v rokoch 19491950 a následne klub zanikol. V jeho drese ako brankár pôsobil aj známy herec František Dibarbora.
Chotěbudice
Chotěbudice je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 103 obyvateľov, z toho 43 mužov a 60 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,9 roka (muži 46,9 roka, ženy 43,4 roka).
126P/IRAS
126P/IRAS je periodická kométa, ktorú objavila družica IRAS.
Súkromné gymnázium MERCURY
Súkromné gymnázium Mercury sídli na Zadunajskej ulici v Petržalke v budove bývalej základnej školy, vybudovanej v roku 1928. Je to jedna z mála budov Starej Petržalky, ktorá prežila asanáciu pôvodnej zástavby obytných domov a následnú hromadnú výstavbu panelových domov v dnešnej miestnej časti Dvory. V rokoch 1993-1996 sídlilo na Dolnozemskej ulici.
Vladimír Kostovič
V rokoch 1947 - 1949 člen Slovenského divadla v Prešove, 1949 - 1951 Armádneho umeleckého súboru V. Nejedlého v Prahe, od roku 1951 činohry Novej scény v Bratislave. Vytvoril menšie postavy vo vyše 70 hraných aj televíznych filmoch (Miesto v dome - 1973, Kronika - 1974, Na baňu klopajú - 1981, Anička Jurkovičová - 1983)
Luzy-Saint-Martin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 5713
NGC 5713 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Tomášovo evanjelium o detstve
Tomášovo evanjelium o detstve (iné názvy: Tomášovo rozprávanie o detstve, Tomášovo evanjelium o Ježišovom detstve , Evanjelium detstva , v pravoslávnej terminológii Evanjelium o detstve Isusa ) je novozákonný apokryf. Patrí medzi tzv. evanjeliá detstva.
Datovanie
Tradične je Tomášovo evanjelium o detstve datované na koniec 2. storočia. To sa opiera o zmienky v prácach cirkevných otcov ako Ireneja z Lyonu, Órigena a Hippolyta Rímskeho.
V prípade apokryfov sú ale takéto staré zmienky veľmi nespoľahlivé, takže toto datovanie nie je vôbec isté. Textová kritika rukopisov tu nie je nápomocná, pretože zachované rukopisy sú veľmi neskoré a možno aj spätné preklady.
Rukopisy
Grécke rukopisy sú pomerne neskoré odpisy, takže text sa v nich dosť odlišuje. Niekedy sa preto pri rozlišujú dva texty: staršia a rozsiahlejšia verzia A (považovaná za textus receptus) a mladšia, stručnejsia verzia B.
Z prekladov sú zachované texty v sýrčine, latinčine, gruzínčine, staroslovienčine a etiópsky preklad – v klasickej etópčine – geʻez.
Obsah
Tento apokryf „hromadí zázrak na zázrak aby ukázal, že Božské dieťa bolo vystrojené aj zázračnou božskou mocou“. Zázrakom, ktoré vykonáva, chýba morálne alebo teologické zdôvodnenie.
V nemeckom vydaní apokryfných evanjelií o ňom Oscar Cullmann napísal: „Pri všetkom nedostatku vkusu, miery a ohľadu musíme legendistovi, ktorý je autorom Tomášovho evanjelia o detstve, priznať, že je obdarený talentom vykresliť príbeh s naivnou názornosťou, hlavne tam, kde ide o scény všedného detského dňa“.
Neskôr bolo včlenené do iných zbierok legiend Ježišovho detstva.
Borovec
Borovec môže byť:
Milan Šavlík
SAS
Na Slovensku iniciátormi založenia Bloku (komory architektov) boli Eugen Kramár, Štefan Svetko, Štefan Šlachta a Marián Marcinka. K nim sa 22.apríla 1991 pripojili architekti Jaroslav Žbirka, Ivan Kočan, Lubomír Mrňa, Eva Vršanská, Milan Šavlík, Matúš Dulla, Peter Havaš a inžinier Teodor Bílek v zasadacej miestnosti Spolku architektov Slovenska na Panskej ulici schválili Programové vyhlásenie Bloku a písomne požiadali Spolok architektov Slovenska o zaregistrovanie v súlade s jeho stanovami ako organizačná zložka, združenie, skupina.
125P/Spacewatch
125P/Spacewatch je periodická kométa, ktorú objavil projekt Spacewatch.
Plataies
Plataies (, do 19. storočia Κόκλα (Kokla)) resp. v staroveku Plataiai alebo Plataje je malá dedina v Strednom Grécku, v kraji Boiótia. Od roku 2011 je administratívne súčasťou obce Téby a v rámci Téb je súčasťou obecnej jednotky Plataies. V dedine žilo v roku 2001 984 obyvateľov a v obecnej jednotke vyše 4000 obyvateľov.
Dejiny
Mesto založili grécki Ióni a v klasickom staroveku to bolo jedno z významnejších a kultúrnych miest Grécka. Mesto vždy stálo na strane Atén. V bitke pri Maratóne porazili spolu s Aténčanmi Peržanov. V Peloponézskej vojne Platajčania podporovali Atény, neskôr však nato doplatili, Plataje dvakrát zničili Téby a miestni obyvatelia utiekli do Atiky. Časť z nich sa vrátila až po Bitke pri Chaironei. V rímskej dobe sa z mesta stala malá dedinka, v 3. a 4. stor. mesto pravdepodpbne vyplienili rôzne germánske kmene, neskôr, za byzantskej doby v 6. stor. Slovania. Niekedy v 13. stor. sa tuusadzujú Arvaniti, neskôr známi ako kresťanskí Albánci, miestne obyvateľstvo Atiki bolo zdecimované vojnami. Od 15. stor. je táto malá arvanitská dediny súčasťou Osmanskej ríše a je známa ako Kokla, čo je meno albánskeho pôvodu. V 19. stor. po oslobodení Grécka bolo prinavrátené antické meno, Plataies.
Postumus
náhľad|200px|[[Antoninián "galského" cisára Postuma (260 – 269)]] Postumus alebo Marcus Cassianius Latinius Postumus bol uzurpátor rímskeho trónu, ktorý v rokoch 260 – 269 ovládal Galiu, Britániu a časť Hispánie. V zvyšku ríše medzitým panovali cisári Gallienus (253 – 268) a Claudius II. (268 – 270).
O Postumovom pôvode a kariére nevieme prakticky nič, predpokladá sa len, že za Valeriánovej vlády mu podliehala provincia Dolná Germánia. Podľa kronikára Zonara dosiahol Postumus v lete roku 260 isté úspechy v boji s Germánmi, bol vojskom vyhlásený za cisára a ihneď potom obsadil mesto Coloniu Agrippinu (dnes Kolín nad Rýnom), kde býval syn cisára Galliena Caesar Saloninus, ktorý skončil po kapitulácii mesta na popravisku. Na veľmi krátky čas sa k vzbure pripojili aj provincie Belgica, Lugdunensis, Aquitania, Tarraconensis a obe britské provincie, takže Postumus sa stal skutočným pánom západných oblastí ríše. Cisár Gallienus, ktorý práve potláčal Ingenuovu a Regalianovu revoltu v Panónii, nebol schopný proti uzurpátorovi zakročiť, ale ani Postumus zrejme nemal dosť síl na to, aby tiahol na Rím. Vznikla tak zvláštna situácia, kedy vedľa seba koexistovali dvaja cisárski protivníci, z ktorých ani jeden nedokázal presadiť svoju autoritu v ríši. Historici pre Postumovu sféru vplyvu často používajú názov galské cisárstvo alebo galská ríša, aby tak vystihli lokálny a „dlhodobý“ charakter tohto útvaru. Problémom je, že Postumus sa nikdy neprezentoval ako galský vládca – používal normálnu cisársku titulatúru, razil mince s legendou Roma aeterna (Večný Rím) a menoval dokonca vlastných konzulov. Výraz galská ríša je preto treba používať opatrne, aby nevznikol dojem, že sa západné provincie od impéria separovali, že tu pôsobila akási „idea samostatnosti“. Postuma a jeho nástupcov v Gálii možno skôr považovať za nelegálnych spoluvladárov cisárov v Ríme, nelegálnych v zmysle právne neuznaných. Zo štátoprávneho hľadiska „galská ríša“ nikdy neexistovala.
Cisár Gallienus sa do budúcnosti nemienil s daným stavom zmieriť. Istý čas mu síce Postumovo panstvo na Západe mohlo vyhovovať – Postumus ako obhajca hraníc na Rýne slúžil záujmom celého impéria – ale v dlhodobej perspektíve bolo treba rozhodnúť kto z koho. Na vojenskú výpravu zhromaždil cisár dostatok prostriedkov v roku 265 a zo začiatku sa zdalo, že mu preje šťastie. Postumus utrpel v južnej Gálii ťažkú porážku, musel ustúpiť na sever a nakoniec sa dostal v jednom galskom meste do obkľúčenia. Gallienus triumfoval. Jeho radosť však bola predčasná, pretože dobre mierený šíp ho vážne poranil na chrbte a prinútil ho výpravu ukončiť. Vzhľadom na iné problémy (vpád Gótov) už Gallienus do Gálie nikdy nevstúpil.
Postumus si napriek tomu nedal ujsť príležitosť, aby Gallienovi neoplatil ponižujúcu porážku z polovice šesťdesiatych rokov. V prvých mesiacoch roku 268 nadviazal kontakt s vojvodcom Aureolem v Miláne, získal ho na svoju stranu a krátky čas sa zdalo, že bez boja dosiahne uznanie v Itálii. Aureolova revolta sa však čoskoro zrútila a Postumovi nebola nijak prospešná, aj keď Galliena počas nej zavraždili. Nový cisár Claudius II. predstavoval pre Postuma minimálne rovnaké nebezpečenstvo ako Gallienus.
Na jar roku 269 zažil Postumus sám, čo je to bojovať s uzurpátorom – vystúpil proti nemu legát v Hornej Germánii Ulpius Cornelius Laelianus. Postumovi sa síce podarilo vzburu zlikvidovať, ale keď jeho vojaci chceli vyplieniť Laelianovo sídelné mesto Mogontiacum, snažil sa tomu zabrániť a rozzurená soldateska ho zabila (asi jún 269). Po jeho smrti sa na „galskom“ tróne v rýchlom slede vystriedali ešte traja cisári – Marius, Victorinus a Tetricus – žiaden z nich však nedosiahol Postumov formát.
Kykladská kultúra
Kykladskí obyvatelia poznali bronz, vyrábali si z neho pracovné nástroje. Obchodovali s Krétou a inými vtedajšími krajinami v Stredozemnom mori. Obyvatelia Kykladských ostrovov prejavovali svoje umenie a náboženské predstavy tvorbou bielych sošiek z mramoru, ktoré zobrazovali nahé ženské, menej mužské postavy (napríklad muž s harfou, či píšťalou). Sošky sa nazývajú idoly.
Charmes-Saint-Valbert
Charmes-Saint-Valbert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Monarchizmus
Monarchizmus môže byť:
Kurgan
Kurgan môže byť:
Johan Hedberg
Johan Hedberg (* 5. máj 1973) je švédsky hokejový brankár. Meria 183 cm a váži 84 kg.
Skúsenosť
Skúsenosť je podstatná stránka vzťahov človeka k okolitému svetu, ktorá súvisí so spracúvaním dojmov o okolitom svete (čo sa uskutočňuje vedome a zároveň s učením), alebo získané znalosti, schopnosti a zručnosti technického a metodického charakteru. Podľa toho, aké kategórie alebo pojmy intervenujú v našich úvahách o skúsenosti, skúsenosť chápeme ako dianie, priebeh, proces, výsledok a pod.
Zoznam obcí departementu Cantal
Kompletný zoznam 260 obcí departementu Cantal.
Skúsenosť
Skúsenosť (od „skúsiť“, „vyskúšať“) sa používa aj v niekoľkých významoch:
Vo všetkých prípadoch sa kladie dôraz na bezprostrednú vlastnú skúsenosť v protiklade napríklad k veciam naučeným, vypočutým od iných alebo prečítaných. Potiaľto je skúsenosť v pravom zmysle slova neprenositeľná a len ťažko vysvetliteľná. Na druhej strane je učenie vlastnými skúsenosťami nákladné alebo aj nebezpečné a preto sa ľudia častejšie riadia príkladom alebo radou iných, vyskúšaným spoločenským zvykom, než by riskovali neúspech a vlastnú skúsenosť.
Z tohoto hľadiska je možné hovoriť aj o kolektívnej skúsenosti, v zásobe osvedčených vzorov konania, príbehov, jazykových obratov a pojmov, v ktorých členovia určitého spoločenstva využívajú skúsenosti iných. Každý prirodzený jazyk je tak výsledkom stáročných skúseností určitého národa (Hans-Georg Gadamer).
Skúsenosť vo filozofii
Už starovekí filozofi si všimli, že základným zdrojom poznania nie je to isté ako prežitky jednotlivých zmyslov, pretože tieto vnemy alebo prežitky sa navzájom doplňujú a podporujú. Aristotelés, scholastika i Kant preto hovoria o „spoločnom zmysle“ (sensus communis), ktorý skladá vnemy rôznych zmyslov a vytvára tak zmyslovú skúsenosť nejakej udalosti, veci a podobne. Takúto skúsenosť si človek môže pamätať, porovnávať s inými, pokúsiť sa o vyjadrenie slovami a v tomto zmysle je zdrojom ľudského poznania.
Aristoteles… opisuje skúsenosť (empeiria, empíria) takto: ''U ľudí z pamäti vzniká skúsenosť; pretože mnohokrát opakovaný a pamäťou uchovaný vnem tej istej veci nadobúda význam jednej skúsenosti. A skúsenosť… sa podobá takmer vedeniu a umeniu; vedenie a umenie vzniká u ľudí preto, že majú skúsenosť (Metafyzika I, 1, 980b-981a)''
Novoveký empirizmus (Francis Bacon, John Locke, David Hume) zdôraznil opäť význam zmyslového vnímania oproti racionalizmu, zároveň však prehliadol otázku podmienok poznania. proti tomu postavil Immanuel Kant svoju transcendentálnu filozofiu a teóriu poznania, kde je ústredným pojmom práve skúsenosť. Immanuel Kant predovšetkým ukázal, že samotné prežitky k poznaniu nestačia: dokonca aj zmyslový vnem je možný len niekde a niekedy atak už predpokladá kategóriu priestoru a času. Až zapamätaný, kriticky spracovaný vnem tvorí skúsenosť a tak aj nutný predpoklad aposteriórneho poznania.
Na druhej strane je rozumové apriórne poznanie vždy tautologické, takže iba skúsenostne poznanie prináša niečo nového. V modernej epistemológii sa obidve stránky poznania kombinujú: každé poznanie už predpokladá nejaké vedomosti, na ktorom základe si človek kladie otázky, prípadne tvorí hypotézu a navrhuje experimenty. Tie sa však potom musia podrobiť skúsenosti v presnom pozorovaní alebo experimente.
Let’s Dance (pieseň)
Let’s Dance je pieseň z rovnomenného albumu Davida Bowieho, ktorá vyšla v roku 1983. Autorom textu i hudby je David Bowie. Piseň sa stala jednou z najpredávanejších tanečných skladieb vôbec.
V skladbe je badateľný vplyv Rodgersovej producentskej práce a najmä jeho skúsenosti z tanečnej formácie Chic. Pieseň obsahuje hutnú basovú linku a skvelé gitarové party, ktoré sú pracou amerického gitaristu Stievieho Raya Vaughana.
„Let's Dance“ sa stala Bowieho najkomerčnejšou skladbou vôbec. Na prvý pohľad sa môže zdať, že v podobnom duchu sa nesie aj text piesne. Veta „Let's dance for the fear tonight is all.“ (slov. Tancujme, lebo sa bojím, že dnešná noc je všetkým.) však nie je v zhode s povrchnou interpretáciou textu ako obyčajnej tanečnej „vaty“.
Pieseň sa stala klasickou súčasťou jeho koncertného repertoáru. Bowie ju spieval na turné Serious Moonlight (názov odvodený z textu „Let's Dance“) v roku 1983 a 1984, Glass Spider v roku 1987 a Sound + Vision Tour v roku 1990. V roku 2000 bola prerobená do úplne novej podoby pre všetky nasledujúce turné.
Skladba sa stala prvým Bowieho hitom, ktorý dosiahol prvé miesto v hitparáde singlov na oboch brehoch Atlantického oceánu.
Video
Videoklip k piesni režíroval Bowieho dlhoročný spolupracovník, režisér David Mallet. Videoklip bol natočený v Sydney v Austrálii. A zobrazuje boj páru aborigénov s výdobytkami západnej spoločnosti, zatiaľ čo Bowie hrá aj so svojou kapelou a pasívne sa prizerá.
146P/Shoemaker-LINEAR
146P/Shoemaker-LINEAR je periodická kométa, ktorú objavili Carolyn Jean Spellman Shoemakerová, Eugene Merle Shoemaker a projekt LINEAR.
Coriolanus
Coriolanus patrí medzi najslávnejšie historické hry anglického dramatika Williama Shakespeara. Predstavuje čitateľovi tragický príbeh slávneho rímskeho vojvodcu.
postavy hry:
Samotný dej tejto divadelnej hry sa odohráva v dávnych dobách starého Ríma (prvé roky rímskej republiky – okolo roku 490 pred Kr.). Hlavnou postavou je príslušník patricijskej triedy (Starorímsky aristokrat, priamy potomok rímskych starousadlíkov. Pomenovanie patricij pochádza z latinského výrazu pater, čiže otec. Patriciovia sami seba považovali za otcov rímskeho ľudu) menom Gaius Marcius, ktorý vyslovene opovrhuje prostým ľudom (plebsom). Nevynechá žiadnu príležitosť, aby plebejcom a ich vtedajším zástupcom (v tejto hre nimi boli tribúni ľudu Sicinius a Brutus) nevyhodil na oči ich nerozumnosť, nevzdelanosť, zbabelosť a nenažranosť.
Coriolanus sa teda konzulom pre zjavný nesúhlas plebsu nestane a to ho nesmierne rozčúli. Prekľaje mesto Rím a jeho obyvateľov. Za tento závažný zločin je vypovedaný z mesta na doživotie. Zároveň sa prísne zakázalo, aby mu niekto v jeho ťažkostiach pomáhal.
Gaius Coriolanus teda odíde k svojim starým nepriateľom, Volskom, a vyhľadá Tulla Aufidia. V jeho honosnom dome sa mu predstaví a ponúkne pomoc pri ťažení proti Rímu. Tesne pred samotným útokom na mesto však za Coriolanom príde jeho matka, manželka a synček. Tí ho uprosia, aby Rím ušetril. Po dlhom presviedčaní tak urobí a odtiahne aj s vojskom preč. Tulla Aufidia to nahnevá a pred senátom Volskov Coriolana ohovorí a tajne pripraví naňho atentát. Keď Coriolanus príde do mesta aj s korisťou, začne hádka s Aufidiom, pri ktorej Coriolana atentátnici prebodnú zozadu.
Gaius Marcius Coriolanus teda zradil Rím a neskôr aj ďalšieho spojenca. Jeho meno sa stalo synonymom zradného človeka. Po jeho smrti za ním nik nesmútil (okrem jeho najbližšej rodiny).
NGC 5714
NGC 5714 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Spájavky
Spájavky (lat. Zygnematophyceae, Conjugatophyceae, Conjugatae, resp. Zygnematales v širšom zmysle) alebo skôr neformálne spájavé riasy sú trieda či rad z taxónu Charophyta. Staršie sa zaraďovali pod zelené riasy.
Charakteristika
Trieda je charakteristická spájaním (=splývaním, konjugáciou), čo je zvláštny typ pohlavného rozmnožovania. Spájavky sú jednobunkové, kolóniové alebo vláknité nerozkonárené riasy. Bunky sú jednojadrové, bunková stena je celulózna, celistvá alebo dvojdielna, protoplast obsahuje 1 – 2 aj viac chloroplastov. Väčšinou sú sladkovodné.
Systematika
(slovenské synonymá sú uvedené vždy podľa všetkých zdrojov súčasne)
Podľa Pyramída - encyklopedický časopis moderného človeka č. 167 (rok 1984): trieda spájavky (Conjugatophyceae):
Podľa Gápera, 2001: trieda spájavky
Podľa Taxonomicon: rad Zygnematales (v širšom zmysle):
Podľa AlgaeBase trieda Zygnematophyceae/rad Zygnematales (v širšom zmysle)
Jakubov u Moravských Budějovic
Jakubov u Moravských Budějovic je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 613 obyvateľov, z toho 318 mužov a 295 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,8 roka, ženy 41,4 roka).
Vojtech Okoličány
náhľad|rodový erb JUDr. Vojtech Okoličány (Okolicsányi de Okolicsna; * 1. október 1913, Ružomberok – † 19. október 1975) bol hokejový obranca, rozhodca aj funkcionár, priekopník ľadového hokeja na Slovensku. Má zásluhy na budovaní umelých ľadových plôch v Bratislave a Žiline. Aktívne hral za Ski Klub Bratislava (19331940), ligovým rozhodcom bol do roku 1959 a ako rozhodca bol účastníkom Majstrovstiev sveta 1947 a 1959, ZOH 1948.
Ski Klub Bratislava
Ski Klub Bratislava bol hokejový klub na Slovensku, existoval v rokoch 1926 až 1937. Bol založený 24. februára 1924 z iniciatívy a za finančnej podpory inžiniera V. Ždímala. O jeho založenie sa zaslúžil aj zakladateľ I. ČsŠK Bratislava A. Máša-Balík. Klubovou farbou bola oranžová. Majstrom Slovenska sa stal v roku 1930. Roku 1937 bol Ski Klub Bratislava pre nedostatok finančných prostriedkov zrušený a väčšina členov prešla do VŠ Bratislava.
Maizeray
Maizeray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
China Girl
„China Girl“ je pieseň z albumu Let's Dance od Davida Bowieho, ktorá vyšla v roku 1983. Skladba bola pôvodne napísaná pre Iggyho Popa a jeho album The Idiot z roku 1977. Autorom textu je Pop, autorom hudby je Bowie.
Producent Nile Rodgers urobil z temnej Popovej verzie o závislosti na heroíne (samotný Pop dlhé roky bojoval s touto závislosťou) nablýskaný tanečný hit o láske medzi čínskym dievčaťom a mužom z Európy, bez toho aby zmenil, čo i len slovo v texte. Túto prijateľnejšiu interpretáciu podporil aj bohatý videoklip Davida Malleta.
Vo Veľkej Británii dosiahol singel druhé miesto singlového rebríčka, v USA dosiahol desiate miesto. Pieseň sa stala pravidelnou súčasťou Bowieho vystúpení v 80. rokoch, potom sa na istý čas vytratila a na koncertné pódiá sa vrátila až v roku 1999, počas turné k albumu hours....
Smolník (okres Gelnica)
Smolník je obec na Slovensku v okrese Gelnica.
Vodné toky
Obcou preteká potok Smolník, prameniaci povyše susednej obce Úhorná pod masívom Pipitky, s ľavobrežnými prítokmi: Starým potokom, Hekerovým potokom a Mlynovcom.
Vodné plochy
Vodná nádrž jazero Úhorná na hornom toku potoka Smolník je najstarším umelo postaveným vodným dielom v košickom kraji. Architektom tohto vodného diela je Ján Gašpar Reitzner. Plocha 4,79 ha, hĺbka približne 14 m, postavená roku 1768 na účel zadržiavania dažďovej vody a povodňovej ochrany, neskôr využívaná na banské účely.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Smolníku sa zachovala v listine z roku 1243. Obec v roku 1327 kráľ Karol Róbert podľa Štiavnického práva povýšil na slobodné banské mesto s banským, trhovým, poľovným i rybárskym právom. Roku 1332 stanovil pre slobodné kráľovské mesto Smolník plochu kruhu s polomerom dvoch míľ (vyše 16 km), ktorá sa mu darovala na večné časy.
V 14. storočí bolo v Smolníku sídlo banskej komory. V okolí obce sa ťažili najmä meď a striebro a najväčší rozkvet prežívalo mestečko na prelome 14. a 15. storočia, kedy tu fungovala aj kráľovská mincovňa. Roku 1465 pripadlo mesto panstvu Spišského hradu, stalo sa majetkom rodu Zápoľských, neskôr Thurzovcov i Csákyovcov (od roku 1638). Od júla 1600 do konca toho roka sa v Smolníku rozšírila morová nákaza, na ktorú zomrelo vyše 550 ľudí. Roku 1691 prešli bane späť do vlastníctva uhorského kráľa, respektíve pod správu banskej komory. V 18. storočí sa zintenzívnila ťažba medi, používanej na razenie mincí v tamojšej mincovni a na výrobu zelenej a modrej skalice.
Od roku 1754 v Smolníku pôsobila banícka škola, sídlil tu banský súd a inšpektorát, mesto bolo významným administratívnym centrom. Začiatkom 19. storočia (1805) banskí úradníci postavili stále kamenné divadlo, jedno z prvých na Slovensku. Bolo vybavené strojovňou na otáčanie javiska a divadelnou knižnicou. Do dnešnej doby sa však nezachovalo. Roku 1872 bola budova Komorného divadla prestavaná na tabakáreň, dnes jedinú ručnú výrobňu cigár na Slovensku.
V období prvej ČSR sa postupne vyčerpali zásoby kvalitného pyritu, ťažba sa zastavila, prišla hospodárska kríza a s ňou štrajky. Železorudné bane fungovali v obci do konca 80. rokov 20.storočia. V rokoch 1990-92 prebehla likvidácia banských zariadení, podnik sa preorientoval na výrobnú strojársku a drevársku činnosť.
Podľa maďarského názvu mesta (Szomolnok) bol pomenovaný monoklinický minerál szomolnokit (chemicky monohydrát síranu železnatého), ktorý bol prvýkrát opísaný v roku 1877. Ďalšími minerálmi, nájdenými a prvýkrát opísanými v Smolníku sú romboklas a kornelit.
Doprava
Križovatka ciest II. triedy č. 549 (Rožňava - Mníšek nad Hnilcom) a č. 548 (Košice - Smolník). Cesta II/549 je v zime v úseku Úhorná - stred obce - Úhornianske sedlo (hranica okresu neudržiavaná. Autobusové spojenie Margecany - Mníšek n.Hnilcom - Smolník a diaľkový spoj Spiš.N.Ves - Smolník - Košice.
NGC 5715
NGC 5715 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kružidlo, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 8. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,8.
Krycí epitel
Krycí epitel je epitel tvoriaci bariéru medzi vonkajším a vnútorným prostredím organizmu.
Povrch tela pokrýva epidermis, ktorá je u bezstavovcov jednovrstvová, u článkonožcov pokrytá kutikulou a u stavovcov spolu s coriom (zamšou) vytvára kožu – integument. Okrem toho tieto epitely vystielajú telové dutiny, kde sú súčasťou seróznych blán (mezotel), vystielajú cievnu sústavu (endotel) a vnútro dutých orgánov (epitel čreva, maternice, močového mechúra, vývodov žliaz atď.).
Jednotlivé krycie epitely sa od seba morfologicky líšia. Podľa toho, z koľkých vrstiev buniek sa epitel skladá, rozlišujeme epitely jednovrstvové a viacvrstvové. Podľa tvaru buniek rozlišujeme epitel kubický, dlaždicový a cylindrický.
Voľný povrch krycích epitelov býva špecializovaný na určitú funkciu a vytvára špecifické útvary. Takýmito útvarmi môžu byť mikroklky, ktoré zväčšujú voľný povrch bunky (pozri resorpčný epitel), a riasinky (pozri riasinkový epitel).
U suchozemských stavovcov je častým javom rohovatenie krycieho epitelu. Vyskytuje sa na miestach, kde je povrch epitelu vystavený mechanickým vplyvom. Povrchové bunky takéhoto epitelu strácajú jadrá a niektoré organely. Cytoplazma týchto buniek sa postupne napĺňa zrnami keratínu (rohoviny) a celé bunky sa po čase odlupujú od povrchu.
160P/LINEAR
160P/LINEAR je periodická kométa, ktorú objavil projekt LINEAR.
165P/LINEAR
165P/LINEAR je periodická kométa, ktorú objavil projekt LINEAR.
Eduard Lederer
Dr. Eduard Lederer (pseudonym Leda) (* 15. júl 1859, Chotoviny/Chotowin pri Tábore, Česko – † 1944, Terezín, Česko) bol český židovský spisovateľ, publicista a právnik.
Vyštudoval právnickú fakultu pražskej univerzity. Sám seba označoval za českožidovského asimilanta, spolupracoval s novinami Českožidovské listy a Rozvoj.
Lederer sa angažovaním v prospech českého a neskôr slovenského národného hnutia snažil napĺňať svoju predstavu zámernej česko-národnej asimilácie Židov žijúcich v českom prostredí, reprezentovanú Spolkom českých akademikov židov (založený v roku 1876, po roku 1918 bol spolok premenovaný na Akademický spolek Kapper).
V máji 1907 napísal z Jindřichovho Hradca, kde vtedy žil, obšírny list Bjørnstjernovi Bjørnsonovi o útlaku Slovákov v Uhorsku. List podpísali aj Adolf Heyduk a Karel Kálal a slúžil ako podklad, na základe ktorého článkom "Mier a priatelia mieru" Björnson začal svoju kampaň proti Albertovi Apponyimu, uhorskému ministrovi školstva. Lederer navštívil Björnsona v máji 1908 v Ríme a v júli o rok neskôr vtedy už ťažko chorého majstra v Larviku v južnom Nórsku.
Po prevrate Lederer zasvätil všetky svoje sily programu prekonávania židovskej národnosti cez vybudovanie identity "židovského Čechoslováka". Rázne odmietal slovenský separatizmus a hájil národnú jednotu "Čechoslovákov" pri rešpektovaní spisovného jazyka Slovákov. Odmietal sionizmus. Jeho politická orientácia skončila tragicky – od 6. júla 1942 bol väznený v Terezíne, kde v roku 1944 zahynul.
Stredné Slovensko
náhľad|RŠÚJ 2 Stredné Slovensko Stredné Slovensko je:
Medzinárodné letisko Dauha
Medzinárodné letisko Hamad (IATA: DOH, ICAO: OTBD) (arab.: مطار الدوحة الدولي) je medzinárodné letisko, ktoré sa nachádza v blízkosti hlavného mesta Kataru, v Dauhe. Ide o jediné letisko v krajine a tiež domov pre jednu zo svetových leteckých spoločností Qatar Airways.
Na letisku ročne pristane okolo 200 000 lietadiel, a preto letisko obsahuje 42 parkovacích miest pre lietadlá. Na letisku sa tiež nachádza 60 odbavovacích brán, 8 kolotočov pre batožinu a viac ako 1000 parkovacích miest pre autá. Letisko tvoria dva terminály, hlavný terminál slúži iba pre leteckú spoločnosť Qatar Airways a nový terminál sa venuje viac ako tridsiatim ďalším leteckým spoločnostiam. Letisko bolo niekoľkokrát rozšírené, pre zvýšenie kapacity cestujúcich. Obsahuje taktiež Wi-Fi sieť, rôzne butiky, či niekoľko reštaurácií. Jeho 4,6 kilometrová dráha je jedna z najdlhších dráh civilného letectva. Významná je aj letisková veža, ktorá bola navrhnutá Curtisom W. Fentressom, zakladateľom americkej firmy Fentress Architects. Lietajú tu každodenné linky do Veľkej Birtánie, Nemecka, Španielska, Francúzska, Ruska, USA a do niekoľkých ázijských krajín.
Resorpčný epitel
Resorpčný epitel je epitel, ktorý sa skladá z buniek prispôsobených vstrebávaniu látok. Plniť túto úlohu mu pomáhajú mikroklky na povrchu buniek, ktoré zväčšujú resorbčnú plochu. Mikroklky nachádzame v epiteli tenkého čreva u stavovcov i bezstavovcov. Stavovce majú ešte navyše povrch tenkého čreva zväčšený aj klkmi, ktoré bezstavovcom chýbajú.
Riasinkový epitel
255px|náhľad|vpravo|Viacradový cylindrický epitel s riasinkami a pohárikovými bunkami – [[priedušnica (HE)]] Riasinkový epitel (iné názvy: obrvený epitel, vírivý epitel) je epitel, ktorý má na povrchu riasinky, ktoré sa kmitavo pohybujú. Je viac rozšírený u bezstavovcov. Nachádza sa v rozličných orgánoch od kože cez pohlavné orgány, tráviaci systém až po nervovú sústavu a zmyslové orgány.
Riasinky sú špecializáciou povrchu krycieho epitelu. Ich charakteristickou vlastnosťou je kmitavý pohyb. Týmto spôsobom sa pohybuje hlien a v ňom zachytené nečistoty von z dýchacích ciest. Primárnym larvám a evolučne primitívnym živočíchom slúži takýto obrvený epitel na pohyb.
Charmoille (Haute-Saône)
Charmoille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tanki Online
Tanki online je hra pre viac hráčov, prehliadačová, free-to-play arkádová simulácia tankovej bitky. Bola vytvorená a je vyvíjaná ruským štúdiom AlternativaPlatform.
História vývoja
Tanki Online boli predstavené v máji 2009 na Ruskej konferencii herných vývojárov (KRI) a odmenené cenami "Najlepšia hra bez vydavateľa" a "Najlepšia technológia". Tanki Online používajú engine štúdia AlternativaPlatform, Alternativa3D 8, ktorý je postavený na Adobe Flashi. V októbri 2013 hra získala hlavnú cenu v kategórii "People 'Choice" v Runet Price. V roku 2014 sa hra pridala do programu e-športu na StarLadder.tv. Zástupcovia hry boli prítomní na Gamescome 2014 a na Brasil Game Show 2014.
Saurornitholestes
Saurornitholestes bol rod malého vtákovitého dinosaura z čeľade Dromaeosauridae. Žil v období vrchnej kriedy (asi pred 75 až 73 miliónmi rokov). Nájdený bol v Novom Mexiku, Montane (USA) a Alberte (Kanada).
Opis
thumb|left|Veľkostné porovnanie Saurornitholesta s človekom Saurornitholestes meral asi 1,8 m na dĺžku a vážil približne 10 kg. Rovnako ako ostatní príslušníci čeľade, mal aj tento dravec veľké zahnuté pazúry na druhom prste zadnej končatiny. Bol pomerne ľahko stavaný dvojnohý bežec, podobný príbuznému rodu Velociraptor. Veľmi hojné boli tieto dravce na území Dinosaur Provincial Park, kde sa nachádzajú ich početné zuby a kosti. Zuby Saurornitholestov boli objavené v spojení s kosťami veľkého pterosaura (možno mláďaťa Quetzalcoatla) ktorého zdochlinu zrejme ohrýzali. V roku 2006 bol opísaný ďalší druh, S. robustus, nie je však jasné, či nešlo len o iného zástupcu rovnakého rodu.
Maizey
Maizey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cassovia Hockey Cup a Tatranský pohár 2010
Cassovia Hockey Cup 2010 bude v poradí už tretí ročník turnaja v tomto roku sa znovu spojí CHC s Tatranským pohárom ktorí bude už jeho 63.ročník, na ktorom sa stretnú dve slovenské, dve české, jedno ruské a jedno nemecké mužstvo. Turnaj hostia Košice, ktoré si pozvali HK Poprad, dve české extraligové mužstvá HC Oceláři Třinec a ďalších oceliarov HC Vítkovice Steel, nemecký Kassel Huskies a ruský klub HC CSKA Moskva, účastníka KHL.
Individuálne ocenenia na turnaji
Najlepší brankár - Július Hudáček (HC Košice)
Najlepší obranca - Stanislav Jasečko (HK Poprad)
Najlepší strelec - Yan Stastny (CSKA Moskva)
Eiður Guðjohnsen
Eiður Smári Guðjohnsen (* 15. september 1978, Reykjavík, Island), známy ako Eidur Gudjohnsen, je bývalý islandský futbalista, ktorý hrával na poste útočníka.
Gary Glitter
Životopis
Gary Glitter patril medzi výnimočné osobnosti glam rockovej éry začiatku 70. rokov 20. storočia kedy zložil viacero hitov vrátane piesní „Rock and Roll, Parts One and Two“, „I Love You Love Me Love", "I'm the Leader of the Gang (I Am)“, „Hello, Hello, I'm Back Again“. Medzi rokmi 1972 až 1995 mal Glitter 26 hitových skladieb, ktoré sa v rebríčkoch UK Top 100 držali 180 týždňov. Vydal sedem štúdiových albumov. V roku 1984 Gary Glitter nahral hit „Another Rock N' Roll Christmas“, ktorý patrí do tridsiatky najväčších Vianočných hitov všetkých čias. V roku 1998 bola jeho nahrávka piesne „Rock and Roll“ zaradená na zoznam 1 001 najvýznamnejších piesní hudobnej histórie. Jej inštrumentálne viacej komponovaná verzia „Rock and Roll, Part 2“ býva už po desaťročia dodnes v repertoári zvučiek amerických športových podujatiach.
Sexuál
Glitterov pád z vrchola slávy trvajúci od roku 1999 bol spektakulárny. Keď technik v jeho počítači objavil 4000 fotografií, priznal sa a uväznili ho na štyri mesiace za držanie detskej pornografie. V roku 2002 ho pre nešpecifikované obvinenia vyhostili z Kambodže, o štyri roky neskôr ho vo Vietname usvedčili zo zneužívania dvoch dievčat vo veku 10 a 11 rokov. Ako 70 ročného ho odsúdili 27. februára 2015 na 16 rokov väzenia za sexuálny útok na tri dievčtá vo veku od osem do 13 rokov, ktoré spáchal v 70. a 80. rokoch 20. storočia.
Eiður Guðjohnsen
Pôsobil v FC Barcelona, anglickej Premiership najmä za Chelsea, po tom čo si spravil meno s Bolton Wanderers FC vo Football League Championship. Bol kapitánom islandskej reprezentácie a často považovaný za najlepšieho islandského futbalistu v histórii. Je synom Arnóra Guðjohnsena, bývalého profesionálneho futbalistu.
Proizvodstvo speciaľnych avtomobilej Bronto
náhľad|Marš-1 Otkrytoje akcionernoje obščestvo Proizvodstvo speciaľnych avtomobilej Bronto (doslova: Verejná akciová spoločnosť Výroba špeciálnych automobilov Bronto; ), skrátene OAO PSA Bronto, je ruská spoločnosť, ktorá vyrába pancierované a špeciálne služobné automobily určené pre armádu, štátne bezpečnostné zložky a súkromné bezpečnostné služby.
Továrenský komplex bol zriadený 11. januára 1993 (ešte ako súčasť spoločnosti AvtoBAZ) a ako samostatná spoločnosť bol Bronto zaregistrovaný 1. júna 1995. Je otvorenou akciovou spoločnosťou (otkrytoe akcionernoe obščestvo), ktorej majoritným vlastníkom je OAO AvtoBAZ. Sídli v meste Togliatti.
Eiður Guðjohnsen
Úspechy
Barcelona
Proizvodstvo speciaľnych avtomobilej Bronto
Vozidlá sú vyrábané na podvozkoch Lada Niva (VAZ-2131, VAZ-21214, Chevrolet Niva-2123 a i.). Známe je napr. ich vozidlo Marš-1 (Lada-Bronto 1922-00), ktoré je jedným z mála sériovo vyrábaných automobilov na mohutných pneumatikách. Má uplatnenie v náročnom teréne, pričom spoločnosť vyrobila verziu s nadstavbou aj pre lesných hasičov.
Football for Friendship
Futbal pre priateľstvo je každoročný medzinárodný detský sociálny program, ktorý realizuje spoločnosť Gazprom. Cieľom programu je prostredníctvom futbalu kultivovať v mladšej generácii dôležité hodnoty a záujem o zdravý životný štýl. V rámci programu sa futbalisti vo veku 12 rokov z rôznych krajín zúčastňujú na každoročnom medzinárodnom detskom fóre, svetovom pohári „Futbal pre priateľstvo“, medzinárodnom dni futbalu a priateľstva. Program je podporovaný FIFA, UEFA, OSN, Olympijským a paralympijským výborom, hlavami štátov, vládami a futbalovými federáciami rôznych krajín, medzinárodnými charitatívnymi nadáciami, verejnými organizáciami a poprednými futbalovými klubmi na svete. Celosvetovým organizátorom programu je skupina AGT Communications Group (Rusko).
Futbal pre priateľstvo 2013
Počas fóra sa deti rozprávali so svojimi rovesníkmi z iných krajín a slávnymi futbalistami a tiež sa zúčastnili finále Ligy majstrov UEFA v rokoch 2012/2013 na štadióne Wembley
Futbal pre priateľstvo 2014
Druhý ročník programu Futbal pre priateľstvo sa konal v Lisabone v dňoch 23. – 25. mája 2014 a zúčastnilo sa ho viac ako 450 mládežníkov zo 16 krajín: Bieloruska, Bulharska, Veľkej Británie, Maďarska, Nemecka, Talianska, Holandska, Poľska, Portugalska, Ruska, Srbska, Slovinska, Turecka, Ukrajiny, Francúzska a Chorvátska. Mladí futbalisti sa zúčastnili medzinárodného fóra Futbal pre priateľstvo, turnaja v pouličnom futbale a zúčastnili sa finále Ligy majstrov UEFA v rokoch 2013/2014. Víťazom medzinárodného pouličného futbalového turnaja v roku 2014 bol juniorský tím Benficy (Portugalsko).
Výsledkom druhého ročníka programu bola voľba vodcu hnutia Futbal pre priateľstvo. Stal sa ním Felipe Suarez z Portugalska. V júni 2014 ako vodca hnutia navštívil deviaty medzinárodný mládežnícky futbalový turnaj na pamiatku Jurija Alexejeviča Morozova.
Futbal pre priateľstvo 2015
Tretí ročník medzinárodného sociálneho programu Futbal pre priateľstvo sa konal v júni 2015 v Berlíne. Prvýkrát sa na programe zúčastnili účastníci z ázijského kontinentu – detské futbalové tímy z Japonska, Číny a Kazachstanu. Tretieho ročníka sa zúčastnilo spolu 24 juniorských tímov futbalových klubov z 24 krajín.
Mladí futbalisti sa rozprávali so svojimi rovesníkmi z iných krajín a s hviezdami svetového futbalu, vrátane celosvetového veľvyslanca programu Franza Beckenbauera, a zúčastnili sa tiež medzinárodného turnaja v pouličnom futbale medzi juniorskými tímami. Víťazom medzinárodného pouličného futbalového turnaja v roku 2015 bol juniorský tím Rapidu (Rakúsko).
Udalosti tretieho ročníka programu Futbal pre priateľstvo pokrývalo približne 200 novinárov z popredných svetových publikácií a 24 mladých reportérov z Európy a Ázie, ktorí boli členmi Medzinárodného detského tlačového strediska.
Vyvrcholením roku 2015 bola ceremónia udeľovania pohára deviatich hodnôt, ktorý vyhral futbalový klub Barcelony (Španielsko). Víťaza vybrali deti, ktoré sa v predvečer fóra zúčastnili celosvetového hlasovania, ktoré sa konalo vo všetkých 24 zúčastnených krajinách.
Na konci fóra všetci účastníci dodržali tradíciu účasti na finále Ligy majstrov UEFA 2014/2015 na olympijskom štadióne v Berlíne
Futbal pre priateľstvo 2016
Začiatok medzinárodného detského sociálneho programu Futbal pre priateľstvo v roku 2016 bol uvedený v rámci on-line tlačovej konferencie, ktorá sa konala 24. marca v Mníchove za účasti celosvetového veľvyslanca programu Franza Beckenbauera.
Vo štvrtom ročníku programu sa k nemu pripojilo 8 nových juniorských tímov z Azerbajdžanu, Alžírska, Arménska, Argentíny, Brazílie, Vietnamu, Kirgizska a Sýrie, takže celkový počet zúčastnených krajín dosiahol 32.
Dňa 5. apríla 2016 začalo hlasovanie o jedinečnú trofej, pohára deviatich hodnôt. Výberu víťaza sa zúčastnili fanúšikovia z celého sveta, ale konečné rozhodnutie prijali hlasovaním účastníci programu Futbal pre priateľstvo. Pohár vyhral futbalový klub Bayern (Mníchov). Účastníci programu Futbal pre priateľstvo zaznamenali aktivity klubu na podporu detí so špeciálnymi potrebami, ako aj iniciatívy na poskytovanie liečby deťom v rôznych krajinách a pomoc tým, ktorí to potrebujú.
Štvrté medzinárodné detské fórum Futbal pre priateľstvo a finále detského medzinárodného turnaja v pouličnom futbale sa konalo 27. – 28. mája 2016 v Miláne. Víťazom turnaja bol tím Maribor zo Slovinska. Na konci fóra účastníci dodržali tradíciu účasti na finále Ligy majstrov UEFA. Udalosti fóra pokrývalo viac ako 200 novinárov z popredných svetových médií, ako aj Medzinárodné detské tlačové centrum, v ktorom boli mladí novinári zo zúčastnených štátov.
Štvrtého ročníka programu Futbal pre priateľstvo sa zúčastnili mladí futbalisti zo sýrskeho klubu Al-Wahda, čo bolo nevídané. Začlenenie sýrskeho tímu medzi účastníkov programu a návšteva sýrskych detí na udalostiach v Miláne boli dôležitým krokom k prekonaniu humanitárnej izolácie krajiny. Arabská športová redakčná rada medzinárodného televízneho kanála Russia Today (Rusko dnes) s podporou Sýrskej futbalovej federácie natočili dokumentárny film „Tri dni bez vojny“ o deťoch, ktoré sa zúčastnili projektu. 14. septembra 2016 navštívilo premiéru filmu v Damašku viac ako 7000 ľudí.
Futbal pre priateľstvo 2017
Miestom konania medzinárodného detského sociálneho projektu Futbal pre priateľstvo v roku 2017 bol Petrohrad (Rusko) a posledné udalosti sa konali od 26. júna do 3. júla.
V piatom ročníku [34] bol program implementovaný v súlade s novou koncepciou: z každej krajiny bol vybratý jeden mladý futbalista, aby ju zastupoval. Deti sa zjednotili vo ôsmich medzinárodných tímoch priateľstva, ktoré pozostávali z 12-ročných chlapcov a dievčat, vrátane deti s postihnutím.
Pomocou otvoreného žrebovania sa určilo zloženie krajín v tímoch a herné pozície zástupcov zúčastnených krajín. Žrebovanie sa konalo v režime internetovej konferencie. V čele ôsmych tímov priateľstva boli mladí tréneri: René Lampert (Slovinsko), Stefan Maksymovič (Srbsko), Brandon Shabani (Veľká Británia), Charlie Sui (Čína), Anatolij Čentulojev (Rusko), Bogdan Kroleveckij (Rusko), Anton Ivanov (Rusko), Emma Henschen (Holandsko). Na žrebovaní sa zúčastnil aj zástupca medzinárodného tlačového strediska „Futbal pre priateľstvo“ Lily Matsumoto (Japonsko).
Víťazom svetového pohára Futbal pre priateľstvo 2017 bol „oranžový“ tím, ktorý zahŕňal mladého trénera a mladých futbalistov z deviatich krajín: René Lampert (Slovinsko), Hong Jun Marvin Tue (Singapur), Paul Puig I Montana (Španielsko), Gabriel Mendoza (Bolívia), Ravan Kazimov (Azerbajdžan), Khrisimir Stanimirov Stanchev (Bulharsko), Ivan Agustin Casco (Argentína), Roman Horák (Česko), Hamzah Jusuf Nuri Alhavvat (Líbya).
Medzinárodné detské fórum „Futbal pre priateľstvo“ v roku 2017 navštívil Viktor Zubkov (predseda predstavenstva verejnej akciovej spoločnosti Gazprom) [38], Fatma Samura (generálny tajomník FIFA), Philippe Le Flock (generálny komerčný tajomník FIFA), Giulio Baptista (brazílsky futbalista), Ivan Zamorano (čílsky útočník), Alexander Keržakov (ruský futbalista) a ďalší hostia, ktorí vystupujú za presadzovanie ľudských hodnôt v mladšej generácii.
V roku 2017 tento projekt zjednotil viac ako 600000 ľudí a záverečných podujatí v Petrohrade sa zúčastnilo viac ako 1000 detí a dospelých zo 64 krajín.
Futbal pre priateľstvo 2018
V roku 2018 sa šiesty ročník programu Futbal pre priateľstvo konal od 15. februára do 15. júna. Záverečné udalosti sa konali v Moskve pred Majstrovstvami sveta FIFA 2018. Mladí futbalisti a novinári reprezentujúci 211 krajín a regiónov sveta sa stali účastníkmi programu. Oficiálny začiatok programu pre rok 2018 sa začal otvoreným žrebovaním programu Futbal pre priateľstvo, ktoré bolo vysielané naživo, podľa výsledkov ktorého bolo vytvorených 32 medzinárodných futbalových tímov – priateľských tímov.
V roku 2018 sa v rámci environmentálnej misie boli medzinárodné futbalové priateľské tímy pomenované po vzácnych a ohrozených druhoch zvierat: