Kubánska_raketová_kríza
Námorná blokáda a vyhrotenie
Spojené štáty sa nakoniec, cez všetky dohady, rozhodli reagovať na ohrozenie námornou blokádou Kuby – bolo rozhodnuté, že to bude iba čisto vojenská blokáda a Spojené štáty budú útočiť len v prípade zlyhania tohto opatrenia. Hoci podľa medzinárodného práva je blokáda dôvodom na začatie vojny, Kennedyho vláde to neprekážalo a myslela si, že obyčajná blokáda nevyprovokuje Sovietsky zväz k vojne. Prvé vojenské opatrenia sa začali 22. októbra 1962 na poludnie. V ten istý deň o 19:00 vystúpil Kennedy v televízii a rozhlase – vo svojom prejave vysvetľoval občanom nasledujúcu akciu, ktorá sa začala 24. októbra o 10:00. Predchádzajúci deň sa Rada OAS uzniesla na ukončení dodávky zbraní na Kubu. Zároveň začali kubánske jednotky obliehať Guantánamo a v krajinách Varšavskej zmluvy sa začala mobilizácia. Predpoludním 23. októbra dorazila do Washingtonu odpoveď na chystanú blokádu: Moskva sa v nej (celkom pochopiteľne) postavila proti akcii Spojených štátov a označila ju za ohrozenie svetového mieru, zasahovania do cudzích záležitostí a pod. náhľad|Sovietska ponorka B-59 v októbri 1962 po vynorení. V blízkosti americký vrtuľník. Po začatí blokády sa sovietske lode zastavili na hranici blokády (niektoré sa obrátili na návrat), tankery podľa dohody mohli prejsť. Sovietsky zväz však vyslal do oblasti (z Murmanska) v tajnosti aj eskadru ponoriek B-59, B-4, B-36 a B-130 (trieda Foxtrot/objekt 641) vyzbrojených torpédami s taktickými jadrovými hlavicami (o sile 15 kt TNT), schopné potopiť značnú časť americkej flotily. Sovietska strana nikdy nevysvetlila, aký bol jej zámer. Ponorky oficiálne plávali ako eskorta hladinových plavidiel, ale predpokladá sa, že atómové zbrane mali použiť v prípade amerického vylodenia na Kube. Sami velitelia ponoriek však nemali jasné inštrukcie ako majú taktické jadrové zbrane použiť. Ponorky síce Američania postupne odhalili, ale o ich výzbroji vôbec netušili. Ponorky udržiavali rádiový kľud a neboli informované o aktuálnej situácii v oblasti. Američania navyše vyslali jednotku torpédoborcov, ktorá na nich zhadzovala cvičné hlbinné nálože, aby ich prinútila vynoriť sa. Sovieti netušili, že ich bombardujú cvičnými náložami a Američania netušili, že Sovieti môžu v prípade ohrozenia použiť torpéda s taktickými jadrovými zbraňami. Nutné je tiež poznamenať, že podmienky na ponorkách prispôsobených na plavbu v arktických vodách boli v Karibiku veľmi ťažké, námorníci v nich trpeli. Američania však napokon prinútili ponorky B-36 a B-130 k vynoreniu. Tie sa spojili s veliteľstvom a dostali rozkaz odplávať späť. Spojenie sa však nepodarilo nadviazať s vedúcou ponorkou B-59 a ponorkou B-4. Kritická však bola situácia na ponorke B-59, ktorá 27. októbra 1962 klesla pri úniku hlboko na to, aby mohla rádiovo komunikovať. Dieslovo-elektrickej ponorke sa však postupne takmer vybili batérie a navyše došlo k poruche klimatizácie. Situácia na palube bola kritická, vnútri vládla vysoká teplota a námorníci strácali vedomie. Veliteľ ponorky kapitán Savickij, v presvedčení že sa začal ozbrojený konflikt, nariadil nabiť torpédo T-4 s jadrovou zbraňou. Na jej použitie však potreboval súhlas svojich kolegov. Bol to politický zástupca veliteľa ponorky kapitán Semion Maslennikov a veliteľ 69. brigády ponoriek a služobne najstarší dôstojník na palube kapitán Vasilij Archipov. Práve Archipov však presvedčil kapitána ponorky aby sa pred použitím torpéda vynoril a zistil situáciu. Pri vynorení najprv spozorovali, že Američania v skutočnosti nevysielajú nepriateľské signály. Následne sa ponorka spojila s veliteľstvom a dostala rozkaz na návrat na základňu. Incident ponorky B-59 27. októbra 1962 bol jedným z momentov, kedy bolo ľudstvo v priebehu studenej vojny najbližšie jadrovej vojne.