cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Snow Crash
Prostredie
Príbeh sa odohráva na začiatku 21. storočia v Los Angeles, na mieste v minulosti známom ako Spojené štáty. V tejto hypotetickej realite budúcnosti sa federálna vláda Spojených štátov vzdala väčšiny moci v prospech súkromných organizácií a obchodných spoločností. Licenčné dohody, individuálna suverenita a nadvláda kráľovstva automobilov (súbežne s distribúciou drog, násilných zločinov a dopravných zápch). Nájomné armády bojujú za národnú bezpečnosť, zatiaľ čo súkromné bezpečnostné služby udržujú mier na vstupných bránach suverénnych obytných komplexov. Diaľničné spoločnosti súťažia s konkurenciou o používanie svojich ciest a celá pošta je distribuovaná najatými kuriérmi. Zvyšok vládnej autority zostáva len na izolovanom mieste, na ktorom riadi obchod s obrovskou, vývojovo bezvýznamnou, dynamickou spoločnosťou ktorá ich obkolesuje. Väčšina teritória ktorého sa vláda vzdala sa premenila na suverénne enklávy, každá riadená vlastnou veľkou obchodnou spoločnosťou (ako „Veľkolepejší Hong Kong pána Lee“) alebo rozdielnymi rezidenčnými predmestskými enklávami. Toto zriadenie má podobu anarchického kapitalizmu, ktorého tému Stephenson preniesol do svojej nasledujúcej novely z názvom Diamantový vek. Hyperinflácia devalvovala dolárovú bankovku do pozície kde dolárové bankovky v hodnote bilión – Ed Meesesové – su skoro irelevantné a triliónová bankovka – Gipper – je štandardná drobná bankovka. Kvôli fyzickým transakciám ľudia prechádzajú na alternatívnu nehyperinflačnú menu ako Yen alebo „Kongbucks“ (oficiálna mena Veľkolepejšieho Hong Kongu pána Lee).
Dej
Na začiatku románu hlavný hrdina, Hiro Protagonist (v českom preklade vtipne pomenovaný ako Umi Neywitz), objaví meno novej pseudodrogy "Sneh" ponúkanej v extravagantných nočných kluboch Metaverza. Hirovovi priatelia a spriaznený heckeri upadnu pod vplyv drogy, na ktorej je unikátne, že droga pôsobí aj vo fyzickom svete. Hiro použije svoje počítačove znalosti a schopnosti šermu k odhaleniu záhady "Snehu"; sledovanie jeho osudu vezme čitateľa na prechádzku sumerskou kultúrou, plne liberalizovanou spoločnosťou a virtuálnou meta-spoločnosťou sponzorovanou finančnou, spoločenskou a intelektuálnou elitou. Keď je podstata "Snehu" rozkódovaná, Hiro nájde samo replikovateľné reťazce informácii, ktoré môžu ovplyvniť objekty k rovnakému chovaniu a čo viac, môžu byť vysielané skrz rozličné média. Táto skutočnosť len utvrdí zvolený spôsob jeho cesty životom.
Podrobný príbeh
Hrdina a Protagonista ktorých príbehy kniha sleduje je príhodne pomenovaný ako Hrdina Protagonista (Hiro je očividne homonymum hrdinu ako takého), na ktorého vizitke nájdeme „posledný haker“ a "najlepší šermiar na svete". Keď Hiro stratí prácu rozvážača pizze pre firmu Mafia stretne mladé dievča z prezývkou „Y.T.“ (skratka pre „Yours Truly“ – úprimne Tvoja), pracujúcou ako skateboard poslíček. Stanú sa partnermi v Spravodajskej tajnej organizácii vyhľadávacej dôležité data s cieľom predať ich ziskovým organizáciám tzv. CIC, ktoré vznikli z CIA, po páde americkej vlády.
Pár sa čoskoro dozvie o novej nebezpečnej droge nazvanej „sneh“, ktorá je počítačovým vírusom schopným infikovať mozgy nevarovaných hakerov v Metaverze, taktiež aj vedomie pozmeňujúcim vírusom v realite. Je šírená sieťou Svätodušných kostolov cez ich vlastnú infraštruktúru a sieť veriacich. Ako sa Hiro a Y.T. dostávajú hlbšie (alebo sa skôr potápajú), objavia viac súvislostí a spojitostí Snehu a sumerskej kultúry, monopolového magnáta pre výrobu optického vlákna "L. Bob Rife" a jeho obrovskej lode s názvom „Čln“ plnej utečencov hovoriacich nezrozumiteľným jazykom. Obaja sú konfrontovaní v Metaverze i realite jedným z Rifových prisluhovačov „Havranom“, aleutským harpunárom, ktorého motocyklová sajdkára obsahuje nukleárne zbrane aktivujúce sa v prípade jeho smrti. Ten nezabudol na spôsob, akým američania riešili japonskú inváziu na Aleutianské ostrovy (pozri Vojnová výprava na Aleutianské ostrovy v Druhá svetová vojna) alebo nukleárne testy na Amchitka).
Marpole
náhľad|Poloha štvrte Marpole Marpole je mestská časť na juhu kanadského mesta Vancouver, nachádzajúca sa v južnej časti oblasti nazývanej West Side. Väčšinu tejto mestskej časti tvorí bytová zástavba a rodinné domy, žije v nej 24 000 obyvateľov. Na juhozápad od nej sa nachádza medzinárodné letisko Vancouver International Airport. Hranice tejto mestskej časti tvorí na západe Angus Drive, 57 Avenue na severe, Main Street na východe a rieka Fraser na juhu.
V posledných sto rokoch prešla táto vancouverská mestská časť veľkými zmenami, súvisiacimi s nárastom premávky a zástavby spojenej s výstavbou mostov Oak Street Bridge (ktorý sa pripája na diaľnicu Highway 99 vedúcou na južné predmestia) a Arthur Laing Bridge (ktorý vedie na medzinárodné letisko Vancouver International Airport).
Dejiny
Na začiatku 20. storočia bola v tejto oblasti postavená prímestská železnica Vancouver Lulu Island Railway, ktorej príchod viedol k založeniu nových píl, prevádzok na výrobu šindelov a strešných krytín a výrobní štrku. V roku 1916 bola táto osada premenovaná na Marpole a kým sa v roku 1929 pripojila k Vancouveru, stala sa jedným z hlavných priemyselných centier v oblasti.
V roku 1957 bol postavený most Oak Street Bridge, ktorý čiastočne mohol za pokles priemyslu pozdĺž oblastí Marine a Hudson, keďže premávka sa presunula na východ. Otvorenie mosta Arthur Laing Bridge v roku 1975 pomohlo presunúť premávku späť na západ pozdĺž Granville Street.
Doprava
V dôsledku existencie mostov Oak Street Bridge a Arthur Laing Bridge sú v tejto mestskej časti časté dopravné zápchy, najmä počas dopravnej špičky. No verejná doprava je tu dobre zaistená (cez vancouverský systém mestskej hromadnej dopravy TransLink a Coast Mountain Bus Company) najmä z toho dôvodu, že všetky autobusy smerujúce na južné vancouverské predmestia prechádzajú cez túto mestskú časť.
17. augusta 2009 bola uvedená do prevádzky Canada Line, nová trasa nadzemného metra SkyTrane. V roku 2009 má byť spustená zrýchlená priama autobusová linka 98 B-Line. Canada Line vedie pozdĺž Cambie Street, pričom má zastávku na Marine Drive, v budúcnosti sa ráta s vybudovaním ďalšej na 57 Avenue.
Ekonomika
Väčšina obchodov a obchodných domov v Marpole sa nachádza na južnom konci Granville Street. Ďalšie sa nachádzajú na rohoch Oak Street a 67 Street a Cambie Street a 57 Street. Veľký počet podnikov a firiem rôzneho zamerania od fast foodov, skladísk, menších tovární a distribučných firiem sa nachádza na východ od mosta Arthur Laing Bridge, ťažký priemysel sa tiahne pozdĺž brehu rieky Fraser.
Školstvo
thumb|Stredná škola Sir Winston Churchill Secondary School Medzi základné školy v Marpole patrí David Lloyd George Elementary School, Sir Wilfrid Laurier Elementary School a McKechnie Elementary School. Jedinou strednou školou v tejto mestskej časti je Sir Winston Churchill Secondary School.
Zdravotníctvo
V Marpole sa nachádza George Pearson Centre. Špecializuje sa na dospelých nemohúcich pacientov, vyžadujúcich špeciálnu starostlivosť.
Obasan
Obasan je bestseller od kanadsko-japonskej spisovateľky Joy Kogawa, ktorý sa zaoberá kanadskou internáciou a perzekúciami kanadských občanov japonského pôvodu počas druhej svetovej vojny. Časť deja sa odohráva v Marpole, v dome na 64 Avenue. Kogawa v tom dome žila počas detstva, dom bol zachránený pred hroziacou demoláciou a v súčasnosti je v správe Land Conservancy of British Columbia.
Winona Park
thumb|Zástava na stožiari v Marpole Winona Park je park v Marpole, nachádzajúci sa na juh od golfového ihriska Langara golf course.
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1947
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1947 boli v poradí 6. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Monte Carle, v Monaku v dňoch od 10.14. septembra 1947, za účasti 10 mužských tímov. Titul získalo 🇮🇹, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred 🇸🇪 a 🇧🇪. Pre víťazné Taliansko to bola vôbec prvá medaila. Predchádzajúci päťnásobný majster Európy z 🇭🇺 skončil až na 4. mieste.
Skupina A
Pozn: O poradí na prvých troch miestach rozhodla Medzinárodná plavecká federácia.
Bromid hlinitý
Bromid hlinitý (AlBr3) je chemická zlúčenina brómu a hliníka, patrí medzi halogenidy. Najbežnejšou formou je dimér, ktorý je za normálnych podmienok hygroskopická, kryštalická pevná látka.
Je mierne toxický, LD50 je 1 598 mg/kg.
Výroba
Bromid hlinitý sa vyrába niekoľkými spôsobmi, napríklad:
Reakcia
Bromid hlinitý reaguje s tetrachlórmetánom pri teplote asi 100 °C, pritom vzniká tetrabrómmetán:
Použitie
Bezvodá forma sa používa ako katalyzátor pri Friedel-Craftsovej alkylácii (používa sa aj bezvodý chlorid hlinitý).
Brouderdorff
Brouderdorff je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pont-l'Abbé (kantón)
Pont-l'Abbé je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Skladá sa zo siedmich obcí.
Kukuk
Kukuk môže byť:
Rakovo
Rakovo je obec na Slovensku v okrese Martin.
Polohopis
Obec sa nachádza 10,5 km južne od okresného mesta Martin, v severnej časti regiónu Turiec, medzi pohoriami Malá a Veľká Fatra.
Vodstvo
Cez kataster obce preteká rieka Turiec a Blatnický potok, ktorý zároveň tvorí hranicu so susednou obcou Príbovce. Do Blatnického potoka na severovýchodnej hranici chotára sa vlieva Karlovský potok, ktorý neďaleko majera Stariny priberá potok Jelšovec.
Malé Rakovo
Pôvodne samostatná obec Malé Rakovo bola po roku 1902 pripojená k Veľkému Rakovu a od roku 1920 sa obec nazýva už len Rakovo.
Dejiny
Prvé stopy osídlenia územia dnešného Rakova pochádzajú z mladšej doby kamennej. Dnešná obec sa vyvinula okolo zeme Zaluzan sive Zaluzan, ktorú v roku 1245 daroval kráľ Belo IV. svojmu kaplánovi Martinovi a jeho bratovi Ladislavovi. Až do 19. storočia bolo Rakovo kuriálnou obcou patriacou zemianskym rodinám Rakovských a Benických. Obyvatelia, ktorých v roku 1900 bolo 253, sa zamestnávali roľníctvom, remeslami a v doprave.
Norway
Norway môže byť:
Turistická značkovaná trasa číslo 0913
Turistická značkovaná trasa číslo 0913 je červená trasa na Muránskej planine, ktorá spája rázcestie Studňa s vrcholom Stolice. Je poslednou etapou Rudnej magistrály. Dĺžka trasy je 25 km.
Pittsburgh Penguins
Pittsburgh Penguins je hokejový klub Národnej hokejovej ligy sídliaci v Pittsburghu v americkom štáte Pensylvánia.
História
V Pittsburghu pôsobil v 20-tych rokoch 20. storočia hokejový klub Pittsburgh Pirates, ale nebol úspešný. Klub Penguins bol založený v roku 1967 ako súčasť rozšírenia NHL.
Najväčšími osobnosťami klubu boli v 80. a 90. rokoch útočníci Mario Lemieux a Jaromír Jágr.
Súčasný káder
''Stav k 1.5.2018
Apis (syn Telchina)
Apis je v gréckej mytológii syn a nástupca sikyónskeho kráľa Telchina.
Sikyónsky kráľ Apis vládol 25 rokov a podľa antických autorov bol Apis významný panovník, lebo Peloponéz bol pôvodne pomenovaný po ňom Apia. (podľa gréckych mýtov neskôr svoj názov "Peloponnésos" dostal po kráľovi Pelopovi ) Kráľovské žezlo po Apidovi prebral jeho syn Thelxión.
Saint-Agnant
Saint-Agnant môže byť:
Quimper-1
Quimper-1 je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Tvorí ho iba časť obce Quimper.
Cmar
thumb|Pohár s cmarom Tradičný cmar je mliečny výrobok, ktorý vzniká ako druhotný produkt pri mútení masla. Alternatívne sa vyrába kysnutím mlieka, prípadne mlieka zmiešaného s pravým cmarom. Má mierne kyslú chuť a používa sa aj v kozmetike.
Priemerné výživové hodnoty v 100 ml:
Zoznam vodných tokov v Bratislave
Zoznam vodných tokov v Bratislave zahŕňa prehľad všetkých pomenovaných vodných tokov tečúcich na území hlavného mesta. Cez Bratislavu pretekajú štyri rieky (Dunaj, Morava, Malý Dunaj, Malina len okrajovo) a desiatky potokov a kanálov, resp. kanalizovaných vodných tokov. Vyše 20 vodných tokov pramení, resp. vzniká na území mesta. Tučne sú označené najvýznamnejšie toky.
Kuk
Kuk môže byť:
k. u k. je skratka výrazu kaiserlich und königlich, čiže po slovensky c. a k. (cisársky a kráľovský, t.j. rakúsko-uhorský), pozri cisársky a kráľovský
Mantova (provincia)
Mantova (Mantua) je provincia na severe Talianska v regióne Lombardsko. Jej hlavným mesto je mesto Mantova. Má rozlohu 2 339 km² a 377 887 obyvateľov. Nachádza sa tu obec Solferino, kde sa odohrala veľká napoleonská bitka.
Institut supérieur de gestion
Institut supérieur de gestion (skr. ISG) je európska škola podnikového manažmentu, nachádzajúca sa v Paríži, New Yorku a Tokiu. Bola založená v roku 1967.
Heckler & Koch G36
G36 je útočná puška nemeckej výroby vyrábaná firmou Heckler & Koch. Navrhnutá bola v roku 1990 ako náhrada za pušku G3. Projekt sa volal HK 50. V roku 1995 bola zaradená ako služobná puška do výzbroje nemeckej armády (Bundeswehr). Dnes je používaná mnohými inými armádami (najmä špeciálnymi jednotkami) a policajnými zbormi nielen v Európe, ale aj v Amerike.
Prehliadač eKníh (čítačka)
náhľad|vpravo|Prehliadač spoločnosti Amazon
Heckler & Koch G36
G36 má telo vytvorené z polymérov spevnených oceľovými plátmi. Má zabudovanú optiku s 1,5 alebo 3-násobným priblížením a sklopnú pažbu. Dá sa rôzne modifikovať, dajú sa pripevniť rôzne baterky, puškohľady, kolimátory, laserové zameriavania. Ďalej sa dá namontovať granátomet AG36 a dá sa použiť bajonet z AK-74. Zásobník je z priehľadného plastu, a tak sa dá kontrolovať počet nábojov.
Prehliadač eKníh (čítačka)
Prehliadač eKníh (-podľa STN ISO 2789; iné názvy: prehliadač e-kníh/ekníh/elektronických kníh/digitálnych kníh/eBookov/e-bookov/ebookov, čítač(ka) eKníh/e-kníh/ekníh/elektronických kníh/digitálnych kníh/eBookov/e-bookov/ebookov, e-čítačka, elektronická čítačka (kníh), eBook/e-book/ebook reader, e-reader) je prístroj do ruky, ktorý slúži špeciálne na čítanie elektronických kníh. Na rozdiel od tabletu jeho batérie vydržia veľmi dlho, niekedy až mesiac. Prehliadače eKníh sa na trhu objavili koncom 90. rokov 20. storočia, presadzovať sa začali až o 10 rokov neskôr.
Norma STN ISO 2789 bola zrušená 1. mája 2022.
Heckler & Koch G36
Varianty
Okrem základnej verzie je niekoľko variácií.
Ďalej sú ešte zbrane odvodené od G36 - SL8 a SL9. Na dizajne G36 je založená aj puška americkej výroby XM8.
Champanges
Champanges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hoegaarden (obec)
Hoegaarden je obec vo Flámskom regióne v provincii Flámske Brabantsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 6 546 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 obec Hoegaarden pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Michael Owen
Michael James Owen známy aj pod menom Michael Owen (* 14. december 1979, Chester, Spojené kráľovstvo) je bývalý anglický futbalista.
Hrával v tímoch Manchester United (2009-2012) Newcastle United (2005-2009) ,Liverpool (1996–2004) ,Real Madrid (2004–05), a v Stoke City FC (2012-2013). Svoju profesionálnu kariéru ukončil v drese anglického klubu Stoke City FC. Hrával na pozícií útočníka a dosiahol viaceré úspechy na klubovej a na medzinárodnej úrovni. Získal ocenenie Zlatá lopta pre najlepšieho európskeho futbalistu v roku 2001. Owen bol so 40 gólmi štvrtým najlepším strelcom Anglicka. Pelé ho v roku 2004 zaradil medzi 125 najlepších žijúcich futbalistov---> FIFA 100
V júli 2009 nečakane prestúpil do Manchestru United, kde podpísal dvojročnú zmluvu. Hrával s číslom 7.
Profesionálnu kariéru ukončil po ročnom pôsobení v drese Stoke City FC 19. mája 2013 v poslednom ligovom kole Premier League 2012/2013 v zápase so Southamptonom (remíza 1:1). Celkovo nastúpil za Stoke City v 8 ligových stretnutiach a strelil jeden gól.
Pelé ho roku 2004 zaradil medzi 125 najlepších žijúcich futbalistov.
Mikrokontrolér
náhľad|Čip 8-bitového mikrokontroléru Intel 8742 z rodiny [[MCS-48, 12 MHz so 128 B pamäte]] náhľad|4-bitový Texas Instruments TMS1000 z roku 1974, jeden z historicky prvých komerčne úspešných mikrokontrolérov
Mikrokontrolér (iné názvy pozri nižšie; skratky μC z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, MCU z angl. microcontroller unit) je monolitický integrovaný obvod obsahujúci úplný mikropočítač. Na jednom čipe je integrovaný procesor, pamäťový systém aj periférne obvody a na svoj beh tak nevyžaduje ďalšie podporné obvody. Mikrokontroléry sa spravidla vyznačujú veľkou spoľahlivosťou a kompaktnosťou, bývajú súčasťou vnorených systémov a využívajú sa predovšetkým pre jednoúčelové aplikácie v oblasti riadenia, regulácie a pod.
Integrované zariadenia
náhľad|Príklad architekúry mikrokontroléru, Intel [[MCS-51]] Medzi zariadenia, bežne integrované na čipoch mikrokontrolérov patria:
Použitie
Mikrokontroléry sa používajú najmä na jednoduché riadiace aplikácie (aj jednoduché spracovanie signálov – DSP), kde nezáleží príliš na výpočtovom výkone ale je podstatná nízka cena. Obvykle sa používajú ako vstavané zariadenia, t. j. hlavne v koncových aplikáciách. Nezriedka sa v bežných zariadeniach spotrebnej aj priemyselnej elektroniky používa väčšie množstvo špecializovaných mikrokontrolérov, napr. jeden môže riadiť sekciu motorov a aktuátorov, iný riadi displej a sleduje tlačidlá, ďalší riadi celkovú funkciu, vrátane predchádzajúcich dvoch, a pod.
MCS-51
Vyvinutá firmou Intel ako následovník rodiny MCS-48 (ktorá bola jednou z prvých rodín mikrokontrolérov). Uvedená na trh v roku 1980. Bola licencovaná veľkému množstvu firiem (zo známejších Philips, Atmel, Dallas Semiconductor, Winbond, SST a mnohé iné) a je naďalej vyrábaný v množstve klonov a variánt. Je populárny ako riadiace jadro mnohých ASIC obvodov.
PIC
náhľad|Mikrokontroléry PIC [[Microchip Technology v puzdrach DIP a QFN s mincou pre porovnanie]] V roku 1985 firma Microchip odkúpila jadro PIC od krachujúcej firmy General Instruments a ďalej ho vyvíjala. Má jednoduchú štruktúru a malé množstvo inštrukcií. Vyrába sa v niekoľkých rodinách – PIC12, PIC16, PIC17, PIC18, dsPIC – líšiacich sa výkonom, ale majú podobnú inštrukčnú sadu. Významnou vlastnosťou mikrokontrolérov PIC je ich nízka spotreba, najmä pri malých pracovných frekvenciách.
AVR
náhľad|8-bitový mikrokontrolér z rodiny AVR, Atmel ATmega328P (RISC, 20 MHz, 32 KiB FLASH, 2 KiB SRAM, 1 KiB EEPROM) v puzdre DIP28 na doske [[jednodoskový počítač|jednodoskového počítača Arduino Uno]] Architektúra AVR bolo vyvinutá dvoma nórskymi študentmi. Neskôr bola predaná firme Atmel. Čipy AVR sú 8-bitové RISC mikrokontroléry. Existuje veľké množstvo variant týchto mikrokontrolérov. Používajú sa v platforme Arduino.
Z8
Spoločnosť Zilog modifikovala svoj 8-bitový mikroprocesor Z80 do podoby mikrokontrolérov s označením Z8.
HC(S)12
Rad mikrokontrolérov spoločnosti Freescale (predtým Motorola).
ARM
32-bitový mikroprocesor pochádzajúci od spoločnosti Acorn je v poslednom čase využívaný niekoľkými desiatkami výrobcov aj ako jadro výkonných mikrokontrolérov a obvodov typu SoC.
Beamer (LaTeX)
Beamer je LaTeXovská trieda na vytváranie prezentačných slajdov. Pracuje s pdflatexom, dvips a LyXom. Meno pochádza z nemeckého slova "Beamer", pseudo-anglicizmu pre video projektor.
Trieda Beamer nie je prvou LaTeXovou triedou pre vytváranie prezentácií a, rovnako ako mnoho jej predchodcov, má špeciálnu syntax pre definovanie 'slajdov' (v Beamer pomenovaných ako 'snímky'). Slajdy sa môžu zobrazovať na obrazovke postupne, odhaľujúc text, ktorý bol predtým neviditeľný alebo zakrytý. Toto je realizované pri výstupe do PDF tak, že po sebe nasledujúce strany si zachovávajú rozloženie, ale pridávajú nové prvky, takže posun na ďalšiu stránku v PDF súbore pôsobí, že na stránke bolo niečo pridané, hoci došlo k prekresleniu celej strany.
Beamer poskytuje možnosť prípravy 'podkladov k prednáške', čo je verzia výstupu vhodná pre tlač, bez dynamických vlastností, takže vytlačená verzia slajdu ukazuje konečnú verziu slajdu, ktorá bude zobrazená pri prezentácii. "Článková" verzia je tiež dostupná, s výstupom na papier štandardnej veľkosti (ako je A4 alebo letter), názvy snímkov sú použité v titulkoch odstavcov, nie je použité špeciálne rozloženie/farby slajdov, zachováva sa štruktúra. Takáto verzia je vhodná ako poznámky pre prednášajúceho alebo v prípade potreby jednoho zdrojového súboru pre článok a slajdov pre prednášku o tomto článku.
Štvorylka (film)
Štvorylka je prvý celovečerný film Jozefa Medveďa z roku 1955.
Režisér
Jozef Medveď (* 1927 - † 1984) študoval réžiu na pražskej FAMU a zároveň pracoval ako asistent réžie v Štúdiu krátkych filmov Bratislava. Debutoval s dokumentom Divadlo ľudu a od roku 1955 sa venoval najmä hraným filmom. Jeho prvým celovečerným hraným dielom je Štvorylka. Rok pred uvedením do kín vznikol filmový scenár Malomestské poviedky, pozostávajúci z troch adaptácií poviedok Janka Jesenského vrátane Štvorylky. Film mal pôvodne režírovať Jiří Krejčík, ktorý spolu s Maximiliánom Nitrom napísal literárny scenár. Kvôli rozporom sa napokon režisérom stal Medveď a scenáristi na znak nesúhlasu použili v titulkoch svoje pseudonymy. Neskôr ich mená z listiny zmizli úplne. Kvôli napätým vzťahom bola hlavnému režisérovi „pridelená“ aj funkcia pomocnej réžie, ktorú obsadil kameraman filmu Karol Krška.
Dej
Mestečko pripravuje bál. Veľký, pompézny, no nie pre všetkých. Výrazná sociálna diferenciácia delí obyvateľstvo na tých, ktorí slúžia a tých, ktorým slúžia. Výnimkou sú azda len manželia Sásikovci, predstavitelia strednej tzv. remeselnícko-živnostenskej vrstvy, ktorí však v poviedke nevystupujú. Do malomesta prichádzajú vojaci, no nevedno prečo. Bál sa tak stáva ohrozený, pretože uniformovaní oficieri vzbudzujú u žien veľký záujem. Zrušená slávnosť sa napokon koná, ale následne nastáva situácia, ktorej sa mužské osadenstvo najviac obávalo – ostanú bez povšimnutia. Parket obsadia uniformy, no len do chvíle kým nezaznie poplašný alarm. V diele absentuje konkrétny hlavný hrdina, o zvýraznených postavách možno len diskutovať ako o zástupcoch určitého sociálneho statusu. Okrem dominantnej línie bálu film zaznamenáva aj príslušníkov nižšej vrstvy. Montážou ich zábavu stavia do opozície veľkolepého bálu. Zatiaľ čo ľudová veselica pôsobí bezprostredne a úprimne, na bále bohatých vidíme len masky, roztržky, sklamania či alkoholizmus. Okrem primárneho konfliktu sa tak vytvára aj sekundárny, nepriamy. Vďaka využívaniu paralelnej montáže dokázali autori vytvoriť príbeh jedného dňa, ktorý napriek zhustenému deju pôsobí nesúrodo a prázdne. „Vůbec lze na „Štvorylce“ vidět, že se skládá ze dvou značně odlišných částí: v první převažuje podíl dramaturgie, scénáře a téměř jevištní herecké práce, ve druhé pak vynalézavost režiséra, kameramana – složek dotvářejících prostředí a atmosféru děje.“ Okrem Ivana Dvořáka sa však viacerí recenzenti vyjadrujú k rozpadu diela na dve časti. Zatiaľ čo prvá zobrazuje zmätky obyvateľov, druhá sa sústredí na to, čo sme dávno očakávali a vydedukovali z prvej časti.
Film a dobové kritiky
Dej plynie prirodzene, bez akýchkoľvek retrospektív. Rozprávačský postup nám netají žiadne informácie (ak teda nepočítame príčinu príchodu vojska, ktoré to možno ani samé nevie objasniť). Spôsob dávkovania informácií napätie nevytvára. Už od samého začiatku napríklad vieme, že sa koná bál, keďže vidíme pobehujúce slúžky so šatami, tzv. matka plesu si hmká melódiu valčíka, až napokon priamo vysloví príčinu zmätkov. „Ako režisér tohto nového slovenského filmu sa predstavil Jozef Medveď. V jeho režijnej práci ešte hodne cítiť neisté kroky na filmovej pôde – filmu chýba predovšetkým rytmus, švih, ľahkosť a gradácia. Ďalej sa nepodarilo režisérovi preklenúť všetky scény filmu jednou ústrednou dejovou myšlienkou, naznačiť ich zákonitú logickú postupnosť a vzájomnú závislosť; jednotlivé obrazy nie sú vytvárané v perspektíve ďalších; nie sú, slovom, exponované tak, aby boli nevyhnutným dynamickým motívom pre ďalšie rozvíjanie deja.“ Ako povedal Štefan Šugár, je naozaj problematické určiť jeden zastrešujúci motív príbehu. Kritika spoločnosti, jej triedneho rozvrstvenia, predsudkov, karierizmu a ďalších vlastností malomeštiackej smotánky je však viditeľne dominujúca. Mimo toho sú v centre pozornosti aj medziľudské vzťahy či politická situácia. O technickú transformáciu scenáru do audiovizuálnej podoby sa zaslúžil kameraman a pomocný režisér Karol Krška, vtedy známy vďaka filmom Varuj...! a Vlčie diery. Statické zábery strieda pohyb kamery, ktorá pracuje aj s detailom a hĺbkou ostrosti. Vizuálne zaujímavejšia je druhá polovica filmu, kde obraz vedie oko diváka po tanečnom parkete, sledujeme jednotlivé páry i priestorové tanečné formácie, akou je práve „Štvorylka“. Kladne sa vyjadruje Štefan Šugár, ktorý si však nesprávne zapamätal meno kameramana: „Statiku prostredia sa úspešne pokúšal prekonať Václav Krška, laureát štátnej ceny, využívaním rôznych možností kamery, ktorou chcel dramatizovať dej.“ Zvuková zložka je taktiež bohato zastúpená. Takmer každý záber dopĺňa hudba so zdrojom v obraze, prípadne mimo neho, syntopia strieda asyntopiu. Autorom hudby je skladateľ Tibor Andrašovan, neskorší dirigent, dramaturg opery SND a umelecký riaditeľ SĽUK-u. V Štvorylke využíva orchestrálnu hudbu a ľudové motívy. Aj tu sa uplatňuje kreatívnosť montáže zvuku, keď v obraze klebetiacich žien použije zvuk hrkútajúcich holubov. „Hudba T. Andrašovana neprináša žiadne osobité klady, je slabá najmä v scéne ľudovej zábavy Miša a slúžok, kde nestačí podoprieť a vytvárať atmosféru.“ Takto protipólovo hodnotili kritici formálnu stránku diela.
Žánrové zaradenie
Štvorylka získala na poli žánrovej klasifikácie hneď niekoľko pomenovaní. Najčastejším je komédia, no v recenziách sa stretávame aj s veselohrou, kostýmovým filmom či s prívlastkom „satirický“. Niektoré z označení evokujú blízkosť k divadelnému, resp. dramatickému umeniu, čo podporujú aj niektoré z hereckých výkonov. „Nie je tajomstvom, že slovenský film trpí nedostatkom schopných hercov a herečiek, že pre zaneprázdnenosť popredných umelcov musí čoraz viac siahať k najrozmanitejšej pomoci.“ O teatrálnom prehrávaní Lei Juríčkovej a Františka Veselého sa vyjadrujú aj iní. Vyzdvihované sú najmä mužské herecké výkony.
Film a súčasný pohľad
V rámci žánru komédie spracovanie príliš nepobaví. Výrazná kritika a výsmech malomeštiactva cez afektované archaizmy či povrchné konanie postáv priam nútila diváka „hádzať“ všetkých príslušníkov tej či onej vrstvy do jedného vreca. Práca s predlohou nedopadla najlepšie ani v iných smeroch. Príbeh sa triešti medzi postavami, dopĺňajú ho zbytočné opakujúce sa informácie, viac než zreteľná motivácia a „účelové“ situácie. Prínosom diela je určité oslobodenie od ťažkopádnosti a pátosu predchádzajúcich slovenských filmov.
Údolí Kohoutovického potoka
Údolí Kohoutovického potoka je prírodná pamiatka nachádzajúca sa v katastri brnianskej štvrte Pisárky na území mestskej časti Brno-Kohoutovice v bezprostrednom susedstve cesty medzi Pisárkami a Kohoutovicami. Územie zaberá 15-40 m široký pruh pozdĺž Kohoutovického potoka o dĺžke 1,2 km.
Ochrana
Predmetom ochrany je prirodzené koryto meandrujúceho potoka a pôvodné lesné porasty s prevahou buka na svahoch, hostiace niektoré vzácne druhy rastlín horských a podhorských polôh.
Geológia
Do skalného podložia tvoreného biotitickým granodioritom vyhĺbil Kohoutovický potok postupným odnášaním čiastočiek pôdy úzke zarezané údolie, na ktorého dne sa hromadí chladný vzduch a spôsobuje, že v ňom panuje mikroklíma s nižšou teplotou ako vo svahoch nad ním (teplotná inverzia).
Koryto potoka je kamenisté až balvanité, s častými meandrami, kaskádami a tôňami. V suchom letnom období koryto takmer vysychá a voda sa drží v malých tôňach, v období prívalových dažďov prietok rýchlo stúpa a voda odnáša naplaveniny vrátane veľkých kameňov.
Parmeniskos
Parmeniskos (Parmeniskos) môže byť:
Údolí Kohoutovického potoka
Flóra a fauna
Údolie obývajú lesné spoločenstvá dubobukového vegetačného stupňa s prevahou buka lesného (Fagus sylvatica), duba zimného (Quercus petraea) a hrabu obyčajného (Carpinus betulus), medzi ktorými sa roztrúseno vyskytuje javor horský (Acer pseudoplatanus), jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), lipa malolistá (Tilia cordata) a lipa veľkolistá (Tilia platyphyllos). V krovom poschodí prevažuje lieska obyčajná (Corylus avellana), miestami sa vyskytuje tiež ohrozený klokoč perovitý (Staphylea pinnata). V podraste je zaujímavý výskyt horskej byliny srnovníka purpurového (Prenanthes purpurea), ktorý indikuje klimatickú inverziu. Z chránených druhov je najvýznamnejší výskyt chránenej silne ohrozenej orchidey vtáčej prilby červenej, ktorá tu má jedinú lokalitu na území mesta. Z chránených druhov sa ďalej vyskytuje vtáčia prilba biela (Cephalanthera damasonium), vemenník dvojlistý (Platanthera bifolia), prilbica žltá (Primula lycoctonum), ľalia zlatohlavá (Lilium martagon) a medúnka medovkolistá (Melittis melissophyllum).
Typickými vtáčími druhmi územia sú napr. brhlík obyčajný (Sitta europaea) alebo trasochvost biely (Motacilla alba), ktorého možno často zastihnúť v koryte potoka.
Chrysi
Chrysi alebo Gaiduronisi  je neobývaný grécky ostrov ležiaci asi  južne od  Kréty oproti Ierapetre v Líbyjskom mori. Asi 700 m východne od neho je ostrovček Mikronisi. Administratívne patria oba ostrovy do obce Ierapetra v Lasithi.
Turistika
Na Chrysi sa možno dostať po mori z Ierapetry alebo Myrtosu. Najvyšší bod ostrova sa volá Kefala („hlava“) a má nadmorskú výšku  V západnej časti ostrova sa nachádza kaplnka svätého Mikuláša (datovaná približne do 13. storočia). Na ostrove je aj soľná panva, starý prístav, minojské ruiny, maják a cintorín z rímskeho obdobia. Vďaka plytkému moru v okolí ostrova je populárne šnorchlovanie a potápanie. V zálivoch Belegrina, Hatzivolakas a Kataprosopo je veľká druhová rozmanitosť mušlí.
Ostrov je dostupný z Ierapetry od polovice mája do neskorého októbra. Plavba loďou trvá asi 50 minút. Na južnom pobreží je taverna. Prenocovanie nie je povolené. Na ostrove nie je pitná voda.
Ochrana prostredia
Ostrov je chránený ako „oblasť veľkej prírodnej krásy". Na ostrove je najväčší prírodný porast Juniperus macrocarpa v Európe. Väčšina stromov má vek okolo 200 rokov a priemernú výšku 7 metrov, no nájdu sa aj 300 ročné stromy vysoké 10 metrov. Ich hustota je približne 28 stromov na hektár.
Brouviller
Brouviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hornádska kotlina
Hornádska kotlina je geomorfologický celok Fatransko-tatranskej oblasti v centrálnej časti východného Slovenska. Najvyšším bodom územia je vrch Kačelák (677,3 m). Kotlina je jadrom historickej oblasti Spiša, pričom starými historickými mestami sú Spišská Nová Ves, Levoča, Spišské Podhradie a Spišské Vlachy.
Polohopis
Z juhu ju obklopujú Volovské vrchy, Spišsko-gemerský kras, zo západu Nízke Tatry a Kozie chrbty, zo severozápadu Podtatranská kotlina, zo severu Levočské vrchy a napokon z východu Branisko a Čierna hora.
Delenie
Západnou a južnou časťou kotliny preteká Hornád, ktorý tu priberá ľavostranné prítoky Levočský potok a Margecianku. Na tektonické zlomy sa viažu vývery minerálnych vôd, najmä v lokalitách Baldovce, Dobrá Voľa, Sivá Brada, Dúbrava a Slatvina. Kotlina je významná najväčším výskytom travertínu na Slovensku. V okolí mesta Spišské Podhradie sa postupne utvorilo sedem travertínových kôp: NPR Dreveník, Sivá Brada, Sobotisko, Pažica, NPP Spišský hradný vrch, Ostrá hora a Kamenec.
Ochrana prírody
V tejto časti Spiša je viacero prírodných a kultúrnych pamätihodností. Minerálne pramene tu lákali ľudí už v praveku a vytvorili jedinečné travertínové kopy a jazierka. Chránené sú Sivá Brada, Sobotisko a Pažitské jazierko, na dohľad je tiež Spišský hradný vrch so Spišským hradom, Ostrá hora a Dreveník. Juhozápadný okraj územia patrí do ochranného pásma Národného parku Slovenský raj, z maloplošných chránených území tu leží napr. prírodná rezervácia Čintky a Modrý vrch, prírodná pamiatka Farská skala, Markušovská transgresia paleogénu a Markušovské steny.
Kultúrne pamiatky
Medzi unikátnymi pamiatkami, zapísanými v zozname svetového dedičstva UNESCO, sú aj Levoča, Spišský hrad a pamiatky okolia. Z týchto pamiatok sú v Hornádskej kotline atraktívne Spišská Kapitula, mesto Spišské Podhradie a Žehra s neskororománskym Kostolom Ducha Svätého, no tiež Spišská Nová Ves a širšie okolie Markušoviec.
Turizmus
Táto oblasť Slovenska je bohatá na historické, kultúrne i prírodné zaujímavosti. Historické klenoty ako Levoča, Spišská Kapitula či Spišský hrad patria medzi najnavštevovanejšie lokality v krajine. Spišská Nová Ves je bránou do Národného parku Slovenský raj, no i okolitých pohorí a na dohľad sú Tatry. Z okrajových častí kotliny vedú značené turistické trasy do blízkych pohorí, viaceré trasy však vedú i k zaujímavým lokalitám v kotline.
Doprava
Hornádska kotlina patrí medzi dopravne strategické územia celoštátneho významu. Severnou časťou vedie v trase diaľnice D1 európska cesta 50, ako aj cesta I/18 z Popradu do Prešova. V západnej časti vedie z Popradu na Vernár cesta I/66. Na tieto komunikácie sa pripájajú cesty regionálneho a lokálneho významu. Údolie Hornádu kopíruje železničná trať Žilina – Košice, na ktorú sa napájajú lokálne trate do Levoče a Spišského Podhradia.
Frank (priezvisko)
Frank je priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie je v mestách Bratislava, Zvolen, Poprad a Senica. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Brno, Opava a Šumperk.
Známi nositelia
Pozri v článku Frank.
Dookie
Dookie je tretí štúdiový album americkej punk rockovej skupiny Green Day. Stal sa veľmi úspešným a populárnym. Album vyšiel 1.februára roku 1994 a obsahuje 14 skladieb s hitmi ako Basket Case, When I Come Around, či Longview. K týmto skladbám neskôr vznikli aj videoklipy. Album opisuje mladú generáciu, ktorá neustále vysedáva pred Tv, texty sú humorné, o masturbácii,o fajčení trávy, či o nude. Asi preto tak rýchlo narástol na popularite najmä u mladej generácie. Všetky skladby sú napísané Billiem Joeom Armstrongom, okrem uvedených výnimiek.
Hoeilaart
Hoeilaart je obec vo Flámskom regióne v provincii Flámske Brabantsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 6 546 obyvateľov (2010).
Maximilián II. (Svätá rímska ríša)
Mladosť
Detské a mládenecké časy trávil v Innsbrucku, kde tiež absolvoval prvé štúdiá. Bol veľmi nadaným žiakom, plynulo rozprával piatimi jazykmi (španielsky, francúzsky, latinsky, maďarsky a taliansky). Už v mladosti prejavoval nadšenie pre humanistické idey a renesančné umenie. Pod vplyvom evanjelických učiteľov začal otvorene dávať najavo sympatie k nekatolíckym vierovyznaniam; súčasne nadväzoval priateľstvá s členmi nemeckej protestantskej šľachty. To malo podstatný vplyv na ďalšie formovanie jeho osobnosti a myslenia. V časoch, keď boli Habsburgovci tvrdými zástancami katolíckej viery, sa naňho s dôverou obracali zraky protestantov.
Náboženská orientácia
thumb|left|200px|Portrét Maximiliána II. v mladom veku
Pre následníka habsburského trónu bol však sebemenší príklon k reformácii neprijateľný a netolerovaný. Jeho otec v snahe odpútať ho od reformačných myšlienok a primknúť ku katolíckej viere vyslal ho na štúdiá do Španielska, kde bolo spolu s jeho strýkom, rímskonemeckým cisárom a španielskym kráľom Karolom V., dohodnuté zasnúbenie s Karolovou dcérou, infantkou Máriou (bola súčasne Maximiliánovou sesternicou). Tu sa 13. septembra 1548 konala i svadba. Po svadbe ostal v Španielsku, kde až do r. 1550 zastával post španielskeho miestokráľa počas neprítomnosti Karola V. a jeho syna Filipa II. Do Rakúska sa vrátil v r. 1551. Sympatie k protestantom mu začali byť prekážkou do budúcnosti. Pre jeho otca i habsburskú dynastiu bol panovník lavírujúci medzi dvoma vierami absolútne neprijateľný. Maximilián si uvedomil, že jedine vernosť katolíckej cirkvi mu pomôže zasadnúť na trón a preto vo februári r. 1562 v Prahe zložil pred príbuznými slávnostnú prísahu oddanosti katolíckej viere. Táto skutočnosť mu otvorila cestu na rímsky trón.
Maximilián a Uhorsko
thumb|right|180px|Giuseppe Arcimboldo, Cisár Maximilián II. s rodinou, olej na plátne, 1553, Umeleckohistorické múzeum, Viedeň
Do obdobia jeho vlády spadá obrana proti tureckej expanzii. Na obranu krajiny zorganizoval veľkú výpravu (vyše 100 tis. vojakov), s ktorou sa vydal do Uhorska. Výprava sa skončila neúspechom. Na základe podpísania tzv. Drinopolského mieru (r. 1568) bol Maximilián nútený platiť Turkom ročnú rentu 30 000 dukátov. Vojna s Turkami odhalila ekonomické nedostatky najmä východnej časti ríše. Uhorsko bolo osmanským pustošením i zanedbaným hospodárením v zlom stave a značne zadlžené (v r. 1567 vzrástol uhorský štátny dlh na 8 mil. forintov). V snahe o oživenie hospodárstva vydal Maximilián 15. mája 1565 Maximiliánov lesný poriadok pod názvom CONSTITUTIO MAXIMILIANA SEU NORMA SILVAS CAMERALES PROPAGANDI ET COLENDI (Maximiliánovo nariadenie alebo lesný predpis). Od vydania tohto poriadku sa datuje vznik cieľavedomého lesného hospodárstva na Slovensku. Druhým významným dokumentom, ktorého cieľom bolo posilnenie hospodárstva, bol v roku 1571 vydaný Maximiliánov banský poriadok pre stredoslovenské banské mestá. Ten o. i. zaviedol novú inštitúciu – hlavný komornogrófsky úrad v Banskej Štiavnici, ktorému bol zverený dozor nad hutníctvom a mincovníctvom. Tento poriadok platil na Slovensku až do vydania všeobecného banského zákona v r. 1854. Súčasne viacerým mestám na Slovensku udelil rôzne privilégiá (r. 1569 sa Modra stala slobodným kráľovským mestom, r. 1576 Nové Mesto nad Váhom získalo ochranné privilégiá, ktoré ho pozdvihli na úroveň ostatných trhových miest, r. 1574 získali Lipany právo trhu).
Záver vlády
Celým obdobím Maximiliánovej vlády sa tiahne jeho záujem na zachovaní stability habsburského súštátia aj za cenu istých ústupkov pre nekatolíkov. Súčasne sa však usiloval nevyvolať rozpory s predstaviteľmi katolíckeho náboženstva. Ako panovník tak musel lavírovať medzi dvoma vierovyznaniami. Tento zvláštny stav bol pomenovaný kompromisným katolicizmom. Stavovská opozícia tvorená predstaviteľmi nekatolíkov si dokázala presadiť niektoré ústupky – v r. 1568 povolil Maximilián tzv. augšpurskú konfesiu dolnorakúskej šľachte nekatolíckeho vyznania a v roku 1575 Maximilián II. prisľúbil tzv. Confessio Bohemica – Českú konfesiu pre protestantov a utrakvistov.
Rodinné pomery
S manželkou Máriou Španielskou žil v harmonickom a šťastnom manželstve. Vo vzťahu k nej toleroval skutočnosť, že sa po celý život nenaučila po nemecky. Z manželstva sa narodilo pätnásť detí, no iba osem sa dožilo dospelého veku:
Zaujímavosť
S menom Maximiliána II. je spojená i časť histórie zámku Schönbrunn. Na jeho mieste kedysi stála sedliacka usadlosť, ktorá sa do majetku Habsburgovcov dostala vďaka Maximiliánovi, ktorý ju i s pozemkom kúpil a začal tu budovať panovnícke sídlo.
Rádio Rebeca
Rádio Rebeca je súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysiela od 7. októbra 2013 z Martina. Vo vysielaní sa zameriava okrem hudby a informácií z hudobnej oblasti aj regionálnym spravodajstvom, k čomu napomáha aj štúdio v Žiline.
Rýchlostná komunikácia
Rýchlostná komunikácia je na Slovensku v zmysle vyhlášky 35/1984 Zb. cesta (v zmysle zákona 135/1961, teda iná ako diaľnica) alebo miestna komunikácia prístupná len pre rýchlu motorovú dopravu. V praxi ide najčastešie o cestu pre motorové vozidlá.
Rádio Rebeca
História
Rockovo zamerané rádio vzniklo na základoch predchodcu, ktorý z metropoly Turca vysielal v rokoch 1994 až 2004. Úspešné rádio, ktoré z vysielača na Krížave (neskôr aj Kráľova hoľa a Suchá hora) vysielalo pre viac ako 100 tisíc poslucháčov, postupne zničili dlhy. Pokus o návrat v novembri 2004 pod názvom Rebbeca a s presunom sídla do Banskej Bystrice nevyšiel a stanicu pohltili Jemné Melódie.
Vysielače
Regionálne rádio pokrýva svojim signálom predovšetkým územie okresných miest Martin, Žilina a Ružomberok s presahmi do ich širšieho okolia. Prostredníctvom internetu je vysielanie dostupné globálne.
Počúvanosť
Rádio Rebeca je s počúvanosťou 0,3% na konci druhej desiatky rebríčka rozhlasových staníc podľa prieskumu Market & Media & Lifestyle spoločnosti Median SK (2+3 Q 2015).
Quimper-2
Quimper-2 je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Skladá sa z dvoch obcí, z časti mesta Quimper a obce Ergué-Gabéric.
Sondrio (provincia)
Sondrio je provincia na severe Talianska v regióne Lombardsko. Jej hlavným mesto je mesto Sondrio. Má rozlohu 3 212 km² a 176 769 obyvateľov. Provincia hraničí na severe so Švajčiarskom.
Klasická ekonómia
Klasická ekonómia alebo klasická politická ekonómia bola škola ekonomického myslenia približne od polovice alebo konca 18. storočia do 70. rokov 19. storočia najmä v Spojenom kráľovstve, menej vo Francúzsku, Taliansku a USA, čiastočne v nemeckých krajinách a Rakúskej monarchii, a skôr marginálne aj napr. vo Švédsku, Španielsku a podobne. Medzi hlavných mysliteľov patrili Adam Smith, David Ricardo, Thomas Malthus, Jean-Baptiste Say a John Stuart Mill.
Vymedzenie
Definície jej charakteristiky a do značnej miery aj jej časového ohraničenia sa veľmi rozchádzajú, ale (s výnimkou definície podľa Marxa) je takmer nespornou hlavnou charakteristikou, že to je ten ekonomický smer, ktorý bol hlavným smerom ekonomického myslenia v Spojenom kráľovstve a (s výhradami) vo Francúzsku v rokoch počas zhruba celej prvej polovice 19. storočia. Symbolicky sa obdobie klasickej ekonómie najčastejšie vymedzuje nasledujúcim spôsobom: začína vydaním Bohatstva národov od Adama Smitha v roku 1776 a končí v roku 1871, ktorý je považovaný za počiatok takzvanej marginalistickej revolúcie.
U Keynesa klasická ekonómia zahŕňa aj predkeynosovskú neoklasickú ekonómiu, presnejšie najmä Marshallovu školu. Výraz klasická ekonómia ako súhrn klasickej ekonómie v užšom zmysle a neoklasickej ekonómie dodnes používajú viacerí autori.
U Marxa a marxistov sa klasická ekonómia (u neskorších marxistov nazývaná aj "klasická buržoázna politická ekonómia") začína už v 17. storočí Williamom Pettym, zahŕňa tých ekonómov, ktorí objavili "skutočnú" podstatu "buržoáznych" výrobných vzťahov, končí už okolo roku 1820 Davidom Ricardom a nasleduje po nej "vulgárna ekonómia" (čo je Marxove označenie pre ekonómov po roku 1820, ktorých všetkých považoval v podstate za hlupákov, ktorí "skutočnú" podstatu ekonomiky neobjavili).
Charakteristika
Podľa mnohých zdrojov je obdobie klasickej ekonómie vlastne obdobím, v ktorom vznikla ekonómia ako (samostatná a štruktúrovaná) veda. V angličtine sa v tomto období ešte nepoužíval výraz ekonómia (economics) ale len "politická ekonómia", v nemeckej jazykovej oblasti (vrátane Slovenska) - kde však skôr prevládala zmes klasickej ekonómie a iných ekonomických škôl - sa od začiatku 19. storočia používal aj výraz "národná ekonómia" (Nationalökonomie) resp. trochu neskôr aj "náuka o národnom hospodárstve" (Volkswirtschaftlehre).
Politickou filozofiou klasickej ekonómie bol spravidla liberalizmus (tzv. klasický liberalismus) vychádzajúci z myšlienky, že spoločnosť a ekonomika sú prirodzeným poriadkom. Klasici sa snažili o ekonomický systém založený na slobodnej trhovej konkurencii a slobode obchodu. Charakteristické symboly klasickej ekonómie, napríklad „neviditeľná ruka trhu“ Adama Smitha, zostali živé dodnes. Jedna skupina klasických ekonómov však patrila k socialistom (tzv. ricardiánsky socializmus).
Klasická ekonómia nahradila predovšetkým ekonomický smer nazývaný merkantilizmus. Ten už nevyhovoval vtedajším hospodárskym a spoločenským zmenám - život ľudí začínali výrazne meniť nové technologické objavy (priemyselná revolúcia). V porovnaní s merkantilizmom klasická ekonómia preniesla pozornosť z oblasti medzinárodného obchodu do oblasti (materiálnej) výroby: sústredila sa na výrobu a prácu. Merkantilizmus sa orientoval na obeh a peniaze. Klasická ekonómia v prístupe k hospodárstvu preferovala liberalizmus pred štátnou reguláciou (intervencionizmus).
Chapeiry
Chapeiry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štátna cesta 3 (Albánsko)
Štátna cesta 3 je cesta v Albánsku, ktorá spája Tiranu, Elbasan, Pogradec a Korçë a končí sa na štátnej hranici s Gréckom. Po SH3 prechádza európska cesta 852. V lete 2009 prebehla na mnohých úsekoch SH3 rekonštrukcia.
Hričov
Hričov môže byť:
Quimper-3
Quimper-3 je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Skladá sa z troch obcí.
Min (boh)
thumb|Min Min bol staroegyptským bohom plodnosti zobrazovaný v podobe muža so vztýčeným pohlavným údom a čiernou pokožkou symbolizujúce čierne bahno prinášané Nílom pri záplavách. Okrem plodnosti býva spájaný tiež s Východnou púšťou a s bohom Horom. Dve veľké sochy boha Mina, ktoré sú dnes umiestnené v Ashmolean Museum v Londýne, vykopal Flinders Petrie v Kufte. Predpokladá sa, že by mohli pochádzať z preddynastickej doby, z ktorej máme najstaršie zmienky o tomto božstve. Hoci jeho meno nie je výslovne spomenuté, verí sa, že spojenie „ten, ktorého ruka je zdvihnutá na východe“ v Textoch pyramíd sa vzťahuje k Minovi. Minov význam vzrástol počas Strednej ríše, kedy bol spojený s Horom ako Min-Hor. V Novej ríši prijal navyše aj funkcie boha Amóna ako Min-Amon-Kamutef (Min-Amon-Býk jeho matky). Gréci stotožňovali Mina pre jeho spojitosť s plodnosťou a možno aj orgiastickými rituálmi s Panom. Existuje tiež spojenie medzi Minom a Núbiou, aj keď strediská jeho kultu boli v Kufte (Koptos) a Achmíne (Chent-Min). V Herodotových Dejinách bol podľa tvrdenia kňazov z Heliopolu Min prvým vládcom Egypta.
V období Novej ríše bol Min, boh mužskej potencie, oslavovaný počas korunovácie nového faraóna, kedy sa očakávalo od panovníka, "aby zasial semeno" – hovorí sa o rastlinných semenách, aj keď existujú domnienky, že sa od faraóna očakávalo, že predvedie svoju ejakuláciu -, a tak zabezpečil každoročné nílske záplavy. Na začiatku žatvy Minova socha opúšťala chrám a bola nesená na polia počas sviatku Minovho odchodu. Božstvo malo požehnať úrodu a na jeho počesť sa hrali hry, v ktorých boli ľudia nahí. Hlavnou disciplínou bol šplh na vysokú tyč.
Podoba a atribúty
Min bol zobrazovaný s korunou z pštrosích pier a falom v ľavej ruke (odkaz na masturbáciu), s bičom vo vztýčenej pravej ruke (odkaz na moc faraóna). Okolo čela má uviazanú červenú stuhu, ktorá siaha až k zemi, podľa niektorých symbol sexuálnej energie. Jeho ďalšími atribútmi boli: biely býk, ostnatý šíp a záhon šalátu. O šaláte Egypťania verili, že má omamné účinky a pôsobí ako afrodiziakum, pretože egyptský druh šalátu bol vyššou, vztýčenou rastlinou, ktorá vylučovala mliečne-bielu tekutinu, keď bola narezaná. Niektoré z bohyň vojny, spájaných s levicou, boli niekedy zobrazované ako Min, vrátané jeho falu, čo viedlo na oplátku k tomu, že Min niekedy prijímal hlavu levice.