cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guild Wars 2
Norn
Uctievanú duchov prírody. Sú húževnatí a silní, často sa spoliehajú na silu jednotlivca. V spojení s prírodou sa dokonca dokážu zmeniť na zviera (napríklad vlka). Často sa označujú za milovníkov alkoholu.
Asura
Malé, roztomilé ale na druhej strane povyšujúce sa stvorenia, ktoré si o sebe myslia, že sú najinteligentnejšie zo všetkých rás. Sú panovační a neveria v bohov.
Profesie
V Guild Wars 2 nájdete 9 povolaní, profesií: Warrior, Guardian, Ranger, Thief, Engineer, Elementalist, Necromancer, Mesmer a Revenant.
Brnenie
Sú tri druhy brnenia, rozdelené nasledovne:
Vojaci (Warrior, Guardian, Revenant) - ťažké brnenie
Dobrodruhovia (Ranger, Thief, Engineer) - stredné brnenie
Kúzelníci (Elementalist, Necromancer, Mesmer) - ľahké brnenie
NGC 1738
NGC 1738 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Nagyváty
Nagyváty je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Sterling Knight
Sterling Sandmann Knight (* 5. marec 1989, Houston, Texas) je americký herec a hudobník. Je známy zo seriálu Sonny vo veľkom svete od spoločnosti Disney Channel, z filmu Rande s hviezdou a z filmu Znova 17 kde si zahral po boku Matthewa Perryho a Zaca Efrona. Okrem toho si zahral niekoľko menších divadelných rolí a hosťoval v seriáli Hannah Montana.
Nagyváty
Má rozlohu 1267 ha a žije tu 357 obyvateľov (2007).
Sterling Knight
Filmografia
Filmy
Seriály
Hudobné videá
Diskografia
Piesne
NGC 1739
NGC 1739 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Sajjid
Sajjid (arab. sajjid - pán) je oslovenie alebo čestný titul, ktorý prináleží mužským potomkom islamského proroka Mohameda v línii potomkov jeho dvoch vnukov Hasana ibn Alího a Husajna ibn Alího, synov Muhammadovej dcéry Fatimy Zahry a zaťa Alího ibn Abí Táliba.
NGC 6733
NGC 6733 je galaxia v súhvezdí Páv, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. augusta 1834.
Viré-en-Champagne
Viré-en-Champagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2009 – Preteky na 15 km klasicky mužov s intervalovým štartom
Preteky na 15 kilometrov klasicky mužov s intervalovým štartom na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 bola jedna z 6 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 v Liberci. Súťažilo sa 20. februára 2009. Víťazom sa stal Estónec Andrus Veerpalu.
Razová
Razová je obec v Česku v okrese Bruntál v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 523 obyvateľov, z toho 266 mužov a 257 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 37,4 roka, ženy 39,6 roka).
Nemeske
Nemeske je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 1057 ha a žije tu 283 obyvateľov (2007).
Oliver Kahn
Úspechy a ocenenia
Klubové tituly:
Národné mužstvo:
Individuálne ocenenia:
Andre Agassi
Po tvrdom tréningu v roku 1998 (a rozvode v 1999) sa mu podarilo vrátiť sa do tenisového neba. Agassi bol prvý hráč, ktorý vyhral všetky štyri turnaje Grand Slam na troch rôznych povrchoch (tvrdý povrch, antuka a tráva) a posledný Američan, ktorý vyhral French Open (v roku 1999) a Australian Open (v roku 2003).
Na sklonku svojej profesionálnej kariéry bol v tieni svojho slávnejšieho a mladšieho krajana Peta Samprasa.
S profesionálnym tenisom skončil 3. septembra 2006 po neúspechu v US Open.
V roku 2001 si zobral bývalú tenistku Steffi Grafovovú, s ktorou má dve deti.
Myšiarka ušatá
Myšiarka ušatá alebo sova ušatá (lat. Asio otus) je stredne veľký druh sovy z čeľade sovovitých hnedého a čierneho sfarbenia s charakteristickým predĺženým operením okolo ušných otvorov, vďaka ktorému získal svoj názov v mnohých svetových jazykoch.
Na území Slovenska ide o jednu z najčastejších a najrozšírenejších sov vôbec. Jej prirodzeným biotopom sú prevažne riedko porastené otvorené kultúrnej krajiny, cez deň sa často zdržiava v lesoch. Obýva všetky kontinenty severnej pologule a izolovane sa vyskytuje aj v Afrike, na svojom areáli rozšírenia pritom tvoria celkovo 4 poddruhy.
Je aktívna za súmraku a v noci, v zime cez deň, pritom sa často zdržiava v menších skupinách. V jej potrave sa najčastejšie objavujú hlodavce, vďaka čomu je považovaná za užitočnú, ale požiera aj iné cicavce, menšie druhy vtákov a hmyz. Na hniezdenie využíva najčastejšie opustené hniezda krkavcovitých vtákov, kam kladie 3 – 7 svetlých vajec.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov myšiarka ušatá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia má neznámy trend. V severnej Amerike jej početnosť nie je dobre známa, lokálne stavy stúpajú a klesajú, ale výsledky viacerých výskumov poukazujú na všeobecný pokles, často z dôvodu straty biotopov. Podľa tradičného "Vianočného sčítania vtákov" (Christmas Bird Count, najdlhšie organizovaná dobrovoľná aktivita, kedy sa výsledky z veľkého územia získavajú za pomoci amatérskych pozorovateľov z radov bežných občanov, tzv občianska veda) je za posledných 50 rokov v severnej Amerike zaznamenaný pokles o viac ako 50%.
Opis
náhľad|vľavo|Vďaka štíhlemu telu a maskovaciemu sfarbenie dokáže myšiarka ušatá vo svojom prirodzenom biotope skvele splynúť s okolitým prostredím Myšiarka ušatá patrí medzi stredne veľké druhy sov. Čo do veľkosti je porovnateľná s holubom domácim (Columba livia f. domestica) alebo s blízko príbuznou sovou obyčajnou (Strix aluco), v porovnaní s ňou je však zreteľne štíhlejšia. Dĺžka jej tela je 35 – 40 cm, v priemere 38 cm a rozpätie krídel je 90 – 100 cm. Hmotnosť u samcov sa pohybuje medzi 220 – 305 g, u samíc potom medzi 260 – 435 g
Tak ako všetky druhy sov má aj myšiarka ušatá skvele vyvinutý sluch a zrak, svoju korisť dokáže dokonca lokalizovať aj v úplnej tme. Významne jej pritom napomáha asymetrické umiestnenie ušných dutín, kedy ľavá je výrazne vyššie položená ako tá pravá. Zaujímavé je tiež to, že má zrak uspôsobený k videniu na väčšie vzdialenosti, pričom na blízko vidí zle. Ďalšími znakmi typickými pre väčšinu sov sú ostré pazúry na silných končatinách a ostrý zahnutý zobák.
Je porastená hustým, veľmi mäkkým perím svetlo až tmavo hnedého sfarbenia. Vrchná časť tela je pritom tmavšia s rôznorodou kresbou, spodná časť tela je zase posiata množstvom čiernych pozdĺžnych škvŕn. Jeho charakteristickým znakom sú dlhé perá okolo uší, ktoré však, hoci tak vyzerajú, nemajú žiadny podiel na lepšej kvalite sluchu. Nápadný je tiež jej oválny tvar tváre s dobre viditeľným bielym perím v závoji okolo žltočervených očí v tvare písmena X.
Raymond (Cher)
Raymond je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Myšiarka ušatá
Hlas
Ozýva sa zriedkakedy, ale jej hlas je väčšinou počuteľný aj na väčšiu vzdialenosť. Samce vydávajú krátke, tlmené, pravidelne sa niekoľkokrát za sebou opakujúce temné „hú“, samice sa ozývajú ešte menej ako samce a ich hlasový prejav sa podobá pískaniu na hrebeň. Mláďatá v hniezde sa potravy dožadujú nariekavým kolísavým pískavým „Pui“.
Rozšírenie
Myšiarka ušatá je veľmi rozšírenou sovou vyskytujúcou sa na všetkých kontinentoch severnej pologule a izolovane aj na území severnej Afriky. Obýva takmer celú Európu, úplne chýba najmä v najsevernejších oblastiach, do Ázie zasahuje v podobe širokého pruhu siahajúceho od jej západnej časti až po Japonsko, v Severnej Amerike je potom zastúpená na väčšine územia Spojených štátov, na severe Mexika a tiež najmä na juhu Kanady. Vzhľadom k značnej rozlohe nie je doteraz známa veľkosť jej areálu rozšírenia, presne vyčíslená nie je ani jej globálna početnosť, je však predbežne odhadovaná zhruba na 1 500 000 – 5 000 000 jedincov. Počet hniezdiacich párov v Európe, ktorá predstavuje 25 – 49 % jeho globálneho rozsahu, je potom odhadovaný na 380 000 – 810 000, teda 1 140 000 – 2 430 000 jedincov.
Biotop
Myšiarka ušatá prednostne obýva okraje lesov v blízkosti otvorených krajín s nízkou vegetáciou, ako sú polia alebo lúky, vyskytuje sa tiež v močiaroch, väčších parkoch, húštinách a skupinách ihličnatých stromov. V zime sa často sťahuje bližšie k ľudským obydliam a môže byť preto zaznamenaný aj v mestách.
Výskyt na Slovensku
Na území Slovenska je myšiarka ušatá po celý rok široko rozšírená. Je tiež vôbec našou druhou najhojnejšou sovou, hneď po sove obyčajnej, na Slovensku hniezdi po nadmorskú výšku 1 000 m. Cez zimu na naše územie navyše zalietavajú i vtáky zo severnej a východnej Európy. Jej populácia je tu však v súčasnej dobe, podobne ako na území mnohých štátov, na poklese. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 2 500 - 4 000, zimujúcich jedincov 7 000 - 10 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Ekológia
náhľad|vľavo|Spoločné denné odpočinkové miesto v zimnom období roka Myšiarka ušatá je veľmi skryto žijúci vták s nočnou aktivitou (výnimku tvorí obdobie, keď migruje a obdobia, kedy obstaráva potravu pre mláďatá). Deň trávi väčšinou vysoko na stromoch v tesnej blízkosti kmeňa, kde je vďaka svojmu hnedému sfarbeniu a štíhlemu telu veľmi ťažko spozorovateľná. Pri priamom ohrození sa našuchorí, čím opticky zväčšuje svoju veľkosť, syčí a klape zobákom. Toto obranné správanie možno pozorovať už aj u mláďat v hniezde. V zime sa často združuje do malých skupín, ktoré cez deň oddychujú v tesnej blízkosti pri sebe.
Predátori
náhľad|[[Hraboš poľný je jednou z najčastejších koristí Myšiarky ušatej]] náhľad|Dvojica vývržkov Myšiarky ušatej Myšiarka ušatá sa občas stáva korisťou veľkých dravcov, ako sú napr. orly, jastraby, sokoly sťahovavé (Falco peregrinus) a občas dokonca aj iných druhov sov, najmä výra virgínskeho (Bubo virginianus). Pre vajcia a mláďatá v hniezde predstavujú najväčšiu hrozbu vtáky z čeľade krkavcovité (Corvidae) a medvedíky čistotné (Procyon lotor).
Potrava
Viac ako 90% všetkej potravy myšiarky ušatej tvoria drobné hlodavce, najčastejšie hraboše, myšice, norníci, mladé potkany hnedé (Rattus norvegicus) a potkany tmavé. Ďalej sú v jej potrave zastúpené aj iné malé cicavce, ako sú napr. veverice, mladé králiky, piskory, čipmankovia či krtkovia, ale svoje menšinové zastúpenie tu majú aj netopiere, vtáky až do veľkosti drozda čierneho alebo škorca (Sturnus sp.) (prevládajú tu však malé spevavce, ako sú vrabce (Passer sp.) alebo pinkovité (Fringillidae), hmyz (napr. chrobáky) a obojživelníky (najčastejšie žaby). Na svoju korisť číha z vyvýšeného miesta a potom, čo ju zaznamená, na ňu veľmi rýchlo útočí. Následne ju usmrcuje pomocou svojich ostrých pazúrov a silného zobáka a pokiaľ je to možné, tak ju prehĺta celú naraz, ak nie, odnáša ju vo svojich pazúroch na vyvýšené miesto, kde ju postupne požiera.
Nestráviteľných zvyškov, ako sú napr. kosti alebo srsť, sa následne zbavuje zhruba dvakrát za 24 hodín v podobe 5,1 x 1,9 cm veľkých, pozdĺžnych, šedých chuchvalcov známych ako vývržky (pozri obrázok). Tieto vývržky sú dobrým zdrojom informácií o hojnosti tejto sovy v rôznych lokalitách. Navyše z nich môžeme zistiť, aká korisť je v jej potrave v danej oblasti zastúpená najviac.
Rozmnožovanie
Pohlavne dospieva vo veku jedného roka. Už v novembri pritom samce začínajú vyhľadávať vhodné miesto na zahniezdenie. Pri dvorení, ktoré občas začína už počas januára, samec v tesnej blízkosti hniezda vo vzduchu tlieska krídlami pod telom, klape zobákom a snaží sa tak upútať pozornosť samice. Počas obdobia hniezda myšiarka ušatá stráži len malé teritórium v tesnej blízkosti hniezda, občas hniezdi aj niekoľko párov neďaleko od seba. Myšiarky sú monogamné, avšak bola u nich pozorovaná aj polygamia.
Massimo Boscatto
Massimo Boscatto (* 21. jún 1971, Neapol, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista.
Myšiarka ušatá
Rozmnožovanie
Samica kladie vajcia každý druhý deň, 3 – 7 bielych, zaoblených, 40 x 32 mm veľkých a 23 g ťažkých (z toho 7 % tvorí škrupina) na vajciach, sedí sama po dobu 27 – 28 dní. Keďže však začína sedieť už na prvom vajci, medzi mláďatami je následne dobre viditeľný vekový rozdiel. Počas obdobia, kedy samicasedí na vajciach, jej samec do hniezda nosí potravu a následne z veľkej časti obstaráva potravu aj pre už vyliahnuté mláďatá, zatiaľ čo samica sa obvykle nevzďaľuje ďaleko od hniezda. V prípade, že je v blízkosti hniezda predátor, výhražne syčí a našuchorí perie alebo predvádza známu obrannú techniku, kedy predstiera neschopnosť letu a predátora odláka do bezpečnej vzdialenosti od vajec alebo mláďat. Vo veku 3-4 týždňov pomaly začínajú mladé Myšiarky opúšťať hniezdo a zdržujú sa na konároch v jeho blízkosti, po ktorých dokážu šplhať aj pomocou svojho silného zobáku. Vo veku približne 5 týždňov už dokážu vzlietnuť a o 1 – 2 týždne neskôr sa plne osamostatňujú.
Myšiarka ušatá sa vo voľnej prírode dožíva priemerne 4 roky, v zajatí sa však môže dožiť aj viac ako 20 rokov. Zatiaľ najstarší vo voľnej prírode zaznamenaný jedinec pochádza z Fínska s vekom 17 rokov a 11 mesiacov.
Taxonómia
náhľad|vľavo|Mapa rozšírenia poddruhov myšiarky ušatej 1 A. o. otus ([[Európa, Ázia, Afrika - SZ, Azory) 2 A. o. canariensis (Kanárske o.) 3 A. o. wilsonianus (sev. Amerika - V ) 4 A. o. tuftsi (sev. Amerika - Z )]] Myšiarka ušatá je typickým zástupcom radu sov (Strigiformes), čeľade Sovovitých (Strigidae) a rodu Asio, kam zaraďujeme celkom 7 druhov „ušatých“ sov. Jej binomické meno, Asio otus, ktoré druhu prisúdil švédsky prírodovedec Carl Linné roku 1758 vo svojom diele Systema naturae, je pritom odvodené z gréckeho asio, názvu použitom pri popise myšiarky ušatej Plíniusom starším, a otus, z latinského výrazu pre sovu s výraznými ušami.
Podľa fosílnych záznamov sa tu pritom vyskytoval už v období poslednej doby ľadovej, teda pred 10 000 – 120 000 rokmi. Bol prečítaný mitochondriálny génom Myšiarky ušatej a močiarnej; na základe týchto a ďalších dát sa zatiaľ javí ako najpríbuznejší myšiarke ušatej druh myšiarka krikľavá (Asio clamator), ale podpora je slabá a dát nie je veľa.
Tvorí celkom 4 poddruhy (niektoré zdroje však uvádzajú poddruhov až šesť, z toho posledný – Asio (otus) madagascariensis – býva niektorými zoológmi považovaný za samostatný druh), z toho 2 sú zastúpené na východnej a 2 na západnej pologuli (na Slovensku sa vyskytuje prvý zmieňovaný):
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Josef Klika
Josef Klika (* 23. december 1833, Nesvačily - † 9. október 1873, Kutná Hora bol menej známy český prírodovedec, botanik, zoológ – entomológ a stredoškolský profesor, ktorý má význam hlavne ako autor niektorých zriedkavých prác o hmyze, ale aj prác pedagogického a botanického charakteru.
Životopis
Narodil sa neďaleko Berounu. Spočiatku sa učil u svojho otca, ktorý bol učiteľom a potom navštevoval obecnú školu v Březnici. V roku 1845 odišiel študovať na akademické gymnázium do Prahy, kde ukončil svoje štúdium v roku 1853. Následne pokračoval v štúdiu prírodných vied na Karlovej univerzity v Prahe. Na fakulte ukončil svoje štúdium v roku 1856. V školskom roku 1856/1857 pracoval ako zastupujúci učiteľ v Lokti. Odtiaľto odišiel v roku 1858 do Pardubíc, kde pôsobil ako profesor pri vyšších reálnych školách cca 14 rokov. Tu boli jeho pričinením zriadené vyššia dievčenská a priemyslová škola. Dňa 1. októbra 1872 bol menovaný hlavným učiteľom v c. k. učiteľskom ústave v Kutnej Hore. Počas svojho života napísal celý rad prírodovedne zameraných článkov do rôznych časopisov.
Zomrel pomerne mladý v Kutnej Hore v roku 1873.
Entomologické aktivity
Vedľa iných prírodných odborov sa zaoberal tiež entomológiou, prevažne štúdiom chrobákov a motýľov. Pre entomológiu majú význam hlavne jeho práce, ktoré na základe svojich poznatkov spracoval pre školské účely pod názvom: „Přírodopis názorný pro školu i dům“, kde v nakladateľstve I. L. Kobera v Prahe vyšli dve časti, z ktorých prvá pojednáva v šiestich zošitoch o motýľoch a druhá pojednáva v deviatich zošitoch o chrobákoch.
Kapota
Pri nákladných automobiloch existuje pojem kapotová karoséria, ktorý označuje karosériu automobilu, ktorá má motor pred kabínou, krytý rozmernou kapotou. Pri nákladných automobiloch s trambusovou kabínou sa ako kapota označuje zvislá odklápacia časť pod predným sklom.
Karel Novák
Karel Novák môže byť:
Helsinská ulica
Helsinská ulica je ulica:
The Kinks
The Kinks bola anglická rocková skupina, ktorú v roku 1963 založil skladateľ a spevák Ray Davies spolu so svojim bratom gitaristom a spevákom Dave Daviesom a basgitaristom Pete Quaifem. Názov vznikol vďaka ich výstrednému („kinky“) oblečeniu: koženým plášťom a čižmám na vystúpeniach.
Už v raných dobách rokenrolu, v 60. rokoch skupinu uznávali fanúšikovia, hudobná kritika ako aj ich súčasníci ako formáciu, ktorá najviac ovplyvnila vtedajší hudobný vývoj. V USA je skupina The Kinks kategorizovaná v prvej štvorke tzv. britskej invázie spolu so skupinami The Beatles, The Rolling Stones a The Who. Napriek tomu, že sa táto skupina nedá po stránke komerčnej úspešnosti porovnať s ďalšími tromi menovanými, býva spolu s nimi považovaná za najdôležitejšiu a najvplyvnejšiu rockovú skupinu všetkých čias. Skupina si získala rešpekt už svojím tretím vydaným singlom „You Really Got Me“.
The Kinks svojou tvorbou ovplyvňovali aj ďalšie generácie hudobníkov: od nahrávania coververzií ich skladieb skupinami a umelcami ako sú The Jam, The Knack, The Pretenders, Def Leppard, Van Halen, Green Day, David Bowie, Queens of the Stone Age... po označenie skupiny The Kinks ako jedného zo svojich najväčších vzorov od hviezd britpopu 90. rokov ako boli Blur, Oasis, XTC či Supergrass.
Aj „samozvaný fanúšik“ skupiny Pete Towshend (The Who) na margo tejto skupiny vyhlásil:
„''Som presvedčený, že Ray Davies by mal jedného dňa dostať ocenenie za poéziu. Objavil nový druh poetiky a nový druh jazyka pre písanie popových piesní, ktorý ma veľmi ovplyvnil v mojich úplných začiatkoch.''“
Nyugotszenterzsébet
Nyugotszenterzsébet je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 923 ha a žije tu 234 obyvateľov (2007).
Reigny
Reigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Ladislav Novák
Ladislav Novák môže byť:
Reigny
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1740
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 6734
NGC 6734 je galaxia v súhvezdí Páv, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. júna 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
1908
Narodenia
thumb|upright|[[Simone de Beauvoir (* 9 január)]] thumb|upright|[[Maša Haľamová (* 28. august)]] thumb|upright|[[Simon Wiesenthal (* 31. december)]]
Jane Seymour (herečka)
Jane Seymour (rodným menom Joyce Penelope Wilhelmina Frankenbergová; * 15. február 1951, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka, ktorá sa preslávila najmä ako Bondovo dievča v roku 1973 vo filme Žiť a nechať zomrieť (Live and Let Die) a ako hlavná predstaviteľka amerického televízneho seriálu Doktorka Quinnová, vysielaného od roku 1993.
Mirko Novák
Mirko Novák môže byť:
Jane Seymour (herečka)
Životopis
Narodila sa v Hayese v Londýne. Jej otec John Frankenberg († 1990) bol pôrodník židovského pôvodu (s koreňmi v Poľsku), matka Mieke van Trigtová († 2007) bola Holanďanka, ich manželstvo trvalo 40 rokov až do otcovej smrti.
Ako umelecké meno si vybrala meno tretej manželky Henricha VIII., keď mala 17 rokov. Vyštudovala nezávislú školu The Arts Educational School v Tringu v Hertfordshire v Anglicku.
Trpí tzv. heterochrómiou, čo znamená, že pravé oko má hnedej a ľavé zelenej farby. V roku 2007 verejne priznala, že podstúpila plastickú operáciu pŕs a úpravu očných viečok.
Herečku veľmi poznačila alergická reakcia na antibiotikum, ktorú dostala počas nakrúcania filmu v Španielsku, kedy skoro zomrela.
Rodina
Herečka bola vydatá štyrikrát a má štyri deti:
V súčasnosti býva v Malibu v Kalifornii s manželom a dvojičkami.
Vyznamenanie, občianstvo a charita
Na silvestra v roku 1999 jej britská kráľovná Alžbeta II. oficiálne udelila titul Rad britského impéria OBE. 11. februára 2005 jej bolo na slávnosti v Los Angeles, v Kalifornii, udelené občianstvo Spojených štátov. Jana Seymourová je veľvyslankyňou neziskovej organizácie Childhelp. Pravidelne sa objavuje na benefičných a iných akciách zameraných na prevenciu, pomoc a liečbu zneužívaných detí a patrí medzi najaktívnejších členov a prispievateľov. V roku 2007 sponzorovala detskú súťaž Art Pillow. Celý finančný výťažok išiel na podporu organizácie Childhelp. 2. decembra 2008 jej Nadácia Christophera and Dana Reevea na slávnosti v Los Angeles udelila vyznamenanie za jej prácu s hendikepovanými ľuďmi.
Roudno
Roudno je obec v Česku v okrese Bruntál v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 193 obyvateľov, z toho 104 mužov a 89 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,4 roka (muži 43,6 roka, ženy 49,6 roka).
Joachim Gauck
Životopis
Narodil sa v roku 1940 v Rostocku v námorníckej rodine. Jeho rodičia boli členmi NSDAP. V roku 1951 odsúdili jeho otca na nútené práce na Sibíri. Gauck sa chcel pôvodne stať novinárom, ale nakoniec roku 1965 vyštudoval teológiu. Od roku 1967 pôsobil ako pastor v evanjelických zboroch v meste Lüssow  a následne v rokoch 1971 – 1989 v rodnom Rostocku. V osemdesiatych rokoch viedol celoštátne evanjelické hnutie Kirchentag a v rodnom Rostocku stál aj pri zrode protirežimného hnutia Nové fórum. V časoch komunistickej NDR bol aktivistom za ľudské práva. V jesenných mesiacoch roku 1989 patril evanjelický pastor Gauck k organizátorom protirežimných protestov vo východnom Nemecku. Krátko po páde berlínskeho múru bol Gauck zvolený za poslanca historicky posledného východonemeckého parlamentu. Na starosť mal riadenie výboru parlamentu pre dohľad nad rozpustením ministerstva štátnej bezpečnosti. Po znovuzjednotení Nemecka pôsobil v rokoch 1990 až 2000 ako riaditeľ spolkovej inštitúcie pre skúmanie archívov obávanej východonemeckej štátnej bezpečnosti.
Po nečakanej rezignácii Horsta Köhlera, navrhla opozícia (SPD a Zväz 90/Zelení) v prezidentských voľbách roku 2010 na post nestraníka Gaucka. Až v treťom kole voľby prehral s vládnym kandidátom Christianom Wulffom. Potom, čo vo februári 2012 Wullf predčasne odstúpil z funkcie pre obvinenia z prijatia výhodnej pôžičky na kúpu domu, ktorú dostal od spriateleného podnikateľa, Gauck kandidoval vo voľbách ako nominant vládnej koalície kancelárky Angely Merkelovej a hlavných opozičných strán. V marcovej voľbe vyhral už v prvom kole. 23. marca zložil prísahu a stal sa 11. spolkovým prezidentom a zároveň prvých východným Nemcom v najvyššej štátnej funkcii po páde Berlínskeho múru. V júni 2016 oznámil, že pre vysoký vek už nebude kandidovať v ďalších voľbách.
V januári 2017 mu parížska univerzita Sorbonna udelila čestný doktorát. V marci ho vo funkcii prezidenta vystriedal Frank-Walter Steinmeier. V marci 2018 Gauck navštívil Slovensko. V rámci návštevy mu prezident Andrej Kiska udelil štátne vyznamenanie Rad Bieleho dvojkríža I. triedy za mimoriadne zásluhy o všestranný rozvoj vzťahov medzi Spolkovou republikou Nemecko a Slovenskou republikou. V tom istom roku sa stal aj laureátom Ceny Jána Langoša.
Osobný život
Joachim Gauck je ženatý a má štyri deti. So svojou manželkou Gerhildou sa oženil roku 1959, no od roku 1991 spolu nežijú. Od roku 2000 žije s o dvadsať rokov mladšou partnerkou Danielou Schadtovou, pričom so svojou manželkou nie je rozvedený.
Belmont-sur-Rance (kantón)
Belmont-sur-Rance je francúzsky kantón v departemente Aveyron v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho šesť obcí.
Vivoin
Vivoin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Joža Uprka
Joža Uprka (* 25. október 1861, Kněždub – † 12. január 1940, Hroznová Lhota) bol český maliar a grafik, predstaviteľ romantického historizmu a secesného dekorativizmu. Jeho dielo je významným národopisným dokumentom folklóru južnej Moravy.
Vivoin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Joža Uprka
Život a tvorba
Pochádzal zo sedliackej rodiny z dediny Kněždub. Bol synom roľníka a maliara samouka Jana Uprku a jeho druhej ženy Evy, rodenej Machálkovej, jeho mladší brat František sa preslávil ako sochár. Do školy chodil v Strážnici, stredoškolské vzdelanie získal v Olomouci, najprv v nemeckom učiteľskom ústave a potom v olomouckom Slovanskom gymnáziu. V štúdiách pokračoval od roku 1881 na pražskej akadémii u Františka Čermáka a od roku 1884 na mníchovskej akadémii. V Mníchove spoluzaložil spolok „Škréta“, ktorého ďalšími členmi boli Alfons Mucha, Antonín Slavíček a Luděk Marold.
Óbánya
Óbánya je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsváradskom okrese.
Má rozlohu 749 ha a žije tu 131 obyvateľov (2007).
Vivoin
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Joža Uprka
Život a tvorba
Po trojročnom pobyte v Mníchove sa najprv vrátil do Prahy a v roku 1888 sa presťahoval znova do rodného kraja, ktorý ho inšpiroval námetmi a kde aj vznikla podstatná časť jeho diela. Témy čerpal z každodenného života prostého ľudu, práce, obyčajov a slávností, zachytával podobu ľudových krojov a krajinu Moravského Slovácka.
Vivoin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Joža Uprka
Život a tvorba
Na prelome rokov 1892 – 1893 vďaka štipendiu navštívil Paríž, kde študoval diela starých majstrov a zoznámil sa so súčasným umeleckým dianím, najmä s impresionistickým štýlom. Jeho obraz „Pouť u svatého Antonínka“ získal na parížskom Salóne v roku 1893 ocenenie Mention honorable a vďaka nemu sa Uprka stal známy v zahraničí.
Jeho pravdepodobne najznámejší obraz „Jízda králů“ vznikol v roku 1897 v dvojakom stvárnení, realistickom a impresionistickom. V tom istom roku mal Uprka prvú súbornú výstavu v Topičovom salóne v Prahe. Neďaleko rodného Kněždubu, v Hroznovej Lhote, kúpil Uprka malý domček ako ateliér, ktorý dal roku 1904 prestavať podľa návrhu architekta Dušana Jurkoviča na poschodovú vilu s drevenými prvkami inšpirovanými ľudovou architektúrou. Hostil v ňom osobnosti zo sveta kultúry, ako napríklad Aloisa a Viléma Mrštíkovcov, Hanuša Schwaigra, Zdenku Braunerovú, Herberta Masaryka, Leoša Janáčka či Vítězslava Nováka. Maliara v Hroznovej Lhote navštívil roku 1902 aj francúzsky sochár Auguste Rodin.
Miroslav Novák
Miroslav Novák môže byť:
Joža Uprka
Život a tvorba
15. mája 1899 sa Uprka oženil s ľudovou maliarkou Anežkou Karlíkovou zo Svatobořic.
Koncom svojho impresionistického obdobia (1899 – 1905) sa Uprka venoval aj grafike, hlavne technike leptu.
V rokoch 1922 – 1937 žil v Klobušiciach pri Ilave na Slovensku vo vlastnom zámočku s ateliérom a na slovenskom vidieku hľadal novú inšpiráciu. V roku 1928 zavítal do Dubrovnika, kde študoval kroje a život prostých ľudí.
Počas svojho života sa Joža Uprka dočkal niekoľkých súborných výstav v Prahe, Brne a Hodoníne. Spoluzaložil Klub priateľov umenia v Brne, patril k zakladateľom a stal sa vedúcou osobnosťou Združenia výtvarných umelcov moravských (S. V. U. M.) so sídlom v Hodoníne. Bol aj vedúcou postavou spolku Moravsko-slovenská spoločnosť, neskôr Národopisná Morava. Roku 1925 ho zvolili za predsedu Združenia slovenských umelcov v Bratislave.
Joža Uprka zomrel 12. januára 1940 v Hroznovej Lhote. Je pochovaný vedľa svojho brata Františka a niekdajšieho žiaka Antoša Frolku na takzvanom „Slováckom Slavíne“ (cintorín pri miestnom kostole) v rodnom Kněždube.
Najznámejšie diela
Joža Uprka je aj autorom výzdoby novej Jurkovičovej krížovej cesty na Hostýne, nástenných malieb v obradnej sieni novej radnice v Uherskom Hradišti a výzdoby kostola Panny Márie Kráľovnej v Ostrave.
NGC 1741
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Ócsárd
Ócsárd je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsskom okrese.
Má rozlohu 1266 ha a žije tu 410 obyvateľov (2007).
NGC 6735
NGC 6735 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orol, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. júla 1827.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1958
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 1959, ktoré organizovalo tiež Čile. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Konečné poradie
Pozn: Na MS neskôr Paraguaj nahradila Argentína.
Rudná pod Pradědem
Rudná pod Pradědem je obec v Česku v okrese Bruntál v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 384 obyvateľov, z toho 214 mužov a 170 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 38,5 roka, ženy 40,5 roka).
NGC 6736
NGC 6736 je galaxia v súhvezdí Páv, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. júna 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Rezay
Rezay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moussy-Verneuil
Moussy-Verneuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Medzinárodná organizácia pre normalizáciu
Medzinárodná organizácia pre normalizáciu (neoficiálny preklad aj Medzinárodná organizácia pre štandardizáciu;, skrátene ISO) je organizácia koordinujúca štandardizačnú a normalizačnú technickú činnosť v medzinárodnom meradle založená v 23. februára 1947 so sídlom v Ženeve.
ISO je svetovou federáciou národných normalizačných organizácií, v súčasnosti má 1486 členov, z toho 974 riadnych členov, 367 korešpondenčných členov a 15 kandidátov na členstvo (stav k 31. decembru 2003). Je poradným orgánom UNESCO, ECOSOC, FAO, IAEA, ICAO, ISO sa zaoberá tvorbou medzinárodných noriem ISO a iných druhov dokumentov vo všetkých oblastiach normalizácie okrem elektrotechniky. Sú to napr.:
Každý štandard je označovaný skratkou ISO, svojím číslom, názvom a rokom vydania. ISO úzko spolupracuje s ITU-T(medzinárodná telekomunikačná únia - odbor telekomunikačný) Najznámejší štandard ISO v oblasti dátových komunikácií je referenčný model prepojenia otvorených systémov OSI.
K 31. decembru 2003 bolo vydaných 13 362 noriem ISO, 494 technických správ (TR), 2 dohody IWA, 9 PAS, 118 TS, 4 dohody TTA a 39 pokynov ISO.
Členovia
[[Image:ISO members.png|450px|thumb|right|Mapa ISO členov Legenda:
{{legend|#008000|člen}} {{legend|#C0C000|korešpondenčný člen}} {{legend|#FF0000|podporovatelia}} {{legend|#000000|osatné krajiny s ISO 3166-1 kódom, ktoré nie sú členmi ISO}}]]
Členmi ISO sú národné normalizačné organizácie zastupujúce normalizáciu v danej krajine. Každá členská krajina má jedného zástupcu. V súčasnosti je členom ISO 164 krajín. Medzi základné povinnosti členov patrí informovať orgány a organizácie v svojej krajine o nových normalizačných aktivitách, zabezpečovať za danú krajinu jednotné stanovisko k predkladaným dokumentom a finančne podporovať činnosť ISO. Členovia ISO majú právo zúčastniť sa na prácach v akejkoľvek technickej komisii a vykonávať všetky hlasovacie práva, možno ich zvoliť do Rady ISO a sú zastúpení na Generálnom zasadaní ISO.
Korešpondenčný člen je zvyčajne organizácia v krajine, kde sa ešte úplne nerozvinula národná normalizačná činnosť. Taký člen sa aktívne nepodieľa na technických a strategických prácach, ale má právo byť informovaný o prácach, o ktoré má záujem.
Kandidát na členstvo tento štatút je určený pre krajiny s veľmi malou ekonomikou. Títo kandidáti na členstvo platia znížené poplatky.
Technické práce zabezpečuje 188 technických komisií (TC), 55 046 subkomisií (SC) a 2224175 pracovných skupín (WG) (stav k 31. decembru 2003). Na prácach technických komisií sa môžu podieľať aktívni členovia (P-členovia - participating members), ktorí majú povinnosť zúčastniť sa na zasadaní a hlasovať k dokumentom alebo pozorovatelia (O-členovia - observer members), ktorí dostávajú pracovné dokumenty a majú právo, no nie povinnosť, zúčastniť sa na zasadaní a hlasovať.
Marek Majeský
doc. Mgr. art. Marek Majeský, ArtD. (* 23. august 1972, Bratislava) je slovenský divadelný, filmový a dabingový herec. Pôsobil v Trnavskom divadle a v Divadle Andreja Bagara v Nitre. Od roku 2007 pôsobí na Novej scéne v Bratislave, ale hosťuje aj v iných divadlách po celom Slovensku.
Barnardova hviezda
Barnardova hviezda je hviezda v súhvezdí Hadonos, ktorá má zo všetkých hviezd najrýchlejší vlastný pohyb po oblohe (10,34 " za rok). Tento objekt je od Zeme vzdialený necelých šesť svetelných rokov, čím je v poradí štvrtou najbližšou hviezdou k Slnku, po troch hviezdach sústavy Alfa Centauri. Hoci leží tak blízko, je iba hviezdou deviatej magnitúdy, a preto je na jej pozorovanie potrebný ďalekohľad.
V čase najväčšieho rozšírenia domnienky o hypotetických planétach sa hviezda dostala aj do pozornosti autorov science fiction a stala sa cieľom projektu Daedalus. Projekt Daedalus bola štúdia o možnosti vyslania rýchlej bezpilotnej sondy k blízkym hviezdam.
Fyzikálne vlastnosti
náhľad|vľavo|Pozícia Barnardovej hviezdy v päťročných intervaloch v rokoch 1985 až 2005 Barnardova hviezda je červeným trpaslíkom spektrálnej triedy M4, a je príliš slabým objektom na to, aby ho bolo možné pozorovať bez ďalekohľadu. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,54 mag. Pre porovnanie, najjasnejšia hviezda oblohy Sírius má jasnosť -1,5 mag, najslabšia hviezda pozorovateľná voľným okom má jasnosť 6 mag. Magnitúda 9,54 je len 1/27 jasnosti najslabšie hviezdy pozorovateľnej voľným okom za dobrých svetelných podmienok.
Vek Barnardovej hviezdy sa udáva medzi 7 až 12 miliardami rokov. Je výrazne staršou hviezdou ako Slnko, a pravdepodobne patrí medzi najstaršie hviezdy v našej Galaxii. Hviezda už stratila veľké množstvo svojej rotačnej energie. Pravidelné mierne zmeny v jej jasnosti naznačujú, že sa otočí okolo svojej osi len raz za 130 dní, pričom Slnko má dobu rotácie 25 dní. Vzhľadom na jej vek sa predpokladalo, že hviezda je málo aktívna. Ale v roku 1998 na nej astronómovia pozorovali intenzívne hviezdne erupcie, ktoré prekvapivo ukázali, že Barnardova hviezda je eruptívnou premennou hviezdou. Ako premenná hviezda dostala označenie V2500 Ophiuchi. V roku 2003 boli u Barnardovej hviezdy zistené prvé zmeny v radiálnej rýchlosti spôsobené jej pohybom. Ďalšia premenlivosť radiálnej rýchlosti sa pripisovala jej hviezdnym aktivitám.
Vlastný pohyb Barnardovej hviezdy po oblohe je 10,4 oblúkových sekúnd ročne, pričom jej vlastný bočný pohyb zodpovedá rýchlosti /s. Za priemerne dlhý ľudský život sa Barnardova hviezda na pozemskej oblohe premiestni o štvrtinu uhlového priemeru Mesiaca.
Radiálnu rýchlosť Barnardovej hviezdy voči Slnku je možné určiť z jej modrého posunu. V katalógu SIMBAD je uvedená rýchlosť 106,8 km/s, ktorá odkazuje na staršie merania pred rokom 1967, /s v katalógu ARICNS odkazuje na novšie merania. Z týchto meraní v kombinácii s vlastným pohybom hviezdy vychádza skutočná rýchlosť hviezdy vzhľadom na Slnko ako 139,7 alebo /s. Barnardova hviezda bude najbližšie Slnku okolo roku 11 700, kedy sa k nemu priblíži na 3,7 svetelných rokov. Ale ani v tom čase nebude najbližšou hviezdou k Slnku, pretože sa k Slnku viac priblíži Proxima Centauri. Barnardova hviezda aj vtedy bude príliš slabá na to, aby bola pozorovateľná voľným okom. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť dosiahne 8,5 mag. Potom sa začne od Slnka vzďaľovať.
Barnardova hviezda má približne 17 percent hmotnosti Slnka. Jej polomer je 15 až 20 percent polomeru Slnka. V roku 2003 sa jej polomer odhadoval na 0,20 ± 0,008 slnečného polomeru, viac než v minulých odhadoch, podceňujúcich jej skutočnú veľkosť. Hviezda je zhruba 180-krát hmotnejšia ako Jupiter, jej polomer je ale iba 1,5 až 2,0-krát väčší, čo zodpovedá veľkosti hnedého trpaslíka. Jej efektívna teplota je 3 134 ± 102 kelvinov, a má vizuálnu svetelnosť len 4/10 000 slnečnej svetelnosti. Bolometrická svetelnosť je 34,6/10000 slnečnej svetelnosti. Barnardova hviezda má takú malú jasnosť, že keby bola v rovnakej vzdialenosti od Zeme ako Slnko, bola by len 100-krát jasnejšia ako spln, čo je porovnateľné s jasnosťou Slnka vo vzdialenosti 80 astronomických jednotiek (AU).
Barnardova hviezda má metalicitu medzi -0,5 a -1,0, čo je zhruba 10 až 32 percent hodnoty Slnka. Metalicita, podiel hmoty hviezdy z chemických prvkov ťažších ako hélium, pomáha klasifikovať hviezdy vo vzťahu k celej galaktickej populácii. Barnardova hviezda sa zdá byť typickou starou trpasličou červenou hviezdou populácie II, ako väčšina na kovy chudobných hviezd galaktického hala. Jej metalicita je o trochu vyššia ako u hviezd z hala galaxie, ale nižšia ako u na kovy bohatých hviezd z disku galaxie. To spolu s veľkou rýchlosťou pohybu viedlo k jej jemnejšiemu zaradeniu medzi hviezdy prechodnej populácie II vyskytujúce sa medzi halom a diskom galaxie.
Hľadanie planét
náhľad|upright=1.5|Umelecká predstava [[planéta|planéty na obežnej dráhe okolo červeného trpaslíka]] Približne medzi rokmi 1963 až 1973 značný počet astronómov prijal domnienku holandského astronóma Petera van de Kampa, že pomocou astrometrie objavil odchýlky v pohybe Barnardovej hviezdy a že ju obieha jedna alebo viac planét s hmotnosťou Jupitera. Van de Kamp pozoroval hviezdu od roku 1938 Spoločne s kolegami na observatóriu aj v Swarthmore College sa snažil nájsť nepatrné odchýlky jedného mikrometra v pohybe hviezdy na fotografickej doske, ktoré by naznačovali prítomnosť planét. Aby sa zabránilo chybám, meranie vykonávalo desať ľudí. Van de Kamp v roku 1963 publikoval, že okolo Barnadovy hviezdy obieha planéta s hmotnosťou 1,6 Jupitera vo vzdialenosti 4,4 AU od hviezdy s obežnou dobou 24 rokov, tieto merania vyšli v roku 1969 v ďalšom odbornom článku. V tom istom roku ďalej zverejnil, že okolo hviezdy obiehajú dve planéty s hmotnosťou 1,1 a 0,8 Jupitera.
Van de Kamp nikdy neuznal svoj omyl a publikoval ďalšie potvrdenie existencie planét v roku 1982. Van de Kamp zomrel v roku 1995. Wulff Heintz, Van de Kampov nástupca na observatóriu Swarthmore a odborník na dvojhviezdy, od roku 1976 kritizoval jeho prácu. Obaja muži sa nakoniec navzájom veľmi odcudzili.
Súčasný pohľad
U hviezdy nemožno úplne vylúčiť planéty, aj keď ich hľadanie v osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch 20. storočia a ani interferometrické merania hviezdy pomocou Hubblovho ďalekohľadu nepriniesli žiadne výsledky. Spresnené dáta získané meraním pohybu hviezdy a spresnené údaje jej hmotnosti vylúčili typy planét, ktoré sa u hviezdy nemôžu vyskytovať.
U červených trpaslíkov, ako je Barnardova hviezda, sa poruchy pohybu študujú ľahšie ako u väčších hviezd, pretože vďaka ich nižšej hmotnosti sú poruchy pohybu hviezdy výraznejšie. Gatewood tak bol schopný v článku z roku 1995 preukázať, že pri Barnardovej hviezde nemôžu byť planéty desaťkrát hmotnejšie ako Jupiter (dolná hranica hmotnosti hnedých trpaslíkov). V roku 1999 merania Hubblovho ďalekohľadu vylúčili planéty 0,8-krát hmotnejšie ako Jupiter s obežnou dobou kratšou ako 1 000 dní. V roku 2003 Kuerster ďalej zistil, že v obývateľnej zóne okolo Barnardovej hviezdy nie sú možné planéty 7,5-krát hmotnejšie ako Zem, alebo s hmotnosťou 3,1-krát väčšou ako Neptún.
Aj keď tento výskum výrazne obmedzil možné hmotnosti planét pri Barnardovej hviezde, nie je úplne vylúčená existencia terestrickej planéty, ale bude veľmi ťažké ju objaviť. NASA Space interferometre Mission mala naplánované začať s hľadaním exoplanét pomocou interferometrie v roku 2015. Projekt však bol zrušený, rovnako ako podobná misia ESA Darwin v roku 2007.
Projekt Daedalus
thumb|left|Nákres vesmírnej lode pre projekt Daedalus
Bola navrhnutá kozmická loď s pulzným termojadrovým pohonom, ktorý bol založený na stlačení a zohriatí mikrokapsúl zložených zo zmesi deutéria a 3He pomocou zväzkov elektrónov. Mali tak vzniknúť mikrojadrové explózie a loď mala za štyri roky dosiahnuť 12 percent rýchlosti svetla. Hviezdu mala dosiahnuť za 50 rokov, za obdobie jedného ľudského života. Spolu s detailným štúdiom hviezdy a planét sa malo skúmať medzihviezdne prostredie a mali byť vykonávané astrometrické merania.
Počiatočný model projektu Daedalus vyvolal ďalší teoretický výskum. V roku 1980 Robert Freitas navrhol ambicióznejší plán: samoreplikujúcu sa kozmickú loď určenú na vyhľadávanie a nadviazanie kontaktu s mimozemským životom. Loď by sa postavila na obežnej dráhe okolo Jupitera, a Barnardovu hviezdu by dosiahla za 47 rokov, podľa parametrov pôvodného projektu Daedalus. Hneď ako by dosiahla hviezdu, spustila by sa automatická samoreplikácia, postavila by sa továreň, ktorá by vyrobila kópiu pôvodnej kozmickej lode.
Erupcia
náhľad|upright=1.5|Umelecká predstava červeného trpaslíka Pozorovanie erupcie na Barnardovej hviezde vyvolalo ďalšiu vlnu záujmu o pozorovanie hviezdy. Erupciu zistil pri štúdiu porúch pohybe hviezdy William Cochran z Texaskej univerzity v Austine na základe zmien vo spektrálnej emisii zo 17. júla 1998, štyri roky pred úplnou analýzou erupcie. Diane Paulsonová z Goddardovho vesmírneho strediska zistila, že teplota erupcie bola 8 000 K, t. j. viac ako dvojnásobok normálnej teploty hviezdy, aj keď zo spektra nemožno presne zistiť, akú mala erupcia energiu. Vzhľadom na náhodný charakter erupcií je hviezda cieľom pozorovania amatérskych astronómov.
Erupcia bola pre astronómov prekvapením. Taká intenzívna hviezdna aktivita sa u červeného trpaslíka jej veku nečakala. Pôvod erupcií nie je úplne objasnený. Pravdepodobne sú spôsobené silnými magnetickými poľami, ktoré potláčajú plazmovú konvekciu a vedú k jej náhlemu vzplanutiu: silné magnetické polia sa vyskytujú u rýchlo rotujúcich hviezd, zatiaľ čo staré hviezdy sa väčšinou otáčajú pomaly. Udalosť takéhoto rozsahu je u Barnardovej hviezdy výnimočná. Výskumy hviezdnej periodicity alebo zmeny hviezdnej aktivity v určitom časovom horizonte naznačujú, že Barnardova hviezda je po väčšinu času pokojná. V roku 1998 výskum ukázal slabé dôkazy periodických variácií v jase Barnardovej hviezdy počas jednej otočky hviezdy za 130 dní.
Hviezdna činnosť Barnardovej hviezdy vyvolala záujem o pochopenie podobných hviezd. Fotometrické štúdie jej röntgenového a ultrafialového žiarenia vrhli nové svetlo na veľké populácie starých červených trpaslíkov v Galaxii. Takýto výskum má astrobiologické dôsledky: vzhľadom na to, že obývateľné zóny červených trpaslíkov sú blízko hviezdy, planéty budú ovplyvnené slnečnými erupciami, vetrami a protuberanciami.
Susedstvo Barnardovej hviezdy
Barnardovu hviezdu je možné vidieť v nadhlavníku severne od rovníka na 4. stupni severnej zemepisnej šírky. Hviezda je viditeľná na väčšine zemepisných šírok, okrem miest v blízkosti pólov, kde atmosférická extinkcia znižuje viditeľnosť hviezdy.
Barnardova hviezda má rovnakých susedov ako Slnko. Sú to väčšinou červené trpaslíky, najmenší a najbežnejší typ hviezd. Jej najbližší sused je v súčasnej dobe červený trpaslík Ross 154 vzdialený od nej 5,41 svetelných rokov. Slnko a Alfa Centauri sú jej ďalší najbližší susedia. Z Barnardovej hviezdy by bolo vidieť Slnko na opačnej strane v súradniciach RA = 5h 57m 48,5s, Dec =- 04° 41' 36", vo východnej časti súhvezdia Jednorožca, a to so zdanlivou hviezdnou veľkosťou 1,15 mag.
Janka Buršáková
Ing. Janka Buršáková (* 6. január 1951) je televízna herečka známa zo seriálu Súdna sieň ako sudkyňa JUDr. Ela Melchová.
Janka Buršáková vyštudovala ZFVŠP v Brne (dnes Mendelova univerzita v Brne). Do roku 1993 vystriedala viacero zamestnaní. Od roku 1993 bola príslušníčkou Zboru väzenskej a justičnej stráže a až do roku 2008 pracovala v Ústave na výkon trestu odňatia slobody v Nitre - Chrenovej.
Janka Buršáková žije v Nitre, je vydatá, má dvoch dospelých synov.
Elite Women’s Hockey League
Elite Women’s Hockey League, EWHL (slov. Elitná ženská hokejová liga) je medzinárodná hokejová súťaž ženských hokejových tímov z krajín strednej Európy a priľahlých regiónov založená v roku 2004.
História
V doterajších sezónach sa súťaže zúčastnili celky z desiatich krajín. V úvodnom ročníku 2004/05 to bolo osem celkov z Rakúska (4), Talianska (2), Maďarska (1) a Slovinska (1). Prvým slovenským účastníkom EWHL bol HC Slovan Bratislava - ženy, ktorý sa pri svojom premiérovom štarte v sezóne 2005/06 stal víťazom súťaže a v nasledujúcom ročníku 2006/07 prvenstvo obhájil. Do EWHL sa postupne zapojili aj klubové tímy z Chorvátska (prvýkrát v 2006/07), Česka (2007/08), Nemecka (2008/09) a Kazachstanu. V sezóne 2010/11 sa súťaž rozšírila smerom ďalej na západ, keďže medzi jej účastníkmi prvýkrát figurovala aj holandská ženská reprezentácia.
Sezóna 2010/11
Súťaže sa zúčastnilo osem celkov, ktoré sa v základnej časti stretli každý s každým dvojkolovo. Prví štyria v tabuľke (rakúsky Sabres Viedeň, HC Slovan Bratislava, nemecký ESC Planegg a MHK Martin sa kvalifikovali do finálového turnaja (Final Four), ktorý sa uskutočnil v dňoch 26. až 27. februára 2011 v rakúskom Amstettene. Najlepšie dva celky súťaže Sabres Viedeň a Slovan Bratislava svoje účinkovanie v základnej časti súťaže ukončili vzájomným zápasom v Bratislave. V priamom súboji o prvenstvo vyhrali Sabres 6:3 a do Final Four išli z prvého miesta. Vo Final Four potvrdili svoje prvenstvo po finálovom víťazstve 2:1 nad Slovanom.
Konečná tabuľka základnej časti
Zápas MHK Martin - ESC Planegg sa z termínových dôvodov po dohode súperov neuskutočnil, nakoľko jeho výsledok by už konečné poradie neovplyvnil.
Final Four
Dejisko: 🇦🇹  Amstetten  (Rakúsko)
Účastníci
V sezóne 2011/12 sa súťaže zúčastní šesť družstiev:
Zápasy HC Slovan - ženy
Súťaž sa hrá sa systémom každý s každým štvorkolo. Začala sa 10. septembra 2011 duelom vlaňajších finalistov Sabres Vienna a HC Slovan Bratislava.
Play-off
Semifinále
27. 2. 2016 EHV Sabres Vienna – KMH Budapešť 5:1
27. 2. 2016 Aisulu Almaty – DEC Salzburg Eagles 2:3
28. 2. 2016 Aisulu Almaty – KMH Budapešť 4:3 sn
Finále