cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Longevelle-sur-Doubs
Longevelle-sur-Doubs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Blauvac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Longevelle-sur-Doubs
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Blauvac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Longevelle-sur-Doubs
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Synoda vo Frankfurte (1007)
Frankfurtská synoda bolo cirkevné zhromaždenie, ktoré sa konalo 1. novembra 1007 v dnešnom nemeckom meste Frankfurt nad Mohanom.
Synodu zvolal kráľ Henrich II. s cieľom získať súhlas biskupov so založením novej diecézy so sídlom v Bambergu, ktorá by vznikla vyčlenením určitých území z Würzburskej a Eichstättskej diecézy. Zúčastnilo sa jej minimálne 35 nemeckých, burgundských, uhorských a talianskych biskupov. Würzburský biskup Heinrich I. († 1018) nebol osobne prítomný, vyslal však delegáta. Synode predsedal, v zastúpení rímskeho pápeža Jána XVIII., mohučský arcibiskup Willigis († 1011).
Kráľ Henrich II. sa obával odmietavého postoja biskupov, a tak sa voči zhromaždeniu cirkevných kniežat správal veľmi submisívne.
Synoda napokon schválila vznik Bamberského biskupstva a ešte v ten istý deň bol za jej prvého diecézneho biskupa vysvätený Eberhard († 1040). Zároveň boli novej diecéze písomne garantované bohaté donácie, ktoré mali vytvoriť jej solídnu hospodársku bázu. Kráľovské mestá Forchheim, Fürth a Hallstadt prešli do vlastníctva Bamberského biskupstva.
Pramene
Nemecký text Kroniky Thietmara z Merseburgu (* 975; † 1018) je dostupný online:
Choroby žlčníka, žlčových ciest a podžalúdkovej žľazy (MKCH-10)
Nezahŕňa neznázornenie žlčníka (R93.2) a postcholecystektomický syndróm (K91.5).
Nezahŕňa fibrocystickú chorobu pankreasu (E84.-), nádor ostrovčekových buniek (pankreasu) (D13.7) a pankreatická steatorea (K90.3).
Marin Glavaš
Marin Glavaš (* 17. marec 1992, Imotski, Chorvátsko) je chorvátsky futbalový záložník, ktorý v súčasnosti hráva za rakúsky futbalový klub Allerheiligen.
Futbalová kariéra
Marin Glavaš sa narodil v chorvátskom meste Imotski v Splitsko-dalmatínskej župe. Svoju futbalovú kariéru odštartoval vo svojom rodnom meste v klube Nogometni klub Imotski. V roku 2007 prestúpil do juniorského tímu Nogometni klub Osijek, v ktorom pokračoval vo svojej kariére aj v seniorskom mužstve. V seniorskom mužstve Nogometni klub Osijek odohral 59 zápasov a strelil štyri góly. V roku 2015 hral za tím FC ViOn Zlaté Moravce za ktorý odohral osemnásť zápasov a strelil jeden gól. V tíme FC Ararat Jerevan Marin Glavaš odohral štyri zápasy. V arménskom klube hrával v sezóne 2015/16. V nasledujúcej futbalovej sezóne 2016/17 hrával v tíme Nogometni klub Celje za tento klub odohral 11 zápasov a v stretnutí Nogometni klub Aluminij - Nogometni klub Celje strelil v 77 minúte zápasu gól a upravil tak výsledok na konečných 2:4. V sezóne 2017/18 hrá Marin Glavaš za AC Oulu.
Longeville
Longeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Marin Glavaš
Reprezentácia Slovinska
Marin Glavaš začal reprezentovať v roku 2011. Za chorvátsky reprezentačný tím do 20 rokov odohral tri zápasy. Svoj prvý zápas za reprezentáciu odohral 18. októbra 2011 v zápase Srbsko - Chorvátsko zápas sa skončil víťazstvom Srbska 2:0. Marin Glavaš nastúpil na trávnik v 75 minúte a v 91 minúte získal žltú kartu. Hralo sa na Gradski stadion Sombor, hlavným rozhodcom bol Adam Farkas z Maďarska. Na druhý zápas nastúpil 2. novembra 2011 v zápase Chorvátsko - Maďarsko zápas sa skončil víťazstvom Chorvátska 1:0, Marin Glavaš nastúpil na ihrisko Gradski stadion Koprivnica v 51 minúte zápasu. Na svoj posledný zápas nastúpil 13. marca 2012 v zápase Chorvátsko - Slovinsko 2:0, kde odohral šesť minút a to keď v 84 minúte zápasu striedal Mislava Oršića.
Longeville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Iné choroby tráviacej sústavy (MKCH-10)
K90 – K93: Iné choroby tráviacej sústavy je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do XI. kapitoly MKCH-10 - Choroby tráviacej sústavy.
Let's Dance (slovenský televízny program)
Let's Dance je slovenská verzia populárnej zahraničnej tanečnej show Dancing with the stars. Všetkých osem sezón vysiela TV Markíza od roku 2006. Prvých päť ročníkov reláciu vysielala každoročne, šiesta séria sa na televízne obrazovky vrátila až v roku 2017 po šešťročnej prestávke. V roku 2023 TV Markíza pripravuje už ôsmy ročník tejto show.
Iné choroby tráviacej sústavy (MKCH-10)
Nezahŕňa gastrojejunálny vred (K28.-), radiačnú kolitídu (K52.0), gastroenteritídu (K52.0) a proktitídu (K62.7).
Let's Dance (slovenský televízny program)
Víťazmi prvého ročníka (2006) sa stala herečka Zuzana Fialová a tanečník Peter Modrovský. Víťazmi druhého ročníka (2008) sa stala herečka Michaela Čobejová s profesionálnym tanečníkom Tomášom Surovcom. Víťazmi tretieho ročníka (2009) sa stala markizácka rosnička Juraj Mokrý s tanečníčkou Katarínou Štumpfovou. Víťazmi štvrtého ročníka (2010) sa stala herečka a speváčka Nela Pocisková a už druhý krát profesionálny tanečník Peter Modrovský. Víťazmi piateho ročníka (2011) sa stala moderátorka Jana Hospodárová a Matej Chren. Víťazmi šiesteho ročníka (2017) sa stal obľúbený herec Vladimír Kobielsky a Dominika Chrapeková. Víťazmi siedmeho ročníka (2022) sa stal herec Ján Koleník s tanečníčkou Vandou Polákovou. Víťazmi ôsmeho ročníka (2023) sa stali Jana Kovalčíková s tanečníkom Vilémom Šírom.
Iné choroby tráviacej sústavy (MKCH-10)
Nezahŕňa gastrointestinálne krvácanie novorodencov (P54.0 - .3).
Let's Dance (slovenský televízny program)
Moderátori a porotcovia
Prehľad moderátorov relácie Let's Dance: moderátor   súťažiaci    porotca
Prehľad porotcov relácie Let's Dance: porotca   moderátor    súťažiaci    epizódny porotca
1. séria – jeseň 2006
V prvej sérií tancovalo desať párov zložených zo slovenskej celebrity a profesionálneho tanečníka:
2. séria - jar 2008
V druhej sérií tancovalo desať párov zložených zo slovenskej celebrity a profesionálneho tanečníka
Inaugurácia Ivana Gašparoviča
Inaugurácia Ivana Gašparoviča môže byť:
Fresh (skladba Kool & the Gang)
„Fresh“ je skladba americkej skupiny Kool & the Gang. Vydaná bola v roku 1984 ako singel z ich albumu Emergency. Skladba obsadila 9. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart, 9. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100 a 1. miesto v rebríčkoch Hot R&B/Hip-Hop Songs a Hot Dance Club Play.
Bonnieux (obec)
Bonnieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brantes
Brantes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karol Mistrík
Karol Mistrík (* 12. máj 1967) je slovenský diplomat. V rokoch 20082013 pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Bulharsku a v rokoch 2018 až 2023 bol veľvyslancom Slovenska v Rumunsku.
Šinano (rieka)
Šinano, na svojom hornom toku známa aj ako Čikuma , je najdlhšia a najširšia japonská rieka. Rozlohou svojho povodia je tretia najväčšia (po riekach Tone a Išikari). Nachádza sa v severovýchodnej časti najväčšieho japonského ostrova Honšú. Šinano pramení v Japonských Alpách a odtiaľ tečie všeobecne na severovýchod cez prefektúry Nagano a Niigata, aby následne ústila do Japonského mora.
Karol Mistrík
Životopis
Karol Mistrík v roku 1991 absolvoval Slovenskú technickú univerzitu v Bratislave. V rokoch 19921994 študoval na Ústave medzinárodných vzťahov na Univerzite Komenského v Bratislave.
Diplomatické pôsobenie
Na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí začal v roku 1994 ako referent. V roku 1998 sa stal 2. tajomníkom - kontrola zbrojenia a odzbrojenie Misie SR pri OSN v Ženeve. Následne bol v rokoch 20022006 riaditeľom odboru pre odzbrojenie, OBSE a boj proti terorizmu.
V rokoch 20082013 bol veľvyslancom Slovenska v Bulharsku. Jeho predchodcom bol v rokoch od marca 2004 do júna 2008 Michal Kottman a nástupcom v apríli 2013 až auguste 2017 Marián Jakubócy.
Po návrate na Slovensko bol v rokoch 20132018 opäť riaditeľom odboru pre odzbrojenie a boj proti terorizmu.
20. februára 2018 ho prezident Andrej Kiska vymenoval za veľvyslanca Slovenska v Rumunsku. Jeho predchodcom bol v rokoch 20122018 Ján Gábor. Vo funkcii zotrval do januára 2023, kedy ho nahradil Peter Hatiar.
Eubios z Téb
Eubios (Eubios) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr. Eubios, sochár z boiótskych Téb, pôsobil zrejme v prvej polovici 4. storočia pred Kr. Podľa Pausania, gréckeho cestovateľa z druhého storočia, bol spolu so svojim rodákom Xenokritom autorom kultovej sochy Hérakla pri Tébach. Pausanias o tom do svojej sprievodcovskej príručky zaznamenal: „''Tu sú tiež reliéfne obrazy žien, dnes už chatrne viditeľné; Tébania ich nazývajú „Nesúce jedovaté šťavy“ (Farmakides). Poslala ich vraj Héra, aby bránili Alkméne pri pôrodných bolestiach. Skutočne jej bránili, takže nemohla porodiť. Ale Teiresiova dcéra Historis si na ne vymyslela lesť: Vykríkla tak, aby ju počuli, že Alkméné porodila; tak sa dali oklamať a odišli. Alkméné potom naozaj pôrod dokončila. Na tom mieste stojí Héraklova svätyňa. Jedna socha z bieleho mramoru má meno Predný bojovník (Promachos), je to dielo Tébanov Xenokrita a Eubia. ''“ Promachos bol prívlastok čiže epiteton mýtického hrdinu Hérakla v Tébach.
Vodnopólová extraliga mužov 2002/03
Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 2002/03 bol v poradí 11. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). V súťaži účinkovalo 7 družstiev, rovnako ako predchádzajúcich dvoch sezónach. Deviatykrát získalo titul družstvo KVP NCHZ Nováky.
Systém súťaže
Systém súťaže ostal rovnaký ako v minulých sezónach. Súťaž sa skladala z dvoch častí. V základnej časti odohrali družstvá zápasy systémom každý s každým jedenkrát doma a vonku. Všetky družstvá potom postúpili do nadstavbovej časti, najlepšie 4 do skupiny o 1.4. miesto a zvyšné do skupiny o 5.7. miesto. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4, resp. 2 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo základnej časti. Play-off sa nehralo, umiestnenie v nadstavbovej časti určilo majstra i ostatných medailistov.
Základná časť
Pozn.: Pri rovnosti bodov rozhodovali vzájomné zápasy.
Skupina o 1.4. miesto
Pozn.: Pri rovnosti bodov rozhodovali vzájomné zápasy.
Demokratická strana Japonska
náhľad|Hlavné sídlo strany Demokratická strana Japonska (民主党, Minshutō) bola politická strana v Japonsku založená v roku 1998 zlúčením viacerých opozičných strán. Ideologicky bola DPJ strana liberálna a stredová a po voľbách v roku 2009 bola v rokoch 2009-2012 vládnucou stranou. V roku 2016, bola zlúčená s Japonskou stranou inovácie (JIP) a spoločne vytvorili Demokratickú strana Japonska (2016) (Minshintō).
Predseda DPJ, Jukio Hatojama, bol od roku 2009 predseda vlády Japonska, ale v júni 2010 odstúpil potom, čo verejná mienka kritizovala jeho súhlas s dohodou so Spojenými štátmi americkými ohľadom základne Futenma na Okinawe. Vo funkcii predsedu strany aj vlády ho nahradil Naoto Kan. Kan avšak taktiež vo funkcii vydržal len 1 rok, keď odstúpil v septembri 2011 po kritike za prístup k následkom zemetrasenia a následnej vlny cunami v Tóhoku 2011. Nahradil ho posledný premiér DPJ, Jošihiko Noda. V roku 2012 DPJ prehrala voľby a dostala sa opäť do opozície.
Vo februári 2016 došlo ku zlúčeniu so stranou JIP. Lídri oboch strán - Kacuja Okada z DPJ a Jorihisa Macuno z JIP sa na spolupráci dohodli pre strach, že bez kooperácie by ich hlasy vo voľbách do hornej komory parlamentu prepadli.
Longevilles-Mont-d’Or
Longevilles-Mont-d'Or je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adam Šangala (postava)
Narodil sa na Slovensku okolo roku 1600. Jeho otec bol Jano Šangala. Po smrti svojho otca, obeseného za pytliactvo vo feudálnom lese, odišiel z domu. Potom, čo zbil grófa Markoča, ktorý týral sedliacku rodinu, musel utiecť. Ako utečenec sa zoznámil s milou Betkou, dcérou trnavského remeselníka, do ktorej sa zaľúbil, ale pretože ho prenasledovali Markočovi muži, láska bola utnutá. Pred pomstou ho zachráni náborár grófa Pálfyho. Potom mal tajne pomer s Brigitou, manželkou syna feudálneho pána Praskowského. Potom, čo Brigita otehotnie, manželka feudálneho pána Praskowského naňho pošle nájomného vraha. S pomocou pastora Konôpku sa mu podarilo vyhnúť sa smrti. Potom sa ožení s dcérou mešťana, ktorá mu dá syna. Bohužiaľ kvôli zrade končí na popravisku a 10. marca 1628 zomiera po zásahu katovou sekerou.
Adam Šangala je tiež protagonista trojdielneho televízneho filmu natočeného v roku 1972. Režisérom filmu bol Karol Spišák. Film Adam Šangala bol premietaný v mnohých krajinách. Úlohu Adama stvárnil herec Ivan Palúch.
Bad Boys Blue
Bad Boys Blue je viacnárodnostná euro disco/popová hudobná skupina, ktorá bola založená v Kolíne nad Rýnom. Medzi jej najväčšie hity patria skladby „You’re a Woman“, „Pretty Young Girl“, „I Wanna Hear Your Heartbeat“ či „Come Back And Stay“.
Ťažký hriech
Ťažký hriech alebo aj smrteľný hriech je v Katolíckej cirkvi hriech, ktorý sa tvrdo protiví božím, alebo cirkevným prikázaniam. Spáchaním ťažkého hriechu človek stráca milosť posväcujúcu, odmieta Božiu lásku v jej celosti, zatvára dvere svojho srdca pred Kristom. Človek, ktorý zomrie v stave ťažkého hriechu, sa dostáva do večného zatratenia. V stave ťažkého hriechu človek nemôže prijímať Eucharistiu (iba ak svätokrádežne, čo je ďalší ťažký hriech ).
Tri znaky ťažkého hriechu
Aby hriech mohol byť klasifikovaný ako ťažký, musí spĺňať tieto tri podmienky:
Zbavenie sa ťažkého hriechu
Ťažkého hriechu sa človek zbaví pri Sviatosti zmierenia (spoveď), pritom je nutné, aby vyznal všetky ťažké hriechy a ich počet (ak nevie presne, tak približný počet, alebo frekvenciu ich vykonávania) a tiež všetky "priťažujúce" okolnosti (Napr. nestačí vyznať hriech "smilstvo", ale treba upresniť, či šlo o smilstvo s človekom opačného / rovnakého pohlavia, slobodným, alebo vydatou/ženatým človekom, kňazom a pod.).
V prípade nepokrsteného človeka, zmýva všetky hriechy (aj ťažké) a tiež aj všetky tresty za hriechy, prijatie Sviatosti krstu.
V prípade, že z rozličných príčin nie je možnosť pristúpiť k sv. spovedi, je možné sa v prípade hroziacej smrti zbaviť ťažkého hriechu aj prostredníctvom tzv. dokonalej ľútosti. Ide o "plač" duše nad spáchanými hriechmi, ktorý ale pramení z lásky k Bohu. Ak pramení výlučne zo strachu pred Božím trestom, hovoríme o nedokonalej ľútosti.
Tresty za ťažké hriechy
Hoci vina za ťažký hriech pominie pri Sviatosti zmierenia, trest za hriechy ostávajú aj naďalej. Trest za spáchané hriechy sa dá zrušiť, alebo aspoň znížiť prostredníctvom čiastočných, alebo úplných odpustkov. V prípade, že človek zomrie v stave trestov za hriechy, jeho duša sa dostáva do očistca, kde zotrváva až do úplného zmazania všetkých trestov za hriechy.
Ťažké a ešte ťažšie hriechy
V latinskej cirkvi prakticky neexistuje "ťažší a ľahší" ťažký hriech. Všetky ťažké hriechy v sebe nesú rovnakú "pohromu" pre ľudskú dušu a líšia sa len rozdielnym trestom za hriech. Z tohto hľadiska ťažký hriech - nedodržať bezmäsitý pôst v piatok, má rovnaké zničujúce následky pre dušu, ako napr. vražda. Z morálneho hľadiska sa však ťažké hriechy od seba líšia.
Hriechy proti Duchu svätému
Ide o neodpustiteľné hriechy, ktorých názov pochádza z Evanjelia podľa Matúša (Mt 12: 32): "A kto by povedal slovo proti Synovi človeka, odpustí sa mu; ale kto by hovoril proti Duchu Svätému, neodpustí sa mu ani v tomto veku ani v budúcom." Tieto hriechy sú neodpustiteľné z toho dôvodu, že človek, ktorý pácha takéto hriechy, odpustenie nechce a odmieta ho. Bráni Bohu, aby mu odpustil. Keď si po čase uvedomí svoje previnenie a hriech vyzná v sv. spovedi, odpustí sa mu.
7 hlavných hriechov
Názov týchto hriechov (sedem hlavných hriechov) nepochádza z toho, že by boli "najhoršie", najťažšie ale z toho, že vznikajú v hlave a sú teda začiatočnou bránou pre iné, horšie hriechy. V latinčine sa hlava nazýva caput preto sa v iných jazykoch nazývajú kapitálne hriechy.
Gloria
Gloria môže byť:
Pozri aj
__DISAMBIG__
You’re a Woman
„You’re a Woman“ je skladba popovej skupiny Bad Boys Blue. Vydaná bola ako singel v roku 1985, a následne sa stala veľkým hitom naprieč Európou, pričom v Západnom Nemecku dosiahol 8. miesto, v Rakúsku 1. miesto a 2. miesto vo Švajčiarsku.
Zoznam skladieb
12" singel (Coconut 601 673, 1985)
PGC 7
PGC 7 je eliptická galaxia v súhvezdí Ryby. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,6. Od Slnka je vzdialená 98,3 miliónov parsekov, alebo 320,61 miliónov svetelných rokov.
Vláda Československej republiky od 22. septembra 1938 do 4. októbra 1938
'''Vláda Československej republiky od 22. septembra 1938 do 4. októbra 1938 (iné názvy: vláda obrany republiky, prvá vláda Jana Syrového''') bola v poradí tretia úradnícka a celkovo 18. vláda Československej republiky (ČSR), ktorá trvala od 22. septembra do 4. októbra 1938, tzn. na rozmedzí prvej a druhej republiky. Predsedom vlády bol armádny generál (arm. gen.) Jan Syrový. Ďalším vojakom vo vláde bol divízny generál (div. gen.) František Nosál.
Medzi najdôležitejšie akty vlády patrilo vyhlásenie všeobecnej mobilizácie 23. septembra a prijatie mníchovskej dohody 30. septembra. Vláda zanikla podaním demisie zo strany ministra bez portefeuille Matúša Černáka 4. októbra 1938.
Silanión
náhľad|[[Satyros z Élidy, autor: Silanión, cca 330320 pred Kr., Národné múzeum, Atény ]] Silanión bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr. Sochár Silanión pochádzal z Atén. Rímsky spisovateľ Plínius uvádza, že na vrchole bol počas 113. olympiády (v rokoch 328 až 324 pred Kr.) Zo správ od starovekých autorov je známych desať jeho diel.
Silanión zhotovil sochy mýtických hrdinov Achilla a Thésea, Umierajúcej Iokasté (bronz zo striebrom) a sedem portrétov a sôch, lyrických poetiek Sapfo a Korinny, sochu filozofa Platóna, ktorú podľa Diogena Laertia umiestnil v Akadémii Peržan Mithradates s nápisom: „Peržan Mithradates, syn Orontobalov, venoval Múzam Platónovu sochu, ktorú zhotovil Silanión.“, sochu sochára Apollodóra a sochy troch boxerov z Olympie, a to messénskych dorastencov Telesta, víťaza na 110. hrách a Damareta, víťaza na 109. hrách a elidského Satyra, víťaza na 112. a na 113. hrách. Silanión písal i učené spisy o pravidlách zobrazovania ľudského tela, ktoré sa nezachovali.
Medzi jeho zachované diela (v 16. rímskych kópiach) patrí psychologicky výstižný portrét filozofa Platóna, umiestnený v mníchovskej Glyptotéke, busta poétky Sapfo (jej identifikácia je ale sporná) uložená v Museo Archeologico Nazionale v Neapole. Jedným z jeho zachovaných diel je aj hlava boxera Satyra z Élidy, ktorá za vlády rímskeho cisára Theodosia II. ušla pustošeniu kresťanských horlivcov (zvyšná časť sochy sa nezachovala). Je to jediná podobizeň olympijského víťaza nájdená v Olympii, je z bronzu a bola vyrobená okolo roku 325 pred Kr. Na rozdiel od starších sôch realisticky zobrazuje individuálne črty tváre, ktoré prezrádzajú chlapskú tvrdosť a nepoddajnosť. Nos má rozbitý, čelo zjazvené, uši rozmlaždené, kučeravé vlasy stiahnuté zvyškom olivového venca, namiesto atletickej krásy oslavuje krvopotne dobytú cestu k víťazstvu.
Buisson
Buisson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aristos
Aristos môže byť: Aristos môže byť aj:
Masticha
náhľad|Slzy Chioskej mastichy náhľad|Mastichové kryštály Masticha (mastix, mastiha) je živica získavaná zo stromu mastichovníka (Pistacia lentiscus). Nazýva sa aj „slzy Chiosu“, pretože pravá masticha pochádza z gréckeho ostrova Chios, kde je tradičným spôsobom získavaná a spracovávaná a tvorí významnú časť hospodárskeho života ostrova.
Živica vyteká zo stromu Pistacia lentiscus ako priesvitná lepkavá hmota, ktorá na slnku tuhne a dostáva žltkastú farbu. Jej chuť je typická, živicová, trochu horká, pripomína chuť napríklad cédru. Aby mala masticha správnu chuť a hlavne liečivé účinky, starajú sa obyvatelia ostrova Chios o jej pestovanie tradičnými spôsobmi.
História
Masticha je známa už od čias antického Grécka, jej spracovanie a pestovanie má históriu vyše 2500 rokov. Prvá zmienka o liečivých účinkov mastichy pochádza od Hippocrata. Tento uznávaný lekár používal mastichu na prevenciu a liečbu tráviacich problémov, pri prechladnutí a ako osviežovač dychu.
Obchodovanie s mastichou bolo počas histórie stále záujmom cisárov a panovníkov. Masticha bola cenená ako významný artikel, jej cena bola v minulosti rovná zlatu, v neskorších obdobiach striebru. Trestom za krádež mastichy bola poprava, čo svedčí o jej vysokej hodnote.
Chioský masaker
Počas gréckej vojny za samostatnosť v roku 1822 bolo vyvraždené alebo zajaté takmer celé obyvateľstvo ostrova Chios. Na príkaz sultána boli nakoniec od smrti ušetrení obyvatelia oblasti Mastichochorie a to kvôli ich znalostiam o pestovaní a spracovaní mastichy.
Ďalším nebezpečným míľnikom v pestovaní mastichy bol rok 2012, kedy ostrov Chios zasiahol veľký požiar, pri ktorom bolo zničených niekoľko veľkých mastichových sadov.
Pestovanie
Pestovanie a spracovanie mastichovej živice na ostrove zabezpečujú lokálni obyvatelia. Proces získavania mastichy je zložitý a celoročný. Na začiatku roka sa okolie stromov Pistacia lentiscus čistí a vysypáva vápnom a stromy sa „prebúdzajú“ prvým nárezom kôry. Následne sa nárezy vykonávajú každých 4 – 5 dní, kedy majitelia sadov prichádzajú k stromom a narezávajú kôru pistaciovníka stále vyššie a vyššie. Ich znalosti a skúsenosti im nedovoľujú narezať kôru natoľko, aby stromu ublížili, presne vedia, ktorá tepna stromu je silná a bude produkovať najviac živice. Živica masticha následne pomaly vyteká z kôry stromov, na slnku schne a padá na špeciálne upravenú pôdu pod stromom. Práve tento proces vytekania pripomína slzenie a odtiaľ pochádza názov „slzy Chiosu“. Kým „slza“ padne na zem, trvá to 15 – 20 dní. Farmári následne zbierajú kúsky mastichy zo zeme a kryštály potom ručne čistia. Očistené kryštály sú na ostrove vykupované Asociáciou pestovateľov chioskej mastichy.
Mastichochorie
náhľad|Kultivácia nových stromov je súčasťou pestovateľských aktivít V súčasnosti sa pestovaniu mastichy venuje 24 obcí v oblasti Mastichochorie, Tieto obce sú na južnej strane ostrova Chios. Ak pre svoje zdravotné problémy hľadáte mastichu, skontrolujte si, či má označenie PDO – chránené označenie pôvodu. Iba táto masticha pochádza z chioskej pestovateľskej oblasti Mastichochorie. Zástupcovia týchto obcí Mastichochoria sú združení v rozhodovacom orgáne Asociácie pestovateľov chioskej mastichy, kde spoločne rozhodujú o pestovaní a exporte mastichy.
V roku 2016 v obci Rachi bolo otvorené múzeum chioskej mastichy, v ktorom sú zhromaždené informácie o histórií pestovania, jeho technikách a postupoch.
Medicína
Masticha sa používa ako liečivo už od čias antických lekárov. V minulosti sa používala ako liek pri uhryznutí hadom, Hippocrates ako prvý definoval jej účinky pri tráviacich ochoreniach a nachladnutí, Galenus popísal účinky mastichy pri liečbe bronchitídy a na zlepšenie stavu krvi. V zložení mastichy sa určilo viac ako 80 účinných látok, hlavne antioxidantov a látok s antibakteriálnymi a protiplesňovými účinkami. Štúdia University of Nottingham, ktorá bola publikovaná v The New England Journal of Medicine zistila, že mastix môže liečiť žalúdočné vredy a zabíjať baktériu Helicobacter pylori.
Ďalšie štúdie zistili, že vysoká spotreba mastichy vedie k zníženiu celkovej hladiny cholesterolu a zabraňuje oxidácii LDL cholesterolu. Olej z mastichy sa používa na prípravu mastí na kožné ochorenia.
Dentálna hygiena
Žutie mastichových kryštálov má vplyv na prevenciu zubného kazu a likvidáciu baktérií v ústach.
Kozmetika
Masticha nachádza vďaka svojim pozitívnym účinkom na kožu využitie aj v kozmetickom priemysle. Pridáva sa ako zložka do mydiel, pleťových a telových krémov.
Použitie mastichy na liečenie
Vedecké výskumy popisujú liečivé účinky mastichy najmä pri ochoreniach tráviaceho traktu a to predovšetkým:
Helikobakter pylori a žalúdočné vredy
V roku 1998 bola publikovaná v slávnom časopise New England Journal of Medicine štúdia univerzitnej nemocnice Nottingham v Anglicku, ktorá dospela k záveru, že chioská masticha má preukázaný účinok proti Helikobakter pylori. Štúdia ukazuje, že dokonca 1 gram mastichy denne po dobu dvoch týždňov môže vyliečiť vredové ochorenie žalúdka. Tento pozitívny účinok je dosiahnutý vďaka skutočnosti, že masticha ničí baktériu Helikobakter pylori, ktorá je zodpovedná za väčšinu prípadov výskytu vredových ochorení. Helikobakter pylori je až v 75% zodpovedný za vývin vredových ochorení žalúdka a dvanástnika. Chioská masticha pomáha harmonizovať prostredie v žalúdku, zmierňuje príznaky a potláča infekciu helikobakterom.
Imitácie mastichy
Zložitosť pestovania a jej raritný výskyt robia z mastichy drahý artikel. Preto sa na trhu často objavuje živica, ktorá pochádza z iných stromov (napríklad Pistacia palaestina), ktoré síce produkujú vzhľadom podobnú živicu, avšak bez alebo s nedostatočným obsahom účinných látok. Chioská masticha je produkt, ktorý je jedinečný a ani pri mnohých pokusoch sa nepodarilo dosiahnuť to, aby stromy Pistacia lentiscus produkovali na iných miestach, kde sa vyskytujú, živicu s podobnými liečivými účinkami ako tie, ktoré rastú na ostrove Chios.
Agathón z Efezu
Agathón bol grécky sochár a bronziar v 3. storočí pred Kr. Agathón, grécky sochár a bronziar z Efezu, bol činný pravdepodobne v prvej polovici 3. storočia pred Kr. Starovekí autori nám o ňom nezanechali správy, ale svedectvom tvorby tohto umelca je jeho fragmentárna signatúra na mramorovom podstavci zo sochy, ktorú zhotovil spolu s Aristónom z Chiosu:
Tento podstavec objavili na akropole rodoského mesta Lindos. Jeho nápis, datovaný do roku 270 pred Kr., hlása, že bronzová socha znázorňovala Eufanovho syna Timothea, kňaza bohyne Atény v meste Lindos. Socha bola dielom Aristóna a do bronzu ju odlial (spracoval) Agathón, syn Eufana. Aristónovo meno je uvedené aj na ďalších troch podstavcoch zo sôch nájdených v archeologickej lokalite starovekého rodoského mesta Kameiros, datovaných do polovice 3. storočia pred Kr.
Buoux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Loray
Loray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sabína Šimonovičová
Sabína Šimonovičová, rod. Oroszová (* 5. jún 1993, Bratislava) je slovenská profesionálna basketbalistka, hrajúca na pozícii power forward. V súčasnosti hrá za tím Slávia Banská Bystrica v slovenskej extralige a za slovenskú reprezentáciu.
Kariéra
Oroszová začala sa basketbalom v Šamoríne, kde hrávala za miestny ŠBK Šamorín. Následne študovala v USA, kde absolvovala v roku 2015 Eastern Illinois University. Za Eastern Illinois hrávala aktívne 4 sezóny v severoamerickej univerzitnej súťaži, od sezóny 2012/13 nastupovala v základnej päťke. V roku 2013 získala titul šampiónov OVC Regular Season West Division.
Od sezóny 2015/2016 sa vrátila do Európy a pôsobí v profesionálnom basketbale. Najprv medzi rokmi 20152017 strávila dve sezóny v slovenskej extralige v tíme Piešťanské Čajky, kde sa vypracovala na stabilnú oporu tímu. V sezóne 2015/2016 bola vyhlásená na najlepšiu striedajúcu hráčku ligy a taktiež bola zvolená do druhého All-stars tímu ligy. Následne v sezóne 2017/2018 hrávala v talianskej sérii A1 za klub San Martino Di Lupa, kde v 24 odohraných zápasoch mala priemer 11,1 bodu na zápas. V sezóne 2018/2019 pôsobila najprv v poľskej Wisle Krakow v Basket Lige Kobiet. Pre malú zápasovú vyťaženosť včas v decembri 2018 počas sezóny prestúpila do českej extraligy do tímu KP Brno. Za KP Brno dohrala sezónu, mala v priemere 8,6 bodu a 6,8 doskoku na zápas.
V júni 2019 sa Oroszová vrátila do talianskej Serie A1, keď prestúpila do klubu Allianz GEAS Basket v Sesto San Giovanni. Za San Giovanni odohrala dve sezóny, 2019/20 aj 2020/21.
V roku 2021 Oroszová prestúpila do maďarského klubu SERCO UNI Győr, kde odohrala dve sezóny. V sezóne 2021/22 obsadila s Győrom piate miesto a tiež účinkovala v Eurocupe. Nastupovala ako hráčka základnej zostavy, v lige odohrala 28 stretnutí a dosiahla priemer 8,5 bodu, 5,2 doskoku a 1,4 asistencie na zápas. V sezóne 2022/23 mala v základnej časti priemer 4,7 bodu a 3,6 doskoku na zápas a v play-off 7,7 bodu, 5,8 doskoku a 3,3 asistencie na zápas.
Medzinárodné súťaže a reprezentácia
Za Piešťanské Čajky nastupovala Oroszová aj v európskych súťažiach. V sezóne 2015/2016 nastúpila v Eurocupe na 6 zápasov s bilanciou 4,5 bodu na zápas, o rok neskôr na 2 zápasy s priemerom 9,0 bodu na zápas. V sezóne 2016/2017 na Čajky tiež hrala v CEWL, kedy v 6 zápasoch mala priemer 8,0 bodu na zápas. V Eurocupe účinkovala aj s Győrom v sezónach 2021/22 a 2022/23.
Oroszová je stabilnou súčasťou slovenskej reprezentácie. Reprezentovala Slovensko tiež na troch ME v basketbale žien. Na Majstrovstvách Európy 2017 zaznamenala v siedmich zápasoch 31 bodov s priemerom 4,4 bodu na zápas. Na ME 2021 v troch zápasoch zaznamenala priemer 5 bodov, 6 doskokov a 1,7 asistencií na zápas. Na ďalšom šampionáte v Slovinsku v roku 2023 zaznamenala v štyroch zápasoch priemer 5 bodov, 5,5 doskoku a 2 asistencie na zápas.
Osobný život
Šimonovičová žije v Šamoríne. V júli 2023 sa vydala za Jána Šimonoviča, odvtedy používa aj ako hráčka priezvisko Šimonovičová.
Klubová štatistika
Aktualizované ku koncu sezóny 2017/2018.
Postprodukcia
Tradičná (analógová) postprodukcia bola oslabená softvérom pre strih videa, ktoré pôsobí na non-linear editing system (NLE).
Fotografie
V prvej fáze postprodukcie sa zvyčajne vyžaduje načítanie neupravených obrázkov do postprodukčného softvéru. Ak existuje viac ako jeden obrázok, a patria do množiny, v ideálnom prípade sa postproducenti snažia vyrovnať hladiny obrazov pred ich vložením. Po tom, ak je to potrebné, ďalším krokom je označiť upravované objekty v snímky s Nástrojom Pero pre perfektný a čistý rez. V ďalšej etape sa obrázky čistia pomocou nástrojov ako nástroj retuš, klon a patch.
Ďalšie fázy závisia od toho, čo si klient objedná. Ak je to foto-montáž, postproducenti zvyčajne začínajú montáž rôznych obrázkov do záverečného dokumentu, a začínajú integrovať obrázky s pozadím.
V reklame, to zvyčajne vyžaduje montáž niekoľko obrázkov do spoločnej foto-kompozície.
Typy zvyčajne vykonávanej práce:
Hudba
Medzi techniky, ktoré sa používajú v hudobných postprodukciách patrí comping (kompilácia najlepších častí viacerých stôp do jedného superiora), timing a pitch (možno prostredníctvom beat quantization), a prídavné efekty. Tento proces je zvyčajne označovaný ako mixovanie a môže tiež zahŕňať vyrovnávanie a úpravu úrovní jednotlivých skladieb aby poskytovali optimálny zvukový zážitok.
Autoboulos
Autoboulos alebo Autobulos môže byť:
Lougres
Lougres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Guaymallén
Guaymallén je mesto nachádzajúce sa v provincii Mendoza v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Mendoza a západnej časti krajiny. Je predmestím mesta Mendoza a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Mendoza (Gran Mendoza). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 252 618 obyvateľov. Mesto bolo formálne založené v roku 1858, keď došlo k územnej reorganizácii oblasti, pričom jedno z území bolo pomenované Guaymallén.
Cabrières-d’Aigues
Cabrières-d’Aigues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Krasucha
Krasucha je ruský samohybný pozemný systém elektronického boja. Je určený na rušenie radarov z rôznych leteckých prostriedkov, ako sú napríklad lietadlá včasnej výstrahy a riadenia alebo bezposádkové lietadlá.
Cabrières-d’Aigues
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krasucha
Vznik a vývoj
Vývoj systému Krasucha sa začal v 90. rokoch 20. storočia v Ruskom výskumnom inštitúte "Gradient" z Rostova na Done. V tej dobe sa súbežne rozbehol vývoj systému Krasucha-2 aj Krasucha-4. Tieto komplety sa navzájom líšili zložením použitého vybavenia, charakteristikami a tiež použitým podvozkom. Prototypy boli vyrobené v závode "Kvant", ktorý je súčasťou korporácie KRET. Štátne skúšky kompletov Krasucha-2 a Krasucha-4 boli ukončené v roku 2009. Sériová výroba tohto systému bola spustená v roku 2011 v Brianskom elektromechanickom závode. Dodávky prvých systémov ozbrojeným silám Ruskej federácie začali v roku 2012 a v tom istom roku boli údajne zaradené do služby. Ďalšia objednávka bola výrobcovi zadaná v roku 2014 a do konca tohto roku získali ruské ozbrojené sily 9 kompletov tohto typu.
1L269 Krasucha-2
Systém elektronického boja, ktorý dokáže rušiť radary na vzdialenosť 250 km. Od roku 2013 bol ponúkaný aj na export.
1RL257 Krasucha-4
Systém dokáže rušiť špionážne satelity, pozemné radary a lietadlá včasnej výstrahy a riadenia. Môže chrániť objekty, ktoré sú rozmiestnené vo vzdialenosti 150-300 km. Dokáže zničiť elektroniku, z ktorej pozostávajú systémy elektronického boja a komunikačné systémy. Krasucha-4 je namontovaná na vozidle 8x8 BAZ-6910-022.
Krasucha-2O
Systém dokáže rušiť radary na vzdialenosť 400 km.
Sýria
Od októbra 2015 chráni systém Krasucha-4 ruské jednotky na sýrskej základni Humajmím.
Luxiol
Luxiol je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cabrières-d’Avignon
Cabrières-d’Avignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rešov
Rešov môže byť:
Bücker Bü 133
Vznik a vývoj
Prevádzka cvičného dvojplošníka Bücker Bü-131 Jungmann sa ukázala byť veľmi úspešnou a piloti chválili jeho prevádzkové vlastnosti, najmä pri výcviku základnej akrobacie. Skúsenejší piloti na ňom lietali akrobaciu vrcholovej úrovne, napriek tomu však pociťovali nedostatok, v podobe nízkeho výkonu jeho motora. Firma Bücker sa v roku 1935 presťahovala z letiska Johanistal do Rangsdorfu južne od Berlína. V tom istom roku zalietala továrenská pilotka Luisa Hoffmanová prototyp nového upraveného jednomiestneho dvojplošníku Bücker Bü-133V-1, ktorý niesol imatrikuláciu D-EVEO. Toto lietadlo vzniklo na základe spolupráce konštruktérov Carla C. Bückera a Andreasa J. Andersona. Poháňal ho vzduchom chladený šesťvalcový motor Hirth HM 506, s výkonom 104 kW. Jeho letové vlastnosti však boli neuspokojivé, hlavným problémom sa ukázal byť nepravidelný chod motoru pri akrobacii so záporným preťažením. Z týchto dôvodov bolo rozhodnuté lietadlo upraviť pre inštaláciu sedemvalcového hviezdicového motora Siemens Bramo Sh 14A-4, s výkonom 119 kW, čo továreň zvládla za niekoľko týždňov. Výsledkom sa stal Bücker Bü 133B, ktorý mal 40% dielov prevzatých z Bü 131. Bol postavený v dvoch kusoch –  stroj s imatrikuláciou D-EAKE, pre nemecké akrobatické eso, grófa Otta von Hagenburga a stroj s imatrikuláciou VR-PAX pre rumunského akrobata, kapitána Alexandra Papana. Do sériovej výroby sa lietadlo dostalo v roku 1936, vo verzii Bücker Bü 133C, ktorý sa líšil od predošlých strojov trupom kratším o a novo tvarovanou časťou za pilotnou kabínou. Presný počet postavených lietadiel nie je známy, ale len produkcia domáceho závodu sa odhaduje na niekoľko stoviek kusov. Presný počet postavených lietadiel nie je známy, ale len produkcia domáceho závodu sa odhaduje na niekoľko stoviek kusov. Lietadlo sa stavalo aj v licencii, pričom španielska firma CASA vyrobila približne 50 lietadiel a z toho 25 vo verzii Bü 133A pod označením CASA 1.133 s motormi Hirth HM 506. Záujem prejavili aj švajčiarske vzdušné sily, ktoré obstarali 52 lietadiel Do/ Bü 133C, licenčne vyrábaných vo firme Dornier v Alterheime.Celková produkcia týchto lietadiel predstavovala 275 ks, z ktorých väčšina bola stratená v druhej svetovej vojne alebo zhabaná Východnými krajinami. Jedinými strojmi ktoré potom ešte lietali, boli švajčiarske a španielske stroje. Pre veľký záujem predovšetkým amerických pilotov, bola v roku 1967 obnovená ich kusová výroba nemeckou firmou Bitz Flugzeugbau v Haunstettene. Prvé stroj s typovým označením Bücker 133D-1 a imatrikuláciou D-EGZJ bol zalietaný v roku 1968. Podľa dostupných údajov boli ešte postavené najmenej 4 lietadlá.
Operačné nasadenie
thumb|250px|Bücker Bü 133 vo farbách nemeckej Luftwaffe, 10.7.2005. „Jungmeister“ bol čoskoro objednaný nemeckým ríšskym kancelárom Adolfom Hitlerom, aby na 11. Olympijských hrách v Berlíne v roku 1936 demonštroval silu nemeckého leteckého priemyslu. Letové vlastnosti tohoto lietadla boli na svoju dobu tak výnimočné, že bolo rozhodnuté ho vyslať na svetové turné, kde by predviedol svoje kvality. Prvou zastávkou tohoto turné bola letecká show Lausana Switzerland Airshow v roku 1935 v Švajčiarsku. Druhý stroj s imatrikuláciou YR-PAX, pilotovaný kapitánom Alexandru „Alex“ Papanom, ktorý bol považovaný za najlepšieho európskeho pilota svojej doby, uskutočnil sériu vystúpení po Európe, pričom jeho prezentáciu zavŕšil počas Berlínskej olympiády. Po sérii úspechov bol stroj pomocou vzducholode „Hindenburg“ dopravený do USA na ďalšie vystúpenia. Po skončení vystúpenia v USA bol Papanov stroj s označením YR-PAX ponechaný v Spojených štátoch. Dnes je vystavený v múzeu National Air and Space Museum, pri Washingtone D.C. Nová verzia dosiahla očakávaný úspech, čo preukázali aj mnohí akrobatickí piloti na leteckých súťažiach, napríklad National Air Race 1937 v Clevelande a o rok neskôr víťazstvo v medzinárodnej akrobatickej súťaži v Paríži. Na základe týchto úspechov sa pre neho rozhodla Luftwaffe a tak sa Bücker Bü 133 stal základným typom pre výcvik leteckej akrobacie. Lietadlo malo dlhú kariéru, pričom niektoré kusy slúžili od roku 1937 až do roku 1968.
Ďalšia prezentácia „Jungmeistera“ prebehla v Južnej Amerike, na stroji Bü 133-B s imatrikuláciou PP-TDP, ktorý pilotoval Arthur Benith. Odlietal viac než 80 predstavení, uskutočnil prelet ponad Andy do Santiaga cez Paso de Christo, dlhý 15 000 míľ. Po ukončení tejto prezentácie ponechal lietadlo v leteckom klube v São Paule. Neskôr bolo prevezené do USA a nakoniec do Británie, kde získalo imatrikuláciu G-PTDP. Nedávno bolo zreštaurované firmou Bucker Prado SA v Albacete v Španielsku.
Začiatok druhej svetovej vojny znamenal zlom v dodávkach „Jungmeistera“ zákazníkom. Jeho výroba mala prebiehať v ZSSR a Poľsku, ale tieto plány boli po začiatku vojny zrušené.
Užívatelia
24px Nemecko Švajčiarsko Švajčiarsko od Nemecka zakúpilo 52 ks lietadiel Bücker Bü 133C, ktoré pre nich vyrábala továreň Dornier v Alterheime. Ešte predtým švajčiarske letectvo zakúpilo 6 kusov vyrobených v Nemecku, z ktorých prvé nieslo sériové číslo 1001, s vojenským označením U-51. V roku 1969 bol tento stroj zaregistrovaný v Británii a získal označenie G-AGNI.
Španielsko thumb|250px|CASA 1.133C na letisku v [[Blackpool (Anglicko)|Blackpoole, 10.6.1957.]] Španielske vzdušné sily vyrábali verziu Bücker Bü 133A v licencii pod názvom CASA 1.133, z ktorej postavili 25 ks. Spolu vyrobili približne 50 lietadiel typu Bücker Bü 133. Stroje slúžili v španielskom letectve medzi rokmi 1940 a 1969 a mali prezývku „Pepino“, čo v španielčine znamená „výkonný a obratný“. Prvý stroj, ktorý dorazil do Španielska cez prístav Cádiz 26. januára 1937, mal sériové číslo 1004. Svoj prvý let uskutočnil 20. februára 1937 v Tablade a niesol vojenské označenie 35-1. V službe zostal až do svojho vyradenia dňa 28. októbra 1958. Vyradenie tohto lietadla, rovnako ako zvyšku flotily „Jungmeisterov“ španielskeho letectva bolo nevyhnutné z dôvodu nedostupnosti náhradných dielov motoru Siemens. Továrne na výrobu týchto motorov sa dostali do rúk Sovietov, pri ich postupe do Nemecka. Ďalším dôvodom vyradenia týchto lietadiel bolo aj zavedenie moderného cvičného lietadla Beechcraft Mentor, v roku 1953. Problémom boli aj pohonné jednotky Hirth vyrobené firmou CASA. Išlo o dlhý 6 valcový motor, ktorého dizajn neposkytoval miesto pre inštaláciu olejového chladiča, takže piaty valec mal veľkú tendenciu zaseknúť sa. Trup lietadla sa musel vysporiadať s ďalším problémom, súvisiacim s dlhým motorom: horná časť motorových ložísk pozostávala z dvoch zvarených platní, ktoré neboli dostatočne silné na udržanie oveľa dlhšieho motoru, než bol hviezdicový motor Siemens. Tak sa stalo, že motor mohol jednoducho vypadnúť zo svojho ložiska. Niektorí užívatelia, ako princ Cantacuzeno alebo J.L. Aresti vyriešili tento problém inštaláciou motorov Lycoming. Tie dokázali vyvinúť výkon až 260 hp.
Verzie
Bü 133A Bü 133B Bü 133C
Špecifikácie (Bücker Bü 133C)
thumb|250px|Bücker Bü 133 Jungmeister Bücker Bü 133 je jednomotorový jednomiestny akrobatický dvojplošník s otvorenou kabínou a pevným podvozkom. Na trup zvarený z chróm-molybdénových trubiek nadväzuje centroplán spodného krídla zvarený z plochých trubiek. Predná časť trupu je krytá tvarovanými duralovými panelmi, zvyšok trupu plátnom Okrem niektorých kontrolných otvorov je poťah na spodnej časti trupu opatrený šnurovaním, ktoré umožňuje kontrolu celej kostry. Za nastaviteľným pilotným sedadlom, určeným na použitie sedacieho padáku, je malý nákladný priestor, prístupný sklápacími kovovými dvierkami na boku trupu. Prístrojový panel obsahoval nasledujúce prístroje: výškomer, magnetický kompas, variometer, palubné hodiny, vypínač zapaľovania, rýchlomer, zatáčkomer, otáčkomer, tlakomer paliva a oleja, teplomer oleja. Pod palubnou doskou je nastriekavacia pumpička.
Nosné plochy s šípovitosťou 11° a odstupňovaním sú prevažne drevenej konštrukcie. Horné krídlo má vzopätie 1,5°, spodné 3,5°. Dvojica hlavných drevených nosníkov tvaru I je navzájom vystužená trubkovou konštrukciou a oceľovými profilovanými drôtmi. Každé krídlo má 11 konštrukčných rebier, nábežné časti sú až po predný nosník potiahnuté preglejkou a plátnom. Koncové oblúky sú z oceľových trubiek, v spodnom krídle sú inštalované madlá. Vonkajšie časti horného krídla sú závesmi spojené so strednou časťou, spojenou s trupom dvojicou vzpier tvaru N, z kovových profilovaných trubiek. Obe krídla sú spojené štyrmi oceľovými profilovanými drôtmi. Kridielka celodrevenej konštrukcie s pláteným poťahom sú na pomocný nosník pripevnené trojicou závesných kovaní.
Chvostové plochy s kostrou zváranou z oceľových trubiek sú potiahnuté plátnom. Delené výškové kormidlo je staticky vyvážené a uložené v guľôčkových ložiskách. Na odtokovej časti výškovky sú vyvažovacie plôšky ovládané pilotom za letu. Smerové kormidlo bolo tiež uložené na guľôčkových ložiskách, je vybavené plechovou, na zemi nastaviteľnou vyvažovacou plôškou. Smerovka aj stabilizátor sú s trupom spojené oceľovými drôtmi.
Podvozok s deleným hriadeľom je zvarený z oceľových trubiek a medzi hlavnými nohami a pomocnými vzperami je potiahnutý plátnom. Hlavné nohy sú odpružené pružinami a olejovými tlmičmi. Nízkotlakové kolesá s priemerom 420x sú vybavené mechanickými brzdami a ovládané pedálmi nožného riadenia. Ostrohové koliesko s rozmermi 135x je z tvrdenej gumy a jeho ovládanie je spojené s ovládaním smerovky. Pohonnú jednotku tvoril sedemvalcový hviezdicový, vzduchom chladený motor Siemens Sh 14A-4 s výkonom 119 kW, ktorý bol uložený na trubkovom ložisku s gumovými tlmičmi. Pred protipožiarnou prepážkou je olejová nádrž s objemom 9 l, za ňou palivová nádrž s objemom 92 l. Štandardná dvojlistová drevená vrtuľa Heine s priemerom mohla byť na želanie zákazníka nahradená kovovou vrtuľou VDM,  nastaviteľnou na zemi.
Cadenet (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Magny-Châtelard
Magny-Châtelard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mišpuľka horská
Mišpuľka horská (iné názvy: jarabina mišpuľková, mišpuľka , staršie: jarabina mišpuľka ; lat.Chamaemespilus alpina, Sorbus chamaemespilus ) je jediný druh rodu mišpuľka (Chamaemespilus); alternatívne sa zaraďuje ako jeden z druhov rodu jarabina (Sorbus) v širšom zmysle. Je to opadavý ker vysoký do troch metrov.
Staršie sa za súčasť (poddruh) tohto druhu často považoval aj taxón mišpuľka sudetská/jarabina mišpuľka sudetská (Sorbus chamaemespilus subsp. sudetica), ktorý sa dnes zaraďuje ako samostatný druh jarabina sudetská (Majovskya sudetica, Sorbus sudetica).
Zaradenie v systéme
Tento druh sa zaraďuje buď ako jediný zástupca rodu mišpuľka (Chamaemespilus); alternatívne (najmä staršie) sa zaraďuje ako jeden z druhov rodu jarabina (Scorbus) v širšom zmysle. Rod Chamaemespilus resp. Sorbus je súčasťou tribusu Maleae, ktorý patrí do čeľade ružovité (Rosaceae).
Opis
Mišpuľka horská je ker vysoký 1,5 až 3 m s pologuľovitou korunou. Kôra je tmavopopolavá, hladká, najmladšie konáriky sú zelenkasté, bieloplstnaté, neskoršie lysavejúce, staršie sú červenohnedé. Púčiky sú holé a šupiny brvité.
Listy sú krátkostopkaté, so stopkami dlhými 3 až 6 mm. Čepeľ je elipsovitá, alebo obrátene vajcovito podlhovastá, dlhá 5 až 9 cm, na báze široko až zaokrúhlene klinovitá. Je drobno jeden až dvakrát pílkovitá, tuhá, na líci holá, tmavozelená, so 4 až 8 (9) pármi žíl, na rube je tenko plstnatá a svetlozelená.