cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stredná odborná škola (Rožňava, Hviezdoslavova 5)
História školy
Škola v roku 2009 oslavuje 60. výročie vzniku školy. 1. septembra 1948 bol slávnostne otvorený školský rok 1948/1949 Ústavu baníckeho dorastu. Nariadením vlády z 31. januára 1957 sa zriadili trojročné odborné učilištia, na čele ktorých boli vedúci učilíšť. Tak vzniklo Stredné odborné učilište banícke, ktoré preberajú Spišské železnorudné bane. Rozhodnutím zo dňa 30. augusta 1980 sa zriadilo Stredné odborné učilište banícke v Rožňave. Od školského roku 1983/84 sa otvoril štvorročný študijný odbor mechanik strojov a zariadení. V školskom roku 1988/89 sa vybudovala učebňa výpočtovej techniky, vybavená 15 počítačmi PMD85 pre výučbu učebného odboru elektromechanik. V školskom roku 1990/91 sa zmenil názov na Stredné odborné učilište, pretože sa zrušila výučba všetkých baníckych odborov. Začalo sa s výučbou nových učebných a študijných odborov. V roku 2003 sa škola zapojila do projektu národnej spoločnosti CISCO v spolupráci s Technickou univerzitou v Košiciach, fakultou elektrotechniky a informatiky. V školskom roku 2008/2009 sa zmenil názov školy na Strednú odbornú školu.
Bechlín
Bechlín je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 238 obyvateľov, z toho 629 mužov a 609 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 38,3 roka, ženy 40,9 roka).
Richard Šmehlík
Richard Šmehlík (* 23. január 1970, Ostrava) je bývalý český hokejista, olympijský víťaz z roku 1998 a bronzový medailista z olympijských hier v roku 1992.
V roku 1990 bol ako 97. voľba draftovaný klubom Buffalo Sabres. Ďalej pôsobil v kluboch Atlanta Thrashers a New Jersey Devils. S poslednom menovanom klube vyhral v roku 2003 Stanley Cup, potom ukončil kariéru.
Po skončení hokejové kariéry začal podnikať založil v Buffalu psí hotel. Športovo sa venoval aj krav mage a brazílskemu džiu-džicu v ktorom získal čierny pás.
Sieťová vrstva
Sieťová vrstva (angl. network layer) je treťou zo siedmich vrstiev definovaných referenčným modelom OSI, ktorá zodpovedá druhej vrstve štvor-vrstvového modelu TCP/IP.
Na tejto vrstve je k protokolovej dátovej jednotke (skratka PDU) pridaná hlavička, v ktorej sú špecifikované informácie potrebné na úspešné vykonanie prenosu, ako napríklad logické adresy. Po pridaní tejto hlavičky sa PDU nazýva paketom.
Prenos na sieťovej vrstve
Sieťová vrstva je zodpovedná za výber najlepšej cesty medzi koncovými zariadeniami a za samotné doručenie paketu medzi nimi.
Prepájanie na tretej vrstve sa nazýva smerovanie, čo je aj hlavnou komunikačnou funkciou tejto vrstvy. Zariadenie, ktoré pracuje na tretej vrstve sa nazýva smerovač.
Camera obscura
náhľad|Camera obscura princíp - zariadenia náhľad|Camera obscura
Camera obscura ( tmavá komora) je optické zariadenie, ktoré sa používa ako pomôcka pre maliarov, je predchodcom fotoaparátu.
Princíp
Camera obscura je v princípe schránka, (môže dosahovať aj veľkosť miestnosti) s otvorom na jednej strane. Svetlo z vonkajšej scény po prechode otvorom dopadne na konkrétne miesto na protiľahlej stene. Premietalo sa na papier takže maliar mohol obraz jednoducho obkresliť. Výhodou tejto techniky bolo zachovanie perspektivity a realistickosť výsledného obrazu.
S opísaným aparátom bol premietaný obraz vždy menší než v skutočnosti a bol prevrátený hore nohami.
2524 Budovicium
2524 Budovicium je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavila Zdeňka Vávrová 28. augusta 1981.
Bam
Bam môže byť:
Mesto tieňov
Mesto tieňov je pôvodný slovenský kriminálny seriál, ktorý vysielala TV Markíza od 11. apríla 2008 do 24. januára 2012. Vyrábala ho produkčná spoločnosť DNA Production. Jednotlivé epizódy boli inšpirované skutočnými príbehmi, ktoré sa odohrali na Slovensku. Seriál získal cenenie Televízna udalosť roka od filmových kritikov.
Bam
BAM môže byť:
Bruno Taut
Po skončení vysokej školy nastúpil na odbornú školu konštrukčného dizajnu v Kráľovci. Po jej ukončení v roku 1901 z času na čas praxoval v architektonickej kancelárii, až sa v roku 1904 zamestnal u Theodora Fischera. V roku 1908 bol v Berlíne, kde spolu s Fischerom navštevovali prednášky urbanistického plánovania na tunajšej univerzite. V roku 1910 si so svojim bratom, Maxom Tautom, otvorili vlastnú kanceláriu v Berlíne, kde si udržiaval produktívnu prax až do nástupu prvej svetovej vojny. Trvalý dopad na Tautovu tvorbu mal výlet do Anglicka, ktorý mu odporučil architekt Herman Muthetius, kvôli pochopeniu zmien v mestskej zelene. Tautova náklonnosť k socializmu mu pred prvou svetovou vojnou bránila v rozkvete.
Po vojne bol Taut vďaka svojim teóriám a dizajnom označený za vedúcu osobnosť „novej objektívnej architektúry“. V rokoch 1912 až 1915 dokončil projekty dvoch bytových domov v Magdeburgu, ktoré boli priamo ovplyvnené humánnym funkcionalizmom a urbanistickým riešením mestskej zelene. Po prvej svetovej vojne odišiel na krátke obdobie do Moskvy a po návrate publikoval dielo Glass Chain (sklenená reťaz). Od roku 1921 do roku 1923 zastával post hlavného architekta mesta Magdeburg, kde pokračoval vo svojej práci, navrhovaní obytných štvrtí.
V rokoch 1932 a 1933 pracoval Taut v Sovietskom zväze a vo februári 1933 sa vrátil domov, kde však bolo nepriaznivé politické prostredie, pretože nacistická strana získala na sile. Opustil Nemecko, najskôr odišiel do Švajčiarska, potom do Takasi v Japonsku, kde vytvoril tri významné knihy o japonskej kultúre a architektúre a taktiež vyrábal nábytok.
V roku 1936 sa presťahoval do Turecka, kde pôsobil až do svojej predčasnej smrti v roku 1938. Pracoval tu na katedre architektúry Univerzity výtvarného umenia. Navrhol množstvo vzdelávacích budov v Ankare a Trabzone pre turecké ministerstvo školstva. Z nich najvýznamnejšie budovy sú fakulta jazykov, dejín a geografie na ankarskej univerzite, Ankara Atatűrk High School“ a Trabzonskej vysokej škole. Tautova posledná práca, mesiac pred jeho smrťou, bol katafalk, použitý pri pohrebe Mustafa Kemal Atatürka, ktorú dokončil 21. novembra 1938 v Ankare.
Taut mal túžbu zjednotiť miestne architektonické črty miesta kde žil, ako v Japonsku alebo v Turecku, kde architektonická prax nadviazala na jeho vlastné tradície s modernou myšlienkou v architektúre a umení. Bol prvým modernistickým architektom, ktorý dal vo svojich projektoch významné miesto farbe. Vo svojej prvej významnej zákazke, ktorou bolo sídlisko „Falkenberg“ v roku 1912 v Berlíne použil pôsobivo sa prekrývajúce farby. Táto stavba sa stala známa ako „Paint box Estate“. V roku 1914 navrhol „Glass Hause“, ktorý mal tiež žiarivé farby. Tautova odlišnosť od jeho modernistických vrstovníkov nebola nikdy jasnejšia ako v roku 1927 na „Weissenhofsiedlung“ bytovej výstavbe v Stuttgarde. Na dome „číslo 19“ boli použité základné farby, na rozdiel od kontrastného čisto bieleho prístupu Mies van der Roha, Le Corbusiera alebo Waltera Gropiusa.
Významné stavby
thumb|250px|Wohnstadt Carl Legien
Kele Okereke
Kele Okereke narodený ako Kelechukwu Rowland Okereke (* 13. október 1981, Liverpool, Spojené kráľovstvo) je britský hudobník, najviac známy ako rytmický gitarista a spevák indie rockovej skupiny Bloc Party.
Biografia
Okereke (prezývaný v mladosti "Rowly") sa narodil v Liverpoole nigérijskym rodičom katolíckeho vierovyznania. Vyrastal v Essexe, navštevoval Illford County High School. Žil v štvri Bethnal Green vo východnom Londýne, tu stretol Russela Lisacka s ktorým sformoval hudobnú skupinu. V roku 2003 po prijatí ďalších členov vznikla skupina Bloc Party.
Dorota (priezvisko)
Dorota je slovenské priezvisko odvodené od mena Dorota. Je veľmi zriedkavé, v neprechýlenej podobe sa vyskytuje len v Trnave a Cíferi. V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Dorota.
Kazincbarcický obvod
Kazincbarcický obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Kazincbarcika. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Lagrange (Hautes-Pyrénées)
Lagrange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Heineken Open 1981
Heineken Open 1981 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 5. do 11. januára 1981  na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Američan Bill Scanlon, ktorý vo finále porazil krajana Wilkisona. Titul vo štvorhre získali Američania Ferdi Taygan, Tim Wilkison, ktorí vo finále porazili tiež americký pár Tony Graham, Bill Scanlon.
Dvojhra mužov
🇺🇸 Bill Scanlon vs. 🇺🇸 Tim Wilkison 6-7 6-3 3-6 7-6 6-0
Štvorhra mužov
🇺🇸 Ferdi Taygan / 🇺🇸 Tim Wilkison vs. 🇺🇸 Tony Graham / 🇺🇸 Bill Scanlon 7-5 6-1
Callaqui
Callaqui je masívny, 3 164 m vysoký stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti Čile. Sopka vznikla koncom pleistocénu, je vybudovaná na erodovaných pozostatkoch staršieho dáta. Sopečný masívn je zložený z bazaltov a andezitov, vrchol je trvalo zaľadnený. Na južných svahoch prebieha intenzívna solfatárová aktivita. V októbri roku 1980 bola zaznamenaná menšia freatická erupcia, spojená s emisiou sopečného popola.
Stryj
Stryj môže byť:
Mœurs-Verdey
Moeurs-Verdey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dorot (priezvisko)
Dorot je slovenské priezvisko. Je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v obci Očová (okres Zvolen).
Známi nositelia
Pozri v článku Dorot.
Thomas Patten Stafford
Thomas Patten „Tom“ Stafford (* 17. september 1930, Weatherford) je bývalý americký astronaut a generálporučík U.S. Air Force vo výslužbe.
2525 O’Steen
2525 O'Steen je planétka s priemerom 106 km, ktorú objavil Brian A. Skiff 2. novembra 1981.
Zákon o supremácii (1534)
Zákon o supremácii alebo supremačný akt (iné názvy pozri v článku zákon o supremácii; angl. Act of Supremacy) (1534) vydal anglický kráľ Henrich VIII. Uskutočnil tak rozchod anglikánskej cirkvi s katolíckou. Žiadal totiž pápeža o rozvod, ale pápež odmietol. Henrich prinútil anglické duchovenstvo odriecť poslušnosť pápežovi. Sám sa rozviedol a oženil s Annou Boleynovou. Tých, ktorí sa nepodriadili, dal popraviť. Zrušil všetky kláštory a prenasledoval katolíkov, luteránov aj kalvínov.
Dorot
Dorot môže byť:
Patrik Eliáš
Patrik Eliáš (* 13. apríl 1976, Třebíč) je bývalý český reprezentant v ľadovom hokeji.
Klubový hokej
Patrik Eliáš je útočník hrajúci na ľavom krídle.Je odchovancom HC Rabat Kladno, za ktorý odohral v českej hokejovej extralige necelé 3 sezóny. V roku 1994 bol vybratý v úvodnom drafte NHL klubom New Jersey Devils v druhom kole ako 51. v celkovom poradí. V sezóne 1995/96 odišiel do zámoria. Ešte v tej istej sezóne sa dostal aj na ľad NHL, ale odohral za New Jersey iba jeden zápas. Zvyšok sezóny strávil na farme v Albany River Rats v AHL. V nasledujúcej sezóne už dostal v New Jersey viac príležitostí a od sezóny 1997/98 sa stal jednou z opôr klubu, za ktorý hrá dodnes s číslom 26 dodnes. Sezónu 2004/05 počas lockoutu v NHL odohral za HC Znojemští Orli v českej extralige a Metallurg Magnitogorsk v ruskej hokejovej superlige.
Na sezónu 2005/06 mal s New Jersey uzavretú zmluvu na 4,18 milióna dolárov. Od októbra 2006 je po Scottovi Stevensovi siedmym kapitánom klubu. V sezóne 2006-07 nazbieral v 75 zápasoch 69 kanadských bodov a po troch rokoch opäť viedol kanadské bodovanie klubu. Pred sezónou 2007-08 vymenoval nový tréner Devils Brent Sutter nového kapitána klubu, ktorým sa po Eliášovi stal Jamie Langenbrunner.
Reprezentácia
Patrik Eliáš reprezentoval Česko na zimných olympijských hrách 2006 v Turíne, na ktorom získal jeho tím bronzové medaily. Už v úvodnom zápase s Nemeckom sa však zranil a musel zo zápasu a aj z celej olympiády odstúpiť. Oblieka reprezentačný dres s číslom 26.
James Alton McDivitt
James Alton „Jim“ McDivitt (* 10. jún 1929, Chicago – † 13. október 2022, Tucson ) bol americký astronaut NASA, skúšobný pilot, pilot Vzdušných síl USA a letecký inžinier. Velil misiám Gemini 4 a Apollo 9.
Mladosť a výcvik
Po základnej a strednej škole zakončenej maturitou bol povolaný do armády k americkému vojenskému námorníctvu. Po nevyhnutnom výcviku bol odoslaný do kórejskej vojny, kde lietal na stíhačkách F-80 a F-86. Po návrate do Štátov lietal ďalej, potom sa rozhodol študovať. Zapísal sa na michiganskú univerzitu, katedru leteckého inžinierstva a za tri roky mal diplom inžiniera. Potom pokračoval v štúdiu na škole testovacích pilotov na základne Edwards, kde sa zoznámil s ďalším budúcim kozmonautom Whitom a stal sa v hodnosti kapitána testovacím letcom. V roku 1962 sa dostal do NASA do skupiny kozmonautov pripravujúcich sa na program Gemini.
Po letu s Gemini bol zaradený do záložnej posádky Apolla 1, stratil pri nešťastí svojho priateľa Whitea a letu sa dočkal až s Apollom 9. Letel dvakrát, pričom vo vesmíre strávil 14 dní.
Lety do vesmíru
Pri prvom lete na Gemini 4 letel s kozmonautom a priateľom Edwardom Whitom. Štartovali z kozmodrómu na myse Canaveral v júni 1965 ako 14 loď zo Zeme. Zem obleteli 62 krát a pristáli asi od Bahamských ostrovov. Druhý a tiež posledný let absolvoval na lodi Apollo 9. Bol na nej veliteľom, v posádke mal kozmonautov Davida Scotta a Russela Schweickarta. Počas 10 denného letu na orbite Zeme skúšali systémy lode pre pokračovanie programu Apollo k pristátiu na Mesiaci. Pristáli na hladine Atlantického oceánu.
Po letoch
Stal sa z neho armádny generál a od septembra 1969 do augusta 1972 riadil kozmické lety z Strediska pilotovaných letov. Potom z armády aj NASA odišiel do rodného Chicaga, kde sa stal prezidentom Pullman Standart Company. V roku 1993 bol viceprezidentom Rockwell International Corp. vo Washingtone, D. C. Zomrel v roku 2022 v spánku obklopený rodinou a priateľmi vo veku 93 rokov.
Thors (Aube)
Thors je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 75 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefan VII.
'''Štefan VII. (VIII.)''', vl. menom Stephanus de Gabrielli (* ? - † 15. marec 931, Rím) bol 125. rímsky pápež (v období rokov 928 - 931). Pontifikát Štefana VII. spadá do obdobia, ktoré cirkevná história pozná pod označením „temné storočie“.
V decembri 928 alebo januári 929 bol povýšený kardinál od sv. Anastázie Štefan VIII. (VII.). Jeho otec bol riman Teudemund. Od svetskej vlády bol úplne odstavený. Marozia v roku 929 ovdovela, povýšila sa sama na rímsku senátorku a patrícijku a strhla na seba všetkú moc a vládu. Pápež bol odsúdený na mlčanie a na život v duchovnom úrade. Kronikár o ňom zapísal: "Dokonal svoje dni v zbožnosti a tichosti." Z jeho pontifikátu sa zachovali listiny, ktoré sa zaoberali majetkami niektorých opátstiev. Štefan bol pápežom 2 roky, 1 mesiac a 12 dní. Zomrel vo februári alebo marci v roku 931. Je pochovaný v bazilike sv. Petra.
Historické záznamy o tomto pápežovi sú mimoriadne skromné. Podobne ako ďalší pontifikovia obdobia začiatku 10. storočia (Anastáz III., Lando a Štefanov nástupca Ján XI.) bol aj Stephanus na pápežský stolec dosadený vďaka všemocnej rímskej senátorke Marozii. Bolo jasné, že jeho zvolenie je iba dočasným riešením do doby, kým nebude pripravený nastúpiť Maroziin syn Johannes (ako pápež Ján XI.).
Vďaka Maroziinmu vplyvu boli Štefanove kroky úplne podriadené jej záujmom a jeho činnosť sa obmedzila iba na úkony prísne duchovného charakteru. Správ o nich je však veľmi málo a aj vzhľadom na krátkosť Štefanovho pontifikátu sa objavili iba záznamy týkajúce sa rozšírení privilégií pre niektoré kláštory v Taliansku a vo Francúzsku.
Laguna Mariñaqui
Laguna Mariñaqui je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa v centrálnej časti Čile v regióne Araucanía, neďaleko hraníc s Argentínou. Pole pozostáva z troskového kužeľa Cerro Chapulul, dvoch kráterov, pyroklastických depozitov a andezitových lávových prúdov. Vek poslednej erupcie nie je známy, ale odhaduje sa na holocén.
Švédsko
Švédsko je súčasťou zemepisnej oblasti Fennoškandinávia. Podnebie je vo všeobecnosti mierne pre svoju severnú zemepisnú šírku kvôli výraznému námornému vplyvu. Napriek vysokej zemepisnej šírke má Švédsko často teplé kontinentálne letá, keď sa nachádza medzi severným Atlantikom, Baltským morom a obrovskou ruskou pevninou. Všeobecné podnebie a prostredie sa výrazne líšia od juhu a severu kvôli veľkým rozdielom v zemepisných šírkach a veľká časť Švédska má spoľahlivo chladné a zasnežené zimy. Južné Švédsko je prevažne poľnohospodárske, zatiaľ čo sever je husto zalesnený a zahŕňa časť škandinávskych vrchov.
Germánske národy obývali Švédsko prvadepodobne už od neskorej doby bronzovej, do histórie sa dostali ako Géatovia (švédsky Götar) a Švédi (Svear) a tvorili morské národy známe ako Severania. Samostatný švédsky štát vznikol začiatkom 12. storočia. Po tom, čo Čierna smrť v polovici 14. storočia zabila asi tretinu škandinávskeho obyvateľstva, Hanzová liga ohrozovala škandinávsku kultúru, financie a jazyky. To viedlo v roku 1397 k vytvoreniu škandinávskej Kalmárskej únie, ktorú Švédsko v roku 1523 opustilo. Keď sa Švédsko zapojilo do tridsaťročnej vojny na strane reformistov, začalo sa rozširovanie jeho území a nakoniec sa vytvorilo Švédske impérium. Do začiatku 18. storočia sa stalo jedným z veľmoci Európy. Švédske územia mimo Škandinávskeho polostrova sa v priebehu 18. a 19. storočia postupne strácali, končiac anexiou dnešného Fínska Ruskom v roku 1809. Posledná vojna, do ktorej bolo priamo zapojené Švédsko, bola v roku 1814, kedy bolo Nórsko vojensky prinútené k personálnej únii, ktorá sa v roku 1905 pokojne rozpustila. Odvtedy je vo Švédsku mier, ktorý zachováva oficiálnu politiku neutrality v zahraničných záležitostiach. V roku 2014 oslavovalo Švédsko 200 rokov mieru a prekonalo dokonca rekord Švajčiarska v tejto oblasti. Švédsko bolo formálne neutrálne počas oboch svetových vojen a studenej vojny, hoci od roku 2009 otvorene smerovalo k spolupráci s NATO. V roku 2022 po invázii Ruska na Ukrajinu požiadalo o vstup do NATO.
Etymológia
Slovo Švédsko je odvodené od strednej holandčiny a strednej dolnej nemčiny zo 17. storočia. V starej angličtine bola krajina pomenovaná ako Swéoland a Swíoríce (staronórsky Svíaríki). Anglonormani z 12. a 13. storočia používal Suane, Swane (s prívlastkom Suaneis). V škótčine sa objavuje v 16. storočí názov Swane (Swaine). V ranej modernej angličtine sa používal názov Swedeland.
Dejiny
thumb|left|Tradičný švédsky vidiecky dom thumb|left|upright|Mapa Švédska a Nórska, [[1890]] Územie Švédska bolo obývané už počas doby kamennej. Najskorší obyvatelia boli zrejme lovci a zberači, ktorí sa živili najmä tým, čo im mohlo ponúknuť more (neskôr nazvané Baltským).
Začiatkom stredoveku patrili Švédi medzi Vikingov. Pokresťančovanie v 12. storočí viedlo k zjednoteniu švédskeho štátu. Východno-západná schizma medzi katolíkmi a východným ortodoxným náboženstvom sa odzrkadlila v častých vojnách medzi Švédskom a Novgorodom, situácia sa upokojila v roku 1323 Nöteborským paktom, ktorým sa stanovili hranice.
Podobne ako novozaložené štáty Nórsko a Dánsko bolo Švédsko v 14. storočí sužované krízami sťaženými aj čiernou smrťou, napriek tomu sa však divoká expanzívnosť tejto krajiny na Škandinávsky polostrov a územie súčasného Fínska nezmiernila. Politické začlenenie budúceho Fínska do Švédska trvalo od roku 1362 až do roku 1809.
V roku 1389 sa tri krajiny – Nórsko, Dánsko a Švédsko zjednotili pod jednu monarchiu (Kalmarská únia). Išlo však o personálnu, nie politickú úniu. Počas 15. storočia vzdorovali Švédi snahe centralizácie moci pod korunou Dánska, čo vyústilo až do ozbrojených konfliktov. Švédsko sa odpojilo v roku 1521, kedy Gustáv Eriksson Vasa, od roku 1523 známy ako kráľ Gustáv I., znovu nastolil oddelenie švédskej koruny od únie. Gustáv Vasa je Švédmi považovaný za Otca národa.
Švédsko prijalo v 16. storočí reformáciu. Luteranizmus sa stal štátnym náboženstvom a odvtedy až dodnes je dominantným teologickým akcentom v švédskom kresťanstve. Švédska cirkev zotrvala pri svojej organizačnej hierarchii zdedenej od rímskokatolíckej cirkvi.
V 17. storočí nastal vzrast Švédska ako jednej z veľmocí Európy vďaka úspešnej spoluúčasti v tridsaťročnej vojne iniciovanej kráľom Gustávom II. Adolfom. Táto pozícia sa však začala drobiť v 18. storočí, kedy imperialistické Rusko bojovalo s vládami severnej Európy vo veľkej severskej vojne, a najmä v roku 1809, kedy sa oddelila východná polovica Švédska, z ktorej vzniklo Fínske veľkokniežatstvo Ruska.
V poslednej dobe je Švédsko terorizované výbuchmi. Za prvých deväť mesiacov roku 2019 ich švédska polícia podľa spresnených údajov zaznamenala už 187. Oproti predošlému roku vzrástol ich počet dvojnásobne, pričom násilie a zločin prerastajú zo sociálne vylúčených predmestí do bohatších štvrtí, kde bola donedávna kriminalita ojedinelá. Za výbuchmi sú podľa policajtov súperiace drogové kartely. Britská stanica BBC citovala kriminalistu Amira Rostamiho, podľa ktorého porovnateľná vojna kriminálnych gangov prebieha v súčasnosti snáď jedine v Mexiku.
Politika
thumb|left|Riksdag v Štokholme Švédsko je monarchiou už takmer jedno celé tisícročie, daňový systém kontroluje parlament. Do roku 1866 bol ľud zastúpený v jednej zo štyroch komôr, potom sa Švédsko stalo konštitučnou monarchiou s dvojkomorovým parlamentom – prvou komorou nepriamo volenou lokálnymi vládami a druhou volenou priamo.
Zákonodarná moc bola rozdelená medzi kráľa a parlament do roku 1975. V roku 1971 sa parlament („Riksdag“) stal jednokomorovým. Ústavne má 349-členný Riksdag v Švédsku najvyššiu moc. Členovia parlamentu sú volení na báze pomerného zastúpenia na obdobie štyroch rokov. Ústava („Regeringsformen“) môže byť upravovaná parlamentom, na čo je potrebná prevažná väčšina hlasov a potvrdenie po nasledujúcich voľbách. Švédsko má tri ďalšie zákony na ústavnej úrovni: successionsordningen (Zákon o panovníckom nástupníctve), tryckfrihetsförordningen (Zákon o slobode tlače) a yttrandefrihetsgrundlagen (Základné právo slobody prejavu).
Výkonná moc bola delená medzi kráľa a tajnú radu do roku 1680, po ktorom nastala samovláda kráľa iniciovaná parlamentom. Ako reakcia na porážku vo veľkej severskej vojne bol v roku 1719 nastolený parlamentarizmus. Nasledovali tri druhy konštitučnej monarchie v rokoch 1772, 1789 a 1809, neskôr udeľujúce viaceré občianske slobody.
Parlamentarizmus bol opätovne zavedený roku 1917, počas vlády kráľa Gustáva V. Nasledovalo všeobecné volebné právo ustanovené v rokoch 1918 – 1921. Parlamentarizmus podporoval aj nástupca Gustáv VI. Adolf – až do roku 1975, kedy nová ústava zrušila politickú moc monarchu. Ten je v súčasnosti iba formálnou hlavou štátu s reprezentačnými funkciami.
Sociálna demokracia zohráva hlavnú politickú úlohu už od roku 1932. Jej sociálni demokrati a agrárnici tvoria stabilnú vládnucu väčšinu, rozšírenú počas druhej svetovej vojny. Po roku 1956 v kabinetoch celkom dominovali sociálni demokrati, v parlamente najčastejšie podporovaní ľavicovou stranou a stranou zelených – s výnimkou rokov 1976 – 1982 a rokov 1991 – 1994.
Systém súdnictva je rozdelený medzi súdy s bežnou občianskou a kriminálnou jurisdikciou a špeciálne súdy so zodpovednosťou za spory medzi verejnými a vládnymi autoritami. Švédsko je členom Európskej únie. Do Európskej únie vstúpilo 1.1.1995.
Administratívne členenie
Švédsko je rozdelené na 21 provincií (län; prekladané aj ako "kraj"). V každej je administratívny provinčný úrad (länsstyrelse), ktorý je ustanovený vládou. V každej provincii je tiež oddelená provinčná rada (landsting), ktorá je komunálnym zastupiteľstvom menovaným voličmi provincie. Každá provincia sa ďalej delí na niekoľko obcí (mn. č. kommuner), ktorých je dokopy 290 (údaj z roku 2004).
Do 17. storočia bolo Švédsko rozdelené na kraje (landskap; prekladané aj ako „(historická) provincia“), s ktorými sa dodnes Švédi často identifikujú.
Geografia
thumb|Švédske jazero pri polárnom kruhu Švédsko má napriek výraznej polohe na sever predovšetkým mierne podnebie, a to najmä vďaka Golfskému prúdu. Na juhu Švédska sú hojne rozšírené listnaté stromy, na severe zas krajine dominujú najmä borovice a brezy. V horách severného Švédska dominuje subarktické podnebie. Na sever od polárneho kruhu slnko počas letných dní vôbec nezapadá, a naopak, v zime sú bez konca a začiatku noci.
Na východe Švédska sa nachádza Baltské more a Botnický záliv, vytvárajúce dlhú pobrežnú čiaru a ešte viac zjemňujúce podnebie. Na západe sa tiahne škandinávska horská reťaz, pásmo oddeľujúce Švédsko od Nórska. Najvyšším vrchom v krajine je Kebnekaise v Škandinávskych vrchoch. Južná časť krajiny je prevažne poľnohospodárska, lesy pokrývajú menšiu časť územia než ďalej na severe. Zaľudnenie je tu takisto vyššie v južnom Švédsku, centrá sú najmä v údoliach jazier Mälaren a v Öresundskom regióne.
Ekonomika a životná úroveň
Do polovice 19. storočia bolo Švédsko rozvojovou krajinou s hladujúcim obyvateľstvom. Ale počas niekoľko desaťročí v priebehu 19. storočia poskytla skupina politikov hlásiacich sa ku klasickému liberalizmu Švédsku slobodu vierovyznania, prejavu, pohybu a taktiež ekonomickú slobodu, takže ľudia mohli začať podnikať a slobodne obchodovať na trhu. Voľný obchod umožnil Švédom špecializovať sa na to v čom boli dobrí, teda na drevárske a železiarske odvetvia, a kupovať za tieto veci produkty potravinárskeho a strojárskeho priemyslu, ktoré Švédi tak lacne vyrábať nedokázali.
Výsledkom bol ekonomický rast a industrializácia, ktoré umožnili vzrast blahobytu a investície do školstva a zdravotníctva. Medzi rokmi 1860 – 1910 vzrástla mzda v priemysle o 170 percent, teda omnoho viac ako v neskoršom období. Stredná dĺžka života sa vo Švédsku zvýšila o 10 rokov a rapídne poklesla dojčenská úmrtnosť. Švédsko v tej dobe nebolo sociálnym štátom, malo skôr bližšie k minimálnemu štátu. Až do 1. svetovej vojny nebola spotreba verejného sektoru vyššia ako 6% HDP.
Sociálni demokrati, ktorí sa chopili moci v roku 1932, pokračovali v liberálnom prístupe k podnikaniu a v politike voľného obchodu. Napriek tomu že vládne investície pomaly rástli, v roku 1950 bol verejný sektor menší ako vo väčšine krajín – zhruba 25% HDP, približne ako v USA a Švajčiarsku. Ekonomike tiež prospievalo, že sa Švédsko nezúčastnilo oboch svetových vojen. Švédske podniky predávali obom stranám, priemysel nebol poškodený a mladí Švédi nezomierali v zákopoch.
Medzi rokmi 1870 – 1970 bol švédsky rast po Japonsku najväčší na svete. V roku 1970 bolo Švédsko štvrtým najbohatším členom OECD, po USA, Luxembursku a Švajčiarsku.
Lenže potom začal narastať sociálny-štát „blahobytu“ umožňujúci politikom redistribuovať bohatstvo, ktoré bolo vytvorené jednotlivcami a trhom. Ekonomika pokračovala v raste: s ohľadom na počiatočné podmienky, dobrý priemysel, vzdelanie a intenzívne pracujúcich ľudí by tento vývoj mohla prekaziť snáď len plánovaná ekonomika. Rast bol ale pomalší ako v ostatných krajinách. Štát blahobytu ľahko spotreboval trhom vytvorené bohatstvo a skomplikoval vytvorenie nového. thumb|Obchodný dom IKEA, jedna z najznámejších švédskych firiem Od roku 1950 nevytvoril súkromný sektor (v čistom vyjadrení) ani jediné pracovné miesto, zatiaľ čo verejný sektor sa rozrástol najmenej o milión zamestnancov.
Počas 70. rokov sa verejný sektor stával väčším a neproduktívnym a trh práce bol regulovaný. Od roku 1976 do roku 1982 vzrástla verejná spotreba z 50 na 65%. V rovnakom období musela byť päťkrát devalvovaná mena, celkom o 45%. Priemerné tempo rastu kleslo o polovicu na 2% v 70. rokoch a klesalo naďalej v 80. rokoch. V 90. rokoch došlo k veľkej kríze.
Po viac ako tridsiatich rokoch vysokého zdaňovania a rastu sociálneho štátu už nie je Švédsko štvrtou najbohatšou krajinou OECD, ale je až na 17. mieste. Medzi rokmi 1980 a 1999 vzrástol hrubý príjem najchudobnejších švédskych domácností cca o 6%, zatiaľ čo v Spojených štátoch zhruba 3x toľko.
Súčasnú krízu neoliberálneho kapitalizmu Švédsko vďaka silnému sociálnemu štátu dobre prekonalo, na rozdiel napr. od USA, kde dochádza k úbytku strednej vrstvy a čoraz väčšia časť pracujúcej populácie je odkázaná na štátnu pomoc (potravinové poukážky).
Stredná odborná škola technická (Humenné, Družstevná 19)
Stredná odborná škola technická v Humennom je štátna škola s vyučovacím jazykom slovenským. Škola poskytuje podľa klasifikácie ISCED úplné stredné odborné vzdelanie (vyššie sekundárne vzdelávanie) a stredné odborné vzdelanie (sekundárne). Zriaďovateľom školy je Prešovský samosprávny kraj.
Švédsko
Najznámejšie spoločnosti
Významné švédske spoločnosti sú: ABB, Electrolux, Ericsson, IKEA, H&M, Oriflame, SAAB, Scania, SKF, Sony Ericsson (od 2012 iba Sony), Volvo, Koenigsegg a A J Produkty, Husqvarna.
Náboženstvo
Švédsko prijalo kresťanstvo v 11. storočí. Od 16. storočia počas panovania kráľa Gustáva Vasu prijalo Švédsko luteránstvo. Prví švédski reformátori boli Olaus Petri, Laurentius Petri a Laurentius Andreae. Od roku 1530 až do roku 2000 bola jedinou štátnou cirkvou Švédska (luteránska) cirkev, ku ktorej sa hlási väčšina obyvateľov krajiny (v roku 2021 54% populácie).
Stredná odborná škola technická (Humenné, Družstevná 19)
Vzdelávanie
Na škole v školskom roku 2009/2010 študuje 473 žiakov v 20 triedach.
Švédsko
Náboženstvo
K ostatným protestantským cirkvám vo Švédsku (metodisti, baptisti, reformovaní) sa hlásilo 250 000 obyvateľov, tieto cirkvi spolu tvoria tzv. Koncil slobodných cirkví vo Švédsku. K islamu sa v roku 2009 hlásilo 450 000 až 500 000 obyvateľov, čo predstavuje 5% populácie.
Švédsko je jednou z najmenej náboženských krajín vo svete. Podľa prieskumu je vo Švédsku 46 – 85% ateistov.
Hever
Hever môže byť aj:
Mutter
Mutter je tretí štúdiový album nemeckej industriálnej metalovej skupiny Rammstein, ktorý vyšiel v roku 2001. Ako singel vyšla až pätica piesní: „Sonne“, „Links 2-3-4“, „Ich will“, „Mutter“ a „Feuer frei!“. Vyšiel vo formátoch CD, LP a MC.
Zoznam skladieb
Autorom skladieb je skupina Rammstein.
Japonská verzia obsahuje skladbu „Hallelujah“ ako hidden track. Pre koncertné turné bolo ku pôvodnému albumu pridané druhé CD s uvedenými koncertnými verziami skladieb. Iné verzie obsahujú plagát a druhé CD so skladbou „Hallelujah“ a videoklipom ku skladbe „Sonne“. Skladba „Hallelujah“ bola skupinou vydaná iba k albumu Mutter iba na druhom disku.
Vladimír Plintovič
Vladimír Plintovič (* 31. august 1922, Dolná Strehová – † 8. december 2010, Banská Bystrica) bol slovenský lekár - gynekológ.
Životopis
V rokoch 1941 až 1948 absolvoval Lekársku fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako zástupca primára chirurgického oddelenia v Štátnej nemocnici v Lučenci (1948-1952), závodný a obvodný lekár v Pôtri a v období rokov 1954 až 1992 bol zástupcom prednostu gynekologicko-pôrodníckeho oddelenia a ordinárom pre gynekologickú endokrinológiu a sterilitu Nemocnice s poliklinikou F. D. Roosevelta v Banskej Bystrici.
Je protagonistom Laktačného programu na Slovensku, zakladateľom Slovenskej sexuologickej spoločnosti a členom Gynekologickej spoločnosti. Je autorom učebnice pre Stredné zdravotné školy Laktačný program - prevencia civilizačných chorôb (Banská Bystrica, 1998). S prof. Švejcarom pripravil televízny dokument o Laktačnom programe (1984).
Zomrel 8.decembra 2010 v Banskej Bystrici.
352 Gisela
352 Gisela je planétka v hlavnom páse planétok.
Hořina
Hořina je prírodná rezervácia ev. č. 115 severne od obce Velké Heraltice v okrese Opava. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je bohatá lokalita šafranu karpatského rastúceho v údolí rovnomenného potoka.
Flóra
Kľúčovým druhom lokality je kriticky ohrozený šafran karpatský, ktorý tu vykvitá v priebehu marca. Najviac rastlín rastie na lúčke na okraji rezervácie (JJZ*), roztrúsene sa potom ale druh vyskytuje naprieč celou lokalitou (súčasťou aj lesík a úsek potoku Hořina). V jarnom aspekte na lokalite zriedkavo vykvitá snežienka jarná, častejšie potom prvosienka vyššia. Z lokality je uvádzaný aj vstavačovec májový, ostrica vzdialená alebo olšovník rascolistý.
''* JJZ ... juhojuhozápad lokality''
Freón
Freón je triviálne označenie zlúčenín zo skupiny halogénderivátov, ktoré obsahujú minimálne 2 typy halogénových substituentov, pričom jedným je fluór (F).
Najznámejší je dichlórdifluórmetán (freón R 12), je to kvapalina, ktorá sa používala ako náplň do chladničiek, hasiacich prístrojov a sprejov. Freóny sú silno prchavé, majú dlhú životnosť, čím sa neustále zvyšuje ich koncentrácia v ovzduší. Prenikajú až do stratosféry, kde sa ich molekuly štiepia pôsobením UV žiarenia zo Slnka čím vzniká voľný chlór. Ten sa ihneď zlučuje s kyslíkom v ozónovej vrstve na oxid chlórny. Následkom toho klesá množstvo ozónu.
Všeobecný vzorec
Všeobecný vzorec pre freóny je:
kde:
Označovanie
Freóny sa označujú písmenom R a dvojmiestnym, alebo trojmiestnym číslom.
Deriváty metánu
thumb|right|Freón R 12 Deriváty metánu sa označujú: kde:
Príklad: R 11 = CFCl3 = monofluórtrichlórmetán
Ostatné deriváty
Ostatné deriváty sa označujú: kde:
Príklad: R 113 = C2F3Cl3 = trifluórtrichlóretán
Použitie freónov
Pred ich zákazom sa freóny používali napríklad na nasledovné účely:
Arla Foods
náhľad|Logo podniku na vlajkách Arla Foods je dánske družstvo so sídlom v dánskom Aarhuse, a najväčší výrobca mliečnych výrobkov v Škandinávii.
Arla Foods, bolo vytvorené ako výsledok fúzie medzi švédskym mliekarenským družstvom Arla a dánskou spoločnosťou na výrobu mlieka a mliečnych výrobkov MD Foods 17. apríla 2000.
Lahitte-Toupière
Lahitte-Toupière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spojená škola Juraja Henischa
Spojená škola Juraja Henischa
Škola pozostáva z 2 organizačných zložiek:
Gymnázium bolo založené v roku 1992 a do spustenia školskej reformy bolo zamerané na informatiku. Stredná odborná škola polytechnická pôsobí v našom okrese už viac ako 30 rokov, počas ktorých vychovala už stovky absolventov.
Adresa školy: Spojená škola Juraja Henischa Slovenská 5 085 01 Bardejov
Paxamos
Paxamos (starogr. Πάξαμος, ) bol grécky spisovateľ, pravdepodobne z 2. stor. pred Kr. Jeho diela sú dnes stratené; ich zoznam uvádza byzantský encyklopedický slovník Suda ( Σοῦδα ) z 10. storočia.
Paxamove spisy o roľníctve poznal aj rímsky autor píšuci o poľnohospodárstve Columella (1. stor. po Kr.). Do dnešných čias sa fragmentárne dochovali v rozsiahlom diele Geóponika ( Γεωπονικά ), venovanom byzantskému cisárovi Konštantínovi VII. Porfyrogenetovi (905-959). Νiekoľko výňatkov z Paxamových prác sa nachádza i v zlomkoch z gréckeho autora Vindonia Anatolia (4. stor po Kr.) pojednávajúcich o dobytku, zachovaných v diele o liečení koní Hippiatrika ( Ἱππιατρικά ).
Paxama ako autora knihy o kuchárskom umení chváli gramatik a sofista Iulios Polydeukés (2. stor. po Kr.). Spisovateľ Athénaios (koniec 2. stor. po Kr.) vo svojich Hodujúcich mudrcoch ( Δειπνοσοφισταί ) uvádza, že Paxamos používal pre kuchynské výrobky z posekaného mäsa latinský názov isicia ( ἰσίκια ).
Sv. Hieronym okolo roku 370 po Kr. napísal, že práce Paxama sú porovnateľné z Apiciom a vždy po ruke tým, ktorí sa zaujímajú o jedlo.
Paxamovo meno je zrejme obsiahnuté aj v názve dvakrát pečeného chleba, ktorý Gréci volali paximadion ( παξιμάδιον ).
Tolguaca
Tolguaca je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v severnej časti čilského regiónu Araucanía. Vrchol sopky je zaľadnený a čiastočne erodovaný. Nachádzajúc sa tam viaceré mlado vyzerajúce krátery, ďalšia skupina kráterov sa nachádza na juhovýchodnom svahu, kde sledujú tektonickú zlomovú líniu smerom k nedaľekému stratovulkánu Lonquimay. Viaceré správy o erupciách v rokoch 1876 a 1933 sa nepotvrdili, tak jediným dôkazom o tom, že sopka nie je úplne vyhasnutá sú aktívne fumaroly.
2526 Alisary
2526 Alisary je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil R. M. West 19. mája 1979.
Nan-šan
Nan-šan (čín. Qilian Shan) - horská sústava v severnej Číne dlhá, široká do a s výškovým maximom  Patrí k systému Kchun-lun a je typická ľadovcami.
Moiremont
Moiremont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Operácia Bagration
Operácia Bagration (po ) alebo Bieloruská ofenzíva bola jednou z najdôležtejších ofenzívnych operácii na východnom fronte počas druhej svetovej vojny v lete 1944. Jej cieľom bola likvidácia zoskupenia nemeckých vojsk v Bielorusku. Prvé boje sa začali symbolicky 22. júna 1944, bitka bola jednou z najväčších a najdôležitejších bojových operácii vojny a vyústila v jednu z najväčších porážok Wehrmachtu, keď v dôsledku silných sovietskych útokov boli 3 armády nemeckej skupiny armád Stred zničené alebo veľmi oslabené. Krycí názov Bagration mal pripomínať cárskeho generála P. I. Bagrationa, ktorý zahynul v bitke pri Borodine.
Moiremont
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Operácia Bagration
Celková situácia začiatkom roku 1944
Začiatkom roku 1944 bola Červená armáda pevne usadená na západnom brehu Dnepra a podnikla sériu operácii s cieľom oslobodiť zvyšok územia ZSSR. Na severe sovietsko-nemeckého frontu bola prelomená blokáda Leningradu, na juhu jednotky Červenej armády dosiahli hranice Rumunska. Využívajúc Hitlerovu snahu o obranu pozícii za každú cenu, útokmi na rôznych úsekoch frontu nútili Nemcov premiestňovať strategické zálohy a na veľké vzdialenosti.
Prípravy na ofenzívu
V apríli 1944 sovietsky hlavný štáb rozhodol, že hlavný úder letnej ofenzívy sa zameria na oslobodenie Bieloruska. Stalin zvolil krycí názov „Bagration“ na počesť slávneho cárskeho vojvodcu z obdobia napoleonských vojen. Hlavným cieľom ofenzívy bolo zničiť nemeckú armádnu skupinu Stred sústredenú vo výbežku frontu okolo dopravných uzlov Vitebsk, Orša, Mogiľov a Bobrujsk. Po ich eliminácií mohla Červená armáda ľahko oslobodiť Minsk a následne zatlačiť nepriateľa za sovietsko-poľskú hranicu z roku 1941. vľavo|náhľad|Postup v rámci operácie Bagration je vyznačený fialovou farbou Sovietsky zväz mal na uskutočnenie operácie v tomto sektore frontu k dispozícií asi 2,3 milióna mužov, 4000 tankov, 5000 lietadiel, 2000 kaťuší a neuveriteľných 22 000 diel, ktorých priehradná paľba mala rozmetať všetko čo sovietskym vojakom bude stáť v ceste.
Sovietske vojská museli pri hromadení veľkého počtu vojsk udržiavať maximálne utajenie, aby ich zámery neboli prezradené. Na úseku skupiny armád Severná Ukrajina sa viedla klamná rádiová komunikácia a nemeckým prieskumným lietadlám bolo zámerne umožnené fotografovať zoskupenia makiet sovietskej bojovej techniky, ktoré mali predstierať hromadenie vojska v tejto oblasti. Nemecké hlavné velenie preto predpokladalo, že hlavná časť novej sovietskej ofenzívy bude smerovať viac na juh smerom na Halič a Hitler sústredil takmer všetky strategické rezervy na západnej Ukrajine.
Generál Konstantin Rokossovski ako jeden z plánovačov útoku navyše presadil použitie netradičného postupu s viacerými smermi útoku, ktoré súčasne prenikli nemeckou líniou a rozdelili nepriateľské sily na menšie časti. Tento plán bol nakoniec prijatý i zrealizovaný. Sovietske sily boli v podstate rozdelené na dve časti. Severná skupina mala preraziť front južne a severne od Vitebska a rozvinúť sa všeobecným smerom na západ. Druhý smer sovietskeho útoku mal vyraziť cez nepriechodné Pripiaťské močiare, ktoré ohraničovali južnú časť Nemeckej línie, ako aj smerom na mestá Mogiľov a Orša. Na viacerých úsekoch útoku bol terén nepriechodný pre ťažkú techniku, a keďže tam nebol predpokladaný žiadny možný prienik, bola tam nemecká obrana slabšia. Nemecké najvyššie velenie do poslednej chvíle útok v tejto časti frontu vôbec neočakávalo.
Vitebsk
náhľad|vpravo|Názorná mapa sovietskeho postupu počas Ľvovsko-sandomierzskej operácie 22. júna 1944 presne 3 roky od Nemeckého vpádu do ZSSR, začali sovietske sily početnými útokmi hľadať najslabšie miesta v nemeckej obrane. Hlavný útok sa začal na rôznych úsekoch medzi 5. a 6. hodinou 23. júna 1944 Na niekoľko stoviek kilometrov širokom fronte sa pod ťažkou paľbou desiatok tisíc diel a raketometov rozochvela zem. Paľba sovietskeho delostrelectva bola tentoraz obzvlášť presná, väčšina nemeckého delostrelectva, ktoré odpovedalo na útok bola umlčaná. Prvá línia obrany bola prakticky zlikvidovaná, nemeckí vojaci na mnohých úsekoch počas delostreleckej paľby panicky utekali zo svojich postavení.
Na sovietskom pravom krídle v oblasti Vitebska útočil 1. pobaltský front generála Bagramjana s časťou 3. bieloruského frontu generála Čerňachovského. Čelila im nemecká 3. tanková armáda generála Reinhardta. Na tomto úseku spočiatku Sovieti postupovali najrýchlejším tempom. Sovietska 43. armáda prelomila obranu nemeckého IX. zboru severne od Vitebska a postupovala k rieke Dvina. Južnejšie bola nemecká 299. a 197. divízia VI. zboru, ktoré zasiahol prvý nápor Ľudnikovovej 39. armády, útokom celkom zničené. Už po dni bojov bola situácia LIII. zboru generála Gallwitzera veľmi vážna. LIII. zbor, ktorého hlavnou úlohou bolo brániť Vitebsk medzičasom premenený na pevnosť, prestával mať kontakt s jednotkami na svojich krídlach. Ústup na druhú líniu obrany nemecké vrchné veliteľstvo nedovolilo. Od 25. júna 3. tanková armáda už nebola schopná udržať súvislú líniu. IX. zbor bol na severe zatlačený za rieku Dvina, pričom za sebou likvidoval všetky mosty. VI. zbor na juhu bol takmer zničený dve jeho divízie (299. a 256 pechotná), ktoré boli odrezané od zvyšku svojich vojsk boli v popoludňajších hodinách začlenené do 4. armády. Sovietska 39. a 43. armáda sa spojili západne od Vitebska a odrezali LIII. zbor v meste. Sovietskej 158. streleckej divízií sa navyše podarilo získať pri Vitebsku jeden z mostov cez Západnú Dvinu. Výborne uskutočneným útokom sa to podarilo 10 člennému oddielu seržanta Fiodora Blochina. Jeho jednotka okrem mosta obsadila obchvatným útokom aj 6 delovú batériu mieriacu na most. Generál Friedrich Gollwitzer sa pokúsil so zvyškami svojich vojsk preraziť z mesta. Útok, ktorý ťažko zasiahol sovietsku 17. gardovú streleckú divíziu, viedli sily 246. pechotnej divízie a 4. poľnej divízie Luftwaffe. Nemcom sa síce podarilo prelomiť sovietsku obranu, no boli zastavení prisunutými posilami. Do večera bola 4. poľná divízia Luftwaffe rozprášená rovnako ako väčšina 206. pechotnej divízie, ktorá mala brániť mesto do posledného náboja. 6. poľná divízia Luftwaffe a 246. pechotná divízia boli obkľúčené.
Do 27. júna Nemci stratili prakticky celý LIII. zbor s 28 000 - 30 000 vojakmi a mestom Vitebsk. Zvyšky IX. zboru ustupovali prenasledované 6. gardovou armádou k mestu Polotsk. VI. zbor, ktorého veliteľ Georg Pfeiffer padol 28. júna, bol tiež z veľkej časti zničený. 3. tanková armáda bola v troskách a na jej mieste vznikla obrovská medzera, ktorú nemecké velenie nemalo čím zaplniť.
Orša a Mogiľov
náhľad|Nemecké delostrelectvo pri paľbe. Vojaci obsluhujú kanón 10,5 cm 18/40. Na strednom úseku v oblasti Orše a Mogiľova útočili sily 3. bieloruského frontu generála Čerňachovského a 2. bieloruský front generála Zacharova. Prvoradým cieľom bolo zmocniť sa strategickej železničnej trate Moskva-Minsk na významnej železničnej križovatke v Orši. Ich protivníkom boli roztiahnuté jednotky nemeckej 4. armády generála von Tippelskircha. Severnú časť sovietskych klieští tvorilo krídlo 3. bieloruského frontu, ktoré sa stretlo s XXVII. zborom generála Völckersa. Cesta smerom na Minsk, bola dobre opevnená a bránená 78. pechotnou divíziou, ktorá bola posilnená o oddiel samohybných diel StuG a dodatočné delostrelecké jednotky. Orša samotná bola podobne ako Vitebsk premenená na pevnosť (Fester Platz) bránená 25. divíziou tankových grantánikov. Sovietske velenie preto rátalo s nasadením silne vyzbrojených jednotiek ženistov, ktorí by pri útoku asistovali.
Sovietska 11. gardová armáda začala útok na Oršu 23. júna, no do večera postúpila iba niekoľko málo kilometrov. Nasledujúceho dňa sa však sovietskej 1. gardovej streleckej divízií podarilo preniknúť na slabo bránenom močaristom úseku obrany nemeckej 78. divízie. Nemci preto ustúpili na tretiu obrannú líniu pokúšajúc sa udržať líniu na styku s 25. divíziou tankových granátnikov. Podnikli preto protiútok smerom na Orechovsk, ktorý však nebol úspešný. 25. júna boli k 4. armáde pridelené časti VI. zboru 3. tankovej armády, ktoré boli odrezané od svojej materskej jednotky. Severne od Orši Nemci nasadili do protiútoku časť rezervnej 14. pechotnej divízie, ale postup 11. gardovej armády už neboli schopní zastaviť. Sovieti rozdrvili zvyšok VI. zboru a prinútili zostatok 78. divízie na ústup. Sovietsky 2. gardový tankový zbor, odrážajúc nemecké protiútoky, mohol postupovať na Minsk veľkou rýchlosťou. Orša bola oslobodená večer 26. júna. 5. gardová tanková armáda mohla byť následne nasadená do medzery, ktorá vznikla v nemeckých líniách.
Na juhu čelil XXVII. zbor veľkým ťažkostiam, ale bol schopný organizovane ustúpiť. XXXIX. tankový zbor generála Martineka (skladajúci sa z 31., 12., 337. a 110. pechotnej divízie) sa pokúšal držať líniu, zatiaľ čo divízia tankových granátnikov Feldherrnhalle mala zaistiť prechody cez Dneper. Najjužnejší XII. zbor 4. armády (skladajúci sa z 57., 267. pechotnej a 18. divízie tankových granátnikov) bol čoskoro zatlačený na druhú obrannú líniu, kde bol zničený alebo zajatý spolu s väčšinou 12. divízie, ktorá mala brániť mesto do posledného muža. Sovieti oslobodili Mogiľov 27. júna. Jednotky XII. a XXXIX. zboru, ktorého veliteľ Martinek zahynul pri nálete, ustupovali k prechodom cez Berezinu.
Bobrujsk
náhľad|Sovietsky vojak si prezerá zničené tanky Pz IV nemeckej 20. divízie pri Bobrujsku. Sovietske ľavé krídlo tvoril 1. bieloruský front pod velením generála Rokossovského. Na tomto úseku čelila Sovietom nemecká 9. armáda Hansa Jordana. Práve Jordan pred začiatkom ofenzívy poukazoval na nebezpečenstvo sovietskeho útoku, no jeho žiadosti pre uskutočnenie potrebných protiopatrení boli nadriadeným generálom Ernstom Buschom zamietnuté.