Proces_s_Vojtechom_Tukom
Predsúdne konanie
Na konci vojny, keď front postupoval stále viac smerom na západ Slovenska, aj Vojtech Tuka, podobne ako iní predstavitelia režimu, ušiel na územie nacistického Nemecka. Tuka sa tak dostal do rakúskej časti Nemeckej ríše. Česko-Slovenské úrady požiadali Spojené štáty o vydanie Tuku spolu s inými predstaviteľmi režimu. Tuku však Američania nenašli. Následne bolo zistené, že niektorí predstavitelia bývalého režimu Slovenskej republiky vrátane Tuku sa ukrývajú vo francúzskej okupačnej zóne Rakúska. Tuku tak 24. augusta 1945 zatkli príslušníci francúzskej armády a umiestnili ho do väznice v Innsbrucku. Už vtedy bolo známe, že zdravotný stav Tuku je zlý a preto bola snaha o jeho rýchle vydanie. Tuka bola nakoniec vydaný a prevzatý česko-slovenskými orgánmi až 13. decembra 1945. Následne bolo prevezený do Prahy. Nasledovala lekárska prehliadka, po ktorej lekári konštatovali, že Tuka už rozumovo vôbec nereaguje a je absolútne pasívny. Lekári navrhovali jeho umiestnenie na psychiatrií. Spočiatku bol vo väznici Pankrác v Prahe. Tu bol vyšetrovaný pre potreby procesov, ktoré sa pripravovali na území Česka, predovšetkým proti Karlovi Hermannovi Frankovi. Do Bratislavy bol prepravený 23. novembra 1945, pričom bol ihneď eskortovaný do bratislavskej väznice. Následne však bolo rozhodnuté, že bude premiestnený do Psychiatrickej kliniky pre choroby nervovo-duševné Štátnej nemocnice v Bratislave. Prípravné konanie (vtedy nazývané "stopovanie") začalo vo februári 1946, keď príslušníci Povereníctva pre veci vnútorné odovzdali Tuku Ľudovítovi Riganovi, hlavnému obžalobcovi Úradu obžaloby pri Národnom súde v Bratislave. Veľkú komplikáciu ale i otázky spôsoboval zlý zdravotný stav samotného Vojtecha Tuku. Tento musel byť dokonca niekoľkokrát vypočúvaný po ležiačky v nemocnici, kde musel byť umiestnený. Väčší počet výsluchov zapríčinil tiež zlý zdravotný stav Tuku, keďže tento nebol schopný byť vypočúvaný dlhší čas, po polhodine prestal reagovať. Jeho výsluchy boli preto prerušované. Rigan podal 15. februára 1946 formálne Národnému súdu návrh na uvalenie väzby na Tuku. Jeho návrhu súd vyhovel a na Tuku uvalil väzbu z dvoch dôvodov a to z dôvodu hrozby ovplyvňovania svedkov (kolúzna väzba) a hrozby úteku (úteková väzba). Súd rozhodol, že väzba Tuku trvá už od jeho vydania do ČSR. Vojtech Tuka bol následne niekoľkokrát vypočúvaný obžalobcom Ľudovítom Riganom, súčasne boli zhromažďované aj iné dôkazy a vypočúvané ďalšie osoby. Na predsúdnom konaní sa podieľal aj druhý obžalobca Anton Rašla a čiastočne aj Juraj Šujan. Obžaloba bola dokončená 17. júna 1946. Následne 24. júna 1946 bola podaná na súd. Mala štyri hlavné body (tieto sa však ďalej členili). Prvý sa týkal obvinenia z podielu na rozbití ČSR. Druhý bod sa týkal podpory záujmov nacistického Nemecka a to tak hospodárskych, ako aj vojenských. Súčasne sa v tomto bode kládlo Tukovi za vinu, že spôsobil škodu vojnovému úsiliu ZSSR a Spojencov. Tretí bod obžaloby vinil Tuku z vypovedania vojny Sovietskemu zväzu a Spojencom, propagácie fašizmu a hanobenia ZSSR a Spojencov. Posledný štvrtý bod obviňoval Tuku, že iným spôsobil protiprávnu ujmu, smrť nezistenému počtu osôb pre ich rasu, alebo inú príslušnosť. Súčasne sa mu v rámci tohto bodu kládlo za vinu, že horlivo presadzoval vysťahovanie určitých slovenských občanov do zahraničia v prospech Nemecka. Obžaloba tým pádom vinila Tuku zo spáchania trestného činu domácej zrady podľa § 2 písm. a), b), c), d) nariadenia č. 33/45 a trestného činu kolaborantstva podľa § 3 písm. b) nariadenia č. 33/45.