cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Qatar ExxonMobil Open 2001
Štvorhra mužov
🇧🇸 Mark Knowles / 🇨🇦 Daniel Nestor vs. 🇪🇸 Juan Balcells / 🇷🇺 Andrej Oľchovskij 6-3 6-1
Slovenský skauting
Táto organizácia bola na Slovensku trikrát zakázaná. No v roku 1989 bol SLSK oficiálne obnovený a odvtedy funguje už 31 rokov, čo je v jeho doterajšej histórii najdlhšia etapa bez prerušenia činnosti. Slovenský skauting je členom hlavných svetových skautských organizácií WOSM a WAGGGS.
Skauting patrí medzi najväčšie výchovné organizácie pre deti a mládež na Slovensku. Jeho možnosti a rastúci počet členov sú potvrdením hodnotových základov s modernými a príťažlivými formami kvalitného programu skautingu pre deti a mládež, dospelých nevynímajúc.
Družina
Chlapec či dievča sa okamžite po vstupe do skautingu stáva členom družiny, ktorá ho príjíma medzi seba. Je to skupina 6 – 8 detí, ktorú vedie ich starší a skúsený rovesník – družinový radca. Je to základná jednotka, v ktorej prebieha väčšina skautského programu.
Oddiel
Dve a viac družín (minimálne 2, spravidla 3 – 4) tvorí oddiel, ktorý je základnou výchovnou jednotkou. Vedie ho oddielový vodca v spolupráci s radcami jednotlivých družín. Spolu s ďalšími dospelými pomocníkmi tvoria oddielovú radu, ktorá sa pravidelne schádza a prejednáva otázky programu, výchovy a organizácie.
Zbor
Zbor je dobrovoľným zoskupením 2 a viacerých oddielov a vedie ho zborový vodca so zborovou radou. Zbor zabezpečuje priestorové, finančné, materiálne a personálne podmienky pre prácu s deťmi v oddieloch a družinách. Zbor má právnu subjektivitu, čiže môže oficiálne vystupovať v mene skautingu pred úradmi, uzatvárať zmluvy, získavať financie a pod. V tomto smere je základnou a úplne samostatnou jednotkou.
V zbore zväčša bývajú zastúpené všetky vekové kategórie a obe pohlavia. Tým vytvára veľmi rôznorodé a pestré spoločenstvo ľudí. Mladý človek automaticky prechádza v rámci jedného zboru vlčiackym, skautským a roverským oddielom.
Oblasť
Medzistupňom medzi náčelníctvom a zbormi je skautská oblasť. Zbory v určitom regióne sa môžu spojiť a vytvoriť oblasť, ktorá poskytuje servis zborom, zabezpečuje kurzy a vzdelávanie dospelých členov skautingu, rozširuje skauting do ďalších miest a obcí a usporadúva regionálne skautské akcie. Na Slovensku existuje 8 skautských oblastí  – Bratislavská, Nitrianska, Podtatranská, Žilinská, Stredoslovenská, Západoslovenská, Východoslovenská a Rómska, ktorá koordinuje činnosť skautov rómskej národnosti. Môžu v nej pôsobiť zástupcovia z viacerých regiónov Slovenska.
Národná úroveň
Najvyšším orgánom Slovenského skautingu je Snem, ktorý sa schádza každé tri roky. Snem volí z radov dobrovoľníkov Náčelníctvo SLSK, ktoré usmerňuje chod organizácie a zastupuje ju pred inými subjektmi medzi snemami. Úlohy spojené s riadením organizácie vykonáva Ústredie SLSK ako výkonný orgán. Pracujú v ňom profesionálni zamestnanci, ktorí sa starajú o administratívu, financie, účtovníctvo, publikačnú činnosť, vzťahy s verejnosťou, vedenie veľkých projektov a podporu pre vodcov a ich zložky.
Vekové skupiny
Skautská organizácia rešpektuje požiadavky rozdielneho prístupu rôznym vekovým kategóriám. Program aj výchova detí a mladých ľudí je primerane prispôsobená ich veku, záujmom a potrebám:
Predškoláci
Predškoláci fungujú s rodičmi a len ojedinele sa pod vedením školenej dospelej osoby stretávajú na schôdzkach.
Včielky a vĺčatá
V programe najmladších členov má veľkú dôležitosť svet fantázie malých detí. Akékoľvek učenie sa prebieha formou hier. Najmladší členovia sú organizovaní vo včielkárskych a vlčiackych družinách. Deti sa učia začleňovať do kolektívu priateľov a dospelí im postupne dávajú ozajstnú zodpovednosť, no zároveň zaisťujú telesnú, citovú a duševnú bezpečnosť.
Skautky a skauti
V skautskom veku stúpa dôležitosť "družinového systému" – je to systém prirodzených partií mladých ľudí, ktorý umožňuje plné zapojenie a sebarealizáciu každého člena. Na čele takejto družiny stojí skúsený rovesník – mladý líder (družinový radca). Dospelí vedúci motivujú družiny k ich vlastnému družinovému životu. Symbolickým rámcom skautiek a skautov je objavovanie a skúmanie okolitého sveta a preferovaným prostredím pre aktivity je príroda.
Rangerky a rangeri
Názov tejto vekovej kategórie pochádza z anglického range, ktoré má viac významov – dať niečo do poriadku alebo tiež túlať sa. Spojením týchto významov je ranger. Títo mladí ľudia už pomáhajú mladším členom na ich skautskej ceste a sústreďujú sa tiež na vlastný príkladný život. Ten si ale vyžaduje sústavnú prácu na sebe a neustály osobný rast.
Roverky a roveri
Väčšina aktivít tejto vekovej skupiny sa odohráva na úrovni roverských skupín. Dospelí sú prítomní, ale majú úlohu poradcov a podporcov. Náplň roveringu tvorí putovanie, cestovanie, objavovanie seba, svojich hodnôt a charakteru. Roveri a roverky si pripravujú náročné projekty, organizujú horské výpravy a expedície do zahraničia. Aktívne sa podieľajú na ochrane prírody a realizujú službu pre miestne komunity.
Dospelí s mladým duchom
Skauting je takisto hnutím dospelých, ktorí chcú pomáhať mladým ľuďom rozvíjať ich osobnosti. Stály kontakt s mladými ľuďmi umožňuje dospelým predĺžiť svoju vlastnú mladosť, myslieť dynamicky a moderne. Dospelí ľudia môžu v skautingu naplno uplatniť svoje vlohy, sebarealizovať sa a pomáhať dobrej veci. Komunitu dospelých skautov spája záujem o spoločnú vec, vzájomná podpora a zdieľanie podobných princípov: vzťah k sebe a k svojmu ďalšiemu zdokonaľovaniu sa, vzťah k iným, tolerancia a solidarita a vzťah k duchovnému svetu, k sile a hodnotám, ktoré presahujú materiálny svet.
Poslanie a ciele skautingu
Cieľom hnutia je prispieť k porozumeniu a tolerancií medzi ľuďmi a pomôcť mladým ľuďom dosiahnuť ich všestranný rozvoj ako jednotlivcov, ako zodpovedných občanov  s úctou k hodnotám a tradíciám a ako členov miestnych, národných a medzinárodných spoločenstiev.
Dejiny skautingu
Skauting rozbehol britský generál búrskych vojen R.S.S. Baden-Powell v roku 1907 svojím experimentálnym táborom na ostrove Brownsea na juhu Anglicka. Baden-Powellova kniha Scouting for boys (Skauting pre chlapcov) sa okamžite stala bestsellerom a patrí k najpredávanejším knihám 20. storočia. O pôvodne chlapčenské hnutie rýchlo prejavili záujem aj dievčatá, a tak sa stalo univerzálnym hnutím pre všetkých mladých ľudí, ktoré sa lavínovito šírilo do celého sveta a dodnes je skautská organizácia najväčšou mládežníckou organizáciou na svete. V Česku sa skauting šíril po vplyvom A. B. Svojsíka už od roku 1911. V roku 1914 bola založená skautská organizácia Junák - český skaut. Na Slovensku, ktoré bolo v tom čase súčasťou Uhorska, vznikol prvý (maďarský) skautský oddiel v Komárne v roku 1913. Slovenské skautské oddiely začali vo výraznej miere vznikať až po 1. svetovej vojne. V 1. česko-slovenskej republike sa sformovalo viacero skautských organizácií, líšiacich sa na konfesijnom, národnostnom či sociálnom základe. Existovali napr. katolícki skauti, evanjelickí skauti, židovskí skauti (Hašomer Hacair), ale dokonca aj komunistami podporovaní tzv. Spartakovi skauti práce. Najväčšou a najdôležitejšou jednotiacou organizáciou však bol Zväz junákov skautov republiky česko-slovenskej.
Roku 1938 slovenská vláda skautské organizácie zakázala (roku 1940 aj vláda v protektoráte Čechy a Morava). Časť katolíckych skautov bola transformovaná do Hlinkovej mládeže. Väčšina skautov však kolaboráciu s režimom odmietala a mnohé skautské skupiny - najmä v Česku - vyvíjali aj intenzívnu podzemnú odbojovú činnosť proti nacistom.
Po skončení vojny roku 1945 obnovila celoštátna organizácia Junák (na Slovensku Slovenský Junák) svoju činnosť s masovou odozvou mládeže. Komunistický prevrat v roku 1948 však spôsobil rýchly zákaz slobodymilovnej skautskej činnosti a vznik štátom preferovanej komunistickej Pionierskej organizácie Československého zväzu mládeže. Skautskí činovníci boli perzekuovaní, zatváraní či dokonca popravovaní v rámci stalinistických procesov v 50-tych rokoch.
V roku 1968, v rámci Pražskej jari, bol skauting (Junák) v Česko-Slovensku znova povolený, no len nakrátko, lebo v roku 1970 ho normalizačný tlak zakázal. Definitívne obnovený bol skauting po nežnej revolúcii roku 1989.
Rozdelenie Česko-Slovenska prinieslo vznik samostatnej organizácie Slovenský skauting (SLSK), ktorá je dodnes jedinou veľkou skautskou organizáciou pre mladých ľudí bez rozdielu národnosti. Najviac členov Slovenského skautingu je slovenskej a rómskej národnosti, členovia sú organizovaní v skautských zboroch. Slovenský skauting je členom hlavných svetových skautských organizácií WOSM a WAGGGS. Okrem SLSK na Slovensku funguje ešte Zväz skautov maďarskej národnosti (ZSMN), ktorý však členom svetových organizácií nie je a zameriava sa skôr na úzku spoluprácu so skautmi v Maďarsku. Medzi SLSK i ZSMN sú však priateľské a bratské vzťahy a neexistujú medzi nimi žiadne spory.
Vysoká mágia
Vysoká mágia je úsilie manipulovať fenoménmi sveta silou mysle alebo vôle s cieľom prekonávania prekážok brániacich dosiahnuť bezbrehý stav vnútornej rovnováhy. Zasvätenca do vysokej mágie považujú za človeka, ktorý môže postúpiť na úroveň bieleho magika alebo čierneho magika vtedy, keď sa rozhodne manipulovať magicky fenoménmi s cieľom ovládať ich.
ISSN
ISSN (International Standard Serial Number, doslova medzinárodné štandardné číslo seriálovej publikácie) je jednoznačný osemčíselný identifikátor periodických publikácií (noviny, časopisy, vrátane internetových časopisov).
ISSN je obdobou ISBN používaného pre knihy; niektoré knihy, ktoré sú časťou série, majú dokonca pridelené oba identifikátory. Na rozdiel od ISBN však ISSN nemá žiadnu vnútornú štruktúru a nedajú sa z nej zistiť žiadne informácie o publikácii (z ISBN je možné napr. určiť vydavateľa).
Prideľovanie čísiel ISSN riadi sieť národných stredísk ISSN, koordinovaných z medzinárodného strediska v Paríži. Medzinárodné centrum ISSN je medzivládna organizácia založená v roku 1974 na základe dohody medzi UNESCO a francúzskou vládou. Centrum udržiava databázu všetkých pridelených ISSN. Táto databáza v súčasnosti obsahuje viac než jeden milión záznamov. Slovenská Národná agentúra ISSN pôsobí od 1. októbra 1997 v rámci Univerzitnej knižnice v Bratislave na Michalskej č. 1. Pri predelení ISSN pre tlačené periodické publikácie zároveň prideľuje čiarový kód EAN/ISSN zdarma.
Pre vloženie informácie o ISSN vo forme metaúdajov do HTML kódu sa odporúča nasledujúca syntax:
2316 Jo-Ann
2316 Jo-Ann je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 2. septembra 1980.
Rýdzik pravý
Rýdzik pravý (Lactarius deliciosus) je jedlá huba z čeľade plávkovité (Russulaceae).
Opis
Klobúk má priemer 515 cm, za mladi je klenutý, neskôr v strede vtlačený až lievikovitý, farby tehlovopomarančovej, často so zeleným nádychom, s tmavšími sústrednými kruhmi, hladký, holý, krehko mäsitý, za vlhka slizký. Sú červenopomarančové alebo šafranovožlté, otlačením zelenajú, sú dosť husté, široké, krehko lámavé, trocha zbiehajúce na hlúbik. Hlúbik je 3 - 9 cm dlhý, 1 - 2 cm hrubý, valcovitý, za mladi belavo vypchatý, skoro však dutý, tvrdý, lámavý, svetlejšej farby než klobúk, často zelenkastoškrnitý, najprv jemne oinovatený, potom holý. Je belavá, ale od pomarančového mlieka, ktoré roní, sfarbuje sa do pomarančova, neskôr dostáva zelenkastý tón. Vonia príjemne korenisto, chuť je trocha štipľavá a trpká. Výtrusný prach je smotanový s ružovkastým nádychom.
Hory (okres Karlove Vary)
Hory sú obec v Česku v okrese Karlove Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 208 obyvateľov, z toho 111 mužov a 97 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,6 roka (muži 36,3 roka, ženy 41,3 roka).
Rýdzik pravý
Výskyt
Rastie v smrekových a borovicových lesoch od júla do novembra
Praktický význam a použitie
Je to jedlá huba vhodná na nakladanie do octu a do praženice. Na sušenie nie je vhodná, lebo sušením stráca chuť a vôňu.
Sabolčsko-satmársko-berežská župa
Sabolčsko-satmársko-berežská župa je župa na východe Maďarska. Hraničí so Slovenskom, Rumunskom a Ukrajinou. Jej hlavným mesto je Níreďháza. Má a 572 423 obyvateľov.
Macey (Aube)
Macey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 862 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Špageta
náhľad|Uvarené špagety thumb|Špagety pri varení náhľad|Čerstvé spaghettoni z [[Puglia|Puglie]] thumb|Špagety s paradajkovou omáčkou a syrom
Špageta (z tal. spaghetto, mn. č. spaghetti) je cestovina tenkého a podlhovastého tvaru, zvyčajne hrubá a  dlhá v nevarenom stave. Existuje viac druhov špagiet podľa hrúbky. Spravidla sa konzumujú špagety s hrúbkou, existujú však aj , tzv. cappellini (vlásočky) a aj hrubšia. Zo špagiet sa ďalej vyvinuli ďalšie cestovinové druhy, ktoré sa konzumujú s omáčkami, aké sa používajú aj na špagety (napr. penne rigate, alebo tagliatelle). Existujú i špagety s dierkou (bucatini).
Špagety sa v predajniach potravín zvyčajne predávajú v baleniach o hmotnosti približne 500 g. Pripravujú sa varením v slanej vode, doba varenia je podľa druhu špagiet približne 5 až 10 minút.
Pri príprave omáčky na špagety urobíme základ na olivovom oleji a cesnaku, alebo cibuli. Cesnak a cibuľa nesmú byť v jednej omáčke. Na väčšinu druhov omáčok sa dáva strúhaný syr parmezán (parmigiano), na cestoviny druhu amatriciana by sa mal dávať strúhaný ovčí syr.
Najznámejšie talianske omáčky na špagety sú: Existujú aj špagety s fazuľou, ktoré sú obľúbené hlavne v Neapole.
Špagety sa niekedy využívajú k iným účelom, napríklad počas súťaží v stavaní mostov z neuvarených špagiet.
Démokrates
Démokrates alebo Démokratés (Démokrates/iný prepis Démokratés) môže byť:
Malá Bytča
Malá Bytča je mestská časť Bytče.
Polohopis
Mestská časť je od centra mesta vzdialená necelé 2 km v smere na Považskú Bystricu. Do roku 1947 bola samostatnou obcou. S najväčšou mestskou časťou (čiže Veľkou Bytčou) ju spája Malobytčianska cesta. Cez Malú Bytču preteká rieka Váh.
Dejiny
Prvá historická zmienka o obci je z roku 1250, podľa ktorej ju uhorský kráľ Belo IV. spolu s Hvozdnicou daroval po ničivom vpáde Mongolov bánovi Filipovi a potom jeho synom. Samotný názov Malá Bytča sa prvý raz spomína v listine, ktorú vydal považskobystrický dedičný richtár Blažej v roku 1409.
František Holdoš
František Holdoš (* 23. apríl 1920, Ružomberok-Hrabovo – † 22. marec 1946, Bratislava) bol novinár.
Životopis
Študoval na gymn. v Ružomberku, v roku 1938-1939 na Filozofickej fak. KU v Prahe, 1944 v Bratislave. Od roku 1942 redaktor, v roku 1942-1943 športový redaktor Gardistu v Žiline. Redaktor Nár. novín v Martine a v Banskej Bystrici (1944),  povstaleckého letákového časopisu Útok v Harmanci, frontový spravodajca povstaleckej Pravdy v Banskej Bystrici (1944). Autor a reprezentant povstaleckej reportáže. Jeden z priekopníkov slov. športového novinárstva, reprezentant ŠK Bratislava v stolnom tenise.
Gizaucourt
Gizaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Inline hokej na Panamerických hrách
náhľad|Dejiská [[Panamerické hry|Panamerických hier]] Inline hokej na Panamerických hrách bol inlinehokejový turnaj, ktorý sa konal v rámci multišportového podujatia Panamerických hier. Organizovala ho Panamerická konfederácia kolieskových športov (CPRS) v spolupráci s Panamerickou športovou organizáciou (PASO). Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený až na 13. Panamerických hrách v roku 1999 v kanadskom Winnipegu, iba v mužskej kategórii. Druhý a zároveň posledný turnaj sa uskutočnil na Panamerických hrách v roku 2003 v dominikánskom Santo Domingo. Na tento turnaj sa dokonca uskutočnila aj kvalifikácia v podobe Panamerických majstrovstiev 2002. Na oboch turnajoch zvíťazilo družstvo 🇺🇸.
Juraj Holčík
Juraj Holčík (* 14. december 1903, Bratislava - † 25. november 1984, Bratislava) bol náboženský spisovateľ, evanjelický kňaz. Pseudonym: Jur Kristov
Životopis
Študoval na evanjelický lýceu a na gymnáziu, v roku 1922-1926 na Ev. teol. akadémii v Bratislave, 1927-1928 na Teol. fak. univerzity v Erlangene. Ev. kaplán vo Zvolene, farár v Nových Zámkoch, v Trnave, v Banskej Bystrici (1937-1947), v Bratislave. Ev. spolkový, kult. a cirk. pracovník. Autor divadelnej hry o A. Schweitzerovi, pamätníc, kázní, almanachov, zostavovateľ kalendárov a i., prekladateľ cirk. textov z hebrejčiny a gréčtiny. Cirk. a literárny publicista: 1930-1932 redaktor časopisu Ev. mládež ( v Bratislave), 1936-1939 Náš rod, 1938-1947 Naša cirkev (oboje v Banskej Bystrici), organizátor literárnoumeleckej skupiny okolo časopisu Náš rod, prispieval aj do Cirk. listov a Ev. posla spod Tatier. V 30. rokoch tajomník Zväzu evanjelický mládeže. Po 1939 účastník ilegálneho protifašistického odboja, 1944 člen okr. RNV v Banskej Bystrici.
Alsasko-Lotrinsko
Alsasko-Lotrinsko je historický nemecký správny útvar existujúci v rokoch 1871 – 1918 na území francúzskych departementov Bas-Rhin, Haut-Rhin a Moselle. Metropolou regiónu bol Štrasburg.
Raoul Wallenberg
Raoul Gustav Wallenberg (* 4. august 1912, Kappsta, Švédsko – pravdepodobne † 17. júl 1947, Moskva, ZSSR) bol švédsky architekt, podnikateľ, diplomat a organizátor humanitárnej pomoci počas druhej svetovej vojny.
Od júla 1944 do januára 1945 viedol úspešnú akciu na záchranu Židov v Maďarsku, v rámci švédskeho veľvyslanectva v Budapešti a humanitárnej pomoci švédskeho Červeného kríža. Vydávaním tzv. švédskych ochranných pasov a iných dokladov totožnosti sa podarilo zachrániť tisícky nielen maďarských Židov pred holokaustom. 17. januára 1945 ho zatkli členovia sovietskej kontrarozviedky. Za podozrenie zo špionáže ho eskortovali do Moskvy, kde ho po vypočúvaní a mučení v povestnom moskovskom veliteľstve KGB – Lubjanka popravili. Okolnosti jeho smrti, napriek veľkému úsiliu švédskej diplomacie, sa nikdy nepodarilo objasniť.
Švédske úrady ho oficiálne vyhlásili za mŕtveho v roku 2016 a za dátum úmrtia určili 31. júl 1952.
Bahia (štát)
Bahia je jeden z 26 brazílskych štátov, nachádza sa v severovýchodnej časti krajiny na brehu Atlantického oceánu. Ide o štvrtý najľudnatejší brazílsky štát (po São Paulu, Minas Gerais a Rio de Janeiro) a piaty najväčší svojou rozlohou. Podľa posledného sčítania ľudu má Bahia 13 070 250 obyvateľov. Bahia má najväčší podiel černochov v populácii (13 %; 1 700 351) zo všetkých brazílskych štátov.
Ekonomika
Bahia je najväčším producentom a exportérom kakaa v krajine. Ďalším významným odvetvím je turizmus. Tunajšie krásne pláže a poklady kultúrneho charakteru robia z tohto štátu jednu z hlavných brazílskych turistických destinácií.
Ondrej Kondáš
Prof. PhDr. Ondrej Kondáš, DrSc. (* 27. september 1930, Nižná Kamenica - † 9. máj 2002) bol slovenský psychológ.
Životopis
V rokoch 1955 - 1966 pracoval ako klinický psychológ v psychiatrickej liečebni vo Veľkých Levároch. V rokoch 1966 - 1995 bol odborným asistentom, docentom a profesorom na Katedre psychológie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Bol vedúcim Katedry psychológie FFUK v rokoch 1971 - 1985. Napísal niekoľko kníh pre psychológov a študentov (Klinická psychológia). Zaoberal sa najmä klinickou kognitívno-behaviorálnou psychoterapiou. Zaviedol pre tieto metódy termín discentná psychoterapia. Na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave vyučoval od r. 1997 do r. 2002.
Bol členom domácich i zahraničných redakčných rád odborných časopisov (Protialkoholický obzor, Child and Family Behavior Therapy, Journal of Behavior Therapy and Experimental Psychiatry, Behavioural Analysis and Modification).
Existenčný kvantifikátor
Existenčný kvantifikátor (iné názvy: existenčný kvantor, malý kvantifikátor, malý kvantor, partikularizátor) je kvantifikátor, ktorým sa nahradzuje spojenie „existuje (aspoň jedno)“. To teda znamená, že pre minimálne jedno opakovanie výrazu, ktorý za ním nasleduje platí určitá vlastnosť. Jeho symbol je \exists (v unicode ∃ U+2203 THERE EXISTS). Niekedy sa používa aj v modifikácií „existuje práve jedno“, ktoré sa značí ako \exists !.
Príklady
Na množine prirodzených čísel je možné opísať vzťah
,
teda, že existuje x (z množiny prirodzených čísel), pre ktoré platí, že je väčšie ako 3. Taktiež je možné zapísať
čo znamená, že existuje práve jedno prirodzené x, pre ktoré platí, že je väčšie ako 10 a zároveň menšie ako 12. Teda číslo 11.
2315 Czechoslovakia
(2315) Czechoslovakia je planétka, ktorú objavila Zdeňka Vávrová večer dňa 19. februára 1980 na juhočeskej hvezdárni Kleť. Je pomenovaná po Česko-Slovensku.
Okolnosti objavu
Planétka sa v čase objavu nachádzala v severozápadnej časti súhvezdia Panna (Virgo), asi 1,6° severne od hviezdy o Vir (+4,1 mag), bola objektom 16. magnitúdy a 25. planétkou objavenou v druhej polovici februára 1980. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1980 DZ, ktoré dostala krátko po objave.
V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 4 nociach (vrátane predobjavovej 14./15. februára 1980) a celkovo bolo zmeraných 10 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 23. februára 1980.
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 450 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 5,22 roku (1907 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 252 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na takmer 29 km.
Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 5647 vydanom dňa 1. decembra 1980.
Pomenovanie
Planétka je pomenovaná po Česko-Slovensku, vlasti objaviteľky, ktoré bolo v astronomických kruhoch známe výskumom planétok, komét, meteoritov a meteorických rojov.
Zoznam chránených území v okrese Považská Bystrica
Toto je zoznam chránených území v okrese Považská Bystrica aktuálny k roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Považská Bystrica.
Juraj Holček
Juraj Holček (* 5. apríl 1811, Budmerice – † 4. máj 1869, Jasová) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, národnokultúrny pracovník, včelár, príslušník slovenského národného hnutia. V roku 1849 člen deputácie Slovákov vo Viedni, roku 1861 memorandového vyslanectva, člen MS. Zakladateľ alumnea pri gymnáziu v Banskej Bystrici, mecén slov. študentov. Autor príspevkov o nár. školách, o vydávaní učební a i. Člen komisie učební a kníh pre dedinské školy. Zúčastnil sa na zakladaní knižníc, šírení ovocinárstva a včelárstva, kt. sa venoval od roku 1835. Venoval sa aj ľudovému liečiteľstvu. Člen Frauendorfskej ovocinárskej spoločnosti.
Jeho otec bol Juraj Holček a matka Alžbeta rod. Peerová.
Životopis
Juraj Holček sa narodil v Pudmericiach vo vtedajšej bratislavskej župe (v súčasnosti Budmerice, okres Pezinok) dňa 5. apríla 1811 ako syn mlynára.
Základnú školu navštevoval v Budmericiach v rokoch 18171823, ktorú neskôr štedro podporoval. Vyštudoval Normálku v Modre, gramatiku v Bratislave a Trnave, rétoriku v Komárne, poéziu a logiku v Trnave, fyziku v Segedíne a teológiu v Trnave.
Spočiatku ho nechceli prijať na kňazské štúdiá do seminára v Trnave, aj preto začal študovať v Segedíne, čo nasvedčuje tomu, že mal chuť venovať sa profesorskej dráhe. Z rehole piaristov vychádzali predovšetkým gymnaziálni profesori. Juraj Holček ju však z neznámych príčin opustil a vrátil sa na Slovensko. Predpokladá sa, že to bolo pre začínajúcu choleru. Zapísal sa ako externista na teológiu v Trnave, kde ho prijali bez problémov a zaradili hneď do štvrtého ročníka.
Literárne prispieval do týchto časopisov: Slovenské národné noviny, Cyrill a Method, Katolícke noviny, Obzor, Pešťbudínske vedomosti, Priateľ školy a literatúry, Sion, Slovenské noviny, Orol tatránski.
Koncom januára 1836 nastúpil ako administrátor do Jablonice, kde zostal až do smrti svojho principála Jozefa Bélika dňa 10. januára 1837. Ako jablonický administrátor začal stavať školu, ktorá sa v tých časoch pokladala takmer za prvú v tomto kraji, tam vystupuje aj ako spoluzakladateľ hudobného dychového združenia.
V októbri 1843 vymenovali Juraja Holčeka ako 32-ročného za farára do farnosti Veselé pri Piešťanoch (18431848), rodiska Štefana Moyzesa. Na túto faru ho slávnostne uviedol dekan Martin Lackovič, u ktorého na Dobrej Vode v tom čase už žil chorľavý Ján Hollý. Podporu našiel Juraj Holček najmä u baróna Alojza Medňanského. Vo Veselom býval spolu so svojimi rodičmi, ktorí tu oslávili aj svoju zlatú svadbu. V roku 1847 tu zomiera jeho šesťdesiatdeväťročná matka.
Z Veselého prešiel Juraj Holček do farnosti Starý Háj (v súčasnosti Dolný Ohaj), kde pôsobil ako farár v rokoch 18481865. K nej patrila filiálka Hul. V tejto farnosti zomiera dňa 19. apríla 1851 Holčekov otec vo veku 78 rokov.
Svoju pastiersku činnosť zakončil v Jasovej 4. mája 1869.
Mužská dvojhra na Open 13 2010
Mužská dvojhra na Open 13 2010 sa hrala ako súčasť Open 13 2010 od 15. do 21. februára 2009. Titul získal Francúz Michaël Llodra, ktorý vo finále porazil Francúza J. Benneteaua 6–3, 6–4. Bol to jeho osemnásty titul v dvojhre na okruhu ATP.
Nasadený
<li>🇫🇷 Gilles Simon ''(1.kolo) <li>🇷🇺 Michail Južnyj ''(nezúčastnil sa) <li>🇨🇾 Marcos Baghdatis ''(2. kolo) <li>🇫🇷 Julien Benneteau ''(Finále) </ol>
Aristeas
Aristeas (Aristeas) môže byť:
Chris Phillips
Klubový hokej
Chris Phillips je obranca. Je 191 cm vysoký a váži 94 kg (údaj z roku 2005). Od sezóny 1997/98 hrá s číslom 4 za klub NHL Ottawa Senators, kde v posledných rokoch vytvoril obrannú dvojicu so slovenským reprezentantom Zdenom Chárom. V sezóne 2004/05 (počas lockoutu v NHL) hral za Brynäs IF v švédskej hokejovej Elitserien. V sezóne 2005/06 má uzavretú s Ottawou zmluvu, ktorá mu zaručuje ročný príjem 1,976 mi. dolárov.
Reprezentácia
Reprezentoval Kanadu na majstrovstvách sveta v roku 2005.
Ondrej Holec
Ondrej Holec (* 16. október 1924, Poniky – † 4. január 1975, Banská Bystrica) bol poľnohospodársky odborník.
Maxwell Montes
Maxwell Montes (Maxwellovo pohorie alebo pohorie Maxwell) je horské pásmo na severnej pologuli Venuše. Nachádza sa v ňom aj najvyšší bod Venuše, ktorý siaha vyše 10 kilometrov (podľa iných zdrojov 8 až ) nad úroveň okolitých nížin a nad priemerný povrch Venuše. Pohorie je dlhé a je súčasťou rozsiahlej vysočiny Ishtar Terra.
Pohorie je okrem výšky výnimočné tým, že ako jeden z mála útvarov na Venuši nemá ženské meno, ale je pomenované podľa význačného fyzika J. C. Maxwella.
Na východnom svahu Maxwell Montes sa nachádza dvojitý kráter. Jeho vonkajšia časť má priemer a hĺbku, vnútorný kráter má priemer  a je hlboký , celý komplex je s najväčšou pravdepodobnosťou vulkanického pôvodu.
2317 Galya
2317 Galya je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Bours (Hautes-Pyrénées)
Bours je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v tchoukballe 2014
Majstrovstvá Európy v tchoukballe 2014 boli v poradí 6. Majstrovstvá Európy v tchoukballe mužov a žien, ktoré organizuje Európska tchoukballová federácia (ETBF). Konali sa od 30. júla2. augusta 2014 v meste Radevormwald, v spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko, v Nemecku, za účasti 11 mužských a 8 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Belgicka a Španielska a ženské družstvá Francúzska, Rakúska a Španielska. Titul obhájilo iba ženské družstvo Švajčiarska. Mužský európsky titul získalo prvýkrát Rakúsko, muži Švajčiarska ako obhajcovia skončili bronzoví.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FITB v roku 2014.
2004 FH
2004 FH je planétka.
Machy (Aube)
Machy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 109 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
163 Erigone
163 Erigone je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil J. Perrotin 26. apríla 1876.
Ján XII. (pápež)
Charakteristika obdobia
Dejiny pápežstva 10. storočia patria bezpochyby k najsmutnejším kapitolám cirkevnej histórie. Už na samom počiatku storočia pápežstvo vstúpilo do obdobia, ktoré viacerí historici považujú za časy najhlbšieho poníženia, aké dosiaľ pápežské dejiny poznali. V krátkom čase šesťdesiatich šiestich rokov sa na pápežskom tróne vystriedalo najmenej osemnásť pápežov. Nie o všetkých pontifikoch sa dá hovoriť ako o „zlých pápežoch“, ale všetci boli vystavení nátlaku šľachtických strán (najmä spoletskej a tuskulánskej), ktoré na Petrov stolec dosadzovali „svojich“ ľudí, čo im umožňovalo získavať moc nad Rímom i cirkevným štátom (jedným z najznámejších rímskych vládcov bol Theofylakt I. so svojou manželkou Theodorou a s jej dcérami Maroziou a Theodorou mladšou. Tieto mocichtivé ženy v nasledujúcich desaťročiach svojvoľne dosadzovali a zosadzovali pápežov, neohliadajúc sa pri tom na ich mravné hodnoty). V období rokov 932 – 955 bol vládcom Ríma senátor Alberich II. Jeho syn Oktavián, iba osemnásťročný mladík, sa po smrti pápeža Agapeta II. stal jeho nástupcom.
Alberich ešte pred svojou smrťou († 955) zaviazal rímsku honoráciu prísahou, aby po Agapetovej smrti zvolili na pápežský stolec jeho syna, ktorý mal po ňom nastúpiť aj ako knieža. Hoci sa týmto porušovalo nariadenie, zakazujúce dohody počas života pápeža o jeho nástupcovi, predsa sa po Agapetovej smrti Alberichov syn stal pápežom ako Ján XII.
Na pápežskom stolci
Ako mnoho pápežov pred ním aj po ňom, ani Ján XII. sa nevyhol zasahovaniu svetskej moci do svojho úradu. V jeho prípade to však prinieslo významné zmeny v dejinách pápežstva a bolo príčinou dovtedy najväčšieho poníženia, aké vrcholný predstaviteľ kresťanskej cirkvi musel podstúpiť.
Ján XII. a Oto I.
Situáciu v pápežskom štáte okrem mravného úpadku komplikovali sily, túžiace po nezávislosti na pápežskej moci, ktorých reprezentantom boli predovšetkým predstavitelia vplyvnej rímskej aristokracie a duchovenstva. V ohrození bola aj materiálna základňa pápežskej kúrie.
Opakovane zlyhávali Jánove pokusy o zväčšenie územnej rozlohy pápežského štátu. V roku 959 sa Ján XII. dostal dokonca do otvoreného konfliktu s talianskym kráľom Berengarom II., ktorý plienil severné územia pápežského štátu.
V tejto situácii si pápež uvedomil, že pápežský štát nemôže existovať bez ochrany mocného svetského panovníka. Preto sa s prosbou o pomoc a podporu obrátil na nemeckého kráľa Ota I. Koncom roka 960 vyslal ku kráľovi poslov. Tí okrem žiadosti o pomoc niesli Otovi ponuku na cisársku korunu.
Oto žiadosti vyhovel, čo malo pre ďalšie dejiny pápežstva zásadný význam. S veľkým vojskom vtiahol do Talianska, porazil Berengara a 2. februára 960 bol Jánom XII. v Ríme korunovaný za cisára. Stal sa prvým vládcom Rímskonemeckej ríše, útvaru, ktorý pretrval až do začiatku 19. storočia (do roku 1806). Oto sa pred korunováciou slávnostne zaviazal ochranou pápežského stolca a jeho práv. Právne tento sľub spečatil v listine, tzv. Pactum Ottonianum, ktorú slávnostne prečítal v svätopeterskej bazilike. Týmto dokumentom vrátil pápežskému štátu všetky jeho dovtedajšie stredotalianske dŕžavy a uznal pápežské nároky na niektoré miesta v južnej Itálii a na sicílske patrimonium.
Súčasne však Oto pamätal aj na svoje vlastné záujmy. Nariadil, že pápež smie byť uvedený do úradu iba po predchádzajúcom cisárovom zvolení, kedy cisárom vyslaní zástupcovia potvrdia, že pápežská voľba prebehla podľa práva; okrem toho títo zástupcovia smú vykonávať dohľad nad pápežskou správou v Ríme a podávať o tom správy cisárovi. Tým si rímsky cisár v podstate zaistil podstatný vplyv na rímsky ľud, ktorému spolu s klérom patrilo právo voľby novej hlavy cirkvi. Cisár uznal pápeža za najvyššiu hlavu kresťanstva a pápež potvrdil cisára za ochrancu pápežského stolca. Pápež sa stal poslušným nástrojom v Otových rukách.
Čoskoro sa však situácia začala meniť. Dokiaľ bol pápežský stolec v ohrození, bola jeho ochrana zo strany svetskej moci veľmi prospešná. Keď však už potreba ochrany pominula a keď cisári z práva ochrany pápežov začali odvodzovať právo nad nimi vládnuť, cisárska moc sa v očiach cirkvi začala javiť ako nebezpečná a pre zachovanie nezávislosti pápežstva nežiaduca. Dovtedy obojstranne výhodný vzťah začínal mať trhliny.
Po stabilizovaní situácie Oto Rím opustil. Vzápätí Ján XII. začal proti nemu konšpirovať a spojil sa so svojim niekdajším nepriateľom, kráľom Berengarom II. V novembri 963 sa Oto vrátil a Ján v obave o svoj život utiekol z Ríma do Tivoli. Oto ho na narýchlo zvolanej rímskej synode, na ktorej duchovenstvo obvinilo pápeža z nemravného života, zbavil úradu. Zároveň prinútil klérus nezvoliť pápeža bez predchádzajúceho cisárovho súhlasu.
Ján so svojím odvolaním nesúhlasil a všetkým, ktorí sa na ňom podieľali, otvorene hrozil exkomunikáciou. 4. decembra bol však oficiálne zosadený a s Otovým súhlasom synoda zvolila jeho nástupcu. Stal sa ním lateránsky úradník a hlavný pápežský notár Leo, ktorý sa 4. decembra ujal úradu ako Lev VIII.
Niet pochýb, že v osobe Jána XII. zažilo pápežstvo stav najväčšieho úpadku, no jeho zosadením Oto porušil nariadenie, že Svätú stolicu a jej predstaviteľa nemôže súdiť nijaká svetská moc. Preto po cisárovom odchode vypuklo v meste krvavé povstanie, ktoré Ján využil a vďaka svojim intrigám si rímsky ľud získal na svoju stranu. Lev VIII. utiekol a vo februári 964 Ján opäť zasadol na pápežský stolec. Na synode 26. februára zrušil všetky Otove nariadenia, Leva VIII. ako uzurpátora stolca zbavil úradu a jeho rozhodnutia vyhlásil za neplatné.
Jeho triumf však netrval dlho. Oto tretí raz pritiahol k Rímu. Zdesený Ján sa pokúsil s cisárom vyjednávať, no čoskoro si uvedomil, že k žiadnej dohode nedôjde. V apríli nenápadne opustil mesto. O niekoľko týždňov, ranený mŕtvicou, zomrel.
Jánovým skonom však časté striedanie pápežov v rýchlom slede ani zďaleka neskončilo. Iba v priebehu nasledujúceho roka sa na pápežskom stolci vystriedali traja.
Aeroelasticita
Aeroelasticita je odvetvie mechaniky, zaoberajúce sa správaním a vzájomným ovplyvňovaním elastických telies, síl zotrvačnosti a plynného prostredia (obvykle vzduchu) pri ich vzájomnom relatívnom pohybe. Jej praktické uplatnenie je najmä pri konštrukcií dopravných prostriedkov a budov, kde je hlavným cieľom aerodynamický tvar a stabilita.
Nižné Kamence
Nižné Kamence sú miestna časť obce Belá a sčasti obce Terchová. Miestna časť sa nachádza na ceste 583 medzi spomínanými obcami, ktorá kopíruje tok rieky Varínka. V oblasti je rozšírený turizmus a z dediny začínajú trasy do oblasti Malej Fatry. Nachádza sa tu autokemping a základná umelecká škola.
Kondotiér
V širšom zmysle sa takto označovali aj žoldnieri, z ktorých pozostávali tieto jednotky.
Právny vzťah
Základom kondotiérskeho systému bola zmluva (z tal. condotta) stanovujúca podmienky služby pre veliteľa a jeho oddiel. Zmluvy bola vyžadovaná zamestnávateľom, nie zamestnancom a už v 14. storočí existovali v Taliansku predlohy, podľa ktorých boli vytvárané. Za formálnym znením zmluvy mohla byť diskrétna súkromná dohoda, ktorá modifikovala stanovené podmienky. Účelom zmluvy bolo špecifikovať očakávané služby, mzdu, veľkosť, výzbroj a výstroj vojenského oddielu vedeného kondotiérom. Zaväzovala k systému vyplácania a prípadným odmenám či príplatkom. Napriek tomu nebol zmluvný systém dokonalý a často sa dohodnuté podmienky porušovali alebo inak obchádzali. Takéto zlyhanie umožňovalo kondotiérom značnú mieru slobody a rozhodovania.
Napriek tomu existovali prípady, kedy medzi kondotiérom a jeho zamestnávateľom vládla nedôvera, pričom niekedy práve chlebodarca predstavoval najväčšiu hrozbu. V prípade priveľkých úspechov a následného získania moci kondotiérom, mohol byť vydaný rozkaz na jeho odstránenie (napríklad odstránenie Roberta Malatestu potom, čo vybojoval víťazstvo pre pápeža Sixta IV. v roku 1482) alebo sa mohli stať predmetom pomsty zo strany porazených. Do právneho vzťahu medzi kondotiérom a jeho zamestnávateľom boli často vťahovaní aj rodinný príslušníci kondotiéra - manželka alebo deti sa stávali rukojemníkmi a tým aj garanciou, že sa veliteľ vojska nevzbúri.
Dĺžka zmluvy bola v 14. storočí pevne stanovená podľa aktuálnej vojenskej situácie. Zvyčajne išlo o dobu 1 – 6 mesiacov. Po uplynutí lehoty boli kondotiéri opäť zmluvne voľní. V 15. storočí už bolo možné zmluvy predlžovať (na zimu, prípadne natrvalo), čo sa prejavilo v zmene zmluvných podmienok. Charakteristická bola zmluva začínajúca lehotou najmenej jedného roka. Následné obnovenie sa stalo formálnou záležitosťou a zmluvy boli menej reštriktívne. Kondotiéri boli využívaní v období mieru aj počas vojny, na základe čoho sa upravovali ich mzdové podmienky. Zmena právneho vzťahu im umožnila získať stabilitu trvalého zamestnania.
thumb|Freska renesančných kondotiérov Sigismonda Pandolfa Malatestu a Galeazza Mariu Sforzu
Kondotiéri v renesancii
Pôsobenie kondotiérov je spájané najmä s renesanciou (14. – 15. storočie), ale podmienky, ktoré prispeli k ich rozvoju sa formovali už v 13. storočí. Žoldnieri sa začali vo výraznejšom počte objavovať vo feudálnom vojsku. Stupňujúca sa ekonomická aj politická rivalita medzi mestskými štátmi podmienila rýchlejší rozvoj nájomného vojska. Na konci 14. storočia zase pod vplyvom morovej epidémie klesla výnosnosť pozemkov, znížili sa počty pracovných síl a dôsledkom rozdeľovania majetku medzi viacerých dedičov strácala šľachta v strednom a severnom Taliansku zdroje živobytia. Existenčné podmienky podnietili niektorých členov šľachtických rodov k životu kondotiérov. Boli to väčšinou muži, ktorí mali prirodzenú podporu na svojich panstvách slúžiacich zároveň ako základňa v čase zimy. Mali prostriedky k vytvoreniu a zaisteniu vojenského oddielu. Existujúce oddiely sa následne mohli dediť. Medzi jednotlivými kondotiérmi často existovali rodové väzby či už príbuzenské, alebo v dôsledku sobášov, čím sa zvyšovala ich vzájomná lojalita.
Vlastníctvo rodového panstvo predstavovalo pre kondotiéra výhodu aj v podobe úkrytu alebo skladu pre materiál a zásoby. V prípade získania panstva ako odmeny vznikala možnosť zakladať kondotiérske kniežatstvá, prípadne rozširovať už existujúci majetok (príkladom je milánske vojvodstvo).
Vojenská kariéra poskytovala kondotiérom okrem slávy aj možnosť obohatiť sa, získať majetok, pozemky alebo spoločenské postavenie nad rámec spoločenskej triedy, z ktorej pochádzali. Forma odmeny bola rôzna – panstvo, léno, šľachtický titul, štátny pohreb. Systém odmeňovania bol samozrejme doplnený aj súbežným fungovaním systému trestov. Najvyšším trestom bola poprava, zvyčajne ako sankcia za dezerciu alebo ako prostriedok, ktorý mal vo forme vyhrážky dezercii zabrániť. Poprava však predstavovala krajné a relatívne ojedinelé riešenie problémov medzi kondotiérmi a ich zmluvnými pánmi. Častejšími boli pokuty, pozastavenie platu alebo prepustenie. Podstatnou súčasťou stability kondotiérskeho systému boli samotné vojenské oddiely. Tie predstavovali základný majetok kondotiéra a od nich záviselo jeho dobré meno aj nádej na získanie dlhodobého a výnosného zamestnania (condotty). Značná časť jeho žoldu vyplývajúceho so zmluvy bola použitá na zaplatenie jedla, oblečenia, zbraní, výstroja a podobne.
Mzdové podmienky zmlúv
Poprední kondotiéri zarábali na základe uzavretých zmlúv značné finančné čiastky, často smerujúce až k vyčerpaniu pokladníc šľachticov alebo mestských štátov, ktoré si ich najali. V polovici 15. storočia sa podpisovali zmluvy dosahujúce výšku 100 000 florénov ročne, pričom len menšia časť sumy smerovala k uhradeniu proviantu a ďalších potrieb vojenského oddielu. Väčšina ostala v rukách kondotiéra. Bežným postupom bolo, že kondotiéri trvali na vyplácaní vysokých peňažných čiastok ešte skôr, než začali bojovať. K zmluvne zaviazanému platu sa prirátavali aj ďalšie odmeny, výkupné a vojenská korisť získaná počas výpravy.
Finančná stabilita, ktorú zabezpečovali tieto príjmy viedla k výnimočným predpokladom na rozvoj mecenášstva. Do služieb kondotiérov vstupovali umelci aj humanisti. Príkladmi vojenských veliteľov, ktorý rozvíjali podporu umenia, literatúry a kultúry na svojich panstvách boli napríklad rody Gonzaga v Mantove, d´Este vo Ferrare alebo Malatesta a Montefeltro v Urbine.
Kondotiéri a fenomén mecenášstva
S obdobím renesancie je v neodmysliteľnej miere spájaný pojem mecenášstva, ktorý sa viaže aj s kondotiérmi a ich postavením v spoločnosti. V renesančnom Taliansku predstavovala vojenská tematika dôležitú súčasť umenia, kultúry, architektúry. Portréty kondotiérov možno nájsť v pohrebnom umení, ich zmluvy boli vytvárané súdobými humanistami v ktorých okolí sa pohybovali, zlatníci a kovotepci s zaoberali umeleckým zdobením ich výstroje a výzbroje.
Snaha o presadenie v oblasti mecenášstva je zároveň vnímaná ako spôsob o zaradenie sa do určitého typu spoločnosti. Špecifickým faktorom bol postoj k cirkevnej oblasti v tejto otázke. Životný štýl kondotiérov bol neustále spojený s vidinou smrti a násilím, čo ich ovplyvnilo aj ich potrebu mecenášstva. Veľký počet kaplniek, ktoré v talianskych chrámoch založili práve oni svedčí o potrebe, ktorú títo muži pociťovali nielen pre rozjímanie v chráme, ale aj pre božie odpustenie. Príkladom môže byť či už chrám Sigismonda Malatesty v Rimini, alebo tradičný dar Antonia da Marsciano dvadsiatim piatim umbrijskym kostolom v jeho závete. Je len málo kondotiérov, u ktorých by neexistovali záznamy o donáciách pre cirkev. Týmto spôsobom prejavovali svoju užitočnosť cirkvi a zároveň dokázali uchovať svoje mená v portáloch kostolov naveky. Poskytovanie donácií rôznym kostolom alebo kláštorom bolo typickým prejavom mecenášstva kondotiérov najmä na prelome 14. a 15. storočia, kedy ešte boli svojimi vlastnými pánmi. S vytváraním stabilných dlhodobých zmlúv sa situácia zmenila aj v tejto oblasti. Kondotiéri získavali panstvá a budovali dlhodobé základne na svojich pozemkoch. So zmenou postavenia došlo aj k zmenám v donáciách a ich mecenášstvo sa už veľmi neodlišovalo od mecenášstva šľachty.
thumb|Kresba kondotiéra od Leonarda da Vinci
Reflexia kondotiérov
V diele Niccolu Machiavelliho
Machiavelli vo svojich filozoficko-politických úvahách venoval pozornosť aj otázke kondotiérov. Vnímal ich ako negatívny fenomén, ktorý mal pre krajinu zničujúce dôsledky. Odsudzujúci postoj zaujal napríklad v diele História Florencie. Pozitívne vyzdvihoval skôr využitie národnej armády, kde by bojovali domáci obyvatelia mestského štátu, nie najatí vojaci. Reálnym riešením však nebola domobrana, ale profesionálna armáda kontrolovaná štátom.
Paradoxne v diele Umenie vojny vysoko chválil kondotiéra Giovanniho delle Bande Nere, veliteľa florentskej armády, za jeho odvahu, nebojácnosť a smelosť. Bola to však Machiavelliho všeobecná nedôvera v kondotiérov a žoldnierske armády, rovnako ako jeho presvedčenie o neefektívnosti delostrelectva v modernej armáde, ktorá ho viedla k závažným strategickým chybám a ignorácii vo vývoji súdobého vojenského umenia. Táto nechuť a nedôvera vyplývala primárne z jeho humanistického zamerania.
V diele Vladár predostiera Machiavelli nelichotivý obraz námezdného vojska, ku ktorému sa radí kondotiérska armáda. Štát vytvorený alebo získaný s pomocou tohto typu vojska považuje za nestabilný, vojsko samotné za nejednotné, náročné, nespôsobilé a zradné. Úpadok Itálie vnímal ako dôsledok dlhodobého spoliehania sa na nájomné vojská, ktoré síce mohli pomôcť jednotlivým vladárom, ale zároveň bojovali aj sami medzi sebou. Veliteľov vojsk - kondotiérov - klasifikoval podľa kompetentnosti na dve skupiny, pričom vladára varoval pred obidvomi: ''Velitelia žoldnierov buď sú, alebo nie sú vynikajúci bojovníci. Ak sú, nesmieš im dôverovať, pretože vždy zatúžia získať vlastnú moc buď tým, že si podmania teba, ktorý si ich pánom, alebo niekoho iného bez ohľadu na tvoje priania. Pokiaľ nie sú dobrými vojvodcami, zničia ťa svojou neschopnosťou.'' V prípade, že vladár dosiahne úspech s pomocou kondotiérskeho vojska a nie je pritom podvedený, hovorí Machiavelli výlučne o šťastí. Vojsko tohto typu považuje za zlo, ktorého dôsledkom bol vpád cudzích panovníkov (Francúzi, Španieli, Švajčiari) na polostrov. Vytýka kondotiérom ich zľahčovanie významu pechoty, preceňovanie jazdy aj snahu vyhnúť sa väčšej námahe. Uvádza, že vo vzájomných vojenských stretoch sa nezabíjali, vzdávali sa nepriateľovi bez výkupného a vymieňali si medzi sebou zajatcov. V noci neútočili na mestá, nepodnikali výpady, okolo vlastných táborov nestavali obranné palisády, čím sa vystavovali riziku napadnutia.
Windows 10
Windows 10 je operačný systém spoločnosti Microsoft, určený pre použitie v stolových počítačoch, notebookoch, tabletoch, smartfónoch, hracích konzolách Xbox a ďalších zariadeniach. Prvá finálna verzia bola vydaná 29. júla 2015, odkedy ju bolo možné počas jedného roku inštalovať zadarmo. Windows 10 zjednocuje ovládanie zariadení rôznych typov (aj s dotykovým ovládaním) aj tým, že spája užívateľské prostredia spojením Modern UI a Windows Aero a zároveň pridáva nové funkcie ako napríklad virtuálne plochy. Ďalším zámerom Microsoftu bolo zjednotiť obchody Windows Store a Windows Phone store.
Názov systému
Microsoft pri Windows 10 síce pokračoval v označovaní systémov číslami (po Windows 7 a Windows 8), preskočil však verziu číslo 9. Vynechaním deviatky vraj chcú zdôrazniť skok, ktorý systém predstavuje. Špekuluje sa ale o tom, že dôvod bol rýdzo praktický, pretože názov Windows 9x sa využíva pre označenie systémov Windows 95 a Windows 98.
Vynucovanie aktualizácie na 1903
Koncom mája 2019 Microsoft avizoval, že "niektoré verzie systému Windows 10 zobrazujú upozornenie na nainštalovanie najnovšej verzie". Doslova: Ak momentálne používate systém Windows 10 verzie ... môžete očakávať, že dostanete oznámenie, že vaše zariadenie musí mať nainštalované najnovšie aktualizácie zabezpečenia. V máji sa upozornenia týkali užívateľov s verziou 1507 až 1709 a mali znenie "môže". Upozornenia z júla 2017 mali znenie: “You’re currently running a version of windows that’s nearing the end of support. We recommend you update to the most recent version of Windows 10 now to get the latest features and security improvements” (Voľný preklad: "Momentálne používate verziu systému Windows, ktorá sa blíži ku koncu podpory. Odporúčame vám aktualizovať na najnovšiu verziu systému Windows 10 a získať najnovšie funkcie a vylepšenia zabezpečenia.") Odporúčanie aktualizovať už aj z verzie 1803 na 1903 bolo podporené vyhrážkou vo forme "sa blíži ku koncu podpory", čím sa mení na vynucovanie aktualizácie.