cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Glukóza-6-fosfát
Kvôli jej dôležitej pozícii v chémii buniek je glukóza-6-fosfát súčasťou mnohých rôznych dráh. Nachádza sa na začiatku dvoch hlavných metabolických dráh, glykolýzy a pentózafosfátovej dráhy. Okrem týchto dvoch hlavných dráh sa G6P premieňa na glykogén alebo škrob na uskladnenie. V pečeni alebo svaloch sa G6P ukladá do podoby glykogénu u väčšiny zvierat, u väčšiny ostatných organizmov sa potom ukladá do vnútrobunkového škrobu alebo glykogenových granúl.
Glykolýza
V bunkách vzniká G6P fosforyláciou glukózy na uhlíku 6C. Túto reakciu katalyzuje enzým hexokináza vo väčšine buniek a v niektorých bunkách u vyšších zvierat ju katalyzuje glukokináza, obzvlášť v bunkách pečene. Počas tejto reakcie sa spotrebuje jeden ekvivalent ATP. Hexokináza využíva horčík (Mg2+) ako kofaktor, je schopná využiť i mangán (Mn2+).  Táto reakcia má v bunke veľmi zápornú hodnotu ΔG a je jednou z reakcií, ktoré určujú smer glykolýzy.
Hlavným dôvodom okamžitej fosforylácie glukózy je, aby sa predišlo jej difúzii von z bunky.  Fosforyláciou sa na glukózu naviaže nabitá fosfátová skupina, takže G6P nemôže ľahko prejsť bunkovou membránou.
Ak bunka potrebuje energiu alebo uhlíkové atómy pre syntézu, tak sa glukóza-6-fosfát spracuje pomocou glykolýzy. Glukóza-6-fosfát sa najprv mení na fruktóza-6-fosfát pôsobením fosfoglukózaizomerázy, ktorá takisto využíva horčík ako kofaktor.
Táto reakcia premieňa glukóza-6-fosfát na fruktóza-6-fosfát, aby sa neskôr mohla fosforylovať podruhé za vzniku fruktóza-1,6-bisfosfátu. Vznik fruktóza-1,6-bisfosfátu, ktorý katalyzuje fosfofruktokináza, je jedným z rýchlosť určujúcich krokov glykolýzy. Naviazanie druhej fosfátovej skupiny je ireverzibilným krokom, takže sa využíva na označenie molekuly glukóza-6-fosfátu na rozklad, čo vedie k zisku ATP pomocou glykolýzy.
Pentózafosfátová dráha
náhľad|500x500bod|Prvá časť pentóza fosfátovej dráha. Glukóza-6-fosfát je označený číslom 1. Keď sa v bunke zvyšuje pomer NADP+ k NADPH, telo potrebuje tvoriť viac NADPH (ktorý funguje ako redukčne činidlo v niekoľkých reakciách, napríklad syntéze mastných kyselín a redukcii glutatiónu v erytrocytoch). To vedie k dehydrogenácii G6P za vzniku 6-fosfoglukonátu pôsobením glukóza-6-fosfátdehydrogenázy.  Tento krok je ireverzibilný a je to prvý krok pentózafosfátovej dráhy, ktorou sa tvorí užitočný NADPH ako i ribulóza-5-fosfát, ktorá funguje ako zdroj uhlíkových atómov pre syntézu ďalších látok. G6P sa dehydrogenuje a spracuje pomocou pentózafosfátovej dráhy i v prípade, že telo potrebuje prekurzory na syntézu nukleotidov pre DNA.
Glykogenolýza
G6P takisto vzniká počas glykogenolýzy z glukóza-1-fosfátu, ktorý je prvým produktom rozkladu polymérneho glykogénu. Keď telo potrebuje glukózu pre tvorbu energie, glykogénfosforyláza s pomocou ortofosfátu odštiepi molekulu glukózy z glykogénového reťazca. Štiepená molekula je v podobe glukóza-1-fosfátu, ktorý sa pomocou fosfoglukomutázy premieňa na G6P.  Fosfátová skupina na G6P sa potom môže štiepiť pôsobením glukóza-6-fosfatázy, čím vzniká voľná molekula glukózy. Táto glukóza môže prejsť membránami, vstúpiť do krvného riečišťa a presunúť sa do iných častí tela.
Uskladnenie v glykogéne
Ak je hladina glukózy v krvi vysoká, telo potrebuje spôsob, ktorým nadbytočnú glukózu uložiť. Po premene glukóza na G6P sa G6P premieňa na glukóza-1-fosfát pôsobením fosfoglukomutázy. Glukóza-1-fosfát sa potom spája s uridíntrifosfátom (UTP), čím vzniká UDP-glukóza. Reakcia je hnaná hydrolýzou UTP, čím sa štiepi anorganický fosfát. Aktivovanú UDP-glukózu potom možno naviazať na rastúcu molekulu glykogénu pomocou glykogénsyntázy. Tento spôsob uskladnenia glukózy je veľmi účinný, pretože stojí len jednu molekulu 1 ATP na uskladnenie jednej molekuly glukóza a nestojí prakticky žiadnu energiu na jej uvoľnenie. Je dôležité, že glukóza-6-fosfát je alosterický aktivátor glykogénsyntázy, čo dáva zmysel, pretože pri vysokej hladine glukózy by telo malo skladovať nadbytočnú glukózu v podobe glykogénu. Na druhej strane, glykogénsyntáza je inhibovaná, keď je fosforylovaná proteínkinázou počas období veľkého stresu alebo nízkej hladiny glukózy v krvi, čo indukujú hormóny glukagón a adrenalín.
Defosforylácia a presun do krvného riečišťa
Bunky pečene exprimujú transmembránový enzým, glukóza-6-fosfatázu,   v endoplazmatickom retikule. Katalytické miesto sa nachádza na strane lúmenu membrány a štiepi fosfátovú skupinu z G6P, ktorý sa tvorí pomocou glykogenolýzy alebo glukoneogenézy. Voľná glukóza sa potom presúva von z endoplazmatického retikula pomocou GLUT7 a vďaka GLUT2 sa presúva do krvného riečišťa, odkiaľ ju môžu prijať ostatné bunky. Svalové bunky nemajú glukóza-6-fosfatázu, takže svalové vlákna využívajú G6P pre svoje vlastné použitie v rámci dráh ako je glykolýza. Dôležité je, že to neumožňuje svalovým bunkám uvoľniť ich zásobu glykogénu do krvného riečišťa.
Distribúcia
Distribúcia (z lat. distribuere - rozdeľovať) môže byť:
Kostol Božského Srdca Ježišovho
Kostol Božského Srdca Ježišovho môže byť:
Confort
Confort je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Confort má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Confort má 510 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Volejbalová extraliga mužov 2003/04
Volejbalová extraliga mužov v sezóne 2003/04 bol 12. ročník extraligy volejbalistov, najvyššej volejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská volejbalová federácia (SVF). V súťaži účinkovalo 10 družstiev, čo je o 2 družstvá viac ako v predošlej sezóne. Titul získalo družstvo VKP Bratislava, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad obhajcom prvenstva ŠK Matador Púchov. Bolo to už piata finálová séria s týmito dvoma súpermi.
Systém súťaže
Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. Základná časť sa po novom hrala už iba dvojkolovým systémom každý s každým raz doma a raz vonku v tzv. dvojkolách. Všetky družstvá postúpili do nadstavbovej časti, pričom 4 najlepšie postúpili do skupiny o 1. až 4. miesto, zvyšné družstvá do skupiny o 5. až 10. miesto. Najlepších 6 družstiev po nadstavbovej časti postúpilo do play-off s tým, že dve najlepšie družstvá boli priamo nasadené do semifinále. Zvyšné 4 družstvá nadstavbovej časti odohrali ešte skupinu o 7. až 10. miesto, ktorá určila zostupujúci tím. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Duel o 3. a o 5. miesto sa hral na 2 víťazné zápasy, všetky ostatné duely play-off na 3 víťazné zápasy.
Nadstavbová časť
Prešov má 1 kontumačnú prehru bez priznania bodu.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Saint-Laurent-de-Lin
Saint-Laurent-de-Lin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Letec
Letec môže byť:
Confrançon
Confrançon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Confrançon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Confrançon má 1114 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Dyšu tišinoj
Dyšu tišinoj je album ruského hudobníka Nikolaja Noskova, ktorý vydal v roku 2000
Trskot
Trskot môže byť:
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2007
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2007 boli v poradí 4. Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konalo sa v Kirchbergu a Zuchwill, vo Švajčiarsku. Jediným nováčikom bolo družstvo Španielska, ktoré postúpilo na majstrovstvá sveta priamo do Divízie B. Víťazom sa tretíkrát stali florbalisti Švédska, keď vo finále porazili prekvapujúceho finalistu družstvo Česka.
Vyhladenie obrazu
Vyhladenie obrazu (angl. image smoothing) je technika spracovania obrazu, ktorej cieľom je odstrániť šum v obraze. Vyhladenie sa vykonáva pomocou konvolúcie medzi vstupným obrázkom a preddefinovaným jadrom. Väčšinou ide o nejakú formu priemerovanie hodnôt pixelov z okolia. Vyhladzovanie čelí problému rozmazania ostrých hrán v obrázku.
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2007
V B divízii zvíťazilo družstvo Dánska a o 2 roky by sa predstavili v A divízii na MSU19 2009. Naopak do divízie B zostúpilo družstvo Poľska.
Vyhladenie obrazu
Priemerovanie
Napríklad jadro 3x3:
1/9 + 1/9 + 1/9 + 1/9 + 1/9 + 1/9 + 1/9 + 1/9 + 1/9 = 1
Gaussovo romazanie
Gaussove rozmazanie odstraňuje šum pomocou konvolúcie s Gaussovským konvolučným jadrom. Ide o prípad váženého priemeru, kde sa kladie vyššia váha na pixely blízko stredu. Čím sú pixely ďalej, tým nižšia váha je.
náhľad|Ukážka Gaussovho filtru.|441x441bod
Pre dvojrozmernú maticu sa hodnoty vypočítajú z:
kde \sigma je smerodajná odchýlka, ktorá udáva strmosť Gaussovej funkcie.
Jadro 5x5 bude vyzerať takto:
Filtrácia mediánom
Pri rozmazaní mediánom sa vypočíta medián z hodnôt pixelov určitého okolia a ním sa nahradí hodnota stredového pixelu. Táto metóda je efektívna šum typu soľ a peper. U vyššie spomenutých metód novo vypočítaná hodnota môže byť už existujúca hodnota z obrázku alebo hodnota úplne nová. Pri filtrácii mediánom dostane stredový pixel stále hodnotu z obrázku. Veľkosť jadra by malo byť znovu nepárne číslo. stred|náhľad|588x588bod|Filtrácia mediánom: (a) obrázok so šumom soľ a peper, (b) filtrovaný obrázok.
Bilaterálne filtrovanie
U gaussovho rozmazania išlo o vážený priemer, kde sa váha udávala na základe vzdialenosti od stredové pixelu jadra. Bilaterálne filtrovanie dáva väčšiu váhu na pixely z okolia, ktorých hodnota je podobná pre stredový pixel jadra. Takéto váhovanie umožňuje zachovávať hrany. stred|náhľad|586x586bod|Bilaterálne filtrovanie: vľavo pôvodný obrázok, vpravo obrázok po filtrovaní.
Existuje mnoho ďalších algoritmov určených k rozmazaniu obrázku, napr.:
Regina Hallová
Regina Lee Hallová (* 12. december 1970, Washington D.C., USA) je americká herečka, známa zo série filmov Scary Movie.
Detstvo a mladosť
Hallová sa narodila ako dcéra elektrikára a učiteľky. Po absolvovaní strednej školy, sa Hallová zapísala na Fordham University v Bronxe, kde v roku 1992 promovala s bakalárskym titulom z angličtiny. Neskôr sa zapísala na New York University, kde v roku 1997 získala magisterský titul v odbore žurnalistika.
Hallová sa chcela venovať žurnalistike ale po náhlej smrti jej otca, zmenila pôsobenie.
Kariéra
V roku 1997 sa Hallová objavila vo svojej prvej televíznej reklame. V roku 1999 hrala vo filme Hlavný družba. O rok neskôr, získala uznanie za stvárnenie Brendy, v paródii Scary Movie, kde si neskôr svoju rolu zopakovala aj v ďalších štyroch častiach.
V roku 2011 si zahrala v komédii Mardi Gras: Jarná divočina, spoločne s Carmen Electra, Arielle Kebbel a Danneel Ackles. O rok neskôr, si zahrala v komédii Vianočná stretávka, čo bolo druhou časťou filmu Hlavný družba. V rovnakom roku, si zahrala aj po boku Kevina Harta, v komédii Mysli ako muž 2. Jej herecký výkon spoločne s hereckým výkon Kevina Harta, bol pozitívne ohodnotení filmovými kritikmi, ktorí tiež zhodnotili, že spoločne majú "skvelú dynamiku". Hallová sa objavila aj v druhom pokračovaní, z roku 2014.
V roku 2018 si zahrala hlavnú postavu vo filme Support the Girls. Za jej herecký výkon, Hallová získala pozitívne hodnotenie od filmových kritikov a bola nominovaná na niekoľko filmových ocenení, pričom vyhrala New York Film Critics Circle Award za najlepšiu herečku. Je tak prvou Afroameričankou, ktorá toto ocenenie získala.
Contrevoz
Contrevoz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Regina Hallová
Kariéra
V rokoch 2019 až 2021 účinkovala v televíznom seriály Black Monday. 27. marca 2022 spolu s Amy Schumer a Wandou Sykes moderovala 94. udeľovanie Oscarov.
Contrevoz
Polohopis
Contrevoz má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Regina Hallová
Súkromný život
Okolo roku 2004 bola matke Hallovej, diagnostikovaná sklerodermia, zriedkavé autoimunitné ochorenie. Venuje sa dobrovoľníckej v starostlivosti o seniorov v Sherman Oaks v Kalifornii dvakrát týždenne a zároveň sa snaží zvyšovať povedomie verejnosti o tejto chorobe.
Contrevoz
Obyvateľstvo
Contrevoz má 530 obyvateľov (2009).
Regina Hallová
Súkromný život
V roku 2010, sa Hallová ako štyridsať ročná, po zlom rozchode neúspešne pokúsila stať katolíckou mníškou. Neuspela, kvôli veku, nakoľko povolení vstup do kláštora, je do 39 rokov. V roku 2014 podpísala zmluvu ako ambasádorka pre Elizabeth Taylor's White Diamonds.
Contrevoz
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Martin-le-Beau
Saint-Martin-le-Beau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Laurent-en-Gâtines
Saint-Laurent-en-Gâtines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dom Nikolu Stojčeva
Dom Nikolu Stojčeva,  alebo Dom Nikolu Stančeva   je dom z polovice 19. storočia,  ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky súborového významu.
Lokalita
Dom Nikolu Stojčeva sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „P. R. Slavejkov“ (, doslova ulica P. R. Slavejkova) č. 60.
Dejiny
Dom bol postavený v roku 1850. V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky súborového významu.
Počas svojej existencie bol dom niekoľkokrát reštaurovaný.
Charakteristika
Autorom stavby je významný trevnenský staviteľský majster Dimităr Sergiuv.
Dom je postavený na úrovni ulice pričom fasáda sa prispôsobuje zmenám terénu na pozemku na ktorom sa stavba nachádza. V prízemnej časti domu sa nachádzal ďukian (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) a pivnica, nadzemné obytné poschodie sa arkierovo rozširuje nad prízemím.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka súborového významu
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: Kăšta na Nikola Stančev (, doslovne Dom Nikolu Stančeva)
Conterganová aféra
Conterganová aféra označuje negatívny dopad používania lieku talidomidu, ktorý sa predával pod obchodným názvom Contergan.
V päťdesiatych rokoch 20. storočia bol medzi tehotnými ženami používaný ako upokojujúca (sedatívum) a uspávajúca látka (hypnotikum) v 48 štátoch obľúbený liek na spanie - Contergan (talidomid). Prešiel prísnymi testami na dobrovoľníkoch a spĺňal podmienky pre užívanie. Predchádzajúcimi testami nebolo zistené, že by látka "K17" v pokusoch na zvieratách i v rámci klinických štúdií na dobrovoľníkoch mala nejaké negatívne vedľajšie účinky. Štúdia obsahovala vzorka 300 pacientov v skúšobnej sérii v rokoch 1955 až 1956. Svetová zdravotnícka organizácia registrovala substanciu "K17" pod názvom talidomid. Bol syntetizovaný v r. 1953 v Chemie Grünenthal. 1. októbra 1957 potom došlo k začatiu predaja uspávacieho prostriedku Contergan firmy Chemie Grünenthal sídliacej vo Stolbergu u Aachenu v Nemecku. Predaj sprevádzala masívna reklama. Voľne predajný liek bol odporúčaný na bolesti hlavy alebo prechladnutie. Používal sa až do začiatku 60. rokov. Potom bol stiahnutý z trhu. Bol však zakázaný, pretože sa ukázalo, že ide o silný teratogén.
Dôsledky a obete
V období októbra 1957 až novembra 1961 užívalo medikament asi 5 miliónov ľudí, v 300 miliónoch denných dávok po 100 mg. Len v Spolkovej republike Nemecko prijímalo liek pravidelne okolo 70 tisíc osôb. Až na začiatku roku 1961 boli prijaté prvé informácie v dôsledku dlhodobého užívania lieku, a to symptómy dráždivého svrbenie na končatinách - senzitívne polyneuritíde. Nasledovalo obmedzenie výdavky lieku len na lekársky predpis.
18. novembra 1961 však nemecký pediater Widukind Lenz vo svojom prejave na zasadnutí Rýn-vestfáltských detských lekárov prvýkrát naznačil možnú súvislosť medzi zvýšením počtu novorodencov s vrodenou vývojovou chybou a užívaním tohto liečiva. Šetrením bol za vinníka označený liek Contergan, ktorý tehotné ženy užívali ako dobre účinné sedatívum a hypnotikum.
V decembri 1961 Dr. William McBride uverejnil štúdiu v odbornom lekárskom časopise Lancet, uviedol veľké množstvo vrodených chýb u detí pacientov, ktorým bol predpísaný Thalidomid.
Kvôli týmto účinkom sa narodilo celosvetovo cez 100 000 postihnutých detí bez nôh, rúk, uší a s rôznymi malformáciami. Približne 40% detí, ktoré boli zdravotne poškodené užívaním talidomidu zomrelo do prvého roku života. Liek sa v Česko-Slovensku ani v USA nepredával. Najznámejšou obeťou Conterganu je známy spevák Thomas Quasthoff. V súčasnom období žijú dospelí, ktorí žijú so zdravotným postihnutím, ktoré bolo spôsobené talidomidom.
Schvaľovací proces v USA
Pred schválením obdržala liek tisícka lekárov. Firma Chemie Grünenthal sa spojila se americkou firmou Merrell (v dnešnej dobe Sanofi), na distribúciu lieku do USA. Na rozdiel od Eúrópy zmenila názov na Kevadon. V septembri 1960 podali žiadosť na Food and Drug Administration - FDA (Úrad pre kontrolu potravín a liečiv). Žiadosť sa dostala k lekárka a farmakologička Frances Kelseyovej. Po preštudovaní žiadosti požiadala ešte o pomoc Leeho Geismara, chemika a Oyama Jiro, farmakológa. Dospeli k poznaniu, že žiadosť o účinnosti a bezpečnosti lieku nie je dostatočná. Požiadala firmu o doplnenie spisu o bezpečnosti lieku. Firma začla vyvíjať nátlak na Frances Kelseyovú kvôli schváleniu lieku. V roku 1961, vo februári si prečítala článok v odbornom časopise British Medical Journal, kde bolo naznačené, že liek môže spôsobovať poškodenie plodu v tehotenstve. V máji po ďalších skúmaniach prehlásila, že talidomid ma nepriaznivé dôsledky na plod. Firma tvrdila, že tvrdenia nie sú preukázateľné. Ku koncu roka vyšli štúdie, ktoré potvrdili poškodenia liekom u tehotných žien, firma stiahla žiadosť o registráciu lieku. Aj keď liek nebol zaregistrovaný vyskytli sa deti, ktoré sa narodili s poškodením po používaní talomidu. Vďaka dôslednosti Frances Kelseyovej sa nepočítali obete v USA talomidu na tisícky až statisíce.
Súd
Po novembrovom vystúpení doktora Lenza v roku 1961 a po zistení, že príčinou malformácií je Contergan, došlo v decembri 1961 k podanie prvých žalôb proti výrobcovi na prokuratúre krajinského súdu v Aachene. Začal jeden z najdlhších súdnych sporov v Európe vôbec. Obžalobný spis mal 1000 strán. V SRN je v dôsledku tejto aféry oficiálne klasifikované 2 625 detí s dysmetickým syndrómom (tj. bez končatín). Súdne procesy prebehli aj v ďalších štátoch, napríklad v Spojenom kráľovstve ich bolo zaznamenaných 62. Po zverejnený štúdie dr. William McBride nastali súdne procesy proti spoločnosti The Distillers Company (Biochemicals) Ltd, ktorá distibuovala liek v Británii a Austrálii. Keď sa liek stiahol z trhu západného Nemecka a Británie, tak v niektorých krajinách sa ešte niekoľko mesiacov predával. Boli to napríklad: Belgicko, Brazília, Kanada, Taliansko, Japonsko.
18. decembra 1970 bol súdny proces v Spolkovej republike Nemecko zastavený a došlo k mimosúdnemu vyrovnaniu, v ktorom sa firma Grünethal zaviazala k finančnému odškodnenie - zaplatiť poškodeným odškodné vo výške 100 miliónov mariek (51 miliónov EUR). Švédska vláda v roku 2004 priznala stovke švédskych občanov, poškodených týmto liekom, odškodné vo výške 500 000 švédskych korún.
1. septembra 2012 sa po 50 rokoch výrobca prvýkrát oficiálne ospravedlnil obetiam tohto lieku.
Rakovina hrubého čreva
Rakovina hrubého čreva označuje nádorové ochorenie hrubého čreva. Najčastejšie ide o kolorektálny karcinóm, preto sa tieto pojmy často používajú ako synonymá. Vzácnejšie môže byť hrubé črevo postihnuté iným typom nádoru, napríklad lymfómom, hemangiómom, sarkómom alebo metastázami iných nádorov.
Komplikácie s názvoslovím sú ešte horšie kvôli slovu rakovina, ktoré niekedy označuje len karcinóm, inokedy akékoľvek nádorové ochorenie.
Vyšetrenie
Klasické vyšetrenie na prítomnosť rakoviny hrubého čreva prebieha kolonoskopiou, ktorá zisťuje polypy. Novú metódu vyšetrenia vyvinula izraelská spoločnosť Bio Mark, ktorá má spočívať v testovaní krvnej vzorky. Presnosť tohto nového vyšetrenia je 80% a spoločnosť vychádzala z výskumu profesora medicíny a gastroenterológie Nadira Arbera z Telavivskej univerzity. Vyšetrenie na základe krvnej vzorky je výrazne lacnejšie (50-100 amerických dolárov oproti 1500 dolárov).
Moskvič
História
thumb|left|Automobil [[KIM 10|KIM-10-50 z roku 1940]] Firma bola založená v roku 1929 a od roku 1930 pôsobila pod názvom Štátny automobilový závod Komunistickej internacionály mládeže. Vyrábala licenčné autá Ford a nákladné automobily GAZ (v rokoch 1933 – 1939 bola pobočkou GAZ-u). Od roku 1940 mala vlastný model KIM 10 založený na Forde Prefect. V roku 1941 sa kvôli druhej svetovej vojne výroba preorientovala na vojenskú produkciu. V roku 1945 sa firma premenovala na Závod malolitrážnych automobilov (ZMA), neskôr Moskovský závod malolitrážnych automobilov (MZMA) a začali sa v nej vyrábať vozidlá Opel Kadett pod názvom Moskvič 400 na trofejnej výrobnej linke určenej na výrobu Kadettov.
thumb|right|[[Moskvič 408 z roku 1968]] thumb|left|[[Moskvič 400]] Podľa vozidla Opel Kadett sa vyrobilo ešte niekoľko typov, od päťdesiatych rokov však boli vyrábané vlastné typy. Druhá polovica päťdesiatych rokov a šesťdesiate roky boli najúspešnejším obdobím automobilky. V roku 1956 začala výroba Moskvičov 402 a o dva roky neskôr bol modernizovaný a premenovaný na Moskvič 407. V roku 1962 došlo k ďalšej modernizácii a nový model sa volal Moskvič 403. Ďalšou modernizáciou bol Moskvič 408 z roku 1964, ktorý už mal úplne nový vzhľad, nielen malé úpravy ako jeho predchodcovia. V októbri 1967 bola zahájená výroba Moskvičov 412 s novým motorom. Základ bol stále založený na modeli 403. Súčasne s novým Moskvičom 412 sa vyrábal aj starý Moskvič 408. V roku 1968 došlo k premenovaniu na Automobilový závod Leninského Komsomolu (AZLK, Avtomobiľnyj zavod Leninskovo Komsomola). Modely 408 a 412 sa vyrábali až do roku 1975, kedy ich nahradili Moskviče 2138 (vychádzal z Moskviča 408) a Moskviče 2140 (modernizácia Moskviča 412).
thumb|right|[[Moskvič 2141]] V roku 1986 bol predstavený model 2141 (Aleko). Jediná prevzatá vec zo starších modelov bol motor. Telo bolo čiastočne prevzaté z vozidla Simca 1307 a umiestnenie motora pochádzalo z Audi 80. Od roku 1991 niesla firma meno Moskvič. Koncom deväťdesiatych rokov začala automobilka krachovať, čiastočne kvôli vývoju modelu 2142 – „Ivan Kalita“. V roku 2001 sa prestali vyrábať všetky automobily a 29. februára 2006 firma oficiálne skrachovala. V jej halách sa dnes vyrábajú automobily Renault.
Modely
thumb|right|Interiér automobilu Moskvič 408
Irma Sztáray
náhľad|Rodový erb
Grófka Irma Sztáray de Sztára et Nagymihály (* 10. júl 1863, Staré, Uhorsko† 3. september 1940, Sobrance, Slovensko) bola poslednou dvornou dámou rakúskej cisárovnej Alžbety. Grófka bola jedinou spoločníčkou cisárovnej, keď bola zavraždená.
Životopis a pôvod
Narodila sa dňa 10. júla 1863 v kaštieli v Starom. Pokrstená bola 11. júla 1863 v rímskokatolíckom kostole v Starom. V krstnom liste je uvedená ako Maria Amalia Josepha. Jej rodičmi boli Viktor Stáray de Sztára et Nagymihály (1823 – 1879) dedič majetkov panstva Staré a Mária Török de Szendrő, ktorá tiež pochádzala z grófskej rodiny. Manželia žili v Starom a tu sa im narodilo sedem detí: Eugen (1855 – 1904), Štefan (1858 – 1896), Šarlota (1859 Staré – 1941), Alexander (1862 – 1948), Irma (1863 – 1940), Etelka (1865 – 1866) a Alžbeta (1873 – ?).
Irma Sztáray pochádzala zo starianskej vetvy grófskeho rodu Sztáray. Zakladateľ tejto vetvy bol jej prastarý otec Ján Filip Sztáray (1739 – 1815), užský župan a tajný cisársko-kráľovsky radca. Príbuzným jeho manželky Barbory Migazzi bol viedenský arcibiskup a kardinál Krištof Bartolomej Anton Migazzi.
K potomkom Jána Filipa a Barbory Migazzi patrili napríklad syn Krištof Sztáray (zaslúžil sa za pozdvihnutie Sobraneckých kúpeľov, patria medzi najznámejšie kúpele v Uhorsku), syn Imrich (olomoucký kanonik a prepošt), vnuk Ján Nepomuk Waldstein (rodák z Vinného, významná postava Uhorských dejín, člen akadémie vied, amatérsky maliar a zberateľ historických diel).
Grófka sprevádzala cisárovnú počas posledných štyroch rokov, od roku 1894 do roku 1898, na svojich cestách do Uhorska, Talianska, Švajčiarska, Alžírska a Grécka. Jej spomienky „Aus den letzten Jahren der Kaiserin Elisabeth“, ktoré napísala mnoho rokov po smrti cisárovnej Alžbety, boli publikované v nemčine a češtine, sú cenným zdrojom, ktorý poskytuje podrobný pohľad na posledné roky života cisárovnej. Za svoje služby dostala Irma Sztáray medailu cti cisára Františka Jozefa I hneď po atentáte na cisárovnú.
Blaž
Blaž, tiež známy ako Ja tebja ľubľu je album ruského hudobníka Nikolaja Noskova, ktorý vydal v roku 1998.
Sega Master System
vpravo vpravo|náhľad|Európsky Master System
Sega Master System je 8-bitová herná konzola vydaná firmou Sega v roku 1986. Jej originálne japonské meno bolo Sega Mark III, ale Master System sa v Japonsku tiež používalo. Na Európskom trhu bol jej predaj porovnateľný s jej hlavným konkurentom, firmou Nintendo, vďaka jej veľkej dostupnosti, ale príliš neuspela na severoamerickom a japonskom trhu. Master System vyšiel ako priamy konkurent NES v tretej generácii herných konzol. Jej nástupca Sega Game Gear je vrecková konzola Master System, s pár vylepšeniami a Sega Mega Drive.
Rád Božieho hrobu
Rytiersky rád Božieho hrobu jeruzalemského (lat. Ordo Equestris Sancti Sepulcri Hierosolymitani, OESSH, slovensky Rytiersky rád svätého Božieho hrobu jeruzalemského) je rytiersky rád, ktorý sa hlási k založeniu Godefroyom z Bouillonu, ktorý bol v modernej dobe založený pápežom Piom IX. v roku 1868 a nadväzuje na pasovanie rytierov v bazilike Božieho hrobu v Jeruzaleme od počiatku 14. storočia. V súčasnosti je asociáciou katolíckych veriacich laikov (mužov i žien) otvorenou aj klerikom, ktorý má právnu subjektivitu podľa kanonického práva, sídlo vo Vatikánskom mestskom štáte a je pod ochranou Svätého Stolca. V jeho čele stojí veľmajster menovaný pápežom spomedzi kardinálov, ktorému pomáha Rada veľmajstra. Rád má okolo 30000 členov v 35 krajinách, v ktorých existujú miestodržiteľstva alebo magistrálne delegácie. Jeho cieľom je rozvoj duchovného života členov a pomoc kresťanom vo Svätej zemi, najmä prostredníctvom Latinského patriarchátu Jeruzalema.
Sega Master System
Neobvyklá vlastnosť Master Systemu bol dvojitý vstup pre mádiá, na kazety a na karty. Vstup na karty používal malé karty s veľkosťou kreditnej karty, podobne ako PC Engine/TurboGrafx-16. Kazety mali oveľa vyššiu kapacitu, zatiaľ čo karty boli o dosť menšie a používali sa pre lacnejšie hry. 3D okuliare sa pripájali pomocou kartového vstupu, a umožnili tak 3D efekty pre špeciálne navrhnuté kazetové hry. Týmto spôsobom oba vstupy pracovali dohromady. Vstup na karty bol odstránený u Master System II, a používal iba kazety, to pomohlo znížiť cenu výroby. Keďže boli karty nepopulárne, vyšlo na nich len pár hier, väčšina z nich potom vyšlo aj ako kazety. Vo vývoji bola tiež disketová mechanika pre Mega Drive, ale nikdy nevošla do predaja.
Príslušenstvo
vpravo|náhľad|Ovládač
Master System ovládač mal len 2 tlačidlá, jedno vykonáva funkciu Štart tlačidla, pause tlačidlo je priamo na konzole. Ovládač používa 9-pin konektor a môže byť prepojený aj s konzolami: SEGA MegaDrive (Genesis), Atari 2600, Commodore Amiga, Atari ST, Commodore 64, Amstrad CPC alebo ZX Spectrum.
vpravo|náhľad|Light Phaser
The Light Phaser bola svetelná pištoľ vytvorená pre Master System, bola ťažšia ako jej náprotivok Nintendo Zapper. Mala viac citlivú spúšť a presnejšie mierenie.
vpravo|náhľad|3D okuliare
SegaScope 3D okuliare používali malú LCD obrazovku rýchlo sa meniacu medzi ľavou a pravou šošovkou, premietali 2 rôzne obrázky synchronizované s TV k vytvoreniu stereoskopického 3D efektu. Rovnaká technika sa používala s podobnými okuliarmi pre niektoré 3-D filmy v kinách, aj keď tieto sú väčšinou nahradené novými metódami ktoré už nebudú pracovať s domácou TV. Je len osem 3-D kompatibilných Master System hier.
Conzieu
Conzieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Conzieu má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Conzieu má 128 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Michel-sur-Loire
Saint-Michel-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dom múzeum Stanislava Dospevského
Dom múzeum Stanislava Dospevského,  prípadne Dom-múzeum Stanislava Dospevského ,      alebo len Dom Stanislava Dospevského  je meštiansky dom z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Pazardžik v okrese Pazardžik v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Dom múzeum Stanislava Dospevského sa nachádza v centrálnej časti mesta Pazardžik v blízkosti umelého riečneho kanálu Paša ark na ulici bulevard „Marija Lujza“  č. p. 54.
Dejiny a súčasnosť
Budova bola postavená v roku 1864    podľa projektu samotného bulharského obrodeneckého umelca Stanislava Dospevského,  ktorému dom patril a ktorý v ňom následne žil, majstrami z bracigovskej staviteľskej školy. V dome Stanislava Dospevského sa konali prvé stretnutia ako vnútornej revolučnej organizácie, tak aj prvého ženského spolku, ktorý vznikol na území Bulharska a niesol meno Prosveta. V budove tak došlo aj k pamätnej historickej udalosti – stretnutiu Stanislava Dospevského s Vasilom Levským.
V roku 1945 daroval jeden zo synov Stanislava Dospevského – Boris Dospevski – dom do vlastníctva štátu. V roku 1952 bol dom vyhlásený za múzeum. V roku 1964 bola budova vyhlásená za kultúrnu pamiatku    a v rovnakom roku bola zároveň zaradená na zoznam 100 národných turistických objektov Bulharska. V roku 1966   sa na zakláde Rozhodnutia č. 50 z 2. augusta 1966, ktoré vydal Okružný ľudový výbor, múzeum spojilo s Umeleckou galériou Stanislava Dospevského. V súčasnosti je budova plne reštaurovaná a naďalej slúži verejnosti ako múzeum. Zachováva si atmosféru v ktorej žil a tvoril Stanislav Dospevski.
Charakteristika
Dom Stanislava Dospevského patrí k najcennejším architektonicko-historickým pamiatkam mesta Pazardžik. Budova je postavená v typickom bulharskom obrodeneckom slohu,    ktorý je známy aj pod názvom sultan alasă  a bol odvodený od carihradských meštianskych domov. Z hľadiska staviteľského štýlu sa jedná sa o zatvorenú symetrickú obrodeneckú budovu plovdivského typu.
Stavba je dvojposchodová postavená z nepálených sušených tehiel. Vchod do budovy sa nachádza vo dvore areálu a je vybavený vstupným portikom, ktoré je podopreté dvomi drevenými stĺpmi a zakončené trojuholníkovitým frontónom, vyzdobeným maľbami a nápisom, ktoré zhotovil sám Stanislav Dospevski. Priamo v portiku sa nachádza aj schodisko, ktoré vedie na druhé poschodie budovy. Vonkajšia fasáda budovy smerujúca ku kanálu Paša ark je charakteristická asymetrickými arkiermi spojenými v hornej časti rímsou, pod ktorou je tak medzi arkiermi vytvorená nika v priestore ktorej sa nachádzajú okná. Arkiere sú podopreté drevenými konzolami, ktoré dosahujú až takmer na úroveň okolitého terénu.
V interiéri domu sa nachádza salón a šesť ďalších miestností. Vo vestibule budovy, ktorý bol pri neskorších reštauráciách čiastočne upravený ostali zachované fresky namaľované Stanislavom Dospevským znázorňujúce výjavy z Istanbulu, Odesy a Petrohradu. Vo veľkej hosťovskej izbe, ktorá je lokalizovaná v časti budovy smerujúcej ku kanálu Paša ark sa zachoval hodnotný maľovaný strop elipsoidného tvaru zdobený zlate zafarbenými sadrovými plastickými ornamentami. Naľavo od vestibulu (salóna) smerom do dvora budovy sa nachádzajú ďalšie dve izby – spálňa a menšia hosťovská izba.
Fresky
V budove je niekoľko miest vyzdobených freskami, ktoré maľoval priamo Stanislav Dospevski. Jedná sa o výzdobu frontónu na portiku budovy vrátane medailónu s nápisom Priťažanie Stanislava D. Dospevskogo – Samokovca, 1864, zobrazujúcim dátum výstavby a meno majiteľa budovy. Ďalšia fresková výzdoba pochádzajúca od Stanislava Dospevského sa nachádza v salóne, ktorý je vyzdobený tromi freskami: Striedanie stráže pred cárskym palácom v Sankt Peterburgu, Puškinovo námestie v Odese, a Úžina Zlatý roh pri Carihrade. Tieto fresky Stanislav Dospevski namaľoval v priebehu roku 1866.
Softbal na Ázijských hrách 2018
Softbal na Ázijských hrách 2018 bol softbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2018. Konal sa v Jakarte, v Indonézii v dňoch od 19. do 24. augusta 2018, za účasti 7 ženských tímov. Softbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1990 a toto bolo jeho 8. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne Gelora Bung Karno Softball Field s kapacitou 500 (+ dočasne pristavanými tribúnami pre 1 500) divákov. Titul obhájilo 🇯🇵, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad.
Dom múzeum Stanislava Dospevského
Múzeum a galéria
V portrétovej sále múzea sa nachádzajú portréty členov rodiny Stanislava Dospevského. V tejto istej miestnosti sa nachádzajú tri veľmi vzácne exponáty múzea. Jedná sa predovšetkým o portrét „Domnika“,  ako aj atestáciu a striebornú medailu Stanislava Dospevského z Petrohradskej umeleckej akadémie. V ďalších miestnostiach sa nachádzajú predmety využívané počas života Stanislavom Dospevským a jeho rodinou. Miestnosti sú reštaurované v štýle, aby predstavovali kópiu izieb v čase, v ktorom v dome žili. Medzi cenné exponáty patria rôzne diela Stanislava Dospevského. Jedná se predovšetkým o množstvo portrétov, ale aj kresby. Ďalšie galerijné expozície predstavujú maliarsku tvorbu od konca 19. storočia až do súčasnosti. Nachádza sa tu v šiestich miestnostiach celkovo viac ako 700 diel od viac ako 200 autorov.
Softbal na Ázijských hrách 2018
Účastníci
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku WBSC v roku 2018.
Dom múzeum Stanislava Dospevského
Múzeum a galéria
Dom múzeum Stanislava Dospevského je pre verejnosť otvorený od pondelka do piatka od 09:00 do 12:00 a od 14:00 do 18:00.
Stanislav Dospevski
Stanislav Dospevski, pôvodným vlastným menom Zafir Dimitrov Christov , narodený 3. decembra 1823 v Samokove bol bulharský obrodenecký umelec pochádzajúci zo slávnej rodiny maliarov fresiek (zografov). Bol synom Dimităra Zografa, vnukom zakladateľa Samokovskej maliarskej školy, Christa Dimitrova a synovcom jedného z najvýznamnejších bulharských maliarov ikon Zachariho Zografa. Základné a vyššie vzdelanie získal v rodnom Samokove a v Plovdive, akademické v Ruskom impériu počas štúdií v Petrohrade a v Moskve. Po návrate z Ruska si zmenil svoje rodné meno na meno Stanislav Dospevski a žil striedavo v Plovdive a v Pazardžiku. Bol jedným z prvých bulharských umelcov s akademickým vzdelaním. Jeho tvorba sa skladá predovšetkým z portrétov, kresieb a fresiek. V druhej polovici 19. storočia sa aktívne zúčastnil odbojových aktivít bulharského národno-oslobodzovacieho boja za oslobodenie spod osmanskej nadvlády. Za tieto svoje aktivity bol uväznený vo väznici Mechmerchane v Istanbule, kde 6. januára  roku 1878 zomrel  na týfus vo veku 55 rokov
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku   v Štátnom vestníku č. 37  z roku 1964. Ako dôvod pamiatkovej ochrany bola uvedená architektonicko-staviteľská hodnota budovy. Dodatkovým listom č. 5542 z 12. decembra 1989 bola ako dôvod ochrany pridaná aj umelecká hodnota budovy. Celý oficiálny názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kăšta-muzej „Stanislav Dospevski“ (, doslova Dom-múzeum Stanislava Dospevského).
Ochodnická vrchovina
Polohopis
Územie sa nachádza v severovýchodnej časti pohoria Javorníky a zaberá pás územia na západnom brehu Kysuce. Leží teda na východnom okraji podcelku Nízke Javorníky a medzi významné sídla v tejto oblasti patrí Kysucké Nové Mesto, Ochodnica, Krásno nad Kysucou a Dunajov. Ochodnická vrchovina susedí na severozápade s geomorfologickou časťou Rakovská hornatina (časť Vysokých Javorníkov), na západe pokračujú Nízke Javorníky časťou Javornícka brázda a na juhovýchode časťou Kysucká kotlina. Severovýchodným smerom susedí Kysucká vrchovina s podcelkom Vojenné a na severe krátkym úsekom aj Krásňanská kotlina.
Severovýchodná časť Javorníkov patrí do povodia Kysuce, ktoré je čiastkovým povodím Váhu. Vodné toky z Ochodnickej vrchoviny tečú východným, resp. juhovýchodným smerom a mimo východným okrajom tečúcej Kysuce preteká strednou časťou Blažkov potok a západným okrajom i Neslušanka. Údolím Kysuce vedú významné cesty, obsluhujúce tu ležiace sídla, z nich najvýznamnejšou je cesta I/11 zo Žiliny do Čadce. V jej blízkosti vedie i dôležitá železničná trať Žilina – Ostrava.
Chránené územia
Táto časť pohoria leží mimo Chránenej krajinnej oblasti Kysuce a rovnako tak tu neležia žiadne osobitne chránené územia. V blízkosti západného okraja sa v katastri Ochodnice nachádza prírodná pamiatka Ochodnický prameň.
Turizmus
Východná časť Nízkych Javorníkov patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Južná časť Ochodnickej vrchoviny slúži ako zázemie obyvateľom Kysuckého Nového Mesta, z ktorého vedie modro značený chodník (Cesta Vila Galvánka) cez vrch Tábor  na Vrchrieku (napojenie na  Javornícku magistrálu). Z Nesluše vedie zelená značka cez lokalitu Majtánky a Klimkovci do Ochodnice, odkiaľ pokračuje samotou Belajky na Chotárny kopec (, napojenie na  Javornícku magistrálu). Na južnom okraji je v Kysuckom Novom Meste Kysucká hvezdáreň.
Chochlačka červenohlavá
Chochlačka červenohlavá môže byť:
Ringerike Grand Prix
Ringerike Grand Prix sú preteky cestnej cyklistiky, ktoré sa konajú ročne v blízkosti Hønefoss, v oblasti Ringerike v Nórsku. Preteky boli do roku 2010 v kategórii UCI 2.2 oddelenia UCI Europe Tour. V roku 2011 sa tieto preteky stali klasikou (nepatrili pod UCI) nakoľko preteky Okolo Nórska nahradili etapy Ringerike GP. V roku 2013 si preteky vyhradili účasť v rámci UCI Europe Tour v kategórii UCI Europe Tour 1.2.
Ján Lauko
Ján Lauko (* 23. september 1950 Bušince, ČSR) je slovenský hudobný a zvukový režisér, hudobný skladateľ a hráč na akordeón a klávesové nástroje. Ján Lauko je známy ako člen kapely Prúdy, spoluprácou so speváčkou Marikou Gombitovou a aj ako spoluautor viacerých piesní, medzi ktoré patria aj hity Pavla Hammela, „Poď“, "Klára" či „ZRPŠ“.
Ako hudobný režisér, či štúdiový hudobník sa Ján Lauko podieľal na produkcii viacerých významných hudobných albumov českej a slovenskej populárnej hudby, medzi inými so skupinou Modus, so skupinou Team, so skupinou Oceán, s kapelou M Efekt, s kapelou Fermata, s Karolom Duchoňom, s Jankom Ledeckým, s Robom Grigorovom a s mnohými ďalšími.
Hudobná kariéra
Ján Lauko po maturite vyštudoval na konzervatóriu v Bratislave hru na akordeón. V roku 1971 sa po odchode Mariána Vargu a Fedora Freša stal spolu s gitaristom Jozefom Farkašom členom kapely Prúdy. Bol členom tejto skupiny aj v dobách, kedy vznikli piesne ako „Medulienka“ či „Učiteľka tanca“. Od roku 1974 pracoval aj v slovenskom hudobnom vydavateľstve Opus, kde pôsobil v nahrávacom štúdiu ako hudobný a zvukový režisér. S Prúdmi spolupracoval naďalej a to hlavne ako režisér nahrávok aj ako štúdiový hráč. S Pavlom Hammelom Ján Lauko naposledy spolupracoval pri nahrávaní albumu Unpluged. Je autorom alebo spoluautorom viacerých Hammelových hitov, medzi inými aj „Poď“, "Klára" či „ZRPŠ“.
V prvej polovici 80. rokov bol Ján Lauko pri vzniku prvých sólových hudobných projektov Mariky Gombitovej. Technicky s ňou spolupracoval na výrobe albumov, no je aj autorom jej siedmich skladieb, medzi nimi: „Cukráreň na dlani námestia“, „Srdcia dievčat“, „Rozhovor s neznámou“, či „Cirkusový kôň“. Tieto skladby vyšli na Marikiných albumoch Môj malý príbeh a Slnečný kalendár.
Corbonod
Polohopis
Corbonod má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Corbonod má 1168 obyvateľov (2009).
Xenofanes z Amfissy
Xenofanes alebo Xenofanés (Xenofanes, iný prepis: Xenofanés) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.
Xenofanes z aitólskej Amfissy bol na 132. olympijských hrách v roku 252 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Xenofanes dal 132. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov tejto olympijskej disciplíny sa všetky olympiády označovali. Xenofanovo olympijské víťazstvo zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika. Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Meno olympionika Xenofana uvádza aj epigrafický nález IG IX,1² (IG IX,1² = 	Inscriptiones Graecae IX,1. 2nd edn., ed. Günther Klaffenbach. Berlin 1932) na kamennej stéle pochádzajúcej z 3. stor. pred Kr., objavenej v archeologickej lokalite Thermos, zaniknutého starovekého mesta Aitólie.
Corcelles (Ain)
Corcelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Corcelles má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Corcelles má 236 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Pálenisko (Ružinov)
náhľad|Ulica [[Nové pálenisko]]
Pálenisko (historicky: Brener, ) je lokalita v Bratislave v mestskej časti Ružinov v okrese Bratislava II v priestore medzi železničnou traťou Bratislava – Hegyeshalom (132), Diaľnicou D1, Krajinskou cestou, Malým Dunajom a Dunajom. Priamo susedí s mestskými časťami Podunajské Biskupice a Vrakuňa. Lokalita a jej názov majú stredoveký pôvod. Dnes je územie katastrálne rozdelené medzi Nivy a Ružinov.
Podľa sčítania ľudu, domov a bytov k 3. marcu 1991 populáciu Páleniska tvorilo 125 obyvateľov (z toho 64 mužov a 61 žien) v 56 domácnostiach bývajúcich v 42 domoch a ôsmich bytoch.
Lesné požiare „Čierneho štvrtku“
náhľad|Čierny štvrtok, autor William Strutt, [[1864]] Lesné požiare „Čierneho štvrtku“ boli ničivou sériou požiarov, ktoré sa 6. februára 1851 prehnali štátom Viktória v Austrálii a vyhorelo 5 miliónov hektárov pôdy, čiže asi štvrtina rozlohy štátu. Zomrelo 12 ľudí spolu s miliónom oviec, tisíckami dobytka a nespočetným množstvom pôvodných zvierat.
Príčiny
Lesné požiare „Čierneho štvrtku“ boli čiastočne spôsobené intenzívnym suchom, ktoré sa vyskytlo v roku 1850, keď kontinent trpel extrémnymi horúčavami. 6. februára 1851 sa zo severu spustil silný vietor s pribúdajúcimi hodinami naberal na sile a rýchlosti. Predpokladá sa, že katastrofa sa začala v Plenty Ranges, keď dvaja jazdci na býkoch nechali bez dozoru horieť polená, ktoré zapálili dlhú, suchú trávu postihnutú nedávnym suchom. Rok predchádzajúci tomuto požiaru bol mimoriadne horúci a suchý a tento trend pokračoval až do roku 1851.
Podmienky a pokrok
Počasie dosiahlo rekordné extrémy. O jedenástej hodine to bolo asi 47 °C (117 °F) v tieni. Vzduch sa ochladil na 43 °C (109 °F) o trinástej hodine a stúpla na 45 °C (113 °F) okolo šestnástej hodiny. Tí, čo prežili, tvrdili, že vzduch bol taký plný dymu a tepla, že sa im zdalo, že im skolabujú pľúca. Vzduch bol taký tmavý, že cesty vyzerali svetlé. Pasienky a pláne sa zmenili na scvrknuté pustatiny: zmizli vodné diery, vyschli potoky a stromy sa zmenili na horľavé drevo. Vzduch naplnili oblaky dymu; lesy a pasienky sa stali jednou veľkou „plamennou plachtou“. Horúci severný vietor bol taký silný, že hustý čierny dym zavanul až na severnú Tasmániu a vytvoril zakalenú hmlu, pripomínajúcu kombináciu dymu a hmly. Domy, úrodu a záhrady pohltil rútiaci sa požiar a štvrť Viktórie zostala v hromade pustých ruín. Ľudia utiekali do vody, aby unikli dusivému vzduchu okolo seba, a keď sa všetko skončilo, vrátili sa k pohľadom na „sčernené usadlosti“ a zuhoľnatené telá zvierat, ktoré nemohli uniknúť. Počasie na mori bolo ešte „hrozivejšie ako na brehu“. Intenzívne teplo bolo cítiť až 32 km na more, kde sa loď dostala pod útok žeravého uhlíka a bola pokrytá škvarou a prachom.
Nakoniec povrch ochladili južný vánok a slabý dážď.
Dôsledky a reakcie
Katastrofálny požiar spôsobil straty na ľudských životoch, dobytku a pôde na míle ďaleko a zasiahol mnohé regióny vrátane Portlandu, Plenty Ranges, Western Port, distrikty Wimmera a Dandenong, Gippsland a Mount Macedon. Farmy v celom regióne boli zničené spolu s množstvom osád v Gippsland, Western Port, Geelong, Heidelberg a na východ k Diamond Creek a Dandenong. Traja muži z Mount Macedon zomreli. Celkovo mala katastrofa za následok smrť dvanástich ľudí, jedného milióna oviec a tisícok dobytka na vzdialenosť 60 až 80 km.
Prvotnou reakciou na kalamitu bolo verejné zhromaždenie, ktoré sa konalo 11. februára 1851 v Geelongu. Komunita sa zišla, aby diskutovala o pomoci postihnutým, najmä občanom, ktorí prišli o všetko. Aby pomohli chudobným, mnohí dokonca zrušili nesplatené dlhy.