cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štátna cesta 7 (Chorvátsko)
Štátna cesta 7  je 115,2 km dlhá chorvátska štátna cesta, ktorá vedie od hraničného priechodu Duboševica s Maďarskom cez mestá Beli Manastir, Osijek a Đakovo až na bosniansko-hercegovinské hranice pri obci Slavonski Šamac.
Pochod za život
náhľad|Národný pochod za život v Košiciach, 22. septembra 2013 Pochod za život je pomenovanie podujatí, ktorých cieľom je ochrana života všetkých ľudí, aj nenarodených. Téma sa spája s otázkami umelých potratov, eutanázie a podobne. Charakter podujatí býva rôznorodý, v prípade Národných pochodov ide o masové zhromaždenia a pochody veľkého množstva ľudí zväčša v hlavnom meste krajiny. Niekedy majú tieto podujatia charakter modlitebných pochodov, nie je to však pravidlom ani podmienkou. Podujatia toho typu sa organizujú v mnoho štátoch a patria k pro-life hnutiu, ktorého cieľom je ochrana života každého človeka a jeho dôstojnosti.
Tie najväčšie pochody majú účasť v desiatkách až stovkách tisíc ľudí a odohrávajú sa zvyčajne blízko k výročiu nejakej špecifickej udalosti, napr. uzákonenie umelých potratov apod. To je aj príklad amerického pochodu za život March for Life, ktorý sa každoročne koná vo Washington, D.C. pri výročí vynesenia rozsudku v procese Roe vs. Wade, ktorým boli povolené umelé potraty v USA v roku 1973. Na Slovensku majú tradíciu aj menšie miestne pochody za život, ktoré sa odohrávajú okolo 25. marca, teda Dňa počatého dieťaťa.
Slovensko
Národné pochody za život boli tri a boli to najmasovejšie demonštrácie od Nežnej revolúcie. Hlavným iniciátorom a organizátorom Národných pochodov za život bola Konferencia biskupov Slovenska.
Prvý národný Pochod za život bol v Košiciach 22. septembra 2013 a účasť dosiahla 80 000. Účastníci pochodovali na podporu Manifestu Národného pochodu za život 2013.
Druhý národný pochod za život bol v Bratislave 20. septembra 2015. Podľa organizátorov mal účasť 85 000. . Ľudia svojou účasťou podporili Manifest národného pochodu za život 2015.
Pochody za život sa organizujú každoročne v Košiciach a Bratislave zvyčajne ku Dňu počatého dieťaťa, ktorý je 25. marca.
Česko
náhľad|Národný pochod pre život v Prahe, 2. apríl 2016 V Česku sa hlavný pochod za život uskutočňuje v Prahe a usporadúva ho Hnutí Pro život ČR. V roku 2016 sa XVI. ročníka zúčastnilo cez 4 000 (podľa organizátorov 7 000 ) osôb. V roku 2017 akcia získala podporu prezidenta republiky, Magistrátu hl. m. Prahy a Českej biskupskej konferencie.
Francúzsko
Najväčším francúzskym pochodom za život je parížsky pochod, ktorý sa od roku 2005 uskutočňuje koncom januára pri príležitosti výročia zlegalizovania umelých potratov vo Francúzsku. Počet účastníkov sa pohybuje v tisícoch až desaťtisícoch, organizátori ho označujú za najväčší pochod za život v Európe.
Španielsko
29. marca 2009 prebehli veľké manifestácie za práva na život v Španielsku. Pochodu za život v Madride sa zúčastnilo 100 000 ľudí a ďalších 400 000 podporilo obdobné akcie v ďalších španielskych mestách. Tieto udalosti boli reakciou na zámer socialistického premiéra Zapatera dramaticky rozšíriť možnosť umelého potratu, čo by nechalo nenarodené deti úplne bez ochrany. Preto sa madridský pochod podobal skôr na demonštráciu. Protestujúci vyzvali premiéra, aby sa zameral skôr na pomoc tehotným ženám, aby nemuseli o umelom potrate vôbec uvažovať, namiesto ich rozširovaniu. Na akcii bol prečítaný Madridský manifest - prehlásenie, ktoré podpísalo 300 španielskych odborníkov, vedcov a lekárov, a ktorý konštatuje, že „z vedeckého hľadiska ľudský život začína počatím, a preto má byť od chvíle počatia rešpektovaný a chránený“. Protesty zorganizovali španielske pro-life organizácie Derecho a vivir (právo na život) a Hazte Oír. Mottom madridského pochodu bolo heslo: „Neexistuje právo zabíjať - existuje právo na život“.
Poľsko
náhľad|Pochod pre život a rodinu v Poľsku, 2007 Najznámejším poľským pochodom toho typu je varšavský Pochod pre život a rodinu, ktorého sa zúčastňujú stovky až tisícky ľudí a zdôrazňuje nie len odmietanie umelého potratu, ale aj registrovaných partnerstiev a homosexuálnych manželstiev. Existujú aj ďalšie pravidelné akcie významného rozsahu ako je napríklad poznaňský Pochod za život.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2008
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2009 boli 12. Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien. Uskutočnili sa v čínskom meste Charbin od 4. do 12. apríla 2008. Titul z roku 2007 obhajovali hokejistky Kanady, avšak vo finále prehrali s družstvom Spojených štátov.
Pochod za život
Spojené štáty americké
Okrem národnej akcie existujú významné pochody tohto typu na úrovni jednotlivých štátov či miest, z nich niektoré vykazujú návštevnosť v rádoch tisícov až desaťtisícov účastníkov (napr. v San Franciscu).
Kanada
V Kanade sa pochod za život koná každoročne 14. mája, lebo v ten deň kanadský parlament odhlasoval prijatie zákona legalizujúceho potraty (14. mája 1969). V roku 2009, v deň štyridsiateho výročia prijatia zákona zaznamenali usporiadatelia rekordnú účasť - cez 12 000 ľudí v hlavnom meste Ottawa a okolo 4 000 účastníkov v lokálnych pochodoch v ďalších kanadských mestách.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2008
I. divízia
Turnaj I. divízie MS 2008 sa hral vo Ventspilse v Lotyšsku od 10. do 16. marca 2008.
II. divízia
Turnaj II. divízie MS 2008 sa hral na neutrálnom ihrisku vo Vierumäki vo Fínsku od 25. do 30. marca 2008.
IV. divízia
Turnaj IV. divízie MS 2008 sa hral v Miercurea Ciucu v Rumunsku od 23. do 29. marca 2008.
Poznámky:
Michal Zibrin
Michal Zibrin môže byť:
Zoznam slovenských majstrov Európy
Zoznam slovenských majstrov Európy je prehľad slovenských športovcov, ktorí získali zlatú medailu na majstrovstvách Európy v rôznych športových odvetviach či už ako reprezentanti bývalého Česko-Slovenska v rokoch 1918 – 1992 alebo ako reprezentanti samostatného Slovenska od roku 1993.
História
Prvým slovenským športovcom, ktorý získal titul majstra Európy sa stal v roku 1927 zápasník Alexander Szabó, rodák z Košíc. Veľké úspechy dosiahli krasokorčuliari, Ondrej Nepela bol päťnásobným majstrom Európy, Karol Divín a Jozef Sabovčík získali po dva tituly. Prvou Slovenkou s titulom z majstrovstiev Európy sa stala atlétka Anna Chmelková v roku 1966. Chodec Jozef Pribilinec sa stal majstrom Európy na dráhe i v hale, na jeho úspechy nadviazal Pavol Blažek. Miloslav Roľko bol jediným čs. európskym šampiónom v plávaní, rovnako Dan Karabin jediným česko-slovenským voľnoštýliarom, ktorý získal titul majstra Európy.
K triumfu čs. basketbalistov na ME 1946 prispeli aj štyria Slováci Gustáv Herrmann, Ján Hluchý, Miloš Bobocký a Jozef Křepela. Na najväčšom úspechu čs. futbalu mali mimoriadny podiel Slováci, ktorí v tom čase tvorili základ reprezentácie Česko-Slovenska. V tíme majstrov Európy 1976 ich bolo 15.
V ére samostatnosti patria dlhodobo k najúspešnejším športom rýchlostná kanoistika, vodný slalom, športová streľba, z neolympijských športov vynikajú nohejbal, kulturistika, fitnes či zjazd na divokej vode. Najúspešnejšími jednotlivcami sú plavkyňa Martina Moravcová, vodní slalomári Michal Martikán, Elena Kaliská, bratia Hochschornerovci, kanoisti na divokej vode Vladimír Vala/Jaroslav Slúčik.
Majstri Európy v olympijských športoch
Atletika Atletika – majstri Európy v hale Plávanie Cyklistika Horská cyklistika Kanoistika Vodný slalom Veslovanie Športová streľba Box Zápasenie Vzpieranie Stolný tenis Krasokorčuľovanie Biatlon Skoky na trampolíne
Družstvá, štafety
Atletika Veslovanie Kanoistika Biatlon Športová streľba
Kolektívne športy
Basketbal Volejbal Futbal
Majstri Európy v neolympijských športoch a disciplínach
Atletika Cyklotrial Kanoistika Zjazd na divokej vode Akvatlon Triatlon (šprint) Kulturistika Klasická kulturistika Fitness Karate Silový trojboj Pretláčanie rukou Motocyklový šport Vodné lyžovanie Nohejbal Motorizmus Šach
Víťazi Európskych hier
Európske hry sú kontinentálne multi-športové hry, organizované pod patronátom MOV každé štyri roky. Prvý ročník sa konal v roku 2015 v Baku, hlavnom meste Azerbajdžanu.
Zlatí medailisti zo Slovenska
Majstri Európy juniorov a do 23 rokov
Atletika:
Plávanie:
Kanoistika:
Vodný slalom:
Cyklistika:
Cyklokros:
Horská cyklistika:
Džudo:
Zápasenie:
Tenis (majstri Európy do 18 rokov):
10 (rozlišovacia stránka)
10 môže byť:
Zoznam slovenských majstrov Európy
Majstri Európy juniorov a do 23 rokov
Stolný tenis:
Alpské lyžovanie:
Aperol
thumb|100px|Fľaša Aperolu
Zoznam slovenských majstrov Európy
Majstri Európy juniorov a do 23 rokov
Šach:
Aperol
Aperol je alkoholický nápoj, ktorý sa radí medzi korenené bittery. Má oranžovočervenú farbu s ovocnou, ľahko horkou chuťou. Vyrába sa na bázi liehu z horca, rebarbory, výtažkov z pomarančov, aromatických bylín a farbív. Jeho zvláštnosťou je veľmi nízky obsah alkoholu, len 11%.
Zoznam slovenských majstrov Európy
Majstri Európy juniorov a do 23 rokov
Futbal:
Aperol
História
Vznikol v talianskej rodinnej firme bratov Barbieriových v Padove okolo roku 1919. V tomto roku bol predstavený na veľtrhu Fiera Campionaria di Padova. V roku 1993 bola firma F.lli Barbieri odkúpená spoločnosťou Barbero 1891 a tá sa v decembri 2003 stala súčasťou skupiny Campari.
Zoznam slovenských majstrov Európy
Majstri Európy juniorov a do 23 rokov
Basketbal:
Aperol
Podávanie
Podáva sa vždy dobre vychladený, čistý a predlžený (so sódou, šumivým vínom). Klasický Aperol Spritz, ako ho odporúča priamo výrobca, sa skladá z 3 dielov prosecca, 2 dielov Aperolu a 1 dielu sódovej vody. Mal by sa podávať v pohári na stopke.
Zoznam slovenských majstrov Európy
Najúspešnejší Slováci na ME
Najviac individuálnych medailí v olympiských športoch
Najviac medailí v neolympijských športoch
Katarína Sienská
Svätá Katarína Sienská (iné mená pozri nižšie; * 25. marec 1347, Siena, Toskánsko† 29. apríl 1380, Rím) bola talianska dominikánska terciárka (mantelátka), mystická teologička, náboženská spisovateľka a katolícka svätica. Je jedna z troch učiteliek Katolíckej cirkvi. 29. júna 1461 bola kanonizovaná pápežom Piom II. Jej sviatok pripadá na 29. apríla V roku 1866 bola pápežom Piom IX. vyhlásená za spolupatrónku mesta Rím. V roku 1939 ju pápež Pius XII. vyhlásil spolu so Františkom z Assisi za hlavných patrónov Talianska. V roku 1970 bola vyhlásená za učiteľku Cirkvi. Pri tejto príležitosti ju pápež Pavol VI. označil za „mystičku vteleného Slova“ a najmä ukrižovaného Krista. 1. októbra 1999 bola pápežom Jánom Pavlom II. vyhlásená za patrónku Európy. Patrí k obľúbeným sväticiam katolíckeho kresťanského umenia.
Primárne pramene k životu Kataríny Sienskej
Najdôležitejším súdobým dielom mapujúcim Katarínin život je latinský životopis (legenda) Legenda beatae Catharinae Senensis (tzv. Legenda Maior) od Raymonda z Capuy z roku 1393. Dielo bolo spísané na základe Raymondových vlastných spomienok a svedectiev Kataríniných blízkych priateľov, rodiny a ďalších súčasníkov. V roku 1477 bolo preložené do taliančiny. Na základe tohto životopisu zostavil neskôr dominikán Tomasso Caffarini zo Sieny krátke vydanie známe ako Legenda Minor, ktoré sa tiež dočkalo prekladu do taliančiny.
Detstvo a raný život Kataríny Sienskej v Siene
vľavo|náhľad|[[Santuario di Santa Caterina (Domov Kataríny Sienskej) v Siene, Taliansko]] Katarína sa narodila v roku 1347 ako dvadsiate tretie dieťa do talianskej rodiny nižšej strednej vrstvy. Jej otec Jacopo Benincasa bol farbiarom koží a matka Lapa Piagentová ženou v domácnosti. Narodila sa ako dvojča, no jej sestra čoskoro po pôrode zomrela a rovnako detstvo neprežila ani väčšina jej ostatných súrodencov. Spolu s Katarínou vyrastal aj jej bratranec Tomasso della Fonte, ktorý mal značný vplyv na jej duchovný rast. Ako sedemročná mala Katarína podľa legendy po mystickej skúsenosti zasvätiť svoje panenstvo Ježišovi Kristovi a prežiť viaceré videnia. Zamýšľaný spôsob života však Katarínu priviedol ku konfliktom s jej rodičmi, ktorí ju chceli vydať. Matkin tlak sa Katarína rozhodla vyriešiť ostrihaním si vlasov. Tvrdohlavosťou si napokon vymohla súhlas rodičov, ktorí jej umožnili stať sa v roku 1363 terciárkou dominikánskej rehole (t. j. členkou mníšskeho tretieho rádu, ktorá skladá iba jednoduché sľuby a môže zostať žiť mimo kláštora). I napriek tomu začala žiť asketicky a nasledujúce 4 roky vychádzala z cely spravidla len preto, aby mohla byť prítomná na bohoslužbách. Vo svojich dvadsiatich rokoch prežila „duchovné zasnúbenie“ sa ku Kristovi a pod vplyvom tejto skúsenosti opustila smer askézy a začala verejne slúžiť chudobným a chorým. Pre svoju zbožnosť a prísny asketizmus rýchlo získala širokú povesť. Pod duchovným vedením dominikánov, vrátane svojho bratranca Tommasa della Fonte, sa naučila čítať a nadviazala kontakty s členmi rôznych reholí (dominikáni, františkáni, augustiniáni). Postupne sa okolo nej zhromaždila tzv. rodina„famiglia“, ktorá ju už ako dvadsaťročnú vnímala ako svoju „duchovnú matku“, keďže svojim učeníkom priamo či prostredníctvom listov poskytovala duchovné rady.
vľavo|náhľad|Obraz svätej Kataríny Sienskej od anonymného autora (prezývaný [[Maestro de Perea), olej a tempera na drevenom paneli, 14901510, Musée de la cathédrale de Segorbe, Segorbe]]
Pôsobenie Kataríny Sienskej v Taliansku a Avignone
náhľad|[[Neroccio de’Landi, svätá Katarína Sienská, polychrómovaná plastika, 1474, Oratorio di Santa Caterina, Siena]]Angažovanosť Katarínu postupne priviedla k snahám o reformu spoločnosti a cirkvi. Ako žena bez silnejšieho sociálneho a politicko-mocenského zázemia, ktorá kritizovala a poúčala verejnosť, či volala po mieri v kresťanskom svete a po novej križiackej výprave, bola oponentmi obviňovaná z pokrytectva a namyslenosti. Jej okolie sa tiež s nedôverou pozeralo na jej extázy a prílišnú nábožnosť. Katarínine spoločenstvo navyše v niektorých ohľadoch pripomínalo sektárske hnutie tzv. apoštolských bratov, ktoré sa v Taliansku šírilo od polovice 13. storočia. Napokon bola Katarína predvolaná do Florencie, kde mala v roku 1374 podať správu generálnej kapitule svojho rádu. Svoj apoštolát pred kapitulou úspešne obhájila a kapitola ustanovila Raymonda z Capuy (Raimondo da Capua) za jej duchovného vodcu. Veľmi citlivo vnímala vojnu medzi pápežstvom a talianskymi mestskými štátmi. Keď pápež Gregor XI. uložil v roku 1376 interdikt na Florenciu, rozhodla sa odísť sprostredkovať mier do Avignonu, kde pápeži sídlili od roku 1309. Ciele jej misie sa jej však naplniť nepodarilopápež ju ignoroval. V Taliansku, ale i inde v Európe dlhodobo vzrastali snahy o návrat pápežstva z Avignonu do Ríma. Hoci Katarína túto myšlienku neiniciovala, jej vplyv na Gregorovo rozhodnutie vrátiť stále sídlo pápežov do Ríma, je dodnes predmetom odbornej diskusie. Väčšina nezaujatých moderných prameňov je v tejto otázke skôr opatrná.
Aj v nasledujúcom období Katarína vytrvala vo svojom úsilí o krížovú výpravu, ktorej motív sa často opakuje v jej listoch. V roku 1375 odišla do Pisy, kde mala počas extázy v kostole získať stigmy, ktoré ale boli viditeľné len pre ňu. V januári 1377 sa vrátila do Sieny a nasledujúce dva roky pokračovala vo svojom duchovnom poslaní na toskánskom vidieku a v snahách o mier vo Florencii.
Život Kataríny Sienskej v Ríme a jej smrť
náhľad|[[Sarkofág Kataríny Sienskej, Santa Maria sopra Minerva, Rím, Taliansko]]Od novembra 1378 až do svojej smrti bývala v Ríme, kde podporovala pápeža Urbana VI. v rámci snáh o skončenie novovzniknutej pápežskej schizmy. Rozosielala listy a výzvy európskym osobnostiam a panovníkom. Komponovala tiež svoju knihu Dialóg napísanú v štyroch traktátoch, ktorú zamýšľala ako svoj duchovný testament pre svet. Podľa Christofa Dahma „Modlitby a listy z Kataríniných posledných mesiacov života svedčia o jej zúfalstve, no zároveň aj o nádeji, že iba Božie milosrdenstvo môže reformovať cirkev.“ Začiatkom roku 1380 prežila Katarína záchvat a v apríli zomrela. Pochovaná bola v bazilike Santa Maria sopra Minerva v Ríme. Jej hlava je dnes uložená v San Domenico v Siene. Katarínine relikvie sú uctievané aj v iných kostoloch a kláštoroch v Taliansku. Miestnosť, v ktorej zomrela sa stala pútnickým miestom a neskôr bola premenená na kaplnku. náhľad|Úvodna strana Libro della divina dottrina, folio a1r, Bologna: Baldassarre Azzoguidi, [[1475, dnes Biblioteca Europea di Informazione e Cultura, Miláno|vľavo]]
Dielo a myslenie
Svoje diela Katarína nepísala priamo, ale diktovala svojim duchovným priateľom alebo žiakom. Zachovalo sa viac ako 380 listov (väčšina zdrojov uvádza 381), 26 modlitieb a 4 traktáty Il libro della divina dottrina, známe ako Dialóg (aj Dialóg Božej náuky alebo Dialóg Božej prozreteľnosti či Dialóg s Božou prozreteľnosťou, tal. Dialogo della Divina Provvidenza, 1378). České a slovenské preklady jej diel pozri nižšie.
Katarínino najvýznamnejšie dielo Dialóg bolo spísané v podobe dialógu s Bohom. Pozostáva zo 167 kapitol, v ktorých sa Katarína ako Božia dcéra obracia k Bohu s prosbami o milosrdenstvo nad ňou, svetom a kresťanmi. V Dialógu Katarína predstavuje svoje teologické učenie, ktoré pozostáva z viacerých čiastkových náuk.
Osobným rozvojom človeka v láske k Bohu, k blížnemu a k sebe samému sa človek podľa Kataríny približuje k dokonalosti. Túžba duše po Bohu je v jej myslení nekonečná, takže poníma aj nekonečnosť Božiu a všetko ľudstvo. Prostredníctvom Kristovho vtelenia kresťan, ako po moste, prechádza cez priepasť Adamovho pádu (hriechu) k spáse. Napreduje k Bohu poslušnosťou, ktorú Adam zavrhol a Kristus obnovil a ktorej kľúč zveril Cirkvi. Nie všetky cesty vedú podľa Kataríny k spaseniu. Ľudí však osvetľuje Božie svetlo, ktoré im ukazuje správnu cestu. Putovanie k Bohu zároveň pre Katarínu v duchu asketickej tradície znamená putovanie do vlastného vnútra. Boha opisuje ako „bláznivo milujúceho“ či „opitého láskou“ a seba samu ako opitú jeho láskou. Človek podľa Kataríny bez lásky nemôže žiť, keďže sám bol stvorený Bohom z lásky. Nekonečná Božia láska je podľa Kataríny aj zdrojom ľudskej dôstojnosti.
náhľad|[[Baldassare Franceschini, svätá Katarína Sienská, olej na plátne, 17. storočie, Dulwich Picture Gallery, Londýn]]
Ikonografia
Katarína patrila k obľúbeným námetom katolíckych umelcov. Jej zobrazenie prešlo v priebehu druhej polovice druhého tisícročia výrazným vývojom. Pôvodne bývala často znázorňovaná ako mníška v čierno-bielom dominikánskom hábite. Až od 16. storočia sa stalo bežným aj zobrazenie v bielom odeve. Typickými črtami jej postavy boli asketická oválna tvár, výrazné črty obočia, mierne predĺžený nos, tenké pery a stočená horná pera. Zvyčajne drží ľaliu ako symbol jej čistoty alebo knihu, ktorá ikonograficky reprezentuje jej Dialóg. Kataríninými ďalšími atribútmi bývajú stigmy na chodidlách, dlaniach a srdci, tŕňová koruna či kríž ako symboly jej obety. Menej často býva zobrazovaná s holubicou, ktorá symbolizuje pôsobenie Ducha svätého i jej mierotvorné úsilie, alebo s predmetmi reprezentujúcimi pápežstvo, ktoré počas života podporovala.
Chaffois
Chaffois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1900
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1900 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1900. Konal sa v Paríži, vo Francúzsku v dňoch od 11.12. augusta 1900, za účasti 7 klubových celkov. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizoval prvýkrát a iba v mužskej kategórii, hoci sa pôvodne plánoval uskutočniť už v roku 1986 v Aténach, ale kvôli malému počtu prihlásených družstiev bol zrušený. Zápasy sa hrali v Seine neďaleko mesta Courbevoie.
Titul získal Osborne Swimming Club zo Spojeného kráľovstva, ktorý vo finálovom zápase zvíťazil nad celkom Brussels Swimming and Water Polo Club z Belgicka.
Konečné poradie
náhľad|Vodnopólový zápas z LOH 1900
Bitter
thumb|Angostura je bitter, ktorý sa používa na prípravu miešaného nápoja [[Manhattan (nápoj)|Manhattan]] Bitter (v preklade z nem. horký) je horký alkoholický nápoj, ku ktorému tiež patria horké vínne aperitívy či horké likéry, ako sú koreňové a bylinné pálenky. Všetky bittery tak majú spoločnú horkú chuť a priaznivo pôsobia na žalúdok. Tieto alkoholické nápoje sú založené na aromatických látkach väčšinou rastlinného pôvodu, z bylín, semien, koreňov, kôry, dreva či korenia.
1 (rozlišovacia stránka)
1 môže byť:
Jozef Voskár (zoológ)
RNDr. Jozef Voskár (* 10. október 1936, Riečka) je gréckokatolícky kňaz, titulárny kanonik, slovenský zoológ, ornitológ a ochranca prírody.
Životopis
Študoval na Prírodovedeckej fakulte Vysokej školy pedagogickej v Bratislave (1955 – 1958), v odbore biológia, chémia. Od roku 1965 výskumný pracovník – zoológ v Krajskom ústave štátnej ochrany prírody v Prešove. Zaoberal sa hlavne ochranou fauny. V roku 1975 – 1990 študoval ekológiu vlka v oblasti Karpát, ďalej rozšírenie vydry a jej ochranu na východnom Slovensku, migračnú cestu vtáctva v povodí rieky Torysy, vplyv budovania rybničnej oblasti na avifaunu a i.
Je autorom či spoluautorom 34 vedeckých prác a spoluautor 4 knižných publikácií, napr. Torysa migračná cesta vtáctva (1966), Vplyv budovania rybničnej oblasti v Iňačovciach na avifaunu ŠPR Senné (1978) a i.
Od roku 1979 gréckokatolícky kňaz. Na kňaza ho vysvätil tajný biskup Oskár Formánek, SJ (1915 - 1991). Pôsobil na Gréckokatolíckej teologickej fakulte Prešovskej univerzity. Pôsobil na cirkevnom súde, bol duchovným Gréckokatolíckej diecéznej charity v Prešove a členom Redakčnej rady časopisu Slovo (náboženský časopis). Pôsobil aj ako člen Environmentálnej subkomisie Konferencie biskupov Slovenska. Má za sebou bohatú prednáškovú činnosť.
Svetozár Krno
Svetozár Krno (* 21. október 1955, Bratislava) je slovenský vysokoškolský pedagóg, politológ, cestovateľ a spisovateľ, syn spisovateľa Miloša Krna (1922–2007) a prekladateľky Viery Krnovej (1925–2010).
Vyštudoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Dlhodobo prednáša na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre, kde je od roku 2011 profesorom.
V roku 1991 zostavil v spolupráci s Rastislavom Tóthom a Peterom Kulašikom Stručný politologický slovník. Je autorom mnohých politologických kníh, vrátane učebníc pre vysoké školy. Od roku 2001 vydáva vo vlastnom nakladateľstve Karpaty-Infopres cestovateľskú edíciu Hory, diaľavy (k roku 2020 trinásť kníh a jedna z pera jeho otca). Zameriava sa prevažne na východnú a južnú Európu a Áziu.
Labourgade
Labourgade je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chalèze
Chalèze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labastide-Saint-Pierre
Labastide-Saint-Pierre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam matematických článkov/W
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 34 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
wa
Wacław Sierpiński · Walter Rudin · Walther von Dyck
we
Weierstrassova veta · Wendelin Werner
wh
Whitfield Diffie
wł
Władysław Orlicz
wo
Wolfgang Haken
Lacapelle-Livron
Lacapelle-Livron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Stasias z Argosu
Stasias bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr. Stasias bol grécky sochár z Argosu, činný pravdepobne v prvej polovici 3. storočia pred Kr. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovala správa. Počas vykopávok sa však v archeologickej lokalite Kameiros na ostrove Rodos našiel jeho menom signovaný podstavec zo sochy, ktorá bola zrejme venovaná ako votívny dar božstvu do chrámu postaveného v dórskom slohu s pôdorisom peripteros. Znalci nápis na základe mena jedného z darcov sochy, kňaza Agathokla, syna Filokrata z Atén, datujú do roku 276 pred Kr.
Lacapelle-Livron
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2 (rozlišovacia stránka)
2 môže byť:
Chalezeule
Chalezeule je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Katherine Heiglová
Katherine Marie Heiglová (* 24. november 1978, Washington, D.C., USA) je americká herečka a bývalá modelka spoločnosti Wilhelmina Models. Je známa z televízneho seriálu Klinika Grace, kde stvárnila postavu Dr. Isobel „Izzie“ Stevensovú.
Detstvo a mladosť
Heiglová sa narodila v Washingtone D.C a je najmladšou zo štyroch detí Nancy a Paula Heiglových. Jej rodičia sú nemeckého pôvodu. S rodinou žila v Severnej Virgínii a v Connecticute.
V roku 1986 zomrel jej najstarší brat Jason. S jeho smrťou sa jej rodičia nevedeli stotožniť a tak prestúpili jej rodičia (matka evanjelička a otec katolík) na Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní.
Chalezeule
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Katherine Heiglová
Kariéra
Keď mala Heiglová deväť rokov, jej rodičia spoločne s tetou poslali jej fotky do modelingovej agentúry. V priebehu niekoľkých týždňov podpísala zmluvu so spoločnosťou Wilhelmina Models.
Chalezeule
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katherine Heiglová
Kariéra
Heiglová prvý raz debutovala v roku 1992 vo filme That Night po boku Juliette Lewisovej a Elizy Dushkuovej. V roku 1995 hrala po boku Stevena Seagala vo filme Prepadnutie 2: Temné územie. Zahrala si tiež vo filme Bride of Chucky z roku 1998.
Stvárnila postavu Isabel Evans v sci-fi dráme Roswell. Natáčanie prebiehalo od roku 1999 do roku 2002.
V roku 2001 stvárnila jednu z vedľajších úloh v trileri Valentine, po boku Denise Richardsovej, Marley Shelton a Davida Boreanaza.
Od roku 2005 do roku 2010 hrala v televíznom seriály Klinika Grace. Za jej herecký výkon získala nominácie na Zlatý glóbus či Emmy Award.
V roku 2007 stvárnila hlavnú rolu v komédii Knocked Up. Film režíroval Judd Apatow a zahrala si po boku Setha Rogena, Leslie Mannovej a Paula Rudda. Film získal pozitívne ohlasy filmových kritikov a stal sa kasovým trhákom roku 2007. O rok neskôr (2008) hrala po boku Jamesa Marsdena v romantickej komédii 27 Dresses.
V roku 2013 v romantickej komédii The Big Wedding. V roku 2015 stvárnila žiarlivú manželku Patricka Wilsona vo filme Home Sweet Hell. Film získal prevažne negatívne ohlasy. V rovnakom roku hrala vo filme Jenny's Wedding po boku Alexis Bledelovej.
V roku 2017 si zahrala v dráme Unforgettable po boku Rosario Dawsonovej. Heiglová vo filme stvárnila rozvedenú manželku, ktorá sa nedokáže stotožniť že jej manžel si našiel novú priateľku, ktorej následne znepríjemňuje život. Pripojila sa v roku 2018 k hereckému obsadeniu televízneho seriálu Kravaťáci, kde účinkovala posledné dve série.
V roku 2021 mal premiéru film Fear of Rain a od rovnakého roku, hrá spoločne s herečkou Sarah Chalke, v televíznom seriály Firefly Lane.
Súkromný život
Od roku 2006 chodila so spevákom Joshom Kelleym, za ktorého sa v roku 2007 vydala. V júni 2009 si pár adoptoval dcérku z Južnej Kórei, v apríli 2012 si adoptovali druhú dcéru, tentokrát z USA a v júni 2016 pár oznámil že čakajú svoje tretie dieťa (prvé vlastné). V decembri 2016 sa im narodil syn.
Podporuje viaceré dobročinné organizácie, ako napríklad darovanie orgánov.
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji 2017
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji 2017 bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev Ázie v halovom pozemnom hokeji, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 24.28. apríla 2017 v Dauhe, v Katare, za účasti rekordných 8 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikmi podujatia boli mužské družstvo Ománu a ženské družstvá Číny a KĽDR. Podujatie sa po roku 2009 znova uskutočnilo spoločne pre mužov aj ženy. Zápasy sa odohrali na štadióne Aspire Dome s kapacitou 1 000 divákov. Titul v mužskej kategórii obhájil 🇮🇷, ktorý zvíťazil na všetkých doterajších turnajoch. Bronzový 🇶🇦 získal svoju prvú medailu. U žien po finálovej výhre nad 🇲🇾 obhájil titul 🇰🇿.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizuje Nemecko. Z obidvoch kategórií na ne postúpio iba víťazné družstvo.
Účastníci
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k februáru 2016.
Zoznam predstaviteľov mesta Prešov
Zoznam predstaviteľov mesta Prešov obsahuje richtárov, prednostov a primátorov Prešova.
Udelením mestských privilégií v roku 1299 získali Prešovčania právo voliť si svojho richtára. Takýto richtár stelesňoval najvyššiu výkonnú a súdnu moc v meste. Bol volený spomedzi vážených mešťanov obyčajne na jeden rok. Prvým richtárom v meste Prešov, ktorého meno sa zachovalo, bol Hanus zvaný Ogh, ktorý sa v historických prameňoch spomína už v roku 1314. Kompletný zoznam všetkých richtárov Prešova sa však podarilo historikom skompletizovať až od roku 1497. Najvyšším predstaviteľom Prešova nikdy v histórii až do roku 2014 nebola žena. V tomto roku si obyvatelia zvolili prvýkrát za primátorku ženu, stala sa ňou Andrea Turčanová.
Alexander Babiš
Alexander Babiš (* 24. december 1961, Bratislava) je slovenský podnikateľ. Je mladším bratom bývalého predsedu českej vlády Andreja Babiša.
Život
Pred rokom 1989 pracoval v podniku zahraničného obchodu Omnia, ktorý importoval a exportoval spotrebné technológie.
Bol vedený Štátnou bezpečnosťou ako spolupracovník. ŠtB Alexandra Babiša podľa slovenského časopisu Týždeň zaregistrovala jedenásť dní pred 17. novembrom 1989 ako agenta s kódovým menom Miki.
Po páde komunistického režimu pôsobil 15 rokov v bankovom sektore, päť rokov pracoval ako finančný riaditeľ v spoločnosti svojho brata, slovenskom Agroferte.
Alexander Babiš bol na Slovensku obvinený z podvodu. So spoločníkom z firmy CTHS boli podozriví z toho, že energetickej spoločnosti ČEZ Slovensko spôsobili škodu 195 250 eur. ČEZ Slovakia je dcérska spoločnosť českej skupiny ČEZ. Tá patrí do pôsobnosti ministerstva financií, ktoré riadil Andrej Babiš.
Rodina
Alexander Babiš je tretíkrát ženatý, má štyri deti a žije v Bratislave.
Siderolit
Siderolit môže byť:
Šopron (mesto)
Šopron je mesto v Maďarsku, ležiace blízko hraníc s Rakúskom, neďaleko Neziderského jazera.
4 (rozlišovacia stránka)
4 môže byť:
Šopron (mesto)
História osídlenia siaha až do rímskych čias, keď sa tu rozkladalo mesto Scarbantia a jeho fórum sa nachádzalo približne v miestach dnešného hlavného námestia.
Rennes School of Business
Rennes School of Business je európska biznis škola nachádzajúca sa v Rennes vo Francúzsku. Bola založená v roku 1990.
Charakteristika
Rennes SB je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 13 800 absolventov.
Umiestnenia v rebríčkoch
V roku 2019 sa program Master in Management umiestnil na 51. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
KJ Sawka
Kevin Josepf Sawka (* 10. október 1977, Seattle, Washington, USA) viac známy ako KJ Sawka je americký bubeník, hudobný producent a DJ. Hrá na bicie v skupinách Pendulum a Destroid.
Kariéra
Sawka začal s hudbou v dvanástich rokoch, pričom v osemnástich ho zaujala elektronická hudba. Jeho hlavným vzorom je Phil Collins. V roku 2010 sa stal bubeníkom austrálskej drum and bassovej skupiny Pendulum, s ktorou nahral album Immersion. V roku 2016 sa skupina obnovila pre koncertné vystúpenie na Ultra Music Festivale v Miami a následne pokračovala hraním na turné v roku 2017. V roku 2012 tiež založil superskupinu Destroid spolu s členmi Excision a Downlink. V roku 2015 založil nezávislé hudobné vydavateľstvo Impossible Records.
Lachapelle (Tarn-et-Garonne)
Lachapelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
6 (rozlišovacia stránka)
6 môže byť:
Michal Zibrin (politik)
Michal Zibrin (kr.m. Demec, Maco, dr. Čierny, Dragutin Iľjič; * 23. február 1899, Brezno – † 21. december 1968, Chicago, USA; pochovaný na Slovensku) bol slovenský právnik a politik.
Jeho otec bol Michal Zibrin (18671917) a matka Elena rod. Škrovinová.
Životopis
Právnické štúdium absolvoval na Karlovej univerzite v Prahe. Začas koncipient, tajomník Min. s plnou mocou pre správu Slovenska, advokát v Brezne, Topoľčanoch, účastník západného zahraničného odboja, po návrate 19451948 verejný činiteľ, od roku 1948 emigrant, od roku 1950 robotník v Chicagu. Po vzniku Slovenského štátu aktívny účastník protifašistického odboja, 1939 väznený v Ilave. V roku 19401941 organizátor a vedúci občianskej ilegálnej skupiny Demec, od 1941 pôsobil v spravodajskej službe v Belehrade, potom v Istanbule. Po skončení vojny 19451948 sa exponoval za Demokratickú stranu, člen Slovenskej národnej rady a poslanec Národného zhromaždenia. Počas pôsobenia na Slovensku redaktor časopisu Domobrana, v emigrácii publikoval v českých a slovenských exilových periodikách. Člen spolku Detvan, Sväzu slovenských študentov. Roku 1925 starosta Brezna.
Horacio Cartes
Horacio Manuel Cartes Jara (* 5. júl 1956, Asunción ) je paraguajský politik a podnikateľ, v rokoch 2013 až 2018 prezident Paraguaja.
Životopis
Potom čo dokončil strednú školu sa presťahoval do Spojených štátov amerických, kde absolvoval technické štúdium (letecké motory) a stáž v Kansase v spoločnosti Cessna, ktorej bol jeho otec zástupcom v Paraguaji. V 19-tich rokov sa vrátil do Paraguaja a naplno sa ponoril do sveta biznisu na finančnej úrovni a neskôr do výroby a marketingu tabaku. V súčasnosti sa odhaduje, že má väčšinový podiel v najmenej 25 spoločnostiach vrátane banky, továrne na výrobu nápojov a chovov hospodárskych zvierat,
Viliam Záborský (právnik)
Viliam Záborský - "Záborszky de Zábor" (* 10. apríl 1886, Horná Ždaňa † 13. júl 1943, Banská Bystrica) bol slovenský právnik a poľovník.
Horacio Cartes
Kontroverzie
Cartes v minulosti čelil otázkam o pôvode svojho majetku, bol verejne obvinení z prania špinavých peňazí a dokonca z väzieb na obchodovanie s drogami. Žiadne z týchto obvinení však nebolo pred súdom dokázané. V novembri 2019 brazílsky sudca vydal medzinárodný zatykač na Cartesa v súvislosti s vyšetrovaním brazílskeho korupčného škandálu Car Wash (Umývačka). Cartes údajne pomáhal ukrývať sa pred úradmi svojmu priateľovi Dariovi Messerovi, ktorý je do prípadu zapletený.
Viliam Záborský (právnik)
Životopis
Príslušník tekovskej vetvy zemianskeho rodu s pôvodnými majetkami v Zaborí s prídomkom "Záborszky de Zábor". Študoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave, 1927 JUDr. Pracovník okresných úradov vo Vrábľoch, v Novej Bani, v Banskej Bystrici, 1929 – 1939 hlavný komisár na Krajinskom úrade a 1939 – 1943 na Ministerstve hospodárstva v Bratislave.
Horacio Cartes
Osobný život
S manželkou Maríou Montañovou žijú už roky oddelene. Spolu majú tri deti. Sú mu pripisované romániky s rôznymi modelkami. Žena vždy po jeho boku je jeho sestra Sara, ktorá vyštudovala obchodnú administratívu a má s ním kanceláriu v Cartes Group.
Viliam Záborský (právnik)
Životopis
Autor príručiek o lesnom, pasienkovom a poľovnom práve a poľovnom poriadku na Slovensko, spoluautor kníh o zverine a poľovníctve. Autorsky sa podieľal na tvorbe právnických kníh o styku s cudzinou a o Najvyššom správnom súde.
Horacio Cartes
Zaujímavosti
Futbal je jeho vášňou a od roku 2001 je predsedom klubu Libertad.
Siderolit (železokamenný meteorit)
Druhy siderolitov sú: pallasit, siderofyr, grahamit, mezosiderit a lodranit.
Viola Davisová
Viola Davis (* 11. august 1965, St. Matthews, Južná Karolína, USA) je americká herečka ktorá získala v roku 2016 Oscara za film Fences.
Detstvo a mladosť
Viola sa narodila na farme svojej babky v St. Matthews a má šiestich súrodencov, z ktorých sa narodila ona ako druhá najmladšia. Krátko po jej narodení sa rodina presťahovala do Central Falls na Rhode Island.
Študovala na Rhode Island College kde zmaturovala v roku 1988. Štyri roky navštevovala Juilliard School, kde bola členkou dramatickej skupiny Group 22 (1989-1993).
Kariéra
Začínala ako divadelná herečka. V roku 2001 získala cenu Tony Award a cenu Drama Desk za stvárnenie postavy menom Tonyi vo filme King Hedley II., kde hrala 35 ročnú matku, ktorá bojuje o to, prerušiť svoje tehotenstvo. O rok neskôr hrala po boku herca Georgea Clooneyho v sci-fi filme Solaris a v rovnakom roku mala jednu z vedľajších postáv vo filme Far from Heaven, po boku herečiek Julianne Moore a Patricie Clarkson.
V roku 2008 hrala postavu pani Muellerovej vo filmovej adaptácii na Broadwayovej hry Doubt s Meryl Streep a Philipom Seymourom Hoffmanom. Hoci mala Davisová vo filme iba jednu scénu, bola nominovaná na niekoľko ocenení za svoj herecký výkon, vrátane Zlatého glóbusu a ceny Akadémie za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. Dňa 30. júna 2009 bol Davisová uvedená do Akadémie filmových umení a vied.
V roku 2011 sa pripojila k hereckému obsadeniu, ktoré tvorili Meryl Streep, Bryce Dallas Howard, Jessica Chastain a Octavia Spencer vo filme The Help. Davisová si svojou filmovou rolu vyslúžila druhú nomináciu na Academy Awards, v kategórií Najlepšia herečka v hlavnej úlohe. Toto ocenenie si v ten rok prebrala jej herecká kolegyňa z filmu Octavia Spencer.
Od roku 2014 do 2019 hrala v seriáli How to Get Away with Murder, profesorku trestného práva Annalise Keating. Za svoj herecký výkon bola dva krát nominovaná (2015,2016) na Zlatý glóbus.
V roku 2016 hrala v dráme Suicide Squad a tiež sa predstavila aj vo filme Fences po boku Denzela Washingtona. Jej herecký výkon vo filme jej vyslúžil nomináciu na Academy Awards, ktorú nakoniec vyhrala. Následne získala aj ocenenia Zlatý glóbus a BAFTA.
V roku 2018 hrala v dráme Widows.
Súkromný život
Davisová sa v roku 2003 vydala za herca Juliusa Tennona. V roku 2011 si Davisová spoločne s jej manželom adoptovali dcéru Genesis a tiež je nevlastnou matkou syna a dcéry Tennona z predchádzajúceho vzťahu. Davisová je silno kresťansky založená a pravidelne navštevuje bohoslužby v Oasis Church v Los Angeles.
9 (rozlišovacia stránka)
9 môže byť:
8 (rozlišovacia stránka)
8 môže byť:
Minická skála
Prírodná pamiatka Minická skála bola vyhlásená v roku 1987 a nachádza sa na juhozápadnej hranici okresu Mělník pri Miniciach, okrajovej časti mesta Kralupy nad Vltavou. Dôvodom ochrany je zvyšok stepných spoločenstiev.
Opis oblasti
K najvýznamnejším rastlinám v oblasti patrí cesnak tuhý, rastúci v Česku len na niekoľkých miestach. Ďalej potom zúbkokvet žltý. Z húb je preukázaný výskyt parazitického ohňovca ohňovca hrboľkatého a z bruchatiek (gasteromycetes) vzácne rozpadavec biely, hviezdovka bradavičnatá a hviezdovka Schmidelova. Skala údajne pri pohľade od cesty pripomína profil K. H. Borovského, a preto jej miestni ľudia hovoria tiež Havlíčkova skala.
Dva
Dva môže byť:
DVA môže byť:
Redoxný indikátor
náhľad|300x300bod|Komplexy bipyridínu sa používajú ako redoxné ndikátory. Redoxný indikátor alebo oxidačne-redukčný indikátor je indikátor, ktorý vratne mení farbu pri konkrétnom elektródovom potenciáli. Používajú sa na kolorimetrický odhad redoxného potenciálu roztoku, teda jeho schopnosti pôsobiť ako redukčné či oxidačné činidlo. Jedným z prvých použití redoxnej titrácie bolo stanovenie chlórovej vody (roztoku Cl2, HCl a HOCl) pomocou indiga ako indikátora v roku 1787, ale neskorší vývoj redoxných titrácií bol pomalý práve kvôli malému počtu vhodných indikátorov.
Jednou z podmienok pre to, aby látku bolo možné použiť ako redoxný indikátor, je rýchla a reverzibilná zmena farby. To znamená, že oxidačne-redukčná rovnováha indikátorového redoxného systému sa musí ustáliť veľmi rýchlo. Na základe toho je len málo druhov organických redoxných systémov, ktoré je možné použiť ako indikátory.
Použitie
Redoxné indikátory používajú pri redoxných titráciách, i keď v mnohých prípadoch ich nahradili potenciometrické stanovenia. Okrem toho je možné ich použiť na miestach, kde potenciometria nie je úplne vhodná, napríklad na pozorovanie metabolizmu buniek.
Počas sledovanej reakcie dochádza k redukcii či oxidácii indikátoru a pomocou ich pomeru koncentrácií oxidovanej a redukovanej formy je možné pomocou Nernstovej rovnice spočítať redoxný potenciál. V prípade redoxných inikátorov dochádza i k farebnej zmene, pomocou ktorej je možné určiť bod ekvivalencie prebiehajúcej reakcie. Aby bola zmena v bode ekvivalencie identifikovateľná, potenciál sa musí zmeniť približne o hodnotu, kde ne je počet elektrónov potrebných na oxidáciu/redukciu indikátoru. To znamená zmenu o ~120 mV pre jednoelektrónovú redukciu a ~60 mV pre dvojelektrónovú redukciu.
Redoxné indikátory je možné použiť i na vizualizáciu redukčných či oxidačných a všeobecne fyzikálne chemických vlastností životného prostredia, napríklad v anaeróbnych sedimentoch. To však komplikuje niekoľko faktorov, napríklad sorpcia na sediment alebo reoxidácia vzdušným kyslíkom.
Druhy redoxných indikátorov
Existujú dva hlavné druhy redoxných indikátorov:
Kvôli tomu, že niektoré redoxné systémy využívajú presun protónu, sa niekedy redoxné indikátory delia na dve skupiny, a to indikátory závislé na pH a indikátory nezávislé na pH. Okrem závislosti na pH kvôli účasti protónu v reakcii môže takisto dochádzať k protonácii jednotlivých funkčných skupín indikátora (napríklad amínových či ketónových), čo môže ďalej komplikovať stanovenie.
Niektoré redoxné indikátory umožňujú i chemiluminiscenčnú či fluorescenčnú detekciu.
Kathy Bakerová
Katherine Whitton Baker (* 8. jún 1950, Midland, Texas, USA) je americká herečka.
Životopis
Bakerová sa narodila v Midlande v Texase. Je dcérou geológa Johna Seawanda Bakera a jeho francúzskej manželky Helen Andree. Navštevovala strednú školu na Mills High School v Millbrae v Kalifornii, ktorú končila v roku 1968. Jej inštruktorka drámy, Allen Knight, bola hlavným vplyvom jej túžby stať sa profesionálnou herečkou. Začiatkom 70. rokov študovala herectvo na Kalifornskom inštitúte umenia. Neskôr získala titul B.A. titul (1977) na UC Berkeley.
Kariéra
Bakerová začala svoju hereckú kariéru v divadle, v San Francisco's Magic Theatre a účinkovala v niekoľkých hrách Sama Sheparda. Neskôr sa dostala do inscenácie Fool for Love (1983), ktorá sa konala mimo Broadwayu, kde sa objavila po boku Eda Harrisa. Za túto úlohu získala cenu Obie. V tom istom roku bola obsadená ako Louisa Shepard, manželka Alana Sheparda, v dráme The Right Stuff.
Objavila sa tiež ako prostitútka v dramatickom predstavení Smart (1987) a zotavujúca sa alkoholička a obeť domáceho násilia v Clean and Sober (1988) po boku herca Michaela Keatona.
Menšiu úlohu mala aj v dráme Tima Burtona, Edward Scissorhands, kde hrala po boku Johnnyho Deppa, Winony Ryder či Dianne Wiest.
V roku 1999 mala jednu z vedľajších úloh v dramatickom filme The Cider House Rules a v roku 2004 si zahrala v Oscarovom filme Cold Mountain, po boku Nicole Kidman, Renée Zellweger a Juda Lawa.
V roku 2010 si zahrala v menej úspešnej čiernej komédií Miss Nobody a o rok neskôr dostala menšiu rolu tiež v televíznom seriály Against the Wall.
V roku 2015 hrala dcéru Blake Lively vo filme The Age of Adaline a od roku 2016 je jednou zo stabilného hereckého obsadenia televízneho seriálu The Ranch spolu s Ashtonom Kutcherom a Elishou Cuthbert.
Osobný život
Žije v južnej Kalifornii so svojím druhým manželom, režisérom a producentom Stevenom Robmanom, za ktorého sa vydala v roku 2003. Má syna a dcéru so svojím prvým manželom Donaldom Camillierim.
Tri
Tri môže byť:
János Áder
náhľad|Prezident [[Indonézia|Indonézie Susilo Bambang Yudhoyono s manželkou Kristiani Herrawati a maďarský prezident János Áder s manželkou Anitou Herczeghovou (Budapešť, 2013)]] János Áder (* 9. máj 1959, Csorna, Maďarsko) je maďarský právnik, politik a bývalý republikový prezident Maďarska. V treťom parlamentnom cykle (1998 až 2002) zastával post predsedu maďarského parlamentu. Vo voľbách do EP 2009 bol zvolený europoslancom za stranu Fidesz. Po abdikácií Pála Schmitta bol dňa 2. mája 2012 parlamentom zvolený republikovým prezidentom na prvé funkčné obdobie. Tohto postu sa oficiálne ujal 10. mája 2012. Dňa 13. marca 2017 bol poslancami zvolený aj na druhé funkčné obdobie, ktoré vyprší na jar 2022.
Životopis
János Áder sa narodil v meste Csorna v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe na západe Maďarska. Najprv vyštudoval tamojšiu základnú školu, potom bol prijatý na Révai Miklós Gimnázium v Győri, kde maturoval v roku 1977. Za rok bol prijatý na univerzitu Loránda Eötvösa, kde roku 1983 úspešne promoval. V rokoch 1985 až 1990 pracoval vo výskumnom sociologickom ústave pre Maďarskú akadémiu vied (MTA).