cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tomáš Záborský
Reprezentácia
Jeho prvým významným podujatím v seniorskej kategórii sú MS 2013. Slovensko sa prebojovalo do štvrťfinále, Záborský v základnej skupine strelil 4 góly. Zatiaľ v reprezentácii odohral 28 zápasov, strelil 8 gólov.
Štatistika na významných podujatiach
(štatistické údaje v článku sú z 14. mája 2016)
József Antall
József Antall (* 8. apríl 1932, Pestújhely (dnes Budapešť) – † 12. december 1993, Budapešť) bol prvý demokraticky zvolený predseda maďarskej vlády po politickom prevrate v roku 1989, učiteľ, knihovník, muzeológ a politik. V rokoch 1990 až 1993 bol predsedom strany Maďarské demokratické fórum.
Železničná trať Belehrad – Bar
right|thumb|Viadukt Mala Rijeka right|thumb|Vlak neďaleko [[Virpazar|Virpazaru.]] right|thumb|Jeden zo železničných tunelov
Železničná trať Belehrad – Bar je dôležitá spojnica Belehradu a čiernohorským prístavným mestom Bar. Z metropoly Srbska vedie južným smerom a zaisťuje železničné spojenie Čiernej Hory sa zvyškom Európy.
Poloha a trasovanie
Jedná sa o trať štandardného rozchodu, dlhú celkom 454,8 km, väčšina trasy je jednokoľajová. Z toho 277,6 km sa nachádza v Srbsku, 9,8 km v Bosne a Hercegovine a 167,4 km v Čiernej Hore. Je kompletne elektrifikovaná.
V smere z Belehradu na juh je vedená do Valjeva údolím rieky Kolubara, potom údolím jej prítoku Gradac. Prekonáva horský hrebeň Bukovi a smerom do Užice je trasovanie údolím rieky Skrapež. Medzi mestami Požega a Užice prechádza dolinou rieky Đetinje, južne od mesta Užice prechádza pohorím Zlatibor radom tunelov, z ktorých najdlhší má až 6,16 km. V úseku k mestu Priboj je vedená údoliami riek Uvac, Crni Rzav a Jablanica. Cez čiernohorskú hranicu prechádza údolím rieky Lim a ďalej vedie niekoľkými horskými masívmi v blízkosti riek Tara a potom Morača. Trať následne zostupuje do nížiny v okolí čiernohorskej metropoly Podgorice. Ďalšou vážnejšou prekážkou v ceste na juh, smerom do prístavu Bar, je Skadarské jazero (prekonané sypanou hrádzou) a horský masív Sozina, ktorý prekonáva viac než šesťkilometrovým tunelom.
Najvyšším bodom, kadiaľ trať vedie, je čiernohorské mesto Kolašin a najnižším prístav Bar. Najvyššieho sklonu potom dosahuje trať na úseku Podgorica - Bijelo Polje (25 promile).
Tunely
Vzhľadom na hornatý charakter krajiny, ktorou prechádza, bolo nutné vybudovať celkom 254 tunelov s celkovou dĺžkou 114,437 km (cca 1/4 trasy trate je tak vedená v podzemí). Najdlhším tunelom je Sozina (6 170 m), prekonávajúci výškový rozdiel medzi Skadarským jazerom a Jadranským morom, ďalej Zlatibor (6 160 m), Trebješica (5 170 m ), Goleš (4 949 m), Ostravice (3 131 m), Mojkovac (3 243 m), Mili (2 258 m) a Sopotnice (1 942 m).
Železničná trať býva často nazývaná srbským, eventuálne čiernohorským alebo juhoslovanským metrom, a to vzhľadom na počet tunelov, ktoré sa na trati nachádzajú.
Mosty
Na trati sa nachádza celkom 234 mostov v celkovej dĺžke okolo cca 15 km. Väčšina mostov je betónová, menšia časť oceľová. Najvyšší most prekonáva riečku Mala Rijeka, a to vo výške 205 m.
História
Sny o spojenie Belehradu s Jadranom najkratšou cestou, teda cez veľké pohoria, sa objavovali už v 19. storočí. Až po druhej svetovej vojne bolo možné v atmosfére bujarého rozvoja infraštruktúry socialistického štátu načrtnúť predstavu, kadiaľ by mala byť trať vedená. Spočiatku sa uvažovalo o možnosti viesť trať údolím rieky Drina, kde by bola využitá tiež k výstavbe hydroelektrární na rieke. Hospodárska rada vlády SFRJ vytypovala úsek z Belehradu do Baru cez Valjevo a Užice ako najvhodnejší v roku 1951 a hneď v budúcom roku boli začaté stavebné práce. Výstavbu trate korigoval neskôr zákon vydaný v roku 1966. Po celý záver 60. rokov sprevádzal výstavbu chronický nedostatok finančných prostriedkov; technicky náročné dielo si vyžadovalo značné náklady. Na financovaní sa podieľala aj Medzinárodná banka pre obnovu a rozvoj, ktorá poskytla 50 miliónov USD, však pod podmienkou, že sa bude ďalej modernizovať prístav v meste Bar a bude vybudovaná trať aj do mesta Čačak.
Jednotlivé úseky boli sprevádzkované postupne, od oboch koncov, v nasledujúcom chronologickom poradí:
Prvý vlak vyšiel z Belehradu do Baru v Čiernej Hore slávnostne 30. mája 1976; dva dni predtým po trati celozväzového významu prešiel i legendárny „plavi voz“ s juhoslovanským vodcom Titom.
Trať poškodilo zemetrasenie v roku 1979, predovšetkým úsek Podgorica-Bar. Železnice utrpela veľké škody hlavne v 90. rokoch, jednak vinou nedostatočných investícií na obnovu (vzhľadom na problematickú ekonomickú situáciu vtedajšej Juhoslávie), jednak kvôli bombardovaniu silami NATO v roku 1999. Po železničnom nešťastí pri meste Bioče, kedy zahynulo 47 cestujúcich, začali byť vykonávané rozsiahle rekonštrukcie, aby bola zvýšená úroveň bezpečnosti dopravy. Súčasná cestovná rýchlosť na trati je pod európskymi štandardmi, pretože na rade miest bola drasticky obmedzená z dôvodov bezpečnosti a nevyhovujúceho stavu trate. Plánovaná modernizácia a prestavba trate, ktorá bude prebiehať až do roku 2015, má výrazne zlepšiť celú situáciu.
V roku 2014 bola železničná trať poničená počas rozsiahlych povodní, predovšetkým v úseku Belehrad – Valjevo. Rekonštrukcia poškodeného úseku sa začala na konci mája 2014 Náklady na komplexnú obnovu trate sa odhadujú na 330 miliónov eur.
Royat (obec)
Royat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Indexikalita
Indexikalita je uchopiteľnosť významu prejavu spoločenského života, napr. jazyka, činnosti, interakcie atď., výlučne v danom situačnom kontexte.
Chlorid kobaltnatý
Chlorid kobaltnatý (CoCl2) je chemická látka, ktorá má v bezvodom stave podobu silného hygroskopického bledomodrého prášku, ktorý postupnou hydratáciou prechádza cez modrofialový, tmavo fialový, ružovo fialový, broskyňovo fialový až k červenému hexahydrátu. Tieto farebné prechody sa využívajú v silikagéli, do ktorého sa zlúčenina pridáva ako indikátor množstva obsiahnutej vlhkosti.
Daigny
Daigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Chlorid kobaltnatý
Je dobre rozpustný vo vode, metanole, liehu, acetóne, dietyléteri, chinolíne a benzonitrile, vytvára v roztoku podvojné aj komplexné zlúčeniny. Hexahydrát je navyše rozpustný v dimetylformamide (DMF), alkoholoch a pyridíne.
Používa sa napríklad pre výrobu ďalších zlúčenín kobaltu, ako prísada do zmesí na výrobu pneumatík alebo textilných farbív. Slúži ako inhibítor korózie v zariadení na úpravu vody, ale aj v magnetoch alebo v indikátoroch vlhkosti.
Daigny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 355 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Jindřichův Hradec
Jindřichův Hradec je okresné mesto okresu Jindřichův Hradec vo východnej časti Juhočeského kraja, na brehoch rieky Nežárka.
Historie
thumb|left|Jindřichův Hradec, zámek Prvá písomná zmienka o meste je z roku 1220. Ešte predtým bolo na tomto mieste asi slovanské hradisko a rozsiahle neobývané oblasti. Až s príchodom Vítkovcov na konci 12. storočia prišlo do týchto končín viac ľudí. Rovnako ako ostatní Vítkovci i páni z Hradce používali vo svojom erbe päťlistú ružu (dodnes je táto zlatá ruža nesená dvomi levmi znakom mesta). Na začiatku 13. storočia bol na základoch starého slovanského hradiska postavený gotický hrad. Najväčší rozvoj dosiahlo mesto v 16. storočí. Ku gotickým stavbám pribudli stavby renesančné a pri sčítaní ľudu po tridsaťročnej vojne bol Jindřichův Hradec dokonca druhým najväčším mestom celého Kráľovstva Českého. Gotický hrad bol v 16. storočí prestavaný na renesančný zámok.
Czerniejewo
Žije tu 2 577 obyvateľov (30.6.2007).
Němčice (okres Domažlice)
Němčice je obec v Česku v okrese Domažlice v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 129 obyvateľov, z toho 71 mužov a 58 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 40,8 roka, ženy 40,8 roka).
1360 Tarka
1360 Tarka je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 22. júla 1935.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Prievidza)
vľavo|thumb|Model Kostola Nanebovzatia Panny Márie Kostol Nanebovzatia Panny Márie v Prievidza je národnou kultúrnou pamiatkou. Bol postavený okolo roku 1260 ako súčasť prievidzského hradu. Pôvodne mal románske prvky, ale neskôr ho karmelitáni prestavali v gotickom slohu. Z interiéru kostola sa zachovala iba stredoveká socha Panny Márie z druhej polovice 15. storočia.
Studený potok (prítok Popradu)
Studený potok je tatranský vodný tok, pretekajúci územím okresov Poprad a Kežmarok. Je to významný ľavostranný prítok Popradu, meria a je tokom IV. rádu.
Vzniká sútokom Veľkého a Malého Studeného potoka a preteká Studenou dolinou. Je vodnatou vysokohorskou riekou s bystrinným charakterom, početnými sihoťami a vysokými prietokmi (najmä koncom jari a začiatkom leta). Na hornom toku prekonáva viaceré skalné stupne, vytvára vodopády (Obrovský vodopád na Malom Studenom potoku, ďalej Vodopády Studeného potoka a Dlhý vodopád). Po vstupe do Popradskej kotliny sa viackrát rozvetvuje, na dolnom toku intenzívne meandruje.
Prameň
Studený potok vzniká sútokom dvoch zdrojníc. Prvou je sprava pritekajúci Veľký Studený potok, ktorý má viacero prameňov. Konkrétne v drobnom jazierku, Zbojníckom oku na Zbojníckom spáde vo výške asi. Ak nie je pleso vyschnuté potôčik tečie skrytý pod skalami Veľkou Studenou dolinou, po povrchu plynie až poniže Brány Veľkej Studenej doliny, kde sa spája so Sivým potokom, ktorý tečie zo Sivých plies v Ostrom kotle. Pod Bránou sa stretávajú aj vody z Ľadového plesa a Vareškového potoka, ktorý má kolísku v hornej časti Kotliny pod Prielomom, kde čiastočne preteká pod zemou (odvodňuje aj Pusté pleso a Zbojnícke plesá) potom preteká cez Dlhé oko, Dlhé pleso a Vareškové pleso. Tieto spojené pramene vytvárajú Veľký Studený potok, ktorý sa končí povyše Starolesnianskej poľany nad Rainerovou chatou, kde po sútoku s druhou zdrojnicou Malým Studeným potokom vytvára spoločný tok Studený potok.
Zľava pritekajúci Malý Studený potok vyteká z Modrého plesa v Malej Studenej doline. Tečie skryte pod skalami a ako súvislý potok plynie po povrchu až poniže Jazernej steny, kde sa spája s vodami vytekajúcimi z Piatich spišských plies. Preteká dlhou Malou Studenou dolinou, pričom prekonáva viaceré skalné stupne. Najprv tečie na juhovýchod, v dolnej časti doliny pokračuje smerom na juh a vytvára cca vysoký Obrovský vodopád. Sútok oboch potokov je v mieste vyústenia Malej Studenej doliny do Veľkej Studenej doliny, na Starolesnianskej poľane v nadmorskej výške.
Smer toku
Potok tečie od sútoku zdrojníc viac-menej juhovýchodným smerom, pričom koryto sa viackrát stáča a výrazne vlní, na dvoch krátkych úsekoch medzi Dlhým vodopádom a autokempingom pri Starej Lesnej tečie východným smerom.
Ústie
Studený potok ústi do Popradu južne od obce Veľká Lomnica v nadmorskej výške
Obce
Preteká cez osadu Tatranská Lesná (okrajom) a tiež okrajom obcí Stará Lesná a Veľká Lomnica.
Tiercé (obec)
Tiercé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3761
NGC 3761 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 11. apríla 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Kláštor Bernay
náhľad|Kláštor Bernay Kláštor Bernay (francúzsky Abbaye Notre-Dame de Bernay) je románsky kláštor v mestečku Bernay vo francúzskom regióne Horná Normandia. Kláštorný kostol patrí medzi najstaršie v Normandii.
Dejiny
Oblasť okolo mesta Bernay dostala v 10. storočí do vena Judita Bretónska, nová normandská vojvodkyňa, ktorá tu založila benediktínsky kláštor a v roku 1017 bola v múroch opátstva pochovaná. V 13. storočí sa kláštor stal centrom mariánskeho kultu a k miestnej soche Panny Márie smerovalo veľa pútí z celej Normandie. Kláštorné budovy boli významne poškodené počas hugenotských vojen a Francúzskej revolúcie. V roku 1790 bol kláštor zrušený, nasledovalo ďalšie búranie budov a k obnove došlo až v 20. storočí.
Desatoro
náhľad|Božie prikázania, freska v gr. kat. cerkvi v Krásnom Brode, okr. Medzilaborce, foto z r. 1991 Desatoro alebo dekalóg alebo desať Božích prikázaní je desať nábožensko-etických príkazov a zákazov, ktoré podľa Biblie dal Boh (Jahve) prostredníctvom Mojžiša Židom, a ktoré prevzalo aj kresťanstvo a islam. Uplatňujú ich aj samaritáni, ktorí sú ďalšou odnožou pôvodného starovekého judaizmu.
Desatoro v Biblii
Desatoro sa v Biblii spomína v knihách Exodus a Deuteronómium.
Text v knihe Exodus 20,2-17 podľa ekumenického vydania:
Text v knihe Deuteronómium 5,6-21 podľa ekumenického vydania:
Katolícke desatoro
Jazyk znenia Desiatich prikázaní pre účely vyučovania (katechizmu) v Katolíckej cirkvi sa v priebehu histórie menil tak, aby bol dostatočne zrozumiteľný v danej dobe. Aktuálne znenie podľa Katechizmu katolíckej cirkvi (vyd. Spolok sv. Vojtecha, Trnava, 1998, s. 503-504 ISBN 80-7162-253-2), tzv. katechetická formula, je:
Evanjelické desatoro
Desatoro podľa 4. vydania, Tranoscius, 1990, Liptovský Mikuláš.
Desatoro Reformovanej cirkvi
VARGA.I.: Malý katechizmus Reformovanej kresťanskej cirkvi. 2.vyd. Komárno: Reformovaná kresťanská cirkev na Slovensku, 2011. 118 s. ISBN 978-80-89269-22-8 1. Ja som Hospodin,tvoj Boh. Nebudeš mať iných bohov okrem mňa!
2. Neurobíš si vyrezávanú modlu. Nebudeš sa im klaňať ani im služiť.
3. Nebudeš brať meno Hospodina,svojho Boha, nadarmo.
4. Pamätaj na deň sviatočného odpočinku a sväť ho!
5. Cti otca svojho i matku svoju.
6. Nezabiješ!
8. Nepokradneš!
9. Nevyslovíš krivé svedectvo proti svojmu blížnemu!
10. Nepožiadaš nič, čo patrí tvojmu blížnemu!
Externé zdroje
FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
HAVELKA, Ondřej. Čtyřicetileté putování pouští a deset slov [online]. Dingir, 2021-04-17 [cit. 2021-10-28]. Dostupné online. (po česky)
Bedřich Václavek
Bedřich Václavek (* 10. január 1897, Čáslavice – † 5. marec 1943, Osvienčim, Poľsko) bol český teoretik umenia, kritik, historik, spisovateľ a prekladateľ.
Jan Mukařovský
Jan Mukařovský (* 11. november 1891, Písek – † 8. február 1975, Praha) bol český literárny vedec a estetik, profesor Karlovej univerzity, v medzivojnovom období jedna z vedúcich postáv českého štrukturalizmu, člen Pražského lingvistického krúžku.
Venoval sa štúdiu poetiky českého verša a prózy. Jeho hlavné dielo sú Kapitoly z české poetiky.
Dąbie
Dąbie je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat kolski v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 063 obyvateľov (30.6.2007).
Kursalon (Piešťany)
náhľad|Terasa reštaurácie na západnej strane budovy náhľad|Vchod do Balneologického múzea Imricha Wintera z južnej strany náhľad|Terasa Apolin v Kursalone Kursalon (známa aj ako Kúpeľná dvorana) je veľká jednoposchodová budova s dvoma átriami v mestskom parku oproti Grandhotelu Royal (dnes Slovan) v Piešťanoch. Je to kultúrna pamiatka, architektom bol Ignác Alpár. Jednoposchodová budova s dvoma átriami situovaná v mestskom parku. Postavená v roku 1894 podľa plánov budapeštianskeho architekta Ignáca Alpára. Je zároveň najväčšou zachovalou pamiatkou z 19. storočia v Piešťanoch.
O stavbe
Eklekticky poňatá stavba má štvorcový pôdorys s nádvorím. V kúpeľnej dvorane sa zachovala pozoruhodná štuková výzdoba ktorá má 350 m², a jej výška je 13 m. Nachádzali sa tu reštaurácie, hudobná sieň, kaviareň a na prvom poschodí izby pre hostí.
Využitie dnes
V budove dnes sídli Balneologické múzeum Imricha Wintera, ktorého prvá expozícia tu bola inštalovaná už v roku 1928.
Okrem múzea je v budove kultúrne a spoločenské centrum Apolin, reštaurácia a kancelárie niekoľkých firiem.
Občianske práva (starovek)
Občianske práva v starovekých mestských štátoch (staroveké Grécko, staroveký Rím) predstavovali súhrn politických a hospodárskych práv, ktorými sa menšina v štáte vyčleňovala od ovládanej väčšiny obyvateľov, ktorí občianske práva nemali.
Orientálne štáty
V orientálnych starovekých štátoch (Mezopotámia, Staroveký Egypt, Chetitská ríša) pojem občianskych práv nepoznali. Obyvatelia štátu mali síce rôzne sociálne postavenie, od ktorého závisela napríklad aj výška trestu za spáchaný zločin (Chammurapiho zákonník), ale všetci obyvatelia štátu boli v podriadenom postavení voči panovníkovi (tzv. orientálna despocia). Občianske práva sa začali formovať až v antických mestských štátoch (Grécko, Rím).
Grécko
Hoci boli v detailoch rozdielne občianske práva v jednotlivých gréckych mestských štátoch (polis), v podstate sa občianske práva začali formovať až v archaickom období dejín Grécka, pri vzniku mestských štátov. Aj rozsah občianskych práv, aj rozširovanie nositeľov občianskych práv sa formoval postupne podľa toho, ako sa demokratizovali ústavy jednotlivých štátov. Najväčší rozsah občianskych práv a ich uplatňovanie sa dosiahlo v Aténach po zavedení demokratickej Kleisthenovej ústavy v roku 509 pred Kr..
Nositelia občianskych práv
Základom všetkých občianskych práv bolo základné právo - vlastniť pôdu. Len občan mohol vlastniť pôdu, a kto vlastnil pôdu, bol občanom. Od tohto základného práva sa odvíjali aj ďalšie občianske práva:
Z charakteru gréckeho mestského štátu vyplýva, že občianske práva boli zároveň povinnosťami pre občanov. Občania mohli svoje práva uplatňovať priamo, bez sprostredkujúcich „poslancov“ alebo iných osôb, preto sa hovorí o priamej demokracii.
Rím
V starovekom Ríme sa od vzniku Rímskej republiky v roku 509 pred Kr. vytváral pojem a obsah občianskych práv. V Ríme sa hovorilo o "civitas Romana" a tento výraz znamená zároveň občianske právo/-a (súhrn práv občana v oblasti verejného aj súkromného práva) aj štátne občianstvo, a preto sa zvykne tradične prekladať buď ako "rímske občianske právo" (podľa nem. römisches Bürgerrecht) alebo ako "rímske občianstvo" (podľa angl. Roman Citizenship).
Pôvodne mali občianske práva (okrem základných obmedzení ako v Grécku) len patricijovia, pričom plebejci postupne bojovali za zrovnoprávnenie s patricijmi až na začiatku 3. storočia pred Kr. (tzv Hortensiov zákon z roku 287 pred Kr.) dosiahli úplné vyrovnanie s patricijmi. Vedúce patricijské a plebejské rodiny potom vytvorili novú sociálnu vrstvu - nobilitu, ktorá v nasledujúcich obdobiach ovládla politický život v Ríme.
Základné občianske práva v Ríme boli:
Tak, ako sa rozširoval rímsky štát vojenskými výbojmi, boli do rímskeho štátu začleňovaní aj podmanení obyvatelia. Časť sa dostala síce do otrockého stavu, ale časti obyvateľov podmanených miest v Itálii boli udeľované obmedzené občianske práva (latinské právo). Priznávali sa im niektoré základné práva, predovšetkým však bez hlasovacieho práva (ius suffragii). Až po presídlení do Ríma a keď sa podrobili majetkovému cenzu, mohli byť zaradení medzi plnoprávnych rímskych občanov.
NGC 3762
NGC 3762 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 19. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Damouzy
Damouzy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 411 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zvonka
Zvonka je novela od ruských autorov Arkadija a Borisa Strugackovcov. Hlavným námetom románu je kontakt ľudstva s mimozemskou civilizáciou, pričom obsahuje aj filozofické úvahy. Na Slovensku vyšla v jednom zväzku spolu s románom Piknik na odbočine pod názvom Stalker.
Jan František Beckovský
Jan František Beckovský (* 18. august 1658, Nemecký Brod, Česko – † 26. december 1722, Praha) bol český spisovateľ, historik, prekladateľ a rímskokatolícky kňaz.
Zvonka
Dej
Major Kuznecov, kapitán Ginzburg, nadporučík Strokulev a major Pioryškin sa rozhodli vystúpiť na Adairskú sopku v rámci splnenia podmienky na získanie titulu horolezca prvej triedy. Ginzburg telefonoval letcom, aby sa uistil, že v tom čase (zo soboty na nedeľu) nebudú žiadne letecké cvičenia. Napriek tomu ale počas návratu skupinka uvidí lietadlá a rozhodne sa urýchlene odísť. Po ceste začujú zlovestný hukot, a krátko nato nájdu človeka v sieťkovanom tričku. Naložia ho do auta a vysadia u známej Strokuleva. Okrem toho, že u neznámeho nájdu podivnú sošku sa dej viac-menej pre nich končí.
Jan František Beckovský
Navštevoval gymnázium v Nemeckom Brode a Brne a od roku 1680 študoval filozofiu vo Viedni. Roku 1688 bol vysvätený na kňaza. Pôsobil ako správca nemocnice Elišky Přemyslovnej v Prahe.
Zvonka
Dej
Potom účastník archeologickej skupiny Apidy, N. Sergejev, opisuje udalosti na nálezisku. Sergejev bol jedným z troch na mieste sa nachádzajúcich archeológov - okrem neho tam bol aj jeho starodávny priateľ Tadžik Džamol Karimov a vedúci skupiny Boris Janovič Lozovskij. Zvyšní traja členovia skupinky boli tadžickí robotníci. Sergejev opisuje udalosti zo svojho pohľadu. Všetko pre neho začína od momentu, kedy len tak sedel v stane a fajčil. Vtedy uvidel inoplanéťana ako nehybne stál pri vchode do stanu. Pripomínal mu matne čierneho pavúka veľkosti psa. Inoplanéťan vzal konzervy, Sergejevov denník a plynový varič - a ušiel. V tom čase bol Lozovskij mimo náleziska; keď sa vrátil, príbehu neuveril a vysvetľoval to tým, že Sergejev zaiste dostal úpal. Neskôr robotníkov znepokojili ďalšie udalosti, nakoniec prišli aj o auto (GAZ 69). Následne Lozovskij záhadne zmizol. Neskôr našli Sergejevov denník, podľa ktorého bolo zrejmé, že inoplanéťania zbierali vzorky tunajšej fauny, flóry a ostatných objektov. Zaujímavé je, že ľudia ich nezaujímali. Neskôr sa Lozovskij rozhodne, že ak inoplanéťania odletia, musí za každú cenu odletieť s nimi. Pred odletom zistí, že "pavúky" (teda inoplanéťania) sú iba dômyselné stroje; napriek tomu sa rozhodne nastúpiť do kozmickej lode s cieľom nájsť pozemské zvieratá a vierou, že pri nich bude v bezpečí. Zápisky z denníka končia.
Jan František Beckovský
Dielo
Písal predovšetkým po česky, ale aj po latinsky a po nemecky.
Zvonka
Dej
Nasleduje časť deja o tom, ako Lozovskij prežíval niekoľko dní na palube lode, ktorá presahovala jeho chápanie. Na palube našiel celú „ZOO“ zozbieranú z ekosystémov viacerých planét a domnieval sa, že inoplanéťania rozlišujú zvieratá od ľudí podľa toho, na koľkých nohách stoja. Vysvitá, že muž v sieťovanom tričku je Lozovskij.
Novela končí záverom Stalinbadskej komisie, ktorý konštatuje, že existuje život aj mimo slnečnej sústavy. Tento život predbehol pozemský v technológiách, ale o niekoľko rokov by sme mohli byť spôsobilí nadviazať komunikáciu.
Saillant
Saillant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Jan František Beckovský
Dielo
Preložil asi tridsať diel, predovšetkým životopisov svätých a iných náboženských spisov.
Saillant
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ásána
Ásána alebo asána (zo sanskr. आसन āsana - „sed“) je jogická pozícia tela, telesná poloha, telesné cvičenie, III. stupeň aštangajogy; statická, jogová poloha tela v hathajoge, ktorá venuje pozornosť vzťahom medzi polohami tela a duševnými stavmi.
Ásány sú určené predovšetkým na obnovenie toku vitálnej energie v organizme cez nádi.
Tranzistor (polovodičová súčiastka)
thumb|Rôzne typy tranzistorov v prevedení pre klasickú vývodovú montáž. Najväčší (BU 208) má rozmery puzdra približne 4 × 2,5 cm. thumb|Vnútorné usporiadanie
Tranzistor alebo zriedkavo polovodičová trióda je trojvrstvová polovodičová súčiastka, používaná ako zosilňovač, spínač, stabilizátor a modulátor elektrického napätia alebo prúdu.
Dejiny
Prvý zaznamenaný objav tranzistora je datovaný v roku 1947 a pochádza z Bellových laboratórií v USA. Za tento objav dostali jeho autori John Bardeen, Walter Houser Brattain a William Bradford Shockley v roku 1956 Nobelovu cenu za fyziku. Avšak prvé pokusy, pri ktorých Julius Edgar Lilienfeld náhodou spozoroval zosilnenie prúdu pri vhodnom kontakte rôznych kovov (základ dnešného unipolárneho tranzistora) sa udiali už v roku 1925. V roku 1930 si dal doktor Lilienfeld patentovať svoj koncept elektronickej súčiastky s použitím Al/Al2O3/Cu2S. Dnes ju poznáme pod pojmom „elektrickým poľom riadený tranzistor“. Prvý unipolárny tranzistor bol vyrobený až v roku 1960 po objavení MOS (metal-oxide-semiconductor) štruktúry v roku 1958. Bol zhotovený na báze kremíka s využitím izolačnej vrstvy z SiO2.
Pôvod názvu
V Bellových laboratóriách skúšali nájsť vhodné meno pre novoobjavenú súčiastku. Skúšali mená ako „polovodičová trióda“, „pevná trióda“, „kryštalická trióda“ alebo „iotatrón“, ale napokon sa ujal názov „tranzistor“, navrhnutý John R. Pierceom. Tranzistor je skratka zo slov transconductance alebo transfer (doslovne „prenos“) a resistor.
Schematické značky tranzistorov
Pre označovanie tranzistorov v schémach zapojenia sa používajú nasledovné značky:
Úvod
Tranzistor je základný stavebný prvok skoro každého dnešného elektronického zariadenia. Zdá sa, že pôvodnú elektrónku a relé úplne vytlačil (i keď ešte stále existujú i dnes elektrónkové aplikácie a spínacie zariadenia založené na relé). Tranzistor je základným stavebným prvkom integrovaných obvodov a dá sa povedať, že najviac vyrobených tranzistorov je v súčasnosti práve v nich.
Výhodou tranzistorov oproti elektrónkam je až 1000x vyšší prúd ktorý znesú – tranzistory až do kiloampérov, zatiaľ čo elektrónky asi 10 A. Ale na druhej strane elektrónky znesú vyššie pracovné napätie, rádovo až kilovolty (vo vysielačoch rozhoduje napätie).
So spoločným emitorom
right|thumb|Zapojenie NPN tranzistora so spoločným emitorom Najčastejšie zapojenie, používané hlavne pri spínacích zapojeniach. Špeciálne na veľké výkony, keď nerozhoduje rýchlosť:
Menej vhodné na:
So spoločným kolektorom
Druhé najčastejšie zapojenie. Používa sa na zníženie výstupného odporu niečoho analógového, napr. operačného zosilňovača alebo koncového zosilňovača pre reproduktory.
Sleduje vstupné napätie so zosilnením cca. 0,9 V. Je to prakticky 1 V, len na výstupe sa odpočítava cca. 0,7 V kvôli diódovej charakteristike vstupu (to sa dá ale rôznymi trikmi eliminovať alebo výrazne zmenšiť).
Výstup sa tentokrát berie nie z kolektora, ale z emitora. Princíp je založený na tom, že tranzistor sa snaží držať rovnaké napätie na báze aj na emitore, lebo:
Takže emitorový sledovač sa snaží držať na emitore rovnaké napätie ako na báze (mínus 0,7 V). Ako presne ho drží závisí od vstupného odporu záťaže a zosilnenia tranzistora.
Darlingtonove zapojenie
Zosilnenie tranzistora môžeme zväčšiť zapojením do Darlingtonovho zapojenia. Vtedy sa prúdové zosilnenia násobia:
hfe1 x hfe2
Pri takom obrovskom prúdovom zosilnení môžeme slaboprúdovým obvodom (napr. mikrokontrolér) spínať veľké prúdy, lebo takto môžeme spojiť citlivý slabý tranzistor so silným výkonovým.
Nevýhoda je, že sa pri tomto sčítava necitlivosť a tiež fázový posun pri vyšších frekvenciách (~180° miesto ~90°), takže keď ho zaväzbíme, čo často treba, tak môže byť taký obvod nestabilný.
Dnes už nemá taký veľký zmysel pre spínacie aplikácie, lebo stačí zobrať výkonový NMOS tranzistor a ten má prúdové zosilnenie skoro nekonečno.
Pre analógové výkonové aplikácie má ale stále zmysel.
Spínač
Hlavnou úlohou spínača je zopnúť v určitom čase a za určitý čas nejaký el. obvod. Ich hlavnou prednosťou je čas zopnutia a rozopnutia – má byť čo najkratší – rádovo jednotky ms u spínacích tranzistorov až jednotky ųs. Ďalšou vlastnosťou je spínací odpor. Má tiež byť čo najmenší v zopnutom stave a čo najväčší v rozopnutom. Ďalšia dôležitá vlastnosť je spínací výkon P = Imax.2.Rprech. alebo P = Imax..Uprech. Má byť menší ako výkon spínacieho prvku teda tranzistora. Najjednoduchšie použitie tranzistora je spínač. Tu sa používa takmer vždy zapojenie so spoločným emitorom pre vysoké výkonové zosilnenie.
Napríklad chceme nejakým TTL obvodom (napr. blikačkou) zopnúť žiarovku, ktorá potrebuje prúd 20 mA. Bežný TTL obvod, ale dodá len 0,4 mA až 4 mA. Tu nastupuje tranzistor. Z katalógu vyberieme nejaký tranzistor, ktorý unesie tento prúd (a samozrejme aj napätie na našej žiarovke). Pri bipolárnom si pozrieme jeho zosilnenie (pri NMOS, napríklad rad IRF netreba, je totiž prakticky nekonečno). Tranzistory, ktoré znesú 1 000 mA mávajú zosilnenie obyčajne 100 a viac. Zosilnenie, ktoré potrebujeme, je:
20 : 0,4 = 50
Čo je ešte v norme. Použijeme zapojenie so spoločným emitorom a privedieme výstup TTL na bázu tranzistora. Tu sa dá použiť ešte ochranný odpor, ale pre TTL to funguje aj bez neho. Žiarovku pripojíme jedným koncom na kolektor tranzistora a druhým na plus zdroja (Vcc).
Ak potrebujeme viac prúdu a zosilnenie je nato malé, tak použijeme darlingtonove zapojenie.
Zosilňovač
Pri zosilňovači volíme jedno z troch zapojení:
Tieto zapojenia sa osamote v málo ktorých aplikáciach používajú ako zosilnovače. Vždy tvoria jeden celok-zosilnovač (NF,VF) V prípadoch 1. a 2. potrebujeme nastaviť pracovný bod. Znamená to, že keď dáme pracovný bod na báze do 2 V, tak keď sa vstupné napätie mení od -0,1 V do +0,1 V, tak sa na báze tranzistora mení od 1,9 V do 2,1 V a na výstupe napr. od +1V do +7V. To preto, lebo pri 2 V na báze je na výstupe 4 V.
Pracovný bod sa nastavuje lebo:
Pracovný bod sa nastavuje:
Typy tranzistorov
Tranzistory môžeme rozlišovať na základe niekoľkých kategórií napr.:
Dynamické vlastnosti tranzistorov
Vlastnosti tranzistora sa dosť výrazne menia podľa pracovnej frekvencie. Pri návrhu vysokofrekvenčných obvodov s tranzistormi musíme rátať:
Základný údaj pre dynamiku tranzistora je tzv. tranzitívna frekvencia fT. Je to frekvencia, pri ktorej je zosilnenie rovné 1.
Princíp bipolárneho tranzistora
Princíp je nasledovný (NPN):
Pri napätí medzi kolektorom a emitorom (Vcc na C a nula alebo mínus na E) je prechod BE priepustný a CB je nepriepustný. Takže medzi CE nemôže prejsť nijaký prúd, lebo otvorené musia byť obidva. V skutočnosti prechádza malý zvyškový prúd, ale ten je obyčajne rádovo v nanoampéroch.
Keď ale privedieme na B napätie a cez BE začne prechádzať prúd, tento vyplní P-časť elektrónmi a tento už nie je čistý P ale má odrazu aj N-nosiče (elektróny), ktoré vytvoria malú cestičku pre elektróny z kolektora. Tie sa začnú doslova hrnúť do bázy a tam sú už v priepustnom smere a letia do emitora. Tu hovoríme, že tranzistor sa začína otvárať.
Pri kremíkových tranzistoroch treba na otvorenie 0,5 V až 0,7 V na prechode BE. Pri germániových okolo 0,25 V.
Lenže teraz je v báze ešte viac elektrónov, ktoré túto cestičku ešte zväčšujú. To znamená ešte viac elektrónov ktoré unikajú z kolektora do bázy a toto celé sa opakuje a vzniká takto lavína. Po čase sa táto cestička (pri rovnakom prúde z bázy) prestane zväčšovať a prúd z kolektora zostane konštantný, ale stále mnohokrát väčší ako bázový – pomer C-prúdu a B-prúdu sa nazýva zosilnenie tranzistora. Toto zosilnenie sa môže meniť s bázovým prúdom(=nelinearita), ale výraznejšie len pri malých bázových prúdoch alebo naopak pri veľmi veľkých (v saturačnej oblasti).
Keď prúd na báze vypneme, chvíľu ešte trvá, kým elektróny z bázy odtečú do emitora a cestička sa uzavrie. To preto, lebo elektróny z kolektora ešte chvíľu cestičku zásobujú. Toto uzavretie trvá podľa toho, aký široký je CB-prechod. Preto sú vysokovýkonové tranzistory pomalšie ako malovýkonové. Hlavne pri veľkých napätiach medzi CE.
Drinking from the Bottle
„Drinking from the Bottle“ je skladba škótskeho DJa a producenta Calvina Harrisa z jeho tretieho štúdiového albumu 18 Months. Obsahuje vokály anglického rapera Tinieho Tempaha. Bola vydaná ako singel dňa 27. januára 2013, pričom dosiahla 5. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
Tranzistor (polovodičová súčiastka)
Princíp bipolárneho tranzistora
Pri plnom zopnutí je úbytok napätia Uce veľmi malý (0.2 až 0.3V), tzv. saturačné napätie.
Pri PNP je to rovnaké, len musíme prehodiť plusové napätia za mínusové (nulové) a opačne.
N-kanál obohacovací
thumb|MOS N-kanál obohacovací, vypnutý thumb|MOS N-kanál obohacovací, zapnutý Ak máme substrát P a elektródy (S a D) N, medzi ktorými je P substrát, tak je tento tranzistor normálne nevodivý. Ale nad substrátom je elektróda G. Na tú keď privedieme kladné napätie, tak k nej pritiahneme elektróny a zo substrátu P sa v blízkosti elektródy vytvorí N. Tak vznikne medzi S a D most a tranzistor je otvorený.
Dôležitá je izolačná vrstva medzi hradlovou elektródou a substrátom.
Keď ale hradlo odpojíme, tento most ešte dlho ostane (rádove sekundy, pri diskrétnych výkonových ešte dlhšie). Keď ho chceme vypnúť, musíme hradlo pripnúť na nulu (alebo vyrovnať s D). Toto sa využívalo v niektorých pamätiach. Príčinou je kapacita medzi hradlom a S a D. Táto kapacita tiež obmedzuje rýchlosť spínania na tranzistore, lebo pri väčších frekvenciách sa samozrejme správa ako skrat.
Fototranzistor
Variantom tranzistora je fototranzistor, ktorý namiesto bázového vodiča využíva PN priechod citlivý na svetlo. (V podstate každý bipolárny tranzistor by sa dal prerobiť na fototranzistor tým, že namiesto vodiča na bázu sa na puzdre vyrobí vhodné okienko s optikou, kde prúd svetla je nasmerovaný na príslušný p-n prechod.) Pozri aj: fotodióda.
Iglu
náhľad|Iglu náhľad|Konštrukčná schéma: 1. hlavná miestnosť, 2. vchod, 3. okno, 4. vetrací otvor
Iglu alebo zriedkavo eskimo (Inuitčina iglu / ᐃᒡᓗ, "dom", plurál: igluit) je kupolovitý príbytok zo snehových alebo ľadových kvádrov. Je to tradičný príbytok Eskimákov na severe Kanady a v Grónsku, ktorí iglu používali ako príbytok počas zimy a lovu. Počas leta bývali v chatrčiach z dreva a kože. Iglu je pôvodne eskimácke slovo, ktoré v preklade znamená dom, alebo príbytok.
Iglu sa skladá z malého polkruhového vchodu a hlavnej miestnosti. Sneh ako izolačný materiál zabraňuje únikom akumulovaného tepla a vnútri iglu tak môže byť znesiteľná teplota (cca 0°C). Studený vzduch ani vietor sa dovnútra nedostane, pretože vchod býva pod úrovňou podlahy. Na povrchu kupoly sa nachádza vetrací otvor.
V iglu sa môže nachádzať aj provizórne vybavenie, napr. kamenný stôl, kožušiny, lampa alebo aj okno z kusu ľadu.
Benedikt Esterházi
Benedikt Esterházy de Galántha (* 1508 – † 1553; lat. Benedikt Ezterhas de Galántha), pôvodne Zerház de Zerhásház bol uhorský šľachtic. Bol prvým z dynastie, kto začal používať meno Esterházi.
Za manželku si vzal Elenu Besenyeiovú z Galanty (Ilona Bessenyay de Galántha) a okolo roku 1550 sa presťahoval na manželkine majetky do Galanty. . Ich najstarší syn František zdedil po matke erb a prídomok z Galanty a stal sa zakladateľom rodu Esterházi z Galanty (Esterházy de Galántha).
Nová Ves (okres Domažlice)
Nová Ves je obec v Česku v okrese Domažlice v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 135 obyvateľov, z toho 72 mužov a 63 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,0 roka (muži 43,6 roka, ženy 44,4 roka).
1361 Leuschneria
1361 Leuschneria je planétka s priemerom 34 km, ktorú objavil E. Delporte 30. augusta 1935.
A Real Live One
A Real Live One je druhý živý album a zároveň prvý zo série Live, Dead One britskej heavy metalovej skupiny Iron Maiden. Autorom coverov je Derek Riggs.
Single
vydané: 1. marec 1993
Hričovský potok
Hričovský potok je potok na Hornom Považí, v severozápadnej časti okresu Bytča. Je to ľavostranný prítok Štiavnika, meria 2,8 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Javornícka hornatina, v hlavnom hrebeni pohoria, na juhovýchodnom svahu Hričovca (1 059,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 905 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu juhozápadným smerom k sútoku (773,2 m n. m.) s krátkym pravostranným prítokom spod sedla Čierna voda ( 1 000 m n. m.), odtiaľ pokračuje juhojuhovýchodným smerom. Na dolnom toku sa esovito stáča, zľava priberá Čemerský potok a na krátkom úseku tečie k ústiu juhozápadným smerom. Do Štiavnika sa vlieva na jeho hornom toku, severne od osady Medvedie v nadmorskej výške cca 578 m n. m.
Dubajské metro
Výstavba a linky
náhľad|Metro v Dubaji Stavbu začali plánovať začiatkom 21. storočia. Vo výberovom konaní pre plánovanie, stavbu a 15-ročnú údržbu metra zvíťazilo v máji 2005 konzorcium Dubai Rail Link, ktoré tvoria japonské a turecké spoločnosti.
Celý projekt sa dostal do časového sklzu a tak bol najprv otvorený len prvý úsek červenej linky s 10 stanicami namiesto plánovaných 29. Slávnostné uvedenie do prevádzky sa odohralo v čase 21:09:09 (9:09:09 PM) dňa 9. septembra 2009 (09/09/09); šejk Muhammad bin Rášid al-Maktúm, vládca Dubaja, otvoril túto sieť pre verejnosť v čase 6:00 dňa 10. septembra. V prvých dvoch dňoch prevádzky využilo metro viac ako 110 000 ľudí, čo je takmer 10 percent obyvateľov Dubaja. Od zahájenia prevádzky do 9. februára 2010 prepravilo dubajské metro už viac ako 10 miliónov cestujúcich. Zvyšná časť červenej linky bola otvorená v apríli 2010.
Celková dĺžka červenej linky je 52 km a doba jazdy z jednej konečnej stanice na druhú trvá asi 70 minút. Zelená linka (22 km, 20 staníc) bola otvorená v septembri 2011. Naplánované sú aj ďalšie linky, Fialová (49 km, 8 staníc) a Modrá (47 km, 18 staníc).
V súčasnom stave metro nepokrýva všetky strategické oblasti mesta, a preto došlo k zavedeniu tzv. Feeder Bus, t.j. autobusových liniek, ktoré obsluhujú určitú oblasť mesta a zvážajú cestujúcich k staniciam metra. Na väčšine staníc je taktiež aj stanovisko taxíkov.
Súčasťou rozvojového plánu RTA je okrem 4 liniek metra v celkovej dĺžke 318 km tiež 7 električkových liniek s celkovou dĺžkou 270 km (prvá z nich, Al Sufouh Tram Line, má byť spustená v novembri 2014), 90 trás autobusov s dĺžkou 2500 km a 5 nových vodných ciest s dĺžkou 210 km. Zámerom je zvýšiť podiel verejnej dopravy v Dubaji do roku 2020 z pôvodných 6 na 30 %.
Hydrosféra
thumb|Voda pokrýva približne 2/3 povrchu [[Zeme. Na obrázku západná pologuľa so Severnou Amerikou, severným Pacifikom a časťou Južnej Ameriky.]] Hydrosféra (z gr. hydro – voda) je názov zahŕňajúci všetko vodstvo (či už na povrchu, pod povrchom alebo nad povrchom) a v akejkoľvek forme (vodná para, tekutina, ľad) Zeme, vo všeobecnosti aj akejkoľvek inej planéty.
Voda na Zemi zaberá asi 2/3 celkového povrchu, menej na severnej pologuli, a viac na južnej. Celkový objem vôd je asi 1 385 mil. km³. Najviac vody je obsiahnutej v moriach a oceánoch – až 96,54 %. Zvyšok pripadá na rieky, jazerá, umelé nádrže, podzemnú vodu, vodné pary, vodu v živých organizmoch a ľadovce (tieto predstavujú najväčšiu zásobáreň sladkej vody). Voda v pevnom skupenstve sa vyčleňuje do kryosféry a zaoberá sa ňou glaciológia. Voda na Zemi nie je v stacionárnom stave, neustále sa premieňa. Tento proces sa nazýva kolobeh vody.
Orbit a Zeme je za hranicou existencie vody v kvapalnom skupenstve, ale vďaka skleníkovému efektu sa v tejto forme na povrchu udrží. Približne v čase vzniku života však bol celý povrch Zeme zamrznutý (čo bolo spôsobené kolapsom skleníkového efektu kyanobaktériami, ktoré sa rozšírili v moriach) po dobu asi 10 až 100 mil. rokov. Táto udalosť sa nazýva zamrznutá Zem.
Vedné odbory, zaoberajúce sa hydrosférou sú hydrológia, hydrogeografia, hydrogeológia a oceánografia.
Kolobeh vody
Voda na povrchu Zeme je v neustálom pohybe (presnejšie nielen v pohybe, ale aj v prechodoch z jedného skupenstva do druhého). Tento pohyb je riadený tepelnou energiou dopadajúcou zo Slnka, gravitáciou a reliéfom Zeme. Začína sa ohriatím a následným odparením vody z povrchu Zeme, príp. oceánu. vodné pary sa v atmosfére koncentrujú do podoby oblakov, ktoré sú unášané vzdušnými prúdmi. Pri poklese teploty začnú vodné pary kondenzovať a v podobe kvapiek (alebo snehu) dopadajú späť na povrch (či už na pevninu, alebo naspäť do oceánu).
Príliv / Odliv
Z pohľadu astronomického je najzaujímavejším fenoménom hydrosféru morský príliv / odliv, pretože je spôsobovaný gravitačným pôsobením okolitých vesmírnych telies a to predovšetkým Mesiaca a Slnka, ale aj odstredivou silou rotácie Zeme. Príliv vzniká na strane privrátenej k Mesiacu aj na strane k nemu odvrátenej (pretože na strane privrátenej k Mesiacu je vodná hladina ovplyvňovaná gravitáciou Mesiaca a na strane odvrátenej potom odstredivou silou). Príliv a odliv sa pravidelne striedajú pri každom vyvrcholení Mesiaca. Príliv sa opakuje vždy po 12 hodinách a 25 minútach (takzvané poldenné prílivy), ktorý každý nasledujúci deň vrcholí o 50 minút neskôr ako počas predošlého dňa.
Môžu potom nastať ešte dve zaujímavé kombinácie, keď do celého procesu zakomponuje aj gravitačnú silu Slnka. Ak sa Zem, Mesiac a Slnko nachádzajú v jednej rovine (Mesiac je v splne alebo v nove), potom sa gravitačné účinky Slnka a Mesiaca sčítajú a príliv je teda väčší. Hovorí sa o tzv. skočnom prílive. Ak však spojnice Zem-Mesiac a Zem-Slnko zvierajú pravý uhol, potom sa výsledné sily pôsobenia Mesiaca a Slnka odratúvajú, príliv je menší a my hovoríme o hluchých prílivoch.
Indexovanie
Indexovanie je pripisovanie indexu do zátvorky za predpočítačovojazykový názov entity, napríklad výraz "(Aristoteles)" za výrazom "sloboda" vo výraze "sloboda (Aristoteles)".
R-9
right|thumb|Raketa R-9 vo vojenskom múzeu R-9 bola sovietska medzikontinentálna balistická raketa, v kóde NATO označovaná ako SS-8 Sasin a v sovietskom výrobnom typovom označení GRAU ako 8K75. Išlo v poradí o tretiu sovietsku operačne použiteľnú medzikontinentálnu raketu (po R-7 a R-16).
Bola vyvinutá v konštrukčnej kancelárii OKB-1 pod vedením Sergeja Pavloviča Koroľova (ako jeho posledná vojenská raketa, neskôr sa venoval výlučne kozmickým programom), s jej letovými skúškami sa začalo v roku 1961 a do výzbroje sovietskej armády bola zaradená v roku 1964. Išlo o dvojstupňovú raketu s Gluškovým kvapalinovým motorom RD-111 (na báze kvapalného kyslíka a petroleja) o výške 24 m, schopnú niesť jadrovú hlavicu o hmotnosti 1100 kg na vzdialenosť až 12 500 km. Išlo o prvú sovietsku raketu, ktorej riadenie prvého stupňa bolo zabezpečené vyklápaním trysiek hlavného pohonného motoru (dovtedy sa používalo predovšetkým riadenie pomocou gyroskopov). Raketa bola modifikovaná aj pre štarty z podzemného raketového sila a stala sa tak jedinou sériovo vyrábanou balistickou raketou na svete, ktorá využívala tento spôsob štartu pri použití kvapalného kyslíku ako okysličovadla.
Od roku 1971 boli rakety postupne vyraďované z výzbroje a ich operačná činnosť bola definitívne ukončená v roku 1976.
Hana Gregorová (spisovateľka)
Život
Narodila sa v Martine v uvedomelej farbiarskej rodine a vzdelanie získala na základnej škole v rodisku a neskôr sa po sobáši vzdelávala sama. V roku 1903 – 1906 hrávala ochotnícke divadlo v Slovenskom spevokole v Martine. Účinkovala prevažne v hrách slovenských autorov. Počas krátkeho pôsobenia v rumunskom Nadlaku (1907 – 1910) stvárnila plastickú postavu matky v rovnomennej hre J. G. Tajovského, ktorý ju aj režíroval (1908). Preložila aktovku A. P. Čechova Pytačky, ktorú Tajovský nacvičil s nadlackým Ľudovým kruhom (1909). V roku 1907 sa v Nadlaku zaňho vydala a neskôr sa usadili v Bratislave.
Pracovala v osvetových organizáciách, pôsobila v časopise Slovenský východ. Po presťahovaní do Bratislavy pokračovala v osvetovej práci, zaujímala sa o politický vývoj, a jej dom často navštevovali tak slovenskí, ako aj českí a zahraniční spisovatelia.
Po smrti svojho manžela sa presťahovala k dcére Dagmar do Prahy, počas 2. svetovej vojny pracovala v protifašistickom odboji. Krátko bola predsedníčkou Zväzu slovenských žien.
Zomrela vo veku 73 rokov v Prahe, pochovaná je v Tajove.
Myšlienky
''„Dnes už máme možnosť akademicky študovať, koľko úsilia to stálo. Vzdelaná žena je povinná pracovať kultúrne a verejne v záujme druhých. Žena dneška má pracovať na novej epoche ľudstva, v ktorej nebude nezaslúženej biedy. Má bojovať o lepšie sociálne pomery. Má kultúrou, sociálnou činorodosťou a umením napĺňať formu života.“''
Hala Stulecia
Hala Stulecia alebo Hala Ludowa (nem. Jahrhunderthalle) je budova vo Vroclave postavená v rokoch 1912 – 1913 podľa projektu Maxa Berga k stému výročiu víťazstva nad Napoleonom v bitke národov pri Lipsku.
V roku 1962 bola stavba zaradená medzi pamiatky a v roku 2006 bola zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Architektonický celok tvoria okrem samotnej haly aj Pavilón štyroch kopúl, Pergola a Ihlica.
Tigné
Tigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3763
NGC 3763 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Hyginus
Svätý Hyginus bol 9. rímsky pápež v období pontifikátu asi od 138 – do asi 142.