cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suchoj Su-24
História a vývoj
V roku 1964 bol projekt opäť obnovený pod kódovým označením T-58M. Sovietske vzdušné sily upravili svoje požiadavky na nové lietadlo a požadovali, aby bolo schopné vzletu a pristátia na krátku vzdialenosť. Nemenej dôležitou požiadavkou bola schopnosť nadzvukového letu v nízkej letovej hladine, aby bolo lietadlo schopné takto preniknúť do vzdušného priestoru nepriateľa. V roku 1965 sa konštruktéri rozhodli zmeniť rozmiestnenie posádky v kokpite a dvojicu sedadiel umiestnili vedľa seba. Tento koncept bol v sovietskom vojenskom letectve uplatnený prvýkrát a dôvodom bol príliš veľký rozmer radaru Orion, umiestneného v nose lietadla. Projekt dostal pracovné pomenovanie T-6 a prvé dva prototypy boli vyhotovené v roku 1967. Prototyp T6-1, pilotovaný V.S. Iljušinom, vzlietol oficiálne prvýkrát 2. júla 1967. Neuspokojivé výsledky s letovými vlastnosťami T-6 priviedli kanceláriu Suchoj nápadu, vytvoriť lietadlo s meniteľnou geometriou krídel. Takto zmodernizovaný prototyp T6-2I vzlietol prvýkrát 17. januára 1970. Uznesením vlády zo 4. februára 1975 sa lietadlo s označením Su-24 stalo súčasťou ozbrojených síl ZSSR.
Práce na vývoji sa však nezastavili a v roku 1983 bola do armády zavedená modernizovaná verzia s názvom Su-24M. Podľa vyjadrení odborníkov je bojová účinnosť Su-24M 1,5 až 2-krát vyššia ako u Su-24.
Veľká Franková
Veľká Franková (poľ. Frankowa) je obec na Slovensku v okrese Kežmarok.
Suchoj Su-24
Konštrukcia
Koncept meniteľnej geometrie krídel umožňuje nastavenia v štyroch polohách:
Veľká Franková
Poloha
Obec sa nachádza v Zamagurí pri hranici s Poľskom, v pohorí Spišská Magura a údolí Frankovského potoka. Okolité obce sú Malá Franková, Osturňa a Spišské Hanušovce.
V obci je družstvo, ktoré svoje výrobky aj predáva (napríklad bryndza, syr a rôzne výrobky salašníckeho typu).
Suchoj Su-24
Konštrukcia
Palivový systém má kapacitu 11 700 litrov, čo je možné zvýšiť zavesením dvoch prídavných nádrží.
Palubný zameriavací a navigačný systém PNS-24 (Puma) pozostáva z:
Veľká Franková
Turistika
Obcou prechádza červená turistická značka, ktorá spája turistickým hraničným prechodom Malú Frankovú a poľskú obec Kacwin. Červená značka vedie z hranice cez Malú Frankovú na hrebeň Spišskej Magury (vrch Magurka ) a pokračuje do podtatranskej obce Ždiar.
Suchoj Su-24
Konštrukcia
V súčasnosti sú ruské Su-24M vybavené palubným zameriavacím systémom SVP-24 (Gefest). Ide o špecializovaný výpočtový podsystém, ktorý umožňuje presné navedenie "hlúpej" munície na cieľ. Základná myšlienka je podobná ako pri amerických bombách JDAM, ktoré sú vybavené družicovým systémom a z neriadených bômb sa tak stáva riadená munícia. Avšak prístup je úplne odlišný, keďže zariadenie nie je montované na každú jednu bombu, ale nachádza sa na palube lietadla. SVP-24 prepočítava polohu lietadla na základe systému GLONASS, trajektóriu letu bomby a hydrometeorologické podmienky. Súradnice môžu byť trochu skreslené pri ostrých manévroch lietadla v cieľovej oblasti alebo pri nedostatku informácií o hydrometeorologických podmienkach a stave ovzdušia. Pravdepodobnosť zničenia malých dobre chránených podzemných zariadení je 30 až 40%. Účinnosť pri ničení zle chránených nadzemných cieľov môže dosiahnuť až 60%. Su-24M, vybavený SVP-24 a 12-16 bombami stredného alebo veľkého kalibru, je tak schopný počas jedného letu zničiť až dva objekty vojenskej infraštruktúry. Prvé Su-24 mali len základný systém elektronického boja, avšak neskoršie modernizácie už disponovali moderným radarovým varovným systémom, výstražným systémom pred navádzanými raketami a možnosťou elektronického rušenia prieskumných i zbraňových systémov nepriateľa.
Veľká Franková
Turistika
Na začiatku Malej Frankovej sa z červenej značky odpája žltá značka na vrch Furmanec. Na hrebeni Spišskej Magury (rázcestie Malá Poľana) chodník zostupuje do miestnej časti Ždiaru – Bachledovej doliny, kde je veľké lyžiarske stredisko prepojené sedačkovou lanovkou so strediskom v obci Jezersko.
Z obce vedie asfaltový cyklistický chodník cez hraničný prechod do susednej poľskej obce Kacwin, na ktorom možno vidieť dva pekné malé vodopády na rieke Ostrunianka (jeden na slovenskej, druhý na poľskej strane). Táto trasa sa v posledných rokoch stala veľmi obľúbenou a veľmi vyhľadávanou turistami a cyklistami zo Slovenska a taktiež aj z Poľska. K atraktivite tohto tohto malebného regiónu prispieva aj novovybudovaná príjazdová asfaltová cesta z centra susednej obce, Malej Frankovej, ktorá vedie až k dolnej stanici lyžiarskych zjazdoviek Furmanec I a Furmanec II, ktoré sa stali vynikajúcim rozšírením tunajšieho jedinečného lyžiarskeho strediska Ski Bachledova, ktoré je už dnes sprístupnené až z troch obcí. V tomto smere sa stalo celoslovenským unikátom. Okolie obce Veľká Franková má vhodné podmienky pre bežecké lyžovanie a upravené trate sú najmä na hrebeni Spišskej Magury, pri hornej stanici vlekov z Bachledovej doliny, Jezerska a Frankovej. V posledných rokoch bola v tomto smere nadviazaná spolupráca s ďalšími poľskými obcami s potenciálom zvýšiť turistickú atraktivitu regiónu či už počas zimnej alebo letnej sezóny. V tomto smere sa takáto vzájomná spolupráca ukazuje ako kľúčová v stratégiach ďalšieho rozvoja obce a jej okolia.
Suchoj Su-24
Varianty
náhľad|Ruský Su-24M náhľad|Su-24MR na letisku Kubinka thumb|Bieloruský Su-24M right|thumb|Dvaja ruské Su-24M počas letu (2009) Su-24: prvá produkčná verzia, vyrábaná v rokoch 1971–1983. Výzbroj predstavujú rakety Ch-23 a Ch-28 typu vzduch-zem. Proti vzdušným cieľom majú integrované rakety R-55, prvý predsériový stroj (výrobok 41) s výrobným číslom 0115301 bol zalietaný v decembri 1971 (havaroval počas skúšok 12. júna 1974, posádka sa zachránila), ďalšie štyri predsériové stroje vzlietli v roku 1972, predsériové stroje slúžili na vojskové a štátne skúšky ukončené v roku 1975 a stroj bol oficiálne prijatý do výzbroje, prvé sériové stroje mali motory Ljulka AL-21F, od štvrtého stroja štvrtej série (výr.č. 0415304), od stroja výr.č.0815311  bol zväčšený objem trupovej palivovej nádrže na 1000 l a prestali sa používať krdlové palivové nádrže, od 11. série bol inštalovaný siedmy a ôsmy zásobník čím sa dosiahlo zvýšenie nosnosti z 7000 na 8000 kg a registračný systém SARPP bol nahradený systémom Tester, od stroja výr.č. 1515328 bola rekonštruovaná aerodynamická koncepcia a pribudol výstražný RL systém SPO-10 Sirena, od 21. séri v roku 1975 (stroj výr.č.2115326) boli inštalované neregulovateľné vstupné otvory v reakcii na požiadavku VVS na dosiahnutie rýchlosti 1400 km/h v prízemnom lete, posledné dve výrobné série (26. a 27.) sa mierne zmenil profil krídla a identifikačný systém Parol nahradil systém SRZO-2, bol inštalovaný diaľkový RL systém Skip-2
Su-24M (výrobok 44): na základe nových požiadaviek vyplývajúcich zo skúseností z praxe bola od roku 1977 konštruovaná nová modernizovaná verzia, prototyp T-6-8M zalietaný 24. júna 1977 vznikol prestavbou T-6-8, konštrukčné zmeny spočívali v predlžení prednej časti trupu o 0,76 m a jej znížení o 0,15 m a zjednodušení Pitottovej trubice, palubná aparatúra: palubný obranný komplex BKO-2 Karpaty (výstražný RL systém Berjoza s anténami inštalovanými na bokoch vstupných vzduchových kanálov, výstražný systém Mak s IČ senzorom na hornej časti trupu za kabínou a výmetnicami klamných RL a IČ cieľov v aerodynamických hrebeňoch na krídle,), navigačno-strelecký systém PNS-24M Tigr (laserovo-televízna navádzacia sústava Kajra a pasívny RL prijímač Fantasmagoria v podvesnom kontajneri), palubný počítač s rozšírenou pamäťou má inštalovaný ďalší procesor, spojovacie prostriedky zahrňajú rádiostanicu R-862 a R-864G, rádionavigačný systém Klistron, bola zlepšená presnosť streľby a bombardvania, systém bol upravený na spoluprácu s pozemným navádzacím systémom pre stíhacie-bombardovacie letectvo Udar, s podveseným kontajnerom UPAZ-A Sachalin je stroj schpný plniť funkciu tankovacieho lietadla, sériová výroba sa začala v roku 1978 v Novosibirsku, štátne skúšky zamerané na systém Tigr boli vykonané v období marec 1980 až máj 1981 a po ich úspešnom skončení bol Su-24M v júni 1983 zavedený do výzbroje
Su-24MK (výrobok 44M): exportná verzia ktorá bola v ponuke od roku 1987 líšiaca s modifikovanou avionikou a iným palubným počítačom (Sýria v roku 1989 22 ks, Líbya 6 ks a neskôr 9 ks, Irak v roku 1990 30 ks, Irán 12 ks v roku Irán, Alžírsko v roku 1997 z Bieloruska)
Su-24MR (výrobok 48): verzia určená na vykonávanie prieskumných misií, vývoj začal v roku 1978, prototypy vznikli prestavbou skúšobných T-6M-26 a T-6M-34 na T-6MR-26 (T-6MR-1) a T-6MR-34 (T-6MR-2), prvý bol zalietaný v septembri 1980 skúšobným pilotom Anatolijom Ivanovom, celková dĺžka sa skrátila na 20,53 m a bola zmenená predná časť trupu, komplex Tigr bol nahradený palubným prieskumným komplexom BKR-1 Štyk M-100 ( IČ kamera Zima, TV kamera Aist-M, fotografický systém Kadr s možnosťou snímania panoramatických  a trojrozmerných snímok v strednej časti trupu, systém radiačného prieskumu  Efir-1M pod pravou časťou centroplánu, systém radiolotechnického prieskumu Tangaž v špeciálnom kontajneri pod trupom, laserový prieskumný systém  Špil-2M v špeciálnom kontajneri pod trupom, RL s bočným vyžarovaním  Štyk MR-1 ), výsledky prieskumu boli prenášané počas letu do pozemného vyhodnocovacieho strediska širokopásmovým rádiovým systémom Prosrednik, výzbroj tvorili RS R-60/R-60M na dvojitom odpaľovacom zariadení na ľavom vonkajšom krídelnom závesníku, na trupové a vnútorné krídelné závesníky sa podvesovali prídavné palivové nádrže PTB-3000 kvôli zvýšeniu doletu, štátne skúšky boli ukončené v roku 1982 a v roku 1983 sa v Novosibirsku začala sériová výroba
Su-24MP (výrobok 46): verzia určená na vedenie elektronického boja, prototypy vznikli prestavbou strojov T-6M-25 (na T-6MP-25) a T-6M-35 (na T-6MP-35), prvý bol zalietaný v decembri 1979 a sériová výroba trvala od roku 1983 do roku 1990, sériová výroba dala len niekoľko kusov ktoré nahradili stroje Jak-28PP, od bojovej verzie sa odlišujú len umiestnením malého púzdra s elektronickou výbavou pod krytom rádiolokátora, sú vybavené palubným systémom REB Landyš a kontajnemi podvesenými pod trupom s aktívnymi rušičmi Los, Fasoľ alebo Mimosa, výzbroj tvorili dve alebo štyri RS R-60/R-60M.
Su-24EW: verzia, určená na rušenie komunikácie protivníka.
Su-24M2: modernizácia stroja Su-24M, ktorá je vybavená moderným navigačným systémom (GLONASS), HUD dispejom a rozšírenou škálou zbraní (Ch-31A/P, Ch-59MK, KAB-500S, R-73).
Operačné nasadenie
náhľad|Ruský Su-24 na letisku Latákíja náhľad|Technici prezerajú raketu Ch-25 na Su-24 počas vojny v Sýrii v októbri 2015
Sovietska intervencia v Afganistane
Prvýkrát boli Su-24 nasadené do bojov v Afganistane v roku 1984.
Druhá čečenská vojna
Rusko použilo lietadlá Su-24 pri bombardovaní Čečenska, ale vykonávali tam i prieskumné lety. Dňa 4. novembra 1999 bol Su-24MR vyslaný, aby našiel miesto havárie nedávno zostreleného Su-25. Prieskumný let Su-24 bol však zmarený po zásahu raketou vzduch-zem a stroj sa zrútil k zemi. Pilot haváriu neprežil a navigátor padol do zajatia.
Edwin van der Sar
Začiatky kariéry
Van der Sar začal svoju kariéru v lokálnom klube Foreholte. Potom prestúpil do klubu VV Noordwijk kde ho sledovali skauti Ajaxu. Po tom čo prešiel cez mládežnícke mužstvá Ajaxu sa dostal do prvého tímu, kde hral sedem úspešných sezón. V roku 1995 vyhral s Ajaxom Ligu majstrov a okrem nej vyhral ešte ďalšie trofeje vrátane Pohára UEFA v roku 1992. Celkovo odchytal za Ajax 226 zápasov. V roku 1995 získal ocenenie najlepší európsky brankár.
Suchoj Su-24
Občianska vojna v Líbyi
Počas občianskej vojny v Líbyi v roku 2011 zostrelili povstalci lietadlo líbyjských vzdušných síl Su-24MK.
Edwin van der Sar
Začiatky kariéry
Po anabáze v Ajaxe odišiel do Juventusu, kde sa napokon stal brankárskou dvojkou, prvým brankárom sa stal Gianluigi Buffon. Celkovo odchytal za taliansky klub 66 zápasov. Bol vôbec prvým netalianskym brankárom v Juventuse.
Suchoj Su-24
Občianska vojna v Sýrii
Sýrske vzdušné sily prišli o prvé Su-24M2 dňa 28. novembra 2012 potom, čo naň povstalci spustili paľbu zo zeme.
Edwin van der Sar
Prestup do Premier League
V roku 2001 prestúpil za sumu okolo 7,7 milióna libier do Fulhamu. S Fulhamom podpísal kontrakt na 4 roky a celkovo tu odchytal 126 zápasov.
Suchoj Su-24
Občianska vojna v Sýrii
Podľa vyjadrenia Izraela narušil 23. septembra 2012 sýrsky Su-24 izraelský vzdušný priestor. Pravdepodobne sa snažil ostreľovať pozície vzbúrencov v južnej Sýrii a omylom vletel 800 m do vzdušného priestoru Izraela. Potom, ako sa chcel vrátiť späť, vystrelila izraelská protivzdušná obrana raketu MIM-104D Patriot, ktorou stroj zasiahla. Obaja piloti sa stihli katapultovať a pristáli na území Sýrie.
Občianska vojna na Ukrajine
Dňa 20. augusta bolo lietadlo ukrajinských vzdušných síl Su-24M zostrelené vzbúrencami v oblasti Luhansk.
Edwin van der Sar
Prestup do Premier League
3. júna 2005 prestúpil do ďalšieho anglického klubu Manchester United za sumu približne 2 milióny libier aj keď presná suma nebola zverejnená. Van der Sarov príchod vyriešil dlhotrvajúci brankársky problém v Manchestri, ktorému chýbala stabilná brankárska jednotka. Manažér Sir Alex Ferguson ho považuje za najlepšieho brankára United od čias Petera Schmeichela. V decembri 2006 predĺžil svoj dvojročný kontrakt o ďalší rok čím bol hráčom Manchestru do konca sezóny 2007 – 08. Sir Alex Ferguson verejne vyhlásil že nevidí dôvod prečo by Edwin nemohol v klube pokračovať aj po vypršaní kontraktu (vzhľadom na jeho vyšší vek) a povedal: „Edwin je zdravý, ohybný a žiadostivý a môže hrať pokojne ďalšie 2 roky“. To je ale minulosť a Vand der Sar ukončil svoju kariéru vo finále Ligy Majstrov 28. mája 2011, keď prehrali červení diabli s Barcelonou 3:1.
Edwin má prezývku Jolly Green Giant (Veselý zelený obor), pretože meria a v Manchestri chytá v zelenom drese.
Suchoj Su-24
Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Bašára al-Assada
Dňa 30.9.2015 na oficiálnu žiadosť sýrskej vlády, podnikli ruské lietadlá Su-24M prvé nálety v provincii Hamá. V noci zo stredy na štvrtok (1.10.2015) lietadlá typu Su-24M a Su-25 počas štyroch náletov v Sýrii zničili štáb teroristov a sklad munície v oblasti mesta Idlib. Dňa 3. októbra bol pri náletoch ruských lietadiel Su-34, Su-24M a Su-25 zasiahnutý výcvikový tábor radikálov, ako aj prevádzka na výrobu viest pre samovražedných atentátnikov. 4. októbra pri bombardovaní blízko mesta Džisr aš-Šugúr zasiahli lietadlá Su-24M jednu z delostreleckých pozícií teroristov. Nasledujúci deň bombardovala dvojica Su-25 a jeden Su-24M pozície bojovníkov Islamského štátu v okolí mesta Tadmur. Podarilo sa im zničiť 3 raketomety a asi 20 tankov T-55, ktoré povstalci ukoristili sýrskej armáde. Dňa 6. októbra realizovali lietadlá Su-34, Su-24M a Su-25 nálety na 12 pozemných cieľov. Zničené boli výcvikové tábory a objekty logistickej infraštruktúry, patriace teroristickým skupinám, spolupracujúcim s Islamským štátom. Zničenie ďalšieho výcvikového tábora sa bombardérom Su-24M podarilo uskutočniť 17. októbra v meste Salma. Podľa vyjadrenia spravodajskej služby tam pôsoboli zahraniční inštruktori, ktorí pripravovali bojovníkov Islamského štátu na vedenie partizánskej vojny v oblastiach, oslobodených sýrskou armádou.
Edwin van der Sar
Prestup do Premier League
4. februára 2007 si v zápase proti Tottenhamu Hotspur zlomil nos po zrážke s írskym útočníkom Robbie Keanom.
Suchoj Su-24
Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Bašára al-Assada
Pri náletoch boli použité presne navádzané rakety typu Ch-25L a Ch-29L, laserovo navádzané bomby KAB-500L a „hlúpe bomby“ typu FAB-250.
Edwin van der Sar
Prestup do Premier League
5. mája 2007 v zápase proti Manchestru City chytil penaltu útočníkovi Dariusovi Vassellovi. Cristiano Ronaldo na opačnej strane premenil penaltu a zabezpečil výhru United. Neskôr znamenalo toto víťazstvo potvrdenie ich 9. ligového titulu.
Suchoj Su-24
Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Bašára al-Assada
Dňa 24. novembra 2015 bola zostrelená jedna z dvoch ruských stíhačiek Su-24 počas náletov na pozície Turkménskych brigád v severnej Sýrii. Turecká armáda uvádza, že lietadlo narušilo turecký vzdušný priestor a bolo varované najmenej 10-krát v priebehu piatich minút, než ho zostrelila turecká stíhačka F-16. Turecká F-16 použila na zostrelenie ruského stíhacieho bombardéra radarom navádzanú raketu AIM-120C. Obaja piloti sa stihli katapultovať, bolo to však nad územím, ktoré ovládajú bojovníci Turkménskych brigád. Ozbrojenci spustili na posádku Su-24 paľbu z guľometu ešte kým boli vo vzduchu a podarilo sa im zabiť kapitána lietadla. Navigátor bol po 12-hodinovej misii zachránený a prevezený na základňu v Latakii. Podľa vyjadrení navigátora letel bombardér vo výške, bolo jasné počasie, let mali pod kontrolou a ani na okamih neprekročili tureckú hranicu.
Ruská invázia na Ukrajinu
V úvode leteckej kampane na Ukrajine (február 2022) nasadilo ruské letectvo približne 350 prúdových bojových lietadiel. Na začiatku invázie vykonali ruské frontové bombardéry Su-34 a viacúčelové stíhacie lietadlá Su-30SM a Su-35S približne 140 bojových letov za deň. Počas nich uskutočnili nielen stíhacie lety proti ukrajinským lietadlám, ale aj útoky na pozemné ciele. Ruské stroje útočili až 300 kilometrov hlboko v ukrajinskom území. Počas prvých troch dní zaútočili na 100 rôznych cieľov vrátane stacionárnych radarov s dlhým dosahom. K ďalším pozemným cieľom, na ktoré sa zamerali ruské nálety, boli základne, muničné sklady a hlavne oblasti, kde ruská armáda plánovala výsadkové operácie. Všetky tieto útoky boli vedené proti vopred určeným miestam, ktoré boli rozsiahlo zmapované prieskumnými lietadlami Su-24MR a Il-20. Su-24MR od začiatku februára do konca apríla vykonávali pozdĺž ukrajinských hraníc dva až štyri bojové lety denne v strednej až vysokej nadmorskej výške.
Edwin van der Sar
Prestup do Premier League
21. mája 2008 vo finále ligy majstrov proti FC Chelsea vychytal Manchestru United víťazstvo 2 – 1 po penaltovom rostrele, keď chytil strelu Johna Terryho a Nicolasa Anelku. Tento ročník vyhral aj anglickú ligu.
Suchoj Su-24
Ruská invázia na Ukrajinu
Lietadlá Su-24 využívala počas tohto konfliktu aj Ukrajina, tá však na rozdiel od Ruska nasadzovala hlavne ich bojový variant. Útočné lietadlá Su-24 a Su-25 boli v úvodnej fáze konfliktu použité na bombardovanie ruského vojenského konvoja smerujúceho na Kyjev. Hoci vykonávali tieto nálety v nízkej nadmorskej výške, boli často ľahkým cieľom pre ruské stíhačky Su-35S a Su-30SM.
V septembri 2022 prevzala Ukrajina iniciatívu a v Chersone a Charkove prešla do protiofenzívy. Ukrajinské letectvo dokázalo výraznejšie potlačiť ruskú protivzdušnú obranu a ukrajinské Su-24 sa spolu s Su-25 začali viac presadzovať. V Chersone a Charkove vykonávali pravidelné raketové útoky a dokonca aj bombardovanie ruských pozícií.
Edwin van der Sar
Prestup do Premier League
21. februára 2009 v súboji proti Blackburnu sa skončil jeho rekord v počte minút bez inkasovaného gólu (1334 minút). Van der Sar však prekonal britský a európsky rekord Petra Čecha.
Suchoj Su-24
Ruská invázia na Ukrajinu
K 12.3.2023 sa ukrajinskej protivzdušnej obrane a ukrajinskému letectvu podarilo zostreliť minimálne 10 ruských lietadiel Su-24M/MR. Straty na ukrajinskej strane predstavujú k tomuto dátumu 15 lietadiel Su-24M.
Edwin van der Sar
Reprezentačná kariéra
thumb|Van der Sar počas [[Majstrovstvá sveta vo futbale 2006|MS v roku 2006.]] Van der Sar debutoval v reprezentácií 7. júna 1995 proti Bielorusku. Bol pri všetkých troch nedávnych vyradeniach v rozstreloch na veľkých turnajoch: EURO 96, MS 98 a EURO 2000.
Počas penaltového rozstrelu v štvrťfinále Eura 2004 proti Švédsku chytil penaltu Olofovi Mellbergovi. Pred zápasom proti Pobrežiu Slonoviny v skupine na MS 2006 nedostal Van der Sar gól v desiatich po sebe idúcich súťažných zápasoch a čisté konto si držal 1 013 minút čo je európskym rekordom.
Suchoj Su-24
Špecifikácie (Su-24MK)
náhľad|350px|Schéma
Edwin van der Sar
Reprezentačná kariéra
Van der Sar reprezentoval Holandsko 130-krát, čo znamená že je hráčom s najväčším počtom štartov za národné mužstvo. Ako kapitán Holandska prekonal rekord Franka de Boera v druhom zápase v skupine na MS 2006 proti Portugalsku.
Zo sklamania z tejto prehry potvrdil, že bude pokračovať v reprezentácii aj počas kvalifikácie na EURO 2008 ktoré spoločne hostili Rakúsko a Švajčiarsko, hoci vynechal kvôli zraneniu lýtka remízový kvalifikačný zápas proti Rumunsku 25. marca 2007. Na EURE odchytal tri zápasy a ukončil reprezentačnú kariéru.
3. októbra 2008 sa dohodol s novým trénerom holandskej reprezentácie Bertom van Marwijkom, že sa v kvalifikácií na Majstrovstvá sveta 2010 vráti do reprezentácie.
Osobný život
Van der Sar je ženatý s Anne-Marie van Kesteren. Svadobný obrad sa konal v meste Beurs van Berlage 20. mája 2006. Spolu majú 2 deti: syna Joea a dcéru Lynn. Joe bol na ihrisku keď jeho otec oslavoval po chytenej penalte výhru nad Švédskom 5:4 vo štvrťfinále Eura 2004.
Van der Sar sa tiež zúčastnil ako brankár Ajaxu rozlúčkového zápasu Dennisa Bergkampa medzi Ajaxom a Arsenalom v lete 2006.
Vedeckosť
Vedeckosť je súbor konštituentov osvojovania si sveta človekom, ktoré ho odlišujú od umenia, nábožestva, káždodenného osvojovania si sveta, filozofie, mýtu aťď. K základným konštituentom vedeckosti patrí systematickosť budovania takých významových útvarov, ktoré sú výsledkom poznania zákonitých súvislostí, písomná fixovanosť týchto produktov, objektivnosť a pod. Vedeckosť sa stáva témou filozofickej reflexie najmä v obdobiach krízy vedy/vied.
Historicko-sociologické koncepcie popierajú nadepochálne kritéria vedeckosti.
Montardon
Montardon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1852 Carpenter
1852 Carpenter je planétka s priemerom 80 km, ktorú objavil Indiana University 1. apríla 1955.
Tamara Heribanová
Tamara Šimončíková Heribanová (* 6. máj 1985, Bratislava) je slovenská spisovateľka, novinárka a moderátorka. náhľad|Tamara Šimončíková Heribanová
Život
Narodila sa moderátorke Alene Heribanovej a spisovateľovi Jozefovi Heribanovi. Má o päť rokov mladšiu sestru Barbaru. Je vydatá za fotografa Branislava Šimončíka, s ktorým má dcéru Emíliu.
V deviatich rokoch začala navštevovať základnú UNESCO školu v rakúskom Kittsee, v štrnástich rokoch sa odsťahovala do Viedne, kde navštevovala gymnázium BORG3, zamerané na cudzie jazyky a výtvarné umenie. V roku 2002 vystavovala vo Viedni fotografie v expozícii s názvom „MY V CASE“. Spoluorganizovala vernisáž mladých umelcov, obrazy na tému „DA DA DADAISMUS ŽIJE“. Fotografiu a maľbu kombinovala už v tom čase s textom a písanými apelmi, ktoré neskôr pretavila do fejtónov, recenzií a poviedok. Ako sedemnásťročná vyhrala v Rakúsku celoštátnu súťaž, ktorej cenu prevzala od Heinza Fischera. V 2003 jej poviedka na tému druhej svetovej vojny vyšla v knihe Jugendliche schreiben gegen das Vergessen.
Po maturite pracovala ako animátorka, v máji 2004 moderovala veľký televízny program v priamom prenose pre ORF s Miguelom Herz-Kestrankom, TRIDENTITY pri príležitosti vstupu Slovenska a Česka do EÚ. Už počas štúdia žurnalistiky a literatúry na Viedenskej univerzite začala publikovať v rakúskom časopise WIENERIN a v slovenskom týždenníku Slovenka. V holandskom Utrechte ukončila diplomom z literárnej vedy a germanistiky, v Bratislave promovala z marketingovej komunikácie. Osem rokov pracovala ako redaktorka mesačníka EMMA, na STV moderovala v tandeme s Gregorom Marešom Ranný magazín a neskôr lifestylovú reláciu Zmenáreň. Okrem písania rozhovorov a reportáží bloguje. Od roku 2010 sa venuje literatúre. Napísala romány Predavačky bublín (2010), Bola to len láska (2012), Malá doba ľadová (2014) a knihy pre deti Misia Eva, prísne tajné (2012) a Misia Eva v Thajsku (2014).
V roku 2012 sa autorsky spolupodieľala na knihách Příběhy ve znamení touhy (CZ: Mladá fronta, 2012) a v rámci projektu AVON proti domácemu násiliu na knihe V dobrém i zlém a ještě horším (CZ: Magenta, 2012). V 2015 vyšla detská kniha O Pejkovi a jeho nevšedných priateľoch (SLSP, 2015).
Autorka je organizátorkou mnohých literárnych workshopov, besied na základných a stredných školách, gymnáziách a univerzitách (napr. od r. 2012 projekt Literatúra na cestách; od r. 2014 školské literárne kluby v spolupráci s PEN International Clifford Chance Foundation a Swedish International Development Cooperation Agency; 2015 Literárne soirée v Panta Rhei River Park) a porotkyňou národného edukačného projektu pre deti a mládež s názvom Mladí reportéri a edukačného projektu Zápisník cestovateľa – spoznaj svet, spoznáš seba, ako i celoslovenského projektu Vráťme knihy do škôl. V roku 2017 zasadla do porotcovského kresla v celoštátnej literárno-výtvarnej súťaži s protidrogovou tematikou Nebuď otrok drog.
Jej literárna tvorba bola preložená do nemčiny, angličtiny, srbčiny, holandčiny a čínštiny. V posledných rokoch sa autorka venuje aj vedeckej činnosti a popularizácii tradičných odevov.
Štúdium
Počas strednej školy navštevovala školy v talianskom Forli a anglickom Brightone. Po maturite na viedenskom gymnáziu BORG3 začala štúdium žurnalistiky a literatúry. V holandskom Utrechte ukončila štúdium literárnej vedy a germanistiky prácou o detskej tvorbe nemeckého spisovateľa Ericha Kästnera. V Bratislave o tri roky neskôr promovala z marketingovej komunikácie. Jej diplomová práca s názvom Testimoniálny marketing bola priekopnícka a na území Slovenska ojedinelá, vyhodnotená ako prvá tooto druhu. Publikovaná bola Univerzitou Komenského v roku 2010 v zborníku Reklama 10.
Tamara je internou doktorandkou Ústavu svetovej literatúry Slovenskej akadémie vied, kde sa pod vedením prof. PhDr. Márie Bátorovej, DrSc., venuje tvorbe nemeckého spisovateľa Ericha Kästnera, ako i téme humoru, občianskej lyriky a kabaretu ako potenciálu odporu proti totalitnému režimu.
Publicistika
Počas celého štúdia na vysokej škole bola aktívna v oblasti publicistiky. Začínala v týždenníku Slovenka, od roku 2005 pracovala ako redaktorka v lifestylovom mesačníku EMMA, kde mala na starosti publicistickú časť. Jej rozhovory a články boli publikované aj v luxusnom štvrťročníku Diners Club magazine, v českej verzii magazínu ELLE a v literárnom dvojmesačníku pre mladú literatúru a umenie Dotyky, kde je od roku 2013 členkou redakčnej rady.
Literárna činnosť
Tamara Šimončíková Heribanová píše fejtóny, poviedky, glosy, ktoré jej vychádzajú doma i v zahraničí. V jej próze pre dospelých badať témy nenaplnenej lásky, dvojdomosti a novodobého nomádstva. V románoch spracováva spoločenské témy, pričom sa kriticky stavia k morálnym deficitom dnešnej doby.
V debutovom románe Predavačky bublín (2010) predstavuje svet médii, falošných skorumpovancov, šoubiznisového výkvetu, ale i novodobej alfa generácie. V knihe Bola to len láska (2013) literárne spracovala strach z intenzity citov a otázku vnútornej slobody.
V roku 2014 vo vydavateľstve IKAR vyšiel román Malá doba ľadová, ktorý mapuje neľahké osudy štyroch žien – matky, slovenskej emigrantky, ktorá sa po smrti manžela vracia z Nemecka späť na Slovensko a snaží sa nájsť stratený domov a jej troch dcér, ktoré poznali pri výchove len málo nehy, čo ich ovplyvnilo aj v dospelosti.
V roku 2012 Tamara Šimončíková Heribanová sa spolupodielala na knihách Príbehy v znamení túžby (Kniha vyšla aj v Česku, Mladá fronta, 2012) a na knihe v rámci projektu AVON proti domácemu násiliu V dobrom aj v zlom a ešte v horšom (Kniha vyšla takisto v Česku, Magenta, 2012). Tamara Heribanová je členkou Slovenského PEN Centra a ambasádorkou projektu Knihobežník. Jej tvorba bola preložená do angličtiny, nemčiny, holandštiny, srbštiny a čínštiny.
Občiansko - spoločenské aktivity
Tamara je mnoho rokov aktívna v mnohých projektoch, ktoré a zaoberajú spoločenskou zodpovednosťou. Od roku je 2015 jednou z tvárí módnej iniciatívy s názvom Fashion Revolution, ktorá aktívne podporuje myšlienky humánneho zaobchádzania s ľuďmi, ktorí sú pri práci v módnom priemysle častokrát vystavení neľudským podmienkam. Tamara sa stala v roku 2016 jednou z osobností, ktoré verejne podporili kampaň Vyber si, ktorú spustila Platforma mimovládnych rozvojových organizácií s cieľom zabezpečiť udržateľný rozvoj. Odevná kultúra a módny dizajn sú Tamare mimoriadne blízke odjakživa, niekoľko rokov zastupuje miesto porotkyne počas rôznych dizajnových súťaží a módnych podujatí ako napr. Fashion LIVE! - Slovak Fashion Initiative Week, kde opätovne zasadla do porotcovského kresla. Názor a skúsenosti Tamary v úlohe porotkyne využili však i projekty smerované na rôzne iné odvetvia napr. v roku 2017 bola porotkyňou literárno-umeleckej súťaže s protidrogovou tematikou Nebuď otrok drog. Od roku 2012, kedy sa podielala na knihe V dobrom aj zlom a ešte horšom, ktorá získala Zlaté ocenenie Sabre awards 2013 v kategórii spoločenská zodpovednosť, je Tamara verejne činná v mnohých aktivitách bojujúcich proti domácemu násiliu. Tamara je vyše šesťnásť rokov zberateľkou pôvodných tradičných krojov, podieľa sa na osvete v tejto sfére, prednáša, na danú tému uverejňuje časopisecké články a časť svojej zbierky mala možnosť na jeseň 2017 v hlavnom meste predstaviť verejnosti. Výstava pôvodných krojov zo zbierky Tamary Šimončíkovej Heribanovej pod názvom Od kolísky v kráse vzbudila záujem širokej verejnosti a Tamarine aktivity sú považované za výrazne podporujúce záchranu krojov ako hmotného národného dedičstva.
Externé odkazy
http://www.zivot.sk/clanok/550288/tamara-simoncikova-heribanova-slovenske-kroje-su-v-celosvetovom-meradle-absolutne-vynimocne
Ségura
Ségura je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 169 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eugen Dodek
Eugen Dodek (* 22. február 1892, Nová Baňa† 16. október 1961, Nová Baňa) bol slovenský maliar.
Branišov (okres České Budějovice)
Branišov je obec v Česku v okrese České Budějovice. Leží západne od centra Českých Budějovíc. V obci sa nachádza 60 domov a jej katastrálne územie má rozlohu. 1. januára 2012 tu žilo 233 obyvateľov, z toho 116 mužov a 117 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 35,7 roka, ženy 38,4 roka).
Eugen Dodek
Jeho otec bol Karol Dodek a matka Gabriela rod. Flešková.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Ostrihome, na VŠVU v Budapešti a na umeleckopriemyselnej škole v Prahe. Po štúdiách profesor kreslenia v Leviciach. Tematicky čerpal najmä z južného Pohronia. Člen Spolku slovenských umelcov.
Richard Zedník
Klubový hokej
Hokejovo vyrastal v rodnej Banskej Bystrici, kde odohral ročník 1993/94 v rámci 1. SHL. V roku 1994 bol draftovaný v úvodnom drafte NHL klubom Washington Capitals v desiatom kole, ako 249. v poradí. V nasledujúcej sezóne odišiel do zámoria, prvé tri sezóny strávil predovšetkým v nižších súťažiach.
Montreal Canadiens
V sezóne 2000/01 prestúpil do klubu Montreal Canadiens, kde sa stal jedným z naproduktívnejších útočníkov. 13. marca 2001 bol do tohto klubu vymenený spolu s českým reprezentantom Janom Bulisom a výberom v prvom kole draftu za Trevora Lindena a Dainiusa Zubrusa. 26. apríla 2002 počas play-off bol obeťou likvidačného faulu Kyla McLarena, v dôsledku ktorého na chvíľu stratil vedomie a utrpel viaceré zranenia, ktoré mu neumožnili nastúpiť do play-off. Na sezónu 2005/06 mal uzavretú zmluvu na sumu 1,824 milióna USD. V drese Canadiens hrával často v prvom útoku so Sakum Koivom a Alexejom Kovaľovom.
Lockout
V sezóne 2004/05 (počas lockoutu v NHL) hral za HKm Zvolen (spolu s Michalom Handzušom a Vladimírom Orszáhgom), s klubom sa dostal do finále play-off slovenskej hokejovej extraligy. V 37 zápasoch si Zedník pripísal 35 bodov.
Washington a NY Islanders
Pred ročníkom 2006/07 ho predali do klubu Washington Capitals, kde predtým hral. Dôvodom bol fakt, že Montreal získal voľného hráča Sergeja Samsonova a z Phoenixu kúpil Mikea Johnsona. Kontrakt mal výšku 1,976 milióna USD. Vo februári 2007 bol vymenený do New York Islanders, kde sa stretol s reprezentačným kolegom Miroslavom Šatanom. V drese Islanders odohral 10 zápasov s bilanciou 1 gól a 2 asistencie. Ako jedna z posledných posíl pred play-off pomohol Zedník Islanders dostať sa do prvého kola. Tu Islanders podľahli favorizovaným Sabres.
Florida
Pred nasledujúcou sezónou podpísal zmluvu s Floridou Panthers. V jej úvode sa mu strelecky nedarilo, čo sa zmenilo vo februári 2008, keď v štyroch zápasoch strelil 6 gólov a pridal 3 asistencie. 10. februára v zápase proti Buffalu utrpel vážne zranenie krku, 24. októbra toho istého roku strelil po zranení prvý gól vo víťaznom zápase proti San Jose Sharks.
Zimné olympijské hry
Slovensko skončilo na Zimných olympijských hrách 2006 na piatom mieste. Po výborných výkonoch v základnej skupine, ktorú vyhralo bez straty bodu, bolo vyradené v štvrťfinále Českom. Richard Zedník nastupoval v treťom útoku. Získal 1 bod za strelený gól, s 12 trestnými minútami bol najčastejšie vylučovaným hráčom Slovenska a v +/- hodnotení bol s -3 bodmi tak isto najhorším hráčom tímu. Na Zimných olympijských hrách 2010 bol súčasťou mužstva, ktoré skončilo celkovo štvrté. Vďaka dobrým výkonom bol považovaný za jedno z najväčších prekvapení na ZOH.
Rodinný život
Bol ženatý, s bývalou manželkou kanadskou modelkou a herečkou Jessicou Welchovou má jednu dcéru. Potom sa oženil s Ivanou Krnáčovou a má ďalšie dieťa, tentokrát chlapca.
Vedenie
Vedenie môže byť:
A-čcheng
A-čcheng (pchinjin: Acheng) je obvod v juhovýchodnej časti mesta Charbin v Číne, do roku 2006 samostatné mesto. Nachádza sa v provincii Chej-lung-ťiang na rieke A-š-che a má približne 198 000 obyvateľov (1990). Je priemyselným (stavebníctvo, elektrotechnika) i poľnohospodárskym (cukor, pivo) centrom.
5 km na juh od A-čhengu sa nachádzajú ruiny starovekého opevneného mesta. Zrejme ide o zvyšky mesta Chuej-ning fu, v období 1122 až 1153 hlavného mesta dynastie Ťin.
Studená (okres Plzeň-sever)
Studená (okres Plzeň-sever) je obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 41 obyvateľov, z toho 22 mužov a 19 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,5 roka (muži 43,1 roka, ženy 50,3 roka).
Sainte-Mère-Église
Sainte-Mère-Église je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Dejiny
Počas druhej svetovej vojny boli v noci z 5. na 6. júna 1944 v oblasti vysadené jednotky dvoch amerických výsadkových divízií. Ako prvé do obce prenikli sily 82. výsadkovej divízie, stala sa tak prvou oslobodenou obcou vo Francúzsku po obnovení druhého frontu.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Braillovo písmo
Braillovo písmo je špeciálny druh písma, resp. systému písania, určeného pre nevidiacich a slabozrakých. Funguje na princípe bodov vystupujúcich z papiera alebo iného povrchu, ktoré čitateľ vníma hmatom. Písmo je pomenované podľa francúzskeho učiteľa Louisa Brailla, ktorý potom, čo v detstve stratil zrak po nešťastnom poranení, vo svojich šestnástich rokoch vytvoril toto písmo úpravou vojenského Barbierovho nočného písma - systému umožňujúceho čítanie za tmy, ktorý vymyslel dôstojník francúzskeho delostrelectva Charles Barbier. Išlo o dvanásťbodový systém usporiadaný do obdĺžnika s dvoma stĺpcami po 6 bodov.
Sainte-Mère-Église
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Braillovo písmo
Krátka história Braillovho písma na Slovensku
Braillovú abecedu upravil a doplnil slovenskými písmenami v roku 1922 zakladateľ a prvý riaditeľ Štátneho ústavu pre slepcov v Levoči Adolf Fryc. Doplnil písmená ä, f, ĺ, ŕ, ó, dz, dž. Rozvojom slovenského jazyka sa postupne dopĺňali ďalšie písmená našej abecedy. Fryc vydal aj prvý slovenský šlabikár, podľa ktorého sa učilo dokonca až do roku 1946. Vytvoril aj čítanku s názvom Kvety a časopis Besiedka. Krátko po zavedení Slovenských písmen do platnosti sa v Prahe začal tlačiť pre Slovensko detský časopis v Braillovom písme s názvom Slovenský kútik (1924) a v roku 1926 sa k nemu pridal aj spomínaný časopis Besietka. V roku 1946 bol pridaný časopis Naše svetlo. Od roku 1951 sa začali vydávať časopisy Naše ráno a Za svetlom, ktoré sú vydávané dodnes ako časopisy Spojenej školy internátnej v Levoči. Pre dospelých sa v roku 1938 začala vydávať príloha časopisu Zora s názvom Slovenský slepec. V uvedených rokoch boli tieto časopisy tlačené pre Slovensko v Česku.
V začiatkoch vydávania slovenských časopisov sa zároveň na Slovensku knihy v Braillovom písme začali písať ručne v Báhoni, kde v roku 1955 vznikla aj prvá knižnica s fondom 14 braillových kníh. Tieto knihy boli v sedemdesiatych rokoch presťahované do Levoče.
28. 11. 1946 sa datuje vznik tlačiarne pre nevidiacich v Levoči pod názvom Slovenská slepecká tlač (dnes Slovenská knižnica pre nevidiacich Mateja Hrebendu v Levoči), v ktorej sa dodnes braillové knihy tlačia. V období spoločného Československa bola štandardizácia braillu na Slovensku úzko spätá so štandardmi braillu v Česku. Významnejšie zmeny v štandardoch Slovenskej braillovej abecedy prišli v roku 1996, keď Únia nevidiacich a slabozrakých Slovenska vydala Pravidlá zápisu slovenského Braillovho písma, ktoré sa používali bez výraznejších zmien až do roku 2021. V súčasnosti sú platné pravidlá vydané Slovenskou autoritou pre Braillovo písmo z roku 2021.
Znaky Braillovho písma
right|100px|Základný znak Braillovho písma Každý znak Braillovho písma tvorí braillová bunka skladajúca sa zo šiestich bodov usporiadaných do obdĺžnika 2×3, teda body v dvoch stĺpcoch a troch riadkoch matrice (braillovej bunky). (Na jednotlivé body sa odkazuje číslami 1 až 6; pozície v ľavom stĺpci bunky sú zhora nadol očíslované 1, 2, 3 a pozície v pravom stĺpci bunky zhora nadol 4, 5, 6). Na každom z týchto šiestich miest je bod buď vystúpený, alebo nie. Týmto spôsobom je možné zapísať 26 = 64 rôznych znakov, z ktorých sa samozrejme úplne prázdny znak používa ako medzera, takže ostávajúcich 63 použiteľných znakov. Rozmery písmen boli navrhnuté tak, aby boli vhodné pre čítanie bruškami prstov. Najčastejšie sa Braillovo písmo číta ukazovákmi oboch rúk.
V rámci 63 braillových kombinácií je možné zapísať písmená a základnú interpunkciu. Veľké písmená a číslice sa zapisujú pomocou týchto písmen s tým, že im predchádza špeciálny symbol, prefix, ktorý určuje význam symbolov, ktoré ho bezprostredne nasledujú. Napríklad: Písmeno a reprezentuje bod 1 ⠁. Číslo 1 sa zapisuje prefixom pre čísla (body 3456) ⠼ a následne písmenom a ⠁. Spoločne teda tvoria číslo 1 ⠼⠁. Pravidlá zapisovania prefixov sú podrobne definované v príručke Pravidlá písania a používania Braillovho písma v Slovenskej republike
S príchodom výpočtovej techniky a potreby práce s braillom v digitálnom prostredí vznikla potreba rozšírenia základnej braillovej bunky zo šiestich na osem bodov pridaním štvrtého riadku v bunke (ľavý stĺpec teda 1, 2, 3, 7 a pravý 4, 5, 6 a 8). Tým počet použiteľných symbolov vzrástol na 256 (aj s prázdnym znakom). Súbor všetkých týchto symbolov je súčasťou štandardu Unicode (Braille Patterns, U+2800 – U+28FF). Osembodové Braillovo písmo sa používa najmä na braillových riadkoch, zariadeniach zobrazujúcich obsah obrazovky v Braillovom písme.
Základné písmená brailovej abecedy
Na Slovensku sa používajú rovnaké základné písmená v latinke ako takmer na celom svete.
Písmená slovenskej abecedy s diakritikou
Písmená latinky sú v týchto tabuľkách zobrazené ako veľké písmená pre lepšiu prehľadnosť, no pri písaní v brailli na Slovensku sa veľké písmeno tvorí prefixom pre veľké písmeno.
Základná interpunkcia a základné matematické symboly
V rámci interpunkcie a matematických symbolov sa môžu vyskytovať rovnaké braillové konfigurácie s rôznymi významami. Vtedy je dôležité rozlíšiť, v akom kontexte sú použité. Napríklad: Interpunkčné znamienko ! a matematické znamienko + majú v slovenskom braillovom systéme rovnakú konfiguráciu bodov 2, 3, 5 ⠖. V matematickom texte sa interpretuje ako + (plus), v bežnom literárnom texte ako ! (výkričník). V prípade potreby zápisu matematického znamienka v bežnom literárnom texte sa od interpunkčného znamienka odlíši prefixom ⠰ (U+2830).
Prefixy
Prefixy nemajú ekvivalent v čiernotlači, predstavujú špeciálny znak, ktorý kontextuálne mení význam symbolu alebo symbolov nasledujúcich bezprostredne po ňom.
Pomocou týchto špeciálnych prefixov sa mení význam nasledujúceho znaku či znakov. Pre písanie číslic sa napríklad používajú braillové bunky pre písmená A až J, ktoré predstavujú číslice 1 až 0. Bez prefixu bunka predstavuje písmeno, ak ho však predchádza prefix pre číslicu, má význam číslice. Napríklad vo výťahu sa môžete stretnúť s označením (⠼⠋), ktoré označuje tlačidlo šiesteho poschodia (prefix pre číslicu + písmeno F znamenajúce číslicu 6). Podrobné pravidlá práce s prefixami sú uvedené v príručke Pravidlá písania a používania Braillovho písma v Slovenskej republike
Nástroje na písanie
Braillovo písmo je možné písať ručne pomocou špeciálnej tabuľky (tzv. pražská tabuľka) s bodkovadlom, ktorým sa zozadu (zrkadlovo) cez mriežku tabuľky vypichávajú do papiera body. Tabuľka sa skladá z dvoch, k sebe pripojených platničiek, ktoré sa roztvárajú a zatvárajú ako kniha. Papier sa pri písaní vkladá medzi ne. Štandardná veľkosť tabuľky je 28 x. Pevný písací podklad pod vložený papier do stredu tabuľky tvorí 21 riadkov a 28 okienok. Body sa do papiera vytláčajú bodkovadlom, a tak na spodnej platničke, kde sú priehlbinky, vzniká negatív písma. Po vybratí popísaného papiera sa číta písmo ako pozitív. Tabuľky sa v súčasnosti vyrábajú v rôznych rozmeroch, od cestovných štvorriadkových až po štandardné plnostranové tabuľky. Najčastejšie sa v súčasnosti vyrábajú z plastu.
Na rýchlejšie písanie slúžia špeciálne mechanické písacie stroje. Jedným z používaných písacích strojov je Pichtov písací stroj. Stroj má pohybujúci sa valec, 7 klávesov, z ktorých 6 vytláča jednotlivé body písma a medzerník pre zápis prázdneho znaku (medzery). Štandardným strojom je v súčasnosti obojručný písací stroj, na ktorom sú body uložené od medzerníka vľavo body 1, 2, 3 a vpravo 4, 5, 6. Toto je aj základná štandardná konfigurácia braillovej bunky s medzerníkom v strede. Pichtove písacie stroje sa však vyrábajú ľavoručné, pravoručné i obojručné. V závislosti od toho je dané aj rozloženie klávesov (bodov). Mnohí nevidiaci sú zvyknutí písať na stroji jednou rukou a druhou kontrolovať napísaný text. Do valca sa vloží papier a stlačením príslušných klávesov sa vytlačia potrebné písmená. Kým na tabuľke sa musí každý bod braillovej bunky predstavujúcej písmeno urobiť bodkovadlom osobitne, mechanický písací stroj umožňuje stlačením viacerých klávesov naraz napísať celú želanú konfiguráciu braillovej bunky. Oba spôsoby zapisovania majú svoje nesporné výhody.
V súčasnosti je možné Braillovo písmo v digitálnom prostredí vytlačiť, na čo slúžia špeciálne počítačové tlačiarne.
Ako nástroj pre prácu s braillom v digitálnom prostredí slúži nevidiacim hmatový displej (tiež braillový riadok). Je to hardvérové zariadenie, ktoré po pripojení k počítaču, tabletu alebo telefónu prevádza časť textu do brailla, a teda hmatovej podoby.
Slovenská autorita pre Braillovo písmo (SABP)
Na základe prijatého rozhodnutia vlády Slovenskej republiky o návrhu Ministerstva kultúry Slovenskej republiky bola v decembri 2020 v Slovenskej knižnici pre nevidiacich Mateja Hrebendu v Levoči zriadená Slovenská autorita pre Braillovo písmo (SABP), a to v súlade s odporúčaním č. 64 Záverečných odporúčaní Výboru OSN pre práva osôb so zdravotným postihnutím. SABP bola zriadená na podporu Braillovho písma na Slovensku v tom najširšom zmysle. Pracovisko SABP na pôde SKN spolu s Radou SABP pre všetkých nevidiacich tvorí štandardy a príručky zápisu Braillovho písma, ale predovšetkým sa snaží o to, aby Braillovo písmo bolo dôležitou súčasťou života nevidiacich od útleho detstva, aby ich sprevádzalo od základných škôl, pomáhalo pri štúdiu na stredných či vysokých školách a stalo sa súčasťou praktických činností v každodenných povinnostiach, pri orientovaní sa v priestore, pri usporadúvaní domácnosti alebo pri cestovaní a návštevách úradov či iných verejných priestorov.
Na stránke SABP sú zhromaždené informácie o brailli na Slovensku (pravidlá zápisu, rozmery a technické parametre braillu), ako aj o rôznych aktivitách SABP a podujatiach venovaných Braillovmu písmu.
Na čo je potrebné pamätať pri prekladaní textu do Braillovho písma
Znaky v brailli sú výrazne väčšie ako znaky bežnej čiernotlače. Typická veľkosť znaku je cca 7,5×, čo umožňuje na bežnej strane formátu A4 zaznamenať asi 800 – 900 znakov. Knihy v Braillovom písme sú teda výrazne rozsiahlejšie. Braillovo písmo je takmer na celom svete uniformný v jeho veľkosti, zväčšenie či zmenšenie veľkosti písma tak, ako to poznáme pri bežnej čiernotlači, nie je možné.
Serie A 1934/1935
Serie A 1934/1935 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj siedmy taliansky titul. Od tejto sezóny hralo ligu 16 tímov.
1853 McElroy
1853 McElroy je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Indiana University 15. decembra 1957.
Áiša
Áiša (iné prepisy: Á’iša(tu), cÁ’iša(tu), ‘Á’iša(tu); slovenská verzia mena aj: Ajša) môže byť:
Pink Floyd
Pink Floyd je anglická rocková skupina, ktorá sa sformovala v Londýne v roku 1965. Kapela, ktorá sa na hudobnej scéne presadzovala ako predstaviteľ psychedelického popu, bola príznačná vetvenými hudobnými kompozíciami, experimentovaním so zvukmi, filozoficky zameranými textami a prepracovanými koncertnými vystúpeniami sa zároveň stala jedným z lídrov progresívneho rockového žánru. Pink Floyd patrí medzi komerčne najúspešnejšie a najvplyvnejšie skupiny v histórii populárnej hudby.
Skupinu Pink Floyd založili študenti polytechnickej univerzity v Londýne: Syd Barrett (gitara, spev), Nick Mason (bicie nástroje), Roger Waters (basová gitara, spev) a Richard Wright (klávesy, spev). Pod vedením ich vtedajšieho lídra, Syda Barretta štvorica vydala dva úspešné, rebríčkové single a debutový album, The Piper at the Gates of Dawn (1967). V decembri roku 1967 sa k skupine pridal spevák a gitarista, David Gilmour, v apríli nasledujúceho roku Syd Barrett z dôvodu duševného ochorenia z kapely odišiel. Primárnym autorom textov a lídrom tématického smerovania nasledujúcich najúspešnejších konceptuálnych albumov skupiny, The Dark Side of the Moon (1973), Wish You Were Here (1975), Animals (1977), The Wall (1979) a The Final Cut (1983) bol basgitarista Roger Waters. Okrem štúdiových projektov kapela nahrala aj niekoľko albumov s filmovou hudbou.