cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Obrátenie svätého Pavla
right|thumb|220px|Obrátenie svätého Pavla, 1600 - 1601, olej na plátne, súkromná zbierka kniežaťa Guida Odescaldiho, [[Rím. Prvá, odmietnutá verzia obrazu]] Obrátenie svätého Pavla (tal. Conversione di San Paolo) je názov obrazu talianskeho barokového maliara Caravaggia. Obraz vznikol súčasne s dielom Ukrižovanie svätého Petra pre bočnú kaplnku rímskej baziliky Santa Maria del Popolo. Objednávateľom obrazov bol Tiberio Cerasi, strážca pokladu pápeža Klementa VIII., ktorý nimi plánoval vyzdobiť spomínanú kaplnku.
V prípade Obrátenia svätého Pavla ide o druhú verziu obrazu. Prvá verzia, namaľovaná niekedy v priebehu rokov 1600 - 1601 bola odmietnutá a skončila v súkromnej zbierke. Druhá verzia bola, síce s výhradami, prijatá.
Ani v prípade tohto obrazu Caravaggio nezaprel svojský prístup k zobrazeniu námetu, čerpajúceho zo Skutkov apoštolov. Tu je príbeh Saulovho obrátenia vylíčený celkom trikrát. Saul, obávaný a neúprosný prenasledovateľ kresťanov bol s jeruzalemskými kňazmi na ceste do Damasku, keď sa stala udalosť, ktorá spôsobila zmenu v jeho živote:
(Sk 9,3-8)
Udalosť Caravaggio zobrazil veľmi prosto a stroho. Jemný lúč svetla zasiahol Pavla, ktorý s roztiahnutými rukami padá, zhodený z koňa. Na rozdiel od prvej verzie obrazu tu Pavol nie je starý bradatý muž, ale mladík v odeve rímskeho vojaka. V ležiacej polohe je očividne zraniteľný a pokorný.
Ebensee
Ebensee je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Gmunden.
Žije tu 7 933 obyvateľov (1. 1. 2010).
La Ferté-Saint-Samson
La Ferté-Saint-Samson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dynamax
Dynamax je prvý sólový štúdiový album slovenského rockového speváka Mika Hladkého z roku 2003. Ku skladbe „Achillova päta“ bol natočený videoklip.
Bassov prieliv
right|thumb|Bassov prieliv
Bassov prieliv je prieliv v Tasmanovom mori medzi Austráliou a ostrovom Tasmánia.
Základné údaje:
Eliška Junková-Khásová
Životopis
Narodila sa ako Alžbeta Pospíšilová do rodiny zámočníckeho majstra. Mala sedem súrodencov, z ktorých sa však dospelosti dožili len traja: sestra a dvaja bratia. Pretože túžila cestovať, učila sa jazyky, čo jej išlo pomerne ľahko.
Po dokončení štúdií, v šestnástich rokoch, začala pracovať v novozriadenej olomouckej pobočke Pražskej úverovej banky ako korešpondentka burzového oddelenia. Zriadenie pobočky mal na starosti Čeněk Junek a keď túto prácu po pol roku dokončil, bol poverený založením ďalšie pobočky v Brne. Tam si so sebou zobral aj niekoľko svojich osvedčených pracovníkov, medzi ktorými bola aj Alžbeta.
Po čase bol Junek pracovne povolaný do Prahy a Alžbeta ho tam nasledovala. Zložila tu skúšku z angličtiny (výborné znalosti nemčiny mala už od detstva) a začala sa venovať francúzštine. Aby sa v nej zdokonalila, odišla roku 1918 na stáž do Francúzska, kde bola zamestnaná v záhradníckej firme v Antibes. Jej snom bolo navštíviť Cejlón, kam chcela cestovať cez Španielsko na Gibraltár a odtiaľ cez severnú Afriku, Prednú Áziu a Indický polostrov. Vydala sa na cestu, ale španielski colníci ju nechceli vpustiť do svojej krajiny, preto zvolila inú trasu: chcela sa zamestnať v kuchyni na britskej lodi, ktorá plávala na Cejlón. Ale ani v Spojenom kráľovstve vízum potrebné k plánovanej ceste nedostala. thumb|Bugatti T30 Medzitým však do Paríža prišiel na miestny autosalón Čeněk Junek. V tom čase sa začal zúčastňovať na automobilových súťažiach. Tento šport sa zapáčil aj Alžbete. Na autosalóne ju vtedy zaujal model Bugatti T30. Pri ďalšej návšteve Prahy sa Alžbeta dokonca potajomky zapísala do autoškoly a neskôr úspešne zložila aj vodičské skúšky.
S Junkom mala (vtedy dvadsaťjedenročná) Alžbeta svadbu 24. júna 1922. Počas obradu sa Alžbete nezmenilo iba priezvisko, ale i krstné meno. České meno "Alžbeta" sa totiž v iných jazykoch prekladá ako "Elisabeth" a odtiaľ vychádza skratka "Eli" či "Eliza" (tak jej tiež v zahraničí často hovorili). Z tohto označenia potom následne vzniklo české "Eliška", a tak sa z Alžbety Pospíšilovej stala Eliška Junková.
Svadobnú cestu strávili prípravami na preteky Karlove Vary – Mariánské Lázně, ale počas príprav Junek havaroval a zničil svoje vozidlo Mercedes-Benz. Junkovci navštívili na parížsky autosalón a kúplili si už predtým vyhliadnutý automobil Bugatti T30. Na jar 1923 ho potom dali prestavať na pretekárske vozidlo.
Pretekárska kariéra
Do pretekárskeho vozidla Junková zasadla v apríli 1923, a to ako spolujazdkyňa svojho manžela. V lete toho istého roku si zaobstarali novšie Bugatti T32 a s ním triumfovali v pretekoch pri Plzni a Rumburku. Nasledujúci rok, v auguste 1924, si Junkovci zaobstarali vozidlo Bugatti T35 a v septembri 1924 sa Junková posadila za volant pretekárskeho automobilu Bugatti T30 a svoje prvé preteky (na trati Lochotín – Třemošná) v kategórii cestovných vozov vyhrala. Hneď v ďalšom roku dominovala v máji v slávnych pretekoch Zbraslav – Jíloviště (v kategórii cestovných vozidiel s vozidlom Bugatti T30), kým jej manžel s vozidlom Bugatti T35 zvíťazil v tých istých pretekoch v kategórii pretekárskych vozidiel. Tieto úspechy dosahovali manželia takmer vo všetkých zvyšných pretekoch v roku 1925. thumb|Bugatti T35 Počas roka 1926 prevzala po manželovi automobil Bugatti T35 a s ním na desiatom ročníku pretekov Zbraslav – Jíloviště, ktoré sa konali 9. mája 1926, dosiahla dokonca absolútne najrýchlejší čas (porazila aj svojho manžela, ktorý štartoval na výkonnejšom stroji Bugatti T35B) a ako prvá žena na svete tak vyhrala medzinárodné preteky v absolútnej klasifikácii. Ešte v tom istom roku prišla druhá vo svojej triede vo vtedy najťažších pretekoch do švajčiarskeho vrchu Klausenpass, čo boli jej prvé zahraničné preteky.
Keď o rok neskôr zvíťazila na Grand Prix Nemecka na Nürburgringu, v Lidových novinách jej poprial Eduard Bass slovami:
thumb|Bugatti T35B Najvýznamnejšie úspechy však Junková dosiahla na Sicílii v pretekoch Targa Florio, ktoré sa jazdili na päť okruhov, z ktorých každý meral, prevýšenie takmer , prechádzalo sa takmer 1 500 zákrutami a trasa väčšinou viedla po šotolinových tratiach. V tom čase bol považovaný za najťažší na svete. Pri svojom prvom tunajšom vystúpení (v roku 1927) síce musela pre poruchu riadenie svojho auta Bugatti T37 odstúpiť z priebežného druhého miesta, ale už v nasledujúcom roku (preteky boli vtedy 6. mája 1928) napriek ťažkostiam s vozom Bugatti T35B v poslednom kole pretekov došla v čase 7:27:40hod na celkovej piatej pozícii. Za svoj úspech získala: Po príchode domov bola označovaná za kráľovnú volantu.
Popri úspechu v pretekoch Targa Florio priniesol rok 1928 Junkovej aj ranu v podobe úmrtia manžela 15. júla počas Veľkej ceny Nemecka na okruhu v Nürburgringu (kde o rok skôr triumfovala). Na mäkkom asfalte dostalo jeho vozidlo šmyk, jazdca vymrštilo z vozu a hlavou narazil do skaly, o ktorú si prerazil lebku. Po smrti manžela svoju pretekársku kariéru ukončila. Za jej najväčšie úspechy sa považujú:
Po skončení pretekárskej kariéry
Po manželovej smrti sa prestala aktívne venovať pretekárskej kariére a rozhodla sa uskutočniť skôr plánovanú cestu na Cejlón. Majiteľ automobilky Bugatti, pán Ettore Bugatti, jej na to poskytol úplne nový voz a požiadal ju, aby pri svojej ceste preskúmala možnosti exportu vozov do Indie a na Srí Lanku. Po návrate z ciest sa zapojila do organizácie motoristického života v Československu. Spolupracovala s Československým automobilovým klubom pre Moravu a Sliezsko, ktorý na začiatku 30. rokov 20. storočia začal s prípravou brnianskeho Masarykovho okruhu. Svojím menom pomohla pre preteky získať známych jazdcov, ako bol napríklad Louis Chiron a ďalších. Bola tiež známa ako dobrá organizátorka a vďaka svojej znalosti cudzích jazykov (nemčiny, angličtiny, francúzštiny a taliančiny) mohla pôsobiť aj ako tlmočníčka.
Roku 1933 začala firma Baťa s výrobou pneumatík i pre osobné automobily a Junková začala pracovať vo vedení úseku predaja, ktorý dodával pneumatiky továrňam a centrálnym úradom. V odbore zostala až do svojho odchodu do dôchodku, a to i napriek tomu, že mala výhodné ponuky na zmenu miesta. Po znárodnení firmy Baťa pracovala ďalej v gumárenskom priemysle a potom na ministerstve chemického priemyslu.
Hoci bola vo svete motorizmu ešte niekoľko rokov po skončení svojej pretekárskej kariéry ctená a uznávaná, boli jej žiadosti o vycestovanie z Československa po Februári 1948 trvalo zamietané. Vycestovať mohla až v roku 1966, na spomienkovú jazdu na preteky Targa Florio. Krátko po druhej svetovej vojne sa tiež znovu vydala, tentoraz za motoristického novinára Ladislava Khása.
Junková zomrela krátko po svojich 93. narodeninách a pohreb mala 17. januára 1994 vo veľkej obradnej sieni krematória.
Bývanie
thumb|Dnešná budova švédskeho veľvyslanectva v Prahe, predtým tu bývala aj Eliška Junková thumb|Pamätná tabuľa na dome, v ktorom Junková bývala Najprv bývala s manželom v pražskom paláci Lucerna na Václavskom námestí. Keď zomrel, zdal sa jej byt príliš veľký a navyše jej stále pripomínal zosnulého manžela. Preto sa roku 1928 presťahovala do bytu v podkroví domu "Na krásné vyhlídce" (Úvoz 13/156, Praha 1-Hradčany), v ktorom je dnes sídlo švédskeho veľvyslanectva, kde žila až do svojej smrti. Roku 2000 odhalili na budove pamätnú tabuľu na ktorej je však chybne uvedený rok, kedy začala v dome bývať (1930 namiesto správneho 1928).
Pamiatka Elišky Junkovej
Meno Elišky Junkové nesie niekoľko spolkov, alebo akcií, ktoré sa na jej počesť konajú. V novembri 1993 založila Junková Nadačný fond Elišky Junkové, ktorého úlohou je sprístupnenie a popularizácia bohatej histórie československého motorizmu a podpora prípadného vzniku Národného automobilového múzea. V Zlíne vznikol RC klub Elišky Junkové Zlín, ktorý zostavuje modely pretekárskych automobilov a organizuje ich preteky (seriál Grand Prix Elišky Junkové) Preteky v okolí Nového Bydžova (pôvodne Novobydžovský čtverec) sa od roku 2005, kedy sa konal jubilejný desiaty ročník, nazývajú Memoriál Elišky Junkové.
V Prahe-Hostivaři a Olomouci-Droždíne sú po Junkovej pomenované ulice.
Dielo
V 60. rokoch 20. storočia písala Junková stĺpčeky pre motoristov do časopisu Za volantem; veľký ohlas stĺpčekov medzi ich čitateľkami viedol k založeniu Prvého českého ženského automotoklubu, ktorému predsedala Junková. Funkcie sa vzdala až pri príležitosti svojich 70. narodenín v roku 1970.
Mária Medvecká
Akademická maliarka Mária Medvecká (* 11. október 1914, Medvedzie – † 23. apríl 1987, Bratislava) bola slovenská maliarka, predstaviteľka slovenského realistického impresionizmu.
Aktívny let
Aktívny let je fáza letu kozmickej rakety počas práce raketových motorov. Je potrebný na prekonanie zemskej príťažlivosti, kvôli čomu musí raketa dosiahnuť únikovú rýchlosť, ktorá na povrchu Zeme zodpovedá 11 186 km/s (40 270 km/h). Opakom aktívneho letu je pasívny let.
Plagiát
Pôvodca plagiátu sa nazýva plagiátor a tvorenie plagiátov plagiátorstvo.
V umeleckej literatúre sa častejšie než krádež celého diela vyskytovalo prisvojenie prvkov ako: obraz, postavy a podobe. Dielo je označené ako plagiát vtedy, ak sa jeho autorovi dokázalo prekročenie istej hranice.
Plagiátorstvo v akademickej sfére
Plagiátorstvo je považované za jedno z obzvlášť závažných porušení akademickej etiky. Môže mať rôzne prejavy, ale spravidla sa za neho považuje doslovné alebo rôzne upravené prisvojovanie si myšlienok, nápadov alebo výsledkov výskumu, ale aj rôznych písomných materiálov (návrhov projektov, výskumných plánov), učebných materiálov, počítačových súborov, programov, prekladov a pod., ktorých autormi alebo pôvodcami sú iné osoby. Za plagiátorstvo sa následne považuje ich prezentácia alebo publikovanie bez primeraného vyjadrenia vzťahu k pôvodnému zdroju. Takéto jednanie je porušením autorského práva pôvodných autorov.
Za vážnejšie (angl. major) plagiátorstvo sa v Británii považuje okopírovanie viac ako 100 slov inej práce alebo cudzieho výsledku bez uvedenia zdroja.
Okopírovanie celej práce alebo je väčšiny, neautorizované použitie veľkých častí textu a/alebo dát a ich prezentovanie plagiátorom „ako vlastných“ pozri napríklad Kauza rigoróznej práce Andreja Danka sa na Slovensku považuje za vážny plagiarizmus, ktorý už predčí len publikovanie vymyslených údajov.
Zásady správneho citovania vo vedeckých dielach a kvalifikačných prácach upravujú viaceré medzinárodné normy. Vysoké školy si spravidla stanovujú vlastné pravidlá, ktoré rešpektujú medzinárodné normy ako aj určité zvyklosti danej univerzity či fakulty. Medzi veľmi dobre spracované pravidlá pre písanie záverečných prác na slovenských vysokých školách a univerzitách s dôrazom na vylúčenie plagiátorstva a na správne citovanie použitých zdrojov patria metodické príručky Fakulty bezpečnostného inžinierstva Žilinskej univerzity a Univerzity P.J. Šafárika v Košiciach. Obidve sú využívané aj inými fakultami, resp. stali sa podnetom pre vypracovanie vlastných metodických materiálov pre študentov všetkých stupňov štúdia.
Menej závažnými formami plagiátostva je neautorizované použitie malých častí textu, alebo určitých fráz v prácach, najmä ak nejde o rodnú reč autora.
Ako samo-plagiátorstvo sa označuje to, keď autor používa časti svojich predošlých prác (recyklácia vlastných textov), bez toho aby ich korektne citoval. Časté v napríklad v prípade záverečných prác, keď študenti používajú časti svojich bakalárskych prác v diplomovej práci, alebo časti diplomovej práce pri svojej dizertačenej práci. Podobným prístupom je tzv. redundantná publikácia, kedy sa obsah „nového“ článku (hlavne hypotéza, údaje, diskusia a/alebo závery) podstatne zhoduje s už publikovanou prácou toho istého autora.
23. september
Narodenia
thumb|upright|[[Julio Iglesias (* 1943)]] thumb|upright|[[Bruce Springsteen (* 1949)]] thumb|upright|[[Zuzana Mauréry (* 1968)]] thumb|upright|[[Juan Martin del Potro (* 1988)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Daniel Krman († 1740)]] thumb|upright|[[Sigmund Freud († 1939)]] thumb|upright|[[Bourvil († 1970)]]
Mamurras
Mamurras alebo Mamurrasi je malé mesto zo 7 600 obyvateľmi (2004) ležiace v okrese Krujë v severnej časti Albánska. Mesto je vzdialené od Stredozemného mora.
Stradonice (okres Kladno)
Stradonice je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 123 obyvateľov, z toho 56 mužov a 67 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,0 roka (muži 39,0 roka, ženy 35,3 roka).
Nescafé
right|150px Nescafé je značka instantnej kávy vyrábaná firmou Nestlé. Názov vznikol spojením dvoch slov Nestlé a café. Prvá práškovaná káva bola objavená Maxom Morgenthalerom po siedmich rokoch hľadania správnej receptúry. V mnohých krajinách sa názov Nescafé používa vďaka popularite pre všeobecné označenie instantných káv.
Gibraltársky prieliv
náhľad|Satelitný záber na Gibraltársky prieliv. náhľad|Pohľad na Gibraltársky prieliv z lietadla. Naľavo zátoka Algeciras a Punta de Tarifa, napravo Maroko. Španielske mesto Ceuta je zahalené v mrakoch a nie je z tohto pohľadu viditeľné.
Gibraltársky prieliv je morský prieliv medzi Európou a Afrikou, ktorý oddeľuje Atlantický oceán od Stredozemného mora. Široký je asi 15 až 45 km, hlboký až 1 118 m a dlhý asi 70 km od mysu Cap Spartel (Maroko) k mysu Punta Almina (Ceuta). Severné pobrežie prielivu tvorené Španielskom a Gibraltarom sa rozkladá na Pyrenejskom polostrove, južné pobrežie, kde leží Maroko a mesto Ceuta (španielska enkláva na africkom pobreží), je súčasťou afrického kontinentu.
Gibraltársky prieliv z geologického hľadiska predstavuje trhlinu medzi dvomi tektonickými platňami: euroázijskou a africkou. Je jednou z najdôležitejších plavebných ciest na svete, ktorá poskytuje prístup k Atlantickému oceánu a Stredozemnému moru a súčasne zabezpečuje spojenie s Blízkym východom a Áziou prostredníctvom Suezského prieplavu. V námorníctve sa na jeho označenie používa skratka STROG (z anglického: Strait Of Gibraltar). V staroveku bol prieliv známy ako Herkulove stĺpy.
Pred 5 miliónmi rokov bol prieliv geologicky uzavretý, čo spôsobilo vysychanie Stredozemného mora, známe ako Messínska kríza salinity. V súčasnosti je dôležitým miestom kadiaľ prechádzajú rôzne druhy živočíchov - sťahovavé vtáky, ktoré sa v závislosti od ročného obdobia premiestňujú medzi Európou a Afrikou, ako aj veľryby, tuniaky a ďalšie migrujúce morské druhy medzi Atlantikom a Stredozemným morom. . Kvôli tomu je španielske pobrežie polostrova chránené národným parkom Parque natural del Estrecho.
Etymológia
Od čias fenických a gréckych kolónií bol prieliv známy pod menami Melkartove stĺpy (Feničania), Heraklove stĺpy (Gréci) alebo Herkulove stĺpy, podľa rímskej podoby mena Herakles. Počas obdobia rímskej vlády mal názov tiež Fretum Gaditanum (Cádizský prieliv). Jeho terajší názov pochádza z čias al-Ándalus, arabského dobývania Pyrenejského polostrova, a znamená Tarikova hora (DjebelTarik = Gibraltár), podľa veliteľa Tarika, ktorý spomínanú inváziu začal. V arabčine je známy ako Babel Zakat alebo „Brána zľutovania“.
Dôležitosť v histórii ľudstva
Pre jeho strategickú polohu spojenia Stredozemného mora s oceánmi a priechodu medzi dvomi kontinentmi bol už v dávnej minulosti miestom početných výmen.
V posledných storočiach vyvolal aj množstvo bojov. Bol miestom, kde začalo arabské dobývanie Pyrenejského polostrova, dobývanie Gibraltáru, bitka pri Trafalgare, a tiež  bol dejiskom 2. svetovej vojny. V súčasnosti predstavuje dôležitú komunikačnú cestu pre lodnú dopravu, čo dokazuje aj miera dopravy v jednom z najdôležitejších prístavov Európy, v prístave Algeciras.
Prírodné podmienky
Na tomto mieste sú niekoľko desiatok kilometrov jedinečné meteorologické podmienky. Reliéf prielivu reguluje vietor tak, že môže nabrať dva rozdielne smery: západ a východ. To znamená, že buď fúka západný alebo východný vietor. V okolí skalného masívu veľmi zrýchľuje a v jeho tesnej blízkosti dosahuje rýchlosť aj 74 km/h či 93 km/h. 20 kilometrov pred alebo za týmto miestom však môže byť vietor slabý alebo aj nulový.
Cez Gibraltársky prieliv sa vymieňa voda medzi Atlantickým oceánom a Stredozemným morom. Za normálnych okolností sa povrchové vody, ktorú sú relatívne teplé a málo slané, a ktoré prichádzajú z Atlantického oceánu, vlievajú do Stredozemného mora. Naopak vody z väčších hĺbok, ktoré sú relatívne studené a slané, zo Stredozemného mora odchádzajú.
Morské prúdy sú silné, počas dňa sa často menia, čím spôsobujú nehody pri potápaní. Okrem toho sa v tejto oblasti často vytvárajú silné vetry, kvôli lievikovému tvaru prielivu a skalným pobrežným masívom po oboch stranách.
Gibraltár je britské územie, kde je možné vidieť jediné voľne žijúce opice v Európe. V súčasnosti existujú rozličné spoločnosti, ktoré turistom ponúkajú výlety na pozorovanie veľrýb.
Námorná doprava a nelegálne prisťahovalectvo
Napriek intenzívnemu sledovaniu na španielskych pobrežiach (na čele s integrovaným systémom externého dohľadu el SIVE), a dohodám o zamedzení nelegálnej migrácie medzi Španielskom a Marokom, je Gibraltársky prieliv miestom prechodu mnohých malých lodí s nelegálnymi prisťahovalcami. Sú to väčšinou africkí migranti, ktorí sa snažia dostať z Afriky do Európy. Neľudské podmienky v ktorých cestujú spôsobujú, že mnohí z nich pri tomto pokuse na základe podchladenia alebo utopenia zomrú. Každý rok sa pokúsi cez  prieliv dostať asi 5 000 afrických migrantov.
Infraštruktúra
Tradične bol najdôležitejším prístavom tejto oblasti prístav Gibraltár. Avšak v 20. storočí ho predstihol prístav Algeciras, ktorý sa špecializoval na medzizastávky veľkých lodí na pravidelných cestách cez prieliv. V posledných desiatich rokoch sa na africkom pobreží vybudoval nový prístav Tanger Med, ktorého cieľom je dopĺňať prístav Algeciras a byť ďalšou medzizastávkou pre lode.
V prípade priečnej námornej dopravy najdôležitejších liniek je hlavným prístavom na európskom pobreží opäť prístav Algeciras, ktorý začal byť nedávno dopĺňaný prístavom Tarifa. Na africkej strane je hlavným prijímajúcim prístavom prístav Tanger, hoci veľká časť dopravy bola odklonená do prístavu Tanger Med a do prístavu Ceuta. Pravidelné trajektové linky v súčasnosti spájajú Algeciras s Tanger Med a Ceutou a Tarifu s Tangerom.
Vzhľadom na veľkú hĺbku prielivu sú vybudované infraštruktúry, ktoré prechádzajú cez prieliv, nedostatočné. Treba však vyzdvihnúť energetické zdroje, ako plynovod a dva káble vysokého napätia, ktoré prechádzajú prielivom cez podmorský prah Umbral de Camarinal.
Výskyt silného vetra v tejto oblasti podporil rozvoj veternej energie a viedol k hromadnej výstavbe elektrických veterných turbín. Veterné počasie praje aj rôznym športom. Jedným z nich je windsurfing, Tarifa, na južnom cípe Španielska, hostila niekoľko majstrovstiev sveta.
Felix Bryk
Felix Bryk (* 21. január 1882, Viedeň, Rakúsko† 13. január 1957, Štokholm, Švédsko) bol významný švédsky antropológ, entomológ – parnassiológ a spisovateľ rakúskeho pôvodu.
Biografia
V entomologických kruhoch je známy predovšetkým ako významný entomológ – lepidopterológ a známy antropológ. Svoje antropologické štúdie prevádzal vo východnej Afrike. Napísal i viacero prác s touto tematikou. Zaoberal sa aj biografiou Karola Linného a napísal viacero prác o jeho živote.
Počas svojho života spolupracoval hlavne s Curtom Jacobusom Eisnerom, s ktorým sa zaoberal štúdiom motýľov z rodu Parnassius – (Parnassinae).
Bibliografia
Neentomologická: Entomologická:
BVP
BVP môže byť:
Gotický román
Gotický román (niekedy označovaný ako gotický horor) je žáner literatúry, ktorý spája prvky hororu a rytierskeho románu. Jeho počiatky sa viažu s dielom anglického spisovateľa Horacea Walpolea Otrantský zámok (vyšiel v roku 1764). Gotický román sa stáva prvým žánrom, ktorého autormi boli vo veľkej miere ženy.
Vznik a znaky gotického románu
Úlohou gotického románu bolo vyvolať u čitateľov najrozličnejšie pocity strachu. Záľuba v čítaní hororových románov inšpirovaných rytierskymi príbehmi postupne viedla k vytvoreniu komplexného umeleckého štýlu – romantizmu. Autori gotických románov odmietli klasicistickú predstavu o jedinom ideáli, ktorým bol rozum. Spolu s romantikmi hľadali iný, univerzálnejší ideál v prírode a histórii. Autori si za vzor vybrali stredovek, v ktorom sa kládol veľký dôraz na náboženstvo a mystiku. Pre obdobie romantizmu, kedy sa tento žáner rozvíjal, bola príznačná idealizácia a predstavivosť, preto sú hrdinovia často vystavovaní desivým nadprirodzeným javom, ktorých tajomstvá odhaľujú vyzbrojení zbožnosťou a dobrou dušou.
Postavy sú takmer výlučne rozdelené na kladné a záporné. Pre diela je charakteristická absencia neutrálnych postáv, ktoré sa síce môžu vyskytnúť, ale zvyčajne vystupujú iba ako vedľajšie postavy. Pre všetky gotické romány sú typické naivné milostné zápletky, ktoré kontrastujú s hrôzostrašnými scénami.
Prvé gotické romány
Na Walpolea nadviazala neskôr Clara Reevová dielom Starý anglický barón. Príbeh rozpráva o chlapcovi menom Edmund a jeho ceste za láskou a spravodlivosťou. Na rozdiel od Walpolea však potlačila rozvádzania fantázie a nadprirodzených úkazov. Svojmu románu pridala na dôveryhodnosti, vylepšila milostný príbeh, ale naopak pridala postavám na rafinovanosti a prefíkanosti, preto je román plný politiky a vysvetľovania. Reevovej sa podarilo aspoň čiastočne obmedziť čiernobiele vykreslenie u niektorých postáv. Zároveň podstatne zvýšila počet postáv. Autorka priniesla ešte jednu dôležitú zmenu, vymyslela postavu sira Filipa Harclaya, kladného hrdinu, ktorý odíde do ústrania, v priebehu deja nie je na scéne a objaví sa až na konci, aby odhalil pointu.
Dôležitou osobnosťou vo vývoji gotického románu je William Thomas Beckford, ktorý vniesol do gotického románu dôležitý prvok – neidealizoval iba dobu, ale aj miesto. Svoj román Vathek zasadil do Orientu, čím dostala väčšina postáv svoj charakter. Beckfordov hrdina Vathek, mocný kalif, je vábený zlom a robí všetko pre to, aby mohol zasadnúť na trón podsvetia. Z jeho konania je jasné, prečo sa príbeh odohráva v Oriente – v Európe nikto nemal takú moc ako kalif a v žiadnom prípade nemohol pohŕdať cirkvou, čo je jedným z hlavných motívov Vatheka. Dielo sa stalo základným kameňom novej vetvy gotického románu, na ktorú nadviazal okrem iných aj Edgar Allan Poe.
Ann Radcliffová vystupuje svojou charakteristikou z radov autorov tohto žánru. Zatiaľ čo väčšina autorov gotického románu pochádzala z bohatých rodín, Radcliffová vyrastala v skromných pomeroch. Zaľúbenie v prírode premietla aj do svojho najväčšieho diela Sicílsky román. Dielo takmer vo všetkom nadväzuje na Starého anglického baróna. Autorka ho však rozšírila, zbavila nedostatkov a vniesla do románu svoje názory na rôzne témy (náboženstvo, šťastie, láska). Postavy už nie sú iba čiernobiele, môžu sa v priebehu deja meniť. Jediným nadprirodzeným úkazom zostáva Prozreteľnosť, ostatné javy sa nakoniec vysvetlia. Sicílsky román bol vo svojej doby najobľúbenejším zo všetkých gotických románov.
Palcký prieliv
Základné údaje:
Chaos (staroveké Grécko)
Chaos v starovekom Grécku bola pôvodne bezodná priepasť podsvetia, neskôr prapôvodný zmätok (zosobnený v božstvo), beztvará prahmota, z ktorej vzniklo všetko na svete. Chaos – prapôvodný zmätok zosobnený do božstva, počiatok a prameň všetkého na svete – bol zvyčajne predstavovaný ako nekonečný vesmírny priestor alebo ako zmätok prvkov beztvárnej prahmoty v bezhraničnej tme a zosobnili ho v božskú bytosť. Z Chaosu povstala najprv večná temnota Erebos a tmavú noc Nyx.
U Hesioda je chaos zívajúca priepasť, ktorá vznikla vôbec ako prvá a v ktorej sa nedalo nič určité rozoznať. U Aristotela je chaos prázdny priestor.
V gréckej kozmogónii je chaos prastav alebo pralátka, z ktorej sa utvoril svet či už sám od seba alebo činnosťou tvorcu.
Arado Ar 68
Arado Ar 68 bolo nemecké dvojplošné stíhacie lietadlo vyvinuté firmou Arado v 30. rokoch 20. storočia. Stroj bol vyvíjaný od roku 1932 ako možná náhrada stíhacích dvojplošníkov Heinkel He 51. Arado Ar-68 bolo posledné dvojplošné stíhacie lietadlo zaradené do prvolíniovej služby v Luftwaffe. Charakteristické smerové kormidlo, ktoré bolo následne aplikované takmer bez výnimky na všetky jednomotorové stroje Arado, bolo po prvýkrát použité práve na Arade Ar-68.
Eberschwang
Eberschwang je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Perg.
Žije tu obyvateľov.
Arado Ar 68
Operačné nasadenie
Sériová verzia Ar 68E-1 bola vybavená motorom Jumo 210 Ea o výkone 750 k. Arada Ar 68 prišli k vojenským jednotkám až roku 1936. V rokoch 19371938 boli tri lietadlá testované v bojových podmienkach Španielskej občianskej vojny v nemeckej Légii Kondor, ktorá ich používala ako nočné stíhacie až do konca občianskej vojny. K dispozícii ich mala jednotka I/JG 134 'Horst Wessel'. Tu sa ukázalo, že dvojplošníky sú už zastaraným typom vojnového lietadla a tak k sériovej výrobe ďalších zlepšených verzií stroja už nedošlo. Po vypuknutí 2. svetovej vojny bola väčšina lietadiel Ar-68 používaná v úlohe pokročilej cvičnej stíhačky v leteckých stíhacích školách Jagdfliegerschulen.
Užívatelia
24px Nemecko
Saint-Mars-la-Jaille (kantón)
Saint-Mars-la-Jaille je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho šesť obcí.
Memaliaj
Memaliaj je malé priemyselné mesto v okrese Tepelenë v Albánsku. Bolo založené v roku 1946 pre banícke aktivity v okolí. V roku 1990 sa produkcia uhlia pohybovala okolo 500 000 ton za rok. Po páde komunizmu však musela byť baňa uzavretá a mesto upadlo do ekonomickej stagnácie.
Ishmael Scott Reed
Ishmael Scott Reed (* 22. február 1938, Chattanooga, Tennessee, USA) je americký básnik, esejista a románopisec. Je jedným z najznámejších afroamerických autorov svojej generácie, spolu s Amirim Barakom je najkontroverznejší (a politicky ľavicovo orientovaný). Jeho tvorba stále vysmieva amerických pravičiarov (často však i samotných ľavičiarov), zobrazuje domáci politický a kultúrny útlak. Kým jedni považujú Reedovu tvorbu za sviežu, komicky zobrazujúcu ne-bielu Ameriku, druhí ho kritizujú za jeho nesúdržnosť alebo popletenosť.
Životopis
Narodil sa v Chattanooga, ale vyrastal v Buffale v štáte New York, kde navštevoval University at Buffalo.
Okrem spisovateľskej činnosti bol docentom na University of California, Berkeley a pôsobí aj ako vydavateľ. Od roku 1998 je vydavateľom Konch Magazine.
V súčasnosti žije v Oaklande v Kalifornii.
V roku 1998 získal MacArthur Fellowship.
Dielo
Reedove najznámejšie diela sú: The Free-Lance Pallbearers (1967, prvý román), Mumbo Jumbo (1972), Flight to Canada (1976) a The Last Days of Louisiana Red (1974). Publikoval viac ako tucet kníh, vrátane deviatich románov, piatich básnických zbierok, šiestich drám, štyroch zbierok esejí a jedného libreta.
Editoval aj From Totems to Hip-Hop: A Multicultural Anthology of Poetry Across the Americas, kde podporoval otvorené vnímanie americkej poézie, ako aj zlúčenie tradičnej Európou ovplyvnenej americkej literatúry s tvorbou imigrantov, hip-hopových umelcov a pôvodného obyvateľstva.
Einsteinov prstenec
thumb|Príklady Einsteinových prsteňov
Einsteinov prstenec v astronómii predstavuje kruhovú deformáciu svetla zo zdroja (galaxia alebo hviezda) vďaka gravitačnej šošovke, ktorú tvorí objekt s veľmi veľkou hmotnosťou (iná galaxia alebo čierna diera). Tento jav nastáva keď sa gravitačná šošovka nachádza na spojnici medzi zdrojom svetla a pozorovateľom. Prvý úplný Einsteinov prstenec, označený ako B1938+666, bol objavený vďaka spolupráci astronómov z Michiganskej univerzity a tímom NASA Hubble Space Telescope v roku 1998.
Úvod
Gravitačnú šošovku predpovedala Einsteinova všeobecná teória relativity. Svetlo zo zdroja sa nešíri priamočiaro (v troch rozmeroch), ale po trajektórii časopriestoru zakriveného prítomnosťou veľmi hmotného objektu. Einsteinov prstenec predstavuje špciálny prípad gravitačnej šošovky, spôsobovaný presným zarovnaním zdroja, šošovky a pozorovateľa, čo spôsobí symetriu v okolí šošovky a vytvorí prstencovú štruktúru.
kde
Poznámka: Pri kozmologických vzdialenostiach vo všeobecnosti platí.
Spoy (Côte-d’Or)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Teória actor-network
Teória actor-network alebo teória siete agentov (, skrátene ANT) je sociologická teória formulovaná v druhej polovici 80. rokov Brunom Latourom spolu so sociológmi Michelom Callonom a Johnom Lawom. Od ostatných sociologických teórií sa odlišuje tým, že ANT nezahŕňa iba ľudí, ale aj objekty, organizácie a koncepty. Nazýva ich actors (aktéri, činitelia, agenti, elementy).
Einsteinov prstenec
História
Zakrivenie svetla gravitačným objektom predpokladal Einstein v roku 1912, krátko pred publikovaním Všeobecnej teórie relativity v roku 1916. Prstencový efekt v akademickej literatúre prvýkrát spomenul v roku 1924 Orest Chwolson. Albert Einstein sa k tomuto efektu vyjadril v roku 1936 po výzve českého inžiniera R. W. Mandla a uviedol: „Samozrejme neexistuje takmer žiadna šanca pozorovať tento jav priamo. Po prvé, sotva sa niekedy dostatočne priblížime takejto centrálnej línii. Po druhé, uhol β je mimo rozlišovacích schopností našich nástrojov.“ V tomto vyjadrení β predstavuj Einsteinov polomer v súčasnosti označovaný ako \theta_E (pozri vyššie). Einstein zvažoval šancu pozorovať Einsteinove prstence tvorené iba hviezdami a tá je nízka. Šanca pozorovať prstence tvorené väčšími šošovkami ako galaxie a čierne diery je vyššia, pretože uhlová veľkosť prstencov sa zväčšuje s hmotnosťou šošovky.
Známe Einsteinove prstence
V súčasnosti sú známe stovky gravitačných šošoviek. Zhruba pol tucta z nich sú čiastočné Einsteinove prstence s priemerom do jednej arcsekundy, pretože buď rozloženie hmotnosti šošovky nie je dokonale osovo symetrické, alebo zdroj, šošovka a pozorovateľ nie sú v dokonalej rovine. Zatiaľ sme nepozorovali dokonalý Einsteinov prstenec. Väčšinu prstencov pozorovali v rádiovom spektre.
Teória actor-network
Základom ANT je predstava heterogénnej siete aktérov vo vzájomných materiálnych a sémiotických vzťahoch. Aktérmi môžu byť najrôznejšie entity, či už osoby, objekty, organizácie alebo koncepty. (Napríklad: ak kupujeme výrobky v supermarkete, v ANT to znamená, že musíme zahrnúť jednak aktérov zákazníka a pokladníka a jednak pokladňu, peniaze a výrobok.) ANT sa snaží vysvetliť, ako (nie ani tak prečo) sa aktéri v tejto sieti zišli tak, že konajú ako celok. Na základe tohto pohľadu môže tiež sledovať stratégie zosúvzťažňovania rôznorodých aktérov do siete tak, aby vytvorili koherentný celok. Viacerí odoborníci na ANT sa zhodujú v tom, že actor-networks sú pomerne nestále a aby sa nerozpadli, musia byť vzťahy v nich pravidelne 'vykonávané'.
Všeobecne povedané, ANT je konštruktivistická metóda v tom, že sa vyhýba esencialistickému vysvetleniu udalostí alebo zmien (napríklad vysvetľovaniu úspešnej teórie tvrdením, že je 'pravdivá' a ostatné sú 'chybné').
ANT tvrdí, že každý aktér, či už osoba, objekt, organizácia alebo koncept, je pre sieť rovnako dôležitý. Ako taký je spoločenský poriadok efektom, ktorý ovplyvňuje hladký chod actor-network, pretože siete sú spojením práve vyššie spomenutých heterogénnych agentov. Tento poriadok sa začne naštrbovať, keď sa niektorí agenti odstránia alebo naopak, pribudnú noví. (Napríklad: odstránenie telefónov, bánk alebo prezidenta by mohlo spôsobiť zrútenie spoločenského poriadku.)
Punktualizácia (presnosť)
Ak hovoríme o logickom závere, skoro každý činiteľ môže byť považovaný len za sumu iných, menších činiteľov. Automobil je príkladom komplexného systému. Obsahuje mnoho elektronických a mechanických komponentov, ktoré vodič nevidí a tak považuje auto za jediný objekt. Tento efekt je známy ako punktualizácia (presnosť) a je podobný myšlienke abstrakcie v programovaní, ktorá sa zameria na objekt. Keď sa actor-network zrúti, efekt punktualizácie (presnosti) sa väčšinou preruší tiež. Na príklade automobilu by nefungujúcí motor spôsobil to, že by vodič začal vnímať auto ako zhluk súčiastok, namiesto toho, aby v automobile videl dopravný prostriedok. Toto môže nastat tiež v prípade, keď prvky jednej siete konajú protikladne k sieti ako celku. Latour ve svojej Pandora´s Hope prirovnáva depunktualizáciu (nepresnosť) k otvoreniu Pandorinej skrinky.
Kvázi-objekty
V uvedených príkladoch sa stelesňuje spoločenský poriadok a fungujúce auto tým, že dochádza k úspešným interakciám v príslušných sieťach agentov. ANT sa o týchto výtvoroch zmieňuje ako o znakoch alebo kvázi-objektoch, ktoré kolujú medzi činiteľmi vnútri siete. Vzostupná tendencia predávania alebo odosielania znaku v sieti tento znak spresňuje. Keď je znak predávaný opačným smerom (zostupne), presnost klesá. K úbytku presnosti dochádza tiež v prípade, keď činiteľ v predávaní znaku úplne zlyhá. (Napr. Pokazí sa olejová pumpa.)
Kritika
Metodológia ANT zdôrazňuje skôr vzťahy než povahu samotných činiteľov či výsledky týchto vzťahov. Ide len o momentálne vzťahy medzi rôznymi činiteľmi a agentami. Tieto momentálne vzťahy sa odohrávajú medzi ľudskými a neľudskými činiteľmi, ktoré ANT nerozlišuje. Nie je rozdiel medzi človekom, jeho nástrojmi a technológiami, a to je dôvodom väčšiny kontroverzie, ktorá obklopuje ANT. Zaužívaným pohľadom je fundamentálne rozlišovani medzi ľuďmi a zvieratami, a tiež objektami.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Partizánska Ľupča
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Partizánska Ľupča v okrese Liptovský Mikuláš.
La Feuillie (Seine-Maritime)
La Feuillie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Torresov prieliv
thumb|Torresov prieliv
Torresov prieliv je prieliv v Koralovom mori medzi Austráliou a Novou Guineou.
Základné údaje:
Stoh
Stoh môže byť:
Stohový potok
Stohový potok je potok v Malej Fatre. Pramení na prudkom severnom svahu Stohu, v NPR Rozsutec kde vzniká spojením viacerých vetiev. Koryto potoka je v tomto mieste tvorené hrubou vrstvou nestabilných skál. Odtiaľ tečie smerom na severozápad cez osadu Štefanová. Tu priberá niekoľko menších ľavostranných prítokov. Tok smeruje cez Novú dolinu, ktorá je súčasťou Vrátnej doliny a následne sa vlieva do Varínky.
Čijoda
Čijoda (jap. 千代田) môže byť:
Sadizmus
Sadizmus (podľa fr. spisovateľa Markíz de Sade) môže byť:
Melanorosaurus
Melanorosaurus bol rod primitívneho sauropódomorfa, žijúceho v období vrchného triasu na území dnešnej Južnej Afriky (súvrstvie Upper Elliot). Melanorosaurus bol vo svojej dobe jedným z najväčších zvierat na súši, merajúci 8 metrov na dĺžku s hmotnosťou 2 ton. Išlo o jedného z evolučne prvých sauropódov.
Eberstalzell
Žije tu 2 344 obyvateľov (1. 1. 2010).
Andrej Antonovič Grečko
Mladosť a raná kariéra v armáde
Narodil sa v ukrajinskej roľníckej rodine v obci Golodajevka v Rostovskej oblasti. Od decembra roku 1919 slúžil v Červenej armáde, bojoval v občianskej vojne ako radový vojak 1. jazdeckej armády. V roku 1926 absolvoval Severokaukazskú jazdeckú školu horských národov. Medzi vojnami zostal pri jazdectve. V roku 1928 vstúpil do Komunistickej strany. Do októbra 1938 zastával nižšie veliteľské funkcie. V roku 1936 absolvoval Vojenskú akadémiu M. V. Frunzeho. Kvôli nedostatku schopných vyšších dôstojníkov počas stalinských čistiek v armáde bol 6. októbra 1938 poverený funkciou náčelníka štábu jazdeckej divízie. Neskôr bol v roku 1941 ako elitný dôstojník vybraný k štúdiu na Akadémii generálneho štábu.
Druhá svetová vojna
V októbri 1942 počas bojov na Kaukaze bol poverený velením 18. armády. Jednotky Zakaukazského frontu, po ústupe vojsk nemeckej skupiny armád A prešli do útoku, oslobodili Krasnodar a až do septembra bojovali s nemeckou 17. armádou na Tamanskom polostrove. 28. apríla 1943 bol povýšený na generálporučíka. Od začiatku roka do 16. októbra 1943 bol veliteľom 56. armády. V októbri 1943 bol Grečko preložený na Ukrajinu, kde do 14. decembra pôsobil vo funkcii zástupcu veliteľa Voronežského frontu (od 20. októbra 1. ukrajinský front). 9. októbra 1943 bol povýšený do hodnosti generálplukovník. Neskôr bol poverený velením 1. gardovej armády, ktorá spadala pod 4. ukrajinský front generála Petrova. So svojou armádou bojoval na Ukrajine, Rumunsku, Maďarsku a Rakúsku, vojnu ukončil obsadením Prahy.
Povojnové obdobie
Po vojne slúžil od 9. júla 1945 v Kyjeve ako veliteľ vojenského okruhu. 3. augusta 1953 bol povýšený do hodnosti armádny generál. Podpora Chruščova mu od roku 1953 priniesla vynikajúcu kariéru. 11. marca 1955 bol povýšený do hodnosti maršala. Stal sa najskôr 26. mája 1953 veliteľom vojsk v Nemecku, potom od 12. novembra 1957 stál v čele pozemných vojsk. V novembri sa stal 1. námestníkom ministra obrany. 7. apríla 1960 sa stal zároveň hlavným veliteľom spojených ozbrojených síl zemí Varšavskej zmluvy. Po smrti maršala Malinovského v apríli 1967 bol vybraný za nového ministra obrany ZSSR. Podieľal sa na príprave vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska v lete 1968. V roku 1973 bol zvolený aj do politbyra, po šestnástich rokoch neprítomnosti zástupcu armády v najvyššom straníckom orgáne.
Grečko zomrel 26. apríla 1976, bol pochovaný v Moskve, na Červenom námestí pri Kremeľskej stene.
Jerome David Salinger
Jerome David Salinger (* 1. január 1919, Manhattan, New York, USA – † 27. január 2010, Cornish, New Hampshire, USA) bol americký prozaik.
Jeho najznámejším dielom je román Kto chytá v žite a poviedky o rodine Glassovcov. Ústredným motívom väčšiny Salingerových diel sú problémy dospievania, dosah vojny (u Seymoura Glassa) alebo iných traumatických udalostí (v prípade Holdena Caulfielda) na psychiku mladých mužov a ich vzťah k malým deťom (ako stelesneniu nevinnosti).
Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne (Lamač)
'''Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne''' je národná kultúrna pamiatka zapísaná v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslom 675/1) nachádzajúca sa v bratislavskej mestskej časti Lamač na Vrančovičovej ulici pred Kostolom svätej Margity. Za národnú kultúrnu pamiatku bol objekt vyhlásený 16. apríla 1985. Pamätník je postavený na pamiatku padlým v 1. a 2. svetovej vojne.
Jerome David Salinger
Salinger bol známy aj pre svoju samotársku povahu, od roku 1974 neposkytol žiadny rozhovor, neobjavoval sa na verejnosti a od roku 1965 nepublikoval žiadne ďalšie dielo.
Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne (Lamač)
Pomník osadili v roku 1928, pri príležitosti 10. výročia ukončenia prvej svetovej vojny. Pamätnú tabuľu, ktorá je venovaná padlým vojakom v druhej svetovej vojne, osadili až neskôr. O jej osadenie sa postaral Spolok vyslúžilých vojakov a frontových bojovníkov generála Milana Rastislava Štefánika v Lamači č. 26.
Vzhľad
Pomník sa skladá z podstavca v tvare hranolu, na ktorom je umiestnené pieskovcovité súsošie zobrazujúce Ježiša Krista ako objíma umierajúceho vojaka. Na jednotlivých stranách podstavca sú umiestnené dosky s menami padlých Lamačanov. Na prednej strane sa nachádza portrét Štefánika, označeného ako hrdinu slovenského národa. Pod týmto portrétom je umiestnená nasledovná modlitba venovaná padlým vojakom:
Vyhotoviteľom súsošia je známy bratislavský sochár Alojz Rigele, ktorý je autorom mnohých ďalších pamätníkov v Bratislave. Objednávateľom bola mestská časť Lamač.
Jerome David Salinger
Životopis
Na jeseň ho prehovorili, aby sa naučil biznis svojho otca, tak odišiel pracovať do firmy do Viedne, kde mal možnosť vylepšiť si svoju nemčinu a francúzštinu. Opustil Viedeň asi mesiac pred tým, ako Rakúsko pripadlo na jar 1938 Hitlerovi. Na jeseň nastúpil na Ursinus College v Pensylvánii, kde však vydržal len jeden semester.
V roku 1939 navštevoval večerné kurzy tvorivého písania na Columbia University, kde bol jeho učiteľom dlhoročný editor časopisu Story, Whitt Burnett. Počas druhého semestra kurzov si Burnett všimol talent tohto mladého autora a na jar 1940 Salingerovi vyšla v Story prvá poviedka nazvaná „Mladí ľudia“, zaoberajúca sa niekoľkými ľuďmi bez životného cieľa.
Od roku 1963 žil vo svojom dome v Cornishi New Hampshire, kde aj zomrel.
Vaudreching
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Studeněves
Studeněves je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 465 obyvateľov, z toho 226 mužov a 239 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,4 roka (muži 37,9 roka, ženy 36,9 roka).
Člnozobcotvaré
Člnozobcotvaré alebo člnozobce (Balaenicipitiformes) sú rad letcov s jedinou čeľaďou člnozobcovité (Balaenicipitidae).
Donedávna bol zaraďovaný pod Pelecanidae alebo priamo pod Pelecaniformes alebo pod Ciconiida (b).
Charakteristiku pozri pod člnozobec kráľovský.
Systematika
čeľaď člnozobcovité:
Žalúzia
right|thumb|Žalúzia
Žalúzia je sústava horizontálnych alebo vertikálnych lamiel zakrývajúca nejaký otvor. Pohyblivé žalúzie sú obyčajne spojené pákovým mechanizmom, ktorý umožňuje ich súčasné natáčanie. Žalúzie sa vyrábajú z mnohých materiálov, napríklad z látky, z kovu, z dreva, z bambusu, z plastu, z kože a pod.
Najčastejšie sa používajú na prekrytie okien, prieduchov klimatizácie alebo chladičov a na reguláciu priechodu svetla alebo vzduchu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Pavčina Lehota
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Pavčina Lehota v okrese Liptovský Mikuláš.
Kórejský prieliv
Kórejský prieliv je prieliv vo Východočínskom mori medzi Kórejskou republikou a Japonskom.
Základné údaje:
Siumut
Siumut (po grónsky Vpred) je grónska sociálno-demokratická strana a člen Socialistickej internacionály.
Sussey
Sussey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Siumut
Strana vznikla v roku 1971. Od roku 1979, kedy Grónsko získalo autonómny štatút, vyhrala parlamentné voľby v rokoch 1979, 1983, 1984, 1987, 1991, 1995, 1999, 2002, 2005 a 2013. V roku 2009 bola druhá so ziskom 26,5 %. V parlamentných voľbách konaných 12. marca 2013 sa strana umiestnila ako prvá so ziskom 43 % hlasov a štrnástich kresiel v 31-člennom parlamente.
Sussey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Siumut
Predsedníčkou strany je od júna 2009 Aleqa Hammond.
Sussey
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Somálčania
Somálčania alebo Somálci (po somálsky Soomaaliyeed, po arabsky: الصوماليون) sú etnická skupina žijúca prevažne v oblasti Afrického rohu a Somálskeho polostrova. Väčšina z nich hovorí somálčinou, ktorá patrí medzi kušitské jazyky z afroázijskej jazykovej skupiny. Počet etnických Somálčanov vo svete je asi 15-17 miliónov a väčšina z nich je sústredená v Somálsku (vyše 9 miliónov), Etópii (asi 4,6 milióna), Jemene (do 1 milióna), severovýchodnej Keni (asi pol milióna), Džibutsku (350 000), veľké komunity žijú aj na Blízkom východe v Severnej Amerike a Európe.
Sú pravdepodobne potomkami kmeňov pochádzajúcich z južných pahorkatín Etiópie. Od 7. storočia boli pod silným arabským vplyvom, keď sa pobrežie Somálska stalo súčasťou arabských obchodných ciest v Indickom oceáne. Väčšina z nich ním ostala ovplyvnená dodnes a arabčina je naďalej jedným z národných jazykov Somálska. Somálčania sú rozdelení do kmeňov a problémom medzi nimi je rivalita, ktorá je hlavnou príčinou všetkých vojen v somálskych dejinách.
Najdôležitejším povolaním je kočovné pastierstvo.
La Folletière
La Folletière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svárov (okres Kladno)
Svárov je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 494 obyvateľov, z toho 232 mužov a 262 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,3 roka (muži 35,2 roka, ženy 35,5 roka).