cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam slovenských článkov/A
al
Aladár Andráši · Aladár Wahlner · Aladár Ziči · Albert Ferdinand Wallo · Albert Fuchs · Albert Marenčin · Albert Martiš · Albert Masár · Albert Milota · Albert Pavol Mamatej · Albert Stránsky · Albert Škarvan · Albín Brunovský · Albín Čáki · Albín Vrteľ · Alekšince · Alena Antalová · Alena Longauerová · Alena Procházková · Alena Sabuchová · Aleš Votava · Alexander Albrecht · Alexander Andreánsky · Alexander Avenarius · Alexander Babiš · Alexander Bárta · Alexander Belyus · Alexander Bröstl · Alexander Bugan · Alexander Buzna · Alexander Cziczka · Alexander Dianiška · Alexander Dubček · Alexander Duchnovič · Alexander Duleba · Alexander Eckerdt · Alexander Gerič (kúzelník) · Alexander Gerič (pilot) · Alexander Gesell · Alexander Havas · Alexander Hell · Alexander Húščava · Alexander Ilečko · Alexander Kautnik · Alexander Križka · Alexander Kunoši · Alexander Lechnitzky · Alexander Lombardini · Alexander Luczy · Alexander Mach · Alexander Markuš · Alexander Moyzes · Alexander Parassin · Alexander Piroš · Alexander Pituk · Alexander Rosa · Alexander Rudnay · Alexander Ruttkay · Alexander Salzmann · Alexander Skutecký · Alexander Slafkovský (kanoista) · Alexander Strelinger · Alexander Trizuljak · Alexander Vencel mladší · Alexander Vencel starší · Alexander Vika · Alexander Winter · Alexander Zrebený · Alexander Žabka · Alexandra Borbélyová · Alexandra Grusková · Alexandra Jarošová · Alexandra Pavelková · Alexej Čaplovič · Alexej Duchoň · Alexej Fulmek · Alexej I. Turzo · Alexius Cörver · Alexius Okoličáni · Alexius Toronský · Alfonz Bednár · Alfonz Lukačin · Alfred Grosz · Alfred Marnau · Alfred Tauber · Alfréd Bollardt · Alfréd Doležal · Alfréd Wetzler · Alfréd Zemanovský · Ali Brezovský · Aliancia Fair-play · Alica Moravčíková · Alica Vojčíková-Gabzdilová · Allan Mikušek · Alois Ditrich · Alojz Baránik · Alojz Bogyó · Alojz Cvacho · Alojz Čobej · Alojz Engliš · Alojz Gocník · Alojz Habovštiak · Alojz Hlina · Alojz Július Lovčáni · Alojz Klimo · Alojz Kramár · Alojz Krist · Alojz Krupitzer · Alojz Kubiček · Alojz Litva · Alojz Medňanský · Alojz Miškovič · Alojz Peierberger · Alojz Privorszky · Alojz Rigele · Alojz Schronk · Alojz Sokol · Alojz Štróbl · Alojz Wawruch · Alojz Zlacký · Alojzia Macholdová · Alta Vášová · Alternatívne teórie o polohe Veľkej Moravy · Alžbeta Barthová · Alžbeta Bartošová · Alžbeta Bátoriová · Alžbeta Ferencová · Alžbeta Gácsová · Alžbeta Göllnerová-Gwerková · Alžbeta Havrančíková · Alžbeta Kotromanićová · Alžbeta Pappová · Alžbeta Pokorná · Alžbeta Poničanová · Alžbeta Stanková · Alžbeta Tomášková
am
Amnestia Václava Havla z 1. januára 1990
ap
Apponyiho školské zákony
ar
Aranka Szentpéteryová · Ardanovce · Ardovo · Aristid Abafi · Aristid Smrečáni · Arizácia · Armin Singer · Armin Zsolnai · Armín Štark · Arne B. Mann · Arne Kroták · Arno Puškáš · Arnold Bobok · Arnold Ipolyi-Stummer · Arnold Nemčok · Arnold Peter Weisz-Kubínčan · Arnošt Garlatty · Arnutovce · Arpad Godla · Arpád Matejka · Arpád Račko · Arpádovci · Articuli Podmanickyani · Artúr Görgei · Artúr Szalatnai-Slatinský · Arzen Aman
as
Asen Almáši · Askold Žáčko · Astéria Kuffelová
at
Atanázius Silvester Krčméry · Attila Bátky · Attila Mokos · Attila Pinte · Attila Szabó (slovenský kanoista)
au
August Horislav Krčméry · August Horislav Škultéty · Augustín Brychta · Augustín Doležal · Augustín Kubíni · Augustín Lubrich · Augustín Marián Húska · Augustín Mydlo · Augustín Način Borin · Augustín Paštéka · Augustín Riška · Augustín Scholtz · Aurel Stodola · Autonómne Slovensko
av
Avarský kaganát · Aviticitný zákon
Zwinger (Drážďany)
Zwinger v Drážďanoch je jedna z popredných barokových pamiatok v Nemecku.
Začiatok stavby
Palác sa začal stavať na príkaz saského kurfirsta, Augusta II., ktorý sa neskôr v roku 1697 stal poľským kráľom. Tak ako veľa iných panovníkov, aj on napodobňoval životný štýl Ľudovíta XIV. Palác dal postaviť na jazdecké a karnevalové slávnosti, ale dal tam vystavať aj oranžériu, kde sa pestovali pomarančovníky. Po oslavách pri príležitosti svadby kurfirstovho syna už Zwinger nebol taký obľúbený na konanie hier a slávností a začal slúžiť najmä ako galéria.
Stavba za Pöppelmanna
Výstavbou bol poverený architekt Matthäus Daniel Pöppelmann, ktorý stavbu pojal ako umelecké dielo. Veľa plastík, ktorými je Zwinger vyzdobený, vytvoril sochár Balthasar Permoser. Jeho najveľkolepejšie dielo v tomto paláci, Kúpel nýmf, sa nachádza vo Francúzskom pavilóne v priestore s jaskyňami, sochami a fontánami. Pöppelmann sa ešte pričinil o výstavbu Korunnej brány, z ktorej po oboch stranách vybiehajú dve symetrické galérie. Na juhovýchodnej strane je to pavilón so zvonkohrou a na druhej strane hudobný pavilón. Pálac však nebol dokončený ešte za života architekta.
Zbierky
V paláci Zwinger sa aj v súčasnosti nachádza veľa cenných a vzácnych zbierok a umeleckých diel. Medzi ne patrí napríklad zbierka porcelánu s cennými porcelánovými plastikami z obdobia meißenskej manufaktúry aj s dielami Johanna Friedricha Böttgera, ktorý vynašiel biely tvrdý porcelán.
Chrášťany (okres Praha-západ)
Chrášťany sú obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 841 obyvateľov, z toho 408 mužov a 433 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 37,0 roka, ženy 38,8 roka).
Saint-Rémy-sur-Durolle
Saint-Rémy-sur-Durolle môže byť:
Zoznam svetových flautistov
Toto je zoznam významných svetových flautistov klasickej hudby. Zoznam nie je úplný.
{|
Beara (polostrov)
thumb|right|220px|Poloha polostrova Beara v rámci Írska Beara (angl. Beara Peninsula, ír. Béara) je polostrov vybiehajúci do Atlantického oceánu v juhozápadnom Írsku. Severovýchodná časť je súčasťou grófstva Kerry, západná a južná grófstva Cork.
Poloha
Do oceánu vybieha medzi zálivmi Kenmare Bay na severe a Bantry Bay na juhu, od materskej pevniny sa oddeľuje na línii medzi ústiami riek Roughty na severe a Coomhola na juhu. Prebieha od severovýchodu na juhozápad, dosahuje dĺžku 51 km, maximálnu šírku 18 km a minimálnu šírku len cca 0,5 km (v oblasti mysu Crow Head). Smerom na juhozápad sa postupne zužuje a v západnej časti polostrova vybiehajú do oceánu malé polostrovy zakončené mysmi Cod's Head, Black Ball Head, Garnish Point a Crow Head. Pobrežie polostrova je veľmi členité, do pevniny sa vrezávajú zátoky a zálivy Lehid Harbour, Kilmakilloge Harbour, Ardgroom Harbour na severe, Coulagh Bay a Garnish Bay na západe, Bear Haven, Adrigole Harbour a Glengarriff Harbour na juhu. Pri južnom pobreží sa rozprestiera ostrov Beara Island, pri západnom Dursey Island, pri severnom pobreží leží niekoľko menších ostrovov (Inishfarnard, Ormond's Island, Dinish Island).
Reliéf
Povrch polostrova je značne členitý, západnú časť pokrýva pohorie Slieve Miskish Mountain, kým východnú pohorie Caha Mountains. Najvyšším bodom je vrch Hungry Hill (685 m n. m.), ďalšie vrcholy sú Knockowen (658 m n. m.), Coomnadiha (642 m n. m.), Caha (608 m n. m.), Lackabane (602 m n. m.), Coomacloghane (598 m n. m.), Sugarloaf Mountain (573 m n. m.) v pohorí Caha Mountains a Maulin (620 m n. m.), Knockgour (488 m n. m.), Knocknagallaun (376 m n. m.) v pohorí Slieve Miskish Mountain.
thumb|right|220px|Pohľad z priesmyku [[Healy Pass v centrálnej časti polostrova na sever, v pozadí polostrov Iveragh]]
Vodstvo
Rieky tečúce na polostrove sú krátke, najdlhšia pramení v centrálnej časti pohoria Caha Mountains, tečie na severovýchod, na dolnom toku na sever a oproti mestečku Kenmare ústi do zálivu Kenmare Bay. Viaceré rieky vytekajú z jazier vo vnútrozemí polostrova. Nachádza sa tu niekoľko ľadovcových jazier, z nich najväčšie sú: Lough Inchiquin, Cloonee Loughs, Glenbeg Lough, Glanmore Lake, Barley Lake, Glenkeel Lough, Lough Shanoge, Lough Derreenadavodia a Cummer Lough.
Obyvateľstvo
Najväčším sídlom na polostrove je mestečko Castletown Bearhaven, medzi významnejšie obce patria Glengarriff, Adrigole, Lauragh, Ardgroom, Eyeries a Allihies. Najbližšími väčšími mestami sú Killarney v grófstve Kerry a Bantry v grófstve Cork. Pozdĺž okraja polostrova prebieha turistická magistrála The Ring of Beara.
Geneticky modifikovaný organizmus
Geneticky modifikovaný organizmus (GMO) je organizmus, ktorého genetický materiál bol úmyselne zmenený.
Zásahy do genetického materiálu organizmov môžeme rozdeliť:
Cielene modifikované boli napr. rastliny, do ktorých bol za pomoci baktérie Agrobacterium tumefaciens vnesený gén pre odolnosť proti herbicídom alebo gén pre produkciu insekticídov (pozri napr. bt-kukurica).
Geneticky modifikovaný organizmus, do ktorého bol metódami genetického inžinierstva prenesený gén z iného druhu, sa nazýva transgénny organizmus.
Rastliny
Pre prípravu transgénnych rastlín sa používajú dve základné metódy – transformácia pomocou agrobaktérie a balistické “nastrelenie“ DNA do bunkového jadra. Existuje ešte metóda priameho prenosu DNA do protoplastov, prvé dve metódy sú však väčšinou jednoduchšie a účinnejšie, preto sa priamy prenos používa len v špeciálnych prípadoch (napríklad známa kukurica BT11 od firmy Syngenta).
Pri transformácii pomocou baktérie Agrobacterium tumefaciens sa využíva prirodzená schopnosť tejto patogénnej baktérie prenášať určité gény z takzvaného Ti-plazmidu do genómu rastliny. V priebehu prirodzenej infekcie tieto gény prinútia rastlinu vytvoriť nádor a syntetizovať špeciálne aminokyseliny, ktorými sa potom baktérie živia. Takto napadnuté rastliny sú tak prirodzenými transgénnymi rastlinami.
Základné objavy v tejto oblasti boli uskutočnené koncom 60. a začiatkom 70. rokov a prispeli k nim najmä Jeff Schell a Marc Van Montagu (Univerzita v Ghente), Mary-Dell Chilton (Washingtonova Univerzita, St. Louis), a Ernie Jaworski (Monsanto, St. Louis). V prvej polovici 80. rokov sa potom podarilo vďaka rozvoju molekulárnej biológie upraviť prirodzené Ti-plazmidy tak, že namiesto génov vyvolávajúcich rastlinné choroby mohli byť vložené gény dávajúce rastlinám poľnohospodársky užitočné vlastnosti. Prvou transgénnou rastlinou bol v roku 1983 tabak s rezistenciou na kanamycín a už v roku 1987 boli skupinou Rogera Beachyho (Washingtonova Univerzita, St. Louis) úspešne vykonané poľné pokusy prvej poľnohospodárskej plodiny – rajčiakov odolných proti vírusu TMV (vírus tabakovej mozaiky). Obmedzením tejto metódy je, že Agrobacterium infikuje prevažne dvojklíčnolisté rastliny.
Vypracovanie protokolov pre transformáciu jednoklíčnolistých rastlín (ako sú napríklad obilniny) bolo až do nedávnej doby veľmi náročné.
Iron Butterfly
Iron Butterfly je americká psychedelická rocková skupina, najviac známa vďaka svojmu hitu „In-A-Gadda-Da-Vida“, ktorý má dramatický zvuk a viedol k rozvoju hard rockovej hudby. Skupina bola zaožená v meste San Diego v Kalifornii. Prvý album skupiny s názvom In-A-Gadda-Da-Vida z roku 1968, patrí medzi 40 najpredávanejších albumov na svete s predajom viac ako 30 miliónov kópií po celom svete. Skupia je tiež známa ako prvá, ktorá obdržala platinovú platňu od asociácie RIAA.
Zoznam slovenských článkov/Č
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 99 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ča
Čab · Čabalovce · Čabiny · Čabradský Vrbovok · Čadca · Čadca (okres) · Čachtice · Čajkov · Čaka (okres Levice) · Čakajovce · Čakanovce (okres Košice-okolie) · Čakanovce (okres Lučenec) · Čakany · Čaklov · Čalovec · Čamovce · Čaňa · Čaradice · Časárovo povstanie · Častá · Častkov · Častkovce · Časť obce · Čata (okres Levice) · Čataj · Čavoj
čá
Čáry
Blahorečenie
Blahorečenie alebo beatifikácia (z lat. beatus - blažený) je proces, ktorý predchádza vyhláseniu konkrétnej osoby za blahoslavenú/blaženú v Katolíckej cirkvi, pričom sa podrobne skúma jej život, postoje a skutky. Pri tom môže každý podávať voči blahorečeniu danej osoby námietky. Blahorečená osoba sa nazýva blahoslavená. V gréckokatolíckej cirkvi je namiesto slova blahoslavený zaužívaný tvar blažený.
Zoznam slovenských článkov/Č
či
Čičarovce · Čičava (obec) · Čičmany · Čierna (okres Trebišov) · Čierna Lehota (okres Bánovce nad Bebravou) · Čierna Lehota (okres Rožňava) · Čierna nad Tisou · Čierna Voda (okres Galanta) · Čierne · Čierne Kľačany · Čierne nad Topľou · Čierne Pole · Čiernovodské jazero · Čierny Balog · Čierny Brod · Čierny Potok · Čierny Váh (osada) · Čifáre · Čiližská Radvaň · Čimhová · Činy Hunov a Uhrov · Čirč · Čistá duša · Čižatice
čí
Číčov · Číž (okres Rimavská Sobota)
Blahorečenie
Základom blahorečenia sú najmenej 2 zázraky (spravidla zázračné vyliečenie) vykonané na základe modlitieb k osobe, ktorá je v procese blahorečenia. Zázraky musia byť stopercentne potvrdené. Ich pravdivosť skúma regionálnym biskupom vymenovaná komisia. Súčasťou skúmania je plynutie určitej doby, ktorá má potvrdiť stálosť uzdravenia.
Zoznam slovenských článkov/Č
čo
Čoltovo
Blahorečenie
Blahorečenie predchádza svätorečeniu (vyhláseniu osoby za svätú).
Zoznam slovenských článkov/Č
ču
Čučma · Čukalovce
Alexandrijský maják
thumb|Alexandrijský maják, kresba od [[nemecko|nemeckého archeológa Hermanna Thierscha (1909).]]
Alexandrijský maják je jeden zo sedem divov starovekého sveta. Nachádzal sa na (bývalom) ostrove Faros pri Alexandrii v Egypte.
Dejiny
V roku 279 pred Kr., po 20 rokoch práce, bol dokončený maják v Alexandrii a hneď bol vyhlásený za jeden z divov sveta. Bol to jeden z prvých veľkých majákov, ktoré boli kedy postavené a bol vybudovaný tak dôsledne, že stál ešte vyše 1 000 rokov a vydržal viacero zemetrasení. Bol vybudovaný z bieleho mramoru v troch vrstvách tak, že každá sa smerom k vrcholu zužovala. Spodná časť bola pravouhlá, prostredná osemuholníková a vrchná časť mala tvar valca. Maják dostal meno podľa ostrova Faros, na ktorom stál. V mnohých jazykoch sveta dnes pharos znamená maják. Ostrov ležal pred prístavom Alexandria a s pevninou bol spojený hrádzou. Na vrchole majáka sa vo dne v noci udržiaval oheň. Svetlo z neho bolo také jasné, že ho bolo možné vidieť od mora zo vzdialenosti až. Dobrú predstavu o tom, ako maják vyzeral, máme zo zobrazení na rímskych minciach a z opisu spisovateľov tých čias. Faros sa dvíhal do výšky 120 až a lode na mori ho mohli vidieť už z diaľky mnohých míľ. V rokoch 956, 1303 a následne aj 1323 bol maják vážne poškodený pri zemetraseniach a v roku 1480 sa z jeho zvyškov postavila stredoveká obranná pevnosť Kait-bajova Citadela, v ktorej možno dodnes vidieť základy starovekého Farosu.
Ostatné archeologické výskumy
Niektoré pozostatky majáku boli nájdené potápačmi na dne Alexandrijského Východného prístavu v roku 1994. Väčšina pozostatkov bola potom odhalená na základe satelitných snímok.
Faros
Etymologický pôvod slova Faros (Pharos) je z gréčtiny (φάρος), bulharčiny (фар) a viacerých románskych jazykov, ako je francúzština (phare), taliančina (faro), portugalčina (farol), španielčina (faro), rumunčina a katalánčina (far), a švédčina ("Fyr") a znamená "maják". Tvar minaretov na viacerých starších moslimských mešitách o niekoľko storočí neskôr bol obdobný troj-stupňovému tvaru z Farosu. To svedčí o širšom architektonickom vplyve stavby.
Zoznam hráčov Nashville Predators
Toto je kompletný zoznam hráčov Nashvillu Predators, spolu so štatistikami vybraných hráčov. Obsahuje hráčov, ktorí za Nashville Predators odohrali od vstupu do NHL v sezóne 1997-98 aspoň jeden zápas, či už počas regulárnej sezóny, alebo v play-off.
Vysvetlivky
{{legend|#CCFFCC| Odohral aspoň jeden zápas za Predators počas sezóny 2008/09}}
Brankári
thumb|right|150px|[[Pekka Rinne.]]
Korčuliari
thumb|right|150px|[[Martin Erat.]] thumb|150px|[[Darcy Hordichuk.]] thumb|right|150px|[[Chris Mason.]] thumb|right|150px|[[Scott Nichol.]] 150px|thumb|[[Shea Weber.]] 150px|thumb|[[Ryan Suter.]] thumb|150px|[[Jerred Smithson.]] thumb|150px|[[Steve Sullivan.]]
Allanche
Allanche môže byť:
Roy Scheider
Roy Richard Scheider (* 10. november 1932, Orange, New Jersey, USA – † 10. február 2008, Little Rock, Arkansas) bol americký herec, nominovaný na Oscara a Zlatý glóbus. Jeho najznámejšou filmovou hereckou rolou bola postava policajného vyšetrovateľa v prvých dvoch častiach série hororových trhákov Čeľuste.
V roku 2004 diagnostikovali lekári Scheiderovi leukémiu, v júni 2005 podstúpil operáciu transplantácie kostnej drene, po ktorej bol čiastočne vyliečený.
10. februára 2008 Roy Scheider zomrel v arkansaskej univerzitnej nemocnici. Jeho manželka prisúdila za príčinu jeho smrti komplikácie, ktoré vznikli zo stafylokokovej infekcie.
Imrich
Imrich môže byť:
Druhý pilot
náhľad|Kopilotka nórskej leteckej spoločnosti [[Widerøe riadi DHC-8-103 pri približovaní sa k Letisku Sørkjosen]] náhľad|Kopilot (vľavo) a pilot v helikoptére [[Sikorsky SH-3 Sea King|Sikorsky SH-3H Sea King U.S. Navy]] náhľad|Brigádny generál [[United States Army|U. S. Army Harry P. Stroke (vľavo) na mieste kopilota v helikoptére Bell H-13D (1952)]] Druhý pilot alebo (pri veľkých dopravných lietadlách) kopilot (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, first officer) je „pilot vykonávajúci na palube lietadla iné pilotné činnosti ako činnosti veliteľa lietadla, s výnimkou pilota, ktorý je na palube lietadla iba vo funkcii žiaka alebo pilota vo výcviku“.
U leteckých dopravcov má kopilot na náplecníku tri prúžky, zatiaľ čo kapitán štyri (príp. miesto prúžkov sú hviezdy alebo pod.).
Chaudes-Aigues
Chaudes-Aigues môže byť:
Ján Andraščík
Ján Andraščík (* 6. august 1799, Lipovce – † 24. december 1853, Bardejov) bol slovenský spisovateľ a katolícky kňaz.
Životopis
Narodil sa v rodine krčmára a štúdium absolvoval v Prešove a na teologickej fakulte v Pesti, kde získal v roku 1821 doktorát. Po vysviacke roku 1822 pôsobil ako vychovávateľ v rodine Almassyovcov, krátko bol profesorom košického biskupského lýcea. Od roku 1827 bol profesorom na biskupskom seminári v Košiciach. 4. mája 1832 bol menovaný za farára v Bardejove. Do Bardejova prišiel až okolo 30. augusta 1832, tu strávil zvyšok svojho života. Zomrel na Štedrý deň v roku 1853 na fare v Bardejove v úplnej biede, pochovaný je na Cintoríne sv. Michala, presné miesto nepoznáme, len približné podľa výpovedí starších občanov – dnes tam stojí Pomník Dr. Andraščíka.
Literatúra
Dobroslav Chrobák: Rukoväť slovenskej literatúry. Nakladateľ L. Mazáč Praha – Bratislava 1932
Low key
náhľad|Vysoko kontrastná mačka, nasvietená jedným svetlom sprava. Low key (z angl. low-key lighting – doslova „nízko kľúčové nasvietenie“) je štýl nasvietenia fotografickej alebo filmovej scény, vyznačujúci sa prevahou tmavých tónov a vysokým kontrastom medzi svetlom a tieňom.
V tradičnej čiernobielej fotografii sa osvetlenie skladá z troch svetiel: hlavného, výplňového (fill-in) a zadného. Hlavné svetlo odhaluje kontúry objektu, výplňové prekresluje tiene a tým znižuje kontrast, zatiaľ čo zadné zdôrazňuje pozadie.
Vysoký kontrast tvorí snímky dramatickejšími: zdôrazňuje jas slnka na púšti, ľudské tváre vyzerajú drsnejšie a staršie, izoluje predmety od tmavšieho okolia. Pri low key je toto žiadúce, preto sa v ňom fill-in svetlo používa zriedka. Pomer jasu svetiel s tieňmi sa tu dosahuje aj 8:1, čo je výrazne viac než u high key osvetlenia, kde sa pomer môže blížiť k 1:1.
Rodoský kolos
thumb|Rodoský kolos, obraz zo [[16. storočie|16. storočia. Niektorí veria, že socha mala nohy rozkročené a lode plávajúce do prístavu, plávali pod ňou, pravdepodobnejšie však je, že socha mala nohy pri sebe a stála na podstavci umiestnenom pri prístave.]]
Rodoský kolos (alebo menej vhodne [keďže podľa PSP je správne "rodoský"] Ródsky kolos alebo Rodský kolos) bola Héliova socha na ostrove Rodos, v meste rovnakého mena, ktorú dal v rokoch 304 pred Kr. až 292 pred Kr. postaviť Chares z Lindosu, žiak slávneho gréckeho sochára Lysippa. Sochu postavili na počesť boha Slnka Helia - ochrancu ostrova, ako výraz vďaky za jeho pomoc pri obrane mesta. Patrí medzi sedem divov starovekého sveta. Pred svojím zničením bola vysoká tridsaťdva až tridsaťsedem metrov, a tým sa stala najvyššou sochou starovekého sveta.
Obliehanie ostrova Rodos
Keď v roku 323 pred Kr. zomrel Alexander Veľký, začal sa medzi jeho generálmi urputný boj o miesto jeho nástupcu a tým aj o moc - politickú aj vojenskú. Rodos sa počas týchto bojov prikláňal na stranu Ptolemaia. Keď Ptolemaios získal Egypt, vytvoril s Rodosom alianciu, ktorá z väčšej časti kontrolovala obchod vo východnom Stredomorí.
Situácia pred stavbou
Na stavbu takéhoto rozmeru potrebovali stavitelia veľké finančné aj materiálne zdroje. Peniaze získali predajom veľkého počtu zbraní a iného vojnového vybavenia, ktoré zostali na ostrove po Démétriovi Poliorkétovi a jeho 40 - tisícovej armáde.
Návrh na postavenie kolosa sa nestretol na rodoskom ľudovom sneme s jednohlasným súhlasom. Mnohí poukazovali na to, že taká veľká a drahá socha je zbytočná, iní zas tvrdili, že Hélios sa urazí, keď proti Slnku vztýčia nové slnko. Nechýbali ani proroctvá, že táto obrovská socha sa raz určite zrúti a jej pád bude znamenať pád celého Rodosu.
Stavba Rodoského kolosa
Viaceré historické zdroje opisujú postup stavby kolosa - sochári najprv postavili nohy z vápenca a potom vyhotovili železnú konštrukciu, na ktorú postupne pridávali medené pláty, ktoré stavitelia formovali ako kožu. Vnútro sochy, ktorá stála na pätnásť metrov vysokom bielom mramorovom podstavci blízko prístavu Lindos (Mandraki), bolo vypĺňané kamennými blokmi. Horné časti sochy postavili s pomocou hlinenej rampy, ktorú vyrobili robotníci tak, že po stranách sochy hromadili obrovské množstvá hliny, na ktoré potom pomaly vystupovali, a tak sa dostali až k horným častiam sochy (takýto spôsob stavby sa používal aj v starovekom Egypte, kde obklopovali jednotlivé časti stĺpov pri ich stavbe pieskom, čím si zvyšovali úroveň pôdorysu). Pomocou nej mohli vyhotoviť železnú konštrukciu celej sochy. Po dokončení stavby bola zemina opäť odstránená.
Niektoré zdroje uvádzajú, že socha mala rozkročené nohy, z ktorých každá stála na jednom mramorovom podstavci, a lode plávajúce do prístavu, plávali popod ňu. To je však málo pravdepodobné, lebo na to socha nemala potrebnú výšku. Pravdepodobnejšia je preto verzia, že socha mala nohy pri sebe a stála pri vstupe do prístavu alebo na kraji mesta a bola obrátená tvárou k prístavu, smerom k moru. Niektoré zdroje uvádzajú, že slúžila ako maják.
Rodoský kolos bol dostavaný po dvanástich rokoch, teda v roku 292 pred Kr. a bol vysoký asi 37 metrov. Podľa toho postavili približne za jeden rok asi tri metre sochy. Rímsky spisovateľ Plínius Starší poznamenal, že len málo ľudí dokázalo obopnúť padnutý palec a že každý z jeho prstov bol väčší ako väčšina sôch v tom období. Tento opis len dokazuje, že Rodoský kolos bola skutočne impozantná stavba.
Historici sú presvedčení, že Cháres použil ako model na stavbu kolosa Alexandra Veľkého, macedónskeho vojvodcu, ktorý pre Grékov stelesňoval vzor božského a mocného hrdinu. Na hlave mal Hélios pravdepodobne ohnivú korunu slnečných lúčov. Pravú ruku mal kolos vztýčenú a držal v nej pochodeň, ktorá mala navádzať lode do bezpečného prístavu. Kolos býva niekedy zobrazený ako holý, niekedy so zahalenými bedrami a inokedy je celý oblečený. Socha bola vyobrazená tak, že zobrazovala realisticky silu a pohyb, čo bolo učenie Cháresovho učiteľa sochára Lysippa. Podľa dobových záznamov za slnečného svitu vraj socha žiarila ako slnko samé. Podľa legendy po dokončení sochy vraj Cháres spáchal samovraždu, lebo na soche sa objavil malý kaz.
Zničenie
right|150px|Ďalšie zobrazenie Rodoského kolosa. Rodoský kolos stál len asi 56 rokov. V roku 226 pred Kr. zasiahlo ostrov Rodos silné zemetrasenie. Konštrukcia sochy taký nápor nevydržala a praskla pravdepodobne v mieste kolien, čo malo za následok jej pád na zem. Kolos sa tak stal najkratšie stojacim divom sveta, z ktorého sa nám navyše zachovalo len niekoľko opisov.
Ptolemaios III. ponúkol finančnú pomoc na rekonštrukciu sochy, ale delfská veštica Pýtia vydesila svojou veštbou obyvateľov Rodosu, že ak by znovu postavili Heliovu sochu, mohol by sa boh uraziť. Ako zaznamenal gréchy historik, geograf a filozof Strabo vo svojich spisoch, zostali pozostatky sochy cez 800 rokov na miestach, kde pri páde sochy dopadli.
V roku 654 po Kr. arabská armáda pod vedením moslimského kalifa Muawiyaha I. obsadila ostrov Rodos a následne predala pozostatky sochy židovskému obchodníkovi z Edessy. Tento obchodník zvyšky sochy ešte viac rozčlenil a bronzové úlomky prepravil na chrbtoch deväťsto tiav do svojej domoviny.
Juraj Ambrozi
Juraj Ambrozi (iné varianty mena boli Ambrosius, Ambrož, Ambrosi) - "Ambrózy de Séden" (* 18. apríl 1694, Dolný Kubín – † 5. júl 1746, Štítnik) bol slovenský spisovateľ, kňaz a cirkevný hodnostár.
Životopis
Narodil sa v rodine oravského zemana Mateja Ambroziho a jeho manželky Zuzany, rodenej Kubačkovej. Vzdelanie získaval v Dolnom Kubíne, Leštinách, Kežmarku, Debrecene, Rožňave – Brzotíne, v rokoch 1716 – 1718 na kolégiu v Prešove a v rokoch 1718 – 1721 na univerzite vo Wittenbergu. Po návrate zo štúdií ho obvinili z tajného kázania a odsúdili na smrť, no po niekoľkých týždňoch väzenia ho napokon po zákroku podžupana prepustili, no dostal doživotný zákaz vstupu na poľské územie. Po ukončení štúdia pracoval ako vychovávateľ v Prešove, rektor školy v Necpaloch, v rokoch 1724 – 1733 bol evanjelickým farárom vo Vrbovciach, odkiaľ ho vyhnali rekatolizátori, v rokoch 1733 – 1738 v Prietrži, v roku 1738 v Štítniku a od roku 1741 bol superintendentom potiského dištriktu.
Bol dvakrát ženatý, jeho prvá manželka – Katarína Benediktyová, bola príbuznou spisovateľa Daniela Krmana (zrejme nevlastná dcéra). Mal osem detí.
Tvorba
Literárne tvoriť začal ešte počas štúdií vo Wittenbergu, pričom ako vzor mu slúžila nemecká teologická literatúra a veľký vplyv mal na neho i Daniel Krman, s ktorým spoločne prekladal bibliu. Venoval sa najmä písaniu náboženských spisov, taktiež vydával Krmanove spisy, keď ho uväznili, skladal a z nemčiny prekladal náboženské piesne. Jeho diela mali okrem náboženského i výchovno-vzdelávací charakter. Časť jeho tvorby ostala v rukopisoch, niektoré diela sa stratili, no jeho najvýznamnejšie diela vychádzali až do 20. storočia.
Všetko najlepšie
Všetko najlepšie môže byť:
Zwinger
Zwinger (z nem. parkán) môže byť:
Montvalent
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nučice (okres Praha-západ)
Nučice (okres Praha-západ) je obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 880 obyvateľov, z toho 920 mužov a 960 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,0 roka (muži 34,2 roka, ženy 35,8 roka).
Montvalent
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pierrefort
Pierrefort môže byť:
Stredoamerický spoločný trh
right|thumb|Krajina CACM
Stredoamerický spoločný trh alebo The Central American Common Market (CACM) je organizácia 5 stredoamerických krajín založená v roku 1960. Patria tam Guatemala, Salvádor, Honduras, Nikaragua a v roku 1963 sa pridala aj Kostarika. Organizácia sa rozbila po udalostiach roku 1969, tzv. Futbalovej vojne, kde došlo počas kvalifikácie na FIFA 1970. Príčinou nebol futbal, ale silná imigračná vlna Salvádorčanov do Hondurasu, čo vyústilo 14. júla do toho, že salvádorská armáda zaútočila na Honduras. Prímerie bolo vyhlásené o týždeň neskôr, ale mierová zmluva bola podpísaná až koncom októbra 1980.
V roku 1991 bola organizácia obnovená, ale zatiaľ nedosiahla žiadne významnejšie úspechy.
John Brockman
John Brockman (* 16. február 1941, Boston, Massachusetts, USA) je americký publicista a spisovateľ.
Profil
Je autorom alebo editorom deväťnástich kníh. Je zakladateľom literárnej a softwarovej agentúry Brockman, Inc. Preslávil sa knihami Digerati (1996), Tretia kultúra (1995) a Budúcich päťdesiať rokov (2002). Žije v New Yorku.
Andské hospodárske spoločenstvo
left|thumb thumb|Krajiny Andského spoločenstva
Andské hospodárske spoločenstvo alebo Andské spoločenstvo (šp. Comunidad Andina, angl. Andean Community) je hospodárske a kultúrne (v menšej miere politické) regionálne zoskupenie andských štátov, ktoré vzniklo v roku 1996 nahradením pásma voľného obchodu nazývaného Andský spoločný trh (ktorému prislúchalo integračné zoskupenie nazývané Andská skupina, Andský pakt, Cartagenský pakt či Cartagenská zmluva).
Sídlo je v Lime v Peru. Členskými štátmi sú: Bolívia, Ekvádor, Kolumbia a Peru. V minulosti bola členom aj Venezuela, ktorá sa ale v roku 2006 stala členom Mercosuru. Asociované štáty sú: Argentína, Brazília, Paraguaj, Uruguaj a Čile (Čile bolo plným členom 1969-1976, pozorovateľom 1976-2006, pristupujúcim členom od 2006). Pozorovateľské štáty sú Mexiko a Panama.
Základným cieľom Andského hospodárskeho spoločenstva je utvorenie spoločného trhu. Už na začiatku činnosti došlo k výraznému zníženiu colných taríf vo vzájomnom obchode (do roku 1975 päťkrát po 10 %). Komisia a ďalšie orgány vypracovali: zásady politiky voči zahraničným podnikom na území štátov (odovzdanie 51 %j akcií investorom z týchto štátov), spoločné priemyselné programy – petrochemický, výroby motorových vozidiel, oceliarsky a ďalších odvetví, program integrácie sociálnej politiky.
Ruynes-en-Margeride
Ruynes-en-Margeride môže byť:
Étaples
Étaples je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Encyklopédia slovenských spisovateľov
Encyklopédia slovenských spisovateľov je slovenská dvojzväzková špecializovaná encyklopédia, ktorú vydalo vydavateľstvo Obzor v roku 1984. Vyšla v rámci edície Encyklopédie vydavateľstva Obzor v náklade 35 000 kusov (každý zväzok).
Encyklopédia slovenských spisovateľov „má podrobne spracované heslá s osobitným súpisom diela a literatúry o spisovateľovi“.
Na diele pracovalo 88 literárnych historikov a kritikov pod vedením Karola Rosenbauma.
Samonabíjacia pištoľ
náhľad|Samonabíjacia pištoľ SIG Pro (model SP 2022) s muníciou. Samonabíjacia pištoľ alebo poloautomatická pištoľ je zbraň, v ktorej odstránenie vystrelenej nábojnice, opätovné nabitie a napnutie bicieho mechanizmu sa deje účinkom prachových plynov. Samonabíjacia pištoľ (zbraň) neumožňuje viac výstrelov na jedno stlačenie spúšte.
Éós
náhľad|300px|Éós a Tithónos, červenofigurálne [[oinochoé, cca 470 – 460 pred Kr.]] Éós (iné názvy: Eós, Eos, Zora, Zornička; gr. Ἠώς – Éós alebo Ἕως – Eós; latiniz. Eos, lat. Aurora) je v gréckej mytológii dcéra Titana Hyperióna a jeho manželky Theie, je bohyňa ranných zôr. V rímskej mytológii jej zodpovedá Aurora.
Jej súrodenci sú Hélios, boh slnka a Seléné, bohyňa mesiaca.
Éós je tiež nazývaná bohyňou úsvitu a ranných zôr. Jej každodenná povinnosť začína na východe, kde nastúpi do slnečného voza ťahaného dvomi okrídlenými koňmi menom Lampos a Faethón. Prvá zastávka je na Olympe, tam oznámi príchod boha Hélia. Potom sa Éós stane Hémerou, bohyňou jasného dňa. V tejto podobe sprevádza Hélia až k západným brehom Ókeanu a mení sa na Hespera (syna Éós a Astraia), čiže Večernicu, prvú večernú hviezdu.
Jej prvým manželom bol Titan Astraios; mali spolu mnoho potomkov, medzi nimi takmer všetky hviezdy a vetry. Mala aj mnoho milencov medzi ktorých patril aj Kleitos, aténsky hrdina Kefalos a slávny lovec Órión; postupne ich vraj všetkých uniesla.
S Tithónom mala dvoch synov: Émathióna a Memnóna. Memnón počas trójskej vojny prišiel na pomoc svojmu strýkovi Priamovi, stal sa vrchným veliteľom trójskych vojsk, padol však v súboji s Achillom. Éós preniesla potom jeho mŕtve telo do Etiópie. Každé ráno sa objavuje na zemi rosa – slzy, ktoré vylieva Éós nad svojím mŕtvym synom.
1999 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 1999 na Slovensku.
Jama
Jama môže byť:
Optický ďalekohľad
Optický ďalekohľad (iné názvy: ďalekohľad, najmä veľký v astronómii: optický teleskop, teleskop) je ďalekohľad pre optické žiarenie, resp. najmä viditeľné svetlo, t. j. optický prístroj, ktorým možno zväčšiť zorný uhol pozorovaného predmetu a koncentráciou svetla na malú plochu zvýšiť jasnosť a rozlišovaciu schopnosť.
Charakteristika
Základnou časťou ďalekohľadu je objektív, ktorý vytvára v ohniskovej rovine obraz pozorovaného objektu. Objektívom môže byť šošovka alebo vyduté zrkadlo. Obraz objektu vytvorený objektívom v ohniskovej rovine pozorujeme buď okulárom, alebo, pri väčších ďalekohľadoch, fotografickou doskou, spektrografom, fotometrom, fotonásobičom, MCP alebo CCD kamerou.
Zväčšenie ďalekohľadu sa vypočíta ako podiel ohniskovej vzdialenosti objektívu a ohniskovej vzdialenosti okuláru. Rozlišovacia schopnosť je daná priemerom objektívu. Zlepšeniu rozlišovacej schopnosti pomáha aktívna a adaptívna optika.
Jediný optický ďalekohľad pracujúci na obežnej dráhe Zeme je Hubblov vesmírny ďalekohľad.
Dejiny
Prvý ďalekohľad zostrojil v roku 1608 holandský optik Hans Lippershey. Na základe jeho poznatkov o rok neskôr Galileo Galilei skonštruoval prvý astronomický ďalekohľad – refraktor. Galileiho ďalekohľad sa skladal zo spojky a rozptylky a Galilei prostredníctvom neho vykonal veľa významných astronomických objavov, napríklad objav slnečných škvŕn, Jupiterových mesiacov, alebo hviezdy v Mliečnej ceste. Ďalší významný astronóm, Johannes Kepler, skonštruoval ďalekohľad obsahujúci dve spojky. Jeho obraz bol síce prevrátený, ale ostrejší. Prvý zrkadlový ďalekohľad, reflektor, zostrojil Isaac Newton.
Martin Lauček
Martin Lauček (pôvodne sa volal Gallik; iné používané varianty jeho nového mena boli Lautsek, Louček, Lúček, Laucsek) (* 12. máj 1732, Martin – † 9. február 1802, Skalica) bol slovenský evanjelický kňaz, prekladateľ a náboženský spisovateľ, otec poetky Rebeky Leškovej, zberateľky ľudovej poézie Zuzany Šafárikovej, a starý otec slovenského spisovateľa, zberateľa a prekladateľa Imricha Laučeka.
Optický ďalekohľad
Druhy
Podľa fyzikálneho princípu sa rozlišuje:
Martin Lauček
Životopis
Narodil sa v rodine richtára a notára Jána Laučeka a jeho manželky Evy, rodenej Lednickej. Vzdelanie získaval v Necpaloch, Bratislave, Sárospataku a Kežmarku. Od roku 1754 pôsobil ako kantor v Brzotíne, od roku 1756 bol evanjelickým farárom v Kunovej Teplici, od roku 1761 pôsobil vo Vyšnej Slanej a od roku 1783 v Skalici.
Optický ďalekohľad
Druhy
Podľa použitia sa rozlišuje
Najmenšie teleskopy
Najmenšie teleskopy sa volia väčšinou z dôvodov obstarávacej ceny a skladovania. Vtedy sa volí cieľ pozorovania a minimálne parametre teleskopu. Volí sa najmä zväčšenie, veľkosť, typ a kvalita objektívu, svetelnosť a montáž ďalekohľadu.
Príklady hodnôt najmenšieho zväčšenia
Zdroj
Presun z článku ďalekohľad.
Samočinná zbraň
Samočinná zbraň je palná zbraň, ktorej opätovné nabitie a napnutie bicieho mechanizmu prebieha v dôsledku predchádzajúceho výstrelu a ktorej konštrukcia umožňuje viac výstrelov na jedno stlačenie spúšte.
Dánske národné futsalové družstvo mužov
Dánske národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Dánsko v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Dansk Boldspil-Union (DBU). Prvý medzinárodný zápas odohralo v roku 1989. Vo februári 2016 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 63. miesto.
Vrcholné podujatia
Na majstrovstvách sveta FIFA sa dánske družstvo predstavilo iba raz, v roku 1989, vtedy na pozvanie FIFA. Po prehre s 🇳🇱 a remíze s 🇵🇾 však už na postup zo skupiny nestačila ani jasná výhra na 🇩🇿. Keďže sa žiadnej kvalifikácie na MS dánske družstvo nezúčastnilo, na ďalších turnajoch šampionátu sa nepredstavilo.
Na majstrovstvá Európy UEFA sa družstvo neprebojovalo. Prvú kvalifikáciu absolvovalo až v roku 2013 na ME 2014. V predkvalifikačnej skupine síce vyhralo nad 🇦🇱 aj domácim 🇨🇭, v priamom súboji o postup do hlavnej kvalifikácie však prehralo v derby zápase proti 🇳🇴. Vo svojej druhej kvalifikácii zaznamenalo čiastový úspech postupom z predkvalifikácie do hlavnej kvalifikácie, v ktorej ale prehralo všetky 3 stretnutia.
Martin Lauček
Tvorba
Venoval sa prevažne písaniu náboženskej literatúry, no v jeho rukopisnej pozostalosti sa zachoval i obsiahly zväzok životopisov cirkevných dejateľov. Jeho modlitebná knižka obsahuje 61 jeho vlastných modlitieb a 65 piesní, z ktorých sú 3 vlastné a ostatné preložené z nemčiny, maďarčiny, alebo ide o prispôsobené staršie piesne, ktoré boli určené najmä baníkom, hutníkom a hámorským robotníkom. Vo svojej pozostalosti zanechal v rukopisoch 4 zväzky kázní a tzv. Collectanea, ktoré tvorí 22 zväzkov rukopisného materiálu (čo je asi 10 000 strán), obsahujúcich históriu jednotlivých evanjelických seniorátov a zborov, životopisy cirkevných dejateľov, opisy dokumentov, vlastnú i cudziu korešpondenciu, výpisy z kníh, vlastné poznámky a popisy zvykov pri svadbe a pohrebe a iné. Mimo to tiež vydal Šmáralov katechizmus a vďaka jeho usilovnej odpisovateľskej práci sa zachoval aj dnešný sarvašský exemplár Rezikovsko-Matthaedisovskej Gymnaziologie. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom do maďarčiny (a naopak), písal však tiež v nemčine a taktiež z nej i prekladal.
Karol Strmeň
Karol Strmeň (vl. menom Karol Adam Bekényi) (* 9. apríl 1921, Palárikovo – † 16. október 1994, Cleveland, USA), bol slovenský básnik katolíckej moderny, prekladateľ, novinár, pedagóg, literárny kritik, vysokoškolský profesor a osobnosť slovenského exilu.
Životopis
Vzdelanie získaval v Nových Zámkoch a Šuranoch, kde aj zmaturoval. Dva roky študoval teológiu v Ostrihome, odkiaľ však musel v roku 1942 kvôli národnému cíteniu odísť do Bratislavy na Filozofickú fakultu Slovenskej univerzity v Bratislave (kombinácia slovenčina – filozofia). Po nástupe komunizmu sa rozhodol pre exil. V roku 1945 emigroval do Rakúska a po zastávkach v Nemecku a Taliansku sa v roku 1949 definitívne usadil v americkom Clevelande. Tu doštudoval a ako profesor na Clevelandskej univerzite sa začal plne venovať jazykom, literatúre, pedagogike, organizovaniu exilového života a redaktorskej práci v krajanských periodikách Ave Maria (od roku 1957), Most (v roku 1954 inicioval jeho vznik), Slovák v Amerike či Slovenské noviny. Spolu s prozaikom Milom Urbanom riadil kultúrnu rubriku týždenníka Gardista. Významne prispel k založeniu Slovenského ústavu v Clevelande. Po Nežnej revolúcii a páde komunizmu sa na Slovensko vracal, naposledy v roku 1993, zomrel však v Clevelande. Jeho meno nesie základná škola v Palárikove, v ktorej je tiež zriadená stála expozícia jeho literárneho diela.
Tvorba
Prvé literárne diela publikoval v študentskom časopise Rozvoj, neskôr prispieval i do časopisov Slovenské pohľady, Elán, Kultúra, Smer a ďalšie. Súčasťou jeho básnického diela (vydal osem zbierok reflexie, lyriky a duchovnej poézie) je jeho prekladateľská tvorba. Venoval sa prekladom z francúzštiny (Paul Claudel, Rainer Maria Rilke), angličtiny (Edgar Allan Poe), taliančiny (Dante Alighieri), ale tiež prekladal staršiu poľskú poéziu (Jan Kochanowski, Adam Mickiewicz, Juliusz Słowacki, Cyprian Kamia Norwid) a mladšiu poľskú poéziu (Leopold Staff, Kazimierz Wierzyński, Julian Tuwim, Janusz Minkiewicz, Tymoteusz Karpowicz, Tadeusz Różewicz, Bogdan Czaykowski). Asi jedenásť jeho diel ostalo len v rukopisnej podobe.
Ocenenia
Na Slovensku získal tieto vyznamenania:
Za prínos do svetového kultúrneho dedičstva ho vyznamenalo Francúzsko aj USA.
Combronde
Combronde môže byť:
Rýchlostná cesta S51 (Poľsko)
Rýchlostná cesta S51 je plánovaná rýchlostná cesta v Poľsku, ktorá bude spájať rýchlostnú cestu S7 a S16 medzi mestami Olsztyn a Olsztynek. Jej plánovaná dĺžka je 25 kilometrov a do siete poľských rýchlostných ciest bola zaradená v roku 2004.
Magmatická diferenciácia
Magmatická diferenciácia je zastrešujúci názov pre rôzne chemické, alebo fyzikálne zmeny, ktoré sa odohrávajú v magme.
Základné príčiny diferenciácie
Roztavená hornina sa nazýva primárna tavenina. Neprebehla v nej žiadna diferenciácia a predstavuje počiatočnú skladbu magmy. V prírode je jej výskyt vzácny (leukosomné migmatity sú dobrý príklad), väčšinou sa ako primárne označujú taveniny priamo z plášťa (primitívne magmy). Pre geológov sú veľmi zaujímavé, nakoľko odrážajú chemické zloženie plášťa bez väčších odchýlok.
Hlavná príčina diferenciácie magmy je jej chladnutie a s tým spojené zmeny chemického zloženia magmy. Je to nevyhnutný dôsledok migrácie magmy od miesta jej vzniku do chladnejších miest zemskej kôry. Chladnutie zapríčinuje kryštalizáciu minerálov z taveniny, alebo roztavenej časti magmy, nakoľko táto väčšinou pozostáva zo zmesi taveniny a tuhých zložiek.
Procesy diferenciácie sa označujú skratkou FARM (Fractional crystalization - frakčná kryštalizácia, Assimilation - pohltenie, Replenishment - doplnenie a Magma mixing - zmiešavanie magiem).
Frakčná kryštalizácia
Frakčná kryštalizácia je jeden z najdôležitejších procesov prebiehajúci v zemskej kôre a plášti. Je to proces postupného vypadávania vykryštalizovaných minerálov z taveniny.
Je to veľmi zložitý proces, vplýva naň teplota, tlak a chemické zloženie samotnej taveniny. Od zloženia magmy sa odvádza, ktorý minerál začne kryštalizovať v určitých podmienkach. Napríklad z mafickej magmy (s veľkým obsahom MgO) ako prvý kryštalizuje forsterit, alebo enstatit.
Asimilácia
Asimilácia je ďalší populárny mechanizmus objasňujúci odlišné chemické zloženie primitívnej a rozvinutej magmy. Predpokladá, že primitívna, mafická magma pri svojom výstupe pohlcuje a taví okolité horniny a tým dochádza k zmene jej zloženia.
Doplnenie
Pod doplnením sa rozumie prídavok novej, horúcej magmy k predchádzajúcej várke, ktorá už značne ochladla a jej zloženie sa zmenilo. Nutný mechanizmus je taký, že chladnúca magma sa ešte pred prídavkom novej presunie na iné miesto v kôre, pričom vykryštalizované tuhé fázy ostáva na pôvodnej lokalite.
Iné mechanizmy diferenciácie
Konvekčné prúdenie tepla v magme zapríčinuje postupné rozloženie jednotlivých frakcií v závislosti od teploty a vytvorenie tzv. laminárnych prúdov.
Správanie sa magmy v magmatickom krbe
Granitové magmy sú viskóznejšie, preto sa javia ako homogénnejšie. Tuhnú v podobe veľkých telies - plutónov, alebo batolitov. Pretože sú aj chladnejšie, väčšinou pri nich nedochádza ku kontaminácii okolitými horninami, nakoľko ich nie sú schopné roztaviť.
Naopak, bazaltové magmy sú viac pohyblivé a teplejšie. Frakčná kryštalizácia v nich prebieha omnoho rýchlejšie, taktiež je u nich väčšia pravdepodobnosť kontaminácie okolitými horninami.
Kvantifikácia diferenciácie
Na zistenie a kvantifikáciu magmatickej diferenciácie sa používajú nasledovné metódy:
Nadaillac-de-Rouge
Nadaillac-de-Rouge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Francis Parkman
Francis Parkman (* 16. september 1823, Boston, Massachusetts, USA - † 8. november 1893, Jamaica Plain) bol americký historik, známy pre svoje dielo o Severnej Amerike v období kolonializmu.
Nadaillac-de-Rouge
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francis Parkman
Život
Pochádzal zo zámožnej rodiny, jeho rodičmi boli reverend Francis Parker a jeho druhá žena Caroline Hall Parkmanová. Od detstva ho sužovali zdravotné problémy. Mal päť súrodencov: Caroline, Mary, Eliza, Johna Eliota a Sarah z otcovho prvého manželstva. Od roku 1831 študoval na privátnej Chauncy Hall a v roku 1840 nastúpil na Harvard.
Ešte pred ukončením štúdií ho rodičia poslali na cestu po Európe. Plavil sa po Stredozemnom mori, kde navštívil niektoré ostrovy, videl Taliansko, Švajčiarsko, Francúzsko a Škótsko. Cesta trvala od novembra 1843 do júna 1844. Na jeseň 1844 začal študovať na Harvarde práva. V roku 1845 publikoval svoje prvé články v Knickerbocker Magazine.
V roku 1846 získal právnický titul a pokračoval vo svojich študijných cestách. Odišiel do New Yorku, Baltimore, Kalifornie a prešiel aj iné časti USA. V tomto roku sa u neho opäť objavili zdravotné a psychické ťažkosti. V máji 1850 sa oženil s Catherine Scollay Bigelow, dcérou známeho bostonského lekára, s ktorou mal tri deti: Grace Parkmanovú Coffinovú, Francisa Parkmana III. a Katharine Parkmanovú Coolidgeovú. Syn zomrel v troch rokoch na šarlach. V roku 1856 precestoval Kanadu. V roku 1858 zomrela jeho manželka pri pôrode ich posledného dieťaťa. Sám sa toho istého roku odišiel liečiť do Francúzska. Cestoval, za vedeckým účelom, až do neskorého veku. Titul doktor práv získal v roku 1889. Zomrel vo svojom dome po krátkej chorobe.
V Bostone stojí jeho pamätník od Daniela Chestera Frencha.
Meddle Tour
Meddle tour bolo krátke koncertné turné britskej rockovej skupiny Pink Floyd, ktoré začalo v októbri 1971 a skončilo v novembri 1971. Turné podporovalo predaj ich nového albumu Meddle v Spojených štátoch, aj keď niektoré skladby z albumu boli hrané mesiace pred vydaním Meddle. Zoznam skladieb sa počas turné menil, skupina hrala niektoré skladby z predošlých albumov a niektoré skladby hrala v tom čase naposledy.
Zoznam skladieb
Typický setlist obsahoval niektoré z týchto skladieb:
Évreux (obvod)
Évreux je obvod v departemente Eure v regióne Normandia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 15 kantónov a 237 obcí.
Roztoky (okres Praha-západ)
Roztoky sú mesto v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 7 839 obyvateľov, z toho 3 831 mužov a 4 008 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,0 roka (muži 37,7 roka, ženy 40,3 roka).
Julien Benneteau
Julien Benneteau (* 20. december 1981, Bourg-en-Bresse, Francúzsko) je súčasný francúzsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 6 turnajov ATP vo štvorhre.
Imrich Stacho
Imrich Stacho (* 4. november 1931, Trnava† 10. január 2006, Piešťany) bol vynikajúci slovenský futbalista, brankár československej futbalovej reprezentácie a Spartaka Trnava. Bol aj výnimočný strelec. Fanúšikovia ho prezývali Capan. Pochovaný je v Malženiciach. Za svoju aktívnu kariéru strelil 12 gólov. Z tohto 10 ligových a 2 reprezentačné.
Éterpigny (Pas-de-Calais)
Éterpigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Imrich Stacho
Za reprezentáciu ich má na konte 23. Bol výnimočná opora v našom futbale.
Éterpigny (Pas-de-Calais)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matej Augustíni (starší)
Matej Augustíni (* 16. február 1695, Liptovský Mikuláš – † 1753, Trenčín) bol slovenský náboženský spisovateľ a evanjelický farár.