cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dmitrij Dmitrijevič Šostakovič
Život
Vo vtedajšom ZSSR bol rozličným spôsobom obmedzovaný. Jeho starého otca odsúdili na doživotné nútené práce na Sibíri, jeho najbližšia rodina bola skôr liberálna. Na petrohradskom konzervatóriu však nakoniec vyštudoval hru na klavíri a skladbu. Začal skladať improvizácie k nemým filmom. Keď však roku 1926 uviedli jeho I. symfóniu f-mol, bolo jasné, že ide o jedného z najväčších géniov mladej skladateľskej generácie.
Jeho prvú operu Nos sovietski kritici označili za formalistickú. Jeho nasledujúca opera Lady McBeth mcenského okresu naopak zaznamenala fenomenálny úspech a spočiatku ju kritici i diváci prijali s nadšením. V Moskve bolo za päť mesiacov uvedených 94 predstavení a nasledovali významné inscenácie v zahraničí. Jedna z oficiálnych reakcií sovietskej kritiky uvádzala, že takúto operu "mohol napísať iba sovietsky skladateľ vychovaný v najlepšej tradícií sovietskej kultúry." Obrat nastal v roku 1936, kedy jedno z moskovských predstavení opery navštívil sám Stalin. O dva dni na to vyšiel na prvej strane straníckeho denníka Pravda článok nazvaný "Zmätok namiesto hudby". Dielo v ňom bola tvrdo atakované a odsúdené napríklad slovami "spievanie bolo nahradené vrieskaním" a "schopnosť hudby ovládnuť masy bola obetovaná na oltári maloburžoázneho formalizmu." Operu okamžite stiahli z repertoáru a nesmela sa hrať. Ideologicky podfarbená kritika zasiahla Šostakoviča na citlivom mieste a znamenala pre neho ranu, z ktorej sa nikdy úplne nespamätal, a priniesla mu tiež pretrvávajúci strach o svoju existenciu. Nasledujúce roky boli pre neho obdobím krízy, ktorú zachytil vo vysoko osobnej ''Symfónií č. 4'', ktorá však mala premiéru až v roku 1961.
V roku 1937 zložil ''Symfóniu č. 5'', ktorá bola konzervatívnejšia než jeho predchádzajúce diela a skladateľ sa ňou pokúsil politicky rehabilitovať, čo sa mu do veľkej miery podarilo. Dôkazom bola aj Stalinova cena, ktorú získal v roku 1941 za svoje Klavírne kvinteto. Zjednodušený hudobný štýl používal aj v ďalšom období tvorby. Jeho najznámejšia VII. symfónia s výraznými programovými prvkami je venovaná Leningradu, mestu v ktorom napísal nemalú časť tejto symfónie počas blokády. Kvôli okolnostiam, za akých vznikla a jej obsahu patrí medzi najpozoruhodnejšie diela 2. svetovej vojny. Premiéra VII. symfónie sa uskutočnila v auguste 1942 v Kujbyševe, kam bol z obliehaného mesta evakuovaný orchester Veľkého divadla. Symfónia sa čoskoro stala celosvetovou senzáciou a ikonickým dielom, symbolizujúcim odpor proti agresii a konečné víťazstvo.
Od roku 1943 žil Šostakovič v Moskve, kde pôsobil ako profesor na konzervatóriu. V jeho následnej tvorbe sa výrazne odrazili tragické vojnové udalosti, ktoré v tom čase zasiahli celú krajinu (VIII. symfónia, IX. symfónia, Husľový koncert a moll, a iné).
Po kritike vo februári 1948, kedy ho spolu s ďalšími skladateľmi znovu obvinili z formalizmu, ho režim donútil masovo skladať piesne k vtedajším oficiálnym filmom. Po Leningradskej symfónii napísal ešte ďalších osem. Všetky majú tragický podtón. Skladateľ zomrel v roku 1975 na rakovinu pľúc. Je pochovaný na Novodievčom cintoríne v Moskve.
Osobnosť
Šostakovič bol veľmi citlivý, vnímavý a zraniteľný umelec. Veľký podiel na formovaní jeho osobnosti malo spoločenské ovzdušie stalinizmu a pocit permanentného strachu a vnútorných rozporov. Trpel preto hlbokými depresiami. Bol výrazne neurotický a labilný. Poľský skladateľ Krysztof Meyer ho výstižne opísal slovami, "jeho tvár bola vrece tikov a grimás".
Všetkých svojich priateľov opakovane šokoval svojou geniálnou hudobnou pamäťou, bol schopný si zapamätať partitúru po jednom videní a poznal spamäti veľkú časť svetového repertoáru. Nad svojimi kompozíciami najskôr dlho premýšľal a premietal si ich v mysli, až potom si sadal k notovej osnove, pričom komponoval veľmi rýchlo, priam s mozartovskou ľahkosťou a málokedy svoje diela opravoval. Vo voľnom čase rád čítal ruskú literatúru a bol vášnivým hráčom kartových hier, v ktorých však vyhrával zriedkavo. Zvláštnym rysom bola chorobná posadnutosť čistotou, poriadkom a presnosťou. Až do konca života bol silným fajčiarom. Napriek nenávisti ku komunistickému režimu v ZSSR miloval Rusko a bol veľkým patriotom.
Citáty
"Zajtra budem mať 62 rokov. V tomto veku sa ľudia radi hrdia a na otázku: 'Keby ste mali prežiť ešte jeden život, ako by ste chceli prežiť svojich 62 rokov, rovnako ako tentokrát?' - odpovedajú: 'Áno, iste, boli tu síce neúspechy, boli choroby, ale celkovo by som si prial žiť ako doteraz.' Ale ja by som na takto položenú otázku odpovedal: 'Nie! Nie! Tisíckrát nie!...' " (z knihy Solomona Volkova: Svědectví. Paměti Dmitrije Šostakoviče)
Dielo
Z viac než 150 skladateľových prác sa dosiaľ hrajú: 15 sláčikových kvartet, klavírny cyklus 24 prelúdií a fúg, piesňové cykly Zo židovskej ľudovej poézie, Satiry, Suita na slová Michelangelove a mnohé iné diela. Ťažiskom jeho tvorby sú predovšetkým symfónie, ktoré z neho urobili jedného z najväčších klasikov 20. storočia.
STS-1
STS-1 bol prvý americký orbitálny kozmický let v rámci programu Space Shuttle. Zároveň išlo o prvú misiu raketoplánu Columbia a prvý kozmický let raketoplánu vôbec. Vzhľadom na to, že americký raketoplán nebol koncipovaný na let bez posádky, išlo o prvý prípad, kedy kozmickému letu s ľudskou posádkou nepredchádzali žiadne nepilotované skúšobné misie. Let STS-1 sa tak stal najriskantnejším skúšobným letom v dejinách kozmonautiky a letectva vôbec. Jeden z odhadov dával dvojici astronautov šancu na prežitie 9:1. Columbia vyštartovala 12. apríla 1981 z Kennedyho vesmírneho strediska a naspäť na Zem sa vrátila 14. apríla, kedy po 37 obletoch okolo Zeme pristála na Edwardsovej základni vzdušných síl v Kalifornii. Veliteľom raketoplánu bol veterán kozmických letov, 50-ročný John Young. Vo funkcii pilota letel 43-ročný námorný kapitán Robert Crippen. Cieľom letu bolo dokázať, že myšlienka viacnásobne použiteľného vesmírneho dopravného prostriedku je reálna. Žiadna iná kozmická loď dovtedy nebola schopná vzlietnuť do vesmíru viac než jedenkrát.
Zaujímavosťou je, že 12. apríl je dátumom ďalšieho slávneho výročia v histórii kozmonautiky. Presne 20 rokov pred prvým štartom Columbie, 12. apríla 1961, sa dostal do vesmíru prvý človek, sovietsky kozmonaut Jurij Gagarin. Tento deň bol tiež vyhlásený za svetový deň letectva a kozmonautiky.
Záložná posádka
Záložná posádka potom letela na nasledujúcej misii STS-2:
Priebeh letu
Zloženie posádky misie STS-1 bolo oficiálne oznámené 11. marca 1978 s tým, že let bol naplánovaný na jún 1979. Problémy s gyroskopmi, dlaždicami tepelnej ochrany, softvérom a mnohé ďalšie spôsobili viaceré odklady termínu štartu, ktorý nakoniec mal meškanie takmer dva roky. Začiatkom roka 1981 bol raketoplán Columbia pripravený na svoj prvý skúšobný let. V piatok 10. apríla už bolo všetko pripravené na štart spolu s Johnom Youngom a Robertom Crippenom na letovej palube raketoplánu, ale kvôli chybnej synchronizácii jedného z palubných počítačov Columbie sa muselo odpočítavanie prerušiť, a termín štartu sa odložil. Young a Crippen tak museli po šiestich a pol hodinách čakania vystúpiť z raketoplánu. Zaujímavosťou je, že Crippen bol toho názoru, že riešenie vtedy ešte neznámeho problému zaberie minimálne niekoľko týždňov až mesiacov. Počas soboty 11. apríla si Young precvičoval pristátia pomocou lietadla Shuttle Training Aircraft, ktoré vďaka kombinácii konštrukčných úprav a príslušného softvéru v elektronickom systéme riadenia dokázalo verne simulovať priblíženie a pristátie raketoplánu. Celkovo vykonal v tento deň 11 cvičných priblížení na pristátie. Spolu s Crippenom sa potom počas dňa dozvedeli, že problém s počítačmi raketoplánu sa podarilo vyriešiť a nový termín štartu je zajtra.
thumb|left|[[Space Shuttle|Raketoplán Columbia na štartovacom komplexe 39A počas príprav na misiu STS-1, 5. marec 1981]]
V nasledujúci deň bolo všetko opäť pripravené na najriskantnejší skúšobný let v dejinách kozmonautiky a letectva vôbec. Dovtedy sa všetky kozmické lode najprv skúšali v bezpilotnom režime a až potom v nich letela ľudská posádka, ale americký raketoplán nebol koncipovaný na bezpilotný let. V tomto prípade nešlo len o samotnú kozmickú loď, ale o celú štartovaciu zostavu, čiže raketoplán (orbiter), hlavnú palivovú nádrž ET na kvapalné pohonné látky a dva pomocné štartovacie motory SRB na tuhé palivo. Young a Crippen sa v podstate chystali zveriť svoje životy do rúk inžinierov a počítačových simulácií, ale ak sa niekto počas výpočtov, konštrukcie, stavby alebo príprav splietol, sú obaja mŕtvi. Teoreticky možnosť záchrany posádky existovala, ale všetci veľmi dobre vedeli, že ani katapultážne sedadlá, prevzaté zo strojov SR-71 Blackbird, nedokážu astronautov v 99% prípadov zachrániť. Young sa k tomu vyjadril: „Každý, kto sedí na špici najväčšieho systému s kyslíkovodíkovým palivom na svete, a vie, že sa chystajú spodok zapáliť a zároveň nemá aspoň malé obavy, nerozumie tak úplne celej situácii...“ V tento deň Younga a Crippena prebudili o 03:00 miestneho času. Po raňajkách, ku ktorým sa už tradične podával steak a vajíčka, nasledovala krátka lekárska prehliadka. Potom si astronauti obliekli skafandre, vyšli z Budovy operácií a testov (Operations and Checkout Building) a nasadli do špeciálne upravenej dodávky, ktorá ich doviezla k 14 km vzdialenému štartovaciemu komplexu 39A. O 05:20 technici ukončili uzavretie raketoplánu. Obaja astronauti ležiaci v sedadlách striedavo pozorovali pelikány, ktoré lietali nad lagúnami, a striedavo sledovali údaje na obrazovkách počítačov.
thumb|Štart misie STS-1, 12. apríl 1981
Po 2 minútach a 11 sekundách sa od štartovacej zostavy oddelili motory SRB a na padákoch dopadli do Atlantického oceánu, asi 250 kilometrov od pobrežia. Odtiaľ ich lode dotiahli späť na kozmodróm, kde ich potom pripravili k ďalšiemu použitiu. V čase 8 minút a 34 sekúnd od štartu došlo k vypnutiu hlavných štartovacích motorov SSME. Columbia vtedy letela rýchlosťou 28 080 km/h po počiatočnej dráhe vo výške 24 – 150 km. Hlavná palivová nádrž ET sa oddelila od raketoplánu v čase 9 minút a 2 sekundy po štarte. Jej zvyšky dopadli do Indického oceánu. V čase 10 minút, 32 sekúnd po štarte astronauti vykonali manéver OMS-1 a v T+44 minút, 2 sekundy nasledoval OMS-2. Po týchto manévroch sa raketoplán dostal na kruhovú obežnú dráhu vo výške 245,8 – 247,6 km. Ďalšie dva manévre v čase T+6 hodín, 20 minút a T+7 hodín, 5 minút Columbiu presunuli na eliptickú dráhu vo výške 273,9 – 274,1 km.
thumb|Columbia krátko pred dosadnutím na pristávaciu dráhu [[Edwards Air Force Base|Edwardsovej základne vzdušných síl v Kalifornii, 14. apríl 1981]]
Hlavná náplň letu bola úplne technická, pretože hlavným zmyslom prvej misie Columbie bolo preveriť správanie konštrukcie a systémov pri lete vo vesmíre. Dôležitou operáciou bolo otvorenie dverí nákladového priestoru. Otvorením dverí bola podmienená správna funkcia chladiaceho systému, ktorého radiátory boli na ich vnútornej strane. Správnu funkciu pohonného mechanizmu dverí astronauti overili dvojakým otvorením a zatvorením. Raketoplán bol po väčšinu letu v polohe „na chrbte“, ktorá posádke umožňovala vizuálne pozorovania zemského povrchu. Na začiatku druhého dňa letu posádka vyskúšala po dobu tri a štvrť hodiny gravitačnú stabilizáciu, pri ktorej bol raketoplán namierený pozdĺžnou osou k Zemi. Ukázalo sa, že tento spôsob stabilizácie ušetrí v priemere 4 kg paliva za hodinu letu.
Prípravy na pristátie začali Young a Crippen asi 6 hodín pred brzdiacim manévrom. K nemu došlo 14. apríla o 17:22 UTC nad Indickým oceánom. Posádka potom otočila raketoplán okolo priečnej osi a zafixovala ho s pozdĺžnou osou zdvihnutou o 40° k horizontu. V tejto polohe Columbia vstúpila o 28 minút neskôr vo výške 120 km a 7 070 km od miesta pristátia do horných vrstiev atmosféry rýchlosťou 24-krát vyššou než rýchlosť zvuku. Na exponovaných miestach plášťa sa teplota zvýšila na 1 480 °C a ionizovaný plyn spôsobil na 17 minút stratu spojenia. Raketoplán preletel pobrežie Kalifornie vo výške 43 km rýchlosťou 8 026,2 km/h a od severozápadu sa priblížil k Edwardsovej základni vzdušných síl, určenej na pristátie. Nad základňu priletel vo výške 16 km už takmer rýchlosťou zvuku. Vo výške 10 km Young vykonal náklon o 35° a začal tiahlu ľavú zatáčku o 210°, po ktorej sa pri klesaní 60 m/s dostal do kurzu pristávacej dráhy 23 na dne vyschnutého soľného jazera. Po vysunutí podvozku vo výške 120 m sa Columbia dotkla zeme presne v čase 18:20:55,427 UTC (10:20:55,427 miestneho času). Pristávacia rýchlosť 338 km/h mala vertikálnu zložku len 30 cm/s. Dojazd do úplného zastavenia raketoplánu meral 2 741 metrov.
Dôkladná poletová prehliadka ukázala celkovo dobrý stav stroja. Na povrchu plášťa sa zistilo asi 300 drobných mechanických poškodení, ale potrebné bolo vymeniť len 3 dosky tepelnej ochrany. Úspešné vykonanie prvého zo štyroch skúšobných letov raketoplánu tak dokázalo reálnosť myšlienky viacnásobne použiteľného vesmírneho dopravného prostriedku.
Atentát
Atentát je útok na život významnej osoby prevedený z ideologických alebo politických dôvodov. Často býva používaný ako prostriedok anarchistických alebo teroristických skupín, poprípade inými extrémistickými skupinami.
Atentát je jeden z najstarších prostriedkov presadzovania politických záujmov silou. Atentáty je možné doložiť od najstaršej histórie. Filip II. Macedónsky, otec Alexandra Veľkého, alebo Julius Caesar boli najznámejšími obeťami. Rímski cisári a šítski imáni bývali častými obeťami atentátov. Táto prax bola známa aj v starovekej Číne.
Atentáty v dejinách
V stredoveku boli kráľovraždy výnimočné, no počas obodbia renesancie boli atentáty na vládcov z politických či súkromných dôvodov opäť častejšie. Obeťami boli napr. Henrich III. Francúzsky, Henrich IV. Francúzsky alebo Viliam I. Oranžský.
V novodobej histórii bolo obetí atentátov čoraz viac. Len v Rusku boli spáchané v priebehu 200 rokov atentáty na štyroch panovníkov: Ivana VI., Petra III., Pavla I. a Alexandra II.. V USA boli obeťami tiež štyria prezidenti - Abraham Lincoln, James Abram Garfield, William McKinley, a John Fitzgerald Kennedy (pozri i smrť Johna F. Kennedyho). Ďalší prezidenti, ktorí boli cieľmi útokov prežili pokusy o atentát. Mnohí z útočníkov však nemali politické ciele, alebo boli mentálne postihnutí. Táto skupina útočníkov je dnes významnou hrozbou.
V Európe atentát na následníka rakúsko-uhorského trónu Františka Ferdinanda d'Este srbským nacionalistom rozpútal po sérii konfliktov prvú svetovú vojnu. Počas druhej svetovej vojny došlo po prvý raz k atentátu špeciálne pripravenou jednotkou - obeťou bol zastupujúci ríšsky protektor Reinhard Heydrich, ktorý zomrel po útoku česko-slovenských výsadkárov vyslaných exilovou vládou v Londýne. Dekódovanie nepriateľského spojenia zase umožnilo USA vykonať útok na japonského admirála Isoroku Jamamota pri leteckom presune. Niekoľko atentátov bolo tiež spáchaných na Adolfa Hitlera, ktorý nakoniec ukončil svoj život samovraždou.
Indický "otec národa" Mahátma Gándhí bol zastrelený rukou atentátnika 30. januára 1948 pre údajnú zradu hinduistov a Gándího snahu o mier s moslimami.
Studená vojna a súčasnosť
Počas studenej vojny prudko stúpol počet politicky monitovaných vrážd, čoho pravdepodobnou príčinou bola silná názorová polarizácia medzi krajinami prvého a druhého sveta, resp. západným a východným blokom.
V čase prezidentovania J. F. Kennedyho (ktorý sám zomrel pri atentáte) sa americká CIA niekoľkokrát pokúšala zavraždiť kubánskeho vodcu Fidela Castra. V rovnakom čase KGB likvidovala atentátmi zbehov a izraelský Mosad palestínskych povstalcov a politických predstaviteľov.
13. mája 1981 spáchal Mehmet Ali Ağca na Námestí svätého Petra atentát na Jána Pavla II. Za týmto činom stála KGB. Motívom bol zrejme pocit ohrozenia zo strany Sovietskeho Zväzu, že poľský pápež môže ohroziť stabilitu komunizmu vo Východnom bloku.
V roku 1983 na Filipínach stál za vraždou opozičného senátora Benigna Aquina vtedajší diktátor Ferdinand Marcos pri návrate na Filipíny z exilu v Spojených štátoch. V priebehu troch rokov však jeho vdova, Corazon Aquinová porazila Marcosa v prezidentských voľbách a skončila tak vyše 20-ročnú diktatúru.
V roku 1986 nariadil Ronald Reagan útok na rezidenciu líbyjského vodcu plukovníka Muammara al-Kaddáfího. Ten vyviazol bez zranení, pri útoku však zahynula jeho adoptívna dcéra.
Počas vojny v Perzskom zálive v roku 1991 Spojené štáty bombardovali dôležité vojenské bunkre prezidenta Saddáma Husajna, v nádeji, že sa ho podarí zabiť. Husajn tiež používal atentáty ako nástroj boja proti svojim odporcom i nástroj teroru.
V Indii boli zavraždení predsedovia vlády Indira Gándhiová (1984) a Rádžív Gándhi (1991).
V Pakistane zomrela pri atentáte koncom roka 2007 premiérka Bénazír Bhuttová.
Prehľad úspechov slovenskej hádzanej
Prehľad úspechov slovenskej hádzanej sumarizuje prehľad prehľad medailí slovenských hádzanárov na vrcholných svetových a európskych podujatiach v ére samostatnosti, v reprezentácii Československa a prehľad klubových aj individuálnych úspechov v európskych pohároch.
História
Československá mužská hádzaná slávila veľké úspechy v päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch 20. storočia, kedy patrila k svetovej špičke. Z majstrovstiev sveta priviezli päť medailí, vyvrcholením tohto obdobia bol titul svetových šampiónov vo Švédsku 1967, ku ktorému prispelo kvarteto slovenských hádzanárov. Štvornásobný medailista z MS Anton Frolo bol najstarším a Rudolf Horváth najmladším členom víťazného tímu, štvoricu Slovákov dopĺňali Vladimír Seruga a Martin Gregor. Posledný veľký úspech zaznamenali československí hádzanári pri olympijskej premiére tohto športu v Mníchove 1972, o zisk striebornej medaily sa pričinili traja Slováci, v bráne stál Peter Pospíšil a v poli bojovali Vincent Lafko a Andrej Lukošík.
Československá reprezentácia žien sa môže pochváliť kompletnou medailovou zbierkou z majstrovstiev sveta, vrátane titulu majsteriek sveta z premiérových MS 1957 v Juhoslávii. V sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch 20. storočia získala slovenská ženská hádzaná výraznú prevahu nad českou, čo sa prejavilo aj na zložení reprezentácie. Na MS 1982 bolo družstvo Československa zostavené len zo slovenských hráčok! Vyvrcholením bolo striebro z MS 1986 za účasti 12 Sloveniek. Družstvo malo medailové ambície aj na olympijských hrách 1988 v Soule, k postupu do najlepšej štvorky však chýbal jeden strelený gól v stretnutí s Juhosláviou. O ďalšiu účasť pod olympijskými kruhmi pripravil hádzanárky bojkot OH 1984 v Los Angeles, športovci socialistických krajín sa zúčastnili akejsi „náhradnej olympiády“ pod názvom Družba 1984. Turnaj v hádzanej žien za účasti socialistických krajín, ktoré vtedy tvorili svetovú špičku sa konal v Trenčíne, Československo obsadilo druhé miesto za Sovietskym zväzom.
Éra samostatnosti
História česko-slovenskej hádzanej sa uzavrela v roku 1993 už po rozdelení Česko-Slovenska. Obe krajiny sa naposledy predstavili v spoločnej reprezentácii na majstrovstvách sveta, muži v zostave so šiestimi Slovákmi obsadili 7. miesto, ženy (10 Sloveniek) skončili deviate. Nástupníckymi krajinami s právom účasti na ďalšom svetovom šampionáte sa stali muži Česka a ženy Slovenska. Ženy zahájili ústup z pozícií posledným miestom na premiérových ME 1994, následne sa zúčastnili majstrovstiev sveta 1995, no na ďalšiu účasť na vrcholnom podujatí museli čakať dlhých 19 rokov. Lepšie výsledky dosiahla reprezentácia mužov, ktorá vybojovala účasť na dvoch majstrovstvách sveta a trikrát štartovali na európskom šampionáte.
Medailisti z majstrovstiev sveta
Muži
Ženy
Úspechy v ére samostatnosti
🇸🇰 🇸🇰
Úspechy v európskych pohároch
Klubové úspechy
Individuálne úspechy
Európsky pohár majstrov Liga majstrov žien/EPM Pohár víťazov pohárov Pohár EHF
Hlavný hrebeň Vysokých Tatier
Hlavný hrebeň Vysokých Tatier sa tiahne v dĺžke 26 km od Ľaliového po Kopské sedlo. Výškové rozdiely predstavujú úhrnom asi 10 700 m, teda prevýšenie asi polovicu – v oboch smeroch, hraničné sedlá sa výškou až tak nelíšia. Jeho prechod patrí k vážnym horolezeckým podujatiam vytrvalostného typu, podľa sprievodcov ide sumárne o 94 hodín lezenia a chodenia cez 90 štítov.
Uvádzané sú výraznejšie štíty a veže v tomto hrebeni od západu na východ, ako aj sedlá a štrbiny medzi nimi – tie sú kurzívou. Kvôli prehľadnosti je zoznam rozdelený na tri časti. Prvý úsek po severozápadný vrchol Rysov tvorí štátnu hranicu s Poľskom.
Pohraničný úsek: Ľaliové sedlo – Rysy
Ľaliové sedlo – Krajná Kopa – Krajné sedlo – Predná kopa – Svinické sedlo – Svinica – Nižná svinicová štrbina – Vrátka – Valentkovo sedlo – Valentkova – Hladké sedlo – Hladký štít – Kotolnicová priehyba – Veľká Kotolnica – Predná kotolnicová lávka – Malá Kotolnica – Prostredná Kotolnica – Zadná Kotolnica –Východná Kotolnica – Zadná kotolnicová lávka – Prostredná kotolnicová lávka – Veľká Kotolnica – Čierna lávka – Nižný kostúr – Nižná liptovská lávka – Vyšný kostúr – Vyšná liptovská lávka – Hrubý štít – Malý Hrubý štít – Západná deravá štrbina – Deravá vežička – Východná deravá štrbina – Deravá veža – Krivé sedlo – Piargová veža – Chalubińského brána – Kopa nad Chalubińského bránou – Sedlo nad Chalubińského bránou – Chalubińského vežička  –  Temnosmrečinská veža – Piargová štrbina – Druhý Mních – Štrbina pod Druhým mníchom – Čubrina – Hincovo sedlo – Mengusovská vežička – Mengusovská štrbina – Veľký Mengusovský štít – Vyšné Mengusovské sedlo – Veľká mengusovská ihla – Štrbina v mengusovských ihlách – Malá mengusovská ihla – Prostredný Mengusovský štít – Mengusovské sedlo – Chlapík – Východný Mengusovský štít – Východné Mengusovské sedlo – Hincova veža – Hincova štrbina – Hincova vežička – Vyšná Hincova priehyba  – Hincova kopa – Nižná Hincova priehyba – Západný volí roh – Západná volia štrbina – Východná volia štrbina – Východný volí roh –  Malá Rohatá štrbina – Rohatý hrebeň – Veľká Rohatá štrbina – Rohatá vežička – Veľká volia štrbina – Volia veža –  Východná volia štrbina – Západná volia štrbina – Žabia veža – Vyšné Žabie sedlo – Žabí kôň – Žabie sedlo – Západná veža nad Žabím sedlom – Prostredná veža nad Žabím sedlom – Východná veža nad Žabím sedlom – Štrbina nad vežami.
Úsek: Rysy – Východná Vysoká
Rysy – Zadná priehyba v Rysoch – Prostredná priehyba v Rysoch – Predná priehyba v Rysoch – Kopa nad Váhou – Váha – Ťažký štít – Štrbina pod Ťažkým štítom – Vysoká – Štrbina vo Vysokej – Západné Rumanovo sedlo – Západný Rumanov zub – Prostredné Rumanovo sedlo – Východný Rumanov zub – Východné Rumanovo sedlo – Bartkova veža – Bartkova štrbina – Malý Gánok – Malá Gánkova štrbina – Prostredná Gánkova štrbina – Gánok – Gánkova štrbina – Rumanov štít – Rumanova štrbina – Rumanov štít – Vyšná zlobná štrbina – Zlobné zuby – Zlobná bránka – Zlobivá – Vyšná zlobná lávka –Wachterova veža – Nižná zlobná lávka – Zlobná kopa – Prostredná zlobná štrbina – Zlobná kôpka – Nižná zlobná štrbina – Západný železný štít – Západná železná brána – Malá Snežná kopa – Nižná Snežná lávka – Prostredná Snežná kopa – Vyšná Snežná lávka – Hrubá Snežná kopa – Východná železná brána – Východný železný štít – Zlomisková štrbina –  Popradský Ľadový štít – Popradská Ľadová štrbina – Vyšné kačacie sedlo – Kačací štít – Prostredné kačacie sedlo – Kačací hrb – Nižné kačacie sedlo – Batizovská vežička – Nižná batizovská štrbina – Batizovská kopa – Prostredná batizovská štrbina – Batizovská ihla – Malý Batizovský štít – Vyšná batizovská štrbina – Batizovský štít – Západné Batizovské sedlo – Batizovský hrb – Východné Batizovské sedlo – Zadný Gerlach – Vyšná Lavínová priehyba – Lavínové zuby – Nižná Lavínová priehyba – Lavínový štít – Lavínová štrbina – Lavínová veža – Lavínové sedlo – Veľká Litvorová veža – Predná Gerlachovská lávka – Gerlachovská vežička – Zadná Gerlachovská lávka – Malá Litvorová veža – Lučivnianska lávka – Lučivnianska veža – Litvorové sedlo – Litvorový štít – Velické sedlo – Velický štít – Malý Velický štít – Nižná Velická lávka – Zamrznutá kopa – Poľský hrebeň.
Úsek: Východná Vysoká – Kopské sedlo
Východná Vysoká – Prielom – Veža nad Prielomom – Sedlo nad Prielomom – Divá veža – Divá štrbina – Južné Divé sedlo – Divý hrb – Prostredné Divé sedlo – Južná divá ihla – Divý zárez – Severná divá ihla – Severné Divé sedlo – Svišťový štít – Svišťové sedlo – Rovienková stena – Rovienková priehyba – Hranatá veža – Vyšné Rovienkové sedlo – Rovienková veža – Rovienkové sedlo – Kresaný roh – Malý Závrat – Malý Javorový štít – Javorová škára – Javorová štrbina – Javorový štít – Javorové sedlo – Malý Ostrý štít – Prielom v Ostrom – Ostrý štít – Jurzycovo sedielko – Jurzycov zub – Biela lávka – Malá zbojnícka veža – Prostredná zbojnícka veža – Veľká zbojnícka veža – Zbojnícke sedlo – Široká veža – Sedielko  – Malý Ľadový štít – Ľadová štrbina – Ľadový štít – Ľadový kôň – Ľadová priehyba – Zadný Ľadový štít – Vyšné Ľadové sedlo – Snehový štít – Snehová priehyba – Snehová strážnica – Prielom pod Snehovým – Snehový hrb – Ľadové sedlo – Nižná Barania strážnica – Sedlo baraních strážnic – Vyšná Barania strážnica – Stolarczykovo sedlo – Malá čierna veža – Prostredná čierna veža – Veľká čierna veža – Papirusova štrbina – Čierny štít – Nižné Čierne sedlo – Čierne sedlo – Kolový štít – Kolová štrbina – Zmrzlá veža – Zmrzlé sedlo – Belasá veža – Kolové sedlo – Jahňací štít – Jahňací hrb – Zadné Kopské sedlo – Kopský hrb – Kopské sedlo.
Horolezecké prechody hlavného hrebeňa (a pokusy)
Prvé pokusy v medzivojnovom období boli neúspešné, nedokončené. Neskôr sa hrebeňovka občas ešte predlžovala o Belianske (Ždiarske sedlo) a Západné Tatry (sedlo Huty). Chodievali sa aj varianty s Krivánskou či Lomnickou rázsochou. Dakedy sa obchádzali najťažšie vrcholy, najmä Východný železný štít (Tilleho hrana). Prevažne pri zimných pokusoch došlo k niekoľkým úmrtiam.
Stručný výber zaujímavých prechodov a pokusov (smer západ – východ je označený Z – V):
IPhone 4S
left|100px iPhone 4S je 5. generácia smartfónu iPhone. Predstavený bol 4. októbra 2011 a do predaja sa dostal o 10 dní neskôr resp. 14. októbra 2011. Tento model prišiel na trh spoločne s novou verziou operačného systému iOS 5. iPhone 4S je nástupcom iPhone 4. 12. septembra 2012 bol predstavený nástupca iPhonu 4S ktorý nesie označenie iPhone 5.
Vlastnosti
Telefón umožňuje konferenčné hovory, podržanie hovoru, spájanie viacerých hovorov, zobrazenie čísla volajúceho (CLIP) a integráciu s ďalšími vlastnosťami telefónnej siete s prístrojom, ako napr. automatické stíšenie a zastavenie prehrávania hudby pri prijatí hovoru, s jej následným pokračovaním po jeho ukončení. Vytáčanie hlasom podporuje iPhone 3GS a novší.
iPhone v spolupráci s prevádzkovateľmi siete poskytuje aj funkciu tzv. vizuálnej odkazovej schránky (Visual voicemail), t. j. že odkazy sa užívateľovi zobrazia priamo na displeji telefónu a nemusí do schránky volať.
Je možné zakúpiť si hudbu prostredníctvom iTunes Store.
iPhone prehráva video, hudbu a obrázky.
Zo zariadenia je možné pristupovať na internet a to prostredníctvom technológií GPRS/EDGE/3G (cez telekomunikačného operátora) alebo Wi-Fi (cez prístupové body ako bežné počítače). Zariadenie má integrovaný prehliadač internetu Safari. Stránky je možné prehliadať v horizontálnom i vertikálnom móde, a umožňuje zobraziť len časť stránky (čo je výhodné vzhľadom k nižšiemu rozlíšeniu displeja oproti bežným počítačom). Safari pre iPhone nepodporuje Flash, technológiu spoločnosti Adobe.
K Emailovým schránkam je možné pristupovať prostredníctvom zabudovaného klienta Mail s podporou štandardov POP3 a IMAP, vytvárať e-maily vo formáte HTML a je možné tiež čítať dokumenty vo formátoch PDF alebo Microsoft Office (MS Word, MS Excel).
iPhone tiež disponuje technológiou Bluetooth 4.0, 8 Mpx fotoaparátom a nahrávaním videa vo Full HD (1080p) kvalite. .
V iPhone sú zabudované 3 senzory, prvý zisťuje, či je iPhone vo vodorovnej alebo zvislej polohe a podľa toho zobrazuje obraz na displeji, napríklad pri prehrávaní videa. Druhý registruje priloženie iPhone k uchu a automaticky vypína displej, aby šetril batériu a zamedzil ovládaniu uchom a tretí prispôsobuje jas obrazovky intenzite vonkajšieho svetla (ak je táto funkcia zapnutá).
iPhone 4S sa pôvodne dodával s 16, 32 a 64 GB flash pamäťou, pri predstavení iPhone 5 bol vyradený 32 a 64 GB model a cena čiastočne klesla. V predaji zostáva iPhone 4S s 8 GB flash pamäťou.
Ján Slota
Ing. Ján Slota (* 14. september 1953, Lietavská Lúčka) je slovenský politik. Bývalý dlhoročný primátor mesta Žiliny a bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky. V rokoch 1994 až 1999 a 2003 až 2012 bol predsedom Slovenskej národnej strany.
Život
Medzi jeho predkov patril Juraj Slota, jeden zo zakladateľov Matice slovenskej a redaktor týždenníka Cyrill a Method. Ján Slota bol druhé zo štyroch detí. Jeho otec Milan bol banský technik, matka Anna sa v domácnosti starala o výchovu detí. Má o rok staršiu sestru, ďalšiu o tri roky mladšiu. O päť rokov mladší brat zahynul pri banskom nešťastí. Rodina Slotovcov sa sťahovala podľa toho, kde pracoval otec.
Základné školské vzdelanie absolvoval v Lietavskej Lúčke (okres Žilina) v roku 1969. Strednú všeobecno-vzdelávaciu školu ukončil maturitou v roku 1972 v Prievidzi. Odtiaľ odišiel na banícku fakultu Vysokej školy technickej v Košiciach, ktorú úspešne ukončil v roku 1977 titulom inžinier.
Po absolvovaní vysokej školy pracoval ako banský technik v Banských stavbách v Prievidzi. V roku 1979 nastúpil ako absolvent na ročnú základnú vojenskú služby, ktorú odslúžil na letisku v Mošnove. Po ukončení služby krátko pracoval ako technik vo Východoslovenských kameňolomoch a štrkopieskoch.
Od roku 1981 do roku 1990 bol vedúcim strediska špeciálnych činností v n. p. Prefmonta Bratislava. V rámci podniku i koncernu bol viackrát vyhodnotený ako najlepší pracovník. Podľa medializovaného rozsudku Okresného súdu v Prievidzi z 30. novembra 1984 vo funkcii vedúceho pracovníka v nedbanlivosti porušil svoje povinnosti a požiarom spôsobil všeobecné nebezpečenstvo. Za trestný čin všeobecného ohrozenia mu bola udelený podmienečný trest a strhávaná mzda.
Po roku 1989 sa začal angažovať v politike.
Emigrácia
V roku 1971 ako sedemnásťročný emigroval do Rakúska spolu s troma spoločníkmi (jeden z nich bol bývalý pohraničník), no už po štyroch dňoch sa dobrovoľne vrátil späť. Po návrate do ČSSR strávil mesiac vo väzení, odsúdený bol za nedovolené opustenie republiky na polročný podmienečný trest.
19. marca 2008 médiá informovali, že Slota sa podľa záznamov ŠtB v Rakúsku podieľal na vykrádaní áut. 14. apríla 2008 televízia Markíza odvysielala správu, že podľa ŠtB kradol Slota aj tesne pred útekom, so spoločníkmi vykradol obchod s textilom a mäsovými výrobkami v obci Koš, pričom škoda činila 24 000 Kčs. Slota zverejnené informácie odmietol, ŠtB označil za nedôveryhodný zdroj a od televízie Markíza žiadal opravu a ospravedlnenie. 16. júla 2009 rozhodol Krajský súd v Žiline o neopodstatnenosti jeho žaloby.
Rodina
thumb|S manželkou Ľubomírou Ján Slota priznáva, že jeho prvá manželka mala maďarských rodičov, no narodila sa na Slovensku a maďarčinu neovládala. S druhou manželkou Alžbetou prežil 24 rokov a mal synov Pavla a Jána. Alžbeta v auguste 2002 podala žiadosť o rozvod a vtedy 16-ročný syn Ján zostal po dohode manželov vo výchove matky. Treťou manželkou sa 11. novembra 2004 stala jeho asistentka, vtedy 23-ročná Ľubomíra. Avšak už pred rokom 2017 od neho aj s dcérou odišla do Prahy.
Ján Slota má synov Mareka, Pavla, Jána a dcéru Sofiu.
Záujmy
Po závesnom lietaní na rogale získal licenciu letca na malých motorových lietadlách. Absolvoval aj kurz športového lietania a leteckej akrobacie. Obľubuje automotošport, jazdu na motorke, športovú streľbu, turistiku v prírode, jazdí na koni. Je členom poľovníckeho zväzu, Matice slovenskej, čestným členom Zväzu protikomunistického odboja, stál pri zrode Asociácie slovenských vojakov, prezident sedemnásobného majstra SR futbalového klubu MŠK Žilina a majstrovského hokejového klubu MsHK Žilina.
Politická činnosť
Patrí medzi zakladajúcich členov obnovenej Slovenskej národnej strany (SNS) v okrese Žilina. Nebol členom prípravného výboru, aj keď to rád tvrdí. V roku 1990 bol zvolený za poslanca Federálneho zhromaždenia za SNS. V roku 1992 bol zvolený za poslanca Slovenskej Národnej rady, v roku 1994 za poslanca NR SR. Bol v poradí štvrtým a najdlhšie pôsobiacim predsedom SNS po jej obnovení – od februára 1994 do septembra 1999.
Kelti
thumb|Rozšírenie Keltov v Európe: modrou farbou [[1500 pred Kr.|1500 – 1000 pred Kr., ružovou 400 pred Kr.]]
Ján Slota
Politická činnosť
Počas vnútrostraníckej krízy v roku 1994 vytiahol národniarov z 2,7 na 5,4 % a rovno do vlády. V roku 2001 po kríze čistiek v SNS založil nový subjekt Pravú SNS. So stranou získal o rok vo voľbách viac hlasov ako pôvodná SNS (3,72 %). Dokázal sa spojiť so svojou rivalkou Annou Malíkovou, vtedajšou predsedníčkou SNS a vrátil sa opäť do vysokej politiky ako predseda už zlúčenej SNS (od 31. mája 2003). V parlamentných voľbách v roku 2006 strana získala 11,73 % hlasov, čím predbehla svojho najväčšieho rivala SMK o 0,05 % a spolu so stranami SMER a ĽS-HZDS sa stala vládnou stranou. SNS pripadli 3 ministerstvá a 7 štátnych tajomníkov.
Kelti
Kelti alebo (najmä pre oblasť Galie) Galovia alebo Gali boli príbuzné etnické skupiny indoeurópskeho pôvodu, ktoré začali pôsobiť od polovice 2. tisícročia pred Kr. v južných častiach strednej Európy a západnej Európy (od Čiech až po Francúzsko).
Ján Slota
Politická činnosť
Od 6. októbra 2012 Slota už nie je predsedom SNS, nahradil ho Andrej Danko.
Kelti
Hovorili keltskými jazykmi. Z jazykového hľadiska majú rad spoločných znakov s Italikmi na juhu a Germánmi na severe. Kelti boli nositeľmi laténskej kultúry.
Ján Slota
Politická činnosť
17. februára 2020 vydal Ján Slota vyhlásenie, že SNS sa spoluprácou s maďarskou stranou MOST-HÍD v koalícii stratila pod vedením "kapitána Danka" národný a kresťanský charakter a že odporúča voličom aj členom SNS vo voľbách voliť stranu VLASŤ Štefana Harabina.
Kelti
Kelti v Európe
Etnogenéza keltských kmeňov bola ukončená na prelome 2. tis. pred Kr. a 1. tis. pred Kr.
Archeologické nálezy ako aj antickí autori ukazujú, že pôvodným územím Keltov bol priestor vymedzený na juhu masívom Álp, na severe nemeckým stredohorským prahom Mittelgebirgsschwelle, na východe Vltavou a na západe poriečím Seiny (tzv. západohalštatský okruh), kde už v 6. storočí pred Kr. existovala príbuzná materiálna kultúra a uplatňovalo sa jednotné politické a sociálne cítenie. Z tohto územia sa v 5. storočia pred Kr. šírili kultúrne vplyvy - a v prvej vlne expanzie aj samotní Kelti - viacerými smermi, vrátane v druhej polovici 5. storočia pred Kr. na západné Slovensko. Neskôr sa sem vo veľkom presúvali samotné keltské kmene (napr. na Slovensko prvý raz niekedy v druhej polovici 4. storočia pred Kr.). Prvé písomné zmienky o Keltoch (Hekataios Milétsky, Herodotos z Halikarnasu) sú z počiatku 5. storočia pred Kr. ako dôsledok úzkych kontaktov s Grékmi, Etruskami a Rimanmi.
Ján Slota
Komunálna politika
Od roku 1990 pôsobil vo funkcii primátora krajského mesta Žilina. Vo funkcii pôsobil ešte trikrát po voľbách v rokoch 1994, 1998 a 2002. V prvých voľbách do Vyšších územných celkov v roku 2001 bol zvolený za poslanca žilinského VÚC za PSNS. V druhých voľbách v roku 2006 bol opätovne zvolený za poslanca žilinského VÚC za koalíciu strán SMER-SD, SNS, ANO, HZD. V komunálnych voľbách v roku 2006 sa piaty raz uchádzal o post primátora, porazil ho však Ivan Harman (SDKÚ-DS, OKS, KDH, SF), čím ukončil jeho šestnásťročné pôsobenie vo funkcii.
Kelti
Kelti v Európe
V rokoch 298 – 280 pred Kr. podnikali výboje v Trácii a v Macedónii (298 pred Kr. ich macedónsky vládca Kassandros porazil v horách Haemus (dnešná Stará planina v Bulharsku); 280 pred Kr. Kelti podnikli veľký útok proti Trácii a po smrti Ptolemaia I. obsadili Macedóniu). K roku 279 pred Kr. Polybios píše, že v ofenzíve, ktorú Kelti rozpútali proti helénskemu svetu, bola vyplienená svätyňa v Delfách. V rokoch 278 – 277 pred Kr. macedónsky vládca Antigonos II. Gonatás porazil Keltov na Balkáne. Po tejto porážke na Balkáne sa v rokoch 275 – 250 pred Kr. niektoré keltské bojové družiny vrátili do Karpatskej kotliny a usadili sa tam. S touto udalosťou sa dáva do súvislosti aj prvý väčší príchod Keltov na juh stredného a východného Slovenska. Kelti v treťom storočí pred Kr. utrpeli porážku od Rimanov, ktorí ich vytlačili zo strednej Itálie (a po roku 190 pred Kr. aj z veľkej časti severnej Itálie). V 3. storočí pred Kr. boli Kelti zo svojho pôvodného územia rozšírení všetkými smermi (od Atlantického oceána až po Karpatskú kotlinu), vrátane stredného a východného Slovenska.
V poslednej fáze svojho samostatného dejinného vystúpenia v 1. storočí pred Kr. sa Kelti prejavili ako šikovní obchodníci, ktorí spätne prenikali do hospodárskej štruktúry Rímskej ríše. V 1. storočí pred Kr. boli viaceré keltské kmene pod rímskou nadvládou, ich územie na sever od Dunaja postupne obsadili Germáni. Bývalé keltské územia neobsadené Rimanmi tým zaznamenali nebývalý kultúrny úpadok - vrátili sa na úroveň aká bola pred Keltmi niekoľko storočí skôr.
Ján Slota
Vylúčený zo strany
24. apríla 2013 Slotu vylúčili zo strany. O vylúčení rozhodlo predsedníctvo dvojtretinovou väčšinou hlasov. Hlavným dôvodom bol výsledok disciplinárneho konania kvôli nehospodárnemu nakladaniu s majetkom SNS.
Kelti
Kelti v Európe
Dnes prežívajú keltské enklávy v Írsku, Spojenom kráľovstve a vo Francúzsku.
Ján Slota
Vylúčený zo strany
9. mája Slota neprišiel na tlačovku, ktorú sám zvolal. Chcel hovoriť o stave v SNS. Nakoniec len po kolegovi odkázal, že už nechce byť šéfom strany.
Kelti
Charakteristika
Rast keltskej civilizácie bol pomerne rýchly na celom území a bol umožnený rozvinutým obchodom so železom, soľou a poľnohospodárskymi výrobkami, ako aj spoločenskou organizáciou. Kelti rozlišovali vládnucu vrstvu, kňazskú vrstvu, vojsko a slobodných remeselníkov a roľníkov. Ako prví v Európe mali dvojkolesové vozy určené na boje, a takisto boli jediným kmeňom, ktorý už v tom období používal brnenie. Keltské sídliská sú pomerne rozľahlé, žili tam najmä roľníci - chovatelia dobytku (mäso, záprah, vlna), zatiaľ čo vládnuca vrstva dávala prednosť životu v opevnených osadách vybudovaných na neprístupných miestach. Keltské domy mali okrúhly i obdĺžnikový tvar, bývali mierne zapustené do zeme. V zásade išlo o zrubové stavby. Kmene stavali na svojom území aj sídliská mestského typu - oppidá. Najznámejším oppidom na Slovensku bolo tzv. Bratislavské oppidum. Kelti v ňom razili mince - biateky. Veľkovýroba železných poľnohospodárskych nástrojov zlepšila poľnohospodársku produkciu, lebo kyprením pôdy radlicou sa zlepšil výnos polí.
Ján Slota
Vylúčený zo strany
V ten istý deň okolo 17. hodiny odmietol zastaviť policajnej hliadke v Čadci. Tá ho po naháňačke zadržala, a skončil za mrežami, pretože šoféroval pod vplyvom alkoholu a nezastavil na pokyn policajtov. Tí ho predviedli na obvodné policajné oddelenie v Čadci do cely predbežného zadržania.
Kelti
Kelti na Slovensku a v strednej Európe
Kelti boli prvý historicky doložený národ na území Slovenska. Bojové keltské kmene si podrobili lužické obyvateľstvo, ktoré s dobyvateľmi čoskoro splynulo. Z názvov keltských kmeňov sú známe len niektoré. Na území severného Slovenska žil keltský kmeň Kotínov, v Poiplí žili Osovia (často považovaní za Ilýrov), v Čechách, na Morave, západnom Slovensku a v severozápadnom Maďarsku žili Bojovia. Vo východnom Rakúsku žili Tauriskovia (neskôr nazývaní Norikovia) a v juhovýchodnom Maďarsku a Vojvodine Skordiskovia.
Ján Slota
Kresťanská SNS
V máji 2014 sa Slota stal predsedom novej Kresťanskej SLOVENSKEJ NÁRODNEJ STRANY, s ktorou má SNS problém ohľadne podobného názvu. Krajský súd v Trenčíne zmenil v júni 2014 rozhodnutie okresného súdu a predbežným opatrením zakázal K SNS používať vo svojom názve slovné spojenie "SLOVENSKÁ NÁRODNÁ STRANA", ako aj skratku "SNS" až do právoplatného rozhodnutia v spore.
Zoznam geovedných článkov/Z
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 169 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
za
Zadunajské stredohorie · Zafír · Zagros · Zahořanský stratotyp · Zajsan (jazero) · Zalambdalestes · Zalmoxes · Zambezi · Zankl · Zaoblúková panva · Zaoziornyj · Zaó (sopka) · Zapadna Morava · Zapatera · Zavarickij
zá
Zábleskový granát · Záhneda · Záhorská nížina · Základná bunka · Záliv · Západ slnka · Západná Dvina · Západné Alpy · Západné Tatry · Západný príhon · Západobeskydské podhůří · Záverečná správa (geologické práce) · Závrt
zb
Zbrašovské aragonitové jeskyně
zd
Zdanlivý prielom · Zdeněk Burian · Zdeněk Kukal · Zdrojnica
ze
Zealandia Bank · Zeiringit · Zeja (rieka) · Zelený mys · Zem · Zem-pretínajúce planétky · Zemetrasenie · Zemetrasenie a cunami v Tóhoku · Zemetrasenie na Haiti 12. januára 2010 · Zemetrasenie na hore Tchaj · Zemetrasenie v Arménsku v roku 1988 · Zemetrasenie v Čile 27. februára 2010 · Zemetrasenie v Indickom oceáne 26. decembra 2004 · Zemetrasenie v Komárne v roku 1763 · Zemetrasenie v Lisabone · Zemetrasenie v S’-čchuane v roku 2008 · Zemetrasenie v Turecku a Sýrii 2023 · Zemetrasenie v Záhrebe v roku 1880 · Zemina · Zemplinikum · Zemská kôra · Zemská os · Zemské jadro · Zemský plášť · Zemský povrch · Zemský tieň · Zephyrosaurus · Zeta (rieka)
zh
Zhejiangosaurus · Zhongyuansaurus · Zhuchengceratops · Zhuchengtyrannus
zi
Zillertalské Alpy · Zima · Zimina · Zirkón · Zitácuaro-Valle de Bravo · Zittauer Gebirge · Zizhongosaurus
zl
Zlaté jezero · Zlato (minerál) · Zlá diera · Zlepenec · Zliechovská jednotka · Zlom (geológia)
zo
Zodpovedná ťažba · Zolná (prítok Slatiny) · Zosuv svahu · Zoznam flyšových pohorí na Slovensku · Zoznam hornín · Zoznam jaskýň a priepastí v Slovenskom krase · Zoznam jazier Írska · Zoznam jazier na Slovensku · Zoznam jazier v Írsku · Zoznam jazier v Kazachstane · Zoznam jazier v Nemecku · Zoznam jazier v Nórsku · Zoznam jazier v Poľsku · Zoznam jazier v Rakúsku · Zoznam jazier v Rusku · Zoznam jazier v Taliansku · Zoznam jazier vo Fínsku · Zoznam jazier vo Francúzsku · Zoznam jazier vo Švédsku · Zoznam kryštalografických oddelení · Zoznam minerálov · Zoznam minerálov A · Zoznam minerálov B · Zoznam minerálov C · Zoznam minerálov D · Zoznam minerálov E · Zoznam minerálov F · Zoznam minerálov G · Zoznam minerálov H · Zoznam minerálov CH · Zoznam minerálov I · Zoznam minerálov J · Zoznam minerálov K · Zoznam minerálov L · Zoznam minerálov M · Zoznam minerálov N · Zoznam minerálov O · Zoznam minerálov P · Zoznam minerálov Q · Zoznam minerálov R · Zoznam minerálov S · Zoznam minerálov T · Zoznam minerálov U · Zoznam minerálov V · Zoznam minerálov W · Zoznam minerálov X · Zoznam minerálov Y · Zoznam minerálov Z · Zoznam najdlhších jaskýň · Zoznam najväčších jazier v Japonsku · Zoznam najväčších jazier vo Švajčiarsku · Zoznam nív na Slovensku · Zoznam pohorí na Slovensku · Zoznam pohorí v Bulharsku · Zoznam pterosaurov · Zoznam riek Írska · Zoznam riek na Slovensku · Zoznam riek v Česku · Zoznam sopiek · Zoznam sopiek Afriky a Červeného mora · Zoznam sopiek Aljašky · Zoznam sopiek Antarktídy · Zoznam sopiek Atlantického oceánu · Zoznam sopiek Austrálie a Melanézie · Zoznam sopiek Filípín a juhovýchodnej Ázie · Zoznam sopiek Havajských ostrovov a Tichého oceánu · Zoznam sopiek Indonézie · Zoznam sopiek Islandu a Severného ľadového oceánu · Zoznam sopiek Japonska, Taiwanu a Mariánskych ostrovov · Zoznam sopiek Južnej Ameriky · Zoznam sopiek Kamčatky a severnej Ázie · Zoznam sopiek Kanady a západu USA · Zoznam sopiek Karibiku · Zoznam sopiek Kurilských ostrovov · Zoznam sopiek Mexika a Strednej Ameriky · Zoznam sopiek Nového Zélandu a Fidži · Zoznam sopiek strednej Ázie a Indického oceánu · Zoznam sopiek Stredomoria a západnej Ázie · Zoznam tektonických platní · Zoznam zlomových a vulkanotektonických štruktúr na Slovensku
zr
Zrážkomer · Zrážková voda · Zrážkový tieň
zu
Zuniceratops · Zunyit · Zupaysaurus
zú
Zújar
zü
Zürišské jazero
zv
Zvariak (kameň) · Zvetrávanie · Zvonivá jama
1648 Shajna
1648 Shajna je planétka s priemerom 41 km, ktorú objavil P. F. Shajn 5. septembra 1935.
NGC 3628
NGC 3628 je špirálová galaxia v súhvezdí Lev.
Pavlikovský (priezvisko)
Pavlikovský je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Tisovci, Poprade a Ždiari (okres Poprad).
Známi nositelia
Pozri v článku Pavlikovský.
Dejiny Ruska
Dňa 1. septembra 1917 bola v Rusku vyhlásená republika, ale fakticky sa ňou stalo už 3. marca 1917 po vypuknutí Februárovej revolúcie.
V období od 10. januára 1918 do 30. decembra 1922 bolo ruské územie súčasťou Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky a následne Zväzu sovietskych socialistických republík (30. december 192225. december 1991).
Dňa 12. júna 1990 poslanci Najvyššieho sovietu RSFSR prijali Deklaráciu o štátnej suverenite Ruskej federácie. Začiatkom decembra (8. december 1990) sa predstavitelia RSFSR, Ukrajiny a Bieloruska na stretnutí v Bielovežskej rezervácii dohodli na spoločnom rozpustení ZSSR a vytvorení Spoločenstva nezávislých štátov. Dňa 25. decembra 1991 zaniknutý štátny útvar Zväz sovietskych socialistických republík dostal nový názov – Ruská federácia.
Územie Ruska (7. storočie pred Kristom5. storočie)
thumb|right|Približné rozšírenie kmeňových zoskupení na území [[Ruská federácia|Ruska pred 9. storočím.]] V období 7. storočia pred Kristom5. storočia žili na území európskej časti Ruska ako aj medzi riekami Volga a Oka ugrofínske a baltské kmene, čo dokazuje rozvoj diakovskej kultúry v tejto oblasti.
Na časti dnešného územia Ruskej federácie v období 1. storočia pred Kristom existovali dva štáty – Bosporský štát a štát Skýtov.
V období po sťahovaní národov (3.7. storočie) sa na severe a strede východoeurópskej nížiny usadili slovanské kmene (Veneti a Anti) z oblasti na juhu Čierneho mora, Volgy a severného Donu. V rokoch 552745 zeme východnej časti európskeho Ruska patrili Tureckej ríši. V polovici 7.10. storočia sa na území dolného Povolžia, severného Kaukazu a v oblasti Azovského mora rozprestierala ríša Chazarov. Južné časti Ruska začiatkom 8. storočia (v roku 926) boli súčasťou štátu Balhov.
Do tohto obdobia siahajú aj počiatky zrodu Povolžského Bulharska (9. storočie13. storočie) a podľa niektorých ruských historikov v týchto miestach vznikol v 9. storočí Ruský chanát.
Stará Rus (5. storočie9. storočie)
Stará Rus (po rusky: Русь) je prvý historický názov zemí východných Slovanov.