cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manon Lescautová
Téma a všeobecný popis
No je možný aj iný pohľad na príbeh. Abbé Prévost sa snažil vložiť do príbehu kritiku spoločenských vzťahov, avšak po jej prepracovaní sa z deja vytratil názor autora, zostali len skutky. Tieto sa dajú vysvetliť akokoľvek. Jeho Manon je mladé dievča, ktoré pod hrozbou zavretia v kláštore urobí čokoľvek, aby mohlo byť na slobode.
Príbeh predstavuje cieľavedomé ľudské konanie. Teda nie neznáma a nepochopená karma spôsobená veľkými spoločenskými hnutiami, ale organizované a premyslené zlo troch mužských postáv. Patriarchálny otec, policajný prezident a kňaz, ktorí aktívne konajú, aby zničili hlavnú protagonistku.
Obvod (Budapešť)
Vychádzajúc z prvého obvodu je číslovanie v smere hodinových ručičiek, pričom sa viackrát prekračuje Dunaj. Číslovanie je veľmi podobné viedenskému a aj počet obvodov je rovnaký. Vzhľadom na to, že každý obvod má vlastnú územnú samosprávu, obvod zodpovedá mestskej časti v Bratislave a v Košiciach.
Manon Lescautová
Téma a všeobecný popis
thumb|vľavo|Kostým Des Grieuxa na svetovej premiére opery náhľad|Postava Tibergea - Geronta podľa Pucciniho Hra je jediným opusom Prévostovým, ktorého životaschopnosť nevyschla, hra sa hráva podnes. Je to príbeh s osobným vkladom autora: niečo podobné Prévost prežíval aj sám, keď po nešťastnej a nenaplnenej láske odišiel do kláštora za novica.
Cléry (Côte-d’Or)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Manon Lescautová
Postavy
Postavy vystupujúce v knihe:
Dej
Ak odmietne staršieho, je jej ponúknutý mladší. Manon ho prijíma. Zápletka pokračuje žiarlivosťou des Grieuxa a intrigovaním Tibergea, následok je ten, že obvinia z nechceného zbitia Duvala ml. Manon a Des Grieuxa. Idú do väzenia a do amerických galejí, kde ich posiela policajný prezident Duval starší. Tiberge vykupuje des Grieuxa, ktorého pustia na slobodu. Manon necháva vo väzení, aby sa konečne zbavil jej vplyvu na svojho chránenca. Des Grieux odchádza za Manon. Záverečná scéna je v krčme v prístave, kde šesťnásťročná Manon umiera ako špinavá väzenkyňa v náručí nešťastného verného rytiera. Koniec.
náhľad|Dobová rytina-Stretnutie Manon a Des Grieuxa
Vplyv diela
Prévostova hra inšpirovala mnohých umelcov, jej pôsobenie možno nazvať kultom.
Geologický ústav Slovenskej akadémie vied
náhľad|vpravo|Budova Geologického ústavu SAV, júl 2009 Geologický ústav Slovenskej akadémie vied bolo vedecké pracovisko SAV sídliace v komplexe SAV na Dúbravskej ceste v Bratislave a tiež na Ďumbierskej ulici v Banskej Bystrici.
V roku 2015 sa ústav spojil s Geofyzikálnym ústavom SAV a vytvoril spojený Ústav vied o Zemi Slovenskej akadémie vied. Dnes predstavuje Geologický odbor Ústavu vied o Zemi SAV.
Zameranie
Ústav sa špecializuje na komplexný výskum geologickej stavby Západných Karpát a ich vývoja od paleozoika až do konca terciéru. Zameriava sa hlavne na stratigrafiu, paleontológiu, paleogeografiu, sedimentológiu, geochémiu, petrológiu a tektoniku. Ústav viedol výskumy v rámci projektov IGCP UNESCO, Karpatsko-balkánskej geologickej asociácie, VEGA a PHARE. V minulosti ústav vykonával významný výskum porovnania neogénnych súvrství centrálnej Paratethýdy (tím pod vedením Jána Seneša) alebo hornín kryštalinika Západných Karpát s inými karpatskými oblasťami (tím Bohuslava Cambela). Pracovníci ústavu vyučujú na viacerých slovenských univerzitách ako aj Masarykovej univerzite v Brne. Ústav spolupracuje s mnohými zahraničnými vedeckými pracoviskami a významnou mierou sa podieľa na publikačnej činnosti v oblasti geologických vied. Ústav tiež vydáva medzinárodný geologický časopis Geologica Carpathica. Od roku 2004 prevádzkuje geochronologické (Ar) laboratórium CEAL, ktoré je však v súčasnosti mimo prevádzky.
Dejiny
Prvé pracovisko venujúce sa geológii bolo založené z iniciatívy prof. Andrusova v roku 1953 ako geologická komisia a neskôr geologické laboratórium pri sekcii matematických vied a vied o Zemi. Laboratórium malo oddelenie biostratigrafie a sedimentológie. Oddlenie biostratigrafie viedli postupne Ján Seneš, Ján Bystrický a nakoniec Eduard Köhler. Andrusov viedol geologické laboratórium do roku 1963, neskôr bol riaditeľom Bohuslav Cambel, ktorý založil aj nové oddelenie geochémie. V roku 1976 bolo založené tektonické oddelenie, ktoré viedol Michal Maheľ a v roku 1981 pribudlo oddelenie nerastných surovín v Banskej Bystrici, ktoré viedol Milan Háber a neskôr Ján Spišiak. V rokoch 1990-1996 bol riaditeľom ústavu Eduard Köhler. Po ňom 6 rokov ústav viedol Jozef Michalík, v rokoch 2002 - 2006 Jozef Vozár. Od roku 2006 do roku 2010 bol jeho riaditeľom Jaroslav Lexa. V rokoch 2010 - 2018 ústav riadil Igor Broska.
1. júla 2015 sa stal ústav súčasťou Ústavu vied o Zemi Slovenskej akadémie vied, kde zastrešuje Geologický odbor.
Hartzviller
Hartzviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gyros
right|thumb|Grécky gyros
Hartzviller
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gyros
Názov gyros môže označovať aj celý sendvič z chleba pita, ktorý sa podáva s rôznymi šalátmi a omáčkami. Plnený je väčšinou paradajkami, cibuľou, hranolkami a omáčkou tzatziki. Niekedy sa týmto termínom označuje druh sendviča a nie samotná náplň.
Podobné jedlá sú arabské šáwarmá a mexické tacos al pastor, všetky sú odvodené od döner kebabu, ktorý sa prvýkrát spomína v 19 stor. v meste Bursa.
Iné projekty
.
Kinkakudži
náhľad|Kinkakudži náhľad|Kinkakudži náhľad|Kinkakudži - záhrada Kinkakudži ( - doslova: Chrám zlatého pavilónu) alebo Rokuondži (鹿苑寺 - doslova: Chrám jelenej záhrady) je chrám (svätyňa) v japonskom meste Kjóto.
Linka C (pražské metro)
Linka  pražského metra spája mesto v severojužnom smere, na oboch koncoch sa stáča na východ. Na mapách sa vyznačuje červenou farbou, má 20 staníc a dĺžku. Cesta z jednej konečnej stanice do druhej trvá 36 minút. Linka je najvyťaženejšia linka celej siete, v špičke jazdia vlaky v intervaloch 115 sekúnd. Zároveň je to najstaršia linka pražského metra, prvý úsek I.C (Sokolovská-Kačerov) bol otvorený 9. mája 1974. Zatiaľ posledný úsek IV.C2 (Ládví-Letňany) bol otvorený 8. mája 2008.
Kinkakudži
Dejiny
Chrám dal postaviť roku 1397 v poradí tretí šógun z rodu Ašikaga menom Jošimicu. Jošimicu sa stal vo veku 37 rokov kňazom. Pavilón pôvodne využíval ako oddychovú vilu. Bol oddaný svojmu zenovému stúpencovi Sósekimu. Na posledné šógunovo želanie sa stal Kinkakudži zenovým chrámom a jeho hlavným predstaveným bol Sóseki.
Momentálne stojí v Kjóte iba kópia Zlatého pavilónu, pretože v roku 1950 ho podpálil mních. Súčasná stavba je z roku 1955.
Architektúra
Trojpodlažný chrám je postavený v rôznych architektonických štýloch: 1. podlažie je v štýle šinden-zukuri, 2. podlažie v štýle buke-zukuri a 3. podlažie čisto v zenovej architektúre. 2. a 3. podlažie sú pokryté čistým zlatom.
Na streche pavilónu je zlatý feng-chuang - čínsky fénix.
UNESCO
Od roku 1994 je Kinkakudži spolu s ostatnými pamiatkami v Kjóte pod ochranou svetového kultúrneho dedičstva Unesco pod spoločným názvom Pamiatky starodávneho Kjóta.
Všepravoslávny snem
Snem vydal 6 dokumentov, encykliku a posolstvo.
FN P90
P90 (skratka výrazu Project 90) je samopal typu PDW belgickej výroby.
P90 bola navrhnutá na konci 80. rokov na požiadavku NATO, ktoré potrebovali novú zbraň na osobnú obranu, ktorá by bola kompaktná pre mestský boj a ktorej projektily by boli schopné prejsť nepriestrelnou vestou. P90 navrhla a dodnes vyrába firma FN Herstal. Do služby bola zaradená v roku 1994. Je používaná rôznymi armádami, policajnými zbormi a špeciálnymi jednotkami, napr. SAS.
P90 má špeciálnu konštrukciu typu bullpup, navrhnutú pre dobrý pohyb v členitom teréne a v malých priestoroch. Je vhodná ako pre pravákov, tak aj pre ľavákov, pretože naťahovacia páka je na oboch stranách a prepínač režimu je pod spúšťou. Má špeciálny systém podávania streliva do komory, pri ktorom sa náboj pri podávaní zo zásobníku otočí o 90 stupňov. Zásobník je plochý a má veľkú kapacitu. Nábojnice sú vyhadzované cez prednú rukoväť smerom dolu. Zbraň sa dá veľmi ľahko rozložiť a vyčistiť. Dajú sa použiť rôzne doplnky, napr. optiky, baterky, tlmiče atď.
Záskalie
Záskalie môže byť:
La Roche-sur-Foron (kantón)
La Roche-sur-Foron je francúzsky kantón v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z deviatich obcí.
Quartier du Faubourg-du-Roule
thumb|upright=1.1|Kostol Saint-Philippe-du-Roule Quartier du Faubourg-du-Roule (štvrť Predmestie Roule) je 30. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 8. obvodu.
Má rozlohu 79,6 ha a ohraničujú ju ulice Avenue des Champs-Élysées na juhu, Avenue de Wagram na západe, Boulevard de Courcelles na severe, Rue de Courcelles na severovýchode a krátke úseky ulíc Rue La Boétie, Rue du Faubourg-Saint-Honoré, Rue Jean Mermoz, Rue Rabelais a Avenue Matignon na východe.
Štvrť bola pomenovaná podľa bývalého predmestia Roule, ktoré sa v miestach rozkladalo. Jeho názov sa objavuje i v označení kostola Saint-Philippe-du-Roule.
Malacky (okres)
Okres sa nachádza v juhozápadnej časti Slovenska, v regióne Záhorie. Na severe hraničí s okresmi Senica a Trnava, na juhu s Pezinkom a Bratislavskými okresmi Bratislava III a Bratislava IV. Západná časť okresu Malacky sa delí o rieku Moravu s Rakúskom.
Mestá
Malacky·Stupava
Schoppernau
Schoppernau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bregenz.
Žije tu 907 obyvateľov (31. 3. 2009).
Pioneer (spoločnosť)
Pioneer Corporation (transkripciou: Paionia kabušiki gaiša) je japonská nadnárodná korporácia, ktorá sa špecializuje na produkty digitálnej audiovizuálnej a zábavnej techniky, ktorá sídli v meste Kawasaki. Spoločnosť založil Nozomu Matsumoto v roku 1938 v Tokiu ako opravovňu rozhlasových prijímačov a reproduktorov.
Pioneer hrá hlavnú úlohu vo vývoji interaktívnej káblovej televízie, LaserDisc prehrávačov, prvých CD prehrávačov, DVD a DVD rekordérov, plazmových obrazoviek (Pioneer Kuro) a OLED obrazoviek. V marci 2010 ukončila spoločnosť Pioneer výrobu televízorov.
Robert Andrews Millikan
Robert Andrews Millikan (* 22. marec 1868, Morrison, Illinois, USA - † 19. december 1953, San Marino, Kalifornia) bol americký experimentálny fyzik.
V v roku 1923 získal Nobelovu cenu za svoje výskumy v oblastiach merania náboja elektrónu a fotoelektrického javu. V rokoch 1921 až 1945 pôsobil ako prezident Kalifornského technologického inštitútu (Caltechu).
V neskorších rokoch svojho života sa Millikan zaoberal otázkami vzťahu kresťanskej viery a vedy. Bol tiež zástancom eugeniky. Zomrel ako osemdesiatpäťročný následkom infarktu myokardu.
Furmanec (prítok Rimavy)
Furmanec je potok v Malohonte, v najsevernejšej časti okresu Rimavská Sobota. Preteká katastrálnym územím mesta Tisovec. Je to pravostranný prítok Rimavy a meria 10,5 km.
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na západnom svahu Kučalachu , v oblasti sedla Zbojská , v nadmorskej výške okolo Najprv tečie severojužným smerom cez dolinu Furmanec, najprv jej hornou časťou zvanou Čertova dolina, kde zľava priberá Galičku a sprava prítok spod Remetiska. Ďalej preteká osadou Pod Dielom, sprava priberá prítok spod sedla Diel a postupne sa stáča na juhojuhovýchod. Pokračuje cez rekreačnú osadu Bánovo, priberá pravostrannú Bánovú, ďalej v blízkosti železničnej stanice Tisovec-Bánovo ľavostranný prítok zo severozápadného svahu Magneta a následne aj pravostranný prítok spod Kostolného vrchu , stáča sa viac na juhovýchod a vstupuje do Muránskej planiny.
Priberá ďalší pravostranný prítok spod Javoriny a preteká dolnou časťou doliny s viacerými krasovými prejavmi (bralá, skalné útvary, jaskyne). Z pravej strany potom priberá vody krasového potoka Teplica a stáča sa na východ. Priberá ešte pravostranný prítok spod Grúnikov a v priestore medzi Hradovou  a Čremošnou, v severnej časti intravilánu mesta Tisovec, ústi v nadmorskej výške okolo  do Rimavy.
Onnion
Onnion je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Clomot
Clomot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gajta
Gajta alebo tiež rajta je dvojitý jazýčkový nástroj pochádzajúci zo severnej Afriky. Tvarom a skladbou sa podobá na arabský mizmár alebo tureckú zurnu.
Používa sa tradične v marockej ľudovej hudbe ale aj v modernej svetovej hudbe. Gajtu počuť napríklad v hudbe z filmu Pán prsteňov v téme Mordor.
Urob si sám
Urob si sám je časopis pre domácich majstrov a všetkých, ktorí chcú niečo urobiť pre to aby krajšie bývali. Vychádza 12x ročne vo vydavateľstve JAGA.
T. Rex
T.Rex (niekedy aj Trontosaurus Rex, či T-Rex) bola anglická rocková skupina, ktorá vznikla v Londýne v 60. rokoch 20. storočia. Hlavným lídrami tejto kapely boli Marc Bolan a Mickey Finn. Skupina debutovala v roku 1968 folk rockovým albumom s názvom My People Were Fair and Had Sky in Their Hair... But Now They're Content to Wear Stars on Their Brows, ktorý sa v britských hudobných rebríčkoch dostal na 15. pozíciu. V 70. rokoch sa skupina T.Rex stala jedným z najvýznamnejších predstaviteľov hudobného žánru, nazvaného glam rock. Ich naznámejšími hitmi boli piesne „Hot Love“, „Get It On“, „Telegram Sam“ a „Metal Guru“. V druhej polovici 70. rokov popularita kapely postupne klesala, k jej rozpadu došlo po Bolanovej smrti pri dopravnej nehode v roku 1977.
Schröcken
Schröcken je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bregenz.
Žije tu 243 obyvateľov (1.1.2007).
Rumilly (kantón)
Rumilly je francúzsky kantón v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z 18 obcí.
Francúzske národné hádzanárske mužstvo
vpravo|250 px
Peter Gabriel (II)
Peter Gabriel (II) je druhý štúdiový album britského Petra Gabriela. Bol vydaný v roku 1978 a je zároveň druhým zo štyroch, ktorých názov nesie jeho meno. Producentom nahrávania tohto albumu bol Robert Fripp zo skupiny King Crimson. Album nezaznamenal komerčný úspech porovnateľný s jeho prvým albumom, ale aj tak dosiahol 10. miesto britských rebríčkov a v rebríčku USA, Billboard Pop Albums, bol na 45. pozícii. Skladbu „Mother of Violence“ Peter Gabriel napísal spolu s jeho prvou manželkou Jill Gabriel.
Francúzske národné hádzanárske mužstvo
vpravo|thumb|250 px|Olympijskí víťazi z [[Letné olympijské hry 2008|Pekingu 2008]] Francúzske národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Francúzsko na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách, a medzinárodných zápasoch v hádzanej.
Peter Gabriel (II)
Tento album mal medzi fanúšikmi pomenovanie Scratch, ktoré je inšpirované obrázkom na obale, ktorého autorom je dlhodobý spolupracovník a autor dizajnu albumov skupiny Pink Floyd, Storm Thorgerson.
Zoznam skladieb
Autorom skladieb je Peter Gabriel, okrem uvedených výnimiek.
Francúzske národné hádzanárske mužstvo
Súčasný káder
Tréner: Guillaume Gille
Káder pre Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2013 {| class="wikitable"
Atmosférická veda
Atmosférické vedy je zastrešujúci pojem pre vedné disciplíny, ktoré študujú atmosféru Zeme, jej zloženie, procesy prebiehajúce v nej a jej interakcie s inými vrstvami – hydrosférou, biosférou, pedosférou a litosférou.
Atmosférické vedy sú súčasťou vied o Zemi, prenesene aj planetológie (študuje atmosféru planét) a delia sa na:
Mestské časti Bratislavy
vpravo|náhľad|Rozdelenie Bratislavy na okresy a mestské časti right|thumb|Katastrálne územia Bratislavy
Bratislava sa delí na 5 okresov a tie spolu na 17 mestských častí. Z hľadiska rozlohy sú najväčšou mestskou časťou Podunajské Biskupice, s podielom 11,5 % a najmenšou mestská časť Lamač s podielom 1,8 % z celkovej rozlohy mesta.
Kurzívou sú uvedené miestne časti, ktoré nemajú samosprávne orgány:
Externé odkazy
Oficiálne zoznamy mestských častí sú v prílohách týchto predpisov:
Pezinok (okres)
Mestá
Modra·Pezinok·Svätý Jur
Obce
Báhoň·Budmerice·Častá·Doľany·Dubová·Jablonec·Limbach·Píla·Slovenský Grob·Šenkvice·Štefanová·Viničné·Vinosady·Vištuk
Haselbourg
Haselbourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grand Forks
Grand Forks môže byť:
San Donà di Piave
San Donà di Piave je talianske mesto v oblasti Benátsko (Veneto), v provincii Benátky. Je vzdialené asi 45 km od Benátok a 30 km od Trevisa.
Mestom preteká rieka Piava, pri ktorej sa odohrala jedna z dôležitých bitiek 1. svetovej vojny. Je tu pomník československých vojakov, ktorí v nej padli.
Časti obce
Calvecchia, Chiesanuova, Cittanova, Fiorentina, Fossà, Grassaga, Isiata, Mussetta di Sopra, Palazzetto, Passarella, Santa Maria di Piave.
Mniší hora
Mniší hora je prírodná pamiatka nachádzajúca sa v katastri mestskej časti Brno-Bystrc. Predmetom ochrany sú prírode blízke a prirodzené lesné spoločenstvá dubohrabového lesa s druhovo bohatým bylinným podrastom.
História
Mniší hora bola vyhlásená 11. februára 1950 ako vôbec prvé chránené územie v Brne, a to v kategórii prírodná rezervácia o rozlohe 54,25 ha. Už v júni toho istého roku došlo k začatiu výstavby areálu zoologickej záhrady, ktorá bola o tri roky neskôr slávnostne otvorená. 29. novembra 1988 došlo k prevedeniu chráneného územia do kategórie štátna prírodná rezervácia; v roku 1992 bolo vyhlásené prírodnou pamiatkou.
Fauna a flóra
Z lesných porastov prevažujú dúbravy a dubohrabiny, hostiace niektoré ohrozené a chránené druhy rastlín, napr. ľaliu zlatohlavú (Lilium martagon), medúnku medovkolistú (Melittis melissophyllum), cyklámen purpurový (Cyclamen purpurascens), drieň obyčajný (Cornus mas) a i. Pne s dostatkom tlejúceho dreva umožňujú výskyt niektorých chránených druhov vtákov, napr. ďatľa prostredného (Dendrocopos medius), krutohlava hnedého (Jynx torquilla), muchára sivého (Muscicapa striata) alebo vlhy obyčajnej (Oriolus oriolus).
Orcier
Orcier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Edmund Viliam Téry
MUDr. Edmund Viliam Téry (* 4. júl 1856, Beba Veche (dnes Rumunsko – maďarsky Óbéba) – † 11. september 1917, Budapešť) bol uhorský lekár-chirurg, horolezec, organizátor a propagátor turistiky, ktorý prežil časť života na Slovensku.
Život
Narodil sa 4. júla 1856 ako Edmundus Félix Antonius Wilhelmus Rikker v rodine Jozefa Rickera z Rakúska, ktorý pracoval na óbébskom statku baróna Sinu v obci Beba Veche vo vtedajšej Torontálskej župe. V roku 1862 si jeho otec nechal pomaďarčiť meno na Téry. Mladý Edmund Viliam (po maďarsky Ödön Vilmos) ukončil Gymnázium v Miškovci, kde zmaturoval. Medicínu študoval na lekárskej fakulte budapeštianskej univerzity. Na začiatku štúdia sa orientoval na chirurgiu, potom na všeobecnú medicínu a verejné zdravotníctvo. Ako študent pracoval v samovzdelávacom a podpornom spolku medikov. V budínskej nemocnici Sv. Jána smeroval k chirurgii, ovplyvnený prednáškami dr. Jozefa Fodora si však zaumienil dosiahnuť kvalifikáciu v odbore všeobecné lekárstvo. Popri štúdiu ako dobrovoľník absolvoval aj vojenskú službu. 7. novembra 1876 sa oženil s Emíliou Mészárosovou, dcérou ministerského radcu dr. Ferenca Mészárosa. Vojenskú službu ukončil 1. októbra 1877 v budapeštianskej 17. vojenskej nemocnici s atestáciou vedúceho vojenského lekára. Začal pracovať aj na vedeckom ústave budapeštianskej univerzity. Vysokoškolský diplom získal 5. apríla 1879, nastúpil dráhu praktického lekára. V školskom roku 1879/80 pracoval u profesora Jozefa Kovácsa, kde získal aj diplom chirurga.
V roku 1879 sa uchádzal o uvoľnené miesto banského lekára v Štefultove (dnes súčasť Banskej Štiavnice), ktoré aj získal 28. novembra 1880. V rokoch 18831884 pomáhal pri zdolávaní osýpkovej epidémie detí. Vrátil sa do Budapešti 23. februára 1884 a od apríla 1884 prijal funkciu pomocného neplateného koncipienta na uhorskom ministerstve vnútra, ktorému v tom čase podliehali aj zdravotnícke služby. Téry už trvale ostal zamestnancom ministerstva – postupoval od výpomocného koncipienta cez titulárneho až po funkciu zdravotného inšpektora a ministerského radcu, ktorú vykonával od 17. júna 1890 prakticky až do svojej smrti. Práca bola spojená s mnohým cestovaním, ale to mu vyhovovalo, pretože mu umožňovalo spoznávať prírodné krásy takrečeno celej vtedajšej uhorskej krajiny, no najmä Slovenska.
19. decembra 1885 získal aj kvalifikáciu profesora pre strednú lekársku a zdravotnú školu. Viac rokov bol lekárom mestského divadla. Dlhé roky pôsobil ako vládny komisár pri rigoróznych skúškach.
Bol epidemickým komisárom v čase cholerovej epidémie v roku 1892.
K zápalu pľúc, ktorý dostal pri inšpekčnej ceste po zajateckých táboroch v zime 1916 a 1917, sa pridružila duševná depresia spôsobená jednak náročnosťou povolania – vypätie z konfliktov a jednak z vojnových hrôz nezmyselnej prvej svetovej vojny, na ktorej mal aj svojich dvoch synov a jeho inak pevný organizmus sa už nedokázal zotaviť. Zomrel v Budapešti 11. septembra 1917.
Pôsobenie na Slovensku
Doktor Téry sa po príchode v roku 1880 na Štiavnicko stal významným činiteľom tamojšej spoločnosti. Okrem pôsobenia ako banský lekár v Štefultove ho gróf Filip Coburg, majiteľ neďalekého kaštieľa vo Svätom Antone a vlastník celého Sitnianskeho panstva, vymenoval za svojho osobného lekára i lekára panstva.
V roku 1882 bol vyslaný s podporou ministra financií na zdravotnícky veľtrhu v Berlíne.
Svojou nezištnou prácou a sociálnym cítením sa stal obľúbencom baníckej chudoby, ktorej položenie verejne a ostro pranieroval. Pomáhal kde mohol a keď nestačili lekárske prostriedky, odhaľoval za pomoci tlače (najmä v Orvosi Hetilap - Maďarský medicínsky časopis, 1883) biedu robotníckych rodín v kraji pod Sitnom, sociálne príčiny ich chorôb, no aj mieru zavinenia panujúceho spoločenského poriadku. Ako výskumník sa venoval výskumu kiahní i rubeoly a ich výskytu u baníkov nielen v štiavnickom rudnom revíri, ale aj v zahraničí, najmä v nemeckých mestách v Sasku i českej Příbrami.
V rokoch 1883 - 84 ako uznanie za mimoriadny obetavý výkon v čase epidémie kiahní, mu bola prisľúbená odmena 100 miliónov forintov od banského riaditeľstva, avšak pre nezhody s miestnymi funkcionármi a vzhľadom na svoju finančnú situáciu sa rozhodol inak a vrátil sa do Budapešti 23. februára 1884.
náhľad|left|Rozhľadňa na vrchole Sitna
Turistické a horolezecké aktivity
Spočiatku sa venoval turistike na severe súčasného Maďarska v blízkosti slovenských hraníc vo Vnútorných Západných Karpatoch v Pilišskych vrchoch a Börzsöny-hegység (po slovensky Novohradské vrchy, Novohradské hory alebo Brežany).
V roku 1875 vstúpil do Uhorského karpatského spolku, ktorý vznikol 1875 a sídlil v Kežmarku. Dňa 5. augusta 1877 bol zvolený za člena ústredného výboru spolku. Keď pôsobil ako lekár v Štefultove 12. mája 1882 založil Sitniansky spolok maďarsko-karpatskej jednoty, ktorého hlavným poslaním bola syntéza zdravého športového vyžitia s poznávaním prírodných krás (propagoval najmä Štiavnické vrchy a iné slovenské horstvá, predovšetkým Vysoké Tatry).
Na jeho podnet dal Gróf Filip Coburg v roku 1886 zrekonštruovať filagóriu na Sitne (dnes rozhľadňa), ktorá bola od roku 1852 po zásahu blesku v ruinách, a potom ju daroval Sitnianskemu turistickému klubu. Slávnostné uvedenie do prevádzky sa uskutočnilo 8. septembra 1886. Na slávnosť bol pozvaný z Budapešti aj Dr. Téry, sprevádzajúci princa Leopolda, syna Filipa Coburga.
Téry bol iniciátorom výstavby vyše turistických chodníkov v tejto oblasti (najmä v okolí Sitna).
Ešte ako študent v roku 1875 navštívil Vysoké Tatry. Horský vodca Ján Still ho sprevádzal 5. augusta 1876 počas výstupu na Lomnický štít. Bol významným výkonnostným horolezcom, ktorý uskutočnil viacero tatranských prvovýstupov. Na Prostredný hrot 11. augusta 1876 spolu s horskými vodcami Jánom Stillom, Samuelom Horvayom a spoločníkom Paulom Schwartzom z Viedne. Dňa 6. augusta 1877 s horským vodcom Martinom Spitzkopfom vystúpil ako prví na Pyšný štít. Po ňom však bol pomenovaný Téry-Spitze, vedľajší a nižší 2592 m Malý Pyšný štít, na 1901 prvý cez Lastovičiu štrbinu vystúpil Jozef Déry až v roku 1901. S jeho menom sa spája nielen pomenovanie významnej chaty vo Vysokých Tatrách, ale aj názvy štítov a aj Sitnianskych brál, či výstupových ciest na ne. Široký sutinový žľab spod Sedielka pod Lomnickým štítom do Malej Studenej doliny sa dodnes volá „Téryho kuloár“. V nemčine sa stále používa označenie Téry-Scharte (Baranie sedlo) a Téry Grat.
Ako redaktor časopisu Turisták lapja (Turistický časopis) Téry venoval široký priestor príspevkom s tatranskou tematikou. Zasadzoval sa proti aktivitám veľkostatkárov v tatranskom regióne. Veľa pozornosti venoval otázkam horskej vodcovskej služby, zasiahol do polemiky o zmysle horolezectva, či o potrebe reorganizácie záchrannej služby vo Vysokých Tatrách. Téry sa venoval aj fotografovaniu a v prvých ročníkoch vyššie spomenutého časopisu uverejnil mnoho vlastných snímok. náhľad|Téryho chata náhľad|Pamätná tabuľa v priestoroch Téryho chaty
Edmund Téry bol jedným z prvých propagátorov výškového meteorologického observatória vo Vysokých Tatrách. Jeho najväčším a najtrvalejším organizačným úspechom bolo presadenie chaty nad jazerným stupňom Malej Studenej doliny vo Vysokých Tatrách, ktorú pomenovali na počesť svojho ideového tvorcu a ktorá od 21. augusta 1899 slúži verejnosti dodnes ako Téryho chata.
Jeho neskresľované informácie o žalostnom stave verejného zdravotníctva na vidieku, aj neskoršie kritické správy o priebehu boja s infekčnými chorobami a od roku 1914 o katastrofálnej hygiene vo vojenských zajateckých táboroch naďalej popudzovali vrchnosť, ale koniec-koncov si predsa len vynútili aj nápravné opatrenia.
Ocenenia
14. júna 1913 obdržal na základe odporučenia Ministerstva obrany vysoké Uhorské vyznamenanie „Železný kríž III. triedy“.
Minot
Minot môže byť:
Mokraď
Mokraď môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ráztočno
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ráztočno v okrese Prievidza.
Quartier de la Madeleine
thumb|upright=1.1|Kostol Madeleine Quartier de la Madeleine (čtvrť Madeleine) je 31. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 8. obvodu.
Má rozlohu 76,1 ha a je vymedzená Place de la Concorde a Avenue Gabriel na juhu, krátkymi úsekmi ulíc Avenue Matignon, Rue Rabelais, Rue Jean Mermoz a Rue du Faubourg-Saint-Honoré na západe, Rue La Boétie a Rue Pépinière a Rue Saint-Lazare na severe a ulicami Rue du Havre, Rue Tronchet a Rue Vignon na východe.
Štvrť nesie meno kostola Madeleine.
Čerešňový potok (prítok Klenovskej Rimavy)
Čerešňový potok je potok v Malohonte, v severozápadnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to ľavostranný prítok Klenovskej Rimavy a meria 3,5 km.
Preteká Stolickými vrchmi, pramení v podcelku Klenovské vrchy na južnom úpätí vrchu Poľana (881,9 m n. m.) v nadmorskej výške cca 710 m n. m. Tečie severojužným smerom v blízkosti osád Čerešňové a Babiná, zľava priberá tri prítoky. Najprv prítok spod sedla Babiná, ďalej prítok zo severozápadného svahu Ostrej (1 011,4 m n. m.) a napokon ešte aj z juhozápadného svahu Ostrej. V blízkosti samoty Polomce ústi v nadmorskej výške okolo 365 m n. m. do vodnej nádrže Klenovec.
Saint-Gervais-les-Bains (kantón)
Saint-Gervais-les-Bains je francúzsky kantón v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z troch obcí.
Dolo
Dolo môže byť:
Collonges-lès-Bévy
Collonges-lès-Bévy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Grand Forks (Severná Dakota)
thumb|Centrum mesta Grand Forks je mesto v Spojených štátoch amerických, vo východnej časti štátu Severná Dakota, na hranici s Minnesotou. Je sídlom Grand Forks County, má rozlohu 49,9 km² a žije tu 49 321 obyvateľov (2000). Je to tretie najľudnatejšie mesto Severnej Dakoty a spolu s mestom East Grand Forks (Minnesota) vytvára aglomeráciu.
Tyrkysová
Tyrkysová je modrozelená farba s vlnovou dĺžkou 500 – 520 nm. Názov je odvodený od minerálu tyrkys.
Schruns
Schruns je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bludenz.
Žije tu obyvateľov.
Francúzske národné hádzanárske mužstvo na Majstrovstvách sveta v hádzanej mužov 2009
vpravo|250 px Francúzske národné hádzanárske mužstvo na Majstrovstvách sveta v hádzanej mužov 2009 bude reprezentovať Francúzsko na Majstrovstvách sveta v hádzanej mužov 2009, ktoré sa uskutočnili v Chorvátsku.
Čadečka
Čadečka môže byť:
Pyrokinéza
Pyrokinéza je fiktívna alebo legendárna schopnosť zapaľovať oheň len silou vôle. Niekedy sa označuje aj ako určitý druh psychokinézy. Zahrňuje všetky schopnosti manipulácie s ohňom: od základných ako zapaľovanie a hasenie až po vedľajšie ako je teplota alebo tvar plameňa.
Slnko, seno a pár faciek
Slnko, seno a pár faciek je veľmi úspešná česká filmová komédia z roku 1989 od Zdeňka Trošku. Komédia je pokračovaním filmu Slunce, seno, jahody a dej je rovnako situovaný do dedinky Hoštice (Hoštice u Volyně).
Saint-Jeoire (kantón)
Saint-Jeoire je francúzsky kantón v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa zo siedmich obcí.
Schwarzach
Schwarzach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bregenz.
Slnko, seno a pár faciek
Dej
Druhá časť trilógie nás prenesie do obdobia svadobných príprav Vencu a Blaženy. Odmietnutá Miluna však pokračuje v boji o srdce ženícha, v čom jej pomôže príchod inštruktorky autoškoly Gábiny Tejfarové. Nedorozumenie s fotografiou jej dcéry Vendulky spôsobí vojnu medzi rodinami Konopníkových a Škopkových, ktorá vyvrcholí zrušením svadby. Tá sa napokon koná, no až na pár zainteresovaných si málokto uvedomuje, že neskoro.
Schwarzach
Žije tu 3596 obyvateľov (š1. 3. 2009).
Haspelschiedt
Haspelschiedt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Transilien
Vlaky Transilien-u vychádzajú z parížskych hlavných staníc a staníc RER (aj keď väčšina centrálnych mestských staníc RER prevádzkuje RATP) a zo západnej obchodnej štvrte La Défence. V roku 2004 spoje Transillien-u previezli 615 miliónov cestujúcich.
História
Prvá linka do parížskych predmestí bola otvorená 26. augusta 1837 – cesta viedla od Paris-Saint-Lazare po Le Pecq. Linka bola považovaná ako kľúč k západným predmestiam. 1. októbra 1972 bola linka predaná RER-u a začala sa používať ako linka A.
SNCF prevzalo 1. septembra 1999 opäť kontrolu nad linkou a spolu s týmto sa vytratila 1. trieda.
Počas Parížskych vzbúr v roku 2005, Transilien stiahol svoje spoje do predmestí kvôli strachu o bezpečnosť ich pracovníkov.
Dnešný Transilien
Transilien je rozdelený na šesť kľučových jednotiek, ktoré sú rozdelené podľa smerníc SNCF a nikdy nie sú rovnaké ako hranice departementov. Linky sú teda rozdelené na vetvy (podobne ako u liniek RER), ktoré majú svoje písmená, aj keď od roku 2005 tieto písmená nepozná cestujúca široká verejnosť.
Passy (Haute-Savoie)
Passy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Transilien
Dnešný Transilien
Šesť jednotiek Transilien-u sú:
Passy (Haute-Savoie)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Transilien
Linky "Paríž – Montparnasse"
Vlaky na tejto linke sú prevádzkovaná z Gare Montparnasse pozdĺž nasledujúcej trate:
Passy (Haute-Savoie)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Transilien
Linky "Paríž – Nord"
Vlaky na tejto linke sú prevádzkovaná z Gare du Nord pozdĺž nasledujúcej trate::
Linky "Paríž – Saint-Lazare"
Vlaky na tejto linke sú prevádzkovaná z Gare Saint-Lazare pozdĺž nasledujúcej trate:
Linka "La Défense – La Verrière"
Vlaky na tejto linke sú prevádzkovaná zo stanice La Défence pozdĺž nasledujúcej trate:
Externé odkazy
Transilien - Plánovač cesty a cestovný poriadok vlakov Transilien-u Transilien - Kompletný zoznam železníc Transilien-u s písmenovým kódom liniek SNCF
Up (Peter Gabriel album)
Up (2002) je siedmym štúdiovým a celkovo trinástym albumom britského predstaviteľa progresívneho rocku, bývalého člena skupiny Genesis, speváka a hudobníka Petra Gabriela.
Zoznam skladieb
Autorom všetkých skladieb je Peter Gabriel.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sebedražie
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sebedražie v okrese Prievidza.
Maďarské národné hádzanárske mužstvo
vpravo|250 px Maďarské národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Maďarsko na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách, a medzinárodných zápasoch v hádzanej.
Vitalij Ivanovič Sevastianov
Vitalij Ivanovič Sevastianov (* 8. júl 1935, Krasnouralsk – † 5. apríl 2010, Moskva) bol ruský konštruktér a kozmonaut z lodí Sojuz. V kozme bol dvakrát v rokoch 1970 a 1973.
Mladosť a výcvik
V roku 1959 dokončil štúdium na Moskovskom leteckom inštitúte S. Ordžonikidzeho – fakulte stavby lietadiel a začal pracovať ako konštruktér. V roku 1965 obhájil kandidátsku prácu. V roku 1967 bol prijatý do oddielu kozmonautov. Bol v skupine adeptov pre lety na Mesiac.
Lety do vesmíru
Do vesmíru po prvýkrát letel ako palubný inžinier v Sojuze 9 v roku 1970, spolu s ním letel Andrijan Nikolajev. Po 18 dňoch na orbite úspešne pristáli v kabíne lode na padákoch na Zemi.
Druhýkrát vzlietol roku 1975 na Sojuze 18, veliteľa mu robil Piotr Klimuk. Dva mesiace spolu strávili v orbitálnej stanici Saľut 4.
Počas oboch svojich letov strávil vo vesmíre 80 dní. .
Po letoch
Po svojich letoch dostal viacero vyznamenaní, Ciolkovského zlatú medailu od Akadémie vied ZSSR, zlatú medailu J. A. Gagarina, medaily De La Voie od Medzinárodnej leteckej federácie a mnoho ďalších. V moskovskej televízii dlho uvádzal reláciu venovanú vesmíru, vysielanú raz mesačne a rovnako dobre zvládol aj vysielanie pre verejnosť z paluby kozmických lodí. Po svojich letoch precestoval ako známa osobnosť množstvo krajín. Už po prvom lete, na jeseň roku 1974, vystúpil s prednáškou na XV. astronautickom kongrese v Amsterdame. V roku 2003 sa zúčastnil stretnutia osobností v brnianskej hvezdárni. Stal sa tiež poslancom ruskej Dumy. Bol riaditeľom (neskôr prepusteným kvôli finančne nerozumným projektom) koncernu RKK Energia. Bol ženatý, manželka sa volala Alevtina, bola redaktorkou APN v Moskve, vedel výborne po česky.
Sevastianov zomrel 5. apríla 2010.
Collonges-lès-Premières
Collonges-lès-Premières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Portogruaro
Je to mesto regionálneho významu vzdialené 73 kilometrov od Benátok, 64 kilometrov od Udine. Nachádza sa neďaleko vyhlásených talianskych morských letovísk ako sú Bibione, Caorle, Lignano Sabbiadoro, Jesolo.
AudioPorn Records
AudioPorn Records je britské nezávislé hudobné vydavateľstvo, ktoré má sídlo v grófstve Essex. Vydáva elektronickú hudbu, predovšetkým drum and bass. Bolo založené v roku 2007 producentom Shimonom Alcobym. AudioPorn Records objavilo skupinu Dirtyphonics, ktorá vyhrala cenu "Best Newcomer Producer" počas Drum and Bass Arena v roku 2009. Medzi najnovších členov patria Xilent a Youthstar, ktorí vyhrali v kategóriách "Best Newcomer Producent" a "Best Newcomer MC" počas Drum and Bass Arena v roku 2011.
Portogruaro
Sú tu industriálne zóny a veľké fabriky. V meste sídli futbalový klub Calcio Portogruaro Summaga, ktorý kedysi hrával Serii B a teraz hrá 3. najvyššiu taliansku súťaž.
Doprava
Mesto leží na križovatke talianskych diaľnic A28 a A4.
AudioPorn Records
Medzi významných interpretov patriacich pod AudioPorn Records patria Xilent, High Maintenance, Mediks, Fourward, Dilemn, pričom dávnejšie patrili aj interpreti Dirtyphonics, The New Team, Camo & Krooked, Hybrid Minds, Sparfunk, MC Tali, RAM Trilogy, PLAYMA, Disaszt a Moving Fusion.
Cambridgeská škola platonizmu
Cambridgeská škola platonizmu bol smer v anglickej filozofii v 2. polovici 17. a na začiatku 18. storočia. Bojovala proti Hobbesovmu naturalizmu a ateizmu z pozícií mysticko-teozofického platonizmu. Proti empiristickému materializmu F. Bacona a Hobbesa stavala učenie o vrodených ideách interpretované v duchu platónovského učenia o poznaní a v duchu stredovekého realizmu.
Predstavitelia: Ralph Cudworth, Henry More.
Olej (všeobecne)
right|thumb|Syntetický motorový olej right|thumb|Slnečnicový olej Olej má niekoľko podobných definícií:
Olej (presnejšie tzv. mastný olej) je prirodzenou súčasťou tzv. olejnatých rastlín, z ktorých sa získava lisovaním. Na technické účely sa olej získava z ropy, alebo sa vyrába synteticky.
Druhy olejov
Delenie 1:
Delenie 2:
Kozí štít
Kozí štít je vrch vo Vysokých Tatrách na Slovensku. Leží nad osadou Tatranské Matliare, približne severozápadne od Kežmarku. Na južnom úpätí stojí v Doline Zeleného plesa Chata pri Zelenom plese.
Poloha
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Tatranská Javorina, severovýchodne sa nachádza Ždiar, východne Tatranská Kotlina, Lendak a Kežmarské Žľaby, juhovýchodne Tatranské Matliare a Tatranská Lomnica a južne Starý Smokovec. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a v národnej prírodnej rezervácii Dolina Bielej vody kežmarskej.
Opis
Severným smerom sa nachádza Jahňací štít, Jahnence , Muráň , Havran , Ždiarska vidla a Hlúpy , východným Belianska kopa , Predné Jatky , Bujačí vrch  a Stežky , južným Veľká Svišťovka , Kežmarský štít , Lomnický štít , Pyšný štít , Baranie rohy  a Jastrabia veža  a západným Kolový štít , Svinka  a Kopa brán. Východné svahy klesajú do Doliny Bielych plies, ktorou preteká Kežmarská Biela voda v povodí rieky Poprad, jej prítok Zelený potok odvodňuje južne ležiacu Červenú dolinku a Dolinu Zeleného plesa. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Turisticky voľne neprístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Zo štítu je pekný výhľad na okolité štíty Vysokých Tatier a hrebeň Belianskych Tatier, Dolinu Bielych plies a Červenú dolinu, pri vhodných podmienkach vidieť aj časť Popradskej kotliny, Slanské vrchy, Branisko a Levočské vrchy.
Prístup
Kozí štít nie je prístupný po turistickom chodníku, výstup naň je možný len pre horolezcov alebo v sprievode horského vodcu. Juhozápadne však vedie žltá turistická značka od Chaty pri Zelenom plese na Jahňací štít. Juhovýchodným úbočím vedie červená turistická značka z Kopského sedla cez rázc. pri Veľkom Bielom plese ku Chate pri Zelenom plese.
Prvovýstupy
Ako prví známi vystúpili na Kozí štít Janusz Chmielowski, Klemens Bachleda a Jan Bachleda-Tajber 15. septembra 1904; v zime to boli Günther Oskar Dyhrenfurth a Alfred Martin 6. marca 1906. Ivan Houdek uvádza, že na Kozí štít po prvý raz vystúpili horolezci v roku 1895.
Západné Fínsko
Západné Fínsko (fínsky Länsi-Suomen lääni, švédsky: Västra Finlands län) je jedna z fínskych provincií. Susednými provinciami sú Južné Fínsko na juhovýchode, Východné Fínsko na východe a Oulský kraj na severe.
Provincia vznikla v roku 1997 pri novom administratívnim rozdelením Fínska z historických krajov Turku a Pori, Vaasa, Stredné Fínsko a Hämského.
V celom kraji leží 204 obcí. Najvýznamějšími centrami provincie sú mestá Tampere, Turku, Jyväskylä, Pori, Vaasa, Kokkola a Seinäjoki.
Kraje
Provincia Západné Fínsko sa delí na 7 krajov:
Ďalej sa provincia Západné Fínsko delí na 204 obcí.
Anna Franková
Annelies Marie Franková (* 12. jún 1929, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko – † koniec februára – polovica marca 1945, Bergen-Belsen, Nemecko) bolo nemecké dievča židovského pôvodu, ktoré sa spolu so svojou rodinou skrývalo počas druhej svetovej vojny v Amsterdame, ale tesne pred koncom vojny padlo za obeť nacistickému vyvražďovaniu. Život počas ukrývania zachytila vo svojom denníku, ktorý sa zachoval a bol po vojne zverejnený. Je známa práve vďaka nemu.
Annina rodina
Narodila sa v nemeckej židovskej rodine ako druhá dcéra Otta Franka a Edith Frankovej-Holländerovej. Mala len jedného súrodenca, o tri roky staršiu sestru Margot. Vo Frankfurte žilo niekoľko generácií jej predkov a Anna tam prežila šťastné prvé roky detstva. Jej otec bojoval ako nemecký dôstojník v 1. svetovej vojne. Po skončení vojny pracoval v rodinnej banke a jej matka bola ženou v domácnosti.
Detstvo
Frankovci boli liberálni Židia a nedodržiavali všetky zvyky a tradície judaizmu. Žili v asimilovanej komunite židovských a nežidovských občanov rôznych náboženstiev. Edith a Otto boli oddaní rodičia, ktorí sa zaujímali o vedecké aktivity a mali rozsiahlu knižnicu; obaja rodičia nabádali deti k čítaniu. V čase narodenia Anny, rodina žila v dome na Marbachweg 307 vo Frankfurte nad Mohanom, kde si prenajímali dve poschodia. V roku 1931 sa rodina presťahovala na ulicu Ganghoferstrasse 24 v oblasti Dornbusch zvanej Dichterviertel. Oba domy stále existujú.
Hitlerov nástup k moci
V roku 1933, keď nacistická strana Adolfa Hitlera zvíťazila vo federálnych voľbách a Adolf Hitler bol vymenovaný za ríšskeho kancelára sa Židia stali zodpovednými za všetky ekonomické a sociálne problémy v krajine. Frankovci sa prestali cítiť v Nemecku bezpečne, ich banka sa dostala do finančných problémov kvôli celosvetovej hospodárskej kríze, a tak sa rodina rozhodla v roku 1933 presťahovať do Amsterdamu v Holandsku. Kým rodičia zriaďovali obchod, aby si zabezpečili živobytie, Anna a Margot bývali u starej mamy Holländerovej v Aachene.
Annin otec začal pracovať v spoločnosti Opekta Works, ktorá predávala ovocný extrakt. Edith cestovala tam a späť medzi Cáchami a Amsterdamom a našla byt na námestí Merwedeplein (námestie Merwede) v amsterdamskej štvrti Rivierenbuurt, kde sa usadilo viac židovsko-nemeckých utečencov. Koncom decembra 1933 Edith nasledovala svojho manžela spolu s Margot. Anne zostala so starou mamou do februára, keď sa rodina opäť spojila v Holandsku. Frankovci boli medzi 300 000 Židmi, ktorí utiekli z Nemecka v rokoch 1933 až 1939.
Život v Holandsku
Po presťahovaní do Amsterdamu boli dievčatá Frankové zapísané do školy. Napriek počiatočným problémom s holandským jazykom sa Margot stala hviezdnou žiačkou v Amsterdame. Anne sa čoskoro cítila v škole ako doma a stretávala sa s deťmi jej vlastného veku, ako napríklad Hannah Goslar, ktorá sa neskôr stala jednou z jej najlepších priateliek. No pred Hitlerom neunikli, pretože 15. mája 1940 vtrhla nemecká armáda do dovtedy neutrálneho Holandska a okupačná vláda začala prenasledovať Židov implementáciou reštriktívnych a diskriminačných zákonov. Čoskoro nasledovala povinná registrácia a segregácia. Diskriminácia voči židovskému obyvateľstvu a represie sa neustále stupňovali - Židia nesmeli byť majiteľmi vlastných obchodov, nesmeli v noci vychádzať na ulicu ani sedieť na dvore svojich domov, nesmeli sa voziť v hromadnej doprave, dokonca ani v súkromných autách. Anna a jej sestra museli v roku 1941 začať chodiť do školy vyhradenej len pre Židov, o rok neskôr vyšlo nariadenie, podľa ktorého museli všetci Židia mať na oblečení prišitú žltú hviezdu. Otto Frank sa pokúsil zariadiť emigráciu rodiny do USA - jediného cieľového miesta, ktoré sa mu javilo ako životaschopné, ale jeho žiadosť o vízum nebola nikdy spracovaná kvôli zatvoreniu konzulátu USA v Rotterdame a strate všetkých dokladov vrátane vízovej povinnosti. Aj keby žiadosť bola spracovaná, americká vláda sa v tom čase obávala, že ľudia s blízkymi príbuznými stále v Nemecku môžu byť vydieraní, aby sa z nich stali nacistickí špióni.
Na svoje trináste narodeniny 12. júna 1942 dostala Anna zošit zviazaný červeno-bielou kockovanou látkou a s malým zámkom na prednej strane. Rozhodla sa, že ho použije ako denník, a začala doň takmer okamžite písať. Vo svojom zázname z 20. júna 1942 uvádza zoznam mnohých obmedzení uvalených na životy holandského židovského obyvateľstva.
thumb|vpravo|Prinsengracht č. 263 v roku 2002
Útek do úkrytu
Otto a Edith Frankovci plánovali, že sa s deťmi skryjú 16. júla 1942, ale keď vtedy 16-ročná Margot 5. júla dostala oznámenie o povolaní na pobyt od Zentralstelle für jüdische Auswanderung (Ústredný úrad pre židovskú emigráciu), nariaďujúc jej hlásenie o presídlení do pracovného tábora, boli nútení posunúť plán o desať dní dopredu. Krátko predtým, ako sa ukryla, Anna darovala svojmu priateľovi a susedovi Toosje Kupersovi knihu, čajovú súpravu a plechovku guľôčok. 6. júla zanechala rodina Frankovcov Kuperským list, v ktorom ich požiadala, aby sa postarali o ich mačku Moortje. Otto podľa vopred vypracovaného plánu ukryl svoju rodinu v nepoužívaných priestoroch firemného skladu na ulici Prisengracht 263, do ktorého viedol jediný vchod cez dvere ukryté za špeciálnou otočnou knižnicou. Boli odkázaní na pomoc priateľov, ktorí ich kryli a zásobovali potravinami a najnutnejšími potrebami. O ich úkryte vedeli len štyria ľudia, ktorí patrili medzi zamestnancov Otta Franka - Johannes Kleiman, Viktor Kugler a dve sekretárky Miep Giesová a Bep Voskuijlová. Títo ľudia predstavovali ich jediný kontakt so svetom po dlhé mesiace. Starali sa o všetky ich potreby, zaisťovali ich bezpečnosť a dodávali im jedlo, čo bolo s pribúdajúcim časom náročnejšie. Anna písala o ich obetavosti v najnebezpečnejších dobách. Všetci si boli vedomí, že ak ich chytia, môžu za úkryt Židov čeliť trestu smrti. V meste sa rozšírila fáma, ktorá mala od ich úkrytu odvrátiť zvedavosť - že Frankovci utiekli do Švajčiarska.