cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eureka Tower
Eureka Tower je 297,3-metrový mrakodrap, nachádzajúci sa v obvode Southbank v Melbourne v Austrálii. Jeho výstavba začala v auguste 2002 a exteriér bol dokončený dňa 1. júna 2006. Budova bola oficiálne otvorená dňa 11. októbra 2006. Projekt navrhla melbournská architektonická firma Fender Katsalidis Architects a postavila ho firma Grocon. V súčasnosti je šiestou najvyššou budovou, po dvoch mrakodrapoch v Dubaji, HHHR Tower a Ocean Heights.
Dizajn a výbava
Eureka Tower nesie názov po Eureke, povstaní počas zlatej horúčke vo Viktórii v roku 1854. To bolo zapracované do dizajnu, so zlatou korunou na vrchole budovy, ktorá reprezentuje zlatú horúčku a červený pás reprezentuje krviprelievanie počas povstania. Biele horizontálne pásy reprezentujú sfarbenia na zememeračskej meracej tyči.
Budova má výšku 297 metrov s 91 podlažiami nad zemou a jedno pod zemou. Je jednou zo siedmich budov na svete s 90 a viac podlažiami, a je zároveň 22.najvyššou obytnou budovou na svete. Je tiež tretou najvyššou budovou v Austrálii a najvyššou budovou v Melbourne.
Špecifikácie
Summit Levels (od 82 do 87 poschodia) obsahujú iba jeden apartmán na jedno podlažie: každý apartmán má pôvodnú cenu 7 miliónov austrálskych dolárov len za prázdny priestor apartmánu.
Najvyššie poschodia patria vyhliadkovej plošine (poschodie 88), reštaurácii (poschodie 89), komunikačné miestnosti a balkón (90) a vodné nádrže (90 a 91). Systém čerpadiel nepretržite pumpuje vodu medzi dvomi 300 000-litrovými nádržami proti výkyvom, ktoré spôsobuje vietor.
Logografické písmo
Logografické písmo (z gr. logos = slovo, pojem; iné názvy: logografia, slovné písmo, pojmové písmo, znakové písmo; znak takéhoto písma sa volá logogram, logograf, slovný znak, ideogram alebo ideograf) má v literatúre niekoľko podobných ale odlišných definícií:
Niektoré (alebo všetky) logografické písma sa označujú aj problematickým termínom "hieroglyfické písmo" - podrobnosti pozri v článku hieroglyfické písmo
Vysvetlenie a doplnenie úvodnej definície
Vyššie uvedené definície povedané inými slovami:
Pre logografické písmo (odhliadnuc od fonetických znakov v logofonetickom písme) je charakteristické, že sa síce tak ako slabičné písmo, abugida, spoluhláskové písmo a pravé hláskové písmo pevne viaže na nejaký konkrétny jazyk, ale ešte sa na rozdiel od týchto písiem nevzťahuje na zvukovú stránku jazyka. Treba však dodať, že v starších textoch sa niekedy logografické písma uvádzajú definované ako písma, ktorých grafémy označujú celé slová, pričom slová sa chápu ako zvuky a nie významy týchto slov. Táto druhá definícia je zrejme následkom skutočnosti, že sa ako príklad logografického písma často uvádza čínske písmo, ktoré však je pri bližšom pohľade logofonetické písmo, a teda nie práve typický prípad logografického písma.
Niekedy sa pod termín logografické písmo zahŕňajú aj logogramy obsiahnuté v iných písmach či grafických sústavách, napríklad číslice (1, 500 ...), skratky (c. namiesto cent), chemické značky, matematické značky atď.
Výskyt logografického písma
Aj historicky doložené logografické písma boli spravidla logofonetické a ak aj bolo niektoré z nich logografickým prísmom v pravom zmysle slova, tak mali tendenciu pomerne rýchlo premeniť sa časom na logofonetické písmo (tzv. fonetizácia písma). Napríklad sumerské písmo vzniklo okolo 3300 pred Kr. ako logografické v pravom zmysle slova (niekto by možno povedal, že skôr logoideografické), ale od začiatku sa občas objavovalo použitie rébusového princípu a okolo 2700 pred Kr. už to bolo písmo logofonetické (logosylabické). Medzi logofonetické písma patria okrem druhej fázy sumerského písma najmä najstaršie fázy písem ďalších známych veľkých civilizácií – egyptské, čínske, protoelamské, protoindické, krétske, luvijské, mezoamerické písma a ďalšie,
Výhody a nevýhody
Zo skutočnosti, že takéto písmo má pre každé slovo jeden znak, vyplýva veľmi veľký celkový počet znakov písma a ťažkosti s ich učením.
Na druhej strane však logogram predstavuje určitý význam, takže jeden logografický systém môže teoreticky slúžiť na zápis rozličných jazykov. To je v skutočnosti možné iba pre veľmi blízke jazyky, ako sú napríklad nárečia čínskeho jazyka, pretože logogramy zapisujú aj syntaktické prvky jazyka, ktoré sú neprenositeľné. Napríklad čínske logogramy sa používajú aj na zápis japonského a kórejského jazyka. Mnohé logogramy majú v týchto troch jazykoch rovnaký význam, nie však rovnaké znenie, preto japonský alebo kórejský čitateľ nie je schopný vyslovovať čínsky text po čínsky, ale môže rozumieť niektorým znakom.
Logofonetické písmo
Prechod medzi logografickým písmom v pravom zmysle slova (piktografického charakteru) a logofonetickým písmom tvorilo vo viacerých oblastiach sveta najmä používanie tzv. rébusu či rébusového princípu. Rébus je zámena jednej jazykovej jednotky ako celku alebo len jej časti inou jazykovou jednotkou, a to takou, že dve zamieňané jednotky sú totožné len čo do znenia, nie čo do významu. Keby sme v slovenčine používali obrázkové písmo, tak by dobrým príkladom použitia rébusového princípu bol zápis slova myšlienka znakom pre myš a znakom pre lienku, v latinke je zas dobrým príkladom zápis slova polka ako ½ K. Tento princíp sa pochopiteľne využíval najmä tam, kde je normálne obrázky ťažko použiť, teda na zápis osobných mien a abstraktných pojmov.
Veľká väčšina logofonetických písiem je logosylabická, príkladom logokonsonantického písma bolo prakticky len egyptské písmo.
Jediným moderným logofonetickým písmom je čínske písmo, ktorého znaky sa vo viac či menej modifikovanej podobe používajú alebo používali aj na zápis japonského, kórejského a ďalších východoázijských jazykov.
Delenie znakov logografického písma
Znaky logografického písma môžu byť piktografické (obrázkové) alebo ľubovoľné iné; ak sú piktografické, patrí dané logografické písmo pod piktografické písmo v širšom zmysle (pozri piktografické písmo).
Podľa Istrina sa znaky logofonetického písma delia nasledovne:
Iní autori považujú aj morfogram za logogram. Viacerí autori zvyknú rozlišovať medzi piktogramami (t.j. znakmi, ktoré znamenajú konkrétne to, čo zobrazujú) a ideogramami (t.j. znakmi, ktoré znamenajú prenesený význam toho, čo zobrazujú alebo podľa inej definície znaky, ktoré zobrazujú nie konkrétne veci, ale myšlienky/pojmy). Treba ale dodať, že termíny piktogram a ideogram majú viacero odlišných definícií - pozri piktogram a ideogram.
Brancourt-en-Laonnois
Brancourt-en-Laonnois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Brancourt-en-Laonnois má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Brancourt-en-Laonnois má 659 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Sérignan
Sérignan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Brancourt-le-Grand
Brancourt-le-Grand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Sérignan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Náboj (matematická súťaž)
náhľad|Logo matematickej súťaže Náboj. Náboj je medzinárodná tímová matematická súťaž určená pre stredoškolských študentov, ktorí reprezentujú svoje školy. Je organizovaná jedenkrát ročne a trvá 120 minút, počas ktorých sa jednotlivé päťčlenné tímy snažia vyriešiť čo najviac matematických úloh a príkladov.
Sérignan
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sauvian
Sauvian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Brancourt-le-Grand
Polohopis
Brancourt-le-Grand má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Náboj (matematická súťaž)
Do súťaže sa môže zapojiť každá škola z niektorej z krajín v ktorých sa Náboj koná. Súťaží sa zároveň v mestách Bratislava (od roku 1998), Praha (od roku 2005), Opava (od roku 2008), Košice (od roku 2012), Passau (od roku 2014), Budapešť, Krakov, Linec (od roku 2015), Gdansk, Varšava, Vroclav, Vesprém (od roku 2016), Edinburgh (od roku 2017), Bialystok, Konstanca (od roku 2018), Zurich, Cambridge a Novosibirsk (od roku 2019).
Sauvian
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brancourt-le-Grand
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Náboj (matematická súťaž)
Organizátori
Na organizácii súťaže sa podieľajú prevažne študenti Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave a Matematicko-fyzikálnej fakulty Karlovej univerzity v Prahe. Ďalšími organizátormi sú Matematický ústav Sliezskej univerzity v Opave a združenie Strom. V Česku súťaž spoluvyhlasuje Ministerstvo školstva, mládeže a telovýchovy Českej republiky.
Biela veža (Brašov)
Biela veža je veža v rámci systému opevnenia mesta z obdobia stredoveku nachádzajúci sa vo svahu kopca pri severnej hranici historického centra mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika
Výstavba prebiehala od roku 1460 a veža bola dokončená v roku 1494.
V roku 1689 bola veža spolu s väčšinou mesta zasiahnutá veľkým požiarom, ktorý vznikol pri útoku habsburského vojska na mesto. Dôsledky požiaru boli odstránené až v roku 1723, kedy bola veža zrenovovaná.
Zatiaľ posledná reštaurácia veže prebehla v roku 2005.
Veža leží vo svahu kopca Straja, známom tiež ako Romul pri severnej hranici historického centra mesta.
Veža je postavená s pôdorysom uzavretého polkruhu, pričom jej južná rovná stena je smerovaná k historickému centru Brašova. Stavba má päť poschodí a jej výška sa pohybuje medzi 18 - 20 metrami. V hornej časti veže sa nachádza cimburie. Pri výstavbe boli použité kamene a tehly. Veža je vybavená aj strieľňami. Dĺžka rovnej steny je približne 4 metre a obvod věže je približně 19 me.
Názov bol odvodený od jej farby.
V súčasnosti je veža v správe župného historického múzea a slúži výstavám.
Sérignan
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brasles
Brasles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Brasles má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Brasles má 1283 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Berlancourt
Berlancourt môže byť:
Boncourt
Boncourt môže byť:
Barrie (Ontário)
Barrie je kanadské mesto v provincii Ontário.
Poloha
Mesto sa nachádza na v zátoke Kempenfelt Bay jazera Lake Simcoe. Susedné obce sú: Oro-Medonte, Springwater, Essa, and Innisfil. Územie tradične patrí národom Huron-Wendat, Haudenosaunee a Anishinaabe.
Dejiny
Pôvodnými obyvateľmi boli Huron-Wendat, ktorí boli neskôr vytlačení národom Haudenosaunee. Koncom 17. storočia ich však vytlačili Anishinaabe, ktorý v oblasti zostali dodnes.
Budúce mesto sa nachádzalo na východom konci cesty pôvodných obvateľov vedúcej z jzera Lake Simcoe do riečky Willow Creek, ktorá sa vlievo do rieky Nottawasaga a tá do zálivu Georgian Bay. Cesta medzi týmito tokmi bola známa ako „Nine Mile Portage“. V roku 1819 bola na konci tejto cesty vybudovaná námorná zásobovacia základňa. Vzniknuté osídlenie, časť vtedajšieho Vespra Township, bolo pomenované po komodorovi Robertovi Barriem, ktorý túto základňu navštívil v rokoch 1838 a 1833. Od roku 1835 pod názvom Barrie fungovala pošta. V roku 1854 získalo statút „village“ a začalo posielať svojho reprezentanta na okresnú úroveň v Simcoe County. V roku 1871 získala štatút „town“ a v roku 1896 k sebe pripojilo Allandale. Počas prvej svetovej vojny bola neďaleko mesta vybudovaná vojenská základňa, Borden. Doteraz je najväčšou základňou kanadského vojska.
Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2016 malo mesto 141 434 obyvateľov, z toho 120 545 uvádza ako rodný jazyk angličtinu, 2 940 francúzštinu a 14 520 neoficiálne jazyky, z toho 35 jazyky pôvodných obyvateľov. 60 ľudí uvádza slovenčinu a 145 češtinu. 475 ľudí udalo ako etnický pôvod český, 350 slovenský a 100 československý.
Doprava
Veľa obyvateľov mesta dochádza za prácou do iných miest. Podľa Statistics Canada skoro pätina z dochádzajúcich cestuje aspoň hodinu, čo je najviac zo všetkých sledovaných metropolitných oblastí.
Mestom prechádza Diaľnica 400 a na severe z nej odbočuje 11.
Ekonomika
V meste je dôležitý maloobchod, zdravotníctvo a sociálna starostlivosť a výrobný priemysel. Najväčšími zamestnávateľmi sú Georgian College a Royal Victoria Regional Health Centre.
Kultúra
V meste pôsobí MacLaren Art Centre, vystavujúce moderné a staršie umenie.
Šport
V meste pôsobí hokejový tím Barrie Colts. Od roku 1995 je súčasťou Ontario Hockey League.
Bray-Saint-Christophe
Bray-Saint-Christophe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bray-Saint-Christophe má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Bray-Saint-Christophe má 80 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Sète
Sète je francúzske mesto v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Tramadol
Tramadol na Slovensku najčastejšie predávaný pod obchodným názvom Tramal je opioidné analgetikum, ktoré sa používa na liečbu stredne silnej bolesti. Okrem názvu Tramal sa vo svete, ale aj na Slovensku predáva pod rôznymi obchodnými názvami. Pri ústnom podaní tabliet s okamžitým uvoľňovaním, trvá približne hodinu kým sa dostavia jeho účinky. Má približne 1/10 sily Morfia a je približne rovnako silný ako Kodeín a Petidín. Prvýkrát začala Tramadol predávať nemecká farmaceutická spoločnosť Grünenthal v roku 1977 v Západnom Nemecku. O 20 rokov neskôr sa začal predávať v USA, Británii a Austrálii.
Kontraindikácie
Tramadol sa neodporúča užívať ľudom s nedostatkom enzýmu CYP2D6, pretože tento enzým je potrebný na metabolizmus tramadolu na jeho farmakologicky aktívny metabolit O-desmetyltramadol.
Tehotenstvo, pôrod a dojčenie
Užívanie Tramadolu počaš tehotenstva sa neodporúča, pretože môže u novorodenca spôsobiť abstinenčné príznaky. Podľa určitých výskumov môže užívanie Tramadolu počas tehotenstva zvyšovať potratovosť, ale u novorodencov sa nevyskytli žiadne väčšie malformácie. Väčšinou sa kvôli svojej dlhej dobe nástupu účinku (1 hodina) Tramadol pri pôrode nepodáva. Takisto sa neodpuráča užívať dojčiacim ženám, pretože sa do materského mlieka dostane približne 2,88% prijatého Tramadolu.
Užívanie deťmi a starými
Tramadol sa neodporúča podávať deťom mladším ako 12 rokov, až na výnimky, kedy musí na pacienta dohliadať špecialista. U starších ľudí je vyššia pravdepodobnosť výskytu vedľajších účinkov opioidov, ako napríklad respiračná depresia, sedácia a vyššia pravdepodobnosť spadnutia.
Vedľajšie účinky
Bežnými vedľajšími účinkami po užití tramadolu sú: nevoľnosť, závrat, sucho v ústach, motanie hlavy, bolesť v bruchu, zvracanie, ospalosť a bolesť hlavy. V porovnaní s ostatnými opioidmi sa respiračná depresia nevyskytuje až tak často.
Závislosť a abstinenčné príznaky
Dlhodobé užívanie vysokých dávok tramadolu môže spôsobiť fyzickú závislosť. Pri prerušení užívania v takomto prípade nastúpia abstinečné príznaky, ktoré sú typické pre opioidy a pre inhibítory spätného vychytávania serotonínu a noradrenalínu ako napríklad: necitlivosť, parestézia a pískanie v ušiach. Takisto sa môžu dostaviť psychiatrické symptómy ako napríklad halucinácie, paranoje, úzkosť a zmätenosť. Vo väčine prípadov sa abstinečné príznaky dostavia za 12 – 20 hodín po užití poslednej dávky a trvajú približne sedem dní.
Predávkovanie
Podľa určitej štúdii sa po požití 500 alebo viac mg môžu vyskytnúť nasledujúce príznaky: zúženie zreníc, respiračná depresia, tachykardia, hypertenzia, nepokoj a kŕče. Po požití 800 mg a viac sa u niektorých vyskytla kóma. Liečba naloxónom dokáže čiastočne zvrátiť príznaky predávkovania, ale môže zvýšiť pravdepodobnosť výskytu kŕčov.
Interakcie
Tramadol interaguje s určitými antidepresívami a anxiolytikami (najmä s SSRI, SNRI, IMAO a TCA), takisto interaguje s ostatnými opioidnými analgetikami (petidín, oxykodón, tapentadol a fentanyl), s dextrometorfánom, so stimulantmi (amfetamíny, fenyletylamín, fentermín) a takistko s mnoho ďalšími farmaceutikami.
Houssem Aouar
Houssem-Eddine Chaâbane Aouar (* 30. jún 1998, Lyon, Francúzsko) je stredopoliar narodený vo Francúzsku reprezentujúci, ktorý momentálne pôsobí v AS Rím.
Pôsobil v mládežníckych kategóriách francúzskej reprezentácie no od marca 2023 reprezentuje.
Lyon
Aouar prišiel do akadémie Olympique Lyon v roku 2009 keď mal 11 rokov.
V roku 2016 podpísal prvý trojročný kontrakt s Lyonom. Debutoval 16. februára 2017 v 16-finále Európskej ligy 2016/17 pri vonkajšej výhre 4:1 nad AZ Alkmaar. Prvý gól strelil o týždeň neskôr v odvete pri výhre 7:1. Debut v Ligue 1 mal 16. apríla 2017 v zápase proti Bastii. Na začiatku sezóny 2017/18 si prevzal číslo 8 po odchode Corentina Tolissa do Bayernu Mníchov. Toto číslo v minulosti nosila aj klubová legenda Juninho Pernambucano.
V júli 2018 bol nominovaný na cenu Golden Boy.
Dňa 11. decembra 2019 strelil gól proti RB Leipzig v skupinovej fáze Ligy majstrov UEFA 2019/20 čím pomohol Lyonu k postupu do vyraďovacej fázy. Lyon sa neskôr dostal až do semifinále Ligy majstrov.
AS Rím
11. júna 2023 podpísal Aouar, päťročný kontrakt s tímom talianskej Serie A s AS Rím.
Francúzsko
Prvú pozvánku do A-tímu Francúzska dostal v novembri 2019, ale nemohol sa pripojiť kvôli zraneniu. 26. augusta 2020 bol Aouar povolaný na zápasy Ligy národov UEFA 2020/21 no kvôli pozítivnemu testu na COVID-19 sa nemohol zúčastniť. Jeho jediný zápas za Francúzsko prišiel 7. októbra 2020 v priateľskom zápase zápase proti Ukrajine, ktorý jeho tím vyhral 7:1.
Alžírsko
V marci 2023 sa rozhodol reprezentovať, kde sa narodili jeho rodičia. V rozhovore pre Alžírsku futbalovú federáciu povedal: "Prezident mi podal ruku a zdalo sa, že to tak malo byť. Mal som druhú šancu a skočil som po nej." Dodal tiež, že "ľutuje", že hral za Francúzsko a povedal, že mal pocit, že "neurobil najlepšie rozhodnutie".
Klubové
''K 16. júnu 2023'' Poznámky
1 Európska liga UEFA
2 Liga majstrov UEFA
Úspechy
Individuálne
Agrovoltika
náhľad|[[Rajčiak jedlý|Paradajky pod fotovoltickými panelmi v Dornbirne, Rakúsko]] náhľad|Vertikálna obojstranná agrofotovoltická elektráreň, Losheim am See, [[Nemecko]] Agrovoltika (tiež agrofotovoltika, AV, AFV) kombinuje pestovanie plodín a výrobu elektriny z fotovoltických panelov na rovnakej ploche poľnohospodárskej pôdy. Solárne panely a plodiny tak zdieľajú svetlo medzi týmito dvoma typmi výroby. Tieto systémy môžu byť vhodné pre hospodárske zvieratá a niektoré plodiny vrátane produkcie ovocia.
História
náhľad|Agrofotovoltická elektráreň umožňujúca pohyb poľnohospodárskej techniky, Herdwangen-Schönach, Nemecko Koncepciu dvojitého využitia ornej pôdy na výrobu slnečnej energie a pestovanie rastlín s cieľom zlepšiť celkovú produkciu navrhli ako prví v roku 1981 Adolf Goetzberger a Armin Zastrow. Riešili prebiehajúcu diskusiu, či sa má orná pôda využívať na pestovanie plodín alebo produkciu elektrickej energie.
Pojem „agrovoltika“ bol použitý prvýkrát v publikácii v roku 2011. Tento koncept je vo svete známy pod niekoľkými názvami: „agrofotovoltika“ v Nemecku, „agrovoltika“ v Taliansku,  „solárne zdieľanie“ v Ázii. Za agrovoltické systémy možno tiež považovať fotovoltické skleníky. náhľad|Agrofotovoltická elektráreň, Lanai, [[Havaj (štát USA)|Havaj]] Keďže jedným z cieľov poľnohospodárskych systémov je ochrana poľnohospodárskej pôdy, všeobecne sa usudzuje, že by sa v agrovoltike nemala zanedbávať poľnohospodárska výroba. Obmedzenia poľnohospodárskej výroby sa v jednotlivých krajinách líšia podľa právnych predpisov alebo podľa typu plodiny a cieľov agrovoltického systému (optimalizácia objemu poľnohospodárskej výroby, kvalita poľnohospodárskych výrobkov, výroba energie).
Európa
Prvé fotovoltické skleníky vznikli v Európe po roku 2000. Časť strechy skleníka je nahradená solárnymi panelmi. Prvé agrovoltické systémy na otvorených poliach boli inštalované v roku 2007 v Rakúsku, neskôr v Taliansku, Francúzsku a Nemecku.
Rakúsko
V roku 2004 navrhla spoločnosť Günter Czaloun fotovoltický sledovací systém so systémom lanových regálov. Prvý prototyp bol vyrobený v južnom Tirolsku v roku 2007 na ploche 0,1 ha. Lanová konštrukcia je viac ako päť metrov nad zemou. Nový systém bol predstavený na konferencii Intersolar 2017 v Mníchove. Táto technológia je potenciálne lacnejšia ako iné systémy na otvorenom poli, pretože vyžaduje menej ocele.
Taliansko
V rokoch 2009 a 2011 boli nad vinicami inštalované agrovoltické systémy s pevnými panelmi. Pokusy ukázali mierny pokles úrody a neskorší zber.
V roku 2009 vyvinula talianska spoločnosť REM TEC dvojosý solárny sledovací systém. V rokoch 2011 a 2012 spoločnosť REM TEC postavila niekoľko MWp agrovoltických elektrární na otvorených poliach. Solárne panely sú inštalované 5 m nad zemou a umožňujú pohyb poľnohospodárskych strojov. Tienenie fotovoltických panelov nepresahuje 15%, aby sa minimalizoval vplyv na plodiny. Spoločnosť ako prvá inštalovala automatizované integrované tieniace systémy na nosné konštrukcie. REM TEC navrhuje aj dvojosové solárne sledovacie systémy integrované do štruktúry skleníka. Kontrola polohy solárnych panelov optimalizuje mikroklímu v skleníku.
Francúzsko
Fotovoltické skleníky sa začali stavať vo Francúzsku od roku 2000. Konštruktéri fotovoltických skleníkov pokračovali v zlepšovaní poľnohospodárskej výroby aj výroby energie. Napríklad koncept Agrinergie vyvíjala spoločnosť Akuo Energy od roku 2007. Prvé elektrárne pozostávali zo striedania plodín a solárnych panelov. Nové elektrárne sú skleníky. V roku 2017 začala spoločnosť Tenergie s nasadením fotovoltických skleníkov s architektúrou, ktorá rozptyľuje svetlo s cieľom znížiť kontrasty medzi osvetlenými a zatienenými miestami vytváranými solárnymi panelmi.
Systémy na otvorených poliach
V roku 2016 sa na agrovoltiku začala špecializovať spoločnosť Agrivolta. Po prvom prototype vyrobenom v roku 2017 v Aix-en-Provence inštalovala spoločnosť Agrivolta svoj systém na pozemok Národného výskumného ústavu záhradníckeho (Astredhor) v Hyères. Za svoje riešenia získala spoločnosť niekoľko inovačných ocenení. V januári 2018 predstavila Agrivolta svoju technológiu na výstave CES v Las Vegas.
Nemecko
Výskumný projekt zameraný na agrovoltiku začal v roku 2011 inštitút Fraunhofer ISE. Výskum pokračoval v projekte APV-Resola, ktorý sa začal v roku 2015 a jeho ukončenie je naplánované na rok 2020. Prvý prototyp s výkonom 194 kWp bol inštalovaný v roku 2016 na pozemku s rozlohou 0,5 ha, ktorý patrí družstevnej farme Hofgemeinschaft Heggelbach v Herdwangene (Bádensko-Württembersko). Inštitút odhaduje, že takéto systémy budú ziskové bez štátnej podpory po roku 2022.
Pilotné projekty so zvislými obojstrannými fotovoltickými panelmi postavila spoločnosť Next2Sun. Zvislé panely riešia problém s prebytkami elektrickej energie cez poludnie, zároveň elektráreň vyrobí počas roka viac elektrickej energie a krivka výroby zodpovedá dennému profilu spotreby elektrickej energie.
Holandsko
V roku 2020 inštalovala spoločnosť BayWa na farme pestujúcej maliny agrofotovoltickú elektráreň s inštalovaným výkonom 2,7 MW na rozlohe 3,2 ha. Testovanie ukázalo, že úroda pod polopriehľadnými panelmi bola nižšia o 20 % ako pod fóliovníkmi. Klíma pod solárnymi panelmi je však viac stabilnejšia než pod fóliovníkmi, panely chránia rastliny pred krúpami, silným dažďom a priamym slnečným žiarením. Cirkulácia vzduchu medzi panelmi je efektívnejšia vďaka komínovému efektu. Ďalšou výhodou je, že životnosť panelov je 30 rokov, zatiaľ čo u fóliovníkov je to 6 rokov.
Dánsko
Katedra agronómie na Aarhuskej univerzite začala v roku 2014 skúmať použitie agrovoltického systému v sadoch pestujúcich bio jablká. Výskum ukázal, že riziko napadnutia jabĺk chrastavitosťou sa dá znížiť pri použitý solárnych panelov takmer na 0 %.
Chorvátsko
V roku 2017 spoločnosť Work-ing inštalovala agrofotovoltickú elektráreň na otvorenom poli s výkonom 500 kW neďaleko župy Virovitice-Podraviny. Agronomické štúdie podporuje Osijská univerzita a Škola poľnohospodárskeho inžinierstva v Slatine. Vyrobená elektrická energia sa využíva pre zavlažovací systém a poľnohospodárske stroje. Najskôr sa pod zariadením budú testovať kultúry odolné tieneniu.
USA
V USA sa o tento koncept zaujíma spoločnosť SolAgra v spolupráci s Katedrou agronómie na Kalifornskej univerzite v Davise. Vo výstavbe je prvá elektráreň na ploche 0,4 ha. Ako kontrola sa využíva plocha 2,8 ha. Skúma sa niekoľko druhov plodín: lucerna, cirok, šalát, špenát, repa, mrkva, mangold, reďkovka, zemiaky, rukola, mäta, okrúhlica, kel, petržlen, koriander, fazuľa, hrach, šalotka, horčica. Skúmajú sa aj projekty pre izolované lokality. Experimentálne systémy skúma niekoľko univerzít: projekt Biosphere 2 Arizonská univerzita, ďalší projekt Poľnohospodárska škola Stockbridge (University of Massachusetts v Amherste).
Čile
V Čile boli v roku 2017 postavené tri agrofotovoltické systémy s výkonom 13 kWp. Cieľom tohto projektu podporovaného metropolitným regiónom Santiago bolo skúmať rastliny, ktoré môžu ťažiť z tienenia agrovoltického systému. Vyrobená elektrina sa použila na napájanie poľnohospodárskych zariadení: čistenie, balenie a chladenie poľnohospodárskej výroby, inkubátor pre vajcia. Jeden zo systémov bol nainštalovaný v regióne s častými výpadkami elektrickej energie.
Ázia
Japonsko bolo celosvetovo priekopníkom vo vývoji agrovoltiky od roku 2004. V rokoch 2004 až 2017 bolo v Japonsku inštalovaných viac ako 1000 agrovoltických elektrární.
Japonsko
V roku 2004 vyvinul Akira Nagašima demontovateľnú konštrukciu, ktorú testoval na niekoľkých plodinách. Mobilné konštrukcie umožňujú poľnohospodárom sťahovať alebo premiestňovať zariadenia na základe striedania plodín a ich potrieb. Od roku 2004 boli vyvíjané čoraz väčšie elektrárne s kapacitou niekoľkých MW s pevnými konštrukciami a dynamickými systémami. Napríklad v roku 2017 bola uvedená do prevádzky elektráreň s výkonom 35 MW, ktorá bola inštalovaná na 54 ha pôdy. Miera zatienenia tejto elektrárne je 50%, čo je vyššia hodnota ako 30%-né tienenie, ktoré sa zvyčajne používa v japonských agrovoltických elektrárňach. Poľnohospodári pestujú okrem iného ženšen, ašitabu a koriander. Na ostrove Ukujima by čoskoro mala byť umiestnená solárna elektráreň s výkonom 480 MW, z ktorej časť bude agrovoltická. Projekt je predmetom štúdie od roku 2013 a partneri podpísali dohodu o začatí výstavby v roku 2019.
Japonské právne predpisy vyžadujú, aby poľnohospodári udržiavali najmenej 80% poľnohospodárskej produkcie, aby získali povolenie na využívanie agrovoltických systémov.
Čína
V roku 2016 postavila talianska spoločnosť REM TEC agrovoltickú elektráreň s výkonom 0,5 MWp v okrese Ťin-čaj v provincii An-chuej. Čínske spoločnosti inštalovali niekoľko GW solárnych elektrární kombinujúcich poľnohospodárstvo a výrobu solárnej energie. Napríklad v auguste 2016 Panda Green Energy inštalovala fotovoltické panely nad vinice v Turpane v autonómnej oblasti Sin-ťiang. Elektráreň s výkonom 0,2 MW bola pripojená k sieti. Projekt bol auditovaný v októbri 2017 a spoločnosť získala súhlas na inštaláciu svojho systému po celej krajine. Niekoľko desiatok MW bolo aj inštalovaných. V roku 2016 bola v provincii Ťiang-si nainštalovaná 70 MW agrovoltická elektráreň s poľnohospodárskymi a lesnými plodinami. V roku 2017 čínska spoločnosť Fuyang Angkefeng Optoelectronic Technology Co vyvinula testovaciu agrovoltickú elektráreň s výkonom 50 KWp v meste Fu-jang v provincii An-chuej. Bola vyvinutá na Inštitúte pokročilých technológií Čínskej univerzity vedy a techniky v Hefei pod vedením Wen Liua.
Spoločnosť Elion Group sa už 30 rokov snaží bojovať proti dezertifikácii v oblasti Kubuqi. Medzi použitými technikami boli nainštalované agrovoltické systémy na ochranu plodín a výrobu elektriny. Pokiaľ ide o vybavenie pre púštne oblasti, spoločnosť Wan You-Bao si v roku 2007 patentovala systém tienenia na ochranu plodín v púšti. Tienidlá sú vybavené solárnymi panelmi.
Južná Kórea
Južná Kórea vykonáva počiatočné testy agrovoltických elektrární na základe japonských systémov od roku 2017. Agrovoltika je jedným zo skúmaných riešení na zvýšenie podielu obnoviteľných energií na energetickom mixe v Južnej Kórei. Ich cieľom je dosiahnuť 20 % obnoviteľnej energie v roku 2030 oproti 5% v roku 2017. Spoločnosť SolarFarm postavila prvú agrovoltickú elektráreň v Južnej Kórei v roku 2016 a produkuje ryžu. Odvtedy bola táto agrovoltická elektráreň ďalej rozvíjaná a testovaná. V januári 2019 bola založená Kórejská agrovoltická asociácia s cieľom propagovať a rozvíjať juhokórejský agrovoltický priemysel.
India
Projekty pre izolované lokality skúma Amity University v Noide v severnej Indii. Štúdia zverejnená v roku 2017 sa zameriava na potenciál agrovoltiky na viniciach v Indii. Agrovoltické systémy pozostávajú zo solárnych panelov inštalovaných medzi plodinami, aby sa obmedzilo zatienenie rastlín. Táto štúdia naznačuje, že agrovoltické systémy môžu významne zvýšiť príjmy indických poľnohospodárov.
Malajzia
Universiti Putra Malaysia, ktorá sa špecializuje na agronómiu, začala v roku 2015 experimenty na plantážach, kde sa pestuje jávsky čaj (Orthosiphon stamineus). Využívajú sa pri nich pevné konštrukcie inštalované na experimentálnej ploche asi 0,4 ha.
Vietnam
Fraunhofer ISE inštaloval svoj agrovoltický systém na krevetovú farmu v Bac Liêu v delte Mekongu. Podľa inštitútu výsledky ich pilotného projektu naznačujú, že spotreba vody sa znížila o 75%. Ich systém by ponúkol ďalšie výhody, ako napríklad tienenie pracovníkov, ako aj nižšiu a stabilnú teplotu vody pre lepší rast kreviet.
Metódy
Existujú tri základné typy agrovoltiky, ktoré sú aktívne skúmané: slnečné systémy s medzipriestorom pre plodiny, solárne systémy nad plodinami a skleníkové solárne systémy. Všetky tieto tri systémy majú niekoľko premenných použitých na maximalizáciu slnečnej energie absorbovanej panelmi aj plodinami. Hlavnou premennou, ktorá sa berie do úvahy v prípade agrovoltických systémov, je uhol solárnych panelov, ktorý sa nazýva uhol sklonu. Ďalšími premennými pri výbere umiestnenia agrovoltického systému sú zvolené plodiny, výška panelov, slnečné žiarenie v oblasti a podnebie oblasti.
Servian
Servian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Agrovoltika
Konfigurácia agrovoltických systémov
Agrovoltické zariadenia majú rôznu konfiguráciu.
Servian
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Agrovoltika
Konfigurácia agrovoltických systémov
Experimentálne zariadenia majú často kontrolovanú poľnohospodársku plochu. Kontrolné pásmo sa využíva za rovnakých podmienok ako agrovoltické zariadenie na štúdium jeho účinkov na vývoj plodín.
Servian
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Agrovoltika
Pevné solárne panely nad plodinami
Najjednoduchším riešením je inštalácia pevných solárnych panelov na poľnohospodárske skleníky, nad otvorené polia alebo medzi plodiny na otvorenom poli. Inštaláciu je možné optimalizovať úpravou hustoty solárnych panelov alebo sklonu panelov. V Japonsku sa agrovoltické systémy obvykle skladajú z demontovateľných ľahkých štruktúr s ľahkými solárnymi panelmi s malými rozmermi, ktoré znižujú odpor vetra.
Servian
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Agrovoltika
Dynamická agrovoltika
V zložitejších konfiguráciách sa používa sledovací systém. Solárne panely je možné ovládať tak, aby sa optimalizovalo ich umiestnenie, aby sa zlepšila poľnohospodárska výroba alebo výroba elektrickej energie.
Prvé dynamické agrovoltické zariadenia boli vyvinuté v Japonsku. Panely boli ručne nastaviteľné. Poľnohospodári môžu upravovať polohu solárnych panelov podľa ročného obdobia alebo fázy vývoja plodín, aby zvýšili alebo znížili tienenie a výrobu elektrickej energie. Japonské spoločnosti tiež vyvinuli niekoľko sofistikovanejších systémov. Napríklad plodiny rastú pod zariadeniami zložených z tabúľ (25 solárnych panelov) upevnených na dvojosový sledovač.
V roku 2004 navrhla spoločnosť Günter Czaloun fotovoltický sledovací systém so systémom lanových regálov. Panely môžu byť orientované na zlepšenie výroby energie alebo na zatienenie plodín podľa potreby. Prvý prototyp bol vyrobený v roku 2007 v Rakúsku. Spoločnosť REM TEC inštalovala niekoľko elektrární vybavených dvojosým sledovacím systémom v Taliansku a Číne. Rovnaký systém bol vyvinutý aj pre použitie v skleníkoch.
Vo Francúzsku vyvíjajú spoločnosti Sun'R a Agrivolta jednoosové systémy sledovania. Podľa týchto spoločností je možné ich systémy prispôsobiť potrebám rastlín. Systém Sun'R je systém sledovania osi východ-západ. Spoločnosť používa komplexné modely rastu rastlín, predpoveď počasia, výpočtový a optimalizačný softvér. Zariadenie od spoločnosti Agrivolta využíva solárne paneli orientované na juh, s ktorými je možné pohybovať posuvným systémom.
Spoločnosť Artigianfer vyvinula fotovoltický skleník, ktorého solárne panely sú inštalované na pohyblivých okeniciach. Panely môžu sledovať pohyb Slnka pozdĺž osi východ - západ.
V roku 2015 prof. Wen Liu z Univerzity vedy a techniky v čínskom Che-fej navrhol nový koncept pre agrovoltiku: zakrivené sklenené panely pokryté dichroitickým polymérnym filmom prepúšťajú selektívne vlnovú dĺžku zo slnečného svetla, ktoré sú potrebné pre fotosyntézu rastlín (modré a červené svetlo). Všetky ostatné vlnové dĺžky sa odrážajú a sústreďujú na koncentrované solárne články vyrábajúce elektrickú energiu. Pre tento fotovoltický typ koncentrácie sa používa duálny sledovací systém. Tiene, ktoré spôsobujú bežné solárne panely nad poľom s plodinami, sú úplne eliminované, pretože plodiny dostávajú vždy modrú a červenú vlnovú dĺžku potrebnú na fotosyntézu. Za tento nový typ agrovoltiky bolo udelených niekoľko ocenení, okrem iného cena R&D100 v roku 2017.
Účinky
Solárne panely ovplyvňujú plodiny a pôdu, ktorú pokrývajú, nielen tienením. Vplývajú tiež na vlhkosť a prúdenie tepla. Napríklad vinice s vhodným rozostupom by mohli mať 15-násobne vyššie výnosy.
Vlhkosť pôdy
Pri experimentoch testujúcich mieru odparovania vody pod solárnymi panelmi u plodín odolných tieneniu (uhorky a šalát) napájených zavlažovaním sa zistila úspora 14-29 %. Agrovoltiku je možné použiť na plodiny alebo na oblasti, kde je dôraz na efektívne využitie vody.
Teplota
Pri štúdii sa zistilo, že teplota vzduchu pod panelmi bola konzistentná, zatiaľ čo teplota pôdy a rastlín bola nižšia. So stúpajúcou teplotou v dôsledku globálneho otepľovania to môže byť dôležité pre niektoré potravinárske plodiny. Fotoviltické panely môžu tiež lepšie fungovať z dôvodu chladenia rastlinami.
Slatvinské
Slatvinské je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Závadkou nad Hronom, približne východne od Brezna.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Polomka, čiastočne aj Závadka nad Hronom. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Závadka nad Hronom, severozápadne sa nachádza Polomka a Bacúch, severovýchodne Heľpa, Pohorelá a Pohorelská Maša, juhovýchodne Muráň a juhozápadne Pohronská Polhora. Vrch je súčasťou ochranného pásma Národného parku Muránska planina.
Opis
Slatvinské leží v severovýchodnej časti Veporských vrchov, nad dolinou Hronec, v hrebeni, vedúcom severným smerom z Fabovej hole na Čierny vrch. Západne sa nachádza Vrchbánsky grúň, Brestovec , Kráľovská hora , Veľká Smrekovica a Skalka , južne Javorinka , Malá Smrekovica , Fabova hoľa , Malá Stožka , Veľká Stožka  a Kľak , východne Veľký Cigán , Rácovo , Vasilov , Černákov vrch  a Gindura  a severne Hudákov vrch , Kýčera , Čierny vrch  a Kochlovec , no tiež Veľká Vápenica , Kolesárová , Oravcová  a Homôľka. Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu zo západnej časti odvádza potok Volchovo, zo severnej Slatvinský potok a z východnej prítoky potoka Hronec. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít ponúka výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Stolických vrchov a Spišsko-gemerského krasu.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný dolinou Valchovo z Polomky, príp. lesnými chodníkmi zo Závadky nad Hronom cez dolinu Hronec, ktorou prechádza modro značená trasa do sedla Burda.
FN Minimi
FN Minimi (skratka z francúzskeho: Mini Mitrailleuse; "mini guľomet") je belgický ľahký guľomet kalibru 5,56 mm vyvíjaný Ernestom Vervierom zo spoločnosti FN Herstal v Herstale. Prvýkrát bol uvedený v roku 1974 a vstúpil do služby armádnych síl vo viac ako 30 krajinách.
Minimi je konfigurovaný vo viacerých variantoch: Standard model ako čatová alebo oddielová podporná zbraň, Para verzia pre parašutistov a Vehicle model ako druhotná výzbroj bojových vozidiel.
Stredná odborná škola Policajného zboru (Pezinok)
Stredná odborná škola Policajného zboru v Pezinku (SOŠ PZ Pezinok) je rezortná stredná odborná škola Ministerstva vnútra Slovenskej republiky sídliaca v Pezinku na Fajgalskej ceste číslo 2 a zriadená v roku 1991 rozkazom ministra vnútra Slovenskej republiky. Za obdobie svojej existencie škola pripravila množstvo príslušníkov Policajného zboru, ktorí sa úspešne uplatnili v rôznych profesiách, ktoré si činnosť Policajného zboru vyžaduje.
V marci 2020 bolo v internáte školy zriadené karanténne centrum pre repatriantov vracajúcich sa zo zahraničia.
Medzinárodné spolupráce
Škola za zapája aj do medzinárodných aktivít. Spolupracuje s policajnými školami v Česku (Praha, Holešov, Brno, Zlín), v Poľsku (Koszalin), vo Francúzsku (Montbéliard). Je partnerom v projekte celoživotného vzdelávania Leonardo da Vinci, kde sa podieľa na spracovaní témy „Ľudské práva vo výučbe policajných škôl v krajinách EÚ“. Na tomto úseku spolupracuje s policajným školami v Katoviciach (Poľsko), v Holešove (Česko), v Nienburg/Wesser (Nemecko), v Loures (Portugalsko) a Kluži (Rumunsko).
Slovensko na Zimných paralympijských hrách 2022
Slovensko na Zimných paralympijských hrách 2022 v čínskom Pekingu reprezentovalo 32 športovcoch v 3 športoch. Celkovo má výprava 56 členov.
Medailová bilancia
V hodnotení krajín Slovensko získalo 10. miesto 3 zlatými a 3 broznovými medailami. Celkovo to boli 4. najúspešnejšie hry, za rokmi 2018, 2010 a 2014.
Reprezentanti
Vlajkonosičmi výpravy boli Miroslav Haraus a Monika Kunkelová.
Slovenskí športovci súťažili :
Bacillus subtilis
Bacillus subtilis je grampozitívna sporulujúca aeróbna baktéria. Je nepatogénna a žije v pôde.
Sporulácia
Sporuláciu nevyhnutne sprevádza zmena génovej expresie a to tak pred samotným delením, ako aj neskôr v oboch kompartmentoch. Kľúčovým transkripčným faktorom v tomto procese je Spo0A, ktorého stav fosforylácie určuje jeho schopnosť viazať sa na promótory a tým regulovať génovú expresiu. Sporulácia je ďalej závislá od štvorice sigma faktorov, z ktorých každý rozpoznáva špecifickú skupinu promótorov a teda prepisuje špecifickú skupinu génov. Tieto sigma faktory sú označené ako F, G, E, K. Prvý z nich, sigmaF, sa v prespóre aktivuje po vytvorení septa a ovláda sekvenčnú aktivitu ostatných troch sigma faktorov. Jeho aktivácia je preto kontrolným bodom celej sporulácie.
Medzi najvýraznejšie morfologické zmeny sprevádzajúce sporuláciu patrí obalenie malej bunky membránou vo vnútri väčšej materskej bunky. Tento krok nasleduje po sformovaní septa. Tento proces vykazuje určité podobnosti s fagocytózou u eukaryotických buniek. Táto analógia však nie je príliš významná, nakoľko sporulujúce bunky sú obalené vrstvou peptidoglykánu, ktorý obalí aj prespóru. Peptidoglykán predstavuje pevné rozdelenie oboch buniek a je napojený na peptidoglykánovú vrstvu tvoriacu vonkajší obal komplexu materskej bunky a prespóry. Medzi materskou bunkou a prespórou sa nachádzajú dve membrány – vonkajšia membrána, ktorá sa začala formovať na strane polárneho septa materskej bunky a vnútorná membrána, ktorej budovanie započalo na prespórovej strane polárneho septa. Vonkajšia membrána je spočiatku spojená s cytoplazmatickou membránou, takže proteíny exprimované v materskej bunke prestupujú obidve membrány. Plášťové proteíny nie sú medzi sporulujúcimi druhmi všeobecne evolučne konzervované a ich identifikácia je technicky náročná.
Použitie v biotechnológiách
Bacillus subtilis patrí medzi najpoužívanejšie grampozitívne baktérie na priemyselnú produkciu rekombinantných proteínov, čiže proteínov neprirodzených pre jeho druh, ktoré sú umelo vnesené do jeho genómu technikami génovej rekombinácie. Priemyselné kmene B. subtilis sekretujú veľa rekombinantných proteínov a hostiteľské kmene používané na úspešnú expresiu proteínov sú často deletované pre gény amyE, aprE, nprE, spollAC, srfC a transformované pomocou prírodnej kompetencie. Genóm Bacillus subtilis bol zosekvenovaný a nenašla sa v ňom produkcia škodlivých exotoxínov a endotoxínov. Proteíny ním vytvorené možno spracovať jednoducho, bez potreby rozrušenia buniek alebo chemického spracovania. Toto má za následok relatívne veľký a cenovo výhodný výťažok.
Hlavným problémom produkcie proteínov v B. subtilis je, že produkuje množstvo proteáz, z ktorých niektoré rozkladajú rekombinantné proteíny. Patrí sem sedem známych proteáz, z ktorých päť je extracelulárnych:
Gene Wilder
Gene Wilder, rodným menom Jerome Silberman (* 11. jún 1933, Milwaukee, Wisconsin, USA – † 29. august 2016, Stamford, Connecticut) bol americký herec, komik, režisér, scenárista a spisovateľ.
Kariéra
Na hollywoodskom plátne sa prvýkrát mihol v slávnom filme Bonnie a Clyde (1967), jeho prvou veľkou filmovou rolou bol však až Leo Bloom v muzikáli Producenti (1968), za ňu bol tiež nominovaný na Oscara za výkon vo vedľajšej úlohe. Ďalšou veľkou príležitosťou bol Willy Wonka vo filmovom muzikáli Willy Wonka a továreň na čokoládu (1971), za ňu bol nominovaný na Zlatý glóbus. Woody Allen ho potom obsadil do svojej populárnej komédie Všetko, čo ste kedy chceli vedieť o sexe (ale báli ste sa opýtať) z roku 1972. Vyvrcholením spolupráce s režisérom Melom Brooksom, s ktorým nakrútil už Producentmi, bola snímka Mladý Frankenstein (1974), kde Wilder nielen hral titulnú postavu, ale na ktorom sa podieľal aj scenáristicky, za čo bol nominovaný na Oscara.
Roku 1975 sa prvýkrát chopil režisérskej taktovky, v hudobnej komédii Dobrodružstvo mladšieho a múdrejšieho brata Sherlocka Holmesa. V snímke Strieborný blesk z roku 1976 sa prvýkrát stretol na plátne s černošským komikom Richardom Pryor, s ktorým neskôr nakrútil vo dvojici ešte niekoľko filmov (Nevidím zlo, nepočujem zlo, Still crazy, Another You i.) a bol za svoj výkon znova nominovaný na Zlatý glóbus. Vo filme Najväčší milovník (1977) stvárnil idol nemej éry Rudolpha Valentina a bol to prvý film, u ktorého bol režisérom, scenáristom, producentom i hercom v hlavnej úlohe.
Na začiatku 90. rokov sa s filmovým plátnom rozlúčil. Občas sa objavil v televízii (napr. v sitcome Will & Grace, za čo dostal roku 2002 Emmy), ale predovšetkým sa začal venovať charite (po tom, čo jeho žena, herečka Gilda Radnerová, ochorela rakovinou) a písanie kníh. Okrem svojich pamätí Kiss Me Like a Stranger: My Search for Love and Art napísal aj niekoľko románov (My French Whore, The Woman Who Would not, Something to Remember You By: A Perilous Romance).
Bol známy svojou podporou Demokratickej strany.
Majstrovstvá sveta v zimnom plávaní 2020
Majstrovstvá sveta v zimnom plávaní 2020 (WSWC 2020) boli 12. Majstrovstvá sveta v zimnom plávaní a prebehli v dňoch 3. až 9. januára 2020 v slovinskom Blede. Boli podujatím typu masters, kedy sa súťaží vo vekových kategóriách mužov a žien s intervalom 5 rokov (konkrétne kategórie A1 až J2), zúčastnilo sa ich  1042 osôb a štartuje sa na princípe komerčných prihlášok. Účastníkov zo Slovenska bolo asi 50 a Bled už bol miestom konania WSWC v roku 2010 (vtedy bolo zo Slovenska 28 osôb).
Základné informácie
Organizátor podujatia: Medzinárodná asociácia zimného plávania IWSA (International Winter Swimming Association) so sídlom v Jelgave (Lotyšsko).
Miesto konania: Bledské jazero pri mestečku Bled, krátke trate sa plávali  v bazéne s dĺžkou  25 m, ktorý bol inštalovaný  v jazere s teplotou vody medzi 4,5-5°C, vytrvalostné súťaže   na 450 m a 1000 m boli vytýčené  v jazere - trať 450 m ako jedno kolo, trať1 000 m  bola  dvojkolová.
Poveternostné podmienky: denné teploty vzduchu boli okolo 5°C, bez snehu.
Organizačné zabezpečenie: centrálnym organizačným miestom boli priľahlé budovy (spoločenské stany, prezliekárne a šatňa, sauna, miestnosť pre kontrolu zdravotného stavu), súťažiaci boli ubytovaní v hoteloch alebo na súkromí v okolí jazera. Pri bazéne bola vytvorená tribúna, priame prenosy pretekov boli vysielané  online - aj s pomocou  kamerového žeriavu. Všetci účastníci WSWC 2020 mali vystavený účastnícky diplom   na webovom sídle organizátorov a mohli si ho stiahnuť a pri rogistrácii dostali aj účastnícky pamätný emblém.
Špecifiká šampionátu
Prvýkrát v histórii Majstrovstiev sveta v zimnom plávaní organizovaných IWSA boli súčasťou podujatia aj preteky na 1000 m a  konali sa v otvorenej vode na dvojokruhovej trati. Unikátom bol aj prvý štart olympijského diaľkového plavca (z Letných olympijských hier 2008 v Pekingu) na WSWC: stal sa ním Rostislav Vítek z Českej repuliky, ktorý súverénne vyhral oba vytrvalostné preteky svojej kategórie D a na 1000 m mal  aj najlepší absolútny čas. Pre Slovensko sú WSWC 2020 pamätné tým, že dvaja slovenskí plavci získali medaily na krátkych tratiach, a to viacnásobne: Ľuboš Špajdel v kategórii C získal celkovo 4 medialy a Martin Mečiar v kategórii E dve medaily.
Účasť a pravidlá
Účasť: celkovo súťažilo 1042 plavkýň   a plavcov, slovenskí účastníci  mali celkovo 217 štartov. Súťažilo sa na tratiach 25, 50, 100, 200, 450 a 1000 metrov a pre  plávanie 200 až 1000 m boli nutné vyhlásenia o zdolaní definovaných kvalifikačných tratí vo vode do 5°C, zdravotné potvrdenia a EKG od lokálneho lekára a deň pred súťažami  boli povinné aj zdravotné kontroly na mieste (krvný tlak a EKG).