cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blatce
Blatce je obec v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 99 obyvateľov, z toho 49 mužov a 50 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,3 roka (muži 49,2 roka, ženy 41,5 roka).
Vouarces
Vouarces je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Hviezdovky
Hviezdovky (iné názvy: asteroidy, staršie alebo ľudovo: hviezdice ; zastarano: hv(i)ezdýše [pozri v článku hvezdýše] ; ľudovo morské hviezdice, morské hviezdy ; lat. Asteroidea) sú podtrieda hviezdovcov.
Vouarces
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hviezdovky
Systematika
hviezdovky:
Vouarces
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hviezdovky
Systematika
náhľad|left|Detail spodnej strany hviezdice (Oreaster reticulatus) Karibské more, ostrov [[Vieques, Portoriko, júl 2006]] náhľad|Hviezdovka na pláži Olympijského národného parku v USA
Aurel Lehotský
Aurel Lehotský (* 19. júl 1882, Kremnica – † 19. január 1953, Kremnica) bol slovenský banský inžinier a hospodársky pracovník.
Životopis
Narodil sa 19. júla 1882 v Kremnici ako syn Jána Lehotského a Ľudmily rod. Križkovej. Študoval na reálke v Kremnici, roku 19011904 na Baníckej a lesníckej akadémii, v rokoch 19041907 na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici. Riaditeľ baní v Kremnici.
Aurel Lehotský bol tiež tajomníkom prvého filatelistického spolku na Slovensku, ktorý spolu s bratom Klementom Lehotským založil v Kremnici, v marci 1895. Iniciatívny návrh na vytvorenie klubu podal ich starý otec Pavol Križko, mestský archivár, zakladateľ mestského múzea v Kremnici. Spolok filatelistov sa volal Album, v roku 1896 boli vydané jeho stanovy. Spolok prestal fungovať po deviatich rokoch v roku 1904. Spolok nemal nikdy viac než 20 členov a jeho význam ani činnosť nepresiahli miestny rámec. Bol však príkladom slovenského spolku v dobe národnostného útlaku a má tak čestné miesto v dejinách slovenského spolkového života pred prvou svetovou vojnou.
Aurel Lehotský ako hlavný banský inžinier bol členom komisie, ktorá 15. decembra 1918 prevzala kremnickú mincovňu do správy Československej republiky. Vládny referent finančnej správy pre Slovensko Ľudovít Medvecký ho následne ustanovil dočasným správcom mincovne.
Počas druhej svetovej vojny sa Aurel Lehotský zúčastnil ilegálneho protinacistického odboja. V roku 1944 pôsobil ako vedúci Štátnych banských a hutných závodov pri Povereníctve verejných prác v Banskej Bystrici, v decembri roku 1944 väznený gestapom v Martine. Historik kremnického baníctva, autor štúdií a článkov v odborných časopisoch. Člen spoločenských, technických a vedeckých organizácií.
Egid Lehotský
Egid Lehotský (maď.Lehotzky Egyed de Király-Lehota) (* 26. apríl 1822, Brezno – † 31. október 1894, Brezno) bol verejný činiteľ.
Prašivá (sedlo)
Prašivá je sedlo vo Veporských vrchoch. Vedie ním cesta II/526 z Hriňovej do Kokavy nad Rimavicou.
Egid Lehotský
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, právo na univerzite v Pešti. Statkár v Kráľovej Lehote a v Liptovskom Trnovci. V 60. rokoch politicky organizovaný v Deákovej strane, potom vo vládnej Liberálnej strane. V roku 1861, 1865, 18871892 poslanec uhorského snemu za volebný okres Brezno. Predseda správy výchovného ústavu v Slovenskej Ľupči, vydal správu o jeho činnosti.
Prašivá (sedlo)
Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Sihlianska planina. Leží v hrebeni, vedúcom z Dlhého grúňa južným smerom na Bykovo, konkrétne medzi Chocholnou  na západe a kótou  na východe. Oblasť je pokrytá lesným porastom a patrí do povodia rieky Ipeľ. Voda zo severovýchodnej časti odteká menším potokom priamo do Ipľa, juhozápadné svahu odvodňuje potok Chocholná.
Sedlo je situované v kopaničiarskej oblasti katastrálneho územia obce Látky v okrese Detva v Banskobystrickom kraji. Západným smerom sa pod sedlom nachádza rekreačné stredisko Látky-Prašivá. Sedlom prechádza cesta II/526, ktorá spája Kokavu nad Rimavicou s Hriňovou. Hrebeňom vedie turistický chodník i cyklotrasa.
764 Gedania
764 Gedania je planétka s priemerom 60 km, ktorú objavil F. Kaiser 26. septembra 1913.
2977 Chivilikhin
2977 Chivilikhin je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 19. septembra 1974.
Močiarnica tichá
Močiarnica tichá (iné názvy: sluka prostredná, močiarnica prostredná, močiarnica lúčna ; Gallinago media) je druh vtáka z čeľade slukovité (Scolopacidae). Jej menší príbuzný druh, močiarnička tichá (Lymnocryptes minimus), má viacero synonymických názvov a jeden z nich je totožný s názvom tohoto druhu - močiarnica tichá. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov močiarnica tichá patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe klesajú rýchlosťou o 515% za obdobie troch generácií (14.4 roka). Vyše 80% európskej populácie žije v Rusku, kde bol v rokoch 20012012 zistený pokles o 510%. Z Ázijskej časti Ruska existuje málo informácií, avšak aj tam je pozorovaný úbytok.
Opis
Vták je veľkosti drozda, dĺžka tela je 280 mm, krídla 140 mm. Zvrchu je hnedá s pozdĺžnymi škvrnami, zospodu má priečne pruhovanie. Na vrchu hlavy má tri hnedé pásy a dva po obidvoch stranách hlavy, cez oko a pod okom. Chvost má na okraji biely. Zobák je hnedý, pri konci čierny, nohy sú zelenosivé. Pri vyletovaní letí priamočiaro.
Výskyt a stav na Slovensku
Hniezdi v západnej palearktíde. Cez Slovensko vzácne migruje, bola zistená na 4 % mapovacích kvadrátov. Na Slovensku sa zjavuje iba na jarnom a jesennom ťahu ako prelelujúci druh. Na jar prilieta v apríli až v máji a na jeseň sa zjavuje v auguste až v septembri.
Ekosozologický status v roku 1995 Im - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status SPEC2 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia V - zraniteľný druh.
Biotop
Obýva močiare, mokré lúky, brehy rybníkov, mláky, zabahnené brehy riek a pod., kde môže loviť červy a vodný hmyz.
Hniezdenie
Hniezdi na močaristých miestach na severe.
Potrava
Živí sa vodnými bezstavovcami (červami, mäkkýšmi, hmyzom), konzumuje však i rastlinnú potravu, semená a listy vodných rastlín.
Ochrana
Vcelku vzácny vták, chránený pre svoj nehojný výskyt. Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Alexandăr Stambolijski
Alexandăr Stoimenov Stambolijski (* 1. marec 1879, Slavonica – † 14. jún 1923, tamže) bol bulharský predseda vlády od októbra 1919 do svojej smrti v roku 1923.
Životopis
Narodil sa v v dedine [Slavonica v okrese Pazardžik. V nemeckom Halle vyštudoval Vysokú školu poľnohospodársku a hneď po štúdiách založil Agrárnu stranu, ktorej sa na konci roka stal jej predsedom. Do roku 1918 bol väznený za to, že nesúhlasil, aby sa Bulharsko zúčastnilo bojov v prvej svetovej vojne.
Vláda Agrárneho zväzu bola pomocou vojenského prevratu dňa 9. júna 1923 vlády zbavená. Stambolijski sa ešte pokúsil zorganizovať odpor, ale bol armádou zajatý, brutálne mučený a popravený.
Amiel
Amiel môže byť:
Buková (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Buková v okrese Trnava v Trnavskom kraji na severovýchodnom okraji rovnomennej vodnej nádrže. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 na rozlohe 9,4493 ha. Je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Posledné charakteristické zvyšky zamokrených lúk s výskytom vzácnych a chránených rastlín a živočíchov, ako aj ich spoločenstiev. V súčasnosti len na tomto území je v rámci CHKO Malé Karpaty zistený výskyt žltohlavu európskeho.''
Eunuch
Eunuch (gr. „strážca postele“; z ευνέ (euné) - posteľ, ἔχειν (echein) – mať v moci) je kastrát človeka. Je to muž, ktorý prišiel o semenníky, a to buď úrazom, alebo kastráciou. Pokiaľ dôjde ku kastrácii muža v detstve, chýbajú mu fúzy, viac vyrastie a typicky máva vyšší hlas. V Oriente sa používali vykastrovaní jedinci ako strážcovia háremov. V 16. storočí sa kastráti využívali pri speve, preto boli nadaní chlapci pred mutáciou kastrovaní, aby nestratili hlas. Po dospení spievali soprán alebo alt. Títo speváci boli veľmi žiadanými a najmä v 17. a 18. storočí boli populárni po celej Európe. Najdlhšie sa kastráti udržali v pápežskej kapele, kde boli zamestnávaní až do začiatku 20. storočia. Rozsah ich hlasu bol väčší než ženský.
Leander Paes
Leander Paes (* 17. jún 1973, Kalkata, India) je súčasný indický profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a 43 turnajov vo štvorhre.
Blíževedly
Blíževedly sú obec v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 685 obyvateľov, z toho 351 mužov a 334 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 36,9 roka, ženy 37,2 roka).
Kanazawa
thumb|Kanazawský hrad Kanazawa je hlavné mesto prefektúry Išikawa v Japonsku.
Podľa odhadu z roku 2003 v meste žilo 456 627 obyvateľov a hustota osídlenia bola 976,18 ob./km². Celková rozloha mesta je 467,77 km².
thumb|Most v záhrade Kenroku-en
História
Kanazawa bolo jedným z mála veľkých japonských miest, ktoré bolo ušetrené paličských náletov amerického letectva počas druhej svetovej vojny. Vďaka tomu sa v Kanazawe uchovalo veľa architektonických pamiatok.
thumb|Východná zábavná štvrť
Pamätihodnosti
Záhrada Kenroku-en je určite najslávnejšou pamätihodnosťou v Kanazawe. Pôvodne bola založená ako vonkajšia záhrada Kanazawského hradu. Pre verejnosť bola otvorená v roku 1875. Je považovaná za jednu z "Troch najkrajších záhrad Japonska".
Pri záhrade Kenroku-en leží Kanazawský hrad. Pôvodný hrad bol síce úplne zničený požiarom v roku 1881, ale v roku 2001 bol znovu postavený tradičnými metódami do podoby z roku 1809.
Vo Východnej zábavnej štvrti z 19. storočia sa zachovalo niekoľko domov pre gejše v pôvodnej podobe.
Zimné olympijské hry 2018
náhľad|Športoviská ZOH Zimné olympijské hry 2018, oficiálne nazvané ako '''XXIII. zimné olympijské hry (po francúzsky: Les XXIIIes Jeux olympiques d'hiver, po kórejsky: 제23회 동계 올림픽, Je-isipsamhoe Donggye Ollimpik) a taktiež známe ako PyeongChang 2018''', boli medzinárodné multi-športové udalosti, ktoré sa konali od 9. do 25. februára 2018 v Pchjongčchangu v Južnej Kórei.
Kalendár
Nasledujúci kalendár zobrazuje časové rozdelenie športových disciplín na ZOH 2018. Modré podfarbenie pri športe v daný deň znamená, že v disciplíne sa súťažilo, ale neuskutočnila sa žiadna finálová disciplína. Žlté podfarbenie značí finálové zápolenie v daný deň. Ružové podfarbenie značí exhibičné, nesúťažné predstavenie. Číslo udáva počet finálových disciplín.
Otvárací ceremoniál
Na otváracom ceremoniáli pochodovali športovci Severnej a Južnej Kórey spolu. Slovenskou vlajkonosičkou bola lyžiarka Veronika Velez-Zuzulová. Olympijský oheň zapálila krasokorčuliarka Kim Ju-na. Na ZOH 2018 sú aj výpravy z krajín: Andorra, Bermudy, Eritrea, Ghana, India, Keňa, Madagaskar, Monako, San Maríno, Tonga a mnohé daľšie exotické krajiny.
Casteil
Casteil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Věřňovice
Věřňovice je časť obce Dolní Lutyně, ktorá sa nachádza v okrese Karviná. Věřňovicami preteká rieka Olše. Cez rieku vedie most, ktorý spája menšiu časť obce s väčšou. Od mosta je to 1 kilometer k starému hraničnému prechodu. V mieste mosta sa nachádza rizikový splav, pod ktorým sa tvorí nebezpečný vodný valec. V roku 2009 sa tu utopil minimálne 1 človek. Na moste sú plagáty pre vodákov, ktoré upozorňujú práve na tento splav. Pod mostom sú aj nástupné miesta pre vodákov. Rieka Olše je medzi vodákmi veľmi obľúbená, najmä v úseku Věřňovice - Zabelków. Sú tu dva hraničné priechody do Poľska: Věřňovice - Gorzyczki (Gorzyce) a Věřňovice - Łaziska (Godów). Do Věřňovíc zachádzajú dve autobusové linky, zo Stonavy a Bohumína. Z Dolní Lutyně tu vedie iba jedna úzka cesta, na ktorej vyhasli už minimálne dva ľudské životy. Obec bola poškodená povodňami roka 1997 a 2010.
Na katastrálnom území Věřňovice bola v roku 1989 vyhlásená prírodná pamiatka Věřňovice svýskytom chránených rastlín a živočíchov.
História
Prvá písomná zmienka o samostatnej obci je z roku 1305, a potom 1362 odkedy až do roku 1430 patrili k Dětmaroviciam a neskôr patrili rôznym vlastníkom. V roku 1572 pripadli Věřňovice k dedine Dolní Lutyně ktorú i s okolím zakúpil Václav Cigán zo Slupska. Od roku 1577 ich vlastnil Kašpar st. Vlček z Dobrozenice, vroku 1639 ich získal Jan Jindřich Šlik a po ňom Jindřich Vilém Šlik. V roku 1700 zdedil panstvo František Taaffe a od neho ho vroku 1792 kúpil Jan Larisch-Mönnich. Od tej doby spadali Věřňovice ako súčasť dolnolutyňského panstva (spoločne sa Skřečoňou a Novou Vsou) pod Fryštátske panstvo a to až do pozemkovej reformy po 1.svetovej vojne.
Vroku 1850 Věřňovice mali 628 obyvateľov, roku 1930 831 obyvateľov a 125 domov a v roku 1970 tam žilo 821 obyvateľov a stálo 195 domov.V roku 2001 žilo v obci v 218 domoch 709 obyvateľov. A v roku 2009 tu bolo evidovaných 228 adries.
Zaujímavosti
K zaujímavostiam Věřňovíc okrem iného patrí aj existencia niekdajšej poľskej exklávy na ich katastri, ktorá zanikla ku 14. februáru 1959 s novým vytýčením štátnej hranice s Poľskom podľa zákona č. 62/1958 sb. Jedná sa o nasledujúce parcely: 894/1, 894/14, 961/2, 961/18, 962/1, 962/2, 963/1, 963/7, 963/8, 964/8, 964/9, 965/2, 966/14, 966/24, 1037/5, 1037/15, 1037/16, 1039/11, 1039/33 a 1039/34. Zaujímavé je aj to, že podľa katastra nehnuteľností sú dotknuté parcely stále vo vlastníctve Poľska.
Boris III.
Boris III., narodený ako Boris Clement Robert Maria Pio Stanislav Sasko-cobursko-gothajský (* 30. január 1894, Sofia, Bulharsko – † 28. august 1943, Sofia) bol prvý bulharský panovník v Bulharskom cárstve.
Životopis
Druhý predstaviteľ Sasko-cobursko-gothajskej dynastie nastúpil na trón v ťažkom období dejín Bulharska, keď sa cez krajinu prehnali tri vojny a Bulharsko stálo na pokraji ekonomickej katastrofy. Nový monarcha, ktorý od 3. októbra 1918 na tróne vystriedal svojho otca Ferdinanda I. bol mladý a nemal ešte veľa politických skúseností, ale aj napriek týmto nevýhodám sa dokázal s vtedajšou situáciou vo svojej krajine vysporiadať.
V prvých povojnových rokoch krajina prežívala ťažké krízy, v dôsledku ktorých obyvatelia organizovali štrajky a ozbrojené konflikty (19231925). V tomto období však mladý cár nemá silu, aby krízu zásadnejšie ovplyvnil. Po roku 1926, kedy sa v krajine aj jeho pričinením situácia upokojila, parlamentná demokracia mala dobrú východiskovú pozíciu a viedla štát v súlade s ústavou.
V roku 1934 vypukol ďalší prevrat, po ktorom bola v Bulharsku ustanovená diktatúra fašistického typu. Cárovi sa tentokrát podarilo zasiahnuť a oslabiť moc diktatúry. Od tohto momentu viedol zahraničnú politiku Bulharska fakticky sám. Do veľkej miery sa mu v krajine podarilo zabezpečiť pokojnú situáciu, ktorá bola pre ďalší rozvoj ekonomiky potrebná. Počas svojej vlády k územiu Bulharska pripojil územie južnej Dobrudže a s pomocou nemeckej armády aj Západnú Tráciu. Tărnovská ústava bola však do veľkej miery nečinná a politické strany zakázané po prevrate v roku 1934 sa neobnovili. thumb|left|Cár Boris III. a [[Adolf Hitler na stretnutí v Berlíne]]
V druhej svetovej vojne bolo Bulharsko spojencom Nemecka, čo malo vážne dôsledky. Po jej začiatku cár Boris III. nasmeroval krajinu k členstvu vo zväze krajín osi Rím-Berlín-Tokio s cieľom preusporiadať výsledky Neulskej mierovej zmluvy. S pomocou Berlína Moskvy sa Sofii v roku 1940 podarilo vydobyť si od Bukurešti územie južnej Dobrudže prostredníctvom Krajovskej dohody. Cár odmietol sovietske ponuky na uzatvorenie mierového dohovoru a zmluvy, ktorá by postavila Bulharsko do role vazala Sovietskeho zväzu a naopak umožnil rozšíriť vplyv Nemecka a Adolfa Hitlera na Balkánskom polostrove.
Ferdinand Lehotský
Ferdinand Lehotský (* 30. máj 1908, Slatina nad Bebravou † 17. júl 1968, Bratislava) bol slovenský vojenský a neskôr civilný pilot, tanečník, herec a spevák.
Životopis
Absolvoval Vyššiu priemyselnú školu v Banskej Bystrici. Vojenský, neskôr civilný pilot. Tanečník a herec v niektorých pražských divadlách. Člen činohry SND roku 1941-1956, od roku 1957 Novej scény v Bratislave.
Boris III.
Životopis
V roku 1943 po tlaku Nemecka Boris III. súhlasil s deportáciou židovského obyvateľstva žijúceho v Bulharsku. Prvá fáza deportácie sa uskutočnila za spolupráce bulharskej diplomacie, avšak druhá bola zastavená pre pretrvávajúcu nespokojnosť národných a cirkevných predstaviteľov krajiny.
Cár zomrel krátko po návrate z návštevy u Hitlera 28. augusta 1943. Pochovaný je v Rilskom kláštore, ale v roku 1944 na príkaz komunistov jeho telo exhumovali a dodnes sa zachovalo iba jeho srdce, ktoré je uložené na mieste jeho pôvodného odpočinku.
Dodnes nie je príčina jeho smrti jednoznačne známa. Vedú sa o nej spory a v Bulharsku kolujú chýry, že bol otrávený vlastnou manželkou na Hitlerovo želanie. Dôkazy však neexistujú. Druhá hypotéza cárovej smrti sa vysvetľuje ako výsledok vzťahov medzi Borisom III. a Hitlerom, ktorý žiadal od cára, aby mu poslal na východný front na pomoc vojská proti Červenej armáde, čo však Boris III. odmietol.
Po jeho smrti ho na tróne vystriedal jeho syn Simeon II..
Deti
V roku 1930 sa oženil s princeznou Janou Savojskou (* 1907 - † 2000), dcérou talianskeho kráľa Viktor Emanuel III. Mali dve deti:
Čertov žľab
Čertov žľab je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Malé Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Smolenice v okrese Trnava v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1992 na rozlohe 23,58 ha. Je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Na území pamiatky platí 5. stupeň ochrany. Ochranné pásmo nebolo určené.
Nepravda
Nepravda je opak pravdy. Je to jedna z pravdivostných hodnôt výroku.
Hadovice
thumb|left|[[Ophiocoma echinata, Karibské more pri ostrove Vieques]] Hadovice alebo hadovky (lat. Ophiuroidea) sú podtrieda hviezdovcov.
Charakteristika
Hadovice majú centrálny disk výrazne oddelený od ramien, do ktorých (na rozdiel od hviezdoviek) nezasahujú vnútorné orgány. Ramená sú veľmi pohyblivé, ambulakrálne panôžky sú redukované, neslúžia na pohyb, ale majú dýchaciu a hmatovú funkciu. Žalúdok nie je vyliačiteľný, potravu obhrýzajú okoloústnymi doštičkami, ktoré sú zubovité a majú funkciu čeľustí (ide o funkčnú konvergenciu). Anus je druhotne redukovaný, nestrávené zvyšky opúšťajú telo cez ústa. Larva je ophiopluteus s dlhými obrvenými výrastkami a lalokmi v hornej časti. Na pobreží Atlantiku i Stredozemného mora najskôr uvidíme Ophiura ciliata.
Systematika
hadovice (Ophiuroidea):
476
Tento rok je mnohými historikmi považovaný za koniec staroveku.
Podstatné meno
Podstatné meno alebo substantívum je slovný druh, plnovýznamové slovo označujúce (na rozdiel od ostatných slovných druhov) „samostatne existujúce/chápané“ veci a javy. Napr. dom, muž, písmo. Podstatné meno je základný spôsob pomenovania v jazyku. Podstatné meno je hlavným slovným druhom, ktorý vo vete vystupuje ako argument slovesa.
V slovenčine sú podstatné mená ohybné. Ohýbanie podstatných mien sa nazýva skloňovanie (deklinácia). V slovenčine majú podstatné mená tieto gramatické kategórie: rod (mužský, ženský, stredný), číslo, pád,.
Delenia
Delenie 1 :
Delenie 2 :
Delenie 3 :
Špeciálne skupiny podstatných mien sú :
Mas-Cabardès
Mas-Cabardès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 202 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Futures
Futures (- to je jednotné číslo aj množné číslo; iné názvy: future (jednotné číslo, futures množné číslo), futurita, kontrakt future(s), operácia future(s), futuritný kontrakt, futuritná operácia, futuritný obchod; termínový kontrakt) je zmluva medzi dvomi stranami uzatvorená v súčasnosti o povinnosti predať alebo kúpiť nejaké (tzv. podkladové) aktívum v (štandardizovanom) určenom čase v budúcnosti za cenu určenú v súčasnosti, pričom obchod sa uskutočňuje v štandardizovanej podobe (najmä štandardizovanom množstve) na burze.
Je to teda obdobný produkt ako forward (niekedy sa považuje za osobitnú podobu forwardu) s niekoľkými odlišnosťami. Futures sa obchodujú na burze, sú to vysoko štandardizované kontrakty čo sa týka objemu a splatnosti (každú 3. stredu mesiaca marec, jún, september, december). Pri uzatváraní kontraktu sú obidva subjekty povinné zložiť tzv. margin (do slovenčiny sa to prekladá ako doplnenie zabezpečenia, marža, záloha, či depozitum) ako vklad v clearingovej ústredni na burze. Ústredňa preberá na seba riziko z obchodov (neuhradenie záväzku klientom nenesie druhý klient, ale ústredňa). Tento počiatočný vklad (initial margin) je iba niekoľko percent z celkového dohodnutého kontraktu (pákový efekt). Účty klientov fungujú na každodennom zúčtovaní zisku a strát na základe rozdielu medzi uzatváracími kurzami bežného a minulého dňa.
== Míľniky vo vývoji futures ==
2978 Roudebush
2978 Roudebush je planétka s priemerom 61 km, ktorú objavil Harvard Observatory 26. septembra 1978.
Okres Jindřichův Hradec
Jindřichův Hradec je okres v Česku v Juhočeskom kraji.
Suchý potok (prítok Dlhej vody)
Suchý potok je potok na hornej Orave, v severnej časti okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Dlhej vody, má dĺžku 4,1 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Pilsko, na východnom svahu Pilska (1 556,9 m n. m.), v lokalite Suchý potok v nadmorskej výške cca 1 190 m n. m. Na hornom toku tečie viac-menej juhovýchodným smerom, potom vstupuje do Podbeskydskej brázdy a na krátkom úseku tečie na východ. Sprava priberá dva prítoky (prvý ústi v 832,4 m n. m.) zo severného svahu Magury (1 018,2 m n. m.) a postupne sa stáča na severovýchod. Preteká močaristým územím, kde najprv zľava priberá krátky prítok z lokality Ingery a potom dva pravostranné prítoky zo severovýchodného úpätia Magury. Napokon preteká popri osade Vyšný Mlyn, tu zľava priberá vedľajšie rameno Dlhej vody, na krátkom úseku sa koryto rozvetvuje a v blízkosti osady, severozápadne od obce Sihelné, ústi v nadmorskej výške približne 764 m n. m. do Dlhej vody.
Sinéad O’Connor
Shuhada' Sadaqat (predtým Magda Davitt, narodená Sinéad Marie Bernadette O'Connor, * 8. december 1966 Dublin, Írsko† 26. júl 2023, Dublin ) vystupujúca pod menom Sinéad O’Connor [šinejd ou konr], bola írska speváčka a držiteľka ceny Grammy.
Hudba
V roku 1987 jej vyšiel debutový album, The Lion and the Cobra, ktorý sa umiestnil na hudobných rebríčkoch po celom svete. Jej druhý štúdiový album, I Do Not Want What I Haven't Got (1990), sa stal jej najväčším úspechom a predalo sa až sedem miliónov vydaní. Hlavný singel tohto albumu, „Nothing Compares 2 U“, bol Billboard Music Awards označený ako svetový singel číslo jedna.
Celkovo vydala 10 štúdiových albumov: albumy Am I Not Your Girl? (1992) a Universal Mother (1994) získali v Spojenom kráľovstve zlatú platňu, album Faith and Courage (2000) získal zlatú platňu v Austrálii, a album Throw Down Your Arms (2005) získal zlatú platňu v Írsku. Pracovala i na hudbe do filmov, spolupracovala s mnohými inými umelcami a objavovala sa i na charitatívnych fundraisingoch. Jej memoáre Rememberings sa stali bestsellerom.
H-II Transfer Vehicle
right|thumb|Nákladná kozmická loď HTV-1 fotografovaná z ISS H-II Transfer Vehicle (skr. HTV), nazývaná aj Kounotori (biely bocian) je japonská nepilotovaná nákladná kozmická loď určená na dopravu nákladu na Medzinárodnú vesmírnu stanicu.
Sinéad O’Connor
Hudba
Často sa vyjadrovala k témam ako je zneužívanie detí, ľudské práva, antirasizmus, organizované náboženstvo a práva žien. Počas svojej hudobnej kariéry hovorila o svojej spirituálnej ceste, aktivizme, sociopolitických názoroch, ale i o svojej traume a psychických problémoch. V roku 2017 si zmenila meno na Magda Davitt. Po tom, čo konvertovala na islam v roku 2018, si znovu zmenila meno na Shuhada' Sadaqat. Napriek tomu naďalej vydávala hudbu pod svojím rodným menom, Sinéad O’Connor.
Úmrtie
26. júla 2023 našli O’Connor mŕtvu v jej byte v Herne Hill v Južnom Londýne. Neskôr v ten deň to oznámila jej rodina, ale príčinu úmrtia neuviedli. Podľa Metropolitnej polície nebolo jej úmrtie nijak podozrivé.
H-II Transfer Vehicle
Opis a konštrukcia
Kozmická agentúra JAXA začala s vývinom lode už na začiatku 90. rokov, pričom prvý štart sa mal pôvodne uskutočniť už v roku 2001, nakoniec sa tak stalo až v roku 2009. Loď HTV je na obežnú dráhu vynášaná nosnou raketou H-IIB (od ktorej je odvodený aj názov lode), ktorá je v súčasnosti najsilnejším japonským nosičom a ktorá štartuje z kozmodrómu Tanegašima. right|thumb|Loď HTV-2 po pripojení k ISS HTV má valcovitú konštrukciu a je dlhá takmer 10 metrov, priemer má 4,4 metra, jej celková hmotnosť bez nákladu je 10,5 tony. Skladá sa zo štyroch častí; pretlakovej nákladnej sekcie (na konci ktorej je umiestnený pasívny stykovací uzol pre spojenie s ISS), otvorenej nákladnej sekcie, sekcie avioniky a motorovej sekcie. Pretlaková nákladná sekcia má dĺžku 3,14 metra, vnútorný objem 14 m3 a umožňuje prepravovať až 5200 kg nákladu. Otvorená sekcia je dlhá 3,5 metra a na boku má otvor umožňujúci vyzdvihnutie nákladu staničným manipulátorom, dokáže prepraviť 1500 kg. Sekcia avioniky obsahuje väčšinu elektroniky vrátane riadiaceho a komunikačného systému lode. Motorová sekcia obsahuje nádrže s pohonnými látkami pre 4 hlavné manévrovacie motory (nachádzajúce sa na spodnom dne motorovej sekcie) a celkom 28 stabilizačných a orientačných motorčekov. Na bočných stenách lode je rozmiestnených celkovo 57 fotovoltaických článkov dodávajúcich lodi energiu počas preletu k ISS. left|thumb|Štruktúra a popis lode HTV Hlavným účelom lode je dodávka nákladu na ISS a likvidácia nepotrebného odpadu v horných vrstvách atmosféry po odlete zo stanice. HTV sa nedokáže spojiť priamo so stanicou autonómne, iba sa k nej priblíži na vzdialenosť niekoľko metrov a následne je zachytená a pripevnená k ISS staničným manipulátorom Canadarm2. Po skončení misie na ISS je HTV navedená do hustých vrstiev atmosféry nad južným Pacifikom. Japonská nákladná loď HTV je funkčne porovnateľná s ruskou nákladnou loďou Progress alebo americkou komerčnou nákladnou loďou Dragon.
Lety
Predbežne do roku 2015 plánuje JAXA uskutočniť 7 letov lodí HTV.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2006
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2006 bola kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2006 I. divízie v inline hokeji mužov, ktoré sa konali v Maďarsku. Kvalifikáciu organizovala Medzinárodná hokejová federácia (IIHF) a konala sa od 14.16. augusta 2005 v Pfaffenhofen, v Nemecku, za účasti 3 európskych tímov. Pre Chorvátsko to boli vôbec prvé medzinárodné zápasy. Na finálový turnaj postúpilo aj družstvo Argentíny, jediný uchádzač z juhoamerických tímov.
Bohatice (okres Česká Lípa)
Bohatice sú obec v Česku v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 179 obyvateľov, z toho 88 mužov a 91 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 39,2 roka, ženy 37,2 roka).
Dula (pôrodníctvo)
Dula je starogrécky názov, ktorý označuje špeciálne vyškolenú ženu poskytujúcu starostlivosť ženám počas tehotenstva, pôrodu, šestonedelia a dojčenia.
Prínos duly
Dula poskytuje emocionálnu podporu a informácie o tehotenstve, pôrode a šestonedelí. Kvalifikovaná dula má znalosti z odboru medicíny a psychológie. Registrované duly sú viazané etickým kódexom.
Dula sa snaží poskytnúť rodičke nepretržitú fyzickú a psychickú oporu. Ak je prítomný partner, jej starostlivosť sa sčasti zameria aj na neho. Tesne po pôrode môže rodičke pomôcť s dojčením a starostlivosťou o dieťa.
Dula neposkytuje zdravotnícke služby, ani v žiadnom prípade nevstupuje do kompetencií zdravotníckeho personálu. Ak sa stane, že zdravotnícky personál má plné ruky práce s matkou alebo novorodencom, môže dula svojou prítomnosťou a upokojujúcimi slovami dodať rodičke aj jej partnerovi pocit bezpečia. Ak ide o viacrodičku a partner ostáva doma s deťmi, dula doprevádza rodičku pri pôrode namiesto jej partnera. Pre prácu duly je dôležité, aby rodička dávala najavo čo si praje.
Dula môže poradiť ako sa uvolniť, pomôcť pri komunikácii. Dula si kladie za cieľ prispieť k dobrej telesnej a duševnej pohode matky a dieťaťa. Pomáha vytvoriť atmosféru, pri ktorej by sa žena cítila bezpečne a mohla sa plne sústrediť na pôrod.
Duly na Slovensku
Organizácia zastrešujúca duly na Slovensku vznikla v decembri 2004.
Sojuz T-3
Sojuz T-3 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz T-3 vyštartoval 27. novembra 1980 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Podľa katalógu COSPAR dostal Sojuz T-3 dodatočne označenie 1980-94A. Išlo o 75. registrovaný let kozmickej lode s ľuďmi na palube zo Zeme. Jej volacím znakom bol „maják“.
Priebeh letu
Hlavnou úlohou letu bolo dôkladne vyskúšať nový druh kozmickej lode. A tiež vykonať niektoré potrebné opravy na stanici, ktorá mala za sebou cez tri roky prevádzky vo vesmíre.
Štart
Loď odštartovala 27. novembra 1980 popoludní SEČ z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz-U. Štart sa vydaril, loď sa dostala na obežnú dráhu 255 – s periódou obehu okolo planéty za 89 minút. Bez problémov fungoval aj zapnutý systém automatického približovania, oproti Sojuzu T-2 bol ponechaný v činnosti až do úplného (automatického) pripojenia k stanici.
Práca na stanici
V čase svojho príletu bola u zadného uzla stále pripojená nákladná loď Progress 11, predchádzajúca stála posádka už pred mesiacom odletela v Sojuze 37. Kozmonauti zo Sojuzu T-3 najskôr vyložili náklad zo zásobovacej lode, potom sa venovali opravám celého radu systémov stanice, ktoré mali za sebou termín plánovanej životnosti. Vymenili množstvo konštrukčných prvkov (napr. potrubie, čerpadlá). Okrem týchto údržbárskych činností sa venovali aj vedeckým experimentom (napr. Gologramma). Potom pomocou motora svojej lodi celý komplex zdvihli na vyššiu obežnú dráhu (290 –, s periódou obehu 91 minút). Vplyvom zemskej príťažlivosti totiž klesal denne o sto metrov. Dňa 9. decembra 1980 sa oddelil nepotrebný Progress 11 a neskôr zanikol v atmosfére.
Odlet domov
Deň po oddelení nákladnej lode celá trojica nastúpila ráno do svojej lode a od stanice sa oddelila. Od lode sa odpojila už nepotrebná orbitálna sekcia (neskôr zanikla v atmosfére) a po dvoch hodinách začala zostupovať k Zemi kabína s posádkou. Pomocou padákového systému a motorov pristála dňa 10. decembra 1980 asi od Džezkazganu na území Kazachstanu. Vo vesmíre strávila trojica kozmonautov 12 dní.
Stanica Saľut 6 zostala na obežnej dráhe Zeme bez posádky. Piata základná posádka priletela v Sojuze T-4 až v marci 1981.
Konštrukcia Sojuzu
Oproti predchádzajúcemu typu Sojuzu bol nový síce vonkajšími rozmermi i tvarom rovnaký, ale vnútro bolo zmenené. Vďaka vývoju mikroelektroniky boli inštalované nové typy počítačov i obrazoviek, zmodernizované boli aj ich programy (orientácia, stabilizácia, manévrovacie schopnosti). Bol dodaný nový typ ľahších nádrží pre pohonné hmoty. Zníženie hmotnosti potom umožnilo namontovať tretie kreslo kozmonauta. Boli inštalované aj slnečné batérie. Hmotnosť lode bola. Dĺžka lode bola, priemer. Pozostávala z troch častí: SA – návratový modul, BO – obytná sekcia a PAO – prístrojová sekcia. Aj tento typ lode bol vybavený brzdiacimi motormi a padákovým systémom.
Swap
Swap (vyslov svop alebo svap; z angl. swap – vzájomná výmena) alebo swapová operácia môže byť:
Shannon (speváčka)
Shannon (celým menom Shannon Brenda Greene; * 2. máj 1958, Washington D.C.) je americká speváčka. Preslávila sa vďaka "Let the Music Play", piesni, ktorá mala vplyv na freestyle aj electro funk.
Monte Cassino
náhľad|230px|Obnovené opátstvo na Monte Cassino. Monte Cassino je vrch v Kampánii (výška ), nachádzajúci sa asi južne od Ríma, na ktorom v roku 529 založil Benedikt z Nursie prvé benediktínske Opátstvo Montecassino.
Vlastné podstatné meno
Vlastné podstatné meno alebo proprium je druh vlastného mena. Je to podstatné meno pomenúvajúce jednotlivinu v rámci toho istého druhu: napr. Gerlach, Peter. Vlastnými podstatnými menami sa zaoberá onomastika.
Referencie
Substantiv
Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov 2013
'''Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov 2013''' boli v poradí 5. Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to druhé najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji mužov v roku 2013, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 5.11. augusta 2013 vo Viedni, v Rakúsku za účasti 8 tímov. Najlepšie 2 družstvá postúpili do elitnej divízie Majstrovstiev Európy v roku 2015. Naopak, posledné 2 družstvá zostúpili do III. divízie.
Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Wiener Hockeystadion, ktorý je domovským štadiónom klubu pozemného hokeja HC Viedeň.
Kvalifikované družstvá
náhľad|Mužskí účastníci ME 2013 {{legend|#0000FF|Top divízia}} {{legend|#008B00|II. divízia}} {{legend|#FF0000|III. divízia}} {{legend|#00FF00|IV. divízia}}
Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 7. júlu 2013.
Vouillers
Vouillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Čierna skala (prírodná rezervácia)
Čierna skala je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Malé Karpaty.
Vouillers
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čierna skala (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Lošonec v okrese Trnava v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1996 na rozlohe 29,71 ha. Je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: Zachovalé časti prírody Malých Karpát, prirodzených lesných a nelesných formácií, skalných stien a suťových polí s pôvodnými druhmi fauny a flóry.
MESSENGER
MESSENGER (MErcury Surface, Space ENvironment, GEochemistry and Ranging – doslova "povrch Merkúra, kozmické prostredie, geochémia a meranie"; zároveň messenger – posol) bola planetárna kozmická sonda NASA k Merkúru, prvá po 35 rokoch. Odštartovala v auguste 2004; po zložitej trajektórii s dvoma preletmi okolo Venuše a troma okolo Merkúru prešla v marci 2011 na jeho obežnú dráhu a začala štyri roky trvajúci výskumný program.
Misia bola riadená a kontrolovaná z riadiaceho strediska MOC (Mission Operations Center) na Johns Hopkins University Applied Physics Laboratory v Laurelu (USA), kde bola sonda navrhnutá a skonštruovaná. Vedecké pozorovania boli riadené a koordinované zo strediska SOC (Science Operations Center) nachádzajúceho sa v rovnakej lokalite. Celkové náklady na misiu vrátane stavby sondy, vývoja prístrojov, nosnej rakety, riadenia letu a spracovania údajov sa odhadujú na 427 mil. USD.
Popis sondy
Základným telesom sondy bol hranol s rozmermi 1,42 x 1,85 x. Kostra hlavného telesa bola vyrobená z uhlíkových kompozitov GrCE (Graphit Cyanate Ester). Na hornom kryte sa nachádzali trysky hlavného korekčného motoru LVA (Large Velocity Adjust), trysky orientácie, nádrže hélia a pomocného paliva, sledovače hviezd a batérie. Zadná časť bola spojená s adaptérom, ktorý spájal sondu s nosnou raketou. Na strane obrátenej k Slnku sa nachádzala slnečná clona s dĺžkou a priemerom. Tá mala zabezpečiť, aby sa teplota vnútri sondy pohybovala okolo 20°C. Tomu napomáhala aj viacvrstvová tepelná izolácia, radiátory, spoje s nízkou tepelnou vodivosťou, ohrievače a tiež dráha sondy, ktorá bola navrhnutá tak, aby sondu príliš nezaťažovalo slnečné žiarenie odrazené od Merkúra. Hlavná kostra sondy niesla nádrže s pohonnými hmotami a okysličovadlom.
Pohonný systém tvoril hlavný raketový motor LVA (Large Velocity Adjust) s ťahom 660 N, a štyri pomocné motorčeky s ťahom 22 N a dvanásť motorov s ťahom 4 N na udržiavanie orientácie. Na udržiavanie orientácie sonde slúžili aj silové zotrvačníky. Presné natočnenie sondy určovala inerciálna merajúca jednotka IMU (Inertial Measurement Unit), ktorá obsahovala gyroskopy a akcelerometre.
Prístrojové vybavenie sondy
Obsahuje dve CCD kamery, jednu širokouhlú so zorným poľom 10,5° a jednu teleskopickú so zorným poľom 1,5°.
GRNS (Gamma-Ray and Neutron Spectrometer)
Obsahuje dva spektrometre – gama a neutrónový, s ktorých pomocou sa budú získavať informácie o chemickom zložení kôry Merkúru.
XRS (X-Ray Spectrometer)
RTG spektrometer deteguje žiarenie vyvolané dopadom RTG žiarenia zo Slnka na povrch Merkúru.
MAG (MAGnetometer)
Magnetometer podrobne skúmal magnetické pole Merkúru, jeho silu a rozloženie v priestore.
MLA (Mercury Laser Altimeter)
Laserový výškomer mapoval povrch Merkúru pomocou infračerveného lasera (pracoval na vlnovej dĺžke 1 064 nm) s presnosťou na.
Obsahoval dva prístroje – spektrometer pracujúci v ultrafialovej a viditeľnej oblasti (Ultraviolet Visible Specrometer) a spektrograf pre viditeľnú a blízku infračervenú oblasť (Visible-Infrared Spectrograph). Prvý z nich skúmal chemické zloženie a vlastnosti atmosféry s rozlíšením. Druhý na povrchu zisťoval prítomnosť minerálov obsahujúcich železo a titán s rozlíšením.
EPPS (Energetic Particle and Plasma Spectrometer)
Spektrometer EPS (Energetic Particle Spectrometer) poslúžil na detekciu častíc urýchlených v Merkúrovej magnetosfére. Druhý spektrometer FIPS (Fast Imaging Plasma Spectrometer) slúžil na sledovanie nízkoenergetických častíc prichádzajúcich od povrchu a atmosféry, ionizované atómy unášané slnečným vetrom a pod.
RS (Radio Science)
Konštrukcia a prípravy na štart
Sonda MESSENGER bola postavená v rámci projektu Discovery, ktorého súčasťou bola napríklad aj sonda NEAR Shoemaker či Genesis. S návrhom sondy umiestnenej na obežnej dráhe Merkúra prišla Johns Hopkins University. Hlavná časť montáže a skúšky pohonu prebiehali počas roku 2003. V decembri 2003 bola sonda prevezená do Goddard Space Flight Center (GSFC), kde sa podrobila skúškam pôsobenia kozmického prostredia. Testy, ktoré skončili začiatkom marca 2004, prebehli bez problémov a po kontrolách bola prevezená na Cape Canaveral. V priebehu testov a skúšok na Floride NASA z viacerých dôvodov rozhodla o odklade štartu, ktorý bol pôvodne naplánovaný na 11. mája 2004. left|thumb|štart sondy MESSENGER s nosnou raketou Delta II Na Cape Canaveral pokračovali skúšky rádiového spojenia, autonómneho riadenia a iné. Do sondy boli namontované letové akumulátorové batérie, neskôr sonda dostala aj solárne panely. 12. júla bol MESSENGER pripevnený k úrýchľovaciemu stupňu a 21. júla bol prevezený na štartovací komplex 17-B. Tam bol pripevnený k nosnej rakete Delta II a 2. augusta sa rozbehlo odpočítavanie (countdown) pred štartom. Kvôli tropickej búrke bol ale prvý pokus o štart odvolaný. 3. augusta 2004 už ale odpočítavanie prebehlo bez zastavenia a v čase 06:15:56 UT Delta II so sondou odštartovala.
Priebeh letu
V čase T+49:35 min bol oddelený druhý stupeň nosnej rakety. O 07:07:38 UT po zážihu urýchľovacieho stupňa bola sonda navedená na únikovú dráhu. O 07:31 UT bolo nadviazané spojenie so sondou a potvrdené vyklopenie solárnych panelov. 4. augusta sonda prekročila obežnú dráhu Mesiaca a nasledujúceho dňa opustila sféru gravitačného vplyvu Zeme. 24. augusta v čase 21:00:07 UT sa uskutočnila prvá korekcia dráhy.
Prelet okolo Zeme
Dráha k Merkúru počítala s niekoľkými gravitačnými manévrami pri Zemi, Venuši a Merkúri. Prvý prebehol 2. augusta 2005 pri Zemi a k najväčšiemu priblíženiu došlo v čase 19:13 UT na vzdialenosť 2347,5 kilometrov nad stredným Mongolskom. Priblíženie k Zemi využili technici na kalibráciu prístrojov a testy kamier. V priebehu preletu urobila širokouhlá kamera niekoľko stoviek fotografií, z ktorých bol neskôr vytvorený film zachytávajúci vzďaľujúcu sa Zem. Gravitačné pôsobenie Zeme zmenilo dráhu sondy tak, že namierila do vnútorných častí slnečnej sústavy smerom k Venuši.
Gravitačné manévre pri Venuši
300px|thumb|Trajektória dráhy sondy Ďalšie dva gravitačné manévre prebehli pri Venuši. K prvému stretnutiu došlo 24. októbra 2006 s najväčším priblížením v čase 8:34 UT na vzdialenosť 2987,3 kilometrov. V dobe preletu okolo planéty sa nevykonávali žiadne vedecké merania, pretože sa v tom čase Venuša pri pohľade zo Zeme nachádzala za Slnkom a rádiová komunikácia medzi sondou a prijímacími stanicami bola obmedzená.
Druhý prelet okolo Venuše sa uskutočnil 5. júna 2007 v 23:08 UT na minimálnu vzdialenosť 338,2 kilometrov. Tentoraz prebehli vedecké experimenty a pozorovania v spolupráci s európskou sondou Venus Express. Sonda urobila niekoľko stoviek fotografií planéty, atmosféru skúmal spektrometer, laserový výškomer a ďalšie prístroje sondy. Gravitačným manévrom sa sonda dostala na správnu dráhu k svojmu cieľu – k Merkúru.
Prvý prelet okolo Merkúra
Prvý prelet okolo svojej cieľovej planéty absolvovala sonda v januári 2008. Deň pred najväčším priblížením sa sonda zorientovala tak, aby mohla pozorovať Merkúr a z tohto dôvodu muselo byť dočasne takmer úplne prerušené jej spojenie so Zemou. Jediným náznakom funkčnosti sondy bol jej slabý rádiomaják. Počas približovania sonda postupne aktualizovala jednotlivé prístroje. Dráha sondy viedla spočiatku nad neosvetlenou pologuľou, kde sa nedali zhotovovať optické snímky, ale v činnosti bol infračervený spektrometer a laserový výškomer. Najnižší bod nad planétou dosiahol MESSENGER 14. januára 2008 v čase 19:04:39 UT vo výške asi. Nasledujúceho dňa sa spojenie cez výkonnú anténu obnovilo a sonda odvysielala údaje získané počas preletu na Zem. Na niektorých záberoch boli časti povrchu známeho už z misie Marineru 10, niektoré však až doteraz neboli vyfotografované žiadnou sondou.
Druhý prelet okolo Merkúra
Sonda pokračovala vo vzďaľovaní sa od Merkúra a nasledujúcich desať mesiacov obiehala po heliocentrickej dráhe, pričom afélium dosiahla koncom marca 2008. 3. októbra začala znova príletová fáza k planéte. Rovnako ako v predchádzajúcom prípade, aj teraz sa sonda deň pred najväčším priblížením prepla do módu maják a zorientovala sa tak, aby jej prístroje mohli sledovať približujúci sa Merkúr. Kamerový systém MDIS zhotovil mozaiky planéty s vysokým rozlíšením. K najväčšiemu priblíženiu na došlo 6. októbra 2008.
V decembri toho istého roku sa uskutočnil dvojfázový manéver označený ako DSM-4A, ktorý slúžil na zacielenie sondy na tretí prelet okolo Merkúra.
Tretí prelet okolo Merkúra
Tretie priblíženie sondy k planéte na vzdialenosť nastalo 29. septembra 2009. V priebehu preletu okolo planéty bol jej povrch snímkovaný a skúmaný ostatnými prístrojmi sondy. V novembri toho istého roku sonda uskutočnila manéver DSM-5 pre záverečné navedenie k Merkúru. Trvalo však ešte takmer 16 mesiacov, než bola sonda navedená na obežnú dráhu okolo Merkúra.
Na obežnej dráhe
18. marca 2011 bola sonda MESSENGER úspešne navedená na obežnú dráhu okolo Merkúra a stala sa tak prvou umelou družicou tejto planéty. Motorický manéver trval približne 15 minút a počas neho klesla rýchlosť sondy o /s, čo stačilo na to, aby planéta svojou gravitáciou pritiahla sondu na výstrednú eliptickú dráhu. 29. marca MESSENGER začal snímkovanie planéty z obežnej dráhy kamerami systému Mercury Dual Imaging System v oblasti južného pólu okolo krátera Debussy. 16. júna sonda uskutočnila prvú korekciu svojej obežnej dráhy. Účelom zmeny dráhy bola optimalizácia vedeckých pozorovaní. Manévrom sa dosiahlo zníženie najbližšieho bodu k povrchu planéty z pôvodných na približne. 9. novembra 2011 NASA oznámila, že predĺžila plánovanú misiu sondy o jeden rok. Keďže aj po ďalšom roku bola sonda v dobrom stave, došlo k predĺženiu jej misie na ďalšie dva roky.
Koniec misie
MESSENGER musel robiť časté úpravy dráhy, pretože jeho obeh veľmi narúšali slapové účinky Slnka a nepravidelnosti v gravitačnom poli samotného Merkúra. 21. januára 2015 pri poslednom raketovom zážihu motora mu došlo všetko palivo, ktorým mohol zvyšovať svoju dráhu. Technici sa rozhodli improvizovať a skúsiť použiť na posledné zvýšenie dráhy hélium, plyn, ktorý slúžil na tlakovanie nádrží. Jeho vypúšťaním cez dýzy motora si sonda predĺžila životnosť do konca apríla. 30. apríla 2015 bola jej štvorročná úspešná činnosť zakončená dopadom na povrch.
Nepravdivosť
Nepravdivosť je opak pravdivosti.
Predná Poľana
Predná Poľana je vrch v pohorí Poľana. Leží približne severne od mesta Detva. Je súčasťou NPR Zadná Poľana, patriacej do Chránenej krajinnej oblasti Poľana.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoká Poľana. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Detva a v katastrálnom území mesta Hriňová. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná osada Kyslinky, patriaca k obci Hrochoť, juhozápadne ležiaca Hriňová a južne položená Detva.
Opis
Predná Poľana je dvojvrcholový masív v tesnom susedstve dominantnej Poľany, oddelenej sedlom Priehybina. Leží v južnej časti hrebeňa kaldery bývalého stratovulkánu. Masív má tvar hrebeňa a prebieha západo-východným smerom. Na juhovýchodných svahoch vrchu sa vo výške nachádza lyžiarske stredisko a Horský hotel Poľana, ku ktorému vedie cesta z Hriňovej. Západným smerom susedí Drábovka, južným Vrchdetva , východným Poľana a severným vrch Šafraníčka. Oblasť patrí do povodia Hrona, resp. jeho čiastkového povodia rieky Slatina. Severné svahy masívu odvodňujú prítoky Hučavy, juhovýchodné Bystrý a juhozápadné Detviansky potok.
Výhľady
Vrcholová časť Prednej Poľany je pokrytá riedkym lesným porastom, ktorý tak umožňuje obmedzený výhľad. Z vhodných miest je možné vidieť najmä okolité vrchy a hrebeň pohoria. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať aj Štiavnické, Kremnické a Starohorské vrchy, Veľká Fatra a Nízke Tatry. Severným smerom sú ponad nízkotatranský hrebeň pozorovateľné aj končiare Vysokých Tatier, južným vidieť mnohé horstvá v Maďarsku.
Prístup
Rudná magistrála z Detvy na Poľanu vrchol Prednej Poľany traverzuje juhovýchodným úpätím. Prístup je tak možný neznačeným chodníkom od hotela Poľana alebo zo sedla Priehybina.
Daniel Pixiades
Daniel Pixiades (, * 5. júl 1931, Kysáč, Srbsko) je vojvodinský, čiernohorský a chorvátsky exilový básnik slovenského pôvodu.