cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
European Bowl v korfbale 2005
European Bowl v korfbale 2005 bol 1. European Bowl v korfbale, európske podujatie národných družstiev nižšieho rangu, ktoré primárne slúži ako kvalifikácia na niektoré z vrcholných korfbalových podujatí, a ktoré organizuje Medzinárodná korfbalová federácia (IKF). Konalo sa od 27.30. októbra 2005 v meste Terrassa, v Katalánsku, za účasti 5 tímov. Turnaja sa mali pôvodne zúčastniť aj družstvá Francúzska a Slovenska, pričom sa čakalo aj na potvrdenie účasti Grécka a Luxemburska. Zápasy sa hrali v Centre d'Esports Terrassa. Víťazom turnaja sa stalo domáce.
Turnaj slúžil ako kvalifikačné podujatie na Majstrovstvá Európy 2006, ktoré sa uskutočnili v Maďarsku. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá. Zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2007, ktoré sa uskutočnili v Česku. Na MS sa kvalifikovali 4 najlepšie družstvá.
… a spravodlivosť pre všetkých
… a spravodlivosť pre všetkých je americký film z roku 1979. Hlavnú rolu v ňom stvárnil Al Pacino nominovaný za svoj výkon na Oscara. Ďalšiu nomináciu film získal aj za scenár.
European Bowl v korfbale 2005
Výsledky
Play-off sa nehralo.
… a spravodlivosť pre všetkých
Dej
Arthur Kirkland (Al Pacino) je mladý idealistický právnik so silnými morálnymi hodnotami, ktorý stále verí v spravodlivosť. Nič v jeho okolí sa ale nevyvíja podľa jeho predstáv. Jeho klient sedí už mesiace vo väzení, napriek tomu že je nevinný, a Arthur s tým kvôli americkým zákonom nemôže nič urobiť. K tomu sa zblázni aj Arthurov blízky priateľ a kolega Jay Porter, keď jeden z Porterových bývalých súdom oslobodených klientov spácha ďalšiu vraždu. Arthur, ktorý pravidelne navštevuje svojho starnúceho dedka, nakoniec stojí sám na križovatke, keď je mu pridelený prípad sudcu Henryho T. Fleminga (John Forsythe) obvineného zo znásilnenia mladej ženy. Arthur sudcu nenávidí a verí v jeho vinu, je to ale dostatočný dôvod na to, aby prípad neprijal? A pokiaľ ho príjme, ako sa má v danej situácii zachovať?
European Bowl v korfbale 2005
Konečné poradie
náhľad| po víťazstve na European Bowl 2005
… a spravodlivosť pre všetkých
Slávna scéna
Film je dnes preslávený hlavne záverečnou explozívnou scénou, kde Al Pacino kričí: „You’re out of order!“. Táto scéna sa natočila aj cez svoju dĺžku (približne 8 minút) na prvý pokus a dodnes býva uvádzaná ako hlavný dôvod, prečo si za film Al Pacino odniesol Oscarovú nomináciu.
Universal Pictures
Universal Pictures je divízia Universal Studios. Je jedným z tzv. veľkej šestky filmových štúdií a jedným z najstarších filmových štúdií mimo Hollywoodu.
Universal založili v roku 1912 Carl Laemmle, Mark Dintenfass, Charles Baumann, Adam Kessel, Pat Powers, William Swanson, David Horsley a Jules Brulatour a v súčasnosti je to najstaršie filmové štúdio v USA a tretie najstaršie na svete (po Gaumont Pictures a Pathé a pred Paramount Pictures. ). 11. mája 2004 Vivendi predal kontrolný balík akcií spoločnosti General Electric, ktorá vlastní NBC. Od roku 2011 je čiastočným a od roku stopercentným vlastníkom divízie Comcast Corporation.
Universal Pictures je členom Motion Picture Association of America (MPAA).
Alojz Schronk
Alojz Schronk (* 8. august 1883, Plavecký Mikuláš, Rakúsko-Uhorsko – † 21. marec 1966, Nitra, Česko-Slovensko) bol slovenský skladateľ, kapelník (resp. dirigent), organista, rečník, pedagóg a kultúrny dejateľ.
Životopis
V rokoch 1908 až 1926 pôsobil ako učiteľ na Ľudovej škole vo Vrábľoch, kde založil a viedol miestnu dychovku (1910). V roku 1942 tu založil v Sečovciach dychovku a bol jej prvým kapelníkom, do roku 1964. V rokoch 1951 až 1953 tu bol hudobným pedagógom v hudobnej škole kde vyučoval hru na husliach. 13. septembra 1964 sa presťahoval do Nitry.
Pamiatka
21. marca 2011, pri príležitosti 45. výročia úmrtia, bola na jeho počesť osadená pamätná tabuľa na priečelí Základnej umeleckej školy v Sečovciach. Text v slovenskom jazyku znie: ''„V tejto budove pôsobil a tvoril zakladateľ sečovskej hasičskej dychovej hudby /1. 2. 1942/ – Alojz Schronk (* 8. 8. 1883 Plavecký Mikuláš † 21. 3. 1966 Nitra) – kapelník, skladateľ, organista, autor piesní pre dychovú hudbu, rečník a organizátor hudobného života v meste, posledný riaditeľ Štátnej ľudovej školy v Sečovciach. Pri príležitosti uplynutia 45 rokov od smrti venujú vďační občania a členovia dychovej hudby Sečovce 21. 3. 2011.“''
Extreme Volume Live
Extreme Volume Live je prvým živým albumom skupiny Racer X. Obsahuje sóla štyroch členov skupiny. Nahraný bol v The Country Club v meste Reseda v Kalifornii.
Vojkovice
Meno Vojkovice môže byť viacero českých obcí:
Všestudy
Všestudy môžu byť:
St. Nicolaus
náhľad|Sídlo na Trnavskej ceste 100 v Bratislave
St. Nicolaus je značka spoločnosti St. Nicolaus - trade, a. s., ktorá vyrába a distribuuje potravinársky tovar.
Dejiny
V roku 1867 v meste Liptovský Mikuláš založil podnikateľ Armín Štark pálenicu, ktorú neskôr rozšíril na rafinériu.
Dana Velďáková
Dana Velďáková (* 3. jún 1981, Rožňava ) je slovenská atlétka, venujúca sa trojskoku. Je pretekárkou klubu Akademik TU Košice. Jej osobný rekord meria 14,51 m. Jej sestra Jana je skokanka do diaľky.
2009
Dňa 5. februára 2009 na halovom Elán Mítingu zlepšila ženský halový slovenský rekord v trojskoku z 14,21 m na 14,27 m. Opätovne tento rekord zlepšila 13. februára toho istého roku na 14,30 m v Düsseldorfe.
Peking 2008
V trojskoku vypadla už v kvalifikácii, pričom nemala ani jeden platný pokus.
Všetaty
Všetaty môžu byť:
Ruages
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Louie Bellson
Louie Bellson (* 6. júl 1924, Rock Falls, Illinois, USA – † 14. február 2009, Los Angeles, Kalifornia,) bol americký jazzový bubeník a skladateľ s talianskymi predkami. Hral na súpravu s dvoma basovými bubnami.
Ruages
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Louie Bellson
V štyridsiatych rokoch hral v kapele Bennyho Goodmana a spolupracoval aj so speváčkou Peggy Lee. V roku 1948 hral spolu s Lionelom Hamptonom, Louisom Armstrongom a ďalšími vo filme A Song Is Born. Neskôr spolupracoval s radom ďalších hudobníkov, medzi ktorých patrili okrem iného Lalo Schifrin, Duke Ellington, Ella Fitzgeraldová, Tommy Dorsey, Count Basie alebo Oscar Peterson.
Od roku 1952 bola jeho manželkou herečka a speváčka Pearl Bailey, s ktorou žil až do jej smrti v roku 1990. V roku 1994 získal ocenenie NEA Jazz Masters. Zomrel po komplikáciách s Parkinsonovou chorobou vo veku 84 rokov.
Polícia (rozlišovacia stránka)
Polícia môže byť:
Wilmington (Delaware)
Wilmington je mesto v Spojených štátoch amerických, v severnej časti štátu Delaware. Je sídlom New Castle County, má rozlohu (z toho  je voda) a žije tu 70 561 obyvateľov (2010). Je to najľudnatejšie mesto v Delaware a je súčasťou metropolitnej oblasti Delaware Valley, v rámci aglomerácie Philadelphie.
Rozkladá sa v ústí rieky Delaware River do zálivu Delaware Bay, mestom preteká rieka Christina River, do nej ústi Brandywine Creek. Leží juhozápadne od Philadelphie.
Prvá kolónia na mieste dnešného mesta bola založená Švédmi v roku 1638. V roku 1655 kolónia prešla do vlastníctva Holanďanov a v roku 1664 Britov. V roku 1739 bol zmenený názov z Willington (podľa prvého britského osadníka Thomasa Willinga) na Wilmington (na počesť Spencera Comptona, grófa z Wilmingtonu).
Z viacerých inštitúcií, ktoré sídlia v meste, sú to napr. Rockwood Museum, Grand Opera House, Old Brandywine Academy, Delaware College of Art and Design, University of Delaware a iné. V severnej časti mesta sa rozprestierajú viaceré parky a tiež zoologická záhrada Brandywine Zoo. Juhozápadne od mesta sa nachádza lokálne letisko New Castle County Airport.
Montchanin (kantón)
Montchanin je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho päť obcí.
Gorbačov
Gorbačov je ruské priezvisko.
Ischgl
Žije tu 1 629 obyvateľov (1. 1. 2010).
V mene zákona (formula)
V mene zákona (do roku 1965 menom zákona) je slovné spojenie, ktoré príslušník ozbrojeného bezpečnostného orgánu verejnej správy štátu (polície, žandárstva a pod.) v prípade potreby používa pri služobnom výkone. Táto zásada platila v Česko-Slovensku a platí na Slovensku a obdobne aj v Česku a Nemecku.
Česko-Slovensko
Podľa § 9 ods. 2 zákona Národného zhromaždenia Československej republiky č. 286/1948 Zb. zo dňa 21. decembra 1948 o národnej bezpečnosti platilo:
Slovensko
Podľa § 12 ods. 1 a 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) č. 171/1993 Z. z. zo 6. júla 1993 o Policajnom zbore v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o Policajnom zbore“) platí:
Rovnaká zásada platí pre príslušníkov Vojenskej polície, Finančnej správy Slovenskej republiky a Zboru väzenskej a justičnej stráže:
Montpont-en-Bresse (kantón)
Montpont-en-Bresse je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho päť obcí.
Program Mariner
150px|right
Mariner boli americké medziplanetárne sondy určené na výskum planét. Mariner 4 získal prvé detailné televízne snímky Marsu, Mariner 9 sa stal prvou umelou družicou Marsu a zmapoval jeho povrch. Mariner 10 urobil prvé detailné zábery Merkúra a atmosféry Venuše.
Plussulien
Plussulien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Symboly esperanta
Esperanto, najrozšírenejší plánový jazyk, počas svojho vývoja získal niekoľko tradičných symbolov.
Zelená hviezda
100px|Zelená hvězda Základným symbolom esperanta je zelená päťramenná hviezda. Jej päť vrcholov predstavuje päť svetadielov (podľa tradičného ponímania), zelená farba je symbolom nádeje. V prípadoch, kedy je hviezda použitá mimo vlajky, býva niekedy dopĺňaná písmenom „E“ aby sa naznačilo, že ide práve o hviezdu esperantskú. Zelená farba a symbol hviezdy sa zo začiatku používali predovšetkým na označovanie kníh napísaných v esperante – s týmto zvykom začal Louis de Beaufront.
Esperantská vlajka
100px|Esperantská vlajka Esperantská vlajka má zelený list s bielym karé, v ktorom je zelená pätcípa hviezda. Esperantisti používajú túto vlajku na reprezentovanie svojho jazyka. Použitie zelenej farby a päťramennej hviezdy iniciovala švédska esperantistka G. Jonson. S konečným návrhom vlajky prišli v roku 1893 C. Rjabinis a P. Deullin. Podobne ako pri hviezde zelená farba symbolizuje nádej, päť vrcholov hviezdy päť kontinentov a biele karé reprezentuje mier.
Jubilejný symbol
100px|Jubilejní symbol Pri príležitosti stého výročia uverejnenia esperanta v roku 1987 predstavil Svetový esperantský zväz špeciálne logo. Je tvorené dvojicou proti sebe obrátených, zaoblených písmen „E“, výsledný guľový tvar pripomína zemeguľu. Nový symbol si našiel obľubu predovšetkým medzi mladými esperantistami. Niekedy býva používaný v prostredí rýchlych správ alebo sociálnych sietí v textovej podobe „ЄЭ“ na vyjadrenie, že dotyčná osoba je esperantista.
Hymna
náhľad|Inštrumentálna verzia hymny La Espero
Pieseň La Espero je mnohými esperantistami považovaná za hymnu esperanta. Ide o báseň, ktorej text napísal Ludwik Lejzer Zamenhof (iniciátor esperanta) a hudbu zložil belgický skladateľ Félicien Menu de Ménil.
Mena
Stelo (množné číslo: Steloj) bola medzi rokmi 1945 a 1993 používaná medzi niektorými esperantistami ako mena.
thumb|upright=2|center| 1, 5 a 10 steloj
Iselsberg-Stronach
Iselsberg-Stronach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Lienz.
Žije tu obyvateľov.
Chthonios (Téby)
Chthonios (starogr. Χθόνιος – Chthonios, ) je v gréckej mytológii jeden z bojovníkov zrodený zo sejby dračích zubov posvätného draka boha vojny Area kráľom Kadmom. Keď jedného dňa zmizla Kadmova sestra Európa vybral sa ju so svojimi bratmi hľadať. Kadmos ju dlho a márne hľadal, lebo ju ukryl sám najvyšší boh Zeus. Kadmos sa už do rodného Sidónu nevrátil. Na radu bohyne Atény zabil posvätného draka boha vojny Area, vytrhal mu z papule zuby a zasial ich na poli. Z tejto dračej sejby potom vyrástli bojovníci, ktorí sa pustili do vzájomného boja a zabíjali sa. Nakoniec zostalo nažive len päť najsilnejších bojovníkov Chthonios, Echión, Hyperénor, Oudaios a Pelóros, ktorí následne zložili zbrane a prisahali Kadmovi vernosť.
S pomocou Chthonia a jeho spolubojovníkov postavil potom Kadmos mesto s pevnosťou Kadmeiou, obkolesené vysokými hradbami so siedmimi bránami, ktoré dostalo meno Téby a stal sa tam kráľom.
Sainte-Foy (Seine-Maritime)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alkibiades (politik)
náhľad|Alkibiadova busta, rímska kópia gréckeho originálu, cca 4. stor. pred Kr. Alkibiades alebo Alkibiadés (Alkibiades, iný prepis: Alkibiadés, * cca 450 pred Kr., Atény – † 404 pred Kr., Frýgia) bol významný aténsky štátnik, rečník a vojvodca. Patril medzi najväčšie osobnosti starovekého Grécka.
Alkibiades bol posledným významným členom aristokratickej rodiny Alkmeónovcov, ktorá po skončení peloponézskej vojny stratila na význame. Alkibiades zohral dôležitú úlohu v druhej polovici konfliktu, keď pôsobil ako demokratický politik, strategický poradca v Sparte a veliteľ aténskej flotily. V priebehu vojny Alkibiades niekoľkokrát, často za veľmi spletitých okolností, zmenil strany. Bol výborným vodcom a veliteľom, mal veľké čaro osobnosti, bol však tiež pyšný a bezohľadný.
Vo svojom rodnom meste, Aténach, sa od roku 420 pred Kr. vyslovoval pre agresívnu zahraničnú politiku a bol jedným z najväčších zástancov sicílskej vojenskej výpravy. Ale potom, čo ho jeho politickí oponenti obvinili z rúhania a bezbožnosti, utiekol do Sparty, kde slúžil ako vojenský poradca, ktorý navrhol a zrealizoval niekoľko rozsiahlych vojenských operácií proti svojim aténskym spoluobčanom. Ale aj v Sparte si Alkibiades čoskoro vytvoril nepriateľov, takže aj odtiaľ bol nútený utiecť do Perzkej ríše. V Perzii slúžil satrapovi Tissafernovi, kým mu jeho politickí spojenci v Aténach nevymohli povolenie k návratu do vlasti. Niekoľko rokov potom slúžil ako aténsky vojvodca (stratég), avšak nakoniec ho jeho nepriatelia donútili definitívne odísť do vyhnanstva.
Alkibiadov život
Alkibiades sa narodil v Aténach ako syn Kleinia a Deinomachy. Jeho matka patrila k mocnej aristokratickej rodine Alkmeónovcov. Perikles a jeho brat Arifón boli bratrancami Deinomachy. Hovorilo sa, že Alkibiadova rodina odvodzovala svoj pôvod od Eurysaka, syna Aianta Veľkého. Jeho starý otec, ktorý sa volal tiež Alkibiades, bol priateľom slávneho zakladateľa aténskej demokracie, Kleisthena. Po smrti svojho otca v bitke pri Koronei v roku 447 pred Kr. vyrastal Alkibiades v dome svojho strýka a poručníka Perikla, kde bol vzdelávaný v rečníckom umení mnohými slávnymi učiteľmi a filozofmi, ako bol napríklad Sokrates. Vzťah Alkibiada a Sokrata opísal Platón vo svojom diele Symposion. Alkibiades bol známy pre svoju spurnú a nespútanú povahu, o čom sa pri mnohých príležitostiach zmieňovali antickí spisovatelia. náhľad|Sokrates našiel svojho žiaka Alkibiada s héterami, autor: [[Henryk Siemiradzki (1843–1902)]]
V roku 432 pred Kr. sa Alkibiades zúčastnil bitky pri Poteidai, v ktorej mu Sokrates zachránil život, za čo sa mu Alkibiades odvďačil o osem rokov neskôr v bitke pri Deliu. Aj napriek Alkibiadovmu obdivu a rešpektu voči k svojmu učiteľovi zostával ich vzájomný vzťah čisto priateľský. Po smrti Kleón (politik)Kleóna sa Alkibiades vypracoval do čela radikálnej demokratickej strany v Aténach, kde zastával politiku, ktorej cieľom bola úplná izolácia Sparty. Jeho politickým protivníkom bol Nikias, ktorý po Periklovej smrti prevzal vedenie umiernených demokratov a usiloval o ukončenie peloponézskej vojny uzavretím mieru medzi Aténami a Spartou. Výsledkom toho bol po ňom pomenovaný Nikiov mier, ktorý však napriek tomu nepriniesol trvalý pokoj zbraní.
Alkibiadovi sa podarilo zmariť Nikiovo mierové úsilie, keď vo funkcii stratéga prinútil Aténčanov k porušeniu mierovej zmluvy a obnoveniu vojnových operácií. V roku 415 pred Kr. vyhoveli Atény na Alkibiadov príhovor žiadosti o pomoc mestu Segesta a podnikli neúspešné ťaženie (sicílska expedícia) proti Syrakúzam. Alkibiades bol síce menovaný vrchným veliteľom výpravy, avšak počas jednej noci krátko pred vyplávaním flotily niekto v Aténach pováľal posvätné hermiovky (stĺpy s hlavou boha Herma). Podozrenie z tohto bezbožného činu padlo (pravdepodobne neprávom) na Alkibiada. Táto hanebná záležitosť síce najprv nebola vyšetrovaná kvôli Alkibiadovej všeobecnej popularite, ale potom, ako sa lode vydali na more, bol Alkibiades povolaný späť do Atén z dôvodu obžaloby za zneuctenie hermoviek a zneváženia obradov pri eleuzinskych mystériach.
Alkibiades sa však nehodlal spovedať z týchto vymyslených obvinení a radšej utiekol do Sparty, kde vyzradil plány ťaženia na Sicíliu a napomohol vzniku spojeneckého zväzku medzi Spartou a Syrakúzami, ktoré Aténčania medzitým obľahli. Takisto odporučil Sparťanom obsadiť strategicky dôležitú pevnosť Dekeleia v Atike, čím uštedril svojej vlasti ťažký úder. Za túto zradu bol v Aténach odsúdený v neprítomnosti na trest smrti a konfiškáciou majetku. V roku 412 pred Kr. vytiahol Alkibiades spolu so Sparťanmi proti ostrovu Chios, odkiaľ úspešne podnecoval iónske obce k povstaniu proti aténskej nadvláde a na odstúpenie od aténskemu námornému spolku. Alkibiades však upadol v tejto dobe do nemilosti aj v Sparte, lebo vyšiel najavo jeho románik s manželkou spartského kráľa Agida II. Mnohí verili, že syn Agidovej manželky Timaie Leótychidas bol v skutočnosti synom Alkibiada. Následne len ťažko unikol istej smrti útekom k perzskému satrapovi Tissafernovi. Z Alkibiadovho podnetu satrapa potom obmedzil svoje platby určené na údržbu spartskej flotily. Dôležitá bola tiež Alkibiadova rada Tissafernovi, aby sa vôbec neponáhľal s nasadením perzského flotily do bojov, pretože čím dlhšie sa bude vojna preťahovať, tým viac budú obe bojujúce strany vyčerpané. To by potom umožnilo Peržanom ľahšie si Helénov po skončení konfliktu podrobiť. Podľa Thukydida ale Alkibiades hodlal využiť svoj vplyv s Peržanmi k uskutočneniu návratu do Atén.
Alkibiades si bol vedomý toho, že radikálni demokrati sotva kedy budú súhlasiť s jeho povolaním späť do vlasti. Preto nadviazal kontakt s oligarchicky zmýšľajúcimi veliteľmi aténskej flotily na ostrove Samos, ktorí boli otvorene nespokojní s aténskou politikou a plánovali zvrhnutie súčasného režimu. Alkibiades im sľúbil, že ak dosiahnu zrušenie jeho trestu a umožnia mu vrátiť sa do Atén, zaistí Aténam perzskú finančnú pomoc a možno aj podporu perzskej flotily. Velitelia aténskeho flotily (ktorého posádku ale tvorili prodemokratickí občania) pristúpili na Alkibiadov návrh. Keď však Alkibiades nebol schopný splniť svoje sľuby týkajúce sa perzskej pomoci, dištancovali sa od neho. V tom okamihu sa Alkibiades obrátil na demokratov. Zvlášť mu pritom nahral fakt, že stúpenci oligarchie neboli schopní získať na svoju stranu flotilu, ktorá ho následne zvolila stratégom. Po tomto neúspechu sa krátka vláda oligarchov v Aténach zrútila a už v roku 410 pred Kr. bola opäť nastolená demokracia. Skôr než sa Alkibiades vrátil do Atén, dosiahol ešte niekoľko, dôležitých víťazstiev, keď okrem iného porazil spartskú flotilu pod velením Mindara v námornej bitke pri Kyziku. náhľad|Smrť Alkibiada, autor:[[Michele De Napoli]]
Po týchto úspechoch sa Alkibiades na jar roku 407 pred Kr. konečne odvážil vrátiť do Atén. Aj napriek obavám z reakcie spoluobčanov bol za všeobecného nadšenia privítaný v Pireu ako hrdina. Všetky súdne konania proti nemu boli zastavené a obvinenia z rúhania stiahnuté. Ľudové zhromaždenie ho potom zvolilo stratégom s neobmedzenou plnou mocou na mori aj na súši.
Saincaize-Meauce
Saincaize-Meauce je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlajka štátu Michigan
thumb|Vlajka štátu [[Michigan]] thumb|Štandarda guvernéra štátu [[Michigan]]
Súčasná vlajka štátu Michigan bola prijatá v roku 1911, a je už treťou vlajkou v poradí.
Popis
Vlajka má tmavo modrý list, v ktorého strede sú umiestené všetky prvky, ktoré obsahuje vnútorný kruh veľkej pečate tohto štátu. Ide o modrý štít, s nápisom TUEBOR („Budem obhajovať“), zobrazujúci muža so zbraňou v ruke stojaceho na zelenom brehu jazera pri východe slnka, ktorý držia dvaja štítonosiči vapiti a los. Nad štítom je heraldicky vpravo hľadiaci symbol Spojených štátov – orliak bielohlavý, ktorý v pazúroch drží zväzok šípov a olivovú ratolesť. Nad ním je červená stuha s bielo napísaným heslom v latinčine: E PLURIBUS UNUM („Z mnohých jeden“). Pod štítom je naopak biela stuha opäť s latinským heslom: SI QUAERIS PENINSULAM AMOENAM CIRCUMSPICE („Pokiaľ hľadáte príjemný polostrov, dívajte sa okolo seba“). Tato vlajka bola zavedená roku 1911 a v poradí ide o tretiu vlajku Michiganu.
Sľub vernosti
Súčasný sľub vernosti vlajke Michiganu, ktorého autorom je Harold G. Coburn, bol prijatý zákonom v roku 1972.
Ben Riley
Ben Riley (* 17. júl 1933, Savannah, Georgia, USA – † 18. november 2017, Islip, New York, USA) bol americký džezový bubeník.
Svoju kariéru začal už počas štúdií, následne odišiel do armády, kde pôsobil vo vojenskej kapele. V roku 1954, kedy sa vrátil z armády, sa usadil v New Yorku, kde sa začal venovať profesionálne hudbe. Svoj prvý album ako leader nazvaný Weaver of Dreams vydal v roku 1996, nasledovalo ešte niekoľko ďalších. Počas svojej kariéry spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patrili Thelonious Monk, Alice Coltrane, Eddie „Lockjaw“ Davis, Andrew Hill alebo Johnny Griffin.
Majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale
Majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale sú najvyššie medzinárodné podujatie v nohejbale, ktoré riadi Európska nohejbalová asociácia (EFTA). Prvé podujatie mužov sa konalo v roku 2011 vo francúzskom Corte, a prvé spoločné podujatie žien a juniorov rovnako v roku 2011 v baskickej Vitorii. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou.
V roku 2013 sa majstrovstvá Európy mužov neuskutočnili pre organizačný nezáujem krajín.
Mont-Saint-Vincent (kantón)
Mont-Saint-Vincent je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho 10 obcí.
Palinges (kantón)
Palinges je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho sedem obcí.
Lewis Nash
Lewis Nash (* 30. december 1958, Phoenix, Arizona, USA) je americký jazzový bubeník.
Roku 1981 sa z rodnej Arizony presťahoval do New Yorku, kde sa neskôr stal členom sprievodnej skupiny speváčky Betty Carter. Vydal niekoľko albumov pod svojím menom a spolupracoval s radom ďalších hudobníkov, medzi ktorých patria Dizzy Gillespie, Joe Wilder, Tošiko Akijoši, McCoy Tyner, Joe Lovano alebo Chris Potter. V roku 2008 bol členom skupiny The Blue Note 7, ktorá bola špeciálne zostavená pri príležitosti sedemdesiateho výročia vydavateľstva Blue Note Records.
1924
Narodenia
thumb|upright|[[Roger Guillemin (* 11. január)]] thumb|upright|[[Paul Karl Feyerabend (* 13. január)]] thumb|upright|[[Lee Marvin (* 19. február)]] thumb|upright|[[Jozef kardinál Tomko (* 11. marec)]] thumb|upright|[[Marlon Brando (* 3. apríl)]] thumb|upright|[[Bulat Okudžava (* 9. máj)]] thumb|upright|[[Sidney Lumet (* 25. jún)]] thumb|upright|[[Willard Sterling Boyle (* 19. august)]] thumb|upright|[[Ladislav Ťažký (* 19. september)]] thumb|upright|[[Marcello Mastroianni (* 28. september)]]
FEFCO
FEFCO (Fédération Européenne des Fabricants de Carton Ondulé - Európska federácia výrobcov vlnitej lepenky) je organizácia založená v roku 1952 so sídlom v Bruseli. Jej cieľom je zastupovať záujmy výrobcov kartónov z vlnitej lepenky v celej Európe a zastrešovať technické a ekonomické otázky výrobného procesu.
1924
Úmrtia
upright|thumb|[[Anatole France († 12. október)]] upright|thumb|[[Giacomo Puccini († 29. november)]]
FEFCO
Kódy kartónov
FEFCO definovala všeobecne uznávanú klasifikáciu tried vlnitej lepenky (podľa ktorej sa vlnitá lepenka delí na dvoj-, troj-, päť- a sedemvrstvovú), a zároveň do výrobného procesu zaviedla množstvo jednoduchých a logických skratiek a číselných označení, ktoré úrýchlili medzinárodnú komunikáciu i samotný proces kartonážnej výroby. FEFCO rozdeľuje kartónové obaly na základe technológie výroby a konštrukčných detailov do 8 skupín a na označenie využíva štvormiestny číselný kód (napr. 0201). Prvé dvojčíslo kódu predstavuje názov skupiny konštrukcie (napr. klopová krabica, krabica s vekom, vnútorné obalové prvky a pod.), druhé dvojčíslo označuje špecifikáciu konštrukcie (napr. klopová krabica s priliehajúcimi vonkajšími klopami, krabica s vekom bez spojovacích záložiek atď.). S rozvojom priemyslu však už základné kódy v mnohých prípadoch pri označovaní nestačia, a preto sa často možno stretnúť s ich rôznymi kombináciami.
Dodatočné parametre
Okrem základného štvormiestneho číselného označenia sa pri kartónových krabiciach uvádzajú aj ďalšie parametre, ktoré priamo či nepriamo ovplyvňujú cenu kartónového obalu. Patrí sem napríklad:
Lepšiu orientáciu v označení umožňuje aj využívanie jednotlivých medzinárodných symbolov ako L (dĺžka), B (šírka), H (výška), či /v (presah odnímateľného veka alebo dna krabice a /o (presah klop krabice cez seba).
Pluzunet
Pluzunet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Itter
Itter je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Kitzbühel. Žije tu 1 144 obyvateľov (1. 1. 2010).
Od hraníc s Nemeckom je vzdialená približne.
Björn Ulvaeus
Björn Kristian Ulvaeus (* 25. apríl 1945, Göteborg, Švédsko) známy aj ako Björn Ulvæus je švédsky skladateľ piesní, producent, bývalý člen švédskej hudobnej skupiny ABBA (19721982). Je spoluautor muzikálov Chess, Kristina från Duvemåla a Mamma Mia!. Spolu s členom skupiny ABBA, Benny Anderssonom, je koproducentom filmu Mamma Mia!.
Biografia
Bjorn Kristian Ulvaeus sa narodil v Göteborgu, no ešte v detskom veku sa s rodinou presťahovali do Västerviku. Predtým ako sa stretol so „stand-up“ komikom, Magnusom Holmströmom, študoval po skončení základnej vojenskej služby na Lund University obchodné právo.
Hudobná kariéra
thumb|left|Hootenanny Singers v roku 1967 Pred medzinárodným úspechom so skupinou ABBA, bol Ulvaeus členom folkovo-šlágrovej kapely West Bay Singers, ktorá sa stala v Škandinávskych krajinách neskôr uznávaná pod názvom Hootenanny Singers. Počas turné po južnom Švédsku sa skupina v roku 1966 stretla s inou, ktorá mala názov Hep Stars. Ulvaeus sa vtedy spriatelil s ich hráčom na klávesové nástroje, Bennym Anderssonom. Obidvaja hudobníci sa zaoberali aj skladaním piesní a čoskoro sa stali autorskou dvojicou. Počas stretnutia ešte v tom istom lete zložili svoju prvú pieseň, „Isn't It Easy To Say“, ktorú krátko nato nahrala Anderssonova kapela. Títo dvaja si potom navzájom autorsky prispievali a pomáhali pridávaním gitarových a klávesových hudobných partov pri nahrávaní v štúdiu. V roku 1968 spolu zložili dve skladby: „A Flower In My Garden“, ktorú nahrali Hep Stars a prvý reálny hit, „Ljuva Sextiotal“, ktorého text napísal Stig Anderson. Skladba, ktorá bola paródiu na kabaretný štýl, bola v roku 1969 neúspešne navrhnutá pre súťaž Eurovision Song Contest. Neskôr ju mala vo svojom repertoári švédska hudobná diva, Brita Borg. V roku 1969 dvojica Ulvaeus/ Anderson zložila pre Hep Starsaj ďalší hit s názvom „Speleman“.
V marci roku 1969, počas nakrúcania nostalgického šlágrového špeciálu pre švédsku televíziu stretol Björn osemnásťročnú speváčku a skladateľku pesničiek, Agnethu Fältskogovú.
Björn Ulvaeus pokračoval v nahrávaní a koncertných turné s kapelou Hootenanny Singers a okrem toho získaval, spolu s novým partnerom Bennym, uznanie aj ako producent vo vydavateľstve Polar Music, ktoré viedol jeho budúci manažér Stig Anderson. Produkovali spolu piesne iných umelcov a pokračovali v komponovaní vlastných hudobných nápadov. Pieseň „Fröken Blåklint“, ktorá bola švédskou verziou „A Flower In My Garden“ v interpretácii Arne Lambertsa bola jednou z prvých producentských nahrávok dvojice Ulvaeus/ Andersson. V decembri roku 1969 spolu prvýkrát ako duo nahrali singel „She's My Kind Of Girl“. Nahrávka vyšla v marci 1970 a stala menším hitom s vo švédskych hitparádach. O dva roky neskôr sa táto skladba v Japonsku dostala do Top 10.
V roku 1970 sa s coververziou starej folkovo-šlágrovej pesničky „Omkring Tiggarn Från Luossa“ dostla skupina Hootenanny Singers do švédskej pesničkovej hitparády Svensktoppen. Udržala sa v nej nepretržite 52 týždňov a dosiahla tým rekord, ktorý nebol prekonaný do roku 1990. Producentmi nahrávky boli Björn a Benny, ktorí do nej prispeli aj spevom (Ulvaeus) a hrou na klavír (Andersson).
Neskôr nasledovala desaťročná veľmi úspešná spolupráca v skupine ABBA (19721982), ktorá začala potom, ako v roku 1974 s piesňou „Waterloo“ v Brightone vyhrali súťaž Veľkej ceny Eurovízie. V roku 1983 sa kapela dohodla na odpočinku. Po kariére so skupinou ABBA, sa Ulvaeus spolu s Anderssonom autorsky podieľali na muzikáloch Chess, Kristina från Duvemåla a na podklade známych nahrávok skupiny ABBA vytvorili projekt Mamma Mia!.
Spolu s Anderssonom bol Ulvaeus za muzikál Chess nominovaný na cenu Drama Desk Award a za najlepšie orchestrálne prevedenie za muzikál Mamma Mia! získal cenu Tony Award. Pôvodné prevedenie nahrávok oboch muzikálov bolo nominované na cenu Grammy.
V roku 2004 počas semifinále súťaže Eurovision Song Contest v tureckom Istanbule, tridsať rokov potom ako v Brightone ABBA zvíťazila na jeho 19. ročníku v roku 1974, Ulvaeus krátko vystúpil v špeciálnom komediálnom videu s názvom „Our Last Video“. V snímke sa každý zo štyroch členov skupiny ukázal v cameo postavách a hrali iných ako boli napríklad Cher a Rik Mayall. V oficiálnej DVD verzii súťaže Eurovízie video nevyšlo, publikované bolo na osobitnom DVD nosiči. Bolo to prvýkrát od rozchodu štvorice, čo sa spolu objavili v jednom projekte, no nahrávanie ich častí bolo vyrobené separátne.
Ulvaeus spolu s Andersonom je od roku 2008 od Britskej akadémie držiteľom špeciálneho medzinárodného ocenenia Ivor Novello Awards, a od švédskej asociácie vydavateľov (SMFF) má cenu za celoživotné zásluhy.
Osobný život
Dňa 6. júla 1971 sa Ulvaeus oženil so speváčkou Agnethou Fältskogovou. Z tohto manželstva majú dve deti: dcéru, speváčku Lindu Ulvaeus (* 1973) a syna Petra Christiana Ulvaeusa (* 1977). V júli 1980 sa rozviedli. Napriek tomu došlo k dohode, že obidvaja budú naďalej spolupracovať v hudobnej skupine.
Roku 1981 sa Björn druhýkrát oženil s hudobnou publicistkou Lenou Kallersjövou, s ktorou má ďalšie dve dcéry: Emmu (* 1982) a Annu (* 1986). V období 19841990 žili v Spojenom kráľovstve, kde založil s bratom IT-firmu. V súčasnosti Ulvaeus býva s rodinou vo Stockholme. Bjorn Kristian Ulvaeus je taktiež jedným zo štyroch spolumajiteľov spoločnosti NoteHead, ktorá produkuje hudobný notový program Igor Engraver.
Obvinenia z daňového úniku
Vo Švédsku Ulvaeus čelí obvineniu z daňového úniku 87 miliónov švédskych korún. Podľa obvinení by mal časť svojich ziskov „prať“ cez offshorový daňový raj na ostrove Man.
Cesta I. triedy 68 (Slovensko)
Cesta I. triedy 68 je cesta I. triedy na Slovensku v trase (Nowy Sącz-) Mníšek nad Popradom, št.hr. – Stará Ľubovňa – Prešov. V minulosti cesta pokračovala ďalej do Košíc a na hraničný priechod do Maďarska v smere na Miskolc.
História
Cesta I/68 pôvodne spájala Košice a Prešov.
V 80-tych rokoch boli k ceste I/68 pričlenené úseky ciest II triedy:
Od roku 2011 sa stavia nový hraničný most cez rieku Poprad, ktorý zlepší napojenie cesty v Poľsku a v pláne sú aj ďalšie preložky, z ktorých najvýznamnejšou bude obchvat Sabinova a Šarišských Michalian. Jeho realizácia sa očakáva v rokoch 2015 až 2019.
Priebeh
Cesta I/68 sa na území Slovenska začína ako pokračovanie poľskej DK87, pokračuje cez okres Stará Ľubovňa a v obci Mníšek nad Popradom sa križuje s III/3127, v Starej Ľubovni s III/3152, III/3153, III/3149, III/3120 a spojí sa s I/77. Pokračuje križovatkami s III/3145, III/3144 do Plavnice, kde sa križuje s III/3171 a III/3138. Po opustení Plavnice sa I/68 križuje s III/3137, III/3151, vchádza do obce Plaveč, kde sa križuje s III/3156 a III/3150 a v Ľubotíne sa od nej odpája I/77, križuje sa s III/3136, III/3154, III/3135, III/3133 a III/3134 a prechádza do sabinovského okresu.
V okrese Sabinov sa I/68 križuje s III/3192 v Kamenici, s III/3193, III/3190, III/3189 v Lipanoch, mimo obce s III/3188 a III/3187 a vchádza do Červenice pri Sabinove. Tu sa križuje s III/3186 a III/3185, v Pečovskej Novej Vsi s III/3183, v Sabinove s III/3181, III/3177, III/3174. Po prechode cez Šarišské Michaľany, kde sa nachádza križovatka s III/3184, sa I/68 križuje s III/3452, III/3451 a III/3179, vchádza do Prešovského okresu.
V prešovskom okrese I/68 v Prešove križuje cestu I/18, pokračuje južným smerom ku križovatke s I/20 a v poslednom úseku ako privádzač k D1, kde končí na výjazde Prešov-juh.
Obchvat Starej Ľubovne
Obchvat Starej Ľubovne je úsek I/68, ktorý tvorí vonkajší obchvat Starej Ľubovne. Jeho celková dĺžka je, začína sa križovatkou s I/77 a končí mimoúrovňovou križovatkou s III/3120.
Obchvat Plavnice
Prvou plánovanou preložkou v smere od štátnej hranice s Poľskom je dlhý obchvat obce Plavnica, ktorej súčasný prieťah je vďaka šírke cesty, či viacerým bodovým závadám nevyhovujúci. Cesta kategórie C 11,5/80 má viesť v súbehu s existujúcou železničnou traťou Stará Ľubovňa – Plaveč a riekou Poprad, vďaka čomu sa vybuduje niekoľko mostov vrátane dvoch cez samotnú rieku Poprad. Dlhší z nich by mal mať dĺžku a maximálne rozpätie polí až, zhotovený by mal byť technológiou letmej betonáže.
Obchvat obce Plavnica dňa 22.06.2023 slávnostne odovzdali do užívania motoristickej verejnosti. Celkové náklady na výstavbu dosiahli takmer 37 miliónov eur. Preloženie cesty si vyžiadalo presun inžinierskych sietí a úpravu potokov Ľubovnianka, Šambronka a Jasenok, reguláciu rieky Poprad a úpravu oboch jej brehov. Súčasťou novej komunikácie sú aj tri križovatky – Ľubovnianske kúpele, Hajtovka a Plavnica. Súčasťou stavby je tiež protihluková stena pri Plavnici.
Obchvat Lipian
V rokoch 2006 až 2011 bol pozdĺž železničnej trate č. 188 vybudovaný čiastočný obchvat mesta Lipany, ktorý nahradil vedenie cesty po smerovo a hlavne šírkovo nevyhovujúcej Sabinovskej ulice. Súčasťou stavby boli 2 mostné objekty a 4 križovatky. Zhotoviteľom úseku dlhého bol HANT BA DS.
Úsek Lipany – Sabinov
Ďalším pripravovaným úsekom je aj preložka cesty I/68 medzi mestami Lipany a Sabinov v kategórii C 11,5/80. Preferovaným variantom je vedenie preložky cesty východne od obcí Červenica a Pečovská Nová Ves v dĺžke. Príprava úseku však momentálne nepokračuje a zrejme jeho realizácia pripadá do úvahy až po roku 2020.
Úsek Sabinov – Šarišské Michaľany
Na rozdiel od predošlých dvoch pripravovaných stavieb, tento príprava tohto úseku pokračuje a má aj zabezpečené financovanie z európskych fondov. Na úsek je vydané územné rozhodnutie, získanie stavebného povolenia a vypísanie tendra sa očakáva v priebehu roka 2015. Ide o úsek kategórie C 11,5/80 dlhý, súčasťou ktorého budú 3 mimoúrovňové križovatky, dočasné úrovňové napojenie na severe, ktoré sa pri realizácii predošlého úseku prebuduje na mimoúrovňovú križovatku a privádzač na pôvodnú cestu dlhý vyše. Taktiež sa vybuduje niekoľko mostných objektov, z ktorých najväčší bude Most cez údolie potoka Telek dĺžky. Odhadované náklady na výstavbu sú 54 mil. €.
Úsek Šarišské Michaľany – Prešov
V blízkej budúcnosti sa ráta aj s rekonštrukciou súčasného úseku cesty medzi koncom plánovanej preložky Sabinov – Šarišské Michaľany a vstupom do mesta Prešov na štvorpruhovú, smerovo rozdelenú komunikáciu kategórie C 22,5/80 (zo súčasnej C 9,5/60). Dôvodom je najmä prekročená kapacita súčasnej cesty, kapacitne nepostačujúca križovatka Veľký Šariš, niekoľko nehodových miest či bodová porucha v križovatke Gregorovce. Počas rekonštrukcie dôjde k vybudovaniu novej obslužnej komunikácie pre priemyselný park Veľký Šariš, prestavbe úrovňových križovatiek Veľký Šariš a Gregorovce na mimoúrovňové, zrušeniu križovaní s poľnými cestami a menším smerovým úpravám. Pôvodne malo dôjsť aj k výstavbe mimoúrovňovej križovatky Prešov – sever s Rýchlostnou cestou R4, tá však napokon bola presunutá do stavby tzv. severného obchvatu Prešova.
Saint-Agnan (Nièvre)
Saint-Agnan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sainte-Geneviève (Seine-Maritime)
Sainte-Geneviève je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Koky (priezvisko)
Koky je priezvisko rozšírené predovšetkým medzi obyvateľmi rómskeho pôvodu. Na Slovensku je najčastejšie na Spiši, najviac (s výrazným odstupom) v obci Smižany (okres Spišská Nová Ves), potom v Levoči, Starej Ľubovni a Poprade. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Ostrava, Praha, Plzeň a Bílina (okres Teplice).
Jenbach
Jenbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Schwaz.
Žije tu obyvateľov.
Pierre-de-Bresse (kantón)
Pierre-de-Bresse je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho 17 obcí.
Zoznam kostolov v Košiciach
náhľad|Gotická svätyňa Františkánskeho kostola z 15. storočia náhľad|Dominikánsky kostol je najstaršou zachovanou stavbou mesta. Jeho zneogotizovaná veža (1903) je najvyššia spomedzi košických kostolov (68 m)
Zaniknuté kostoly
Na území stredovekých a novovekých Košíc sa kedysi nachádzali tieto dnes už zaniknuté kostoly (pozri Dejiny Košíc):
Košické kresťanské kostoly a chrámy vystavané do roku 1945
náhľad|Kostol Božieho Milosrdenstva na Sídlisku KVP z roku 2011 náhľad|Neogoticky prestavaný Kostol sv. Ladislava v Košickej Novej Vsi náhľad|[[Kostol svätého Mikuláša (Kožuchovce)|Kostolík z Kožuchoviec a zvonica na nádvorí hlavnej budovy Východoslovenského múzea]]
Poznámky
Na území mesta sa nachádza ešte jeden kostol, ktorý je však muzeálnym exponátom a na bohoslužby neslúži. Je ním drevený Kostol svätého Mikuláša z Kožuchoviec z roku 1741. V roku 1927 bol prenesený do areálu hlavnej budovy Východoslovenského múzea na Námestí Maratónu mieru.
Ak nie je uvedené inak, kostoly v tomto zozname sú rímskokatolícke. Zoznam uvádza kostoly od najstarších po najnovšie. Zoznam neobsahuje modlitebne rôzneho druhu iných cirkví alebo vierovyznaní. Celkovo sa v Košiciach nachádza 42 kostolov.
Veselská lada
Veselská lada je prírodná pamiatka ev. č. 1466 západne od obce Lomnice v okrese Brno-venkov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je ojedinelá mozajka vegetačných formácií a súčasného spôsobu ich obhospodarovania.
Q kód
Q kód je zaužívaná trojpísmenová skratka začínajúca písmenom „Q“, ktorá sa používa v rádiokomunikácii na skrátenie a urýchlenie prenosu sady štandardizovaných otázok a odpovedí. Pôvodne sa Q kódy vysielali pomocou telegrafného spojenia (Morseho abecedy), ale používajú sa dodnes hlavne v amatérskej rádiokomunikácii aj v podobe fónických (hlasových) alebo digitálnych (textových) správ.
História
Originálnu sadu Q kódov vyvinula v roku 1909 britská vláda na použitie v námornej telegrafnej prevádzke pre britské lode a pobrežné stancie. Keďže uľahčovali komunikáciu medzi námornými stanicami bez ohľadu na materský jazyk operátora, rýchlo sa začali používať v medzinárodnom rozsahu.
Dňa 1. júla 1913 vstúpili do platnosti Služobné predpisy, ktoré boli prílohou Tretieho medzinárodného rádiotelegrafického dohovoru a obsahovali 45 Q kódov ako súčasť Zoznamu skratiek používaných v rádiovej komunikácii.
Význam niektorých kódov sa v priebehu vývoja rádiokomunikácií zmenil, dodnes sa však používajú najmä v amatérskej rádiovej prevádzke a v štandardnej frazeológii leteckej rádiovej prevádzky podľa ICAO. Rôzne služby môžu upúšťať od oficiálneho používania niektorých kódov, alebo meniť ich vyznam.
Rozdelenie
Aby sa zamedzilo omylom pri vysielaní Q kódov, volacie značky vysielacích staních sa nezačínajú na písmeno „Q“ alebo sa v nich nepoužívajú trojpísmenové sekvencie začínajúce týmto písmenom („Qxx“). Aby nedošlo k pomiešaniu leteckej a námornej rádiovej prevádzky, používajú sa limitované rozsahy Q kódov:
Použitie
Ak kód znamená otázku, vysiela sa s otáznikom („Qxx?“), ak znamená odpoveď, vysiela sa len kód samotný („Qxx“), alebo sa v prípade kladnej odpovede môže pripájať písmeno „C“ (Confirm, „Qxx C“) a v prípade zápornej odpovede písmeno „N“ (Negative, „Qxx N“).
John Fitzgerald Kennedy
John Fitzgerald Kennedy (známy aj ako JFK alebo Jack Kennedy; * 29. máj 1917, Brookline, Massachusetts, USA – † 22. november 1963, Dallas, Texas) bol americký politik. Od roku 1961 bol 35. prezident Spojených štátov. V roku 1963 ho zavraždili, ako štvrtého amerického prezidenta v histórii.
Espreso
Espreso alebo espresso môže byť:
John Fitzgerald Kennedy
Rodina
Narodil sa v rodine bankára a obchodníka s nehnuteľnosťami írskeho pôvodu Josepha Kennedyho a grófky Rose Fitzgeraldovej Kennedyovej. Mal sedem mladších súrodencov a jedného staršieho brata. Otec bol autoritatívny, ctižiadostivý a nenapraviteľný sukničkár. Stal sa veľvyslancom v Británii, no museli ho odvolať pre jeho nadšenie a sympatie k nacizmu a prejavy antisemitizmu. Úspešne v deťoch budoval mimoriadnu ctižiadostivosť, súťaživosť a snahu za každú cenu vyhrať.
Zdravie
Počas celého detstva a dospievania John prekonal azda všetky možné detské choroby. S menšími či väčšími prestávkami v mladosti mal zdravotné problémy takmer stále, napr. kolitídu. Neskôr mu lekári diagnostikovali Addisonovu chorobu, ktorá mu ničila imunitný systém – pravdepodobne ako následok liečby kolitídy kortikoidmi. Dlho sa myslelo, že problémy s chrbticou mal zo zranenia vo vojne. V skutočnosti to bol pravdepodobne tiež následok liečby kolitídy steroidmi (ťažká osteoporóza, zlomené 3 stavce). Známy je jeho citát: Život je nespravodlivý... Už menej známe je jeho pokračovanie: ... Niektorí ľudia sú chorí a iní zdraví. (Aj jeho zdravotnému stavu a životu v bolestiach sa pripisuje podiel na jeho zmysle pre spravodlivosť a podporu znevýhodnených ľudí, napr. práva černochov, snaha o zvýšenie minimálnej mzdy, zavedenie zdravotného programu pre starých ľudí a pod.).
Vzdelanie a vojna
Po absolvovaní Choate School vo Wallingforde, štát Connecticut, nastúpil Kennedy so starším bratom Josephom ml. na Harvard, kde študoval politické vedy a medzinárodné vzťahy. V roku 1940 absolvoval s vyznamenaním a jeho dizertačná práca „Prečo Anglicko spalo“ sa stala vďaka jeho otcovi bestsellerom. V roku 1941 nastúpil aj napriek svojmu zlému zdravotnému stavu do armády v hodnosti podporučíka a počas 2. svetovej vojny sa vyznamenal ako veliteľ hliadkového člna v Tichom oceáne. 12. augusta 1944 tragicky zahynul v leteckej vojenskej akcii jeho starší brat Joseph. John zaujal jeho miesto najstaršieho ambiciózneho syna.
Kariéra a rodina
thumb|John s bratmi Robertom (v strede) a Tedom. Po vojne pracoval ako reportér. Jeho politická dráha začala zvolením do federálnej Snemovne reprezentantov v roku 1946 za Demokratickú stranu. V roku 1947 sa vo veku 29 rokov stal senátorom. Členom snemovne bol až do roku 1952, kedy bol zvolený do Senátu. Istý čas bol blízky známemu senátorovi McCarthymu, ale čoskoro pochopil, že takto sa do prezidentského kresla nedostane.
V roku 1949 prezident Harry Truman začína zbrojiť, americkí vedci vyvíjajú vodíkovú bombu. Všeobecné spoločenské vedomie nepovzbudí ani vojna v Kórei (19501953), ktorá je považovaná za zbytočnú a po celých USA proti nej prebiehajú demonštrácie. V januári 1953 nastupuje ako prezident Dwight Eisenhower. Pre USA bol stále ešte vojnovým hrdinom (bol veliteľom vylodenia spojeneckých vojsk v Normandii počas 2. svetovej vojny). Prevažne počas Eisenhowerovho druhého volebného obdobia dochádza na juhu USA k veľkým nepokojom černochov za ľudské práva. Eisenhower sa síce stavia odmietavo k segregácii, ale jeho ústupková politika a nerozvážna povaha k zmenám na juhu neprispievajú. Práve Kennedy bol veľkým kritikom pasívnej politiky Eisenhowerovej vlády.
V roku 1953 sa oženil s Jacqueline Bouvierovou. Spoznal ju v máji 1951 na večeri u manželov Bartlettových, ale hoci na seba silno zapôsobili, rozišli sa bez významnejšieho záujmu. V tej dobe sa Kennedy intímnejšie zoznámil s Audrey Hepburnovou a neskôr aj s Marilyn Monroe, no neboli to jeho jediné milenky. S Jackie sa zasnúbil až 23. júna 1953 a 12. septembra sa v kostole Panny Márie v New Porte vzali. Na obrade sa zúčastnilo asi 750 hostí. Okrem iného obrad pozostával aj zo 40-minútových manželských prísah, ktoré si obaja mladomanželia pripravili. Po obrade sa všetci svadobní hostia presunuli na Hammersmith Farm, miesto, kde Jackie vyrastala so svojou matkou a jej druhým manželom, škótskym zbohatlíkom Hughom Auchinclossom. Tu sa konala menej oficiálna recepcia, na ktorej sa už svadobčanov stretlo až 1 200. Fotografická dokumentácia zachytáva mladomanželov Kennedyovcov pri romantickom tanci na klasický romantický hit „I married an angel“.
Jackie bola vysoko inteligentná, okúzľujúca, vtipná a pôsobila veľmi reprezentatívne. Pochádzala z citovo chudobnej rodiny. Jej matka Janet sa podobne ako Rose k svojim deťom láskyplne neprejavovala a jej otec, „Čierny Jack“, ktorý ju mal snáď naozaj rád, na ňu a jej sestru Lee nemal pre svoje avantúry a škandálne činnosti čas. Vzťahom v rodine nepridal ani rozvod rodičov v roku 1937 a matkin nový sobáš. Jackie podobne ako John citovo strádala a stala sa rozpoltenou osobnosťou. Na verejnosti prejavovala svoje emócie minimálne, bola dokonalá herečka a dokázala sa tak ako jej manžel až nadľudsky ovládať. V rodinnom prostredí však bola schopná vyvolať hysterické scény, najmä pokiaľ išlo o bránenie súkromia jej detí.
V roku 1954 absolvoval John zložitú operáciu chrbtice, ktorá ho takmer stála život, no jeho manželka ho v tej dobe podržala a starala sa o neho. V tom období napísal Kennedy svoju prvú knihu „Profil odvahy“, ktorá bola ocenená Pulitzerovou cenou.