cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2. brigáda SS Dirlewanger
História brigády
Do konca roku 1943 pokračovala výstavba jednotky a doplňovanie zločincami, takže v auguste 1943 už jednotky tvorili 3 pluky. Jednotka dokonca získala vlastné náplecníky. V tomto období sa podieľa na likvidácii partizánskej oblasti v blízkosti jazera Pelik. Vojaci brigády Dirlewanger viedli viacero protipartizánskych akcií a jednotka bola za úspešné akcie viackrát nadriadenými vyznamenaná. V novembri 1943 však bola v dôsledku kritickej situácie na fronte nasadená do bojov v rámci skupiny armád Stred a tam sa prejavili všetky nedostatky jednotky. Ukázalo sa, že vojaci sú nedostatočne disciplinovaní a slabo vycvičení. Jednotka utrpela v týchto bojoch ťažké straty a do konca roka mala už len 259 mužov.
Následne bola jednotka opäť posilnená a do februára 1944 už mala opäť pôvodný stav. Do jednotky už neboli príjmaní žiadni dobrovoľníci z východných národov. Jednotka prežila chaos, ktorý vypukol medzi jednotkami skupiny armád Stred počas operácie Bagration a podarilo sa jej vcelku ustúpiť do Poľska.
Začiatkom augusta sa jednotka skladala z zúčastnila potlačenia Varšavského povstania ako súčasť Kampfgruppe Reinfarth, v ktorej bojovala po boku Kaminského Waffen-Sturm-Brigade RONA. Od 5. do 8. augusta 1944 sa jednotka účastnila tzv. masakri v štvrti Wola, pri ktorom bolo zavraždených najmenej 40 000 obyvateľov Varšavy. Dirlwangerove zásluhy na protipartizánskej činnosti nakoniec viedli k tomu, že ho Reinfarth odporučil na vyznamenanie Rytierskym krížom a povýšením do hodnosti SS-Oberführer.
Neskôr zasiahla proti povstaniu aj na území stredného Slovenska. V období od 10. do 15. októbra 1944 bola umiestnená v priestore Ružomberok – Martin. Od 21. októbra sa účastnila bojov proti povstalcom, až dokým ju nestiahli z boja na doplnenie a výcvik do okolia Prievidze. Koncom roku 1944 a začiatkom roku 1945 bola tiež nasadená pri Šahách, proti jednotkám Červenej armády, ktoré v danej oblasti prekračovali Ipeľ a Hron. V neskorších bojoch utrpela ťažké straty a tak bola zo Slovenska stiahnutá.
Vo februári 1945 bolo rozhodnuté, že jednotka dostane štatút divízie, ale medzitým bola vyslaná do oblasti riek Nisy a Odry. 14. februára bola brigáda formálne reorganizovaná na 36. divíziu granátnikov SS (36. Waffen-Grenadier-Division der SS), toto však bol len čisto formálny akt, pretože jednotka mala nízky stav mužstva. 15. februára bol Dirlewanger vážne zranený (už 12. krát) a jej velenie prebral Fritz Schmedes. Jednotka sa však už čoskoro začala rozkladať, množili sa dezercie.
Väčšinu jednotky nakoniec zlikvidovali alebo zajali sovietske vojská, len malá časť štábu na čele s Schmedesom sa 3. mája 1945 vzdala na rieke Labe americkým jednotkám.
Pliešovce
Pliešovce sú obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis
Obec sa nachádza v južnej časti Pliešovskej kotliny, v oblasti styku Javoria a Krupinskej planiny. Pokým stred obce leží v nadmorskej výške okolo, jednotlivé osady a usadlosti sa nachádzajú až Najnižším bodom je koryto Neresnice v lokalite Na Chotáre s výškou , najvyšším vrch Priečno  vo východnej časti chotára. Špecifikom chotára s rozlohou 5 611 ha je, že pokým obec a severná časť, odvodňovaná Neresnicou patrí do povodia Hronu, južná a východná časť patrí s prítokmi Krupinice do povodia Ipľa.
Doprava
Obcou prechádza cesta II/527, ktorá cez Sásu a cestu I/66 vedie do Zvolena a južným smerom pokračuje do mesta Veľký Krtíš. Západne od obce prechádza železničná trať Zvolen – Krupina. Blízko obce je Železničná stanica Sása-Pliešovce.
Podnebie
Podnebie kotliny je rozdelené na dve odlišné časti; nižšia, údolná časť v okolí Neresnice patrí do mierne teplej, vyššie položené časti (hrebeň Malého Javoria, južné a západné svahy Priečneho) do chladnej klimatickej oblasti. Okrem toho prispieva k väčším teplotným rozdielom aj vplyvom tvaru a orientácie reliéfu a tak pokým priemerná ročná teplota v nižšej časti je okolo 8°C, vo vyšších klesá na 5°C. Najchladnejším mesiacom býva január s teplotami pod -10°C, najteplejším je júl, kedy sa denné maximá dostávajú nad 30°C. Mrazivých dní v okolí Pliešoviec býva v priemere 120, vo vyšších polohách až 150, letných dní s teplotou nad 25 °C býva v priemere 64, vo vyšších polohách len okolo 10. Zrážkové úhrny sa pohybujú od priemerných 435 do 829 mm, pričom zrážkovo najsuchšími sú zimné mesiace január až marec (30 mm) a najdaždivejšie jún a júl (70 mm). Sneh sa v nižších polohách udrží v priemere 50, vo vyšších až 90 dní.
Vodstvo
Chotár Pliešoviec je rozdelený medzi povodie Hrona, kde vodu cez Slatinu odvádza Neresnica a jej prítoky a Ipľa, kde vodu odvádzajú prítoky riečky Krupinice. Jedinečné kotlinové rozvodie odvádza vodu zo severnej a západnej časti Neresnicou, ktorá tu priberá Macovie jarok a Predkútsky jarok, voda z južnej a východnej časti chotára odteká Krupinicou, do ktorej ústia Rimáňsky jarok a Klinkovica.
Južne od obce sa na rieke Krupinica nachádza vodná nádrž – rybník Pliešovce s plochou 6,68 ha a objemom 126 500 m³. Pôvodná hrádza z 50. rokov 20. storočia bola po povodniach prebudovaná a dosahuje dĺžku 233 m, výšku 6,5 m a šírku koruny 3,5 m.
Rastlinstvo
Obec obklopuje pomerne málo narušené prostredie Pliešovskej kotliny, Javoria a Krupinskej planiny s pestrou krajinnou štruktúrou. Charakteristické pre túto oblasť je laznícke osídlenie s množstvom ovocných sadov, lúkami a pasienkami, ktoré dopĺňajú lesné porasty. Vegetačnú pestrosť podporuje mikroklimatická rozdielnosť lokalít s výrazne rozdielnou nadmorskou výškou. Oblasti dominujú zmiešané dubovo-hrabovo-bukové lesy, na pastvinách sa vyskytujú podružné dreviny ako čerešňa vtáčia, hruška a breza. V niektorých lokalitách Javoria sa vyskytujú vzácnejšie chránené rastliny, napr. vstavačovec májový, kukučka vencová, vstavač obyčajný a korunovka strakatá.
Živočíšstvo
Obec s mnohými osadami a samotami má pestrú i bohatú faunu, čo potvrdzuje aj erb obce, zobrazujúci jeleňa na pažiti. V chotári sa vyskytujú naše najväčšie šelmy medveď hnedý, rys ostrovid a zriedkavo aj vlk, bežne sa vyskytuje líška obyčajná, vydra riečna a veverica obyčajná. Hojný je výskyt zveri so zastúpením jeleňa lesného, srnca lesného, diviaka lesného, daniela škvrnitého či muflóna obyčajného a z menších živočíchov je zastúpený zajac poľný a jarabica poľná.
Z dravcov sa tu vyskytuje myšiak hôrny, jastrab veľký, sokol myšiar, sokol lastovičiar, ale aj orol krikľavý či včelár obyčajný. Zastúpené sú ďatle, sovy, veľké množstvo spevavcov, obojživelníkov (skokan hnedý, ropucha obyčajná, rosnička zelená, salamandra škvrnitá), plazov (jašterica obyčajná, jašterica zelená, slepúch lámavý, užovka obyčajná a užovka stromová), chrobákov (napr. roháč obyčajný, fúzače či bystrušky) a motýľov (vidlochvost feniklový, vidlochvost ovocný a viacero druhov babôčky).
Dejiny
náhľad|Evanjelický kostol Okolie dnešnej obce bolo osídlené už v dobe bronzovej, čo dokazujú archeologické nálezy bronzovej sekery a zlomku bronzovej ružicovej spony, nájdené v roku 1909 na Rimáni. Ďalšiu bronzovú sekeru z rovnakého obdobia náhodne objavili v roku 1967 v Zaježovej a tretiu, tiež bronzovú našli v roku 1996. Až do 13. storočia možno osídlenie chotára Pliešoviec len predpokladať. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z listiny kráľa Bela IV. zo 7. septembra 1256, v ktorej sa spomína „Budislav z Pliešoviec“, strážca Zvolenského lesa. V roku 1351 udeľuje Ľudovít I. Pliešovciam určité výsady, ktoré v roku 1419 rozšíril kráľ Žigmund a neskôr potvrdilo niekoľko panovníkov.
V roku 1548 sa pod názvom Dolný Podháj spomína Zaježová a v roku 1569 rabovanie Turkov, ktorí časť obyvateľov odvliekli. Osmanské vojsko využívalo Pliešovce ako základňu pred útokmi na okolité banské mestá. Pri útoku na Krupinu boli v roku 1578 Pliešovce vyrabované a vypálené Turkami, rovnako tak v roku 1599. Leopold I. obnovil listinou z 24. februára 1688 mestečku výsady, udelené Ferdinandom II. v roku 1636. V roku 1784 bol v mestečku postavený evanjelický kostol a 6. decembra 1832 získalo od cisára Františka II. jarmočné právo.
Žandárska stanica bola v Pliešovciach zriadená v roku 1880, o desaťročie pribudol obecný chudobinec, v roku 1892 pošta a o rok neskôr aj hasičský zbor. V prvej svetovej vojne padlo viac ako 37 rodákov a pri sčítaní obyvateľstva v roku 1921 žilo v Pliešovciach a okolitých lazoch 3 450 ľudí. K rozvoju obce prispela výstavba železničnej trate Zvolen – Krupina, no nastávajúca veľká hospodárska kríza vyhnala mnohých za prácou do Francúzska, kde pracovali v uhoľných baniach alebo ako poľnohospodárski robotníci. Známe jarmoky a týždenné trhy sa tu konali ešte aj v medzivojnovom období a v roku 1923 tu mali pobočku tri peňažné ústavy. Nový evanjelický kostol podľa návrhu architekta Harminca bol dokončený v septembri 1927 a k rozvoju prispelo aj vybudovanie elektrického vedenia, meštianskej školy, novej školy v Zaježovej, zdravotného strediska, nového jarmočniska, obecných ciest či vydláždenie námestia.
Počas druhej svetovej vojny bola situácia spočiatku priaznivá, hospodárstvo naďalej rástlo a v blízkosti obce bola z dôvodu rozvoja dopravy otvorená v roku 1940 benzínová čerpacia stanica. Napadnutie ZSSR nacistami znamenalo pre Slovenský štát zvýšenie povinných dodávok potravín pre front, čo zhoršovalo situáciu obyvateľstva. V blízkosti obce vznikol výcvikový tábor na Oremovom laze, kde sa pripravovali vojaci na SNP s výraznou podporou obyvateľov obce a blízkych lazov. Sformovanie partizánskeho oddielu a výrazná pomoc dedinčanov neušla pozornosti gestapa, ktoré po urputných bojoch obsadilo v decembri 1944 celú obec. K vyvrcholeniu napätej situácie došlo 4. februára 1945, kedy boli Pliešovce bombardované, pričom zahynuli dve osoby a boli spôsobené rozsiahle škody. Blízka pozícia frontu po dobu troch týždňov prinášala mohutné ostreľovanie delostrelectva, počas ktorého bolo zničených 40 domov, 20 hospodárstiev a 460 domov bolo poškodených. Pri mohutnom útoku sovietskej armády, ktorý trval od 25. februára do 4. marca, pričom ustupujúce nemecké oddiely zničili mosty, vyrabovali objekty a poškodili evanjelický kostol. Po oslobodení obyvatelia opravovali zničené mosty, cesty a poškodené rodinné domy, pričom povzbudením im bola návšteva prezidenta Edvarda Beneša, ktorý navštevoval významné povstalecké obce. V roku 1948 bolo v obci otvorené kino, o 10 rokov neskôr sa od obce odlúčila Zaježová a vzniklo Jednotné roľnícke družstvo. O rok neskôr začala výstavba školy, postupne sa rozbehla bytová výstavba a výstavba nákupného strediska, dobudovala materská škola, pamätník a nový povrch dostali miestne cesty. Výstavba nových objektov, rekonštrukcia existujúcich, rozvoj infraštruktúry a služieb vytvorili za posledné dve desaťročia z Pliešoviec atraktívnu a modernú obec.
H&M
Hennes & Mauritz AB (prevádzkované pod skratkou H&M) je švédska odevná spoločnosť, známa najmä pre jej lacné a módne produkty. Spoločnosť bola založená vo Västerås, Švédsko, v roku 1947 Erlingom Perssonom, avšak vtedy predávali iba ženské oblečenie a spoločnosť sa volala Hennes - švédsky výraz pre jej. V roku 1968 získal Persson priestory na prevádzkovanie a zásoby štokholmského obchodu s loveckým vybavením Mauritz Widforss. Táto zásoba zahŕňala mužské oblečenie, čo vyzvalo Perssona, aby obchod rozšíril aj o mužské oblečenie. Následne premenoval obchod na Hennes & Mauritz, neskôr skracované na H&M. H&M má viac než 1300 obchodov v 29 krajinách a viac ako 60 000 zamestnancov. Stefan Persson, Erlingov syn, sa stal v roku 1999 výkonným riaditeľom a v roku 1998 predsedom.
V novembri 2005 sieť H&M uviedla na trh kolekciu od Stelly McCartey a v novembri 2006 kolekciu od avantgardných holandských dizajnérov Viktor & Rolf. H&M zahájila spoluprácu s Madonnou v marci 2007 a tiež v roku 2007 s Kylie Minogue v Šanghaji v Číne. V roku 2013 podpísala H&M zmluvu aj s americkým rapovým zoskupením ASAP Mob.
Na jar 2007 bol otvorený prvý obchod H&M na Slovensku, a to v Avion Shopping Park v Bratislave. Ďalšie pobočky sa nachádzajú v bratislavských obchodných centrách Aupark, Eurovea, Bory Mall a na Obchodnej ulici. Ďalej sú predajne v košickej Optime, Tescu a Auparku. Ostatné predajne sa nachádzajú v Nitre, Trenčíne, Liptovskom Mikuláši, Poprade, Prievidzi, v Europa Shopping Center v Banskej Bystrici, v OC Galéria v Lučenci, v OC Diturria v Leviciach, v Madarase v Spišskej Novej Vsi, v City Arene a City Parku v Trnave, v OC Dubeň a Aupark v Žiline, v OC Galeria (PRIOR) Martin, v Eperia Shopping Mall a OC Novum v Prešove a Dunajskej Strede v Tesco.
MATLAB
MATLAB je programovacie prostredie (s vlastným programovacím jazykom) špecializujúci sa na vedeckotechnické numerické výpočty, modelovanie, návrhy algoritmov, počítačových simulácií, analýzu a prezentáciu údajov, merania a spracovania signálov, návrhy riadiacich a komunikačných systémov. Nadstavbou Matlabu je Simulink – program na simuláciu a modelovanie dynamických systémov, ktorý využíva algoritmy Matlabu na numerické riešenia predovšetkým nelineárnych diferenciálnych rovníc.
Názov MATLAB vznikol skrátením slov MATrix LABoratory (voľne preložené „laboratórium s maticami“), čo zodpovedá skutočnosti, že kľúčovou údajovou štruktúrou pri výpočtoch v MATLABe sú matice. Vlastný programovací jazyk vychádza z jazyka Fortran.
Kappelen (Haut-Rhin)
Kappelen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NHL 1917/1918
297px|thumb|Ruiny požiarom zničenej haly klubu Montreal Wanderers
Sezóna 1917/18 bola prvá sezóna v histórii NHL, ktorá vznikla ako nástupkyňa NHA. Otvorili ju štyri tímy a historicky prvé zápasy sa odohrali v stredu 19. decembra 1917. Montreal Wanderers zvíťazil nad Toronto Arenas 10–9 a Ottawa Senators podľahla Montrealu Canadiens 4–7. Montreal Wanderers potom, čo bola jeho hala zničená požiarom, ligu opustil.
Základná časť sa odohrala v dvoch fázach. Víťazi jednotlivých fáz sa stretli vo finále play-off o O’Brien Trophy. Keďže v tom čase Stanley Cup nebol ešte výlučne majetkom NHL, o jeho zisk bojovali víťaz O’Brien Trophy a víťaz ligy poriadanej Pacific Coast Hockey Association.
Stanley Cup
Stanley Cup ešte nepatril NHL a tak sa o neho stretol víťaz O’Brien Trophy s víťazom ligy poriadanej Pacific Coast Hockey Association (PCHA).
PCHA 1917/1918
Základnú časť PCHA 1917/1918 odohrali tri tímy. Každý s každým sa stretol deväťkrát, čo znamená, že každý tím odohral 18 zápasov. Víťazom základnej časti sa stal Seattle Metropolitans (USA, štát Washington) pred Vancouver Millionaires (Kanada, BC) a Portland Rosebuds (USA, štát Oregon).
Vo finále play-off sa zrodili tieto výsledky: Vancouver Millionaires zvíťazil celkovým skóre 3 : 2. Stal sa víťazom play-off PCHA a postúpil do finále Stanley Cupu.
Kanadské bodovanie
GP = Odohrané zápasy, G = Góly, A = Asistencie, Pts = Body, PIM = Trestné minúty
Chrám svätej Paraskevy (Nová Polianka)
Chrám svätej Paraskevy je drevená sakrálna stavba, ktorá pôvodne stála v Novej Polianke, v súčasnosti sa nachádza v skanzene vo Svidníku. Je zasvätená svätej Paraskeve a bola postavená v roku 1766.
V novembri 1944 pri vojenských operáciách druhej svetovej vojny v priestore Karpatsko-duklianskej operácie bola poškodená. Bezprostredne po skončení vojny bola zrekonštruovaná obyvateľmi obce. V roku 1961 bola demontovaná. Do skanzenu vo Svidníku bola inštalovaná v roku 1986. Jej prevezenie do skanzemu umožnilo vybudovanie murovanej cerkvi sv. Petra a Pavla (v roku 1937).
Pôdorys cerkvi tvoria tri pozdĺžne usporiadané objekty, včleňujúce sa v poradí: presbytérium, loď a babinec. V tomto usporiadaní je zvýraznený princíp Svätej Trojice. Orientácia v smere východ – západ vychádza z bohoslužobného aktu. Ikonostas je dielom majstrov z 18. storočia a pochádza z iného sakrálneho objektu.
Hmota stavby je zrubová z ihličnanov a je osadená na jednoduchú kamennú podmurovku. Väzba zrubových trámov a hranolov bola zabezpečovaná tesárskymi zámkami pomocou čapov, rozčapov a zadlabávania. Na spoje tesárskych väzieb sa použili spravidla dubové kolíky, ktoré zatĺkali do trámových vyvŕtaných otvorov. Na celej stavbe neboli používané kovové klince. Okná sú osadené na južnej strane. Dvojstupňová strecha je pokrytá šindľom a na jej začiatku je dekoratívne skrášlená čipkovým lemom. Západná veža je najvyššia a svojou formou sa odlišuje od lode a presbytéria.
V cerkvi sú od roku 1993 vykonávané bohoslužobné obrady.
Ignác Zechenter
Ignác Zechenter (* 20. január 1812, Moštenica – † 7. jún 1845, Poniky) bol úradník a spisovateľ.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Brezne a v Banskej Bystrici. Vyštudoval baníctvo. Pracoval v Hronci, v Ľubietovej a na Ponikách- Ponickej Hute. Pisár na správe Banskej komory v Banskej Bystrici. Autor početných humoristických čŕt, cestopisov, básnickej skladby Iliada ľubietovská a básne Ľubietovský schematizmus (1839).
4437 Yaroshenko
4437 Yaroshenko je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 10. apríla 1983.
Halab
Halab (slovenský historický názov Aleppo ;, , v staroveku Beroea) je najväčšie mesto v Sýrii a hlavné mesto rovnomennej provincie. Nachádza sa v severozápadnej Sýrii, 50 kilometrov južne od tureckých hraníc. Tvorí dôležitý bod medzi Stredozemným morom a Eufratom.Väčšinu obyvateľstva tvoria Arabi a Kurdi ďalej Turci, Sýrčania a Arméni.
V meste sa nachádza stredoveký hrad z 13. storočia s názvom Citadela. Je to jeden z najstarších a najväčších hradov na svete. Halab má aj svoju univerzitu a štadión s kapacitou 61 tisíc divákov. 25 km na sever od mesta sa nachádza Tell Qarámel.
Stretavka (chránený areál)
Stretavka je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Latorica.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Stretavka v okrese Michalovce v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2009 na rozlohe 17,71 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Účelom vyhlásenia chráneného areálu je ochrana biotopu európskeho významu: Nížinné až horské vodné toky s vegetáciou zväzu Ranunculion fluitantis a Callitricho-Batrachion (3260) a druhov európskeho významu: vydra riečna (Lutra lutra), pĺž zlatistý (Sabanejewia aurata), lopatka dúhová (Rhodeus sericeus amarus), hrúz Kesslerov (Gobio kessleri) a hrúz bieloplutvý (Gobio albipinnatus).
Cassiniho delenie
thumb|right|Na tomto obrázku Saturna vidieť vnútorný prstenec B, vonkajší prstenec A a medzera medzi nimi je Cassiniho delenie
Cassiniho delenie alebo Cassiniho medzera je tmavá medzera medzi vnútornou a vonkajšou časťou Saturnovho prstenca, viditeľná ďalekohľadom. Objavil ju G. D. Cassini v roku 1675. Jej šírka je a oddeľuje prstenec A od prstenca B. Je to najvýraznejší rys Saturnových prstencov a je pozorovateľné aj malým ďalekohľadom zo Zeme.
Cairon
Cairon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1591 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Favières (Meurthe-et-Moselle)
Favières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saab 95
SAAB 95 (1959-1970) je verzia kombi odvodená od typu 93.
R. 1967- bol zavedený motor V4 pôvodne vyvinutý pre Ford Taunus.
Vretienka obyčajná
Vretienka obyčajná (Zygaena filipendulae) patrí do čeľade motýľov, z ktorej žije na Slovensku asi 25 druhov. Popísal ju v roku 1758 Carolus Linné v desiatom vydaní Systema naturae. Patrí medzi nočné motýle, ale zvyčajne ich nájdeme cez deň, preto je presnejšie ak ich priraďujeme k motýľom s dennou aktivitou. Patrí k najhojnejším druhom tejto čeľade.
Vzhľad druhu
Predné krídla jedincov sú čierno-tmavomodro sfarbené s červenými škvrnami, ktoré niekedy u niektorých jedincoch splývajú. Zadné krídla sú červené s čierno-tmavomodrým okrajovým lemom.
Bionómia druhu
Samička motýľa kladie vajíčka na niektoré bôbovité rastliny. Po zakuklení prečká druh zimu v podobe kukly v kokóne. Motýľ sa liahne koncom jari až začiatkom leta. Jedinci (imága) sú jedovatí.
Bezčeľustnatce
thumb|[[Lampetra fluviatilis]]
Bezčeľustnatce alebo kruhoústnice (lat. Agnatha alebo Cyclostomata; iné názvy pozri nižšie) sú parafyletická skupina (nadtrieda, trieda) stavovcov, opak čeľustnatcov.
Termín kruhoústnice (a všetky v kapitole Názvy uvedené slov. a lat. synonymá tohto slova) v užšom zmysle označuje mihule, sliznatky, †konodonty a †anaspidy, a v najužšom zmysle označuje len mihule a sliznatky.
Všetky taxóny, ktoré sa obyčajne zaraďujú do bezčeľustnatcov, okrem kruhoústnic v užšom či najužšom zmysle, sa novšie občas zaraďujú do čeľustnatcov (Gnathostomata) v širšom zmysle (=Pan-Gnathostomata). Podrobnosti o tom pozri v článku čeľustnatce.
Názvy
Názvy tohto taxónu sú:
Charakteristika
Pozri aj znaky stavovcov v článku stavovce
Na Zemi sa objavili pred vyše 500 miliónmi rokov. Kedysi to bola bohato zastúpená skupina, dnes ostali už len mihule a sliznatky.
Sú to vodné, spravidla morské, stavovce, telo dnešných bezčeľustnatcov (teda kruhoústnic v užšom zmysle) má tvar úhora.
Ich charakteristickým znakom odlišujúcim ich od čeľustnatcov je fakt, že čeľuste nemajú vytvorené. V prednej časti tela sú kruhovité ústa s veľa drobnými ostrými zúbkami zasahujúcimi až do pažeráka. Nemajú stavce, len chordu, ktorá je v spoločnom puzdre spolu s miechou.
Z úst dovnútra vedú dve trubice. Vrchná je tráviaca rúra, ktorá sa ďalej mení na črevo a napokon sa končí ako análny otvor. Spodná je dýchacia trubica končiaca v žiabrovom koši, tvorenom 7 pármi žiabrových oblúkov.
Ich mozog (rozšírená miecha v hlave chránená chrupavkovitou lebkou) je špecifický. Je len štvordielny, lebo zadný mozog nie je odlíšený od predĺženej miechy. Ostatné stavovce majú päťdielny mozog. Okrem toho je pre nich typické, že jednotlivé oddiely mozgu ležia uložené za sebou v jednej rovine. Lebka mozog neobklopuje celkom – zhora miestami chýba. Majú oči a sluchovým orgánom je vnútorné ucho.
Larva kruhoústnic sa premieňa na dospelého jedinca asi po 4-5 rokoch. U mihúl sa nazýva minoha.
Systematika
Predovšetkým treba upozorniť na to, že ide o parafyletickú skupinu, a v systémoch požadujúcich, aby skupiny neboli parafyletické, sa už skupina „bezčeľustnatce“ nevyskytuje. Z dnešného pohľadu teda ide už len o súhrnné pomenovanie pre všetky stavovce, ktoré nie sú čeľustnatce. Z tradičných dôvodov sa ale táto skupina naďalej používa.
4392 Agita
4392 Agita je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 13. septembra 1978.
Bezčeľustnatce
Systematika
V minulosti sa vyhynuté bezčeľustnatce, čiže pteraspidy, anaspidy, telodonty, osteostraky, prilbovce a Pituriaspida (konodonty sa nepovažovali za bezčeľustnatce), spolu označovali ako štítovce (=ostrakodermy; lat. Ostracodermi). Z toho vyplýva, že bezčeľustnatce podľa tradičného delenia môžeme rozdeliť na tieto taxóny:
V niektorých starších deleniach sa zaraďovali telodonty (a prípadne aj sliznatky) do pteraspíd a ostatné vyššie uvedené taxóny (okrem konodontov) sa zaraďovali do štítohlavovcov (=cefalaspidy), čím vzniklo takéto celkové delenie bezčeľustnatcov :
Palynológia
thumb|Fotografia semienka v [[mikroskope.]]
thumb|right|200px|Peľ z ľalie (Lilium auratum) v elektrónovom mikroskope
Palynológia je vedný odbor patriaci do paleontológie, ktorý sa zaoberá štúdiom semien, spór (čiže výtrusov) a peľu (tak fosilizovaných, ako aj recentných), ako aj štúdiom „protoropných“ organických zvyškov (kerogénu), nachádzajúcich sa v sedimentoch. Palynológia je interdisciplinárna veda, využíva poznatky geológie a biológie, konkrétne botaniky.
Termín palynológia zaviedli páni Hyde a Williams v roku 1944. Za základ názvu použili grécke slovo paluno - rozsypať, roztrúsiť.
Metódy
Palynológia sa zameriava na štúdium mikrofosílií (5 až 500 μm). Na extrakciu semien (a iných mikrofosílií) sa využívajú fyzikálne (sitovanie, preosievanie, ultrazvukové rozrušovanie hornín) a chemické (extrakcia kyselinami - HCl, HF) separačné metódy. Následne sa extrahované vzorky mikroskopicky skúmajú a po identifikácii sa vynášajú peľové diagramy na evidenciu rozšírenia vegetácie, klimatických zmien, taxonomické a evolučné výskumy, alergické štúdie, ako aj antropologických dopadu na životné prostredie. Poznatky palynologického výskumu sa využívajú v mnohých príbuzných odboroch (geológii, botanike, paleontológii, archeológii, pedológii a geografii).
Katzenthal
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Daniel Zelenský
Daniel Zelenský (*  Slovensko) bol kamenár.
Životopis
Kamenár v Banskej Bystrici (zistiteľný 1655-1660). Pod jeho vedením upravili a doplnili o mestský erb a latinský text priečelie Striebornej brány v Banskej Bystrici (asi 1660).
Karol Fajnor
Karol Fajnor (* 19. august 1954) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za KSS, pričom pôsobil ako člen Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu.
Bol spolupracovník ŠTB vedený pod krycím menom Nora (registračné číslo 22827). Bol vedený v kategórii dôverník, kandidát tajnej spolupráce, agent. Kategórie rezident, agent, informátor, držiteľ prepožičaného bytu alebo držiteľ konšpiračného bytu sú kategóriami vedomých spolupracovníkov.
Raškovský luh
Raškovský luh (evidenčné číslo 660) je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Vihorlat. Nachádza sa v juhovýchodnej časti Slovenska v katastrálnom území obce Malé Raškovce v okrese Michalovce v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené 31. marca 1986 Ministerstvom kultúry Slovenskej socialistickej republiky za chránené nálezisko a v roku 2004 za prírodnú rezerváciu na rozlohe 16,2312 ha. V celej rezervácií platí 4. stupeň ochrany. Predmetom ochrany je zvyšok lužného lesa s priľahlými aluviálnymi lúkami s masovým výskytom korunky strakatej (Fritillaria meleagris) na Východoslovenskej nížine, dôležitých z vedeckovýskumného a náučného hľadiska. Chránené nálezisko patrí do sústavy chránených území členských krajín Európskej únie Natura 2000.
Lokalita
náhľad|Mŕtve rameno Prírodná rezervácia je súčasťou Východoslovenskej nížiny, ktorá sa rozprestiera na juhovýchodnom Slovensku v blízkostí hraníc s Ukrajinou a Maďarskom a spadá do katastrálneho územia obce Malé Raškovce. V nadmorskej výške približne 5 km juhovýchodne od obce Malé Raškovce a tiahne sa pozdĺž jedného z meandrujúcich ramien Laborca. Celý luh zaberá plochu približne 16 ha. Územie tvoria dve čiastkové plochy, južnú časť predstavuje lúčna enkláva v medzihrádzovom priestore, ktorá prechádza v lužný les lemujúci mŕtve rameno rieky. Severnú časť tvoria mokré lúky zarezané do lesných porastov lužného typu. Plochy sú navzájom oddelené štátnou cestou. Prírodná rezervácia leží približne 2 km vzdušnou čiarou od tepelnej elektrárne Vojany. Týmto územím tiež prechádza trasa ropovodu a plynovodu.
História
V minulosti sa človek svojím zásahom do krajiny významným a nezanedbateľným spôsobom podieľal na pretváraní charakteru prírodného prostredia. Hydromelioračné zásahy do krajiny patria k najzávažnejším antropogénnym zásahom v oblasti CHKO Latorica. Budovanie hrádzí, spevňovanie brehov a vytváranie sietí odpojených ramien ovplyvňuje celkový vodný režim okolitých riek, čo nemusí pôsobiť nevyhnutne priaznivo. Územie bolo 31. marca 1986 vyhlásené za chránené nálezisko Ministerstvom kultúry Slovenskej socialistickej republiky a neskôr 22. septembra 2004 bolo chránené územie ustanovené za prírodnú rezerváciu. Európska komisia schválila 13. novembra 2007 územia európskeho významu v panónskom biogeografickom regióne, ktorého súčasťou je aj Raškovský luh. Prírodná rezervácia je zároveň súčasťou Chráneného vtáčieho územia Medzibodrožie vyhláseného 7. januára 2008.
Geológia a pedológia
Východoslovenská nížina, na ktorej sa územie prírodnej rezervácie nachádza je zo severu a severozápadu obklopená treťohornými pohoriami vulkanického pôvodu. Delí sa na dve časti Východoslovenskú pahorkatinu a Východoslovenskú rovinu. Predmetné územie je súčasťou Východoslovenskej roviny, ktorej podložie tvoria naplavené sedimentárne horniny z holocénu, ako sú íly, piesky, štrky, prach a pod. Na zložení sa tiež podieľajú sloje lignitu a sladkovodné vápence. Typický je reliéf zvlnených rovín-sprašové tabule. Pôdy vznikali na ťažkých pôdotvorných substrátoch. Zastúpené sú hlavne regozeme, kultizeme, kambizeme a gleje.
Fauna
Z bezstavovcov sú zastúpené rovnokrídlovce modlivka zelená (Mantis religiosa), kobylka šúrová (Ruspolia nitidula), koník vlhkomilný (Mecostethus parapleurus). Z chrobákov fuzáč pižmový (Aromia moschata). Ďalej zástupci radu vážky šidlo pestré (Aeshna mixta), šidlo trstinové (Aeshna affinis). Pár druhov motýľov – ohniváčik veľký (Lycaena dispar), modráčik krvavcový (Phengaris teleius), pestroň vlkovcový (Zerynthia polyxena), ohniváčik prútnatcový (Lycaena thersamon), vidlochvost ovocný (Iphiclides podalirius). Z radu stavovcov, sú zastúpené obojživelníky ako skokan štíhly (Rana dalmatina), skokan ostropyský (Rana arvalis), skokan zelený (Pelophylax kl. Esculentus), kunka červenobruchá (Bombina bombina), rosnička zelená (Hyla arborea), ropucha bradavičnatá (Bufo bufo). Z plazov jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis), užovka obojková (Natrix natrix). K vzácnym druhom z cicavcov žijúcich na tomto území patrí vydra riečna (Lutra lutra). V neposlednom rade dôležitou súčasťou tunajšej fauny sú vtáky ako haja tmavá] (Milvus migrans), bocian čierny (Ciconia nigra), tesár čierny (Dryocopus martius), hrdlička poľná (Streptopelia turtur), strakoš obyčajný (Lanius collurio), ďateľ prostredný (Leiopicus medius), ďateľ malý (Dryobates minor), muchárik bielokrký (Ficedula albicollis), svrčiak riečny (Locustella fluviatilis), sedmohlások obyčajný (Hippolais icterina). Dokonca je zaznamenaný výskyt rybárika riečneho (Alcedo atthis).
Flóra
náhľad|[[korunka strakatá]] náhľad|Aluviálna lúka Územie tvoria rôzne biotopy. Lesné biotopy predstavujú tvrdé lužné lesy dubovo-brestovo-jaseňové, teda medzi zástupcov patria dreviny s tvrdým drevom ako dub letný (Quercus robur L.), javor poľný (Acer campestre  L.), topoľ čierny (P. nigra L.). Z krovinových zástupcov vtačí zob obyčajný (Ligustrum vulgare L.), svib krvavý (Swida sanguinea L.), javor tatársky (A. tataricum L.). Tvrdé lužné lesy rastú na vyšších, suchších nivách, tam kde sú záplavy sa vyskytujú zriedka. Pre mäkký lužný les sú charakteristické dreviny ako vŕba krehká (Salix fragilis L.), vŕba košikárska (S. viminalis L.), vŕba biela (S. alba L.), topoľ biely (Populus alba L.), jelša lepkavá  (Alnus  glutinosa). Sú to najnižšie miesta na údolných nivách, často z jari zaplavované. Je to biotop chudobný na krovinový porast. Z nelesných biotopov sa tu nachádzajú aluviálne lúky zväzu Cnidion venosi, vyskytujúce sa v zaplavovaných územiach nížinných tokov. Tieto lúky sú jedným z dôvodov ochrany rezervácie predovšetkým hojným výskytom vážne ohrozenej korunky strakatej (Fritillaria meleagris L.). Druhým typom nelesného biotopu sú psiarkové aluviálne lúky. Porast je hustý, ale druhovo chudobný. Z významných druhov rastlín sa tu ďalej nachádzajú: kozonoha hostcová (Aegopodium podagraria L.), lipkavec obyčajný (Galium aparine L.), zádušník brečtanovitý (Glechoma hederacea L.), chmeľ obyčajný (Humulus lupulus L.), hluchavka škvrnitá (Lamium maculatum L.), ostružina ožinová (Rubus ceasius L.), cesnačka lekárska (Alliaria petiolata L.), cesnak medvedí (Allium ursinum L.), chocholačka dutá (Corydalis cava L.), blyskáč cibuľkatý (Ficaria verna L.), psiarka lúčna (Alopecurus pratensis  L.), pýr plazivý (Elytrigia repens L.), bleduľa letná (Leucojum aestivum  L.), graciola lekárska (Gratiola officinalis L.), žerušnica lúčna (Cardamine pratensis L.), krvavec lekársky (Sanguisorba officinalis L.), kosienka farbiarska (Serratula tinctoria L.).
Ochrana
Predmetom ochrany sú aluviálne lúky zväzu Cnidion venosi a lužné dubovo-brestovo-jaseňové lesy v okolí nížinných riek. Ďalším predmetom ochrany je kunka červenobruchá (Bombina bombina). Lokalita je zároveň významným liahniskom obojživelníkov. Medzi negatívne vplyvy patrí nekosenie lúk a zanechávanie pokosenej biomasy. Nepriaznivo vplývajú občasné záplavy alebo naopak suchá. Zarastanie inváznymi a ruderálnymi druhmi, či emisie z neďalekej tepelnej elektrárne. Navrhované manažmentové opatrenia odporúčajú kosiť a raz ročne odvážať biomasu. K starostlivosti o územie patrí udržiavanie vodného režimu, v prípade potreby odstránenie inváznych druhov, či monitoring biotopov určených k ochrane.
Saab 99
Saab 99 je automobil strednej triedy, ktorý sa vyrábal v rokoch 19681984. Prvé tvary pripravovaného modelu navrhol už roku 1959 Carl Sixten Andersson. Vyrábaný bol v závodoch vo Fínsku a Švédsku.
Synonymom Saabu sa stal štvorvalcový radový motor. V roku 1978 sa Saab preslávil preplňovaním pomocou turbodúchadla. Saab 99 bol tretím automobilom na svete, ktorý bol sériovo vybavený turbodúchadlom. Saab 99 Turbo bol tiež prvým automobilom v histórii, ktorý zvíťazil na rally s preplňovaným motorom. Za volantom vtedy v roku 1979 sedel jazdec Stig Blomqvist.
Saab 99 bol prvýkrát uvedený 22. novembra 1967. Celkovo bolo vyrobených 588 643 automobilov Saab 99; vrátane Saabu 90 je to celkovo 614 003 automobilov.
thumb|250px|Saab 99 Turbo
Účasť vo WRC
! No. ! Udalosť ! Sezóna ! Jazdec ! Spolujazdec ! Automobil
Michelangelo Antonioni
Michelangelo Antonioni (* 29. september 1912, Ferrara, Taliansko – † 30. júl 2007, Rím, Taliansko) bol významný taliansky režisér a scenárista.
Biografia
Pochádzal z meštianskeho prostredia a od študentských rokov sa amatérsky venoval divadlu a filmu. Vyštudoval techniku na univerzite v Bologni. Po štúdiách založil v rodnom meste amatérske divadlo a písal divadelné i filmové kritiky. V roku 1939 odišiel do Ríma začal spolupracovať s filmovým časopisom Cinema. Zároveň začal písať prvé filmové scenáre. V roku 1942 ako prvý s názvom Un Pilota ritorna, sfilmoval režisér Roberto Rossellini. V roku 1942 bol asistentom režiséra Marcela Carného, s ktorým natáčal film Les Visiteurs du soir na juhu Francúzska. V rokoch 1943 až 1950 sa venoval natáčaniu dokumentárnych filmov a písaniu scenárov. K vlastnej celovečernej tvorbe sa odhodlal až v roku 1950 ako 38-ročný.
Debutoval psychologickým filmom Cronaca di un amore, ku ktorému si napísal aj scenár. Scenáre k režírovaným filmom si tvoril väčšinou sám. Najznámejšími jeho filmovými dielami sú filmy zo začiatku 60-tych rokov, ktoré tvoria tzv. „tetralógiu citov“ (ide o filmy: L'avventura, Noc, Zatmenie a Červená pustatina). Vo všetkých štyroch filmoch hrala herečka Monica Vitti, ktorá bola v rokoch 19571967 aj Antonioniho životnou partnerkou. V roku 1986 sa Antonioni zosobášil s herečkou Enricou Fico, ktorú spoznal pri natáčaní filmu Pátranie po jednej žene. Jeho režisérske aktivity utlmil záchvat mŕtvice v roku 1985, po ktorom ostal Antonioni čiastočne paralyzovaný. V roku 1995 sa k réžii vrátil filmom Za mrakmi. Posledným jeho filmovým dielom bola poviedka v triptychu Eros (ďalšími participujúci režisérmi boli Steven Soderbergh a Wong Kar-wai).
Michelangelo Antonioni zomrel vo svojom rímskom byte dňa 30. júla 2007, zhodou náhody v rovnaký deň ako iný významný režisér 20. storočia, Ingmar Bergman.
Za svoje celoživotné dielo bol Michelangelo Antonioni v roku 1994 odmenený výročnou cenou Americkej filmovej akadémie.
Scott Kelly
Scott Joseph Kelly (* 21. február 1964, Orange, New Jersey, USA) je bývalý pilot vojenského námorníctva Spojených štátov a astronaut NASA. Zúčastnil sa dvoch krátkodobých vesmírnych letov (STS-103, STS-118), jedného polročného pobytu na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) ako člen Expedícií 25 a 26, a takmer jeden rok trvajúceho letu na ISS v rokoch 2015/2016 ako člen Expedície 43/44/45/46.
Mladosť
Scott Kelly sa narodil 21. februára 1964 v Orange v štáte New Jersey, detstvo a mladosť prežil v neďalekom West Orange, kde do roku 1982 navštevoval strednú školu. Potom študoval na Štátnej univerzite New York, v roku 1987 tu získal titul bakalára v odbore elektrotechniky.
Od roku 1987 slúžil v námorníctve, absolvoval letecký výcvik a bol zaradený ako pilot na lietadlovej lodi Dwight D. Eisenhower. Po kurze v škole skúšobných letcov v januári 1993 – júni 1994 bol preložený do Námorného strediska bojového letectva v Patuxent River v Marylande. Má nalietaných viac ako 4 000 hodín, uskutočnil viac ako 250 pristátí na lietadlovej lodi.
Astronaut
Zúčastnil sa na 16. nábore astronautov NASA, uspel a 1. mája 1996 bol začlenený do oddielov astronautov NASA. V ročnom kurze všeobecnej kozmickej prípravy získal kvalifikáciu pilota raketoplánu Space Shuttle.
Po dokončení prípravy zastával rôzne funkcie v NASA. Do kozmu odštartoval prvýkrát 19. decembra 1999 na palube raketoplánu Discovery pri lete STS-103. Hlavnom úlohou misie bola údržba Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu. Astronauti pristáli 28. decembra 1999 po 7 dňoch, 23 hodinách a 11 minútach pobytu vo vesmíre.
V marci 2001 bol vymenovaný za palubného inžiniera záložnej posádky Expedície 5 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), expedícia odštartovala v júni 2002.
V dňoch 8. – 21. augusta 2007 bol vo vesmíre druhýkrát. Let STS-118 raketoplánu Endeavour trval 12 dní, 17 hodín a 55 minút. Astronauti pokračovali vo výstavbe ISS. Po splnení úloh pristáli v Kennedyho vesmírnom stredisku.
Od januára 2008 sa uvažovalo o jeho zaradení do záložnej posádky Expedície 21. V júli 2008 bol však menovaný do záložnej posádky Expedície 23 (štart v marci 2010) a hlavnej posádky Expedície 25 so štartom dňa 7. októbra 2010. Po dvoch dňoch letu sa Sojuz TMA-01M pripojil k ISS a Kelly zahájil svoj takmer 160-dňový pobyt na stanici, počas ktorého počnúc 25. novembrom prevzal velenie stanice. Na Zem sa vrátil 16. marca 2011.
Desislav Čukolov
Desislav Slavov Čukolov (🇧🇬; * 22. december 1974, Ruse, Bulharsko – † 8. marec 2022 ) bol bulharský politik, bývalý poslanec Európskeho parlamentu (2007-2009) a poslanec bulharského parlamentu od roku 2009.
Scott Kelly
Astronaut
V novembri 2012 bol (s Michailom Kornijenkom) vybraný k ročnému letu na ISS v Expedícii 43/44/45/46 so štartom v marci 2015 v Sojuze TMA-16M. Misiu začal štartom Sojuzu TMA-16M dňa 27. marca 2015. Na ISS žil a pracoval do 2. marca 2016, keď spoločne s Kornijenkom a Sergejom Volkovom pristál v Sojuze TMA-18M v kazašskej stepi. Misia Kornijenka a Kellyho trvala 340 dní, 8 hodín a 42 minút. Kelly tým získal prvenstvo medzi americkými astronautmi v dĺžke trvania kozmického letu, rekordný pre astronautov USA bolo aj jeho celkových 520 dní vo vesmíre. Rekordy neboli samoúčelné, získanie poznatkov o správaní ľudského organizmu pri dlhodobých letoch môže pomôcť pri budúcich letoch za obežnú dráhu Zeme.
Desislav Čukolov
Bol ženatý a mal jedno dieťa.
Scott Kelly
Astronaut
V marci 2016 Kelly oznámil odchod z oddielu astronautov NASA, ktorý opustil 1. apríla 2016.
Scott Kelly je ženatý, má dve deti. Má brata, dvojča, Marka Kellyho, tiež astronauta NASA prijatého v 16. nábore.
Desislav Čukolov
Vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2007 kandidoval za Atakú na 3. mieste kandidátky a bol zvolený. Vo voľbách v roku 2009 znova kandidoval na 3. mieste, ale nebol zvolený, pretože strana Ataka vtedy získala dvoch poslancov.
Hovoril po nemecky, po rusky a po anglicky.
Členkovec
Členkovec je potok na dolnej Orave, v centrálnej časti okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Orvišníka, meria 2,9 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Oravskej vrchovine v lokalite Prielohy, západne od Beňovej Lehoty, v nadmorskej výške cca 670 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juhovýchod, oblúkom sa stáča na juhozápad a sprava priberá krátky prítok z oblasti Prielohov. Ďalej priberá pravostranný prítok (539,6 m n. m.) vznikajúci južne od Prielohov, stáča sa severojužným smerom a opäť sprava priberá krátky prítok. Následne vytvára oblúk prehnutý na východ, vteká do intravilánu obce Veličná, kde podteká cestu III. triedy do Revišného, na krátkom úseku tečie súbežne s Orvišníkom a napokon sa severovýchodne od centra obce vlieva v nadmorskej výške približne 476 m n. m. do Orvišníka.
Celostat
Celostat je pomocný prístroj na pozorovanie Slnka. Skladá sa z hlavného a pomocného zrkadla. Rovina hlavného zrkadla sa otáča okolo polárnej osi neúplnej paralaktickej montáže polovičnou rýchlosťou zemskej rotácie, pretože pri otáčaní zrkadla odrazený zväzok svetelných lúčov sa otáča dvojnásobnou rýchlosťou. Z hlavného zrkadla sa slnečné lúče odrážajú na pomocné pevné zrkadlo, z ktorého možno lúče odraziť ľubovoľným smerom, obyčajne vodorovne (horizontálny celostat) alebo zvisle (vertikálny celostat, slnečná veža), do objektívu ďalekohľadu. Obraz Slnka získaný pomocou celostatu sa na rozdiel od obrazu získaného heliostatom počas pozorovania neotáča okolo svojho stredu.
Iván Farkas
Ing. Iván Farkas (* 2. január 1966, Nitra) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a Nitrianskeho samosprávneho kraja (NSK) za stranu SMK-MKP. V roku 2017 neúspešne kandidoval na post predsedu NSK.
Iván Farkas bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za SMK-MKP. Bol členom Výboru NR SR pre verejnú správu, Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS, Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ a Stálej delegácie NR SR do Parlamentného zhromaždenia Rady Európy.
Saab 92
náhľad|Saab 92 z roku [[1955]] Saab 92 bol prvý sériovo vyrábaný automobil automobilky Saab (1949-1956). Má trojvalcový dvojtaktný motor 890 ccm. Prístup do batožinového priestoru umožňuje sklopenie zadných sedadiel, pretože typ 92 nemá zadnú kapotu.
Štítovce
Štítovce (iné názvy: ostrakodermy, štítnatce , pancierokožce , panciernaté ryby [ďalšie synonymá a ich zdroje pozri v článku panciernaté ryby ]; lat. Ostracodermi, Ostracoderma(ta)) je v starších systémoch taxón zahŕňajúci vyhynuté bezčeľustnatce (okrem konodontov), teda pteraspidy, anaspidy, telodonty a Osteostraci+Galeaspida+Pituriaspida (dnes sa všetky uvedené taxóny klasifikujú samostatne).
V najdávnejších systémoch Ostracordermi (Ostracoderma) zahŕňali najmä aj dnešný taxón plakodermy – vysvetlenie pozri v článku panciernaté ryby. Nasledujúci text tohto článku sa plakodermami nezaoberá.
Charakteristika
Tieto živočíchy mali telo tvarom podobné kostnatým rybám, telo bolo spravidla pokryté silným pancierom, pozostávajúcim z rohovitých doštičiek alebo zo strechovito sa prekrývajúcich šupín. Plutvy boli slabo vyvinuté. Mali aj spravidla chrupavkovitú chrbticu.
14. marec
Úmrtia
thumb|upright|[[Susan Hayward († 1975)]] náhľad|upright|[[Eva Pilarová († 2020)]]
Cambes-en-Plaine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1404 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4501 Eurypylos
4501 Eurypylos je planétka s priemerom 106 km, ktorú objavil Eric Walter Elst 4. februára 1989.
Malý voz
Malý voz môže byť:
Central Bureau of the International Polar Motion Service
Central Bureau of the International Polar Motion Service je ústredie pre medzinárodnú službu pohybu pólu, založené v roku 1895, teraz začlenené do FAGS (Federation of Astronomical and Geophysical Services). Presná poloha pólu sa určuje na základe pozorovaní fotografickým zenitovým ďalekohľadom, uskutočňovaných na 35 observatóriách v 20 štátoch (International Polar Motion Service).
Saab 93
náhľad|Saab 93 Saab 93 je osobný trojdverový automobil vyrábaný v rokoch 1956-1963. Motor zhodný s typmi 92,95,96.
Karol Zelenský
Karol Zelenský (* 1848, Banská Bystrica - †  1913, Pécs) bol  fotograf.
Životopis
Vlastnil fotografický atelier v Pécsi, 1884 získal titul dvorného fotografistu.
Kaysersberg (obec)
Kaysersberg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Centrálna absorpcia
Centrálna absorpcia je absorpcia v strede emisnej čiary, vznikajúca v dôsledku samoabsorpcie. Pri centrálnej absorpcii teplota vnútri zdroja klesá smerom k pozorovateľovi a vrstvy nižšej teploty pohlcujú žiarenie teplejších vrstiev.
Druhá viedenská arbitráž
right|thumb|Rumunsko v roku 1940, Severná Transylvánia je žltou farbou
Fécocourt
Fécocourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Druhá viedenská arbitráž
Druhá viedenská arbitráž bola medzinárodná arbitráž, ktorou 30. augusta 1940 Nemecko a Taliansko donútili Rumunsko vydať Maďarsku polovicu Transylvánie, ktorá sa odvtedy nazývala Severozápadná Transylvánia.
Fécocourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Druhá viedenská arbitráž
Následky
V priebehu augusta rumunská vláda súhlasila aj s talianskou požiadavkou vyhovieť územným požiadavkám Bulharska. Stalo sa tak 7. septembra 1940 Zmluvou z Craiovy a Bulharsku pripadlo územie zvané Quadrilateral (južná časť Dobrudže).
Vinianska stráň
Vinianska stráň je prírodná rezervácia v správe Štátnej ochrany prírody SR, Správa CHKO Vihorlat.
Fécocourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vinianska stráň
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vinné v okrese Michalovce v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1984 a naposledy novelizované v roku 1988 na rozlohe 28,24 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Prírodná rezervácia je vyhlásená na ochranu xerotermných trávnato-krovinatých a lesných spoločenstiev andezitovej časti Vihorlatu s rastlinstvom reliktného charakteru v komplexe Malého a Veľkého Senderova na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Rachefova pyramída
Rachefova pyramída (iné názvy: Raachefova/ Chefrénova / Chefrenova / Chafreova pyramída, Stredná pyramída v/pri Gíze, Druhá pyramída v/pri Gíze, zriedkavo: Veľká pyramída v/pri Gíze) je druhá najväčšia a polohou prostredná z pyramíd pri Gíze.
Štandardne sa udáva, že je to hrobka postavená pre faraóna Rachefa (Raachefa/ Chefréna / Chefrena / Chafrea; vládol 2558 - 2532 pred Kr.). Usudzuje sa to z toho, že sa v pilierovej sieni zádušného chrámu, pristavaného k východnej stene pyramídy, našli sochy Rachefa. Rachefovi sa zvykne pripisovať aj Veľká sfinga.
Pôvodne bola vysoká 143,5 m (dnes 137,3 m), jej pôvodná základňa bola 215,3 m x 215,3 m. Jej uhol sklonu je 52°20'. Jej pôvodné obloženie sa zachovalo len na jej vrchole (a podľa toho ju možno ľahko spoznať). Mala dva vchody zo severu. V pohrebnej komore je veľký žulový sarkofág.
S Veľkou Sfingou, pri ktorej stojí Rachefov údolný chrám, zádušný chrám pyramídy spája 400 m dlhá stúpajúca cesta. Južne od pyramídy sa nachádzajú malé zvyšky satelitnej pyramídy.