cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krusader
Používateľské rozhranie
Je postavené na princípoch ortodoxného súborového manažéra (OFM), známeho tiež ako Commander-like, ktoré sú postavené na filozofii starého Norton Commandera. Ortodoxný súborový manažér má dva panely, z ktorých je jeden aktívny a druhý neaktívny. Je možné presúvať súbory z aktívneho do neaktívneho panela, spracovávať ich v aktívnom paneli, alebo porovnávať či synchronizovať oba. Na príkazy vystačí klávesnica, čo zrýchľuje prácu. Použitie myši je však takisto možné. Ďalšími prvkami sú karty, ktoré umožňujú mať k dispozícii viac panelov v pozadi a na jedno kliknutie ich presúvať do pracovného priestoru. Potom profily, ktoré umožňujú odložiť viaceré nastavenia (pre oba panely) a tiež záložky (štruktúrovateľné do priečinkov), kam si používateľ môže uložiť často používané umiestnenia. Úzka integrácia s KDE (napr. KParts, KIO) umožňuje využívať niekoľko ďalších služieb.
Prezerač a editor súborov
Jeden z mnohých nástrojov, ktoré Krusader poskytuje je prezerač-editor používajúci objektový model utility KParts. Krusader spúšťa komponenty, ktoré sú schopné ukázať (a v niektorých prípadoch aj upravovať (editovať)) príslušný typ súboru a zapuzdriť ho do svojho klientskeho priestoru, priamo do nového Krusader okna. To umožňuje napríklad vidieť KOffice dokument priamo v Krusaderi. Hocijaká aplikácia, ktorá implementuje KParts model môže byť vnorená týmto istým spôsobom.
Platformy
Krusader je primárne vyvinutý pre Linux platformu, ale je v súčasnosti dostupný aj pre BSD či Apple Mac OS X (v súčasnosti vznikol prvý port pre Windows platformu ).
Madière
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 209 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Koschuta
Obťažnosť výstupu
Ide o orientačne zložitejšiu, ale technicky jednoduchú túru. Prechod najskalnatejšej časti Macesje – Breitwand je zaistený oceľovým lanom. Na vrchol Košutnikov turn vedie z Rakúska nová zaistená cesta. Samotný prechod hrebeňa je veľmi dlhý (okolo 10 hodín), preto je vhodné ho rozdeliť do dvoch dní.
Wurfrahmen 40
thumb|right|Wurfrahmen pripevnený na Sdkfz 251 Wurfrahmen 40 bol nemecký samohybný raketomet vyzbrojený 28 cm resp. 32 cm raketometmi Schweres Wurfgerät. Väčšinou predstavoval niekoľko raketometov inštalovaných po bokoch polopásového vozidla SdKfz 251, na francúzskom koristnom tanku Hotchkiss H35 alebo tančíku Renault 31R.
Vozidlo bolo niekedy označované ako Stuka zu Fuss („Stuka na kolesách“ alebo „chodiaca Stuka“) alebo Heulende Kuh („ryčiaca krava“).
Opis
Zbraňový systém bol zavedený do výzbroje na konci roku 1940. Tvorila ho konštrukcia s nastaviteľnými základnými plátmi namontovanými okolo a pozdĺž vozidla, ktoré mohli udržať 300 mm vysoko výbušné (HE), 280 mm HE alebo 320 mm zápalné rakety. Rakety neboli tak presné ako klasické delostrelectvo a nabíjanie bolo zdĺhavé, keďže rakety sami osebe boli ťažšie ako náboje. Rakety 28 cm Wurfkörper Spreng a 32 cm Wurfkörper Spreng, ktoré boli hlavnou výzbrojou týchto raketometov mali pomerne malý dostrel 1,9 resp. 2,2 km. Používali sa pomerne jednoducho, najčastejšie na priamu paľbu. Wurfrahmen 40 sa ukázal byť úspešný ako podporná zbraň pre mobilné tankové zväzy, hlavne v zastavaných oblastiach.
Bol používaný predovšetkým na polopásových SdKfz 251, konštrukcia so šiestimi základnými plátmi bola používaná po troch na každej strane. Chenillette UE pripevnila ďalšie dva po jednom na každú stranu alebo štyri na zadnej časti. Upevnenie na Hotchkiss H35 používalo 2 na každej strane. Na niektoré ukoristené americké obrnené transportéry M3 bol taktiež pripevnený Wurfrahmen, so štyrmi po dvoch na každej strane.
Elias Canetti
Elias Canetti (* 25. júl 1905, Ruse, Bulharsko - † 14. august 1994, Zürich, Švajčiarsko) bol britsko - rakúsky spisovateľ, teoretik spoločenských vied a humanista pôvodom z Bulharska a nositeľ Nobelovej ceny za literatúru z roku 1981.
Detstvo a mladosť
Canetti sa narodil v roku 1905 v bulharskom podunajskom prístave Rusčuk (dnešná Ruse) v rodine sefardsko-židovského obchodníka Jacquesa Eliasa Canettiho a jeho ženy Mathilde Canettiovej, rodenej Arditti. V roku 1911 sa rodina presťahovala do britského Manchesteru. V nasledujúcom roku však otec zomrel a matka sa rozhodla odsťahovať s celou rodinou do Viedne. Canettiho rodným jazykom bolo ladino, pričom po bulharčine a angličtine s francúzštinou sa Canetti učil už piaty jazyk, nemčinu, ktorá sa neskôr stala jazykom jeho diel. Rodina sa presťahovala ešte do Švajčiarska a Nemecka, kde Canetti maturoval.
Viedeň
Roky 1924 - 1938 strávil Canetti vo Viedni a vytvoril tu jedno zo svojich vrcholných diel, román Die Blendung. Tu sa roku 1934 oženil s Vezou (Venezianou) Taubner-Calderón (1897 - 1963) a zostali spolu, napriek Canettiho častým manželským neverám (istý čas mal pomer so spisovateľkou Iris Murduchovou), až do jej smrti v roku 1963.
Po skončení prvej svetovej vojny sa rodina usadila vo Francúzsku, ale Canetti odišiel do Viedne, kde študoval chémiu. Viac než štúdium ho ale zaujali literatúra a filozofia, ktorým sa venoval vo svojom voľnom čase. Prekladal napríklad do nemčiny diela amerického spisovateľa Uptona Sinclaira. Canetti navštevoval prednášky Karla Krausa, študoval diela Gustava Le Bona a zajímal sa o objavy Sigmunda Freuda. Toto všetko tvorilo základ pre najvýraznejšie pole jeho záujmu, štúdium fenoménu masy a masového správania.
Vo Viedni, alebo pri svojich návštevách Berlína, sa stretával s mnohými spisovateľmi, okrem iného s Bertoltom Brechtom, Hermannom Brochom, Robertom Musilom či so skladateľom Albanom Bergom. Od začiatku 30. rokov, kedy Canetti publikoval dve divadelné hry, písal svoje prvé veľké dielo, jediný román, ktorý napísal, Die Blendung (Zaslepenie), ktorý vyšiel roku 1935, priniesol mu značnú slávu a bol prekladaný do cudzích jazykov. Po nástupe nacizmu bol však zakázaný. Po pripojení Rakúska k Tretej ríši v roku 1938 emigroval Canetti do Francúzska a nasledujúceho roku do Veľkej Británie.
Londýn
V roku 1939 sa Canetti s rodinou uchýlil do emigrácie v Londýne a zostal tu až do roku 1971. Tu vzniklo jeho najvýznamnejšie sociologické dielo Masse und Macht. Canettiho kniha Die Blendung sa po skončení druhej svetovej vojny preslávila po celej Európe. Dostal za ňu celý rad medzinárodných cien, napríklad francúzsku „Prix International“ v roku 1949.
Pod ťarchou zážitkov z druhej svetovej vojny ovplyvnili Canettiho dielo motív smrti, hystérie a davového šialenstva (prítomný v menšej miere už v románe Die Blendung). Okrem ďalšej divadelnej hry sa Canetti v 50. rokoch intenzívne zaoberal svojim veľkým teoretickým dielom Masse und Macht (Masa a moc), ktoré bolo vydané v roku 1960. Začal na ňom pracovať však už v roku 1925 a veľkou inšpiráciou bol pre neho očitý zážitok vypálenia Justičného paláca vo Viedni v roku 1927. Kniha má dve časti. V prvej rozpracoval tézy, že základným nutkaním davu je prežiť, či že najnižšou formou prežitia je zabitie. Druhá časť sa zaoberá otázkou, ako a prečo sú davy ovládané vodcami. Adolfa Hitlera tu vykreslil ako paranoidného vodcu, fascinovaného davom, ktorý vedie. Okrem Masse und Macht vydal niekoľko esejí (okrem iného o Franzovi Kafkovi) a cestopis.
Zürich
Po tom, ako Canetti v roku 1963 ovdovel, nadviazal blízky vzťah k v Zürichu žijúcej Here Buschorovej (1933 až 1988), s ktorou sa v roku 1971 oženil a s ktorou od začiatku 70. rokov žil prevažne v Zürichu. O rok neskôr sa im narodila dcéra Johanna, ktorá sa stala hudobníčkou. Canettiho druhá žena zomrela v roku 1988. V 70. rokoch Canetti okrem iného publikoval niekoľko dielne pamäti.
Canetti dostal mnohé vyznamenania (Büchner-Preis, Kafka-Preis atď.) a je držiteľom dvoch čestných doktorátov. V roku 1981 mu bola udelená Nobelovu cenu za literatúru. Zomrel v Zürichu v roku 1994 a je pochovaný na cintoríne Fluntern neďaleko hrobu Jamesa Joycea, s ktorým sa cítil duševne spriaznený dielom aj osudom.
Zaujímavosť
Canetti bol klasickým príkladom Európana 20. storočia. Jeho rodina mala židovsko-španielske korene a do Bulharska sa prisťahovala z Turecka (Canetti mal turecký pas). Po niekoľkonásobnom sťahovaní sa Canetti usadil v Londýne a získal v roku 1952 britské občianstvo a britský pas. Nobelovu cenu za literatúru získal ako britský spisovateľ (všetky svoje diela napísal v nemčine), ale niekoľko ďalších krajín protestovalo. Zomrel v Zürichu. Dnes je najčastejšie klasifikovaný ako britský spisovateľ.
Krk
náhľad|Ľudský krk Krk je časť tela spájajúca hlavu s trupom. Zadná časť krku ľudí a iných stavovcov sa nazýva väz. Hrdlo je predná časť krku. Krkom prechádza veľa ciev a nervov. Obsahuje lymfatické uzliny, hltan, hrtan, priedušnicu, štítnu žliazu a pažerák.
Einsteinium
Einsteinium, číta sa [ainštain-], je chemický prvok v periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Es a protónové číslo 99. Je pomenovaný po Albertovi Einsteinovi.
Einsteinium bolo objavené ako súčasť trosiek po výbuchu prvej vodíkovej bomby v roku 1952. Jeho najbežnejší izotop einsteinium-253 (polčas rozpadu 20,47 dňa) sa vyrába umelo rozpadom kalifornia-253 v niekoľkých špecializovaných vysokovýkonných jadrových reaktoroch s celkovým výnosom rádovo jeden miligram ročne. Po syntéze reaktora nasleduje zložitý proces oddeľovania einsteinia-253 od ostatných aktinoidov a produktov ich rozpadu. Ďalšie izotopy sa syntetizujú v rôznych laboratóriách, ale v oveľa menších množstvách, bombardovaním ťažkých aktinidových prvkov ľahkými iónmi. Kvôli malému množstvu vyrobeného einsteinia a krátkemu polčasu jeho najľahšie produkovaného izotopu preň v súčasnosti neexistujú takmer žiadne praktické aplikácie mimo základného vedeckého výskumu. Najmä einsteinium sa v roku 1955 po prvýkrát použilo na syntézu 17 atómov nového prvku mendelévium.
Einsteinium je mäkký, striebristý, paramagnetický kov. Jeho chemizmus je typický pre neskoré aktinidy s prevahou oxidačného stavu +3; oxidačný stav +2 je tiež prístupný, najmä v pevných látkach. Vysoká rádioaktivita einsteinia-253 vytvára viditeľnú žiaru a rýchlo poškodzuje jeho kryštalickú kovovú mriežku s uvoľneným teplom asi 1000 wattov na gram. Ťažkosti pri štúdiu jeho vlastností sú spôsobené rozpadom einsteinia-253 na berkélium-249 a potom kalifornium-249 rýchlosťou asi 3 % za deň. Izotop einsteinia s najdlhším polčasom rozpadu, einsteinium-252 (polčas rozpadu 471,7 dňa) by bol vhodnejší na skúmanie fyzikálnych vlastností, ale ukázalo sa, že jeho výroba je oveľa náročnejšia a je dostupný len v nepatrných množstvách a nie hromadne. Einsteinium je prvok s najvyšším atómovým číslom, ktorý bol pozorovaný v makroskopických množstvách vo svojej čistej forme, a to bol bežný krátkodobý izotop einsteinium-253.
Rovnako ako všetky syntetické transuránové prvky, izotopy einsteinia sú veľmi rádioaktívne a pri požití sa považujú za vysoko nebezpečné pre zdravie.
Žinkovy
Žinkovy je mestečko v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 882 obyvateľov, z toho 433 mužov a 449 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,4 roka (muži 44,2 roka, ženy 48,4 roka).http://www.kamilo-culinaria.cz/zinkovy/lang/cs/.
Altostratus
thumb|right|Altostratus translucidus thumb|right|Altostratus undulatus
Altostratus (As) alebo vysoká sloha je oblak strednej hladiny. Vyskytuje sa vo výškach 2 000 až 6 000 metrov a môže byť hrubý 2 000 až 3 000 metrov. Môže pokrývať veľkú oblasť. Vo svojom vrchole obsahuje ľadové kryštáliky, v nižších vrstvách vodné kvapky. Vyzerá ako uniformná, sivá alebo svetlomodrá pokrývka bez viditeľnej štruktúry, alebo ako tenký vláknitý závoj. Zriedkavejšie sa vyskytuje vo forme „baránkov“ alebo dlhých pásov. Možno cezeň vidieť Slnko a Mesiac, ale ich obrysy nie sú ostré a často vyzerajú ako rozmazaná svetelná škvrna v oblaku. Častejšie ich však altostratus úplne zakryje. Pri mrakoch typu altostratus sa nevyskytujú halové javy, čím ho možno odlíšiť od ďalších (podobných) typov oblakov.
Lagor (obec)
Lagor je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
St. Martin’s Press
História firmy
St. Martin´s založila v roku 1952 anglická spoločnosť Macmillan Publishers. Neskôr ho predala spoločnosti Holtzbrinck Publishers, LLC, skupine vydavateľských spoločností vlastnených skupinou Verlagsgruppe George von Holtzbrinck, rodinným vydavateľským koncernom so sídlom v nemeckom Stuttgarte, ktorí St. Martin´s vlastnia dodnes.
St. Martin's Press je vydavateľom mnohých známych autorov, napr. Dan Brown, Ken Bruen, Stephen J. Cannell, Jennifer Cruisie, Janet Evanovich, Julian Fellowes, Joseph Finder, Frederick Forsyth, Joan Hess, Simon Kernick, Robert Ludlum, Gayle Lynds, Michael Palmer, Robin Pilcher, Wilbur Smith, James Herriot, Barbara Taylor Bradford, Patrick Quinlan a ďalší.
Siger Brabantský
Siger Brabantský (* 1235/1240, Brabant – † 10. november 1284, Orvieto) bol predstaviteľ stredovekej filozofie: materialistických snažení v latinskom averroizme, parížsky profesor.
Ako profesor slobodných umení mal v Paríži veľkú autoritu a popularitua stal sa hlavným vodcom antiteologických a protirádových bojov na parížskej univerzite. Každý z vtedajších rektorov musel v šesťdesiatych rokoch 13. storočia rátať s jeho osobou, za ktorou stáli študentské masy a skupina profesorov fakulty artium. Nie div, že v októbri 1277 sa ním začal zaoberať vtedajší vysoký inkvizítor Šimon Duval.
Rouffigny
Rouffigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zimné olympijské hry 1988
náhľad|Olympijský park v Calgary '''XV. zimné olympijské hry''' sa uskutočnili v kanadskom Calgary od 12. do 28. februára 1988. Zúčastnilo sa ich celkovo 1423 športovcov z 57 krajín sveta. Ďalšími kandidátskymi mestami boli švédsky Falun a talianska Cortina d'Ampezzo.
Najúspešnejšími športovcami boli holandská rýchlokorčuliarka Yvonne van Gennipová a fínsky skokan na lyžiach Matti Nykänen, ktorí získali tri zlaté medaily.
Mária Anna Christelliová
Mária Anna Christelliová (rod. Eichlerová) (* 16. február 1781 Banská Štiavnica - † 28. november 1841 Banská Bystrica) bola podnikateľka.
Jej manžel František Xaver Littmann, Jozef Pavol Christelli
Životopis
Majiteľka zvonolejárskej dielne. Vdova po banskobystrickom zvonolejárovi → Františkovi Xaverovi Littmannovi (vydala sa zaňho okolo roku 1801). Druhým jej manželom bol → Jozef Pavol Christelli (1814). Odliate zvony signovala vlastným menom, o čom svedčia zachované, alebo v arch. dokumentoch spomínané zvony v Rabči a i. je nápis FUSA PER ANNA CHRIS-TELLI.
Kníhtlač
thumb|Kníhtlač v 16. storočí Kníhtlač je technika tlače z výšky, ktorá používa tlačové formy s vystupujúcim tlačovým reliéfom s tlačovými plochami, na ktoré sa sústavou valcov nanáša farba a tlakom sa prenáša na materiál, na ktorý sa má tlačiť. V Európe ju objavil a zdokonalil Johann Gutenberg v prvej polovici 15. storočia. V širšom zmysle sa niekedy ako kníhtlač označuje mechanické rozmnožovanie písaného textu vôbec alebo kníhtlačiarstvo.
Mechanické rozmnožovanie písaného textu poznali už Číňania, ktorí už v 8. storočí tlačili z dosák a od 11. storočia pohyblivými typmi. Medzi rokmi 14031405 objavili mechanické rozmnožovanie písaného textu v Kórei. V Európe objavil kníhtlač Johann Gutenberg v roku 1450.
Prvá tlačiareň na Slovensku bola v Bratislave najneskôr v rokoch 14771480, keď tu vyšli 4 prvotlače. Ďalej sa vie, že v roku 1560 vyšla kniha v Košiciach, ktorá sa nezachovala. Prvá zachovaná kniha, o ktorej sa vie, že vyšla na Slovensku, bola 1. časť Postily P. Bornemiszu v maďarčine, ktorá vyšla v Komjaticiach v roku 1573. Prvá slovenská kniha, o ktorej sa vie, že bola vytlačená na Slovensku, vyšla v roku 1581 v Gutgeselovej tlačiarni v Bardejove, bol to preklad Lutherovho katechizmu Katechysmus Dr. M. Luthera z Nemeckého yaziku na Slowensky preloženy - Bardejovský katechizmus z roku 1581.
NHL 1980/1981
Sezóna 1980/1981 bola 64. sezóna NHL. Najviac bodov v základnej časti získal New York Islanders, ktorý obhájil aj víťazstvo v Stanley Cupe. Novým tímom v súťaži sa stali Calgary Flames, ktorí v rokoch 1972 – 1980 pôsobili v NHL ako Atlanta Flames.
Základná časť
V základnej časti sa stretol a divízie každý s každým štyrikrát bez ohľadu na zaradenie do konferencie a divízie.
Konferencia Princa z Walesu
Víťazom konferencie sa stal Montreal Canadiens.
Campbellová konferencia
Víťazom konferencie sa stala New York Islanders.
Peter Šťastný medzi najlepšími
Česko-slovenský a slovenský hokejista Peter Šťastný sa stal vo svojej prvej sezóne v NHL po emigrácii z ČSSR s 39 gólmi a 70 asistenciami šiestym najproduktívnejším a zároveň aj šiestym najlepšie asistujúcim hráčom základnej časti.
Play-off
Do play-off rovnako ako v predchádzajúcej sezóne postúpilo šestnásť najlepších tímov podľa bodového zisku bez ohľadu na umiestenie v divízii. Vo finále zvíťazil New York Islanders nad Minnestou North Stars pomerom na zápasy.
Daimler-Benz DB 601
thumb|right|Daimler-Benz DB 601A
Daimler-Benz DB 601 bol nemecký lietadlový motor vyrábaný počas druhej svetovej vojny. Išlo o kvapalinou chladený, inverzný vidlicový dvanásťvalec, montoval sa, napr. do stíhačiek Bf 109 a ďalších.
Verzia DB 601Aa bola licenčne vyrábaná v Japonsku firmou Aiči ako Acuta a firmou Kawasaki ako Ha-40 (použitá bola, napr. v stíhacích lietadlách Ki-61 Hien) a v Taliansku firmou Alfa Romeo ako R.A.1000 R.C.41-I Monsone pre lietadlá Macchi MC.202 Folgore.
Varianty
thumb|right|DB 601A v reze
Nočné videnie
Nočné videnie je schopnosť vidieť a orientovať sa v priestore s nízkou úrovňou okolitého svetla. V technickom ponímaní je nočné videnie technológia, alebo zariadenie, ktoré umožňuje vidieť, pohybovať sa, alebo vykonávať inú činnosť v prostredí s nízkou hladinou zostatkového svetla, alebo v absolútnej tme (prostredí z nulovou hodnotou zostatkového svetla).
Nočné videnie ako technológiu zobrazenia možno rozdeliť do troch hlavných kategórii:
Zintenzívnenie obrazu
Zväčšuje množstvo prijatých fotónov z rôznych prírodných zdrojov, ako je svetlo hviezd alebo mesiaca. Príkladom takýchto technológií sú nočné okuliare a kamery so slabým osvetlením. Vo vojenskom kontexte sa zosilňovače obrazu často nazývajú "Low Light TV", pretože videosignál sa často prenáša na displej v riadiacom centre. Zvyčajne sú integrované do snímača, ktorý obsahuje detektory viditeľného aj infračerveného svetla, a prúdy sa používajú nezávisle alebo v režime fúzie v závislosti od požiadaviek danej misie.
Zosilňovač obrazu je zariadenie založené na vákuovej trubici (fotonásobič), ktoré dokáže generovať obraz z veľmi malého počtu fotónov (ako je svetlo z hviezd na oblohe), takže slabo osvetlenú scénu možno v reálnom čase zobraziť voľným okom prostredníctvom vizuálneho výstupu alebo uložiť ako údaje na neskoršiu analýzu. Hoci sa mnohí domnievajú, že svetlo je "zosilnené", nie je to tak. Keď svetlo dopadá na nabitú fotokatódovú dosku, elektróny sa emitujú cez vákuovú trubicu a dopadajú na mikrokanálovú dosku. To spôsobí, že obrazová obrazovka sa rozsvieti obrazom s rovnakým vzorom ako svetlo, ktoré dopadá na fotokatódu, a na vlnovej dĺžke, ktorú vidí ľudské oko. Je to podobné ako pri CRT televízoroch, ale namiesto farebných pištolí vyžaruje svetlo fotokatóda.
Hovorí sa, že obraz sa "zosilní", pretože výstupné viditeľné svetlo je jasnejšie ako prichádzajúce svetlo, a tento efekt priamo súvisí s rozdielom v pasívnych a aktívnych okuliaroch na nočné videnie. V súčasnosti je najobľúbenejším zosilňovačom obrazu zásuvný modul ANVIS, hoci na trhu je k dispozícii mnoho ďalších modelov a veľkostí. Nedávno americké námorníctvo oznámilo zámer obstarať dvojfarebný variant modulu ANVIS na použitie v kokpite leteckých platforiem.
Malegoude
Malegoude je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 55 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jakušovce
Jakušovce sú obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Obec je horskou obcou v Nízkych Beskydách v doline malého potoka ústiaceho do Brusničky. Obec založená na zákupnom práve sa spomína v roku 1454. Patrila panstvu Stropkov od 16 storočia Dežőfiovcom, v 19 storočí Keglevichovcom. V roku 1715 mala 6 opustených a jednu obývanú domácnosť, 1720 tri domácnosti, 1787 bolo v obci 14 domov a 95 obyvateľov. V roku 1828 mala obec 20 domov a 154 obyvateľov. Živila sa povozníctvom a prácou v lesoch. Za prvej ČSR pracovali v poľnohospodárstve a v lesnom hospodárstve. Počas 2. sv. vojny obyvatelia spolupracovali s partizánmi. V roku 1944 Nemci obec vypálili. V roku 1947 sa časť obyvateľov presídlila na Ukrajinu v bývalom ZSSR. Dnes obyvatelia pracujú v priemyselných podnikoch a súkromných firmách na okolí. V súčasnosti má obec 44 obyvateľov a kataster s rozlohou 550 ha.
Shine On You Crazy Diamond
„Shine On You Crazy Diamond“ je skoro polhodinová kompozícia, ktorú zložila britská rocková skupiny Pink Floyd. Nachádza sa na ich albume Wish You Were Here (1975) a skladá sa z deviatich častí. Autormi skladby sú Roger Waters, Richard Wright a David Gilmour. Skladbu zložili ako poctu predchádzajúcemu členovi skupiny Sydovi Barrettovi. Skladba bola rozdelená na dve časti: jedna časť otvára a druhá zatvára album.
Kompozícia
Skladba „Shine On You Crazy Diamond“ bola napísaná v rovnakej dobre ako  „You've Got to Be Crazy“ a „Raving and Drooling“ (ktoré sa neskôr stali „Dogs“ a „Sheep“ z albumu Animals). Remember when you were young, you shone like the sun ''Shine on you crazy diamond ''Now there's that look in your eyes, like black holes in the sky Shine on you crazy diamond.
Nahrávanie
Basgitarista Roger Waters popísal nahrávanie skladby a celého albumu: „Vtedy tam bola skupina len fyzicky, iba telá, naše mysle a pocity boli úplne niekde inde.“ Našťastie sa rozhodli skladbu rozdeliť na dve časti, a to Parts I-V a Parts VI-IX. Skupina nahrala uspokojivú verziu skladby, ale kvôli novým konzolám montovaným v Abbey Road Studios to museli nahrať nanovo, pretože nahrané sekcie sa nenachádzali tam, kde bolo pre ne vytvorené miesto.
Počas nahrávania ich navštívil zavalitý človek s vyholenou hlavou a obočím. Bol to samotný Syd Barrett. Prišiel práve počas nahrávania vokálov k skladbe „Shine On You Crazy Diamond“, ktorá je o ňom. Kvôli jeho inému vzhľadu Syda ho skupina spoznala až po určitom čase.
Party VI-IX
Zvukom fučania vetra naväzuje na predchádzajúcu pieseň „Wish You Were Here“, ozýva sa basgitara Davida Gilmoura, ku ktorej sa o chvíľu na to pridáva basgitarový riff Rogera Watersa, ktorý pokračuje v celé šiestej časti. Nasleduje Wrightov syntetizátor, bicie, doprovodná gitara a syntetizátorové sólo. Sólo potom preberá Gilmour s lap steel gitarou, približne v čase 4:34 končí a nasleduje krátke gitarové sólo (rovnaké ako v štvrtej časti skladby). V siedmej časti sa opäť nachádza Watersov spev, hudobne je z väčšej časti podobná piatej časti. Zahrnuje druhú elektrickú gitaru Rogera Watersa a funkový rytmus hraný na syntetizátori, ktorý sa približne po dvoch minútach vytráca do pozadia a nastupujú klávesy. Ide o pomalé klávesové sólo, David Gilmour túto časť popísal neskôr ako „pomalý pohrebný pochod v 4/4 rytme“. V čase približne 11:20 prestávajú hrať všetky nástroje okrem klávesov a syntetizátorov, ktoré sa približne o minútu postupne vytrácajú až do úplného ticha.
Koncertné verzie
Skladba bola prezentovaná už počas French Tour v 1974 ako „Shine On“. Ako „Shine On You Crazy Diamond“ bola predstavená počas British Winter Tour (tiež v 1974), vtedy obe odohrané v jednom kuse, bez rozdelenia. Taktiež bola súčasťou set listu na Wish You Were Here Tour (1975) a In the Flesh Tour (1977).
Party I-V boli vždy súčasťou setu A Momentary Lapse of Reason Tour (1987-1990) a The Division Bell Tour (1994). Počas The Division Bell Tour skupina zahrala skladbu v netradičnej kombinácií, a to Party I-V spolu s Partom VII. Túto istú kombináciu použil aj David Gilmour na jeho sólovom turné Rattle That Lock Tour (2015-2016) spolu s filmom na kruhovom plátne.
Gilmour odohral aj skoro celú skladbu (okrem Partu IX) na jeho turné z rokov 2001 a 2002 v akustickej forme. Počas jeho On an Island Tour (2006) odohral party I-II a IV-V v novej podobe.
Roger Waters taktiež odohral túto skladbu počas jeho sólovej kariéry. Počas 1999-2000 skladba pozostávala z I, II, IV, VI, VII a IX partu. Počas 2002 zahral úplne celú verziu skladby.
Obsadenie
spolu s:
Životice (okres Plzeň-juh)
Životice je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 48 obyvateľov, z toho 24 mužov a 24 žien, pričom priemerný vek v obci bol 55,3 roka (muži 49,8 roka, ženy 60,8 roka).
Letisko Burgas
Letisko Burgas alebo staršie Sarafovo (IATA: BOJ, ICAO: LBBG; ) je letisko na juhovýchode Bulharska a druhé najväčšie letisko v krajine. Od Burgasu je vzdialené takmer juhovýchodne, v mestskej časti Sarafovo. Medzi letiskom a centrom mesta sa nachádza Atanasovsko jazero.
Letisko Burgas má štvrtú najdlhšiu runway na Balkáne po letisku v Aténach, Sofii a v Belehrade. Letisko má dobrú dostupnosť na všetky druhy dopravy. V roku 2012 vybavilo letisko 2 356 865 cestujúcich, čo predstavuje 5,7 % nárast v porovnaní s 2 229 045 cestujúcich v roku 2011.
História letiska
Dňa 27. júna 1927 sa francúzska spoločnosť CIDNA (teraz súčasť spoločnosti Air France) rozhodla vybudovať pri ploche letiska v Burgase rozhlasový vysielač a podpísala zmluvu s bulharskou vládou o jeho použití. V zmluve sa písalo, že zamestnanci letiska v Burgase musia mať bulharské občianstvo.
Dňa 29. júna 1947 sa uskutočnil prvý let. Spoločnosť Balkan Bulgarian Airlines začala prevádzkovať vnútroštátne lety medzi Burgasom, Plovdivom a Sofiou. V rokoch 1950 až 1960 prebehlo rozšírenie a modernizácia letiska, pribudla betónová dráha. V roku 1970 získalo letisko titul "medzinárodné letisko" a lietalo sa sem zo 45 destinácií.
V súčasnej dobe je letisko v Burgase hojne využívané zväčša v letných mesiacoch, vďaka rastúcemu záujmu o cestovný ruch v Bulharsku. Letisko je už zastarané a potrebuje nemalé investície do rozšírenia a modernizácie. V júni 2006 bulharská vláda dlhodobo prenajala letiská v Burgase a vo Varne spoločnosti Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide na 35 rokov pod podmienkou, že investície budú vyššie ako 500 miliónov eur.
Fraport bude spolupracovať so spoločnosťou BM Star. Fraport zaplatí 60 % z investície, čo predstavuje sumu 403 miliónov eur po dobu 35 rokov. Rekonštruovať sa budú terminály a dráha, nakúpia sa nové vozidlá a ďalšie potrebné zariadenia.
Dňa 18. júla 2012 na letisku explodovala nálož v autobuse, ktorý prepravoval skupinku izraelských turistov. Pri výbuchu zahynulo 7 ľudí a zranilo sa ďalších 32. Išlo o teroristický útok.
Terminály
V súčasnosti sa na letisku nachádzajú dva terminály, príletový a odletový terminál. Prvý z nich bol vybudovaný v roku 1950 a druhý o 40 rokov neskôr, v roku 1990. V oboch termináloch sa nachádzajú kaviarne, fast-food reštaurácie, zmenárne, duty-free obchody, VIP a zamestnanecké miestnosti.
Rozšírenie
V decembri 2011 začali stavebné práce na novom termináli. Nový terminál bude mať rozlohu, kapacitu 2 700 000 cestujúcich a 31 check-in okienok. Navrhovaný a budovaný je tak, aby sa jeho kapacita mohla pri ďalšom rozšírení zväčšiť. Jeho výstavba by mala byť dokončená v zime roku 2013.
Alfred Kroeber
Alfred Louis Kroeber (* 11. jún 1876, Hoboken, New Jersey, USA – † 5. október 1960, Paríž, Francúzsko) bol americký antropológ, žiak Franza Boasa. Rozvinul tézy difuzionizmu a konfiguralizmu, stal sa vedúcim predstaviteľom americkej antropológie v prvej polovici 20. storočia.
Terénne výskumy uskutočňoval u pacifických Indiánov v USA. Pôsobil od roku 1916 ako profesor kultúrnej antropológie na Kalifornskej univerzite. Jeho zásluhou vyšlo najväčšie kompendium modernej antropológie: Anthropology Today (1955), zhromažďujúce štúdie päťdesiatich popredných svetových bádateľov v antropológii.
Letisko Burgas
Autobus
Linka č. 15: autobusová zastávka sa nachádza pri vchode do areálu letiska. Linka začína a končí na južnej stanici v Burgase.
Taxi
Taxíky sa nachádzajú v prednej časti pred príletovým terminálom. Jazda taxíkom od letiska do Burgasu trvá približne 15 minút.
Parkovanie
Cestujúci a návštevníci, ktorí prídu na letisko v Burgase so svojím motorovým vozidlom môžu využiť spoplatnené parkovisko, ktoré sa nachádza v bezprostrednej blízkosti hlavnej budovy terminálu. Parkovisko so 199 parkovacími miestami je k dispozícii 24 hodín denne.
Jačmeň
Jačmeň (lat. Hordeum) je spolu s pšenicou najstaršia kultúrne pestovaná plodina. Je to hlavná obilnina suchších oblastí, vo svete hojne rozšírená. Pestuje sa ako sladovnícky jačmeň, na výrobu krúp (jadrové krmivo), aj ako chlebovina. Jačmeň je dôležitá priemyselná obilnina na výrobu jačmenných krúpov a kávovín. Vyrába sa z neho aj slad, z ktorého sa varí pivo.
Produkcia
Najväčším producentom jačmeňa je EU.
Sixtus IV.
Sixtus IV. (lat. Sixtus Quartus), vl. menom Francesco della Rovere (* 21. júl 1414, Celle Ligure, Janovská republika dnes Taliansko - † 12. august 1484, Rím), bol františkánsky mních, taliansky duchovný a 212. rímsky pápež (v období rokov 1471 - 1484).
Cirkev v osobe Sixta IV. získala pápeža prísneho v súkromnom živote, rozhodného a v mnohých prípadoch až bezohľadného pontifika, ktorý bol prvým v rade pápežov, systematicky sekularizujúcich pápežstvo. Stal sa pápežom, ktorého povesti uškodil neskrývaný nepotizmus a vedomé sa angažovanie v politických záležitostiach Talianska.
Rádová služba
V mladosti študoval u františkánov, neskôr na univerzitách v Bologni a v Padove. Stal sa členom františkánskej rehole, v rámci ktorej slúžil ako provinciál v Ligúrii. 19. mája 1464 bol zvolený rádovým generálom. V septembri 1467 ho pápež Pavol II. vymenoval za kardinála a ako titulárny kostol mu pridelil Baziliku San Pietro in Vincoli.
Na pápežskom stolci
Po smrti Pavla II. sa prísľubom udelenia titulov kardinálom a darmi stal jeho nástupcom. Od počiatku svojho pontifikátu sa prejavil ako energický a rozhodný muž, pre ktorého žiaden z prostriedkov použitých na dosiahnutie cieľa nebol cudzí. V záujme obrany kresťanstva sa postavil za organizovanie križiackej výpravy proti Turkom, no napriek jeho výzvam európske mocnosti otáľali s pomocou. Vzhľadom na to, ním organizované výpravy dosahovali iba čiastkové úspechy.
Popri službe najvyššieho duchovného sa Sixtus IV. prejavil i ako svetský panovník, ktorý svoj úrad využíval na zveľadenie majetku a posilnenie pozícií vlastnej rodiny. Čoskoro po zvolení vymenoval dvoch mladých synovcov Pietra Piaria a Giuliana della Rovere (neskoršieho pápeža Júliusa II.) za kardinálov, podobne ako obohatil a protežoval i ďalších príbuzných.
Sixtove aféry
Ešte v tom istom roku vypukla vojna medzi Ferrarou a Benátkami. Na podnet Girolama pápež podporoval Benátčanov, no v roku 1483 prešiel do tábora ich protivníkov, uvaliac na Benátky duchovné tresty.
Podporovateľ umenia
Pozitívnejšou stránkou pontifikátu Sixta IV. bola jeho podpora umenia. Premenil stredoveký Rím na renesančné mesto, v ktorom v duchu jestvujúceho stavebného slohu dal postaviť viacero stavieb, prestavať ulice a námestia. K najvýznamnejším stavbám vzniknutých v čase Sixta IV. patrí jednoznačne preslávená kaplnka z rokov 1473 - 1484, nesúca jeho meno, most (Ponte Sisto) cez rieku Tiber z rokov 1473 - 1479, bazilika Santa Maria del Popolo, kostol Santa Maria della Pace. Rím sa stal pôsobiskom najväčších sochárov a maliarov tých čias. K jeho zásluhám patrí aj založenie vatikánskych archívov.
Frank Iero
Frank Anthony Iero Jr. (* 31. október 1981) je najmladší člen rockovej hudobnej skupiny My Chemical Romance. (MCR ohlásil svoj rozpad koncom marca 2013.) Narodil sa v Belleville, New Jersey. Navštevoval strednú školu Queen of Peace v severnom Arlingtone. Študoval aj na Rutgers University, predčasne ju však ukončil, aby sa mohol venovať skupine. Frankie je druhý gitarista a spieva zadné vokály.
Hudba
Takisto ako Gerard Way začal hrať v skupinách už v jedenástich rokoch. Než sa oficiálne pripojil k My Chemical Romance, pôsobil aj v niekoľkých ďalších skupinách ako (Pencey Prep, I Am a Graveyard, Hybrid, Sector 12 a krátko v skupine Give Up the Ghost). Hrá na gitaru Epiphone Les Paul Elite Series, Zakk Wylde „Grail“ Gibson Les Paul z roku 1981 a ďalších.
Osobný život
V roku 2007 sa oženil s Jami Nestorovou. Je otcom troch detí, 7. septembra 2010 sa im narodili dvojčatá Cherry a Lily a 6. apríla 2012 syn Miles.
Ofelestes (Paionia)
Ofelestes alebo Ofelestés (Ofelestes/iný prepis Ofelestés) je v gréckej mytológii paionský bojovník bojujúci pod velením Asteropaia v trójskej vojne. Ofelestes bol jedným z paionských vojakov, ktorí pod velením Asteropaia bojovali po boku Trójanov vo vojne proti Achájcom. V trójskej vojne sa však všetci dočkali, len biednej smrti. Ofelestes umiera v dvadsiatom prvom speve Homérovej Iliady, v ktorom sú Trójania z údolia rieky Skamandros, arény takmer všetkých bojov, opisovaných Homérom, zahnaní Achillom do jej vôd a nemilosrdne zabíjaní. Len čo Achilles usmrtil ich zdatného vodcu Asteropaia, Ofelestes a jeho spolubojovníci už neunikli a po chvíli v rieke Skamandros, bohmi zvanej Xanthos, plávali ich mŕtve telá.
Poštová známka
náhľad|Penny Black - prvá poštová známka na svete Poštová známka je cenina, ktorá slúži ako doklad o zaplatení poštového poplatku. Dnes väčšinou malý papierový štvorček prilepený na obálke.
Ofelestes (Paionia)
Hovoria o tom Homérove verše: „''Potom sa rozbehol napadnúť Paionov, výborných jazdcov, ktorí sa povedľa brehu vírivej rieky hneď na útek dali, len čo uvideli, že vodca ich v urputnom boji rukou Achilla násilne zahynul mečom. Potom sa zmocnil Thersilocha a Mydóna, Thrasia rovnako, Ainia, Astypyla, potom Ofelesta a Mnésa. Ešte by Paionov bol viac usmrtil Achilles rýchly, ale ten vírivý Xanthos sa rozhneval na neho, a v ľudskej podobe, sa z hlbinných vírov ozval: Achilles, vynikáš nad chlapmi silou, no vynikáš nad nimi tiež zlými činmi, veď bohovia sami chránia ťa vždycky. Ak už z Diovej vôle, máš všetkých Trójanov zničiť, aspoň ich vyžeň z mojich vôd a na pláni páchaj tie hrôzy, lebo už milé vlny mám plné mŕtvol, a nemá sa kadial valiť môj tok k moru, tak ma mŕtvoly tiesnia, a ty tu len zabíjaš zhubne! Prestaň už, vládca ľudu; bo hrôza ma chytá!.."''
Poštová známka
Dejiny poštových známok
Ľudia odpradávna používali rozličné spôsoby úhrady za poštové služby, kým vývin dospel k dnešnej forme. Do prvej polovice 19. storočia sa poštovné vyberalo rôznymi spôsobmi. Napríklad v Nemecku chodili uniformovaní úradníci (tzv. postilióni), ktorí zvončekmi dávali na známosť, že sa prijíma pošta, pričom sa hneď na mieste platili poplatky a zásielky sa vhadzovali do uzavretých schránok. V Anglicku hradili poštovné nie odosielatelia, ale adresáti.
náhľad|Zásobník s poštovými známkami V Paríži už roku 1653 používali ceduľku s nápisom o zaplatení poštovného, na Sardínii sa roku 1818 objavila obálka s vytlačenou pečiatkou, na území bývalej Juhoslávie navrhol roku 1835 Laurenc Košir používať nalepený obrazec s výškou poplatku a podobne. Prvenstvo však získalo Anglicko vydaním prvej známky sveta 6. mája 1840, bola to Black Penny podľa návrhu poštového reformátora Rowlanda Hilla. Anglický vzor prebrali postupne vo všetkých krajinách. Na Slovensku, ktoré bolo do konca prvej svetovej vojny súčasťou Rakúskej (resp. Rakúsko-uhorskej) monarchie, začali prvé známky platiť v roku 1850. Prvé česko-slovenské známky vyšli 18. decembra 1918, navrhol ich známy secesný umelec Alfons Mucha. Prvé slovenské známky vyšli v marci 1939, krátko po vyhlásení nezávislosti vojnovej Slovenskej republiky 14. marca 1939. Obnovenie nezávislej poštovej a filatelistickej činnosti na Slovensku nastalo po vyhlásení nezávislosti Slovenskej republiky dňa 1. januára 1993.
Známky sa tlačia troma technikami (tlač z plochy, z výšky a z hĺbky, resp. ich kombináciami). Oddeľovanie známok sa robí strihaním alebo trhaním v miestach perforácie.
Manažérstvo vzťahov so zákazníkmi
Manažérstvo vzťahov so zákazníkmi (iné názvy: manažment/riadenie vzťahov so zákazníkmi, manažérstvo/manažment/riadenie vzťahov so zákazníkom, manažérstvo/manažment/riadenie zákazníckych vzťahov, (v SAP) riadenie kontaktov so zákazníkmi;, CRM) je odvetvie manažmentu, ktoré sa zaoberá vzťahmi so zákazníkmi.
Laguinge-Restoue
Laguinge-Restoue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Manažérstvo vzťahov so zákazníkmi
Charakteristika
Manažérstvo vzťahov so zákazníkmi sa zaoberá zvládnutím všetkých vzťahov, ktoré sa týkajú komunikácie firmy so zákazníkom. Je orientované hlavne na udržanie existujúceho zákazníka a ponuku produktov, ktoré budú vyhovovať práve jemu. Na jeho implementáciu sa využívajú informačné systémy, ktoré umožňujú zaznamenávať celý predajný proces (sales process) od prvého kontaktu so zákazníkom až po fakturáciu tovarov a služieb.
CRM nie je určený ani tak na zvyšovanie počtu, ako na zvyšovanie spokojnosti už získaných zákazníkov (aj keď sa tieto dve veci nevylučujú, pretože spokojný zákazník môže priviesť ďalšieho zákazníka). Využíva sa a darí sa mu teda hlavne na presýtených trhoch, kde spokojnosť zákazníka je na prvom mieste.
CRM môže byť chápané dvomi spôsobmi:
Informačné systémy
CRM informačné systémy umožňujú zvyšovať efektivitu predaja ako aj spokojnosť zákazníka. Pomocou nich majú manažéri predajných oddelení možnosť sledovať efektivitu práce jednotlivých pracovníkov, ale aj problémy, ktoré vnímajú zákazníci. Umožňujú vytváranie unifikovaných postupov predaja (ktoré vytvárajú skúsení a úspešní predajcovia) pre začínajúcich predajcov, čo urýchľuje ich zapracovanie sa.
Tým, že sú informácie o zákazníkovi uložené v databáze, vie predajca presne a rýchlo reagovať na jeho požiadavky, sťažnosti a je takisto možné sa na základe rôznych dát a pohľadom na tieto dáta dostať k informáciám o správaní sa daného zákazníka.
Poštová známka
Rozdelenie známok podľa ich funkcie
Podľa funkcie:
Podľa formátu:
Korsuň-ševčenkovská operácia
Korsuň-ševčenkovská operácia bola bojová operácia Červenej armády proti nemeckým vojskám na východnom fronte (na strednej Ukrajine) počas druhej svetovej vojny. Bola súčasťou dnepersko-karpatskej útočnej operácie.
Po delostreleckej príprave a leteckých útokoch začal 25. januára vlastný pozemný útok sovietskeho 2. ukrajinského frontu generála Koneva. Nemeckým jednotkám sa spočiatku darilo držať svoje postavenie, ale po zásahu 5. gardovej tankovej armády generála Rotmistrova a 6. tankovej armády generála Kravčenka došlo k prielomom fronty na južnom aj severnom krídle. Mohutné tankové zväzy rýchlo postupovali a dňa 28. januára sa spojili pri Zvenyhorodke. V tzv. Korsuň–Ševčenkovskom kotle alebo podľa nemeckých prameňov Čerkasskom kotle zostalo obkľúčených 56 tisíc nemeckých vojakov Wehrmachtu a jednotiek Waffen-SS. Pretože sa Sovieti mylne domnievali, že počet obkľúčených bol vyšší, nevyužili možnosť ďalšieho postupu a snažili sa zabezpečiť obkľúčené vojská. 27 sovietskych divízií, 4 tankové a 1 mechanizovaný zbor s 370 tankmi a samohybnými delami vytvorilo vnútorný a vonkajší front a pripravovalo sa k útoku na obkľúčené vojská. 1. februára však došlo k výraznému zhoršeniu počasia, čo spomalilo presun sovietskych aj nemeckých vojsk. Hitler sa snažil svoje vojská z kotla vyslobodiť, ale počasie mu v tom neprialo. 3. februára boli pripravené k prielomu na pomoc obkľúčeným zvonka tankové vojská generála Schörnera, ktoré boli stiahnuté od Nikopolu, kde zostali len malé nemecké jednotky. Pretože sa však pri Nikopole začal Nemcom rúcať front, tanky boli stiahnuté späť a útok na pomoc obkľúčeným vojskám sa neuskutočnil. Korsuň–ševčenkovský kotol bol likvidovaný 17. februára 1944. Pri tejto operácii zahynulo podľa sovietskych prameňov 52 – 55 tisíc nemeckých vojakov a zajatých bolo medzi 12 – 28 tisícami. Podľa nemeckých prameňov bolo obkľúčených 56 tisíc vojakov, z toho sa podarilo prebiť alebo evakuovať okolo 37 tisíc vojakom, približne 19 tisíc vojakov bolo zabitých alebo zajatých. Na Sovietskej strane padlo alebo bolo nezvestných viac ako 24 tisíc vojakov. Aj keď sú pravdepodobne nemecké údaje spoľahlivejšie, napriek tomu sa podarilo Sovietom na veľmi dlhú dobu vyradiť viac ako 6,5 nemeckých divízii, ktoré utrpeli veľké straty a prišli o všetky ťažké zbrane.
Účasť československých vojakov
Po účasti v Žytomyrsko-berdyčevskej operácii bola 1. československá samostatná brigáda nasadená aj do ďalších bojov na pravobrežnej Ukrajine. Dňa 17. januára 1944 zaujala pozície neďaleko osady Ostrožany, ktorú držali nemecké jednotky. Československí vojaci zaujali obranu, aby zabránili Nemcom preniknúť cez rieku Horný Tikič. Vzájomné boje sa začali prestrelkami a 19. januára čs. vojaci podnikli útok do Ostrožan, odkiaľ však boli po nemeckom tankovom protiútoku vytlačení. 21. januára bola jednotka terčom nemeckých leteckých a delostreleckých útokov. O deň neskôr sa Nemci po mohutnom bombardovaní pokúšali silným útokom tankov a pechoty, vedeným z Ostrožan, preraziť k Žaškovu a otvoriť si tak cestu k jednotkám v korsuň-ševčenkovskom kotli. Po urputnom boji však českí a slovenskí vojaci útok odrazili a spôsobili nepriateľovi značné straty. Navyše sa im podarilo zistiť nemecké ciele a o 23. hodine bol proti Nemcom podniknutý palebný prepad. Boje pokračovali aj ďalší deň a ženisti sa pokúšali vyhodiť do vzduchu ostrožanský most, čo sa však nepodarilo. 23. januára došlo k zvláštnej udalosti, keď na československé jednotky nalietavali nemecké bombardéry. Jeden z československých radistov, ktorý rozumel dokonale nemecky, sa napojil na rádiovú frekvenciu nemeckých lietadiel, ktoré naviedol na predný okraj nemeckej obrany. Odhodenými bombami boli spôsobené nielen straty v radoch nemeckých vojsk, ale zničený bol aj most, o ktorý sa niekoľko dní urputne bojovalo. 1. československá brigáda dostala za týchto okolností rozkaz odovzdať svoje postavenie sovietskej 232. streleckej divízii a presunúť sa na juhozápad, kde mala zaujať obranné postavenie. Zásluhou samostatné brigády bolo, že splnením obranných úloh prispela k udržaniu vnútornej fronty obkľučovacieho prstenca, v ktorom zostalo veľké množstvo nemeckých vojakov.
Jednotky Nemecka pri Skupine armád Juh (stav k 25. 12. 1943)
Skupina armád Juh – Erich von Manstein
Zoznam historických článkov/2
20
20. roky 1. storočia · 20. roky 1. storočia pred Kr. · 20. roky 10. storočia · 20. roky 2. storočia · 20. roky 3. storočia · 20. roky 4. storočia · 20. roky 4. storočia pred Kr. · 20. roky 5. storočia · 20. roky 6. storočia · 20. roky 7. storočia · 20. roky 8. storočia · 20. roky 9. storočia · 20. storočie pred Kr. · 200 dní hrôzy · 2000 pred Kr.
22
22 pred Kr.
23
23 pred Kr.
24
24 pred Kr.
25
25 pred Kr. · 2500 pred Kr.
26
26 pred Kr.
28
28 pred Kr.
29
29 pred Kr.
Kramolín
Kramolín môže byť:
Brauer
Brauer môže byť:
Kánon (fikcia)
Pod pojmom kánon sa vo fikcii rozumie materiál akceptovaný ako súčasť príbehu v individuálnom fiktívnom vesmíre. Často je použitý ako základ pre fan fiction. Tento pojem sa dá použiť ako podstatné meno označujúce „pôvodnú tvorbu, z ktorej autor fan fikcie čerpá námety," ale aj ako prídavné meno, ktoré označuje, či sú isté dejové línie akceptovateľné ako autoritatívne súčasti istého fiktívneho vesmíru. Fan fikcie sa teda dajú opísať ako „nekánonické", kým udalosti z oficiálneho zdroja sú „kánonické". Alternatívne sa používajú pojmy mytológia alebo kontinuita, kým pojmom mytológia sa hlavne označuje bohato rozvitý fiktívny kánon (napr. celistvý imaginárny svet s rozsiahlou históriou).
Vznik pojmu
Použitie slova „kánon" vo význame súhrnu textov pochádza z Biblického kánonu, súboru kníh považovaných za súčasť svätej knihy, na rozdiel od nekánonických apokryfov. Samotný pojem bol prvý raz použitý v kontexte fiktívnej literatúry na označenie poviedok a románov o Sherlockovi Holmesovi napísaných Arthurom Conanom Doylom. Ronald Knox použil tento pojem vo svojej eseji z roku 1911 aby odlíšil Doylovu tvorbu od nasledovných pastišov iných autorov. Následne bol pojem aplikovaný mnohým iným fiktívnym vesmírom. Medzi ne patria sci-fi a fantasy franšízi ako sú Star Trek, Hviezdne vojny, Harry Potter, Halo, Fallout, The Elder Scrolls, Mass Effect, BioShock, Doctor Who, Stredozem, A Song of Ice and Fire, Narnia, séria kníh Temná veža a Dinotopia, v ktorých sa odohrali mnohé príbehy, ktoré si niekedy môžu navzájom odporovať.
Kanonicita
Keď existuje niekoľko „oficiálnych" tvorieb alebo médií, môže byť nejasné, ktoré tvorby sa pokladajú a nepokladajú za kánonické. Toto sa rieši buď odčlenením istých médií z kánonického stavu (napríklad v prípade Star Trek), stanovením rozličnej úrovne kánonicity rozdielnym druhom médií (v prípade Hviezdnych vojen) alebo uznaním rozličných, ale výsadných mediálnych úprav za oficiálne v ich vlastnej kontinuite, no nie v iných kontinuitách (v prípade Battlestar Galactica). V iných prípadoch sa kánon nepokladá za dôležitý a preto nie je objasnené čo je a čo nie je kánonické. Kánon je najmä dôležitý čo sa týka reštartu a pretvorenia existujúcich franšíz, ako v prípade Star Trek filmu z roku 2009.
Oficiálna internetová stránka franšíze Star Trek opisuje kánon Star Treku ako „udalosti, ktoré sa odohrali v hraných epizódach a filmoch" (to sú televízne seriály Star Trek, Star Trek: The Next Generation, Star Trek: Deep Space Nine, Star Trek: Voyager, Star Trek: Enterprise a Star Trek filmy). Udalosti, postavy a dejové línie z tie-in románov, komiksov, video hier a Star Trek: The Animated Series sa výlučne nepokladajú za súčasť Star Trek kánonu. Napriek tomu stránka dodáva, že isté prvky z týchto zdrojov boli pridané do televíznej série a že „kánon nie je vytesaný do kameňa". Jeden príklad na takýto nekánonický prvok, ktorý sa neskôr stal kánonický v Star Trek vesmíre je meno „Tiberius", ktoré sa stalo oficiálnym druhým menom Enterprise kapitána Jamesa T. Kirka. Toto meno bolo prvý raz použité v animovanom seriály Star Trek, a neskôr sa stalo súčasťou oficiálnej biografie postavy svojím spomenutím v hranom filme Star Trek VI: The Undiscovered Country.
Kánon Star Wars pôvodne existoval na niekoľkých úrovniach. Najvyššiu úroveň obsadzovali pôvodné Star Wars filmy a vyjadrenia Georga Lucasa; tie-in fikcia z takzvaného „Star Wars Expanded Universe" mala odlišnú úroveň kanonicity. Tento komplexný systém udržiava Leland Chee, zamestannec Lucasfilm.