cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Publius Ovidius Naso
Dielo
Ovídius je básnikom novej mondénnej spoločnosti, ktorá počas principátu vzniká v Ríme. Vyjadruje jej hodnoty a spôsob myslenia, ktorý sa zásadne líši od tradičných rímskych hodnôt, akou je napríklad manželská vernosť(fides). Ešte neóterickí básnici deklamujú vernosť jedinej milenke (servitium amoris), ale Ovídius si dovoľuje svoje lásky striedať. V jeho poňatí je láska hra (ludus), v ktorej možno dosiahnuť majstrovstvo (veľká časť jeho erotickej poézie predstavuje vlastne návod ako uspieť v tejto rafinovanej hre vyššej spoločnosti).
V mnohých Ovídiových dielach možno badať určitý výsmech z vlastnej rímskej literárnej tradície aj z Ovídových predchodcov a vzorov. Samotný fakt, že Ovídius používa elégiu, dosiaľ výraz vážneho tragického citu muža k žene, ako médium pre ľahkú erotickú poéziu je dostatočnou paródiou neóterickej poézie. Jednotlivé epizódy, ktoré sa objavujú v jeho eroticko-didaktických dielach (Ars amatoria, Amores, Remedium amoris), sú prevzaté tematicky z diel jeho predchodcov, ale Ovídius sa v nich v drobných detailoch odlišuje. Napríklad žalospev nad mŕtvym Corinniným papagájom je zjavnou paródiou obdobného žalospevu na mŕtveho vtáčika Catullovej Lesbie. Rovnakým spôsobom sa Ovídius vysmieva z „vážnej“ epickej poézie, keď prirovnáva milenca vkrádajúceho sa do domu vydatej milenky s hrdinami heroických eposov alebo keď vtipne parafrázuje niektoré pasáže z Eneidy.
Amores (Lásky)
Amores vyšli pôvodne ako zbierka 49 milostných elégii v piatich knihách po roku 20 pred Kr. Dochovaná verzia diela pozostáva z troch kníh, ktoré obsahujú niektoré básne až z roku 1 po Kr. Básne tohto diela vychádzajú z neóterickej elegickej tradície a obsahujú rovnaké motívy – nestálu milenku ospevovanú pod pseudonymom, nešťastnú lásku a odmietnutie, úplnú zaujatosť citom na úkor verejného života (recusatio). Obzvlášť slávny je Ovídiov paraklausithyron, teda nárek pred zamknutými dverami milenky. Oproti iným elegikom ale u Ovídia badať jeden významný rozdiel – jeho láska nie je len tragickým súžením, ale predovšetkým hrou, je to erotické dobrodružstvo, zábava vyššej spoločenskej vrstvy. Kým napríklad Propertius alebo Catullus neprestávajú nariekať nad svojim osudom ohrdnutých milencov, Ovídius ľahko na milostný zážitok zabúda a vrhá sa do nových vzťahov.
Ovídiovým subjektom v Láskach je žena označovaná ako Corinna. Hoci jej venuje Ovídius celú zbierku, Corinna nie je výraznou postavou. Viac ako Corinna sama zaujíma Ovídia popisovanie jeho vlastných milostných zážitkov a topických tém. Z toho možno usudzovať, že, na rozdiel od iných mileniek elegikov, ktorých lásky boli reálnymi ženami, Corinna mohla byť iba Ovídiovým umeleckým výtvorom, nie skutočnou ženou z mäsa a krvi. Samotné meno Corinna odvodené od gréckeho koré (dievča) poukazuje na to, že má predstavovať ľubovoľný básnikov objekt. Ovídius sám vyhlasuje, že mu jediná žena ako milenka nestačí a že ho dokáže okúzliť akákoľvek žena.
Ars Amatoria (Umenie milovať) a ďalšie eroticko-didaktické diela
Súčasne s treťou knihou Ars Amatoria vydal Ovídius aj Remedia Amoris (Liek na lásku), teda recept na to, ako sa „odmilovať“. Opäť prichádza z novou interpretáciou erotického motívu, keď, v rozpore so svojimi predchodcami, ktorí sa nedokážu od svojej lásky odpútať, suverénne vyhlasuje, že lásku možno ukončiť a že je to dokonca žiadúce, keď prestáva byť hrou.
Ako poslednú eroticko-didaktickú skladbu Ovídius vydal v tom istom období dielo Medicamina Faciei Feminae (Pomôcky na úpravu ženskej tváre), ktoré pojednávalo o ženskej kozmetike a jej použití. Všetky tri didaktické zbierky sú písané elegickým distichom.
Heroides (Listy heroín)
thumb|left|200px|Stredoveká ilustrácia Heroides, 1496 – 8 Heroides, elégie písané formou listov, vznikali v období rokov 15 pred Kr. až 8 po Kr. Ide o fiktívne milostné listy, ktoré mali napísať slávne mytologické hrdinky svojim manželom, milencom a nešťastným láskam, a odpovede niektorých milovaných mužov. Medzi hrdinkami sú Penelopé (píšuca blúdiacemu Odyseovi), Faidra (adresujúca svoj list nevlastnému synovi Hyppolitovi), Dídó (píšuca Aineiovi), Ariadné (milenka Theseova) a jediná historická postava, Sapfó (ktorá píše svojej láske Faónovi). Ženským pisateľkám milostnej korešpondencie je celkom venovaných 16 listov – elégii, ktoré tvoria prvú, staršiu sériu vydanú v rozmedzí rokov 15 – 3 pred Kr. Druhá, mužská séria, obsahuje iba päť listov (medzi nimi i list Parida Helene a Leandra Héro) a vznikla krátko pred Ovídiovým vyhnanstvom (4 – 8 po Kr.).
Elégia písaná vo forme listu je v rímskej literatúre novinka, ktorú zaviedol práve Ovídius. Zásadne sa v nej prelínajú dve roviny – mytologická a milostná. Ovídius si cielene vyberá zo starších mytologických prameňov tie motívy a témy, ktoré môže spracovať v novom, elegickom duchu. Je zaujímavé. že sa stále pridržiava svojej tézy o hravej, neviazanej láske (napríklad jeho Faidra nie je tragická hrdinka bojujúca so svojou láskou k nevlastnému dieťaťu, ale rozmarná dáma z vyšších kruhov, ktorá sa chce oddať Hyppolitovi z rozmaru). Heroides predstavujú v Ovídiovej tvorbe významný prechodový stupeň medzi čisto erotickou poéziou z jeho mladšieho obdobia a jeho mytologickou tvorbou (Metamorphoses, Fasti).
Počas histórie bolo mnohokrát spochybnené Ovídiovo autorstvo v prípade celého súboru na základe nepravidelností a odchýlok od ovídiovského kánonu. Obzvlášť sa to dotýkalo pätnásteho listu v súbore, listu Sapfó, ktorá sa ako reálna osobnosť z kontextu zbierky vymyká.
Metamorphoses (Premeny)
V rokoch 2-8 po Kr. Ovídius pracoval na svojom najznámejšom diele Metamorphoses (Premeny), epickej skladbe písanej hexametrom, ktorá pojednávala o mýtických premenách osôb na zvieratá, rastliny a veci. Ovídiova monumentálne básnická skladba v 15 knihách začína od stvorenia sveta z prvotného chaosu a končí Caesarovou apoteózou. Je to svojím spôsobom prispôsobenie sa ideologickým trendom doby a príklon k formám poézie, ktoré režim podporoval. Látka tohto mytologického cyklu aj jej spracovanie dokladajú, že sa Ovídius odpútal od mondénnej ironickej poézie, možno aj pre tlak, ktorý pociťoval z Augustovej strany, a pridal sa k básnikom, ktorý mali novými eposmi zvelebiť Augustov vek (Vergílius, Horatius). Je napríklad zaujímavé, ako Ovídius v Premenách dopĺňa Vergíliom formovaný mýtus o Aineiovi.
Vzormi pre Ovídiove Metamorphoses sa stali dve významné grécke mytologické súbory – Hesiodova Theogónia (O pôvode bohov) a Kallimachove Aitia (Počiatky). V oboch týchto dielach sú voľne pospájané na pohľad nesúvislé príbehy a Ovídius tento spôsob rozprávania rozvíja. Často sa u neho objavujú príbehy vkladané do iných príbehov.
Fasti (Kalendár)
Skladba Fasti vznikala súčasne s Premenami. Išlo o monumentálny cyklus o 12 knihách, z ktorých každá bola venovaná jednému mesiacu v roku. Ovídia zastihla správa o vypovedaní uprostred práce na tomto diele, takže zostalo nedokončené. Napriek tomu obsahuje 6 dokončených kníh spolu takmer 5 000 veršov.
Fasti predstavujú ďalší Ovídiov krok v ústrety režimu a politicky angažovanej poézii. V súlade s Augustovou ideológiou sa pokúša Ovídius vyložiť pôvod rímskych zvyklostí a najstaršie dejiny štátu. Pritom si ale nemôže odpustiť vlastný sarkastický pohľad na rímsky štát a jeho dejiny, čím spochybňuje i Augustom sledovaný proces návratu k tradícii. Na jednej strane tak spláca Ovídius svoj dlh režimu, na druhej k nemu pristupuje s rezervovanosťou a so svojou typickou hravosťou. Tomu zodpovedá i vybrané metrum, ktorým je elegické distichon, nie pre takúto tému vhodnejší hexameter.
Exilová tvorba
Počas vyhnanstva napísal Ovídius tri ďalšie diela, všetky v elegickom distichu. Objavuje sa v nich prekvapivý odklon od predošlej ovídiovskej tvorby s jej hravosťou, optimizmom a iróniou. Verše sú ťažké a naplnené chmúrnym pesimizmom. Ovídius neprestáva volať po Ríme, stratenom zlatom meste, kde bol centrom kultúrneho života, neustálym hosťom hostín, miláčikom publika. Odchod do provinčného mestečka na okraji impéria, kde žijú len nevzdelaní barbari je preňho osobnou tragédiou, ktorá citeľne vyznieva z jeho exilovej tvorby.
Dve prvé exilové zbierky, Tristia (Žalospevy) v piatich knihách, ktorá vznikla v rokoch 8-12 po Kr. a Epistulae ex Ponto (Listy z Pontu) v štyroch knihách, tri z ktorých vznikli roku 13 po Kr. a štvrtá bola vydaná až posmrtne, obsahujú radu prosebných básní adresovaných Augustovi, v ktorých prosí o omilostenie, obzvlášť zaujímavá je v tomto druhá kniha Tristii, ktorá je koncipovaná ako jediná dlhá Ovídiova obhajoba pred Augustom z údajného kazenia mravov. Iné z básní v týchto dvoch zbierkach sú určené Ovídiovej manželke zanechanej v Ríme a jeho priateľom, ktorých Ovídius pobáda, aby sa za neho na dvore prihovorili. Kým tón Žalospevov je naliehavý a cítiť v ňom nádej na možný zvrat, Listy sú už len nárekom nad vlastným osudom, v zmenu ktorého už básnik sotva dúfa. Posun badať i v Ovídiovej schopnosti prijať svoj nový stav. Tak sa z neokrôchaných barbarov v Žalospevoch stávajú v Listoch Ovídiovi spoločníci a ten sa dokonca chváli, že v ich jazyku zložil báseň oslavujúcu Augusta.
Vzdelávací systém
Vzdelávací systém alebo výchovno-vzdelávací systém, systém výchovy a vzdelávania je súbor všetkých školských a iných vzdelávacích inštitúcií, ich fungovanie a prostriedky (vrátane legislatívnych), ktoré v krajine zabezpečujú realizáciu vzdelania.
Publius Ovidius Naso
Ovídiov odkaz
Novú obľubu si získal Ovídius v stredoveku, najmä počas 12. a 13. storočia, v ére trubadúrov a ich milostnej poézie. Ovídiov vplyv sa odzrkadlil u Petrarcu, Danteho, Boccaccia i Ariosta.
Vzdelávací systém
Obsah vzdelávacieho systému tvorí formálne vzdelávanie a neformálne vzdelávanie.
Publius Ovidius Naso
Ovídiov odkaz
Ovídia dnes pripomína socha vztýčená na jeho pamiatku v rumunskej Konstanci, antickej Tomide. Roku 1930 bolo na básnikovu počesť premenované neďaleké mesto, kde sa údajne nachádza jeho hrob, na Ovidiu.
Vzdelávací systém
Štruktúru vzdelávacieho systému tvorí:
Kaufland
náhľad|Sídlo Kauflandu na Slovensku na Trnavskej ceste 41/A v Bratislave
Kaufland je obchodná značka reťazca nemeckých supermarketov, hypermarketov a obchodných domov prevádzkovaných okrem Nemecka aj na území Česka, Slovenska, Poľska, Chorvátska, Bulharska, Rumunska, a Moldavska spoločnosťou Lidl & Schwarz-Gruppe, ku ktorej patrí ďalej Lidl Stiftung & Co. KG so supermarketmi Lidl.
História firmy
Firma bola založená v roku 1930, keď Josef Schwarz vstupuje ako spoločník do veľkoobchodu s tropickým ovocím Lidl & Co. Následne dochádza k premenovaniu spoločnosti na obchodnú značku Lidl & Schwarz KG. V súčasnosti spoločnosť prevádzkuje obchody pod názvom „Kaufland“, „KaufMarkt“ a „Handelshof“. K otvoreniu prvého veľkého samoobslužného obchodného domu pod menom Kaufland došlo roku 1984 v Neckarsulme. Hypermarkety a samoobsluhy sú väčšinou postavené na ploche od 2 500 do 12000 m2.
Firma v kocke
Ústredie firmy Kaufland Dienstleistung GmbH & Co. KG so sídlom v Neckarsulme sa nachádza v okrese Heilbronn v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko. Firma je zapísaná v obchodnom registri v Heilbronne.
Firma má právnu formu GmbH & Co. KG (spoločnosť s ručením obmedzeným a spoločenská komanditná spoločnosť – zvláštna právna forma v Nemecku) (niekedy tiež Limited & Co. KG), ktorá sa v Nemecku považuje za výhodnú najmä vzhľadom na obmedzené ručenie.
Prvá predajňa pod názvom Kaufland bola otvorená roku 1984 v Neckarsulme. Firma má v Nemecku celkovo 500 predajní.
Kaufland na Slovensku
Spoločnosť Kaufland vstúpila na slovenský trh v roku 2000 otvorením svojej prvej predajne v Poprade. V roku 2022 mal Kaufland na Slovensku už 73 predajní. Najviac predajní na území jedného mesta má v Bratislave, a to 9 a v Košiciach a v Prešove 3 predajne.
Privátne značky
V sortimente Kauflandu je možné nájsť aj značky tovarov, ktoré sú vyrobené práve pre tento reťazec. Kaufland má v súčasnosti 6 súkromných značiek:
Reklama
náhľad|Mapa štátov, kde sa nachádza Kaufland Podobne ako ostatné obchodné reťazce firma pre každý hypermarket vydáva a zadarmo do domácností v okolí doručuje rovnomenný reklamný týždenník K-Kaufland (vydania sú upravené pre každý okres vrátane pridanej miestnej reklamy iných regionálnych podnikov) a prevádzkuje svoje internetové stránky. Ďalej vydáva 1 – 3x ročne pre celú sieť svojich obchodov interný, tiež nepredajný časopis Náš Kaufland špeciál, v ktorom predstavuje okrem iného nové filiálky, históriu firmy a vedúcich pracovníkov spoločnosti.
Texaská revolúcia
Texaská revolúcia alebo Texaská vojna za nezávislosť bol ozbrojený konflikt medzi Mexikom a osadníkmi dnešného amerického štátu Texas, vtedy súčasti mexického štátu Coahuila y Tejas. Vojna trvala od 2. októbra 1835 do 21. apríla 1836, no námorná vojna medzi Mexikom a Texasom trvala až do štyridsiatych rokov 19. storočia.
Nepriateľstvo medzi mexickou vládou a americkými osadníkmi v Texase a mnohými osadníkmi mexického pôvodu sa začalo v roku 1835, keď mexický prezident a generál Antonio López de Santa Anna zrušil federálnu ústavu z roku 1824 a vyhlásil novú ústavu v roku 1835. Nové zákony boli v Mexiku nepopulárne a viedli k mnohým hnutiam za nezávislosť a násilnostiam v niekoľkých mexických štátoch. V Texase sa vojna začala 2. októbra 1835 bitkou pri Gonzales. Počiatočné úspechy texaskej armády skončili zdrvujúcou porážkou na rovnakom mieste o niekoľko mesiacov. Vojna sa skončila bitkou pri San Jancinto, pri ktorej generál Sam Houston priviedol texaskú armádu k víťazstvu. Výsledkom vojny bolo vytvorenie Texaskej republiky v roku 1836.
Pohon 4 × 4
náhľad|Schéma pohonu 4 × 4: A - motor B - hnanné nápravy C - medzinápravový diferenciál
Pohon 4 × 4 alebo pohon oboch náprav, skrátene 4 × 4 alebo 4WD (z ) znamená pri vozidlách pohonom všetkých (štyroch) kolies. Hnací agregát pritom môže byť umiestnený v prednej aj zadnej časti vozidla. Pohon môže byť stály, alebo priraditeľný na jednu z náprav, kde druhá má pohon trvale priradený. Pokiaľ je priraditeľný, pripája sa pomocou páky, alebo elektronicky. Trvalý pohon sa rozdeľuje prostredníctvom medzinápravového diferenciálu rovnomerne alebo v určitom pomere (napr. ). Pohon 4 × 4 môže byť redukovaný, zaradením prevodovky, ktorá zníži rýchlosť otáčania kolies, ale zároveň zvýši nimi prenášaný krútiaci moment. Redukovaným pohonom disponujú najmä autá do terénu. Autá naozaj určené do terénu umožňujú uzamknúť zadný, poprípade stredný diferenciál, výnimočne aj predný, čím sa zvýši priechodnosť vozidla.
Výhody
Pohon 4 × 4 prináša nasledovné výhody oproti pohonu 4 × 2:
El Amra
El Amra alebo El-Amra môže byť:
8P/Tuttle
8P/Tuttle je periodická kométa objavená 5. januára 1858. Objavil ju Horace Parnell Tuttle.
Everton FC
Everton Football Club je tradičný anglický futbalový klub založený v roku 1878. Svoje domáce zápasy hrá na štadióne Goodison Park v Liverpoole. Everton patrí k najúspešnejším anglickým futbalovým klubom, v najvyššej anglickej súťaži odohral najviac sezón spomedzi všetkých klubov, z ktorej nespadol už od roku 1955.
Od roku 2002 je usadený na manažérskej stoličke Škót David Moyes, ktorý je považovaný za jedného z najlepších manažérov anglickej Premier League a darí sa mu aj napriek finančnej tiesni držat klub v hornej polovici tabuľky. Najväčšími posilami tímu za posledné obdobie sú Marouane Fellaini (£15 miliónov) a Yakubu Aiyegbeni (£11,25 miliónov). Medzi súčasné hviezdy patria Mikel Arteta, Tim Cahill alebo Tim Howard.
História
Klub vznikol v roku 1878 pod názvom St. Domingo FC a svoje prvé zápasy hral na ihrisku v Stanley Parku. Neskôr sa premenoval na Everton FC, po piatich rokoch od vzniku hral krátku dobu na Priory Road, z kade sa presťahoval na Anfield. Stále však išlo o ihrisko a nie štadión. Veľkým písmom sa klub z Liverpoolu zapísal do histórie anglického futbalu, keď sa roku 1888 začlenil medzi 12 vtedajších elitných klubov zakladajúcich Football League. V roku 1892 po nezhodách s majiteľom ihriska Johnom Houldingom, ktorý ho prenajímal, došlo k ďalšiemu sťahovaniu. Tentoraz však išlo o trvalé riešenie, keďže Goodison Park je dodnes domovom Evertonu. Stal sa vôbec prvým poriadnym štadiónom s vyhrievaným trávnikom a jeho návštevnosť bola na tú dobu impozantná. John Houlding si neskôr založil vlastný klub, pôvodne sa mal volať Everton Athletic and Football Club, lenže s týmto názvom neuspel na rozdiel od ďalšej alternatívy, teda Liverpool FC ako je dnes známy mestský rival.
K zisku prvého titulu došlo v sezóne 1890/91. V súbojoch o trofeje sa v tých rokoch Everton stretával s mužstvami ako Aston Villa, Preston North End alebo Sunderland AFC. Prvý ligový titul prišiel na Goodison Park až tesne pred vojnou. Po nej v 20. rokoch 19. storočia predvádzal Everton pohľadný futbal, ktorý bol označený ako „Scientific“, z čoho vyplýva neskoršia prezývka The School of Science. Preslávený herný štýl však neviedol k úspechom a tak bol klub nútený pridať k hre aj efektivitu. Novou posilou pred sezónou 1925/26 sa stal William Ralph Dean, známy pod prezývkou Dixie. Prišiel z tretieho známeho klubu sídliaceho v Merseyside, Tranmere Rovers. Útočník nenechal na svoje gólové hody dlho čakať. Pamätná ostane jeho druhá sezóna na Goodison Parku, v ktorej vytvoril rekord v počte strelených gólov za sezónu. Hetrikom na Highbury skompletizoval svojich slávnych, dodnes neprekonaných 60 gólov. To viedlo aj k zisku titulu a Deanova strelecká potencia bola naďalej neuveriteľná. Tieto roky sú známe ako Dixie Years. Treba však spomenúť z tohoto obodbia legendárneho brankára Teda Sagara či Dixieho nahrávača Aleca Troupa. Počas neho sa Everton raz aj prepadol do nižšej súťaže, lenže Dean vystrieľal Evertonu návrat do prvej divízie, v ktorej Everton hneď na to opäť získal titul. Po týchto rokoch však nasledovali neúspechy v 40. a 50. rokoch.
Harry Catterick sa stal v 60. rokoch manažérom Evertonu. Po nezdaroch v predošlom desaťročí nasledovalo ďalšie úspešné obdobie. S hráčmi ako Alan Ball, Brian Labone, Gordon West alebo Alex Young získaval Everton ďalšie trofeje. V roku 1966 získal tento tím FA Cup, keď vo finále proti Sheffield Wednesday otočil polčasové skóre z 0:2 na konečných 3:2. Nasledovné 70. roky neboli považované za tak úspešné obdobie, ale nájdu sa aj v nich pozitíva. Modrý dres na seba cez toto obdobie obliekli napríklad Howard Kendall, Colin Harvey či jeden z najpamätnejších strelcov Bob Latchford. Howard Kendall po ukončení svojej hráčskej kariéry sa vratil v 80. rokoch do Evertonu ako manažér. Vtedy ešte netušil aké úspechy budú nasledovať. V jeho mužstve boli svetoví hráči, medzi nimi strelec Graeme Sharp, brankár Neville Southall, kapitán Kevin Ratcliffe Andy Gray, Andy Reid, Kevin Sheedy, Trevor Steven, Gary Stevens, Derek Mountfield a ďalší. Za toto desaťročie získal Everton 2 domáce ligové tituly, 1x FA Cup a čerešničkou na torte bol Pohár víťazov pohárov zo sezóny 1984/85. Lenže po násilnom vyčíňaní fanúšikov L.F.C. na Heysel Stadium boli anglické kluby vylúčené z európskych súťaží a Everton ako vtedajší šampión tým stratil najviac vrátane niekoľkých hráčov. Týmto boli vzťahy medzi fanúšikskými tábormi oboch klubov z Liverpoolu podstatne narušené, no paradoxne ich opäť dala do hromady ďalšia futbalová tragédia, v ktorej umrelo 96 priaznivcov Reds na Hillsborough. Posledné roky v histórii sú vnímané ako pokusy dostať sa späť medzi elitu, manažér Joe Royle dokázal priniesť iskierku nádeje po zisku FA Cupu v 1995. Dnes sa o to pokúša v službách liverpoolskeho klubu David Moyes.
Štadión
280px|thumb|Goodison Park Viac informácií v článku: Goodison Park
Prvé zápasy hral ešte vtedajší St. Domingo FC na ihrisku v Stanley Parku. V roku 1883 sa klub, už pod názvom Everton FC, nakrátko z prechodných dôvodov usídlil na Priory Road. Z neho sa Karamelky sťahovali na Anfield, kde pobudli do roku 1892. Vlastníkom ihriska bol John Houlding a ten kvôli stúpajúcej popularite Evertonu, vysokej návštevnosti a úspechom chcel mať vyšší podiel. Z toho dôvodu zvýšil nájomné o 150%. To bolo pre klub neprijateľné a tak sa natrvalo usídlil na Goodison Parku. Ten má v súčasnosti kapacitu 40 157 miest. Ide aj keď o moderne zastaraný, tak historicky mimoriadne skvostný štadión, po ktorého trávniku už chodili nie len legendy anglického, ale aj svetového futbalu a po veľkolepom Wembley bol druhým najvýznamnejších štadiónom na MS 1966. V súčasnosti sa hovorí o výstavbe nového štadióna v Kirkby, proti čomu sa však búri zjednotená organizácia fanúšikov nazvaná Keep Everton In Our City.
Tituly
Vyhrané domáce súťaže 1891,1915,1928,1932,1939,1963,1970,1985,1987 1906,1933,1966,1984,1995
Nagáda I
Nagáda I (iné názvy: Nakáda I, el Amra, amratien, amra(t)ská kultúra, amerská kultúra) bola eneolitická archeologická kultúra Horného Egypta v rokoch 4500 / 4400 / 4000 / 3800–3600 / 3500 pred Kr.
Everton FC
Tituly
Vyhrané medzinárodné súťaže 1985
Nagáda I
Jej pôvod je nejasný možno nahradila badársku kultúru alebo sa vyvíjala paralelne s ňou.
Nagádčania boli na omnoho vyššej kultúrnej úrovni ako Badárčania, ovládali spracovanie viacerých kovov vrátane zlata, výrobu špecializovaných nástrojov z pazúriku a kamenných nádob. Zakladali najstaršie mestá a mohli si dovoliť vlastniť aj luxusné predmety ako amulety z drahých kovov a slonovinové ihlice do vlasov, čo dokladá ich prosperitu. Je možné, že za tento náhly rozmach môže práve získavanie a obchod so zlatom. Najstaršie doklady uctievania zvierat – božstvá Sutech a Hathor.
Skrotená hora
Hlavné postavy
Hlavnými postavami sú Ennis Del Mar (Heath Ledger) a Jack Twist (Jake Gyllenhaal), dvaja chudobní mladí muži, ktorí sa stretli na pastvinách Wyomingu na úpätí Skrotenej hory (Brokeback Mountain) v lete roku 1963. Film sleduje nasledujúcich 20 rokov ich komplikovaného vzťahu, ktorý pokračuje i po tom, čo sa obaja oženia a stanú sa z nich otcovia. Jack sa pokúša vytvoriť spoločný život, ale Ennis sa bojí, že by bol zabitý členmi obce, keby sa povaha ich vzťahu neudržala v tajnosti. Ennis a Jack tak zápasia so spoločenským a rodinným tlakom a vlastným strachom, ktorý im znemožňuje naplno prežiť lásku, ktorá sa začala počas ich prvého spoločného leta.
Dej
Ennis del Mar vyrástol na malom chudobnom statku vo Wyomingu, pri hraniciach s Utahom. Bol vychovaný starším bratom a sestrou po tom, čo ich rodičia prišli o život pri dopravnej nehode. Otec s matkou zanechali deťom len 24 dolárov v hotovosti a statok s dvoma hypotékami. Bez stredoškolského vzdelania a vyhliadok na povolanie vyrastal Ennis v ťažkej práci a odriekaní. Zasnúbil sa s Almou Beersovou a šetril peniaze na zakúpenie malého kusu pôdy. Keď sa na jar roku 1963 uchádza o miesto v sprostredkovateľstve pre poľnohospodársky personál, má už ranú časť života za sebou. Zakotví ako pastier v jednom wyomingskom podniku, ktorý sa zaoberá chovom oviec, a tu sa tiež zoznámi s rovnako starým Jackom Twistom. Jack pracuje na Skrotenej hore už druhý rok. Tento dobre vyzerajúci tmavovlasý muž so živým smiechom je nadchnutý pre všetko, čo súvisí s rodeom. Obaja preberajú tisíc bahníc s ich jahňatami a vydávajú sa hore na pastviny nad hranicou lesa.
Zatiaľ čo Ennis zostáva v tábore, musí Jack noci tráviť pri ovciach a niekoľko hodín denne pendlovať medzi táborom a pastvinami. Obaja mladí muži sú si podobní a rýchlo sa spriatelia, keď sa pri táborovom ohni bavia o koňoch, rodeu a bitkách. Obaja začínajú s rešpektom načúvať jeden druhému a tešia sa zo spoločníka, v ktorého nedúfali. Ennis dokonca prevezme Jackove nepríjemné hliadky a nakoniec sám pendluje medzi pastvinami a táborom. Z priateľstva sa však vyvinie niečo viac, keď je Ennis jedného dňa príliš opitý, aby sa vydal späť k pasúcim sa ovciam, a strávi noc v tábore s Jackom. Nehovoria o sexe a odbijú ho ako jednorazovú záležitosť, keď k nemu dôjde. Samozrejme, ani jeden nie je podľa ich vlastných slov homosexuál, ale napriek tomu čoskoro zabudnú na ovce a nielen v noci v stane, ale i vo dne a večer v žiari ohňa sa venujú spoločnému sexu. Keď potom v auguste zháňajú stáda z hory dole, cíti sa Ennis skľúčene, pretože sa musí odlúčiť od Jacka.
Ennis sa vracia späť k Alme, s ktorou je zasnúbený, a po troch mesiacoch sa s ňou ožení a sťahujú sa do Rivertonu v Utahu. O štyri roky neskôr má Ennis s Almou dve dcéry a na svojho starého priateľa Jacka už vlastne zabudol, keď dostane list o Jackovom skorom príchode do Rivertonu. Ennis sa nemôže dočkať opätovného stretnutia so svojím priateľom. Podľahnú svojej vášni a pri stretnutí sa pobozkajú, nevediac o tom, že Alma ich pozoruje z tieňa schodiska. Jack jazdil v Texase na býkoch a oženil sa s Lureen, dcérou bohatého priemyselníka. Je otcom osemmesačného syna, ako s hrdosťou oznámi. Napriek tomu sa obaja opijú a skončia nakoniec v najbližšom moteli. Ennis a Jack sa navzájom milujú, ale neodvážia sa opustiť ženy a deti a nadviazať spoločný vzťah. Predovšetkým Ennis je proti spoločnej budúcnosti, pretože si ešte presne vybavuje zážitok z detstva, kedy bol jeden homosexuálny statkár pre svoj život s iným mužom utýraný na smrť. Dohodnú sa preto, že odteraz sa budú pravidelne stretávať a dvakrát ročne spolu strávia čas na údajných rybárskych výletoch. Alma o ich tajomstve vie, okrem toho jej vadí, že stále musí k Ennisovemu skromnému príjmu prispievať aj ona. Keď majú ich dcéry sedem a deväť rokov, nechá sa s Ennisom rozviesť a berie si obchodníka s potravinami z Rivertonu, pre ktorého celé roky pracovala.
Ennis čoskoro opäť prijme prácu na statku a sťahuje sa naprieč Wyomingom. V nasledujúcich rokoch sa Ennis a Jack stretávajú sporadicky a podnikajú výlety do ľudoprázdnych hôr. Ale čas im plynie a najmä Jack je nešťastný z ich situácie. Tak dôjde v roku 1983, dvadsať rokov od ich prvého stretnutia, pri spoločnom výlete k sporu; potom sa Jack dozvie, že ich ďalšie stretnutie s Ennisom sa bude musieť odložiť. Obaja sa však rozídu v priateľskom duchu. O niekoľko mesiacov sa Ennis dozvie o Jackovej smrti: pri poruche auta ho vraj ráfik pneumatiky, ktorú chcel napumpovať, udrel do tváre – zomrel vo veku iba 39 rokov. Ennis si spomenie na starý príbeh z detstva a nie je si istý, či Jack zomrel prirodzenou smrťou.
Ide za Jackovými rodičmi do Lightning Flat, aby splnil posledné prianie svojho priateľa a rozsypal jeho popol na Skrotenej hore. Dozvedá sa, že Jack navštevoval rodičov každý rok a vždy sa zmieňoval, že sa mieni rozviesť a s Ennisom neďaleko vybudovať zrub a obhospodarovať statok rodičov. Niekoľko mesiacov pred svojou smrťou sa však rozhodol s jedným susedom z Texasu tento plán uskutočniť a Ennis pochopí, že Jackova smrť pravdepodobne nebola nehoda. V Jackovej starej izbe objaví pod jednou košeľou svojho priateľa, ktorú mal na sebe pri ich prvom stretnutí, svoju starú košeľu, ktorú nemohol nájsť od leta na Skrotenej hore – Jack ju nosil na sebe. Na konci Jackov otec odmietne Ennisovi dovoliť rozptýliť Jackov popol na Skrotenej hore. O pár týždňov neskôr si Ennis kúpi pohľadnicu, na ktorej je obraz Skrotenej hory, a pripichne si ju na stenu svojho obytného vozu, pod ňu potom zavesí tie dve staré košele, ktoré našiel u Jacka v skrini. Vtedy sa Ennis snaží prekonať bolesť zo smrti milovaného.
NGC 248
NGC 248 je emisná hmlovina v súhvezdí Tukan, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. apríla 1834.
19. november
Narodenia
thumb|upright|[[Calvin Klein (* 1942)]] thumb|upright|[[Meg Ryan (* 1961)]] thumb|upright|[[Jodie Fosterová (* 1962)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Franz Schubert († 1828)]]
Maurines
Maurines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 249
NGC 249 je emisná hmlovina v súhvezdí Tukan, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 5. septembra 1826.
Oceanic
Oceanic je druhý štúdiový album americkej post-metalovej skupiny Isis, vydaný v roku 2002.
Koncept
Album sa venuje témam vody, odcudzenia človeka v spoločnosti a samovraždy.
Zoznam skladieb
Všetky skladby sú napísané Isis.
Nomansland
Nomansland môže byť:
Ernesto Teodoro Moneta
Ernesto Teodoro Moneta (* 20. september 1833, Miláno, Taliansko – † 10. február 1918, Miláno) bol taliansky žurnalista a medzinárodný mierový aktivista (okrem miest, kde si talianske záujmy vyžadujú vojnu). V roku 1907 získal (spolu s Louisom Renaultom) Nobelovu cenu za mier.
V 15 rokoch sa zúčastnil vzbury v Miláne (1848) proti Rakúskej nadvláde. V rokoch 1859–60 bojoval pod Giuseppem Garibaldim vo víťaznej vojne za nezávislosť. V roku 1861 vstúpil do talianskej armády a bojoval v Bitke o Custozu v roku 1866. Po odstúpení z armády sa stal redaktorom v demokratických novinách Il Secolo vydávaných v Miláne.
Utrpenie, ktorého bol Moneta svedkom počas svojej vojenskej kariéry ho donútilo hľadať spôsob ako vojnu odstrániť. V roku 1887 založil Società Internazionale per la Pace: Unione Lombarda ("Medzinárodná spoločnosť pre mier: Lombardská liga") aby propagovala odzbrojovanie a vytvárala medzinárodnú arbitráž. V roku 1898 založil pacifistické periodikum Vita internazionale ("Medzinárodný život").
Jeho predsedníctvo na Medzinárodnej mierovej konferencii v Miláne viedlo k získaniu Nobelovej ceny za mier. Napriek tomu v roku 1911 podporoval taliansku inváziu do Turecka, z dôvodov talianskej civilizačnej misie v Líbyi a v roku 1915 obhajoval taliansky vstup do prvej svetovej vojny, pre boj proti imperialistickým návrhom Ústredných veľmocí.
František Rausch
František Rausch (* 13. september 1743, Prellenkirchen, Rakúsko – † 26. január 1816, Bratislava) bol rakúsky matematik a pedagóg.
Narodil sa v Prellenkirchene. Študoval v Bratislave a ako profesor matematických disciplín pôsobil na viacerých školách: na viedenskom Tereziáne, na peštianskej univerzite aj na Institutum geometricum a na bratislavskej Kráľovskej akadémii. Prednášal matematiku a niektoré jej aplikácie, zememeračstvo, staviteľstvo, hydrotechniku atď. a okrem matematických učebníc vydal aj kompendiá týchto predmetov.
Zomrel 26. januára 1816 v Bratislave.
NHL 1962/1963
Sezóna 1962/1963 bola 46. sezóna NHL. Víťazom Stanley Cupu sa stal tím Toronto Maple Leafs.
Montboillon
Montboillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Nočný let
Nočný let (franc. názov: Vol de Nuit) je druhým románom francúzskeho autora Antoine de Saint-Exupéryho. Prvýkrát bol publikovaný v roku 1931 a stal sa medzinárodným bestsellerom.
Montboillon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nočný let
Podklad
Kniha je založená na zážitkoch Saint-Exupéryho, ktoré získaval ako vojenský pilot a ako riaditeľ argentínskej spoločnosti Aeroposta založenej v Argentíne.
Montboillon
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dulov
Dulov je obec na Slovensku v okrese Ilava.
Nočný let
Príbeh
Fabien je pilotom leteckej pošty v Patagónii. Jednej noci sa počas letu v búrke stratí. Dispečer Rivière, ktorý vysiela ľudí na nočné lety, prestane čakať na nedoručenú poštu a pomaly sa zmieruje s touto situáciou. Oznámi Fabienovej žene, čo sa stalo. Ale svojej práce naháňania poštovej služby a riskovania životov ďalších letcov sa nevzdáva. Rivière sa stotožňuje s myšlienkou: "Nemôžeme vyžadovať večnosť. To čo môžeme žiadať, nie je vidieť činy a veci náhle strácajúce svoj zmysel. Prázdnota, ktorá nás obklopuje bude na nás potom zívať z každej strany."
Dulov
Polohopis
Nachádza sa na pravom brehu rieky Váh v blízkosti pohoria Biele Karpaty. Susedí s obcami Horovce, Pruské, Tuchyňa, Ladce.
Nočný let
Príbeh
Postavy a ich charaktery boli zachytené na základe skutočných ľudí, ktorých Saint-Exupéry poznal v Južnej Amerike. Viac detailov sa možno dozvedieť z jeho pamätí Vietor, Piesok a Hviezdy (1939).
Dulov
Dejiny
Prvá zmienka o obci Dulov pochádza z roku 1259 a o obci Nová Ves z roku 1388. Názov Dulov sa ustálil v roku 1927. Dnešná obec Dulov vznikla spojením dvoch častí: Dulov a Nová Ves.
Obyvateľstvo
K 31. 12. 2015 žije v obci 917 obyvateľov. Väčšina obyvateľov patrí k slovenskej národnosti a k rímskokatolíckej cirkvi. Podobná skladba obyvateľstva prevažovala aj v minulosti.
Nočný let
Film
Kniha bola zfilmovaná do filmu režiséra Clarenca Browna v roku 1933, v ktorom si zahrali Clark Gable, Helen Hayesová, Myrna Loy, John Barrymore, Lionel Barrymore, a Robert Montgomery.
Ocenenia
Vol de Nuit vyhrala v roku 1931 Prix Femina, a literárne ocenenie udeľované ženskou porotou. V tom čase bol Saint-Exupéry len málo poznaný a práve týmto dielom si získal dobré meno.
Dulov
Pamiatky
V obci sa nachádzajú dve rímskokatolícke zvonice. Jedna z nich z roku 1922 sa nachádza v časti Nová Ves a druhá z roku 1942 v časti Dulov. V roku 2000 bol dokončený rímskokatolícky Kostol Sedembolestnej Panny Márie.
Enying
Enying je mesto v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v Enyingskom okrese.
Thomas Feichtner
Thomas Feichtner (* 1970, Vitória, Brazília) je rakúsky dizajnér.
Životopis
Narodil sa rakúskym rodičom vo Vitórií v Brazílii. Navštevoval školu v Linzi (Rakúsko) a Düsseldorfe (Nemecko); absolvoval Univerzitu umení a priemyselného dizajnu v Linzi, odbor priemyselný dizajn (1990-1995), kde neskôr aj vyučoval (2002-2005).
V roku 1997 založil vlastné dizajnérske štúdio, primárne zamerané na športové potreby a priemyselný tovar.
Feichter je profesorom produktového dizajnu na Muthesiovej akadémií výtvarných umení a dizajnu v Kieli (Nemecko). Žije a pracuje vo Viedni.
Ercsi
Ercsi je mesto v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v Martonvásárskom okrese.
Má rozlohu 6 531 ha a žije tu obyvateľov .
Thomas Feichtner
Práce
Už ako študent navrhol množstvo produktov pre rakúsky športový priemysel, ako skateboardy a lyže pre Heavy Tools alebo viazanie na lyže a snowboardy pre firmy Tyrolia a Fischer. Neskôr navrhoval lyže pre Head a Blizzard. V oblasti vizuálnej komunikácie pracoval pre firmy ako Swarovski, Adidas Eyewear, European Capital of Culture alebo pre britsko-izraelského dizajnéra Rona Arada.
Po skorom úspechu ako priemyselný dizajner sa zameral na navrhovanie experimentálnych produktov; pracoval s tradičnými výrobcami ako napríklad J. & L. Lobmeyr, Porzellanmanufaktur Augarten, Carl Mertens, Neue Wiener Werkstätten, Wiener Silbermanufactur and Stamm. Taktiež dokončil nezávislé projekty v spolupráci s firmou Vitra a FSB.
Jeho práce sä vystavené napríklad v MAK-Museum für angewandte Kunst (Múzeum aplikovaného umenia - súčasného umenia) vo Viedni.
Beagle 2
Beagle 2 bol britský neúspešný pristávací modul sondy Mars Express, ktorý mal pristáť na povrchu Marsu. Modul pristál na povrch 25. decembra 2003, ale po pristátí sa už modul neozval riadiacemu stredisku. Až v Januári 2015 sa poradilo pristávací modul spozorovať pomocou družice Mars Reconnaissance Orbiter. Obrázky zachytené touto družicou ukazujú, že dva z piatich solárnych modulov zlyhali pri nasadení, pričom tak zablokovali komunikačnú anténu modulu.
Elysium Planitia
Elysium Planitia je planina na povrchu Marsu, ktorá sa rozkladá na severnej pologuli (kúsok od rovníka) okolo štítovej sopky Elysium Mons. Podobne ako v prípade oblasti Tempe Terra, či Tharsis, aj v Elysium Planitia sa nachádza mnoho malých sopiek, ktoré tvoria výraznú vulkanickú oblasť na Marse. Ide tak o druhú najvýznamnejšiu sopečnú oblasť na povrchu Marsu.
Na juh od Elysium Planitia sa dvíha hornatá oblasť Terra Cimmeria, ktorá je od Elysium Planitia oddelená systémom Aeolis Mensae, na západe sa nachádza Utopia Planitia, na severe spomínaná sopka Elysium Mons, Hecates Tholus a Albor Tholus, na východe planina Amazonis Planitia. V severnej časti oblasti sa nachádza menšie pohorie Tartarus Montes a na východe nepravidelný kráter Orcus Patera. Na juhu na hranici s hornatými oblasťami sa nachádza štítová sopka Apollinaris Patera.
Planina bola pomenovaná v roku 1973 podľa klasického albedového mena na základe snímkov americké sondy z programu Mariner.
Vulkanizmus
Dôkazy naznačujú, že pod Elysium Planitia sa nachádza aktívny plášťový chochol s priemerom.
Tempel 1
right|thumb|Kométa Tempel 1 na snímke sondy [[Deep Impact]] Tempel 1 alebo 9P/Tempel je periodická kométa s dobou obehu 5.52 roka. Objavil ju Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 3. apríla 1867.
Rainerova chata
Rainerova chata, je na Starolesnianskej poľane vo Vysokých Tatrách. Súčasným chatárom od decembra 2014 je Peter Petras ml. z Kežmarku.
Tempel 1
Jadro kométy má rozmery 7,6× a periódu rotácie 40,7 hodiny, v súčasnosti nie je veľmi aktívne. V r. 2005 sa táto kométa stala cieľom rozsiahleho výskumu uskutočneného kozmickou sondou Deep Impact. V rámci tejto misie sa od materskej sondy oddelil impactor, ktorý bol navedený ku kométe a 4. júla 2005 vrazil do jej povrchu rýchlosťou vyše /s, pričom materská sonda celú kolíziu podrobne snímkovala a uskutočnila výskum vyvrhnutého materiálu. Tempel 1 sa tak stala prvou kométou, ktorá sa dostala do priameho styku s umelým objektom.
Rainerova chata
História
Ján Juraj Rainer, nájomca Starého Smokovca, bol prvý, kto objavil výhody poskytovania komplexných služieb hosťom, ktorí prichádzali na liečebný pobyt do Smokovca. Smokovec bol výhodným východiskom pre túry na Lomnický štít i do Malej a Veľkej Studenej doliny. Starolesnianska poľana poskytovala výhodné miesto na stavbu malej útulne, ktorá mohla poskytovať núdzové prenocovanie a ochranu pred nepohodou. Podujal sa najprv upraviť chodník zo Smokovca na Hrebienok. V roku 1863 vypracoval projekt chaty. O dva roky neskôr ju postavili. Bola z kameňa, s malými okienkami a jednou miestnosťou o rozmeroch 5 x 5,5 m. Vnútri bolo ohnisko a drevené prične. Chata neslúžila dlho. Keď Juraj Rainer zomrel začala chátrať. Hostia Starého Smokovca sa v roku 1876 vyzbierali na jej opravu. Na druhý rok prispel zbierkou Uhorský karpatský spolok. Opravili ju, ale už nelákala turistov.
Tempel 1
Tempel 1 je tiež prvou kométou, ktorá bola sondou navštívená dvakrát. Vo februári 2011 totiž okolo nej preletela sonda Stardust-NExT vo vzdialenosti približne. Na nových snímkach jadra kométy je vidieť mnoho útvarov známych už z roku 2005.
Rainerova chata
História
Urbárnici zo Starej Lesnej využili príležitosť a so zámerom skvalitniť služby na obľúbenej Starolesnianskej poľane sa rozhodli postaviť najprv hájovňu, ktorá mala poskytovať služby aj turistom, ale potom zmenili projekt a vedľa Rainerovej chaty v roku 1884 postavili novú, ktorú nazvali Kamzík. Význam Rainerovej chaty poklesol, ale naďalej slúžila ako nocľaháreň pre vodcov, nosičov a študentov, neskôr ako sklad paliva, garáž i ako chlievik.
V roku 1980 bola Chata Kamzík asanovaná. Rainerová chata ostala opustená a zanedbaná. Bývalá Správa TANAPu ju v roku 1983 dala opraviť a zakonzervovať podľa projektu Ing. Igora Petra. Opravili múry, vymenili strechu, na vchod upevnili železnú mrežu, aby turisti mohli do nej nazrieť. V roku 1997 kežmarský stredoškolský  učiteľ a bývalý vysokohorský nosič PhDr. Peter Petras si ju prenajal so zámerom urobiť z nej životaschopnú historickú pamiatku slúžiacu turistom. Postavil novú zadnú stenu chaty, vsadil nové okná, vymenil dvere, zrekonštruoval šindľovú strechu. Dňa 13. júna 1998 ju otvoril pre verejnosť. V chate zriadil informačné centrum TANAPu, malú expozíciu horolezeckého a nosičského náčinia a fragmenty z lyžiarskej histórie. V roku 2000 prívaly snehu chatu poškodili. V roku 2003 ju chatár znovu rekonštruoval a rozšíril o podkrovné priestory na núdzové prenocovanie. Chata v súčasnom stave predstavuje cenný doklad starej tatranskej chatárskej histórie.
Služby
Chata má celoročnú prevádzku s možnosťou občerstvenia. Počas letnej a zimnej sezóny denne a mimo sezónu cez víkendy a sviatky. K chate vedie pohodlná cesta z Hrebienka vhodná aj pre vozičkárov.
NGC 250
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Gerza
Gerza alebo Gerzeh môže byť:
Obkľúčenie
Obkľúčenie je druh taktiky namierenej na zničenie nepriateľa v boji. Tiež sa tak nazýva situácia toho, kto bol obkľúčený. Táto situácia je pre obkľúčeného veľmi nebezpečná. Priestor, v ktorom sa nachádzajú obľúčené vojská sa nazýva kotol.
Ciele
Vojenský teoretik Sun'c však správne naznačil, že úplné obkľúčenie dokáže vyburcovať protivníkovú morálku do krajnosti, čo môže byť pri určitom pomere síl dosť nebezpečné pre obkľučovateľa. Preto navrhoval ponechať mu jednu stranu voľnú. Toto využívali Mongoli (pozri napr. bitka na rieke Slanej) ale aj Cézar v bojoch proti Germánom.
Metódy
Najľahšie sa nepriateľ obkľúči keď:
Ak sme pomalší, použije sa obkľúčenie ako obranná taktika, a síce metóda mech. Ak sa na bojisku vyskytujú prirodzené prekážky (pohoria, vodné plochy, bažiny), stačí na obkľúčenie podstatne menej síl. V histórii, najmä starovekom vojenstve sa často vyskytuje zničenie oveľa silnejšej armády uzavretej v priesmyku (bitka v Caudijskom priesmyku).
Protitaktika
V každom prípade koordinovať prienik s vlastnými vonku.
Maurs (obec)
Maurs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sedmerovec
Sedmerovec je obec na Slovensku v okrese Ilava. Rozprestiera sa na južnom úpätí pohraničných hôr moravsko - slovenských Bielych Karpát. Patrí do okresu Ilava a do vyššieho územného celku Trenčiansky kraj.
Obec má 424 obyvateľov (k 31. 12. 2020). Nadmorská výška obce je 258 m n. m. Samostatnou sa obec stala v roku 1990; dovtedy bola súčasťou obce Bolešov. V obci sa nachádza kultúrny dom, dom smútku, kostol Božského Srdca Ježišovho a športový areál, kde sa tradične konajú futbalové turnaje. Obec má vybudovaný obecný vodovod. V obci pôsobí aj dychová hudba Sedmerovanka.
Pominovec
Pominovec je časť obce Sedmerovec. Pominovec sa nachádza na ľavej strane cesty smerom od Púchova, za obcou Pruské. Nachádza sa v nej románsky kostol Sťatia sv. Jána Krstiteľa z 12. storočia v ktorom sa raz do roka slúži svätá omša. Každoročne sa tam koná cyklopúť v poslednú augustovú nedeľu.
Adolphe Thiers
Louis Adolphe Thiers (* 15. apríl 1797, Bouc-Bel-Air, Francúzsko – † 3. september 1877, Saint-Germain-en-Laye) bol francúzsky historik a politik, sprvu liberálny, neskôr konzervatívny republikán.
V rokoch 1836 bol minister zahraničných vecí, neskôr v roku 1840 ministerský predseda, za 2. cisárstva bol v opozícii a exile. V roku 1871 sa stal predsedom vlády, ktorá uzavrela mier s Pruskom a krvavo potlačila Parížsku komúnu, a v rokoch 1871 – 1873 prezident.
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov 1985
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov 1985 boli v poradí 5. Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov, ktoré organizovala Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v 19-tich nórskych mestách: Aalesund, Askim, Bergen, Drammen, Elnesvagen, Fredrikstad, Honefoss, Kristiansand, Lilestrom, Molde, Mosse, Namsos, Oslo, Sarpsborg, Skedsmo, Skien, Slagen, Stavanger a Trondheim, v dňoch od 19. februára3. marca 1985, za účasti 16 tímov. Počet účastníkov sa oproti minulým turnajom zvýšil o 4 tímy a prvýkrát sa ho zúčastnili aj neeurópske družstvá. Nováčikmi turnaja B kategórie boli družstvá Fínska, Talianska, Konga, Kuvajtu a USA. Na turnaji zvíťazilo, keď vo finálovom zápase vyhralo pred.
Tento turnaj slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 1986, ktoré organizovalo Švajčiarsko. Kvalifikovalo sa na ne 6 najlepších družstiev.
Kvalifikácia
Pozn.: Kuwajt nahradil Čínu.
Konečné poradie
Pozn.: Do MS C kategórie 1986 mali zostúpiť posledné 4 európske družstvá; Taliansko ale neskôr bolo zvolené za organizátora MS B kategórie a talianske družstvo tak nezostúpilo.
Považská galéria umenia
náhľad|Považská galéria umenia po rekonštrukcii, máj 2009 náhľad|Pred rekonštrukciou Považská galéria umenia je galéria v Žiline na Námestí A. Hlinku.
NGC 251
NGC 251 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. októbra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Ghanská ríša
thumb|Ghanská ríša na konci 10. storočia Ghanská ríša (iné názvy: Ghana, Gana ) bola jedna zo starých afrických ríš.
Bola to prvá z veľkých stredovekých afrických ríš. Miestni obyvatelia ju nazývali Wagadu, neskorší názov Ghana bol prísne vzaté titul jej vládcov. Ríša nie je identická s dnešnou Ghanou a súčasný názov Ghanskej republiky je len symbolický a nemá s Ghanskou ríšou nič do činenia.
Ghanská ríša bola založená možno už v 4. storočí alebo až okolo roku 750 Soninkami na území západného Sudánu (západne od Timbuktu) v dnešnej Mauritánii a Mali.
Jej najväčší rozkvet sa datuje do 9. - 11. storočia, kedy siahala od rieky Niger po Atlantický oceán. O veľkom bohatstve ríše zanechali pomerne presné správy arabskí dejepisci. V druhej polovici 11. storočia podnikli berberskí vládcovia Maroka, Alžírska a moslimských častí Španielska z rodu Almoravidovcov na Ghanskú ríšu niekoľko útokov. Roku 1076 dobyli jej hlavnú obchodnú metropolu Kumbi Saleh na juhu dnešnej Mauritánie. Útoky zo severu spôsobili postupný úpadok ríše, ktorá sa v prvej polovici 13. storočia stala súčasťou ríše Mali.
28. apríl
Narodenia
thumb|upright|[[Léopold Eyharts (* 1957)]] thumb|upright|[[Nicklas Lidström (* 1970)]] thumb|upright|[[Penélope Cruzová (* 1974)]] thumb|upright|[[Jessica Albová (* 1981)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Michail Illarionovič Kutuzov († 1813)]]
Tiny Music… Songs from the Vatican Gift Shop
Tiny music - Songs From The Vatican Gift Shop je tretím štúdiovým albumom americkej rockovej skupiny Stone Temple Pilots. Vyšiel 26. marca 1996. Vydalo ho vydavateľstvo Atlantic.
Ahronomične (Vinnycký rajón)
Ahronomične je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 3852 obyvateľov.
Teória kultúry
Teória kultúry je teoretická zložka kulturológie.
Grécka mytológia
Grécka mytológia je súbor gréckych mýtov. Grécka mytológia je radostná, vychádza z prírody a radostného pozemského života; bohovia sú ľudskej podstaty i s povahovými chybami, nič nie je na nich posvätne velebného; nie sú všemohúci ani vševediaci, i nad nimi vládne Osud.
Starogrécka mytológia sa vyznačuje veľmi výraznou evolúciou od disharmonicko-monštruóznych hmlistých obrazov, ktorými sa vyznačovala v staršom období, cez harmonickejšie, prevažne zoomorfné obrazy k úplne harmonickým antropomorfným obrazom. Človek tu získal väčšiu moc nad prírodou a začína sa tu formovať osobnostný princíp. V mytologických obrazoch sa začínajú objavovať hrdinovia, ktorí často vyzývajú do boja vládcov Olympu, svedčí o tom, že v človeku stále viac rástlo presvedčenie o jeho silách.
Plastické obrazy sa nepodrobovali tak prísne nábožensko-dogmatickým systémom ako vo východných mytológiách; ich vzťahy boli dosť voľné. Tak ako sa zmenšoval nábožensko-kultovný obsah starogréckych mýtov, rástol význam umelecko-estetických prvkov, ktoré v nich boli veľmi bohato zastúpené.
Najstaršími pamiatkami starogréckej mytológie sú homérske básne.