cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vagabonds of the Western World
Vagabonds of the Western World je tretí štúdiový album írskej rockovej skupiny Thin Lizzy, ktorý vyšiel v roku 1973. Je to tiež posledný album s pôvodným gitaristom Ericom Bellom a prvý, pri ktorom využili umelca Jima Fitzpatricka.
Zoznam skladieb
Keď bol album prevedený na CD, pridala skupina 4 bonusové piesne, ktoré boli nahrané v rozmedzí októbra 1972 až apríla 1973. „Whiskey in the Jar“ bol prvý hit Thin Lizzy.
Saint-Sauvant (Vienne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Timagoras (syn Aristónida)
Timagoras bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr. Sochár Timagoras, syn Aristónida z Rodosu, tvoril v 1. polovici 3. storočia pred Kr. Svedectvom tvorby tohto umelca, pochádzajúceho z viacčlennej rodiny sochárskych majstrov, sú jeho menom signované mramorové podstavce (z nezachovaných sôch), nájdené na ostrove Rodos.
Nápis na podstavci objavenom v meste Kameiros hlása, že na ňom kedysi stála bronzová socha Filokrata, syna Sósitima, víťaza pýtických a isthmických hier v zápasení dorastencov (mladík sa neskôr stal sudcom ) a že ju zhotovili Timagoras a Eukles z maloázijskej Mylasy:
Ďalšia epigrafická pamiatka z mesta Kameiros, datovaná do rokov 295 až 285 pred Kr., uvádza jeho meno v zozname dozorcov zodpovedných za chod náboženských obradov (hieropoioi).
Sainte-Jalle
Sainte-Jalle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes. Obcou preteká riečka L’Ennuye.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Geológia
Pri obci, smerom k Le Poët-Sigillat, sa nachádzajú zaujímavé geologické útvary. Sú to čierne sliene a dodávajú oblasti zvláštnu fyziognómiu. Hornina rýchlo zvetráva a prepožičiava kraju v detaile sa meniaci reliéf. Vŕšky sú popretínané početnými čiernymi úžľabinami, ktoré stále viac vyrýva každá nová búrka.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Infraštruktúra
V obci sú potraviny, bar, reštaurácia a pekár.
Pamiatky
Románsky Kostol Notre-Dame-de-Beauvert (Matky Božej z Beauvert) bol postavený v roku 852 a nahradil pôvodný antický chrám.
Turistika
V obci sa nachádza kemping "Les Cigalles".
Majstrovstvá klubov FIFA 2011 – Zostavy
Zostava tímov zúčastnených na majstrovstiev klubov FIFA 2011, ktoré sa uskutočnili od 8. do 18. decembra 2011 v Japonsku. Z každého tímu sa mohlo zúčastniť 23 hráčov. Celkovo sa zúčastnilo 160 hráčov zo 7 tímov.
Al-Sadd
Tréner: Jorge Fossati
Auckland City FC
12px|Kapitán klubu
FC Barcelona
Tréner: Josep Guardiola
Espérance ST
Tréner: Nabil Maaloul
12px|Kapitán klubu
C.F. Monterrey
Tréner: Víctor Manuel Vucetich
12px|Kapitán klubu
Santos FC
Tréner: Muricy Ramalho
12px|Kapitán klubu
Kashiwa Reysol
Tréner: Nelsinho Baptista
12px|Kapitán klubu
Švajčiarska superliga 2011/2012
Švajčiarska superliga 2011/2012 bol 115. ročník najvyššej švajčiarskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval Basel, nováčikmi súťaže bol Lausanne-Sport a Servette. Sezóna začala 16. júla 2011 a skončila 23. mája 2012.
30. decembra 2011 Švajčiarsky futbalový zväz (SFV) potrestal klub Sion odrátaním 36 bodov v tabuľke kvôli neoprávneným štartom hráčov.
18. januára 2012 bol klub Neuchâtel Xamax vylúčený zo Švajčiarskej superligy. Toto vylúčenie bolo dôsledkom odňatia licencie klubu disciplinárnou komisiou SFV za porušenie pravidiel ligy. Po odobratí licencie tímu Neuchâtel Xamax, hralo v druhej polovici sezóny v lige deväť klubov, takže tímy odohrali v súťaži 34 namiesto 36 zápasov a žiaden tím priamo nezostúpil.
Basel získal 15. titul v klubovej histórii. Oproti minulej sezóne kleslo Švajčiarsko v rebríčku členských krajín UEFA z 13. na 16. miesto, a preto stratilo miestenku pre vicemajstra v Lige majstrov UEFA 2012/2013. Do Európskej ligy UEFA 2012/2013 sa kvalifikovali Luzern, Young Boys a Servette.
Tabuľka
zdroj: weltfussball.at Pravidlá pre určenie poradia v tabuľke: 1) počet bodov; 2) rozdiel gólov vo všetkých zápasoch; 3) vyšší počet strelených gólov vo všetkých zápasoch. # - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body; z - zostup
Basketbal na Panamerických hrách 1979
Basketbal na Panamerických hrách 1979 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1979. Konal sa v San Juane, v Portoriku v dňoch od 2.14. júla 1979, za účasti 10 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvo Dominikánskej republiky a ženské družstvá Bolívie a Portorika. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 8. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo Roberto Clemente s kapacitou 10 000 divákov. V mužskej kategórii obhájilo titul 🇺🇸, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred domácim 🇵🇷 a 🇧🇷. U žien získala titul 🇨🇺, ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred obhajcom prvenstva z 🇺🇸 a 🇨🇦.
Ženský turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na svetovú olympijskú kvalifikáciu, ktorú hostilo Bulharsko. Kvalifikovalo sa ňu 5 najlepších družstiev.
Skupina o 7.9. miesto
Poznámka: Americké Panenské ostrovy do nadstavbovej fázy nenastúpili.
Salettes (Drôme)
Salettes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Habrová seč
Habrová seč je prírodnou rezerváciou od roku 1988. Rozkladá sa južne od obce Nové Syrovice pri Moravských Budějoviciach, na ploche vyše 13 hektárov. O ochrane tohto územia bolo rozhodnuté z dôvodu vysokej druhovej rozmanitosti najmä tamojšej flóry, a to ako drevného, tak bylinného poschodia. Ide o zmiešaný les, s veľkým podielom bukov a hrabov. Čo sa týka bylinného poschodia, najvýraznejším prvkom je predovšetkým jarný aspekt. Ďalej pozornosti návštevníka určite neuniknú zlámané či vyvrátené kmene - od doby vyhlásenia prírodnej rezervácie je les viacmenej zanechávaný napospas prirodzenému vývoju.
Lokalita
vľavo|náhľad|Najnižšie položená časť Habrovej seče, údolie Spetického potoka. Prírodná rezervácia Habrová seč tvorí časť komplexu Novosyrovických lesov na Třebíčsku, rozkladá sa v miernom svahu asi 2 km južne od obce Nové Syrovice, v ktorej katastri leží. Zo severnej strany a južnej strany je ohraničená dvoma potokmi, Spetickým a Ctidružickým; toto rozloženie je pre tunajšie prírodné pomery dôležitým faktorom.
Podložie tvoria migmatity, lokálne prekryté piesočnatými morskými sedimentmi. Čo sa týka pôdy, prevláda tu kambizem.
História hospodárenia
Pred vyhlásením prírodnej rezervácie Habrová seč bol na jej území les obhospodarovaný predovšetkým výberovým spôsobom, teda vyberali sa najstaršie a najvyspelejšie stromy a tie sa postupne rúbali. Takto vznikali menšie holiny, na ktorých dochádzalo k zmladzovaniu listnáčov, tým vznikali ďalšie a ďalšie generácie a les sa stále viac vekovo, výškovo ale aj druhovo rozlišoval. Náhodne roztrúsené ihličnany, predovšetkým smreky, tu boli pravdepodobne vysadené umelo.
Ochrana územia
náhľad|Vtrúsený smrek v Habrovej seči Habrová seč je prírodnou rezerváciou predovšetkým pre svoju druhovú rozmanitosť, čo sa týka flóry. Vďaka svojmu priestorovému rozloženiu a spôsobu hospodárenia v minulosti skrýva rad neprehliadnuteľných druhov, ktoré sa buď v okolí tejto prírodnej rezervácie nevyskytujú, alebo ich výskyt vedľa iných tunajších druhov nie je tak častý.
Jedným z rušivých vplyvov môžu byť smreky, ktoré sú v tomto ekosystéme očividne cudzie. Na územie prírodnej rezervácie sa dostali buď umelou výsadbou, alebo náletmi z okolitých porastov. Z tohto dôvodu je tu navrhnutá obnovná ťažba smrekového porastu, s následným zalesnením dubom zimným a bukom lesným.
Vo vlastnom jadre prírodnej rezervácie sa v mladších skupinách stromov vykonáva prerezávka v prospech duba a buka, inak sa územie ponecháva bez zásahov, prirodzenému vývoju. Prípadné zmladenie listnáčov je odporúčané oplotiť, kvôli škodám spôsobeným zverou (ohryz).
Flóra
Tunajší ekosystém je prechodným článkom medzi dubohrabinami a bučinami, možno teda na celkom malom území nájsť rastliny z oboch ekosystémov. Z drevín prevažuje hlavne buk lesný (Fagus sylvatica) a hrab obyčajný (Carpinus betulus), spolu s ojedinelým výskytom ďalších, v tejto oblasti menej obvyklých drevín. Výskyt duba letného (Quercus robur) je tu veľmi unikátny, vďaka prítomnosti vlhších stanovíšť však častý. Bylinné poschodie je tu veľmi výrazné, najmä v období skorej i neskorej jari. Medzi významné druhy Habrovej seči môžeme zaradiť cesnak medvedí (Allium ursinum), zubačku deväťlistú (Dentaria enneaphyllos), zubačku cibuľkonosnú (Dentaria bulbifera), alebo prvosienku vyššiu (Primula elatior), čo sú predovšetkým zástupcovia bučín. Avšak napr. cyklámen purpurový (Cyclamen purpurascens) alebo lykovec jedovatý (Daphne mezereum) sú zástupcovia hlavne okolitých dubohrabín, do Habrovej seči zasahujúcich. Tunajšou zvláštnosťou je výskyt žerušnice trojlistej (Cardamine trifolii), zriedkavo môžeme na území rezervácie nájsť niektoré české orchidey, ako kruštík modrofialový (Epipactis purpurea) a kruštík širokolistý (Epipactis heleborine). V údolí Spetického potoka sú dokonca bohaté porasty chránenej bledule jarnej (Leucojum vernum).
Fauna
Z bezstavovcov tu môžeme nájsť bežnejšie druhy tesárikov, rad bystrušiek, drobčíkov a iných chrobákov. Na tunajšie listnaté lesy je tiež viazaných veľa druhov motýľov.
Pomerne hojný je tu výskyt ďatľov - ďateľ veľký (Dendrocopos major), ďateľ prostredný (Dendrocopus medius), i ďateľ malý (Dendrocopus minor). Môžeme tu stretnúť aj žlnu zelenú (Picus viridis), a dokonca vraj aj bociana čierneho (Ciconica nigra). vľavo|náhľad|Malá stavba Lusthaus na okraji Habrovej seči.
Kultúrne prvky
náhľad|Letohrádok Sibyla na brehu Ctidružického potoka. Ako aj okolitá krajina bola nielen v čase baroka ovplyvňovaná človekom, ani Habrová seč neunikla "skultúrneniu". Okolo celého územia vedie jedna z vetiev Graselovho chodníka, siete turistických ciest naplánovaných a vyznačených Slavonickou renesančnou všeobecne prospešnou spoločnosťou.
Abbeho komparátor
Abbeho komparátor je prístroj na presné meranie vlnových dĺžok viditeľného svetla, ktorý ako prvý navrhol a zostrojil nemecký fyzik Ernst Karl Abbe. Namerané vlnové dĺžky porovnáva s tzv. porovnávacím spektrom.
Charakteristika
Prístroj sa skladá z pevného a pohyblivého mikroskopu. V súčasnosti je meranie automatizované (snímanie kamerou, laserové meranie, počítačové spracovanie), čo zvyšuje presnosť a zrýchľuje celý proces.
Fumaráza
Fumaráza alebo fumaráthydratáza je enzým, ktorý katalyzuje reverzibilnú hydratáciu fumarátu na malát. Fumaráza existuje v dvoch formách: mitochondriálna a cytozolová. Mitochondriálna fumaráza sa účastní Krebsovho cyklu, zatiaľ čo cytozolová fumaráza sa účastní metabolizmu aminokyselín a fumarátu. Subcelulárna lokalizácia enzýmov je daná prítomnosťou signálnej sekvencie na N-konci mitochondriálnej formy, ktorá u cytozolovej formy chýba.
Tento enzým sa účastní dvoch metabolických dráh: citrátového cyklu a reverzného citrátového cyklu (fixácia CO2). Takisto je významný u rakoviny obličiek. Mutácie v tomto géne boli asociované s vývojom leiomyómov v koži a maternici v súvislosti s rakovinou obličiek.
Gén
Fumarázu kóduje gén FH, ktorý sa u ľudí nachádza na chromozomálnej pozícii 1q42.3-q43. Tento gén obsahuje 10 exónov.
Proteín
V kryštálovej štruktúre fumarázy C z Escherichia coli boli objavené dve väzbové miesta pre dikarboxylové kyseliny, ktoré sa nachádzajú blízko seba. Tieto väzbové miesta sa nazývajú aktívne miesto a B miesto a sú prepojené sériou vodíkových mostíkov. Prístup na ktorékoľvek z týchto miest je možný len cez otvor na povrchu enzýmu poblíž B miesta. Aktívne miesto sa skladá z troch domén. Väzbové vrecko vytvorené okolitými reziduami je dostatočné na naviazane molekuly vody i v prípade, že žiadny ligand nie je naviazaný na aktívne miesto. Kryštalografický výskum na B mieste ukázal pohyb His129 medzi voľným a obsadeným stavom. Toto takisto naznačuje, že premena imidazol-imidazólium ovláda prístup na alosterické B miesto.
Subtypy
Existujú dve triedy fumaráz, trieda I a trieda II. Klasifikácia záleží na usporiadaní podjednotiek, prítomnosti kovového iónu a teplotnej stabilite. Fumarázy triedy I menia stav alebo sa stávajú neaktívnymi pri vystavení žiareniu alebo teplote, sú citlivé na superoxidový anión, obsahujú železnatý katión Fe2+ a sú to dimerické proteíny, ktorých podjedotky majú hmotnosť asi 120 kD. Fumarázy triedy II, ktoré sa nachádzajú v prokaryotoch i eukaryotoch, sú tetramérne enzýmy, ktorých podjednotky majú hmotnosť asi 200 kD. Skladajú sa z troch rozličných segmentov s výrazne konzervovanými aminokyselinami, neobsahujú železnatý katión a sú termálne stabilné. Prokaryoty obsahujú tri rôzne formy fumarázy: fumarázu A, fumarázu B a fumarázu C. Fumaráza A a fumaráza B z Escherichia coli sú fumarázy triedy I, zatiaľ čo fumaráza C je fumaráza triedy II.
Mechanizmus
vpravo|náhľad|405x405bod|Obrázok 1: Konverzia fumarátu na S-malát cez karbanión pomocou fumarázy. Obrázok 1 ukazuje reakčný mechanizmus fumarázy. Dve reziduá (Asn a Lys) katalyzujú prenos protónu. Ionizačný stav týchto reziduí udáva dve podoby tohto enzýmu: E1 a E2. U E1 existujú v neutrálnej podobe AH/B:, zatiaľ čo v E2 existujú v zwitteriónovej podobe A-/BH+. E1 viaže fumarát a katalyzuje jeho premenu na malát a E2 viaže malát a katalyzuje jeho premenu na fumarát. Pri každom katalytickom cykle musia tieto formy izomerizovať z jednej na druhú.
Napriek biologickej dôležitosti tejto reakcie nie je mechanizmus úplne pochopený. Reakcia sa dá sledovať v oboch smeroch, ale presný postup tvorby fumarátu z malátu nie je presne známy kvôli vysokej hodnote pKa vodíka HR (obrázok 2), ktorý sa odstraňuje bez pomoci kofaktorov či koenzýmov. Reakcia z fumarátu na malát je jasnejšia a zahŕňa stereošpecifickú hydratáciu fumarátu za vzniku S-malátu pomocou trans-adície hydroxylovej skupiny a vodíkového atómu. Prvé výskumy tejto reakcie naznačovali, že tvorba fumarátu z malátu sa skladá z dehydratácie malátu a vzniku karbokatiónu, ktorý následne stráca alfa-protón za vzniku fumarátu. Na základe toho sa predpokladalo, že tvorba malátu z fumarátu prebieha opačne ako E1 eliminácia - cez protonáciu fumarátu, čím by vznikol karbokatión, a následnou adíciou hydroxylovej skupiny z vody. Novšie štúdie však ukázali, že mechanizmus v skutočnosti prebieha cez acidobázicky katalyzovanú elimináciu a karbanión, teda ako E1cB eliminácia (obrázok 1). vpravo|náhľad|400x400bod|Obrázok 2: Konverzia fumarátu na S-malát.
Biochemické dráhy
V citrátovom cykle je funkciou fumarázy sprostredkovať medzikrok pre tvorbu energie v podobe NADH. V cytozole tento enzým metabolizuje fumarát, ktorý vzniká ako vedľajší produkt močovinového cyklu a katabolizmu aminokyselín. Štúdie ukázali, že aktívne miesto enzýmu sa skladá z reziduí aminokyselín pochádzajúcich z troch zo štyroch podjednotiek tetramérneho enzýmu.
Iné substráty
Hlavnými substrátmi fumarázy sú fumarát a malát. Okrem toho je však tento enzým schopný katalyzovať i dehydratáciu D -vínanu, pri ktorej vzniká enol-oxalacetát. Enol-oxalacetát potom izomerizuje na keto-oxalacetát. Fumaráza A i fumaráza B majú prakticky rovnakú kinetiku reverzibilnej premeny malátu na fumarát, ale fumaráza B má omnoho vyššiu katalytickú účinnosť premeny D -vínanu na oxalacetát oproti fumaráze A. Vďaka tomu môžu baktérie ako E. coli využiť D -vínan na rast. Rast mutantov, ktorí nemali funkčný gén fumB kódujúci fumarázu B bol však výrazne pomalší.
Klinický význam
Nedostatok fumarázy je charakterizovaný polyhydramniom (nadbytkom plodovej vody) a abnormalitami mozgu plodu. U novorodencov sa vyskytujú vážne neurologické abnormality, slabé kŕmenie a slabé svaly. Zvýšená kyselina fumarová v moči naznačuje nedostatok fumarázy. Aktuálne už je možné nedostatok fumarázy testovať i geneticky.
Fumaráza je hojne prítomná v tkanive plodu i dospelého. Veľké percento enzýmu sa exprimuje v koži, prištítnom teliesku, lymfe a hrubom čreve.
Salles-sous-Bois
Salles-sous-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Švajčiarska superliga 2012/2013
Švajčiarska superliga 2012/2013 bol 116. ročník najvyššej švajčiarskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval Basel, nováčikom súťaže bol St. Gallen. Sezóna sa začala 14. júla 2012 a skončila 2. júna 2013.
Basel získal 16. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2013/2014 sa spolu s ním kvalifikoval aj Grasshoppers Zürich. Do Európskej ligy UEFA 2013/2014 sa kvalifikovali St. Gallen, Zürich a Thun. Do 2. ligy zostúpil Servette.
Tabuľka
zdroj: weltfussball.at
Pravidlá pre určenie poradia v tabuľke: 1) počet bodov; 2) rozdiel gólov vo všetkých zápasoch; 3) vyšší počet strelených gólov vo všetkých zápasoch.
# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body; z - zostup
Saint-Sauveur (Vienne)
Saint-Sauveur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šalamúnová
Šalamúnová je obec v Zakarpatskej oblasti Ukrajiny pri hraniciach so Slovenskom (1 km) a Maďarskom (850 m), 2 km západnejšie od mesta Čop a 4 km východnejšie Čiernej nad Tisou. Ide o najzápadnejšie sídlo Ukrajiny, okrem toho na západ od obci leží najzápadnejší bod Ukrajiny – mŕtve rameno Mŕtva Tisa (Čéne). V Šalamúnovej žije 1 387 obyvateľov (2007), z toho 70 % Maďarov a 29 % Ukrajincov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka je z roku 1281 a uvádza sa v nej, že obec patrila šľachticovi menom Peter. V priebehu 13. až 14. storočí bola obec známa pod názvami „Salamu“, „Solomon“ či „Salamon“. Je možné, že názov pochádza od mena vlastníka – Šalamúna (Solomona). V 12. storočí tu vládli šľachtici z Trebišova, ktorí vládu v roku 1300 predali užhorodskému nadžupanu Petrovi Petuniovi. V prvej polovici 14. storočí sa majiteľom stal gróf Druget. V 30. rokoch 14. storočí v obci existoval katolícky kostol, ktorý v priebehu reformácie prešiel k protestantom a potom zase naspäť.
V 1427 roku bola obec považovaná za priemerne veľké osídlenie. V 16. storočí sa počet obyvateľov zmenšil. V roku 1588 podliehalo dani len 9 roľníckych hospodárstiev. V roku 1599 bolo vo vsi 20 roľníckych domácností, kostol, škola. Pramene zo 17. storočia radia Šalamúnovú k maďarským obciam.
Od roku 1918 obec patrila Slovensku, v rokoch 19381944 horthyovskému Maďarsku, v 19441945 znovu Slovensku.
V roku 1923 založili československí legionári s rodinami na zostatkovom statku s rozlohou 250 hektárov severne od železničnej trate osadu Stráž. Legionárom vtedy ponúklo novovzniknuté Česko-Slovensko poľnohospodársku pôdu na východnom Slovenskom a Podkarpatsku, uvoľnenú pozemkovou reformou. Rodiny najprv žili v provizórnych priestoroch, potom si postavili domy; do osady sa prisťahovalo aj niekoľko rusínskych obyvateľov. V Stráži bola železničná zastávka Stráž pri Čope a dodnes sa železničný hraničný priechod Čop – Čierna nad Tisou nazýva na ukrajinskej strane Straž.
23. novembra 1944 bola ves oslobodená od nemeckých vojsk ako jedno z posledných obývaných sídiel súčasnej Ukrajiny.
Pri odovzdaní Podkarpatskej Rusi Sovietskemu zväzu v roku 1945 bol železničný uzol Čop vrátane Šalamúnovej odovzdaný ZSSR, hoci sa nešlo o súčasť Zemi podkarpatoruskej, ale administratívne patril k Medzibodrožskému okresu Slovenska.
Po pripojení k ZSSR sovietska strana v roku 1946 rozkopala a zatarasila československú cestu č. 553 Mukačevo – Kráľovský Chlmec, ktorá spájala Šalamúnovú s Česko-Slovenskom (48 ° 26'07 „N 22 ° 08'17“ v.). Slovensko a Ukrajina plánujú obnoviť túto cestu otvoriť nový cestný hraničný priechod.
V roku 1975 bol v centre umiestený pamätný znak na počesť sovietskych vojakov, ktorí padli pri oslobodení obce.
V roku 1995 sa zmenil ukrajinský názov dediny Solomonove na Solomonovo.
Priemysel
Nachádza sa tu podnik „Eurocar“, oficiálny výrobca automobilov značky Volkswagen Group na Ukrajine.
Doprava
Do 20-tych rokov Šalamúnovú a Čiernu nad Tisou spájali železnica (od roku 1872) a historická štrková cesta (pri hraničnom stĺpe č. 361.). V 20-tych rokoch česko-slovenská vláda vybudovala asfaltovú cestu II. triedy č. 533, ktorá spojila obce. Po pripojení Šalamúnovej k ZSSR sovietska pohraničná stráž rozbúrala 100 m cesty č. 533 pri hraničnom stĺpe č. 359 a zatarasila cestu ostnatými drôtmi, takže momentálne neexistuje žiadne cestné spojenie medzi Čiernou nad Tisou a Šalamúnovou. Slovenská a ukrajinská vláda rokujú o rekonštrukcii bývalej cesty č. 533 a otvorení hraničného priechodu.
Voľby do Krajinského zastupiteľstva Slovenskej krajiny v roku 1928
náhľad|Podpora strán na úrovni okresov Voľby do Krajinského zastupiteľstva Slovenskej krajiny v roku 1928 boli prvé voľby svojho druhu, ktoré sa konali na území Slovenska 2. decembra 1928. Malo ísť o "apolitické" voľby, pri ktorých bola zakázaná predvolebná politická a stranícka kampaň. Víťazom volieb sa stala Hlinkova slovenská ľudová strana pred agrárnou stranou, spojením maďarských a nemeckých strán a komunistickou stranou.
Výsledky
Voľby vyhrala Hlinkova slovenská ľudová strana (HSĽS). V porovnaní so župnými voľbami v roku 1923 ale výrazne stratila. Naopak len mierny pokles zažila Agrárna strana (RSZML). Ľavica v zastúpení komunistov, sociálnych demokratov a národných socialistov posilnila svoje pozície na Slovensku, zároveň aj zväčšila svoje voličské jadro. Pravica svoje pozície stratila. Voľby sa konali počas vládnutia panskej koalície zloženej z pravicových a agrárnych strán, ktorej predsedal Antonín Švehla. Vládne strany (HSĽS, RSZML, ČSL, ČND, ČŽOS) získali spolu 682 468 hlasov, čo predstavovalo 51,7 % platných hlasov. V zastupiteľstve získali väčšinu – 35 mandátov.
== Zloženie krajinského zastupiteľstva 1928 - 1935 == Krajinské zastupiteľstvo Slovenskej krajiny (1928 - 1935)
Abbeho refraktometer
thumb|Abbeho refraktometer Abbeho refraktometer je optický prístroj na meranie indexu lomu látok v kvapalnom až pevnom skupenstve. Prístroj pôvodne navrhol a zostrojil nemecký fyzik Ernst Karl Abbe. Vzorka sa umiestňuje medzi osvetľovací a merací hranol (presné meranie vyžadovalo rozptýlené a homogénne biele svetlo). Výsledok sa priamo odčítal na kalibrovanej stupnici. Dnešné refraktometre sú založené na rovnakom princípe, no do značnej miery automatizované; príslušný index lomu sa zobrazuje digitálne, udržujú automaticky stabilnú teplotu vzorky a sú schopné merať index lomu pri rôznych vlnových dĺžkach.
Saint-Savin (Vienne)
Saint-Savin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Priveľa žien
Priveľa žien je román amerického spisovateľa Rexa Stouta, z roku 1947.
Román po prvý krát vyšiel v slovenčine roku 1972, vo knihe Nero Wolfe: III. zväzok (spolu s románmi V najlepších rodinách a Smrť letného hosťa). Vydalo ho vydavateľstvo Slovenský spisovateľ, v edícii Zelená knižnica.
Externé odkazy
[https://www.databazeknih.cz/knihy/nero-wolfe-privela-zien-v-najlepsich-rodinach-smrt-letneho-hosta-59556 Rex Stout: Nero Wolfe: III. zväzok (Priveľa žien / V najlepších rodinách / Smrť letného hosťa)]- Databazeknih.cz
Saou
Saou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Willem Dafoe
William James „Willem“ Dafoe (* 22. júl 1955, Appleton, Wisconsin) je americký filmový a divadelný herec, zakladajúci člen experimentálnej divadelnej spoločnosti The Wooster Group. Je známy napríklad z filmov Žiť a zomrieť v L.A., Čata, Posledné pokušenie Krista, V tieni upíra, Pokrvní bratia a z filmovej série Spider-Man.
Detstvo a mladosť
Dafoe, šieste z ôsmich detí, sa narodil jako v Appletone v štáte Wisconsin, syn Muriel Isabel, zdravotnej sestry z Bostonu, a chirurga Williama Alfreda Dafoea. Svoje pôvodné meno „William“ si zmenil na „Willem“ z dôvodu, aby ho ľudia neoslovovali „Billy“. Potom, čo bol vylúčený zo Appleton East High School za výrobu videa, ktoré vedenie školy označilo za pornografické, dokončil svoje štúdium na Lawrence University. Neskôr študoval Drámu na University of Wisconsin-Milwaukee, ale školu opustil krátko pred promóciami, pretože se pridal k novo vzniknutej avantgardnej skupine Theatre X.
Kariéra
Dafoeová filmová kariéra začala v roku 1981, keď si zahral vo filme Nebeská brána (Heaven's Gate), ale jeho rola bola nakoniec vystrihnutá z filmu. V polovici 80. rokov 20. storočia bol obsadený do filmu Žiť a zomrieť v L. A., v ktorom Dafoe ztvárnil rolu podvodníka Ricka Masterse. O rok neskôr hral šéfa motorkárského gangu vo filme Nemilovaná (The Loveless) a podobnú rolu stvárnil aj vo filme Ohnivé ulice, ale jeho zlomovou rolou bola rola súcitného seržanta Eliasa vo filme Čata (1986). Od tej doby sa stal populárnym charakternýn hercom. Často hráva záporné alebo podlé role, ako napríklad Green Goblin vo filmovej trilógií o Spider-Manovi a Barillo vo filme Vtedy v Mexiku. Dafoe bol zvažovaný aj pre rolu Jokera vo filme Tima Burtona a Sama Hamma – Batman z roku 1989. Sam Hamm pripomenul „Pripadalo nám, že Willem Dafoe vyzerá úplne presne ako komiksový Joker.“ Rolu nakonec získal Jack Nicholson. Stvárnil aj rolu Ježiša vo filme Posledné pokušenie Krista (1988).
Zahral si v kontroverznom erotickom thrilleri Telo ako dôkaz s Madonnou. V roku 1991, Willem Dafoe stvárnil manhattanského drogového dealera vo filme Muž bez spánku. Dafoe hrál excentrického agenta FBI vo filme Pokrvní bratia (1999) a vo filme Americké psycho (2000). Bol nominovaný na Oscara za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej roli v roku 1986 za film Čata a v roku 2000 za film V tieni upíra. Zahral si aj v animovej rozprávke Hľadá sa Nemo, kde nadaboval rybu Gilla. Hral aj po boku Rowana Atkinsona vo filmoch Mr. Bean: Najväčšia filmová katastrofa a Prázdniny Mr. Beana. Krátko pracoval ako model – v roku 1990 pre kampaň firmy Prada.
Lysec (geomorfologický podcelok)
Vymedzenie
Nachádza sa v západnej časti pohoria a zaberá celú turčiansku vetvu hlavného veľkofatranského hrebeňa, ako aj bočné hrebene a doliny, zvažujúce sa do Turca. Na severe prechádza Ľubochnianskym sedlom hranica so Šípskou Fatrou, Ľubochnianska dolina oddeľuje Lysec od podcelkov Šiprúň a Hôľna Fatra. Sedlom medzi Javorinou a Šoproňom  vedie hranica s Hôľnou Fatrou do Belianskej doliny a sedlom medzi Prierastlým  a Osičným  do Necpalskej doliny. Južná hranica pokračuje údolím s podcelkom Bralná Fatra a západný okraj Lysca strmo padá do Turčianskej kotliny. V južnej časti susedí Mošovská pahorkatina, severnejšie Sklabinské podhorie a v najsevernejšom výbežku je to východný okraj Turčianských nív.
Ochrana prírody
Takmer celé územie podcelku patrí do Národného parku Veľká Fatra, resp. jeho ochranného pásma. Z maloplošných chránených území tu leží napr. národná prírodná rezervácia Borišov, Madačov, Kornietová a prírodná rezervácia Katova skala.
Turizmus
Turčianska časť Veľkej Fatry ponúka široké možnosti na turistiku a športové aktivity. Medzi turisticky atraktívne lokality patrí Sučiansky hrad, lyžiarske stredisko v Jasenskej doline či vodopád Došnej. Dlhé doliny ponúkajú vhodné možnosti cykloturistiky a vedú nimi turistické trasy na hrebeň.
Beatrice Straightová
Beatrice Straightová (* 2. august 1914, Old Westbury, New York, USA† 7. apríl 2001, Los Angeles, Kalifornia) bola americká herečka a držiteľka ceny Academy Awards v roku 1976 za film Network, v kategórií Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe.
Životopis
Beatrice Whitney Straight sa narodila do prominentnej americkej rodiny Whitneyových. Jej otec bol investičný bankár, diplomat a dôstojník americkej armády. Jej starý otec bol politik William Collins Whitney. Keď mala Straightová štyri roky, jej otec zomrel počas veľkej epidémie vo Francúzsku. V roku 1925 sa jej mama znovu vydala za britského agronóma Leonarda K. Elmhirsta. Straightová počas štúdia hrávala v amatérskych divadlách.
Straightová debutovala v roku 1939 na Broadwayi v hre The Possessed. Následne hrala v niekoľkých divadelných hrách, za ktoré dostala aj niekoľko ocenení, napríklad cenu Tony za hru The Crucible z roku 1953.
Navštevovala tiež Actors Studio, zhruba trikrát týždenne, kde jej spolužiakmi boli Marlon Brando či Sidney Lumet.
V roku 1976 hrala po boku herečky Faye Dunaway a Williama Holdena v dráme The Network, za ktorú získala Oscara. O rok neskôr sa objavila v dvoch častiach ako Hyppolita v seriály Wonder Woman.
Ako odborníčka na paranormálne javy Dr. Lesh hrala v prvej časti mysteriózneho hororu Poltergeist z roku 1982.
Staightová bola dvakrát vydatá. Prvý raz bol jej manželom Louis Dolivet. Manželstvo sa skončilo v roku 1949 a zostalo z neho jedno dieťa, syn Willard. Ten sa v roku 1952 utopil.
Jej druhé manželstvo bolo s hercom Petrom Cooksonom, s ktorým sa spoznala na Broadwayi, keď hrali v inscenácií Heiress. Manželstvo im vydržalo až do Cooksonovej smrti v roku 1990. Straightová s Cooksonom mala dve deti.
Úmrtie
Posledné roky svojho života trpela Straightová alzheimerovou chorobou. V roku 2001 zomrela na zápal pľúc v Los Angeles, vo veku 86 rokov. Je pochovaná na cintoríne Williama Henryho Lee v New Marlborough v štáte Massachusetts.
Slovenská inovačná a energetická agentúra
alt=Slovenská inovačná a energetická agentúra|náhľad|Sídlo SIEA, Bajkalská 27, BA
alt=Slovenská inovačná a energetická agentúra|náhľad|Sídlo na Bajkalskej 27 v Bratislave Slovenská inovačná a energetická agentúra skrátene SIEA je štátna príspevková organizácia, ktorá poskytuje bezplatné energetické poradenstvo, sprostredkováva čerpanie finančnej pomoci, vypracováva energetické audity, koncepcie a štúdie a overuje hospodárnosť prevádzky sústav tepelných zariadení. Zriadená bola rozhodnutím ministerstva hospodárstva Slovenskej republiky č. 63/1999 s účinnosťou od 1. mája 1999.
Oblasti pôsobnosti
Medzi hlavné oblasti pôsobnosti SIEA patria:
História
V minulosti pôsobila na území bývalého Československa – Československá Štátna energetická inšpekcia, ako orgán štátnej správy v oblasti špecializovanej kontroly hospodárenia s palivami a energiou. V rámci svojej kompetencie inšpektori tejto organizácie mohli formou finančných pokút sankcionovať spotrebiteľov za nehospodárne využívanie energie. Neskôr k týmto činnostiam pribudli i ďalšie aktivity ako odborné poradenstvo v racionalizácii využitia energie, vzdelávanie energetických špecialistov, poskytovanie konzultácií a rád o možnostiach efektívnejšieho využívania energie. Tým sa začal vytvárať priestor na pozitívnu motiváciu pre spotrebiteľov energie na znižovaní jej spotreby.
Následne po rozdelení federatívnej republiky prešli delimitáciou z Federálnej energetickej agentúry na Slovenskú energetickú inšpekciu aktivity agentúrnych činností, čím vznikla Slovenská energetická inšpekcia – Energetická agentúra. Nadobudnutím účinnosti Zákona č. 70/1998 Z. z. o energetike a zmene živnostenského zákona vykonáva štátny dozor nad dodržiavaním tohto zákona Štátna energetická inšpekcia. Tým sa vytvorili podmienky pre oddelenie energetickej inšpekčnej činnosti od agentúrnych aktivít.
Rozhodnutím ministra hospodárstva sa Slovenská energetická inšpekcia – energetická agentúra (SEI-EA) s účinnosťou od 1. mája 1999 pretransformovala na Slovenskú energetickú agentúru (SEA), príspevkovú organizáciu v pôsobnosti Ministerstva hospodárstva so zameraním najmä na oblasť ovplyvňovania racionalizácie využitia a dosahovania úspor energie.
Na základe Rozhodnutia č. 18/2007 ministra hospodárstva Slovenskej republiky sa dňom 1. apríla 2007 zmenil názov príspevkovej organizácie v pôsobnosti Ministerstva hospodárstva SR Slovenská energetická agentúra na Slovenská inovačná a energetická agentúra.
Šiprúň (geomorfologický podcelok)
Šiprúň je geomorfologický podcelok Veľkej Fatry.
Vymedzenie
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria a zaberá časť liptovskej vetvy hlavného veľkofatranského hrebeňa. Obklopujú ho iba podcelky Veľkej Fatry a ako jediný netvorí vonkajšiu hranicu pohoria. Severne sa nachádza Šípska Fatra, východne Revúcke podolie a južne Hôľna Fatra. Na západe vytvára výraznú hranicu s podcelkom Lysec Ľubochnianska dolina.
Ochrana prírody
Celé územie podcelku patrí do Národného parku Veľká Fatra, resp. jeho ochranného pásma. Z maloplošných chránených území tu leží národná prírodná rezervácia Jánošíkova kolkáreň.
Turizmus
Aj táto časť Veľkej Fatry disponuje sieťou turistických trás, ktoré sú situované najmä v okolí hlavného hrebeňa. Z viacerých smerov je tak prístupný i najvyšší vrch tejto časti, vysoký Šiprúň.
Plávanie na Letných olympijských hrách 2016 – 100 metrov znak muži
Disciplína 100 metrov znak muži na Letných olympijských hrách 2016 sa konala 7. a 8. augusta v Estádio Aquático Olímpico.
Rekordy
V priebehu disciplíny bol rekord prekonaný.
Záludný potok
Záludný potok je potok na Hornom Zemplíne, v obci Varechovce v okrese Stropkov a v marginálnom rozsahu v obci Repejov v okrese Medzilaborce v Prešovskom kraji, v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Je to pravostranný prítok Oľky. Dĺžka toku od sútoku zdrojníc po ústie je 1,6 km. Ak by sa do dĺžky potoka zarátala aj dĺžka dlhšej (južnej zdrojnice) od jej prameňa po sútok zdrojníc v rozsahu 1.4 km, dovedna po ústie by to bolo 3,0 km. Severná zdrojnica pramení v a južná (dlhšia) zdrojnica v. Je tokom VI. rádu.
Začiatok
Začína sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina, na južnom okraji lesa Soľovka sútokom zdrojníc (severnej a južnej, dlhšej), v nadmorskej výške v juhozápadnej časti územia obce Varechovce v okrese Stropkov v lesnom extraviláne.
Opis toku
Od prameňa tečie východným smerom, postupne opúšťa lesný extravilán a preteká cez poľnohospodársky extravilán, stáča sa na juhovýchodovýchod, preteká veľkým oblúkom východným smerom až juhovýchodovýchodným smerom a opäť východným smerom, v nadmorskej výške podteká cestu z Varechoviec do Repejova, v nadmorskej výške  pretína obecnú hranicu medzi Varechovcami a Repejovom, posledných 60 m svojho toku preteká po území susednej obce Repejov v okrese Medzilaborce a v nadmorskej výške  ústi do Oľky ako jej pravostranný prítok. V úseku od sútoku zdrojníc po ústie nemá prítoky.
Pôvod názvu
Hydronymum Záludný potok má s najväčšou pravdepodobnosťou pôvod v prídavnom mene záludný (vo význame, nestály, falošný, zákerný), teda potok s motivantom pomenovania objekt nestály svojim priebehom, často sa vylievajúci zo svojho koryta. Občas sa vyskytujúce mäkké ľ v neštandardizovanej podobe názvu Záľudný potok je vplyvom miestneho nárečia, v rámci ktorého niekedy dochádza k hyperkorektnému mäkčeniu, porovnaj plyn, lyžica, lysý - pľin, ľižica, ľisý. Z prídavného mena záludný kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Záludný potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Záludný potok bol štandardizovaný v roku 1990. Obec Varechovce má najstarší písomný doklad svojej existencie z roku 1430 v podobe Warihhaza. Pôvod názvu obce Varechovce je najpravdepodobnejšie v osobnom mene prvého šoltýsa osady Varecha vo význame osada obyvateľov spravovaných šoltýsom Varechom. V priestore slovenskej hydronymie hydronymum Záludný potok je jedinečným hydronymom (jún 2022).
Saint-Saviol
Saint-Saviol je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saulce-sur-Rhône
Saulce-sur-Rhône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Greta Thunbergová
Životopis
Jej matka, Malena Ernmanová, je švédska operná speváčka. Jej otcom je Svante Thunberg, herec, ktorý dostal meno po Svantem Arrheniusovi, nositeľovi Nobelovej ceny za chémiu, ktorý bol príbuzným ich prarodičov. Okrem Nobelovej ceny, ktorú získal za práce v oblasti elektrolytickej disociácie roztokov sa Arrhenius venoval aj závislosti teploty atmosféry od koncentrácie oxidu uhličitého, t.j. skleníkovému efektu. Otcom Gretinho otca je herec a režisér Olof Thunberg.
Grete Thunbergovej bol diagnostikovaný Aspergerov syndróm.
Aktivizmus
thumb|Štrajkujúca Greta Thunbergová thumb|Školský štrajk za klímu ([[Berlín).]]
Po parlamentných voľbách pokračovala v štrajku len počas piatkov čo jej vyslúžilo celosvetovú pozornosť. Podobné protesty boli zorganizované v iných krajinách vrátane Holandska, Nemecka, Fínska a Dánska. Tisíce študentov boli v Austrálii inšpirované štrajkovať v piatok.
Na Twitteri použila hashtagy a šírila osvetu. Thunbergová sa tiež zúčastnila demonštrácie Rise for Climate pred budovou Európskeho parlamentu v Bruseli a Declaration of Rebellion organizovanej zoskupením Extinction Rebellion v Londýne.
24. novembra 2018 prehovorila na TEDxŠtokholm.
4. decembra 2018 Thunbergová prehovorila na summite OSN o klimatických zmenách v Katoviciach. 12. decembra 2018 znovu prehovorila pred plenárnou schôdzou summitu. Na summite okrem iného povedala: ''„Hovoríte, že nadovšetko milujete svoje deti. A napriek tomu im pred očami kradnete ich budúcnosť.“''
Thunbergovú zmienil aj senátor Bernie Sanders: ''„Naskakuje mi husia koža! Pätnásťročná aktivistka povedala mocnostiam pravdu,“'' napísal na svojom Twitteri.
Thunbergová inšpirovala Svetový štrajk za budúcnosť klímy. Na Slovensku sa doň 15. marca zapojili 4 mestá: Bratislava, Liptovský Mikuláš, Košice a Žilina.
V júli 2019 Greta Thunberg oznámila, že sa zúčastní viacerých podaujatí na americkom kontinente. Po zastávke v New Yorku na klimatickom samite sa zastaví v Kanade a Mexiku. V decembri 2019 sa má zúčastniť kongresu v Santiagu v Čile. Cez Atlantický oceán sa dopraví 60 stopovou jachtou Malizia II.
Greta Thunberg 23. septembra 2019 oslovila zhromaždených svetových vodcov na samite OSN o klíme v roku 2019, ktorý sa konal v New Yorku. Obviňuje svetových vodcov, že ukradli jej sny a jej detstvo ich nečinnosťou v súvislosti so zmenou podnebia:
„''Ľudia trpia, ľudia umierajú, celé ekosystémy sa rúcajú. Sme na začiatku masového vymierania. A vy aj tak hovoríte len o peniazoch a rozprávky o nekonečnom ekonomickom raste. Ako si to dovoľujete?“''
Ocenenia
V marci 2019 bolo oznámené, že Greta Thunbergová bola nominovaná na Nobelovu cenu mieru.
V najlepších rodinách
V najlepších rodinách je román amerického spisovateľa Rexa Stouta, z roku 1950.
Román po prvý krát vyšiel v slovenčine roku 1972, vo knihe Nero Wolfe: III. zväzok (spolu s románmi Priveľa žien a Smrť letného hosťa). Vydalo ho vydavateľstvo Slovenský spisovateľ, v edícii Zelená knižnica.
Dej
Nero Wolfe je oslovený dedičkou Sarah Rackham a jej bratrancom Calvinom Leedsom, chovateľom dobermanov, aby vyšetrili Sarahinho manžela Barryho, ktorý si udržiava nezvyčajne okázalý životný štýl napriek tomu, že nemá žiadny príjem ani podporu od Sarah. Potom, čo Wolfe neochotne prijme prácu, na druhý deň je do hnedého kameňa doručená bomba so slzným plynom maskovaná ako balíček klobásy. Wolfe je varovaný Arnoldom Zeckom, temným zločineckým strojcom, ktorý sa s ním už dvakrát stretol. Hoci je jasné, že Barry Rackham je jedným zo Zeckových agentov, Wolfe nariadi Archiemu, aby to ďalej vyšetroval.
Externé odkazy
[https://www.databazeknih.cz/knihy/nero-wolfe-privela-zien-v-najlepsich-rodinach-smrt-letneho-hosta-59556 Rex Stout: Nero Wolfe: III. zväzok (Priveľa žien / V najlepších rodinách / Smrť letného hosťa)]- Databazeknih.cz
Sauzet (Drôme)
Sauzet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zavadilova ulica
Zavadilova ulica je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Saint-Secondin
Saint-Secondin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
T20 (tank)
náhľad|Tank T20 Stredný tank T20 bol jeden zo série stredných tankov navrhnutých Spojenými štátmi počas druhej svetovej vojny ako nástupca stredného tanku M4 Sherman. Jeho vývoj bol neskôr využitý pri návrhu tanku M27.
Návrh a vývoj
Takmer okamžite po tom čo bol stredný tank M4 Sherman štandardizovaný, US Ordnance Department začala s vývojom jeho nástupcu. V túto dobu už táto organizácia pracovala na návrhu ťažko pancierového pechotného tanku, ktorý mal využívať časti tanku M4 a bol vyvíjaný pre britskú armádu. Nový projekt bol odštartovaný 25. mája 1942, ktorého pôvodné značenie bolo M4X.
S počiatkom vývoja tanku T20 US Ordnance Department vyvinula 3 typy stredných tankov založených na návrhu tanku T20. Typ T20, T22 a T23. Hlavný rozdiel medzi typmi T20, T22 a T23 bol výber prevodovky. Typ T20 využíval prevodovku s hydrodynamickým meničom momentu, typ T22 využíval 5 rýchlostnú mechanickú prevodovku podobnú prevodovke v tanku M4 a typ T23 využíval elektricky riadenú prevodovku. U všetkých modelov bola prevodovka presunutá do zadnej časti tanku, čo skrátilo dĺžku hnacieho hriadeľa. Zlé umiestnenie hnacieho hriadeľa na tankoch typu M3 a M4 malo za následok zvýšenie výšky vozidla vďaka vyššie umiestnenej veži.
S každým novým vzniknutým prototypom tanku zo série T20 bolo navrhnuté a vyskúšané rôzne vybavenie a doplnky tanku vrátane nových podvozkov tanku. Napríklad v raných verziách tanku T20 bol použitý nový podvozok na princípe horizontálneho špirálového pruženia (HVSS), ktorý bol neskôr montovaný na tank M4A3 Sherman, zatiaľ čo neskoršie typ T20E3 mal podvozok na princípe torzných tyčí.
Séria T20
Motor Ford GAN V8 s hydrodynamickým meničom momentu, prevodovkou typu Hydra-matic a podvozkom s horizontálnym špirálovým pružením, vybavený 76 mm kanónom M1.
Z vyššie uvedených bol vyrobený len typ T20 a T20E3. Typ T20E3 bol vyrobený z typu T20E2. Séria T20 bola uznaná ako nevhodný kandidát na pozemné boje z dôvodu úniku oleja z prevodovky a prehrievaniu motorov.
Séria T22
Motor Ford GAN V8 s mechanickou prevodovkou z tanku M4.
Bol vyrobený len jeden prototyp tanku T22. Typ T22E1 bol pôvodný tank T22 s vežou z typu T20E1. Typ T22E2 vybavený 3 palcovým delom a odpružením pomocou torzných tyčí nebol nikdy vyrobený. Úpravy a presunutie prevodovky priniesli značné problémy, ktoré viedli k zrušeniu programu pre vývoj tankov T22. Automatický kanón kalibru 75 mm bol prvýkrát otestovaný na tomto tanku, ktorého maximálna palebná rýchlosť bola 20 rán za minútu, avšak v decembri roku 1944 bol vývoj tohto dela prerušený z dôvodu jeho nespoľahlivosti. K tomuto nedostatku taktiež prispela nutnosť výroby diel s vyšším kalibrom.
Séria T23
Motor Ford GAN V8 s elektrickou prevodovkou.
Taktiež ako typ T20 a T22, bol typ T23 s 75 mm automatickým kanónom a 3 palcovým delom plánovaný, ale nikdy nebol skonštruovaný. Typ T23 bol ako prvý z prototypov série T20, T22 a T23 skonštruovaný s uspokojivým výsledkom výbornej manévrovateľnosti. Návrh a vývoj tanku bol v máji 1943 označený ako „limitovaná edícia“ a bolo objednaných 250 kusov tankov typu T23, avšak jeho návrh nebol nikdy štandardizovaný a tank T23 nebol nikdy použitý v prednej línii. Vyrobené modely vybavené vežou z tanku T80 boli neskôr využité ako modifikovaná forma tanku M4 s lepším delom. Tank T23 nebol nikdy poslaný do služby, čiastočne z dôvodu nevyskúšaného systému prevodovky a čiastočne z dôvodu zlého rozloženia váhy tanku. Pri pokuse napraviť tieto nedostatky bol objednaný nový typ T23E3 s odpružením pomocou torzných tyčí a typ T23E4 s horizontálnym špirálovým pružením. Návrh typu T23E4 bol prerušený pred dokončením, ale typ T23E3 bol dokončený a odpruženie pomocou torzných tyčí znížilo záťaž tanku o 20% v porovnaní s typom T23.
Ľahký tank T21
Nebol to priamo vývoj spätý s vývojom stredných tankov T20, ale podobou a vzhľadom sú si podobné. Tank T21 bol návrh tanku, ktorý mal byť nástupcom ľahkých tankov M3 a M5 (Stuart). Bol založený na trupe a podvozku stredných tankov typu T20, ale ktorého pancierovanie bolo len 30 mm. Bol osadený delom 76 mm a vážil 24 ton. Návrh bol pripravený, ale tank bol uznaný ako príliš ťažký na zaradenie do triedy ľahkých tankov. Nakoniec bol koncept tanku T21 nahradený programom pre vývoj tanku T24, ktorý bol neskôr štandardizovaný ako tank M24 Chaffee.