cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rabín
Rabíni na Slovensku
V súčasnosti sú na území Slovenska traja rabíni: v Košiciach, Piešťanoch a Bratislave.
Ambillou-Château
Ambillou-Château je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bulbokapnín
Bulbokapnín je alkaloid izolovateľný z rastlín rodov Corydalis (napr. chochlačka dutá) a Dicentra. Má halucinogénne účinky, a používa sa v medicíne napríklad pri stupore (chorobnej duševnej a telesnej strnulosti).
Narol
Narol je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat lubaczowski v rovnomennej gmine.
Boris Michajlovič Gessen
Svojou prácou významným spôsobom ovplyvnil vznik externalizmu v 30. rokoch 20. storočia.
Narol
Žije tu 2 110 obyvateľov (30.6.2007).
Laboule
Laboule je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Laboule má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Laboule má 142 obyvateľov (2009).
Aha efekt
Aha efekt je individuálna zážitková metóda odkrývania príčinnej súvislosti javov a situácií. Aha efekt je veľmi významný pri tréningovom prístupe, napr. pri vzdelávaní a vzniká predovšetkým pri takých metódach, ako sú simulácie, hranie rolí a i. Navodením situácie sa účastník sám dopracuje k výsledkom, je vtiahnutý do procesu, reaguje spontánne a výsledky sú ďaleko silnejšie fixované.
V súčasnosti sa pojem AHA efekt používa aj na označenie náhleho spontánneho pochopenia súvislostí v bežnom živote.
Miškovice
Miškovice sú katastrálne územie Prahy. Je tu evidovaných 19 ulíc a 293 adries. Žije tu 1394 obyvateľov. Sú súčasťou mestskej časti Praha-Čakovice.
Sarah Palinová
Troopergate - zneužitie politickej moci
Sarah Palinová vo funkcii guvernérky prepustila 11. júla 2008 Waltera Monegana, šéfa verejnej bezpečnosti Aljašky. Ten tvrdil, že o miesto prišiel, pretože odmietol prepustiť policajta Mika Wootena, ktorý sa rozvádzal so sestrou guvernérky Molly McCann.
Aljašský parlament k tomuto prípadu nazvanému "Troopergate" zriadil vyšetrovaciu komisiu. Vyšetrovanie sa pokúsila zastaviť skupina republikánskych poslancov po tom, čo sa Palinová stala kandidátkou na viceprezidentku USA, ale najvyšší súd štátu Aljaška 9. októbra 2008 zamietol žiadosť.
Vyšetrovatelia parlamentnej komisie došli k údajnému záveru, že  "guvernérka Sarah Palinová zneužila svoju moc a porušila tak etický kódex týkajúci sa výkonnej moci Aljašky" . Vyšetrovanie aljašského disciplinárneho výboru, ktorý Palinová požiadala o preskúmaní prípadu, avšak dospel k úplne opačnému výsledku : "Neexistuje žiadna pravdepodobná príčina domnievať sa, že guvernérka alebo niektorý iný štátny úradník porušili v súvislosti s touto záležitosťou aljašský etický kódex. ''"
Hoštice
Hoštice môžu byť:
Ján Novák
Ján Novák môže byť:
Kocelovice
Kocelovice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 162 obyvateľov, z toho 76 mužov a 86 žien, pričom priemerný vek v obci bol 49,3 roka (muži 49,7 roka, ženy 48,9 roka).
Zudausques
Zudausques je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alojz Miškovič
Doc. ThDr. Alojz Miškovič (pseud. Andrej Bielovodský, Gor, Gogoľov, Zloja M.; * 4. september 1902, Jurgov – † 14. marec 1967, Bratislava) bol slovenský historik, literárny historik, publicista a rímskokatolícky kňaz.
Ako historik sa zameral na obdobie včasného feudalizmu, národné obrodenie a dejiny spisovnej slovenčiny. Z oblasti literárnej histórie doplnil poznatky o viacerých slovenských kultúrnych dejateľoch (napr. Juraj Páleš, Johann Ladislaus Pyrker, Ladislav Zábojský, Ján Kollár).
K poznaniu dejín slovenského spisovného jazyka prispel objavom, záchranou a publikovaním viacerých vzácnych jazykových pamiatok. V roku 1963 pripravil a publikoval nový preklad Života Konštantína-Cyrila a Života Metoda.
Bol členom Mierového hnutia katolíckeho duchovenstva, (1951 -1968), ktorého priamym pokračovateľom bolo „Združenie katolíckych duchovných Pacem in terris“, ktoré neskôr, v rokoch 1971 až 1989 kolaborovalo s komunistickým režimom.
Fotografická pamäť
Fotografická pamäť alebo eidetická pamäť je akt vnímania, pri ktorom po krátkej expozícii predmetov alebo javov sú ľudia schopní si ich ďalej zapamätať a vybaviť vo všetkých podrobnostiach, detailoch a kontúrach. Túto schopnosť sa nepodarilo experimentálne dokázať.
Turcovce
Turcovce sú obec na Slovensku v okrese Humenné. 6.novembra 1944 bola obec za pomoc partizánom, vypálená nemeckými vojakmi. Zhorela celá obec.
Divadlo Alexandra Duchnoviča
náhľad|Divadlo Alexandra Duchnoviča náhľad|[[Priečelie budovy Divadla Alexandra Duchnoviča v Prešove.]]
Divadlo Alexandra Duchnoviča (po rusínsky Tеатeр Александра Духновіча) je divadlo, ktoré sa nachádza v Prešove a je jediným slovenským divadlom hrajúcim v rusínskom jazyku.
História a poslanie
Korene divadla siahajú až do polovice 20. storočia, keď po 2. svetovej vojne, v roku 1945, bolo v Prešove založené Ukrajinské národné divadlo. Divadlo sa zameriavalo najmä na šírenie divadelného umenia na severovýchode Slovenska medzi občanmi ukrajinskej a rusínskej národnosti.
V roku 1990 bolo divadlo pomenované po Alexandrovi Duchnovičovi, vedúcej osobnosti národného obrodenia na východnom Slovensku a Podkarpatsku. V minulosti sa divadlo skladalo z dvoch súborov – činohra a folklórny súbor PUĽS (Poddukelský umelecký ľudový súbor). V súčasnosti tieto dva súbory existujú oddelene.
Činoherný súbor spočiatku hrával rusky, neskôr to bola modifikovaná ukrajinčina. Od polovice 90. rokov hrá Divadlo Alexandra Duchnoviča rusínsky – ako jediné divadlo na Slovensku a na svete. V repertoári divadla sa vystriedali zvučné mená zahraničných i domácich autorov – Anton Pavlovič Čechov, Fiodor Michajlovič Dostojevskij, William Shakespeare, Eugène Ionesco, Molière, Ivan Stodola, Blaho Uhlár, Karol Horák a iní. Najvýraznejšou osobnosťou divadla bol od 80. rokov dramaturg Vasiľ Turok.
Divadlo spolupracuje s mnohými slovenskými režisérmi, napr. Rastislavom Ballekom, Matúšom Oľhom, Jakubom Nvotom, Braňom Mazúchom či Svetozárom Sprušanským.
Nisko
Nisko je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat niżański v rovnomennej gmine.
Žije tu 15 590 obyvateľov (30.6.2007).
Podzemníci
Podzemníci (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) je novela napísaná v roku 1953 autorom Jackom Kerouacom. Novela nemá klasickú stavbu príbehu. Je to opis života komunity intelektuálov a bohémskych umelcov - novej Beat generation v San Franciscu, ktorej súčasťou sa Kerouac stal. Rozpráva o milostnom vzťahu mladého spisovateľa Lea a černošky Mardou. Spontánna spoveď protagonistu bítnického milieu písaná za zvukov jazzu a v benzedrinovom opojení. Novela je spísaná metódou prúdu vedomia. Sú v nej jasne zistiteľné postavy a vzťahy ku konkrétnym osobnostiam bítnikov (Gregory Corso, Allen Ginsberg, William S. Burroughs a iní).
Novela je autentickým obrazom myšlienkového, hudobného a literárneho hnutia, ktoré naplno ovplyvnilo americkú literatúru až v budúcom desaťročí.
Písnice
Písnice sú mestská štvrť a katastrálne územie na juhu Prahy, tvoriace od 24. novembra 1990 súčasť mestskej časti Praha-Libuš. Bola samostatnou obcou až do pripojenia k Prahe v roku 1974, kedy bola podriadená MNV Praha-Libuš. Je tu evidovaných 42 ulíc a 496 adries. Na rozlohe tu trvalo žije 4 177 obyvateľov.
Katharine Everett Gilbertová
Katharine Everett Gilbertová (* 1886, Newport, Rhode Island, USA – † 1952, Durham, Severná Karolína) bola americká estetička.
Na začiatku svojej kariéry pôsobila na University of North Carolina. Neskôr získala doktorát z filozofie na Cornell University v štáte New York. Od roku 1930 vyučovala ako prvá žena s titulom „profesor“ na Duke University v Durhame. Vo svojej výskumnej činnosti sa zamerala na filozofiu estetiky a v roku 1941 sa stala vedúcou novej katedry umenia, estetiky a hudby. V rokoch 1946–1947 zastávala funkciu prezidentky Americkej filozofickej asociácie.
Apisaón (syn Fausia)
Apisaón (Apisaón) je v gréckej mytológii syn Fausia, bol jeden z vodcov trójskeho vojska v trójskej vojne. V jedenástom speve Homérovej Iliady sa vďaka hlavnému veliteľovi achájskych vojsk Agamemnónovi začala bitka pre Achájcov vyvíjať priaznivo. Ale keď sa Agamemnón v boji zranil, trójsky princ Hektor za pomoci boha Dia strhol Trójanov do odhodlanejšieho boja a neskôr po zranení achájskych hrdinov Dioméda, Odysea a Eurypyla, získalo trójske vojsko dočasnú prevahu.
Krvavý boj si vyžiadal mnoho mŕtvych na oboch stranách. Epický básnik Homér uvádza, že medzi padlými bol aj trójsky vodca Apisaón, ktorého usmrtil achájsky hrdina Eurypylos. Hovoria o tom jeho verše: „''Len čo Eurypylos, syn preslávený Euaimonov zbadal, že je záplavou striel Aias odvšadiaľ tiesnený, šiel a pristúpil k nemu a vymrštil svoj hladený oštep; Apisáona zasiahl tým oštepom, vodcu mužstva, do pečene pod priečnu blanu a z neho vzápätí sa život vytratil. Víťaz sa potom na neho vrhol a sňal mu z ramien výzbroj. Ale keď ho uvidel Paris, podobný bohom, ako sníma brnenie Apisaóna, hneď napínal na Eurypyla luk, vystrelil a šípom ho zasiahl do pravého stehna..."''
Kyselina mravčia
Kyselina mravčia (systémový názov kyselina metánová) je najjednoduchšia karboxylová kyselina (funkčný vzorec HCOOH). Je dôležitým medziproduktom v prírodných biochemických dejoch, vyskytuje sa v jedoch žihadiel včiel a mravcov, odkiaľ pochádza aj jej slovenský nesystémový názov.
V prírode sa okrem včiel a mravcov vyskytuje v žihadlách a uhryznutiach mnohých iných druhov hmyzu radu blanokrídlovcov. Je tiež výsledným produktom spaľovania vozidiel poháňaných alternatívnou zmesou metanolu a benzínu. V minulosti sa pripravovala destiláciou mravčích tiel. Momentálne sa ročná produkcia spomínanej kyseliny pohybuje v tisícoch ton. Používa sa pri elektrolytickom pokovovaní materiálov, pri spracovaní koží, či už pri syntéze zložitejších zlúčenín. Soli (a estery) kyseliny mravčej sa nazývajú mravčany alebo formiáty. Mravčanový ión má vzorec HCOO−.
Kyselina mravčia sa charakterizuje ako kvapalina s leptavými účinkami (na koži spôsobuje nepríjemné pľuzgiere), je bezfarebná a vo vode dobre rozpustná. Má silné redukčné vlastnosti a bakteriocidné účinky. Používa sa ako konzervovadlo.
Clio
Clio môže byť:
Kontinentálny pohár (KHL)
Kontinentálny pohár je trofej pre víťaza základnej časti v Kontinentálnej hokejovej lige (KHL).
Clio
CLIO je meno informačného servera, ktorý používal Gopher protocol na poskytnutie prístupu k informáciám v National Archives and Records Administration.
Stepan Andrijovyč Bandera
Stepan Andrijovyč Bandera (* 1. január 1909, Staryj Uhryniv, Rakúsko-Uhorsko, dnes Ukrajina – † 15. október 1959 Mníchov, Nemecko) bol ukrajinský politik, jeden z vodcov ukrajinského národného hnutia na západnej Ukrajine v rokoch 1941 – 1959, hlava Organizácie ukrajinských nacionalistov (OUN) a neskôr i Ukrajinskej povstaleckej armády, ktorá po druhej svetovej vojne bojovala za vytvorenie ukrajinského štátu.
Mladosť a raná kariéra
Narodil sa v rodine gréckokatolíckeho kňaza 1. januára 1909 v obci Staryj Uhryniv vo vtedajšej Haliči, ktorá pred prvou svetovou vojnou patrila k Rakúsko-Uhorsku. Dnes obec leží v Ivanofrankivskej oblasti na Ukrajine. Po skončení poľsko-boľševickej vojny táto oblasť pripadla Poľsku.
Od roku 1919 študoval v meste Stryj. Jeho matka v roku 1922 zomrela na tuberkulózu. On sám od detstva trpel reumatizmom kĺbov. Štúdium dokončil v 1927. Od svojej mladosti bol politicky angažovaný. V roku 1929 sa stal členom Organizácie ukrajinských nacionalistov (OUN), ktorá bojovala za ukrajinskú samostatnosť. Najprv bol členom prieskumného oddielu, neskôr velil oddielu propagandy. Pre svoje charizmatické vystupovanie úspešne napredoval v hierarchii organizácie. V rokoch 1928 až 1933 Bandera navštevoval Ľvovskú polytechnickú školu, kde študoval za inžiniera agronómie.
Na území, kde operovali oddiely pod Banderovým vedením, boli metódami boja za nezávislosť aj teroristické akcie a atentáty na predstaviteľov Poľska. V roku 1934 bol zatknutý a odsúdený na trest smrti za atentát na poľského ministra vnútra Bronisława Pierackého. Neskôr mu bola pripísaná i zodpovednosť za vraždy poľských predstaviteľov. Trest mu však neskôr zmiernili na dlhoročné odňatie slobody vo väzení vo Wronki. Po obsadení Poľska Nemeckom a ZSSR bol v roku 1939 Nemcami prepustený. Počas sovietskej okupácie Poľska bol sovietskymi orgánmi zatknutý Banderov otec aj sestry.
Druhá svetová vojna
Organizácia ukrajinských nacionalistov sa čoskoro rozdelila na dve frakcie, OUN-B (banderovcov) a OUN-M, ktorých vodcom bol Andrij Meľnyk. Zatiaľ čo Meľnyk presadzoval hlbšiu spoluprácu s Nemcami, Bandera bol zástanca samostatnejšieho konania. S podporou nemeckých orgánov organizoval skupiny, ktoré prechádzali na územie ZSSR, kde mali organizovať boj proti sovietskej vláde a uskutočňovali atentáty na predstaviteľov sovietskej moci na Ukrajine. NKVD však tieto aktivity pred začiatkom bojov na východnom fronte z veľkej miery potláčala rozsiahlym zatýkaním podozrivých. Na Nemcami obsadenom území organizoval za nemeckej podpory z ukrajinských nacionalistov oddiel Brandenburg, tvorený dvoma plukmi (Roland a Nachtigal). Po napadnutí ZSSR nacistickým Nemeckom Bandera využil situáciu a 30. júna 1941 v Ľvove vyhlásil nezávislosť Ukrajiny za podpory Nemcov. Premiérom nového štátu sa mal stať Jaroslav Stecko. Po 12 dňoch boli ukrajinskí predstavitelia zatknutí a nútení proklamáciu nezávislosti odvolať, s čím však nesúhlasili a boli preto väznení v koncentračných táboroch. Bandera sa dostal do tábora Sachsenhausen, kde bol väznený až do jesene 1944. Ako prominentný väzeň mal dobré životné podmienky a mohla ho navštevovať aj jeho manželka. Jednotky ukrajinských nacionalistov ďalej spolupracovali s Nemcami, podieľali sa na genocíde Židov. V roku 1942 zomreli v koncentračnom tábore v Osvienčime dvaja jeho bratia. Vo februári 1945 bol zvolený za veliteľa Organizácie ukrajinských nacionalistov, ktorej cieľom bolo nastolenie samostatného ukrajinského štátu. V tom čase však už bolo celé územie Ukrajiny pod kontrolou sovietskych vojsk. Organizáciu riadil zo západného Nemecka. Jej príslušníci sa pokúšali od roku 1945 do začiatku 50. rokov 20. storočia pútať pozornosť partizánskou a teroristickou činnosťou na území ZSSR, Poľska a Česko-Slovenska.
Smrť
V roku 1953 na pôde OSN žiadal Sovietsky zväz neúspešne jeho vydanie.
V roku 1953 sa Bandera pre opozíciu vo vlastných radoch hodlal vzdať funkcie, no bol opätovne zvolený za hlavu OUN. Neskôr žil v exile v Mníchove v Západnom Nemecku. 15. októbra 1959 bol zavraždený agentom KGB Bogdanom Stašinským pomocou kyanidu.
Hlas (zvukový prejav)
Hlas je zvukový prejav ľudí a mnohých živočíchov vytváraný hlasovými orgánmi. Je akustickým základom ľudskej reči a spevu. Základný tón vzniká v hrtane rozkmitaním hlasiviek prúdom vzduchu z pľúc, zosilňuje sa sústavou rezonančných dutín v hrudníku a hlave. Podľa Aristotela je to druh zvuku oduševnenej bytosti. Hlas je zvuk, ktorý má nejaký význam a nevzniká prosto tým, že sa vzduch vydychuje, ako keď sa kašle, ale tým, že vzduch, ktorý je v priedušnici, na ňu naráža.
Kmitočtové rozpätie ľudského hlasu je od 64 Hz po 1 024-2 048 Hz.
Euterpe
Euterpe môže byť:
Nowa Dęba
Nowa Dęba je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat tarnobrzeski v rovnomennej gmine.
Žije tu 11 343 obyvateľov (30.6.2007).
Zábava (činnosť)
Zábava je využitie času na účel, ktorého zmyslom je zabaviť alebo odreagovať sa, prípadne terapeutické občerstvenie tela alebo mysle.
Za zábavu je možné považovať veľa aktivít:
Bertram Brockhouse
Bertram Neville Brockhouse (* 15. júl 1918, Lethbridge, Kanada – † 13. október 2003, Hamilton) bol kanadský fyzik.
V roku 1947 promoval na University of British Columbia a v roku 1950 získal doktorát na University of Toronto.
V rokoch 1950 až 1962 pracoval v Chalk River Nuclear Laboratory. V roku 1962 sa stal profesorom na McMaster University v Hamiltone, kde pôsobil do roku 1984.
V roku 1994 získal spolu s Cliffordom Shullom Nobelovu cenu za fyziku za rozvoj metód rozptylu neutrónu na štúdium kondenzovaných látok, špeciálne za rozvoj neutrónovej spektroskopie.
Vika vtáčia
Výskyt a doba kvitnutia
Ide o európsky druh vlhkých lúk, priekop a svetlých lesov. Rastie často i ako často vyničiteľná burina v záhradách. Kvitne od júna do septembra.
Balneológia
Balneológia (gr.+lat.) je vedný odbor o liečivých minerálnych a termálnych vodách a kúpeľníctve. Skúma vzťah medzi ich aplikáciou a pôsobením na ľudský organizmus, najmä s ohľadom na terapeutické účinky.
Andernach
Andernach je nemecké mesto v okrese Mayen-Koblenz spolkovej krajiny Porýnie-Falcko. Má približne 30 000 obyvateľov. Nachádza sa na ľavom brehu rieky Rýn blízko mesta Neuwied.
Dejiny
S dejinami starými viac ako 2000 rokov patrí Andernach medzi najstaršie mestá v Nemecku. Mesto založili Rimania v roku 12 pred Kr. ako Antunnacum, pravdepodobne na staršej keltskej osade. Od roku 1453 stojí v meste 56 metrov vysoká veža Der Runde Turm. Patrí medzi pozostatky stredovekého opevnenia, ktoré sa s niektorými bránami a vežami zachovali dodnes. Z 11. storočia sa zachoval katolícky kostol Nanebovzatia Panny Márie a je najstaršou pamiatkou v meste.
Turizmus
Medzi turistickú atrakciu patrí najvyšší studený gejzír na svete. Dosahuje výšku 64 metrov.
Lachamp-Raphaël
Lachamp-Raphaël je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Lachamp-Raphaël má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Andard
Andard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Lachamp-Raphaël
Obyvateľstvo
Lachamp-Raphaël má 86 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Andard
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pitkovice
right|thumb|Pitkovice
Volejbal na Stredozemných hrách
Volejbal na Stredozemných hrách je volejbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Stredozemných hier. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na 3. stredozemných hrách v roku 1959 v Bejrúte, vtedy iba v mužskej kategórii. Ženy odohrali svoj prvý turnaj na 7. stredozemných hrách v roku 1975 v Alžíri. Volejbalový turnaj sa koná pravidelne. V mužskej kategórii získali najviac prvenstiev družstvá 🇮🇹 a, v ženskej družstvo 🇮🇹.
Pitkovice
Pitkovice sú mestská štvrť a katastrálne územie na juhovýchodnom okraji Prahy s rozlohou. Tvorí najzápadnejšiu časť mestskej časti Praha 22. Je tu evidovaných 8 ulíc a 83 adries. Žije tu 197 obyvateľov.
Erato
Erato môže byť:
Zutkerque
Zutkerque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Andard
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zutkerque
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Andard
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zutkerque
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chleb
Chleb je tretí najvyšší vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria v jej hlavnom hrebeni, približne južne od Terchovej. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Nachádza sa v severnej polovici pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na rozhraní okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územia obcí Terchová a Šútovo. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni je západne ležiaci Veľký Kriváň a východne ležiaci vrch Hromové. Na južnom výbežku stojí celoročne prístupná Chata pod Chlebom.
Opis
Skalnato-hôľnatý vrch v centrálnej, najatraktívnejšej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry je vďaka dostupnosti a výhľadu obľúbeným cieľom turistov. Hlavný hrebeň vedie zo severu od Poludňového grúňa cez Steny (tu sa stáča západným smerom) a Hromové  a pokračuje západným smerom cez Snilovské sedlo na dominantný Veľký Kriváň. Poloha nad Vrátnou dolinou v blízkosti Snilovského sedla, kde končí sedačková lanovka od Chaty Vrátna, robí mohutný vrch jedným z najľahšie dostupných nielen v Malej Fatre.
Jeho severné svahy sú zvláštne vytvarované na tzv. „chlebské kotle“, pozostatok po dávnych zosuvoch. Pretože sa tu dlho do jari drží sneh (známy svah Oštiepková mulda), boli tu vybudované lyžiarske trate, dostupné z Vrátnej. Na južnej strane svah vytvára predvrchol Bochník a na južných svahoch sa nachádza aj Chata pod Chlebom. Na severnej strane pramení vo výške približne rieka Varínka, ktorá odvodňuje severnú polovicu masívu. Juhovýchodné svahy odvodňuje Úplazný potok, čoby prítok Šútovského potoka a juhozápadné Snilovský potok, prítok Studenca.
Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra a veľká časť Chlebu patrí do NPR Chleb.
Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu
Výhľady
Ľahko dostupný Chleb, situovaný v srdci Krivánskej Fatry, umožňuje výborný rozhľad na okolité vrchy Malej Fatry, no i vzdialené pohoria. Ďaleký kruhový rozhľad čiastočne obmedzujú len velikáni hlavného hrebeňa. Mimo Vrátnej doliny a okolitých kotlín a vrchov je zo skalnato-lúčnatého vrcholu možné pozorovať Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy, Martinské hole, Vtáčnik, Veľkú Fatru, Nízke i Západné Tatry či Chočské vrchy.
Podanie (stolný tenis)
Podanie je v stolnom tenise špeciálny úder, ktorým sa začína hra.
Podáva sa s loptičkou voľne ležiacou na dlani, ktorá musí byť otvorená. Loptička musí byť nadhodená minimálne 16 cm vysoko. Musí sa najprv dotknúť plochy podávajúceho a potom plochy prijímajúceho. Ak sa loptička dotkne sieťky a preskočí na stranu prijímajúceho, podanie sa opakuje. Povinnosťou hráča je podávať tak, aby mohla byť posúdená jeho správnosť. Podanie sa mení po dvoch správne zahraných loptičkách. Keď sa hrá štvorhra, hráč podáva z pravej strany stola, loptička sa musí dotknúť pravej strany stola a na druhe strane ľavej strany stola z hľadiska podávajúceho hráča. V prípade dvojhry, loptička môže dopadnúť na ľubovoľné miesto strany stola protihráča.
HMS Hood (51)
HMS Hood (pennant number-vlajkové číslo 51) bol bojový krížnik triedy Admiral Spojeného kráľovstva. Rozhodnutie o stavbe bolo zapríčinené obavami Spojeného kráľovstva v roku 1915, kedy britská rozviedka získala plány novo projektovaných plavidiel nemeckého cisárskeho námorníctva Mackensen a Yorck. Plán počítal so stavbou štyroch jednotiek, HMS Anson, HMS Hood, HMS Howe, HMS Rodney, no neskôr v roku 1917 Nemecko opustilo od stavby veľkých hladinových plavidiel v prospech ponoriek a zvyšné jednotky triedy Admiral boli zrušené. V bitke pri Jutskom polostrove (tiež aj bitka pri Skagerraku), kde boli zničené tri britské bojové krížniky (HMS Indefatigable, HMS Queen Mary a HMS Invincible) zapríčinila prepracovanie projektu krížnika. Bolo pridané dodatočné pancierovanie a to až 5 000 ton. Cena plavidla sa vyšplhala na vtedajších 6 025 000 £.
Mená zrušených plavidiel boli neskôr pridelené bojovým lodiam triedy Nelson (HMS Rodney) a triedy King George V. (HMS Anson a HMS Howe).
Stavba
500px|left|thumb|HMS Hood v roku [[1921.]] Kýl lode Hood bol položený v lodenici John Brown & Company v Clydebanku 1. septembra 1916 a slávnostne spustená na vodu bola 22. augusta 1918. Hood mal bojový výtlak 45 200 t. Kompletizácia a dokončenie trvalo do 15. mája 1920, kedy bola oficiálne prijatá do výzbroje britskej Royal Navy.
Pohon a pancierovanie
Pohonná jednotka pozostávala z 24 kotlov a štyroch vysokotlakových turbín, ktoré dodávali lodi výkon 113 000 ks čo je 101 430 kW. Zásoba (maximálna) 4 000 ton paliva postačovala, pri ekonomickej rýchlosti 20 uzlov preplávať 10 000 námorných míľ. Loď mohla dosiahnuť najvyššiu rýchlosť 31-32 uzlov. Pancierovanie najohrozenejšie časti lode dosahovali hrúbku 305 mm a menej dôležité časti 228 mm, na delostreleckých vežiach a mostíku 305 mm.
Výzbroj
Hlavná výzbroj lode pozostávala zo štyroch dvojhlavňových veží, s osadenými delami kalibru 381 mm. Sekundárna výzbroj určená hlavne na boj s ľahšími hladinovými loďami ako sú torpédoborce, ľahké krížniky a pod. pozostávala zo siedmich dvojhlavňových veží kalibru 102 mm a protileteckú výzbroj zastupovalo 24 kanónov kalibru 40 mm. Na prove v podhladinovej časti boli namontované štyri torpédomety kalibru 533 mm. Hood niesol jedno lietadlo Fiarey IIF.
Služba
V medzivojnovom období bola najväčšou loďou na svete a obľúbenkyňa celého Anglicka. 20. mája 1920, po prevzatí sa stal vlajkovou loďou viceadmirála Rogera Keyesa. Spolu s ďalším bojovým krížnikom HMS Repulse sa v rokoch 1923 až 1924 zúčastnil cesty okolo sveta. Na prelome 30. rokov sa podrobil rekonštrukcii. V tridsiatych rokoch slúžil v Atlantickom loďstve (Home Fleet), a počas španielskej občianskej vojny patroloval pri brehoch Španielska. V rokoch 1937 -38 bol rekonštruovaný na Malte. V roku 1941 bola plánovaná celková modernizácia, ako aj zosilenie pancierovej ochrany paluby. II. sv. vojna však modernizácii zabránila.
Bojové nasadenie
Na počiatku druhej svetovej vojny bol HMS Hood súčasťou Home Fleet v Severnom mori a zúčastnil sa na útoku proti Vichistickému Francúzsku a jeho loďstvu v Mers el Kebir a v marci roku 1941 pátral v severnom Atlantiku po nemeckých bojových lodiach Scharnhorst a Gneisenau.
Ťažké krížniky HMS Norfolk a HMS Suffolk ktoré patrolovali na východ od Britských ostrovov 23. mája vypátrali nemecké lode Prinza Eugena a Bismarcka, a súčasne na ne začali navádzať pýchu loďstva Spojeného kráľovstva Hooda spolu s najnovšou bojovou loďou Prince of Wales.
Nakoniec Hood skončil podobne ako jeho traja predchodcovia v bitke pri Jutsku (Skagerraku), pričom škody ktoré spôsobil svojmu protivníkovi boli neporovnateľné s osudom, ktorý postretol túto pýchu britskej Royal Navy.
Guelf
Guelfi boli prívrženci pápežskej strany bojujúcej s cisárskou stranou o moc; protivníci ghibellinov. Guelfom bol napr. Dante Alighieri.
Podanie (tenis)
right|upright|thumb|Podanie v tenise
Podanie v tenise je úder, ktorým sa začína každá hra.
V súčasnom profesionálnom tenise sa využíva takmer výlučne podanie, pri ktorom hráč vyhodí loptičku do vzduchu a udrie ju raketou tak, aby smerovala krížom od hráča do poľa podania. Ak sa loptička dotkne siete a padne do poľa podania hlási sa "let" a podanie sa opakuje. V profesionálnom tenise sa loptička pri prvom podaní hrá priamo (silovo bez akejkoľvek rotácie) pri druhom sa zvykne zatočiť (zarotovat hornou, bočnou alebo najčastejšie kombinovanou rotáciou), aby po dopade na kurt zmenila smer a rýchlosť. Hráč má k dispozícii dve podania, pokiaľ obe podania skazí, ide o dvojchybu a bod získava protihráč.
Podanie je jediný tenisový úder na ktorý nemá vplyv protihráč. Protihráč nemôže do podania nijak zasahovať. Podávajúci hráč si sám vyberie spôsob akým podá (silu, rotáciu, či podá protihráčovi do forhendu, bekhendu alebo na telo). Hráč pri podaní nesmie pred stretom rakety a loptičky prekročiť hociktorou nohou čiaru podania, v inom prípade sa hlási prešľap a podanie je neplatné a nemôže sa opakovať.
Pre nováčikov je to jeden z najzložitejších úderov, ak je však dobre natrénované, môže sa stať pre hráča veľkou výhodou. Pokročilí hráči dokážu podať rôznym spôsobom a používajú svoje podanie ako príležitosť získať bod, (eso - returnujúci hráč sa nesmie žiadnou časťou rakety dotknúť loptičky) alebo ako získať prevahu v hre - zatlačením protihráča do pozície z ktorej môže zahrať iba obranný úder. Z tohto dôvodu profesionálni tenisti vyhrávajú väčšinu svojich podaní a okamih, keď protihráč prelomí podanie súpera (break) hrá kľúčovú úlohu v zápase.
Hráč podáva z ľavej alebo pravej polovice svojej strany dvorca, do opačnej štvrtiny súpera, ľavú a pravú polovicu postupne strieda. V prípade štvorhry sa hráči na podaní postupne striedajú, pri podaní hráč podáva do tej istej časti dvorca, ako v dvojhre, ostatné údery platia na rozšírenom dvorci, vyznačenom čiarami.
Junácka ulica (Bratislava)
Junácka ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Na ulici sa nachádza futbalový štadión Pasienky.
Podanie (tenis)
Taktika
Podanie pri dvojhre - hráč podáva vždy na kríž a stojí čím bližšie ku stredu dvorca. Prvé podanie sa väčšinou podáva silovo, úspešné prvé podanie je veľkou výhodou pre podávajúceho hráča. Druhé podanie má funkciu sťažiť returnujúcemu hráčovi vrátenie loptičky. Hráč by nemal druhé podanie často kaziť, mohlo by to viezť ku breaku, ktorý býva najmä na tvrdom povrchu rozhodujúci. Druhým podaním sa dá veľmi dobre taktizovať. Najúčinnejšie druhé podanie praváka do forhendovej strany protihráča je von z dvorca. Do bekhendovej strany je najúčinnejšie podanie do súperovho bekhendu - rotovaná loptička má tendenciu sa stočiť do protihráčovho tela.
Podanie pri štvorhre - hráč taktiež podáva na kríž, ale stojí viac von z dvorca, teda niekde pri strete bočnej dvojhrovej čiary so základnou čiarou. Najdôležitejšiou úlohou podávajúceho hráča pri štvorhre je podať tak, aby umožnil svojmu spoluhráčovi na sieti ukončiť odreturnovanú loptičku.
Technika
Prvé podanie - hráč (pravák) si hádže loptičku pred seba mierne do pravej strany. Raketa udiera loptičku priamo. Je postavený bočne tak, aby ramená smerovali do políčka kam podáva. Po odraze loptičky hráč prekročí základnú čiaru pravou nohou. Druhé podanie - hráč (pravák) si hádže loptičku mierne za seba. Bočnou rotáciou docieli, že loptička počas letu a po dopade sa bude stáčať do strany. Hornou rotáciou sa loptička po dopade zrýchli a vyskočí podstatne vyššie.
Terpsichore
Terpsichore môže byť:
Romano Guardini
Romano Guardini (* 17. december 1885, Verona, Taliansko – † 1. október 1968, Mníchov, Nemecko) bol nemecký filozof talianskeho pôvodu, kňaz, predstaviteľ náboženskej filozofie, katolícky teológ a pedagóg.
Mal veľký vplyv na vedenie katolíckej mládeže a v liturgickom hnutí. Guardini vychádza z úvah o protikladne štruktúrovanom svete živo konkrétneho (Lebendig-Konkreten), keď pristupuje k človeku ako osobe (Person): človeku je podľa Guardiniho daný jedinečný, neopakovateľný život, ktorý sa napĺňa v stretnutí s transcedentnom.
Nowa Sarzyna
Nowa Sarzyna je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat leżajski v rovnomennej gmine.
Žije tu 6 243 obyvateľov (30.6.2007).
Krajníčko
Krajníčko je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 94 obyvateľov, z toho 43 mužov a 51 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 43,4 roka, ženy 39,2 roka).
Petríkovec
Petríkovec je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Bielej vody, meria 5 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, na východnom svahu Kohútky (794,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 735 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhojuhovýchodným smerom, zľava priberá prítok z juhovýchodného úpätia Širokého (771,1 m n. m.) a následne tečie na krátkom úseku severojužným smerom do osady Doliny, kde zľava priberá ďalší prítok z juhovýchodného úpätia Širokého. Ďalej tečie smerom na juhozápad, z ľavej strany priberá prítok z osady Podveliková, sprava prítok z južného svahu Kohútky a preteká intravilánom Zbory. Tu najprv priberá pravostranný prítok z juhozápadného svahu Kohútky, stáča sa severojužným smerom, opäť sprava priberá prítok z oblasti Dubníka a zľava prítok od osady Lazovce. Potom priberá ľavostranný prítok prameniaci západne od Mostišťa, ktorý ústi pri osade Lejšie a stáča sa k ústiu juhozápadným smerom. Do Bielej vody ústi severozápadne od obce Dohňany v nadmorskej výške cca 300,5 m n. m.
Sókos
Sókos (Sókos) môže byť v gréckej mytológii:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 1994
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 1994 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 1994, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 28 európskych družstiev, ktoré súťažili o 11 postupových miest na záverečný turnaj v siedmich kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Prebiehala od 6. februára 1993 do 9. marca 1994. Na finálový turnaj postúpili víťazi skupín a najlepšie družstvo z druhých miest. Ostatné družstvá z druhých miest zohrali navzájom play-off o zvyšné 3 postupové miesta.
Táto kvalifikácia slúžila zároveň aj ako európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 1995.
Priamy postup
Priamo postúpilo iba družstvo hostiteľskej krajiny:
Oleszyce
Oleszyce je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat lubaczowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 140 obyvateľov (30.6.2007).
Exteriér psa
Exteriér psa je súbor vonkajších, fyziologických vlastností psa. Medzinárodná kynologická federácia (FCI) vydala pre jednotlivé plemená tzv. štandardy, ktoré obsahujú popis jednotlivých častí tela psa, čiže jeho exteriéru. Podľa štandardu rozhodca na výstave posudzuje, do akej miery sa daný jedinec približuje štandardu predstavujúcemu ideálneho psa daného plemena. Pri popise psa rozhodca zvyčajne postupuje tak, že zhodnotí najprv celkový vzhľad jedinca a potom venuje pozornosť jednotlivým častiam a detailom.
Móhandás Karamčand Gándhí
Móhandás Karamčand Gándhí (मोहनदास करमचन्द गांधी)(* 2. október 1869, Pórbandar, India – † 30. január 1948, Naí Dillí, India), nazývaný aj Mahátmá (Veľký duch), bol indický mysliteľ a politik. Najvýznamnejšia postava indického národnooslobodeneckého hnutia proti britským kolonizátorom. Zakladateľ učenia nazývaného gándhizmus.
Gándhí bol tvorcom metód nenásilného odporu proti koloniálnej vláde, propagátorom rasovej a náboženskej rovnoprávnosti v Indii a čelnou postavou indického národného hnutia za nezávislosť. Východiskovým princípom jeho filozofie je stotožnenie Boha a pravdy. Pochopenie pravdy je spojené s procesom mravného sebazdokonaľovania. Jeho etické názory sa zakladali na džinistickom princípe ahínsa (zákone lásky a zákone utrpenia) a na princípe brahmačarje (nepripúšťajúcej zhovievavosť k ľudským slabostiam), aparigany (nezištnosti) atď. Vo svojich názoroch na vzťah Východu a Západu na rozdiel od Thákura zastával heslo „non-cooperation“.
Detstvo a škola
Gándhí sa narodil v Indii, v tom čase kolonizovanej Spojeným kráľovstvom (Británia si celkom podmanila Indiu v roku 1818, kedy rozdrvila posledného miestokráľa Maráthov). Mahátmá Gándhí pochádzal z podkasty vaišjov z kasty banijov. Táto kasta sa zväčša živila obchodom a poľnohospodárstvom. Jeho otec, Karamčand Gándhí, bol ministerským predsedom zväzového štátu Pórbandar. Matka Putlibáí bola silno nábožensky založená. Mal dvoch bratov a jednu sestru. Školu navštevoval najskôr vo svojom rodisku. Pokračoval v Rádžkóte na obecnej škole a v dvanástich rokoch na vyššej škole. V trinástich bol už ženatý. Stratil tak jeden rok štúdií, ale napriek tomu pokračoval v štúdiu. Pôvodne chcel byť lekárom, ale pod nátlakom rodiny sa rozhodol pre štúdium práva.
Gándhí sa v štrnástich rokoch života stretáva s Tulasidovou knihou – Rámájana. Tú považoval až do konca svojho života za najznamenitejšiu náboženskú knihu. Jeho otec po ťažkej chorobe zomrel krátko po jeho šestnástom roku. Gándhí v tej dobe počal so svojou ženou dieťa, ktoré po pôrode zomrelo. Toto znamenie bral ako trest za to, že poľavil v starosti o otca a nechal sa zlákať žiadostivosťou. V otázke viery bol Gándhí veľmi neistý. Po otcovej smrti sa stretol s Bhagavadgítou, ktorá ho nadchla až neskôr, keď držal 21-dňový pôst za zjednotenie moslimov a hinduistov. Jeho prístup k náboženstvu sa menil, postupne si však začal vytvárať vlastné názory. Spoznal, že kresťanstvo je pre neho krajne odpudivé a stále viac sa upieral k ateizmu.
Jeho postoj k britskej vláde sa s časom menil. V detstve ju považoval za nepriateľa, v dospelosti však dúfal, že spojenie Indie a Veľkej Británie nakoniec prinesie blahobyt. V mladom veku preto Britov podporoval. Až v tridsiatich rokoch svojho života nadobudol presvedčenie, že Británia je „škodcom a parazitom Indie“, a stal sa jej nepriateľom vo všetkých ohľadoch.
Po maturite vstúpil na Samaldasovu školu v Bhávnagare. Tá však bola nad jeho sily, a tak sa po prvom polroku vrátil domov. Po rodinnej porade sa vydal do Anglicka na štúdiá práv. Porušil však pravidlá kasty a napriek podpore rodičov bol prehlásený za odvrhnutého.
Štúdium v Anglicku
Vydal sa do Anglicka v období priemyselného a sociálneho rozmachu. Spočiatku to bolo pre Gándhího veľmi náročné. Býval v rodine, ktorá ho ponúkala mäsom a musel platiť vysoké nájomné. Stal sa z neho zaprisahaný vegetarián. V jednej jedálni sa údajne stretol s istým kresťanom, ktorý zmenil jeho pohľad na kresťanstvo. Gándhí prečítal Bibliu a usúdil, že ideálnym náboženstvom by bolo spojenie Biblie a Gíty. Svoj postoj však neskôr mnohokrát zmenil. Časom si prenajal byt v Londýne, kde študoval. Školu dokončil bez väčších ťažkostí, ale mal spočiatku problémy s právnickou praxou. Po troch rokoch v Anglicku zložil záverečnú skúšku a vrátil sa do Indie. Jeho matka už bola po smrti. Hlavnú podporu mal vo svojom najstaršom bratovi, ktorý mu zariadil očistný rituál – znovuprijatie do kasty. Pre väčšinu však zostal vo vyobcovanom stave. V tej dobe už mal deti, ktoré sa snaží vychovávať reformným spôsobom. Deti mal veľmi rád, ale jeho výchova bola tvrdá. Učil ich telocviku, otužovaniu a životospráve, ktorá bola v tej dobe u Indov značne zanedbaná. Zakrátko sa odsťahoval do Bombaja, aby tu získal právnickú prax a skúsenosti. Zakrátko sa však vracia a zakladá v Radžkote vlastný úrad. Potom prijal ponuku z Južnej Afriky, kam ako advokát aj v roku 1894 odišiel. thumb|left|Gándhí a jeho manželka Kasturba
Afrika
V tej dobe v Afrike fungovalo tzv. „zmluvné robotníctvo z Indie“ – robotníci z Indie prišli na päť rokov ako zmluvní robotníci a po ich odpracovaní sa stali slobodnými občanmi Juhoafrického štátu. Slobodní Indovia sa však stali predmetom rasovej diskriminácie. Hneď po príjazde sa Gándhí stal stredobodom pozornosti, keď ostro vystupoval proti zákazu nosenia turbanov v súdnej sieni. Stal sa obhajcom práv indických prisťahovalcov, písal do novín a bojoval proti rasizmu. Napriek počiatočným prekážkam sa rýchlo aklimatizoval a dostal sa do vzdelanej spoločnosti. Začal sa z nového pohľadu zaujímať o kresťanstvo a hľadal si cestu k hinduizmu.
Stal sa osobne obeťou rasového útoku. Nešlo o nič vážneho, ale táto skúsenosť v ňom vyvolala silné národné cítenie. Začal zvolávať schôdze Indov, na ktorých bojoval proti rasizmu a diskriminácii. Strávil rok v Pretórii, kde študoval právne pomery Indov, a sám toto obdobie hodnotí ako veľmi prínosné z pohľadu získavania skúseností. Pobyt mu umožnil zdokonaliť sa v znalostiach ekonomiky a prekladateľstva.
Návrat do Indie a zasa späť
Vrátil sa v roku 1896 a začal upozorňovať na pomery Indov v Južnej Afrike. Jeho články boli široko publikované. Vzápätí dostal káblovú správu z Natalu (Afrika) vyzývajúcu ho k urýchlenému návratu. Do Afriky sa vydal s celou rodinou. Gándhího referencie o zaobchádzaní s Indmi v Afrike mali veľký ohlas a Gándhí sa tak stal nepriateľom vlády aj Indov v Afrike, ktorí očakávali ešte horšie zaobchádzanie. Dva parníky z Indie boli považované úradmi za inváziu do Natalu. Bolo im zakázané pristáť pod zámienkou, že v Indii v tej dobe vypukol mor. Po uplynutí karantény, keď bolo zrejmé, že nik na palube nie je nakazený, začali úrady konať zúfalo a vyhrážali sa Indom zvrhnutím do mora, pokiaľ vystúpia na pobrežie. Tí sa však nedali zastrašiť a pod ochranou priateľa sa večer vylodil aj Gándhí. Krátko nato však bol spoznaný a prenasledovaný rozzúreným davom, ktorý ho dostihol a zbil temer do bezvedomia. Útočisko našiel u priateľa Rustomdži Šethu, ale dom bol zakrátko obkľúčený Európanmi a spodinou. Vyhrážali sa, že ho podpália, pokiaľ Šetha Gándhího nevydá. Tomu sa za pomoci polície podarilo dostať do bezpečia policajnej stanice. Gándhí napísal nový článok do miestnych novín, kde uviedol skomolené informácie na pravú mieru a situácia sa čoskoro (i s pomocou Anglického veľvyslanectva) upokojila.
Búrska vojna
Búrske vojny vypukli roku 1899. Indovia v Afrike pod vedením Gándhího sa rozhodli, že ako členovia Britského impéria všetkými prostriedkami vo vojne s Búrmi Anglicku pomôžu. Ich ponuka bola ocenená a prijatá. Väčšina výpomoci spočívala v ambulantných službách, ale ku koncu sa dobrovoľníci pridali aj k záložným plukom. Gándhí povedal: „Keby som bol postavený pred rozhodnutie medzi zbabelosťou a násilím, zvolil by som násilie.“ Dúfal, že pomoc Británii by mohla zlepšiť postavenie Indov v rámci Impéria.
Čierny mor a „Indická mienka“
Gándhí sa po vojne usadil v Johannesburgu, kde pokračoval vo svojej právnickej praxi. V roku 1904 začal vydávať časopis Indian Opinion – Indická mienka. V tom čase prirovnával situáciu Indov v Afrike k Židom v Európe. Tzv. kuliovia („nedotknuteľní“) žili v osadách podobným ghetám. Úrady vôbec neprispievali na správu a podporu týchto štvrtí, ktoré boli plné špiny a odpadu. Vypukol čierny mor; jeho zdroj síce nebol v kulijských ghetách, ale rýchlo sa tu uchytil kvôli zlej hygiene. Gándhí sa rozhodol pomôcť všetkými prostriedkami. Choroba, hoci sa ďalej nešírila, si vyžiadala medzi obyvateľmi ghet početné obete. Po tomto incidente sa Gándhí dohodol so svojim dávnym priateľom Westom na vydávaní Indickej mienky tiež v Durbane, kde West vlastnil tlačiareň. Gándhí založil roku 1904 v Phoenixe osadu určenú iba svojim prívržencom. Táto myšlienka vzišla z Ruskinovej filozofie, ktorú veľmi obdivoval. Časopisu potom venoval všetku energiu, aj keď sa stretával s nemalými problémami. V osade v Phoenixe sa tlačí Indická mienka dodnes.
Povstanie Zuluov a choroba manželky
Keď Zuluovia povstali a začali vraždiť britských úradníkov a vojakov, Gándhí sa opäť postavil na stranu Británie s rovnakou nádejou ako v Búrskych vojnách. Ponuka bola opäť prijatá a opäť nemala účinok, v ktorý dúfal. Gándhí sa stal veliteľom ambulantnej čaty (zdravotníci). V tých dňoch si uvedomil, že jeho zmyslom je slúžiť Bohu. Odrieka si pozemské pôžitky a skladá sľub doživotnej Brahmáčarji (prísna zdržanlivosť, pohlavná čistota a absolútne odriekanie). Začínajú sa u neho formovať myšlienky Satjagrahy – pasívneho odporu. Gándhí odsudzuje doktrínu meča a krvi, hlásajúc, že jediná sila je v beznásilí, ale iba v takom, ktoré odvrhlo možnosť násilia, nie v takom, ktoré násilie vykonávať nemôže. Gándhí pôsobil v tej dobe v Johannesburgu a jeho žena v Durbane ťažko ochorela. Tu sa prejavuje jeho postoj a viera v slovách: „Nedovolil by som nikdy, aby ste mojej žene dávali mäso, aj keby jej išlo o život, iba ak by si ho pravdaže sama želala.“ Tá mäso kvôli Gandhímu odmietla. Ako Gándhí neskôr povedal: „Bral som na seba naozaj veľkú zodpovednosť, ale dôveroval som v Boha.“ Žena sa po dlhom utrpení začala uzdravovať.
Prvá satjagraha v Natale
Skutočne prvý pokus o satjagrahu prebehol v roku 1908 a bol namierený proti ponižujúcej registrácii Indov. Pre zlú organizáciu skončil neúspešne a Gándhí bol po prvýkrát uväznený.
Až 14. marca 1913, kedy sa zdvihla daň slobodných Indov na hlavu a kedy vláda úplne nečakane zrušila platnosť všetkých sobášov, ktoré neboli uzatvorené podľa kresťanského rituálu, vypukla „pravá satjagraha“. Prvým krokom bolo, že ženy usilovali o to, aby boli zatvorené so svojimi manželmi do väzenia. Gándhí sa rozhodol podstúpiť rovnakú „obeť“. Slobodní Indovia boli zatknutím pobúrení nielen v Afrike, ale aj v Indii. K povstaniu sa čoskoro pridali aj baníci z Newcastlu. Satjagraha sa stala symbolom utrpenia, odriekania a obetí. Členov hnutia stále pribúdalo. Gándhí bol poslaný do väzenia v Bloemfonteine. Izoláciu rozhodol využiť na štúdium. Vláda vymyslela spôsob, ako obnoviť prácu v baniach a pri tom nepristúpiť na zníženie dane. Urobila z baní väzenské pracoviská a z bývalých robotníkov sa stali otroci. Tí však napriek tomu odmietali pracovať. Správy o zlom zaobchádzaní s nimi sa dostali do celej južnej Afriky i Indie. Anglická vláda začala „politiku železa a krvi“ – pomocou násilia sa snažila zabrániť štrajkom, väzenia boli preplnené. Protest nakoniec uspel: Gándhí bol prepustený a v roku 1914 vláda vyhovela ďalším požiadavkám: zrušila trojlibrovú daň, schválila platnosť sobášov a voľný pohyb Indov.
Gándhí filozofom, lekárom a reformátorom
Gándhí so spoločníkmi odišiel vyjednávať do Southhamptonu, ale v tej dobe vypukla prvá svetová vojna. Rovnako ako v minulosti chcel Gándhí zlepšiť postavenie Indov priamo v Anglicku tým, že sa študenti a indickí prisťahovalci budú podieľať na vojnovej podpore Británie. Tentoraz bol však nesúhlas s Gándhím väčší. Naopak, časť Indov chcela využiť situáciu a prinútiť vládu k okamžitému zlepšeniu ich situácie za prísľub pomoci. Gándhí však trval na svojom a jeho postoj sa mu podarilo presadiť. Indovia opäť Impériu pomáhali a Gándhí bol v očiach Anglicka počas tejto doby hrdinom. Venoval sa filozofii a študoval. Jeho filozofia bola filozofiou činu. Nevynašiel nič nové, uviedol však do života najmä myšlienky o etike. Hlavnú náboženskú i filozofickú silu čerpal po celý život z Bhagavad-Gíty. Za jedinú a najmocnejšiu považoval vždy pravdu. Hovorí, že (pravda) je dokonca jediným Bohom, a že všetko, čo je nepravda, zároveň neexistuje. Boh je podľa neho v každom atóme okolo nás i v nás (blízkosť zenovej filozofie). Vždy uprednostňoval význam praxe pred teóriou. Hlavnou jeho myšlienkou bola nenásilnosť a neochvejná láska ku všetkému a všetkým. Snažil sa, aby všetko na svete bolo rovnocenné a dokonca v istom ohľade súhlasil s myšlienkou komunizmu. Na druhej strane odsudzoval civilizáciu, ktorá odsúva duchovný svet a vyzýval sám k prostote. Gándhí považoval vek civilizácie za vek temnoty. Nie je náboženská, je plná drog a zverstiev. Triedy sa stále viac diferencujú a vzďaľujú. Trpezlivý človek sa podľa neho dočká chvíle, kedy sa civilizácia sama zničí. Je zásadne proti strojom a veľkým mestám. Jeho ideálom je prvotnopospolná spoločnosť. Ale tieto ideály sa časom nesnažil realizovať, vedomý si nemožnosti návratu do minulosti. Ďalej často kládol dôraz na protiklady, ktorými dokazoval svoju pravdu. Pri svojich reformách sa často stretal s prvotnou nechuťou občanov, ale vedel, že to on je reformátor, nie ľud a preto musí byť trpezlivý. Trpezlivosť bola Gándhího silná stránka. Vďaka svojej filozofii absolútnej lásky mu bolo krajne blízke lekárstvo. V tejto oblasti získal veľké skúsenosti práve počas prvej svetovej vojny. Často sa vystavoval riziku nákazy a táto obetavosť prospela jeho reputácii.
India
V deväťdesiatych rokoch 19. storočia boli dôsledky anglickej vlády v Indii najviditeľnejšie. Bolo narušené poľnohospodárstvo a prepukla chudoba a hladomor. Počas dvadsiatich piatich rokov zomrelo cca 15 miliónov Indov. Angličania Indiu ako svoju kolóniu čoraz viac vysávali. Vrcholom bol rok 1905, kedy Británia rozdelila Bengálsko na moslimskú a hinduistickú časť. V roku 1914 do tohto sveta vstupuje Gándhí, kedy musel Anglicko kvôli vážnej chorobe opustiť.