cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valentinián I.
Mladosť a vojenská kariéra
Do rímskej armády vstúpil už ako mladík. Spočiatku slúžil pod velením svojho otca Gratiana v severnej Afrike a Británii, neskôr na germánskej hranici v Podunajsku a Porýní. Vďaka prirodzeným vodcovským schopnostiam i značnej fyzickej sile si rýchlo získal úctu medzi radovými vojakmi a nadobúdal hodnosť za hodnosťou. V lete 357 bojoval vo veľkej bitke pri dnešnom Štrasburgu, v ktorej Rimania porazili kmeňový zväz Alamanov. Potom sa zúčastnil niekoľkých trestných výprav proti barbarom na pravom brehu Rýna a v roku 360 ho prevelili do provincie Mezopotámia. Po nástupe cisára Juliana (3. novembra 361) sa ocitol v nemilosti. Zbavili ho velenia a musel odísť do vyhnanstva v Egypte. Keď Julianus 26. júna 363 zahynul počas výpravy proti Peržanom, jeho nástupca Iovianus vrátil Valentinianovi predošlé hodnosti a prikázal mu, aby pre neho získal podporu vojsk na rýnskej hranici. Túto úlohu splnil až po veľkých nepokojoch, pretože Iovianus nebol v armáde obľúbený. Cisár však nezabudol odmeniť Valentinianovo úsilie a vymenoval ho za veliteľa elitnej jednotky svojej telesnej stráže.
Nadobudnutie vlády a rozdelenie ríše
Za cisára ho vymenovalo vojsko. Na trón tak 26. februára 364 zasadol schopný vojenský veliteľ nearistokratického pôvody, ktorý bol vyznávačom nicejského vierovyznania. Po jeho zvolení vymenoval za spolucisára svojho brata Flavia Valenta. Obidvaja cisári si ríšu hneď na začiatku neformálne rozdelili. Valens dostal na starosť východnú časť a sídlil v Konštantínopole a Valentinianus si ponechal západnú časť a za sídlo si vybral Mediolanum. Západnú časť zahrňovala s výnimkou Trácie rímska Európa a severozápadná Afrika (predovšetkým Mauretánia, Numídia a Tripolitánia), druhú východnú časť tvorilo Grécko, provincie v Malej Ázii, Mezopotámii, Sýrii, Egypt a Líbya. Hraničnú oblasť tvorila na západnej časti Dalmácia na východnej provincia Moesia.
Obaja vládcovia boli vojaci telom aj dušou, čo ríša tiesnená nápormi barbarov a zmietaná vnútornými nepokojmi práve potrebovala. Valentinián vyžadoval od každého obyvateľa disciplínu a jej porušenie tvrdo trestal. Tých, čo nemohli platiť dane, dal jednoducho popraviť. Ľudí (kolónov a otrokov), ktorí opustili svoju udelenú pôdu, posielal pracovať do baní. Zbojníkov a zlodejov dával bez súdu popraviť. Mníchov a pustovníkov zaradil do armády. Všetky prejavy neposlušnosti vnímal ako zradu a porušenie povinnej disciplíny. Často usporadúval vojenské trestné expedície, ktoré pálili dediny a úrodu.
Nepokoje v Afrike
V rokoch 346-375 vznikla veľmi nepokojná situácia v africkej provincii Africa Tripolitana. Už za cisára Joviána sa rozmohli útoky susedných kmeňov Austoriánov na bohaté mestá a úrodné polia provincie. O zlepšenie situácie sa mal postarať vojenský veliteľ Romanus, ktorý však využil situáciu a zhovievavosť Valentiniána a začal žiadať potravinové dávky od miestnych obyvateľov pre svoje vojsko. Keďže africký občania neboli schopní splniť Romanove požiadavky, ten odmietol bojovať proti Austoriánom. Neštastný obyvatelia sa obrátili aj na samotného cisára, no Romanovi sa podplácaním a intrigami darilo zmanipulovať mienku cisára. Medzitým Austoriáni mohli beztresne plieniť a sužovať Tripoliskú provinciu. Obyvatelia opäť poslali svojich legátov k cisárovi a ten poslal prešetriť veci svojím poverencom Palladiom. Romanus však podplatil aj Palládia a výsledkom bola poprava nevinných obetí. Spravodlivosť priniesol až veliteľ Theodosius, ktorý objavil dôkazy proti Romanovi a ten sa aj s ďalšími spolupáchateľmi nakoniec obesil.
S osobou Romana sa spája a j postava maurského kniežaťa Firma, ktorý sa v rokoch 372-374 vzbúril proti cisárovi. Firmus zabil svojho brata a Romanovho priateľa, za čo si vyslúžil intenzívnu negatívnu kampaň na dvore cisára. Keďže sa Firmus bál o svoj život, východisko našiel v krajnom riešení - vyhlásil sa za augusta a otvorene sa vzbúril proti cisárovi Valentiniánovi. Proti vzbúrencovi mal opäť zasiahnuť veliteľ Theodosius. Ten, nato aby Firma porazil, zameral sa na podrobenie tých kmeňov, o ktoré sa Firmus opieral. V roku 374 mal už Theodosius takú vojenskú silu, že mohol rozvinúť rokovania s maurskými kmeňmi, pričom im sľúbil, že ak sa pridajú na rímsku stranu, dostanú amnestiu. Firma napokon zradil kráľ jedného z kmeňov Igmazen. Mŕtve telo Firma, ktorý v zajatí spáchal samovraždu, sa dostalo do rúk Theodosia.
Konflikty s barbarskými kmeňmi a vzbura Procopia
Už rok po zvolení za cisára musel Valentinianus čeliť veľkému vpádu Alamanov v Gálií, ktorí sa vzbúrili nakoľko nedostali rovnako hodnotné dary od správcov, na aké boli zvyknutí.V rovnakom čase vypukla proti Valentovi vzbura pod vedením Procopia, bratranca nebohého cisára Juliana. Cisár si musel vybrať, kde zasiahne. Nakoniec sa na naliehanie viacerých galských miest rozhodol pre zásah proti Alamanom. Po niekoľkých neúspešných bitkách a výmenách velitelov sa Valentiniánovi nakoniec v roku 367 podarilo na krátky časť vyhnať Alamanov z Galie. Mier však netrval dlho, lebo už v lete 367 vtrhli do britských provincií kmene Piktov, Škótov, Sasov, Anglov a Jutov. Alamani okamžite využili odchod veľkej časti rímskych jednotiek na sever a vydrancovali mesto Moguntiacum. Valentinianovi, ktorý v tom čase vážne ochorel, trvalo niekoľko mesiacov, kým zhromaždil dostatok posíl. Na jar 368 prenikol na nepriateľské územie a porazil Alamanov v krvavej bitke pri meste Solicinium na hornom toku rieky Neckar. Nasledujúcich sedem rokov cisár dozeral na obnovu schátralých pohraničných fortifikácií v Porýní. Nezanedbával ani ochranu galského a britského pobrežia pred nájazdom saských pirátov.
Najväčšiu pozornosť venoval zdokonaleniu obrany panónskych provincií. Pôvodne touto úlohou poveril skúseného vojenského veliteľa Equitia, avšak vďaka protekciii správcu panónskej provincie Maximinusa pripadla táto úloha jeho synovi Marcellianovi. Marcellianus bol vojenským velitelom provincie Valeria. Pozval kvádskeho kráľa Gabínia na priateľskú hostinu a pri odchode od stola ho nechal zavraždiť. Tento zákerný čin mal však úplne opačný účinok, ako Marcellianus zamýšľal. Kvádi sa rozhodli pomstiť smrť svojho panovníka a na jeseň 374 spoločne so Sarmatmi spustošili susedné rímske provincie.
Na jar 375 Valentinianus opustil Trevír a prišiel na čele silného vojska do Panónie, aby dal barbarom príučku. Sarmati dostali taký strach, že sa mu bez boja podrobili. Kvádi boli rozhodnutí klásť Rimanom odpor, ale hrubo podcenili cisárovo vojenské nadanie. Valentinianus totiž v septembri 375 prekročil Dunaj na mieste dnešnej Budapešti a napadol ich krajinu od juhovýchodu. Kvádi útok z tohto smeru vôbec nečakali a utrpeli veľké straty na životoch i na majetku. Po skončení rímskej trestnej výpravy navštívili kvádski vyslanci cisára vo vojenskom tábore Brigetium (stál na pravom brehu Dunaja oproti ústiu Váhu), aby s ním rokovali o obnovení mieru. Pokojný rozhovor sa však zakrátko zmenil na prudkú hádku a Valentiniana ranila mŕtvica, ktorej na mieste podľahol. Po jeho smrti opustili Rimania všetky oporné body na ľavom brehu Dunaja a nikdy viac ich už neobsadili. Valentinianov brat Valens padol o necelé tri roky neskôr aj s najlepšou časťou svojej armády v boji proti Gótom a Alanom. Obrana rímskej hranice na Dunaji sa potom úplne rozpadla a na územie ríše začali prenikať desiatky barbarských kmeňov.
Ibn Saúd (Saudská Arábia)
Ibn Saúd alebo Abd al-Azíz (iné mená pozri nižšie; * 26. november 1876 – † 9. november 1953) bol zakladateľ tzv. tretieho saudského štátu a prvý kráľ Saudskej Arábie. Tretiemu saudskému štátu vládol od roku 1902 do smrti, z toho bol kráľom bol od roku 1926 a od roku 1932 sa jeho kráľovstvo volá Saudská Arábia. Jeho kráľovstvo bolo absolutistickou monarchiou s rysmi teokracie a tento charakter si s menšími úpravami zachovalo dodnes. Všetci nasledujúci králi Saudskej Arábie až dodnes (stav 2021) sú jeho synmi.
Meno
Namiesto tvaru Suúd môžu byť iné varianty prepisu (Su′úd, Saúd, Sa′úd - pozri v článku Saúdovci) alebo poslovenčený či nepresný tvar Saud. Namiesto tvaru ibn (pokiaľ nestojí na začiatku mena) môžu byť iné varianty prepisu (napr. bin) - pozri v článku ibn. Namiesto tvaru Abd al-Azíz môžu byť iné varianty prepisu - pozri v článku Abd al-Azíz. Namiesto tvaru Abd ar-Rahmán môžu byť iné varianty prepisu - pozri v článku Abd ar-Rahmán.
Biografia
Abd al-Azízova moc vznikla zo strategickej spolupráce so Spojeným kráľovstvom na prelome 19. a 20. storočia. Briti sa snažili v oblasti Perzského zálivu oslabiť Osmanskú ríšu a podporili preto Abd al-Azíza z rodu Saúdovcov v prevrate proti proosmanským Rašídom. V januári 1902 sa Abd al-Azíz zmocnil Rijádu a neskôr ovládol celý Nadžd. Potom postupne získaval vplyv medzi hlavnými kmeňmi v oblasti, vytvoril primitívnu štátnu organizáciu a začal budovať armádu, ktorej hlavnou zložkou sa stalo nábožensko-vojenské (wahhábovské) hnutie Ichwán („bratia“). Členovia bratstva zakladali osady, do ktorých usadzovali beduínov. Počas prvej svetovej vojny sa Abd al-Azízovi pomocou Ichwánu podarilo rozšíriť svoju moc na veľkú časť Arabského polostrova. 1. septembra 1924 dobyl Ta’if a 16. októbra vstúpil do Mekky, najposvätnejšieho miesta všetkých moslimov. Po roku obliehaní a následnom dobytí Mediny sa Abd al-Azíz vyhlásil za kráľa Hidžázu, Nadždu a priľahlých oblastí. V roku 1927 Briti uznali jeho kráľovstvo. V septembri 1932 kráľovstvo dostalo meno Saudská Arábia, Abd al-Azíz bol jeho absolútny monarcha.
Abd al-Azíz upevňoval svoju moc vo všetkých sférach, často podľa dosť archaických vzorcov. Za Abd al-Azízovej vlády bolo v Saudskej Arábii napríklad bežné otrokárstvo (zakázané bolo až v roku 1963). Ekonomicky však išla krajina po druhej svetovej vojne rýchlo nahor, predovšetkým vďaka príjmom z ropy, ktorej náleziská urobili zo Saudskej Arábie jednu z najbohatších krajín sveta. V roku 1942 nadviazali so Saudskou Arábiou diplomatické styky Spojené štáty a pozvoľna sa stali kľúčovým Abd al-Azízovým spojencom. On umožnil Američanom v krajine stavať vojenské základne a Saudskí Arabi na oplátku získali dodávky amerických zbraní. Čoskoro sa rozvinula aj vzájomná spolupráca v oblasti ťažby ropy. Saudská vláda síce spočiatku dostávala od amerických ropných spoločností iba malé poplatky za vyťažené barely, ale to sa zmenilo v roku 1950, keď začali byť zisky delené pol na pol.
Abd al-Azíz zomrel v roku 1953 a zanechal po sebe 34 – 47 synov (údaje sa rozchádzajú), ktoré splodil s 22 manželkami.
Charles
Charles môže byť:
Autrey-le-Vay
Autrey-le-Vay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Performancia (akčné umenie)
Performancia je druh akčného umenia, kde umelec zapája do vystúpenia pred publikom svoje telo.
V performancii sa môžu vyskytovať prvky iných umeleckých druhov a žánrov - napríklad divadla, poézie, videoartu a pod. Pre nejednoznačnosť bol koncom 60. rokov - začiatkom 70 rokov tento pojem umelcami odmietaný, práve pre jeho konotácie najmä k divadlu a pod. Vo svete sú známymi performermi Chris Burden, Valie Export, Marina Abramovič a Ulay, Gina Pane, Vito Acconci.
Na Slovensku sa zaoberajú performanciou napr. Vladimír Kordoš, Peter Meluzin, Juraj Bartusz, József Juhász, Peter Rónai, Michal Murin, Blažej Baláž, Miroslav Nicz a na prelome 90. rokov umelecké skupiny Balvan (1987 - 92) a Transmusic Comp.(1989 - 96). Z mladšej generácie nastupujúcej na scénu v novom miléniu je to Viktor Fuček, Maja Štefančíková, kolektívy Marína Abramovič Po Sebe Neupratuje a AÚ.
V Nových Zámkoch sa v rokoch 1988 - 2007 konal TransArt Communication - medzinárodný festival performancie, poriadaný Studiom Erté. Monografická publikácia o podujatí vyšla vo vydavateľstve Kaligram v r. 2008.
Umenie performancie bolo prítomné aj na výstavách Umenie akcie 1989 - 2000, ktoré boli realizované v Tatranskej galérii Poprad (2001) a v Nitrianskej galérii v Nitre (2001). Výstavy kurátorsky pripravila Lucia Gregorová - Stachová.
Tordouet
Tordouet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Rebeli (seriál)
Rebeli (orig. Rebelde) je mexická telenovela produkovaná Televisa. Jej pôvodný dátum vydania bol 4. október 2004. Na Slovensku začala vysielať 31. augusta 2009 na TV Doma.
Tordouet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 276 obyvateľov (2009).
Arabský plnokrvník
Stavba
Jedince sú vysoké 140 až 155 cm. Ako jediné z plemien majú tzv. šťučiu hlavu. Stavba tela sa od ostatných plemien líši. Najvýznamnejším rozdielom je počet stavcov chrbtice. Zatiaľ čo všetky ostatné plemená majú 18 párov rebier, 6 bedrových a 18 chvostových stavcov, arabský plnokrvník má 17 párov rebier, 5 bedrových stavcov a 16 chvostových stavcov. Vďaka tejto stavbe tela má klenutý chrbát a vysoko vsadený koreň chvosta, ktorý pri pohybe nesie vysoko zasadený v oblúku. Ďalšou jedinečnou črtou známu ako mitbah je uhol medzi hlavou a krkom. Malá hlava arabského plnokrvníka, ktorá sa smerom k papuli zužuje, je nasadená vysoko na svalnatom krku; výsledkom je zakrivená šija, ktorá umožňuje hlave značnú pohyblivosť. Arab má mať papuľu takú malú, aby sa zmestila do zaoblenej dlane. Hriva a chvost sú väčšinou husté, dlhé a lesklé. Najčastejšie farby sú hnedák, zlatý ryšiak, sivko alebo albín. V dnešnej dobe sú zriedkavé a drahé vraníky, ktoré boli v minulosti zabíjané pre svoju čiernu farbu a preto nevhodnosť do púšte. Využívané boli najmä na nočné útoky. Pravý vraník má čiernu hrivu a chvost, no môže mať biele odznaky ako lysina, ponožky a podkolienky.
Využitie
Arabské plnokrvniky sa dnes využívajú väčšinou v parkure alebo vytrvalostných pretekoch. Na tieto preteky sú najvhodnejším plemenom, pretože vydržia dlho bežať bez prestávky a sú odolné aj voči vysokým teplotám a jej náhlemu poklesu. Bez vody vydržia aj 3 dni. Vo westerne sú húževnaté a rýchle, preto sa hodia do rýchlostných disciplín ako pole bending alebo barrel race.
Rebeli (seriál)
Synopsa
" Elite Way School " je exkluzívny súkromné ​​školy, kde medzinárodne uznávaných prvotriednych teenageri sú nielen vysoká úroveň vzdelania , ale sociálne kontakty , ktoré zaisťujú úspešnej budúcnosti. Škola má štipendijný program pre nízkopríjmové mládež s vynikajúcou akademickej alebo športové, ale len málo z nich sa podarí , aby absolvent , pretože sú sledované tajnej spoločnosti s názvom " The Lodge " , ktorého účelom je chrániť " čistotu " privilegované triedy. Medzi skupine chlapcov, ktorí prídu do klubu lete predchádzajúceho školského roka sú Mia , Miguel , Diego a Roberta , štyria mladí muži , ktorí , napriek svojej veľké rozdiely , sa objaviť niečo , že zjednotí na sociálnych predsudkov , jeho veľká láska k hudbe.
Arabský plnokrvník
Čipovanie
Ďalšou výnimkou je označovanie arabských koní. Arabské plnokrvné kone sa neoznačujú výpalom, ale identifikujú sa podľa dôsledného grafického a slovného popisu na základe farby, vrodených alebo získaných odznakov a chlpových vírov. Pôvod jedinca sa zisťuje prostredníctvom DNA a čipovaním. Všetky arabské plnokrvné kone sa povinne označujú čipovou značkou.
Rebeli (seriál)
Synopsa
Roberta je dcéra slávneho speváka banda neznáša pravidlá, konvencie a vyrastajú v tieni svojej matky , pochybovať aj ich krásu a ich obrovský hudobný talent. Michael pochádza z mesta Monterrey a štúdií na univerzite na štipendium, ale jeho skutočným cieľom nie je , aby sa kontakty , ktoré vám pomôžu šplhať po spoločenskom rebríčku , ale pomsta na muža , ktorého viní za skazy a smrti jeho otca. Jeho život sa zdá rúcať, keď zistí , že je otcom dievčaťa , ktorú miluje , Mia.
Horelica
náhľad|Horelica z vrchu Vrchkoniec Horelica je mestská časť mesta Čadca.
Rebeli (seriál)
Synopsa
Pre Diego, syn významného politika , hudba je len koníček. Z dieťaťa, vie , že jeho osud je politika a zdedila arogantný a panovačný postoj svojho otca , ktorého obdivoval viac než ktokoľvek iný , a ktorý nie je nikdy spokojný s výsledkami Diegu. Mia je dcéra prestížne módne podnikateľ, a ako taký , neznáša pachuť. Je populárny, veselá a odchádzajúce , ale cukor hrad kúsky , kde bude žiť s vedomím , že jej otec je v láske so ženou , on zvažoval strašne vulgárne , Alma kráľ , matka Roberta.
Títo štyria mladí muži a všetci jeho spoločníci, žijú v univerzitných skúseností , ktoré budú formovať ich duševný a mravný vývoj , a spochybňujú hodnoty ich rodín pod vplyvom nového učiteľa , Enrique Madariaga , slávny spisovateľ , bývalý kolega z vysokej školy , ktorý tiež z nich , ako etiky a ľudskej dôstojnosti je určená k ukončeniu Lodge. " Rebel " je príbeh o mladosti, dospievajúci , ktorí otvoria svoje oči pred realitou sveta v prostredí , kde sa elitnej hodnotenie výkonu , konvencionalismus a majetku , a kde najsilnejší duchovia budú musieť bojovať o právo cítiť , milovať , až do konca sociálne bariéry a byť sám sebou.
Gandia inštaláciu kamier v škole sledovať, čo sa stane. Riadiaci výbor pre vysoké školy bude klásť väčší dôraz na šport a Gandia bude vykonávať niekoľko plánov v nádeji, že študenti plynúcej " prebytočnú energiu " Majú vo fyzickej aktivite. Tiež sa snaží " odzbrojiť " na " problémové miesta ", núti študentov k zmene pravidelne spolubývajúci a nabíjanie im ďalšie úlohy , ako je , napríklad , sponzor študentov z nižších ročníkov.
Štvrtého ročníka vrátil z dovolenky a ísť do piateho niektoré komplimenty a mnoho nových sny splniť. V priebehu minulého roka sa podarilo upevniť ako skupina aj cez individuálne a sociálne rozdiely. Toto spojenie bude testovaný so vstupom chalanov tento rok sú začlenené do štvrtého ročníka Elite Way.
Tordouet
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Horelica
Do roku 1943 bola samostatnou obcou. Predpokladaný vznik obce 1598 - 1635. V listinách z roku 1658 sa Horelica spomína ako sídlo veľkého majera. Ďalšie názvy 1720 Podhorelicze, 1773 Horelisa, 1920 Horelica. Maďarsky: Horelicz, Orlócz. Začiatkom 20. storočia sa obyvatelia živili drotárstvom, podomovým obchodom a lesnými prácami.
Arabský plnokrvník
Čipovanie
Elektronická čipová značka sa zakladá po identifikácii koňa. Na Slovensku existuje organizácia Arabské kone Slovenska - družstvo (AKS), založená 23. apríla 2006 v obci Kaľamenová (kde má aj sídlo), ktorá sa snaží o zlepšenie a rozšírenie chovu, hospodárskeho a športového využitia plemien arabských koní u nás.
Chovatelia a výstavy
Na Slovensku chová plnokrvníky Feras Boulbol, ktorý sídli na Liptove. Venuje sa vytrvalostným pretekom a vyhral množstvo pretekov na Slovensku aj v zahraničí. Na Slovensku sú ešte veľkými chovateľmi tohto plemena Jozef Gíreth, Eugen Bont, Petra Spodniaková, Zoltán Kovács (Bottovo) a Národný žrebčín Topoľčianky.
V Prahe sa na začiatku septembra koná každoročne medzinárodná výstava arabských koní. Na Slovensku patria medzi najznámejšie medzinárodná výstava v Trenčíne a ďalšie menšie: Zapačský zlatý kantár, výstava v Kaľamenovej alebo v Dvoroch nad Žitavou.
Kainuu
Kainuu (🇸🇪) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Oulu.
Obce
V roku 2011 sa kraj skladal z 9 obcí (fínsky kunta). Tie boli zoskupené do dvoch okresov (fínsky seutukunta). V následujúcom zozname sú mestá vyznačené tučným písmom.
Rebeli (seriál)
Synopsa
Prvý v zozname nových chalanov je bratranec Thomas, Leonardo , mladý provinčné , ktorí aj napriek svojej akademickej obmedzenia , získal štipendium pre jeho veľké atletické schopnosti. Sexy a zvodná neúmyselne ľahko sa integruje Miguel skupinu a stáva trofej vyhľadávaný väčšina chicas.Otro nováčik Rocco je alternatíva, ktorá sa cíti mimo a nad všetky ostatné , a ktorí generuje konflikty v skupine chlapcov. Ďalšie na zozname je Iñaki, chlapec elitársky a znížil k pokusu o pripojenie ku skupine Diegu. Je toho názoru, neodolateľný pre opačné pohlavie a pokúsiť sa dobyť Mia a slnko , ale nakoniec sa Bianca , ktorá tým , že jeho nevine a nezrelosti , je absolútne očarujúca.
Kedy Mia sa vracia z dovolenky narazí na nepríjemné prekvapenie, pretože existuje viac dievčat vo vašej spálni ... Vico Celi a Pilar , ktoré boli pridané , a nové dievča , Sun , ktorý okamžite nastaviť poplašné zvony zvoní Mia. Sol je krásny a zvodný model, ktorý vážne ohrozuje privlastniť si jeho miesto ako najkrajšie dievča a vyhľadávaný školy. To spôsobuje mnoho problémov medzi nimi, ale najhoršie je , že Sol Mine si niečo , čo nebolo možné ju oddeliť od Celina.
Naše postavy sa menili v priebehu prázdnin. Mia a Miguel prežil krásny sen o láske, sen , hrozí sa stať nočnou morou pre návrat do " reálneho sveta ". Rozdiely medzi nimi sú viditeľné ešte raz a napriek tomu, že je šialene zamilovaná , nedostatočnej prepracovanosti oboch znamená , že v určitom okamihu v histórii , nemôžu zostať spolu. Mine odmieta opustiť svoj ​​" sklenený box ", kde je všetko , ako chce , keď Miguel sa bude snažiť presadiť svoju nezávislosť. Časom je detský sen svet rozbité na kúsky, a ona sa stane veľmi odlišné dievča.
Roberta a Diego znova so smrteľnými nepriateľmi. Harmónia dosiahnuť na konci minulého roka, je preč. Na prelome vysnívanú cestu s priateľmi, Diego dostane ranu , z ktorého nedosiahol obnoviť : jeho otec mu povie , že matka opustila obaja kvôli inému mužovi. Diego nevie, že jej otec klamal a je sklamaný , veriť , že obe ženy Most Wanted , jej matka Roberta , dali späť. Váš prvý impulz je na vine sám pre vieru v hodnoty, ktoré prenášaných a podvedome začne správať ako jeho otec presvedčený , že koncept , ktorý má u žien je to úplná pravda.
Roberta medzitým zabudol snaží Diego. Domnievam sa, že jej city k nemu boli výsledkom ich nezrelosti , a začne vzťah s Žiačky šiestej triedy s názvom Roger. Roberta spurný osobnosť podstúpi zmenu v tomto novom roku, a podarilo sa mu nasmerovať svoju energiu k charitatívnej činnosti. Namiesto toho, aby sa sťažovať až teraz chce robiť niečo zmeniť svet. Jeho život sa zase s výskytom profesora Martina Reverte, nový učiteľ , ktorý bude znieť veľmi skryté vo vnútri reťazca Roberta. Dolores tiež vstupuje do školy, mladšia sestra Lupita priemer. Lola je čierna ovca rodiny, a keď sa dozvie , že každý miluje svojho " milovaného " nevlastnú sestru pre svoju jednoduchosť a dobré srdce , snaží sa zo života peklo. Ďalšou novou tvárou v škole je Bianca, veľmi vyhradené holka robí dobrí priatelia s Lolou a Inaki bláznivo zamiluje.
V tomto roku, noví učitelia vstupu do školy , a to najmä dvaja , ktorí majú silný vplyv na študentov : Julia a Martin Lozano Reverte. Julia Lozano profesor literatúry. Elite je absolventkou cesty, ktoré vždy cítil diskriminovaný , pretože ich nedostatok krásy. Nejako prísť k " pomstiť " s touto skupinou chalanov, ktorí , je atraktívny a bohaté pocit , že majú svet pri nohách. Ukáže vám, že život je viac než krása a peniaze. K dispozícii je nový tímový duch rast v protivenstvá. Mladí ľudia čoskoro uvedomia, že " nepriateľ " nie je najsilnejší vonkajší svet. Každý z Elite Way rebelov bude čeliť rôznym konfliktom, ktoré preveria vaše vnútornú silu , a bližšie k ich skutočným cieľom : zistiť , kto sú a čo chcú v živote dosiahnuť. To je tvoj čas byť mladý, byť mladý v dobe a svet , ktorý sa zdá byť rozhodnutý zničiť. V stredu svete ovládanom dospelých anestéziu celkovú kríza hodnôt, musia byť títo mladí ľudia čelia a prežiť najťažšie bitku : toho , že je sám.
MC
MC môže byť:
mc môže byť:
Two Door Cinema Club
Two Door Cinema Club je indie rocková kapela z Donaghadee, Severné Írsko. Vznikla v roku 2007, kapelu tvoria traja členovia: Sam Halliday (sólová gitara, vokály), Alex Trimble (spev, gitara, syntetizátory) a Kevin Baird (basa, vokály). V roku 2010 nahrali svoj debutový album Tourist History. Album vyhral Choice Music Prize za Írsky album roka 2010. V septembri 2012 vydali svoj druhý album Beacon.
Putimov
Putimov je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 271 obyvateľov, z toho 142 mužov a 129 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 37,3 roka, ženy 40,8 roka).
Futeau
Futeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Guľatina
náhľad|Drevená guľatina tropických stromov na [[Jáva (ostrov)|Jáve]] Guľatina je kmeň celého spíleného stromu v pôvodnom tvare, zbavený konárov. V tejto forme predávajú najčastejšie lesníci drevný materiál pre ďalšie spracovanie (píly, celulózky a iné).
Futeau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marcus Vipsanius Agrippa
Marcus Vipsanius Agrippa (* 63 pred Kr., prípadne už 64 pred Kr. na neznámom mieste ; † 12 pred Kr. v Kampánii) bol rímskym politikom a vojenským veliteľom.
Pôvod a mladé roky
Agrippa pochádzal z málovýznamnej rímskej rodiny. Jeho otec patril do plebejskej rodiny, jeho starší brat Lucius Vipsanius Agrippa patril medzi protivníkov Gaia Iulia Caesara, po jeho smrti bojoval v Afrike a Gaius Octavius mu udelil milosť. Marcus Vipsanius Agrippa získal kvalitné vzdelanie v rétorskej škole v Ríme, bojoval na Caesarovej strane proti pompeiovcovm. Spolu s Gaiom Octaviom odišiel do Apollonie v Grécku, kde sa obaja vzdelávali v gréčtine.
Bulíkova ulica
Je pomenovaná podľa Jána Bulíka (1898 – 1942), prvého predsedu Matice slovenskej v Juhoslávii a organizátora zahraničného odboja počas druhej svetovej vojny, ktorý zahynul v koncentračnom tábore Mauthausen. Do 1. apríla 1991 bola súčasťou Blagoevovej ulice..
Marcus Vipsanius Agrippa
Občianska vojna
Po Caesarovej smrti sa obaja vrátil do Ríma a bojovali proti Marcovi Antoniovi a Marcovi Aemiliovi Lepidovi. Keď Octavius, Antonius a Lepidus vytvorili druhý triumvirát, M. Vipsanius Agrippa dosiahol úrad tribúna ľudu (tribunus plebis). Po prepuknutí občianskej vojny medzi Octaviom a Marcom Antoniom bojoval Agrippa na strane G. Octavia a mal výrazný podiel na jeho vojenských víťazstvách, predovšetkým v perusijskej vojne, vo vojne proti Sextovi Pompeiovi a v bitke pri Actiu v roku 31 pred Kr.
Bulíkova ulica
Budovy
Nachádza sa na nej niekoľko panelových domov, typických pre toto sídlisko a materská škola. Domy sú číslované nepárnymi číslami od 1 po 23, číslo škôlky je 25. Niektoré budovy sú sčasti zateplené a nafarbené jednotne do oranžovo-červena.
Marcus Vipsanius Agrippa
Občianska vojna
V roku 39/38 pred Kr. bojoval v Gallii, kde potlačil povstanie Aquitáncov a v Germánii, kde porazil Suebov. Na území Gallie a Germánie budoval cestnú sieť, ktorá umožňovala rýchle presuny vojska. V roku 37 ho Gaius Octavius zavolal späť do Ríma a dal ho zvoliť za konzula. Medzitým bojoval proti Sextovi Pompeiovi, ktorého porazil a dal budovať silné loďstvo, ktorého materským prístavom sa stal Portus Iulius v Neapolskej zátoke. Loďstvo využil v námornej bitke pri Naulochu v boji proti Sextrovi Pomepiovi, ktorého definitívne porazil. Rozhodujúce námorné víťazstvo dosiahol v bitke pri Actiu pri západom pobreží Grécka nad Marcom Antoniom a Kleopatrou.
Bulíkova ulica
Budovy
Výhľad z čelných strán budov smeruje k hlavnej ceste Mamateyova ul., ktorá ale nepatrí medzi tie s hustou premávkou. Obyvatelia domov tak majú pekný výhľad na Saleziánske centrum Dona Bosca so športoviskami. Na opačnej strane sa pomerne blízko nachádzajú obytné domy Blagoevovej ulice, pod oknami sa ale nachádza zeleň, v prípade vchodov 17 až 23 je to materská škôlka.
Marcus Vipsanius Agrippa
Rodina
V roku 36 pred Kr. sa oženil s Caeciliou Pomponiou, dcérou Tita Pomponia Attica, s ktorou mal dcéru Vipsaniu Agrippinu. Jeho manželka zomrela asi v roku 28 pred Kr. Druhýkrát sa oženil s Augustovou neterou Claudiou Marcellou v roku 28 pred Kr. Keď Augustus v roku 24 pred Kr. vážne ochorel a zdalo sa, že zomrie, oženil ho so svojou dcérou Juliou a predurčil ho za svojho nástupcu. Z manželstva sa narodilo päť detí – Gaius Caesar, Iulia, Lucius Caesar, Agrippina (staršia) a Agrippa Postumus. V roku 12 pred Kr. Agrippa ochorel a zomrel skôr ako Augustus, ktorý jeho dvoch synov – Gaia a Lucia adoptoval a pripravoval ich za svojich nástupcov. Obaja však predčasne zomreli. Agrippa bol pochovaný v mauzóleu, ktoré si dal prvý rímsky cisár postaviť pre seba a svoju rodinu.
Dielo
S Menom M. Vispania Agrippu sa spájajú viaceré významné stavby v Ríme i mimo neho. Dal vybudovať vodovod aqua Marcia, ktorý privádzal do Ríma pitnú vodu, a vodovod Aqua Virgo, ktorý zásoboval vodou kúpele, dal odvodniť močaristú pôdu na Martovom poli (campus Martius), rozsiahlu sálu Saepta Iulia. V jej blízkosti dal na pamiatku víťazstva pri Actiu v roku 25 pred Kr. vybudovať Pantheon, chrám všetkých bohov, na ktorom je dodnes nápis z bronzových písmen "M. Vipsanius Agrippa, L. f. III consul fecit" (M. Vipsanius Agrippa, Luciov syn, dal postaviť za svojho tretieho konzulátu). Agrippa dal prvýkrát namaľovať a verejne vystaviť mapu Rímskeho impéria. Počas svojho druhého pobytu v Galli v rokoch 20 – 18 pred Kr. dal v meste Nemausus (dn. Nîmes) vybudovať chrám, ktorý sa dnes nazýva Maison carrée, v hispánskom meste Mérida dal postaviť amfiteáter.
Bulíkova ulica
Dopravné spojenie
Bulíkova ulica sama osebe je iba malá komunikácia idúca pomedzi škôlkou a Blagoevovou ulicou, v jej bezprostrednej blízkosti sa ale nachádza Mamateyova ulica, na ktorej premávajú aj linky MHD. Neďaleko vedie tiež Dolnozemská cesta, veľká štvorpruhová komunikácia.
Siarnaq (mesiac)
Siarnaq je prirodzený satelit Saturna.
Pandora (mesiac)
Pandora alebo Saturn XVII je prirodzený vnútorný satelit Saturna. Objavený bol v roku 1980 z fotografií od sondy Voyager 1 a dočasne označený ako S/1980 S 26. Neskôr, v roku 1985 bol pomenovaný.
Pandora je vonkajším pastierskym satelitom prstenca F. Má viac kráterov ako mesiac Prometheus a najmenej dva krátery s priemerom minimálne 30 km.
Jej obežná dráha sa javí ako chaotická, čo je výsledkom pohybovej rezonancie s Prometheusom. Najväčšie zmeny v ich obežných dráhach sa prejavujú približne každých 6,2 rokov, keď sú Pandora a Prometheus v apside, pričom sa priblížia na vzdialenosť. Pandora má aj 3:2 pohybovú rezonanciu s mesiacom Mimas.
Z jej malej hustoty a vysokého albeda sa predpokladá, že Pandora je porézne ľadové teleso. V týchto číslach je ale množstvo nejasností, takže tieto informácie zatiaľ neboli úplne potvrdené.
Prometeus (mesiac)
Prometeus alebo Prometheus alebo Saturn XVI je vnútorný prirodzený satelit Saturna. Bol objavený v roku 1980 (nejaký čas pred 25. októbrom) z fotografií sondy Voyager 1 a dostal dočasné označenie S/1980 S 27. Neskôr, v roku 1985 bol oficiálne pomenovaný.
Tento malý mesiac je extrémne pretiahnutý, s rozmermi 119 × 87 × 61 km. Má niekoľko horských chrbátov a údolí a množstvo impaktných kráterov, niektoré s priemerom väčším ako. Aj napriek tomu obsahuje menej kráterov ako mesiace Pandora, Epimetheus a Janus. Z jeho malej hustoty a vysokého albeda sa predpokladá, že Prometheus je porézne ľadové teleso. V týchto číslach je ale množstvo nejasností, takže tieto informácie zatiaľ neboli úplne potvrdené.
Prometheus sa správa ako pastiersky mesiac pre vnútornú hranu Saturnovho prstenca F. Najnovšie fotografie sondy Cassini-Huygens ukázali, že gravitačné pole Promethea vytvára slučky a vydutiny v prstenci F tým ako si z neho odoberá materiál. Obežná dráha Promethea sa javí chaotická ako následok pohybovej rezonancie s mesiacom Pandora. Najväčšie zmeny v ich obežných dráhach sa prejavujú približne každých 6,2 rokov, keď sú Pandora a Prometheus v apside, pričom sa priblížia na vzdialenosť. Prometheus je tiež značne ovplyvňovaný mesiacom Atlas.
Dominik Duka
ThLic. Dominik kardinál Duka OP (* 26. apríl 1943, Hradec Králové), občianskym menom Jaroslav Duka, je dominikánsky duchovný, emeritný 36. pražský arcibiskup a prímas český. Predtým bol provinciálom Českej provincie dominikánov (19861998), 24. biskupom kráľovohradeckým (19982010) a apoštolským administrátorom litoměřickej diecézy (20042008). V apríli 2010 bol zvolený za predsedu Českej biskupskej konferencie. Pápež Benedikt XVI. ho pri pápežskom konzistóriu konanom dňa 18. februára 2012 v Ríme menoval kardinálom. Jeho titulárnym kostolom je rímsky kostol sv. Marcelína a Petra v Lateráne.
Život
Študoval na Gymnáziu J. K. Tyla v Hradci Králové a bezprostredne po maturite pracoval v továrni ZVU, kde sa vyučil za strojného zámočníka. Po absolvovaní základnej vojenskej služby mohol v roku 1965 začať študovať teológiu v Litoměřiciach. V januári 1968 bol prijatý do tajného Noviciátu rádu dominikánov. Dňa 22. júna 1970 bol kardinálom Štefanom Trochtom vysvätený za kňaza.
Služba v Dominikánskom ráde
Najprv pôsobil v pohraničných farnostiach pražskej arcidiecézy (Chlum nad Ohří (teraz Chlum Svaté Maří), Jáchymov, Nové Mitrovice). V roku 1975 mu bol odňatý štátny súhlas na výkon duchovnej činnosti. V tejto dobe sa tiež stal novicom Rádu dominikánov a pracoval spolu s Metodějom Habánom na možnostiach formácie členov rádu, neskôr sa stal magistrom klerikov a vikárom provinciála. Táto činnosť skončila jeho odsúdením v roku 1981 a pobytom vo väzení Plzeň-Bory (v rovnakej dobe tam bol väznený o. i. aj Václav Havel). Po prepustení až do roku 1989 pracoval v Škode Plzeň ako rysovač. Roku 1986 bol ustanovený za provinciála Českomoravskej dominikánskej provincie. Po roku 1990 naďalej pôsobí ako provinciál Dominikánskeho rádu a vyučuje na Cyrilometodskej teologickej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci a vykonával tiež úrad predsedu Konferencie vyšších rehoľných predstavených. Od roku 1997 je šéfredaktorom teologickej revue Salve, zaštítenej od roku 1994 českou Dominikánskou provinciou.
Bol iniciátorom českého prekladu Jeruzalemskej biblie, tvoreného od roku 1980, a spolu s Františkom X. Halasom aj hlavným prekladateľom. V tradíciách dominikánskej spirituality sa vyprofiloval ako teológ a plodný cirkevný spisovateľ, najmä v odbore biblistiky. Ako šéfredaktor sa výrazne podieľal na vydávaní dominikánskej revue pre teológiu, duchovný život a kultúru Salve.
Biskup
náhľad|vľavo|Erb ako biskupa Hradce Králové 6. júna 1998 bol menovaný za biskupa Královohradeckej diecézy a 26. septembra toho istého roku prijal biskupskú vysviacku. 4. novembra 2004 bol menovaný tiež apoštolským administrátorom Litoměřickej diecézy z dôvodu indispozície biskupa Pavla Posáda. Túto funkciu zastával až do vymenovania Jana Baxanta za nového litoměřického biskupa v roku 2008. V sobotu 13. februára 2010 bol menovaný za nástupcu kardinála Miloslava Vlka vo funkcii Pražského arcibiskupa. Úradu sa ujal 10. apríla intronizáciou v Katedrále sv. Víta, Václava a Vojtecha. Za svoje ciele označil uzavretie medzinárodnej zmluvy s Vatikánom, ďalej aby cirkev viac oslovovala mladých a aby dohoda o majetkovom vyrovnaní štátu a cirkvi bola v prospech celej spoločnosti, a tým pádom aj v prospech cirkví a náboženských spoločností.
Kardinál
Dňa 6. januára 2012 pápež Benedikt XVI. oznámil na záver svätej omše, ktorú slúžil pri príležitosti slávnosti Zjavenia Pána (ľudovo Troch kráľov), že arcibiskupa Duku spolu s ďalšími 21 duchovnými menuje v blízkej budúcnosti za kardinálov. Oficiálne menovanie bolo vykonané pri pápežskom konzistóriu, ktoré sa konalo dňa 18. februára 2012 v Bazilike sv. Petra vo Vatikáne. Svoju prvú svätú omšu v novej hodnosti slúžil 25. februára 2012 v katedrále sv. Víta, pri ktorej si uctil pamiatku svätého Vojtecha a pripomenul tiež pamiatku Jozefa Toufara, ktorý v roku 1950 práve v tento deň zomrel na následky vyšetrovania komunistickým režimom. Kardinál Dominik Duka má názorovo aj ľudsky veľmi blízko k druhému prezidentovi Česka Václavovi Klausovi. Za tento vzťah býva často kritizovaný.
Generálny kaplán orleánskej obedience Rádu sv. Lazara
14. septembra 2012, počas slávnostnej investitúry orleánskej obediencie Vojenského a špitálskeho rádu sv. Lazara Jeruzalemského, konanej na sviatok Povýšenia sv. Kríža v katedrále sv. Víta a na Pražskom hrade sa Dominik Duka stal novým Generálnym kaplánom Rádu. V duchu historickej tradície bude garantom spirituálneho vedenia rádu v súlade s princípmi katolíckej náuky a ekumény. Kardinál Duka je tak v poradí už tretím, pôvodne královohradeckým biskupom, ktorý prijal svätolazarský kríž a patronát nad duchovným pôsobením rádu v Česku, no po prvýkrát v dejinách s pôsobnosťou pre priorstvá a komendy po celom svete. Počas ceremónie prijal kardinál Duka Duchovný Veľkokríž sv. Lazara z rúk 50. veľmajstra orleánskej obediencie rádu, grófa Jána Dobrzenského z Dobrzenicz a predsedu rádovej vlády, Charlesa-Philippa princa Orleánskeho, vojvodu z Anjou, za prítomnosti pápežského nuncia v Česku, Giuseppeho Leanzu a rádového spirituálneho veľkopriora, Pierra Boza, patriarchálneho exarchu Grécko-Melchitskej katolíckej cirkvi. Ako Generálny kaplán skončil k 1. januáru 2021 kedy bol zároveň veľmajstrom Dobrzenským z Dobrzenicz z rádu vylúčený.
Emeritúra
13. mája 2022 príjal pápež František jeho demisiu vzhľadom na dovŕšenie kánonického veku. Ako jeho nástupcu v úrade vymenoval dovtedajšieho olomouckého arcibiskupa Jana Graubnera, ktorý kánonický vek dovŕši v roku 2023.
Blagoevova ulica
Blagoevova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka.
Ulica vznikla v roku 1976 a je pomenovaná podľa Dimitrija Blagoeva, bulharského politika (1856-1924). V roku 1990 sa od ulice oddelila dnešná Bulíkova ulica.
Nachádza sa tu viacero obchodov, reštaurácie a malé firmy. Od 1. 1. 2006 otvorili na Blagoevova ulici 9, Oddelenie miestnych daní a poplatkov a licencií, Magistrát hlavného mesta SR Bratislavy.
Autrey-lès-Cerre
Autrey-lès-Cerre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neil Young
Neil Percival Young OC OM (* 12. november 1945, Toronto, Ontario) je kanadský spevák, hudobník a filmový režisér.
Youngove skladby sú typické hlboko osobnými textami, charakteristickým štýlom hry na gitaru a nosovým spevom (tenorom). Pri interpretácii sa sám sprevádza v hre na viacero rôznych nástrojov (klavír a harmonika), jeho štýl hry na akustickú gitaru a časté výstredné sóla na elektrickú gitaru sú kľúčovými momentami niekedy drsného, inokedy uhladeného zvuku. Young počas svojej hudobnej kariéry experimentoval s rôznymi hudobnými štýlmi, vrátane swingu, džezu, rockabilly, blues a elektronickej hudby. Jeho najznámejšie diela sa zaraďujú do dvoch základných hudobných žánrov: folk rocku, napr. skladby „Heart of Gold“, „Harvest Moon“ a „Old Man“ a hard rocku, skladby „Cinnamon Girl“, „Rockin' in the Free World“ a „Hey Hey, My My (Into The Black)“. V neskorších rokoch začal Young preberať novšie hudobné štýly: industrial, alternatívne country a grunge, v ktorých použil svoj vlastný hudobný štýl, vyslúžil si medziiným pomenovanie „Krstný otec grunge“.
Mladosť
Neil Young sa narodil v Toronte (štát Ontário, Kanada) v rodine športového novinára a spisovateľa Scotta Younga a Edny Raglandovej (známej aj ako Rassy), ktorí sa do Toronta presťahovali z Manitoby. Kočovný spôsob života jeho otca novinára spôsobil, že ich rodina mala skúsenosti so stratou koreňov. Neil strávil svoju mladosť v malom mestečku Omemee v Ontáriu, 130 km severne od Toronta.
Už v detstve diagnostikovali lekári Youngovi cukrovku a „vďaka“ obrne, ktorú prekonal ako šesťročný, mal oslabenú ľavú polovicu tela. Neil Yyoung dodnes mierne kríva na jednu nohu.
Hudobná kariéra
Keď mal 12 rokov, rodičia sa rozviedli a on sa spolu s matkou vrátil do rodného domu vo Winnipegu (Manitoba), kde sa začala jeho hudobná kariéra. Žili spolu s matkou v robotníckej štvrti Fort Rouge, kde Young navštevoval Earl Grey Junior High School. Stretol tam Kena Kobluna, s ktorým pôsobil v The Squires. Počas navštevovania Kelvin High School vo Winnipegu hral v niekoľkých inštrumentálnych rockových skupinách. Neskôr založil vlastnú kapelu Jades, ktorá nahrala miestny hit s názvom „The Sultan“. Po odchode zo strednej školy hral vo Fort William, kde nahral spolu s miestnym producentom Rayom Deem niekoľko demo snímok. V Thunder Bay sa prvýkrát stretol so Stephenom Stillsom. V roku 2006 vo filme Heart of Gold Young rozpráva o tom, ako trávil čas ako teenager pri jukeboxe, do ktorého vhadzoval mince aby si mohol vypočuť Tysonovu pieseň „Four Strong Winds“.
Po odchode od skupiny Squires, Neil Young pracoval vo folkovom klube, v ktorom sa prvýkrát stretol s Joni Mitchellovou. Tu napísal aj niektoré zo svojich prvých folkových piesní, napríklad aj „Sugar Mountain“, v ktorej opisuje svoju stratenú mladosť. Reakciou na túto skladbu je Jonina pieseň „The Circle Game“.
V Los Angeles sa Palmer a Young stretli so Stephenom Stillsom, Richie Furayom a Dewey Martinom a založili spolu hudobnú skupinu Buffalo Springfield. Kapela, ktorá hrala zmes folku, country, psychedelii a rocku hranú na dvoch sólových gitarách Stillsa a Younga mala u hudobnej kritiky pozitívny ohlas. Ich debutový album Buffalo Springfield z roku 1967 mal výrazný komerčný úspech. Skupina, ktorá mala jeden hit „For What It's Worth“ sa zakrátko dostala do ťažkostí, Palmer mal problémy so zákonom. Rozpadla sa v roku 1967, ale nakoľko bola zmluvne viazaná s vydavateľstvo vydala ešte dva albumy, Buffalo Springfield Again (1967) a Last Time Around. V roku 1997 bola táto kapela v neprítomnosti Neila Younga uvedená do Rokenrolovej siene slávy.
Po rozpade Buffalo Springfield, Neil Young podpísal exkluzívnu zmluvu s vydavateľstvom Reprise Records, ktoré zastrešovalo aj Joni Mitchell, s ktorou mal Young spoločného manažéra, Elliota Robertsa. Young a Roberts začali spolupracovať na jeho debutovom sólovom albume z novembra 1968 s výstižným názvom Neil Young, ktorý sa stretol so zmiešanými ohlasmi. V roku 1970 sa Young v jednom z interview vyjadril, že tento projekt bol príliš prepracovaný, nemal charakter typický pre jeho vtedajší hudobný prejav. Iba v niektorých miestach bolo cítiť jeho charakteristický prejav z koncertných pódií, najviac v skladbe „The Loner“.
Na nahrávanie ďalšieho sólového projektu si Young pozval troch muzikantov zo skupiny The Rockets. Boli nimi Danny Whitten (gitara), Billy Talbot (basová gitara) a Ralph Molina (bicie). Po dvoch týždňoch nahrávania vyšiel v máji 1969 tento projekt na albume s názvom Everybody Knows This Is Nowhere. Sprievodná kapela si dala meno Crazy Horse a tak ako interpret albumu je uvedený Neil Young and Crazy Horse. Jeho úvodnou skladbou je jedna z Youngových najznámejších pesničiek „Cinnamon Girl“ sprevádzaná ďalšími dvoma: „Cowgirl in the Sand“ a „Down by the River“, v ktorých sa nachádzajú Neilove predĺžené gitarové improvizácie. Young údajne napísal tieto tri skladby v jeden deň, keď ležal v posteli s 39,5 °C horúčkou.
Krátko po vydaní albumu Everybody Knows This Is Nowhere sa Young znovu spojil so Stephenom Stillsom a v tej dobe zároveň s Crosbym, Stillsom, & Nashom, s triom ktoré malo práve vtedy vydaný album. Youngovi vtedy ponúkli iba spoluprácu, no on súhlasil iba pod podmienkou že bude riadnym členom kapely a tak sa zoskupenie, ktoré už malo za sebou ocenenie Grammy v kategórii „Best New Artist“ za rok 1969, premenovalo na Crosby, Stills, Nash & Young (CSN&Y). Kvarteto malo svoju premiéru 16. augusta 1969 v Chicagu, neskôr na festivale vo Woodstocku. Počas nahrávania ich prvého spoločného albumu Déjà Vu sa hudobníci často hádali, hlavne Young a Stills, ktorí chceli mať nad výrobou hlavné slovo. Stillsovi sa nepozdávalo, že vzhľadom na Youngovu predošlú tvorbu hrozilo, že Neil bude chcieť hrať folk s rockovou kapelou. Napriek napätiu obdobie, keď zoskupenie spolupracovalo s Youngom je považované za ich najtvorivejšie a najúspešnejšie a malo pre Neila silný vplyv pre jeho ďalšiu sólovú kariéru.
Úspechy
thumb|right|Young v júni 2008 V roku 1982 uviedli Younga do Kanadskej hudobnej sieni slávy. Do Rokenrolovej sieni slávy bol uvedený dvakrát, prvýkrát v roku 1996 ako sólový hudobník (uvedenie moderoval Eddie Vedder), druhýkrát v roku 1997, ako člen formácie Buffalo Springfield. V júni roku 1996 sa v zozname stovky najlepších gitaristov všetkých čias (100 Greatest Guitarists of All Time) hudobného časopisu Mojo umiestnil na deviatom mieste. V roku 2000 dostal Young svoju hviezdu na kanadskom chodníku slávy. V tom istom roku ho televízny kanál VH1 zaradil na 39. miesto zoznamu stovky najlepších hardrockových umelcov.
V roku 2003 časopis Rolling Stone dal Neila Younga na 83. miesto zoznamu stovky najlepších gitaristov všetkých čias. Označil ho za neúnavného experimentátora, ktorý dokázal zmeniť bežný hudobný prejav do niečoho neobvyklého. V roku 2004 ho ten istý časopis dal na 34. miesto zoznamu stovky najvýznamnejších umelcov všetkých čias V roku 2008 časopis Rolling Stone dal Neila Younga na 37. miesto rebríčka stovky najlepších spevákov všetkých čias.
V roku 2006 časopis Paste Magazine zverejnil svoj zoznam najlepších žijúcich skladateľov piesní, kde sa Neil Young umiestnil hneď na druhom mieste za Bobom Dylanom.
V roku 2009 získal Neil Young nomináciu na cenu Grammy za najlepšie sólové rockové vystúpenie (Best Solo Rock Vocal performance).
V roku 2001 Neil Young získal ocenenie Spirit of Liberty od hnutia People For the American Way.
Neil Young je vlastníkom dvoch čestných doktorátov. V roku 1992 získal doktorát z hudobných vied na Lakehead University v Thunder Bay (Ontario), a v roku 2006 spolu s manželkou Pegi za zriadenie Bridge School doktorát z humanitných vied na San Francisco State University.
Biológ Jason Bond z univerzity v Južnej Karolíne v roku 2007 objavil nový druh pavúka, ktorému dal na počesť svojho obľúbeného speváka vedecké meno Myrmekiaphila neilyoungi, podobne ako predtým pomenoval jedného novoobjaveného dinosaura Masiakasaurus knopfleri po Markovi Knopflerovi z Dire Straits.
Torteval-Quesnay
Torteval-Quesnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Witold Hurewicz
Witold Hurewicz (* 29. jún 1904, Lodž, Poľsko, vtedy Ruská ríša – † 6. september 1956, Uxmal, Mexiko) bol poľský matematik. Zaoberal sa predovšetkým topológiou a teóriou množín, ale aj diferenciálnymi rovnicami a aplikovanou matematikou. Väčšinu tvorivého života prežil v USA, od roku 1945 prednášal na Massachusettskom technologickom inštitúte. Zomrel v Mexiku po páde z mayskej pyramídy.
Medzinárodné majstrovstvá Slovenska (bridž)
Medzinárodné majstrovstvá Slovenska alebo Otvorené majstrovstvá Slovenska alebo Open Slovakia alebo tiež Veľká cena Vysoké Tatry je pravidelné bridžové podujatie na Slovensku. Sú to otvorené majstrovstvá Slovenska párov a družstiev v bridži. Konajú sa na jeseň v Poprade, spočiatku sa konávali v Tatranských Zruboch. Okrem slovenských bridžistov sa ho pravidelne zúčastňujú Česi, Poliaci, Ukrajinci a Maďari, sporadicky sa vyskytujú aj bridžisti z iných krajín.
Otvorené majstrovstvá Slovenska sa konávali na záver Bridžového týždňa v Tatrách, počas ktorého sa každý večer hral nejaký bridžový turnaj.
V roku 2007 sa párového turnaja Open Slovakia zúčastnili manželia Quinnovci. Pani Shawn Quinnová v roku 2000 viedla svetový rebríček bridžistiek.
V roku 2009 sa podujatie presťahovalo z Tatranských Zrubov do Popradu a Tatranské bridžové týždne sa prestali konať.
Keď boli Košice hlavným mestom kultúry, podujatie sa na jeden rok presťahovalo do Košíc, nadväzovalo na Hry malých bridžových federácií.