cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Châteauneuf-d’Ille-et-Vilaine
Châteauneuf-d’Ille-et-Vilaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Baláž (esperantista)
Peter Baláž (* 8. október 1979, Partizánske) je slovenský vydavateľ a esperantista, laureát ocenenia Esperantista roka za rok 2012.
Osobný život
Momentálne býva v Partizánskom. Venuje sa grafike, filmovaniu, písaniu článkov. Obľubuje metalovú hudbu, vedecko-fantastické filmy, meditáciu. Ovláda slovenčinu, češtinu, esperanto, nemčinu, angličtinu, poľštinu a ruštinu.
Práca a dobrovoľníctvo
Po štúdiu na Hotelovej akadémii v Piešťanoch pracoval približne 2 roky v Nemecku a Rakúsku.
Ruth Baderová Ginsburgová
Ruth Baderová Ginsburgová (* 15. marec 1933, Brooklyn† 18. september 2020, Washington, D. C.) bola americká právnička a sudkyňa. Od roku 1993 do svojej smrti bola sudkyňou Najvyššieho súdu Spojených štátov.
Grúň (vrch v Spišskej Magure)
Grúň je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Vyšné Ružbachy, približne západne od Starej Ľubovne.
Peter Baláž (esperantista)
Práca a dobrovoľníctvo
Angažuje sa v medzinárodnom esperantskom hnutí a vzdelávacích projektoch. V roku 2003 spoluzaložil Slovenskú esperantskú mládež a v rokoch 2003-2008 bol jej predsedom. V roku 2004 bol zvolený za podpredsedu Slovenskej esperantskej federácie. Je koordinátorom občianskeho združenia E@I (od 2003 aktívny člen, od 2005 koordinátor), členom vedenia Európskej esperantskej únie (od 2005), bývalým členom vedenia Wikimedie Slovenská republika (marec 2012 - september 2012) a bývalým členom revíznej komisie tejto organizácie (september 2012 – 2019). Je majiteľom súkromného vydavateľstva Espero, ktoré vzniklo v roku 2003.
Grúň (vrch v Spišskej Magure)
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Vyšné Ružbachy. Najbližšími sídlami sú na juhovýchodnom úpätí ležiace Vyšné Ružbachy, východne sa nachádza Kamienka, severným smerom Stráňany a Veľký Lipník a južným Toporec a Podolínec.
Ruth Baderová Ginsburgová
Ranný život a vzdelanie
Jej rodičia boli Celia (rod. Amsterová) a Nathan Bader, konzervatívneho židovského pôvodu. Narodila sa v Brooklyne. Jej menom bolo Joan, ale matka preferovala jej stredné meno, Ruth, pretože v škole bolo viacero žiačok menom Joan. Vo veku 13 rokov Ruth Baderová opustila náboženstvo, lebo sa po smrti matky nemohla zúčastniť modlitebného zhromaždenia, do minjanu sa počítali len muži.
Študovala na Cornell University v Ithaka, New York kde získala BA. Pri štúdiu sa zoznámila so svojim manželom, Martinom „Martym“ Ginsburgom. V roku 1955 sa im narodila dcéra Jane, v roku 1965 syn James.
Štúdium práva
Pre štúdium práva sa rozhodla preto, že si myslela, že právnickú prácu vie robiť lepšie ako ktorúkoľvek inú. Na právnickej fakulte Harvard University sa na začiatku štúdia v roku 1956 stala jednou z deviatich žien spomedzi približne 500 študentov v ročníku. Počas štúdia sa dekan fakulty skupiny študentiek spýtal, prečo zaberajú miesta, ktoré by inak šli mužom.
Po tom, ako jej manžel získal miesto daňového právnika vo Washingtone D.C., sa Ruth Ginsburgová presunula do New Yorku na Kolumbijskú univerzitu. Tam promovala ako najúspešnejšia vo svojom ročníku.
Kariéra
Svoje prvé úspešné vystúpenie pred Najvyšším súdom absolvovala v roku 1971, kedy jej dal súd za pravdu v spore ''Reed v Reed. B''olo to prvýkrát, čo Najvyšší súd zmenil zákon kvôli diskriminácii pohlavia.
V roku 1972 spoluzaložila projekt pre ženské práva v ľudskoprávnej neziskovej organizácii Americká únia občianskych slobôd (ACLU). V rovnakom roku sa stala prvou ženou so stálou profesúrou (tenure) na Columbii. Od roku 1973 bola hlavnou právničkou pre ACLU. Počas svojho pôsobenia viedla pred Najvyšším súdom 6 prípadov diskriminácie na základe pohlavia, z toho 5 vyhrala. V roku 1975 v prípade Weinberger v Wiesenfeld úspešne argumentovala, že aj muži môžu byť znevýhodnení systémom.
V roku 1980 ju prezident Jimmy Carter vymenoval za sudkyňu Odvolacieho súdu pre okrsok District of Columbia. Zároveň prestala pracovať ako právna zástupkyňa ACLU a vyučovať na Columbii.
Grúň (vrch v Spišskej Magure)
Opis
Grúň leží v rázsoche, ktorá vedie juhovýchodným smerom z Veterného vrchu a smeruje na Kukuru. Severne sa nachádza Horbáľová, východne Havrilová ( a Bukovinka , južným smerom Kukura , Suchá hora a Veľká Kýčera  a západným Zbojnícky stôl , Riňava  a Veterný vrch . Masív patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu z východných svahov odvádza Rieka a zo západných jej prítok Zálažný potok. Na vrchol vedie značený turistický chodník z Vyšných Ružbách.
Výhľady
Vrchol je pokrytý súvislým lesným porastom, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je ojedinele možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Pieniny, Ľubovniansku vrchovinu, Busov, Čergov, Levočské vrchy, Nízke a Vysoké Tatry a severne aj prihraničné vrchy južného Poľska.
Ruth Baderová Ginsburgová
Najvyšší súd Spojených štátov
náhľad|Ruth Baderová Ginsburgová počas oznámenia jej nominácie prezidentom [[Bill Clinton|Billom Clintonom v júni 1993]] Na sudkyňu Najvyššieho súdu Spojených štátov ju nominoval prezident Bill Clinton v roku 1993. Ginsburgová bola jeho prvou nomináciou na Najvyšší súd. Stala sa len druhou ženou vymenovanou do tejto pozície. Jej predchodkyňou bola Sandra Day O’Connorová, nominovaná prezidentom Ronaldom Reaganom. Senát jej nomináciu schválil v pomere 96:3. Do funkcie nastúpila 10. augusta 1993.
Medzi jej neskoršie významné rozhodnutia patrí schválenie tzv. Obamacare v roku 2015 či v prípade Obergefell v Hodges legalizovanie manželstva pre ľudí rovnakého pohlavia vo všetkých 50 štátoch. Tento rozsudok považovala za najdôležitejší počas svojho pôsobenia na Najvyššom súde. Podľa Reuters by sa po jej úmrtí mohol prevážiť pomer síl na konzervatívnu stranu, ktorá mala doteraz prevahu 5:4. Jej výdrž na súde upokojovala liberálnejších Američanov, ktorí sa obávali jej nástupcu nominovaného prezidentom Donaldom Trumpom. Polstoročie po Richardovi Nixonovi by sa Trump mohol stať ďalším prezidentom, čo nominoval troch sudcov Najvyššieho súdu počas prvého funkčného obdobia. Líder Republikánov v Senáte, Mitch McConnell, sľúbil rýchle zvolenie nástupcu. V roku 2016 však 8 mesiacov pred voľbami zabránil demokratickému prezidentovi Barackovi Obamovi nominovať nového sudcu.
Ginsburgová sa stala kultovou osobnosťou a získala prezývku The Notorious RBG, podľa repera The Notorious B.I.G.. Bola feministickou ikonou pop-kultúry.
Život
náhľad|Ruth Baderová Ginsburgová a manžel Martin D. Ginsburg Martin Ginsburg zomrel v júni 2010 po 56 rokoch manželstva. Manželstvo udržovali v stave rovnosti oboch partnerov: obaja vykonávali domáce práce a starali sa o deti. Aj vďaka jeho lobingu bola nominovaná za sudkyňu Najvyššieho súdu.
Ginsburgová zomrela vo Washingtone, D.C. na komplikácie spojené s rakovinou pankreasu.
Peter Baláž (esperantista)
Organizovanie podujatí
náhľad|Peter Baláž (5. zľava) predsedal organizačnému výboru [[Svetový kongres esperanta 2016|101. svetového kongresu esperanta (Nitra, Slovensko)]] Peter Baláž organizoval a organizuje niekoľko podujatí.
V roku 2010 prebrala E@I organizovanie Konferencie o využití esperanta vo vede a technike (KAEST) s Balážom ako hlavným organizátorom.
Baláž bol predsedom organizačného výboru 101. svetového kongresu esperanta, ktorý sa uskutočnil v roku 2016 v Nitre na Slovensku.
Ocenenia
V rokoch 2006-2009 a v 2011-2012 bol nominovaný na medzinárodné ocenenie „Esperantista roka”, ktoré vyhlasuje časopis La Ondo de Esperanto. V roku 2008 skončil na druhom mieste, v roku 2011 na treťom, v roku 2012 sa stal laureátom tohto ocenenia za „zriadenie, vývoj a starostlivosť o dôležité internetové projekty; vzornú spoluprácu s krajinskými a Európskymi inštanciami; usporiadanie Letnej školy esperanta a vedeckej konferencie KAEST; vydanie dôležitých diskov, kníh, brožúr a filmov v alebo o esperante; a za to, že je úspešný v stimulovaní a (znovu)aktivovaní mnohých talentovaných mládežníkov, ktorí by bez toho možno stratili záujem o esperanto.“
V roku 2005 bol vedením Slovenskej esperantskej federácie zvolený za slovenského „Esperantistu roka”. Jeho činnosť bola niekoľkokrát ocenená v slovenskej ankete „Esperantský čin roka”, konkrétne v 2007 za organizovanie Letnej školy esperanta (SES) a v 2008 za organizovanie podujatia Týždeň činu ( - AS).
Detik.com
Server vznikol už v roku 1998. Stalo sa to po uzavretí bulvárneho časopisu Detik v roku 1995 za vlády generála Suharto.
Podľa rebríčka Alexa Internet jedna sa o šiesty najnavštevovanejší web v Indonézii a server je na 105. mieste v globálnom rebríčku najpopulárnejších webových stránok.
Châtillon-en-Vendelais
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v podhladinovom hokeji 2018
Majstrovstvá sveta v podhladinovom hokeji 2018 bol v poradí 20. turnaj majstrovstiev sveta v podhladinovom hokeji, ktoré organizuje Svetová konfederácia činností pod vodou (CMAS). Konal sa v meste Quebec, v Kanade v dňoch od 20.28. júla 2018, za účasti 14 mužských a 13 ženských tímov. Okrem nich sa predstavilo aj 9 mužských a 6 ženských tímov v turnajoch veteránov. Kanada bola organizátorom svetového šampionátu štvrtýkrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 1980 (vo Vancouveri), 1990 (v Montreale) a 2002 (v Calgary). Zápasy sa odohrali v plaveckom bazéne Physical Education Pavilion Pool, ktorý je súčasťou Université Laval campus.
Dewa 19
Dewa 19 (predtým Dewa) je indonézska rocková skupina, ktorá existovala v rokoch 1986 – 2011. Skupina bola založená v roku 1986, keď boli všetci členovia ešte na strednej škole.
Zostava kapely bola nasledovná: Ahmad Dhani (klávesy), Andra Junaidi (gitara), Agung Yudha (bicie), Yuke Sampurna (basa) a Once Mekel (spev). V priebehu rokov došlo k mnohým zmenám v zložení skupiny a formácia sa nakoniec v roku 2011 rozpadla.
Formácia bola jednou z najpopulárnejších hudobných skupín v krajine. Album „Bintang Lima“ (2000) bol jedným z najpredávanejších v Indonézii, kde dosiahol predaj v náklade 2 milióny kópií.
Sheila on 7
Sheila on 7 – indonézska pop/rocková skupina. Bola založená v roku 1996 v Yogyakarte.
Ich debutový album Sheila on 7 sa umiestnil na 33. pozicii v zozname 150 najlepších indonézskych albumov všetkých čias, uverejneným v indonézskom vydaní časopisu „Rolling Stone“. Okrem toho miestne vydanie časopisu zaradilo dve piesne skupiny do zoznamu 150 najlepších indonézskych piesní všetkých čias („Dan“ na – #29, „Melompat Lebih Tinggi“ #147).
Diskografia
Zdroj:
Chauvigné
Chauvigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lacko
Lacko môže byť:
Noah (hudobná skupina)
Noah (predtým Peterpan) je indonézska pop-rocková skupina. Bola založená v roku 2000.
Skupinu tvoria tri stáli členovia: Nazril Irham (Ariel), Loekman Hakim a David Kurnia Albert.
Formácia si získala značnú popularitu v susednej Malajzii.
Blaškovič
Blaškovič (Blaskovich, Blaskovits, Blaskovics, Blašković):
Mohylianka
Mohylianka (do 1978 aj Mahulanka a do 2009 aj Mahulianka) je umelý odvodňovací kanál na juhozápadnom Slovensku v povodí vodného toku Šúrsky kanál, resp. Blatina v širšom povodí Malého Dunaja na území mesta Pezinok a v malom rozsahu i na území obce Viničné v okrese Pezinok; klasifikácia povodí v tejto rovinatej oblasti po rozsiahlych melioračných zásahoch v novoveku je zatiaľ čiastočne sporná. Geomorfologická kategorizácia polohy Mohylianky: geomorfologická oblasť Podunajská nížina; geomorfologický celok Podunajská rovina. Hydrologické poradie Mohylianky: 4-21-15-004.
Opis toku
Mohylianka je recipientom odpadových vôd; meliorovaná bola kvôli dobývaciemu priestoru hliny. Mohylianka s výnimkou začiatočného krátkeho úseku, ktorý leží v intraviláne Pezinka, tečie cez poľnohospodársky extravilán katastrálneho územia Pezinok a v malom úseku cez poľnohospodársky extravilán katastrálneho územia Viničné.
Pôvod názvu
Názov Mohylianka (do 1978 aj Mahulanka a do 2009 aj Mahulianka) vznikol prenesením terénneho názvu Mohylianka pomenúvajúceho ornú pôdu, pole na kanál, ktorý preteká cez toto pole, resp. jeho okrajom. Terénny názov Mohylianka súvisí so slovom mogyla/mohyla vo význame vysoké navŕšenie zeminy nad hrobmi zosnulých v predkresťanských dobách. Pomenovací akt prebehol v slovenskom jazykovom prostredí ako názov geografického objektu charakterizovaného výskytom mohyly, alebo ináč spájaného s mohylou s vývojom mogyla/mohyla → Mohylany → Mahulanka (dnes Mohylianka); najstarší písomný dochovaný záznam názvu poľa je z roka 1882 Mahulanka. Podobne bol prenesený názov poľa i na ulicu v Pezinku v priestore súčasnej výstavby bytových domov medzi začiatkom kanála Mohylianka a ulicou Za dráhou.
Chavagne
Chavagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Gól roka (anketa ČST)
História ankety
Anketa Gól roka, známa tiež pod názvom Televízny gól roka vznikla v Redakcii športu Československej televízie v Prahe v roku 1985. Autormi myšlienky boli redaktori Tomáš Jungwirth a Pavel Čapek. V ankete si televízni diváci vyberali na základe nominácií Gól mesiaca, ktorý vzišiel z hlasovania podľa najväčšieho počtu hlasov. Na konci roka si diváci vybrali opäť formou hlasovania z víťazných gólov jednotlivých mesiacov Gól roka. O priazeň divákov sa uchádzali góly z československej futbalovej ligy, nominované boli aj góly reprezentácie Československa a góly československých klubov v európskych pohároch. Výnimočne boli nominované aj góly z nižších súťaží, jeden z nich v podaní Romana Kukletu v Českej národnej lige zvolili diváci za Gól roka 1986. Autori víťazných Gólov mesiaca a roka boli ocenení Krištáľovou kopačkou zo sklární Crystalex v Novom Bore.
Chavagne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gól roka (anketa ČST)
História ankety
Prvým víťazom Gólu mesiaca sa stal v marci 1985 Peter Fieber z Interu Bratislava, pre ktorého to bol prvý ligový gól v kariére. ''„Bolo to v posledný marcový deň. Inter hral na Sparte. V 39. minúte Hudec zahrával nepriamy kop, loptu mi ľahučko priťukol a ľavačkou som ju tvrdo poslal do ľavého horného rohu Stejskalovej brány. V tej chvíli som ešte netušil, akú cenu bude mať tento gól pre kolektív i pre mňa. Z Letnej sme si odvážali bod a ja som sa stal držiteľom prvej krištáľovej kopačky.“''
Mohylianka
Pôvod názvu
Analogickú motiváciu pomenovania má aj kanál Mohylov (kanál v okrese Komárno v povodí Dunaja).
Gól roka (anketa ČST)
História ankety
Najčastejšie, štyrikrát sa tešil z víťazstva v ankete Gól mesiaca Luboš Kubík, výborný realizátor priamych kopov. Trikrát si prevzali Krištáľovú kopačku Tomáš Skuhravý, Jozef Chovanec a Ľubomír Moravčík. Legendárny sparťanský kapitán Chovanec bol jediným slovenským futbalistom, ktorý vyhral aj anketu Gól roka. Viac sa darilo Slovákom v ankete Gól mesiaca, napríklad v roku 1987 až šesť z ôsmich víťazných Gólov mesiaca strelili slovenskí futbalisti.
Chavagne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mohylianka
Pôvod názvu
Existuje aj druhý výklad pôvodu terénneho názvu poľa Mohylianka ako skomolenina osobného mena Magolány, mena bývalého veľkostatkára (z iných katastrálnych území je doložené meno Magolány); obec Limbach bola v 17. storočí v zálohu Jána Maholányiho († 1700).
Chavagne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gól roka (anketa ČST)
História ankety
Medzi víťazmi ankety Gól roka nájdeme okrem známych mien reprezentantov (Berger, Chovanec, Hašek) aj „sviatočných“ strelcov. Takým bol posledný víťaz z roku 1993 Jaroslav Kamenický, ktorého gól z polovice ihriska bol neskôr vyhlásený v Česku za Gól desaťročia.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1989
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1989 boli 22. juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji. Tímy hrali v troch výkonnostných skupinách. Majstrami Európy sa po 11.-krát stali hokejisti Sovietskeho zväzu.
Majstrovstvá Európy – Skupina A
Turnaj Skupiny A sa hral od 2. do 10. apríla 1989 v sovietskom meste Kyjev.
O udržanie
Tímy Nórska a Rumunska skončili v základných skupinách na poslednom mieste a hrali o udržanie. Nórsko vyhralo 2 : 0 na zápasy a skončilo na 7. mieste. Rumunsko skončilo na 8. mieste a zostúpilo do Skupiny B Majstrovstiev Európy 1990.
Majstri Európy – ZSSR
Brankári: Sergej Tkačenko, Sergej Zvjagin
Obrancovia: Oleg Davydov, Dmitrij Filimonov, Dmitrij Juškevič, Boris Mironov, Dmitrij Motkov, Jevgeni Namestnikov, Vjačeslav Timčenko
Útočníci: Pavel Bure, Jan Kaminski, Valerij Karpov, Viačeslav Kozlov, Alexej Kudašov, Oleg Petrov, Sergej Zolotov, Sergej Martiňuk, Vladimir Terechov, Valentin Olevkij, Jegor Baškatov.
Československá reprezentácia
Brankári : Roman Čechmánek, Marcel Kučera
Obrancovia: Jiří Vykoukal, Jiří Šlégr, Miloš Holaň, Jaroslav Modrý, Jiří Malinský, Tomáš Bološ, Ján Paška
Útočníci: Jaromír Jágr, Robert Reichel, Robert Holík, Branislav Jánoš, Martin Madový, Marián Uharček, Jaromír Kverka, Jaroslav Brabec, Petr Trávník, Radim Haupt, Pavel Vachovec.
Majstrovstvá Európy – Skupina B
Turnaj Skupiny B sa hral v Klagenfurte v Rakúsku od 17. do 23. marca 1989.
Majstrovstvá Európy – Skupina C
Turnaj Skupiny C sa hral v Puigcerdà v Španielsku od 25. do 30. marca 1989.
Trojmezná hora
Trojmezná hora je prírodná pamiatka ev. č. 450 v okrese Prachatice. Nachádza sa na Šumave (Trojmezenská hornatina), neďaleko obce Nová Pec. Je súčasťou NP Šumava, ktorého je I. zónou.
Liga národov CONCACAF 2023/2024
Liga národov CONCACAF 2023/2024 bude treťou sezónou Ligy národov CONCACAF, medzinárodnej futbalovej súťaže pre všetkých 41 národných tímov CONCACAF. Súťaž zaznamená zmenu formátu, v lige A sa teraz predstaví šestnásť tímov v dvoch skupinách švajčiarskym systémom po ktorých bude nasledovať štvrťfinálové kolo. Skupinová fáza začne v septembri 2023 a finálový turnaj sa uskutoční v marci 2024. Liga národov bude slúžiť aj ako kvalifikácia pre tímy CONCACAF na Copa América 2024 ktoré sa bude konať v Spojených štátov.
🇺🇸 je dvojnásobným obhajcom titulu.
Zmena formátu
Dňa 28. februára 2023 CONCACAF oznámil zmenu formátu pre sezónu Ligy národov CONCACAF 2023/24. V dôsledku toho v sezóne 2022/23 nezostúpi z Ligy A a z Ligy B žiaden tím.
Liga A sa zväčší z 12 na 16 tímov a odteraz bude obsahovať aj štvrťfinále. Štyri tímy s najvyšším postavením v rebríčku CONCACAF postúpia rovno do štvrťfinálového kola, zatiaľ čo zvyšných 12 tímov bude rozdelených v dvoch skupinách po šesť tímov a hrať budú švajčiarskym systémom, v ktorom každý tím odohrá štyri zápasy vopred určené žrebom (dva doma a dva vonku). Dva najlepšie tímy z každej skupiny doplnia štvrťfinálové kolo. Neskôr sa odohrá štvrťfinálové kolo ktoré bude na dva zápasy a víťazi postúpia na finálový turnaj Ligy národov a zároveň sa kvalifikujú na Copa América 2024. Porazení štvrťfinalisti odohrajú play-off o zvyšne dve miesta na Copa América 2024. Zároveň dve najhoršie tímy v skupinách zostúpia do Ligy B.
V Lige B bude taktiež 16 tímov ale v štyroch skupinách. Víťazi skupín postúpia do Ligy A a tímy na posledných miestach zostúpia do Ligy C.
V Lige C bude tentokrát 9 tímov v troch skupinách. Víťazi skupín a najlepší tím na druhom mieste postúpia do Ligy B.
Štvrťťfinále
Štvrťfinálové dvojice sú vopred určené na základe poradia tímov v rankingu. Víťazi skupín a tímy na druhých miestach budú zoradení podľa ich účinkovania v skupinovej fázy, zatiaľ čo nasadené tímy budú zoradené podľa rankingu CONCACAF. Prvé zápasy aj odvety štvrťfinále sa odohrajú v novembri. Víťazi postúpia na finálový turnaj Ligy národov a kvalifikujú sa na Copa América 2024. Porazení odohrajú play-off o Copa América 2024.
Nasadené tímy
Externé odkazy
https://www.concacaf.com/nations-league/
Cherrueix
Cherrueix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chelun
Chelun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Atreyu
Atreyu je americká metalcorová hudobná skupina založená v roku 1998 v Huntington Beach v okrese Orange County štátu Kalifornia. Jej názov sa vzťahuje na jedného z protagonistov románu Nekonečný príbeh (po slovensky Atrej).
História
Spevák Alex Varkatzas, bubeník Brandon Saller a gitarista Dan Jacobs založili v roku 1998 v okrese Orange County štátu Kalifornia skupinu s názvom "Retribution". Pri vydávaní prvej demonahrávky v roku 1998, s názvom Visions, zmenila svoj názov na "Atreyu". O tri roky neskôr nahradil Chris Thomson bývalého basgitaristu Briana O'Donnella a počas tohto obdobia sa ku skupine pripojil aj Travis Miguel. V roku 2001 vydali EP s názvom Fractures In Facade Of Your Porcelain Beauty, na ktorom tiež prvýkrát spieval bubeník Brandon Saller.
V roku 2002 skupina Atreyu podpísala zmluvu s vydavateľstvom Victory Records, ktoré v júni 2002 vydalo ich debutový album Suicide Notes and Butterfly Kisses. Nasledovalo prvé turné po celej Amerike a prvé vystúpenia v Európe. Ako single tohto albumu boli vybrané skladby „Ain't Love Grand“ a „Lip Gloss And Black“. V roku 2004 hrala skupina na festivale Ozzfest, vo februári 2004 vydala limitovanú edíciu albumu Suicide Notes and Butterfly Kissies na DVD s 25 000-mi predanými kópiami a v júni vydala druhý album s názvom The Curse. Basgitarista Chris Thomson sa rozhodol, že priateľsky opustí skupinu ešte pred jeho nahrávaním, pretože sa viac zaujímal o svoju rodinu a chcel pokračovať v štúdiu. Bol nahradený dlhoročným priateľom skupiny, Marcom McKnightom. V roku 2004 vydala skupina YA BABY! String Quartet album s názvom String Quartet Tribute Atreyu.
V roku 2005 nasledovalo prvé svetové turné s názvom Thick as Thieves Tour. Po turné hrala skupina Atreyu v júni 2005 aj na Warped Tour. Dňa 23. marca 2006 bol vydaný album A Death-Grip On Yesterday, pred skladbou „Her Portrait in Black“, ktorá bola vydaná výlučne pre soundtrack k filmu Underworld: Boj v podsvetí 2. Basgitarista Marc McKnight prvýkrát spieval na albume A Death-Grip On Yesterday. O niekoľko mesiacov neskôr sa skupina odlúčila od ich dlhoročného vydavateľstva Victory Records a prešla k Hollywood Records. Ako rozlúčka vydavateľstvo Victory Records v októbri 2006 vydalo najnovšie video skladby „Theft“.
Dňa 23. októbra 2009 bol vydaný ich nový štúdiový album Congregation of the Damned.
Timotheos z Gazy
Timotheos z Gazy (* 5. storočie† 6. storočie) bol byzantský grammatikos, básnik a amatérsky zoológ pôsobiaci približne v rokoch 491518.
Bol študentom egyptského filozofa Hórapollóna a reflektoval učenie gazskej školy. Napísal báseň v štyroch knihách, ktorá pojednávala o zvieratách. Šlo o zmes legiend a zoológie, pričom autor čerpal zo starších diel Aristotela, Plutarchu, Oppiána a ďalších. Známa bolo pod viacerými názvami ako Indické zvieratá, Štvornožce a ich úžasné vrodené vlastnosti alebo Príbehy o zvieratách (doslovné preklady). Dielo sa zachovalo len v prózovanom sumári z polovice 11. storočia. Skrátený výťah bol v Byzancii veľmi obľúbený a používaný ako učebnica.
Anton Dragúň
Anton Dragúň (* 11. jún 1942, Bánov) je bývalý slovenský futbalista a dlhoročný futbalový tréner. Ako hráč hrával za Nové Zámky, Třinec a Červenú hviezdu Bratislava. Trénoval viacero ligových mužstiev aj národnú reprezentáciu Slovenska. Pôsobil aj v zahraniční, v gréckom Iraklise Solún a rakúskom SV Horn. Bol známy ako expert na zotrvanie a záchranu svojich mužstiev v lige. Do roku 2005 bol predsedom Únie futbalových trénerov Slovenska.
Získal Cenu fair play MUDr. Ivana Chodáka za prínos pre futbal v roku 2013.
Ghil'ad Zuckermann
Ghil'ad Zuckermann (* 1. jún 1971 ve Tel Aviv, Izrael) (D.Phil., Univerzita v Oxforde; Ph.D., Cambridgeská univerzita) je lingvista a profesor jazykovedy na univerzitě v Adelaide (Južná Austrália), Austrália.
Predná hoľa
Predná hoľa je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vernárom, približne juhozápadne od Popradu. Je najvyšším vrchom Národného parku Slovenský raj, ktorého hranica vedie jeho vrcholom.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Predná hoľa. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území obce Vernár. Najbližším sídlom je východným smerom ležiaci Vernár, južným sa nachádza Telgárt, severozápadne leží Liptovská Teplička a severne Vikartovce, Kravany a Spišské Bystré. Vrcholovou časťou vedie hranica Národného parku Nízke Tatry a Slovenský raj.
Opis
Predná hoľa leží v rázsoche, ktorá vybieha severovýchodným smerom z Kráľovej hole cez Úplaz. Severným smerom leží Koreň a Čierny vrch, západným Prostredný vrch , Úplaz a Tri kopce , južným Košarisko , Borovniak  a Popová  a východným Javorina , Barbolica  a Človečia hlava .  Severné svahy odvodňuje potok Bystrá, východné svahy prítoky Vernárskeho potoka, oba smerujúce do Hornádu, voda z južnej časti odteká Lastovičím potokom do Hnilca. Na vrcholovú časť vedie turistický chodník z obce Vernár.
Punkva
Punkva je ponorná rieka na južnej Morave v okrese Blansko. Jej dĺžka je, zaberá povodie s plochou a v ústí dosahuje priemerný prietok /s.
Názov
Pomenovanie rieky Puňkva pochádza zo staršieho výrazu Ponikev, ktorý je odvodený od slovesa "poniknúti", čo bol výraz pre "klesnúť".
Priebeh toku
Riečka Punkva vzniká jedinečným spôsobom, a to sútokom v podzemí Moravského krasu v nadmorskej výške Zdrojnice tvoria dlhší Sloupský potok a Bílá voda. Hlavná zdrojnica Sloupského potoka, potok Luha, pramení pod najvyšším vrcholom Drahanskej vrchoviny - Skalkami. V tejto časti priberá viacero prítokov (Huťský potok, Žďárnu a Němčický potok) a od obce Sloup nesie názov Sloupský potok. Onedlho sa však vnára do podzemia, preteká spodnými poschodiami Sloupsko-šošuvských jaskýň a Sloupským koridorom Amatérskej jaskyne do priepasti Macocha. V tejto oblasti vytvára sútokom s Bílou vodou, ktorá pramení v blízkosti Protivanova, riečku Punkvu. Bílá voda sa pri Holštejne prepadá v jaskyni Nová Rasovna do podzemia a ním pokračuje jej tok do Amatérskej jaskyne. Priebeh toku v oblasti Amatérskej jaskyne je známy len čiastočne, no v lokalite Bludiště Milana Šlechty končí sútokom so Sloupským potokom.
Na dne Macochy sa Punkva na chvíľu objavuje na povrchu, vytvára dve jazierka, no následne opäť mizne v podzemí. Horné jazierko je hlboké približne 13 metrov a je viditeľné z vyhliadkovej terasy, Dolné jazierko je ukryté medzi skalami a nie je zhora vidieť. Jeho hĺbka dosahuje 49 metrov. Z Macochy riečka preteká vodnými dómami Punkevných jaskýň, kde v rámci prehliadky prebieha plavba podzemím na člnoch. Potom, čo riečka opustí jaskynné podzemie, do ktorého sa ešte raz na niekoľko desiatok metrov vráti, spája sa s podzemnými vodami potoka Lopač a Krasovského potoka a vyviera v tzv. Malom výtoku Punkvy. Potom preteká riečka hlbokým Punkevným údolím s niekoľkými rybníkmi a následne Arnoštovým údolím, zastavaným halami strojárne ČKD Blansko. Na okraji Blanska sa potom Punkva vlieva v nadmorskej výške do rieky Svitavy.
Anchcheperure Nefernefruaton
Anchcheperure Nefernefruaton alebo Anchetcheperure Nefernefruaton bola žena, ktorá krátky čas vládla Egyptu ako faraón na konci amarnského obdobia počas 18. dynastie. Postupnosť Achnatonových následníkov je veľmi nejasná. Manehto v tomto období spomína vládcu menom Akencheres. Panovník bol podľa neho „kráľovskou dcérou“ faraóna Ora, ktorá vládla dvanásť rokov a jeden mesiac.
Záhadná postava
To, že Anchcheperure Nefernefruaton bola žena, je potvrdené prídomkom znamenajúcim v preklade „užitočná manželovi“, ktorý na ňu odkazoval v dobových záznamoch. Manehto nás ďalej nepriamo informuje, že kráľovná – dcéra kráľa (pravdepodobne Achnatona), prevzala moc ako faraón ku koncu amarnského obdobia. Akencheres (alebo Achencheres či Achencherses) by mohla byť grécka forma praenomenu (trónneho mena) Anch(et)cheperure, ako to tvrdia Rolf Krauss a Marc Gabold.
Manehto ju umiestnil hneď pred panovníka menom Ratotis, ktorý mal vládnuť ríši deväť rokov. To by mohlo ukazovať na Tutanchamona, ktorého 10. rok panovania dokazuje nález štítka vínneho džbánu v jeho hrobke. Potvrdzuje, že panoval najmenej deväť celých rokov. Ak odstránime veľmi nepravdepodobnú desiatku rokov z uvádzanej dĺžky panovania Manehtom, dostaneme dva roky a jeden mesiac. Toto časové rozpätie je podobné tretiemu roku, ktorého záznam sa nachádza v podobe grafita na stene tébskej Pairiho hrobky (TT139). Prvá časť nápisu rozpráva toto: ''„Tretí rok tretieho mesiaca obdobia záplav, desiaty deň. Kráľ Horného a Dolného Egypta, pán oboch zemí Anchcheperure, milovaný Atonom, syn Rea Nefernefruaton, milovaný Vaenreom … velebiaci Amona, bozkávajúci zem pred Venenneferom, kňaz a pisár obiet boha Amona v chráme Anchcheperure v Tébach Pauahom, ktorý sa narodil Itefsenebovi.“'' Takto je Nefernefruaton potvrdená vo svojom treťom roku vládnutia vďaka Pauahovi, nižšiemu kňazovi boha Amona, ktorého náboženská obec bola prenasledovaná počas Achnatonovej vlády. To naznačuje, že už v krátkom období jej panovania bol dosiahnutý zmier s Amonovym kňažstvom, ešte pred vládou Tutanchamona.
Hypotézy o totožnosti
Presná totožnosť kráľovnej, ktorej tróne meno je Anchcheperure, ostáva stále zahalená tajomstvom. Sústava kráľovských mien, ktoré sú spojené s menom Nefernefruaton, je Anchetcheperure Nefernefruaton, so znakom „t“, ktoré určuje feminínum. Pravdepodobne bola buď Meritaton, manželka a spoluvládkyňa faraóna Smenchkareho, alebo veľká kráľovská manželka, alebo možno Nefernefruaton Tašerit, štvrtá dcéra Achnatona a Nefertiti, ako to predpokladá James P. Allen v práci Amarnské nástupníctvo. V 80. rokoch 20. storočia bol nájdený vešebt Nefertiti, ktorý ukazuje, že zomrela a bola pochovaná ako kráľovná a kráľovská manželka, nie ako faraón. Ak Nefernefruaton bola Meritaton, potom mohla svojho manžela a spoluvládcu Smenchkareho prežiť ako samostatný vládca ešte o ďalšie dva roky. Rôzni egyptológovia sa zhodujú na tom, že Nefernefruaton bola žena, identita ktorej nebola totožná kvôli spomínanému prídomku s faraónom Anchcheperurem Smenchkarem, ktorému pravdepodobne patrí múmia nájdená v hrobke KV55. Jej trónne meno Anchcheperure je príležitostne písané s už spomínaným feminínnym „t“ ako Anchetcheperure. Podľa niektorých to naznačuje, že Nefernefruaton Anchetcheperure bola Meriaton, manželka a zároveň nasledovníčka Smenchkareho na tróne, nevyvrátiteľný dôkaz však chýba.
Ďalším kandidátom je princezná Nefernefruaton Tašerit, štvrtá dcéra kráľovského páru. Britský egyptológ Aidan Dodson v knihe Kompletné kráľovské rodiny starovekého Egypta píše, že ''„posledné dôkazy naznačujú. že faraóna Smenchkareho na tróne vystriedala žena menom Nefernefruaton,“'' ktorá bola pravdepodobne Meritaton. V poznámke k tomuto tvrdeniu Dodson uvádza, že nové presvedčivé dôkazy súvisiace so ženským pohlavím Nefernefruaton „robia nemožným“ jeho predchádzajúce závery v genealogickej rekonštrukcii 18. dynastie, kde „vidí Smenchkareho a Nefernefruaton ako jednu a tú istú postavu“.
Rozbitá stéla z Amarny, ktorá je známa aj ako koregenčná stéla, poskytuje viac dôkazov, tie však situáciu ešte viac zahmlievajú. Stéla pôvodne zobrazovala tri postavy, ktoré boli identifikované ako Achnaton, Nefertiti a Meritaton. V rovnakom čase ako stéla bola dokončená, meno Nefertiti bolo nahradené menom Anchcheperure Nefernefruaton a meno Meritaton zase menom tretej kráľovskej dcéry Anchesepaaton. Odborné diskusie stále prebiehajú, prečo bola postava Nefertiti premenovaná trónnym menom a prečo bola Meritaton nahradená svojou sestrou. Niektorí dávajú do súvisu fakt, že v rovnakom čase, ako sa objavil na verejnosti muž menom Smenchkare, zmizla z verejnosti Nefertiti, ale stále bola zobrazená ako vykonáva rituály vyhradené dedičovi trónu na Achnatonovom pohrebe. To pre niektorých znamenalo, že Nefertiti a Smenchkare je totožná osoba, no nález tela faraóna v hrobke KV55 potvrdil, že ide o mladého muža vo veku medzi osemnástym až dvadsiatym rokom, ktorý nemohol byť nikým iným ako Smenchkare, potvrdený faraón v hrobke Merirea II., spolu so svojou manželkou kráľovnou Meritaton.
Počas vlád Achnatona a Smenchkareho bola Meritaton nositeľkou titulu „veľká kráľovská manželka“. Teória, že Smenchkare bol Nefertiti je teda neudržateľná, pretože Smenchkare bol mužský panovník. Okrem toho, ak by sa Nefertiti stala faraónom, potrebovala by niekoho, kto by zastával pozíciu veľkej kráľovskej manželky v chráme a na oficiálnych slávnostiach vedľa nej ako faraóna.
V amarnskom liste č. 11 sa Meritaton nazýva „pani kráľovského domu“, čo je možné len v prípade, že jej matka Nefertiti už bola mŕtva a ona bola vybratá za Achnatonovu nasledujúcu hlavnú manželku. Manehto pripisuje k menu Akencheres poznámku „kráľova dcéra“ a v tomto prípade by Meritaton bola nasledovníkom svojho otca Achnatona, čo by mohla potvrdzovať aj feminínna forma mena Anchetcheperure. Podľa tejto teórie by teda Achnatona nasledovala jeho dcéra a nie jeho manželka, ktorá už asi v tom čase bola mŕtva.
Problematické nástupníctvo
Zatiaľ čo predpoklad že faraón Akencheres bola žena je medzi egyptológmi všeobecne prijímaný, panovnícka postupnosť je stále problematická. Niektorí egyptológovia, vrátane Aidana Dodsona, ju stotožňujú s Meritaton, dcérou Achnatona a Smenchkareho manželkou. Podľa tejto interpretácie Meritaton nastúpila samostatne na trón ako Nefernefruaton po krátkom panovaní Smenchkarea, použijúc časť mena svojej matky Nefernefruaton Nefertiti. Tak bola priamym predchodcom faraóna Ratota (t. j. Tutanchamona) podľa Manehta.
Ďalší odborníci, vrátane Jamesa P. Allena, spájajú Nefernefruaton oveľa tesnejšie s Achnatonom. V tomto prípade by bola Anchantonovou manželkou a spoluvládcom pred tým, ako následne dva roky samostatne vládla Egyptu. Je to čas započítaný v spoločnej vláde s bývalým faraónom Smenchkarem, ktorý buď zomrel alebo sa s ňou oženil. Tak by bola umiestnená medzi vládou Achnatona a vládou Smenchkarea, a ten by bol tak priamym predchodcom Tutanchamona. Tretí rok vlády Nefernefruaton je doložený v Amarne na rôznych nádobách, ktorý nemôže byť Achnatonov, pretože ten osadil hraničné stély Achetatonu najskôr až v piatom roku svojej vlády. Erik Hornung píše: ''„Tretí rok vlády … je doložený v Amarne na štítkoch nádob rôzneho tovaru. Rok 3 nasleduje za rokom 1 a 2, a štítky z rokov 2 a 3 patria jednej celej dodávke olivového oleja. Z roku 3 sa zachovali len tri štítky z vinných džbánov, ktoré nemôžu predstavovať celý ročník, pretože počet štítkov džbánov z minulých ročníkov je medzi päťdesiat a šesťdesiat. Nepomer sa dá vysvetliť zmenou roku vlády z druhého na tretí, ktorá prebehla počas pečatenia vinných džbánov. V tom prípade by kráľ Anchcheperure počítal vládu približne od druhého mesiaca obdobia záplav, čo by sa mohlo zhodovať s časom Achnatonovej smrti.“'' Pri tomto náleze však nie je známe, či Anchcheperure je Smenchkare alebo Nefernefruaton. Hornung zvolil prvú možnosť ešte podla staršej tradície, ktorá je dnes spochybňovaná. Napriek neistote dnes vieme, že doložený tretí rok v náleze znamená dvojročnú vládu v Achetatone pre jedného z týchto dvoch panovníkov.
Tretia teória stotožňuje Anchcheperure Nefernefruaton s Nefertiti, ktorá okolo tretieho roku panovania svojho manžela Achnatona prijala meno Nefernefruaton s prídomkom. Fakt, že praenomen Anchcheperure sa vyskytuje len u Nefernefruaton a Smenchkareho, a spomínaný prídomok zase len Nefernefruaton a Nefertiti je jednou z indícii, na základe ktorých časť egyptológov v Nefernefruaton vidí Nefertiti, „ktorá nezmizla po dvanástom roku Achnatonovej vlády; nezomrela a ani neupadla do kráľovej nemilosti, len si zmenila meno a stala sa spoluvládkyňou svojho manžela.“ Nicholas Reeves v monografii o Tutanchamonovi píše: ''„Určite to nie je náhoda, že zmiznutie Nefernefruaton Nefertiti sa časovo zhoduje s príchodom nového spoluvládcu Anchcheperureho Nefernefruatona, kedysi pokladaného za staršieho alebo nevlastného brata Tutanchamona. A naozaj, náznaky ukazujú, že kráľovná a spoluvládca bola jedna a tá istá osoba: spoluvládca nielenže bol nositeľom mena kráľovnej ‚milovaná Achnatonom‘, ‚jeho‘ meno sa objavuje na niekoľkých fajansových fazetách v ženskej forme Anchetcheperure.“''
Gól roka (anketa STV)
Gól roka bola divácka anketa Slovenskej televízie o najkrajší gól roka slovenskej futbalovej ligy v rokoch 1993 až 2001.
História ankety
V ankete Gól mesiaca si televízni diváci vyberali z ponúknutých nominácií najkrajší gól mesiaca a na konci roka si vybrali z víťazných gólov jednotlivých mesiacov Gól roka. Hlasovalo sa formou korešpondenčných lístkov. Autori víťazných Gólov mesiaca a Gólov roka boli ocenení zlatou sponou od zlatníctva Topas. Prvým víťazom ankety Gól mesiaca sa stal v auguste 1993 Jaroslav Timko zo Slovana Bratislava. Najčastejšie, štyrikrát triumfoval v mesačnej ankete Dušan Tittel, nikdy sa však nestal celoročným víťazom.
Premiérovým víťazom Gólu roka 1993 bol Vladimír Prokop z Interu Bratislava, keď v zápase s Tatranom Prešov po jeho ďalekonosnej strele ostala lopta zaseknutá v hornom rohu brány Petra Jakubecha. Jediným dvojnásobným víťazom ankety bol Marián Ľalík, trofej získal v dvoch rôznych kluboch, v roku 1996 ako hráč BSC JAS Bardejov a o tri roky neskôr v drese Interu Bratislava. V roku 2001 už Gól roka nebol vyhlásený, len víťazné Góly mesiaca.
Pašie
náhľad|Kristus padá pod krížom, Lazzaro Tavarone Pašie (z lat. Passio - trpieť) sú v Rímskokatolíckej cirkvi časti jedného zo štyroch kanonických Evanjelií, ktoré hovoria o Kristovom zajatí, utrpení, ukrižovaní a pochovaní. Sú neoddeliteľnou súčasťou liturgie Kvetnej nedele a liturgie Veľkého piatku. V Rímskokatolíckej cirkvi sa používa dramatický prednes. Pašie prednášajú traja muži. Jeden prednáša reč evanjelistu (autora), druhý reč ostatných a tretí reč Kristovu. Pašie sa obyčajne prednášajú spevom, ak však nie je prítomný dostatočný počet spevákov, je možné ich aj čítať. Ak sa prednesu Pašií zúčastňuje kňaz, je treba mu prenechať Kristove slová. V krajnom prípade môže Pašie čítať aj kňaz sám (vtedy zastupuje všetkých troch prednášajúcich).
Pašie sa čítajú namiesto Evanjelia. Veriaci počas nich stoja. Kniha sa však neznačí krížom, ani nebozkáva. Jedine diakon (ak je prítomný a prednáša Pašie), žiada požehnanie od biskupa.
Rozdelenie Pašií podľa liturgického roka
Liturgický rok A - Kvetná nedeľa: Pašie podľa Matúša
Liturgický rok B - Kvetná nedeľa: Pašie podľa Marka
Liturgický rok C - Kvetná nedeľa: Pašie podľa Lukáša
Veľký piatok bez ohľadu na liturgický rok: Pašie podľa Jána
Pašie na Kvetné nedele sú rozdelené na dlhší a kratší variant, možno využiť ten, ktorý podľa pastoračnej i časovej možnosti určí kňaz. Pašie na Veľký piatok nemajú dlhší a kratší variant, prednášajú sa vždy celé. Po Pašiách má nasledovať krátka homília (kázeň).
Pašie v umení
Pašie ako také sú už oddávna inšpiráciou v umení. Týka sa to hudby aj výtvarného umenia, sochárstva, rezbárstva a ostatných umeleckých disciplín.
Hudobný skladateľ Johann Sebastian Bach bol len neznámy evanjelický organista a cirkevný skladateľ v období baroka. Jeho Matúšove Pašie ostali zabudnuté takmer 100 rokov, tak ako on sám, až kým ich v roku 1829 neuviedol hudobný skladateľ Felix Mendelssohn Bartholdy. Tým Bacha akoby "znovuobjavil" a postupne sa objavili aj jeho ostatné diela.
Villa Park
Villa Park je futbalový štadión v časti Aston v meste Birmingham. Štadión je s s kapacitou 42 657 miest na sedenie desiatym najväčším štadiónom v Anglicku. Od roku 1897 je štadión domovom futbalového klubu Aston Villa, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. Štadión je vzdialený 1,5 kilometra od železničných staníc Witton a Aston a hostil šestnásť anglických medzinárodných zápasov seniorskej úrovne, prvý v roku 1899 a posledný v roku 2005.
História
Villa Park hostil 55 krát semifinále FA Cupu, čo je viac ako ktorýkoľvek iný štadión. Pred rokom 1914 viedla po obvode ihriska cyklistická dráha, na ktorej sa pravidelne konali cyklistické a atletické podujatia. Okrem futbalových zápasov sa na štadióne konali rôzne hudobné koncerty spolu s ďalšími inými športovými podujatiami vrátane boxerských zápasov a zápasov medzinárodnej ligy rugby a reprezentačných zápasov rugby. V roku 1999 sa vo Villa Parku konalo posledné finále Pohára víťazov pohárov UEFA. Villa Park taktiež v roku 2012 hostil FA Community Shield, keďže štadión vo Wembley vtedy hostil finále olympijského futbalového turnaja.
Tribúny
náhľad|Schéma znázorňujúca tribúny vo Villa Parku Villa Park má 42 657 miest na sedenie rozdelených medzi štyri tribúny. Klub plánuje prestavbu severnej tribúny. Tým by sa zvýšila kapacita Villa Parku zo 42 682 na 50 065 miest na sedenie. V decembri 2022 plány schválila mestská rada Birminghamu.
Kyle MacLachlan
Kyle MacLachlan (* 22. február 1959, Yakima, Washington, USA) je americký herec. Je známy vďaka postave Dalea Coopera, v televíznom seriály Twin Peaks a aj v jeho filmových spracovaniach.
Villa Park
Tribúny
Všetky tribúny majú dve podlažia okrem Trinity Road Stand, ktorá má tri.
Kyle MacLachlan
Detstvo a mladosť
MacLachlan sa narodil ako Kyle Merritt McLachlan (následne zmenil pravopis svojho mena, aby odrážal jeho škótsky pôvod), v meste Yakima, v štáte Washington. Má škótskych, cornwallských a nemeckých predkov. Vyrastal v Yakime ako najstarší z troch chlapcov. Jeho dvaja mladší bratia, Craig a Kent Jr., žijú v oblasti Seattlu. Jeho rodičia sa rozviedli v roku 1977.
Villa Park
Rekordy
Najvyššia návštevnosť zaznamenaná vo Villa Parku bola 76 588 divákov dňa 2. marca 1946 v zápase 6. kola FA Cupu proti Derby County.
Kyle MacLachlan
Detstvo a mladosť
MacLachlana priviedla k divadelnému herectvu jeho matka, keď sa stala riaditeľkou mládežníckeho divadelného programu pre tínedžerov, ktorý pomohla založiť v Yakime. Od 9 do 14 rokov sa venoval aj klasickému spevu a hral na klavír. Počas strednej školy vystupoval v divadelných hrách a v triednych muzikáloch, pričom účinkoval vo svojej prvej hre ako 15 ročný. V roku 1982 absolvoval s vyznamenaním BFA v odbore dráma na Washingtonskej univerzite.
Kariéra
Prvým filmom, na ktorom MacLachlan pracoval, bol The Changeling z roku 1980. Debutoval vo filme Duna z roku 1984, kde stvárnil hlavnú úlohu. V roku 1986 si zahral po boku Laury Dern, vo filme Modrý zamat, ktorý režíroval David Lynch. MacLachlan, naďalej spolupracoval s Lynchom, tentokrát na televíznom seriáli ABC, Twin Peaks, ktorý sa natáčal v rokoch 1990 až 1991. V televíznom seriály hral špeciálneho agenta Dalea Coopera, pričom si túto úlohu zopakoval v Lynchovom prequelovom filme Twin Peaks z roku 1992. MacLachlan, za svoj herecký výkon bol ocenený cenami Zlatý glóbus a Saturn Award.
Villa Park
Villa Park počas pandémie Covid-19
Počas pandémie COVID-19 bolo oznámené, že pôrodné asistentky z nemocníc Sandwell a West Birmingham budú na štadióne poskytovať poradenstvo pre budúcich rodičov, ktorý očakávajú dieťa a boja sa ísť do nemocnice kvôli obavám z nákazy.
Kyle MacLachlan
Kariéra
V roku 1995 si MacLachlan zahral vo filme Showgirls, po boku Elizabeth Berkley a Giny Gershon. Film získal negatívne recenzie.
V rokoch 2000 až 2002 mal MacLachlan opakujúcu sa úlohu v americkom televíznom seriáli Sex v meste, kde stvárnil bývalého manžela Kristin Davis. O rok neskôr, debutoval na Broadwayi v divadelnej inscenácii The Caretaker, kde sa objavil po boku Patricka Stewarta.
Villa Park
Villa Park počas pandémie Covid-19
2. februára 2021 bolo oznámené, že Villa Park bude NHS využívať ako regionálne centrum pre očkovanie proti COVID-19. Prví pacienti boli vo Villa Parku zaočkovaní 4. februára 2021. Očkovacie centrum bolo zriadené v priestoroch tribúny Holte End.
Kyle MacLachlan
Kariéra
V roku 2006 stvárnil jednu z vedľajších úloh, v televíznom seriály Zúfalé manželky, kde účinkoval až do roku 2010. V neskorších častiach, sa objavil hosť. V rokoch 2014 a 2015 sa objavil v televíznom seriáli od Marvel Cinematic Universe Marvel's, Agenti S.H.I.E.L.D.. V roku 2017 si zopakoval rolu Dalea Coopera, v novom prevedení televízneho seriálu Twin Peaks.
Súkromný život
V rokoch 1985 až 1989 tvoril pár s Laurou Dern, s ktorou si zahral vo filme Modrý zamat. v roku 1990 začal vzťah s jeho kolegyňou z televízneho seriálu Twin Peaks, Larou Flynn Boyle. V roku 1992, sa rozišli a MacLachlan, začal chodiť so supermodelkou Lindou Evangelistou. Ich vzťah sa skončil v roku 1998.
O rok neskôr sa stretol a nadviazal vzťah s publicistkou Desiree Gruber, s ktorou sa zosobášil v apríli 2002. Majú spolu syna, narodeného v roku 2008.
Lekcionár
Lekcionár je liturgická kniha rímskokatolíckej cirkvi, ktorá obsahuje všetky čítania (tzv. lekcie), ktoré sa používajú počas celého liturgického roka pri sv. omšiach. Delí sa na 5 častí (zväzkov), tie sa číslujú rímskymi číslicami I-V. Pôvodne sa počas bohoslužieb čítali vybrané texty priamo z Biblie, ale od 5. storočia sa perikopy začali zapisovať do samostatných kníh; poradie úryvkov zodpovedalo ich poradiu v cirkevnom roku. Lekcionár sa skladá z epištolára (obsahuje texty z neevanjeliových kníh) a evanjeliára alebo evangelistára (obsahuje úryvky z evanjelií).