cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gmina Jabłonna Lacka
Gmina Jabłonna Lacka je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 149,4 km² a žije tu 5059 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 33,86 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sokołów.
Duncan Haldane
Osobný život
Haldane je občanom Spojených štátov amerických. S manželkou Odile Belmontovou žijú v Princetone v New Jersey.
Chamrousse
Chamrousse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Droždín
náhľad|Poloha v rámci [[Olomouc|Olomouca]] Droždín (Droschdein) je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa asi 6,5 kilomentra severeovýchodne od centra štatutárneho mesta. V roku 2011 tu žilo 1 184 obyvateľov v 348 domoch. Prvá písomná zmienka o Droždíne pochádza z roku 1275.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Tradície
Sprievod je dopravádzaný dychovou hudbou a účastnia sa ho mnohí obyvatelia Droždína. Hody vrcholia spoločnou hostinou a zábavou. Táto tradícia bola prerušená v druhej polovici 20. storočia pod nátlakom komunisického režimu, obnovená bola v roku 1995.
Versa Media
Versa Media je vydavateľstvo časopisov, ktoré oslovuje vekovo i profesijne širokú škálu čitateľskej verejnosti. V súčasnosti vydáva časopisy ako pre najmenších čitateľov, tak i lifestylové tituly. Rovnaký dôraz kladie aj na odborné tituly, ktoré mapujú predovšetkým oblasť gurmánstva a zdravia. História vydávania titulov siaha až do roku 1998. Zárukou kvalitného obsahového zamerania titulov vydavateľstva Versa Media sú dlhoročné skúsenosti a tradícia vydavateľstva Mladá fronta v Česku. Vydavateľstvo Mladá fronta bolo založené už v roku 1945. V súčasnosti patrí Mladá fronta medzi najväčšie vydavateľské domy v Česku.
Gmina Jadów
Má rozlohu 116,87 km² a žije tu 7715 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 66,01 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Wołomin.
Stehlík polárny
Stehlík polárny (iné názvy: čečetka polárna, stehlík belavý ; lat. Acanthis hornemanni staršie Carduelis hornemanni) je spevavec a patrí do čeľadi pinkovité. Obýva tajgu a krovinatú tundru celej holarktídy. Na Slovensku je to vzácny hosť.
Výskyt a stav na Slovensku
Stehlík polárny bola na Slovensku zdokladovaný iba v zime. V rokoch 1980 - 1999 na dvoch lokalitách východného Slovenska spolu v kŕdlikoch druhu stehlík čečetka. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii nie sú žiadne záznamy a v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia takisto nie sú žiadne záznamy
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Gmina Jabłonowo Pomorskie
Gmina Jabłonowo Pomorskie je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 134,36 km² a žije tu 9060 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 67,43 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Brodnica.
Bělidla
náhľad|Poloha v rámci [[Olomouc|Olomouca]] Bělidla (Bleich) je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca, nachádzajúca sa východne od centra mesta. V roku 2011 tu žilo 779 obyvateľov v 208 domoch.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Chanas
Chanas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Bělidla
Jedinou pamiatkou, ktorá je na Bělidlách zapísaná v zozname kultúrnych pamiatok je zvonička a mariánsky stĺp na Libušinej ulici.
Chanas
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Triedenie odpadu
náhľad|Kontajnery na triedenie odpadu Triedenie odpadu je proces, pri ktorom sa rôzne druhy odpadu separovane zbierajú s cieľom následnej recyklácie podľa príslušného zloženia odpadu. Triedenie odpadu je zoskupovanie odpadu do rôznych kategórií. Správne roztriedený komunálny odpad podľa svojej materiálnej podstaty je možné následne opätovne recyklovať a znovu začleniť do výroby. Triedenie odpadu prebieha v špeciálnych kontajneroch, označených konkrétnym zberným materiálom. Základom označenia je farba kontajnera, ktorá je funkčná ako z hľadiska rýchlej orientácie, tak aj z hľadiska medzinárodnej komunikácie. Odpad sa triedi, aby ho bolo možné recyklovať, a tým sa šetria prírodné zdroje. Triedenie odpadu má veľký ekologický význam.
Papier
Papier sa môže recyklovať v závislosti od jeho kvality 6-krát niekedy až 7-krát. Tenké vlákna, z ktorých pozostáva papier, sa skracujú pri každej recyklácii, čím sa znižuje ich kvalita a možnosť opakovanej recyklácie. Škatule pred vyhodením je potrebné stlačiť na plocho, aby nezaberali veľký priestor v kontajneri. náhľad|Modrý kontajner na papier náhľad|Zelený kontajner na sklo
Sklo
Čím ďalej, tým viac je praktizovaný oddelený zber číreho a farebného skla. Najčastejšie sa používa delený kontajner, kde je jedna polovica pre číre a druhá pre farebné sklo. Niekde sa môžu nachádzať dva samostatné kontajnery pre číre a farebné sklo, namiesto deleného kontajnera.
Pokiaľ je iba jeden kontajner na sklo, tak sa nerozlišuje na číre a farebné sklo, ale všetko sa separuje do jedného kontajnera.
Plasty
Plasty sa vyrábajú z ropy a sú najčastejšie vyskytujúci sa odpad v domácností. Plasty tvoria asi najväčší podiel triedeného odpadu. Spätne spracovať sa dajú najmä termoplasty, z ktorých je väčšina obalových systémov. Plasty sú rovnako ďalej dotrieďované.
V niektorých mestách je do kontajnerov na plasty možné hádzať aj nápojové kartóny, čo je na smetiaku poznamenané.
Kov
Kovy môžu byť nekonečne recyklované a patria do červených kontajnerov. Niekde sa zbierajú v kombinácii s plastami, či s viacvrstvovými kombinovanými materiálmi (VKM).
náhľad|Hnedý kontajner na bioodpad
Bioodpad
Nádoba na bioodpad má hnedú farbu a je označená ako biologicky rozložiteľný odpad.
Viacvrstvové kombinované materiály (tetrapaky)
Najčastejšie sa jedná o nápojové kartóny. Na tieto obaly sú vyhradené zberné nádoby oranžovej farby.
Patrí sem:
náhľad|Oranžový kontajner na viacvrstvové kombinované materiály
Nepatrí sem:
Špeciálne druhy odpadu
Vedľa uvedených základných kategórií sú triedené i ďalšie špeciálne druhy odpadov, ktoré sú obvykle vytvárané nárazovo, ale bývajú objemovo náročnejšie. Takýto odpad predstavuje napr. starý nábytok, elektroniku (televízory či notebooky), vianočné stromčeky, stavebný odpad, spotrebný elektronický materiál (batérie, žiarovky) či oleje, ktorý je nevyhnutné likvidovať zodpovedajúcim spôsobom. K tomuto účelu slúžia dedikované zberné miesta alebo zberné dvory pre veľkoobjemový odpad. Niektoré obce túto problematiku avšak riešia aj pravidelným sprístupnením zberných kontajnerov na sídliskách, resp. iných obytných zónach.
Triedenie odpadu na Slovensku
Na Slovensku majú mestá a obce povinnosť zabezpečiť triedenie papiera, skla, plastov, kovov a bioodpadu. Presný postup  sa môže líšiť v závislosti od obce, jej nariadení a možností.
Napríklad do žltej nádoby, do ktorej primárne patria plasty, v niektorých mestách sa môžu separovať aj nápojové kartóny a kov. Dôležité je aby na prednej strane kontajnera písali informácie. Na niektorých nádobách určených pre plasty je napríklad napísané, že sa v nich dá separovať kov, v niektorých len nápojové kovové obaly a hliník. Niektoré obce nepoužívajú pre účely separovania červené nádoby určené pre kovy a v tom prípade sa kovy separujú v žltých nádobách spoločne s plastami.
Na Slovensku sú možnosti triedenia odpadu, ale všade to vyzerá inak. Na rozdiel od väčších miest, v menších obciach je k dispozícii menej zberných kontajnerov.
Čo sa týka zberných dvorov, v súčasnosti je na Slovensku viac ako 60 zberných miest.
Hejčín
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Dňa 1. februára 1882 sa tu narodil František Schön, český akademický maliar a cestovateľ († 1976).
Mašrabíja
náhľad|B.Strassberger, Mašrabíja, [[Kresba (umenie)|kresba, 1878, Rice University, Houston]]
Mašrabíja je tradičný prvok islamskej architektúry najmä na Blízkom východe a v severnej Afrike. Ide o charakteristickú ozdobnú mrežu podobnú tvaru okenice alebo zásteny na oknách a o ohraničenie výstupku (balkón) obytného domu na druhom poschodí. Mreža sa skladá z menších sústružených, ale menej často z vyrezávaných tyčí, ktoré sú zostavené do rôznych zložitých geometrických obrazcov. Mašrabíja slúži na osvetlenie priestoru, cirkuláciu vzduchu a zároveň chráni pred slnečným žiarením. Ďalej ako zástena poskytuje diskrétne a nerušené pozorovanie diania za ňou. Prípadne ako ohraničenie balkóna poskytuje vizuálny prístup k spoločenskému životu z pohodlia domova a ochranu súkromia. Mašrabíja predstavuje v učení islamu jasné rozdelenie medzi verejnými, poloverejnými a súkromnými priestormi domu. V 19. storočí prenikla mašrabíja na Západ najmä do koloniálnych veľmocí ako orientalizujúci architektonický prvok.
Etymológia
Slovo mašrabíja pochádza pravdepodobne z arab. شراباšaraba alebo شاريباšariba, čo znamená „miesto, kde sa pije", pričom šlo pravdepodobne o priestor alebo policu, kde boli uložené nádoby na pitnú vodu. Polica bola ohradená dreveným obkladom a umiestnená pri okne, aby chladila vodu. Neskôr sa táto polica stala súčasťou krytej miestnosti. Zriedkavejšou hypotézou je, že pôvodný názov bol arab. المشرفيةmašrafíja. Slovo bolo odvodené od slovesa اشرفهašrafa alebo شرفاšrafa, čo znamená prehliadať alebo pozorovať. V priebehu storočí sa názov menil v dôsledku zmeny zvuku a vplyvu iných jazykov.
Terminológia
Termín mašrabíja sa všeobecne používa, ako zastrešujúci výraz. Avšak v Jemene sa nazýva arab تخريمةtachrima, Tunisku arab. البرمقليbarmakli alebo القناريةkannaríja, Iraku a Saudskej Arábii arab. شنشولšanaši alebo روشانrošan. Ďalej v Turecku sa označuje termínom tur. şahnişin, ktoré bolo prevzaté z perzštiny a preložené do gréčtiny ako: novogr. σαχνήσιsachnisi. Na Malte je známa pod názvom malt. muxrabija a vo Francúzsku a francúzskych hovoriacich krajinách ako franc. moucharabieh.
Historický vývoj
vľavo|náhľad|[[Jean-Léon Gérôme, Konský trh (nad vchodom do domu je mšarabíja), olej na drevenom paneli, 1867, Haggin Museum, Stockon (Kalifornia)]] Pôvod mašrabíje je neistý. Pravdepodobne vychádzal z drevených okeníc v koptských chrámoch v Egypte. Išlo najmä o okenicu alebo priehradku v tvare mreže, kde bola umiestnená hlinená nádoba s vodou. Okenice slúžili na osvetlenie priestoru, cirkuláciu vzduchu a zároveň chránili pred slnečným žiarením. Najstaršie kusy pochádzajú zo 7. storočia. Počas vlády Túlúnovcov sa táto okenica sa rozšírila vďaka podobným klimatickým podmienkam a vplyvu islamu po celej severnej Afrike, na Blízkom východe, Indii, časti Stredomoria či na Pyrenejskom polostrove. Koncept mašrabíje sa ukázal ako všestranný, pretože sa mohol prispôsobiť rôznym požiadavkám objednávateľa. Základným aspektom arabskej kultúry a učenia islamu je jasné rozdelenie medzi verejnými, poloverejnými a súkromnými priestormi pre mužov a ženy v dome. Prvé mašrabíje v podobe okeníc alebo zásten sa objavili v 12. storočí v Bagdade počas vlády Abbásovcov či Ajjúbovcov.
V priebehu vlády mamlúkov a hlavne 14. storočí v Egypte došlo k rozvoju mašrabíje do podoby dnešného uzavretého výstupku alebo balkóna, ktorý poskytoval ochranu súkromia a vizuálny prístup k spoločenskému životu z pohodlia domova. Priestor bol obložený mrežami z menších sústružených alebo vyrezávaných drevených tyčí, ktoré sú zostavené do rôznych zložitých geometrických obrazcov. V mrežiach boli menšie otvory, ktoré sa otvárali smerom nahor, čo umožňovalo sledovať dianie na ulici. Na výrobu mašrabíje sa dovážali dreviny prevažne z Libanonu a Malej Ázie. Mašrabíja sa uplatnila aj vo vojenskej architektúre. Najmä na hradbách pevností umožňovala obrancom nerušené pozorovanie nepriateľa. Tento koncept preniesli do európskej stredovekej architektúry križiaci počas krížových výprav do Svätej zeme. Ide o vysunutý arkier alebo galériu na konzolách tzv. mašikuli nad vstupom do pevnosti, odkiaľ obrancovia cez otvory v podlahe hádzali na nepriateľa rôzny materiál, ako napríklad kamene, horúci olej, pálené vápno a i. Na Malte sa pod islamským a kresťanským vplyvom vyvinul špeciálny architektonický typ kombinujúci mašrabíju a mašikuli tzv. muxrabija.
Mašrabíja bola populárna hlavne počas osmanskej éry medzi rokmi 15171805. Používala sa v obytných domoch, na verejných budovách alebo palácoch. Mašrabíja bola veľmi rozšírená na území dnešného Iraku, Iránu, Saudskej Arábie a Egypta. Neskôr bola tradícia mašrabíje na ústupe, ale čiastočne pokračovala v rôznych arabských regiónoch. V 19. storočí prenikla mašrabíja na Západ, najmä do koloniálnych veľmocí, ako orientalizujúci architektonický prvok. Medzi rokmi 19201930 bola tvorba mreží mašrabíje v Iraku značne ovplyvnená secesiou a art décom. V priebehu 20. storočia boli vo všetkých arabských krajinách mnohé mašrabíje zbúrane kvôli modernizačným snahám. Tradícia mašrabíje sa oživila následne až na sklonku 20. storočia v snahe zachovať tradičné prvky islamskej architektúry. Mnohé iniciatívy prispeli k obnoveniu záujmu o výstavbu mašrabíje ako udržateľnej časti obydlia v náročných klimatických podmienkach Blízkeho východu. Zároveň mašrabíja čiastočne inšpirovala modernú architektúru, ako je napríklad Institut du monde Arabe v Paríži od francúzskeho architekta Jeana Nouvela.
Jonathan Nolan
Jonathan Nolan (* 1976, Londýn, Anglicko) je britský scenárista, televízny producent, režisér a autor. Je tvorcom sci-fi seriálov Lovec zločincov (2011–2016) a Westworld (2011–súčasnosť). Podieľal sa aj na viacerých filmoch svojho brata Christophera Nolana.
Kariéra
Nolanovu poviedku Memento Mori použil jeho brat Christopher Nolan ako podklad pre svoj film Memento, ktorý bol nominovaný na Oscara za najlepší originálny scenár.
Bratia napísali spolu scenáre k filmom Dokonalý trik, Temný rytier, Návrat Temného rytiera a Interstellar.
Od 22. septembra 2011 sa začal vysielať prvý Nolanov seriál Lovec zločincov. Dočkal sa piatich sérií a vysielal sa do 21. júna 2016. Výkonným producentom seriálu bol aj J. J. Abrams.
Od 2. októbra 2016 vysiela HBO Nolanov seriál Westworld, inšpirovaný rovnomenným filmom z roku 1973. Na seriáli spolupracuje so svojou manželkou Lisou Joy a J. J. Abramsom.
Gmina Jakubów
Gmina Jakubów je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 87,23 km² a žije tu 4 962 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 56,88 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Mińsk Mazowiecki.
Gmina Jaktorów
Gmina Jaktorów je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 55,24 km² a žije tu 10090 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 182,66 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Grodzisk Mazowiecki.
Kamov Ka-29
Kamov Ka-29 (v kóde NATO: Helix-B) je ruský (pôvodne sovietsky) dopravný vrtuľník, odvodený z typu Kamov Ka-27. Je určený pre zabezpečenie výsadku námornej pechoty z lodí a prípadnú palebnú podporu.
Gmina Janikowo
Gmina Janikowo je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Kamov Ka-29
Vznik a vývoj
Začiatkom 70. rokov 20. storočia chcel Sovietsky zväz zvýšiť potenciál svojej námornej pechoty vybudovaním väčších výsadkových lodí a špeciálnych transportných vrtuľníkov, schopných operovať z paluby týchto lodí. Vývojom nového dopravného vrtuľníka sa v roku 1973 začala zaoberať konštrukčná kancelária N.I. Kamova. Tá získala prvé skúsenosti s navrhovaním bojového dopravného vrtuľníku už koncom 60. rokov, keď prišla s konceptom Ka-25F vybaveného podvozkom s lyžinami. Výzbroj tohto stroja mala pozostávať z pohyblivého kanónu kalibru, zo šiestich blokov neriadených rakiet UB-16, šiestich protitankových rakiet Falanga a bômb rôzneho kalibru. Hoci v súťaži o nový bojový vrtuľník nakoniec zvíťazil projekt konštrukčnej kancelárie Mila (Mi-24), pracovníci Kamova získali pri tvorbe návrhu bohaté skúsenosti.
Gmina Janikowo
Má rozlohu 92,3 km² a žije tu 13635 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 147,72 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Inowrocław.
Kamov Ka-29
Vznik a vývoj
Prvý let Ka-29 sa uskutočnil v júli 1976 a štátne skúšky tohto stroja boli úspešne zavŕšené v roku 1979. Napriek tomu sa sériová výroba rozbehla až v roku 1984 a prebiehala do roku 1991. Okrem 3 prototypov vzniklo ďalších 59 sériovo vyrobených strojov.
Prvými nosičmi Ka-29 sa stali výsadkové lode projektu 1174 (Ivan Rogov, Alexander Nikolaev a Mitrofan Moskalenko), ktoré mali na palube dva heliporty a každé plavidlo viezlo štyri tieto vrtuľníky. Posledná z týchto lodí (Ivan Rogov) bola vyradená z prevádzky v roku 2002.
Konštrukcia
náhľad|Ruský Ka-29 na Medzinárodných armádnych hrách 2018 Ka-29 je palubný vrtuľník, ktorý bol vyvinutý na báze protiponorkového vrtuľníka Ka-27. Oba typy zdieľajú rovnakú prevodovku, pohonnú jednotkú, hlavnú časť trupu, podvozok, systém riadenia, hydraulické, energetické a palivové systémy, pilotné a navigačné systémy. V Ka-29 sú navyše nainštalované rádiové systémy ARK-UD a Eukalypt, určené na komunikáciu s pozemnými silami.
Posádka vrtuľníka sa skladá z pilota a operátora, ktorí sedia vedľa seba. Operátor je zodpovedný za navigáciu vrtuľníka a obsluhu zbraní, ako sú protitankové navádzané rakety a pohyblivý guľomet. Kabína posádky je v porovnaní s Ka-27 rozšírená o a je chránená pancierovaním s balistickou odolnosťou do kalibru. Celková hmotnosť panciera na vrtuľníku je.
Pohon stroja zabezpečujú dva motory TV3-117VK, každý s ťahom 1660 konských síl. K-29 má cestovnú rýchlosť /h a dolet. Palivové nádrže sú naplnené polyuretánovou penou, aby sa v prípade zásahu zabránilo explózii a sú pokryté vrstvou samonapínacej gumy, ktorá zas bráni úniku paliva. Systém koaxiálnych rotorov umožnil znížiť vibrácie vrtuľníka, čo okrem iného viedlo k dosiahnutiu vyššej presnosti pri zameriavaní cieľa. Vďaka tomuto systému mal Ka-29 lepšiu manévrovateľnosť a dostup ako ďalší sovietsky transportný bojový vrtuľník Mi-24. Jeho statický dostup je, zatiaľ čo Mi-24 s jedným hlavným rotorom a malým chvostovým rotorom dokázal byť vo vise maximálne do výšky.
Výzbroj Ka-29 pozostáva zo štvorhlavňového rotačného guľometu 9А622 kalibru a kanónu 2А42 kalibru. Pozemné ciele však môže ničiť aj neriadenými raketami alebo navádzanými strelami kompletu 9К113 Šturm-V.
Vrtuľník má špeciálne navrhnutý podvozok na pristátie a vzlet na kývajúcej sa palube lode. Listy rotora sa dajú sklopiť, aby sa Ka-29 ľahšie prepravoval v stiesnených priestoroch lodí.
Používatelia
náhľad|Ka-29
Rovníková Guinea
Rusko
Ukrajina
Dom Artina Gidikova
Dom Artina Gidikova je meštiansky dom z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Dom Artina Gidikova leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv na ulici „4 januari“  č. p. 15 a zároveň ulici „Artin Gidikov“ v severozápadnom úpätí tzv. Trojpahorčia. Na mieste, kde dom stojí sa v čase jeho výstavby nachádzala plovdivská arménska štvrť.
Dejiny a súčasnosť
Dom dal postaviť v roku 1848 bohatý plovdivský obchodník a farmár Stepan Chindlijan ako veno pre svoju dcéru, ktorá sa vydala za Arména Artina Gidikova, ktorý sa do Plovdivu presťahoval z Kišiňova. V roku 1995 budova získala štatút kultúrnej pamiatky. V súčasnosti je budova reštaurovaná a nachádzajú sa v nej stále expozície venované významnému bulharskému umelcovi Cankovi Lavrenovovi a jeho dielam.
Charakteristika
Dom Artina Gidikova je dvojposchodová budova obytného domu, charakteristická prítomnosťou všetkých základných elementov bulharského obrodeneckého baroka plovdivského typu, pričom je typickým predstaviteľom tohto staviteľského slohu. Do domu sa vchádza z dvora cez portikus tvorený štyrmi stĺpmi. Prednú fasádu budovy nad portikom tvorí presklený rizalit zakončený ozdobným frontónom. Budova je zvonku i zvnútra dekorovaná ozdobnými pilastrami. Na fasáde múru ohradzujúceho dvor okolo budovy sa nachádza malá arkierová stavba tvorená jednou miestnosťou, ktorá slúžila ako pozorovateľňa. Riešená je ako obojstranný arkier. Do tejto miestnosti sa vchádza po schodisku.
Prvá a hlavná miestnosť za vchodom do budovy je priestorný salón, pričom po obidvoch bočných stranách tejto miestnosti sa nachádzajú po dve symetricky umiestnené izby. Druhé poschodie budovy má totožné symetrické rozvrhnutie izieb ako prvé poschodie. Priestor v priestore rizalitu nad portikom slúži ako vyvýšené pódium v salóne na na druhom poschodí. Salóny na obidvoch poschodiach sú elipsovitého pôdorysu a vyznačujú sa veľmi bohatou dekoráciou. Stropy v miestnostiach sú zdobené drevorezbou, rovnako ako dvere v dome. V miestnostiach sa nachádzajú tzv. alafrangy (alafranga je špecifický výraz pre dekoratívnu niku v interiéri bulharských obrodeneckých domov), zdobené sadrovými ornamentami.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.4 z roku 1995, pričom ako dôvod ochrany bola uvedená architektonicko-umelecká hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kăšta na Artin Gidikov (, doslova Dom Artina Gidikova).
Chantelouve
Chantelouve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Janów (powiat sokólski)
Gmina Janów je vidiecka gmina v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Má rozlohu 207,84 km² a žije tu 4427 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 21,3 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sokółka.
Gmina Janów Lubelski
Gmina Janów Lubelski je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 178,24 km² a žije tu 16106 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 90,36 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Janów Lubelski.
Kamenec (prítok Holumnického potoka)
Kamenec je potok v regióne Spiš, na území obcí Holumnica v okrese Kežmarok a Podolínec v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Levočské vrchy. Ústi do vodného toku Holumnický potok. Má dĺžku. Rád toku V.
Prameň
Pramení v v severovýchodnej časti lesa a pasienka Kamenný vrch, na hranici medzi poľnohospodárskym extravilánom a lesným extravilánom, na obecnej hranici  medzi obcou Holumnica v okrese Kežmarok a mestom Podolínec v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji.
Opis toku
Kamenec tečie od prameňa severozápadným smerom, ľavým brehom obmýva trvalý trávny porast Nad hradom, pravým brehom obmýva pole Esternovo pole, jemne sa stáča na západ, pravým brehom obmýva trvalý trávny porast Dlhé pole, mení smer na severozápad a v poľnohospodárskom extraviláne v ústi do Holumnického potoka ako jeho pravostranný prítok. Holumnický potok je ďalej prítokom Popradu. Celým svojim tokom tvorí obecnú hranicu medzi obcou Holumnica v okrese Kežmarok a mestom Podolínec v okrese Stará Ľubovňa.
Kamenec patrí do okresov Kežmarok a Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Levočské vrchy v geomorfologickom podcelku Levočská vrchovina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu
Názov potoka Kamenec má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré bolo a je budované v skalnatom podloží. Z podstatného mena kameň po rozšírení o príponu miesta -ec bolo utvorené jednoslovné hydronymum Kamenec s významom potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, aj hydronymii. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2007. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Kamenec (prítok Holumnického potoka) nie je jedinečným hydronymom (december 2022). V okrese Bardejov je Kamenec (prítok Tople) a v okrese Levice je Kamenec (prítok Ipľa).
Chantesse
Chantesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hrčiarka ružová
Hrčiarka ružová alebo tiež hrčiarka šípová, je malá parazitická osička z rodu hrčiarka (Deplolepis) z čeľade hrčiarkovité (Cynipidae). Jej prítomnosť na hostiteľskej rastline je viditeľná najmä prostredníctvom vytvorených hálok. Ich tvorba je vyvolaná chemickou reakciou rastového pletiva na látky obsiahnuté v slinách parazitujúcich lariev. Je to holarktický druh, široko rozšírený v severnom miernom pásme.
Opis
Samičky hrčiarky ružovej sú dlhé približne 4 mm, na spodnej strane bruška a dolných končatinách prevláda oranžovožlté sfarbenie, kým zvyšok tela je čierny. Samčekovia sú dobre rozoznateľní podľa charakteristických žltočiernych nôh. Samička, aj bez toho, aby sa spárila so samčekom, je schopná naklásť až 60 vajíčok v rámci každého infikovaného listu.
Na jar sa objavuje najčastejšie asexuálna generácia, z ktorej samičky tvoria viac ako 99%. Je to spôsobené predovšetkým tým, že potomstvo vzniká z neoplodnených vajíčok (partenogenéza). Pri nej sa jedno vajíčko rozdelí nepohlavným spôsobom na veľký počet zárodkov, z každého sa potom postupne vyvinie dospelý jedinec. Tento spôsob sa nazýva polyembryónia, pričom v takomto potomstve sa samce vyskytujú len veľmi zriedkavo.
Larvy sa liahnu týždeň po nakladení vajíčok na listy, kvety alebo plody a hneď sa začínajú živiť ich rastlinnými pletivami. Hostiteľskú rastlinu to stimuluje k zvýšenej tvorbe nových buniek v okolí larvy. Táto časť hálky sa nazýva nutričné jadro. To je z vonkajšej strany chránené viacerými vrstvami pletív a na povrchu sa tvoria machu podobné výrastky. Jednotlivé hálky sú tvorené viacerými komôrkami, z ktorých v každej sa vyvíja jedna izolovaná larva. Hálka môže v priemere dosiahnuť až 10 cm. Počas roka sa sfarbenie hálky mení od jasno zelenej, cez červenú, karmínovú až po hnedú. Larva v hálke prekonáva päť vývinových štádií. V piatej fáze (pred zakuklením) prestane konzumovať potravu. V tejto fáze prezimuje a k samotnému vytvoreniu kukly dochádza až vo februári alebo marci nasledujúceho roka. Dospelé jedince sa začínajú objavovať na starých hálkach, ktoré sú stále pripojené k ružiam, až v máji. Prázdne hálky môžu na rastline pretrvávať aj viac rokov.
Ekológia
Hrčiarka ružová preferuje riedke lesy, lesostepy a parky. Jej najčastejším hostiteľom býva ruža šípová ale parazituje aj iných druhoch z rodu ruža (Rosa), čo sa premietlo aj do jej druhového mena. Z ďalších druhov, na ktorých bola zistená jej prítomnosť, je ruža hájna (Rosa dumalis), ruža hrdzavá (Rosa rubiginosa), ruža jabĺčková (Rosa villosa), ruža Sherardova (Rosa sherardii), ruža sivá (Rosa glauca), ruža roľná (Rosa arvensis), ruža ovisnutá (Rosa pendulina) a ruža drobnokvetá (Rosa micrantha). Vyskytuje sa pritom ako na divo rastúcich kríkoch, tak aj na kroch pestovaných v záhradách.
Hálky vytvorené hrčiarkou sa najčastejšie vyskytuje na rastlinách vystavených stresu, napríklad suchom. Častejšie sú infikované mladé a poškodené rastliny, ktoré majú tendenciu vytvárať väčšie a početnejšie hálky, než staré jedince. Zrelé hálky sú často napadané rôznymi druhmi prirodzených nepriateľov, najčastejšie vtákmi alebo malými cicavcami. Vyššie šance na na dosiahnutie štádia dospelosti majú jedinci vyvíjajúci sa v hálkach umiestnených v spodných častiach rastliny. Prítomnosť hrčiarky ružovej však nemá pozorovateľný vplyv na celkový zdravotný stav hostiteľskej rastliny.
Gmina Janów Podlaski
Gmina Janów Podlaski je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
WASP-12
WASP-12 je žltý trpaslík vzdialený 871 svetelných rokov (267 parsekov) od Slnka. Obieha okolo nej extrasolárna planéta WASP-12b a dva červené trpaslíky. Je to hviezda podobná Slnku, ale je trochu hmotnejšia a väčšia v priemere.
Gmina Janów Podlaski
Má rozlohu 135 km² a žije tu 5553 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 41,13 osôb/km².
WASP-12
Planetárna sústava
V roku 2008 bola objavená WASP-12b tranzitnou metódou.
Zaujímavosti
WASP-12b je tak blízko k WASP-12, že WASP-12 z nej naberá plyny (podobne ako u dotykových dvojhviezd).
Gmina Janów Podlaski
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Biała Podlaska.
Gmina Janowice Wielkie
Gmina Janowice Wielkie je vidiecka gmina v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve.
Má rozlohu 58,09 km² a žije tu 4066 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 69,99 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Jelenia Góra.
Hodolany
Hodolany (Hodolein) sú bývalé moravské mesto, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie na východe štatutárneho mesta Olomouca s približne 9 000 obyvateľmi. Sú rozdelené na dve časti, preto tu pôsobia aj dve komisie mestských častí, jedna pre Nové Hodolany a druhá pre Staré Hodolany a Bělidla.
Mesto bolo k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími deviatimi obcami a jedným mestom pripojené k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Dejiny
vľavo|náhľad|Znak mesta Hodolany|alt=|200x200bod Prvá písomná zmienka o obci Hodolany pochádza už z roku 1228, obec bola známa aj pod menami Hodena alebo Hodinany. Až do vzniku obecnej samosprávy v roku 1850 bola obec cirkevným majetkom, od roku 1275 je doložené vlastníctvo olomouckou kapitulou. Hodolany spadali pod duchovnú správu v Holici, kam až do roku 1808, keď bola postavená hodolanská škola, dochádzali deti do školy. Pri stavbe tereziánskej pevnosti roku 1746 došlo k zbúraniu jej západnej časti, z pôvodnej zástavby tak zostala len jej východná časť zvaná Stará Víska.
Azda najvýznamnejšou udalosťou v dejinách Hodolán bolo privedenie Severnej železnice, vďaka čomu došlo k mouhtnému rozvoju priemyslu a nárastu počtu obyvateľov v do tej doby malej obci. Roku 1862 tu vznikol liehovar Spolku moravských cukrovarov (dnes Seliko), 1876 Langrova sladovňa, 1896 cementáreň Hrůza a Rosenberg, 1907 železiarne Kosmos (po znárodnení Sigma), 1908 továreň Frieda a Knöpfelmachera (Union) a z Olomouca sem bola preložená továreň na cukrovinky Zora, 1909 továreň na telefóny a telegrafy Roberta von Lieben. Vznikli tu aj ďalšie závody a živnosti. Z Bělidel sem bola v rokoch 1871 až 1876 prenesená aj hlavná železničná stanica. Železničné koľaje však obec rozdelili na dva relatívne samostatné celky, za traťou sa smerom k Olomouci rozvíjali Nové Hodolany, na východe zostali Staré Hodolany.
Obec bola vždy národnostne českou. Už v roku 1850 tu bola postavená nová česká škola, v roku 1874 druhá a v roku 1904 aj česká mešťanka. Existoval tu aj čitateľsko-spevásky spolok Pokrok, od roku 1901 Sokol a po roku 1904 Národná jednota. Vzhľadom k priemyslovému charakteru obce tu po roku 1896 začala pôsobiť sociálna demokracia, pričom na rozvoji robotníckeho hnutia mal najväčšiu zásluhu Felix Časný, neskorší poslanec a senátor. Najvýznamnejším starostom bol Antonín Mačák. V roku 1906 bola zavedená kanalizácia a vodovod, o rok neskôr pošta a v roku 1912 bola postavená obecná elektráreň. V roku 1913 cisár František Jozef I. povýšil Hodolany na mesto, čo bolo chápané ako protiváha dlhoročnému súperovi na západnej strane Olomouca, nemeckej Novej Ulici. Mestom však Hodolany dlho nezostali, 23. apríla 1919 bol vytvorený Veľký Olomouc a ony spolu s ďalšími deviatimi obcami a mestom Nová Ulice doň boli začlenené.
Hodolany sa tak ďalej rozvíjali len v rámci Olomouca. V roku 1932 došlo k založeniu futbalového klubu FK Hodolany. Dejiny mesta však majú aj svoju temnú stránku, po skončení druhej svetovej vojny tu bol až do roku 1946 prevádzkovaný internačný tábor, v ktorom boli väznení, mučení, a popravovaní Nemci.
V roku 1948 tu Knižnica mesta Olomouca otvorila svoju pobočku.
Rolsberk
Roku 1785 bol rozparcelovaný tunajší kapitulný dvor a vzniknuté pozemky boli rozdelené medzi 28 familiantských rodín, vďaka čomu vznikla pri ceste k Holici malá osada Rolsberk (Rollsberg). Nazvaná bola podľa prepošta kapituly Jana Matěje Butze z Rolsbergu. Osadníci boli zväčša Nemci, ktorý sa však po troch generáciách počeštili. Po získaní obecnej samosprávy v roku 1850 sa celá obec nazývala Hodolany-Rolsberk, ktorá mala spoločnú obecnú radu, ale finančné záležitosti sa prerokúvali oddelene a tiež katastry Hodolan a Rolsberku boli až do roku 1935 evidované samostatne. Dnes po osade zostal len názov Rolsberská ulice.
Gmina Janowiec
Má rozlohu 79 km² a žije tu 3594 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 45,49 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Puławy.
Chapareillan
Chapareillan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hyde Park Corner (stanica metra)
Hyde Park Corner je stanica londýnskeho metra, otvorená 15. decembra v roku 1906. Nachádza sa na linke:
Súčasnosť
Je to jedna z mála staníc, ktoré nemajú súvisiace budovy nad zemou a sú úplne v podzemí. K súčasnému vchodu do stanice sa vedie zvnútra systému podchodu pre chodcov, okolo križovatky Hyde Park Corner.
Keď je centrálna časť trate Piccadilly uzavretá, stanica sa stáva prechodovým tunelom na východ od stanice, koncovou časťou západnej časti.
Hyža
Hyža môže byť:
Charancieu
Charancieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gmina Janowiec Kościelny
Gmina Janowiec Kościelny je vidiecka gmina v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Má rozlohu 136,25 km² a žije tu 3443 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 25,27 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Nidzica.
Gmina Janowiec Wielkopolski
Gmina Janowiec Wielkopolski je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 130,74 km² a žije tu 9314 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 71,24 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Żnin.
Kyselina izomaslová
Kyselina izomaslová (CH3CH(CH3)COOH, 2-metylpropiónová, systematický názov kyselina 2-metylpropánová) je karboxylová kyselina. Voľne sa vyskytuje v rohovníku (Ceratonia siliqua) a v koreni arniky (Arnica dulcis), ako etylester potom v krotónovom oleji.
Kyselina izomaslová je izomérom kyseliny n-maslovej; majú rovnaký sumárny vzorec C4H8O2, ale rôznu štruktúru molekuly.
Jedná sa o kvapalnú látku nepríjemnej vône. Má bod varu 155 °C, špecifickú hmotnosť 0,9697 (pri 0°C) a pKa 4,84 (20 °C).
Žibrica (vrch)
Žibrica je najvyšší vrch geomorfologického podcelku Zobor, v južnej časti pohoria Tribeč. Nachádza sa na severnom okraji územia, približne severovýchodne od Nitry.
Polohopis
Nachádza sa na severovýchode podcelku Zobor, ktorý tvorí najjužnejšiu časť pohoria Tribeč. Od zvyšku pohoria je podcelok oddelený hlbokou Huntáckou dolinou, ktorou vedie železničná trať Lužianky – Zlaté Moravce. Severovýchodné úpätie klesá k obci Žirany, západne ležia Mechenice, osada Podhorian a južne obec Štitáre. Plytkým sedlom je oddelený severozápadne ležiaci vrch Vreteno, juhozápadným susedom v hrebeni pohoria je vysoký Haranč. Vrcholom vedie Ponitrianska magistrála, spájajúca Nitru s Handlovou hrebeňom pohorí Tribeč a Vtáčnik.
Veľká časť masívu je súčasťou prírodnej rezervácie Žibrica.
Gmina Janowo
Gmina Janowo je vidiecka gmina v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Má rozlohu 191,56 km² a žije tu 2886 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 15,07 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Nidzica.
Červenák karmínový
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 500 - 1 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny nárast o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 EN - ohrozený. V roku 2001 NE - nehodnotený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Majú vyhovujúci ochranársky status (S).
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Gmina Jaraczewo
Gmina Jaraczewo je vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 132,89 km² a žije tu 8281 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 62,31 osôb/km².
Holice (Olomouc)
náhľad|Poloha v rámci [[Olomouc|Olomouca]] Holice (Holitz) je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie na juhovýchode štatutárneho mesta Olomouca. V roku 2011 žilo v Holici 3 923 obyvateľov v 706 domoch. Holice je štvrťou Olomouca od roku 1974 a svojou rozlohou je jeho najväčšou štvrťou. Je tu umiestených mnoho podnikov a sídli tu druholigový klub 1. HFK Olomouc.
Gmina Jarczów
Gmina Jarczów je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 107,5 km² a žije tu 3618 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 33,66 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Tomaszów Lubelski.
Gmina Jarocin (powiat jarociński)
Gmina Jarocin je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 200,23 km² a žije tu 44430 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 221,89 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Jarocin.
Charantonnay
Charantonnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gmina Jarosław
Gmina Jarosław je vidiecka gmina v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Charantonnay
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Jarosław
Má rozlohu 114,05 km² a žije tu 12665 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 111,05 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Jarosław.
Pozemná komunikácia
Pozemná komunikácia (iné názvy: komunikácia (v užšom zmysle), cesta (v širšom zmysle)) je podľa STN 73 6100 v oblasti cestnej dopravy „komunikácia určená najmä na pohyb dopravných prostriedkov, cyklistov a chodcov“.
Na základe cestného zákona sa pozemné komunikácie rozdeľujú podľa dopravného významu, určenia a technického vybavenia na :
Zo zákonných predpisov sú pozemné komunikácia najmä predmetom cestného zákona a jeho vykonávacej vyhlášky č. 35/1984 Zb.
Zloženie pozemnej komunikácie
Pozemnú komunikáciu tvorí cestné teleso a súčasti pozemnej komunikácie. Súčasti diaľnic, ciest a miestnych ciest sú všetky zariadenia, stavby, objekty a diela, ktoré sú potrebné pre úplnosť, na zabezpečenie a ochranu diaľnic, ciest a miestnych ciest a na zaistenie bezpečnej, rýchlej, plynulej a hospodárnej premávky na nich (okrem zariadení na elektronický výber mýta a kontrolu elektronického výberu mýta).
Plánovanie, príprava, výstavba
Pozemné komunikácie sa stavajú a udržiavajú podľa zásad štátnej dopravnej a cestnej politiky, koncepcie rozvoja dopravy a vzhľadom na ochranu životného prostredia. Plán rozvoja diaľnic a ciest vo vlastníctve štátu zabezpečuje Ministerstvo dopravy Slovenskej republiky, samosprávny kraj (ak je vlastníkom samosprávny kraj), obec (ak je vlastníkom obec); u účelových ciest tento plán zabezpečuje primárne vlastník. Navrhovanie pozemných komunikácií sa vykonáva podľa platných slovenských technických noriem, technických predpisov a objektívne zistených výsledkov výskumu a vývoja pre cestnú infraštruktúru.
Cestné správne orgány
Orgány štátnej správy pre pozemné komunikácie (legislatívna skratka „cestný správny orgán") sú Ministerstvo dopravy Slovenskej republiky, okresné úrady v sídlach krajov, okresné úrady a pre miestne a účelové cesty aj obce (ako prenesený výkon štátnej správy). Konkrétne právomoci a povinnosti týchto orgánov pri správe pozemných komunikácií sú vymenované v cestnom zákone.
Dozor
Štátny odborný dozor nad pozemnými komunikáciami vykonávajú. : Dohľad nad výkonom štátneho odborného dozoru sa označuje hlavný štátny odborný dozor a vykonáva ho len Ministerstvo dopravy.
Vlastníctvo
Vlastníkom diaľnic a ciest I. triedy je v zásade štát. Cesty II. triedy a III. triedy vlastní v zásade samosprávny kraj, miestne cesty obec. Účelové cesty môže vlastniť ktokoľvek, aj súkromná organizácia alebo osoba. Cesty I., II. a III. triedy na území Bratislavy vlastní mesto Bratislava. Cesty II. a III. triedy na území Košíc vlastní mesto Košice.
Diaľnice (a časť ciest I. triedy) vlastní štát nepriamo, a to prostredníctvom Národnej diaľničnej spoločnosti, ktorej 100 % vlastníkom je štát (a ktorá spomínané pozemné komunikácie aj spravuje – pozri nižšie) ; koncesné úseky diaľnic sú však priamo vlastnené štátom.
Správa
Diaľnice (a časť ciest I. triedy primárne v trasách budúcich diaľnic) spravuje v zásade vyššie spomínaná Národná diaľničná spoločnosť, okrem časti rýchlostnej cesty R1, ktorá je v súčasnosti správe Granvia Operation s.r.o. a časti diaľnice D4 a R7 v správe Zero Bypass Limited na základe koncesných zmlúv so štátom. Ostatné cesty vo vlastníctve štátu (t. j. cesty I. triedy) spravuje v súčasnosti rozpočtová organizácia Slovenská správa ciest zriadená Ministerstvom dopravy a výstavby, ale cesty I. triedy na území Bratislavy spravuje mesto Bratislava. Cesty vo vlastníctve samosprávneho kraja spravuje samosprávny kraj alebo právnické osoby na tento účel zriadené samosprávnym krajom, ale cesty II. a III. triedy na území Bratislavy a Košíc spravuje mesto. Pozemné komunikácie vo vlastníctve obce spravuje obec alebo právnická osoba na tento účel zriadená obcou. Účelové cesty spravuje ich vlastník. Koncesné cesty spravuje koncesionár počas koncesnej lehoty (napr. vyššie spomenutá Granvia Operation a Zero Bypass Limited).
Správca je okrem iného povinný bez prieťahov odstraňovať závady pozemných komunikácií (okrem účelových komunikácií) pokiaľ ide o ich zjazdnosť alebo schodnosť. V prípade znečistenia či poškodenia takýchto komunikácií, ktoré smeruje k závade pokiaľ ide o zjazdnosť alebo schodnosť, je osoba, ktorá toto znečistenie či poškodenie spôsobila, povinná znečistenie či poškodenie sama odstrániť príp. uhradiť správcovi komunikácie náklady na toto odstránenie.
Uzávierka, obchádzka, odklon
Premávka na pozemných komunikáciách (okrem účelových ciest) sa môže na určitý čas čiastočne alebo úplne uzatvoriť alebo sa môže nariadiť obchádzka alebo odklon, ak to vyžadujú nevyhnutné verejné záujmy, najmä záujmy bezpečnosti dopravy alebo záujmy stavby, údržby alebo ochrany diaľnice, cesty alebo miestnej cesty. O uzávierke, obchádzke a odklone rozhoduje cestný správny orgán po dohode s dopravným inšpektorátom.
Zvláštne užívanie
Na užívanie pozemných komunikácií (okrem účelových ciest) inak než zvyčajným spôsobom alebo na iné účely, než na ktoré sú určené, je potrebné povolenie cestného správneho orgánu.
Cestné ochranné pásmo
Na ochranu pozemných komunikácií (okrem účelových ciest) a premávky na nich mimo sídelného útvaru obce ohraničeného dopravnou značkou označujúcou začiatok a koniec obce slúžia cestné ochranné pásma. Podrobnosti pozri v článku cestné ochranné pásmo.
Dom Caňa Šiškova
Dom Caňa Šiškova, je dom z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.
Pozemná komunikácia
Povoľovanie
Na začatie stavby pozemnej komunikácie (okrem účelovej cesty) a na zmeny je potrebné stavebné povolenie. Vydáva ho v zásade špeciálny stavebný úrad.
Dom Caňa Šiškova
Lokalita
Dom Caňa Šiškova sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „P. R. Slavejkov“ (, doslova ulica P. R. Slavejkova) č. 22.
Dejiny
Dom bol postavený v prvej polovici 19. storočia. V roku 1845 sa v dome narodil Caňu Šiškov, neskorší člen a kuriér tajného revolučného výboru, ktorý v Triavne v roku 1872 založil Vasil Levski v spolupráci s Nikolom Kabakčievom. V dome nachádzali útočisko Vasil Levski, Nikola Kabakčiev, Georgi Izmirliev a druhí bulharskí revolucionári. Do roku 1876 sa v dome uskutočňovali schôdze revolučného výboru a dom taktiež slúžil ako skladisko streliva pre revolucionárov.
V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V roku 1976 bola na fasáde domu inštalovaná pamätná kamenná doska s reliéfovým vyobrazením Caňu Šiškova (v súčasnosti demontovaná z dôvodu nebezpečenstva pádu).
Charakteristika
Dom je postavený na úrovni ulice a skladá sa z prízemia s ďukianom (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) a obytného prvého poschodia.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: Kăšta na Caňu Šiškov (, doslovne Dom Caňa Šiškova)
Charavines
Charavines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pankratios z Atén
Pankratios z Atén bol na 286. olympijských hrách v roku 365 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v päťboji.
Pankratia medzi olympijských víťazov staroveku zaradil nemecký klasický filológ a historik Joachim Ebert po výskume nových ešte nepublikovaných nápisov (SEG 48:553, Olympia. List of Olympic victors, after 385 A.D. ) hlavne z vedeckej publikácie Supplementum Epigraphicum Graecum (publikácie gréckych nápisov a štúdií známych dokumentov. )
Gmina Jasień
Gmina Jasień je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Lubuskom vojvodstve.
Má rozlohu 127,02 km² a žije tu 7305 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 57,51 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Żary.