cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klasické záhrady v Su-čou
Elegantná estetika a jemnosť týchto záhrad, ktoré vybudovali často učenci, ich delikátny štýl a vlastnosti boli často napodobňované v záhradách v ostatných častiach Číny, vrátane radu záhrad cisárskych. Podľa organizácie UNESCO záhrady v Su-čou "reprezentujú vývoj čínskej záhradnej architektúry za dobu viac ako 2000 rokov" a sú "najčistejšou formou" záhradného umenia.
Kostol svätého Kríža
Kostol svätého Kríža môže byť:
Klasické záhrady v Su-čou
Najväčší rozvoj týchto súkromných záhrad bol v dobe od strednej dynastie Ming až po ranú dynastiu Čching, kedy ich tu vzniklo zhruba 200. Dnes je v Su-čou zachovaných 69 záhrad, ktoré sú všetky chránené ako "národné pamiatky".
V rokoch 1997 a 2000 bolo osem z najlepších záhrad v Su-čou spoločne s jednou v blízkom starovekom meste Tongli zapísaných na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Tanis
Tanis môže byť:
Tatiana Anatolievna Tarasovová
Tatiana Anatolievna Tarasovová (* 13. február 1947, Moskva, Sovietsky zväz, dnes Rusko) je krasokorčuliarska trénerka a bývalá sovietska krasokorčuliarka súťažiaca v kategórii športových dvojíc. Tarasovová je suverénne najúspešnejšou krasokorčuliarskou trénerkou v histórii moderného krasokorčuľovania. Jej zverenci do roku 2004 získali 41 zlatých medailí na majstrovstvách sveta a Európy, 8 zlatých olympijských medailí.
Osobný život
Tatiana Tarasovová sa narodila 13. februára 1947 ako mladšia z dvoch dcér v rodine známeho sovietskeho hokejového hráča a trénera Anatolija Tarasova. Staršia sestra Galina má syna Alexeja, ktorého deti považuje Tarasovová za svojich vlastných vnukov, keďže vlastné deti nemá.
Tarasovová bola vydatá trikrát. Jej prvým manželom bol herec Alexej Samojlov, no ich manželstvo netrvalo ani dva roky. Druhým manželom bol atlét Vasilij Chomenkov, ktorý tragicky zahynul v roku 1976. S tretím manželom, známym ruským klaviristom Vladimirom Krajnevom sa zoznámili v roku 1978. Ako 64-ročná Tarasovová druhýkrát ovdovela, keď 29. apríla 2011 Krajnev zomrel po ťažkej chorobe v nemeckom Hannovere.
Dlhšiu dobu žila v meste Simsbury v USA (v štáte Connecticut), kde vykonávala trénerskú činnosť v Connecticut's International Skating Center. V roku 2006 sa vrátila do Moskvy, kde žije dodnes.
Kariéra
Otec viedol Tarasovovú od malička k športu. Ako päťročnú ju naučil korčuľovať sa. Tatiana Tarasovová vystupovala v kategórii športových dvojíc najskôr s Alexandrom Tichomirovom, neskôr s Georgijom Proskurinom. Ich trénerom bola Jelena Čajkovská.
S Proskurinom bola Tarasovová dvakrát medailistka na Majstrovstvách ZSSR (v r. 1964 tretie, v r. 1965 druhé miesto). Spolu skončili siedmi na Majstrovstvách sveta 1965 a štvrtí na Majstrovstvách Európy 1966. Na Zimnej Univerziáde 1966 získali zlatú medailu. Sľubne rozvíjajúcu sa krasokorčuliarsku kariéru však musela Tarasovová krátko po tomto víťazstve, vo veku 18 rokov kvôli zraneniu ukončiť.
Tarasovová sa ale nevzdala krasokorčuľovania a rozhodla sa pre trénerskú kariéru.
Prehľad výsledkov
(s Georgijom Proskurinom)
Trénerská a choreografická kariéra
Tarasovová začala s trénerstvom vo veku 19 rokov na naliehanie svojho otca. Medzi jej najznámejších zverencov patrili Alexej Jagudin, Ilia Kulik, Natalia Bestemianovová / Andrej Bukin, Oxana Griščuková / Jevgenij Platov, Jekaterina Gordejevová / Sergej Griňkov, Marina Klimovová / Sergej Ponomarenko a Irina Rodninová / Alexandr Zajcev.
Po presťahovaní do USA žila v meste Simsbury, kde vykonávala trénerskú činnosť v Connecticut's International Skating Center. V roku 2006 oznámila ukončenie aktívnej trénerskej činnosti a vrátila sa do Moskvy, kde žije dodnes. Od krasokorčuľovania však neodišla - stále je členom trénerskej rady Federácie krasokorčuľovania Ruska, trénerkou ruskej krasokorčuliarskeho družstva a od roku 2005 je konzultantkou ruskej krasokorčuliarskej federácie.
Jej najznámejší súčasní a bývalí zverenci sú uvedení v nasledujúcej tabuľke:
Viverols (obec)
Viverols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Linka A (pražské metro)
História
Výstavba prvej časti metra sa začala v roku 1973 a prvý úsek (Dejvická – Náměstí Míru) bol odovzdaný do užívania o päť rokov neskôr, v roku 1978. Prvý úsek (I.A) bol dlhý a viedol popod rieku Vltava v hĺbke  pod riečnym dnom. Budovanie linky bolo omnoho náročnejšie než výstavba trasy  pred niekoľkými rokmi; takmer celá trasa bola razená, kvôli čomu museli v centre mesta vyrásť dočasné ťažné veže. Václavské námestie, ale aj iné významné historické miesta boli uzavreté a premenili sa na stavebné jamy.
V roku 1976 sa začalo s výstavbou ďalšieho úseku, ktorý zahŕňal stanice Jiřího z Poděbrad, Flora a Želivského. V roku 1987 bola otvorená stanica Strašnická a o ďalšie tri roky sa dobudovala trasa až do stanice Skalka. Takto sa trasa predĺžila o ďalšie skoro 3 kilometre. 27. mája 2006 bola otvorená zatiaľ posledná stanica metra Depo Hostivař.
V roku 2009 sa začalo so stavbou prvého úseku predĺženej trasy po stanicu Nemocnice Motol. V pondelok 6. apríla 2015 bola spustená prevádzka v úseku označovanom V.A, ktorý predĺžil trať zo stanice Dejvická do Nemocnice Motol o stanice: Bořislavka, Nádraží Veleslavín, Petřiny a Nemocnice Motol.
Budúci rozvoj
V roku 2006 bol schválený plán výstavby metra západným smerom oblúkom cez Motol na Letisko Václava Havla. Ďalej by stavba mala pokračovať stanicami Bílá Hora, Dědina, Dlouhá míle a Letisko Václava Havla.
Konštrukcia
Z pohľadu technického riešenia Praha získala historicky prvé, veľmi hlboko postavené stanice – tie sa nachádzali aj niekoľko desiatok metrov pod zemou. Išlo o trojloďové razené stanice (s výnimkou stanice Dejvická) a pilierové stanice (s výnimkou stanice Můstek, ktorá je stĺpová.) Piliere staníc sú masívne a nástupištia sú tým pádom široké (až od úsekov metr II.A a I.B sú piliere užšie). Stanice majú väčšinou jediný výstup, pričom však boli naprojektované tak, aby bolo možné v prípade potreby dobudovať druhý výstup.
Interiéry
Cestovanie prvým úsekom trasy malo okrem iného cestujúcemu pripomínať, že sa pohybuje pod historickým, pamiatkovo ceneným, centrom Prahy. Práve preto bolo dôležité, aby interiéry staníc pôsobili jedinečne. Jedným z príkladov je stanica Malostranská, ktorá je spojená so starou záhradou, alebo na stanici Můstek je do vestibulu zakomponovaný stredoveký mostík, ktorý sa nachádzal na mieste pred hradbami historickej Prahy.
Stanice na celej linke boli prevedené v základnej farbe – zlatej nazvanej „champagne“. Obklady pozostávajú z guľatých výliskov z eloxovaného hliníku, ktoré sú buď konvexného a konkávneho tvaru alebo sú úplne ploché (na stanici Želivského). Tieto výlisky sú používané v rôznych vzájomných kombináciách. Okrem hliníku, ktorý bol použitý na obklad stropu stredných lodí a na steny za koľajiskom, sa na obklad stropov, pilierov a stĺpov taktiež používali dekoratívne druhy kameňov, ako sú napr. žula, zlepenec alebo mramor. V 90. rokoch pri rekonštrukciách staníc boli hliníkové obklady vymenené za biele zo smaltovaného plechu, podobné aké sa užívali na linke B.
Hliníkový obklad staníc je vyrobený v už spomínanej zlatej farbe, avšak na každej stanici je v prostriedku steny za nástupišťom vytvorený farebný pruh z troch odtieňov jednej farby, ktorá je pre danú stanicu jedinečná. Pre popis staníc, teda pre informačný systém a ďalšie nápisy na trase A, bol použitý, rovnako ako na staršej linke C, špeciálny druh písma zvaný Metron. Jeho autorom je český grafik a dizajnér Jiří Rathouský.
Premávajúce súpravy a depo
Na linke premávajú súpravy 81-71M (modernizované verzie sovietskych súprav 81-71 z dielní plzenského závodu Škoda).
Šu-ťing
Šu-ťing (iné názvy: Kniha listín, Kniha dokumentov, Kniha histórie; po čínsky 书经 - pchin-jin: Shūjīng - slov. prepis: Šu-ťing) je jedna z piatich kníh, ktoré spoločne vytvárajú základ literárneho kanonického komplexu konfucianizmu.
Kniha obsahuje kompiláciu výrokov a ponaučení významných postáv čínskej minulosti, okrem toho zaznamenáva a opisuje významné historické udalosti čínskej histórie, čím je kniha významná ako mimoriadny zdroj informácii pre bádateľov čínskych dejín staroveku.
Ťiou-čchüan
thumb|Pohľad na [[kozmodróm Ťiou-čchüan v roku 2018]] thumb|Montážna budova pre [[nosná raketa|rakety]]
Šu-ťing
Kniha listín pozostáva z 58 kapitol, tematicky rozdelených do nových a starých listín, toto rozdelenie však nezodpovedá skutočnému obdobiu vzniku a starobe jednotlivých častí knihy, pretože podľa posledných vedeckých výskumov bola časť starých listín napísaná v 4. až 3. pred Kr. a časť nových listín dokonca už v 11. pred Kr., čím sa jedná o najstaršiu ukážku čínskeho písomníctva čínskej histórie.
Ťiou-čchüan
Ťiou-čchüan (pinyin: Jiuquan) je najstaršia čínska raketová základňa, ktorá bola vybudovaná roku 1956 a pre kozmonautiku prestavaná v roku 1969. V medzinárodnom systéme označovania má pridelený znak CH. Základňa bola vybudovaná v nadmorskej výške približne 1000 m. n. m. v púšti Vnútorného Mongolska.
Pomenovanie
Kozmodróm sa tiež nazýval Šuang-Čcheng-cu podľa blízkeho rovnomenného mesta v provincii Ganzu. Oficiálny čínsky názov je v slovenskom prepise Ťiou-čchüan Wej-sing Fa-še Čung-sin, v anglickom Jiuquan Weixing Fashe Zhongxin, oficiálna anglická verzia názvu je Jiuquan Satellite Launch Center.
Využitie
Stavba raketovej základne začala 1. júna 1956. V roku 1960 z tejto základne štartovali ruské balistické rakety R-2. Dňa 27. októbra 1966 odtiaľ vypustili prototyp riadenej strely s jadrovou hlavicou. V roku 1969 bola základňa upravená pre štarty rakiet so satelitmi. Boli vybudované dve štartovacie rampy s jednou spoločnou otočnou vežou. 1. novembra 1969 tu bol uskutočnený prvý, vtedy neúspešný, štart prvej čínskej rakety CZ-1 (tiež Čchang Čeng, resp. Chang-Zheng). Opakovaný pokus 24. apríla 1970 sa podaril, nová CZ-1 vyniesla na obežnú dráhu Zeme prvú čínsku družicu China-1 (tiež Čína-1, alebo Mao-1). Odtiaľ štartovali aj ďalšie čínske družice tohto mena. . V roku 1974 tu bola vypustená nová raketa CZ-2 a v roku 1999 bola postavená tretia rampa pre raketový nosič Čchang-čeng 2F (tiež Chang Zheng 2F) určený pre pilotované lety.
Ján Bahil
Jeho syn bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a prekladateľ Matej Bahil.
Životopis
Po absolvovaní domácich škôl študoval v rokoch 16671669 na univerzite vo Wittenbergu. V rokoch 16701686 pôsobil ako rektor, v rokoch 16861707 ako evanjelický farár Šiveticiach, v rokoch 17071714 na Mokrej Lúke. Bol často nábožensky prenasledovaný. Z Mokrej Lúky ho vyhnali majitelia muráňskeho panstva. Od roku 1714 pôsobil vo Vyšnom Skálniku.
Zomrel okolo roku 1722 v Nižnom Skálniku (okres Rimavská Sobota).
Dielo
Ján Bahil je autorom barokových dišpút z logiky:
Topoľové hony
Topoľové hony alebo Jegeneš sú prírodná rezervácia v oblasti Dunajské luhy.
Nachádzajú sa v okrese Bratislava II v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené či novelizované v roku 1988 na rozlohe 60,0600 ha a zaradené do 5. stupňa ochrany. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Predmetom ochrany je: Ochrana suchomilných panónskych dúbrav a rastlinných spoločenstiev s klokočom perovitým (Staphylea pinnata L.).
Juhozápadné Slovensko
Juhozápadné Slovensko je juhozápadná časť Slovenska zahrňujúca Podunajskú nížinu, Malé Karpaty, Záhorskú nížinu. Nížiny obklopujú na severe Biele Karpaty, Myjavská pahorkatina, Považský Inovec, južná časť Strážovských vrchov, Tribeč, juhozápad Pohronského Inovca a okraje Štiavnických vrchov a Krupinskej planiny.
Edward Sapir
Edward Sapir (* 26. január 1884, Lębork, Poľsko† 4. február 1939, New Haven, Connecticut, USA) bol americký jazykovedec a antropológ, zakladateľ amerického štrukturalizmu, žiak F. Boasa. Zaoberal sa všeobecnou jazykovedou, porovnávacou gramatikou indiánskych jazykov.
Miroslav Fišmeister
Miroslav Fišmeister (* 23. apríla 1976, Brno) je moravský básnik a amatérsky prírodovedec. Po maturite na gymnáziu nedokončil štúdium filozofie, religionistiky a angličtiny na FF MU. Pracoval v rôznych robotníckych profesiách (okrem iného v brnianskej ZOO); v súčasnosti je v invalidnom dôchodku. Publikoval napr. vo WELESe, H aluzi a Psím víně. Jeho verše vyšli, preložené do francúzštiny, vo švajčiarskej frankofónnej revue Le Passe Muraille, ktorej šéfredaktorom je Jean-Louis Kuffer; na Slovensku publikoval verše v časopise Kloaka. Miroslav Fišmeister žije v Brne.
Balogh
Balogh je priezvisko, pozri Balogh (priezvisko), napr.:
Kostol svätého Kríža (Prešov)
Kostol svätého Kríža je kostol v Prešove.
Barokový kostolík postavili na Kalvárii v roku 1753. Stavbu viedol František Perger, ktorý staval Kalváriu v Banskej Štiavnici a po jej dostavaní prišiel v roku 1751 do Prešova.
Nástenné maľby v interiéri sú dielom prešovského maliara Ondreja Trtinu, ktorý vyzdobil takisto oltár s motívom Golgoty (roku 1765), inšpirovaný Kalváriou v Banskej Štiavnici. Ondrej Trtina pôsobil na viacerých miestach východného Slovenska, najviac na Spiši, ale vracal sa aj do Prešova. Nástennými maľbami vyzdobil mnohé kostoly, napr. minoritský kostol sv. Ducha v Levoči, kaplnku rodiny Zámojskovcov-Wengerskovcov v Nižnej Šebastovej, pripisuje sa mu obraz sv. Rodiny na bočnom oltári minoritského kostola v Levoči (1758). V kostole sv. Kríža pri využití bohatých farieb a svetla, vnikajúceho malými kazulovitými a oválnymi oknami tak vytvoril v neveľkom interiéri iluzívny vrcholne barokový priestor, pôsobiaci opticky oveľa väčším dojmom. V kostole nad oltárom sú tri kríže a socha Panny Márie, sv. Jána apoštola a Márie Magdalény.
V roku 1766 boli postavené dve bočné kaplnky po oboch stranách kostola a nižšie na prístupe k objektu situovaná budova s balkónom s plastikou „Ecce homo!“. Orgán inštalovali roku 1768 a v nasledujúcom roku slávnostne vysvätili kostol s celým dovtedy stojacim komplexom Kalvárie. V kostole  sú tri zvony, z roku 1752, 1774 a 1824. Posledný z nich bol odliaty v prešovskej dielni z dela z roku 1544, ktoré bolo nájdené v mestskej priekope.
Shasta (sopka)
Shasta je v súčasnosti neaktívna sopka, nachádzajúca sa v Kalifornii, USA. Je to druhý najvyšší vrch Kaskádových vrchov (4 317 m) a siedmy najvyšší vrch Kalifornie. Hora je významným duchovným miestom pôvodných obyvateľov Ameriky, ako aj pútnickým miestom novších náboženstiev (New Age).
Vek sopky sa odhaduje na 600 000 rokov. Približne pred 300 000 rokmi došlo k obrovskej erupcii a deštrukcii celej severnej strany hory, pozostatkom tejto katastrofy je údolie Shasta Valley. Zvyšky pôvodnej stavby vulkánu možno nájsť na južnej strane hory - silne erodované andezitové a dacitové lávy z krátera Sargeants Ridge.
Počas posledných 10 000 rokov sopka eruptovala s prestávkami 800 rokov s postupným skracovaním intervalov (600 rokov). Posledná erupcia bola zaznamenaná v roku 1786. Nakoľko na sopke sa stále vyskytujú aktívne fumaroly a horúce pramene, nedá sa považovať za úplne vyhasnutú, ale len za spiacu, s rizikom možnej erupcie.
Iné projekty
.
Richard Petruška
Kariérny Životopis
S basketbalom začínal v Leviciach. Neskôr bol hráčom Interu Bratislava. V roku 1990 odišiel študovať do USA na Loyola Marymount University, kde hral basketbal za univerzitné mužstvo. Neskôr hral za University of California Los Angeles. V roku 1993 si ho v druhom kole draftu vybral tím Houston Rockets. S týmto tímom v sezóne 19931994 vyhral NBA. Pretože v tíme nedostával dostatok príležitostí rozhodol sa v ďalšej sezóne vrátiť do Európy. Stal sa hráčom talianskeho tímu Cagiva Varese, kde pôsobil až do roku 1998. V sezóne 19981999 pôsobil v tureckom tíme Galatasaray Istanbul. V rokoch 19992001 bol hráčom španielskeho tímu Unicaja Malaga, s ktorým v sezóne 20002001 vyhral Koračov pohár. Krátko pôsobil aj v španielskych tímoch Tau Ceramica Vitoria (20012002) a CAI Zaragoza (20022003). V súčasnosti žije vo Vancouveri, kde podniká a venuje sa trénovaniu stredoškolského tímu.
Reprezentoval na Majstrovstvách Európy v roku 1991. V rokoch 19982000 bol vyhlásený za najlepšieho basketbalistu Slovenska.
Zaujímavosť
Počas pôsobenia na UCLA si zahral epizódnu úlohu vo filme Lanári režiséra Williama Friedkina. V hlavných úlohách sa obajvili basketbalisti Shaquille O’Neal a Anfernee Hardaway.
Matej Bahil
Matej Bahil alebo Matej Bahyl (pseudonym: Theodorus Meisner ab Hybla, * 24. február 1706, Šivetice, Slovensko – † 22. december 1761, Prochowice, Poľsko) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ, prekladateľ.
Jeho otec bol evanjelický farár spisovateľ a filozof, Ján Bahyl.
Životopis
Matej Bahil študoval v Hrachove, v Kežmarku, v Banskej Bystrici a vo Wittenbergu. Pôsobil ako evanjelický farár v Čerenčanoch a v Prešove, kde ho koncom novembra 1746 uväznili za preklad a vydanie protikatolíckych kníh. Začiatkom decembra 1746 ušiel z väzenia do Sliezska, kde pôsobil ako exulantský farár. Zomrel v Prochowici v roku 1761.
Dielo
Matej Bahil je autorom lat.-nem. barokovej autobiografickej prózy, v ktorej načrtáva situáciu protestantských cirkví v Uhorsku na prelome 17. a 18. stor. Počas pôsobenia v Prešove vydal vo Wittenbergu knihu E. Cypriana: Naučení o pôvodu a zrustu pápežstva, a knihu Srdečné napomenutí, pre ktoré bol obvinený z poburovania a vlastizrady, za čo sa dostal do väzenia. V Sliezsku vydal dvojdielnu knihu (s latinským a nemeckým textom) Tristeissima ecclesiorum Hungariae protstiantium facies („Smutné vyobrazenie protestantských zborov v Uhorsku“ r. 1747). I. časť opisuje Bahilove životné osudy, príchod do Prešova, zaistenie, väznenie a útek, II. časť sa zaoberá témou prenasledovania evanjelikov. Bahil svojim dielom kriticky oboznamoval širšiu, zahraničnú verejnosť s pomermi v Uhorsku. Kniha vzbudila pozornosť a patrila k príspevkom k zmierneniu náboženských treníc. Matej Bahil sa venoval prekladaniu náboženskej literatúry najmä polemického charakteru. Stratený je jeho rukopis prekladu dejín salzburských vysťahovalcov.
Videnie
Videnie môže byť:
Zdroje
Vision Vision Vision Visión (desambiguación) Vision (homonymie) Visione ビジョン Visions Vizioni
Zoznam poslancov Nitrianskeho samosprávneho kraja (2005 – 2009)
Zoznam poslancov Nitrianskeho samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2005-2009.
Slovesný vid
Slovesný vid alebo aspekt je označenie pre opozíciu dokonavosti (ohraničenosť deja)/nedokonavosti (neohraničenosť deja), prípadne aj opozíciu príznakovej násobnosti/nenásobnosti, slovesného deja najmä v slovanských jazykoch.
Podstata a charakterizácia vidu je predmetom početných lingvistických sporov. V súčasnosti sa pokladá za gramatickú alebo gramaticko-lexikálnu kategóriu. Je tiež sporné, nakoľko je pojem „vid“ použiteľný na podobné javy v románskych a mnohých iných jazykoch.
Slovesný vid je predmetom aspektológie.
V prípade dokonavosti hovoríme (prinajmenšom v slovanských jazykoch) o dokonavom vide (aspekte) alebo perfektívnom vide (aspekte) a príslušné sloveso sa nazýva dokonavé sloveso alebo perfektívum alebo perfektívne sloveso; v prípade nedokonavosti hovoríme o nedokonavom vide (aspekte) alebo imperfektívnom vide (aspekte) a príslušné sloveso sa nazýva nedokonavé sloveso alebo imperfektívum alebo imperfektívne sloveso; v prípade slovies, ktoré môžu byť podľa kontextu dokonavé alebo nedokonavé hovoríme o obojvidových slovesách. Príklad:
V slovanských jazykoch (napríklad v slovenčine) obyčajne sloveso v dokonavom vide a sloveso v nedokonavom vide formálne považujeme za dve slovesá (nie za dva „varianty“ toho istého slovesa).
Nedokonavý vid
Nedokonavý vid je vyjadrenie (jednak v minulosti, prítomnosti alebo budúcnosti a jednak na začiatku alebo na konci) neohraničeného, teda prebiehajúceho, deja. Dej na konci neohraničený sa označuje aj ako neukončený.
Noirval
Noirval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Slovesný vid
Nedokonavý vid
Príklady sú písať, prepisovať, nakupovať, robiť, bežať.
Noirval
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slovesný vid
Nedokonavý vid
Budúci čas sa v slovenčine pri nedokonavých slovesách zväčša tvorí zloženým slovesným tvarom (budem pracovať, budem prepisovať).
Noirval
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 34 obyvateľov (2009).
Slovesný vid
Dokonavý vid
Dokonavý vid je vyjadrenie (jednak v minulosti alebo budúcnosti a jednak na začiatku alebo na konci) ohraničeného, teda neprebiehajúceho, deja. Dej na konci ohraničený sa označuje aj ako ukončený. Slovesá na roz- (rozbehnúť sa) sú príklady deja ohraničeného na začiatku.
Noirval
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Slovesný vid
Dokonavý vid
Príklady sú dopísať, rozpísať, prepísať, nakúpiť, urobiť, rozbehnúť sa.
Budúci čas sa v slovenčine pri dokonavých slovesách tvorí jednoduchým slovesným tvarom (odpíšem, prepracujem, zakryjem). Dokonavé slovesá nemajú prítomný čas (napr. prečítať: prečítal som - min.č., prečítam - bud.č.).
Créances
Créances je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Koprivnica (okres Bardejov)
Koprivnica je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis
Obec leží v juhozápadnom okraji Nízkych Beskýd.
Dejiny
Archeologické nálezy o sídlisku z 9. storočia svedčia, že patrí k najstarším dedinám na Slovensku. Prvé písomné zmienky o obci sú z rokov 1259 a 1283. V roku 1427 bola vo vlastníctve rodiny makovických Cudarovcov a mala 62 poddanských usadlostí, bola to jedna z najľudnatejších obcí Šariša. Neskôr sa dostala postupne do držby viacerých drobných zemepánov. V roku 1600 mala 29 rodín poddaných, evanjelický kostol, faru, školu, mlyn, v roku 1828 bolo v 119 domoch 876 obyvateľov, v roku 1900 mala 454 obyvateľov a v roku 1970 767 obyvateľov.
Pamiatky
Narodil sa tu RNDr. Andrej Grega - slovenský pedagóg a fyzik.
Štátny znak Estónska
thumb|Štátny znak Estónskej republiky Štátny znak Estónska bol pôvodne emblémom dánskeho kráľa v 13. storočí. Štít je obklopený zlatými dubovými vetvičkami. Na zlatom štíte sú tri modré levy rozložené nad sebou.
Voschod 3
Voschod 3 mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Voschod. Na palube kozmickej lode mali v júni 1966 vyštartovať dvaja kozmonauti k dlhodobému letu, ktorý mal trvať 18 dní. Misia nebola nikdy formálne zrušená.
Vodable
Vodable je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Transgresia
Transgresia môže byť:
Vidžňánaváda
Vidžňánaváda je smer budhistickej filozofie, presnejšie jej mahájánovej formy, vyznačujúci sa učením o jedinej realite ducha. Podľa vidžňánavády je skutočný jedine vnútorný svet.
Plánovanie trasy
Automatické plánovanie trasy je služba, ktorú poskytujú automobilové alebo osobné navigačné prístroje pre uľahčenie orientácie v hustej mestskej dopravnej sieti, alebo v neznámom meste. Plánovač trasy je schopný užívateľovi v krátkom čase nájsť najkratšiu alebo najrýchlejšiu cestu na požadované miesto. Užívateľ môže upresniť parametre trasy, napríklad ak si neželá využívať spoplatnené úseky ciest, volí si typ dopravného prostriedku (automobil, bicykel, chodec), prípadne zadáva medzizastávky.
Princíp
Hľadanie trasy v mape podľa zadaných súradníc prebieha pomocou algoritmov hľadania najkratšej trasy v grafe. Najjednoduchším algoritmom umožňujúcim nájsť cestu v grafe je Dijkstrov algoritmus, pri komplikovanejších navigačných systémoch sa využíva A* algoritmus. Táto schopnosť vyžaduje, aby navigačný systém obsahoval uloženú mapu vo forme grafu.
Doplnkové služby
Navigačný systém je obvykle schopný vyhľadanú trasu zobraziť na displeji v kontexte mapy, aby vodič videl, kam pôjde. Počas jazdy navigačný systém ukazuje bezprostredné okolie vozidla, ak je toto vybavené GPS prijímačom. Navigačný systém môže užívateľovi poskytnúť itinerár cesty s predným rozpisom všetkých križovatiek, odbočiek a dojazdových časov k ním, prípadne môže poskytnúť automatickú hlasovú navigáciu, kedy hlasový výstup navigácie informuje vodiča o potrebe zmeny smeru na križovatke. V prípade, že vodič opustí vytýčenú trasu, je navigačný systém schopný automaticky prepočítať trasu a navrhnúť nové riešenie.
Timokrates
Timokrates alebo Timokratés (Timokrates, iný prepis: Timokratés) môže byť:
Automobil s motorom vzadu
thumb|250px|right|Schéma automobilu s motorom vzadu: A - motor B - hnanné nápravy Uloženie motora v automobile za zadnú nápravu je súčasťou koncepcie pohonu automobilov, pri ktorej je v automobile motor uložený obvykle pozdĺžne za zadnou nápravou. Umiestnenie motora za zadnú nápravu spôsobuje výrazné pretáčavé vlastnosti najmä u osobných automobilov, ale dosahuje výborné trakčné vlastnosti na povrchoch so zhoršenými jazdnými vlastnosťami a pri zdolávaní stúpaní. Dnes sa využíva hlavne pri konštrukcii autobusov.
Pavol Bajan
Životopis
Študoval teológiu v Banskej Bystrici (19421946). Pôsobil ako misionár v Juhoafrickej republike. Vypracoval heslo o troch košických mučeníkoch do talianskej katolíckej encyklopédie. Napísal stovky článkov rozmanitých žánrov.
Gordon Lightfoot
Gordon Lightfoot celým menom Gordon Meredith Lightfoot, Jr. (* 17. november 1938, Orillia, Ontário, Kanada – † 1. máj 2023, Toronto, Kanada) bol kanadský spevák, hudobný skladateľ, textár, gitarista. Jeho piesne natočili desiatky hviezd ako napríklad Elvis Presley, Johnny Cash či Marty Robbins. Za jeho najväčšie hity sú považované piesne „If you could read my mind“, „Carefree highway“, „Rainy day people“, „Early morning rain“ a „The wreck of the Edmund Fitzgerald“. Má hviezdu na Kanadskom chodníku slávy.
Automobil s motorom vpredu
História
Motor sa začal nad prednú nápravu umiestňovať súbežne s rapídnym nárastom zdvihového objemu agregátov. V tej dobe nepríliš výkonne motory museli byť veľké, aby dosahovali dostatočný výkon na pohon automobilov. Takto veľké motory už však nebolo možné umiestniť za zadnú nápravu, ako tomu obvykle bolo pri prvých automobiloch. Pri prvých automobiloch však po presunutí motora dopredu nebolo možné poháňať prednú nápravu, preto vznikol problém s distribúciou hnacej sily. Za týmto účelom sa využil kardanový hriadeľ, čím vznikla klasická koncepcia pohonu automobilov, ktorá sa využívala niekoľko desiatok rokov. V 60. rokoch 20. storočia firma Renault prišla s koncepciou predného náhonu, ktorá opäť využívala motor uložený vpredu a prakticky úplne vytlačila zadný náhon s motorom uloženým vzadu. Táto koncepcia spolu s vpredu uloženým motorom sa prakticky výlučne používa pri konštrukcii osobných automobilov dodnes a skoro úplne vytlačila všetky iné koncepcie.
Konštrukcia
Vzhľadom na umiestnenie veľkej hmotnosti motora nad prednú nápravu je nutné konštruovať prednú nápravu vyššej tuhosti, aby pri jazde nedochádzalo k zmenám geometrie nápravy. Motor je možné nad prednú nápravu umiestniť buď priečne, čo sa využíva najmä pri malých a stredných osobných automobiloch s pohonom prednej nápravy, alebo pozdĺžne, čo sa využíva pri pohone zadnej nápravy, alebo pohone všetkých kolies.
Výhodou priečneho uloženia motora je možnosť vytvoriť veľmi kompaktný automobil s dobrým rozložením zastavaného priestoru, z čoho plynie možnosť veľkého vnútorného priestoru aj v pomerne malom automobile. Aj napriek veľmi dobrej kompaktnosti sa však v minulosti nepoužila na konštrukciu najmenších automobilov, keď napríklad vozidlá Smart ForTwo, alebo Fiat 600 mali motor umiestnený vzadu.
Motor uložený pozdĺžne sa využíval najviac v počiatkoch automobilizmu, kedy niekoľko metrov dlhé agregáty nebolo možné do automobilu umiestniť iným spôsobom. V dnešnej dobe sa tento spôsob uloženia využíva už iba pri automobiloch s klasickou koncepciou pohonu, pretože je výhodne na pozdĺžne uložený motor priamo napojiť prevodovku a kardanový hriadeľ. Toto riešenie však obvykle vedie k väčšiemu motorovému priestoru. Pozdĺžne uložený motor je možné využiť aj s pohonom prednej nápravy podobne, ako sa používa pozdĺžne uložený motor k pohonu zadnej nápravy.
V oboch prípadoch je v prípade použitia motora s vyššou hmotnosťou nevyhnutné použiť posilňovač riadenia kvôli vysokej hmotnosti tlačiacej na prednú nápravu.
Undercover
Undercover je britská dance skupina založená v roku 1991, známa hlavne vďaka hitu „Baker Street“ z roku 1992, ktorý je coververziou rovnomenného hitu amerického speváka Gerryho Raffetyho z roku 1978. Skladba dosiahla v septembri 1992 2. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
University of California, Berkeley
V rokoch 1967 – 1968 tu vyučoval matematik Theodore Kaczynski.
NGC 3901
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Ján Bajus
Ján Bajus (* 10. február 1916, Tarnov – † 26. október 1944, Banská Bystrica) bol žandár, protifašistický bojovník.
Životopis
Účastník protifašistického hnutia. Po vypuknutí SNP pridelený k Veliteľstvu 1. čs. armády na Slovensku v Turci ako šofér-spojka, neskôr vykonával funkciu strážnej služby. Počas služby v Banskej Bystrici zastrelený fašistami 26. októbra 1944.
Yavanna
Yavanna je postava vo fiktívnom svete Tolkiena. Je Valier, manželka Aulëho, zodpovedná za rast všetkých rastlín. Po vytvorení trpaslíkov Aulëm jej Eru dovolil vytvoriť Entov.
Nouart
Nouart je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 145 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Cretteville
Cretteville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bryndzové halušky
náhľad|Tradičné bryndzové halušky s opraženou slaninou náhľad|Bryndzové halušky s opraženou slaninou a prizdobené
Bryndzové halušky sú slovenské národné jedlo. Pripravujú sa zo zemiakov, múky, soli, bryndze a slaniny. Častým doplnkom bryndzových halušiek je pohár kyslého mlieka, mlieka, alebo žinčice.
Podstatnou súčasťou halušiek sú zemiaky, ale tie sa na Slovensku udomácnili až niekedy v 19. storočí. Presne v tom istom storočí, v ktorom sa datuje úpadok ovčiarstva na Slovensku. Každodenným jedlom boli kaše, najmä jačmenná, pohánková a prosná. Obľúbené boli aj strukoviny, údeniny a hlúboviny. To, čo robí bryndzové halušky národným jedlom Slovákov, je ich jedinečnosť v rámci celosvetovej gastronómie.
Príprava
Základ tvoria postrúhané surové zemiaky zmiešané s múkou a soľou (niekedy sa dáva aj vajíčko, ale halušky sú vtedy tvrdšie). Takto pripravené cesto sa následne vo forme halušiek, teda malých kúskov, uvarí vo vode. Uvarené halušky sa zmiešajú s bryndzou, polejú sa 3-5 lyžicami vody, v ktorej sa varili halušky a dochutia opraženou slaninou. Podľa chuti sa môže pridať aj kyslá smotana.
Tréning
Tréning alebo trénovanie môže byť:
Csaba Balogh
Csaba Balogh môže byť:
Školenie
Školenie môže byť:
Li-ťi
thumb|Li-ťi, pripisovaná [[Konfucius|Konfuciovi, opisuje sociálne normy, náboženské rituály a dvorské ceremónie starovekej Číny.]]
Li-ťi (iné názvy: Li-ťing, Kniha obradov, Kniha zvykov, Zápisky o obradoch, Zápisy o rítoch; po čínsky Li-ťi alebo Li-ťing) je jedna z piatich kanonických kníh, ktoré spoločne vytvárajú základ kanonického filozofického komplexu konfucianizmu. Kniha hovorí o normách správania, konania a správneho vedenia tradičných čínskych náboženských obradov, ktorých správne vykonávanie vzdelancami je podľa čínskeho svetonázoru potrebné na udržiavanie stability a harmónie v štáte a vo svete.
Konfuciánske klasické texty, ako je Li-ťi, mali obrovský vplyv na formovanie tradičného čínskeho myslenia a svetonázoru. Kniha sa podobne ako ďalšie klasické texty nevyhla zničeniu počas vlády prvého čínskeho cisára Š’-chuang-tiho, ale po jeho smrti a rozpade štátu Čchin bola opätovne z pamäti spísaná vzdelancami, ktorý prežili Š’-chuang-tiho prenasledovanie. Znalosť knihy rituálov bola medzi rokmi 1313 až 1915 povinná na úspešné zloženie štátnych cisárskych skúšok, ktoré otvárali mladým adeptom dvere do dôležitých štátnych funkcií. Základným obsahom práce sú nariadenia a pokyny, ako správne vykonávať staroveké náboženské rituály Li.
Ortuťová
Ortuťová je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Ondavka (okres Bardejov)
Ondavka je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis
Obec leží v pramennej oblasti Ondavy v severnej časti Nízkych Beskýd. Severný okraj chotára, ktorý tvorí severovýchodný okraj bardejovského okresu, tvorí zároveň štátnu hranicu s Poľskom. Povrch v okolí je len mierne zvlnený, výraznejšie sa dvíha na východ od obce.
Prístupná je cestou III/3520, ktorá vedie z Nižnej Polianky do Becherova. Bardejov je vzdialený južne, do Svidníka je to  juhovýchodným smerom a hraničný prechod Konieczna je vzdialený.
Geológia
Zväčša odlesnený povrch je tvorený flyšom, na dne plytkých údolí sú štvrtohorné náplavy a svahové hliny.
Dejiny
Osídlenie obce sa datuje na prelom 16. a 17. storočia, pričom písomne doložená Ondawka je v roku 1618. Patrila panstvu Makovica, v roku 1787 v nej žilo 114 obyvateľov v 19 domoch, v roku 1828 to bolo už 190 obyvateľov v 25 domoch. Živobytie miestnym poskytovalo hlavne poľnohospodárstvo a chov dobytka, v súčasnosti pracujúci ľudia dochádzajú do Bardejova, Svidníka alebo Košíc. Veľké škody napáchal v roku 1949 požiar, o rok neskôr tu vzniklo JRD.
Pamiatky
V obci je gréckokatolícky Chrám ochrany Presvätej Bohorodičky z roku 1968.
Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava
Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava (DPOH) je samostatná nezisková organizácia v Bratislave. Zatiaľ čo do marca 2007 bolo jedným z troch sídiel Činohry Slovenského národného divadla, od 17. októbra 2009 do júna 2022 bolo umeleckou scénou BKIS, vtedy známou ako Mestské divadlo Pavla Országha Hviezdoslava (MDPOH). Po svojej reštrukturalizácii, funguje od júna 2022 už nezávisle a pod svojou historickou skratkou.
História budovy
Nachádza sa v bývalej budove Slovenskej národnej banky (neskôr tu sídlila Všeobecná úverová banka) na rohu Laurinskej a Štúrovej ulice, postavenej v rokoch 1943 – 1947. Projekt vzišiel z verejnej súťaže na budovu banky a komorného divadla. Víťazmi súťaže sa stali architekti Ing. arch. Eugen Kramár a Ing. arch. Štefan Lukačovič. V roku 1944 dokončili hrubú stavbu a ďalej sa pokračovalo len v stavbe bankovej časti. V roku 1948 sa rozhodlo o pridelení budovy Slovenskému národnému divadlu a začalo sa s vybavovaním budovy divadelnou technikou.
Stavbu realizovali domáce stavebné spoločnosti a technologické zariadenie divadelnej scény dodali zahraničné firmy Wiener Brückenbau a Siemens. Výtvarník František Gajdoš je zodpovedný za pôvodnú výzdobu hľadiska, foyerov a opony. Mozaikové okná vo foyeri vytvoril významný slovenský maliar Janko Alexy. Výstavba bola dokončená roku 1955 a ešte v tom istom roku sa činohra SND presťahovala z nevyhovujúcej historickej budovy do úplne nového, vlastného divadla.
Divadlo prešlo prvou rekonštrukciou v roku 1968, keď sa zmenilo usporiadanie hľadiska a znížil sa počet diváckych miest. Zatiaľ posledná modernizácia prebehla v prvej polovici 80. rokov a týkala sa predovšetkým javiskovej techniky a zázemia.
V roku 2007 ministerstvo kultúry odpredalo budovu Bratislave. Mesto Bratislava sa zaviazalo, že budova bude naďalej slúžiť na kultúrne účely.
BKIS
Od roku 2010 bola budova na základe uznesenia Mestského zastupiteľstva Bratislavy v prenájme Bratislavského kultúrneho a informačného strediska a divadlo sa stalo i súčasťou zriaďovacej listiny tejto organizácie. Na júnovom zasadnutí v roku 2020, zastupitelia mesta schválili predĺženie nájmu BKIS na ďalšie dva „tranzitné“ roky, kedy sa Vedúcou oddelenia divadelného manažmentu v januári 2021 stala scenáristka a režisérka Valéria Schulczová. Od júna 2022 už divadlo nie je v správe BKIS.
Vitesse Arnhem
Domáce zápasy hráva na štadióne GelreDome, ktorý má kapacitu 25 000 miest. Bol vybudovaný v rokoch 1996 – 98 a oficiálne otvorený 25. marca 1998.
Hlavnými farbami klubu je žltá a čierna, ktorá tvorí aj logo klubu.
Najväčším úspechom je 3-násobná účasť vo finále Holandského pohára a taktiež sa dokázal v sezónach 1990/91 a 1992/93 prebojovať do osemfinále Pohára UEFA. V domácej najvyššej súťaži dokázal 6x skončiť na 2. mieste, ale to bolo ešte na začiatku 20. storočia.
V minulosti pôsobil v klube aj bývalý slovenský reprezentant Marián Zeman.
Úspechy
náhľad|300px|Káder Vitesse Arnhem z roku 1913
IEEE 802.11
thumb|right|200px|A Compaq 802.11b PCI card IEEE 802.11 alebo 802.11x alebo wi-fi štandard je súbor štandardov Wireless LAN vyvinutých pracovnou skupinou 11 Normalizačného výboru IEEE pre LAN/WAN (IEEE 802).
Rodina 802.11 v súčasnosti obsahuje šesť úprav techník komunikácie vzduchom, ktoré využívajú ten istý protokol. Najpopulárnejšie sú techniky definované pozmeňujúcimi návrhmi b, a g pôvodného štandardu, ktorý pôvodne zahŕňal aj otázku bezpečnosti a neskôr bola prepracovaná v pozmeňovacom návrhu 802.11i. Ostatné štandardy rodiny (c-f, h-j, n) sú servisné vylepšenia, rozšírenia alebo opravy pôvodnej špecifikácie. 802.11b bol prvý všeobecne prijatý štandard. Nasledovali 802.11a a 802.11g.
Štandardy 802.11b a 802.11g používajú frekvenciu 2,4 GHz, ktorá môže byť rušená mikrovlnnými rúrami, bezdrôtovými telefónmi, Bluetooth zariadeniami a inými aplikáciami využívajúcimi túto frekvenciu. Štandard 802.11a už používa rozsah 5 GHz a preto nie je ovplyvňovaný zariadeniami z rozsahu 2,4 GHz.
802.11 pôvodné
Pôvodná verzia štandardu IEEE 802.11 vydaná v roku 1997 definovala dve rýchlosti 1 a 2 Mbit/s prenesených infračerveným signálom alebo na frekvencii 2.4 GHz. Infračervené signály sú stále súčasťou štandardu, ale nevyužívajú sa
Originál definoval ako prístup k médiu metódu Carrier Sense Multiple Access with Collision Avoidance (CSMA|CA). Značné percento dostupnej kapacity prenosového kanála je obetované (mechanizmom CSMA|CA) za účelom zvýšenia spoľahlivosti pri prenose údajov cez rôzne heterogénne a znečistené prostredia.
Nevýhodou tohto pôvodného štandardu bola ponuka viacerých možností prepojenia, ktoré bolo možné realizovať. V skutočnosti je to skôr nejaká „meta-špecifikácia“, než nekompromisná špecifikácia, ktorá akceptovala rôznym individuálnym výrobcom prispôsobovať si svoje produkty. Preto bola rýchlo nahradená štandardom 802.11b. Všeobecné prijatie sietí typu 802.11 nastalo až po ratifikácii 802.11b.
802.11b
Doplnok 802.11b k pôvodnému štandardu bol ratifikovaný v roku 1999. 802.11b definuje maximálnu priepustnosť 11 Mbit/s a využíva ten istý CSMA/CA prístup ku médiu ako bol definovaný v originálnom štandarde. Kvôli hlavičke CSMA/CA protokolu však v skutočnosti umožňoval maximálne priepustnosť 5,9 Mbit/s použitím TCP a 7,1 Mbit/s použitím UDP rámca.
Produkty rešpektujúce štandard 802.11b sa na trhu objavili veľmi rýchlo vzhľadom na fakt, že 802.11b je priamym rozšírením DSSS (Direct-sequence spread spectrum) modulačnej technológie definovanej v pôvodnom štandarde. Technicky, 802.11b štandard využíva Komplementárny kódovací kľúč (CCK) ako svoju modulačnú techniku, ktorá je variantom CDMA. Preto boli chipsety a produkty ľahko prerobené na rozšírenie 802.11b. Dramatický nárast výkonu 802.11b oproti 802.11 spolu so znížením ceny viedol ku rapídnej akceptácii 802.11b ako definitívnej wireless LAN technológie.
802.11b je zvyčajne využívaný v point-to-multipoint topológiách, kde prístupový bod komunikuje prostredníctvom viacsmerovej antény s jedným alebo viacerými klientmi umiestnenými v oblasti pokrytej prístupovým bodom. Typický rozsah vo vnútri budovy je 30 metrov pri rýchlosti 11 Mbit/s a 90 metrov pri 1 Mbit/s. S vysoko výkonnými externými anténami, protokol umožňuje aj upravené prepojenie point-to-point, sú typické vzdialenosti pokrytia do ale niektoré správy dokumentujú aj úspešný prenos do 80 v miestach bez prekážok.
István Balogh
István Balogh môže byť:
We Will Rock You
„ We Will Rock You  “ je singel napísaný gitaristom Brianom Mayom, ktorú v roku 1977 nahrala skupina Queen ako úvodný song pre svoj štúdiový album News of the World. Skladba je zložená zo silnej rytmickej sekcie bicích nástrojov a tlieskajúcich rúk spojenej so spievaným viachlasom, pripomínajúcim chorál, ktorý spieva ústrednú tému, ktorá je zároveň jej názvom. V originálnej nahrávke bol efekt hromadného spevu a tlieskania dosiahnutý viacnásobným spojením nahrávky a pridaním ozveny do tejto časti zúčastnených členov na nahrávaní v štúdiu.
Na koncertoch a vo vysielaní v rádiách bývala táto skladba spájaná spolu s nasledujúcim songom „We Are the Champions“, ktorý bol s ním vydaný aj ako ďalšia "A" strana na singli. Na živých vystúpeniach a neskôr aj v štúdii vznikla rýchlejšia verzia tejto skladby, s rýchlejším tempom a so sprievodom bicích nástrojov a gitár. Táto verzia je nahraná na koncertných albumoch Live Killers (1979), Queen on Fire - Live at the Bowl (2004), Queen Rock Montreal (2007) a štúdiová verzia nahraná v programe John Peel's show v rozhlasovej stanici BBC Radio 1 sa objavila v roku 1992 v talianskom bootlegu Queen - We Will Rock You
Použitie skladby
„We Will Rock You“ môžeme počuť pri zápasoch hlavne kolektívnych športov, či súpereniach v rôznych show, v reklamných spotoch (v spote pre firmu Pepsi Cola skladbu nahrali Britney Spears, Pink a Beyoncé Knowles, účinkoval v ňom aj Enrique Iglesias). Skladba naznačuje mobilizujúcu atmosféru vo viacerých filmoch. Motívy piesne môžeme nájsť v skladbe „Good Boys“ od skupiny Blondie, sample z nej použil dvakrát aj rapper Eminem v skladbách „Till I Collapse“ a „Puke“ (album Encore).
Aubusson
Aubusson môže byť:
NGC 3902
NGC 3902 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
N-1 (nosná raketa)
thumb|N-1 (sériové číslo 2L/1M1) počas skúšok na štartovacej rampe na [[kozmodróme Bajkonur, 1967]]
N-1 bol projekt sovietskej nosnej superrakety, ktorá mala byť používaná pre program sovietskych pilotovaných letov na Mesiac. V rokoch 1969 – 1972 boli uskutočnené celkovo 4 štarty, ani jeden však nebol úspešný a projekt bol ukončený.
Pozadie
Prvé plány na vytvorenie superťažkej nosnej rakety N-1 siahajú už do konca 50. rokov, oficiálne bol vývin N-1 schválený v roku 1962. Spočiatku bola raketa primárne určená k vypusteniu 75 ton ťažkej orbitálnej stanice, ktorá mala na obežnej dráhe zabezpečiť montáž medziplanetárnej pilotovanej lode TMK (Tiažolij mežplanetarnij korabľ) určenej na oblet Venuše a Marsu na začiatku 70. rokov. Po tom, ako sa v USA rozbehol projekt pilotovaného letu na Mesiac, bol vývin rakety urýchlený a ako protiváha k americkému Saturnu 5 sa mala stať hlavným nástrojom pre dopravu kozmonautov na mesačný povrch, pričom mala byť nosičom sovietskej mesačnej pilotovanej lode L3 (Sojuz 7K-LOK). Tá mala dopraviť na mesačnú orbitu dvoch ľudí, z ktorých jeden mal v pristávacom module zostúpiť na mesačný povrch.
Raketa bola primárne vyvíjaná v konštrukčnej kancelárii OKB-1 pod vedením Sergeja Koroľova, po jeho smrti v roku 1966 vedenie projektu prevzal jeho zástupca Vasilij Mišin. Po sérii neúspešných štartov v rokoch 1969 – 1972 a ukončení sovietskeho pilotovaného mesačného programu v roku 1974 bol projekt rakety N-1 definitívne ukončený v roku 1976. Celý program mesačných letov bol v ZSSR prísne utajený (takmer žiadne znalosti o ňom nemali ani západné tajné služby) a vôbec prvé informácie o rakete N-1 vyšli na verejnosť až v roku 1989.
Technický opis rakety
Kompletná verzia rakety N-1 bola päťstupňová, pričom jej celková výška vrátane záchranného systému mesačnej lode L3 bola 105,3 metra a suchá váha 208 ton (s palivom 2 735 ton). Na nízku obežnú dráhu bola schopná vyniesť 90 ton nákladu, na translunárnu dráhu 23,5 tony. náhľad|Štvrtý a piaty stupeň rakety s pripojeným mesačným komplexom L3 Prvý stupeň rakety nazývaný Blok-A mal maximálny priemer 17 metrov a výšku 30,1 metra, obsahoval celkovo 30 motorov typu NK-33. Tieto kvapalné raketové motory na tekutý kyslík a kerozín boli vyvinuté v konštrukčnej kancelárii OKB-276 pod vedením Nikolaja D. Kuznecova a špecifický impulz na úrovni mora mali 297 s. Ich spoločná činnosť sa ukázala hlavným problémom pri štartoch rakety. Druhý stupeň Blok-B o maximálnom priemere 10,3 metra a výške 20,5 metra obsahoval 8 raketových motorov NK-43 (mierne modifikovaná verzia NK-33). Tretí stupeň Blok-V o maximálnom priemere 7,6 m a výške 11,1 m mal 4 motory typu NK-21 a mal definitívne naviesť zvyšok komplexu na nízku obežnú dráhu Zeme. Štvrtý stupeň Blok-G bol určený pre konečné navedenie na translunárnu dráhu a mal 1 motor NK-19. Posledný Blok-D určený pre navedenie komplexu L3 na lunárnu dráhu a následný zostup pristávacieho modulu k mesačnému povrchu obsahoval jeden motor RD-58.
Jean-Étienne Liotard
Jean-Étienne Liotard (* 22. december 1702, Ženeva, Švajčiarsko – † 12. jún 1789, tamže) bol švajčiarsky barokový maliar.
N-1 (nosná raketa)
Technický opis rakety
Okrem štyroch štartujúcich exemplárov boli vyrobené ešte 2 kompletné rakety N-1 a takmer dostavané boli ďalšie dva exempláre N-1F. Po ukončení programu boli všetky kompletne rozobrané. Okolo 150 vyrobených motorov NK-33 a NK-43 bolo uskladnených a ich licencia bola v polovici 90. rokov predaná americkej firme Aerojet, ktorá vytvorila ich modifikované verzie nazvané AJ26. Tieto motory sa stali súčasťou prvého stupňa rakety Antares, ktorú momentálne pripravuje firma Orbital Sciences Corporation.
Jean-Étienne Liotard
Život
Narodil sa v rodine francúzskeho zlatníka, ktorý ako hugenot utiekol do Švajčiarska po roku 1685. Svoje štúdium začal u profesorov Daniela Gardella a Jeana-Louisa Petitota, ktorých emailové maľby a miniatúry kopíroval s veľkou zručnosťou.
V roku 1725 odišiel do Paríža, kde študoval u Jeana-Baptistu Massého a Françoisa Lemoyna. Na ich odporúčanie odišiel do Neapolu a v roku 1735 sa presťahoval do Ríma, kde vznikli jeho portréty pápeža Klementa XII. a niekoľkých kardinálov. O tri roky neskôr odišiel do Konštantínopolu. Jeho excentrické osvojenie si orientálnych kostýmov mu zabezpečilo prezývku "Turecký maliar". V roku 1742 odišiel do Viedne, aby tu namaľoval portréty cisárskej rodiny, a odtiaľ sa vybral do Paríža. V roku 1744 navštívil Anglicko, kde v roku 1753 namaľoval princeznú z Walesu, a v roku 1756 sa vrátil do Holandska, kde sa nasledujúceho roku oženil s Marie Farguesovou, ktorá tiež pochádzala z hugenotskej rodiny. Do Anglicka zavítal znovu v roku 1772, pričom jeho meno počas nasledujúcich dvoch rokov figurovalo v zozname vystavovateľov Kráľovskej akadémie.
Do rodného mesta sa vrátil v roku 1776 a v roku 1781 vydal Traité des principes et des règles de la peinture. Ku koncu života maľoval zátišia a krajinky.