cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
VY Canis Majoris
Charakteristika VY Canis Majoris
Od roku 1947 je známe, že VY CMa je purpurová hviezda. Počas 19. storočia pozorovatelia zistili prinajmenšom šesť diskrétnych komponentov VY CMa, čo naznačuje možnosť, že to je viacnásobná hviezda. Tieto diskrétne komponenty predstavujú jasné oblasti v hmlovine okolo hviezdy. Pozorovania v roku 1957 a zobrazenie vo vysokom rozlíšení z roku 1998 odhalili, že VY CMa je samostatná hviezda.
VY CMa je vysoko svietivá hviezda typu M s teplotou okolo 3000 K, čo ju umiestňuje do pravého horného rohu Hertzsprung-Russellovho diagramu a to znamená, že to je veľmi vyvinutá hviezda. Kým sa nachádzala na hlavnej postupnosti, patrila do kategórie O s hmotnosťou 15 - 35 hmotností Slnka.
Meranie vzdialenosti
Charles J. Lada a Mark J. Reid v roku 1976 publikovali objav jasného molekulárneho oblaku 15 uhlových minút východne od VY CMa. Na okraji jasne ohraničeného mraku pozorovali náhly pokles emisií CO a zvýšenie jasu emisií 12CO, čo naznačovalo možný zánik molekulárneho materálu a zvýšené zahrievanie okraja mraku. Lada a Reid predpokladali, že vzdialenosť molekulárneho oblaku je približne rovnaká ako v prípade hviezd, ktoré patria do otvorenej hviezdokopy NGC 2362. Vzdialenosť NGC 2362 podľa diagramu farby a magnitúdy je 1,5 ± 0,5 kiloparseku. VY CMa sa nachádza na špičke okraja molekulárneho mraku, čo naznačuje je súvislosť s molekulárnym mrakom. Navyše rýchlosť mraku je veľmi blízka rýchlosti hviezdy. To ďalej znamená súvislosť hviezdy s mrakom a následne s NGC 2362, čo znamená, že VY CMa je tiež vzdialená 1,5 kpc. Výsledok neskorších meraní vzdialenosti NGC 2362 bol 1,2 kpc. Súčasné VLBI priame merania paralaxy VY CMa potvrdili vzdialenosť 1,1-1,2 kpc.
Veľkosť
Profesorka Minessotskej univerzity Roberta M. Humphreysová pôvodne odhadla polomer VY CMa na 1 800 až 2 100 polomerov Slnka, čo by z nej urobilo najväčšiu hviezdu podľa polomeru. Ale novšie VLTI priame merania udali polomer 1 420±120 slnečných polomerov.
Svietivosť
V roku 2006 použila prof. Humphreysová distribúciu spektrálnej energie a vzdialenosť VY CMa na výpočet jej jasnosti. Pretože väčšina žiarenia hviezdy prechádza prachom, ktorý ju obklopuje, zjednotila celkové toky z celej hmloviny a vypočítala, že VY Canis Majoris má svietivosť 5,6 × 105 L☉. Súčasné odhady svietivosti pomocou viacerých metód udali svietivosť 3 × 105 L☉.
Hmlovina okolo hviezdy
VY Canis Majoris je obklopená rozľahlou hmlovinou, ktorá vykazuje znaky kondenzácie. Tie boli najskôr považované za ďalšie hviezdy. Intenzívny výskum s pomocou Hubblovho vesmírneho teleskopu odhalil komplexnú štruktúru vlákien a oblúkov spôsobenú poslednými erupciami. Táto štruktúra je podobná tej okolo žltého hyperobra IRC+10420, čo viedlo niektorých astronómov k záveru, že VY CMa sa stane podobným objektom a neskôr Wolf-Rayetovou hviezdou.
Kontroverznosť
Na vlastnosti VY CMa existujú konfliktné názory. Jeden pohľad je, že je to veľmi veľký a veľmi jasný červený nadobor. Rôzne odhady veľkosti a jasu boli mimo hraníc súčasnej hviezdnej teórie. Veľkosť viac ako maximálna možná veľkosť hviezdy a teplota omnoho nižšia, akú by hviezda tohoto jasu mala mať. Iný pohľad hovorí, že je to normálny červený nadobor s polomerom okolo 600 slnečných polomerov, a preto pohodlne zapadá do modelov hviezdnej štruktúry a vývoja.
VY Canis Majoris tiež prestavuje koncepčný problém definície povrchu a polomeru veľmi veľkých hviezd. S priemernou hustotou 0,000005 až 0,000010 kg/m³ je hviezda tisíckrát redšia ako zemská atmosféra v úrovni mora.
Mŕtvy Kristus
Dielo Mŕtvy Kristus je obrazom tragickej, anatomickej sily, snáď až so snovou verziou vôle k heroizmu. Obraz je vyvedený v chladných farbách, tvaroch navodzujúcich dojem zkamenenia, celé telo Krista je zobrazené v akosi neprirodzenej polohe. Cez túto zdanlivú neprirodzenosť, zvýraznenou skrátenou perspektívou, sa Mŕtvy Kristus rovnako tak ako všetky ostatné Mategnove diela vyznačuje anatomicky presným vyobrazením ľudského tela, perfektným vypracovaním detailov a skvele zvládnutou perspektívou.
Hodnotenie
Dielo bolo pravdepodobne zamýšľané pre Mantegnov náhrobok v kaplnke San Andrea v Mantove. Nikto iný pred týmto maliarom nezobrazil ľudskú postavu v takej obrazovej hĺbke, navyše s dokonalou perspektívnou skratkou. Mantegnovo poňatie mŕtveho Krista je nové, inovatívne. Zobrazenie jeho rán, jeho hlava vyvrátená na stranu, vyblednuté, bezmocné telo navodzujú divákovi dojem, že táto smrť je skutočná a definitívna. Mantegnovo umenie ovplyvnilo predovšetkým jeho švagra, Gentila a Giovanniho Bellini. Prostredníctvom medirytiny sa rozšírilo aj na sever od Álp.
1923 Osiris
1923 Osiris je planétka s priemerom 16 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Výškové fotografovanie
Výškové fotografovanie alebo výšková fotografia (angl. elevated photography, low-level aerial photography) je fotografovanie uskutočňované z teleskopického stožiara (pole aerial photography), zdvižnej plošiny, šarkana a pod., teda zo vzduchu, ale s pomocou zariadenia zdvíhajúceho od zeme a so zemou spojeného.
Matej Fabrici
Matej Fabrici (* Banská Bystrica) bol maliar.
Životopis
Maliar, pochádzajúci z Banskej Bystrice. Pôsobil v Banskej Štiavnici, prijatý za mešťana (1734).
Cairns
thumb|Cairns Cairns je mesto a prístav v štáte Queensland v Austrálii. Mesto má 140 000 obyvateľov.
Leží pri Veľkej koralovej bariére.
Cairns vzniklo v roku 1876 ako prístav pre zlaté bane. V súčasnosti sú tu početné plantáže cukrovej trstiny.
Pardies-Piétat
Pardies-Piétat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz MS-04
Sojuz MS-04 bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 20. apríla 2017 vyštartovala z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravila dvoch členov Expedície 51. Potom zostala u ISS ako záchranná loď až do septembra 2017, kedy sa s ňou vrátili späť na Zem Fiodor Jurčichin, Jack Fischer a Peggy Whitsonová, ktorá štartovala v lodi Sojuz MS-03 v novembri 2016 a pristála po takmer 10-mesačnom pobyte vo vesmíre.
Zmŕtvychvstanie Pána
náhľad|[[Fra Angelico: Zmŕtvychvstanie Krista a ženy pri hrobe]] náhľad|Ikona Zmŕtvychvstania
Sojuz MS-04
Zostavenie posádky
Posádka pre loď Sojuz MS-04, čo sú zároveň členovia Expedície 51/52 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), ktorá bola súčasne záložnou posádkou Sojuzu MS-02, bola sformovaná v júni 2015 v zložení Alexandr Misurkin, Nikolaj Tichonov a Mark Vande Hei. Slúžila ako záložná pri štarte Sojuzu MS-02 dňa 19. októbra 2016. V auguste 2016 však predstaviteľ Roskosmosu, Sergej Krikaľov, oznámil, že početnosť posádky ruského segmentu ISS bude od jari 2017 znížená z troch na dvoch kozmonautov. V súvislosti s tým boli posádky plánované na rok 2017 reorganizované a 28. októbra Roskosmos oznámil ich nové zloženie, pričom do Sojuzu MS-04 boli menovaní Fiodor Jurčichin a Jack Fischer so zálohou Sergeja Riazanského a Randolpha Bresnika.
Priebeh letu
Sojuz MS-04 úspešne vyštartoval dňa 20. apríla 2017 o 07:13:43,171 svetového času (UTC) pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z Bajkonuru. Kozmická loď bola približne po deviatich minútach od štartu navedená na počiatočnú obežnú dráhu vo výške 199,9 – 257,4 km. Pri tomto lete bol po prvýkrát u lodí Sojuz MS použitý rýchly letový profil k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), ktorý trvá 6 hodín. Ešte v ten istý deň o 13:18:30 UTC sa kozmická loď pripojila k spojovaciemu uzlu modulu Poisk na ISS. Potom Jurčichin a Fischer prešli na stanicu a zapojili sa do práce Expedície 51.
Dňa 2. septembra 2017 o 21:58:01 UTC sa Fiodor Jurčichin, Jack Fischer a Peggy Whitsonová na palube Sojuzu MS-04 odpojili od Medzinárodnej vesmírnej stanice a 3. septembra o 01:21:41,3 UTC úspešne pristáli v kazašskej stepi, juhovýchodne od Džezkazganu. Astronautka Peggy Whitsonová štartovala ešte v kozmickej lodi Sojuz MS-03 v novembri 2016 a vo vesmíre tak strávila až 289 dní.
Zmŕtvychvstanie Pána
Zmŕtvychvstanie Pána alebo Veľkonočná nedeľa alebo Nedeľa Pánovho zmŕtvychvstania je najväčšia slávnosť kresťanského cirkevného roka, v ktorej sa oslavuje Kristovo vzkriesenie a víťazstvo nad smrťou.
Rímskokatolícka cirkev
V rímskokatolíckej cirkvi Nedeľu Pánovho zmŕtvychvstania predchádza Veľkonočná vigília, bohoslužba noci, v ktorej bol Ježiš vzkriesený. Oslava Veľkej noci bezprostredne trvá po celú veľkonočnú oktávu, no veľkonočná doba ako taká sa končí až 50. dňom slávnosťou Zoslania Ducha Svätého (Turíce). Špecifikom veľkonočnej omše je tzv. Sekvencia Victime Paschali laudes (Obeť svoju Veľkonočnú), ktorá sa prednáša spevom pred alelujovým veršom.
Gréckokatolícka cirkev
V gréckokatolíckej cirkvi sa nazýva Nedeľa Paschy alebo Nedeľa vzkriesenia a je najväčším sviatkom cirkevného roka. Oslava vzkriesenia Ježiša Krista (Pascha) sa predlžuje na celý týždeň, ktorý nesie označenie Svetlý týždeň. Obdobie Paschy trvá od Nedele vzkriesenia do stredy pred Nanebovstúpením Pána, teda 40 dní. Z liturgického hľadiska predstavuje Nedeľa vzkriesenia začiatok evanjeliových i apoštolských čítaní (lekcionára) a aj začiatok cyklu oktoichu (osmohlasníka). V Nedeľu Paschy na liturgii sa začína čítať Jánovo evanjelium od začiatku („Na počiatku bolo Slovo...“) a aj Skutky svätých apoštolov od začiatku. Na večierni, ktorá sa slávi na Veľkú sobotu večer spolu s liturgiou sv. Bazila Veľkého, sa začína 1. hlas oktoicha.
Najdôležitejšou bohoslužbou nedele Paschy je utiereň vzkriesenia, ktorá sa slúži v nedeľu ešte pred východom slnka (na Slovensku a u východných Slovanov) alebo o polnoci zo soboty na nedeľu (na Balkáne). Pred ňou sa niekde zvykne slúžiť polnočnica, počas ktorej sa prenesie pláštenica zo stredu chrámu z katafalku (symbolického hrobu) na prestol (oltár), čo symbolizuje Kristovo vzkriesenie. Typickým obradom Nedele Paschy je aj posvätenie paschálnych (veľkonočných) pokrmov, ktoré sa väčšinou koná vonku pred chrámom. Pred posvätením jedál alebo po ňom sa slávi liturgia svätého Jána Zlatoústeho. Hodinky (časy) majú svoju osobitnú štruktúru, v ktorej dominujú radostné paschálne spevy, zatiaľ čo žaltár je redukovaný na minimum. Takýmto spôsobom sa hodinky (a tiež povečerie a polnočnica) modlia celý Svetlý týždeň.
Počas Veľkonočného obdobia sa podľa obyčaje grekokatolíci zdravia slovami ''Christós voskrése! – Voístinu voskrése!, po slovensky Kristus vstal zmŕtvych! – Skutočne vstal zmŕtvych!''
T Coronae Borealis
T Coronae Borealis alebo Planúca hviezda je premenná hviezda v súhvezdí Severná koruna. Je to takzvaná rekurentná nova. Skladá sa z červeného obra a z modrobieleho trpaslíka. Hmota z horných vrstiev červeného obra dopadá na trpaslíka, kde sa ukladá, až kým nedosiahne kritickú hranicu. Potom jeho vrchné vrstvy divoko explodujú, pričom sústava vyžaruje 10 000-krát viac energie ako v normálnom stave. Po vzplanutí sa obe hviezdy vracajú do normálneho stavu a cyklus sa môže zopakovať.
Aviacionnyj komplex imeni S. V. Iliušina
thumb|right|[[Iľjušin Il-76|Iľjušin Il-76TD Aeroflotu na letisku v Zürichu, máj 1985]]
Jozef Bátora
Prof. PhDr. Jozef Bátora, DrSc. (* 21. jún 1950, Nevidzany) je slovenský archeológ, vedec a vysokoškolský pedagóg. Špecializuje sa na na výskum obdobia eneolitu a bronzovej doby v strednej a východnej Európe vrátane Kaukazu a Eurázijskej oblasti.
Štúdiá, vzdelanie
Jozef Bátora študoval odbor archeológia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, ktorú absolvoval roku 1973. Titul doktora filozofie (PhDr.) obhájil na FiF UK rigoróznou skúškou roku 1976. Vedeckú hodnosť kandidáta vied (CSc.) obhájil dizertačnou prácou v Archeologickom ústave Slovenskej akadémie vied v Nitre roku 1982. Na docenta (doc.) sa habilitoval na Masarykovej univerzite v Brne roku 2000. Titul doktor vied (DrSc.) obhájil doktorskou dizertáciou v Archeologickom ústave SAV v Nitre roku 2001. Profesorské konanie absolvoval a titul profesora (prof.) získal roku 2003 na Masarykovej univerzite v Brne.
Odborná špecializácia, zameranie
Medzi hlavné témy, ktorým sa v archeológii venuje, patria okrem výskumu obdobia eneolitu a bronzovej doby otázky kultúrnych kontaktov s bližšími i vzdialenejšími oblasťami; problematika sídliskovej štruktúry a sociálnej stratifikácie; metalurgia farebných kovov; opevnené sídliská, pohrebiská a pohrebný rítus.
Vedecké a pedagogické pôsobenie
Jozef Bátora je vedúcim vedeckým pracovníkom Archeologického ústavu SAV v Nitre a vysokoškolským pedagógom na Katedre archeológie FiF UK v Bratislave. Ako vysokoškolský pedagóg prednášal resp. prednáša na viacerých domácich (FiF v Bratislave, 1977 – 2002 a od roku 2007) i zahraničných univerzitách (Univerzita Viedeň, 1999 a 2004, a Masarykova univerzita v Brne, 2001 – 2006).
Zahraničné štipendiá a študijné pobyty
Ako štipendista Nadácie Alexandra von Humboldta pôsobil v Nemecku v Berlíne v Institut für Prähistorische Archäologie na Freie Universität (1990 – 1992, 1997, 1999, 2002) a vo Franfurkte nad Mohanom v Römisch-Germanische Kommission des Deutschen Archäologischen Instituts Frankfurt am Main (1999, 2001, 2006), na študijnom pobyte v Poľsku v Poznani v Instytut Prahistorii Uniwersytet im. Adama Mickiewicza Poznań (1999), ako aj v Rakúsku vo Viedni v Institut für Ur- und Frühgeschichte Universität Wien (2000) a v Nemecku v Mníchove v Institut für Ur- und Frühgeschichte und Provinzialrömischen Archäologie der Ludwigs-Maximilians-Universität München (2002).
Charakteristická funkcia
Charakteristická funkcia je matematický pojem, ktorý označuje:
Jozef Bátora
Medzinárodné archeologické expedície
Zúčastnil sa aj viacerých medzinárodných archeologických expedícií v zahraničí (výskum jaskyne Lazaret v Nice vo Francúzsku roku 1993, nemecko-grécka archeologická expedícia v Agios Mamas v Grécku roku 1994).
Odborné inštitúcie a redakčné rady časopisov
Jozef Bátora je člen korešpondent Nemeckého archeologického ústavu v Berlíne, člen redakčnej rady časopisov Musaica (FiF UK v Bratislave) a Geochronometria (Gliwice, Poľsko).
Bibliografia knižných diel
J. Bátora je autor 6 domácich knižných monografií a pedagogických publikácií a skrípt (2 autorské a 4 spoluautorské) a 1 monografie vydanej v zahraničí (Nemecko).
Ďalšie odborné práce a citácie
Viac ako 200 odborných článkov a štúdií v domácich a zahraničných časopisoch, kapitol v monografiách, pôvodných vedeckých publikácií vo vedeckých časopisoch, vedeckých správ, slovníkových a encyklopedických hesiel, popularizačných publikácií a článkov, publikovaných recenzií, anotácií, nekrológov, spomienkových statí atď.
Má vyše 900 registrovaných citácií.
Stolečniansky potok
Stolečniansky potok je potok na Hornom Považí, v severozápadnej časti okresu Žilina. Je to ľavostranný prítok Dlhopoľky, meria 2,4 km a je tokom V. rádu.
Opis toku
Na hornom toku tečie juhozápadným smerom, zľava priberá najprv prítok zo severozápadného svahu Kazíckej Kýčery (910,4 m n. m.), potom dlhší prítok (549,7 m n. m.; 1,3 km) z juhozápadného svahu Kazíckej Kýčery. Ďalej už tečie západným smerom a pri samote Kvočinovo priberá ľavostranný prítok z juhozápadného svahu Kršliska (798 m n. m.). Napokon sa pri osade Puckalovci, severne od obce Dlhé Pole, vlieva v nadmorskej výške 492,8 m n. m. do Dlhopoľky.
U Coronae Borealis
U Coronae Borealis je premenná hviezda v súhvezdí Severná koruna.
Turqueville
Turqueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1924 Horus
1924 Horus je planétka s priemerom 14 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
R Crucis
R Crucis je premenná hviezda v súhvezdí Južný kríž.
Vernajoul
Vernajoul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 680 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1925 Franklin-Adams
1925 Franklin-Adams je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil H. van Gent 9. septembra 1934.
R Corvi
R Corvi je premenná hviezda typu Mira v súhvezdí Havran. V maxime dosahuje 6,7 mag, v minime klesá jej jasnosť až na 14,4 mag.
Ben Kingsley
Sir Ben Kingsley, rodné meno Krishna Pandit Bhanji (* 31. december 1943, Scarborough, Spojené kráľovstvo) je britský herec.
Medzi jeho najznámejšie a najslávnejšie úlohy patrí postava Mahátma Gándhího z filmu Gándhí z roku 1983, za ktorú dostal cenu Americkej filmovej akadémie Oscar.
HC 07 Orin Detva
HC 07 Detva bol slovenský hokejový klub pôsobiaci v meste Detva. Od sezóny 2017/2018 až do sezóny 2020/2021 pôsobil v najvyššej hokejovej súťaži na Slovensku.
História
História klubu začína rokom 2007, keď sa dovtedajší klub sídliaci v Detve, HKm Detva rozhodol z popudu majiteľa, ktorý bol väčšinovým vlastníkom klubu presťahovať do Lučenca. Menšinovým akcionárom bol klub ŠK Detva v zastúpení mesta Detva. To sa dohodlo s bývalým reprezentantom Dušanom Pohorelcom na vytvorení úplne nového klubu, v ktorom by väčšiu príležitosť dostali detvianski odchovanci miesto dovtedajších zvolenských. Klub najprv účinkoval v 2. hokejovej lige, ktorú hneď vyhral a postúpil do 1. hokejovej ligy. Jednu sezónu pôsobil klub ako B-tím Zvolena.
Slovensko
Tipsport liga
1. hokejová liga SR - '''9. ročníkov'''
1. miesto: 2014/2015, 2016/2017
2. hokejová liga - (skupina východ) '''1. ročník'''
Marčecký potok
Marčecký potok je potok na Hornom Považí, v severozápadnej časti okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Hričovského kanála, meria 3 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, v časti Rovnianska vrchovina, na severovýchodnom svahu Trojky (652,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 555 m n. m. Od prameňa tečie najprv na juh, následne na juhovýchod a zľava priberá prítok z južného svahu Dielu (701,8 m n. m.). Ďalej pokračuje juhojuhovýchodným smerom, z pravej strany priberá prítok zo severného svahu Svederníckeho vrchu (551,8 m n. m.) a zľava prítok prameniaci západne od obce Divina. Napokon preteká intravilánom Marčeka, pričom vteká do výbežku Bytčianskej kotliny, z ľavej strany ešte priberá prítok z lokality Turčice, stáča sa severojužným smerom a na južnom okraji Marčeka ústi v nadmorskej výške cca 318 m n. m. do Hričovského kanála.
Michal Fabriczyus
Michal Fabriczyus (*  Banská Bystrica) bol zlatník, strieborník.
Životopis
Zlatník a strieborník z Banskej Bystrice. Vo Viedni začal módu s galantérnymi výrobkami z perlete (1815 a neskôr).
Anna Fabriciusová
Anna Fabriciusová (* 21. február 1872, Brezno – † 29. júl 1960, Bratislava) bola slovenská funkcionárka ženského hnutia.
Životopis
Po vychodení ľud. školy v Brezne navštevovala kurzy pre rodinnú výchovu v Banskej Bystrici. Žila s rodičmi, po roku 1900 pôsobila v Pittsburgu, po 1918 v Bratislave a v Martine. V Pittsburgu pracovala v krajanských kultúrnych a soc. spolkoch, 19141918 v kancelárii Slovenskej ligy. Podporovala úsilie o vznik spoločného štátu Čechov a Slovákov. Po návrate do vlasti uplatnila poznatky a skúsenosti vo svojej ďalšej činnosti, najmä v Živene. V roku 19211924 pracovala v ústredí Živeny vo funkcii tajomníčky pre sociálnu činnosť a 19241931 vo funkcii podpredsedníčky, prispievala do tlačového orgánu Živena; v bratislavskom miestnom odbore pracovala ako podpredsedníčka (1922 - 1923),  neskôr ako jeho členka.
Veľkonočná vigília
náhľad|Bohoslužba svetla náhľad|Procesia okolo kostola náhľad|Umelecký záber Obradu Svetla, keď si veriaci od Paškálu odpaľujú svoje sviece náhľad|Prázdna [[monštrancia]] Veľkonočná vigília je v liturgickom kalendári noc medzi Bielou sobotou a nedeľou Zmŕtvychvstania Pána, Noc nocí alebo Matka všetkých vigílií, teda noc, kedy vstal z mŕtvych Ježiš Kristus.
Rímskokatolícka cirkev
V rímskokatolíckej cirkvi je veľkonočná vigília samostatnou liturgiou, ktorá symbolicky pripomína a sprítomňuje Kristovo zmŕtvychvstanie. Táto bohoslužba má tieto základné časti:
Časti liturgie
Samotná vigília je najdlhšou omšou v celom liturgickom roku. Bežné trvanie so všetkými slávnostnými náležitosťami trvá cca 150240 minút. Slávenie len omše, bez špecifických obradov veľkonočnej vigílie nie je dovolené.
Peyrelongue-Abos
Peyrelongue-Abos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
U Cygni
U Cygni je premenná hviezda v súhvezdí Labuť.
Marček
Nachádza sa v severovýchodnom výbežku Bytčianskej kotliny, na styku s Javorníkmi, v nadmorskej výške 320 m n. m. Marček zároveň leží na pravom brehu Hričovského kanála, na ceste II. triedy č. 507, 2 km na východ od Svederníka. Preteká ním Marčecký potok, ktorý pri obci ústi do kanála.
Obec bola založená v roku 1453. V jej chotári bolo objavené pohrebisko lužickej kultúry z mladšej bronzovej doby. Stojí tu zvonica z 19. storočia, klasicistická kúria z polovice 19. storočia a krypty z roku 1870.
Vernaux
Vernaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 33 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Urville (Manche)
Urville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hačimantai (sopka)
Hačimantai je názov neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa v severnej často ostrova Honšú. Masív vulkánu je tvorený prevažne andezitmi. Vek sa odhaduje na pleistocén, posledná aktivita nie je zaznamenaná. V okolí sopky (na západnom a južnom svahu) sa nachádzajú aktívne solfatáry.
W Cygni
W Cygni je premenná hviezda v súhvezdí Labuť.
Hrušov (hrad)
Hrušov(-normovaný názov) alebo Hrušovský hrad je zrúcanina gotického hradu nachádzajúca sa na kremencovom vrchu Skalka nad cestou z Topoľčianok do Skýcova, v katastrálnom území obce Hostie.
Dejiny
Počiatky Hrušovského hradu nie sú presne známe, no jeho stavba je datovaná do obdobia po odchode Mongolov. V listinách sa prvý raz spomína v roku 1253.
Hlavnou funkciou hradu bolo stráženie obchodnej cesty spájajúcej Požitavie s Ponitrím.
V polovici 14. storočia hrad často menil majiteľov. V rokoch 1321 až 1344 patril rodine Levických, neskôr sa stal kráľovským majetkom. Roku 1347 kráľ Ľudovít Veľký daroval Hrušov synovi župana Júlia z Topoľčian, magistrovi Mikulášovi a jeho pokrvnému bratovi Ondrejovi. V darovacej listine sa hrad objavuje pod názvom "Castrum Nostrum Hurusov". Neskôr sa stal znovu kráľovským majetkom a bol pod správou kastelánov.
V čase, keď medzi sebou bojovalo viacero dynastií, okolo roku 1446 hrušovský kastelán tento hrad predal Kolomanovi z Topoľčianok. Do tej doby bol hrad majetkom Bubekovcov.
Koniec slávy Hrušovského hradu prinieslo protihabsburské povstanie, keď bol v roku 1708 hrad dobytý a zničený.
RT Cygni
RT Cygni je premenná hviezda v súhvezdí Labuť.
Mestská hromadná doprava v Nitre
náhľad|Irisbus Crossway LE v Nitre náhľad|Solaris Urbino 12 a Karosa B732 špeciálne upravená pre potreby cyklobusu
Sezónne linky
C35 (Kmeťová – Mestský park)
Dejiny
Počiatky mestskej hromadnej dopravy siahajú do roku 1866, kedy bola V Nitre zriadená prvá verejná omnibusová linka. Premávala zo Starého mesta na železničnú stanicu. Trasa sa v roku 1878 predĺžila na Zobor. Omnibusy dojazdili roku 1925 následkom zriadenia prvých autobusových liniek, ktoré boli omnoho komfortnejšie. Prvá linka premávala medzi železničnou stanicou a Zoborom a druhá z Kalvárie do Pároviec, od roku 1927 začali nové linky premávať aj do obcí v blízkom okolí Nitry. V roku 1948 došlo k likvidácii súkromných dopravcov a vzniku Dopravných závodov mesta Nitry. Prvé roky existencie poznačil nedostatok nových autobusov a havarijný stav tých opotrebovaných. V roku 1950 dosiahol počet denne prepravených ľudí hranicu 5000 osôb na týchto piatich linkách:
V 50-tych rokoch sa začali stavať sídliská z čoho sa vytvorili nároky na prepravu. Cestujúci si museli vystačiť s autobusmi typu Škoda 706 RO a Škoda 706 RTO. Od roku 1968 premávali prvé kĺbové autobusy typu Karosa ŠM 16,5 a od 1974 sa začala éra Ikarusov 280 z Maďarska. Do roku 1976 platila v Nitre trojpásmová tarifa:
Prelomový bol rok 2002, kedy sa zmenil systém tarifného vybavenia. Zaviedli sa čipové karty, zrušili sa predplatné cestovné lístky a automaty na zastávkach. Predaj lístkov je možný už len u vodiča. V druhej polovici roku sa taktiež zakúpil aj prvý nízkopodlažný autobus určený pre linku 28 prednostne pre telesne postihnutých. Ďalšie dva roky pribudlo taktiež 9 nových autobusov značiek Mercedes-Benz a SOR.
Transformáciou prešiel aj dopravný podnik ako taký.
Tarifné podmienky
Sú šesť možnosti, ako zaplatiť cestovné poplatky – kúpou jednorazového cestovného lístka u vodiča, kúpou jednorazového cestovného lístka cez mobilnú aplikáciu, označenie si čipovej karty k snímaču, označenie si platobnej karty k snímaču, kúpou predplatného cestovného lístka (u vodiča pri krátkodobých predplatných cestovných lístkov alebo na obchodných miestach pri dlhodobých predplatných cestovných lístkov) alebo kúpou SMS lístka. Tarifné podmienky sú v celej mestskej doprave rovnaké.
Vozidlový park
Dopravca vlastní 6 rôznych druhov autobusov, ktorých je spolu 82. Stav vozového parku k 1.1.2022:
Radeon R900
AMD Radeon R900 je inžinierske označenie pre GPU vyvinutý spoločnosťou AMD a spájkovaný na grafické karty radu Radeon HD 6000. Jadro je vyrábané 40nm technológiou v spoločnosti TSMC. Podporuje DirectX 11, Shader model 5 a OpenGL 4.1 (pridaná v ovládačoch 11.1) a OpenCL 1.1.
Jadro má vývojové meno Southern Islands (Južné ostrovy).
Podrobnosti
Jadro je hybrid medzi jadrom R800 a novou architektúrou použitou pri jadre Northern Islands. Vydanie prvých čipov bolo v 4. kvartáli 2010.
Pôvodne malo byť vyrobené 32nm procesom, ale vďaka technickým problémom v spoločnosti TSMC a preskočením daného procesu, muselo AMD jadrá prepracovať a vydať starším 40nm výrobným procesom.
Pristúpilo sa čiastočne k novému značeniu modelov, x4x0 zostalo, x6x0 sa rozdelilo na x6x0 a x5x0, x7x0→x7x0, x8x0 je nová rada, x8x0→x9x0 a x970→X990.
Modely
Grafické karty HD 6990 majú na sebe prepínač, ktorý prepína medzi taktmi čipu 830 MHz a 880 MHz. Podľa toho sa mení maximálny výkon, ale aj hlučnosť a spotreba.
Jakub I. (Anglicko)
Jakub I. (James Charles Stuart; * 19. jún 1566, Edinburgh, Škótsko – † 27. marec 1625, Hertfordshire, Anglicko) bol kráľ Škótska ako Jakub VI.od 24. júla 1567 a kráľ Anglicka a Írska ako Jakub I. od únie škótskej a anglickej koruny 24. marca 1603 až do svojej smrti roku 1625. Kráľovstvá Škótska a Anglicka boli jednotlivé zvrchované štáty s vlastnými parlamentmi, súdmi a zákonmi, hoci v oboch vládol Jakub v personálnej únii.
Jakub bol synom škótskej kráľovnej Márie a prapravnukom Henricha VII., anglického kráľa a lorda Írska, a teda potenciálnym nástupcom všetkých troch trónov. Nastúpil na škótsky trón vo veku trinástich mesiacov po tom, čo bola jeho matka prinútená abdikovať v jeho prospech. Počas jeho mladosti, ktorá sa oficiálne skončila v roku 1578, vládli štyria rôzni regenti, aj keď úplnú kontrolu nad jeho vládou získal až v roku 1583. V roku 1603 vystriedal na tróne posledného tudorovského panovníka v Anglicku a Írsku Alžbetu I., ktorá zomrela bezdetná. Ďalej vládol vo všetkých troch kráľovstvách 22 rokov, teda po ňom známom období ako Jakubovská éra, až do svojej smrti. Po Únii korún sa od roku 1603 usadil v Anglicku (najväčšom z troch území). Do Škótska sa vrátil iba raz, v roku 1617, a označil sa za „kráľa Veľkej Británie a Írska“. Bol hlavným zástancom jednotného parlamentu pre Anglicko a Škótsko. Za jeho vlády sa začala britská kolonizácia Ameriky.
Jakub vládol v Škótsku 57 rokov a 246 dní, čo je najdlhšie zo všetkých škótskych panovníkov. Väčšinu svojich cieľov dosiahol v Škótsku, v Anglicku však čelil veľkým problémom, vrátane sprisahania o strelnom prachu v roku 1605 a opakovaných konfliktov s anglickým parlamentom. Za vlády Jakuba pokračoval „zlatý vek“ alžbetínskej literatúry a drámy, pričom k prosperujúcej literárnej kultúre prispeli spisovatelia ako William Shakespeare, John Donne, Ben Jonson a Sir Francis Bacon. Sám Jakub bol talentovaným vedcom, bol autorom diel ako Daemonologie (1597), Pravý zákon slobodných monarchií (1598) či Basilikon Doron (1599). Sponzoroval preklad Biblie do angličtiny, ktorá by po ňom neskôr dostala meno: Biblia kráľa Jakuba. Sir Anthony Weldon tvrdil, že Jakub bol od tej doby nazývaný „najmúdrejším bláznom v kresťanstve“, čo je epiteton spojený s jeho postavou. Od druhej polovice 20. storočia majú historici tendenciu revidovať Jakubovu reputáciu a správať sa k nemu ako k vážnemu a premyslenému panovníkovi. Bol pevne odhodlaný k mierovej politike a snažil sa vyhnúť účasti v náboženských vojnách, najmä v tridsaťročnej vojne (1618–1648), ktorá zničila veľkú časť strednej Európy.
Detstvo
Narodil sa v roku 1566 ako syn škótskej kráľovnej Márie Stuartovej a lorda Darnleyho. Jeho matka mala problémy so šľachtou a cirkvou, jeho otec bol neskôr zavraždený. Mária bola podozrievaná z účasti na tejto vražde, bola prinútená odstúpiť a hľadať ochranu u svojej sesternice Alžbety I., ktorá ju však uväznila a neskôr popravila.
Ako dieťa ho vychovávali rôzni opatrovníci, ako napríklad Peter Young a dramatik a humanista, George Buchanan. Spočiatku Buchanana nemal rád, no neskôr sa chválil jeho výchovou. Bol to práve on, kto priniesol myšlienku božskej kráľovskej moci, podľa ktorej sa snažil vládnuť nielen Jakub, ale aj jeho nasledovníci.
Tútori v Jakubovi vypestovali vzťah k umeniu a poézii. Čítal diela latinských a gréckych autorov a zaujímal sa aj o divadlo, najmä hry Williama Shakespeara, vzdelával sa, študoval umenie, teológiu a sám písal poéziu. Jeho manželka Anna Dánska s ním mala spoločné záujmy v umení.
Kráľ Anglicka
Po smrti Alžbety I. 1603 sa roku stal anglickým kráľom Jakubom I. Podľa vzoru panovníkov z ostatných európskych krajín sa snažil zaviesť absolutizmus, t. j. neobmedzenú moc panovníka.
Vzťah k parlamentu
Za vlády Jakuba I. sa politická situácia v Anglicku stabilizovala, ľud mu však vyčítal takmer sedem rokov vlády bez parlamentu, hoci je pravda, že jeho radca, Robert Cecil, sa usiloval nastoliť reformy, ktoré sa skončili jeho smrťou. Cecilov nástupca, lord Buckingham, posilnil absolutizmus a bol odporcom puritánov, žiadajúcich laickú cirkev. Jakub sa bál zásahov parlamentu do štátnej politiky. Parlamentu a ľuďom sa jeho praktiky s božskou mocou nepáčili. Roku 1604 bol odhalený pokus o atentát na jeho budovu parlamentu v čase, keď sa v nej nachádzal aj kráľ. Neskôr mal Jakub spory s parlamentom o financie, potreboval totiž splatiť dlhy po Alžbete I. Parlament sa však vždy obhájil, lebo argumentoval platnými zákonmi.
Zahraničná politika
Jakubovu zahraničnú politiku charakterizujú ústupky Španielsku. Za jeho vlády sa začala od roku 1621 kolonizácia amerického kontinentu, najmä Severnej Ameriky, predovšetkým presídlencami z radov nespokojných puritánov.
Kráľ- čudák
Jakub I. miloval lov. Ak sa nemohol zúčastniť poľovačky, mal zlú náladu. Len čo si vyšiel do lesov, zabúdal na okolitý svet, poľovanie bolo jeho najväčšou vášňou, na ktorú plytval časom a financiami. Čudne sa správal vo chvíľach, keď sa mu podarilo skoliť jeleňa. Vtedy údajne zoskočil z koňa, prerezal ulovenému zvieraťu hrdlo a krvou pomazal tváre dvoranov, ktorí ho sprevádzali. Mal rád aj kohútie zápasy a súboje býkov či medveďov. Rád sa kochal aj pohľadom na svoju zoologickú zbierku – choval levy, krokodíly, antilopy, ťavy a ďalšie exotické zvieratá.
Za čudné sa dajú označiť aj jeho voyeurské sklony. Navštevoval spálne čerstvo ženatých dvoranov a kládol im dotieravé otázky, týkajúce sa intímnych detailov z ich svadobnej noci. S rozpakmi bola u dvora prijímaná aj jeho neskrývaná homosexualita. Kráľ Jakub získal za svojho života povesť nesympatického a netaktného muža, zaujímal sa aj o mágiu.
Ani u verejnosti nebol obraz Jakuba I. príliš lichotivý. Za jeho vlády došlo k mnohým škandálom (napr. tajný sobáš, útek a uväznenie Jakubovej sesternice Arabelly Stuartovej), úplatkárskym aféram (úplatkárstvo lorda zo Suffolku), k neúspešným pokusom o reformu štátnej správy a financií, k predajom šľachtických titulov a k hospodárskej stagnácii.
Niektorí jeho súčasníci sa však o Jakubovi I. vyjadrujú pozitívne, napríklad vtedajší benátsky veľvyslanec ho označil za muža vysokej inteligencie a podľa londýnskeho právnika Rogera Wilbrahama bol tento kráľ ostrovtipný a vynaliezavý človek s výnimočne dobrou pamäťou a priateľskou povahou.
Rodina
Jakub I. pociťoval po celý život veľkú nedôveru k ženám a bola všeobecne známa aj jeho homosexuálna orientácia. Napriek tomu so svojou manželkou Annou splodil tri deti: synov Henricha a Karola I. a dcéru Alžbetu Stuartovú.
S Annou, dcérou dánskeho kráľa Frederika II., sa Jakub I. oženil v roku 1589. Potomkovia Jakuba I. vládli až do roku 1714 (pozri Dynastia Stuartovcov). Jakubova dcéra Alžbeta sa vydala za českého zimného kráľa Fridricha Falckého, ktorý sa však počas českej vojny nedočkal podpory od svojho svokra. Vnuk Alžbety Stuartovej a Fridricha Falckého (teda aj pravnuk Jakuba I. Stuarta) sa ako Juraj I. stal zakladateľom hannoverskej dynastie Spojeného kráľovstva.
SS Cygni
SS Cygni je premenná hviezda v súhvezdí Labuť.
1927 Suvanto
1927 Suvanto je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil R. Suvanto 18. marca 1936.
František Fábry
Životopis
Bol účastníkom protifašistického odboja, zúčastnil sa na príprave Slovenského národného povstania. Po prevzatí moci v Česko-Slovensku komunistami bol vedúci Večernej univerzity marxismu-leninismu pri Stredoslovenskom Krajskom výbore Komunistickej strany Slovenska v Banskej Bystrici.
SU Cygni
SU Cygni je premenná hviezda v súhvezdí Labuť.
Slnko v sieti za Najlepší zahraničný film
Slnko v sieti za Najlepší zahraničný film bolo jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za cudzojazyčné hrané filmy.
Pavol Fábry
Pavol Fábry (* 8. február 1641, Ľubietová – † 5. február 1711, Ľubietová) bol organista, notár a richtár.
Slnko v sieti za Najlepší zahraničný film
Poznámky
<references group="pozn."/>
Pavol Fábry
Životopis
V roku 16621665 študoval v Banskej Bystrici. Od 1673 organista, 1682 podnotár, 1686 notár, 1695 richtár v Ľubietovej.
Piets-Plasence-Moustrou
Piets-Plasence-Moustrou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verniolle
Verniolle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
CH Cygni
CH Cygni je premenná hviezda v súhvezdí Labuť.
1928 Summa
1928 Summa je planétka s priemerom 39 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 21. septembra 1938.
True Colours
True Colours je debutový dvojalbum waleského drum and bassového producenta High Contrast. Disk 1 je nemixovaný, a neskôr bol vydaný jednodielny CD album. Druhý disk je mixovaný, obsahuje väčšinu skladieb z prvého disku a obsahuje dve skladby „Suddenly“ a „Full Intention“.
Anaxidamos
Anaxidamos alebo Anaxidámos bol spartský kráľ (podľa Pausania) z kráľovského rodu Eurypontovcov, ktorý možno vládol na konci siedmeho storočia pred Kr.
Dobové doklady o jeho existencii nemáme. Zmienka o Anaxidamovi je od historika a geografa Pausania z druhého storočia v tretej knihe diela Cesta po Grécku, kde píše, že bol synom a nástupcom Zeuxidama a vládol so svojim spolukráľom Anaxandrom v dobe ukončenia druhej messénskej vojny. Podľa Pausania sa nástupcom Anaxidama stal jeho syn Archidamos.
Historici sa pri zostavovaní zoznamu kráľov Sparty dynastie Eurypontovcov nie všetci prikláňajú k Pausaniovi, lebo historik Herodotos v ôsmej knihe História zaznamenal genealógiu Leótychida II. z rodu Eurypontovcov a tam za predpokladu, že sa trón dedil z otca na syna, figuruje počas tohto obdobia iný menoslov kráľov.
''Rodokmeň Leótychida II. po kráľa Theopompa podľa Herodota a zoznam kráľov Sparty rodu Eurypontovcov, zaznamenaný od kráľa Theopompa po Leótychida II. od Pausania:''
Hippokratidov syn Agesilaos a vnuk Menares neboli kráľmi Sparty, lebo sa na panovaní kráľov Sparty Agasikla a Aristóna počas tohto obdobia dejín Sparty vo svojich záznamoch zhodli Herodotos aj Pausanias.
Urville-Nacqueville
Urville-Nacqueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Viliam Fábry
Viliam Fábry (*  Slovensko) je stavebný inžinier, projektant, staviteľ.
Urville-Nacqueville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Viliam Fábry
Životopis
Projektant a staviteľ melioračných a regulačných prác, vodných, cestných, mostných a železobetónových stavieb. Odborník a poradca v záležitostiach vodoprávnych. Pôsobil v Banskej Bystrici na Hornej ulici.
Urville-Nacqueville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trigonometria
Trigonometria (z gréč. trigona – tri uhly a metro – merať) je disciplína matematiky zaoberajúca sa praktickými úlohami súvisiacimi s uhlami a trojuholníkmi s využitím goniometrických funkcií ako sínus, kosínus a tangens. Trigonometria ako súčasť goniometrie má blízky vzťah ku geometrii, aj keď nepanuje všeobecná dohoda aký presne; pre niektorých je trigonometria len praktický pododbor geometrie.
Raná história
Počiatky trigonometrie sa datujú až ku kultúram starovekého Egyptu a civilizáciám Babylončanov a údolia rieky Indus pred 3000 rokmi. Indickí matematici mali na dobrej úrovni rozvinuté algebrické výpočty s premennými, ktoré využívali v astronómii a medzi ktoré patrila aj trigonometria.
Grécky matematik Hipparchos okolo roku 150 pred Kr. napísal trigonometrické tabuľky pre riešenie problémov s trojuholníkmi.
Trigonometria dnes
Dnes existuje enormné množstvo aplikácií trigonometrie. Medzi dôležité patri technika triangulácie, ktorá sa používa v astronómii na meranie vzdialeností susedných hviezd, v geografii na meranie vzdialeností medzi orientačnými bodmi a v satelitných navigačných systémoch. Ďalšie aplikácie trigonometrie nachádzame v astronómii (a teda aj v navigácii na oceánoch, lietadlách a vo vesmíre), hudobnej teórii, akustike, optike, analýze finančných trhov, elektronike, teórii pravdepodobnosti, štatistike, biológii, medicínskej diagnostike (počítačová tomografia a ultrazvuk), farmácii, chémii, teórii čísel (a teda aj v kryptológii), seizmológii, meteorológii, oceánografii, v mnohých fyzikálnych vedách, geodézii, architektúre, fonetike, ekonómii, počítačovej grafike, kartografii, kryštalografii a v mnohých iných.
O trigonometrii
vpravo|Pravouhlý trojuholník Využitím týchto faktov môžeme definovať trigonometrické (goniometrické) funkcie, začínajúc pravouhlými trojuholníkmi (trojuholníkmi s pravým uhlom). Najdlhšia strana v pravouhlých trojuholníkoch je vždy strana oproti pravému uhlu.
Pretože súčet uhlov v trojuholníku je 180 stupňov alebo π radiánov, najväčší uhol v pravouhlých trojuholníkoch je vždy pravý uhol a súčet ostatných uhlov je 90°.
Najdlhšia strana v týchto trojuholníkoch je preto strana oproti pravému uhlu a nazýva sa prepona.
Vyberme si dva ľubovoľné pravouhlé trojuholníky, ktoré zdieľajú nepravý uhol A. Tieto trojuholníky budú podobné a pomer strán oproti A (protiľahlých k A) k preponám bude rovnaký. Keďže prepona je najdlhšia strana, bude to vždy číslo medzi 0 a 1, ktoré závisí len na A, a toto číslo nazývame sínusom uhla A. Analogicky môžeme definovať kosínus uhla A ako pomer strany priľahlej k A a prepony.
Tieto dve funkcie môžeme považovať za základné trigonometrické funkcie. Ostatné funkcie definujeme ako pomery ostatných strán pravouhlých trojuholníkov, ale dajú sa vyjadriť pomocou sínusu a kosínusu. Sú to tangens, sekans, kotangens a kosekans.
Takto sme definovali trigonometrické funkcie pre uhly medzi 0 a 90 stupňami (0 až π/2 radiánov). Použitím jednotkovej kružnice ich môžeme rozšíriť na všetky kladné a záporné argumenty (pozri trigonometrické funkcie).
Hneď ako vieme počítať funkcie sínus a kosínus, môžeme dostať odpovede na takmer všetky otázky o ľubovoľných uhloch použitím sínusovej vety a kosínusovej vety. Tieto vety sa dajú použiť na vypočítanie uhlov a strán ľubovoľných trojuholníkov hneď ako poznáme dve strany a uhol; dva uhly a stranu alebo tri strany.
Niektorí matematickí historici si myslia, že trigonometria bola pôvodne rozpracovaná pre potreby zostrojovania a používania slnečných hodín (otázky okolo nich sú tradičné príklady v starých knihách).
Gold Flake Open 1998
Gold Flake Open 1998 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 6. do 13. apríla 1998 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Chennai. Titul v dvojhre získal Patrick Rafter, ktorý vo finále porazil obhajcu Mikaela Tillströma. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre mužov obhájili Maheš Bhupáthí, Leander Paes, ktorí vo finále porazili pár Olivier Delaître, Max Mirnyj. Bol to ich deviaty spoločný titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Portrét Ľudovíta XIV.
Portrét Ľudovíta XIV. je dielo francúzskeho maliara Hyacinthe Rigauda.
Obraz, na ktorom je znázornený francúzsky kráľ Ľudovít XIV., sa vyznačuje hutnými, žiarivými farbami. Rigaud pred divákom s mimoriadnou eleganciou predviedol veľmi okázalé divadlo. Dielo využíva pôsobivé kontrasty svetla a tieňa, autor na ňom brilantne vymodeloval bohaté riasenie látky, ktorá celú postavu čiastočne zakrýva. Tým sa mu podarilo potlačiť prípadné nedokonalosti monarchovej postavy a zdôrazniť jeho vznešenosť a bohatstvo. Portrét Ľudovíta XIV. sa stal ideálom barokového reprezentatívneho portrétu. Rigaud vo svojich obrazoch vychádzal z elegantných portrétov Anthonis van Dycka a Charlesa le Bruna. Bol úspešným portrétistom členov francúzskej kráľovskej rodiny a vysokej šľachty. Rovnako ako iné Rigaudove portrétne obrazy stal sa aj obraz Ľudovíta XIV. vzorom európskeho dvorského portrétneho umenia 18. storočia.
Ian Gillan
Ian Gillan (* 19. augusta 1945, Hounslow, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský spevák, známy predovšetkým ako člen legendárnej hardrockovej skupiny Deep Purple a tiež vďaka svojmu jednoročnému angažmánu v heavy metalovej legende Black Sabbath. Spieval tiež úlohu Ježiša Krista na pôvodnej nahrávke rockovej opery Andrew Lloyda Webbera Jesus Christ Superstar.
Kariéra
Ian Gillan sa narodil v Chiswick Maternity Hospital v Hounslow v Londýne v rodine škótskeho pôvodu.
Ian Gillan bol členom Deep Purple v rokoch 1969 - 1973 a spieval na slávnych albumoch Fireball a Machine Head. V tejto dobe tiež stvárnil úlohu Ježiša Krista v pôvodnej verzií Webberovej opery Jesus Christ Superstar.
Po odchode z Deep Purple sa Gillan stiahol z hudobného sveta a vrhol sa do sveta obchodu, ale celkom neúspešne. Povzbudený vrelým prijatím na Butterfly Ball v roku 1975 sa rozhodol pokračovať v speváckej kariére a založil Ian Gillan Band. Pôvodne tiahol zvuk kapely k výraznému jazz rocku, avšak nebol príliš populárny a tak bol nahradený tvrdším hardrockovým zvukom, pričom Gillan vymenil zostavu a skrátil názov kapely na Gillan. Na britské rebríčky sa vrátil s vydaním albumu Mr. Universe a po niekoľkých ďalších zmenách zostavy vydal radu hitov a úspešných albumov, napríklad "Glory Road", "Future Shock", "Double Trouble" a nakoniec "Magic". right|thumb|300px|Ian Gillan hrajúci na "vzdušnú gitaru". Potom kapelu rozpustil s tým, že jeho poškodené hlasivky potrebujú odpočinok. V roku 1983 sa stal členom Black Sabbath a nahral s nimi album Born Again. Krátko po ukončení turné k albumu na začiatku roku 1984 sa pripojil k znovuzjednoteným Deep Purple. Deep Purple opäť opustil v roku 1989, ale vrátil sa o tri roky neskôr, v roku 1992 a od tej doby zostáva členom.
V marci 2006 vydal Ian Gillan CD a DVD Gillan's Inn dokumentujúce jeho štyridsaťročnú kariéru. Vystupujú na ňom Tony Iommi, Jeff Healey, Joe Satriani a súčasní či bývalí členovia Deep Purple Jon Lord, Roger Glover, Ian Paice, Don Airey a Steve Morse. Album obsahuje vybrané a znovu nahraté skladby od Deep Purple, Black Sabbath a niektoré zo sólovej kariéry. Gillan tiež oznámil, že albumy z jeho sólovej kariéry opäť vyjdú a to na konci roku 2006 u Demon record company.
Červený oblak
Červený oblak, (, v jazyku Lakota: Maȟpíya Lúta), (* 1822, pri North Platte, Nebraska – † 10. december 1909, Pine Ridge, Južná Dakota) bol vojnový vodca a náčelník kmeňa Oglala Lakota (Sioux). Na jeho čele stál od roku 1868 do roku 1909. Ako jeden z najsilnejších indiánskych protivníkov, ktorým Spojené štáty čelili, viedol v rokoch 1866 – 1868 úspešnú kampaň, známu ako Vojna Červeného oblaka. V nej bojoval o kontrolu nad oblasťou Powder River Country, nachádzajúcej sa na území severovýchodného Wyomingu a južnej Montany.
Po podpísaní Dohody z Fort Laramie (1868) viedol svoj ľud v dôležitej fáze prechodu na život v rezervácii. Niektorí z jeho amerických oponentov ho mylne považovali sa náčelníka všetkých Siouxov. Oglalské a iné skupiny fungovali nezávisle, aj keď niektorí samostatní vodcovia – ako Červený oblak – sa preslávili ako bojovníci, a boli rešpektovaní ako velitelia.
Detstvo
Červený oblak sa narodil pri delte rieky Platte, blízko dnešného mesta North Platte v Nebraske. Jeho matka, Premýšľajúca pri chôdzi, bola zo skupiny Oglala Lakota a jeho otec, Osamelý muž, bol náčelník vetvy Brulé. Tieto podkmene sú dva zo siedmich skupín kmeňa Lakota.
Podľa matrilineárnej tradície tohto kmeňa dieťa patrilo k ľudu svojej matky. Červený oblak sa učil u svojho strýka z matkinej strany, zvaného Starý náčelník dym (* 1774 – † 1864). Starý náčelník dym hral významnú rolu v chlapcovom detstve a po smrti jeho rodičov okolo roku 1825 ho vychovával.
Červený oblak už v mladom veku bojoval proti susediacim kmeňom Pawnee a Crow, pričom nadobudol vojenské skúsenosti.