cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gmina Iwierzyce
Gmina Iwierzyce je vidiecka gmina v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Má rozlohu 65,58 km² a žije tu 7354 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 112,14 osôb/km².
Châbons
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Iwierzyce
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Ropczyce-Sędziszów.
Jaroslav Rezník
PhDr. Jaroslav Rezník (* 12. júla 1966, Ružomberok ) bol v rokoch 2017 až 2022 generálnym riaditeľom Rozhlasu a televízie Slovenska (RTVS). Predtým v rokoch 1997 až 2005 bol ústredným, neskôr generálnym riaditeľom Slovenského rozhlasu (SRo) a v rokoch 2009 až 2017 generálnym riaditeľom TASR.
Vyštudoval slovenský, ukrajinský jazyk a literatúru na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.
Od roku 1993 pôsobil vo funkcii riaditeľa Regionálneho štúdia Slovenského rozhlasu v Košiciach. V roku 1997 ho parlament za vlády Vladimíra Mečiara zvolil vo veku 31 rokov za ústredného riaditeľa Slovenského rozhlasu. V tom čase mal silné väzby na HZDS (krátko po zvolení navštívil centrálu HZDS) aj preto, že jeho otec Jaroslav Rezník bol dva roky šéfredaktor denníka Slovenská republika. Do funkcie ústredného riaditeľa SRo ho Národná rada SR zvolila v októbri 1997, keď sa tejto funkcie v júni 1997 vzdal Ján Tužinský. Za ústredného riaditeľa ho navrhla Rozhlasová rada a 27. júla 2001 ho opäť vybrala za šéfa SRo. Parlament ho 4. septembra 2001 v tajnom hlasovaní potvrdil vo funkcii na druhé funkčné obdobie. Rezník dostal 85 z platných 112 hlasov. Funkčné obdobie na čele rozhlasu sa mu skončilo 7. októbra 2005. Následne sa zúčastnil na ďalšej voľbe šéfa SRo, napokon sa však vo februári 2006 účasti v konkurze v Rozhlasovej rade vzdal.
Vo funkcii (ústredného) generálneho riaditeľa SRo pôsobil celé dve funkčné obdobia - teda 8 rokov. Za toto obdobie v rozhlase došlo k najvýraznejšiemu prepadu počúvanosti a prehlbovala sa aj finančná strata rozhlasu. Na sklonku svojho funkčného obdobia podpísal prvú zmluvu o odstúpení pohľadávok na vymáhanie koncesionárskych poplatkov.
V roku 2005 po skončení funkčného obdobia ministra Františka Tótha pôsobil na ministerstve kultúry ako štátny radca, istý čas aj za ministra Mareka Maďariča. V roku 2007 bol zvolený za generálneho riaditeľa TASR a opakovane v roku 2014. Za jeho pôsobenia bola predaná budova TASR aj s pozemkom pod ňou skupine J&T a Rezník presťahoval TASR do priestorov J&T.
Na post generálneho riaditeľa RTVS bol zvolený parlamentom v júni 2017 (za Rezníka hlasovalo 95 poslancov, za Václava Miku 50. Spolu hlasovalo 147 poslancov, na zvolenie stačilo 74 poslancov). Do funkcie nastúpil 2. augusta 2017. Vo funkcii generálneho riaditeľa RTVS ho nahradil 30. júna 2022 Ľuboš Machaj.
Od októbra 2022 je zamestnaný ako odborný pracovník na sekretariát generálneho riaditeľa Českého rozhlasu Reného Zavorala. České médiá začali pátrať, prečo Rezník prichádza do Českého rozhlasu a čo tam vlastne robí. Výsledkom sú reportáže, ktoré naznačujú, že miesto pre Rezníka pri jeho dlhoročnom známom bolo vytvorené pravdepodobne účelovo.
Je synom spisovateľa, básnika a publicistu Jaroslava Rezníka staršieho.
Alena Prokopová
Alena Prokopová (* 1. máj 1963, Praha) je česká filmová kritička, publicistka a blogerka. Primárne sa zaoberá písaním o mainstreamovom filme, neustále sa snaží o udržanie pozície „inteligentného barbara“, ktorú si sama pre seba vymyslela.
Štúdium a pracovný život
Vyštudovala kraniosakrálnu osteopatiu, je členkou Českej karniosakrálnej asociácie. Zaoberá sa „prácou s energiou krajiny“ – geomantiou, tarotom a šamanizmom. Vyrába bylinné kvapky z prameňov, ktorých vodu si nazbierala v Česku, v Anglicku, Oregone či na Kréte. Čiastočne sa venovala/venuje aj výrobe šperkov s filmovou tematikou.
Pedagogicky spolupracovala alebo spolupracuje s FAMU, Katedrou filmových studií na Filozofickej fakulte Karlovej Univerzity, Metropolitnou univerzitou a Filmovou akadémiou Miroslava Ondříčka v Písku. Od roku 1995 vyberá filmy pre MFF Karlovy Vary. Ako obsahová expertka spolupracuje so Státním fondem kinematografie, je členkou poroty ceny FITESu Trilobit a grantovej komisie magistrátu mesta Prahy.
Dielo
V roku 1988 vydala svoju prvú knihu s názvom Za zrcadlem a s čím jsem se tam setkala; súbor poviedok, inšpirovaný rozprávkou Lewisa Carolla, Za zrkadlom a čo tam Alica našla. Zaoberá sa témou krehkého sveta detstva, dospievaním, láskou, osamelosťou a hľadaním seba.
V jej ďalšej knihe, Léčba energií (2001) sa zaoberá „energetickým liečením“, uvádza alternatívne možnosti pojatia chorôb a uzdravenia sa. Zaoberá sa typmi energie v ľudskom tele a popisuje „energetické pulzné vlny“.
O životopise hereckých hviezd ako Brad Pitt, Johnny Depp a mnohých iných píše vo svojej knihe Charisma: nejpřítažlivější filmové hvězdy současnosti (2009). Rozoberá v nej život a kariéru jedenástich mužských hercov a ich spoločnú vlastnosť, ktorá im pomohla k úspechu: charizmu. O tri roky neskôr napísala knihu Hollywoodské top stars (2012) s podobnou tematikou, o jedenástich známych herečkách, ako Julia Roberts, Renée Zellweger alebo Uma Thurman.
Je hlavnou autorkou knihy Příběh filmu Kuky se vrací (2011), ktorá sa zaoberá jednotlivými zložkami bábkového filmu scenáristu a režiséra Jana Svěrák a, Kuky sa vracia (2010).
O významnej českej filmovej novinárke a prekladateľke Eve Zaorálovej napísala knihu s názvom Eva Zaoralová: život s filmem (2012).
Gmina Iwanowice
Gmina Iwanowice je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 70,62 km² a žije tu 8292 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 117,42 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kraków.
Opaľovanie (slnenie)
náhľad|Opaľujúca sa žena pri bazéne
Opaľovanie (opálenie) alebo slnenie je činnosť, pri ktorej je pokožka vystavovaná ultrafialovému žiareniu s cieľom stmavniť ju. Najčastejším spôsobom je prirodzené opaľovanie na priamom slnku, zvyčajne na plážach, pri bazénoch alebo v parkoch. Popri tom sa na opaľovanie využívajú aj soláriá, ktoré sú vybavené umelým žiaričom ultrafialového žiarenia, tzv. „horským slnkom“. Nadmerné opaľovanie spôsobuje ľahké popáleniny a môže podnietiť rakovinu kože. Riziko hrozí najmä pri pobyte na slnku počas obeda a skorého poobedia, ale aj v prípade použitia solárií. Veľmi negatívnym javom v tejto súvislosti je tanorexia, psychická porucha, pri ktorej sa subjekt vystavuje nadmernému slnečnému žiareniu s presvedčením, že je jeho pokožka príliš bledá.
Európa a Amerika
náhľad|vľavo|[[Claude Monetova maľba Dáma s parazolom zachycuje módu 19. storočia súvisiacu so zabraňovaním opálenia]] Uprednostňovanie opálenej pokožky sa odlišuje v rôznych historických obdobiach a v rôznych kultúrach sveta. V Európe a Amerike 20. rokov 20. storočia sa opálenie považovalo za nežiaduce, lebo bolo stotožňované s ľuďmi nižších vrstiev, ktorí obvykle pracovali vonku. Z tohto dôvodu vyššia spoločnosť uprednostňovala konzervatívne oblečenie. U žien sa to prejavovalo napr. nosením dlhých sukní, dlhých rukávov, klobúkov či šatiek a taktiež nosením ľahkých slnečníkov, tzv. „parazolov“. Tento trend však nabral opačnú tendenciu a v súčasnosti sa v týchto regiónoch sveta považuje opálenie pokožky za istú súčasť módy. S tým súvisí postupný nástup dvojdielnych plaviek.
V súvislosti s týmto sa viditeľné bledé miesta na pokožke, ktoré vznikli pri neopálení celej viditeľnej časti tela, obvykle považujú za neestetický a nevítaný jav. Tento spoločenský názor je zastávaný hlavne u žien, dôvodom čoho sú časté odevy odkrývajúce plecia, dekolt alebo chrbát (top, spoločenské šaty). Preto je stále obvyklejšie opaľovanie s odhaleným poprsím. Konzervatívnejším spôsobom je vyzliecť vrchný diel plaviek ležiac na bruchu, tak aby neboli psia priamo viditeľné, príp. sa odkrýva aj zadok či jeho vrchná časť. Predná časť tela sa doopaľuje v bikinách, pokiaľ možno čo najmenších, ale v rámci spoločenských noriem. Takýto spôsob opaľovania je tolerovaný aj na bežných plážach.
náhľad|Opaľovanie bez hornej časti plaviek Niektoré ženy ale preferujú opaľovanie s odhalenou hruďou aj ležiac na chrbte, prípadne sa možno stretnúť s opaľovaním v úplnej nahote. Obvykle sa tento spôsob opaľovania vykonáva na nudistických plážach, kde to spoločenské konvencie dovoľujú, v odľahlejším a menej navštevovaných častiach pláži alebo na súkromnom pozemku (pri bazéne, na dvore). Len málo prípadov opaľovania v nahote sa vyskytuje v bežnom prostredí, lebo obvykle vyvoláva spoločenské pohoršenie a v niektorých krajinách je považované za priestupok či trestný čin. V legislatíve Slovenskej republiky je vzbudzovanie verejného pohoršenia definované ako priestupok proti verejnému poriadku.
Opačným prístupom k zabráneniu bledých miest na pokožke je čo nosenie odevu pokrývajúceho čo najväčšiu časť tela, ale zároveň by mal byť dostatočne priedušný, v prípade vysokých teplôt. Tento prístup je však ojedinelý a vyskytuje sa hlavne u mužov.
Východná Ázia
Opačný postoj k opaľovaniu je vo východoázijskej kultúre, kde je uprednostňovaná čo najsvetlejšia pokožka, predovšetkým u žien. V japonskej to bolo súčasťou dogmy, že Japonci sa vzhľadom najviac podobajú na Európanov a preto sú nadradeným spomedzi ázijských národov. V týchto krajinách je vysoký dopyt po krémoch bieliacich pokožku. Nosenie slnečníkov je tu bežným javom.
Oslica
Oslica môže byť:
Gmina Iwkowa
Gmina Iwkowa je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Brzesko.
Somarica
Somarica alebo somárica môže byť:
Châlons
Châlons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pécssky obvod
Pécssky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Baranskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Pécs. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Gmina Iwonicz-Zdrój
Gmina Iwonicz-Zdrój je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Má rozlohu 45,5 km² a žije tu 10945 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 240,55 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Krosno.
Konôpka
Konôpka môže byť:
Diodotos
Diodotos môže byť:
Aspirin (rušička)
Aspirin bolo krycie meno rušiaceho systému, ktorý používala britská RAF proti rádiovému navádzaciemu systému Knickebein, používaného Luftwaffe na začiatku druhej svetovej vojny. Spočíval vo vysielaní čiarok Morseovej abecedy na frekvenciách Knickebein. Voľba krycieho mena Aspirin bola priamočiara, pretože britské označenie systému Knickebein bolo Headache. Rušičky Aspirin, spolu s ďalšími zariadeniami pre elektronický boj, prevádzkovalo 80. krídlo RAF pod velením Edwarda Addisona.
Situácia
Na začiatku vojny používalo Nemecko pre bombardovanie britských cieľov viacero rádiových navádzacích systémov (Knickebein, X-Gerät, Y-Gerät). Prvé dva spočívali na vysielaní Morseho bodiek a Morseho čiarok s frekvenciou 60 znakov za minútu v úzkych kužeľových výsekoch. Tieto sa navzájom mierne prekrývali, čím sa vytvorila veľmi úzka oblasť so spojitým tónom - navádzací lúč. Tento lúč bol zameraný na aktuálny cieľ náletu. Piloti bombardéru vedeli na ktorej strane lúča sú čiarky a na ktorej bodky. Podľa toho vedeli, ktorým smerom majú let korigovať, aby sa dostali do oblasti neprerušovaného signálu a teda na správny letový kurz.
Aspirin
Briti zachytili pravidelné vysielanie čiarok a bodiek v rôznych oblastiach nad Anglickom a správne pochopili ich účel. Už v auguste 1940 mali k dispozícii rané rušiace systémy pre známe frekvencie Knickebein, ktoré vysielali šum. Rušička Asipin vysielala na frekvencii Knickebein Morseho čiarky. Systém bol jednoduchý, čiarky Aspirinu neboli synchronizované s čiarkami Knickebein. Cieľom bola dezorientácia nemeckých pilotov tak, aby v oblasti pre súvislý tón počuli vysielanie čiarok a v oblasti bodiek zmes čiarok a bodiek. Rušičky boli prvýkrát nasadené v období po sebe nasledujúcich náletov na Londýn, medzi 7. septembrom a 13. novembrom 1940. V októbri 1940 bolo v prevádzke 15 rušičiek Aspirin.
Účinnosť
Briti verili, že rušenie bolo účinné po technickej stránke. Po vojne nemeckí piloti potvrdili, že dostatočne zreteľne počuli signál Knickebein aj pri jeho rušení, aj keď postupom času bolo stále intenzívnejšie. Rušenie však malo psychologický účinok. Posádky bombardérov si boli vedomé, že Briti systém poznajú. Poznajú aktuálny cieľ náletu a trasu priblíženia a teda majú čas pripraviť protilietadlovú obranu a vyslať stíhačov.
Gmina Izabelin
Gmina Izabelin je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Ożarów Mazowiecki.
Gmina Izbica
Gmina Izbica je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Krasnystaw.
Kozorožec walia
Kozorožec walia alebo etiópsky kozorožec (lat. Capra walie, v amharčine ዋልያ - wáljá) je ohrozený druh kozorožca. Niekedy sa považuje za poddruh kozorožca vrchovského, t.j. Capra ibex walie (po slovensky: kozorožec walia, etiópsky kozorožec alebo kozorožec vrchovský [alebo horský] walia).
Medzi hrozby pre tento druh patria strata prirodzeného prostredia, pytliactvo a malý areál rozšírenia. V Etiópskej vysočine prežíva asi 600 posledných jedincov, sústredených v masíve Sämen. Pokiaľ by sa ich počet zvýšil, okolité horské oblasti by dokázali uživiť populáciu v počte len asi 2 000 jedincov. Jediným známym divým predátorom dospelých jedincov sú hyeny, mláďatá však lovia aj rôzne druhy líšok a mačiek. Kozorožce patria do podčeľade kozorodých (Caprinae) a kozorožec walia je najjužnejšie žijúci druh kozorožca. Na konci 90. rokov 20. storočia bol na červenom zozname IUCN na krátky čas preradený z kategórie “ohrozený” do kategórie “kriticky ohrozený”, a to hlavne kvôli klesajúcej populácii.
Opis
Tieto zvieratá majú čokoládovo až gaštanovo hnedú farbu srsti, šedohnedú papuľu a bledosivú farbu pri očiach a na nohách. Brucho a vnútrajšok nôh sú biele a nohami týchto zvierat sa tiahnu čiernobiele vzory. Samce vážia od 80 do 125 kg a majú veľmi dlhé rohy, ktoré dosahujú dĺžku 110 cm a sú smerom dozadu zakrivené. Rohy používajú pri súbojoch o dominanciu. Samce majú tiež výraznú čiernu briadku, ktorá je pri starších jedincoch dlhšia a hrubšia ako pri mladých. Samice majú rohy tiež, ale sú kratšie a tenšie. Samice sú celkovo menšie a majú svetlejšiu farbu. Kozorožec walia je celkovo menší a štíhlejší než kozorožec vrchovský.
Správanie
Kozorožec walia žije v stádach o veľkosti od päť do dvadsať zvierat. Staršie a vyspelejšie samce sú však často osamelejšie, aj keď väčšinou zostávajú v blízkosti hlavného stáda a so stádom sa stretávajú za účelom rozmnožovania. Stádo dokáže denne prejsť vzdialenosť od pol kilometra do dvoch kilometrov.
Spôsob života
Kozorožce walia žijú vo veľmi strmých a skalnatých oblastiach v nadmorskej výške 2500 až 4500 m.n.m. Ich biotopy sú horské lesy, subalpínske pasienky a kroviny. Pasú sa na potrave zahŕňajúcej rôzne byliny, lišajníky, kry, trávy a popínavé rastliny. Kozorožce sú často vídané ako stoja na zadných nohách, aby sa dostali k mladým výhonkom. Najaktívnejšie sú ráno a večer. Samce žijú v “mládeneckých” skupinách, samice tvoria malé stáda so svojimi mláďatami. Párenie prebieha od marca do mája. Gravidita trvá 150 až 165 dní. Samice rodia jedno alebo dve mláďatá. Kozorožce dosahujú pohlavnú dospelosť vo veku jedného roka.
Ohrozenie
Tento druh sa vyskytuje iba v horách na severe Etiópie. V 20. storočí sa ich populácia výrazne znížila. V rokoch 1994 až 1996 prežívalo len 200 až 250 jedincov, do roku 2004 sa ich počet zvýšil na približne 500. V roku 2020 bolo uvádzaných necelých 600 dospelých zvierat. Strata biotopu a lov sú hlavnými hrozbami. Zasahujúce ľudské osídlenia, pasúci sa dobytok a pestovanie plodín sú tiež veľkým problémom. Stavba ciest fragmentuje biotop kozorožca. Najdôležitejšou oblasťou pre ich prežitie je v súčasnosti Národný park Sämen, ktorý bol založený v roku 1969. Kozorožec walia je podľa červeného zoznamu IUCN považovaný za zraniteľný druh, pričom v roku 1996 bol kritický ohrozený a v roku 2004 ohrozený druh. K prežitiu potrebuje ďalšie opatrenia smerujúce k jeho ochrane. Vzhľadom k tomu, že nikde vo svete nie je chovaná žiadne populácia v zajatí, IUCN doporučilo odchyt niekoľkých jedincov, ktoré by vytvorili jadro chovnej skupiny v zajatí.
TPS Turku
TPS Turku je profesionálny fínsky hokejový tím z mesta Turku. Bol založený v roku 1922.
NHL draft (2023)
NHL Entry Draft 2023 bol v poradí 61. vstupný draft NHL. Draft sa uskutočnil od 28. do 29. júna 2023 v meste Nashville.
Jednotkou draftu sa stal kanadský útočník Connor Bedard, prvým európskym výberom bol Švéd Leo Carlsson (2. miesto). Najvyššie draftovaným obrancom bol Rakúšan David Reinbacher (5. miesto). Spomedzi brankárov bol najvyššie slovenský brankár Adam Gajan (35. miesto). Dokopy bolo draftovaných osem slovenských hokejistov.
Slováci v NHL drafte 2023
Draftovaných bolo osem slovenských hokejistov. Najvyššie draftovaným Slovákom bol z 10. miesta útočník Dalibor Dvorský. V prvom kole bol draftovaný aj Samuel Honzek (16. miesto).
Prvé kolo
1. kolo draftu prebehlo 28. júna.
Chamagnieu
Chamagnieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Euroliga v basketbale žien
Euroliga v basketbale žien (oficiálne po anglicky FIBA EuroLeague Women, hovorovo Euroliga, po anglicky EuroLeague Women, v rokoch 1958-1995 Pohár majstrov európskych krajín v basketbale žien, skratka PMEK) je najvyššia profesionálna basketbalová liga v Európe pre ženské basketbalové kluby. Organizuje ju FIBA Europe.
Dejiny
Euroliga v basketbale žien je hlavná ženská klubová basketbalová súťaž na európskom svetadieli. Bola založená federáciou FIBA v septembri 1958 ako úvodná európska klubová súťaž, do ktorej sa zapojilo 10 tímov a sledovala úspech mužského ekvivalentu turnaja, ktorý sa konal v rovnakom roku. Mužský turnaj Euroligy si počas 46 zápasov pozrelo vyše 100 tisíc divákov.
V úvodnom turnaji zvíťazil bulharský tím Slavia Sofia, ktorý zvíťazil nad sovietskym Dinamom Moskva doma 64-40 a v Moskve 44-34. Formát dvoch finálových hier (doma a vonku) fungoval do roku 1976, kedy ho nahradil formát jedinej finálovej hry od nasledujúceho ročníka.
Počas úvodných rokov bol dominantným tímom lotyšský (v tom čase sovietsky) klub Daugava Riga, ktorý účinkoval v rokoch 19601977 v 16 finále, pričom všetky vyhral. Lotyšský klub je dodnes držiteľom dvoch ťažko prekonateľných rekordov – 18 celkových víťazstiev v Eurolige a 12 v sérii za sebou.
Formát turnajov Final Four bol ukončený v Jekaterinburgu v roku 2011, kedy španielsky tím Halcón Avenida porazil Spartak Moskovská oblasť 68–59. Od sezóny 2011/2012 sa začal miesto turnaja Final Four v Eurolige používať turnaj Final Eight. Posledný ročník s turnajom Final Eight bol 2014, v Jekaterinburgu v ňom zvíťazil tím Galatasaray Istanbul nad mestským rivalom Fenerbahçe 69-58. Od roku 2014 sa finálové turnaje opäť konajú vo formáte Final Four.
Sezóna 2019/2020 musela byť pre pandémiu koronavírusu v marci 2020 prerušená a v júni predčasne ukončená bez vyhlásenia víťaza. Aj v sezóne 2020/21 trápili tímy výpadky hráčok pre pozitívne nálezy na koronavírus, z dôvodu čoho pristupovali riadiace orgány Euroligy k úprave pravidiel a presúvaniu zápasov oslabených tímov na iné termíny.
20042011
V rokoch 2004 až 2011 bolo v súťaži 24 klubov, rozdelených do štyroch skupín po šiestich, kde každý hral s každým doma a vonku. Štyri najlepšie tímy z každej skupiny sa kvalifikovali pre osemfinálové play-off zápasy. Osemfinále sa hrali na základe umiestnenia každého klubu v základnej skupine na dva zápasy (doma a vonku). Víťazi osemfinále postúpili do štvrťfinále. Víťazi štvrťfinále sa kvalifikovali na turnaj Final Four, ktorý organizoval jeden z postupujúcich klubov. Semifinále sa hrali v piatok a finále v nedeľu.
Gmina Izbica Kujawska
Gmina Izbica Kujawska je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 132,05 km² a žije tu 8008 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 60,64 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Włocławek.
Stehlík čečetka
Opis
Stehlík čečetka meria 12 –  a váži 12 – 17,5 g. Na hlave má červenú baretku a čiernu briadku, chrbát je sivastohnedý, tmavo páskovaný so zreteľnou bielou čiarou. Bok je čiarkovaný, samec má červenú hruď. Lieta vlnitým letom, často v kŕdľoch.
Hlas
Počas letu opakuje zvonivé kovové "če-čet" alebo "že-že-že" či "djäck-djäck-djäck". Vábenie znie stúpajúco ako "djüii", pripomína vábenie zelienky. Spev znie ako "Ty ry ry ry..", má premenlivú rýchlosť a zaplieta aj slabiky zo svojho vábenia. Zaujímavým prvkom spevu je prudký nástup jasne znejúceho cvrčivého trilku. Podobný trilok vydáva počas spevu aj stehlík čížavý, u neho však znie jednoliato bzučivo.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 1 000 – 50 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 NE - nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 NE - nehodnotený. V roku 2014 NT* D1 - takmer ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Majú vyhovujúci ochranársky status (S).
Biotop
V období migrácie sa vyskytujú pri rybníkoch, potokoch, kanáloch a poliach.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Černovír (Olomouc)
náhľad|Poloha v rámci Olomouca Černovír (Tschernowir) je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť dedinského charakteru a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. V Čerovíri v roku 2011 žilo 943 ľudí v 267 domoch. Vedľa miestneho cintorína sa nachádza známy vojenský cintorín. V roku 1997 postihla štvť ničnivá povodeň.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Gmina Izbicko
Gmina Izbicko je vidiecka gmina v Poľsku v Opolskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Strzelce.
Gmina Jabłoń
Gmina Jabłoń je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 110,98 km² a žije tu 4177 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 37,64 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Parczew.
Zuzana Žirková
Zuzana Žirková (* 6. jún 1980, Bojnice) je slovenská basketbalová trénerka a bývalá profesionálna basketbalistka. Žirková je mnohonásobná reprezentantka Slovenska, medailistka z Majstrovstiev Európy v basketbale, trojnásobná víťazka Euroligy a účastníčka Letných olympijských hier 2000 v Sydney. Od augusta 2020 pôsobila ako asistentka trénera v tíme BKM Lučenec. V súčasnosti vedie ako hlavná trénerka klub Slávia Banská Bystrica v slovenskej ženskej extralige.
Počas svojej kariéry hrala v niekoľkých euroligových tímoch vrátane SCP Ružomberok, GYSEV Ringa Šopron, Gambrinus SIKA Brno, UMMC Jekaterinburg a Good Angels Košice. V roku 2003 pôsobila vo WNBA za Washington Mystics.
Hráčska kariéra
V roku 2017 sa Žirková zúčastnila Majstrovstiev Európy v basketbale žien, na ktorých skončilo Slovensko na 8. mieste. Žirková bola najlepšou Slovenkou na turnaji, keď získala 57 bodov v piatich zápasoch (priemer 11,4 bodu na zápas). V osemfinálovom zápase proti Ukrajine zaznamenala 31 bodov, keď premenila sedem trojkových pokusov. Po šampionáte definitívne ukončila svoju reprezentačnú kariéru (potom, čo svoj reprezentačný koniec avizovala už dvakrát, v roku 2011 a v roku 2015). Žirková svoju hráčsku kariéru ukončila v apríli 2018 po zisku 15. ligového titulu tímu Good Angels Košice.
Trénerská kariéra
V sezónach 2018/19 a 2019/20 pôsobila Žirková ako hlavná trénerka tímu Young Angels Košice. S tímom skončila v roku 2019 na štvrtom a v roku 2020 po predčasnom ukončení sezóny pre pandémiu koronavírusu na treťom mieste. Následne sa začala venovať mužskému basketbalu, od augusta 2020 začala pôsobiť ako asistentka trénera v tíme BKM Lučenec. Od novembra 2022 vedie ako hlavná trénerka extraligový ženský tím Slávia Banská Bystrica.
Champ-sur-Drac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diodotos z Tyany
Diodotos bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.
Diodotos z maloázijskeho mesta Tyana si na 191. olympijských hrách v roku 16 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Diodota ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 191. olympiádu nazvali jeho menom. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol totiž hlavným olympijským pretekom a menom víťaza tejto disciplíny sa každá olympiáda označovala. Diodotovo olympijské víťazstvo zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika. Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Stehlík horský
Stehlík horský (iné názvy: konôpka horská, stehlík vrchovský ; lat. Linaria flavirostris staršie Carduelis flavirostris) je spevavec a patrí do čeľadi pinkovité. Obýva centrálnu a západnú palearktídu. Cez Slovensko pravidelne migruje a taktiež zimuje, najmä na nížinách západného a východného Slovenska v 8,40 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov stehlík horský patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, v Európe klesá rýchlosťou 25% za obdobie troch generácií (12.6 roka).
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 10 – 1 000. Ekosozologický status v roku 1995 aj roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Majú vyhovujúci ochranársky status (S).
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Gmina Jabłonka
Gmina Jabłonka je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 212,7 km² a žije tu 18 784 obyvateľov (2021), priemerná hustota zaľudnenia je 87 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Nowy Targ.
Súčasťou gminy je 7 dedín:
Champier
Champier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvázi-hviezda
náhľad|Porovnanie veľkosti kvázi-hviezdy s niektorými známymi obrovskými hviezdami. Dokonca aj najväčšia známa hviezda [[UY Scuti je veľmi malá.]] Kvázi-hviezda (alebo hviezda čierna diera, ) je hypotetický typ extrémne masívnej hviezdy, ktorá možno existovala už veľmi skoro v dejinách vesmíru. Na rozdiel od súčasných hviezd, ktoré produkujú energiu jadrovou syntézou v svojich jadrách, energia kvázi-hviezdy by mala pochádzať z materiálov, ktoré padajú do centrálnej čiernej diery.
Atlas vtákov
Atlas vtákov môže byť:
Albánske kráľovstvo (1943 – 1944)
Albánske kráľovstvo (albánsky Mbretëria Shqiptare, nemecky Königreich Albanien) bol štátny útvar v Albánsku, ktorý bol v rokoch 1943–1944 vojensky okupovaný nacistickým Nemeckom a de facto sa stal bábkovým štátom Nemecka.
História
Albánsko prechádzalo v rokoch 1943–1944 turbulentnými zmenami. Krajina po kapitulácii Talianska obsadil nemecký Wehrmacht. Táto okupácia prebehla veľmi pokojne, pretože Taliani, značne znepokojení situáciou a túžiaci sa vrátiť domov, nerobili vôbec žiadny odpor, pretože Nemci mnoho Talianov zajali. Na politickom poli mali Nemci záujem na sformovanie novej vlády, ktorá by okupáciu podporovala a ostro odsudzovala akékoľvek snahy komunistov o nastolenie moci.
Podobne ako na celom Balkáne, aj v Albánsku moc fašistov ohrozovali partizáni, tu pod vedením Envera Hodžu. Podobne ako aj juhoslovanskí partizáni, aj albánski komunisti sa pripravovali na prevzatí moci a začali budovať paralelné štátne štruktúry – parlament a vládu. Tieto orgány boli zriadené počas tzv. permetskej konferencie. Kráľovi Zoguovi bolo zabránené, aby sa vrátil späť do vlasti. Dňa 17. novembra 1944 obsadili partizáni Tiranu.
Štátne symboly
Po oficiálnom zrušení únie s Talianskom v októbri 1943 sa krajina vrátila k vyhláškam zo septembra 1928, počas tohto obdobia sa vrátila k pred-talianskej vlajke a znaku.
Champagnier
Champagnier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Július Kinček
Július Kinček (* 21. apríl 1957, Bratislava) je slovenský hudobný producent, dramaturg a skladateľ.
Champagnier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obchodovanie s emisiami
Obchodovanie s emisiami (alebo cap and trade) je schválený obchodný mechanizmus, umožňujúci kontrolovanie znečistenia prostredníctvom ekonomických výhod s cieľom postupne znižovať vyprodukované emisie. Na rozdiel od vydávania rôznych príkazov resp. zákazov, alebo rozdávania dotácií, patrí systém obchodovania s emisiami medzi flexibilné spôsoby regulácie, keďže umožňuje jednotlivým členom samostatne sa rozhodovať ako najlepšie dosiahnuť svoje, resp. spoločné ciele.
Champagnier
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Július Kinček
Július Kinček bol predsedom predstavenstva vydavateľstva Opus, spolukonateľom a riaditeľom vydavateľstva Forza Music.
Champagnier
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obchodovanie s emisiami
Hlavný orgán (väčšinou vláda) stanoví limitnú hodnotu množstva znečisťujúcich látok na určitý časový úsek, ktoré môžu byť vypustené do ovzdušia. Podniky alebo firmy, ktoré sa podieľajú na znečisťovaní životného prostredia vypúšťaním emisií do ovzdušia, nesmú prekročiť hodnoty stanovené v emisnom povolení, ktoré dostanú od vlády. Toto povolenie im umožňuje vypustiť do ovzdušia určité množstvo znečisťujúcich látok. Podniky, vlastniace nadbytok takýchto tzv. voľných emisií, môžu predať časť emisií inému podniku, ktorý ich má nedostatok (pre zvýšenie objemu výroby atď.). S povoleniami je následne možné obchodovať aj na sekundárnych trhoch (systém pre obchodovanie s povolenkami na emisie skleníkových plynov).
Július Kinček
Diskografia
Zoznam niektorých albumov, na ktorých sa producentsky, či autorsky Július Kinček podieľal:
Obchodovanie s emisiami
Kupujúci vlastne platí poplatok za možnosť pokračovať vo výrobe a naďalej znečisťovať prostredie. Teoreticky, tí znečisťovatelia, ktorí sú schopní najlacnejšie zredukovať množstvo vypúšťaných emisií tak získajú predajom emisií akoby odmenu. Snahou je takto poskytnúť súkromnému sektoru možnosť zefektívniť výrobu, postupne znižovať znečisťovanie a ekonomicky rásť.
Existuje viacero obchodných systémov pre niekoľko látok znečisťujúcich prostredie. Najväčší obchodný systém pre skleníkové plyny je Európsky emisný systém (European Union Emissions Trading Scheme - EU ETS ), kde sa obchoduje hlavne s európskymi emisiami. Spojené štáty americké majú vlastný vnútorný trh k znižovaniu kyslých dažďov a viacero regionálnych trhov s oxidom dusíka.
Prehľad
náhľad|Uhoľná elektráreň v Nemecku. V dôsledku obchodovania s emisiami, sa uhlie môže stať menej konkurencieschopné palivo ako ostatné možnosti. Znečistenie je príkladom obchodnej externality. Externalita, alebo externý efekt, je vonkajší účinok rozhodnutia či činnosti, úmyselne či neúmyselne prenesený z daného subjektu na iný subjekt alebo okolie. Celkovým cieľom obchodovania s emisiami je poukázať na znečisťovanie a minimalizovať náklady na dosahovanie týchto cieľov.
Vláda si stanoví celkový strop resp. národnú kvótu na vypustené emisie a tú následne rozdelí medzi firmy a zariadenia, ktoré sú do EU-ETS na jej území zahrnuté. Firmy sa môžu rozhodnúť, či svoju kvótu úplne prečerpajú, alebo predajú jej časť. Jedno povolenie umožňuje emisie jednej tony CO2. Trh s povolenkami je však otvorený – kupovať a následne predávať ich môžu firmy, inštitúcie, mimovládne organizácie i jednotlivci. Záznamy o emisných kvótach, množstve povolení i ich aktuálnych cenách sú prístupné v online registri. EU – ETS má potenciál zahrnúť mnoho sektorov a všetky skleníkové plyny spomínané v Kjótskom protokole ako CO2, metán, oxid dusičitý, hydrofluórkarbonáty, perfuórkarbonáty a oxid síričitý. V prvej fáze EU – ETS pokrývala len emisie CO2 veľkých znečisťovateľov v sektore výroby elektrickej energie, tepla a vo vybraných sektoroch energeticky náročných odvetviach napr. rafinérie ropy, koksárne, železiarne, oceliarne, cementárne, sklárne, tehelne ale i výrobne keramiky a papierne.
O zaradení konkrétnej továrne či podniku do regulovanej schémy rozhoduje jej produkčná kapacita, teda objem výroby. V tomto prvom období to bolo takmer 11 500 výrobných prevádzok v takmer 25 členských krajinách Európskej únie, ktoré zodpovedali za približne 45% celkových emisií CO2 v EÚ. Od konca roku 2005 sa európska komisia snaží, aby boli do systému zahrnuté aj emisie z leteckej dopravy.
Národné alokačné plány
Každá členská krajina Únie vypracuje Národný alokačný plán, ktorý určuje množstvo emisií CO2, ktoré môžu vyprodukovať firmy v danej krajine. Komisia žiadnemu štátu neurčuje presný objem emisií, stanovených je len 12 kritérií, ktoré je potrebné rešpektovať. Vlády však vedia, že ak by boli príliš štedré pri určovaní alokácií, mohlo by to ohroziť fungovanie celého EU-ETS. Výsledkom by bolo buď nesplnenie kjótskych záväzkov, alebo potreba pristúpiť k iným, potenciálne nákladnejším nástrojom. Prvé obdobie obchodovania s emisiami prebieha v 2005-2007, druhé v 2008-2012, tretie začne po roku 2013.
Najdôležitejšie princípy tvorby Národného alokačného plánu: Systém kontroly:
Každý kalendárny rok musia všetky prevádzky zahrnuté do EU ETS predložiť správu o tom, aké množstvo emisií vyprodukovali (merané v ekvivalentoch CO2). Na základe toho sa im potom zruší určité množstvo povolení, zvyšné možno ušetriť do ďalšieho roka, alebo s nimi obchodovať.
Ak podnik prekročí povolené množstvo emisií, za každú tonu naviac zaplatí pokutu 40 eur (od roku 2008 to bude 100 eur). Jeho meno bude zverejnené a do nasledujúceho roku si bude musieť na trhu kúpiť potrebné dodatočné množstvo povolení. Značné pokuty hrozia za prekročenie pravidiel EU ETS aj členským krajinám.
Systém obchodovania s emisiami (ETS) bol založený na to, aby pomohol znížiť emisie skleníkových plynov z priemyslu a bojovať tak proti globálnemu otepľovaniu. Elektrárne, letecké spoločnosti a iné firmy môžu v rámci tohto systému kupovať a predávať emisné kvóty, alebo povolenky na znečisťovanie, ktorých cena by ich mala donútiť k tomu, aby šetrili energiou alebo hľadali iné, ekologickejšie riešenia.
Kde je teda problém?
Ceny kvót sú momentálne veľmi nízke. Dopyt po nich klesol, za čo môže čiastočne i hospodárska kríza, zatiaľ čo ich ponuka sa nezmenila. V roku 2013 tak boli zaznamenané až 2 miliardy prebytočných kvót. Do roku 2020 by sa ich počet mohol zvýšiť na 2,6 miliardy. Keďže kvót je prebytok, firmy nemajú žiadny stimul na to, aby investovali do ekologickejších opatrení, čo podkopáva samotnú podstatu celého systému ETS zameraného na boj proti klimatickým zmenám.
Ako to napraviť?
Komisia prišla s nápadom jednoducho stiahnuť tieto nadbytočné povolenky z trhu. Ak ich počet prekročí istý prah, uložia sa do tzv. “rezervy stability trhu”, z ktorej môžu byť v prípade potreby znovu vytiahnuté. Komisia by chcela toto nové opatrenie zaviesť od roku 2021, no poslanci si želajú, aby uzrelo svetlo sveta už koncom roku 2018
Posudzovanie plánov prideľovania kvót vychádza z 11 všeobecných kritérií uvedených v prílohe III k smernici o obchodovaní s emisnými kvótami. Kritérium 1 ustanovuje, že navrhnuté celkové množstvo kvót musí byť v súlade s cieľmi členského štátu podľa Kjótskeho protokolu. To znamená, že členský štát by sa mal ubezpečiť, či kvóty, ktoré prideľuje svojim prevádzkam, mu umožnia dosiahnuť svoje ciele podľa Kjótskeho protokololu. Samozrejme, že členský štát môže a mal by prijať aj iné opatrenia. Aj ďalšie sektory produkujú emisie skleníkových plynov: v EÚ je doprava zodpovedná za 21 % emisií skleníkových plynov, domácnosti a malé podniky za 17 % a poľnohospodárstvo za 10 %. Členské štáty teda môžu a mali by prijať aj opatrenia na zníženie emisií v týchto sektoroch. Okrem toho môžu členské štáty plánovať nákup emisných úverov prostredníctvom pružných nástrojov vychádzajúcich z projektov Kjótskeho protokolu, ktorými sú napr. mechanizmus čistého rozvoja (MČR), spoločná realizácia (SR) a medzinárodný obchod s emisnými kvótami podľa Kjótskeho protokolu.
MČR a SR umožňujú vládam realizovať aj v zahraničí projekty na zníženie emisií a vypočítavať dosiahnuté zníženie v porovnaní s vlastnými cieľmi stanovenými v Kjótskom protokole. Projekty SR sa môžu realizovať v iných priemyselne rozvinutých krajinách s cieľmi stanovenými v Kjótskom protokole, kým projekty MČR môžu realizovať rozvojové krajiny, ktoré nemajú v rámci tohto protokolu stanovené ciele. Všetky tieto opatrenia a ich predpokladané výsledky musia byť uvedené v plánoch prideľovania kvót. Podľa kritéria č. 1 Komisia posudzuje, či úroveň emisií priemyselných sektorov, ktoré sa zúčastňujú obchodovania s emisnými kvótami, spolu s ďalšími opatreniami umožnia členskému štátu splniť ciele, ktoré mu stanovuje Kjótsky protokol. Ak jedine kombinovaný účinok rozličných zásad a opatrení umožní členským štátom dosiahnuť svoje ciele, smernica hovorí o „ceste“ do Kjóta. Viacero ďalších kritérií požaduje od členských štátov, aby posudzovali aj vývoj emisií a možnosti ich znižovania vo všetkých sektoroch. Okrem toho existujú kritériá, ktoré sa pokúšajú zabezpečiť, aby nedochádzalo k diskriminácii medzi spoločnosťami a rozličnými sektormi a aby sa dospelo k súladu s pravidlami EÚ pre hospodársku súťaž a štátnu pomoc.
Ďalšie kritériá sa týkajú ustanovení v pláne pre nových účastníkov, prispôsobenia predchádzajúcich snáh o zníženie emisií a čistých technológií. Komisia uverejnila pokyny na vykonávanie týchto kritérií prideľovania kvót začiatkom januára 2004. Ak Komisia zistí, že plán nie je v súlade s kritériami a zmluvou o EÚ, môže plán čiastočne alebo úplne zamietnuť. Ak Komisia nezamietla žiadny aspekt plánu, členský štát môže pokračovať a prijať konečné rozhodnutie o prideľovaní kvót. Komisia musí prijať rozhodnutie do troch mesiacov od oznámenia národného plánu prideľovania kvót Komisii zo strany členského štátu.
To závisí od súboru zvolených opatrení. Jedným zo základných zásad Európskeho programu klimatických zmien je dôsledná identifikácia nákladovo najvýhodnejších opatrení na splnenie cieľov Kjótskeho protokolu. Nedávne štúdie vypracované Komisiou vedú k záveru, že ciele je možné dosiahnuť s ročnými nákladmi od 2,9 miliárd EUR do 3,7 miliárd EUR, čo je menej ako 0,1 % HDP v EÚ. Jedna z týchto štúdií vedie k záveru, že bez systému obchodovania s emisnými kvótami by náklady dosiahli 6,8 miliárd EUR. Obchodovanie s emisnými kvótami umožňuje tak ešte viac znížiť náklady na dosiahnutie cieľov Kjótskeho protokolu. 6 Spôsob rozdelenia týchto nákladov závisí od rozhodnutí prijatých v plánoch prideľovania kvót a od ďalších opatrení prijatých na riadenie emisií v sektoroch, ktoré sa nemôžu podieľať na systéme obchodovania s emisnými kvótami. Systém neohrozí, ale ochráni konkurencieschopnosť hospodárstva EÚ, pretože akékoľvek alternatívne opatrenia by pre firmy EÚ znamenalo vznik vyšších nákladov ako je potrebné. Vykonávanie Kjótskeho protokolu bude však znamenať nielen nové hospodárske príležitosti, ale aj náklady pre firmy EÚ.
Príklad
Povedzme, že každá zo spoločností A a B emituje ročne 100 000 ton CO2. Vláda poskytne každej z nich emisnú kvótu 95 000. Jedna kvóta predstavuje právo emitovať 1 tonu CO2. Ani jedna zo spoločností teda nemá svoje emisie plne pokryté. Na konci každého roka musia spoločnosti odovzdať také množstvo kvót, ktoré zodpovedá ich emisiám počas roka, nech sú emisie jednotlivej spoločnosti akékoľvek. Obe spoločnosti A a B musia pokryť 5 000 ton CO2 a majú dva spôsoby, ako to urobiť. Alebo znížia svoje emisie o 5 000 ton, alebo kúpia 5 000 kvót na trhu. S cieľom rozhodnúť sa, ktorý spôsob si zvolia, spoločnosti porovnajú náklady na zníženie vlastných emisií o 5 000 ton s trhovou cenou kvót. Ako príklad povedzme, že trhová cena kvóty je 10 EUR za tonu CO2. Náklady spoločnosti A na zníženie emisií sú 5 EUR (t. j. nižšie, ako trhová cena). Spoločnosť A zníži svoje emisie, pretože je to lacnejšie, ako kúpa kvóty. Spoločnosť A môže znížiť svoje emisie o viac ako 5 000 ton, povedzme o 10 000 ton. Situácia spoločnosti B môže byť opačná. Jej náklady na zníženie emisií sú 15 EUR (t. j. vyššie, ako trhová cena), takže spoločnosť dá prednosť kúpe kvóty pred znížením emisií. Spoločnosť A minie 50 000 EUR na zníženie emisií o 10 000 ton pri nákladoch 5 EUR za tonu, a získa 50 000 EUR z predaja 5 000 ton pri cene 10 EUR za tonu. Takto spoločnosť A plne pokryje svoje náklady na zníženie emisií predajom kvót, pričom však bez systému obchodovania s emisnými kvótami by znášala čisté náklady 25 000 EUR. Spoločnosť B míňa 50 000 EUR na zakúpenie 5 000 ton pri cene 10 EUR za tonu. Ak by neexistovala pružnosť poskytnutá systémom obchodovania s emisnými kvótami, spoločnosť B by musela minúť 75 000 EUR. Keďže jedine spoločnosť, ktorá má nízke náklady na znižovanie emisií a volí si teda zníženie emisií, ako napr. spoločnosť A, je schopná predávať kvóty, predstavujú kvóty, ktoré spoločnosť B nakupuje, zníženie emisií, aj keď samotná spoločnosť B emisie neznížila. Toto je dôležité si zapamätať. Zabezpečí sa tak, že najlacnejšie zníženia emisií sa vykonajú ako prvé. Keďže systém sa uplatňuje v celej EÚ, spoločnosti budú vyhľadávať najlacnejšie zníženia v celej EÚ a zabezpečovať si prvenstvo v znižovaní emisií. Je to pružnosť v systéme, ktorá robí obchodovanie s emisnými kvótami nákladovo najvýhodnejším spôsobom dosiahnutia daného cieľa v oblasti životného prostredia. Celkové náklady by boli pre priemysel vyššie, ak by spoločnosť B bola prinútená znížiť emisie zo svojich prevádzok pri vyšších nákladoch.
Štúdia OECD
Politici by tak mali uprednostniť zdaňovanie fosílnych palív a systémy obchodovania pred inými opatreniami, ako sú výkupné ceny, dotácie či ďalšie regulačné nástroje. Napríklad, ak sa pri znižovaní emisií v sektore cestnej dopravy použijú iné nástroje než palivové dane, priemerné náklady redukcie tony CO2 môžu byť až 8-krát vyššie. Odborníci z OECD študovali klimatické politiky v 15 krajinách a rôznych sektoroch – výrobu elektriny, cestnú dopravu, odvetvie výroby celulózy a papiera i cementu, a tiež spotrebu energie v domácnostiach.
Množstvo kvót pre celé Spoločenstvo
Množstvo kvót pre celé Spoločenstvo, ktoré sa od roku 2013 začalo vydávať každoročne, sa lineárne znižovalo od polovice obdobia rokov 2008 až 2012. V porovnaní s priemerným celkovým ročným množstvom kvót, ktoré členské štáty vydali v súlade s rozhodnutiami Komisie o ich národných alokačných plánoch na obdobie rokov 2008 až 2012, sa množstvo znižovalo o lineárny koeficient 1,74 %. V súvislosti s výrobou tepla alebo chladením sa bezodplatné kvóty prideľujú na diaľkové vykurovanie a vysokoúčinnú kogeneráciu v zmysle vymedzenia tohto pojmu v smernici 2004/8/ES s cieľom uspokojiť hospodársky odôvodnený dopyt. Po roku 2013 sa každoročne celkové pridelenie takýmto zariadeniam upravlo podľa výroby takéhoto tepla o lineárny koeficient 1,74 %. Bezodplatne sa nesmeli prideliť žiadne kvóty na výrobu elektrickej energie novým účastníkom. Emisný strop sa každý rok znižoval o 1,74 % z celkovej priemernej ročnej tolerancie v rámci druhej obchodnej fázy medzi rokmi 2008 až 2012. V súčasnosti to znamená redukciu o 37 435 387 ton emisií CO2. Stanovená hodnota sa zakladá na záväzku EÚ znížiť svoje emisie skleníkových plynov o 20 % medzi rokmi 1990 a 2020. Únia však v súčasnosti uvažuje o možnom zvýšení tohto cieľa na 30 %, keďže podľa Komisie a niektorých členských štátov nie je súčasný cieľ už viac motivujúci pre spoločnosti, aby investovali do nízkouhlíkových technológií. Posledné údaje ukazujú, že Európa produkuje už teraz o 17 % menej emisií kvôli hospodárskej kríze. Komisia upozorňuje, že emisný strop v rámci ETS by sa ešte mohol upraviť, ak EÚ zvýši svoj emisný cieľ pre rok 2020 na 30 %.
Gmina Jabłonna (powiat lubelski)
Gmina Jabłonna je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 130,98 km² a žije tu 7534 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 57,52 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Lubelské.
Duncan Haldane
Frederick Duncan Michael Haldane (* 14. september 1951, Londýn, Spojené kráľovstvo), známy ako F. Duncan Haldane, je britský fyzik, ktorý pôsobí ako profesor fyziky na Princetonskej univerzite, a na Perimeter Institute for Theoretical Physics v Kanade.
V roku 2016 získal Nobelovu cenu za fyziku spoločne s Davidom J. Thoulessom a Johnom Michaelom Kosterlitzom.
Vzdelanie
Haldane získal vzdelanie v St Paul's School v Londýne. Bakalársky titul dostal na Christ's College v Cambridgi a následne tu získal v roku 1978 i doktorát pod vedením Philipa Warrena Andersona.
Kariéra a výskum
Haldane pracoval medzi rokmi 1977 a 1981 ako fyzik v Laueho-Langevinovom inštitúte vo Francúzsku. Potom prijal pozíciu na Univerzite Južnej Kalifornie. Haldane je známy vďaka širokej škále zásadných príspevkov k fyzike kondenzovaných látok, vrátane teórie Luttingerových tekutín, teórie jednorozmerných spinových reťazcov, teórie frakčného kvantového Hallovho javu, previazanie spektra a mnohých ďalších.
Od roku 2011 vyvíja nový geometrický popis frakčného kvantového Hallovho javu, ktorý popisuje „tvar zloženého bozónu“ pomocou „unimodulárneho“ (determinant 1) priestorového metrického-tenzorového poľa ako základného kolektívneho stupňa voľnosti, zo stavov frakčného kvantového Hallovho javu. Tento nový „Chernov-Simonsov + kvantovo geometrický opis“ je náhrada za „Chernove-Simonsove + Ginzburgove-Landauove“ paradigma zavedené v roku 1990. Na rozdiel od predchádzajúceho popisu poskytuje popis FQHE kolektívny mód, ktorý súhlasí s Girvinovým-Macdonaldovým-Platzmanovým „jednoduchým módom zbližovania“.
Ocenenia a uznania
Haldane bol v roku 1996 zvolený za člena Kráľovskej spoločnosti a členom Americkej akadémie umení a vied.