cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vývoj hviezdy
Stredne hmotné hviezdy
Hviezdy s hmotnosťou približne hmotnosti Slnka (do 1,4 násobku hmotnosti Slnka) končia fázou červeného obra, planetárnej hmloviny a bieleho trpaslíka. Keď vo hviezde prestane prebiehať jadrová fúzia, je porušená hydrostatická rovnováha a nastáva kontrakcia. Jadro hviezdy sa začne zmršťovať. Vzrastajúca teplota a tlak v jadre si vynúti opätovné zapálenie termojadrových reakcií, nakoľko však už v jadre nie sú zásoby vodíka, začne sa termojadrová fúzia vzniknutého hélia na kyslík a uhlík. Vo vonkajších vrstvách hviezdy pokračuje syntéza vodíka. Vonkajšie vrstvy sa nafúknu, zrednú, ochladnú a zmenia farbu na červenú. Z hviezdy sa stane červený obor. V takomto ustálenom stave hviezda vydrží ďalšie milióny rokov. Napokon sa však minú aj zásoby hélia. Jadro opäť pokračuje v gravitačnej kontrakcii a zmení sa na malého a hustého bieleho trpaslíka. Vonkajšie vrstvy hviezdy sa znova začnú rozpínať, až sa napokon oddelia od hviezdy a vytvoria planetárnu hmlovinu. Biely trpaslík postupne vychladne a zhasne a planetárna hmlovina sa rozptýli a stane sa súčasťou medzihviezdnej hmoty.
Hmotnejšie hviezdy
Tretí typ smrti sa týka hviezd s hmotnosťou od 1,4 do 3 hmotností Slnka. Začína sa podobne, ako u bieleho trpaslíka, kontrakciou. Tá však pokračuje až do takej miery, že jadro hviezdy nevydrží obrovskú teplotu a nastáva jav zvaný supernova, pri ktorom hviezda rozmetá približne 95 percent svojej hmoty a vytvorí sa hmlovina, zvyšných 5 percent ostane v podobe maličkého jadra hmloviny, ktoré pokračuje v kontrakcii. Elektróny sú postupne obrovským tlakom „vtlačené“ do protónov a vzniká látka zložená prevažne z neutrónov. Takto vznikne neutrónová hviezda, prípadne pulzar, ak hviezda rotuje a emituje žiarenie. Okolitá hmlovina sa niekedy tiež nazýva planetárna hmlovina, alebo pozostatok po supernove.
Najhmotnejšie hviezdy
Najhmotnejšie hviezdy začnú svoje posledné štádium vývoja podobne, ako v predchádzajúcom prípade. Explózia hviezdy sa v takomto prípade nazýva supernova (prípadne hypernova ak je hmotnosť hviezdy výnimočne veľká). Po výbuchu supernovy sa jadro dostane do štádia neutrónovej hviezdy. Ak má táto neutrónová hviezda stále hmotnosť viac ako 3 hmotnosti Slnka, kontrakcia pokračuje, až prekročí kritickú hranicu a nastáva zrútenie sa hmoty samej do seba a vznikne singularita, ktorá má vo svojom okolí tak zakrivený časopriestor, že ani svetlo neunikne z tohto priestoru. Preto sa tento stav nazýva aj čierna diera.
Obohacovanie medzihviezdnej hmoty
Vonkajšie odhodené vrstvy hviezdy, či už ako planetárna hmlovina, alebo ako pozostatok supernovy, sa naďalej rozpínajú a postupne splynú s medzihviezdnou hmotou. Stanú sa súčasťou hmlovín, z ktorých sa znova môžu sformovať hviezdy. Táto druhá generácia hviezd však má na rozdiel od tej predchádzajúcej už väčšie zastúpenie ťažkých prvkov. Takto sa medzihviezdna hmota obohacuje a ťažšie prvky, ktoré sú nevyhnutné pre vznik pevných (terestriálnych) planét a prípadného života. Prvé hviezdy vo vesmíre boli zložené výlučne z vodíka a hélia. Slnko je už hviezdou druhej alebo tretej generácie, pretože v jeho chemickom zložení sa objavujú (hoci len v stopových množstvách) prvky ako kyslík, uhlík a železo. Znamená to, že časť hmoty Slnka a telies slnečnej sústavy pochádza z dávno zaniknutej hviezdy.
Géza Gárdonyi
Géza Gárdonyi (vlastným menom Géza Ziegler) (* 3. august 1863, Gárdony-Agárdpuszta – † 30. október 1922, Jáger) bol maďarský spisovateľ, básnik, dramatik, novinár, čestný člen Maďarskej akadémie vied.
Od roku 1881 vyučoval na základnej škole, potom v roku 1885 sa stal novinárom (Győr, Szeged, Arad, Budapešť). Neskôr sa stal jedným z najvážnejších románopiscov maďarskej literatúry. Nebol členom žiadneho literárneho kruhu, jeho prózy sú rozdelené do troch tematických oblastí. V roku 1890 napísal poviedky a príbehy v populárnej nálade (Az én falum – Moja dedina, 1898), koncom nového storočia vytvoril historické romány (Egri csillagok – Jágerské hviezdy, 1901; A láthatatlan ember – Ve stínu hunské slávy, 1902; Isten rabjai – Slave Boha, 1908), potom psychologické romány (Szunyoghy miatyánkja – Otčenáš Szunyoghyho, 1913; Ida regénye – Roman o Ida, 1920). Jeho dráma aj poézia bola menej významná. Gárdonyi bol výstredný človek, legendárna postava v čase jeho života ("pustovník v Jágeri").
Maďarské národné florbalové družstvo žien
Maďarské národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Maďarsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Maďarskej florbalovej federácie (MFSZ). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1995. Vo feburári 2017 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 15. miesto.
Jeho najlepším výsledkom je 12. miesto na Majstrovstvách sveta 2009 a 9. miesto na Majstrovstvách Európy 1995. V kvalifikácii na MS 2013 v poľskej kvalifikačnej skupine skončilo na postupujúcom mieste len o skóre pred 🇳🇱 a kvalifikovalo sa už na svoj siedmy svetový šampionát.
Nézel
Nézel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kríže
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kríže v okrese Bardejov.
Divoký anjel
Divoký anjel (Muñeca Brava) je argentínsky televízny seriál, romantická telenovela s komediálnymi prvkami z produkcie Raúla Lecounu a televízie Telefe v rokoch 1998 – 1999. Hlavné postavy stvárnili herci Natalia Oreiro a Facundo Arana, pre ktorých to bol vďaka celosvetovému úspechu tejto telenovely začiatok medzinárodnej kariéry. Väčšina seriálu sa natáčala v okolí Buenos Aires, niektoré časti sa natáčali aj v Taliansku a Španielsku.
Vysielanie
Seriál bol v Argentíne premiérovo vysielaný v pracovných dňoch po 13. hodine. Úvodná epizóda bola na obrazovkách uvedená 16. novembra 1998, poslednú epizódu mohli diváci vidieť 17. decembra 1999. Celkovo vzniklo 285 epizód, pričom medzinárodná verzia Divokého anjela obsahuje 270 epizód, ktoré sú čiastočne inak zostrihané.
Na Slovensku tento seriál premiérovo vysielala verejnoprávna Jednotka od 10. apríla 2001 do 29. apríla 2002 každý pracovný deň po 18. hodine. Sledovanosť seriálu bola na vysoko nadpriemernej úrovni. Druhýkrát bol Divoký anjel na Jednotke vysielaný od 16. septembra 2002 do 20. októbra 2003, tretíkrát od 14. septembra 2009 do 25. októbra 2010 a štvrtýkrát od 5. septembra 2011 do 12. októbra 2012. Seriál dokázal k obrazovkám STV pritiahnuť divákov aj v niekoľkonásobných reprízach.
V roku 2022 skupina Markíza zakúpila vysielacie práva na Divokého anjela a licenciu k slovenskej zvukovej verzii tohto seriálu od RTVS, čo bolo pre skupinu Markíza pomerne nákladné. Po takmer 10 rokoch sa tak Divoký anjel vrátil na slovenské obrazovky na stanici Doma, kde bol vysielaný od 18. júla 2022 do 27. januára 2023. Seriál dokázal aj po rokoch zaznamenať nadpriemerné výsledky sledovanosti.
ITER
náhľad|Zmenšený model ITERu ITER, skratka pre International Thermonuclear Experimental Reactor, je medzinárodný tokamak (magneticky ohraničovaná fúzia) experiment, ktorý je v súčasnosti vo výstavbe neďaleko mesta Aix-en-Provence v južnom Francúzsku. Po dokončení má slúžiť na dokázanie vedeckej a technologickej realizovateľnosti fúzneho reaktoru v plnom rozsahu. Stavia na výskume, ktorý bol vykonaný na zariadeniach, ako sú napríklad TFTR, JET, JT-60, a T-15, ale bude podstatne väčší než každý z nich. Je očakávané, že tento program bude trvať 30 rokov – 10 rokov stavba a 20 rokov prevádzkovanie – a stáť až 13 miliárd €. Po mnohých rokoch rokovania účastníci oznámili v júli roku 2005, že ITER bude postavený vo výskumnom centre Cadarache v obci Saint-Paul-lès-Durance vo Francúzsku.
ITER je zamýšľaný ako experimentálny krok medzi súčasným výskumom plazmovej fyziky a budúcimi fúznymi elektrárňami. Je technicky pripravený pre začatie stavby a prvá plazmová prevádzka bola očakávaná v roku 2018. Podľa aktualizovaného harmonogramu z roku 2016 sa predpokladá získanie plazmy v reaktore v roku 2025 a jeho finálne sprevádzkovanie na plný výkon v roku 2035. 28. júla projekt prešiel do fázy spustenie hlavnej montážnej haly.
Ciele
Projekt ITER má množinu určitých cieľov, pričom všetky sa zaoberajú vývojom realizovateľnej fúznej elektrárne:
Financovanie
Ide o druhý najdrahší vedecký projekt na svete. Viac už stojí iba Medzinárodná vesmírna stanica (ISS). ITER bol založený a je riadený skrze sedem členov – Európska únia, Čínska ľudová republika, India, Japonsko, Kórejská republika, Rusko a USA. EÚ nesie 45,6 % nákladov projektu, všetky ostatné strany zhodne po 9,1 %. Výstavba tokamakového komplexu ITER začala v roku 2013 a stavebné náklady sa v roku 2015 odhadovali na 14 mld. €, celkové náklady na výstavbu a prevádzku sa odhadujú na viac než 20 mld. €. Na projekte priamo či nepriamo spolupracuje 35 krajín.
Výkon
ITER bude používať vodíkový plazmový prstenec zahriaty na 100 miliónov stupňov celzia. Je navrhnutý tak, aby vyrábal približne 500 MWt (500 miliónov wattov) fúznej energie nepretržite až 1000 sekúnd (na porovnanie JET mal špičkový výkon 16 MW na menej ako sekundu). ITER nebude dodávať elektrický prúd do verejnej elektrickej siete. Ak by dodával, z 500 MWt by dokázal vyprodukovať 200 MWe, čo by postačovalo pre približne 200 tisíc domácností.
Nobuhide Oda
Nobuhide Oda (jap.:織田信秀, Oda Nobuhide, 1510 – 21. apríl 1551) bol vojvodcom a policajným sudcom v provincii Owari v Japonsku počas obdobia Sengoku. Bol otcom Nobunagu Oda.
Nobuhide, ako hlava klanu Oda, bol zapletený do vojny s daimjóm provincie Mino Dósan Saitóm na severných hraniciach a na východe s Jošimotom Imagawom, daimjóm provincií Mikawa, Suruga a Tótómi. Nikdy nebol schopný úplne zjednotiť provinciu Owari. Hoci si zabezpečil udržanie svojich dŕžav proti ostatným oponentom, neustále zápasy vo vnútri klanu Oda mu zabránili dosiahnuť úplne víťazstvo. V roku 1549, Nobuhide dohodol mier s Dósanom Saitóm dohodnutím svadby medzi synom (Nobunagom) a dcérou Saitóa. S podporou Dósana, sa Nobuhide zameral na Imagawu. V jednom z jeho víťazných momentov sa mu podarilo zajať Motojasu Macudairu na ceste do Imagawa a spravil z neho rukojemníka. Teraz bol schopný zabezpečiť si vstup do provincie Mikawa.
Autonoé (dcéra Danaa)
Autonoé alebo Autonoa alebo Autonoe (Autonoé) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Polyxo. Autonoé bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže jej otec so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Autonoe za manžela vybrali Eurylocha, syna Aigypta a jeho manželky Kaliadny. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, Autonoé a aj ostatné jej sestry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.
А
náhľad|Písmeno А А (minuskula а) je písmeno cyriliky. Jeho tvar sa v minuskulnom aj majuskulnom variante zhoduje s tvarom písmena A v latinke. Pôvodne sa písmeno nazývalo az, z ktorého, spoločne s názvom písmena Б (buky), je odvodený názov obvyklého radenia písmen cyriliky – azbuka.
Azbuky východoslovanských jazykov, bulharčiny a väčšina azbúk neslovanských jazykov odvozených z ruskej azbuky obsahujú špeciálne písmeno pre jotovanú hlásku zachytenú písmenom А, písmeno Я.
V niektorých neslovanských jazykoch sa na zápis používajú aj varianty písmena A s diakritikou: Ӓ a Ӑ.
V latinke písmenu А zodpovedá písmeno A (a), v gréckom písme v modernej gréčtine mu zodpovedá písmeno Α (α), v gruzínskom písme písmeno ა a v arménskom písme písmeno Ա (ա).
Juan Manuel Fangio
Juan Manuel Fangio (* 24. jún 1911, Balcarce, Argentína – † 17. júl 1995, Balcarce, Argentína) bol argentínsky automobilový pretekár, účastník majstrovstiev sveta formuly 1. Získal 5 majstrovských titulov, z toho 4 v rade za sebou.
Životopis
Fangio sa narodil v argentínskom Balcarce, v rodine talianskych emigrantov. Z počiatku sa venoval futbalu a pre typický tvar svojich nôh získal prezývku El Chueco, čo znamená žokej na sude, ale veľmi rýchlo sa u neho prejavila vášeň pre mechaniku.
V 16-ich rokoch opustil štúdia na škole, aby sa vyučil automechanikom. Po vojenskej službe si otvoril malý autoservis a začal pretekať v miestnych pretekoch. Išlo predovšetkým o diaľkové preteky na nespevnených cestách naprieč juhoamerickým kontinentom. Juan Manuel Fangio pretekal od 18. rokov na aute Ford, ktorý získal od taxislužby. Prvé veľké preteky absolvoval v roku 1934 na aute Ford T, musel však odstúpiť kvôli zlomenej očnici.
V roku 1938 zostrojil spolu s bratom automobil, s ním nastúpil do pretekov Cochea. Preteky dokončil na 7. pozícii, keď dokázal zájsť najlepšie tréningové jazdy. Jedným z najzaujímavejších pretekov, v ktorom zvíťazil, bola Veľká cena severu na 10 000 kilometrov. Tieto preteky začína v Buenos Aires, stúpa pohorím Ánd až do Limy v Peru a vracia sa späť do Argentínskeho hlavného mesta.
Po 2. svetovej vojne sa v roku 1947 vracia do sveta pretekárskych automobilov ako pozorovateľ a nasledujúci rok i ako pilot. Vláda Juana Peróna mu dala špičkový pretekársky automobil Maserati 4CLT, aby sa zúčastnil Veľkej ceny Argentíny. Tam sa zoznámil s Francúzom Jeanem Pierrem Wimillem. V roku 1949 Fangio odišiel do Európy podporovaný režimom Juana Peróna.
Vo svojich 37 rokoch začína oslavovať úspechy na Európskych okruhoch. V roku 1950 podpísal zmluvu s továrnym tímom Alfy Romeo a v rovnakom roku bojuje o titul majstra sveta s tímovým kolegom Giuseppem Farinou, ktorý sa stal prvým šampiónom formuly 1. Nasledujúci rok už triumfuje v majstrovstvách sveta Fangio a získava prvý zo svojich piatich titulov.
V roku 1953 je už v plnej forme a v pretekoch nestačí iba na suveréna posledných rokov Alberta Ascariho.
V roku 1954 prestúpil k tímu Mercedes, ktorý sa vrátil po 15. rokoch, ale Mercedes W196 nebol pripravený pre začiatok sezóny a preto Fangio začal rok s automobilom Maserati. Získava svoj druhý titul; z dvanástich veľkých cien ich vyhral celkom osem.
Situácia v ďalšom roku bola podobná, Fangio dostáva nového kolegu Stirlinga Mossa a Mercedes je znovu neporaziteľný. Situácia sa zmení až po tragédii v Le Mans, kde zomrelo 82 ľudí. Mercedes sa rozhodol ukončiť športovú činnosť a tak Fangio zvažuje možnosť odchodu zo sveta veľkých cien. Znovu zasahuje Juan Perón a vyjednáva pre neho miesto u Ferrari, pre ktoré získava Fangio v roku 1956 už štvrtý titul.
Svoj posledný titul i víťazstvo získal v roku 1957 za volantom auta Maserati. Fangio absolvoval ešte dva preteky v roku 1958 a s kariérou sa rozlúčil štvrtým miestom na Grand Prix Francúzska za volantom Maserati, ktoré však už technicky značne zaostávalo za Ferrari. Práve k tejto veľkej cene sa viaže i historka, ktorá dokazuje veľkosť rešpektu jazdcov voči Fangiovi. Mike Hawthorn idúci v čele na aute Ferrari Dino mal možnosť predbehnúť Fangia o jedno kolo, ale pribrzdil a nechal Fangia prejsť cieľom s rovnakým počtom kôl. Svoje konanie potom komentoval slovami: „Fangio sa nepredbieha o jedno kolo“.
Dňa 17. júla 1995 vo veku 84 rokov podľahol Juan Manuel Fangio srdcovému kolapsu. Argentína vyhlásila trojdňový smútok za päťnásobného svetového šampióna. Išlo o rekord, ktorý bol vyrovnaný až v roku 2002 Michaelom Schumacherom.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kružlov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kružlov v okrese Bardejov.
Nebeská mechanika
Nebeská mechanika je vedný odbor ležiaci na rozhraní medzi astronómiou a teoretickou mechanikou, ktorý sa zaoberá popisom pohybu kozmických telies vesmírom a určovaním ich dráh. Metódy klasickej nebeskej mechaniky sú založené na využití Newtonovho zákona všeobecnej gravitácie a jeho troch pohybových zákonov, s pomocou ktorých možno odvodiť takmer všetky pohyby planét v Slnečnej sústave; iba v špeciálnych prípadoch (napr. stáčanie perihélia dráhy Merkúru) je potrebné prihliadnuť na relativistické efekty. Hlavnou úlohou nebeskej mechaniky je výpočet polôh nebeských telies v budúcnosti na základe stanovených elementov dráhy z minulého pozorovania. Až do roku 1957 sa toto týkalo iba prirodzených kozmických telies (Mesiaca, planét, planétok, komét a zložiek dvojhviezd a násobných hviezd); od štartu Sputnika 1 sa nebeská mechanika začala zaoberať aj umelými kozmickými telesami a dnes je neoddeliteľnou súčasťou technického odboru astrionika. Tá na rozdiel od klasickej nebeskej mechaniky zohľadňuje aj iné sily, než gravitačné, najmä pôsobenie ťahu motorov, vplyv aerodynamického odporu a tlaku žiarenia.
História
Prvopočiatky nebeskej mechaniky je možné položiť už do mladšej doby kamennej, keď boli postavené prvé megalitické stavby (napr. Stonehenge v južnom Anglicku), slúžiace zrejme na sledovanie pohybu Mesiaca a na predpovedanie zatmení Mesiaca a Slnka. Tiež starí Egypťania využívali astronomické pozorovania na predpovedanie nílskych záplav.
Prvé pokusy o teoretické zvládnutie popisu pohybu Slnka a planét nachádzame v antickom Grécku. Grécki filozofi, najmä Platón, vedení snahou o čo najväčšiu harmóniu vo Vesmíre, sa snažili popísať pohyb nebeských telies pomocou rovnomerného kruhového pohybu s tým, že stredom Vesmíru je Zem. Do maximálnej dokonalosti doviedol túto predstavu Ptolemaios. Ptolemaiova sústava sa stala takmer na dve tisícročia jedinou všeobecne prijímanou teóriou nebeskej mechaniky.
Ešte pred ním však na základe štúdia zatmenia Mesiaca a Slnka a ďalších empirických pozorovaní alexandrijsky filozof Aristarchos zo Samu dospel k názoru, že Slnko je oveľa väčšie ako Zem. Preto došiel k logickému záveru, že stredom Vesmíru musí byť Slnko a jeho denný pohyb po oblohe vysvetlil rotáciou Zeme okolo osi. Tento heliocentrický názor však upadol do zabudnutia a v podstate ho vzkriesil až koncom 15. storočia Mikuláš Kopernik svojou heliocentrickou sústavou. Kompromisné riešenie, v ktorom okolo Zeme obiehal Mesiac a Slnko a okolo Slnka ostatné planéty, navrhol Tycho Brahe, pôsobiaci aj v Prahe. Jeho, na tú dobu veľmi presné pozorovania pohybu planét umožnili ďalšiemu astronómovi pôsobiacemu na dvore Rudolfa II., Johannesovi Keplerovi, odvodiť tri po ňom pomenované základné zákony pohybu planét. Jeho hlavným prínosom bolo vyvrátenie Platónovho názoru, že nebeské telesá sa môžu pohybovať iba po kružniciach.
Významnou podporou heliocentrického názoru bol Galileov objav štyroch veľkých mesiacov planéty Jupiter v roku 1610; tie predstavovali Slnečnú sústavu v malom. Ďalšie experimenty, týkajúce sa voľného pádu a zotrvačnosti telies, ktoré uskutočnil tiež Galileo Galilei, dali dostatočný materiál Newtonovi, ktorý tak mohol formulovať svoje tri pohybové zákony a zákon všeobecnej gravitácie. Ich aplikácia v nebeskej mechanike ukázala, že hnacou silou pohybu planét je gravitácia. Pritom opis pohybu je v heliocentrickom systéme jednoduchší, ako v geocentrickom systéme. Zásadným dôkazom správnosti Newtonových základov nebeskej mechaniky bola Halleyova predpoveď návratu kométy, ktorá bola neskôr po ňom pomenovaná a Leverrierova predpoveď existencie planéty Neptún.
Začiatkom 20. storočia sa dostala klasická nebeská mechanika do krízy, pretože nedokázala zmysluplne vysvetliť zmienené stáčanie Merkúrovho perihélia. Tento problém bol vyriešený až všeobecnou teóriou relativity. Napriek tomu možno metódy klasickej nebeskej mechaniky aj dnes používať na riešenie bežných úloh v dynamike telies slnečnej sústavy. V poslednej dobe sa však objavili odchýlky v dráhach kozmických sond Pioneer 10 a Pioneer 11, pre ktoré dodnes nemáme rozumné vysvetlenie.
Boullarre
Boullarre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boeing
Boeing (oficiálny názov je The Boeing Company) (nyse: BA) je najväčším svetovým výrobcom leteckej techniky na svete so sídlom v Spojených štátoch. Firma je súčasne druhým najväčším výrobcom zbraní na svete a najväčším americkým exportérom. Sídlo firmy sa nachádza v Chicagu v štáte Illinois.
História
left|thumb|Súboj Airbus-Boeing: Objednávky lietadiel [[2002 – 2005]] Firma B&W bola založená Williamom Edwardom Boeingom v roku 1916 v Seattli. Krátko po založení bola premenovaná na Pacific Aero Products a meno Boeing Airplane Company si osvojila v roku 1917. V tomto roku tiež získala prvú významnú zákazku od americkej armády. Jej prvým lietadlom sa stal hydroplán Boeing Model 1.
Noisy-le-Roi
Noisy-le-Roi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Conchita Wurst
Conchita Wurst je umelecký pseudonym rakúskeho travesty-umelca s vlastným menom Thomas Neuwirth (* 6. november 1988, Gmunden, Rakúsko). Tom sa zúčastnil v mladom veku rakúskej speváckej súťaže "Starmania", v ktorej sa umiestnil na druhom mieste. Tom "vytvoril" Conchitu z mnohých dôvodov: Chcel mať v súkromnom živote možnosť žiť "normálne", čo by mu nebolo umožnené, keby vystupoval na javisku ako Tom. No v prvom rade chcel dokázať ľuďom, že nezáleží na tom, ako vyzeráte, nezáleží na tom, odkiaľ ste, nezáleží na tom, akú máte orientáciu či farbu pleti. Vďaka pôsobeniu v šoubiznise ako bradatá drag queen je jej umožnené prehovárať k ľudom a šíriť myšlienky o rovnoprávnosti, tolerancii a akceptácii. Conchita prvýkrát vystúpila na súťaži  "Die Grosse Chance" opäť v jej rodnom štáte - Rakúsku. Taktiež skončila druhá. No v roku 2014 prišiel jej úspech a ako reprezentantka Rakúska v roku 2014 vyhrala Eurovision Song Contest s piesňou Rise Like a Phoenix.
Brachium
Brachium alebo Sigma Librae (σ Librae/σ Lib) je hviezda v súhvezdí Váhy.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kurima
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kurima v okrese Bardejov.
Rusko (rozlišovacia stránka)
Rusko môže byť:
Boulogne-la-Grasse
Boulogne-la-Grasse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Glenn L. Martin Company
thumb|Bombardér Martin MB-1 v roku 1936
Glenn L. Martin Company bol americký letecký výrobca založený americkým priekopníkom letectva Glennom L. Martinom. Spoločnosť existovala v rokoch 19121961 a potom niekoľkokrát prešla fúziami, na ktorých konci bol jeden z najväčších leteckých výrobcov Lockheed Martin.
Začiatky
Glenn L. Martin Company bola založená 16. augusta 1912. Martin najprv začal stavbou vojenských cvičných lietadiel, ktoré vyrábal v kalifornskej Santa Ane. V roku 1916 prijal ponuku Wright Company na vytvorenie Wright-Martin Company, čo sa stalo v auguste toho istého roka. Spolupráca nefungovala dobre a Martin firmu opustil, aby vytvoril novú spoločnosť Glenn L. Martin. Stalo sa tak 10. septembra 1917 v meste Cleveland v štáte Ohio.
thumb|left|[[Martin Model 130 China Clipper]]
Medzivojnové obdobie
Prvým úspechom továrne bol bombardovací dvojplošník Martin MB-1, objednaný US Army 17. januára 1918. Stroj vstúpil do služby až po skončení prvej svetovej vojny. Jeho vylepšený nasledovník Martin MB-2 bol taktiež prijatý do sériovej výroby. Bolo vyrobených 20 kusov (prvých 5 pod označením MB-2, zvyšok ako NBS-1 - nočný bombardér s krátkym doletom). Pôvodne bolo objednaných o 110 kusov viac, ale výroba sa nerealizovala vo firme Martin. Letectvo totiž zakúpilo práva na lietadlo a nechalo si zvyšok série vyrobiť vo firmách Curtiss-Wright (50ks), LWF Engineering (35ks) a Aeromarine (25ks). Používalo ho celkom 7 squadron (Virgínia 4, Havaj 2 a jedna na Filipínach).
V roku 1924 pre zmenu Glenn L. Martin vďaka lepšej cene získal objednávku na výrobu prieskumného bombardéra Curtiss SC-1, ktorých vyrobil celkom 404 kusov. V roku 1929 firma predala svoju továreň v Clevelande a postavila úplne novú blízkosti mesta Baltimore v Middle River v štáte Maryland. V tridsiatych rokoch Martin staval lietajúce člny pre US Navy a vyvinul tiež priekopnícky bombardér Martin B-10, ktorý priniesol množstvo technických vylepšení. Vyrobil tiež lietajúci čln Martin Model 130 China Clipper, ktorý používali aerolínie Pan Am pre spojenie San Francisca a Manily.
thumb|Ľahký bombardér [[Martin Baltimore]] thumb|Palubný bombardér [[Martin AM Mauler]]
Druhá svetová vojna
V stavbe lietajúcich člnov spoločnosť pokračovala aj počas druhej svetovej vojny, keď vyrábala úspešný Martin PBM Mariner a veľký lietajúci čln JRM Mars. Spoločnosť aj za vojny stavala niekoľko typov bombardérov. Ľahký bombardér Martin Maryland bol rovnako ako nasledujúci Martin Baltimore vyrábaný najmä na vývoz. Najúspešnejšou druhovojnovou konštrukciou firmy bol stredný bombardér Martin B-26 Marauder, vyrobený vo viac ako 5 000 kusoch.
Firma tiež v licencii postavila 531 kusov ťažkého bombardéra Boeing B-29 Superfortress. Boli medzi nimi aj kusy Enola Gay a Bockscar, ktoré zhodili atómové bomby na Hirošimu a Nagasaki.
Neúspešný bol projekt viacúčelového palubného bombardéra Martin AM Mauler, ktorý bol operačne používaný len niekoľko rokov.
Delta IV
Delta IV je nosná raketa zo série rakiet Delta. Začala svoju činnosť v roku 2002. Bola vyvinutá spoločnosťou Boeing s cieľom pokryť potrebu amerických ozbrojených síl a znížiť výdavky na vynášanie nákladov na orbitu Zeme. Raketa štartovala celkove deväťkrát, z toho raz čiastočne zlyhala. Podľa varianty rakety sa mení konfigurácia pomocných motorov GEM 60, u varianty Heavy dosahuje ich spoločný ťah až 6 625 kN. Prvý stupeň poháňa motor Rocketdyne RS-68 na tekutý kyslík a vodík. Motor druhého stupňa tiež spaľuje tekutý kyslík a vodík a dosahuje ťah 110 kN. S Deltou IV sa počíta aj v budúcnosti, je naplánovaných niekoľko ďalších letov a ďalej sa špekuluje o zvýšení jej nosnosti až na 100 ton na nízku orbitu Zeme. NASA zvažovala využitie motorov Rocketdyne RS-68 pre plánovanú nosnú raketu novej generácie Ares V, ktorej vývoj však bol zrušený.
Glenn L. Martin Company
Druhá svetová vojna
thumb|left|[[Martin P6M Seamaster]] thumb|left|Prototyp bombardovacieho lietadla [[Martin XB-48]]
Delta IV
História
Delta IV bola vyvinutá spoločnosťou Boeing, na základe požiadaviek USAF na nosnú raketu novej generácie EELV (Evolved Expendable Launch Vehicle). Ide o prvú raketu, ktorej stupne sú poháňané výhradne kvapalným kyslíkom a vodíkom. Od 70. rokov ide o jedinú americkú raketu kompletne postavenú za použitia najnovších technológií a postupov. V čase jej nástupu do služby ponúkala oveľa väčšiu nosnosť ako bolo potrebné pre komerčné satelity. Kvôli nedostatku vhodných nákladov bola v roku 2003 stiahnutá z komerčných letov a naďalej slúžila iba USAF. Na konci roka 2006 bola jej výroba presunutá na United Launch Alliance, spoločný podnik Boeing a Lockheed.
Glenn L. Martin Company
Povojnový vývoj
Krátko po skončení vojny firma vyvíjala prototypy prúdových bombardérov prvej generácie. Ale ani Martin XB-48, ani Martin XB-51 neboli nikdy sériovo vyrábané. V licencii bol vyrábaný britský bombardér English Electric Canberra a to pod označením Martin B-57 Canberra. V päťdesiatych rokoch bol vyrábaný tiež lietajúci čln Martin P5M Marlin a dvojmotorové dopravné lietadlo Martin 4-0-4.
Delta IV
Opis
thumb|left|Montáž aerodynamického krytu na druhý stupeň Raketa je dvojstupňová a podľa konfigurácie môže používať silné pomocné rakety GEM-60. Samotná raketa má priemer 5 metrov a výšku podľa veľkosti nákladu 63 – 77,2 metra. Ako palivo oboch stupňov slúži kvapalný kyslík a vodík.
Glenn L. Martin Company
Povojnový vývoj
Na prelome 40. a 50. rokov bolo vyrábané námorné hliadkové lietadlo Martin P4M Mercator.
Delta IV
Prvý stupeň
Prvý stupeň tvorí jeden alebo tri (variant Heavy) CBC – Common Booster Core. Podobný modulárny prvý stupeň používa raketa Atlas V. O pohon sa stará jeden motor RS-68, ktorý je pripevnený pod nádržou na kvapalný vodík. Kyslíková nádrž je v hornej časti. Motor poskytuje prvých pár minút ťah 3 312,8 kN (102% výkon), potom je výkon znížený na 58% až kým nedohorí. V prípade variantu Delta IV Heavy je prostredný CBC spustený prvých asi 50 sekúnd na 58 % a až potom je výkon zvýšený na 102 %, zatiaľ čo dva bočné CBC idú stále na 102%.
Glenn L. Martin Company
Povojnový vývoj
Zaujímavým typom bol lietajúci čln s prúdovými motormi Martin P6M Seamaster, ktorý mal slúžiť ako strategický bombardér. Typ bol veľmi blízko vstupu do služby a bolo dokonca vyrobených 12 kusov, než ho v jeho úlohe vytlačili balistické strely Polaris.
Delta IV
Prvý stupeň
Na zadnej strane je umiestnený koridor pre vedenie káblov a potrubia na kyslík. Priemer 5 metrov je konštantný v celej dĺžke CBC. V prípade variantu Delta IV Heavy sa spojí trojica CBC dohromady. O riadenie letu sa stará navádzací systém Redundant Inertial Flight Control Assembly, ide o rovnaký systém, ktorý používa raketa Delta II, iba softvér je prispôsobený parametrom Delty IV. Navádzací systém je pre väčšiu bezpečnosť vybavený šiestimi nezávislými laserovými gyroskopmi a akcelerometrami.
Glenn L. Martin Company
Povojnový vývoj
V roku 1961 sa Glenn L. Martin spojil so spoločnosťou American-Marietta Corporation, čím vznikla spoločnosť Martin Marietta. Tá sa v roku 1995 zlúčila so spolocnostou Lockheed a tým vznikol zbrojný gigant Lockheed-Martin.
Delta IV
Druhý stupeň
Druhý stupeň je takmer identický s druhým stupňom Delty III, má však predĺžené nádrže. Je vybavený motormi RL-10B2 na kvapalný kyslík a vodík. Ťah motora je 110 kN a špecifický impulz 462 sekúnd, čas horenia je 850 – 1 125 sekúnd. Používajú sa dve varianty, podľa priemeru nádrže 4 alebo 5 metrov. Systém nakláňania motora (vektorovanie ťahu) je riešený elektromechanicky. Spojenie s prvým stupňom zaisťujú kompozitové medzistupne, v prípade 4 metrového variantu je medzistupeň kužeľovitý. Kryt nákladu je tiež vyrobený z kompozitných materiálov a má rôzne rozmery podľa nákladu.
Glenn L. Martin Company
Zaujímavosti
Spoločnost Martin zamestnávala množstvo významných amerických konštruktérov a zakladateľov leteckých výrobcov ako bol Donald Douglas, Lawrence Bell, James S. McDonnell (McDonnell Aircraft Corporation), J. H. "Dutch" Kindleberger (North American), Hans Multhopp a C. A. Van Dusen (Brewster).
Delta IV
Pomocné rakety
Ako pomocné motory na tuhé palivo sú použité GEM 60, umiestňujú sa po dvoch na obvod prvého stupňa. Variant Heavy používa namiesto GEM-60 dva CBC pripevnené po stranách hlavného stupňa. Pomocným CBC chýba navádzací systém a ich horná časť je vybavená aerodynamickým krytom.
Glenn L. Martin Company
Zaujímavosti
William Boeing, zakladateľ spolocnosti Boeing, sa pod vedením Glenna L. Martina učil lietať a aj v jeho spoločnosti kúpil svoje prvé lietadlo.
Delta IV
Delta IV Medium
thumb|left|Rodina rakiet Delta IV Základný variant, nemá pomocné motory a druhý stupeň má priemer 4 metre. Zatiaľ vykonal 6 štartov (3 variant 4.2), prvý 11. marca 2003 a zatiaľ posledný 4. novembra 2006. Nosnosť na nízku orbitu je 8 600 kg, na geostacionárnu dráhu dokáže vyniesť.
Podvarianty
Prix Amerigo-Vespucci
Prix Amerigo-Vespucci je francúzska literárna cena udeľovaná každoročne v meste Saint-Dié-des-Vosges na Festival international de géographie (FIG). Oceňuje knihy o dobrodružstve a cestovaní a je pomenovaná po talianskom navigátorovi Vespuccim. Je dotovaná čiastkou 2 500 eur.
Delta IV
Delta IV Heavy
Najvýkonnejší variant. Zatiaľ štartovala prvýkrát 21. decembra 2004, druhýkrát 11. novembra 2007, kedy zároveň vyniesla na obežnú dráhu družicu SAD-23 z USA, tretíkrát 18. januára 2009, štvrtýkrát 21. novembra 2010. Ďalšie štarty: Druhý stupeň má zväčšené nádrže a má priemer 5 metrov. Nepoužíva pomocné motory GEM, ale dva CBC stupne. Dokáže vyniesť na nízku a  na geostacionárnu dráhu.
12. augusta 2018 vyniesla s pomocou horného stupňa Star 48BV len 685 kg sondu Parker Solar Probe navrhnutú na prieskum Slnka.
Zamietnuté a vývojové verzie
Zamietnuté – potreba nových odpaľovacích rámp a kompletizačnej infraštuktúry.
Zamietnuté – potreba nových odpaľovacích rámp, kompletizačnej infraštuktúry, továrni a technológií.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kurov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kurov v okrese Bardejov.
Diaľnica A3 (Slovinsko)
Diaľnica A3 (🇸🇻) v Slovinsku sa nachádza na trase európskej cesty E70. Plní funkciu spojky medzi diaľnice A1 a talianskymi hranicami.
Elektrický rušeň 381
Elektrický rušeň 381 (továrenské označenie Škoda 109E2) je trojsystémový elektrický rušeň, vyrábaný podnikom Škoda Plzeň pre Železničnú spoločnosť Slovensko.
Je upraveným variantom rušňa radu 380, ktorý vyvinula Škoda pre České dráhy a patria k najrýchlejším a najvýkonnejším rušňom na slovenských tratiach. Oproti radu 380 majú tieto stroje zníženú maximálnu rýchlosť na 160 km/h a zabezpečovací systém ETCS L1. ZSSK si objednala dva kusy za 8 499 900 EUR. Nové rušne sú prevádzkované v prímestských súpravách s netrakčnými jednotkami radu 951 na tratiach Kúty – Bratislava – Nové Zámky a Bratislava – Leopoldov.
Prvý vyrobený kus s označením 381.001 bol 3. decembra 2011 dopravený do Bratislavy, aby o tri dni mohla začať skúšobná prevádzka.
Technické problémy
Od jesene 2015 boli oba rušne odstavené pre závažné poruchy v bratislavskom depe. Oprave sa podrobili v dielňach v Šumperku, kam boli odvezené začiatkom apríla 2016. Lokomotíva 381.002 sa po podrobení TBS vrátila do Bratislavy začiatkom júna 2016 a 11. júna sa vrátila do premávky na osobných vlakoch.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2016
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2016 bola európska kontinentálna kvalifikácia vo futsale mužov o postup na ME 2016. Zúčastnilo sa jej rekordných 45 európskych družstiev, ktoré súťažili o 11 postupových miest na záverečný turnaj v 6 skupinách predkvalifikácie, 7 skupinách kvalifikácie a play-off. Prebiehala od 14. januára do 22. septembra 2015.
Z predkvalifikácie postúpili víťazi skupín a najlepšie družstvo z druhých miest do hlavnej kvalifikácie a z kvalifikácie postúpili na záverečný turnaj víťazi kvalifikačných skupín. Družstvá na druhých miestach a najlepšie družstvo z tretích miest odohrali play-off, z ktorého vyšli 4 víťazi, ktorí sa taktiež kvalifikovali na záverečný turnaj. Nováčikom kvalifikácie bolo.
Priamy postup
Priamo postúpila iba hostiteľská krajina, ktorá sa na záverečnom turnaji naposledy predstavila v roku 2012, kde obsadila 6. miesto:
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené na základe koeficientu, ktorý im bol vypočítaný na základe dosiahnutých výsledkov v kvalifikáciach a záverečných turnajoch na MS 2012, ME 2012 a ME 2014.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom futsalovom rebríčku k februáru 2015.
Skupina A
🇧🇬 Blagoevgrad
Skupina B
🇲🇪 Podgorica
Skupina C
🇱🇹 Kaunas
Skupina E
🇲🇹 Paola
Skupina F
🇸🇪 Skövde
Skupina 1
🇧🇦 Sarajevo
Skupina 2
🇲🇰 Skopje
Skupina 3
🇵🇱 Krosno Odrzańskie
Skupina 4
🇦🇿 Baku
Skupina 6
🇭🇷 Dubrovník
Skupina 7
🇷🇴 Călărași
Triler
náhľad Triler (po anglicky thriller < thrill = otriasť, vzrušiť) je žáner filmu, knihy alebo televízneho seriálu, ktorý má u čitateľa alebo diváka vyvolať silné napätie a emócie. Na rozdiel od hororu je zdroj napätia reálny, nie je vyvolaný fiktívnymi, nadprirodzenými javmi. Žáner zahŕňa početné, často sa prekrývajúce podžánre, napríklad diela miešajúce prvky hororu a trileru.
Triler sa často koná v nezvyčajnom prostredí ako cudzie krajiny, púšte, polárne oblasti alebo šíre more. V niektorých trileroch sú hrdinovia "tvrďáci", ktorí si navykli na nebezpečenstvo: strážcovia zákona, špióni, vojaci, námorníci alebo piloti. Môžu to byť ale aj obyčajní občania, ktorí do nebezpečenstva spadli náhodou. Tradične boli hrdinovia muži, ale teraz začína pribúdať hrdiniek.
V trileri musí hrdina radšej skrížiť plány nepriateľovi, ako odkrývať zločin, ktorý sa už stal. Zločiny, ktorým sa má predísť, bývajú sériové alebo masové vraždy, atentáty, zvrhnutie vlády alebo terorizmus. Trilery sa môžu definovať hlavne náladou, ktorú vyvolávajú, a to vzrušením.
Oinville-sur-Montcient
Oinville-sur-Montcient je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Briestenské skaly
Briestenské skaly (alebo Prírodná pamiatka Briestenné) je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Strážovské vrchy.
Nachádza sa v Žilinskej kotline a jej podcelku Domanižská kotlina, pri rovnomennej osade obce Pružina v okrese Považská Bystrica v Trenčianskom kraji. Za prírodnú pamiatku ju vyhlásili v roku 1992. Jej výmera predstavuje bez ochranného pásma. Je územnou súčasťou CHKO Strážovské vrchy. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: ''Morfologicky hodnotné zoskupenie skalných zlepencov zvetrávajúcich do tvaru skalných veží, bášt a homolí. Dominantným skalným útvarom je skala v tvare pravekého jaštera tyranosaura, ktorá stojí asi nad cestou a je k nej celkom ľahký prístup. Taktiež sa tu vyskytujú chránené endemické a reliktné druhy rastlín a živočíchov.''
Geologicky je prírodná pamiatka súčasťou tzv. súľovského paleogénu.
Prix Erckmann-Chatrian
Prix Erckmann-Chatrian je lotrinska literárna cena, ktorá sa udeľuje od roku 1925. Oceňuje knihy napísané v Lotrinsku alebo o Lotrinsku. Je pomenovaná po literárnej dvojici Erckmann-Chatrian.
Holandské národné florbalové družstvo žien
Holandské národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Holandsko v medzinárodných ženských florbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Holandského florbalového zväzu (NeFUB). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2003. Vo februári 2017 mu patrilo v medzinárodnom rebríčku IFF 14. miesto.
Na majstrovstvách sveta sa družstvo predstavilo 5-krát, prvýkrát v roku 2005. Dva roky predtým sa nekvalifikovalo, keď priamo v dejisku turnaja prehralo kvalifikačný zápas s 🇮🇹, čo bol zároveň jeho historický prvý medzištátny zápas. Jeho najlepší výsledok je 13. miesto, ktoré dosiahlo na Majstrovstvách sveta 2011. Na ďalší turnaj sa kvalifikovalo v roku 2015, kde obsadilo 14. priečku.
Solina
thumb|Solina
Solina je poľská dedina v Podkarpatskom vojvodstve v powiate leskom v gmine Solina.
V blízkosti je Soliňské jazero a vysielač Góra Jawor.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Lesko.
Sovietska okupačná zóna Nemecka
Sovietska okupačná zóna Nemecka – s rozlohou 107 765 km², spravovaná Sovietskym zväzom – bola jedným zo štyroch okupačných útvarov, ktoré zriadili spojenci v máji 1945 na základe výsledkov rokovania Jaltskej konferencie na území dnešných nemeckých spolkových krajín: Na západe a severozápade susedila s britskou okupačnou zónou Nemecka, na juhozápade a juhu s americkou okupačnou zónou Nemecka, na juhovýchode s Česko-Slovenskom na východe s Poľskom, na severe s Baltským morom; vnútri sa ešte nachádzalo územie Berlína (respektíve Západný Berlín a Východný Berlín), ktoré súčasťou tejto zóny nebolo.
Sovietska vojenská vláda vo svojej okupačnej zóne vytvorila správne jednotky (krajiny) na území historických krajín a pruských provincií:
7. októbra 1949 je na území sovietskej okupačnej zóny Nemecka a Východného Berlína vyhlásená Nemecká demokratická republika (NDR), pričom až do 22. júla 1952 to bola federácia šiestich krajín (5 vyššie uvedených krajín; šiestou krajinou bol Berlín, hlavné mesto NDR - Berlin, Hauptstadt der DDR). 23. júla 1952 boli krajiny zrušené a NDR sa stáva centralistickým štátom, jedným zo satelitov ZSSR.
Zuzana Rehák-Štefečeková
Životopis
Štefečeková sa narodila v Nitre, kde aj vyrastala. V detstve hrávala tenis, no nebavilo ju behávať, v 12 rokoch začala so športovou streľbou, špecializujúc sa na trap. Vyštudovala misijnú a charitatívnu prácu na Vysokej škole zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety.
Vrcholové podujatia
Na Letných olympijských hrách 2008 získala striebornú medailu v streľbe v disciplíne trap, keď po kvalifikácii ešte viedla.
V roku 2010 ako prvá Slovenka získala titul majsterky sveta v streľbe.
Na Letných olympijských hrách 2012 získala striebornú medailu v streľbe, disciplína trap, až v dodatočnom k. o. rozstrele.
Osobný život
Je vydatá za Martina Reháka, majú spolu dvoch synov, Nathana a Noaha. V mladosti bola neveriacou, počas vysokoškolského štúdia sa stala veriacou kresťankou.
Úspechy
Zatial celkovo získala od  začiatku   kariéry  43 medailí  zo svetových  podujatí z toho 17 zlatých, 13 strieborných a 13 bronzových.
Edasich
Edasich (arab. al-dich - vlk, hyena) alebo iota Draconis (ι Dra) je hviezda v súhvezdí Drak.
Je to premenná hviezda. Zdanlivú jasnosť mení od 3,47m do 3,53m. Patrí do spektrálneho typu K2, do triedy svietivosti III. Teplota na jej povrchu dosahuje 4 000 K. Od Zeme je vzdialená 102 ly. Na Slovensku je cirkumpolárna.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2007
Po 20-tich rokoch získalo titul v mužskej kategórii 🇳🇱, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇪🇸. Bronzové 🇧🇪 sa stalo iba šiestou európskou krajinou, ktorá získala nejakú medailu. Titul v ženskej kategórii získalo 🇩🇪 po finálovom víťazstve nad 🇳🇱. Posledné 2 družstvá zostúpili do II. divízie v roku 2009.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako jedno z kvalifikačných podujatí európskych družstiev na Letné olympijské hry 2008, ktoré hostil Peking. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá z oboch kategórií. Všetky ostatné družstvá postúpili do svetovej olympijskej kvalifikácie.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Livov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Livov v okrese Bardejov.
Boursonne
Boursonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Б
náhľad|Písmeno Б Б (minuskula б) je písmeno cyriliky. V slovanských azbukách a vo väčšine neslovanských azbúk je to druhé písmeno v poradí, v čuvašskej, tatárskej, kazašskej azbuke je Б písmenom tretím, v chantyjskej azbuke dokonca písmenom štvrtým. Pôvodne sa písmeno nazývalo buky, z ktorého, spoločne s názvom písmena А (az), je odvodený názov obvyklého radenia písmen v cyrilike – azbuka.
V latinke písmenu Б zodpovedá písmeno B, v gréckom písme v modernej gréčtine mu zodpovedá digraf Μπ, v gruzínskom písme písmeno ბ a v arménskom písme písmeno Բ (բ).
V hlaholike písmenu Б zodpovedá písmeno Ⰱ.
Ján Bodnár (politik)
Ján Bodnár (* 27. december 1960, Revúca) je slovenský podnikateľ a regionálny politik. Je poslanec zastupiteľstva Trenčianskeho samosprávneho kraja a bývalý primátor mesta Prievidza.
Podnikateľské aktivity
V roku 1993 začal súkromne podnikať. Vstúpil do obchodnej spoločnosti NOVUM Slovakia s.r.o. Revúca ako spoločník a pôsobil v nej do roku 1998. Od roku 1996 do 1998 bol spoločníkom aj v spoločnosti PENTA - RV, s.r.o. V roku 1995 založil spoločnosť BODNÁR Magnezitovce s.r.o. a bol jej spoluvlastníkom až do jej zrušenia v roku 2000. V roku 1995 založil spoločnosť BODNÁR Prievidza, s.r.o. a v roku 1998 BODNÁR Nábytok, s.r.o., v ktorých je spoločníkom zároveň jeho manželka Marta. V roku 1998 založil aj spoločnosť BODNÁR plus, s.r.o., kde je jediným vlastníkom. V roku 2011 prevzal ako jediný spoločník spoločnosť AGRICOLO s.r.o.
Politická kariéra
V komunálnych voľbách v roku 2002 bol zvolený za primátora Prievidze ako kandidát koalície Hnutie za demokratické Slovensko, SMER, Pravá Slovenská národná strana. V nasledujúcich voľbách v roku 2006 kandidoval za koalíciu Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko, Slovenská demokratická a kresťanská únia – Demokratická strana, Kresťanskodemokratické hnutie, Strana občianskej solidarity a post primátora obhájil. V roku 2008 mu samospráva partnerského mesta Prievidze Luserna v Taliansku udelila titul čestného občana mesta. Vo voľbách v roku 2010 už nekandidoval s odôvodnením, že sa chce venovať politike na celoslovenskej úrovni.
Členom Hnutia za demokratické Slovensko sa stal v roku 1997. Pred parlamentnými voľbami v roku 1998 pôsobil ako okresný volebný manažér strany. V roku 2000 sa stal členom okresného predsedníctva HZDS v Prievidzi a nasledujúci rok predsedom okresného predsedníctva. Od roku 2002 začal pôsobiť v politike na celoslovenskej úrovni, keď sa stal členom Republikového predstavenstva HZDS. V tom istom roku kandidoval do Národnej rady SR na kandidátnej listine HZDS na 56. mieste. Získal 1 973 preferenčných hlasov a nebol zvolený za poslanca. V nasledujúcich voľbách v rok 2006 kandidoval na kandidátke ĽS-HZDS na 17. mieste. Získal 4 194 preferenčných hlasov, ale opäť nebol zvolený za poslanca. Stal sa v poradí tretím náhradníkom svojej politickej strany. V roku 2010, keď sa podľa svojich vlastných slov rozhodol nekandidovať opätovne na post primátora Prievidze, kvôli tomu že sa mienil venovať politike na celoštátnej úrovni, kandidoval do Národnej rady SR na kandidátke svojej strany na 19. mieste. ĽS-HZDS získala v týchto voľbách iba 4,32 % a prvýkrát sa nedostala do parlamentu. Do Národnej rady kandidoval aj v predčasných voľbách v roku 2012 na 14. mieste kandidátnej listine ĽS-HZDS. Strana získala iba 0,93 % hlasov a do parlamentu sa opätovne nedostala.
Súkromie
Je ženatý, s manželkou Martou majú dve deti.
Vladimír Durdík starší
Vladimír Durdík st. (* 1. január 1924, Levice – † 24. september 1978, Bratislava) bol slovenský herec, verejne činný v odboroch. Otec Vladimíra Durdíka ml.
V rokoch 19441947 študoval herectvo na bratislavskom konzervatóriu. Vo filme hral od roku 1948. Od roku 1945 bol členom SND (v rokoch 19471951 Novej scény). Venoval sa aj umeleckému prednesu, hlavne v rozhlase.
V rokoch 19561959 a 19691970 bol členom predsedníctva Slovenskej odborovej rady. V rokoch 19681970 bol predsedom Slovenského odborového zväzu pracovníkov umenia a kultúry.