cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brno
Priemysel
Spoločnosť Veletrhy Brno (predtým Brněnské veletrhy a výstavy) vlastní známe Brnianske výstavisko, na ktorom sa každoročne usporadúva rad výstav a veľtrhov s medzinárodnou účasťou. K ďalším významným projektom patrí Český technologický park, spoločný projekt britskej firmy B&O a mesta.
Predovšetkým pozdĺž ulíc Heršpická a Vídeňská na juhu Brna rastie mnoho veľkých administratívnych centier. Po roku 2000 v Brne otvorili svoje pracoviská zahraničné technologické firmy ako IBM, Honeywell alebo Cisco Systems.
Šport
Na katastri Brna sa čiastočne nachádza Masarykov okruh, kde je každoročne usporiadaná Veľká cena Českej republiky v rámci Majstrovstiev sveta cestných motocyklov (od roku 1965) a ďalšie veľké motoristické preteky.
V Brne je niekoľko športových klubov, ktoré hrajú najvyššiu ligu daného športu. Medzi ostatnými to je futbalový klub FC Zbrojovka Brno hrajúci na Mestskom futbalovom štadióne Srbská, klub ľadového hokeja HC Kometa Brno hrajúci v DRFG arene, ženské basketbalové kluby BK Handicap Brno (hrajúci v hale Rosnička v Žabovřeskách) a KP Brno, štyri bejzbalové kluby - AVG draci Brno, Hrochy Brno, VSK Technika Brno a MZLU Express Brno; ďalej klub amerického futbalu Brno Alligators, dva ragbyovej kluby RC Dragon Brno a RC Bystrc, volejbalové kluby mužov (Volejbal Brno) a žien (VK KP Brno), florbalový klub Bulldogs Brno, klub národnej hádzanej 1. NH Brno, lakrosový klub Brno Ravens LC, atlétky AK Olymp Brno a ďalšie.
Školstvo
Vysoké školy:
9. december
Narodenia
thumb|upright|[[Judi Denchová (* 1934)]] thumb|upright|[[Ladislav Snopko (* 1949)]] thumb|upright|[[John Malkovich (* 1953)]] thumb|upright|[[Anna Gavalda (* 1970)]]
Úmrtia
náhled|upright|[[Anthonis van Dyck († 1641)]] náhled|upright|[[Nils Gustaf Dalén († 1937)]]
Lev (znamenie)
left|50px right|thumb|Lev
Lev (latinsky Leo) je piate znamenie zvieratníka. Je to myslený obdĺžnik na oblohe s dĺžkou 30° a šírkou 15°. Jeho stredom prechádza ekliptika. Slnko ním prechádza od 23. júla do 23. augusta. Nazvané bolo podľa súhvezdia Lev. Z východnej strany hraničí so znamením Panna a zo západnej so znamením Rak. V súčasnosti v siderickom zvieratníku od 17. augusta do 16. septembra.
David Redfern
David Redfern (* 7. jún 1936, Ashbourne, Spojené kráľovstvo – † 23. október 2014, Uzès, Francúzsko) bol britský fotograf, ktorý sa špecializoval na fotografovanie hudobníkov.
Lev (znamenie)
V astrológii je piate, ohnivé znamenie zverokruhu. Priraďuje sa k Slnku a zlatu. Z drahých kameňov sa s Levom spája rubín alebo diamant. Ako kráľovské znamenie údajne riadi osud ľudí narodených medzi 23. júlom a 23. augustom. Pripisujú sa im vlastnosti ako láska k prepychu a bohatstvu, samoľúbosť, sklon k panovačnosti a tyranii, ale aj prirodzená autorita a veľkodušnosť. Sú aj veľmi usmievaví a obetaví, niekedy až príliš a napokon sa im to aj odplatí tak, že druhí ho zneužívajú pre seba. Levy sú komunikatívne a vedia sa rýchlo vynájsť. Sú aj veľmi dobrí organizátori, herci a politici.
Znamenie lev však nie je najsilnejším znamením zverokruhu. Toto znamenie má aj svoje zlé stránky - sú nedočkaví, vedia byť aj veľmi drzí. Keď ich niekto naštve, vedia byť veľkí klamári. Najsilnejšie znamenie zverokruhu z pohľadu svojej sily a elegancie je kozorožec. Levy sú ku kozorožcom veľmi priateľské a mali by k ním byť aj milé. Znamenie lev a kozorožec sú si veľmi blízke, až sa dá povedať, že sa veľmi dopĺňajú.
David Redfern
Počas osemdesiatych rokov pôsobil ako oficiálny fotograf pri koncertných turné speváka Franka Sinatru. Počas svojej kariéry fotografoval mnoho ďalších hudobníkov, medzi ktorých patria napríklad Bob Dylan, Miles Davis a Jimi Hendrix. Roku 1999 vydal knihu nazvanú The Unclosed Eye. Roku 2008 predal svoje fotografie fotobanke Getty Images.
Zomrel na rakovinu v roku 2014 vo veku 78 rokov.
Karlštejn (okres Beroun)
Karlštejn je městys v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 801 obyvateľov, z toho 390 mužov a 411 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,0 roka (muži 42,8 roka, ženy 45,0 roka).
Na okraji obce sa nachádza hrad Karlštejn.
Dieulouard (kantón)
Dieulouard je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 11 obcí.
Bégard (obec)
Bégard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Downpatrick
Leží v grófstve Down, je administratívnym centrom grófstva, hoci tu žije len niečo vyše 10-tisíc obyvateľov (odhad 2008). Rozloha Downpatricku je 6,55 km².
Morgny-la-Pommeraye
Morgny-la-Pommeraye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kamenička (prítok Chomutovky)
Kamenička je potok s rovnomennou vodnou nádržou v Krušných horách na severozápade Čiech, v okrese Chomutov.
Potok pramení vo výške 815 metrov nad morom pod Jelením vrchom, 3 km južne od Načetína. Vytvára hlboko zarezané skalnaté údolie zhruba juhovýchodného smeru (na pravom svahu prírodnej rezervácie Buky nad Kameničkou) a ústi zľava do Chomutovky pri Treťom mlyne v nadmorskej výške 390 m. Prevádzací tunel, dlhý 1200 m (takzvaná Dieterova štola), spája horný tok Kameničky s údolím Chomutovky a slúži na odklonenie prebytočnej vody z horských rašelinísk.
1,5 km pred ústím sa nachádza vodná nádrž Kamenička.
Naarn im Machlande
Naarn im Machlande je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Perg.
Žije tu 3 498 obyvateľov (1. 1. 2010).
Komárov (okres Beroun)
Komárov je mestečko v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 460 obyvateľov, z toho 1 226 mužov a 1 234 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 40,8 roka, ženy 43,0 roka).
Domèvre-en-Haye (kantón)
Domèvre-en-Haye je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 27 obcí.
Challement
Challement je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná trať Vroclav – Görlitz
Železničná trať Vroclav – Görlitz (v Poľsku označená číslom 274) je hlavná elektrifikovaná železničná trať v Poľsku, o dĺžke 202,535 km. Trať bola jednou z prvých nemeckých elektrifikovaných tratí, nazývaná tiež Sliezska horská dráha (, . Pred druhou svetovou vojnou zaisťovala zásobovanie Saska a Brandenburska sliezskym čiernym uhlím. Vedie z Görlitzu cez Lubań, Jeleniu Góru, Wałbrzych v Dolnom Sliezsku do Vroclavu, pretína ju štátna hranica s Nemeckom.
Dejiny
Vzhľadom na postupujúcu industrializáciu však bol pôvodný plán nakoniec realizovaný, 24. septembra 1862 schválil Pruský zemský snem stavbu trati z Görlitzu do Wałbrzycha s odbočujúcou traťou do Kohlfurtu (Węgliniec). Trať bola budovaná postupne, posledný úsek bol otvorený 16. augusta 1867. Prvý úsek bol elektrifikovaný už v roku 1915, vzhľadom na prebiehajúcu prvú svetovú vojnu však bola elektrifikácia celej trati dokončená až v roku 1923. V závere 2. svetovej vojny bolo trakčné vedenie demontované a neskôr, už pod poľskou správou obnovené.
Quedlinburg
Quedlinburg je nemecké mesto, centrum spolkovej krajiny Sasko-Anhaltsko. Mesto leží na juhu krajiny, na rieke Bode. Počet obyvateľov je 22 795.
Prvá zmienka o meste pochádza z roku 922.
Kostol, zámok a staré mesto - zachované hrázdené domy - sú od roku 1994 súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Železničná trať Vroclav – Lichkov
Železničná trať Vroclav – Lichkov (v Poľsku označená číslom 276) je elektrifikovaná železničná trať v Poľsku, s dĺžkou 138,486 km. Vedie z Vroclavu cez Kłodzko, Międzylesie do Lichkova, pretína ju štátna hranica s Českom.
Valheru
Boli extrémne nebezpeční, dokázali ničiť celé planéty ale väčšinou zničili len ich povrch, vysali všetku čarovnú energiu a planetárnych bohov zakliali do veľkých kryštálov.
Premohli ich až spojení najvyšší bohovia vesmíru a aj to po dlhej vojne. V tejto vojne prežilo z asi 100 bohov len 16.
Na Midkémii v meste Sethanon sa skrýva kameň života, v ktorom sú Valheru zakliatí, lebo ani bohovia ich nevedeli všetkých zabiť. Občas pomocou ťahov ktoré trvajú aj tisíce rokov sa snažia získať mimo kameň spojencov, ktorí by ich vyslobodili.
Ak by sa to podarilo, vysali by všetok život z planéty a z tej by ostala len holá skala. Vysatý život by im dal dosť energie na vybudovanie novej sily, ktorá by ohrozila aj bohov.
Olešná (okres Beroun)
Olešná je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 403 obyvateľov, z toho 205 mužov a 198 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,8 roka (muži 41,5 roka, ženy 44,2 roka).
Vzácne mince
Pojmom vzácne mince môžeme označiť mince, ktorých hodnota sa vyčísľuje v miliónoch dolárov. Vzácne mince sú často spojené s chybným zadaním razby a kurióznymi príbehmi. Výpočet najvzácnejších mincí sveta nie je oficiálne stanovený a je dynamický. Mení sa v závislosti od predajov realizovaných v aukčných sieňach.
Flowing Hair Dollar 1794
Bol to prvý dolár vydaný v Spojených štátoch amerických. Razba dolára prebehla v rokoch 1794 a 1795. Dizajnom sa inšpiroval u španielskych mincí, ktorými sa vtedy bežne platilo po celej Amerike. V roku 2013 sa Flowing Hair Dollar vydražil v aukcii Stack’s Bowers Galleries za rekordných 10 016 875 dolárov. Majiteľom sa stala firma Legend Numismatics, ktorá patrí k najznámejším obchodníkom so vzácnymi mincami.
Double Eagle 1933
Double Eagle 1933 je zlatá minca v nominálnej hodnote 20 dolárov z razby Spojených štátov amerických. V roku 1933 sa síce vyrazilo 445 500 mincí tohto typu, avšak následkom finančnej krízy prezident Franklin D. Roosevelt nariadil roztaviť všetko zlato vrátane mincí Double Eagle. Tento príkaz obišiel 13 mincí, ktorých trhová hodnota závratne stúpla. Najdrahší Double Eagle z roku 1933 sa vydražil v roku 2002. Najvzácnejší exemplár Double Eagle 1933 sa do rúk federálnej vlády vrátil až v roku 1996, keď ho náhodou objavili u britského obchodníka so zlatom.
Fiat G.91
Fiat G.91 bolo ľahké stíhacie lietadlo vyvinuté talianskou firmou Fiat Aviazione. Za studenej vojny bolo lietadlo Fiat G.91 dôležitou súčasťou obrany západnej Európy. Tento stroj podobný stroju F-86K Sabre bol vyrábaný v dvoch základných verziách. Lietadlá G.91 boli rýchle, univerzálne použiteľné a konštruované takmer na mieru pre taktické nasadenie. Ako jedno z prvých medzinárodných bojových lietadiel bol vyrábaný v Taliansku a vtedajšom západnom Nemecku a veľa rokov bol používaný v NATO.
Vzácne mince
Brasherov dublon 1787
Brasherov dublon je jediná vzácna minca zo súkromnej razby. Ephraim Brasher, tvorca tejto mince, bol americký zlatník. V roku 1787 nechať vyraziť niekoľko dublonov. O dôvode tejto razby sa špekuluje. Väčšina numizmatikov sa však domnieva, že dublony mali slúžiť ako predloha na razbu amerických obežných mincí. Dublon je vzorom dizajnu amerických mincí, ktorý pretrval až do dnešných čias. Zobrazuje trinásť hviezd v kruhu, olivovú ratolesť a majestátneho orla.
Fiat G.91
Vznik a vývoj
V 50. rokoch navrhol Fiat (dnes Alenia Aeronautica) stroj G.91 s nádejou, že vyhrá súťaž, ktorú vypísalo NATO pre prieskumné a podporné bojové lietadlo ľahkej konštrukcie. Aj keď sa táto nádej (napr. pre úspech slávneho stroja Lockheed F-104 Starfighter) nesplnila, boli lietadlá G.91 po dlhú dobu najlepšími a najznámejšími stíhacími lietadlami talianskej výroby. G.91 boli mimoriadne univerzálne - ľahké, obratné a ľahko ovládateľné stroje boli medzi pilotmi veľmi obľúbené, pretože radi zisťovali hranice ich výkonnosti. V prípade núdze mohli operovať z trávnatých vzletových dráh dlhých iba 700 m. V priebehu rokov boli vyrobené varianty s prieskumnými systémami a štrukturálnymi zmenami, ktoré mali zlepšiť údernú silu strojov G.91 vo vzdušnom boji. Ťažšia verzia G.91Y bola síce podstatne vyvinutá zo stroja G.91 vybaveného jednou prúdovou pohonnou jednotkou, táto jednotka však bola nahradená dvoma prúdovými motormi General Electric J85-GE-13A, a preto bola verzia G.91Y obratnejšia, rýchlejšia a výkonnejšia.
Vzácne mince
Strieborný dolár 1804
Strieborný dolár z roku 1804 zberatelia nazývajú kráľom amerických mincí. V roku 1804 sa vyrazilo 19 570 strieborných dolárov prvej triedy. Neskôr sa však zistilo, že tieto mince boli vyrazené starými raznicami z predošlých dvoch rokov. Až do roku 1836 sa strieborné obežné doláre vôbec nerazili. Zástupcovia štátnej mincovne však chceli z reprezentačných dôvodov darovať svojim obchodným partnerom doláre z roku 1804. Keď zistili, že z toho roku žiadne doláre neexistujú, nechali špeciálne pri tejto príležitosti vyraziť zopár kusov s rokom 1804.
Fiat G.91
Technické údaje
(údaje pre verziu G.91R)
Vzácne mince
Liberty Head 1913
Niklák z roku 1913 bol prvou mincou, ktorá sa predala za viac ako milión dolárov, pričom jeho nominálna hodnota je iba 5 centov. História vzniku tejto mince je veľmi sporná. Niklák Liberty Head vznikol buď ako nedorozumenie, keď sa na razbu obežných päťcentov použila zlá raznica, alebo bola jeho razba dobre premysleným obchodným ťahom zamestnanca štátnej mincovne.
Fiat G.91
Zdroje
Svetová encyklopedie letadel
http://www.theaviationzone.com
Rod (prírodná rezervácia)
Rod je prírodná rezervácia v okrese Tábor. Nachádza sa v Třebońskej panve, juhozápadne od Valu. Je súčasťou CHKO Třeboňsko. Rezervácia zahŕňa rybník Rod, ktorý je súčasťou rybničnej Nadejskej sústavy na pravom prítoku Lužnice.
Predmetom ochrany je rybník Rod s rozsiahlymi plochami rákosia a s veľkými plávajúcimi ostrovmi steblovky, ktoré slúžia ako hniezdisko mnohých druhov vodného vtáctva (predovšetkým zúbkozobcov). Východná zrašelinelá časť rybníka prechádza v prechodové rašelinisko s charakteristickou kvetenou (diablik močiarny, ostrica plstnatoplodá, rosička okrúhlolistá, pupkovník obyčajný, lekno jasnobiele, čerkáč kytkový, kľukva močiarna, bublinatka menšia, bublinatka bledožltá, ostroplod biely, ježohlav najmenší). Lokalita je ďalej významným zhromaždiskom vodného a mokraďového vtáctva v dobe jarných a jesenných ťahov. Rod slúži ako pravidelné centrum výskytu zimujúcich orliakov morských. Žije tu tiež rad ohrozených druhov obojživelníkov (Skokan ostropyský, skokan krátkonohý, skokan zelený, mlok obyčajný, mlok vrchovský, mlok veľký (hrebenatý), kunka červenobruchá, rosnička zelená). Pravidelne sa tu vyskytuje vydra riečna.
Morienne
Morienne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz T-7
Sojuz T-7 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz T-7 vyštartoval 19. augusta 1982 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 7. Na palube lode bola aj druhá žena vo vesmíre, Svetlana Savická.
Priebeh letu
Kozmická loď s trojčlennou posádkou odštartovala z kozmodrómu Bajkonur 19. augusta 1982. Loď mala pridelený volací znak Dnepr. O 25 hodín neskôr sa pripojila k orbitálnej stanici Saľut 7, kde už bola pripojená z druhej strany loď Sojuz T-5. Kým posádka sa zo stanice vrátila v Sojuze T-5, tak v Sojuze T-7 sa vrátili iní kozmonauti, Berezovoj s Lebedevom.
Natternbach
Natternbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Grieskirchen.
Žije tu 2 348 obyvateľov (1. 1. 2010).
Gerbéviller (kantón)
Gerbéviller je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 19 obcí.
Belle-Isle-en-Terre
Belle-Isle-en-Terre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Osek (okres Beroun)
Osek je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 770 obyvateľov, z toho 377 mužov a 393 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 41,8 roka, ženy 43,3 roka).
Challuy
Challuy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nebelberg
Nebelberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Rohrbach.
Žije tu obyvateľov.
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1984
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1984 bola európska kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov na Letné olympijské hry 1984 v Los Angeles, ktorú organizovala Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konala sa v piatich francúzskych mestách: Paríž, Grenoble, Le Mans, Orléans a Saint Quentin, v dňoch od 15.25. mája 1984. Zúčastnilo sa jej 16 tímov, ktoré súťažili o 3 postupové miesta na olympijský turnaj. Víťazom turnaja sa stal.
Priama účasť
Z Európy sa priamo na LOH 1984 kvalifikovali dvaja účastníci LOH 1980, ktorí sa umiestnili do druhého miesta:
Konečné poradie
Pozn: Neskôr z európskej kvalifikácie postúpilo na LOH aj NSR, ktoré nahradilo bojkotujúce družstvo Sovietskeho zväzu.
Borový
Borový môže byť:
Snehová lavína v Nepále (2014)
Snehová lavína v Nepále je katastrofa z októbra 2014, ktorá mala za následok smrť najmenej 41 ľudí rôznych národností v okolí hôr Annapurna a Dhaulágirí v centrálnom Nepále. Nesezónne snehové búrky boli najhoršie za posledných desať rokov v tejto oblasti.
Pozadie
V roku 2013 dosiahla oblasť Annapurna viac ako 120 000 zahraničných návštevníkov. Október je najrušnejší mesiac v Nepále pre peších turistov a horolezcov.
Udalosti
Snehová búrka bola najhoršia za posledných desať rokov, pričom napadlo 1,8 metra snehu za 12 hodín. Nečakanú snehovú búrku vyvolali výbežky cyklónu Hudhud. Nad Bengálskym zálivom sa vytvoril cyklón, ktorý sa dostal nad Indiu a pokračoval kolmo na Himaláje do vnútrozemia pevniny už vo forme tlakovej níže.
Búrka mala za následok smrť najmenej 41 ľudí s mnohými nezvestnými. Medzi mŕtvymi bolo najmenej 21 turistov z Kanady, Indie, Izraela, Nepálu, Poľska a Slovenska, ako aj miestni horskí vodcovia a pastieri jakov.
Nečakaná lavína zasiahla pod osemtisícovou horou Dhaulágirí v Himalájach dvoch členov horolezecko-skialpinistickej expedície zo Slovenska Jána Matláka (60) a Vladimíra Švancára (58). Spolu s nimi zomreli aj traja Nepálčania, ktorí patrili do pomocného personálu tímu.
Borovský
Borovský môže byť:
Neufelden
Neufelden je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Rohrbach.
Majstrovstvá sveta v podhladinovom ragby 2015
Majstrovstvá sveta v podhladinovom ragby 2015 boli v poradí 10. majstrovstvá sveta v podhladinovom ragby, ktoré organizuje Svetová konfederácia činností pod vodou (CMAS). Konali sa v Cali, v Kolumbii od 27. júla1. augusta 2015, za účasti 12 mužských a 9 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Austrálie, Kanady a Venezuely a ženské družstvá Austrálie a Venezuely. Kolumbia bola organizátorom svetového šampionátu druhýkrát, prvý turnaj hostila v roku 1995, rovnako v Cali. Zápasy sa odohrali v 2 bazénoch Piscinas Alberto Galindo. V mužskej kategórii obhájilo titul Nórsko, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad Nemeckom. Bronzová Kolumbia získala svoju prvú medailu. V ženskej kategórii získalo svoj tretí titul Nemecko, keď vo finále vyhralo nad obhajcom titulu z Nórska.
Haroué (kantón)
Haroué je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 30 obcí.
Mortemer (Seine-Maritime)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vysokorýchlostná trať Wu-chan – Kanton
Vysokorýchlostná trať Wu-chan – Kanton je vysokorýchlostná trať v Čínskej ľudovej republike spájajúca mesto Wu-chan, hlavné mesto provincie Chu-pej, s Kantonom, hlavným mestom provincie Kuang-tung. Ide o prvý dokončený úsek vysokorýchlostnej trate Peking – Hongkong. Úsek je dlhý 968 kilometrov a s priemernou rýchlosťou tunajších súprav CRH2 a CRH3 313 km/h je najrýchlejšou komerčne prevádzkovanou železnicou na svete.
Mortemer (Seine-Maritime)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vysokorýchlostná trať Wu-chan – Kanton
Prevádzka na trati začala 26. decembra 2009, ale posledný krátky úsek v rámci Kantonu zo severnej stanice na južnú bol uvedený do prevádzky až 30. januára 2010.
Mortemer (Seine-Maritime)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zámok Orlík
Dejiny
Jeho existencia je doložená už v polovici 13. storočia, vtedy ešte ako dreveného hrádku a súčasti kráľovského majetku, ktorý plnil úlohu colnice (clo sa vyberalo od okolo sa plaviacich lodí za prevážaný tovar). Hrad založil cisár Karol IV. a udelil ho v roku 1357 Dětřichovi z Portic, biskupovi mindenskému, a jeho synovcovi Jetrichovi. Prvý získal právo doživotného užívania hradu a druhý mal v prípade nebezpečenstva povoliť obsadenie hradu posádkou.
V roku 1386 hrad získal Ondřej Huler. Ten ho predal Petrovi Zmrzlíkovi zo Svojšína. Orlík bol v čase predaja skromne vybavený, ale po ňom sa dočkal rozmachu stavebných prác i celkových opráv. Petr Zmrzlík bol veľmi zdatný hospodár.
V roku 1501 predal Václav Zmrzlík hrad spoločne i s 22 okolitými dedinami Kryštofovi zo Švamberka. Z tejto doby pochádza veľká časť stavieb a opráv miestností a pilierov. Po jeho smrti hrad veľmi schátral.
Srbsko (okres Beroun)
Srbsko je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 493 obyvateľov, z toho 240 mužov a 253 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,7 roka (muži 41,9 roka, ženy 43,4 roka).
Zámok Orlík
Dejiny
Švamberkovci, vlastniaci Orlík v 16. storočí, boli protestantského vyznania a preto im boli všetky majetky, vrátane zámku, skonfiškované po Bitke na Bielej Hore.
V roku 1623 kúpil hrad Jan Oldřich z Eggenberku. V roku 1683 bolo kvôli strachu z Turkov posilnené opevnenie.
Jan Kristian z Eggenberku sa nedočkal mužského potomka a tak Orlík v roku 1717 získali príbuzní jeho manželky Ernestiny, Schwarzenbergovci. Ostal ale mimo hlavný záujem rodu, lebo Adam František zo Schwarzenberga si za svoje sídlo zvolil Český Krumlov. O necelé storočie neskôr však pozornosť padla na tento malebný zámok. Stavebná činnosť prebiehala pod vedením staviteľa Františka Jakuba Fortina.
V roku 1802 došlo k rozdeleniu schwarzenberského majetku na dve autonómne vetvy, ktoré podpisom zmluvy založili bratia Josef a Karel Filip. Josefova primogenitúra ovládala hlubocko-krumlovské panstvo. thumb|vľavo|Priečelie zámku Karel Filip, zakladateľ sekundogenitúry, sa stal so svojou rodinou prvým trvalým obyvateľom zámku. Založil na hrade zámockú knižnicu, zbierku starých zbraní. Jeho záujmy a aktivity ho často odvádzali na diplomatické a vojenské cesty, ale v starostlivosti jeho manželky Marie Anny z Hohenfeldu sa okolie Orlíka premenilo na zámocký park v anglickom štýle v ktorom boli zasadené cudzokrajné dreviny, altánky a mosty. Celkovo bolo vysadených 460 000 stromov.
Novogoticky bol zámok upravený v druhej polovici 19. storočia podľa návrhu pražského architekta Bernharda Gruebera. V tomto období bola v zámockom parku asi severozápadne od zámku postavená rodinná hrobka.
V roku 1948 bola orlická sekundogenitúra nútená opustiť zámok na základe 2. pozemkovej reformy. Orlickí Schwarzenberkovci odišli do núteného exilu do Rakúska. Vrátili sa až po roku 1989, kedy Karel Schwarzenberg zastával funkciu vedúceho kancelárie prezidenta Česko-slovenskej republiky Václava Havla. Po reštitúcii majetku v roku 1992 sa svoje funkcie vzdal a prevzal správu nad rodovým panstvom. V súčasnosti Orlík patrí jeho synovi Janovi Schwarzenbergovi, ktorý však na zámku nebýva.
Zámok je otvorený pre verejnosť v mesiacoch apríl – október. Fungujú tu prehliadkové trasy zahŕňajúce miestnosti múzeí, reprezentačné miestnosti empírové a lovecké v romantických neoslohoch. V reprezentačných empírových miestnostiach možno vidieť slohovo najčistejšiu podobu empírového slohu v Čechách.
Champallement
Champallement je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Berhet
Berhet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kozí vršek
Kozí vršek je prírodná pamiatka ležiaca na severovýchodnom okraji obce Vlkov v okrese Tábor, kde sa nachádza rulová skalka s ojedinelým výskytom ponikleca jarného s typickou sprievodnou vegetáciou plytkých a na živiny chudobných pôd. Pamiatka sa nachádza za železničným násypom v obci. Oblasť bola skôr využívaná ako lúka slúžiaca na pastvu hospodárskych zvierat. Na dvoch tretinách pamiatky dnes rastie prevažne dub letný a Borovica sosnová, miestami potom ešte Breza previsnutá. Bylinné poschodie pokrýva kostrava ovčia, metluška krivolaká, v malých ostrovčekoch tu tiež rastie Vres obyčajný.
V súčasnosti sa na území pamiatky nachádza iba niekoľko rastlín ponikleca jarného na úpätí malého kopčeka a v okolí trate. Iný zdroj hovorí o tom, že z dávnejších tisícov kvetín sa tu nachádzajú už iba dvaja jedinci, z čoho iba jeden kvitne a že lokalita je teda v podstate zaniknutá. Dôvody zániku populácie podľa toho istého zdroja nie sú celkom jasné. No i tak v rámci jeho ochrany dochádza k vyrezávaniu náletových drevín a vyššej vegetácie, ktorá by nízko rastúci poniklec mohla ohrozovať.
Severozápadne od pamiatky sa neďaleko nachádza prírodná rezervácia Písečný přesyp u Vlkova, kde je možné vidieť viate piesky tvoriace piesočnú dunu.
Borovský (priezvisko)
Borovský je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie (s výrazným odstupom) v Košiciach (predovšetkým v mestskej časti Ťahanovce), potom v Lesnici (okres Stará Ľubovňa) a Ostrove (okres Piešťany). V Česku je najviac rozšírené v mestách Praha, Polička Český Brod a Kopřivnice.
Známi nositelia
Pozri v článku Borovský.
Vlajka Egypta
thumb|Vlajka Egypta
Jurij Valentinovič Lončakov
Jurij Valentinovič Lončakov (* 4. marec 1965, Balchaš) je pôvodne vojenský pilot. Od júla 1997 do septembra 2013 bol ruským kozmonautom, členom oddielu CPK, od roku 2003 bol veliteľom oddielu. Do vesmíru vzlietol trikrát, prvýkrát v roku 2001 na palube raketoplánu Endeavour (let STS-100) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), druhýkrát roku 2002 pri výmene záchranných Sojuzov na ISS a tretíkrát od jesene 2008 absolvoval polročný kozmický let na ISS ako palubný inžinier Expedície 18. Celkom strávil vo vesmíre 200 dní, 18 hodín a 39 minút.
Kozmonaut
Počas štúdia na akadémii si podal žiadosť o prijatie medzi kozmonautov. Prešiel všetkými kolami výberu a 27. júla 1997 bol rozhodnutím Štátnej medzirezortnej komisie odporučený do oddielu kozmonautov CPK, do oddielu bol na pozíciu kandidáta na kozmonauta zaradený po skončení akadémie 24. júna 1998. Absolvoval štandardnú všeobecnú kozmickú prípravu vo Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina a 1. decembra 1999 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
Od marca 2002 sa pripravoval v záložnej posádke 4. návštevnej expedície na ISS, 1. októbra 2002 nahradil v hlavnej posádke vesmírneho turistu Jamesa Bassa, vylúčeného pre neplatenie. Pritom zostal v záložnej posádke ako náhradník veliteľa Zaľotina. K ISS vzlietol v Sojuze TMA-1 30. októbra 2002 spolu s Sergejom Zaľotinom a Frankom De Winne. Trojica sa podľa plánu spojila so stanicou, týždeň zostali a vrátila sa v Sojuze TM-34. Pristáli 10. novembra 2002, let trval 10 dní, 20 hodín a 53 minút.
V novembri 2003 bol vymenovaný za veliteľa oddielu kozmonautov CPK. Roku 2004 sa stal kandidátom technických vied. V júli 2005 bol zaradený do skupiny ISS 15/16/17, z ktorej mali byť zostavené posádky zodpovedajúcich čísel. Roku 2006 absolvoval Ruskú akadémiu štátnej služby pri prezidentovi Ruska. Vo februári 2007 bol vymenovaný za veliteľa záložnej posádky Expedície 18. V auguste 2007 sa súčasne stal veliteľom Expedície 20. V máji 2008 nahradil Saližana Šaripova v hlavnej posádke Expedície 18.
thumb|left|Jurij Lončakov na ISS (modul Zvezda), 18. marca 2009. Do kozmu vzlietol 12. októbra 2008 na palube Sojuzu TMA-13 s Michaelom Finckeom a vesmírnym turistom Richardom Garriottom. Fincke a Lončakov prevzali stanicu od Expedície 17, ktorej dvaja členovia (Sergej Volkov a Oleg Kononenko) s Garriotom po týždni pristáli so Sojuzom TMA-12, pričom zostávajúci člen Expedície 17, Gregory Chamitoff, prešiel do novej posádky. V novembri 2008 raketoplán Endeavour priviezol za Chamitoffa Sandru Magnusovú. V marci 2009 raketoplán Discovery priviezol Kóičiho Wakatu a odviezol Magnusovú. Počas letu Lončakov dvakrát vystúpil do vesmíru, spolu na 10 hodín 27 minút. V apríli 2009 Fincke a Lončakov odovzdali stanicu následovníkom z Expedície 19 a 8. apríla pristáli na Zemi.
Štátna cesta 414 (Chorvátsko)
Štátna cesta 414 je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Dubrovnícko-neretvianskej župe a prechádza naprieč polostrovom Pelješac. Je dlhá 64,7 kilometra a spája mestá Orebić a Ston, pričom z nej odbočujú spojné cesty k ďalším významným prístavom polostrova. V osade Donja Banda je to D415 do Trpanja a pred prístavom Prapratno D416. Z týchto prístavom smerujú trajekty na ostrovy Korčula a Mljet a takisto aj do pevninského prístavu Ploče.
Priebeh trasy
Trasa D414 začína v trajektnom prístave v meste Orebić, ktoré leží v juhozápadnej časti polostrova Pelješac. Smerujú sem trajekty na neďaleký ostrov Korčula, ktorý leží vzdialený asi 4 kilometre juhozápadne od Orebiću. Cesta následne obchádza centrum mesta tvorené úzkymi uličkami a po štyroch kilometroch opúšťa jeho intravilán. Cesta kopírujúc morské pobrežie pomerne prudko stúpa - na 8. kilometri sa nachádza vyhliadková plocha s výhľadom na široké okolie, ktorá leží v nadmorskej výške približne 200 m n. m.
Cesta opúšťa líniu kopírujúcu pobrežie a stáča sa smerom do vnútra polostrova. Po 14 kilometroch dosahuje osadu Donja Banda, kde sa nachádza križovatka s cestou D415 vedúcou do prístavu Trpanj. Za križovatkou pokračuje juhovýchodným smerom zvlneným terénom, pričom si udržiava nadmorskú výšku okolo 250 m n. m. Postupne míňa obec Potomje a osady Pijavičino a Popova Luka. Nasleduje prudké klesanie cez obec Janjina až na úroveň mora, ktorú D414 dosahuje v obci Drače.
Cesta sa ďalej odpútava od morskej hladiny a opätovne sa dostáva približne na os polostrova, sledujúc ktorú prechádza osadami Putniković, Sparagovići, Boljenovići a Metohija. Po približne 60 kilometroch cesta prichádza do obce Ston, ktoré je obľúbeným turistickým lákadlom, najmä kvôli svojmu opevneniu. Po takmer 65 kilometroch dosahuje D414 úrovňovú križovatku pri osade Zaton Doli, kde sa D414 napája na štátnu cestu 8, ktorá vedie na sever ku mestu Ploče a diaľnici A1 a na juh do Dubrovnika.
Hustota premávky
D414 nie je zaťažená dopravou do takej miery ako cesty na Dalmácii, nakoľko polostrov Pelješac nie je turistami až tak vyhľadávaný. Pravidelne sa tu konajú sčítania dopravy, ktoré vykazujú dvojnásobnú dennú hustotu dopravy v letnej sezóne (ASDT) oproti celoročnému dennému priemeru (AADT).
Konstantin Mirovič Kozejev
Konstantin Mirovič Kozejev (* 1. december 1967, Kaliningrad) bol pôvodne inžinier spoločnosti RKK Energija, od apríla 1996 bol kozmonautom, členom oddielu kozmonautov RKK Energija. Roku 2001 na svojom jedinom kozmickom lete navštívil Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), vo vesmíre strávil 9 dní a 20 hodín. Roku 2008 odišiel z oddielu kozmonautov, naďalej pracuje v spoločnosti RKK Energija.
Kozmonaut
Prihlásil sa do oddielu kozmonautov, prešiel všetkými kolami výberu a 2. apríla 1996 bol zaradený do oddielu kozmonautov RKK Energija. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 17. novembra 1998 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
thumb|left|Kozejev dostáva od prezidenta [[Vladimir Putin|Putina Zlatú hviezdu Hrdinu Ruskej federácie, Moskva, Kremeľ, 22. mája 2002]] Trojica Afanasiev, Kozejev, André-Deshaysová odštartovala do vesmíru 21. októbra 2001 z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TM-33. O dva dni neskôr sa spojili so stanicou, počas týždňa splnili vedecký program, napospol experimenty francúzsko-ruského programu Andromeda a 31. októbra sa v Sojuze TM-32 vrátili domov na Zem. Misia trvala 9 dní a 20 hodín.
V roku 2005 sa pripravoval v zálohe Expedície 12, ale na žiadosť NASA bol z posádky vyradený. Pribral totiž v páse a nemohol preto pracovať v americkom skafandri. V marci 2007 lekári navrhli jeho odchod z oddielu kozmonautov, oficiálne štatút kozmonauta stratil 22. novembra 2008. Zostal zamestnancom RKK Energija.
Karol Antolík
Karol Antolík  (* 28. január 1843, Studenec – † 20. jún 1905, Bratislava) bol slovenský lekár a fyzik.
Život
Karol Antolík sa narodil v Studenci. Študoval na gymnáziách v Levoči, Prešove a Veľkom Varadíne, matematiku a fyziku na budapeštianskej univerzite, kde jeho učiteľmi boli Š. A. Jedlík a O. Petzvalal. Najmä prvý z nich mal na jeho neskoršiu vedeckú dráhu mimoriadny vplyv tak výberom predmetu výskumu ako aj experimentálnym zameraním. Absolvoval aj ročný študijný pobyt na nemeckých univerzitách, o. i. v Berlíne pracoval v Helmholtzových laboratóriách a v Heidelbergu navštevoval prednášky R. W. Bunsena a G. H. Quinckeho. Pôsobil ako profesor na stredných školách v Kaposvári, Košiciach, Arade a napokon v Bratislave, kde bol od roku 1893 až do svojej smrti aj riaditeľom reálky.
Práca
Venoval sa experimentálnemu skúmaniu elektrického iskrového výboja, spočiatku najmä metódou Lichtenbergových obrazcov, neskôr vlastnou originálnou metodikou. Dráhu kĺzavého iskrového výboja zachytával na začadenom povrchu sklenej doštičky, príp. iných telies a zo zanechaných stôp výboja sa pokúšal vysvetliť niektoré vlastnosti elektrickej iskry. Výsledky svojich pokusov publikoval aj v známom Poggendorffovom fyzikálnom časopise Annalen der Physik, kde upútali pozornosť Ernsta Macha a jeho spolupracovníkov. E. Mach v Antolíkovej metóde objavil možnosť využitia k akustickým výskumom, a tak pokusy zručného stredoškolského profesora sa stali východiskom viacročnej série experimentov s explóziami, ktoré prostredníctvom skúmania rázových vĺn doviedli Macha k viacerým dôležitým objavom modernej aerodynamiky. K. Antolík sa neskôr stal umelcom Lichtenbergových obrazcov a venoval sa aj iným pokusom z oblasti elektrostatiky a akustiky. Pozoruhodné sú jeho výsledky, ktoré dosahoval pri skúmaní chvenia napnutých blán (membrán) rôznymi modifikáciami Chladniho metódy zvukových obrazcov. Okrem celého radu štúdií bol autorom učebnice experimentálnej fyziky a zbierky demonštračných pokusov.
Neuhofen an der Krems
Neuhofen an der Krems je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Linz-vidiek.
Žije tu 5628 obyvateľov (1. 1. 2010).
Herserange (kantón)
Herserange je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho šesť obcí.
Vysoký Újezd (okres Beroun)
Vysoký Újezd je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 656 obyvateľov, z toho 323 mužov a 333 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 38,0 roka, ženy 39,5 roka).
Borowski (priezvisko)
Borowski je poľské priezvisko. V Česku je zriedkavé, s najväčším výskytom v mestách Karviná a Orlová. Na Slovensku sa vyskytuje len v meste Poprad.
Známi nositelia
Pozri v článku Borowski.
Pohronie
right|thumb|Banská Štiavnica
Pohronie (Pohronský región cestovného ruchu) je slovenský región a región cestovného ruchu.
Ako región cestovného ruchu oficiálne zahŕňa:
Železničná trať Zadní Třebaň – Lochovice
Železničná trať Zadní Třebaň – Lochovice (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 172) je jednokoľajová regionálna trať. Prevádzka na trati bola zahájená v roku 1901.
Bukové kopce
Bukové kopce je prírodná rezervácia ev. č. 1300 neďaleko od obce Chlum u Třeboně v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Správa CHKO Třeboňsko.
Dôvodom ochrany sú kvetnaté bučiny so zubačkou deväťlistou, ktorá je v Třeboňskej panve výnimočne sa vyskytujúcim lesným spoločenstvom. V súčasnej dobe je tu jediná lokalita žerušnice trojlis­tej v CHKO Třeboňsko. Zo vzácnejších húb sa tu nachádza prilbička ružovejúca Mycaena erubescens.
Diskriminácia
Diskriminácia môže znamenať:
Česko-slovenský národný výbor
Česko-slovenský národný výbor alebo Československý národný výbor (skratka ČSNV) môže byť:
Žilinská cesta
Žilinská cesta môže byť:
Peter Krbaťa
Doc. PhDr. Peter Krbaťa, CSc. (* 3. jún 1944, Martin) je slovenský hudobný teoretik, vysokoškolský pedagóg, vedecký pracovník a organizátor viacerých výskumných projektov, seminárov a vedeckých konferencií na Slovensku i v zahraničí. Venuje sa špecializovanej oblasti psychológie hudby.
Prednášal na umeleckých, pedagogických i humanitných fakultách predmety psychológia hudby, všeobecná, vývinová a pedagogická psychológia. Je autorom vyše 70 vedeckých štúdií, viacerých vysokoškolských skrípt, textov i zborníkov. Napísal 2 knižné publikácie, poslednú v spoluautorstve s odborníčkami z oblasti muzikoterapie a hudobnej výchovy.
Životopis
Strávil detstvo vo Vrútkach. Do sveta hudby ho ako prvá voviedla matka, učiteľka hudobnej školy vo Vrútkach, kde študoval hru na klavíri. V štúdiu neskôr súkromne pokračoval u skladateľa a pedagóga Tadeáša Salvu, ktorý ho popri klavírnej interpretácii zasvätil i do základov hudobnej kompozície. Svoj záujem o umenie ďalej rozvíjal ako vedúci hudobnej skupiny, hrával aj divadlo, recitoval, venoval sa turistike i tenisu.
Študoval na FF UK v Bratislave odbor psychológia umenia – hudby. Po ukončení štúdia pracoval ako podnikový psychológ. Už počas tohto obdobia viedol široký interdisciplinárny tím, ktorý uskutočnil v priebehu 3 rokov výskum v orchestri a zbore Slovenskej filharmónie. Dostal pracovnú ponuku z Vysokej školy múzických umení, kde potom pracoval 25 rokov ako vysokoškolský pedagóg a výskumný pracovník na Hudobnej a tanečnej fakulte VŠMU. Na VŠMU viedol Výskumné a záznamové centrum a ako pedagóg pôsobil na Katedre hudobnej teórie. V rokoch 19911997 vykonával na HTF VŠMU funkciu dekana.
Absolvoval študijné pobyty v Poľsku, Nemecku, Gruzínsku i Švédsku. Realizoval viaceré výskumné projekty v oblasti hudobného interpretačného umenia, tak na VŠMU ako aj na konzervatóriách, ZUŠ a i. Boli zamerané na oblasť psychologickej analýzy predpokladov, procesov i produktov hudobnej činnosti, diagnostiku umeleckého nadania, talentu, umeleckej osobnosti ako aj autoreflexiu či problematiku hudobného zážitku. Aktívne sa ako psychológ hudby zúčastnil dlhoročného výskumu výrobcov a interpretov slovenských ľudových hudobných nástrojov v tíme etnomuzikológa Dr. Ivana Mačáka. Bol vedúcim sekcie slovenských psychológov umenia v rámci ČSAV, členom Výboru klubov hudobnej mládeže SR, dodnes je členom Medzinárodného združenia psychológov hudby.
Od roku 1999 sa významnou mierou podieľal na založení súčasnej Fakulty humanitných vied na Žilinskej univerzite v Žiline (pôvodne Fakulta prírodných vied, kde od r. 2000 viedol Katedru humanitných vied a neskôr vykonával i funkciu prodekana pre rozvoj fakulty). Aj vďaka nemu sa podarilo konštituovať v technickom prostredí univerzity nové študijné odbory, ktoré dnes figurujú na Katedre hudby alebo i Katedre mediamatiky a kultúrneho dedičstva. Bol školiteľom i oponentom vyše troch stoviek študentských bakalárskych i diplomových prác a tiež viac ako desiatich doktorandských dizertačných prác na rôznych vysokých školách na Slovensku i v Česku. Dlhé roky bol šéfredaktorom časopisu ACTA HUMANICA. Ako garant a vysokoškolský učiteľ pôsobil aj na Univerzite tretieho veku na ŽU v Žiline. V roku 2012 mu bola rektorkou ŽU udelená plaketa J. A. Komenského za dlhoročnú pedagogickú činnosť a zásluhy o rozvoj Fakulty humanitných vied ŽU.
Medzi jeho koníčky, okrem hudby a literatúry, patrí fotografovanie, video, počítače a turistika.
V súčasnosti ako dôchodca žije v rodných Vrútkach.
Morville-sur-Andelle
Morville-sur-Andelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Borowski
Borowski je priezvisko, pozri Borowski (priezvisko), napr.:
Neuhofen im Innkreis
Žije tu 2 242 obyvateľov (1. 1. 2010).
Podunajsko
right|thumb|Komárno
Podunajsko (Podunajský región cestovného ruchu) je slovenský región a región cestovného ruchu.
Rozprestiera sa na juhozápade Slovenska, v južnej časti Podunajskej nížiny až k hraniciam s Maďarskom a ako región cestovného ruchu zahŕňa:
Územie má výrazne pretiahnutý tvar v smere zo západu na východ a susedí na severozápade s regiónom Bratislava a okolie, na severe s regiónmi Dolné Považie a Dolná Nitra, na severovýchode s Tekovom a okrajovo Hontom a na východe a juhu s Maďarskom.
20. jún
Narodenia
thumb|upright|[[Lionel Richie (* 1949)]] thumb|upright|[[John Goodman (* 1952)]] thumb|upright|[[Nicole Kidmanová (* 1967)]] thumb|upright|[[Frank Lampard (* 1978)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Emmanuel Joseph Sieyès († 1836)]]
Neukirchen am Walde
Neukirchen am Walde je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Grieskirchen.
Champlemy
Champlemy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratislavský región
náhľad|Mesto [[Svätý Jur pri Bratislave]]
Ako región cestovného ruchu zahŕňa:
Územie susedí na severe so Záhorím, na východe s Dolným Považím, na juhovýchode s Podunajskom, na juhu s Maďarskom a na západe s Rakúskom.
Binic
Binic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Zdeněk Štybar
Zdeněk Štybar (* 11. december 1985, Planá) je český cyklokrosár. Od roku 2006 jazdí za belgický Fidea Cycling Team a žije v belgickom Essene.
Binic
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zdeněk Štybar
Úspechy
Okrem toho je dvojnásobným majstrom sveta v kategórii do 23 rokov (2005 a 2006) a dvojnásobným vicemajstrom sveta v kategórii Elite (2008 a 2009). V sezóne 2008/09 obsadil 3. miesto v konečnom hodnotení Svetového pohára. Je štvornásobným majstrom ČR v cyklokrose (2005, 2008, 2009 a 2010). 21. októbra 2007 v belgickom Kalmthoute prvýkrát vo svojej kariére zvťazil v pretekoch Svetového pohára.
Binic
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdeněk Štybar
Úspechy
V sezóne 2009/10 zvíťazil v pretekoch Svetového pohára v Koksijde, Igorre a Roubaix, čím si zaistil prvenstvo v konečnom hodnotení tejto súťaže.
Neukirchen an der Enknach
Neukirchen an der Enknach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Braunau am Inn.
Žije tu 2 078 obyvateľov (1. 1. 2010).
Motteville
Motteville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dedičstvo alebo Kurvahošigutntag
Dedičstvo alebo Kurvahošigutntag (po čes. Dědictví aneb Kurvahošigutntag) je česko-slovenská filmová komédia z roku 1992 od režisérky Věry Chytilovej s Bolkom Polívkom v hlavnej úlohe. Dej filmu je situovaný do dedinského prostredia a času rodiaceho sa kapitalizmu.
Dej
Hlavným hrdinom príbehu je starý mládenec Bohuš (Bolek Polívka), žijúci jednoduchým životom lesníka v rozpadajúcej sa chalupe v malej dedinke. Pokojný život, pozostávajúci z popíjania a poflakovania sa, naruší príchod advokáta Ulricha (Miroslav Donutil), ktorý Bohušovi oznámi, že otec, ktorého nikdy nepoznal mu zanechal obrovský majetok. Šokovaný Bohuš sa hneď vypravuje pozrieť svoj nový majetok do Brna, kde sa ihneď stáva stredobodom pozornosti. Do času vybavenia formalít všetko financuje advokát - kolotoč pre deti, koňa, plynovod pre obec, bazén, no i neustále pitky.
Situácia sa zauzľuje zistením, že Bohuš je nevlastným synom boháča a na dedený majetok tak nemá nárok. Od nešťastného mladíka utekajú všetci „priatelia“, profitujúci z jeho dobráckej povahy a situácie. Osamotenému a zadlženému zúfalcovi sa zjaví právnik Strážny s ďalšou neuveriteľnou správou.
Jarville-la-Malgrange (kantón)
Jarville-la-Malgrange je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvoria ho štyri obce.
Violončelo
Violončelo (skrátene čelo) je sláčikový hudobný nástroj so strunami ladenými v čistých kvintách: C, G, d, a, teda o oktávu nižšie ako viola. Hráč na violončelo sa nazýva violončelista, violončelistka. Violončelá vyrába husliar.
Stavba
Celé (4/4) violončelo má tieto parametre:
Violončelo je väčšie než husle a viola, ale menšie ako kontrabas. Pri hraní sa pridržiava medzi kolenami a o zem sa opiera bodcom, ktorý je často zakončený gumovou špičkou zabraňujúcou skĺznutiu nástroja. Tak ako u huslí a violy je horná doska violončela vyrábaná zo smrekového dreva, luby a spodná doska z javorového. Najlacnejšie nástroje mávajú obe dosky vyrobené z laminátu, naopak niektoré moderné čelá sa vyrábajú z plastu vystuženého uhlíkovým vláknom.
Violončelo má prakticky rovnakú stavbu ako husle, pozri stavba huslí. V porovnaní s husľami je dĺžka trupu violončela približne dvojnásobná, výška lubov asi štvornásobná. Tým sa relatívne zosilňuje prvý alikvótny tón, čo má za následok pre čelo typický vrelý tón.
Podobne ako u huslí existujú aj menšie varianty violončiel určené na výučbu detí. Ľudia menšej postavy často používajú sedemosminové (tzv. dámske) čelo, ktoré je o niečo menšie, a tým umožňuje pohodlnejšiu hru pri nízkych polohách.
Vývoj
Violončelo má z rodiny husľových nástrojov (teda tých, ktoré sa vyvinuli z nástroja viola da braccio) najhlbší zvuk. Tieto nástroje sa vyvíjali paralelne s tzv. violovými nástrojmi (odvodené od violy da gamba). Prvé moderné violončelo vyrobil v Cremone v roku 1572 Andrea Amati. Na rozdiel od dnešných nástrojov nemali vtedajšie violončelá bodec (približne do roku 1800) a museli sa držať pevne medzi kolenami; drevená časť barokových sláčikov bola prehnutá von, dnes je u všetkých nástrojov prehnutá dovnútra. Ďalšími významnými výrobcami violončiel sú Gasparo da Salo (1540 – 1609), Giovanni Paolo Maggini (1581 – 1632) a Antonio Stradivari (1644 – 1737).
Zvukové vlastnosti
Violončelo vydáva bohatý a vrelý zvuk, v niektorých polohách veľmi podobný ľudskému hlasu. Pri hraní vysokých tónov pripomína violu.