cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pseudouridín
TruD
Jediným členom rodiny TruD je PUS 7, ktorý je schopný modifikovať rôzne molekuly RNA, ale nie je jasné, ako sú tieto rôzne substráty rozpoznávané. PUS 7 modifikuje U2 snRNA na pozícii 35 a tieto modifikácie sú bežnejšie, keď sú bunky v teplotnom šoku. Ďalšou modifikáciou je cytoplazmatická tRNA na pozícii 13 a pozícia 35 v pre-tRNATyr. Takisto modifikuje i niektoré mRNA. PUS 7 modifikuje uridín v rôznych sekundárnych štruktúrach, takže sa zdá, že toto nie je rozhodujúci faktor pri určovaní špecificity. Vyzerá to tak, že PUS 7 rozpoznáva konkrétnu sekvenciu, a to UGUAR (kde R je častejšie G než A), v ktorej je druhý uridín modifikovaný na pseudouridín. Pseudouridylácia mRNA týmto enzýmom sa zvyšuje pri teplotnom šoku, pretože sa tento enzým presúva z jadra do cytoplazmy. Predpokladá sa, že táto modifikácia zvyšuje stabilitu mRNA počas teplotného šoku, než sa RNA presunie do jadra alebo mitochondrie, ale na potvrdenie je nutný ďalší výskum.
RluA
Rodina RluA je najväčšia rodina pseudouridínsyntáz. Tieto proteíny identifikujú svoje substráty tak, že po naviazaní na ne dosiahnu väzbovú špecificitu pomocou "nanútenia" novek štruktúry svojmu substrátu.
PUS 5 nie je poriadne preštudovaná pseudouridínsyntáza. Podobne ako PUS 2 nemá mitochondriálnu cieliacu sekvenciu. Tento proteín modifikuje U2819 v mitochondriálnej 21S rRNA. Takisto sa predpokladá, že modifikuje mRNA, ale na potvrdenie bude potrebný ďalší výskum.
PUS 8 upravuje cytoplazmatickú tRNA na pozícii U32. Na C-konci má DRAP-deaminázovú doménu, ktorá sa účastní biosyntézy riboflavínu. Táto doména, ktorá je príbuzná riboflavínsyntáze, má úplne odlišnú funkciu a nie je známe, či interaguje s druhou doménou (pseudouridínsyntázovou). PUS 8 je nevyhnutná v kvasinkách, ale predpokladá sa, že je to kvôli syntéze riboflavínu a nie pseudouridylácii.
PUS 9 katalyzuje pseudouridyláciu na tej istej pozícii, ako PUS 8, ale je lokalizovaná v mitochondriách namiesto cytoplazmy. Je to jediný PUS proteín, ktorý obsahuje mitochondriálny cieliaci signál na N-konci. Štúdie predpokladjú, že PUS 9 môže modifikovať i mRNA, čo by znamenalo menšiu substrátovú špecificitu.
Techniky sekvenovania genómu pre pseudouridín
Pseudouridín sa dá identifikovať mnohými technikami. Bežnou technikou detekcie modifikácií RNA a DNA je kvapalinová chromatografia s hmotnostným spektrometrom (LC-MS). Hmotnostná spektrometria rozdeľuje molekuly podľa hmotnosti a náboj. Uridín a pseudouridín majú rovnakú hmotnosť, ale majú rôzne náboje. Kvapalinová chromatografia ich rozlišuje podľa retenčného času, ktorý popisuje, ako rýchlo opúšťajú kolónu. Chemicky je možné pseudouridín identifikovať pomocou CMC (N-cyklohexyl-N'-β-(4-metylmorfolínium)etylkarbodiimidu), ktorý špecificky označuje a rozlišuje uridín od pseudouridínu. CMC sa viaže na oba, ale pevnejšie sa viaže na pseudouridín, keďže sa môže tvoriť vodíková väzba na dusík. CMC viazaný na pseudouridín sa potom môže zobraziť pomocou označenia signálnou molekulou. Táto metóda sa stále vylepšuje, aby sa zvýšila jej výkonnosť.
Medicinálny význam pseudouridínu
Pseudouridín vykazuje slabý, ale významný, vplyv na cukorfosfátovú kostru vo svojej blízkosti a takisto zlepšuje skladanie báz. Tieto účinky pravdepodobne stoja za biologickým významom väčšiny, ale asi nie všetkých, pseudouridínov v RNA. Niektorí genetické mutanti, ktorým chýbajú konkrétne pseudouridínové reziduá v tRNA alebo rRNA, vykazujú problémy s transláciou, pomaly rastú alebo nedostatočne konkurujú divým variantom v zmiešanej kultúre. Pseudouridínové modifikácie sú takisto implikované v niektorých ľudských poruchách, napríklad mitochondriálna myopatia a sideroblastická anémia (MLASA) a dyskeratosis congenita. Dyskeratosis congenita a Hoyeraal-Hreidarssonov syndróm sú dve vzácne dedičné choroby, ktoré sú spôsobené mutáciou v géne DKC1, ktorý kóduje pseudouridínsyntázu s názvom dyskerín. Pseudoudirín takisto regulujue latenciu vírusových procesov pri infekcii vírusom HIV. Pseudouridylácia bola takisto spojená s patogenézou maternálne dedeného diabetu a hluchoty (MIDD). Konkrétne ide o bodovú mutáciu v mitochondriálnej tRNA, ktorá evidentne blokuje pseudouridyláciu jedného nukleotidu, čím dochádza k zmene terciárnej štruktúry tRNA. To môže viesť k väčšej nestabilite tRNA, ktorá má za následok nedostatky mitochondriálnej translácie a respirácie.
Vakcíny
Keď sa v syntetickej mRNA použije pseudouridín namiesto uridínu, modifikovaná mRNA vzbudzuje menšiu odozvu od Toll-like receptorov, ktoré sú súčasťou ľudského imunitného systému, ktoré by inak túto mRNA označili ako nevítanú. Vďaka tomu je pseudouridín užitočný vo vakcínach, vrátane mRNA vakcín na COVID-19. Túto vlastnosť pseudouridínu objavili Katalin Karikó a Drew Weissman v roku 2005.
N1-Metylpseudouridín spôsobuje ešte slabšiu odpoveď od imunitného systému než Ψ a zároveň zlepšuje translačnú kapacitu. mRNA vakcíny od Pfizer/BioNTech a Moderny teda využívajú N1-metylpseudouridín namiesto pseudouridínu.
Chrysippos zo Smyrny
Markos Aurélios Chrysippos zo Smyrny si na 236. olympijských hrách v roku 165 vybojoval víťazstvo v zápasení. Papyrusový zvitok ''P.Lond. 3 1178'' objavený v Egypte, pochádzajúci približne z roku 200, v 56. a 57. riadku uvádza, že Chrysippos bol periodonikés, to znamená že sa v tejto disiplíne okrem hier v Olympii presadil aj na ostatných panhelénskych hrách počas štvorročného obdobia nazývaného olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.
Firestone
Firestone môže byť:
Antonio Tajani
Európska únia
Od roku 1994 bol trikrát zvolený za člena Európskeho parlamentu za taliansku konzervatívnu stranu Forza Italia. Od 8. mája 2008 bol podpredsedom Európskej komisie (EK) zodpovedným za oblasť dopravy. Od 8. februára 2010 do júla 2014 zastával opätovne funkciu podpredsedu EK a tiež bol komisárom pre priemysel a podnikanie. 17. januára 2017 bol zvolený 351 hlasmi za predsedu Európskeho parlamentu ako kandidát za frakciu EĽS. V hlasovaní porazil svojho krajana Gianniho Pittellu, ktorý získal iba 282 hlasov.
Krajčí (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Krajčí.
Scachs d'amor
Scachs d'amor (Šach lásky v katalánčine), ktorého úplný názov je Hobra intitulada scachs d'amor feta per don Franci de Castelvi e Narcis Vinyoles e Mossen Fenollar, je názov básne ktorú napísali Francesc de Castellví, Bernat Fenollar a Narcís de Vinyoles, uverejnená vo Valencii v Španielsku koncom 15. storočia.
Báseň je koncipovaná ako šachová hra, v ktorej sa súperia Franci de Castellvi, ako Biely (v modernom šachu), (MarsMarç, LáskaAmor a červené figúry v partii), a Narcis Vinyoles, ako Čierny (Venuša, SlávaGloria, a zelené figúry). Diskutujú o láske a Bernat Fenollar komentuje a stanovuje pravidlá. Otvorenie v partii by sa storočia neskôr nazývalo Škandinávska obrana. Zelená a červená sú stále používa v xiangqi, ako farby figúr.
V básni využíva hru ako alegóriu pre lásku. Jeho štruktúra je založená na šesťdesiatich štyroch stanciach (rovnaký počet ako polí na šachovnici), v každom deväť veršov. Stancie sú zoskupené tri po troch: prvá stancia v skupine predstavuje ťah Bieleho, druhá Čierneho ťah, a tretia komentár k pravidlám od rozhodcu. Tri stancie na začiatku tvoria úvod a posledná je mat.
Údajne, táto partia je prvá zdokumentovaná partia s modernými pravidlami šachu, aspoň čo sa týka ťahov dámy a strelca.
Karol Zahálka
Pedagogicky pôsobil na strednej priemyselnej škole a od roku 1923 pracoval ako inšpektor učňovských škôl 19. obvodu v Bratislave. Bol zakladateľom bratislavských učňovských škôl a tvorcom ich organizačnej štruktúry. Inicioval výstavbu vlastnej budovy učňovských škôl na Vazovej ulici. Zostavil čítanku pre žiakov slovenských živnostníckych škôl so zreteľom na národnú výchovu, československé vlastenectvo a slovanskú vzájomnosť.
Ӆ
náhľad|Písmeno Ӆ Ӆ (minuskula ӆ) je písmeno cyriliky.
Používa sa v chantyjčine a v kildinskej saamčine. Je to variant písmena Л.
Ԓ
náhľad|Písmeno Ԓ Ԓ (minuskula ԓ) je písmeno cyriliky.
Ivan Stodola (lekár)
Ivan Stodola (ml.) (* 21. september 1922, Liptovský Mikuláš – † 25. október 1995, Banská Bystrica) bol slovenský lekár – dermatovenerológ.
Životopis
Primár kožného oddelenia nemocnice v Banskej Bystrici (19681987), zaslúžil sa o jeho dobudovanie; pod jeho vedením sa stalo konzultačným pracoviskom a odborným doškoľovacím strediskom. Venoval sa osvetovej činnosti, viedol pravidelnú rubriku v krajskom denníku SMER (16 rokov), vedúci krajskej ambulancie pre kožné a venerické choroby (19771993). Venoval sa problematike priemyselnej dermatológie. Člen spolku lekárov, člen výboru Slovenskej dermatovenerologickej spoločnosti. Účastník protifašistického odboja, príslušník 1. československej armády. Bol synom významného slovenského dramatika. Autor lekárskych monografií, odborných vedeckých prác, publikácií, zdravotno-výchovných článkov. Nositeľ vyznamenaní.
Prouzel
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná stanica Bardejov
Železničná stanica Bardejov je železničná stanica v Bardejove. Leží na trati Prešov – Bardejov. Nie je elektrifikovaná.
Dejiny
Železnica bola do Bardejova zavedená v roku 1893. Stanica sa mala pôvodne nachádzať asi 4 km od mesta, ale pri výstavbe bola posunutá bližšie. Na stanici boli rušňové remízy.
Doprava a služby
Stanica má tri dopravné, tri manipulačné a tri ostatné koľaje.
Chrám Matky Božej Počajevskej
Chrám Matky Božej Počajevskej je pravoslávny chrám v Holíči. Stavba bola hotová 29. apríla 2018 a bol slávnostne posvätený a otvorený ako ''pravoslávny chrám Počajevskej ikony Matky Božej a sv. Cyrila a Metoda''. Otvoril ho jerej Jakub Jacečko s primátorom mesta Zdenkom Čambalom a jeho zástupcom Rastislavom Caletkom.
Na sv. archijerejskej litrurgii, ktorej hlavným celebrantom bol metropolita Rastislav, sa okrem iných zúčastnil aj veľvyslanec Ruskej federácie na Slovensku, Alexej Leonidovič Fedotov. Ide o prvý pravoslávny chrám na Záhorí. alt=Pravoslávny kostol v Holíči počas výstavby v roku 2016.|vľavo|náhľad|265x265bod|Pravoslávny kostol v Holíči počas výstavby v roku 2016.
Ԟ
náhľad|Písmeno Ԟ Ԟ (minuskula ԟ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v aleutčine. Je to variant písmena К. Písmeno zachycuje rovnakú hlásku ako písmeno Ӄ v chantyjčine a čukotčine, písmeno Қ v kazaštine, písmeno Ҡ v baškirčine, a dnes už nepoužívané písmeno Ԛ, ktoré bolo v minulosti používané pre zápis kurdčiny a abcházštiny.
Jan Hamáček
Jan Hamáček (* 4. október 1978, Mladá Boleslav) je český politik, od júna 2018 prvý podpredseda vlády a minister vnútra v druhej vláde Andreja Babiša. Od februára 2018 je predsedom ČSSD, túto funkciu obhájil na zjazde 1. marca 2019. Od roku 2006 je poslancom za Středočeský kraj.
Vyznamenanie
V novembri 2009 mu ako predsedovi zahraničného výboru Poslaneckej snemovne udeliil minister obrany Martin Barták ''Záslužný kříž ministra obrany III. stupně'' za zásluhy o rozvoj rezortu. Minister bol v jeho i niekoľkých ďalších prípadoch vyznamenaných kritizovaný nevládnou protikorupčnou organizáciou Růžový panter za nedostatočné zdôvodnenie.
Ӄ
náhľad|Písmeno Ӄ Ӄ (minuskula ӄ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena К. Vyskytuje sa v nivštine, v čukotčine, v koriačtine, v itelmenčine, v ketčine. Písmeno zachycuje rovnakú hlásku ako písmeno Ҡ v baškirčine, písmeno Қ v kazaštine, písmeno Ԟ v aleutčine, a dnes už nepoužívané písmeno Ԛ, ktoré bolo v minulosti používané pre zápis kurdčiny a abcházštiny.
Arg-e Bam
náhľad|Pred zemetrasením náhľad|Po zemetrasení náhľad|Po rekonštrukcii Arg-e Bám, nachádzajúca sa v meste Bam v provincii Kerman v Iráne, je najväčšou štruktúrou z nepálených tehiel na svete. Celá pevnosť obsahovala aj citadelu, ale pretože citadela je dnes najvýraznejšou z ruín, celá pevnosť sa volá Bam Citadela.
26. decembra 2003 bola citadela takmer úplne zničená zemetrasením spolu s veľkou časťou zvyšku Bamu a jeho okolia. Niekoľko dní po zemetrasení iránsky prezident oznámil jej prestavbu.
Stručná história
Nevieme archeologicky presne datovať budovy bamskej citadely. Avšak prostredníctvom historických prameňov a starovekých textov možno prvé ľudské osídlenie v tejto oblasti datovať až k pevnosti, ktorú postavili Achajmenovci okolo rokov 579 – 323 pr.Kr.
Niektoré z prvkov citadely, ako napríklad jej zriadenie na plošine prírodného vŕšku kopca a umelo vytvorenej terasy, archeológovia prirovnali k achajmenovskému modelu Perzepolisu.
Počas vlády Partov bola pevnosť rozšírená a stala sa z nej Arg-e-Bam, bamská citadela. Štúdia s názvom „Bam a stručná história mestského osídlenia v Iráne“ dospela k záveru, že základné jadro mesta Bam so sekciou pre guvernéra boli postavené až počas Partskej ríše. Za Sasánovcov sa hradu zmocnil Ardašír I.. Nové opevnenia a hradby boli postavené v rokoch 224 až 637.
V r. 645 dobyli oblasť Kerman Arabi a Arg-e-Bam pravdepodobne utrpel škody počas vojny. Jeden z arabských veliteľov založil mešitu Al Rasoul, jednu z prvých mešít postavených v Iráne na začiatku islamskej éry.
V r. 656 Cháridža, skupina moslimov porazených Alím, utiekla do Kermanu a Bamu, kde sa usadila v pevnosti Arg-e-Bam.
V r. 869 Ya'qūb ibn al-Layth al-Saffār, ktorý bojoval s Abbásovským kalifátom, porazil Cháridžu a prevzal Arg-e-Bam. Ten sa následne stal jeho stálym hlavným táborom.
Meno Bam po prvýkrát spomínajú islamskí spisovatelia v 10. storočí. Podľa týchto autorov bol Bam vtedy trhoviskom obklopeným širokou poľnohospodárskou oblasťou. Mesto bolo známe svojimi elegantnými a vkusnými bavlnenými látkami, údajne nedobytnou pevnosťou, rušnými bazármi a palmami.
Počas vlády Safíjovcov v rokoch 1502 až 1722 prešiel Irán obdobím relatívneho pokoja a stability. Arg-e-Bam bol značne rozvinutý, rovnako ako zvyšok krajiny. V tomto období bol postavený Palác štyroch ročných období. Ku koncu vlády Safíjovcov dobyl Arg-e-Bam zakladateľ dynastie Qajar Agha Mohammad Khan, ktorý používal citadelu ako strategický bod na odrazenie afganských a baluchiských vpádov, a tak ju premenil na vojenský komplex. V r. 1839 Aga Khan I., imám sekty Nizari Ismaili, povstal proti Mohammadovi Shah Qajarovi a našiel útočisko v pevnosti Arg-e-Bam, až dovtedy, kým ho princ Firooz Mirza, nezatkol. Zvyšujúca sa vojenská prítomnosť v hradbách Arg-e-Bam postupne viedla ľudí k tomu, aby sa usadili mimo hraníc hradieb. V r. 1880 Firooz Mirza napísal, že v oblasti citadely býval už iba vojenský personál a navrhol zbúranie citadely a umiestnenie záhrad na jej miesto. V r. 1900 sa začala výstavba nového mesta Bam a ľudia postupne opúšťali staré.
Citadela slúžila ako pevnosť až do r. 1932; odvtedy však bolo posádkou staré mesto opustené. V r. 1953 bola lokalita uznaná za národne významné historické miesto a začal sa postupný proces konzervácie a obnovy; väčšina prác bola však vykonávaná až od r. 1973.
Po islamskej revolúcii sa citadela dostala pod kontrolu Iránskej organizácie pre kultúrne dedičstvo (ICHO). V r. 1993 bol Arg-e-Bam označený za jeden z najvýznamnejších projektov Organizácie kultúrneho dedičstva.
Dizajn a architektúra citadely
Plánovanie a architektúra citadely boli premyslené z rôznych uhlov pohľadu. Zo súčasnej podoby citadely je vidieť, že plánovač/i predvídali celú konečnú podobu budovy a mesta už od prvých krokov v procese plánovania. Počas každej fázy vývoja budovy sa každá nová časť dala bez problémov „všiť“ do už existujúcej, postavenej časti.
Citadela je situovaná v centre pevnosti, na mieste s najširším výhľadom, z dôvodu bezpečnosti.
Z architektonického pohľadu má citadela dve rôzne odlíšiteľné časti:
Medzi domami môžeme rozoznať tri rôzne typy:
Všetky stavby sú murované z nepálených hlinených tehál. Pred zemetrasením v roku 2003 bola Bamská citadela s najväčšou pravdepodobnosťou najväčšou nepálenou budovou sveta.
V roku 1976 bola Citadela použitá ako hlavné miesto natáčania filmu Tatarská púšť.
Popis citadely
Citadela pozostáva zo štyroch hlavných častí: z obytnej zóny, stajne, kasární a sídla guvernéra.
Arg-e-Bam mal 38 strážnych veží a štyri vstupné brány. Vonkajšie hradby sú obklopené vodnou priekopou. Vládna štvrť je na skalnatom kopci, chránená dvojitým opevnením. Najpozoruhodnejšie stavby sú bazár, kongregačná mešita, Mirza Na'im a dom Mir.
Rozmery
Rozloha bamskej citadely je väčšia ako neďalekého hradu Rayen, má rozlohu približne 180 000 m² a je obklopená gigantickými múrmi s dĺžkou 6 až 7 metrov do výšky a 1815 m do dĺžky. Citadela obsahuje dve z „,bdelých veží“, ktorými je Bam známy. Existuje až 67 takýchto veží, ktoré sú roztrúsené po starovekom meste Bam.
Zemetrasenie v roku 2003
Dňa 26. decembra 2003 o 5:26 zasiahlo mesto Bam veľké zemetrasenie. Jeho magnitúda bola odhadnutá na 6,6 stupňa Richterovej stupnice. Malo tiež vertikálne zrýchlenie 1G. V oblasti Bam v tom čase žilo asi 142 000 ľudí. Mimoriadne ničivé zemetrasenie zabilo približne 26 200 ľudí, zranilo tisíce a viac ako 75 000 ľudí zostalo bez domova. Zničených bolo približne 70 % budov. Zemetrasenie bolo tak kruté, pretože jeho hypocentrum sa nachádzalo tesne pod mestom Bam, okolo 7 km hlboko.
Hoci zemetrasenie bolo v južnej časti Bamu, hlavný smer horizontálneho pohybu vĺn bol z východu na západ a bol kolmý na smer hlavného zlomu umiestneného okolo 3 km východne od Bamu.
Bolo zaznamenané na rôznych miestach, kde budovy, ktoré boli väčšinou zničené, mali svoju hlavnú os orientovanú zo severu na juh (Arg-e-Bam, Bam a dediny na východ od Bamu). Preto nemohli odolať vlnám prichádzajúcim z východu alebo západu a kolmo na ne.
Budovy, ktoré mali svoju hlavnú os orientovanú z východu na západ, boli v rovnakom smere seizmických vĺn a reagovali oveľa lepšie; niektoré ich časti boli poškodené, ale neboli úplne zničené.
Štruktúry, ktoré boli udržiavané a opakovane upravované alebo rozširované v priebehu času, dopadli oveľa horšie ako staroveké štruktúry, ktoré neboli.
Následky zemetrasenia
Citadela vrátane sídla guvernéra, hlavnej veže, veže Chahar Fasl a hammamu boli takmer úplne zničené, najmä kvôli ich polohe na vrchole kopca. Tieto budovy sa navyše zrútili, pretože ich základy spočívali na nehomogénnom teréne, tvorenom horninami a zemnou výplňou. Zemná výplň skĺzla s pohybom zeme. Mesto na úpätí hradu bolo takmer zrovnané so zemou, najmä časti, ktoré boli predtým obnovené.
Pred zemetrasením nebola vykonaná žiadna obnova štvrte Konariha. Bol už vážne zničený a zostalo tam len niekoľko štruktúr s erodovanými klenbami a kupolami. Paradoxne, táto časť mesta bola menej poškodená ako časť, ktorá bola obnovená, hoci hradby naokolo sa zrútili.
Nebola vykonaná žiadna obnova ani zoroastriánskeho chrámu hneď za pevnosťou Arg-e-Bam, ani citadely Khale Dokhtar, 2 km severne od pevnosti. Už pred zemetrasením boli vážne zničené a zemetrasenie ich nepoškodilo, rovnako ako   Arg-e-Bamské obnovené mesto.
Tri kilometre východne od Arg-e-Bamu sa nachádza Letný pavilón, Kushk Rahim Abad a starý karavanserail. Obe neboli zemetrasením ďalej poškodené. Letný pavilón bol už pred zemetrasením značne zničený. Starý karavanserail bol dávno opustený a niektoré jeho časti sa predtým zrútili. Zemetrasenie poškodilo tento karavanserai len veľmi málo v porovnaní so škodami spôsobenými inde. Dôvodom sa zdalo, že bola dobre postavená so zvukovými detailmi.
Pongrác Varsányi
Pongrác Móric Pavol Varsányi (* 14. november 1828, Paňa† 14. jún 1889, Paňa) bol piaristický mních, učiteľ a zberateľ ľudových obyčajov zemianskeho pôvodu.
Život
Otec František Varsányi, matka Franciska Mészárovics. Študoval na piaristickom gymnáziu v Nitre. Počas štúdia prispieval folklórnymi zbierkami do bádania Arnolda Ipolyiho, ktoré bolo sčasti publikované v roku 2006, druhá časť je pravdepodobne s rukopisom Lajosa Kálmánya nezvestná. Do piaristického rádu vstúpil najprv 22. septembra 1847. Skúšobný rok začal v Trenčíne, avšak kvôli revolučným udalostiam rád musel väčšinu svojich študentov poslaťˇdomov. Nastúpil znova do rádu v Trenčíne až 22. novembra 1849.
Po skúšobnom období vyučoval v rokoch 1850-1851 na základnej škole v Prievidzi. V roku 1852-1853 ho poslali do Nitry, kvôli novému vyučovaciemu poriadku, aby absolvoval 8. triedu a zložil maturitu. 16. mája 1853 zložil sľub, potom od školského roku 1853-1854 vyučoval na základnej v Tate, v ďalšom roku na gymnáziu v Kecskeméte a začal aj štúdium teológie. V školskom roku 1855-1856 bol riadnym vyučujúcim katechizmu v Kalocsi, kde dokončil štúdium teológie. Od 2. augusta 1856 sa stal prijímajúcim kňazom.
V školskom roku 1856-1857 vyučoval v Sighetu Marmației, potom 3 roky v Sátoraljaújhelyi a rok v Leviciach. V školskom roku 1861-1862 znova vyučoval na základnej škole v Prievidzi, potom v roku 1862-1863 a v rokoch 1865-1867 na piaristickom gymnáziu v Nitre. Medzi tým v rokoch 1863-1865 učil v Debrecene. Kvôli zlému zdraviu sa vrátil do Nitry, aby mohol byť blízko svojich rodičom a príbuzným. Za nasledovných troch rokov sa ho zmocnila nervová choroba. Preto v školskom roku 1866-1867 musel opustiť katedru a nasťahoval sa domov k matke. Stihomam sa ho úplne zmocnil a ďalších 22 rokov strávil uzavrene od spoločnosti vo svojej rodnej dedine.
End Credits
„End Credits“ je prvý singel britskej drum and bassovej dvojice Chase & Status, z ich druhého štúdiového albumu No More Idols. Na písaní, produkcii a vokáloch spolupracoval britský rapper Plan B. Singel bol vydaný dňa 29. októbra 2009 a dosiahol 9. miesto v rebríčku UK Singles Chart. Skladba bola použitá v traileri videohry F1 2010, a tiež v samotnej hre.
Kamenný potok (prítok Mazgalice)
Prameň
Pramení v lesnom extraviláne v v centrálnej časti územia obce Dlhoňa severne od intravilánu obce v okrese Svidník.
Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom lesným extravilánom obce Dlhoňa, tečie cez les Mazgalica, v spodnej časti toku jemne mení smer, v preteká lesnú cestu a ústi do potoka Mazgalica ako jej ľavostranný prítok. Preteká v okrese Svidník v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy a v jej celku Laborecká vrchovina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré je budované v skalnatom, kamenistom podloží. Z podstatného mena kameň po rozšírení o adjektívnu príponu -ný s významom niečo z kameňa alebo kamenný prírodný úkaz a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Kamenný potok s významom potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1993. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Kamenný potok nie je jedinečným hydronymom. V priestore Slovenska je 27 potokov so štandardizovaným názvom Kamenný potok (január 2023).
Ankogel
Ankogel je vrch v pohorí Vysoké Taury v Rakúsku. Dosahuje nadmorskú výšku Leží na hranici spolkových krajín Salzbursko a Korutánsko. Napriek tomu, že vrch nie je najvyšším vrcholom skupiny Ankogelgruppe (najvyšší je Hochalmspitze – ) dal celej skupine meno. Z vrcholu sú výhľady napr. na Grossglockner, Ennstalské Alpy, až po Dolomity.
Prístup
Kabínová lanovka z Mallnitzu ide do výšky, čo robí Ankogel jedným z najdostupnejších vrcholov v Alpách.
Výstupové cesty: začiatočný bod – Osnabrücker Hütte Od chaty stúpa chodník č. 538 okolo vodopádu Fallbach k rázcestiu Fallboden a ďalej smerom k Unterer a Oberer Schwarzhornsee až na okraj ľadovca Kleinlendkees, ktorý vzápätí prekračuje v západnom smere až pod záverečný vrcholový hrebeň. Ľadovec je zbrázdený trhlinami (nutná ľadovcová výzbroj). Lezenie stupňom I – II. UIAA chodník prekonáva ostrý skalnatý hrebeň ktorý je exponovaný a jeho prechod je závislý na množstve snehu. Dĺžka: Ankogel (4,5 hod.) – zostup (4 hod.) Celkovo 8,5 hod.
HKM Šaľa
HKM Šaľa je slovenský mužský hádzanársky klub zo Šale. Vznikol v roku 2008 pod HK Slovan Duslo Šaľa. V roku 2012 sa do neho včlenil HK Rondis Šaľa, ktorý tým ukončil svoju činnosť. HKM je účastníkom najvyššej domácej súťažeextraligy, do ktorej vstúpil ako víťaz 1. ligy prvýkrát v roku 2014. Najväčší úspech dosiahol v sezóne 2016/17, keď sa stal vicemajstrom krajiny. Klub má okrem seniorského tímu aj dorastenecké, žiacke a prípravkárské oddiely.
Asterión (sochár)
Asterión bol grécky sochár v 4. stor. pred Kr. Asterión, syn Aischyla, bol grécky sochár (bronziar), ktorý bol podľa Pausania autorom sochy Chairea zo Sikyónu, olympijského víťaza v boxe dorastencov, umiestnenej v Olympii. Pausanias o tom uvádza: „Vedľa sikyóskeho Chairea, chlapčenského pästného zápasníka, je nápis, že zvíťazil mladý, a že bol syn Chairémónov, tiež je napísaný ten, kto to dielo zhotovil, totiž Asterión, syn Aischylov.“
Proyart
Proyart je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Asterión (sochár)
Asterión žil pravdepodobne v 4. storočí pred Kr., keďže sochu prvého sikyónskeho mladíka Bykela, víťaza v boxe dorastencov v Olympii, zhotovil Kanachos (mladší), žiak Polykleita, pôsobiaci na rozhraní 5. a 4. stor. pred Kr.
Proyart
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miroslava Praženicová
Miroslava Praženicová (rod. Mištinová, * 2. jún 1997, Handlová) je slovenská basketbalistka, hrajúca na pozície krídelníčky. Od roku 2016 Praženicová pôsobí v slovenskej extralige v tíme MBK Ružomberok, v súčasnosti ako jeho kapitánka. Hrá tiež za slovenskú basketbalovú ženskú reprezentáciu.
Životopis
Miroslava Mištinová sa narodila 2. júna 1997 v Handlovej. Už od kategórie starších žiačok začala hrať basketbal v klube BK ŠKP 08 Banská Bystrica. V Banskej Bystrici tiež chodila na strednú školu na Športovom gymnáziu.
Basketbalová kariéra
V sezóne 2014/15 v juniorskej kategórii s tímom ŠKP 08 vyhrala titul majsteriek Slovenska, zároveň nastupovala tiež so seniorským tímom bystrických Púm, kde dosiahla priemer 23 minút a 8,2 bodu na zápas. V sezóne 2015/16 sa vypracovala na líderku bystrického klubu. V štatistike bodov bola treťou najlepšou hráčkou ligy so 492 bodmi. Dosahovala priemer 31 minút na zápas a 12,3 bodu na zápas (ôsma najlepšia v lige).
Po úspešnej sezóne Mištinová v lete roku 2016 prestúpila do klubu MBK Ružomberok. S klubom uzavrela zmluvu na päť rokov. V sezóne 2016/17 dosahovala priemerne 24 minút a 7,7 bodu na zápas. V sezóne 2017/18 opäť v priemere 24 minút a 8,0 bodu na zápas.
Reprezentácia
Mištinová bola súčasťou viacerých slovenských juniorských basketbalových reprezentácií. Debut za seniorské národné družstvo absolvovala v zápase proti Islandu 19. novembra 2016.
Osobný život
18. júla 2020 sa vydala za trénera Jaroslava Praženicu. Od roku 2022 používa rodné priezvisko.
ŽRK Budućnost T-Mobile Podgorica
Úspechy
Čiernohorská najvyššia súťaž:
Najvyššia súťaž Zväzovej republiky Juhoslávia a Srbska a Čiernej Hory:
Juhoslovanská najvyššia súťaž:
Víťaz Čiernohorského pohára:
Víťaz pohára Zväzovej republiky Juhoslávia a Srbska a Čiernej Hory:
Víťaz Juhoslovanského pohára:
WRHL:
Európske súťaže
Liga majstrov:
BMW rad 8
BMW radu 8 (podvozkový kód E31) je 8 alebo 12-valcové 2-dverové 2+2-miestne kupé vyrábané automobilkou BMW v rokoch 1989 až 1999. Aj keď nahradil pôvodný E24 vychádzajúci z radu 6 v roku 1991, obyčajný mylný názor je taký, že séria 8 je jeho nástupcom. Ale rad 8 bola úplne nová trieda zameraná na iný trh, s podstatne vyššou cenou a výkonom ako rad 6. Rad 8 bol navrhnutý ako priamy konkurent nových Mercedesu SL a kupé Mercedesu S neskôr nazvaného CL. Aj keď má menší priestor pre cestujúcich na zadných sedadlách ako Mercedes CL, ktorý je považovaný za 2-dverový sedan, rad 8 môže prepraviť štyroch cestujúcich na rozdiel od roadsteru SL, ktorý má iba dve miesta. Rad 8 bol vlajkovou loďou BMW pokiaľ bol vo výrobe a mal obmedzenú rýchlosť na /h, ale tvrdí sa že bez obmedzovača by dosiahol rýchlosť /h. Celosvetová výroba bola zastavená 12. mája 1999 s 30621 vyrobenými vozidlami.
850CSi
Ako vrchol rozsahu športového automobilu, 850CSi bol prevzatý z prototypu M8. 850CSi používa rovnaký motor ako 850Ci, ktorý bol upravený do takej miery, že BMW mu pridelilo nový motorový kód S70B56. Úpravy vrátane zvýšenia objemu valcov na 5.6 litra spôsobili zvýšenie výkonu na 279 kW/380 HP. 850CSi mal upravené pruženie zahŕňajúce tuhšie pružiny a tlmiče, ktoré znížili svetlú výšku vozidla. Model mal tiež širšie športové disky kolies s možnosťou výberu kovaných zliatinových kolies. Nárazníky boli prerobené pre lepšie aerodynamické vlasnosti. Štyri kruhové koncovky výfuku z nerezovej ocele nahrádzajú hranaté z iných modelov. 6-rýchlostná manuálna prevodovka bola jediná v ponuke. V Európe všetky 850CSi mali riadenie zadných kolies zvaného (AHK – Aktive Hinterachs-Kinematik). Výroba sa skončila koncom roka 1996, pretože motor S70 nemohol byť upravený tak aby spĺňal emisné normy bez podstatnej zmeny strojárstva.
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2010
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2010 reprezentovalo 19 atlétov. Slovenská výprava získala zásluhou Libora Charfreitaga zlatú medailu
BMW rad 8
M8
Pôvodne bol predstavený ako konkurent Ferrari a bol vyrobený iba jeden kus ako prototyp vybavený špeciálnou 410 kW/550 HP verziou motora S70, v podstate to bola verzia so zvýšeným objemom a experimentálnymi viacventilovými hlavami valcov. Mylné domnienky boli, že tento motor poháňal automobil McLaren F1. Ale keď bol monopost navrhnutý, dizajnér McLarenu Gordon Murray zamietol myšlienku pretože motor S70 bol veľmi dlhý a ťažký pre McLaren F1. Projekt bol nakoniec vyradený lebo BMW rozhodlo že neexistuje žiadny trh pre M8.
Alpina B12
BMW úpravca Alpina vyrábal špeciálnu verziu rady 8 s názvom B12. Vyrábali sa dve verzie prijaté do štandardej výrobnej linky. B12 5.0 Coupé bol založený na modeli 850i poháňaný 5-litrovým motorom M70 s výkonom 261 kW/350 HP a bol k dispozícii len so 4-rýchlostnou automatickou prevodovkou. Väčší B12 5.7 Coupé bol založený na modeli 850CSi s 5.7-litrovým motorom S70, ktorý produkoval 310 kW/416 HP a so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou.
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2010
Muži
Bežecké disciplíny a chôdza
Technické disciplíny
Svatopluk Čech
náhľad|Portrét Svatopluka Čecha náhľad|Čechov pohrebný sprievod na Václavskom námestí v Prahe náhľad|Ukladanie pozostatkov Svatopluka Čecha na [[Vyšehradský cintorín|Vyšehradskom cintoríne]] náhľad|Náhrobok Svatopluka Čecha na Vyšehrade
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2010
Ženy
Bežecké disciplíny a chôdza
Svatopluk Čech
Svatopluk Čech (* 21. február 1846, Ostředek † 23. február 1908, Praha-Holešovice ) bol český básnik, prozaik, novinár a cestovateľ, ktorý sa preslávil fantastickými príbehmi pána Broučka.
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2010
Ženy
Technické disciplíny
Svatopluk Čech
Život
Narodil sa v Ostředku u Benešova. Jeho otec Janko Matuška Čech (1817, Peruc1877, Slupka, Bukovina) bol panský hospodársky správca a český vlastenec. Jeho brat Miloš Čech bol kňaz a administrátor starokatolíckeho biskupstva. V rokoch 18481849 v čase konania kroměřížského snemu pôsobil v Kroměříži ako novinár. Povolanie a vlastenectvo otca boli dôvodom častého sťahovania v dobe básnikovej mladosti. Detstvo prežil Benešovsku v Ostředku, Jezeře, Střížkove a Postupiciach a v Litni na Berounsku. V Prahe vyštudoval piaristické gymnázium a neskôr práva. Prispieval do almanachu Ruch a časopisu Kvety, od roku 1871 bol redaktorom Světozoru. V rokoch 1873-1876 pôsobil ako redaktor Lumír, krátko pôsobil aj v Národných listoch. V roku 1873 bol členom advokátskej kancelárie so slonom, toho istého roku však prax zanechal a venoval sa jej až v rokoch 18761879, kedy bol členom advokátskej kancelárie v Prahe. Riadnym členom Českej akadémie vied a umení zvolený dňa 3. júla 1890, svojho členstva sa vzdal v roku 1895.
Veľa cestoval, navštívil Kaukaz, Chorvátsko, Dánsko, Poľsko, Taliansko a Paríž. V rokoch 1895 až 1903 žil v Obříství u Mělníka. Koniec života trávil v Prahe na Letnej, v Holešoviciach a v Tróji. Pochovaný bol s veľkou slávou na Vyšehrade. Na hrobe (podľa návrhu architekta Antonína Wiehla) bola inštalovaná portrétna socha v životnej veľkosti, dielo Jakuba Obrovského.
Dielo
Jeho dielo je žánrovo veľmi bohaté. Písal predovšetkým eposy s mnohými prirovnaniami a opisy, ktorými je prerušovaná dej, ale aj sociálnu, politickú a alegorickú lyriku, satiry, poviedky a romány. Svojimi Výletmi pana Broučka sa stal jedným z priekopníkov science fiction v českej literatúre. Napísal tiež veľké množstvo humoristických poviedok, čŕt a fejtónov, ku ktorým čerpal často námety z advokátskeho prostredia. Mnohokrát bol kritizovaný za frázovitosť. Uznával, že jeho poézia môže pôsobiť frázovite, ale on sa hlásil k trvalým hodnotám, ktoré si v sebe niesol celý život (napr. láska k vlasti, túžba po sociálnej spravodlivosti atp.).
Menom, srdcom rovnako Čech - básnikova pamiatka a tradícia
Svatopluk Čech bol pre svoju tvorbu od 80. rokov 19. storočia veľmi obľúbenou a rešpektovanou osobnosťou českej spoločnosti. Vlastenecké zameranie a pátos Čechovej tvorby korešpondovalo s jeho heslom, ktoré sa stalo aj jeho symbolickým označením na verejnosti Jménem, srdcem stejně Čech. Medzi vlastenecky naladenými Čechmi mali obrovský ohlas jeho Písně otroka. Veľmi populárna a čítaná bola jeho báseň Ve stínu lípy. Úcta k nemu sa prejavovala už za jeho života a najmä po smrti v množstve pomníkov, sôch a označovaní ulíc, námestí a škôl v jeho mene.
Praha
Už 3 mesiace po jeho smrti 6. júna 1908 bol pomenovaný Čechův most v Prahe. Ešte za Čechovho života (1903) niesli jeho meno Sady Svatopluka Čecha na pražských Vinohradoch, kde bol v roku 1924 odhalený pomník, ktorého autorom je Jan Štursa. V Prahe boli v ďalších štvrtiach pomenované Námestie Svatopluka Čecha vo Vršoviciach, Čechova ulice na Letnej, Čechova čtvrť v Modřanech a Čechova škola v Tróji.
České mestá a obce
Jeho meno nesú názvy mnohých ulíc, námestí a škôl. Pamiatku Svatopluka Čecha si aj po sto rokoch od jeho smrti pripomínajú najmä obce, kde od detstva býval: Ostředek, Bezděkov , Peruc , Postupice, ale aj miesta, kde pôsobil už ako uznávaný básnik a spisovateľ Slaný , Vraný, Praha a Obříství. V mestečku Liteň na Berounsku síce prežil iba 4 roky detstva, ale situoval do Litni svoje dielo Ve stínu lípy. Preto je v Litni jeho osobnosť pripomínaná zvlášť intenzívne. Liteňský farár P. Josef Kreisinger vo svojej práci Liteň a přifařené obce k ním vydanej v roku 1896 (teda za Čechovho života) uvádza v zozname správcov a direktorov liteňského panstva ''Roku 1852–1855 Frant. Čech, otec našeho předního básníka''. V Litni pripomína od roku 1925 Čechov pobyt pamätná tabuľa na dome správcu panstva vedľa zámku zvanom po ňom Čechovna, od 5. júna 1938 pomník Svatopluka Čecha v Litni pri kostole sv. Petra a Pavla na mieste, kde stála Lipa Svatopluka Čecha. Podobne ako v Litni boli ako ohlas jeho básne Ve stínu lípy na rôznych miestach Čiech označované lipy symbolicky ako Lipa Svatopluka Čecha. V Litni je významu Svatopluka Čecha venovaná časť expozície Múzea Svatopluka Čecha a Jarmily Novotnej V roku 2013 bol v Litni inštalovaný Náučný chodník Liteň, ktorého štyri zastavenia na svojich paneloch pripomínajú Čechov pobyt v Litni a jeho dielo. v Obříství na Mělnicku je Pamätník Svatopluka Čecha umiestnený v jeho domčeku a drevenej prístavbe, ktorý Čech zakúpil na národopisnej výstave v Prahe v roku 1895 a v ktorom v rokoch 18951903 žil. V parčíku na námestí je pomník s bustou Svatopluka Čecha, odhalený 19. júna 1921. Jeho pražský pobyt pripomínajú pamätné tabule v Holešoviciach a na Letnej v Prahe 7. na dome čp. 557/44 v Letohradskej ulici doska uvádza jeho pobyt v rokoch 189095 (podľa súpisu pražských domovských príslušníkov) ) a na dome čp. 908/17 v Šimáčkovej ulici, ktorý pamätná doska pripomína ako miesto jeho smrti. Táto adresa je uvedená aj v matričnom zázname o básnikovej smrti: Praha čís. pop. 908-VII. Šimáčkova ul. ). V tom istom čase žil tiež vo vile Pod Havránkou čp. 134/15 v Tróji, na ktorej bola umiestnená aj pamätná doska.
ŽRK Biseri Pljevlja
ŽRK Biseri Pljevlja je čiernohorský ženský hádzanársky klub z mesta Pljevlja. Vznikol v roku 2000. Je 2-násobný medailista krajiny a finalista národného pohára. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 3. kola v Pohári víťazov pohárov EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Prva Ženska Liga u rukometu, a taktiež európsku regionálnu ligu, Women Regional Handball League.
Úspechy
Čiernohorská najvyššia súťaž:
Finalista Čiernohorského pohára:
WRHL:
Európske súťaže
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Filovírusy
Filovírusy (lat. Filoviridae) je čeľaď vírusov z radu Mononegavirales. Táto čeľaď v minulosti pozostávala len z jedného rodu filovírus (lat. Filovirus), ktorý bol neskôr rozdelený na viacero rodov.
Systematika
Čeľaď pôvodne pozostávala len z jedného rodu - filovírus (lat. Filovirus). Tento bol neskôr rozdelený na dva rody Marburgvirus a Ebolavirus. K týmto rodom neskôr (presnejšie: od roku 2011) pribudli ďalšie 4 rody, takže dnešná systematika (stav december 2020) vyzerá takto :
Charakteristika
Telá (t.j. tzv. virióny alebo vírusové častice) filovírusov sú obalené a vyzerajú ako rôzne dlhé vlákna s dĺžkou 650 - 1 400 nm a priemerom okolo 80 nm. Majú premenlivý tvar. Obsahujú helické nukleokapsidy, ktoré pozostávajú z proteinového obalu (kapsidu) a obsahujú vírusové nukleové kyseliny. Genóm filovírusu tvorí jednovláknová, negatívne polarizovaná RNA a endogénna RNA polymeráza. Lipoproteín obaľujúci virión obsahuje jeden glykoproteín, ktorý vyčnieva z povrchu viriónu a funguje ako antigén, ktorý sa viaže na receptory hostiteľskej bunky pri infekcii.
Filovírusy z rodov Marburgvirus a Ebolavirus sa vyskytujú primárne v strednej, východnej a západnej Afrike, rod Cuevavirus bol objavený v Európe. Filovírusy patria medzi najnebezpečnejšie známe ľudské patogény, ale vyskytujú sa aj u iných živočíchov.
Simon Rex
Simon Rex Cutright (* 20. júl 1974 San Francisco, Kalifornia, USA) je americký herec, komik, rapper, hudobný producent a model. Stal sa známym, vďaka účinkovaniu v troch filmoch série Scary Movie. Neskôr, vystupoval pod menom Dirt Nasty, ako rapper a mal niekoľko sólových albumov a spolu-založil hip-hopovú skupinu Three Loco. V roku 2021 získal uznanie kritikov za hlavnú úlohu v dramatickom filme Seana Bakera, Red Rocket, pričom získal cenu Independent Spirit Award za najlepšiu mužskú úlohu.
Detstvo a mladosť
Rex sa narodil v San Franciscu v Kalifornii a vyrastal v Alamede, ako syn environmentálnej konzultantky a vzťahového kouča. Je židovského pôvodu. Ako osemnásťročný, navštevoval komunitnú školu a pracoval v továrni na vrecia na zemiaky.
Kariéra
V roku 1993, ako devätnásťročný, Rex reagoval na inzerát v losangeleskom časopise a súhlasil s tým, že ho nahého nafotí fotograf Brad Posey a jeho štúdio Club 1821. Nasledujúci rok sa pod aliasom „Sebastian“ objavil v sólových masturbačných scénach v troch pornografických filmoch Club 1821: Young, Hard & Solo #2, Young, Hard & Solo #3 a Hot Sessions III. Hovorí, že túto prácu prijal, aby zaplatil nájom a jedlo pre dvojročného syna svojej priateľky. V roku 1994 sa Rex vydal na modelingové turné pre Tommyho Hilfigera a potom sa objavil na mainstreamových modelových koncertoch pre Calvin Klein Inc, Versace a Levi’s.
V roku 1995 MTV najala Rexa, aby pracoval ako VJ, pričom túto prácu robil ešte ďalšie dva roky.
V roku 1999 bol obsadený v komediálnom a dramatickom televíznom seriáli Jack & Jill a tiež hral epizódne roly, v televíznych seriáloch ako Baywatch, Everwood a Summerland.
Od roku 2002 hral s Amandou Bynes v sitcome Čo na tebe milujem. O rok neskôr, si zahral v paródii Scary Movie 3, po boku hercov ako Anna Faris, Regina Hall, Leslie Nielsen a Charlie Sheen. V roku 2006 hral aj vo štvrtom pokračovaní a v roku 2013 aj v piatom pokračovaní.
V roku 2021 hral hlavnú úlohu komediálnej dráme Red Rocket. Film získal nomináciu na Zlatú palmu na filmovom festivale v Cannes 2021 a Rex získal pozitívne recenzie, na jeho herecký výkon. Obdržal tiež herecké ocenenie Independent Spirit Award za najlepšiu mužskú úlohu a v rovnakej kategórii obdržal aj cenu filmových kritikov Los Angeles.
Po boku Diane Keaton, Lois Smith a Elizabeth Lail hral vo filme Mack & Rita z roku 2022 a o rok neskôr, by mal mať premiéru film Down Low, kde bude hrať po boku Judith Light a Zacharyho Quinta.
Súkromný život
Rex si po úspechu Scary Movie 3 kúpil dom v Laurel Canyon, ale býval v Los Angeles. Britské bulvárne médiá mu ponúkli 70 000 USD, aby nepravdivo tvrdil, že chodil s Meghan Markle, vojvodkyňou zo Sussexu, jeho hereckou kolegyňou z televízneho seriálu Cuts. Bulvárne médiá špekulovali, že chodil s Paris Hilton, čo odmietol a povedal, že sú dobrými priateľmi. V súčasnosti (2022) žije v Joshua Tree v Kalifornii, uprostred Mohavskej púšte.
Josef Mysliveček
Josef Mysliveček, po taliansky Giuseppe Venatorini (* 9. marec 1737, Praha† 4. február 1781, Rím) bol český hudobný skladateľ obdobia neskorého baroka a klasicizmu. Bol nazývaný „Božským Čechom“ (Il divino Boemo). Zložil takmer 30 opier, 10 oratórií, rad symfónií, koncertov a množstvo komornej a chrámovej hudby. Veľa diel sa nezachovalo alebo ešte neboli objavené.
Oľha Jurijivna Jackovecová
Oľha Jurijivna Jackovecová (* 16. október 1997, Berďansk) je ukrajinská basketbalistka. V súčasnosti hrá v švajčiarskej extralige za tím BC Winterthur a za ukrajinskú basketbalovú ženskú reprezentáciu.
Životopis
V rokoch 2017-2020 pôsobila Jackovecová v slovenskej extralige v tíme MBK Ružomberok. S klubom získala dve víťazstvá v extralige aj v Slovenskom pohári v sezónach 2018/19 a 2019/20. V sezóne 2019/20 sa stala najproduktívnejšou hráčkou extraligy. Po sezóne prestúpila do švajčiarskeho tímu BC Winterthur. V sezóne 2020/21 dosahovala priemerné štatistiky 17,7 bodu, 8,7 doskoku a 3,1 asistencie na zápas.
Josef Mysliveček
Život
Josef okrem toho študoval v Prahe hru na husle u virtuóza Františka Bendu a hudobnú kompozíciu u Františka Josefa Habermanna. Na organe ho učil hrať týnsky organista Franz Josef Seeger. Už ako dvanásťročný bol považovaný za dobrého huslistu. Ako skladateľ a komorný hudobník nastúpil do služieb grófa Vincenca Valdštejna, pre ktorého anonymne zložil 6 skladieb z cyklu Mesiace (Január až Jún). Ďalej písal kantáty pre opáta kláštora cisterciánov v Oseku Kajetána Březinu a pre kláštor benediktínov v Břevnove. Trpel však provincionalizmom českých krajín a chcel získať nezávislosť a skúsenosti v cudzine. Břevnovský opát Fridrich Grundtmann mu preto zaplatil cestu do Talianska, kam Mysliveček natrvalo odišiel roku 1763.
Oľha Jurijivna Jackovecová
Reprezentačná kariéra
Jackovecová bola súčasťou ukrajinskej reprezentácie na Majstrovstvách Európy v basketbale žien v roku 2017 aj 2019.
Josef Mysliveček
Život
Sprvu sa živil ako huslista a študoval hudbu u organistu a skladateľa Giovanniho Battistu Pescettiho (17041766) v Benátkach. Ako skladateľ sa presadil svojou prvou (avšak nezachovanou) operou Zmätok na Parnase, uvedenou v Parme asi v rokoch 17641765. Roku 1766 nasledovala závratná kariéra počnúc operou Semiramis znovu poznaná, uvedenou v Bergame, a najmä roku 1767 po uvedení opery Bellerofontes v divadle Teatro San Carlo v Neapole. Jeho obľúbeným libretistom bol básnik Pietro Metastasio.
Zlom v kariére a postupný Myslivečkov pád na dno spoločnosti priniesli roky 17771781, keď sa u neho začali prejavovať príznaky venerickej choroby (syfilis). Zároveň upadal do dlhov a stratil angažmán v opernom dome San Carlo v Neapole. V dôsledku toho začiatkom roku 1777 opustil Taliansko a odišiel na pozvanie bavorského vojvodu Maximiliána I. Jozefa do Mníchova. Pri ceste sa s ním prevrhol koč. Tradícia tvrdila, že do tržnej rany dostal infekciu, a preto strávil rok v nemocnici, odkiaľ vyšiel na jar 1778 so znetvorenou tvárou. Skutočnou príčinou jej znetvorenia bol však syfilis. 5. apríla 1780 bola v Ríme uvedená jeho posledná opera Antigonos, ktorá svojím chmúrnym ladením u publika úplne prepadla. Mysliveček zomrel chudobný a osamelý v Ríme. Priaznivci jeho hudby mu však vystrojili honosný pohreb v kostole San Lorenzo in Lucina.
Jeho veľkým obdivovateľom bol mladý Wolfgang Amadeus Mozart.
Dôverní nepriatelia
Dôverní nepriatelia je pôvodná slovenská televízna inscenácia odvysielaná 2. novembra 2009 naživo pri príležitosti 53. výročia vzniku Slovenskej televízie. Pripomenuli sa tým aj začiatok vysielania televíznych inscenácii, ktoré sa začali vysielať v roku 1957, a to práve naživo. Réžie sa ujal Stanislav Párnický, ktorý má na konte niekoľko inscenácii a seriálov. Autorkou námetu a scenára je Jana Kákošová. Divák vedel, že ide o inscenáciu, pretože medzi jednotlivými scénami mohol vidieť televízny štáb ako mení scénu.
Dej
Inscenácia je príbehom súčasnej stereotypnej rodiny s bežnými problémami. Prirodzený chod naruší nečakaný príchod dlho nezvestnej príbuznej. Otvoria sa zabudnuté problémy rodiny, staré vášne a city. Potvrdí sa, že ak sa zabudne na minulosť, nemusí človek vyhrať nad súčasným svetom.
Autolykos (mytológia)
Autolykos (starogr. Αὐτόλυκος – Autolykos, ) je v gréckej mytológii syn boha Herma a jeho milenky Chiony, jeden z najľstivejších Grékov starých mýtov.
Autolykos sa pre svoju prefíkanosť dostal z mýtov až do prísloví. Niet sa ale čomu čudovať, keďže jeho otec Hermes bol aj bohom zlodejov a ako jeho syn túto vlastnosť zdedil. Dokázal však aj neuveriteľné veci, čoho sa dotkol, keď chcel, stalo neviditeľným, čierne vedel zmeniť na biele, rohaté zvieratá menil na bezrohé a mnoho iného. Žiadnu jeho krádež mu preto dlho nevedeli dokázať.
Najznámejším jeho činom bola krádež stáda oichalskému kráľovi Eurytovi. Autolykos keď stádo ukradol zmenil jeho výzor a neštítil sa ho predať svojmu priateľovi Heraklovi, ktorého z tejto krádeže navyše ešte aj obvinil. Stal sa tak prvým zlodejom o ktorom je známe, že volal: „Chyťte zlodeja!“
Krádeže dobytka sa tiež dopustil voči Sizyfovi, lenže Sizyfos bol múdrejší a nastražil mu pascu. Na kopytá stáda vyryl nápis „Ukradol Autolykos“, takže bol Autolykos okamžite po čine usvedčený a potrestaný.
Puchevillers
Puchevillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.