cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Photographic Society of America
Činnosť organizácie
K aktivitám organizácie patrí organizovanie kurzov, študijných skupín, vydávanie mesačníka (PSA Journal), organizovanie výročnej konferencie, patronácia medzinárodných salónnych fotografických súťaží a oceňovanie fotografických úspechov či výkonov prostredníctvom tzv. Star Ratingu a tiež fotografických titulov organizácie. Na dosiahnutie najnižšieho titulu na báze súťaží, a to QPSA (Qualified), je potrebné získať minimálne tri hviezdy v Star Ratingu organizácie s predpísaným počtom fotografií a salónnych prijatí. Pre fotografov, ktorí nemajú záujem o súťaže, je vytvorená možnosť získania ocenení v podobe fotografických titulov za kvalitné súbory fotografií - portfóliá. Organizácia oceňuje jednotlivcov aj servisnými titulmi za organizačnú, lektorskú, publikačnú, prípadne porotcovskú činnosť.
Z histórie organizácie
Vznik organizácie bol spojený s jej predchodcom, a to s organizáciou Združených fotografických klubov Ameriky (Associated Camera Clubs of America - ACCA), založenou v roku 1919, ktorá prijatím rezolúcie v roku 1934 zmenila svoj názov na Photographic Society of America (PSA) a rozhodla tiež o prijímaní fotografov ako jednotlivých členov. Jeden z prvých salónov organizácia uskutočnila na Svetovej výstave v New Yorku v roku 1940. O pár rokov neskôr, v roku 1946, bolo schválených už 63 salónov a jednotlivé divízie organizácie boli prvé, ktoré v rámci Star ratingu oceňovali úspechy fotografov na salónoch. Koncom 40-tych rokov znamenal najvyššie ocenenie zo strany organizácie titul „Honorary Fellowship“ (Hon. FPSA). Medzi prvými ocenenými týmto titulom bol fotograf William Henry Jackson, ktorý ako prvý fotograficky zdokumentoval Yellowstonský národný park, Dr. Kenneth Mees, vedec a riaditeľ laboratórií Kodak, tiež Dr. Max Thorek, prvý prezident PSA, či mnoho výnimočných fotografov ako Adolph „Papa“ Fassbender, Fred Archer, A. Aubrey Bodine, Edward Steichen, Alfred Stieglitz a ďalší. Medzi najznámejšími členmi organizácie nájdeme aj fotografov ako Ansel Easton Adams, Ivan Dmitri a Yousuf Karsh. Členom PSA bol dokonca aj Theodore Roosevelt, Jr.
Ipatievov dom
Ipatievov dom bola poschodová drevená palácová budova v Jekaterinburgu, v ktorej pivničných miestnostiach bol v noci zo 16. na 17. júla 1918 zavraždený s celou rodinou cár Mikuláš II., až do svojej abdikácie posledný ruský imperátor.
História
Dom bol postavený na konci 80. rokov 19. storočia, Ivanom I. Redikorcevom. Dom bol kamenný dvojposchodový palác. thumb|left|Miestnosť v dome, ktorú obýval cár Mikuláš. Potom tu mal kanceláriu český generál Radola Gajda, veliteľ vojska na Severnom Urale thumb|Chrám na krvi
V roku 1908 ho kúpil inžinier Ipatiev, a v roku 1918 dom zabavili Boľševici a použili ho k uväzneniu cárskej rodiny. 17. júla bola celá cárska rodina z rozkazu komisára Sverdlova zabitá, aby sa jej nepoverili blížiace sa československé légie. Tie prišli necelý týždeň po tragických udalostiach. 25. júla 1918 bol Jekaterinburg v čase občianskej vojny obsadený Bielou armádou pod velením československého generála Gajdy, ktorý si v Ipatievom dome na niekoľko mesiacov zriadil generálny štáb. Za čias Sovietskeho zväzu bolo v dome múzeum revolúcie (1927-1932) a rôzne kancelárie. V roku 1974 bola budova oficiálne vyhlásená za sovietsku národnú pamiatku, ale už o 3 roky neskôr, 22. septembra 1977, bol dom z rozhodnutia politbyra zbúraný, rozhodnutie vykonal Boris Jeľcin.
Chrám na krvi
V roku 2003 bol na mieste domu postavený Chrám na krvi. Toho istého roku sa tu zišli ruský prezident Vladimir Putin a nemecký kancelár Gerhard Schröder.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1972
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1972 boli piatym ročníkom Majstrovstiev Ázie vo futbale, medzinárodného futbalového turnaja pod hlavičkou AFC. Turnaj hostilo Thajsko v dňoch od 7. do 19. mája 1972. Turnaj mal prvýkrát šesť účastníkov, ktoré boli rozdelené do dvoch skupín po tri tímy. Prvé dva tímy z každej skupiny postúpili do semifinále.
Víťazom turnaja sa po druhýkrát stal 🇮🇷. Vo finále zdolali Južnú Kóreu 2:1 po predĺžení.
Saint-Armel (Ille-et-Vilaine)
Saint-Armel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nikolaj Nikolajevič Ipatiev
Život
Nikolaj Nikolajevič sa narodil v rodine architekta Nikolaja Alexejeviča Ipatieva a Anny Dmitrievny. Okrem Nikolaja v rodine vyrastala sestra Vera a starší brat Vladimir, ktorý sa stal známym chemikom. V roku 1906 sa usadil v Jekaterinburgu. Pracoval na stavbe Transsibírskej magistrály. Bol inžinierom železničného vojska.
Na konci roka 1917 z rozhodnutia miestneho sovietu Ipatieva vysťahovali z jeho domu a usídlili doň rodinu cára Mikuláša II. Celá rodina bola následne v noci 17. júla zavraždená. 22. júla dostal Ipatiev späť kľúče od domu, ale v dome nežil, ani sa do neho nevrátil.
Karol XV.
Karol XV. (* 3. máj 1826, Štokholm, Švédsko – † 18. september 1872, Malmö, Švédsko) bol tretí švédsky a nórsky kráľ z francúzskeho rodu Bernadotte. Vlády sa ujal po otcovej smrti v roku 1859, i keď fakticky vládol od 25. septembra 1857, kedy Oskar I. ťažko ochorel.
Pôvod a život
Narodil sa z manželstva kráľa Oskara I. s Joséphine z Leuchtenbergu a mal troch bratov a sestru. Pretože nemal mužského potomka, stal nástupcom na tróne jeho brat Oskar II.
Gerbrandytoren
Gerbrandytoren (doslova Gerbrandyho veža) je 366,8 metrov vysoká "čiastočná veža" na okraji holandskej obce IJsselstein v provincii Utrecht. Je najvyššou svojho typu na svete. Stavba má najvyššiu anténu sveta.
História
Veža sa začala stavať na konci 50. rokov 20. storočia dokončená bola v roku 1961. Po dokončení bola najvyššou stavbou Európskej únie, čím predbehla 312 metrov vysokú Eiffelovu vežu. Keď bola dokončená, dosahovala výšku 382,5 m. Čiastočná veža bola pomenovaná po Pietrovi Sjoerdsovi Gerbrandym. V roku 1973, keď Veľká Británia vstúpila do EÚ, rekord Najvyššia stavba EÚ mu zobral vysielač Belmont s výškou 387,5 metra. Výška Gerbrandytoren bola znížená v roku 1987 na 375 metrov a v roku 2007 na dnešnú výšku. Od roku 1992 ozdobujú vežu ako najvyšší vianočný stromček na svete. Zakladatelia tejto tradície boli Tom a Martin Westland. Veža je dodnes najvyššou stavbou Holandska, najvyššou v Beneluxe, piatou v EÚ a ôsmou v Európe.
15. júla 2011 zachvátil vežu menší požiar. O niekoľko hodín neskôr zachvátil požiar aj o pár metrov nižšiu Zendstation Smilde, ktorý spôsobil zrútenie antény. Predpokladá sa, že opravy budú trvať do augusta 2012.
Čiastočné veže
Čiastočná veža je taký typ veže, ktorú spolovice tvorí vysoká anténa a spolovice budova, zväčša s kruhovitým pôdorysom. Gerbrandytoren je najvyššou svojho typu. Strecha Gerbrandytoren je vo výške 100 metrov nad terénom, čo znamená, že anténa je vysoká 236,8 metrov vysoká.
Ťing-ťi 100
náhľad|Kingkey 100
Polyfunkčná budova s výškou 441,8 m bude po dokončení mať 100 poschodí, ktoré budú slúžiť ako kancelárske priestory a hotel. Z 98 poschodí predstavuje 68 poschodí triedy A podľa BOMA, 22 poschodí pre šesť-hviezdičkový hotel a v posledných štyroch poschodiach bude záhrada a niekoľko reštaurácií. V prízemí sa bude nachádzať niekoľko obchodov a IMAX kino.
Space Rider (kozmonautika)
Space Rider (Space Reusable Integrated Demonstrator for Europe Return) je plánovaný bezpilotný vesmírny dopravný systém, ktorý má poskytnúť Európskej vesmírnej agentúre (ESA) cenovo dostupný a pravidelný prístup do vesmíru. Je to vesmírne plavidlo, ktoré sa po štarte na rakete Vega-C udrží na nízkej obežnej dráhe približne dva mesiace. V jeho nákladovom priestore sa budú vykonávať experimenty v oblastiach ako farmaceutika, biomedicína, biológia a fyzika. Na konci svojej misie sa Space Rider vráti na Zem so svojím nákladom a pristane na dráhe. Potom bude opravený a pripravený na ďalší let. Space Rider je výsledkom talianskeho Programu pre opakovane použiteľný demonštrátor na obežnej dráhe v Európe (Programme for Reusable In-orbit Demonstrator in Europe – PRIDE) v spolupráci s ESA. Prvý let Space Ridera je naplánovaný na koniec roka 2024.
Space Rider sa skladá z dvoch hlavných častí: modulu pre návrat do atmosféry (RM) a modulu pre služby na obežnej dráhe (SM). Modul RM je zodpovedný za ochranu plavidla a nákladu pred tepelnými účinkami pri vstupe do atmosféry, za riadenie letu a pristátie na dráhe. Modul SM je zodpovedný za poskytovanie elektrickej energie (solárne panely), komunikáciu a manévrovanie plavidla na obežnej dráhe.
Ciele misie
Ciele misie sú:
AVUM+
AVUM+ je skratka pre Attitude Vernier Upper Module, čo je horný stupeň rakety Vega-C. AVUM+ zabezpečuje riadenie a je navrhnutý pre dlhodobé pobyty vo vesmíre. AVUM+ má hmotnosť paliva 740 kg a hlavný motor poskytuje priemerný ťah 2,42 kN. Po nasmerovaní sondy Space Rider na vstup do atmosféry sa AVUM+ odhodí do atmosféry, aby sa minimalizoval kozmický odpad.
AVUM+ je vylepšenou verziou AVUM, ktorý je horným stupňom rakety Vega. AVUM+ má väčšiu kapacitu paliva, lepší riadiaci systém a nový motor RD-868P.
Priebeh misie
náhľad|Vývoj rakiet Vega Raketa odštartuje z Guyanského vesmírneho strediska vo Francúzskej Guyane.
Modul AVUM+ zostane na orbite so sondou Space Rider približne dva mesiace, počas ktorých bude vykonávať zmeny obežnej dráhy podľa potreby. Na sonde sa budú nachádzať rôzne experimenty v objeme 1200 litrov a hmotnosti 600 kg. Experimenty budú vykonávané v oblastiach ako farmaceutika, biomedicína, biológia a fyzika. Experimenty budú vystavené mikrogravitácii, vakuu, solárnej radiácii a elektromagnetickému poľu.
Na konci misie modul AVUM+ zapáli svoj motor na zníženie rýchlosti a zmenenie orbity. Potom sa oddelí od Space Rider a zničí sa v atmosfére. Space Rider potom vstúpi do atmosféry pod kontrolou svojho riadiaceho systému. Po znížení rýchlosti sa otvorí padák, ktorý spomalí sondu umožní mu pristáť na dráhe s presnosťou 150 metrov.
Po pristátí sa plavidlo Space Rider odvezie do hangáru, kde sa vyloží náklad a vykonajú sa potrebné opravy a údržba. Space Rider je navrhnuté tak, aby bolo možné ho použiť až šesťkrát.
Vega C
Vega C je nosná raketa s výškou takmer 35 m a hmotnosťou pri štarte 210 t. Je schopná umiestniť približne 2300 kg na polárnu obežnú dráhu vo výške 700 km. 12 Vega-C používa nový rad nosičov nákladu, ktoré dokážu prispôsobiť sa rôznym tvarom a veľkostiam nákladu, od CubeSatov s hmotnosťou 1 kilogramu až po jeden veľký náklad.
Raketa Vega-C sa skladá z štyroch stupňov:
Gagarin (mesto)
Gagarin, do roku 1968 Gžatsk je ruské mesto, administratívne centrum Gagarinského rajónu Smolenskej oblasti. Žije tam 31 721 obyvateľov.
Mesto leží na rieke Gžatsk, v južnej časti Gžatsko-vazuzskej nížiny, 180 km juhozápadne od Moskvy a 239 km severovýchodne od Smolenska.
23. apríla 1968 sa dekrétom prezídia Najvyššieho sovietu RSFSR mesto Gžatsk premenovalo na mesto Gagarin na počesť Juraja Gagarina, ktorý sa narodil 9. marca 1934 v dedinke Klušino, v Gžatskom rajóne (a zomrel 27. marca 1968 pri leteckej nehode).
Eurydiké
Eurydiké alebo Eurydika alebo zriedkavo Eurydike (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, ) môže byť:
Eurydike môže byť aj:
Saint-Aubin-d’Aubigné
Saint-Aubin-d’Aubigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hodrušská hornatina
Hodrušská hornatina je geomorfologický podcelok Štiavnických vrchov. Najvyšší vrch podcelku je vysoký Paradajs.
Vymedzenie
Podcelok zaberá severozápadnú časť Štiavnických vrchov a v rámci pohoria susedí na východe so Sitnianskou vrchovinou a Skalkou, juhozápadným smerom nadväzujú Kozmálovské vŕšky. Severným smerom sú údolím Hrona oddelené podcelky Kremnických vrchov, Turovské predhorie a Jastrabská vrchovina, na severozápade potom Žiarska kotlina, južnejšie Raj a Župkovská brázda (podcelky Vtáčnika) a pás hôr západným smerom uzatvára Pohronský Inovec s podcelkom Veľký Inovec. Juhozápadným smerom leží Hronská pahorkatina, Hronská niva a Ipeľská pahorkatina, patriace do Podunajskej pahorkatiny.
Delenie
Na území Hodrušskej hornatiny sa nachádzajú 3 geomorfologické časti:
Chránené územia
Takmer celé územie je súčasťou CHKO Štiavnické vrchy a leží tu maloplošné územia:
Doprava
Západným a severným okrajom územia vedie rýchlostná cesta R1 (Nitra – Zvolen) i cesta I/65, v údolí Hrona prechádza i Železničná trať Nové Zámky – Zvolen, z ktorej v Hronskej Dúbrave odbočuje trať do Banskej Štiavnice. Východným okrajom vedie cesta I/51, južným smerom cesta II/524.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1976
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1976 boli šiestym ročníkom Majstrovstiev Ázie vo futbale, medzinárodného futbalového turnaja pod hlavičkou AFC. Turnaj sa konal v Iráne, pričom táto krajina usporiadala tento turnaj po druhýkrát. Irán bol dvojnásobným obhajcom titulu.
Irán sa stal po tretíkrát za sebou víťazom tohto turnaja, keď vo finále porazil 1:0.
Kvalifikované tímy
Na turnaji sa prvýkrát predstavila 🇨🇳, 🇲🇾 a Južný Jemen.
Finále
Irán sa stáva tretíkrát v rade majstrom Ázie.
Oskar II.
Život
Narodil sa v Štokholme ako princ Oscar Fredrik z Östergötlandu. Bol tretím synom kráľa Oskara I. a jeho manželky Joséphine z Leuchtenbergu. V jedenástich rokoch vstúpil do námorníctva a v roku 1845 sa stal podporučíkom. Neskôr študoval na univerzite v Uppsale.
Od roku 1859 bol korunným princom, pretože jeho starší brat Karol XV. nemal mužských potomkov a prostredný brat Gustaf zomrel v roku 1852.
18. septembra nastúpil po bratovi Karolovi na švédsky a nórsky trón. Počas jeho života sa uskutočnilo pokojné zrušenie personálnej únie medzi Nórskom a Švédskom. 7. júla 1905 zbavil nórsky parlament Oskara trónu a on sám naň abdikoval 26. októbra toho roku. Takisto odmietol návrh, aby sa niektorý z jeho synov stal nórskym kráľom. Na nórsky trón potom nastúpil jeho dánsky prasynovec Karol, ktorý vládol pod menom Haakon VII. Súčasný švédsky kráľ Karol XVI. Gustáv je jeho prapravnukom. Harald V., súčasný kráľ Nórska, je tiež potomkom Oskara II., a to cez svoju matku Martu, ktorá bola jeho vnučkou.
Bol veľkým priaznivcom prieskumu Arktídy a spolusponzoroval veľa polárnych výprav.
Rodina
Dňa 6. júna 1857 sa oženil vo Wiesbaden-Biebrichu so Žofiou Nasavskou (* 1836 – † 1913), najmladšou dcérou Viliama, vojvodu z Nassau, a jeho druhej manželky princeznej Paulíny z Württembergu. Mali spolu štyroch synov:
Lærdalský tunel
náhľad|Južný portál
Lærdalský tunel je 24,51 km dlhý cestný tunel, ktorý spája Lærdal a Aurland v Sogn og Fjordane, Nórsku. Je to najdlhší cestný tunel na svete a jeho súčasťou sú dva pruhy Európskej cesty 16. hlavnej cesty medzi mestami Oslo a Bergen. V roku 1975 rozhodol nórsky parlament o trasovaní cesty z Osla do Bergenu cez Filefjell. V roku 1992 bola schválená výstavba tunela. Výstavba začala v roku 1995 a skončila v 2000 s nákladom 1,082 miliardy NOK. Jeho prejazd nie je spoplatnený.
Remeslo (rozlišovacia stránka)
Remeslo môže byť:
Heaven nor Hell
„Heaven nor Hell“ je skladba heavy metalovej skupiny Volbeat. Skladba bola vydaná ako tretí singel z albumu skupiny Beyond Hell / Above Heaven. Skladba je veľkým prelomom skupiny Volbeat v Amerike, ako ich prvý singel, ktorý dosiahol 1. miesto v Mainstream Rock Songs rebríčku.
Skladba obsahuje Henrika Halla zo skupiny Love Shop hrajúceho na harmoniku.
Disociatívna porucha
Disociatívna porucha (alebo tiež konverzná porucha) patrí medzi psychické ochorenia. V MKCH-10 sú disociatívne poruchy zaradené v piatej kapitole (Duševné poruchy a poruchy správania) pod kódom F.44. Disociatívne poruchy sú nazývané disociatívnými, pretože takmer vždy sa v ich prípade jedná o disociáciu od pacientovej osobnosti alebo jeho minulosti. Spoločné črty disociatívnych a konverzných porúch sú čiastočná alebo úplná strata normálnej integrácie medzi spomienkami na minulosť, pocitom identity, bezprostrednými pocitmi a ovládaním pohybov tela. Predpokladá sa ich psychogénny pôvod, časová súvislosť s traumatickými udalosťami, neriešiteľnými a neznesiteľnými problémami, narušenými vzťahmi alebo medziľudskými konfliktmi. Väčšina disociatívnych porúch vzniká pod vplyvom zážitku psychickej traumy v detstve alebo v dospelosti. Neúnosné emócie, spomienky, intenzívne negatívne až traumatické zážitky či myšlienky sú disociované od vedomej časti psychiky, sú vytláčané do podvedomia a stávajú sa podkladom pre tvorbu rôznych psychických a telesných príznakov. Najzávažnejší priebeh a prognózu majú pacienti s psychogénnymi neepileptickými záchvatmi, ktorí sú veľmi často liečení chybne pre epilepsiu. Príznaky vznikajú v úzkej súvislosti s psychickým stresom a často sa zjavujú odrazu. Do tejto skupiny patria len poruchy vôľovo ovládaných somatických funkcií a straty citlivosti. Poruchy zahŕňajúce bolesť a iné komplexné somatické pocity sprostredkované autonómnym nervovým systémom sa zaraďujú medzi psychosomatické poruchy (F45.0). Vždy treba myslieť na možnosť neskoršieho nástupu vážnych somatických alebo psychických porúch.
Zahŕňa: Nezahŕňa:
Príznaky
Človek s disociatívnou poruchou uniká skutočnosti spôsobmi, ktoré sú nedobrovoľné a nezdravé. Osoba s disociatívnou poruchou zažíva odpojenie a nedostatok kontinuity medzi myšlienkami, spomienkami, prostredím, akciou a identitou.
Príznaky disociatívnej poruchy - amnézia a závislosť na alternatívnych identitách - čiastočne závisí aj od stavu poruchy ktorú jedinec prejavuje. Príznaky sa zvyčajne rozvíjajú ako reakcia na traumu a pomáhajú udržať ťažké spomienky na uzde. Časy aktuálneho stresu môžu dočasne zhoršiť príznaky ochorenia. Disociatívna porucha spôsobuje veľké ťažkosti s fungovaním v každodennom živote.
Disociatívna porucha sa obvykle vyvíja ako spôsob vyrovnania sa s nejakou prežitou traumou. Poruchy sa najčastejšie vytvárajú u detí vystavených dlhodobému fyzickému, sexuálnemu alebo psychickému týraniu, alebo menej často v domácom prostredí, ktoré je desivé alebo vysoko nepredvídateľné. Stres spojený s vojnou alebo živelnými pohromami môže tiež spustiť disociatívnu poruchu.
Podľa niektorých zdrojov je istým spôsobom možné charakterizovať disociatívne poruchy ako dôsledok neriešenej posttraumatickej poruchy, najmä v detstve.
Ľudia, ktorí čelia alebo čelili dlhodobému fyzickému, sexuálnemu alebo emocionálnemu zneužívaniu v detstve sú najväčším rizikom pre vznik disociatívnej poruchy. Deti a dospelí, ktorí zažili iné traumatické udalosti, ako je napríklad vojna, prírodné katastrofy, únosy, mučenie alebo invazívne liečebné procedúry, tiež sa u nich môže vyvinúť tento stav.
Depersonalizácia a derealizácia - prebiehajúce alebo epizódne pocity oddelenia alebo stavu bytia mimo seba - pozorovanie svojich činov, pocitov, myšlienok a to z diaľky, ako by sa pozerali na film (depersonalizácia). Ďalšie osoby a veci okolo jedinca môžu pociťovať oddelene a hmlisto alebo akýmsi snovým spôsobom, a svet sa jedincovi môže zdať nereálny (derealizácia). Môžete u jedinca zaznamenať depersonalizáciu, alebo derealizáciu alebo oboje naraz. Tieto príznaky môžu byť veľmi stresujúce, môžu trvať iba pár sekúnd, alebo prichádzajú a odchádzajú bežne, v priebehu času.
Disociácia
Disociácia je obranný psychický mechanizmus, ktorý jedinec nevedome použije, keď jeho psychika nie je schopná sa vyrovnať s určitým psychickým obsahom. Daná osoba tento obsah preto odštiepi - disociuje od vedomej oblasti psychiky a následne nie je nútená sa s ňou vyrovnávať, čo však má často dôsledky vo forme ovplyvnenia celkovej stability psychiky s následnou tvorbou rôznych príznakov. Disociácia môže nastať aj u relatívne zrelého a psychicky vyrovnaného jedinca v situácii neúnosnej traumaizácie, napríklad keď sa stane obeťou znásilnenia, prepadnutia, havárie a pod. Túto traumu potom dočasne alebo trvalo emočne neprežíva, prípadne na ňu má amnéziu. Udáva sa, že mechanizmus disociácie si stabilnejšie osvojujú ako egosyntonnú stratégiu predovšetkým jedinci, ktorí boli v detstve vystavení opakovanej traumatizácii, napr. obete sexuálneho zneužívania, psychického týrania a pod. Mechanizmus disociácie potom nevedome využívajú k vyrovnávaniu sa s nepríjemnými zážitkami a psychickými problémami aj v dospelosti.
Disociatívna amnézia (F44.0)
Jedná sa o klasickú funkčnú poruchu epizodickej pamäte. Nezasahuje väčšinou procedurálnu pamäť alebo ukladanie pamäťových stôp, ako je tomu napríklad u Korsakovského syndrómu. Oproti demencii je porucha pamäti vo väčšine prípadov vratná.
Pokrovskoje (Ťumenská oblasť)
Pokrovskoje je obec v Jarkovskom rajóne Ťumenskej oblasti. Je strediskom vzdelávania.
Disociatívna porucha
Disociatívna amnézia (F44.0)
Vyznačuje sa tromi rysmi:
Hlavný príznak poruchy je strata pamäti, zvyčajne na dôležité čerstvé udalosti, ktorú nezapríčiňuje organická psychická porucha. Strata pamäti je príliš výrazná, než aby sa dala vysvetliť ako obyčajná zábudlivosť alebo vyčerpanosť. Amnézia sa zvyčajne sústreďuje na traumatické udalosti, ako sú nezhody a nečakané úmrtia, a býva parciálna a selektívna. Úplná a generalizovaná amnézia je zriedkavá, zvyčajne je súčasťou fúgy (F44.1). Ak je tak, je potrebné ju podľa toho zaradiť. Diagnóza sa nemá používať pri organickej mozgovej poruche, otrave alebo nadmernom vyčerpaní.
Pokrovskoje (Ťumenská oblasť)
Geografia
Obec leží na rieke Tura 24 km juhozápadne od Jarkova. Blízko obce vedie cesta Р-404 (R-404).
Disociatívna porucha
Disociatívna amnézia (F44.0)
Nezahŕňa:
Pokrovskoje (Ťumenská oblasť)
Dejiny
Roku 1869 sa tu narodil Grigorij Rasputin, priateľ rodiny cára Mikuláša II. Na počesť Rasputina má v dedine vzniknúť historicko-kultúrne stredisko "Kazanskij" ( "Казанский").
Disociatívna porucha
Disociatívna fúga (F44.1)
V prípade disociatívnej fúgy sa jedná o zlyhanie integrity niektorých aspektov pamäti, stratu obvyklej identity a odbrzdenie automatizmov správania. Je charakteristická jednou alebo viacerými epizódami náhleho, neočakávaného cieľavedomého cestovania. Na priebeh tejto cesty je čiastočná alebo plná amnézia, v priebehu cesty môže byť prítomná neschopnosť vybaviť si svoju minulú identitu alebo postihnutý prijíma nevedome identitu inú, odlišnú od obvyklej, ktorá je však vo svojich prejavoch a zážitkoch veľmi chudobná, skôr sa jedná o automatické správanie. Nezávislému pozorovateľovi sa však jednanie postihnutého môže javiť ako vcelku normálne, skôr nenápadné. Počiatok fúgy je obvykle náhly, nadväzujúci na traumatickú životnú udalosť alebo bolestnú stratu (napríklad úmrtie blízkej osoby). Dĺžka trvania je najčastejšie hodiny, výnimočne dni až mesiace. Vo väčšine prípadov dochádza k spontánnemu odzneniu poruchy, udáva sa, že s pomocou hypnózy je možné sprístupniť disociovaný traumatizujúci materiál alebo odštiepenú časť osobnosti.
Pokrovskoje (Ťumenská oblasť)
Dejiny
17. júla 1992 bolo v Pokrovskojom otvorené múzeum Grigorija Rasputina (prvé súkromné múzeum v Rusku). Ako súčasť zbierky slúžia súkromné predmety rodiny Rasputinových. Pôvodné fotografie Grigorija Jefimoviča a jeho rodiny, osobné Rasputinové zápisky, projekt ikonostasu miestneho chrámu. Taktiež sa tu nachádzajú kópie listín, ktoré sú uchovávané v rôznych archívoch Ruska, rovnako ako rozsiahly tlačový materiál o Rasputinovi v rôznych svetových jazykoch. Činnosť múzea bola ohodnotená diplomom z medzinárodného múzejného bienále, v konkurze "Múzeum-Eurasia 2006. Najväčším úspechom bolo získanie diplomu národnej turistickej ceny Jurija Senkeviča v roku 2010.
Disociatívna porucha
Disociatívna fúga (F44.1)
Fúga má všetky črty disociatívnej amnézie plus účelové cestovanie mimo každodenného rozsahu. Hoci je na periódu fúgy amnézia, nezávislému pozorovateľovi sa správanie pacienta počas nej javí úplne normálne.
Nezahŕňa:
Disociatívny stupor (F44.2)
U pacienta sa vyskytujú príznaky stuporu, pomocou žiadnej vyšetrovacej metódy však nie sú nájdené známky telesnej choroby, ktorá by bola jeho podkladom. Väčšinou nastáva náhle pod vplyvom zážitku závažnej stresujúcej udalosti, trvá hodiny až dni, vzácnejšie dlhšie, takisto aj náhle končí. Stupor je predstavovaný absenciou spontánnych pohybov a normálnej reaktivity na vonkajšie podnety (oslovenie, dotyky, svetlo), pacient bez pohnutia sedí alebo leží, oči sú väčšinou otvorené, pacient nespí. Diferenciálnou diagnostikou je nutné odlíšiť organickú príčinu, schizofrenický stupor a depresívny alebo manický stupor.
Diagnostikuje sa na základe hlbokého útlmu alebo úplného chýbania vôľových pohybov a normálnych odpovedí na vonkajšie popudy, ako svetlo, hluk a dotyk, pričom vyšetrenie neodkryje žiadnu organickú príčinu. Navyše je pozitívnym dôkazom pre psychogénnu príčinu vo forme čerstvých stresových udalostí alebo problémov.
Nezahŕňa:
Poruchy typu tranzu a posadnutia (F44.3)
Poruchy s prechodnou stratou pocitu osobnej identity a plného uvedomovania okolia. Zahŕňa len stavy tranzu, ktoré sú nedobrovoľné a nechcené, okrem náboženských alebo kultúrne akceptovaných situácií.
V priebehu disociatívneho traznu dochádza k náhlej poruche vedomia, ktorá však nie je spravádzaná vznikom alternatívnej identity. Prítomné sú väčšinou výrazné telesné príznaky ako je náhly kolaps, znehybnenie, strata rovnováhy, krik, plač. Schopnosti vybaviť si spomienky na tieto udalosti nebývajú narušené, ak je prítomná amnézia, nie je úplná.
Nezahŕňa:
Saint-Aubin-des-Landes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Aubin-du-Cormier
Saint-Aubin-du-Cormier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Disociatívna porucha
Disociatívne motorické poruchy (F44.4)
U pacientov, ktorí trpia disociatívnou poruchou motoriky, dochádza k strate alebo narušeniu schopnosti činiť normálne voľné pohyby. Tieto príznaky pripomínajú väčšinou neurologickú poruchu, najčastejšie pod obrazom plégií (strata hybnosti) a paréz (čiastočná strata hybnosti) končatín, somatická príčina je však vyšetreniami vylúčená. Príznaky sú vo valnej väčšine prípadov atypické a nezodpovedajú topicky postihnutiu nervového systému, často sú bizarné, premenlivého charakteru, napríklad bizarné astázie (neschopnosť pevne stáť), abasie (neschopnosť chodiť), prehnané trasenie končatín alebo celého tela, takisto apraxia (neschopnosť vykonávať rukami účelný pohyb), dyzartria (porucha artikulačných orgánov), afónia (neschopnosť hovoriť). Frekvencia týchto porúch nie je malá, 5% až 24% psychiatrických pacientov udalo prítomnosť týchto príznakov v anamnéze.
Saint-Aubin-des-Landes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Disociatívna porucha
Disociatívne motorické poruchy (F44.4)
Najčastejšie typy porúch sa prejavujú stratou schopnosti pohybovať celými končatinami alebo ich časťami. Môžu veľmi pripomínať akúkoľvek ataxiu, apraxiu, akinézu, afóniu, dysartriu, dyskinéziu, kŕče alebo ochrnutie.
Disociatívne kŕče (konvulzie) - psychogénne neepileptické záchvaty (PNES) (F44.5)
Môžu veľmi pripomínať epileptické záchvaty charakterom pohybov, ale zriedkavo sú pri nich prítomné pohryzenie jazyka, podliatiny zavinené pádom a neudržanie moču. Strata vedomia zvyčajne nenastáva, alebo ju nahrádza stupor alebo tranz.
Z hľadiska početnosti a klinického významu táto skupina predstavuje najvýznamnejšiu oblasť disociatívnych porúch na neuropsychiatrickom pomedzí. V súvislosti s rozvojom video-EEG monitorovania v posledných cca 20 rokoch sa zistilo, že až 20% osôb, ktoré boli liečené dlhodobo pre epilepsiu, touto chorobou netrpia, záchvatové stavy, ktoré boli liečené, boli disociatívneho pôvodu (1; Hovorkaet al., 2003).
Prognóza vývoja pacientov s PNES: Z metaanalýz štúdií vyplýva, že pri stanovení správnej diagnózy disociatívneho pôvodu záchvatových príznakov a zavedení adekvátnej kombinácie psychoterapie a farmakoterapie je zhruba 33% chorých úplne bez záchvatov po jednom rokuod stanovenia diagnózy, 48% po 2 rokoch, 57%po 3 a 4 rokoch a 39% po 5 rokoch. Za prognosticky nepriaznivé faktory pre terapiu sa pokladá zneužívanie (sexuálne, emočné, telesné) v anamnéze, prítomnosť periodickej depresívnej poruchy, hlbšia porucha osobnosti a komorbidita s iným typom disociatívne poruchy, ako sú neepileptické záchvaty.
Zmiešané disociatívne (konverzné) poruchy (F44.7)
kombinácia porúch špecifikovaných pod F44.0 - F44.6
Ganserov syndróm (F44.80)
Pomerne zriedkavá porucha, prejavujúca sa regresívnym správaním predovšetkým u väzňov vo vyšetrovacej väzbe a vo výkone trestu. Charakterizovaná je nepravdivými odpoveďami na otázky, infantilnou rečou, výpadkami spomienok na základné životné udalosti.
Dvojitá osobnosť (F44.81)
Zriedkavá disociatívna porucha, ktorej základným rysom je prítomnosť dvoch alebo viacerých odlišných identít či osobností u jedného jedinca, pričom sa prejavuje vždy len jedna. Každá osobnosť má obvykle svoje meno, svoj vek, vlastné spomienky a vzorce jednania. Vo väčšine prípadov je pre jedinca typická jedna primárna identita, ktorá nesie jedincovo meno, je pasívna, závislá a depresívna. Obvykle sú postoje a správanie striedajúcich sa osobností značne odlišné od primárnej identity. Žiadna osobnosť nemá prístup k spomienkam ostatných osobností a zvyčajne si jedna osobnosť druhú neuvedomuje. Alternácia jednotlivých osobností nastáva náhlo, často sa viaže k traumatickým udalostiam. Etiológia nie je jasná. Hypotetickou príčinou pre vznik oddelených identít je ochrana jedinca pred neúnosnou traumatizáciou, predovšetkým v detstve. Traumatického zážitku si je následne vedomá iba jedna z osobností.
Saint-Aubin-du-Cormier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Takšoň
Takšoň môže byť:
Taksony môže byť aj:
Mošník (vrch v Slanských vrchoch)
Mošník je vrch v strednej časti Slanských vrchov. Nachádza sa v rovnomennom podcelku, približne juhozápadne od Vranova nad Topľou. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Mošník. Vrch leží na hranici Košického a Prešovského kraja, rozhraní okresov Košice-okolie, Trebišov a Vranov nad Topľou a zasahuje na katastrálne územia obcí Vyšná Kamenica, Dargov a Banské. Približne severne leží Herlianske sedlo.
Opis
Najvyšší vrch podcelku Mošník leží v hlavnom hrebeni pohoria a pokrýva ho zmiešaný les. Rozsiahly masív má pretiahnutú vrcholovú plošinu v severo-južnom smere, na ktorej je vybudovaná telekomunikačná veža s výškou 46,86 m, slúžiaca na účely leteckej navigácie. Vrcholová časť je prístupná lesnou cestou, odbočujúcou z cesty II/576 v Herlianskom sedle, nachádzajúcom sa severným smerom. Južný okraj masívu vymedzuje sedlo Mošník. Susednými dominantnými vrchmi sú na juhu ležiace Lazy, na východe Strechový vrch a severne ležiaca Črchlina. Východné svahy odvodňuje riečka Olšava do Tople, západne situované časti Mošníka odvádzajú vodu Svinickým potokom rieke Olšava.
Výhľady
Zalesnený vrchol sťažuje výhľad, no z vhodných lokalít poskytuje ďaleký rozhľad. Vďaka značnej nadmorskej výške sú viditeľné mnohé vrchy pohoria a široké nížinaté okolie. Z pohorí sa pri vhodných podmienkach na horizonte objavujú Zemplínske vrchy, Vihorlatské vrchy, Čergov, Branisko, Vysoké a východná časť Nízkych Tatier, Čierna hora a Volovské vrchy.
Salvator (minerálny prameň)
náhľad|Areál prameňa Salvator Salvator je prameň minerálnej vody v okrese Prešov na Slovensku. Nachádza sa medzi obcami Šindliar a Lipovce. Z tohto prameňa sa čerpá voda do fliaš (minerálka Salvator).
Poloha prameňa
Salvator je najznámejší zo 16 zdokumentovaných prameňov v katastri obce Lipovce. Nachádza sa v nadmorskej výške a vedie k nemu žlto značená turistická značka, ktorá slúži zároveň ako cyklotrasa. V súčasnosti prameň využíva plnička, ktorá vodu plní do fliaš a predáva ako minerálnu vodu.
Zloženie
Prameň Salvator produkuje studenú, slabo kyslú, hypotonickú vodu. Chemickým zložením je to vysoko mineralizovaná, hydrogen-uhličitanovo-vápenato-horečnato-sodná kyselka. Minerálna voda má najvyšší obsah horčíka zo všetkých slovenských minerálnych vôd.
História
Salvatorský prameň bol známy oddávna, no s jeho väčším využívaním začal až začiatkom 19. storočia gróf Szakmáry, ktorý tunajšiu vodu plnil do fliaš a začal ju predávať. V roku 1880 v lokalite vytýčila uhorská vláda ochranné pásmo prameňa. Po druhej svetovej vojne bol rozšírený závod na balenie vody. Značka sa vďaka chuti a kvalite minerálnej vody stala vyhľadávanou a populárnou a tento kredit si uchováva dodnes. Viacero druhov, vrátane ochutených, ponúka pre slovenský i zahraničný trh. Prameň Salvator je bývalým židovským majetkom. Arizovaný bol fašistickým Slovenským štátom v roku 1942.
Kostol svätého Václava (Pacov)
Kláštorný kostol svätého Václava je budova bývalého barokového rímskokatolíckeho a neskôr husitského kostola nachádzajúca sa na námestí Slobody v historickej mestskej pamiatkovej zóne mesta Pacov v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika
Kostol bol postavený v roku 1719 karmelitánskym rádovým architektom Martinom Wittwerom.
Kostol stojí na námestí vedľa pacovského zámku. Na mieste zámku kedysi stával hrad, ktorý bol neskôr prestavaný na barokový zámok, ktorý bol v roku 1666 upravený na kláštor bosých karmelitánov. V roku 1719 bol kláštor rozšírený a v jeho juhozápadnej časti bol postavený barokový kláštorný kostol svätého Václava.
Kostol postihol v roku 1727 spolu s väčšinou mesta veľký požiar a tak bol 1727 - 1732 renovovaný rádovým staviteľom Calaberom de Mante Carmelo.
V období medzi dvoma svetovými vojnami sa v kostole slúžili bohoslužby Československej cirkvi husitskej. Po druhej svetovej vojne sa do kostola Československá cirkvev husitská vrátila a pôsobila tam medzi rokmi 1947 - 1974.
3. 5. 1958 bola budova zapísaná ako kultúrna pamiatka.
Medzi rokmi 1979 - 1994 prešiel kostol kompletnou reštauráciou.
V súčasnej dobe budova nefunguje ako kostol, inventár je dávno vysťahovaný. Budova patrí mestu Pacov a a využíva sa ako výstavná sieň a galéria.
Kostol je barokový s bohato zdobeným priečelím, ktoré je obrátené k juhu smerom k námestiu Slobody. Veža je hranolového tvaru s cibuľovitým zakončením strechy. V interiéri kostola sa nachádzajú po stranách štyri oválne kaplnky a pravoúhle presbytérium. Pôdorys tohto kostola z obdobia vrcholového baroka je oválny.
Saint-Aubin-du-Pavail
Saint-Aubin-du-Pavail je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kallippos z Kyziku
náhľad|Kráter na [[Mesiaci pomenovaný po Kallippovi.]] Kallippos (Kallippos) bol grécky astronóm a matematik v 4. storočí pred Kr.
Kallippos, rodák z mesta Kyzikos pri Marmarskom mori, bol žiakom matematika a astronóma Eudoxa z Knidu na platónskej akadémii v Aténach. Spolupracoval aj s Aristotelom v Lykeione.
Kallippos rozvinul poznatky získané od svojho učiteľa. Pomocou matematiky vysvetlil, ako môžu pozorované nepravidelné pohyby planét byť výsledkom pravidelných kruhových pohybov. Rozšíril Eudoxovu geocentrickú teóriu, ktorej zástancom bol i Aristoteles, o pohybe Slnka, Mesiaca, planét a hviezd tým, že pridal ďalšie sféry (pridal k nim 7 sfér, Eudoxova teória pracovala s 27 sférami, tri sféry pre Slnko, tri pre Mesiac, každá z dovtedy známych piatich planét mala štyri sféry, posledná sféra bola sférou stálic ). Navrhol, aby rok mal 365 a štvrť dňa a vylepšil Metónov cyklus, ktorý bol pokusom uviesť vo vzájomný súlad lunárny mesiac so slnečným rokom (Kallippov cyklus sa skladal zo 76 rokov s interkaláciou 28 mesiacov ).
Cech (rozlišovacia stránka)
Cech (zastarano alebo nárečovo aj: cecha) môže byť:
Cech môže byť aj:
CECH môže byť:
Cecha
Cecha môže byť:
CECHA môže byť skratka pre :
Lochneska
Lochneska alebo lochnesska môže byť:
Lochneska môže byť aj divadelná hra Svěráka a Smoljaka, pozri Lochneska (divadelná hra)
Gustáv V.
Gustáv V. (celé meno Oscar Gustaf Adolf) (* 16. jún 1858, Štokholm – † 29. október 1950, Štokholm) bol v rokoch 19071950 švédsky kráľ z rodu Bernadotte.
Biografia
Gustáv sa narodil ako prvý zo štyroch synov švédskeho a nórskeho kráľa Oskara II. a jeho manželky Žofie Nasavskej. Do roku 1905 bol následníkom nórskeho trónu. Na švédsky trón nastúpil po otcovej smrti v roku 1907 a zotrval na ňom do svojej smrti v roku 1950.
Bol zástancom reforiem a veľmi dbal na dodržovanie konštitučného systému. Počas jeho panovania bolo ženám priznané volebné právo. V zahraničnej politike došlo za jeho vlády k tesnému spojenectvu škandinávskych krajín, aj keď Nórsko v roku 1905 vyhlásilo nezávislosť od Švédska. V období jeho vlády prebehli obe svetové vojny počas ktorých sa snažil – napriek svojim pronemeckým sympatiám – zachovať neutralitu svojej krajiny, čo sa Švédsku aj podarilo. Počas druhej svetovej vojny však robil politiku istého diplomatického zbližovania s Nemeckom a s niektorými nacistickými prominentmi.
Bolo verejným tajomstvom, že kráľ bol homosexuál a často sa to ani nepokúšal skrývať (tu je nutné nezabúdať, že v tejto dobe bola homosexualita nielen spoločensky neprijateľná, ale i trestná).
V roku 1948 sa uskutočnili veľké oslavy Gustávových deväťdesiatych narodenín. Bola pri nich zrejmá kráľova zjavná fyzická staroba; pri otvorení parlamentu v roku 1950 bol trón prázdny.
Manželstvo a deti
20. septembra 1881 sa princ Gustáv oženil s princeznou Viktóriou (* 1862 – † 1930), dcérou bádenského veľkovojvodu Friedricha I. Narodili sa im traja synovia:
Gustáv V. – tenista
Ako dieťa bol Gustáv slabej telesnej konštitúcie, ale vďaka sústavnej telesnej výchove vyrástol vo vysokého štíhleho muža atletickej postavy, ktorý sa dožil vysokého veku. Gustáv V. má veľké zásluhy na rozvoji tenisu vo Švédsku – do tej doby bol veľmi málo rozšíreným športom, ale zásluhou kráľovho aktívneho hrania sa stal veľmi populárny. Tenis sa Gustáv naučil počas svojho pobytu vo Veľkej Británii v roku 1878 a po návrate domov založil prvý tenisový klub v zemi, v roku 1936 založil Kráľovský pohár – dôležitý európsky halový turnaj. Sám bol vynikajúci tenista; ako "Pán G" veľakrát hral na Francúzskej riviére, najradšej v mixe so súčasnými hviezdami ženského tenisu, o. i. so Suzanne Lenglenovou a Jadwigou Jędrzejowskou, a to do vysokého veku.
V čase druhej svetovej vojny intervenoval u nemeckej vlády za lepšie zaobchádzanie s väznenými tenistami Jeanom Borotrom a Gottfriedom von Crammom. V roku 1980 bol uvedený do Medzinárodnej tenisovej galérie slávy.
Jakov Michajlovič Sverdlov
Jakov Michajlovič Sverdlov (* 3. jún 1885, Nižný Novgorod – † 16. marec 1919, Oriol bol boľševický stranícky predák a vodca RSFSR. Jeho brat bol francúzsky generál Zinovij Peškov.
Mladosť
Zapojil sa do revolúcie z roku 1905. V roku 1906 bol zatknutý, väčšinu času až do roku 1917 sa zdržiaval buď vo väzení alebo v exile. Bol členom redakcie komunistických novín Pravda.
Na začiatku prvej svetovej vojny bol vo vyhnanstve v Turuchansku na Sibíri, kde sa stretol so Stalinom.
Revolúcia 1917
náhľad|vľavo|Sverdlov na poštovej známke z roku 1985 Po februárovej revolúcii v roku 1917 sa vrátil do Petrohradu a bol znovu zvolený do ústredného výboru Komunistickej strany spolu s Leninom, Trockým a Stalinom. Zohral dôležitú úlohu v plánovaní októbrovej revolúcie. Spolu s predstaviteľmi ústredného výboru strany sa v januári 1918 podieľal na rozpustení Ústavodarného zhromaždenia, ktorým bola definitívne zahataná možnosť demokratického vývoja krajiny.
Neskôr sa zistilo, že organizoval vraždu cára Mikuláša II. a jeho rodiny, ktorá sa odohrala 17. júla 1918, a že bol za tento zločin plne zodpovedný.
Niekedy je označovaný ako prvý vodca Sovietskeho zväzu. Toto označenie je však chybné, pretože Sovietsky zväz vznikol v roku 1922, tri roky po jeho smrti. Každopádne bol po októbrovej revolúcii zvolený vodcom ruskej SFSR a fakticky viedol krajinu počas rekonvalescencie Lenina po atentáte 30. augusta 1918.
náhľad|Divadlo a Sverdlov pomník v zasneženom Jekaterinburgu.
Smrť
Podľa oficiálnej verzie zomrel na španielsku chrípku v meste Oriol počas epidémie. Bol pochovaný v Kremeľskej stene, kde boli neskôr pochovaní aj ostatní boľševici.
Podľa inej verzie zomrel na tuberkulózu. Podľa ďalšej verzie navštívil Morozovovu továreň v meste Oriol, kde bol ťažko zranený miestnymi robotníkmi, kvôli svojmu židovskému pôvodu. Avšak táto skutočnosť mala byť vraj ututlaná, aby nedošlo k poškodeniu obrazu revolúcie.
V rokoch 1924 až 1991 niesol Jekaterinburg na jeho počesť meno „Sverdlovsk“. Ukrajinský Dovžansk po ňom bol pomenovaný v rokoch 1938 až 2016.
Living Things
Living Things je piaty štúdiový album americkej rockovej skupiny Linkin Park. Bol vydaný 26. júna 2012. Skupina sa snažila skombinovať čo možno všetky prvky z ich predchádzajúcich štyroch štúdiových albumov. Skupina sa údajne dostala do "svojho teritória", po niekoľkých rokoch experimentovania, čoho výsledkom boli dva predchádzajúce albumy Minutes to Midnight (2007) a A Thousand Suns (2010).
Prvý singel albumu, „Burn It Down“, bol odohraný v rádiách a predávaný od 16. apríla 2012. O viac ako mesiac neskôr, 24. mája 2012, sme po prvýkrát mohli vidieť oficiálny videoklip k prvému singlu, kde sa réžie ujal Joe Hahn.
Nahrávanie
V Júni 2011 oznámil hlavný spevák kapely Chester Bennington časopisu Kerrang!, že Linkin Park začali pracovať na nových materiáloch pre ich piaty štúdiový album. Vysvetlil, "Pracujeme na nových nahrávkach posledné dva mesiace. Hudba je skvelá a sme presne tam, kde sme chceli byť. Nehovorím o vysokom množstve hluku, ale o veľkom množstve dobrých pesničiek."
Spevák a raper kapely Mike Shinoda a Rick Rubin sa ujali produkcie albumu. "Ako vždy, stretávame sa približne raz týždenne aby sme si vypočuli nahrané pesničky, a porozprávali sa o nich. Nahrávok je omnoho viac ako tomu bolo na predchádzajúcich dvoch albumoch. Na A Thousand Suns bolo mnoho experimentov, no povedali sme si, 'OK, nemôžeme to takto robiť navždy. Poďme opustiť túto škatuľku, vrátiť sa a udrieť znovu. Bennington vysvetlil, že Rubin "nám dal miesto len pre nás, aby sme pracovali na sebe samých...Dal nám stručný opis toho, čo sa mu páči...Bol by rád, ak by nás videl v živšej podobe ako zvyčajne." Tiež povedal, že Shinoda drží proces nahrávania každej pesničky na vysokej úrovni, a spoluprácu Rubina a Shinody nazval "náš zlatý lístok." (our golden ticket)
21. marca 2012 Bennington poskytol interview pre časopis Kerrang!. Povedal, že kapela sa pomaly vracia k starším 'známejším' zvukom pri nových nahrávkach, "na [novom] albume budeme pracovať s intenzívnejším zvukom gitár a masívnejšími refrénmi, no tiež pridávame mnoho elektronickej linky, aby bola hudba živá, tvrdá, no nie príliš metalová. Bude to pre ľudí omnoho príbuznejšie ako bol A Thousand Suns, kde sme presadzovali myšlienku 'Kašlať na to, proste skúsime niečo iné." Bennington tiež povedal, že texty nových pesničiek budú viac osobné a budú sa vyhýbať politickým názorom, dodal "Písali sme mnoho aj o našich vzťahoch." Bennington a Shinoda zastávali podobné názory pri rozhovoroch pre časopis Spin. "Teraz už vieme, že máme prostriedky a skúsenosti premeniť naše nápady na niečo, čo sme hľadali, na rozdiel od skúšania, objavovania, a zisťovania že to znie iba ako nü-metal. Nikdy sa nám toto škatuľkovanie nepáčilo, no môžeme použiť elementy z tejto hudby a vytvoriť niečo nové, živé a svieže." Prezradili názvy prvých piatich pesničiek z albumu, a tiež potvrdili spoluprácu na albume s kanadským muzikantom Owenom Pallettom. Bennington povedal pre časopis Live 105, že sa kapela snaží použiť všetko, čo robila v minulosti," a použiť "najlepšie časti" z predchádzajúcich štyroch albumov a "spojiť ich dokopy do jednej nahrávky."
15. apríla 2012, Mike Shinoda na svojom blogu potvrdil, že názov nového albumu bude Living Things a že predobjednávky nového albumu budú spustené na oficiálnom webe kapely, od 16. apríla. Living Things bude vydaný 26. júna 2012.
Single
28. marca 2012, Shinoda potvrdil, že prvý singel piateho albumu bude "Burn It Down" vydaný 16. apríla 2012. Tiež potvrdil natáčanie videoklipu pre prvý singel, kde sa réžie ujal Joe Hahn. Videoklip vyšiel 24. mája 2012, a v rovnaký deň po prvýkrát odznela na britskom BBC Radio 1 úplne nová skladba z albumu, nesúca názov "Lies Greed Misery", ktorá ale nie je singlom. Dňa 23. júla 2012 bol vydaný druhý singel, skladba Lost In The Echo. Videoklip pre druhý singel bol vydaný 29. augusta 2012. Kapela neskôr potvrdila videoklip – a teda aj tretí singel z albumu, ktorým sa stane skladba Castle of Glass. Táto skladba je hlavným soundtrackom k počítačovej hre Medal of Honor: Warfighter a videoklip bude obsahovať scény z videohry.
Bitka o Singapur
Bitka o Singapur je bitka druhej svetovej vojny, ktorá sa odohrala na prelome rokov 1941 a 1942 ako súčasť bojov v juhovýchodnej Ázii. V tejto dobe bolo mesto Singapur hlavným britským oporným bodom v juhovýchodnej Ázii a strategická dôležitosť toto miesta bola zrejmá nielen Spojencom, ale aj predstaviteľom Osi. Japonské snahy o získanie tohto mesta sa začali už 8. decembra 1941, kedy bol Singapur prvýkrát bombardovaný, a skončili medzi 8. a 15. februárom 1942, kedy Singapur padol do japonských rúk.