cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nevydaný materiál skupiny Pink Floyd
„Bitter Love“
„Bitter Love“ napísal Waters, pieseň je o zlej skúsenosti kapely, ktorú nadobudli po odsúhlasení, že sa zobrazia v reklame na horúci citrónový nápoj „Gini“.
Minimal art
Charakteristika
Minimalizmus v architektúre teda nemusíme chápať vždy ako rozmerovú veličinu, ale skôr ako celkovú filozofiu návrhu. Táto filozofia vychádza z princípov, ktoré na prelome 19. a 20. storočia pomenoval Hebret Spencer ako „minimax“, čo znamenalo dosahovať maximálne účinky minimálnymi prostriedkami. V prípade rozmerov sa minimalizmus prejavil najmä pri návrhu bytov, ktoré na minimálnej ploche poskytovali maximálnu obývateľnosť. Výrazové prostriedky minimalizmu spočívajú v použití jednoduchých materiálov, farieb a už spomínaného jednoduchého tvaru. Používajú sa základné farby, neopracované materiály a základné geometrické útvary. Minimalistická tvorba sa uplatnila prevažne pri návrhoch interiérov.
Nevydaný materiál skupiny Pink Floyd
„Drift Away Blues“
Ide o bluesovú improvizáciu hranú 6. júla 1977 ako prídavok pre agresívne publikum. Waters predstavil túto skladbu publiku: „Odkedy nemôžeme hrať žiadnu z našich skladieb, tu je niečo na odchod.“ Údajne bol Gilmour tak rozrušený, že zoskočil z javiska a pred touto skladbou ušiel.
Minimal art
Predstavitelia
K významným predstaviteľom minimalizmu patria:
Nevydaný materiál skupiny Pink Floyd
„Overtune“
Skladbu napísal Waters a bola určená do filmu The Wall. Pink Floyd sa rozhodlo nepoužiť ju.
„Death Disco“
Nevydaná časť z albumu The Wall, v ktorej DJ sa vysmieva publiku. Niektoré knihy o histórií skupiny mylne označujú túto skladbu ako „The Death of Disco“ alebo „The Death of Cisco“. Predstavuje fašistické názory a myšlienky, ktoré boli témou skladby „In the Flesh“ a gitarový riff použili v skladbe „Young Lust“.
The Committee soundrack
V istom čase sa konštatovalo, že platňa so soundtrackom bude obsahovať hudbu použitú v sci-fi filme The Committee, ktorú nahrala skupina Pink Floyd. No skutočnosť, že tento materiál zapĺňal iba jednu stranu platne ukazuje, že by to nebol žiadny komerčne úspešný nápad.
Zabriskie Point soundrack
V roku 2011 sa z dokumentácie zistilo, že platňa so soundtrackom z filmu Zabriskie Point (1969) pozostáva výhradne z tvorby Pink Floydu (z ktorej väčšina bola odmietnutá). Soundtrack bol v skutočnosti vydaný, i keď obsahoval skladby v tomto poradí:
Household Objects
Po veľkom úspechu albumu Dark Side of the Moon (1973) kapela bola neistá o svojej budúcnosti, či ešte niekedy obsadia popredné miesta v rôznych rebríčkoch. Tak sa vrátili k svojim začiatkom - experimentovaniu s rôznymi hlukmi a zvukmi. Začali pracovať na projekte s názvom Household Objects (Domáce spotrebiče). Pri nahrávaní použili napríklad ručné mixéry, natiahnuté gumičky, vínové poháre... Počas nahrávania vznikli aj dve skladby, „The Hard Way“ a „Wine Glasses“ (z ktorej časť bola použitá v úvode skladby „Shine On You Crazy Diamond“).
Spare Bricks
Po vydaní filmu The Wall (1982) skupina plánovala zostaviť album z novonahraných skladieb a nahrávok, ktoré vznikli počas nahrávania albumu The Wall (1979). Pôvodný názov pre tento album bol Spare Bricks, nakoniec bol zmenený na The Final Cut.
Volvo Lastvagnar
náhľad|Nákladné automobily Volvo, zľava: FH12 Globetrotter XL, Volvo FL10, Volvo F7 a Volvo F16 náhľad|Volvo N 88 náhľad|Volvo F12 (1977-1993) náhľad|Volvo FE 280 (2006-2013) náhľad|Volvo FM 370 (2010-2013) náhľad|Volvo FMX 540 10x4 (2013-súčasnosť) náhľad|Volvo FH 12 (2002-2008) náhľad|Volvo FH16 700 (2008-2012) náhľad|Volvo VN (1996-súčasnosť) náhľad|Volvo FH4 (2012-súčasnosť) Volvo Lastvagnar (ang. Volvo Trucks) je švédsky výrobca nákladných automobilov, ktorý patrí do koncernu Volvo Group. Spoločnosť je druhou najväčšou svetovou automobilkou vyrábajúcou ťažké nákladné automobily. Firma vznikla v roku 1927 a v roku 2006 Volvo Lastvagnar zamestnávalo približne 35 000 zamestnancov po celom svete. Sídlom spoločnosti je vo švédskom meste Göteborg, pričom výrobné závody nákladných automobilov značky Volvo sú v ďalších 17 krajinách. V roku 2005 bolo vyrobených celkom 103 696 automobilov.
Nevydaný materiál skupiny Pink Floyd
The Big Spliff
Skupina Pink Floyd nahrala v roku 1993 počas nahrávania albumu The Division Bell (1994) inštrumentálny album The Big Spliff. Napokon sa rozhodli, že ho nevydajú. Časť z tohto albumu bola použitá pri nahrávaní posledného pätnásteho štúdiového albumu The Endless River (2014).
Volvo Lastvagnar
Súčasťou Volvo Group sú aj ďalšie značky vyrábajúce nákladné automobily ako Renault Trucks, Mack Trucks a UD Trucks.
Dejiny
Pri vzniku firmy Volvo v roku 1927 bol prvý nákladný automobil, rad LV 1 najprv na konštrukčných plánoch, ale už v roku 1928 bol predstavený verejnosti. Tento model mal úspech a už v prvom roku sa predalo 500 kusov. Bol vybavený dvojlitrovým štvorvalcovým motorom s výkonom 28 koní (21 kW).
Volvo Lastvagnar vo svete
Kabíny automobilov Volvo sa montujú v severošvédskom meste Umeå, zatiaľčo motory sa vyrábajú v Skövde v strednom Švédsku. Hlavné sídlo spoločnosti je v Göteborgu, ďalšie montážne závody sú v Belgicku, USA, Brazílii, Južnej Afrike, Austrálii, Číne, Indii a Rusku, čo z nej robí globálneho výrobcu. Hlavný centrálny sklad a distribúcia náhradných dielov a výrobných dielov je v meste Gent v Belgicku. Predaj nových automobilov je rozdelený na 3 divízie - Európa, Severná Amerika a ostatní.
Predchádzajúce modely
{|
40. roky
{|
70. roky
{|
Lodienka (rod)
Lodienka (iné názvy: lodička, nautilus, staršie lodenka; lat. Nautilus) je jediný žijúci rod čeľade lodičkovité (lodienkovité, Nautilidae) z taxónu lodičky (lodienky).
Na hlave je pár vačkových očí, pár senzorických tykadielok a veniec tentakúl – samec ich má 60, samica 90. Časť tentakúl so záhybom plášťa drží viečko (operculum), ktorým mäkkýš po vtiahnutí do komôrky môže uzavrieť schránku. Niekoľko tentakúl samca zrastá na zvláštny kopulačný orgán: spadix. Pod mozgom sa nachádza chrupavčitý terč, ktorého výbežok smeruje dozadu – ide už o náznak chrupavčitého oporného systému Dibranchia. Veľmi charakteristická a v živočíšnej ríši unikátna je tetraméria niektorých orgánov: majú 4 metanefrídie, 4 ktenídie a 4 srdcové predsiene so štyrmi žiabrovými vénami, okrem toho majú 4 vývody párovej hepatopankreatickej žľazy. Zo šiestich druhov je zrejme najčastejší lodička škrupinatá (Nautilus pompilius) z Tichého oceána. Žije vo väčších hĺbkach, na hladine a pri pobreží sa objavujú schránky po uhynutí mäkkýša, ktoré plávajú nadľahčované vzduchom.
Kal’a Saláh ad-Dín
Kal’a Saláh ad-Dín (arabským písmom قلعة صلاح الدين; doslova "Saladinova pevnosť"; iné prepisy arab. názvu: Qal’a Saláh ad-Dín, Kal’a/Qal’a Saláhu 'd-Dín, Kal’a/Qal’a Saláhu 'd-Dín, Kal’a/Qal’a Saláhaddín, Kal’a/Qal’a Saláhuddín; prepis podľa lokálnej výslovnosti Kal’a/Qal’a Saláh ed-Dín; iné názvy: Saladinov hrad, Saláhuddínov hrad) môže byť:
Vrcovice
Vrcovice je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 156 obyvateľov, z toho 80 mužov a 76 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,7 roka (muži 37,9 roka, ženy 37,5 roka).
Širibecu
Širibecu je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Hokkaidó, juhovýchodne od stratovulkánu Jótei. Vrchol sopky je tvorený 1,5 km širokým kráterom s porušenou stenou na severnej strane. Bližšie údaje o poslednej erupcii nie sú známe, ale jej vek je odhadovaný na holocén.
Galia
thumb|Mapa Galie okolo roku [[58 pred Kr.]] Galia (po latinsky Gallia, po grécky Galatia) bola oblasť v Západnej Európe, ktorá v súčasnosti spadá pod územie Francúzska, Belgicka, Švajčiarska a čiastočne aj Holandska, Nemecka a Talianska (Predalpská Galia).
Meno
Nie je presne známe pôvod tohto mena, asi od keltského gal (silný), alebo meno vzniklo pogréčtením pôvodného galského pomenovania národa-Kelt. Meno môže pochádzať aj z gréckeho slova γάλα (gála-mlieko), pretože na rozdiel od Grékov mali Galovia svetlú pokožku. Iná teória hovorí o latinskom pôvode mena, od latinského gallus-kohút, pretože keltskí bojovníci mali prilby zdobené kohútimi perami.
Pôvod Galov a osídľovanie Galie
Galovia patrili pod skupinu keltských národov a podľa niektorých názorov v Galii žili už od 14. storočia pred Kr., teda ešte od doby bronzovej. Viac pravdepodobné je, že Kelti do Galie prišli v 8. storočí pred Kr., spočiatku obývali predalpské územia a neskôr sa presunuli za Alpy. Galovia rýchlo osídlili celé územie krajiny.
Na prelome 7. a 6. storočia pred Kr. sa na juhu Galie usadili Gréci, ktorí tu založili mestá ako Massalia, vďaka ktorým sa ku južným Galom dostala vyspelá civilizácia a vďaka obchodu aj luxusné predmety a vojenské vybavenia a tak sa niektoré kmene postupne čiastočne scivilizovali. Galovia dokonca prijali aj grécku abecedu. V 5. – 4. storočí pred Kr. Galovia prenikli aj na sever moderného Talianska a usadili sa severne od rieky Pád. Tu sa však stretli s pôvodným italským obyvateľstvom, ako boli Etruskovia a Italikovia, s ktorými sa čiastočne pomiešali a čiastočne si ich podrobili. Odtiaľto v roku 390 pred Kr. zaútočili na Rím a dobyli ho. Najvýchodnejšia galská osada bola pravdepodobne Akilis, neskôr rímska kolónia Aquileia.
Dejiny
Počiatočné kontakty s Rimanmi
Podrobenie Galie Gaiom Iuliom Caesarom
So zosilňujúcim sa rímskym vplyvom bola iba otázka času, kedy si Rimania vyberú zámienku na podrobenie celej Galie. V roku 58 pred Kr. sa miestodržiteľom Predalpskej aj Narbonenskej Galie stal Gaius Iulius Caesar. Situácia v slobodnej Galii bola pre Galov zlá. Obyvateľstvo bolo rozdrobené do kmeňov, ktoré boli rozdelené na menšie územia a tie sa neustále hádali a bojovali medzi sebou. Najsilnejšie kmene boli Belgovia na severe, Heduánci na juhu slobodnej Galie a Sekvani na juhovýchode. Z nich najsilnejší a najbojovnejší boli Belgovia, ktorí hraničili s Germánmi a preto viedli neustále boje. Sekvani si na pomoc proti galským nepriateľom povolali z druhej strany Rýna Germánov, ktorí boli povestní ako bojovný národ. Germáni už dávnejšie začali prenikať do úrodnej Galie a ohrozovať Galov, ktorí sa im neboli schopní brániť. Germánsky vodca Ariovist síce Sekvanom pomohol, no odísť do Germánie už nechcel a tak si podrobil aj Sekvanov, ktorí sa mu postavili. Germáni tak zabrali tretinu Sekvanska a obyvateľstvo neúprosne vykorisťovali. Okrem týchto kmeňov v Galii žili aj Aquitánci, na juhu Galie, severne od Hispánie, v Aquitánsku. Iné kmene boli Arverni, Venéti, Sennóni, Karnutovia, Helvéťania a iní.
Vojna s germánskym Ariovistom Po helvétskej vojne sa Caesar nemienil naprázdno vrátiť do Provincie, ale pokračovať v dobývaní ostatnej slobodnej Galie. Helvéťanom síce odpustil a daroval slobodu, no v skutočnosti sa stali jeho poddanými, podobne ako aj Heduánci, ktorí boli jeho spojenci, no Rimania im pomohli pred Helvéťanmi a zasahovali do ich vnútorných záležitostí. Caesar sa ďalej rozhodol ovládnuť Sekvanov, a to prostredníctvom spomínaného kráľa Germánov Ariovista, ktorý zaberal štvrtinu Sekvanska a tvrdo utláčal Galov. Caesar si pod zámienkou oslobodenia Sekvanov od Germánov zaumienil získať Sekvansko a ostatných Galov, ktorí tiež prosili Caesara o pomoc pred Germánmi. Caesar sa chcel s Ariovistom dohodnúť, no ten stretnutie odmietol, tak Caesar s légiami vtrhol na Sekvansko a tak Ariovista donútil k rozhovoru. Ten Caesarovi oznámil, že Sekvanov ovládol vojensky a má právo nad nimi vládnuť rovnako, ako aj Caesar nad Provinciou a južnou Galiou, že sa ani on, Ariovistus, nestará do toho, ako vládne Caesar v svojej časti Galie. Tu mu Caesar odpovedal, že útočí na Sekvanov aj Heduáncov, priateľov rímskeho národa a Caesar, ako zástupca Ríma musí zasiahnuť na ochranu svojich chránencov. Caesara prirodzene zaujímal viac osud Rimanov a svoj, ako osudy Galov, no ako sám povedal, Germánov musel zničiť a zakázať im prechody cez Rýn, lebo by mohli ohrozovať aj Provinciu a samotnú Itáliu, ako to urobili dávno Teutóni a Timbrovia. Rimania obsadili sekvanské mesto Vesontio, ktoré Ariovistus chcel dobyť. Medzi Rimanmi vtedy prepukol veľký strach z Germánov, naplašili ich reči, že sú veľkej postavy (Italovia boli menšieho vzrastu ako severné kmene) a diví, tu ich velitelia upokojovali, že sa nemajú čoho báť, Germáni sú neorganizovaní barbari a proti Rimanom nemôžu mať šancu, to sa vraj potvrdilo, keď Gaius Marius porazil Teutónov a Timbrov. Nato sa Rimania upokojili. Ceasar rozkázal postaviť dva tábory. Na menší tábor zaútočili Germáni, no s vypätím síl Rimanov boli odohnaní. Neskôr dal Caesar rozostaviť svoje légie a čakal na útok Germánov. Zrážka bola taká prudká, že Rimania ani nestačili vyhodiť oštepy Pilum. Rimania vraj v prvom strete povyskakovali na vysokých Germánov a takto ich dorážali. Rimania zničili celé ľavé germánske krídlo, no na pravom mali prevahu barbari. Vtedy generál Publius Crassus poslal na pomoc pravému krídlu tretí šík rímskeho vojska, ktorý Germánov zahnal. Germáni utekali cez 50 míľ, až dobehli k rieke Rýn, do ktorej sa bezhlavo vrhali, nakoľko sa chceli preplaviť do Germánie. Jednako ich utekajúcich Rimania z chrbta dorážali, jednako sa mnoho barbarov utopilo v Rýne. Ariovistus bol jeden z mála tých, ktorí sa zachránili, keď prešli Rýn. Po tejto vojne Caesar oslobodil Sekvanov aj Heduáncov od germánskeho zovretia, pričom si u nich vydobyl obrovský vplyv, čím si vlastne tieto územia podmanil.
Alpská vojna Po úspešných bojoch s Belgami Caesar vyslal Servia Galbu s dvanástou légiou, aby si podrobil kmene žijúce v západných Alpách. Caesar potreboval ovládnuť tieto územia, nakoľko si uvedomoval, že po potrobení Galie ju musí spojiť zo všetkých strán s Itáliou, a zároveň, aby mohli bezpečne z Itálie prichádzať do Gálie italskí obchodníci, na ktorých zarábal aj on sám, keď im predával otrokov. Rimania si ľahko podrobili miestne rozdrobené kmene a mnohé sa im vzdali. Galba potom postavil tábor v dedine Oktodúrus. Spočiatku sa k ich vojakom správali Galovia s úctov, no zo strachu pred zásobovaním a samotnou stratou slobody nečakane obkľúčili tábor a začali ho dobýjať. Rimanov tento boj vyčerpával, lebo légia ani nebola kompletná, a nestačila bojovať na všetkých stranách tábora, okrem toho Galovia mali viacej ľudí, ktorí sa mohli striedať a tak si odpočinúť. Naopak, Rimanov boj stále viac vyčerpával. A tak Galba, uvedomujúc si, že buď sa niečo podnikne, alebo Rimania padnú, vydal rozkaz na nečakaný útok všetkého vojska. Tak Rimania vyrazili zo všetkých brán tábora na Galov, ktorí to vôbec nečakali. Rimania odpor prekonali a Galov pobili. Alpy boli podrobené, Galba podpálil dedinu a vrátil sa k Caesarovi.
Zničenie Venétov Venéti, boli kmeň na severnom pobreží Galie, na polostrove Armorica (dnešný Bretagne), ktorých si však podrobil Publius Crassus po vojne s Belgami. Teraz však povstali, keď zajali štyroch rímskych dôstojníkov, ktorých tam Crassus nechal. Do protirímskej vzbury sa pridali aj ich susedia. Caesar sa chcel ubezpečiť, že nepovstanú ani iné kmene, preto na všetky strany Galie poslal vojská s legátmi. Venéti boli zruční námorníci, preto sa boj odohrával na mori. Rímske lode však neboli stavané na nepokojné severné more, preto by v boji mali prevahu Venéti. Rimania na ľode osadili kosáky, ktoré po priblížení k nepriaťeľovi prerezali laná, ktoré držali plachty a tak loď vyradili. Rimania ju potom ľahko zničili. Takto potom zničili celú flotilu Venétov. Venéti sa potom vzdali, no Caesar ich chcel príkladne potrestať za vzburu a zajatie rímskych občanov, preto celý tento kmeň predal do otroctva.
Sailly-au-Bois
Sailly-au-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bassurels
Bassurels je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Veľrybovec
Veľrybovec alebo (staršie) vráskavec (lat. Eschrichtius, staršie synonymá: Cyphonotus, Rhachianectes) je rod z čeľade veľrybovcovité (Eschrichtiidae). Novšie sa niekedy zaraďuje do čeľade vráskavcovité (Balaenopteridae).
Systematika
rod veľrybovec/vráskavec (Eschrichtius):
Bassurels
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Posilňovač riadenia
thumb|Elektrický posilňovač riadenia z vozidla [[Toyota Prius]] thumb|Čerpadlo hydraulického posilňovača riadenia poháňané remenicou Posilňovač riadenia je hydraulické alebo elektrické zariadenie, ktoré znižuje silu, potrebnú na otočenie volantu. Vo vozidlách, ktoré majú zaťaženú prednú nápravu, je potrebné vyvinúť veľkú silu na otočenie volantom, najmä ak vozidlo stojí alebo sa pohybuje malou rýchlosťou.
Pri nákladných automobiloch sa to najprv riešilo zväčšením priemeru volantu, čím sa zväčšila páka a tým sa znížila potrebná sila. V súčasnosti sa vo vozidlách používajú hydraulické posilňovače riadenia (servoriadenie) alebo elektrické posilňovače (systémy EPAS alebo NSK EPS), kde elektromotor pomáha pri otáčaní volantu. Základnou požiadavkou na posilňovače riadenia je to, aby bolo umožnené riadenie aj v prípade poruchy posilňovača (musí byť zachovaná mechanická väzba). Ďalšou požiadavkou je zmenšovanie účinnosti posilňovača riadenia stúpajúcou rýchlosťou vozidla. V niektorých moderných hydraulických posilňovačoch riadenia je použitý elektrický kontrolný ventil, ktorý redukuje tlak pri zrýchľovaní vozidla. Ako médium v hydraulických posilňovačoch riadenia sa používa hydraulický olej.
Strana práce (1991)
náhľad]Strana práce, skratka SP, je slovenská mimoparlamentná politická strana.
Vedenie strany
Od 11. januára 2019 je novozvoleným predsedom strany Doc. MUDr. Filip Danninger, CSc.
História
Vznik, alebo korene SP môžeme nájsť v Uhorských sociálnych stranách ako bola Slovenská sociálnodemokratická strana Uhorska a strany vznikajúce na platforme rakúskej internacionály akou bola Československá sociálna demokratická strana dělnická. Po vzniku ČSR v roku 1918 sa zo spomínaných strán kreovala na báze proti monarchistickej vlny nová Sociálnodemokratická strana, ktorá fungovala do roku  1939 a v tej dobe sa zbavila komunistického krídla a viacej sa zbližovala s národno socialistickými stranami.
Po rozpade ČSR na území Čiech a Moravy vzniká z tejto platformy Národná strana práce, ktorá bola základom demokratického, tiež tzv. nekomunistického odbojového hnutia v českých krajoch.
Vývoj po roku 1945:
Hneď po obnovení demokratického zriadenia a pluralitného politického systému v obnovenej ČSR, v kruhoch sociálne orientovaných subjektov vznikli konflikty medzi zástancami spolupráce s komunistami a odporcami tejto spolupráce. Toto obdobie možno charakterizovať ako samotný vznik Strany práce, ku ktorému došlo na základe toho, že zo štruktúr Sociálnodemokratickej strany sa oddelilo pravicovo-kresťansky orientované krídlo. Dňa 20.01.1946 sa uskutočnila ustanovujúca konferencia Strany práce, na ktorej bol za predsedu zvolený Ivan Frlička a podpredsedom sa stal Alexander Bahurinský, čestným predsedom bol menovaný Ivan Dérer. Touto ustanovujúcou konferenciou sa stala Strana práce treťou politickou stranou na Slovensku. Strana práce zriadila tlačový orgán, ktorý sa nazýval Hlas práce a od 01.01.1948 Nový hlas. Strana práce bola v marci 1946 prijatá do Národného frontu a svoju činnosť smerovala k tomu aby oslovila živnostníkov, remeselníkov, inteligenciu a roľníkov. Neskôr vplyvom politickej krízy došlo k pričleneniu strany k ČSSD, kde zotrvala do svojho „dobrovoľného“ rozpustenia v roku 1948 pod vplyvom zachvátenia moci KSČ.
Novodobá história Strany práce:
Volebné preferencie
Strana práce sa ešte nezúčastnila na voľbách do NR SR, preto ich Štatistický úrad SR nezaznamenáva. Úspechom strany v komunálnych voľbách v roku 2018 je volebné víťazstvo na post primátora Humenného, ktorým sa stal PhDr. Ing. Miloš Meričko, dlhoročný poslanec mestského zastupiteľstva v Humennom za Stranu práce. Strana práce sa v novodobej histórii nezúčastnila parlamentných volieb a podieľala sa striktne iba na komunálnej politike a to na platforme kresťansko-sociálnej a národno-občianskej, s väzbami na sesterské strany v zahraničí akou je Labour party vo Veľkej Británii, PvDA v Holandsku, DNA Nórsko a ďalšie politické strany v EÚ, ale aj mimo EÚ. Heslom strany sa stal latinský výrok „Non multi, sed multa“ – „nie mnohí, ale mnoho činov“. Ambíciou strany do budúcna, je zúčastniť sa v roku 2019 volieb do Európskeho parlamentu, ako aj parlamentných volieb v roku 2020.
Futaleufú (rieka)
náhľad|Futaleufú Futaleufú je rieka napájaná jazerami v Národnom parku Los Alerces v argentínskej provincii Chubut, preteká Andami do Čile a ústi do jazera Yelcho. Z jazera jej vody odtekajú do Tichého oceánu.
Rieka je známa svojou azúrovo modrou vodou z topiacich sa ľadovcov zásobujúcich rieku, a pre svoje pereje, ktoré vábia rafterov a kajakárov z celého sveta. Čilská vláda nedávno navrhla vybudovanie priehrady s hydroelektrárňou, ktorá v blízkej budúcnosti môže ohroziť slobodný tok rieky. Tento projekt však nezačne pred rokom 2012 pretože spoločnosť Endesa Power uprednostňuje dokončenie priehrady na rieke Baker, na juh od Futaleufú.
Department Futaleufú v provincii Chubut v Argentíne bol pomenovaný podľa tejto rieky.
Mesto Futaleufú v Čile leží neďaleko od argentínskej hranice a má asi 2 000 obyvateľov. Hlavný príjem obyvateľov plynie z rybolovu (muškárenia), raftingu, a turistiky.
Henry Duméry
Henry Duméry (* 29. február 1920 – † 6. február 2012) bol francúzsky filozof a  prekladateľ.
Pôsobenie
Po štúdiu filozofie u Maurice Blondela vyučoval na College Stanislas v Paríži, od roku 1950 pracoval v CNRS, od roku 1959 prednášal filozofiu a sociológiu na univerzite v Caen a na Univerxité Paris X – Nanterre v Nanterre pri Paríži.
Venoval sa fenomenológii, filozofii náboženstva, vzťahom medzi židovstvom a kresťanstvom a dielu M. Blondela a sv. Bonaventuru. Vydal viac ako 25 monografií, niektoré boli preložené i do iných jazykov.
Zelení-Strana národnej prosperity
náhľad|Sídlo na Moskovskej 2 v Bratislave
Zelení-Strana národnej prosperity, skratka Z-SNP, je slovenská mimoparlamentná politická strana.
História
Zelení-Strana národnej prosperity bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 30. marca 1990, vtedy ešte pod názvom Strana národnej prosperity, skratka SNP. Názov strany bol zmenený na súčasný názov 14. marca 2006.
Volebné výsledky
Zelení-Strana národnej prosperity sa doteraz na parlamentných voľbách nezúčastnila.
Volebné preferencie
Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenskej republiky nezaznamenáva.
Michail Iľjič Surkov
Michail Iľjič Surkov (rusky: Михаил Ильич Сурков; * 1921 - † 1953) bol sovietsky ostreľovač počas druhej svetovej vojny s najväčším počtom zásahov (702). Slúžil v 4. streleckej divízií 12. armády a bol vyznamenaný Radom Lenina. Operoval v južnej časti východného frontu a vojnu prežil.
Stredoamerické a karibské hry 2014
náhľad|Otvárací ceremoniál hier
Stredoamerické a karibské hry 2014 boli v poradí 22. Stredoamerické a karibské hry, ktoré sa konali vo Veracruze, v rovnomennom štáte v Mexiku od 14.30. novembra 2014, za účasti 31 štátov. Hry organizuje Stredoamerická a karibská športová organizácia (CASCO). Podujatia sa zúčastnilo 5 707 športovcov, ktorí súťažili v 36 športoch a 47 disciplínach.
Okrem organizátorského mesta Veracruz sa niektoré podujatia hrali aj v ďalších 5 mestách: Boca del Río, Coatzacoalcos, Córdoba, Tuxpan a Xalapa. Otvárací a záverečný ceremoniál sa konal na štadióne Estadio Luis "Pirata" Fuente s kapacitou 30 000 divákov.
Dedovský potok
Dedovský potok je potok na Hornom Považí, v centrálnej časti okresu Považská Bystrica. Preteká výlučne územím mesta Považská Bystrica. Je to pravostranný prítok Domanižanky, meria 2,3 km a je tokom IV. rádu.
Stredoamerické a karibské hry 2014
Hostiteľské mesto
Mesto Veracruz bolo vybraté 30. januára 2009 po zisku 29 hlasov v hlasovaní delegátov valného zhromaždenia CASCO pred mestami Panama City a Kingston. Rozhodnutie bolo ešte ratifikované v júli 2010. Na vybudovanie športovej a dopravnej infraštuktúry, rovnako aj na organizáciu hier vo Veracruze a ďalších 5 mestách, bolo vyčlenených 3,5 milóna mexických pesos. Štvrtýkrát v histórii hostilo stredoamerické a karibské hry mexické dejisko, trikrát predtým to bolo Mexiko City.
Maskotmi hier boli Toto, domorodec etnika Totonaca a leguán Bamba. Obaja predstavujú kultúru štátu Veracruz. Maskoti sa stali víťazmi prostredníctvom otvorenej súťaže.
Dedovský potok
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na juh, následne sa dvakrát esovito stáča a tečie na západ cez považskobystrickú časť Dedovec. Tu sa stáča juhozápadným smerom, sprava priberá prítok zo západného svahu Kalvárie a preteká popri areáli považskobystrickej nemocnice s poliklinikou na pravom brehu. Napokon sa južne od sídliska Lány vlieva v nadmorskej výške približne do Domanižanky.
Stredoamerické a karibské hry 2014
Zúčastnené štáty
Hier sa zúčastnilo 31 štátov CASCO.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva počet športovcov.
Tabuľka medailistov
5 krajín nezískalo žiadnu medailu: Belize, Bermudy, Grenada, Svätý Krištof a Nevis, Svätý Vincent a Grenadíny.
Halina
Halina je ženské krstné meno. Je odvodené buď od gréckeho mena γαληνη (galene), čo znamená "pokoj", alebo mena Helen, znamenajúceho "slnečný lúč", "svetlo". Meniny na Slovensku má 3. mája, rovnako ako rozšírenejší variant – Galina.
Veľrybovcovité
Veľrybovcovité (staršie: vráskavcovité ; lat. Eschrichtiidae alebo Rhachianectidae) je čeľaď taxónu kosticovce.
Najnovšie sa jej obsah niekedy zaraďuje do čeľade vráskavcovité (Balaenopteridae).
Systematika
čeľaď vráskavcovité (Eschrichtiidae):
Artemas z Laodikeie
náhľad|Kamenný podstavec Artemovej sochy s nápisom (IvO 237) - Olympia Poplios Ailios Artemas bol olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v roku 137 Artemas pochádzajúci pravdepodobne z frýgskej Laodikeie si na 229. olympijských hrách v roku 137 vybojoval víťazstvo v súťaži trubačov a hlásateľov. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov. Záznam o olympijskom víťazstve Artema je uvedený na kamennom podstavci jeho nezachovanej sochy, ktorý objavili 20 metrov severne od severovýchodného rohu Diovho chrámu v Olympii. Nápis (IvO 237, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na podstavci okrem jeho olympijského víťazstva uvádza, že sa počas tejto olympiády (štvorročné obdobie medzi hrami v Olympii) presadil v tejto disciplíne aj na celogréckych hrách v Isthmii, Nemei a v Delfách, čím si vyslúžil titul periodonikés (víťaz obehu).
Bruno Senna
Bruno Senna (* 15. október 1983, São Paulo) je brazílsky pilot formuly 1. V súčasnosti (2012) jazdí za tím Williams–Renault.
Je synovcom trojnásobného majstra sveta F1 Ayrtona Sennu, ktorý tragicky zahynul v roku 1994 na okruhu Imola. Brunov otec zomrel v roku 1996 pri motocyklovej nehode a tak jeho odhodlanie stať sa pretekárskym jazdcom vyvolalo v rodine veľkú nevôľu.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2006 – Skupina D
Zápasy Skupiny D Majstrovstiev sveta vo futbale 2006 sa dohrali 21. júna. Do osemfinále s troma víťazstvami postúpilo z prvého miesta Portugalsko. Na druhom mieste skončilo mužstvo Mexika. Ak by však nováčik z Angoly vo svojom poslednom zápase v skupine vyhral nad Iránom o tri góly, dostal by sa do osemfinále on. Angola nakoniec remizovala s Iránom 1-1 a spolu so svojím posledným súperom vypadli z turnaja. Zápas Portugalsko - Mexiko rozhodoval slovenský rozhodca Ľuboš Micheľ.
Bédouès
Bédouès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zbelítov
Zbelítov je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 353 obyvateľov, z toho 178 mužov a 175 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 41,4 roka, ženy 43,0 roka).
Ján Karlovský
Ján Karlovský (* 16. február 1721, Bystrička – † 20. október 1794, Prešov) bol slovenský filozof, predstaviteľ osvietenskej filozofie a učiteľ, ktorý pôsobil na gymnáziu v Bratislave, stal sa rektorom gymnázia v Kežmarku a evanjelického kolégia v Prešove (1770). V slovenských podmienkach podal najsystematickejší výklad predkantovskej metafyziky, hlásil sa k metafyzicko-racionalistickému chápaniu filozofie. Zomrel v Prešove.
2. symfónia (Brahms)
'''Symfónia č. 2 D-dur Op. 73''' je dielo Johannesa Brahmsa.
Vznik
Po úspechu prvej symfónie nabral Brahms odvahu a už o rok prišiel so ''Symfóniou č. 2 D-dur''. Skladateľ na symfónii pracoval počas pobytu v Pörtschach v rakúskych Alpách, kde neskôr vznikol aj jeho Husľový koncert D-dur. O tom, že alpská príroda mala na Brahmsa blahodárny vplyv, svedčia práve spomínané diela, ktoré patria k najoptimistickejším v jeho tvorbe. V porovnaní so skladateľovým symfonickým debutom je jeho druhá symfónia lyrickejšia, nežnejšia a až idylická. Kvôli svojmu charakteru a porovnaniu s Beethovenom ju mnohí nazývali prívlastkom "Pastorálna". Brahmsove symfónie však treba hodnotiť predovšetkým podľa ich vlastnýćh zásluh. V náväznosti na prvú symfóniu, ktorá priniesla doležitý impulz v dobe, kedy mnohí skladatelia považovali žáner symfónie za vyčerpaný, sa aj druhá symfónia vyznačuje mimoriadnou stavebnou jednotou, premylsenou tematickou prácou a transformáciou. Dielo malo premiéru v roku 1877 vo Viedni pod vedením Hansa Richtera. Vtedajšie publikum symfóniu prijalo skôr pozitívne, aj keď s určitými rozpakmi. Zvlášť tajomne znela druhá veta, a v dobách kedy neexistovali digitálne nahrávky, sa o tejto vete po jednom počutí zdráhalo hovoriť takmer každé periodikum, prinášajúce recenziu z premiéry symfónie.
Gettysburg
Gettysburg môže byť:
2. symfónia (Brahms)
Analýza
Prvá veta začína trojtónovou figúrou kontrabasov, ktorá napriek svojej jednoduchosti poslužila skladateľovi ako základ pre motivickú prácu. Ozveny tohto drobného motívu sa ozývajú mnohokrát v priebehu celej symfónie. Na kontrabasy a violončelá naväzujú Brahmsove obľúbené lesné rohy a drevené dychové nástroje, ktoré striedavo prinašajú pokojnú melódiu, ktorá sa rozrastie do hlavnej témy. Bezprostredne na ňu naväzuje nežná vedľajšia téma v podaní huslí, ktorá postupne vygraduje aby sa vzápäti stiahla do voľnej dohry. Tretia téma v podaní viol a violončiel je takisto veľmi spevná a pripomína pomalý vznešený valčík. Idylickú expozíciu strieda stvárnenie, ktoré sa čoskoro rozrastá do rozsiahlych rozmerov, v ktorých možno ešte počuť dozvuky nálad prvej skladateľovej symfónie.
Druhá veta je tradičné Adagio, s ústrednou témou s ťažko uchopiteľnou melodickou linkou, o to však povabnejšou.
Tretia veta je tancom s hlavnou témou zverenou dreveným dychovým nástrojom. Zvláštne rytmické pizzicato sláčikov v pozadí dodáva vete archaicky charakter. Po doznení pokojnej témy však prichádza šum a oživenie sláčikov.
Záverečné Allegro con spirito patrí medzi najspontánnejšie a najradostnejšie prejavy v Brahmsovej orchestrálnej tvorbe. Prináša hlavnú tému odvodenú od úvodného kontrabasového motívu z úplneho začiatku celej skladby. Téma najskôr zaznieva tlmene, no po krátkej dramatickej pauze ju orchester zopakuje a ďalej rozvíja v plnej sile. Vedľajšia téma prináša v porovnaní s hlavnou akési vážnejšie zamyslenie. Po hrdinskom prevedení s využitím rytmických transormácií a repríze je celá symfónia zakončená extatickou kódou, ktorá patrí medzi najvzrušujúcejšie v dejinách hudby. Po rýchlych behoch sláčikov pozauny prinášajú so zostupným radom tónov akési zatemnenie, po ktorom sa však orchester naposledy vzprieči a s trúbkami v popredí zakončuje symfóniu vo víťaznom a slávnostnom duchu.
Josef Kramer
Josef Kramer (* 10. november 1906 Mníchov, Nemecké cisárstvo – † 13. december 1945 Hameln, Nemecko) bol dôstojník SS (SS-Hauptsturmführer), vojnový zločinec a veliteľ viacerých koncentračných táborov počas 2. svetovej vojny. V SS dosiahol hodnosť SS-Hauptsturmführer (kapitán).
Život
Narodil sa v Mníchove ako dieťa Theodora Kramera a Marie Kramerovej. V roku 1915 sa presťahovali z Mníchova do Augsburgu. V roku 1931 vstúpil do NSDAP a o rok neskôr sa stal príslušníkom SS. Počas vojny pôsobil vo viacerých koncentračných táboroch (Dachau, Sachsenhausen a Mauthausen). Neskôr od roku 1940 poradca Rudolfa Hössa v koncentračnom tábore Auschwitz I. V apríli 1941 sa stal veliteľom tábora Natzweiler-Struthof. Od 8. mája 1944 do 25. novembra 1944 pôsobil ako veliteľ koncentračného tábora Auschwitz-Birkenau. Neskôr bol veliteľom koncentračného tábora Bergen-Belsen, kde ho aj zatkli britskí vojaci. Za svoje zločiny bol odsúdený a 13. decembra 1945 obesený.
Nikon D200
Nikon D200 je poloprofesionálna digitálna zrkadlovka. Radí sa medzi spotrebiteľské zrkadlovky ako Nikon D50 a D70s a špičkové profesionálne modely ako Nikon D2Hs a D2Xs. Často je používaná ako záložné telo na doplnenie k špičkovej profesionálnej rade fotoaparátov kvôli svojmu podobnému rozloženiu a funkciám. Pri jej uvedení bola zamýšľaná na zaplnenie diery v ponuke Nikonu, ktorá vznikla pri skončení výroby modelu Nikon D100.
Iné projekty
.
Disturbia (pieseň)
Disturbia je pieseň barbadoskej speváčky Rihanny z roku 2008. Bola súčasťou jej tretieho štúdiového albumu Good Girl Gone Bad: Reloaded (taktiež v roku 2008). Pieseň sa zaraďuje do žánrov dance-pop a electropop a napísali ju významní speváci ako Robert Allen, Andre Merritt, Chris Brown a Brian Kennedy.
Sailly-en-Ostrevent
Sailly-en-Ostrevent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zběšičky
Zběšičky je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 144 obyvateľov, z toho 76 mužov a 68 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 34,4 roka, ženy 44,6 roka).
Michael Anthony Eardley Dummett
Michael Anthony Eardley Dummett (* 27. jún 1925, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 27. december 2011, Oxford) bol anglický filozof a logik.
Zaoberal sa problémom pravdy; od roku 1965 sa angažoval v antirasistickom hnutí vo Veľkej Británii. V práci venovanej interpretácii Fregeho filozofie jazyka, rozvinul Dummett svoju vlastnú teóriu významu.
Osvietenská filozofia
Osvietenská filozofia je súbor filozofických názorov a postojov, ktoré zaujímali predstavitelia osvietenstva, ktorého zárodky siahajú do 16. storočia (v Anglicku) a ktorý sa počnúc 17. storočím začal prudko rozvíjať najprv vo Francúzsku, odkiaľ sa postupne rozšíril do Nemecka, Ameriky a ďalších krajín.
Osvietenská filozofia bojovala proti metafyzike a zastávala buď materialistické alebo deistické pozície, podporovala každý druh racionalizmu. Snažila sa opierať o výsledky prírodných vied.
Pri reflexii dejín pracovala s predstavou pokroku. V eticko-pedagogickej oblasti presadzovala a zdôvodňovala humanitné ideály.
Belvezet
Belvezet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zhoř (okres Písek)
Zhoř je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 278 obyvateľov, z toho 150 mužov a 128 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 40,3 roka, ženy 46,8 roka).
Fisting
náhľad|Brachiovaginálny sex Fisting (z angl. fist – päsť) je sexuálny akt, pri ktorom dochádza k vsunutiu celej ruky, prípadne aj časti predlaktia do vagíny (brachiovaginálny sex) alebo análneho otvoru (brachioproktálny sex).
Môže sa vykonávať ako súčasť erotických hier v heterosexuálnych ako aj homosexuálnych pároch, prípadne ako forma masturbácie. V skutočnosti sa vo väčšine prípadov do vagíny alebo análneho otvoru nezasúva už zovretá päsť, ale ruka s prstami vystrenými a sformovanými do tvaru kornúta. Po vniknutí ruky do otvoru sa táto prirodzene zovrie v päsť. Následne je možné rukou pomaly pohybovať v smere dnu a von, otvárať a znovu zatvárať päsť, vykonávať točivé pohyby zápästím, stimulovať bod G kĺbmi prstov, dráždiť cervix (krčok maternice) alebo prostatu v prípade análneho fistingu muža atď. Iné formy fistingu zahŕňnajú zasúvanie oboch rúk do vagíny (double-fisting), jednej ruky do vagíny a druhej do análneho otvoru, zasúvanie chodidla namiesto ruky (foot-fucking), "punch-fucking" - vsúvanie a vyťahovanie zovretej päste. V prípade double-fistingu sexuálne vzrušenie vyplýva viac z pocitu roztiahnutia pošvového vchodu než z "kopulačných" pohybov rukami. Za fisting býva niekedy považované aj zasúvanie neobvyklých alebo nadrozmerných predmetov (fľaše, dildá, plechovky a pod.) do pošvy či análneho otvoru.
Fisting býva často zobrazovaný v pornografii, najmä nemeckej a francúzskej produkcie. V USA bolo jeho zobrazovanie v pornografických filmoch dlho neprípustné (do r. 2005). Ženská kontroverzná rocková formácia Rock Bitch je známa predvádzaním rôznych sexuálnych praktík vrátane fistingu na svojich koncertných vystúpeniach naživo priamo na pódiu.
Umelá oblička
Umelá oblička alebo (hemo)dialyzačný prístroj je zariadenie na odstránenenie odpadových látok z krvi, ktoré sa tam prirodzene hromadia a v dôsledku nefunkčnosti obličiek sa ich organizmus nemôže zbaviť. Umelá oblička sa skladá z vlastného dialyzačného prístroja, ktorý obsahuje dialyzačný monitor a pumpu, ktorá poháňa krv cez filtračnú časť - dialyzátor. Dialyzátor alebo hemodialyzátor je zložený zo sústavy polopriepustnych membrán. Prebieha tu hemodialýza.
Dialýza
Hlavný článok: Dialýza.
Dialýza je proces, pri ktorom sú z tela odstránené odpady metabolizmu, ktoré sú u zdravého človeka odstraňované pomocou obličiek. Tento proces nie je liečbou, lebo choré obličky sa tým neliečia, ale bezprostredne život zachraňujúci výkon, bez ktorého by človek s nefunkčnými obličkami zomrel. Správne vykonávaná dialýza (hlavne dostatočná dialyzačná dávka) spojená s dodržiavaním patričnej životosprávy (hlavne diéta) však umožňuje dobrú kvalitu života.
Polopriepustná membrána
Princíp umelej obličky spočíva v polopriepustnej membráne. Na jednej strane tejto membrány preteká krv, na druhej je dialýzačný roztok. Látky s rozdielnou koncentráciou v krvi a v roztoku prechádzajú z oblasti s vysokou koncentráciou do oblasti s nízkou koncentráciou. A tak látky škodlivé, obsiahnuté v krvi, ktoré však nie sú v dialyzátore, postupne prechádzajú z krvi do dialyzačného roztoku. Podobne sa preskupujú aj látky prospešné (ako vitamíny alebo aminokyseliny). Látky, ktoré sa pri dialýze nesmú z tela odstrániť (soľ, vápnik a iné) musia byť preto prítomné aj v dialyzáte. Všetky takéto látky sa však do dialyzátu pridať nedajú (napr. spomínané vitamíny a aminokyseliny), a tak ich pacient musí nahradzovať klasickou cestou, v potrave (doporučuje sa počas dialýzy jesť), poprípade v tabletkách. Dialyzát ale naopak nesmie obsahovať iné cudzorodé látky, ktoré by prešli z dialyzátu do krvi. Preto sa k miešaniu roztoku používa absolútne čistá voda vyčistená pomocou mechanických filtrov a reverznej osmózy.
Pri hemodialýze je krv pacienta vyčistená pomocou špeciálneho prístroja (tzv. umelej obličky). Tento proces, ktorý sa opakuje zvyčajne trikrát týždenne a trvá štyri až šesť hodín, sa robí v tzv. dialýzačných strediskách. Hemodialýza je procedúra, ktorá čistí a filtruje krv. Zbavuje telo nadbytočných odpadov, nadbytočných solí a vody. Rovnako kontroluje krvný tlak a pomáha telu udržať správnu rovnováhu takých látok ako sú draslík, sodík a chloridy.
Dialyzátor
Hemodialýza používa dialyzátor - špeciálny filter, ktorý čistí krv. Dialyzátor je pripevnený k prístroju. Počas dialýzy sa do AV shuntu (tepnožilový skrat) alebo do graftu zavádzajú väčšinou dve ihly. Jednou ihlou je krv odoberaná a dialyzačným setom vedená do dialyzátora - dialyzčného filtra. Tu je krv rozvádzaná do stoviek vlasovitých dutých trubičiek, ktoré sú z vnútornej strany oplachované dialyzčným roztokom. Splodiny látkovej výmeny sú odstraňované z krvi do dialyzátora. Na druhom konci dialyzátora sa krv opäť zbieha do dialyzčného setu, ktorým sa vráti spať a druhou ihlou vstupuje očistená krv späť do pacienta. Dialyzátor filtruje odpadové látky, hlavne močovinu a kreatinin, fosfor a nadbytočné tekutiny.
Bio-umelá oblička
Výskumníci sa pokúšajú vyvinúť bio-umelú obličku. Ide o zariadenie, ktoré vykonáva rovnakú funkciu ako normálna oblička, teda očisťuje krv od nepotrebných látok a toxínov. Zariadenie sa používa v čase, keď je pacient v intenzívnej nemocničnej starostlivosti a jeho obličky nefungujú. V podstate to funguje rovnako ako bežné dialyzačné prístroje. Rozdielom je, že bio-umelá oblička využíva v tom čistiacom procese skutočné ľudské bunky obličiek. Podľa vedcov sú omnoho účinnejšie pri rozdeľovaní látok na tie, ktoré telo potrebuje a ktoré treba vylúčiť.
Príslušné úrady udelili povolenie pre prípravu klinických skúšok na dobrovoľníkoch, ktoré by sa mali začať v roku 2006. „Pacientovi môžeme odobrať tkanivo, rozmnožiť ho, vložiť ho do syntetického zariadenia, a upraviť toto zariadenie tak, aby začalo svoju funkciu solídneho orgánu,” hovorí David Humes z Michiganskej univerzity.
Ďalším cieľom doktora Humesa je vyrobiť bio-umelú obličku, ktorá by sa dalo implantovať do tela pacienta. „Môžete to vždy brať ako univerzálneho darcu umelej obličky, ktorú možno dať ktorémukoľvek pacientovi bez čakania na transplantačnom zozname.” Odborný svet je pomerne skeptický – podľa neho niet zatiaľ dostatok dôkazov, že umelo vypestované bunky mimo organizmu sú rovnako inteligentné ako bunky, ktoré vznikli normálne priamo v tele.
Bajonet Nikon F
thumb|[[Nikon F z roku 1959 používal pôvodný bajonet F.]] thumb|[[Nikon D50 odhaľuje súčasnú revíziu bajonetu F.]]
Nikon F je bajonet objektívu, ktorú vyvinula spoločnosť Nikon na jej 35mm zrkadlovky. Bajonet F uviedli po prvý raz na fotoaparáte Nikon F v roku 1959. Používa tri drážky so 44mm hrdlom a 46,5mm vzdialenosťou obruby od ohniskovej roviny.
Veľká paleta objektívov kompatibilných s bajonetom F ju robí najväčšou sústavou vymieňateľných fotografických objektívov v dejinách. Vyše 400 rozličných objektívov Nikkor je kompatibilných so systémom. Bajonet F je populárny aj vo vedeckom a priemyselnom využití, najvýraznejšie na strojové videnie.
Santiago de Cuba
right|thumb|Santiago de Cuba Santiago de Cuba je druhé najväčšie mesto na Kube, hlavné mesto provincie Santiago de Cuba. Leží na juhovýchodnom pobreží ostrova, asi 870 km od Havany. V súčasnosti má viac ako 494 000 obyvateľov.
Mesto založil španielsky conquistador Diego Velázquez de Cuéllar už v r. 1514, čo ho robí najstarším na Kube. V meste sa nachádza viacero významných historických a kultúrnych pamiatok, ako napr. pevnosť San Pedro de la Roca zo začiatku 17. st., ktorá je zapísaná aj v zozname UNESCO, podobne ako prírodný park Baconao, nachádzajúci sa asi 20 km východne od mesta.
Santiago de Cuba je tiež významným prístavným mestom a nachádza sa v ňom medzinárodné Letisko Antonia Macea.
Atlas des nördlichen gestirnten Himmels
Atlas des nördlichen gestirnten Himmels (Atlas severnej hviezdnej oblohy) je hviezdny atlas ku katalógu Bonner Durchmusterung. Bol zostavený v rokoch 1857-1863 pre ekvinokcium 1855,0. Jeho autorom je F. W. A. Argelander. Má 40 listov s rozmermi 45 cm x 65 cm, s mierkou 1° = 20 mm. Obsahuje hviezdy do 9. magnitúdy. Tretie vydanie vyšlo roku 1954 v Bonne.
Sailly-Labourse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kuttara
Kuttara je v súčasnosti neaktívny vulkanický komplex, pozostávajúci z niekoľkých stratovulkánov, troskových kužeľov, lávových dómov a kaldery, nachádzajúci sa na ostrove Hokkaidó blízko pacifického pobrežia, juhovýchodne od kaldery Toja. V stavbe komplexu prevládajú andezity a bazalty.
Komplex sa vyvinul v piatich etapách, prvá sa odohrala pred 60 000 rokmi. Explozívna erupcia štvrtej fázy pred 40 000 rokmi vyprodukovala veľký objem dacitovej pemzy a dala za vznik 3 km širokej kaldere. Neskoršie erupcie vyprodukovali niekoľko lávových prúdov na severnom okraji komplexu. Na západnom okraji komplexu vznikli začiatkom holocénu dva krátery a masívny dacitový lávový dóm. Posledná väčšia fáza sa odohrala v 17. storočí. V súčasnosti sa v okolí komplexu nachádzajú početné horúce pramene, fumaroly a gejzíry.
Vlajka Ghany
thumb|Vlajka Ghany
Vlajka Ghany – Ghana bola prvá krajina „čiernej“ Afriky, ktorá získala po druhej svetovej vojne – roku 1957 – nezávislosť. Na jej vlajke sa objavili vodorovné pruhy červený, žltý a zelený, čo je pôvodný sled farieb najstaršieho samostatného afrického štátu Etiópie, ktoré sa stali tzv. panafrickými farbami, aj keď vždy s inou symbolikou.
Na ghanskej vlajke červená pripomína nezávislosť a krv hrdinov padlých v boji za slobodu, žltá nerastné bohatstvo, hlavne zlato, po ktorom mala krajina aj svoje skoršie meno (Zlaté pobrežie), zelená lesy aj úrodné pole otčiny. Čierna paťramenná hviezda symbolizuje africkú slobodu a čierne obyvateľstvo.
Vlajka bola zavedená roku 1957, v rokoch 1964 – 1966 bol jej stredný pruh biely ako u vlajky vtedajšej ľudovej strany, ktorá v tej dobe bola jedinou legálnou politickou stranou v krajine.
Fiodor Michajlovič Dostojevskij
Fiodor Michajlovič Dostojevskij (* 11. november 1821, Moskva – † 9. február 1881, Petrohrad) bol ruský spisovateľ a mysliteľ, predchodca existencializmu, filozof a člen petraševskovského hnutia. Dostojevskij je jedným zo zakladateľov moderného psychologického románu. Jeho umelecká tvorba podstatne ovplyvnila vývin svetovej prózy.
Život a literárna kariéra
Dostojevskij pochádza z chudobnej šľachty. Narodil sa ako druhé dieťa zo siedmich Michajlovi a Márii Dostojevským. Jeho otec bol lekár, pracoval v Marianskej nemocnici pre chudobných v Moskve. Dostojevskij už ako 9 ročné dieťa dostal prvý epileptický záchvat. Smrť matky, ktorá umrela na tuberkulózu a jeho najväčšieho literárneho vzoru, Puškina, v jeden rok 1837, mala negatívny vplyv na jeho zdravotný stav a dosah na jeho ďalšiu literárnu tvorbu. V roku 1837 sa presťahoval do Petrohradu, kde v rokoch 1838 až 1843 študoval stavebné inžinierstvo na Vysokej vojenskej technickej škole. V roku 1839 bol jeho otec zavraždený, pravdepodobne vlastnými poddanými.