cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mesiace Jupitera
Rodina Carme
Tiež členovia tejto skupiny obiehajú po značne nestabilných, Slnkom rušených značne výstredných retrográdnych dráhach vo vzdialenosti 22 až 24 mil. km so sklonom 164° až 166° k Jupiterovmu rovníku. Ide tiež zrejme o asteroidy, zachytené gravitačným poľom Jupitera, ktoré môžu časom opäť opustiť. Do tejto skupiny patria mesiace: Arche (mesiac), Pasithee (mesiac), Chaldene (mesiac), Kale (mesiac), Isonoe (mesiac), Aitne (mesiac), Erinome (mesiac), Taygete (mesiac), Carme (mesiac), Kalyke (mesiac), Herse (mesiac), Eukelade (mesiac) a Kallichore (mesiac) a dosiaľ definitívne nepotvrdené a nepomenované objekty S/2003 J 19 a S/2003 J 10''.
Ostatné
Zatiaľ nepomenované objekty S/2003 J 4, S/2003 J 12, S/2003 J 15, S/2003 J 14 a S/2003 J 2 nezapadajú do dosiaľ klasifikovaných rodín a môžu byť prvými členmi dvoch nových skupín.
Za roky 2021 až 2023 pribudli objavy veľkého počtu, až osemnástich nových mesiacov. Všetky posledne objavené mesiace sa pohybujú po dráhach značne vzdialených od planéty. Ide o malé telesá, z ktorých len päť má priemer väčší než 8 km.
Jupiter tiež gravitačne viaže viac ako tisíc asteroidov vo svojich Lagrangeových bodoch. Tieto telesá síce planétu neobiehajú, ale ani sa od nej významne nevzďaľujú.
Zoznam mesiacov objavených do roku 2003
Poznámky: Magnitúda – je uvedená stredná hodnota magnitúdy (zdanlivej hviezdnej veľkosti) v opozícii Jupitera so Zemou. – Rozmer – je uvedený stredný priemer telesa (v prípade telies nepravidelného tvaru sú v zátvorke uvedené veľkosti hlavných osí trojosého elipsoidu aproximujúceho tvar mesiaca); pri malých telesách sú rozmery odhadnuté na základe pozorovanej magnitúdy a predpokladaného albeda týchto telies (0,04).
Električková doprava v Ačinsku
right|thumb|Mapa siete
Električková sieť v Ačinsku, meste s 121 000 obyvateľmi v ruskom Krasnojarskom kraji, je veľmi malá; tvorí ju v podstate len jedna rozvetvená trať, ktorá zaisťuje dopravnú obsluhu miestnym závodom a centru mesta (dĺžka siete je 26,5 km). V prevádzke sú len tri linky. Rozchod koľají je.
Provenchères-sur-Fave (kantón)
Provenchères-sur-Fave je francúzsky kantón v obvode Saint-Dié-des-Vosges v departemente Vosges v regiónu Lotrinsko. Tvorí ho 7 obcí.
Thil-sur-Arroux
Thil-sur-Arroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Apoštol Jakub
Apoštol Jakub môže byť:
Drietoma
Poloha
Obec leží vo výške, v údolí potoka Drietomica pod výrazným masívom Žľabu na hranici medzi Trenčianskou kotlinou a Bielymi Karpatami.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci (Drethma) pochádza z roku 1244. Spomína sa pri vstupnej ceste z Moravy pri Hrozenkovskom priesmyku. Patrila zemianskym rodinám Pečovičovcov, Zamarovskovcov, Zablatskovcov, neskoršie jej časť panstvu Trenčín a časť Nitrianskemu biskupovi. V 18. storočí tu bývala tridsiatková stanica.
Stavebné pamiatky
V obci sa nachádza neorenesančný rímskokatolícky Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej, postavený v roku 1901 na mieste staršieho kostola, spomínaného v roku 1714 a 1789. Exteriér s vežou je postavený excentricky na os kostola. Na cintoríne je Kaplnka sv. Kríža z roku 1875.
Nachádza sa tu aj kaštieľ rodiny Chorinskovcov s rozsiahlym parkom. V súčasnosti v ňom sídli obecné zastupiteľstvo.
V roku 1922, necelé štyri roky po vzniku Československej republiky, sa na znak bratstva rozhodli vtedajší starostovia obcí Drietoma a Starý Hrozenkov zasadiť na hranici ich chotárov symbolickú slovanskú Lipu bratstva. 13. júla 2012 počas Kopaničiarskych slávností starostovia oboch obcí pri nej odhalili pamätnú tabuľu.
V chotári sa nachádza chránený prírodný výtvor Ostrá hôrka.
Dychová hudba
Dychová hudba Drietomanka bola založená v roku 1866 a je to tak jedna z najstarších dychových hudieb na Slovensku.
V Drietome býva organizovaný Drietomský festival dychových hudieb.
Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2012/2013
Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2012/2013 boli osemnáste Majstrovstvá Ruska v ľadovom hokeji žien. Prvenstvo opäť obhájil HK Tornado Moskovská oblasť sídliaci v meste Dmitrov v Moskovskej oblasti a získal svoj šiesty titul. V majstrovskom kádri na rozdiel od predchádzajúcich sezón 2008/2009, 2010/2011 a 2011/2012 figurovala okrem Jany Kapustovej aj ďalšia slovenská hráčka brankárka Zuzana Tomčíková. V bronzovom tíme Agideľ Ufa sa z medaily tešili takisto dve Slovenky. K Nicol Čupkovej, ktorá je hráčkou tohto klubu od októbra 2011, pribudla v sezóne 2012/13 brankárka Jana Budajová.
Konečná tabuľka
Hralo sa systémom každý s každým šesťkolovo (trikrát doma, trikrát vonku, každý účastník odohral 48 stretnutí) bez play-off.
Pavel Pochylý
Pavel Pochylý (* 25. september 1945, Galanta – † 25. február 2000, Malý Kežmarský štít) bol významný slovenský horolezec, jeden z najskúsenejších a najtalentovanejších horolezcov v histórií slovenského horolezectva, prezývaný „Pavúk“, priekopník extrémneho horolezectva, ale aj jeho enfant terrible. Jeho životným krédom bolo: „Nemožné je len jednou z možností“.
Lezecké výkony
Po príchode do Tatier v roku 1963 mladík „z nížiny“ všetkých horolezcov ohromil svojim horolezeckým talentom. Nedodržoval základné pravidlá, do stien nastupoval neskoro, poobede keď sa už blížila búrka a týmto si vybudoval rešpekt, aj keď pre svoju kontroverznosť nebol najobľúbenejší. Paľo však nikdy nebol tímový hráč, bol to sólista. Aj keď mu chýbal veľký himalájsky výstup, jeho alpské a tatranské výstupy si záslužia obdiv. Vari vo všetkých väčších tatranských stenách spravil prvovýstup (v Galérii Gánku päť), aj v niektorých poľských – Kazalnica Mengusovská. Tiež mnoho zimných prelezov. V Tatrách lezecky najviac obľuboval a navštevoval Jastrabiu vežu, Malý Kežmarský štít, Ostrvu, Gánek, Vežu Železnej brány. Bol lídrom skupiny, ktorú Poliaci nazvali Pavúci. Prvý úplný zimný prechod tatranského masívu 1970, prvé zimné sólo tohto hrebeňa bez podpory 1979. Za svoj pomerne krátky 54 ročný život spravil v Tatrách vyše 500 výstupov, čo je obdivuhodný výkon a dokazuje jeho horolezecké kvality.
V Tatrách mal veľký ohlas prvovýstup ideálnou superdiretissimou na Malý Kežmarský štít spolu s Jánom Ďuranom vo februári 1967. V stene strávili spolu 5 dní aj s bivakom, z chaty ich zásobovali brat Ondrej a Karol Hauschke. Vrchol dosiahol spolu s Jánom Ďuranom 12. februára 1967 o 02:15 nadránom v silnej víchrici a 25 stupňových mrazoch. V Alpách Mauriho cesta na Grand Capucin 1969 a obrovský ohlas nielen v horolezeckom svete mal zimný sólový prvovýstup ideálnou direttissimou severnej steny Eigeru 1983, kde až na devätnásty pokus preliezol veľmi obtiažny previs Rote-fall bez lana, pričom riskoval svoj život. Toho času sa meno Pochylý skloňovalo asi v každej švajčiarskej televízii. Pri lezení ho dokonca fotografovali švajčiarske a česko-slovenské vrtuľníky. Na Eiger sa prepašoval v kufri auta až na švajčiarske hranice, kde si vybavil falošné víza. Pre nekonformné postoje sa však dlho nedostal na himalájske výpravy. Až keď sa zaňho zaručil Ivan Fiala, bol pozvaný na expedíciu Sagarmatha 1984. Už v Káthmandu však ohlásil vlastný program a v podstate sa oddelil od zvyšku expedície. Potom vystúpil asi na 8 000 m n. m. Vo výške 8 350 m n. m. takmer zahynul pri extrémnom pokuse preliezť Boningtona sólo. Po návrate síce vyšla o Evereste 1984 krásna kniha, ale meno Pochylý z nej muselo byť orwellovsky vypustené.
Po návrate z expedície vo februári 1985 bol režimom odsúdený v neprítomnosti na 12 rokov za ekonomické podvody a opustenie republiky. Po príchode z Himalájí do Česko-Slovenska tajne prekročil hranicu pri Podspádoch a v drsných zimných podmienkach sa skrýval pred políciou na tatranských končiaroch. Pôvodne chcel emigrovať do Kanady, kde žila jeho sestra, ale to sa mu nepodarilo. Začiatkom apríla 1985 ho ale príslušníci VB zaistili v Tatranskej Lomnici a previezli priamo do Leopoldova. Podľa súdu bolo najväčším prečinom, že zmenou desatinnej čiarky upravil príkaz na úhradu za zájazd expedície do Čimbulaku. Namiesto 192 790 kčs zaplatil len 1927,90 kčs. November 1989 potom uvítal v leopoldovskej väznici, kde robil hovorcu väzňov a čoskoro bol amnestovaný. Prepustený bol 9. marca 1990, len krátko pred „leopoldovskou vzburou“. Po prepustení priznal, že pred expedíciou užíval anabolické steroidy, údajne však pod dohľadom lekárov. Miloslav Končok, režisér dokumentu o expedícii uvádza jeho vysvetlenie: „Jednoducho som chcel svetu ukázať, že chémia je silnejšia než človek!.“ V posledných rokoch života sa utiahol, liezol už len rekreačne, zaujímal sa najmä o duchovné veci a staral sa o deti v detskom domove v Tisovci.
Významným horolezcom a častým spolulezcom bol aj jeho brat Ondrej. Spolu sa v zime roku 2000 vybrali do severnej steny Malého Kežmarského štítu. Po úspešnom výstupe cesty „Ľavý Y“ však pri zostupe Nemeckým rebríkom zrejme jeden z nich odtrhol doskovú lavínu a strhol so sebou aj druhého. Nasledoval asi 300 metrový pád v oblasti Kežmarskej buly. Po tomto dlhom páde boli s najväčšou pravdepodobnosťou obidvaja okamžite mŕtvi. Pod najväčšou tatranskou stenou ich našli nasledujúci deň, 26.2.2000 ráno okolo 8:30 hod pod masou snehu, stále na spoločnom lane. Ležali asi 3 metre od seba.
Pohreb bratov Pochylých sa konal 1. marca 2000 na cintoríne v Petrovej Vsi.
V tatranských horolezeckých kruhoch je označovaný ako „Muž Tatier“, „Horolezecký Einstein“ alebo „Slovenský Messner“.
V lete roku 2001 dvaja slovenskí lezci urobili prvovýstup na Jastrabej veži a cestu pomenovali posmrtne na počesť bratov Pochylých „Pavúci lezú do neba“.
V roku 2012 vyšla najmä o posledných rokoch a dňoch bratov Pochylých kniha od Milana Vranku, „Koniec Pavúkov v Tatrách“, ktorá bola slávnostne pokrstená na 13. výročie ich tatranskej smrti, 25. februára 2013 symbolicky na Chate pri Zelenom plese.
Cerro Negro
Cerro Negro (zo špan. Čierna hora) je relatívne mladý vulkán (prvá erupcia bola zaznamenaná v roku 1850), nachádzajúci sa v pohorí Cordillera de los Marbios v Nikarague.
Iné projekty
.
Rétaud
Rétaud je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Električková doprava v Čerepovci
náhľad|Mapa siete
Električková doprava v ruskom meste Čerepovec funguje od 19. októbra 1956.
V súčasnej dobe fungujú v Čerepovci 4 električkové linky:
Zámok Loches
right|thumb|Zámok Loches Zámok Loches je zámok (stavba)|zámok na skale na ľavom brehu rieky Indre, prítoku Loiry v obci Loches v departemente Indre-et-Loire, región Centre-Val de Loire.
Z troch budov pozostávajúci komplex, s jedným z najstarších donjonov vo Francúzsku, patrí k najlepšie zachovaným stredovekým architektonickým komplexom.
Už v roku 1840 bol k zámku patriaci kostol ako Monument historique zaradený medzi pamiatkovo chránené objekty, v roku 1862 nasledoval donjon a v roku 1889 celý areál.
Aj keď sa zámok nenachádza priamo v údolí Loiry, patrí k zámkom pri Loire.
Bongo
Bongo môže byť:
Podmienka
Podmienka alebo zastarano vymienka môže byť:
Podmienka v práve môže byť aj skrátené označenie pre:
Podmienky sú situácia, okolnosti.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hrnčiarovce nad Parnou
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hrnčiarovce nad Parnou v okrese Trnava.
Brezová stráň
Brezová stráň je chránený areál, ktorý sa nachádza na južnom okraji Krupinskej planiny v katastrálnom území obce Plášťovce.
Geomorfologicky je územie začlenené do oblasti Slovenského stredohoria, celku Krupinská planina, podcelku Modrokamenské úbočie. Geologická stavba je tvorená pyroxenickými a amfiboticko-pyroxenickými andezitmi, sarmatskými až spodnopanónskymi. Lokalita bola vyhlásená za chránený areál Výnosom Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 3/2004-5.1 zo 14. júla 2004 ktorým sa vydáva národný zoznam území európskeho významu.
Predmet ochrany
Predmetom ochrany sú biotopy európskeho významu:
Predmetom ochrany sú aj nasledovné chránené druhy živočíchov – priadkovec trnkový (Eriogaster catax), roháč obyčajný (Lucanus cervus), modráčik bahniskový (Maculinea nausithous), ohniváčik velký (Lycaena dispar) a hnedáčik osikový (Hypodryas maturna).
Externé odkazy
Lokality Natura 2000
Thurey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zámok Ussé
Patrí k najznámejším zámkom pri Loire.
Dnešný zámok je vybudovaný na základoch stredovekého hradu v 15. storočí a v 16. storočí rozšírený. Po úpravach v 17. storočí a 19. storočí je stelesnením romantického rozprávkového zámku.
Od roku 1927 je ako historický monument pamiatkovo chránený. K zámku patriaca kaplnka bola zaradená medzi pamiatkovo chránené objekty v roku 1931 a v roku 1951 ju nasledoval zámocký park s oranžériou.
Električková doprava v Čeriomuškách
thumb|Trať thumb|LM-68M
Električková doprava v ruskom meste Čeriomuški je mladá – funguje od 18. mája 1991.
Jedinú jednokoľajnú trať obsluhuje jedna linka, s hodinovým intervalom a jazdná doba je 15 minút.
Vozňový park tvorí šesť električiek typu LM-68M.
Rioux
Rioux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kaplanova turbína
thumb|rez Kaplanovou turbínou Kaplanova turbína je pretlaková osová turbína s veľmi dobrou možnosťou regulovania. To sa využíva predovšetkým na tých miestach, kde nie je možné zaistiť stály prietok alebo spád vody.
Turbínu vynašiel profesor brnianskej techniky Viktor Kaplan. Od svojej predchodkyne, Francisovej turbíny, sa odlišuje predovšetkým nižším počtom lopatiek, tvarom obežného kolesa a predovšetkým možnosťou regulovania náklonu lopatiek u obežného a rozvádzacieho kolesa.
Coulonges-Cohan
Coulonges-Cohan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Električková doprava v Dzeržinsku
thumb|Mapa siete thumb|KTM-5
Električková doprava v ruskom meste Dzeržinsk funguje od 7. novembra 1933.
Linky
Až do reorganizácie v roku 2006 fungovalo 6 električkových liniek, dnes však existujú len tri.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kátlovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kátlovce v okrese Trnava.
Tintry
Tintry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
STS-2
Misia STS-2 raketoplánu Columbia, ktorá odštartovala 12. novembra 1981, bola druhá misia v rámci programu Space Shuttle americkej NASA. Bolo to vôbec po prvýkrát, čo sa do vesmíru dostal pilotovaný dopravný prostriedok po druhýkrát. Predtým to bola iba nepilotovaná loď Gemini 2, ktorej suborbitálna kapsula bola po nevyhnutnej oprave použitá v inom nepilotovanom lete pre program Manned Orbiting Laboratory.
Záložná posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Prípravy na štart
Prípravy na druhý let Columbie od jej prvého pristátia trvali približne pol roka. Začali sa tým, že orbiter Columbia bol prevezený z Edwardsovej leteckej základne, miesta svojho pristátia, na chrbte lietadla Boeing 747 SCA na Kennedyho vesmírne stredisko na Floride. Vlastné prípravy sa začali až v hangári OPF (Orbiter Processing Facility). Z raketoplánu mali byť podľa pôvodného plánu demontované a podrobne prehliadnuté všetky tri hlavné motory SSME, ale vzhľadom na vynikajúci stav to nebolo potrebné. Iba dve z 3240 chladiacich rúrok potrebovali opravu. Z motorovej sekcie bolo vymontované a vzápätí nahradené novým jedno čerpadlo hydrauliky APU (Auxilliary Power Unit) a vymenená bola tiež jedna z piatich plošín inerciálneho navigačného systému. Veľkú opravu si tiež vyžiadal tepelný štít raketoplánu, na ktorom vymenili alebo opravili takmer 10% dlaždíc tepelnej ochrany. Ďalšie opravy sa týkali elektroinštalácie. Do nákladového priestoru bolo inštalované tiež prvé užitočné zaťaženie – súbor prístrojov označovaných OSTA-1 a diaľkový manipulátor RMS (Remote Manipulator System). Zároveň s úpravami družicového stupňa sa v raketovej montážnej hale VAB (Vehicle Assembly Building) skladali pomocné motory SRB a pripájali sa k hlavnej palivovej nádrži ET. Do montážnej haly VAB bola Columbia prevezená 10. augusta 1981 a po zmontovaní štartovacej zostavy bola 31. augusta spolu s mobilným vypúšťacím zariadením prevezená na štartovaciu rampu 39-A.
22. septembra pri tankovaní nastal únik oxidu dusičitého. Oxid dusičitý postriekal trup raketoplánu a spôsobil poškodenie celkove 379 dlaždíc tepelnej ochrany, ktoré museli byť vymenené. Okrem toho boli vymenené aj ďalšie poškodené časti orbitera, čo si vyžiadalo odloženie štartu o jeden mesiac. Nový termín štartu bol 4. november 1981 (oproti pôvodne plánovanému 9. septembru). Záverečné fázy odpočítavania prerušilo niekoľko problémov: nižší tlak v kyslíkovej nádrži ET, ktorý hlásili počítače v čase T–9 minút, a nižší tlak v palivových článkoch v čase T–31 sekúnd. V dôsledku týchto a ďalších problémov muselo napokon vedenie letu odvolať štart.
Štart
thumb|left|Druhý štart raketoplánu Columbia z Kennedyho vesmírneho strediska odfotografovaný z lietadla [[John Watts Young|Johnom Youngom, 12. november 1981]]
Druhé odpočítavanie zo stavu T–35 hodín bolo opäť prerušené dvoma pomerne závažnými problémami, napriek tomu dalo vedenie súhlas so štartom. Columbia napokon šťastne odštartovala 12. novembra 1981 o 15:09:59 UTC.
Priebeh letu
thumb|right|Raketoplán Columbia na obežnej dráhe. Testovanie manipulačného ramena [[Remote Manipulator System|RMS]] thumb|right|Priblíženie Columbie na pristávaciu dráhu na leteckej základni Edwards, 14. november 1981
Sedem sekúnd po štarte začal raketoplán rotačný manéver, 130 sekúnd po štarte boli odhodené motory SRB. V priebehu voľného pádu motorov sa však na obidvoch poškodila kabeláž a z mora boli teda vytiahnuté motory poškodené. Orbiter s hlavnou palivovou nádržou bez problémov pokračovali v lete. V čase T+522 sekúnd došlo k vypnutiu motorov SSME, nádrž bola odhodená a po dvoch manévroch sa Columbia dostala na obežnú dráhu vo výške 222 km.
Po piatich hodinách na obežnej dráhe došlo k vážnemu problému. Palivová batéria PRSD, ktorá začala prejavovať malé odchýlky už niekoľko minút po štarte prestala fungovať úplne. Okrem elektrickej energie vyrábala batéria aj vodu, veľmi potrebnú pre posádku. Hoci mal raketoplán v dispozícii ešte ďalšie dve batérie, vedenie letu sa rozhodlo skrátiť pôvodne 125 hodinový let na 54 hodín. Napriek problémom astronauti začali vykonávať plánované experimenty, zvládnuť sa ich podarilo až 90%. Pred plánovaným spánkom posádka podľa pokynov riadiaceho strediska v Houstone podnikla opatrenia na zníženie odberu elektrickej energie. Po druhom nočnom odpočinku sa posádka začala pripravovať na návrat na Zem. Experimenty na plošine OSTA-1 boli ukončené a dvere nákladového priestoru uzavreté.
Pristátie
O 20:19 UTC sa po nasmerovaní raketoplánu do polohy motormi napred zažihli nad Indickým oceánom dva motory OMS. Columbia začala zostupovať do zemskej atmosféry. V priebehu pristávania skúšali piloti rôzne manévre s cieľom dosiahnuť čo najväčšiu odchýlku v kurze letu. Pristávanie sčasti prebiehalo automaticky, riadené počítačmi a len vo výške 30 metrov nad dráhou prebral pilotáž veliteľ Engle. Raketoplán dosadol na pristávaciu dráhu Edwardsovej leteckej základne o 21:23 UTC.
Átman
Átman (sanskrit) je duchovný základ jednotlivca, duša, skutočné ja, individuálne vedomie.
Toxicity
Toxicity je druhý štúdiový album arménsko-americkej rockovej skupiny System of a Down. Jeho producentom bol Rick Rubin a vydaný bol dňa 4. septembra 2001. album obsadil 1. miesto v americkom rebríčku Billboard 200 a takisto 1. miesto v kanadskom rebríčku Canadian Albums Chart. V USA sa predalo 220 000 kópií albumu, celosvetovo viac ako 12 miliónov kópií. V USA bol multiplatinovo certifikovaný.
René Lacoste
V roku 1976 bol zapísaný do Medzinárodnej tenisovej siene slávy.
Kariéra a život
Spolu s Henri Cochetom, Jacquesom Brugnonom a Jeanom Borotrom patril k takzvaným "Štyrom mušketierom", štyrom francúzskym tenistom, ktorí patrili medzi najlepších tenistov sveta v 20. a 30. rokoch 20. storočia.
Francúzsko reprezentoval aj v Davisovom pohári, odohral celkovo 51 zápasov, z toho 40 v dvojhre (32 výhier, 8 prehier) a 11 v štvorhre (8 výhier, 3 prehry)
Jeho manželka Simone Thion de la Chaumeová bola francúzska amatérska golfová šampiónka.
Fakahina
Fakahina alebo Kaīna je malý atol v severnej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii. Jeho najbližším susedom je atol Fangatau, vzdialený západo-severozápadným smerom a od ostrova Tahiti je vzdialený približne.
Je ovoidného tvaru s rozmermi krát. Celková plocha lagúny je a súš zaberá približne. Lagúna je polouzatvorená, okrem niekoľkých vedľajších prietokov vody do oceánu má aj jeden väčší. Ten má na šírku asi a bol by splavný s člnmi alebo loďami s malým ponorom, je však prehradený nízkym betónovým mostíkom, spájajúcim ostrovčeky.
História
Pôvodní starovekí Maohi (predkovia polynézskych národov, v polynézštine Mā’ohi) používali atol ako obetné miesto. Dodnes sú na ostrove zrejmé zvyšky týchto miest. Najzachovalejšie z nich je Marae Apataki, asi vysoká Ahu (kamenná plošina) s veľkým ortostatom uprostred a asi s  vysokou vápencovou doskou ako operadlom pre náčelníka. Najväčším a najdôležitejším ceremoniálnym miestom bol Marae Rangi Te Tau Noa, ktorý sa nachádzal na západe ostrova na oceánskej strane atolu, neďaleko obce Tarione. Skladal sa z dvoch podlhovastých, vedľa seba uložených, asi vysokých kameňov, tvoriacich plošinu. Súčasťou tohto miesta bolo aj päť menších oltárov, boli tu aj lebky a zachované kosti ľudských obetí. V roku 1903 toto miesto ťažko poškodil hurikán a metrové vlny, ktoré zaplavili celý ostrov.
Prvým európanom, ktorý atole zakreslil do máp, je podľa písomných záznamov Otto von Kotzebue, plaviaci sa pod vlajkou Ruského cárstva. Záznam je datovaný na 2. marca 1824 Atol pomenoval pod názvom „Predpriati“, ale na jeho pôdu kvôli nemožnosti kotvenia a nepriateľskému správaniu domorodcov nevystúpil. Až 3. februára 1837 na ostrov vystúpil britský námorný dôstojník a prieskumník Edward Belcher. Na jeho mapách atol niesol domorodý názov Niuhi, až kým nebol definitívne premenovaný na súčasný názov.
V roku 1860 museli na ostrove zasiahnuť francúzske orgány kvôli brutálnym vraždám. Na ostrove pristál náčelník kmeňa Paiore z atolu Anaa, ktorý konvertoval na kresťanstvo, Počas svojej druhej návštevy priviedol so sebou jedenástich spoluveriacich a zástupcov z rôznych ostrovov Tuamotu. Pri príchode sa však dopustil hrubej nezdvorilosti k hostiteľovi a rozzúrení bojovníci Fakahina zavraždili šiestich z jeho skupiny priamo pred očami Paioreho. Paiore ohlásil incident francúzskemu protektorátu v decembri 1860, na čo k atolu dorazila vojnová fregata Cassini. Väčšina ostrovanov však stihla ujsť. V roku 1870 tu bol postavený veľký kríž ako pamätník na tých, ktorých zavraždili na pláži Fakahina.
Dôležitou osobnosťou ostrova z toho obdobia je otec Albert Montiton, ktorý v roku 1872 na tomto atole vybudoval prvý kostol Svätého Mikuláša, pomohol vybudovať studne, polia a dedinu Hokikakika. Tá bola v roku 1903 hurikánom zničená a už neobnovená. Ťažko niesol najmä tradičné kruté zvyky domorodých Polynézanov, napríklad rituálne samovraždy celých rodín pomocou jedov alebo pod zubami žralokov.
Ekonomika
Z pôvodnej divo rastúcej flóry dnes nie sú prítomné už takmer žiadne zvyšky. V závere 19. storočia a začiatkom 20. storočia prebiehala na ostrove intenzívna výsadba kokosovej palmy na vtedajšiu lukratívnu výrobu kopry. Kokosové plantáže dominujú krajine dodnes. Na atole rastie ovocný strom Pometia pinnata, nazývaný aj „Island litchee“, alebo domorodými polynézanmi Kava či Tava.
Demografia
Demografický vývoj obývania atolu:
Súčasnosť
V roku 1985 tu bolo vybudované letisko s dlhou asfaltovou pristávacou dráhou, vďaka čomu sa postupne rozvíja aj turistický ruch a príjmy z neho. Spoj s Tahiti okrem nepravidelnej leteckej linky Air Tahiti zabezpečuje raz za mesiac nákladná a dopravná loď Kura Ura Taporo.
V júni 2012 sa na ostrov prisťahoval vysoký republikový komisár, Richard Didier, ktorý podporuje rozvoj vzdialených atolov a modernizáciu ich infraštruktúry. .
Električková doprava v Chabarovsku
thumb|Zaniknutá električková trať
Električková doprava v ruskom meste Chabarovsk funguje od roku 1956. V súčasnosti je na sieti dlhej 33,5 km prevádzkovaných 9 liniek.
Átman (šankara)
Átman podľa Áčarja Šankara je individuálna duša všetkých  živých  tvorov  totožná  s  Najvyšším  duchom - brahma. Pretože však brahma je nedeliteľné, nemôžu byť  individuálne átmany len nejakými jeho  časťami  alebo  dokonca  výtvormi. Neexistuje teda nijaká pluralita duší, a to, že sa nám živý svet tak javí, je len plodom našej nevedomosti - avidjá.
TSG 1899 Hoffenheim
Turn- und Sportgemeinschaft 1899 Hoffenheim e.V. skrátene TSG 1899 Hoffenheim a často nazývaný TSG Hoffenheim je nemecký prvoligový futbalový klub založený 1. júla 1899 v Sinsheime.
V sezóne 2008/2009 bol po deviatich kolách na prvom mieste Bundesligy.
Alex Ferguson
Sir Alexander Chapman Ferguson známy aj ako Sir Alex alebo Fergie (* 31. december 1941, Glasgow, Škótsko, Spojené kráľovstvo) je škótsky futbalový tréner a bývalý hráč. Od novembra 1986 do mája 2013 trénoval anglický klub Manchester United.
Ferguson pred úspešnou kariérou v Aberdeene najprv trénoval kluby East Stirlingshire a St. Mirren FC. Po smrti Jocka Steina bol nakrátko manažérom škótskej reprezentácie. V novembri 1986 bol menovaný novým manažérom Manchestru United.
Bol uvedený do Anglickej futbalovej siene slávy za jeho podporu a rozvoj anglického futbalu. V roku 1999 bol kráľovnou Alžbetou II. povýšený do rytierskeho rádu a v súčasnosti je tiež čestným občanom mesta Aberdeen za služby mestu, keď ako manažér miestneho klubu vyhral v 80. rokoch s klubom niekoľko pohárov.
Detstvo
Narodil sa 31. decembra 1941 rodičom Alexandrovi Beaton Fergusonovi, ktorý pracoval ako pomocník v lodiarenskom priemysle a matke Elizabeth v dome jeho starej mamy na ulici Shieldhall Road v meste Govan. Vyrastal v byte na 667 Govan Road, kde žil spolu s rodičmi a mladším bratom Martinom.
Hráčska kariéra
Aj napriek tomu, že strelil 20 gólov v 31 zápasoch, nemal isté miesto v zostave a v roku 1960 odišiel do klubu St. Johnstone. Hoci stále pravidelne skóroval, ani tu nemal isté miesto v zostave a pravidelne žiadal prestup. Ferguson bol v nemilosti klubu a dokonca uvažoval o emigrácii do Kanady. Našťastie sa klubu nepodarilo získať útočníka a manažér postavil Fergusona do útoku v zápase proti Rangers. Ferguson strelil hetrik a zabezpečil tak prekvapujúcu výhru svojho klubu. Nasledujúce leto roku 1964 prestúpil do klubu Dunfermline Athletic a stal sa profesionálnym futbalistom.
V nasledujúcej sezóne 1964 – 65 bojoval Dunfermline o škótsky titul a dostal sa aj do finále Škótskeho pohára. Ferguson bol vynechaný z finálovej zostavy kvôli nepresvedčivému výkonu v predchádzajúcom ligovom zápase proti St. Johnstone. Dunfermline prehral vo finále 2:3 s Celticom a v lige prišiel o titul o jediný bod. V sezóne 1965 – 66 strelil Ferguson za Dunfermline 45 gólov v 51 zápasoch. Spolu s útočníkom Celticu Joe McBridom sa stal s 31 gólmi najlepším strelcom škótskej ligy.
V októbri mal o Fergusona záujem Nottingham Forest, no jeho manželka sa nechcela sťahovať do Anglicka a tak namiesto toho zakotvil vo Falkirku. Bol zvolený za hrajúceho trénera, no po prevzatí manažérskej pozície Johnom Prenticom, boli jeho trénerské úlohy zrušené. Ferguson odpovedal požiadavkou na prestup a odišiel do klubu Ayr United, kde v roku 1974 ukončil aktívnu kariéru.
East Stirlingshire
Nasledujúci október bol Ferguson vábený na pozíciu manažéra klubu St. Mirren. Zatiaľ čo East Stirlingshire bol klub z nižšej ligy, tak St. Mirren bol podstatne väčší a aj keď Ferguson cítil lojalitu k East Stirlingshire, rozhodol sa po rade od Jocka Steina prijať ponuku zo St. Mirrenu.
St. Mirren
Ferguson bol manažérom St. Mirrenu od roku 1974 do roku 1978 a za ten čas dokázal St. Mirren premeniť z klubu zo spodnej časti starej Druhej divízie, na ktorého zápasy sa chodila pozerať tisícka fanúšikov na klub, ktorý sa stal v roku 1977 víťazom Prvej divízie. Objavil talentovaných hráčov ako Billy Stark, Tony Fitzpatrick, Lex Richardson, Frank McGarvey, Bobby Reid alebo Peter Weir, ktorý hrali nádherný útočný futbal. Priemerný vek tímu, ktorý vyhral Prvú divíziu, bol 19 rokov a kapitán Fitzpatrick mal len 20.
St. Mirren je jediným klubom ktorý kedy prepustil Fergusona. Ten sa obrátil na súd so sťažnosťou kvôli neoprávnenému prepusteniu, no prehral a ďalej sa neodvolal. Podľa článku Billyho Adamsa z týždenníka Sunday Herald zverejneného 30. mája 1999, boli oficiálnou príčinou Fergusonovej výpovede viaceré porušenia zmluvy, vrátane nepovolených platieb hráčom. Ferguson odpovedal, že jeho sekretárka bola zastrašovaná, pretože chcel pre hráčov bonusové odmeny. Nemohol s ňou hovoriť šesť týždňov, zhabali jej kľúče a komunikovali spolu len cez 17 ročného asistenta. Počas súdu vyhlásil prezident St. Mirrenu Willie Todd, že Ferguson nemá manažérske vlohy.
Úvodné sklamanie
Ferguson sa stal manažérom Aberdeenu v júni 1978, keď nahradil Billyho McNeilla, ktorý bol manažérom len rok a dostal ponuku viesť Celtic. Aj keď bol Aberdeen jedným z najväčších škótskych klubov, ligu nevyhral od roku 1955. Tím hral dobre a v lige neprehral od minulého decembra, v lige sa v minulej sezóne umiestnil na druhom mieste. Hoci bol Ferguson manažérom už štyri roky, stále nebol oveľa starší ako niektorí jeho hráči a preto mal problém získať si rešpekt starších hráčov ako napríklad Joe Harper. Sezóne sa nevyvíjala príliš dobre, Aberdeen dosiahol semifinále v Škótskom FA Cupe a finále v Ligovom pohári, no obidva zápasy prehral a v lige skončil na štvrtom mieste.
V decembri 1979 opäť prehrali vo finále Ligového pohára, tentoraz proti Dundee United po opakovanom zápase. Ferguson zobral porážku na seba, keď povedal že mohol urobiť pred opakovaným zápasom v tíme nejaké zmeny.
Konečne úspech
Aberdeen začal sezónu zle, no na nový rok sa ich forma rapídne zlepšila a výhrou 5:0 v poslednom kole získali škótsky titul. Bolo to prvýkrát po pätnástich rokoch, čo titul nezískal niekto z dvojice Rangers, Celtic. Ferguson konečne cítil, že má od svojich hráčov rešpekt a neskôr povedal: "To bol ten úspech ktorý nás spojil. Hráči mi konečne začali veriť.''
Stále bol prísnym puntičkárom a jeho hráči mu dali prezývku Zúrivý Fergie. Pokutoval svojho hráča Johna Hewitta za to, že ho predbiehal na verejnej ceste a počas prestávky kopol kanvicu na čaj do svojich hráčov po slabom prvom polčase. Nebol spokojný s atmosférou na zápasoch Aberdeenu a tak zámerne vytvoril bojovú náladu, keď v škótskych médiách prezentoval svoju zaujatosť voči Glasgowským klubom, len aby motivoval svoj tím. Tím pokračoval v úspechoch, keď v roku 1982 vyhral Škótsky pohár. Ferguson dostal ponuku viesť Wolverhampton Wanderers, no zamietol ju, pretože cítil že Wolves sú v kríze a jeho ambície s Aberdeenom ešte neboli naplnené.
Európsky úspech
Ferguson doviedol Aberdeen v nasledujúcej sezóne 1982 – 83 k fantastickému úspechu. Vďaka víťazstvu v Škótskom pohári z minulej sezóny sa klub kvalifikoval do Pohára víťazov pohárov, kde impozantne vyradil Bayern Mníchov, ktorý si v predchádzajúcom kole poradil s Tottenhamom 4:1. Podľa Willieho Millera práve toto víťazstvo dalo hráčom sebadôveru, že môžu túto súťaž nakoniec vyhrať. 11. mája 1983 po výhre 2:1 nad Realom Madrid sa tak skutočne stalo. Aberdeen sa stal iba tretím škótskym klubom ktorý uspel na európskej scéne a Ferguson konečne cítil že vo svojom živote niečo dosiahol. Aberdeen si v tejto sezóne úspešne počínal aj v lige a obhájil tiež Škótsky pohár po výhre 1:0 nad Rangers. Fergusonovi sa však výkon svojich zverencov vo finále nepozdával a po zápase ho označil za hanebný. Toto vyjadrenie neskôr odvolal.
Po slabšom začiatku do sezóny 1983 – 84 sa forma Aberdeenu postupne zlepšila, klub vyhral ligu a znovu obhájil pohár. Ferguson dostal v roku 1984 rad britského impéria (OBE) a počas sezóny aj ponuky od klubov ako Rangers, Arsenal či Tottenham Hotspur. Aberdeen v sezóne 1984 – 85 obhájil titul, zatiaľ čo v ďalšej sezóne skončil až na štvrtom mieste. Okrem toho získal v roku 1986 obidve domáce poháre. Ferguson bol na začiatku roka 1986 menovaný do správnej rady klubu, no v apríli oznámil prezidentovi klubu Dickovi Donaldovi, že v lete plánuje odísť.
Ferguson bol v trénerskom tíme Škótskej reprezentácie počas kvalifikácia na MS 1986, no po tragickej smrti reprezentačného manažéra Jocka Steina 10. septembra 1985 pred barážovým zápasom proti Austrálii, po ktorom sa Škótsko kvalifikovalo na záverečný turnaj, Ferguson ihneď prijal pozíciu manažéra. Škótsko viedol v úspešnej baráži a tiež na MS 1986 v Mexiku. Aby sa mohol venovať práci pri reprezentácii, menoval Archieho Knoxa svojím asistentom v Aberdeene.
V lete sa objavili špekulácie, že by mohol nahradiť Rona Atkinsona na lavičke Manchestru United, ktorý klesol s klubom po skvelom štarte do sezóny na konečné štvrté miesto. Aj keď Ferguson zostal v klube počas leta, po tom čo bol Atkinson v novembri prepustený, napokon odišiel do Manchestru.
Príchod a prvé roky
Ferguson bol menovaný za manažéra Manchestru United 6. novembra 1986. Spočiatku bol ustarostený tým, že jeho hráči Norman Whiteside, Paul McGrath a Bryan Robson priveľmi popíjali alkohol a bol deprimovaný ich kondičnou pripravenosťou, no po tom čo zlepšil hráčsku disciplínu, sa klub vyšplhal v tabuľke na 11. miesto. Ich jedinou výhrou na ihriskách súperov bola výhra 1:0 nad Liverpoolom na Anfield Road. To bola tiež jediná domáce prehra Liverpoolu. Fergusona postihla rodinná tragédia 3 týždne po nástupe do funkcie, keď vo veku 64 rokov zomrela na rakovinu pľúc jeho matka Elizabeth.
Ferguson menoval za svojho asistenta Archieho Knoxa, s ktorým spolupracoval aj v Aberdeene.
V sezóne 1987 – 88 priviedol Ferguson do tímu viaceré posily ako Steve Bruce, Viv Anderson, Brian McClair alebo Jim Leighton. Nový hráči boli prínosom a klub skončil na druhom mieste o deväť bodov za Liverpoolom. United očakávali po návrate Marka Hughesa z Barcelony úspešnú sezónu, no sezóna 1988 – 89 sa skončila sklamaním, keď sa v lige umiestnili na jedenástom mieste a vypadli v šiestom kole FA Cupu po prehre 0:1 s Nottinghamom Forest. Počas sezóny hral Manchester prípravné zápasy proti reprezentácii Bermúd a proti kriketovému klubu Somerset County v rámci turné bermudského tímu po Anglicku. V zápase proti Somersetu nastúpil na trávniku v drese United Ferguson aj jeho asistent Knox, ktorý sa dokonca zapísal do streleckej listiny. Tento zápas bol jediným v ktorom nastúpil Ferguson za prvý tím Manchestru United.
Po sérii siedmich zápasoch bez výhry remizoval Manchester na ihrisku Nottinghamu Forest v treťom kole FA Cupu. Forest si viedli v sezóne dobre a tak sa predpokladalo, že vyradia United a Ferguson dostane výpoveď. United však vďaka gólu Marka Robinsa vyhrali 1:0 a stále mohli pomýšľať na finále. Toto pohárové víťazstvo je tiež označované ako zápas, ktorý zachránil Fergusonovi miesto manažéra. United nakoniec vyhrali FA Cup keď v opakovanom finále porazili Crystal Palace 1:0 po tom, čo prvý zápas skončil remízou 3:3. Bola to prvá trofej Fergusona na lavičke United. Chyby v obrane v prvom zápase pripísal Ferguson brankárovi Jimovi Leightonovi a preto bol nútený do odvety postaviť do brány Lesa Sealeyho.
Cantona a prvý ligový titul
Aj keď v sezóne 1990 – 91 stúpala forma United, stále to stačilo len na šieste miesto. Aj napriek víťazstvu v FA Cupe v minulej sezóne boli stále pochybnosti o Fergusonovej schopnosti dosiahnuť to, čo sa nikomu od čias Busbyho nepodarilo – získať titul. Vo finále Ligového pohára neuspeli vo finále ktoré prehrali 0:1 so Sheffieldom Wednesday. Takisto postúpili do finále Pohára víťazov pohárov, v ktorom porazili čerstvého španielskeho majstra FC Barcelona 2:1. Po tomto zápase Ferguson sľúbil, že v budúcej sezóne získa ligový titul.
Pred záverom sezóny 1991 odišiel asistent Archie Knox do Rangers, kde prijal ponuku na pozíciu asistenta Waltera Smitha. Ferguson tak za nového asistenta zvolil Briana Kidda, ktorý dovtedy trénoval mládež.
Sezóna 1991 – 92 sa neskončila podľa Fergusonových želaní. United síce prvýkrát vyhrali Ligový pohár a Európsky superpohár, no stratili titul aj napriek tomu, že viedli väčšiu časť sezóny. Titul nakoniec získali rivali z Leedsu. Ferguson cítil, že rozhodujúcim momentom s pohľadu straty titulu bola neschopnosť priviesť do klubu Micka Harforda z Lutonu, a že ak chce získať titul v budúcej sezóne, potrebuje do tímu priviesť nejakého velikána.
Koncom sezóny 1992 začal Ferguson lov na nového útočníka. Prvým pokusom bolo získanie Alana Shearera zo Southamptonu, ktorý nakoniec odišiel do Blackburnu. Nakoniec zaplatil milión libier za 23 ročného útočníka klubu Cambridge United Diona Dublina. Bol to jeho hlavný letný prestup.
Po slabšom začiatku sezóny 1992 – 93 (10. miesto začiatkom novembra), to vyzeralo, že Manchester znova stratí titul. No po kúpe útočníka Erica Cantonu z Leedsu za 1,2 milióna libier vyzerala budúcnosť Manchestru a manažéra Fergusona opäť žiarivo. Cantona utvoril na ihrisku silné partnerstvo s Markom Hughesom a vystrelil Manchester na čelo tabuľky. Ukončil tak 26 ročné čakanie na ligový titul. Manchester sa stal vôbec prvým víťazom novo vytvorenej Premier League. United ukončili sezónu na čele s 10 bodovým náskokom pred Aston Villou, ktorá prehrala 2. mája 1993 0:1 s Oldhamom a darovala tak titul Manchestru. Alex Ferguson bol zvolený za manažéra roku.
Dva double
Sezóna 1993 – 94 priniesla ďalšie úspechy. Ferguson priviedol z Nottinghamu Forest 22 ročného záložníka Roya Keane za rekordnú sumu v Británii 3,75 milióna libier aby z dlhodobého hľadiska nahradil Bryana Robsona, ktorého kariéra sa blížila ku koncu.
United viedli ligovú tabuľku prakticky od začiatku do konca. Cantona bol najlepším strelcom s 25 gólmi vo všetkých súťažiach napriek tomu, že bol v priebehu piatich dní v marci 1994 dvakrát vylúčený. United tiež dosiahli finále Ligového pohára, v ktorom však prehrali s Aston Villou 1:3. Manažérom Villans bol Fergusonov predchodca Ron Atkinson. Vo finále FA Cupu si impozantne poradili s Chelsea, keď vyhrali 4:0. Bolo to Fergieho druhé double, po škótskom zo sezóny 1984 – 84 s Aberdeenom. Po sezóne priviedol Ferguson len jedinú posilu, keď za 1,2 milióna kúpil z Blackburnu Davida Maya.
Sezóna 1994 – 95 bola pre Fergusona podstatne ťažšia. Cantona zaútočil na fanúšika Crystal Palace v Selhurst Parku a vyzeralo to, že opustí anglickú ligu. Kvôli 8 mesačnému dištancu zmeškal Cantona posledné 4 mesiace sezóny. Dostal tiež 14 dní vo väzení za napadnutie, no rozsudok bol po odvolaní zrušený a zmenený na 120 hodín verejno-prospešných prác. Namiesto toho prišiel na Old Trafford z Newcastlu útočník Andy Cole, ktorý stal rekordných 7 miliónov libier a na výmenu sa na severovýchod Anglicka tiež sťahoval mladý krídelník Keith Gillespie.
United prišli o titul v poslednom kole po remíze 1:1 s West Hamom. Titul by im zaručilo len víťazstvo. United takisto podľahli vo finále FA Cupu Evertonu 0:1.
Ferguson bol v lete roku 1995 silno kritizovaný, pretože nechal odísť troch hviezdnych hráčov a nekúpil na ich miesta adekvátne náhrady. Ako prvý odišiel Paul Ince do Interu Miláno za 7,5 milióna, dlho slúžiaci Mark Hughes odišiel za 1,5 milióna do Chelsea a Andrei Kanchelskis bol predaný do Evertonu. Bolo známe, že Ferguson ma v tíme veľa mladých hráčov, ktorý boli pripravený nastupovať v prvom tíme. Medzi mladíkov, prezývaných “Fergieho zelenáči” patrili Gary Neville, Phil Neville, David Beckham, Paul Scholes a Nicky Butt. Všetci títo hráči sa stali dôležitými členmi mužstva.
V sezóne 1996 – 97 získal Manchester pod Fergusonom štvrtý titul za posledných päť rokov. Začiatkom októbra utrpel Manchester 3 porážky v rade a inkasoval dokopy 13 gólov za sebou. Takisto stratili svoju 40 ročnú domácu neporaziteľnosť v európskych pohároch, keď podľahli tureckému Fenerbahce. No dosiahli semifinále Ligy majstrov, v ktorom vypadli s Borussiou Dortmund. Po skončení sezóny ukončil prekvapujúco kariéru Eric Cantona.
Treble
Ferguson priviedol pred sezónou 1997 – 98 dve nové posily. 31 ročného anglického útočníka Teddyho Sheringhama a obrancu Henninga Berga. Napriek tomu sa sezóna skončila bez zisku akejkoľvek trofeje. Titul získal Arsenal pod vedením Francúza Arséna Wengera, a tím sa začala dlhotrvajúca rivalita medzi oboma manažérmi. V lete roku 1998 sa k Manchestru pripojil útočník Dwight Yorke, holandský obranca Jaap Stam a švédsky krídelník Jesper Blomqvist.
V sezóne 1998 – 99 získal Manchester dosiaľ nedosiahnuteľný triumf, keď vyhral Premier League, FA Cup aj Ligu majstrov. Sezóna bola charakteristická viacerými vysoko dramatickými zápasmi. V odvetnom semifinálovom zápase Ligy majstrov proti Juventusu inkasoval Manchester 2 rýchle góly, no vďaka kapitánovi Royovi Keanovi otočil zápas na 3:2 a dosiahol tak prvé finále od roku 1968. Keane nakoniec vo finále nemohol nastúpiť kvôli kartovému trestu. V semifinále FA Cupu sa Manchester stretol s rivalom z Arsenalu a bol blízko k vyradeniu po tom, čo bol vylúčený Keane a Arsenal kopal pred koncom zápasu penaltu. Peter Schmeichel chytil penaltu a v predĺžení strelil po sólovej akcii pamätný gól Ryan Giggs. Vo finále FA Cupu porazil Manchester Newcastle 2:0 po góloch Sheringhama a Scholesa. Víťazstvo v Lige majstrov bolo najneuveriteľnejšie zo všetkých. V 90. minúte ešte Manchester prehrával na barcelonskom Nou Campe 0:1 nad Bayernom Mníchov po presnom priamom kope Maria Baslera. Rozhodca Pierluigi Collina nadstavil 3 minúty a potom sa začali diať veci. Po rohovom kope Davida Beckhama vyrovnal striedajúci Teddy Sheringham na 1:1. Niekoľko sekúnd pred uplynutím nadstaveného času sa k ďalšiemu rohu postavil opäť Beckham a ďalší striedajúci hráč Ole Gunnar Solskjaer rozhodol zápas.
12. júna 1999 získal Alex Ferguson rytiersky titul za prínos futbalu.
Hetrik titulov
V apríli 2000 bol oznámený príchod holandského útočníka klubu PSV Eindhoven Ruuda van Nistelrooya za vtedy v Británii rekordných 18 miliónov libier. Dohoda stroskotala pri lekárskej prehliadke, po ktorej sa van Nistelrooy musel vrátiť do svojho rodiska doliečiť zranené koleno.
United posilnil 28 ročný francúzsky brankár Fabien Barthez, ktorý prišiel z Monaca za 7,8 milióna libier a stal sa najdrahším brankárom v Británii. Manchester opäť obhájil titul. Na konci sezóny 2001 sa ku klubu konečne pripojil Ruud van Nistelrooy. Krátko nato zlomil Manchester opäť britský prestupový rekord, keď za 28,1 milióna prišiel z Lazia Rím argentínsky záložník Juan Sebastián Verón. Verón však nenaplnil vysoké očakávania a po dvoch rokoch odišiel za 15 miliónov do Chelsea.
Prestavba tímu
Po dvoch zápasoch sezóny 2001 – 02 bol holandský obranca Jaap Stam predaný do Lazia za 16 miliónov. Dôvodom jeho odchodu bolo zverejnenie informácií ohľadom prestupu vo svojej biografii, keď povedal, že PSV o dohode s United nebol vopred informovaný. Ferguson nahradil Stama 36 ročným veteránom Laurentom Blancom z Interu Miláno.
Pred začiatkom sezóny stratil Ferguson tiež svojho asistenta McClarena, ktorý odišiel do Middlesbrough. Dočasne túto pozíciu dostal Jim Ryan.
United sa tiež nedarilo v Lige majstrov, keď vypadli v semifinále s Bayerom Leverkusen.
Sezóna 2001 – 02 mala byť poslednou pod Fergusonovým vedením a práve oznámenie konca kariéry, bolo označované za dôvod poklesu formy klubu. Ferguson sám pripustil, že oznámenie konca malo na hráčov negatívny dopad. No nakoniec vo februári 2002 súhlasil, že zotrvá v klube minimálne ďalšie 3 roky.
Po sezóne United opäť zlomili britský prestupový rekord, keď prišiel za 30 miliónov 24 ročný obranca Rio Ferdinand z Leedsu United.
V lete si Ferguson zvolil za svojho asistenta Portugalca Carlosa Queiroza.
United získali svoj ôsmy titul v Premier League aj napriek tomu, že 2 mesiace pred koncom súťaže boli 8 bodov za vedúcim Arsenalom. Zlepšujúca forma United a naopak zhoršujúca Arsenalu nakoniec prisúdila titul na Old Trafford. Podľa Fergusona ho titul zo sezóny 2002 – 03 uspokojil najviac zo všetkých práve vďake mimoriadnemu zmŕtvychvstaniu United. Ferguson sa opäť ukázal ako majster v predzápasových vojnách so súpermi, keď úspešne narušil pokoj Arsenalu a jeho inak pokojného manažéra Arséna Wengera.
Ferguson doviedol Manchester k jedenástemu triumfu v FA Cupe v sezóne 2003 – 04. Táto sezóna však nebola príliš úspešná, keďže Manchester skončil v lige na treťom mieste a v Lige majstrov vypadol s neskorším víťazom FC Porto. Rio Ferdinand vynechal posledné 4 mesiace sezóny ako súčasť 8 mesačného dištancu za zmeškané dopingové testy. Nové posily ako Eric Djemba-Djemba alebo José Kléberson boli sklamaním. Jedinou vynikajúcou posilou bol 18 ročný portugalský mladík Cristiano Ronaldo.
Pred sezónou 2004 – 05 prišli Wayne Rooney a argentínsky obranca Gabriel Heinze. Cristiano Ronaldo zatiaľ pokračoval tam, kde skončil v minulej sezóne, keď nastupoval stále častejšie. No kvôli chýbajúcemu strelcovi, po tom čo van Nistelrooy vynechal kvôli zraneniu väčšinu sezóny, skončili United na treťom mieste v lige po tretíkrát v posledných štyroch rokoch. Vo finále FA Cupu podľahli po penaltovom rozstrele Arsenalu.