cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ukrajinská ľudová republika
Nezávislosť
Reakciou na boľševický útok na ukrajinské územia bolo vyhlásenie nezávislého ukrajinského štátu 22. januára 1918. To však Červenú armádu nezastavilo a mesiac na to mali boľševici pod kontrolou rozsiahle ukrajinské územie vrátane Kyjeva.
Nemecký protektorát
Centrálna rada v tejto zúfalej situácii bola nútená hľadať pomoc v zahraničí. Vo februári 1918 tak podpísala Brestlitovský mier (tzv. Chlebový mier) a Ukrajina sa tak stala nemeckým protektorátom. Nemci okamžite poslali na Ukrajinu svoje vojská a vytlačili boľševikov späť do Ruska. Toho mesiaca Kubánska ľudová republika deklarovala federatívne pripojenie s Ukrajinou.
Hajtmanát
thumb|Navrhované hranice Ukrajinskej ľudovej republiky, ktoré predstavila ukrajinská delegácia na [[Parížska mierová konferencia (1919)|Parížskej mierovej konferencii v roku 1919]]
Po prevrate sa chopila vlády konzervatívna vláda hajtmana Pavla Skoropadského a vyhlásila tzv. Ukrajinský štát. Hajtman Skoropadskyj bol síce iba bábkou Nemcov, ale vytvoril akcieschopnú vládu, ktorá si zakladala na podpore veľkostatkárov. Jeho vláda nebola populárna, ale na rozdiel od Centrálnej rady sa jej podarilo vytvoriť fungujúcu správu krajiny, nadviazať diplomatické vzťahy s inými krajinami a vyjednať mierovú zmluvu so sovietskym Ruskom. V tomto období bolo otvorených veľa ukrajinských škôl, dve ukrajinské univerzity a Ukrajinská akadémia vied.
Direktoriát
Direktor si medzi Ukrajincami získal veľkú obľubu. Prešlo k nemu aj niekoľko Skoropadskyho vojenských jednotiek, ktoré následne obkľúčili Kyjev. Hajtman Skoropadskyj abdikoval a zvyšok síl Hajtmanátu sa následne vzdalo jednotkám direktoriátu. Do čela Ukrajiny sa postavil Symon Petljura.
Absenciu cudzích vojsk hneď využili boľševici a v decembri 1918 zaútočili na Ukrajinu v blízkosti Kursku. V januári 1919 bola oficiálne vyhlásená vojna medzi sovietskym Ruskom a Ukrajinou. Na konci januára sa k direktoriátu pripojila tzv. Západoukrajinská ľudová republika so sídlom v Ľvove. Došlo tak k zjednoteniu dvoch ukrajinských republík, ktoré celú dobu existovali vedľa seba.
Koniec nezávislosti
right|300px|thumb|Členovia Diretkoriátu v roku 1920 (Petljura sedí uprostred)
Vo februári 1919 boľševici dobyli Kyjev. Ukrajina tak upadla do chaosu. Na jej území sa pohybovali vedľa jednotiek boľševikov a ukrajinskej armády aj vojská bielogvardejcov, poľská armáda, jednotky Dohody, Zelená armáda a partizánska Revolučná povstalecká armáda Ukrajiny pod vedením Nestora Machna. V tejto dobe dochádzalo k najhorším zverstvám počas celej Ruskej občianskej vojny. Úplne bežnými sa stali židovské pogromy, rabovanie, znásilňovanie a vraždenie civilného obyvateľstva.
Žiadna z armád nakoniec nebola schopná konečného víťazstva a celú situáciu vyriešil až Rižský mier z 18. marca 1921. Územie Ukrajiny bolo rozdelené medzi Poľskú republiku a sovietske Rusko. Halič a Volyň pripadla Poliakom a juh a východ Ukrajiny boľševikom. Zvyšky jednotiek Direktoriátu boli rozdrvené Červenou armádou a hlavní predstavitelia emigrovali a založili exilovú vládu.
Odkaz UĽR
Vláda UĽR sa uchýlila do exilu do Paríža, kde začala plánovať partizánske akcie proti boľševikom. Jej činnosť veľmi nevôľou niesli predstavitelia ZSSR a začali podnikať kroky k jej zastaveniu. V roku 1926 bol zavraždený hlavný predstaviteľ ukrajinského odboja Symon Petljura. Vrahom bol židovský anarchista Sholom Schwartzbard, ktorý bol neskôr označený ako agent sovietskej tajnej služby OGPU. Aktívne vydržala exilová vláda až do znovuzískania ukrajinskej nezávislosti a oficiálne bola rozpustená v roku 1992.
2012
Rok 2012 (MMXII) bol priestupný kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v nedeľu 1. januára a skončil v pondelok 31. decembra.
Úmrtia
thumb|upright|[[Josef Škvorecký († 3. január)]] thumb|upright|[[Wisława Szymborská († 1. február)]] thumb|upright|[[Whitney Houston († 11. február)]] thumb|upright|[[Donna Summer († 17. máj)]] thumb|upright|[[Robin Gibb († 20. máj)]] thumb|upright|[[Ray Bradbury († 5. jún)]] thumb|upright|[[Gore Vidal († 31. júl)]] thumb|upright|[[Neil Armstrong († 25. august)]] upright|thumb|[[Michael Clarke Duncan († 3. september)]] thumb|upright|[[Norodom Sihanuk († 15. október)]] thumb|upright|[[Milan Čič († 9. november)]] upright|thumb|[[Oscar Niemeyer († 5. december)]] thumb|upright|[[Rita Levi-Montalcini († 30. december)]]
Brutalizmus
náhľad|[[Boston City Hall]] Brutalizmus je architektonický štýl príznačný pre modernú architektúru od polovice 20. storočia.
Charakteristika
Brutalizmus výrazne používa pohľadový betón ako výrazový prostriedok a snaží sa o zdôraznenie hmotnosti objektu. Taktiež uplatňuje uzavretý pôdorys a obrys stavby v zmysle uzavretej kompaktnej kompozície hmôt často v podobe kvádra.
Brutalizmus jasne vyjadruje a priznáva použitý materiál a konštrukciu. Stavby pôsobia veľmi hmotne až ťažko. Ich priečelia tvoria veľké betónové plochy, ktoré kontrastujú so zasklenou konštrukciou alebo častejšie s malými oknami. Ich povrch je v niektorých prípadoch opracovaný zvislým drážkovaním typickým pre tvorbu Paula Rudolpha.
Pôvod a história
Betónový brutalizmus je pravdepodobne odvodený od prezývky Petra Smithsona – Brut, respektíve z francúzskeho béton brut režný betón so začiatočnými písmenami mena jeho manželky (Ali) doplnených začiatočnými písmenami ich priezviska Smithson - sm, teda Brut+ali+sm. Nesporne má však súvislosť s celkovým hrubým teda aj brutálnym charakterom stavby.
Prvou stavbou tzv. oceľového brutalizmu je stavba školy v Hunstantone v Anglicku od manželov Smithsonových. Brutalizmus je tiež reprezentovaný vtedajšími stavbami od Le Corbusiera v Marseille Unité d’habitation, kláštorom La Tourette či Miesovým univerzitným komplexom I.T.T. v Chicagu. Tento spôsob architektonického stvárňovania sa rýchlo rozšíril do mnohých krajín. V Anglicku ho reprezentuje Stirling a Gowan, v Spojených štátoch amerických Paul Rudolph, Louis I. Kahn, v Japonsku Kenzó Tange, Maekava atď.
Rou-Marson
Rou-Marson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
QuickTime
QuickTime je multimediálny softvér spoločnosti Apple Inc. na prehrávanie a konverziu audia a videa. Najnovšou verziou je 7.6.8. (september 2010). Softvér je dostupný pre Mac OS X a Microsoft Windows.
Technológia Quicktime pozostáva z troch prvkov:
QuickTime je integrálnou súčasťou Mac OS X, rovnako ako bol aj v predchádzajúcich verziách Mac OS. Na počítačoch s operačným systémom Windows je QuickTime inštalovaný voliteľne, ale mnohé aplikácie ho vyžadujú pre svoju činnosť. Apple QuickTime pre Windows dodáva napr. spoločne s aplikáciu iTunes.
QuickTime prehrávače
QuickTime je distribuovaný zadarmo a hocijaká aplikácia môže mať prístup k jeho knižniciam. Existuje aj platený variant QuickTimu QuickTime Pro, ktorý je doplnený o rôzne funkcie ako napríklad export videa do rôznych formátov alebo prehrávanie na celú obrazovku čo sa v normálnom QuickTime nedá.
Gmina Olszanka (powiat brzeski)
Gmina Olszanka je vidiecka gmina v Poľsku v Opolskom vojvodstve.
Má rozlohu 92,61 km² a žije tu 4943 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 53,37 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Brzeg.
Maimonides
Rabi Moše ben Maimon (* 30. marec 1135, Córdoba, Španielsko – † 12. december 1204, Káhira, Egypt), všeobecne známy pod gréckym menom Maimonides, bol významný židovský filozof, lekár a právnický učenec, jeden z najväčších vykladačov Tóry v stredoveku.
Maimonides bol známy tiež ako Moše Maimonides, rabbi Moše ben Maimon alebo pod akronymom Rambam (רמב"ם, z hebrejského רבי משה בן מימון). Jeho plné meno v arabčine znie أبو عمران موسى بن عبيد الله ميمون القرطبي, Abū ʿImrān Mūsā bin ʿUbaidallāh Maimūn al-Qurṭubī, skrátené ako موسى ابن ميمون, Mūsā ibn Maymūn.
Narodil sa v Córdobe, duchovnom a kultúrnom centre islamu, pod vládou berberskej dynastie Almorávidovcov.
Pôsobil ako rabín, lekár a filozof v Španielsku, Maroku a Egypte. Spolu so svojim súčasníkom, moslimským vzdelancom Ibn Rušdom (Averroom), sa zaoberal a rozvíjal aristotelovskú filozofickú tradíciu. Obaja učenci svojim výkladom Aristotela zásadne ovplyvnili západnú Európu, kde bola aristotelovská filozofia po storočia takmer neznáma. Medzi kresťanských učencov oboznámených s Maimonidom patrili Albert Veľký a Tomáš Akvinský.
Maimonides považoval za jeden zo svojich kľúčových postulátov fakt, že pravdy, ku ktorým dospeje ľudský intelekt, nemôžu odporovať pravdám, ktoré odhalil Boh. Pridržiava sa dôsledne apofatickej teológie, podľa ktorej iba negatívne tvrdenia môžu poslúžiť na pravdivé popísanie Boha. Vhodné je preto tvrdiť „Boh nie je mnohoraký“ a nie „Boh je Jeden“.
Hoci jeho dielo týkajúce sa židovského práva a etiky sa stretlo počas jeho života s opozíciou, po smrti bol uznaný za jedného z najpoprednejších právnych odborníkov a filozofov v židovských dejinách. Jeho početné diela sú považované za základný kameň židovského vzdelania a jeho štrnásťzväzková Mišne Tóra si udržiava kanonickú autoritu pokiaľ ide o talmudické právo.
Zomrel v Egypte 12. decembra (20. tevetu podľa židovského kalendára) roku 1204.
Životopis
Narodil sa na sklonku toho, čo niektorí historici nazývajú zlatý vek židovskej kultúry na Iberskom polostrove, v období rozkvetu židovskej komunity v Španielsku, ktoré nasledovalo po dobytí polostrova moslimami. Už v ranom veku sa začal zaujímať o prírodné vedy a filozofiu. Popri dielach moslimských učencov čítal aj diela gréckych filozofov v ich arabskom preklade. Maimonides sa nikdy hlbšie nezaoberal mystikou. O básnickom umení mal negatívnu mienku, tvrdiac, že keďže sa poézia zakladá na invencii, je nepravdivá, pritom pochádzal zo zeme s dlhou a bohatou tradíciou básnictva v hebrejčine i arabčine. Väčšinu svojho života strávil bez trvalého domova. Mnohé z jeho diel boli napísané na cestách alebo na miestach krátkodobého pobytu. Maimonides študoval Tóru u svojho otca Maimona, ktorý sám študoval u rabiho Jozefa ibn Migaša, žiaka Isaaca Alfasiho.
Po dobytí Córdoby v roku 1148 Almohádi prinútili Židov na svojom území vybrať si medzi konverziou k islamu, smrťou a odchodom z ich dŕžav. Maimonidova rodina si vybrala, tak ako väčšina Židov, odchod. Počas nasledujúcich rokov sa pohybovala po južnom Španielsku a vyhýbala sa postupujúcim Almohádom. Na nejakú dobu sa usadila vo Fèse v Maroku, kde Maimonides študoval na univerzite v Al-Karaouine. V tejto dobe, v rokoch 1166 – 1168 napísal svoj slávny komentár k Mišne.
Po prechodnom pobyte v Maroku sa jeho rodina na krátky čas usadila v Svätej zemi a nakoniec našla domov vo Fostate v Egypte okolo roku 1168. V Svätej zemi sa Maimonides modlil na Chrámovej hore v Jeruzaleme. O tejto udalosti neskôr napísal, že to bol deň svätosti pre neho samotného aj pre jeho potomkov. Maimonides bol kľúčovou postavou pri záchrane Židov, ktorí padli do zajatia po dobytí egyptského mesta Bilbajs kráľom Amalrichom. Poslal päť listov židovským komunitám v Dolnom Egypte so žiadosťou, aby nazhromaždili peniaze, ktorými by bolo možné zajatcov vykúpiť. Vybrané peniaze odniesli dvaja vybraní Židia do Palestíny, kde vyjednávali s úspechom s križiakmi. Zajatci boli nakoniec prepustení.
V tomto istom období Maimonides prišiel o svojho mladšieho brata Dávida a o časť rodinných úspor. Ako obchodníkovi boli Dávidovi zverené rodinné financie vo viere, že ich úspešne zveľadí. Bol vyslaný do sudánskeho prístavu Ajdháb, aby tu nakúpil tovar, ale keďže s ním nebol spokojný, rozhodol sa cestovať proti vôli svojho staršieho brata do Indie. Na tejto ceste zahynul na mori okolo rokov 1169 – 1170. O smrti svojho brata a viac než rok trvajúcich depresiách, ktoré spôsobila, sa Maimonides zmieňuje v svojej korešpondencii objavenej v Káhirskej geníze.
Okolo roku 1171 bol Maimonides zvolený za nagída egyptskej židovskej komunity. Podľa S.D. Goitena jeho zvolenie súviselo s jeho vodcovskými schopnosťami, ktoré prejavil pri vykupovaní zajatcov križiakov. Strata financií po Dávidovej smrti prinútila Maimonida, aby sa v tejto istej dobe začal venovať lekárstvu. Medicínu študoval už v Córdobe a vo Fèse. Učencove lekárske schopnosti ho preslávili natoľko, že sa stal dvorským lekárom veľkovezíra Alfadila a neskôr sultána Saladina, a po jeho smrti lekárom kráľovskej rodiny. V svojich lekárskych spisoch popisuje mnohé ochorenia vrátane astmy, cukrovky, hepatitídy a zápalu pľúc a odporúča striedmosť a zdravý životný štýl. Bol oboznámený s gréckym a perzským lekárstvom pričom sa pridržiaval galénovského učenia o šťavách. Autorita spisov bola preňho ale druhoradá popri vlastných pozorovaniach a skúsenostiach, hoci podľa Julie Frank sa nepokúšal hľadať nové postupy, ale interpretovať diela autorít tak, aby boli prijateľné. Pri kontakte s pacientmi Maimonides dbal o to, čo by dnes bolo možné nazvať citlivosť pre kultúrne rozdiely a autonómiu pacienta. V jednom zo svojich listov popisuje svoj bežný deň – po návšteve sultánovho paláca sa vracia domov unavený a hladný, ale nachádza predsieň plnú židov i nežidov a je nútený venovať sa im až do večera, takže je sám nakoniec úplne vyčerpaný. Maimonidovo dielo malo veľký význam pre nasledujúce generácie lekárov.
Maimonides zomrel 20. tevetu (12. decembra) v Káhire. Vo všeobecnosti sa verí, že jeho ostatky boli krátko nato prenesené do Palestíny a opätovne uložené v Tiberiade, meste na západnom brehu Galilejského jazera. V židovskej komunite v Káhire sa však udržala tradícia, podľa ktorej zostal Maimonides pochovaný v Egypte.
Maimonides sa oženil s dcérou istého Mišaela ben Ješajahu Haleviho a mal jedného syna, Abraháma, ktorý sa sám stal významným učencom. Vo veku 18 rokov sa po svojom otcovi stal nagídom a dvorským lekárom. Abrahám si nesmierne ctil pamiatku svojho otca a počas svojho života obraňoval jeho dielo proti jeho kritikom. Úrad nagídov sa udržiaval v Maimonidovej rodine do konca 14. storočia.
Maimonides je považovaný v Španielsku za jeho významnú osobnosť. V Córdobe bola vztýčená jeho socha v jedinej dochovanej synagóge, dnes slúžiacej verejnosti.
Filozofia a náboženský výklad
Maimonidov Sprievodca zblúdilých a jeho predhovory k jednotlivým kapitolám Komentáru k Mišne mali významný vplyv na scholastiku, predovšetkým na Alberta Veľkého, Tomáša Akvinského a Dunsa Scota. Do istej miery ho možno považovať za židovského scholastika, ktorý sa pokúšal nájsť súlad medzi učením Aristotela a Tórou.
13 článkov viery
Vo svojom Komentáre k Mišne Maimonides sformuloval 13 článkov viery (dogiem), ktoré podľa neho tvoria základné predpoklady židovskej viery:
Články viery boli kontroverzné, už keď ich Maimonies formuloval, a stali sa terčom kritiky rabínov Chasdaja Carcasa a Jozefa Alba. Po niekoľko nasledujúcich storočí im veľká časť židovskej komunity nevenovala pozornosť. V súčasnosti považuje ortodoxný judaizmus tieto články za záväzné. Dve básnické parafrázy Maimonidových trinástich článkoch, Ani Ma´amin a Jigdal, sa stali súčasťou sidduru.
Negatívna teológia
Na rozdiel od scholastikov viedol Maimonida jeho obdiv k novoplatónskym komentátorom Aristotelovho diela k prevzatiu niektorých konceptov, ktoré oni odmietli, napríklad negatívnej (apofatickej) teológie. Scholastika súhlasila s tým, že žiadne tvrdenie nemôže v plnosti zachytiť povahu Boha, ale to ju neviedlo k presvedčeniu, že o Bohu nemožno vysloviť žiadne kladné tvrdenie. Maimonides naopak tvrdiť, že Bohu nie je možné pripísať žiadne antropomorfické vlastnosti, pretože nie je v našich silách poznať podstatu Boha.
V kresťanskom kontexte apofatickú teológiu rozvinuli Pseudo-Dionýzios Areopagita, Maximus Confessor a niektorí východní teológovia.
Povaha proroctva
Maimonides súhlasil “s filozofmi” na tom, že, keďže ľudský intelekt je jedným z intelektov emanujúcich z Boha, prorok musí štúdiom a meditáciou dosiahnuť stupeň dokonalosti potrebný pre dosiahnutie stavu proroctva. Tu, “podľa učenia Zákona”, je potrebný slobodný akt Boha, aby sa človek skutočne stal prorokom.
Problém zla
Podľa Maimonida je možné, aby bol Boh zároveň všemohúci i dobrý. Prijíma Aristotelov postoj, podľa ktorého je zlo nedostatkom alebo zníženou prítomnosťou Boha. Dopúšťa sa ho ten, kto zo slobodného rozhodnutia odmieta veriť.
Astrológia
Maimonides sa vyjadril k používaniu astrológie, keď bol požiadaný o názor komunitou v Marseille, tvrdením, že človek má veriť iba tomu, čo môže byť podložené racionálnym dôkazom, zmyslovým vnímaním alebo dôveryhodnou autoritou. Priznáva, že sa zaoberal astrológiou, ale že si táto náuka nezaslúži pomenovanie veda. Vysmieva sa z názoru, že by osud ľudskej bytosti mohol závisieť na postavení hviezd a tvrdí, že v tom prípade by život nemal zmysel a človek by bol iba otrokom osudu.
Zmŕtvychvstanie, získaná nesmrteľnosť a život po smrti
Maimonides rozlišuje dva typy ľudského intelektu – jeden hmotný, závislý a ovplyvňovaný telom, druhý nehmotný, nezávislý od ľudského organizmu. Nehmotný intelekt je pritom priamou emanáciou svetového aktívneho intelektu, ako interpretuje Aristotelov nous poietikós. Človek ho dosahuje ako výsledok snaženia duše o získanie pravého poznania absolútneho, čistého Božieho intelektu.
Poznanie Boha je druh poznania, ktorý v človeku rozvíja jeho nehmotný intelekt, a týmto spôsobom rozvíja jeho nehmotnú, duchovnú povahu. To potom vedie k dokonalosti, v ktorej spočíva ľudské šťastie, a k tomu, že ľudská duša dosahuje nesmrteľnosť. Ten, kto dosiahne pravé poznanie Boha, dosahuje taký stupeň bytia, v ktorom naňho nemajú dopad ani nešťastné životné situácie, ani túžba hrešiť ani smrť. Človek má v sebe potenciál dopracovať sa tak k spáse ako k nesmrteľnosti.
Očividné podobnosti medzi Maimonidovým a Spinozovým pohľadom na nesmrteľnosť by mohli naznačovať, že sa Spinoza Maimonidom inšpiroval. Proti tejto hypotéze ale hovoria i veľké rozdiely medzi dvoma židovskými mysliteľmi. Podľa Spinozu vedie cesta k poznaniu prinášajúcemu nesmrteľnosť postupne od zmyslového poznania cez vedecké poznanie a filozofickú intuíciu všetkých javov sub specie aeternitatis. Maimonides tvrdí, že cesta k dokonalosti a nesmrteľnosti je cestou povinnosti, ako je popísaná v Tóre a jej rabínskom výklade.
Väčšina zbožných židov Maimonidovej doby verila nielen v nesmrteľnosť duše, ale i v zmŕtvychvstanie a v budúci mesiášsky vek. Maimonides sa k týmto témam tiež vyjadroval, ale v špecifickom kontexte jedincov, ktorí dosiahli stav dokonalosti. V jeho diele nie je zmienka o telesnom vzkriesení. To bol jeden z dôvodov kritiky jeho súčasníkov, ktorý pochybovali o prípustnosti jeho názorov. Debata vyvolaná Maimonidovým dielom viedla k sporu o povahe eschatologického veku, v judaizme označovaného ako Olam Ha-Ba (Svet, ktorý má prísť). Niektoré rabínske kruhy tento koncept stotožňovali s mesiášskym vekom, k naplneniu ktorého má dôjsť na zemi, podľa iných malo ísť o čisto duchovný koncept. Stúpenci druhej skupiny, ktorí odmietali fyzické vzkriesenie mŕtvych, využili Maimonida, aby argumentovali o správnosti svojho postoja. Ich protivníci, ktorí tvrdili, že na konci vekov dôjde k telesnému zmŕtvychvstaniu na zemi, označili Maimonida za odpadlíka a jeho učenie za neprípustné. Obe strany sa pokúsili Maimonida zatiahnuť do svojho sporu. Výsledkom bol spis Ma´amar Tehijjat Ha-Metim (Traktát o zmŕtvychvstaní).
V druhej kapitole traktátu označuje Maimonides tých, ktorí veria vo fyzické vzkriesenie, za hlupákov, ktorých viera je čisté bláznovstvo. Argumentuje tým, že pokiaľ by sa pripustila viera v telesné vzkriesenie, viedla by v konečnom dôsledku k viere v telesného Boha. Súčasne ale Maimonides nesúhlasí ani so zástancami druhej strany a označuje alegorické chápanie zmŕtvychvstania za nepravdu. Podľa neho je viera v zmŕtvychvstanie základnou pravdou židovskej viery, o ktorej nemôže byť sporu a o ktorej žiaden žid nemôže pochybovať. Jednoznačný dôkaz pre zmŕtvychvstanie nachádza vo veršoch Dan 12, 2 a Dan 12, 13.
Maimonides nevníma dva pohľady na vzkriesenie ako nezlučiteľné. Vzkriesenie podľa neho nezahŕňa všetkých a nie je večné, pretože Boh nikdy neporuší prirodzené zákony, ktoré ustanovil. K Božskému pôsobeniu dochádza prostredníctvom anjelov, ktorých Maimonides považuje za metafory prirodzených zákonov, princípy riadiace svet, Platónove večné formy (ale v Hilchor Jesodaj Ha-Tóra, 2 – 4 naopak hovorí o anjeloch ako o stvorených bytostiach). Aj pokiaľ dôjde k nadprirodzenej udalosti, ktorú možno chápať ako zázrak, nie je porušením zákonov vesmíru. Vzkriesenie preto nemôže byť večné a zmŕtvychvstalí nakoniec znova umrú. Maimonides tiež nehovorí o tom, že by všetci mali vstať z mŕtvych. Jeho názorom je, že v určitom, nedefinovanom čase pred príchodom Olam Ha-Ba dôjde k istej forme vzkriesenia. Nasledujúci svet bude ale úplne nehmotný. Píše: „Sme názoru že, na základe týchto veršov (Dan 12, 2; 12, 13), tí, ktorí sa vrátia do tiel budú jesť, piť, súložiť, mať deti a zomrú po tom, ako prežili dlhý život, podobne dlhý ako životy tých, ktorí budú žiť za dní Mesiáša.“ Vzkriesenie chápe ako fyzický zázrak predpovedaný Danielom, ktorý nemá nič spoločné ani s mesiášskym vekom ani s nehmotným druhým svetom.
Právo
V Mišne Tóra Maimonides vytvoril zborník talmudického práva nesmierneho rozsahu a hĺbky. Dielo zahŕňa všetky záväzné zákony z Talmudu a pripája k ním i stanoviská gaonov. Tento spis sa stal predchodcom dvoch neskorších zborníkov zákonov, Arba´ah Turim a Šulchan Aruch.
Po svojom vzniku vyvolala Mišne Tóra búrlivý odpor. Dôvodom bolo v prvom rade to, že Maimonides kvôli stručnosti neuviedol odkazy na svoje zdroje, v druhom rade to, že v mnohým sa predhovor k dielu zdal ako podnecujúci k obmedzeniu štúdia Talmudu, hoci Maimonides neskôr sám vysvetlil, že to nebolo jeho zámerom. Jeho najvážnejšími odporcami sa stali rabíni z Provensalska. Rozsiahla kritika Mišne Tóra z pera rabiho Avraham ben Davida (Raavad III) je vytlačená prakticky vo všetkých jej vydaniach. Napriek tomu bolo v Maimonidovom diele rozpoznaný obrovský prínos k systematizácii halachy. V neskorších dobách sa štúdium Mišne Tóry značne rozšírilo a jej výkladu sa prikladala veľká váha pri vynášaní rozsudkov.
Rabi Jozef Karo, autor zborníka Šulchan Aruch, reagujúci na snahu tých, ktorí chceli presadiť, aby sa v právnych otázkach dávala prednosť mladším dielam pred Maimonidovou Mišne Tóra, napísal: “Kto by sa odvažoval nútiť spoločenstvá, ktorá sa riadia Rambamom, aby sa riadili podľa rozhodnutí niekoho iného, novšieho či staršieho?... Rambam je najväčší spomedzi tých, ktorí predkladajú rozhodnutia, a všetky spoločenstvá zeme Izrael, arabských zemí a Magrebu konajú podľa jeho slov a považujú ho za svojho rabiho.”
Odborníci na judaizmus v Číne si povšimli, že Mišne Tóra vykazuje pozoruhodnú podobnosť s liturgiou židov z Kaifengu, potomkov perzských obchodníkov, ktorí sa usadili v Číne v dobách ranej dynastie Sung. Michael Pollak poukazuje na podobnosti v podaní Tóry a na jej delenia na 53 oddielov podľa perzského spôsobu, dodáva však, že neexistujú dôkazy pre tvrdenie, že by sa židia v Čine mohli zoznámiť s Maimonidom.
Dielo
Maimonides bol autorom diel z oblastí židovského náboženstva, talmudického práva, filozofie a medicíny. Väčšina z nich bola napísaná v žido-arabskom dialekte. Výnimkou je Mišne Tóra napísaná v hebrejčine.
Lekárske diela
Maimonides bol autorom desiatich známych lekárskych spisov v arabčine.
Odkaz
Maimonides bol jeden z najvýznamnejších židovských učencov stredoveku. Rozšírené stredoveké porekadlo, ktoré poslúžilo tiež ako jeho epitaf, tvrdí: Od Mojžiša [t. j. z Tóry] po Mojžiša [t. j. Maimonida] sa nenašiel nikto väčší ako on.
V storočiach, ktoré nasledovali po Maimonidovej smrti, sa radikálni židovskí učenci delili na zástancov a odporcov Maimonida. Umiernení učenci z veľkej časti prijali Maimonidom podaný aristotelizmus a odmietli iba tie jeho prvky, o ktorých súdili, že sú v rozpore s náboženskou tradíciou. Eklekticizmus tohoto typu dosiahol vrchol v 14. a 15. storočí.
Najprísnejšia stredoveká kritika Maimonida je Or Adonaj Chasdaja Kreskasa. Kreskas sa oprel do eklekticizmu tým, že vyvrátil jednoznačnosť aristotelizmu nielen v oblasti náboženstva, ale i v stredovekých exaktných vedách, ako napríklad vo fyzike a geometrii.
Góra
Góra je mesto v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve v okrese Powiat górowski v rovnomennej gmine asi 30 kilometrov východne od mesta Głogów a 90 kilometrov severozápadne od mesta Vroclav. Žije tu 12495 obyvateľov (30.6.2007).
Rad Polonia Restituta
Jeho odznakom je zlatý, bielo smaltovaný kríž s ôsmimi hrotmi, zakončený malými guľkami. V červenom okrúhlom strede je znázornená biela poľská orlica, okolo nej je vpísané heslo Polonia Restituta (obnovené Poľsko). Stuha je červená s bielymi postrannými prúžkami.
Rad fakticky nahradzoval vzhľadom i funkciou podobný Rad svätého Stanislava.
The Stranglers
The Stranglers je anglická punkrocková hudobná skupina, založená 11. septembra, 1974 v Guildford, Surrey. Ich pôvodný názov bol The Guildford Stranglers a ich vzormi sa stali Ramones. Boli jedna z mála punkových kapiel so špecifickým zvukom klávesov. Po skončení punkrockovej éry sa preorientovali na new wave, pub rock a neskôr post-punk.
Ivan Illich
Ivan Illich (* 4. september 1926, Viedeň, Rakúsko – † 2. december 2002, Brémy, Nemecko) bol rakúsky anarchista, filozof a kritik vývoja spoločnosti. Bol najznámejším zástancom extrémnej konfliktnej teórie, podľa ktorej treba celkom zrušiť formálne vzdelávanie a zakázať zamestnávateľom, aby pri prijímaní nových zamestnancov k nemu prihliadali.
1277 Dolores
1277 Dolores je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 18. apríla 1933.
Planéta X
Planéta X je veľká hypotetická planéta obiehajúca okolo Slnka za obežnou dráhou Neptúna. Názov X neznamená poradové číslo 10, ale „neznáma“, pretože v čase hypotézy bolo známych len 8 planét slnečnej sústavy.
Jej existencia sa predpokladala na základe nezrovnalostí v pohyboch plynových obrov, hlavne Urána a Neptúna. Tieto nezrovnalosti boli z veľkej časti vysvetlené modernými meraniami.
Hoci Pluto bolo objavené ako výsledok hľadania planéty X, nie je považované za planétu X. Nepovažuje sa za ňu ani Eris.
SCSI
300px|right|thumb|ISA SCSI radič
SCSI (Small Computer System Interface) je štandardné rozhranie a súbor príkazov pre výmenu dát medzi externými alebo internými počítačovými zariadeniami a počítačovou zbernicou. SCSI sa vyslovuje „skazi“.
SCSI sa obyčajne používa na pripojovanie pevných diskov alebo magnetopáskových jednotiek. Pomocou SCSI je možné pripojiť aj iné zariadenia, napr. skenery, jednotky CD-ROM alebo DVD.
SCSI sa najčastejšie používa vo výkonných pracovných staniciach alebo serveroch. Servery využívajúce RAID majú takmer vždy disky pripojené pomocou SCSI. Osobné počítače alebo notebooky používajú SCSI len výnimočne (dlho ich používala spoločnosť Apple Computer); používajú predovšetkým ATA/IDE alebo novšie rozhranie Serial ATA (SATA). V poslednej dobe sa externé zariadenia pripájajú najčastejšie pomocou rozhrania USB alebo FireWire.
Výhodou SCSI bola možnosť pripojenia väčšieho počtu pevných diskov (alebo iných periférií) než pri rozhraní ATA/IDE. Zbernica SCSI mala i väčšiu prenosovú rýchlosť a reálny výkon i vďaka protokolu prenosu. SCSI disky mali a majú väčšinou vyššie otáčky, kratšiu prístupovú dobu a vďaka zameraniu i dlhšiu životnosť.
Belval (Ardennes)
Belval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 229 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Iluminácia
Iluminácia môže byť:
Gmina Opatów (powiat opatowski)
Gmina Opatów je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve.
Má rozlohu 113,39 km² a žije tu 12635 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 111,43 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Opatów.
Vladislavská sála
thumb|Pohľad do interiéru sály Vladislavská sála je názov neskorogotickej siene, jednej z najvýznamnejších architektonických pamiatok stredovekej časti Pražského hradu, súčasť Starého kráľovského paláca. Bola postavená za panovania Vladislava Jagelovského, po ktorom je pomenovaná, architektom Benediktom Rejtom. Predstavuje jednu z popredných ukážok českej neskorej, tzv. vladislavskej gotiky. V minulosti slúžila ako miesto korunovačných hostín českých panovníkov a dokonca sa tu konali jazdecké rytierske turnaje na koňoch. Dnes je sála využívaná pre reprezentačné zhromaždenia pri štátnych sviatkoch, slávnostné zasadnutia parlamentu a podobne.
Svojimi rozmermi, dĺžkou šesťdesiatdva, šírkou šestnásť a výškou trinásť metrov, predstavuje sála najväčší uzavretý priestor v celom Česku.
Popis a dejiny
Obdĺžniková sála s bohatou krúženou klenbou v piatich poliach a renesančnými pravouhlými oknami vznikla spojením niekoľkých starších priestorov na mieste, kde bývali snemovné sály zrejme už za panovania přemyslovského kniežaťa a prvého českého kráľa Vratislava II. (sčasti sú zachované v podzemí). Vo svojej dobe bola najväčšou svetskou klenutou sálou na svete. Na južnej strane je sála lemovaná kamenným balkónom s krásnou vyhliadkou na mesto, z juhozápadného rohu sály je prístup do Českej kancelárie (tzv. Ludvíkovo krídlo, vyčnievajúce z južnej fronty Hradu). Na severnej strane je menšia sála Starej snemovne a Jazdecké schodisko, priamy vstup do sály z priestranstva pred Kostolom sv. Jiří. Na východnej strane k sále prilieha Kostol Všetkých svätých, na ktorého kruchtu je zo sály priamy vstup. Do sály sa dnes vstupuje pod balkónom na východnej strane III. nádvoria, historický vstup bol Jazdeckým schodiskom. Vladislavská sála vznikla v rokoch 1490 až 1502 pod vedením architekta Benedikta Rejta a stavebne sa zachovala v pôvodnej podobe. Napriek rozšírenému názoru neslúžila ako snemovná sála (snemy sa konali v priľahlej Starej snemovni), ale skôr ako komunikačný priestor. Bola však využívaná aj pre organizovanie šľachtických zábav (turnaje, tanec, divadelné predstavenia) a od korunovácie Karola VI. v roku 1723 sa tu organizovali korunovačné hostiny (predtým tiež konané v Starej snemovni). Vo Vladislavskej sále sa v roku 1791 konala priemyselná výstava a od roku 1918 slúži pre najvýznamnejšie štátne slávnosti, voľbu prezidenta republiky a pod.
Archeológia
Vladislavská sála je tiež mimoriadne cenným archeologickým priestorom. V rokoch 2008 - 2009 tu vykonal Archeologický ústav AV ČR Praha pri rekonštrukciách podláh odkryty, ktoré odhalili množstvo archeologických nálezov. Medzi obzvlášť cenné patria doklady vysušených exotických rastlín z prelomu 16. a 17. storočia. U niektorých ide o prvý výskyt v Európe v postkolumbovskej dobe (podzemnica olejná), alebo v strednej Európe (kávovník). Nálezy pochádzajú z klenbových zásypov, ktoré slúžili v renesancii ako odľahčovací a izolačný materiál (Beneš et al. 2012).
Roussay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gryfów Śląski
Gryfów Śląski je mesto v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve v okrese Powiat lwówecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 7 018 obyvateľov (30. 6. 2007).
STS-86
STS-86 bola misia amerického raketoplánu Atlantis. Išlo o 87. let raketoplánu a 20. let raketoplánu Atlantis. Cieľom letu bolo siedme stretnutie raketoplánu s ruskou orbitálnou stanicou Mir. Raketoplánom sa na Zem vracal C. Michael Foale, ktorý pracoval na vesmírnej stanici a ktorého tu vystriedal David A. Wolf.
Okrem zásob, vrátane pitnej vody, dopravil raketoplán na Mir predovšetkým nový palubný počítač. Astronauti uskutočnili jeden výstup do vesmíru (EVA), kedy zo stykového modulu odmontovali zariadenie experimentu (Meep – Mir Environmental Effects Payload) a premiestnili ho do raketoplánu k doprave na Zem na vyhodnotenie.
Návrat z misie na Mire
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Gmina Osieczna (powiat starogardzki)
Gmina Osieczna je vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 123,26 km² a žije tu 2796 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 22,68 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Starogard.
Francúzska hudba
Francúzska hudba je súčasť francúzskeho umenia a [[európska bla
hudba|európskej hudby]]. Veľmi skoro sa prejavila ako esteticky špecifická, dokonca niekedy sa aj odlišuje od hudby skladateľov susedných krajín.
V stredoveku sa monodická hudba francúzskych truvérov najprv inšpirovala hudbou juhofrancúzskych trubadúrov. Pre ľudovú francúzsku hudbu je charakteristická výrazná melodika, rytmus a jasná formová stavba.
Montpeyroux (Puy-de-Dôme)
Montpeyroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vulkán (planéta)
Vulkán je malá hypotetická planéta, o ktorej sa v 19. storočí predpokladalo, že existuje a obieha okolo Slnka vnútri obežnej dráhy Merkúra. Hypotéza je už dnes zastaraná vyvrátená Albert Einsteinovou teóriou relativity a žiadnu podobnú planétu sa nepodarilo objaviť.
Duffield Castle
thumb|Dnešná podoba miesta, kde sa hrad nachádzal Duffield Castle bol normanský hrad v Duffielde (grófstvo Derbyshire). Dnes je miesto chránenou pamiatkou.
Hrad sa nachádzal na príkrom skalnatom pohorí čelom k rieke, na dobre brániteľnom mieste, aj napriek tomu je však sporné, či bolo miesto obývané už v praveku. Ďalšia kontroverzná téma je, či tu Rimania udržiavali vojenskej sily na obranu blízkeho brodu, cez ktorý prechádzali konvoje napájajúce sa v Derventiu (dnes časť mesta Derby) na Rykneld Street. Objavené pozostatky sú však anglosaského pôvodu a napovedajú, že tu žil príslušník vyšších vrstiev, pravdepodobne muž zvaný Siward alebo jeho príbuzní. Bolo objavené aj množstvo rímskych a rímskobritských pozostatkov, ale, hoci niektoré sú uchované v Derbském múzeu či obecnej sieni, veľké množstvo týchto artefaktov zmizlo.
Normanský hrad
thumb|left|170px|Hlavice normanského stĺpu z Duffield Castle Je známe, že okolo roku 1066 Henry de Ferrers (písané aj Ferrars), ktorý preukázal veľkú službu kráľovi Viliamovi I., dostal panstvo v Derbyshire, ktoré sa stalo známym ako Duffield Frith. Rozkladalo sa medzi dedinami Heage a Shottle na severe a Tutbury na juhu. Ferrers postavil hrad Tutbury, urobil ho svojím hlavným sídlom, ale potreboval dohliadnuť aj na obranu severnejšie položeného územia, a preto postavil ďalší, pravdepodobne drevený, hrad pri Duffielde.
Jeho tretí syn, Robert, sa vyznamenal roku 1138 v bitke pri Standardu proti Škótom a bol povýšený na grófa Derby.
Ďalší v rade, Henryho pravnuk Viliam, ktorý bol grófom od roku 1162, sa pripojil ku kráľovým synom pri povstaní proti ich otcovi, kráľovi Henrichovi II. V roku 1173 boli oba Viliamove hrady zničené.
Po ňom nasledoval ďalší Viliam, obľúbenec kráľa Jána, ktorý mu vrátil grófstva a spolu s ním i panstva Wirksworth, Ashbourne a neskôr Horston Castle (Horsley). Dokonca boli znovu postavené hrady Duffield a Tutbury. Viliamov syn a menovec sa tiež tešil kráľovej priazni.
Duffield Castle bol doslova zrovnaný so zemou, veľa kameňov z neho bolo použitých na iné stavby v okolie. Miesto, kde sa nachádzal, časom zarástlo a objavené bolo až v roku 1885.
Vykopávky
thumb|Staré normanské vedro zo studne v Duffield Castle Keď boli na mieste bývalého hradu urobené vykopávky, archeológovia objavili základy tradičnej normanskej motte a na nich položený kameň. Pozoruhodná bola veľkosť tohto kameňa - necelých 30 metrov do šírky i dĺžky, teda len o málo menšia ako rozmery londýnskej White Tower.
Areál bol zapísaný medzi chránené, základy boli označené, a roku 1899 pripadol pod správu National Trust, čím sa stal jednou z jej najstarších archeologických pamiatok. Po mnoho rokov boli náklady na správu areálu spracúvané obecnou radou, ale v poslednom čase ich znovu prevzala National Trust.
V 30. rokoch 20. storočia a roku 1957 boli vykonané ďalšie prieskumy, pri ktorých sa našlo len málo stredovekých pamiatok, ale zato početné boli nálezy rímskobritských pozostatkov podporujúcich myšlienku, že oblasť bola osídlená ešte pred príchodom Normanov.
Roku 2001 tu Bradfordská univerzita podnikla geofyzikálny prieskum, ktorý odhalil stopy ďalších budov datujúcich sa do prednormanského obdobia. National Trust sa teraz snaží získať financie potrebné pre ďalšie výskumy oblasti.
SONDA (česko-slovenská sondážna raketa)
SONDA bola česko-slovenská sondážna raketa na výskum atmosféry do, ale slúžila aj na vývoj telemetrickych prístrojov, sledovacej aparatúry, vypúšťacích zariadení. Vývoj rakiet prebiehal v rokoch 1965 – 1966 v brnianskej Vojenskej akademií Antonína Zápotockého (VAAZ).
Rakety
Sondážne rakety boli predovšetkým na tuhé palivo Diglikol. Pozostávali z prvého stupňa, druhého stupňa a hlavice. Zaujímavosťou bolo, že štartovacie stupne boli označené S3, 4, 5, 6 a letové stupne S7, 9, 10, a teda výsledné označenie rakety napovedalo, aký typ stupňov sa momentálne používa. Doba letu nepresiahla pár desiatok sekúnd. Po vyhorení štartovacieho stupňa bol let zotrvačný až po zapálení letového stupňa. Štartovacia platforma mala väčšinou podobu 4-kolesového vozíka, ktorého stabilitu zabezpečovali kotvy. Vypustenie sa dialo pomocou vodiacej lišty a odpal prebiehal elektronickým impulzom.
Rakety typu S1-S2 boli overovacie modely vybavené iba padákom. Mala dva stupne, kde stupeň S1 bol štartovací s priemerom a váhou. Letový stupeň S2 mal priemer a hmotnosť. Oba stupne boli vybavené dymovnicami pre lepšie pozorovanie. Dostup rakety bol.
Typ S3-S4, prvý pokus o vynesenie užitočného nákladu. Štartovací stupeň S4 mal dĺžku, priemer. Stupeň bol riešený tak aby bol opakovateľne použiteľný, a to bolo dosiahnuté vrstvou azbestu na vnútornej strane motoru a náteru zo silikónového laku. Takto ošetrené boli aj ďalšie typy. Stupeň pristával na padáku. Padákové puzdro sa nachádzalo v spojovacom kuželi, ktorý spájal štartovací a letový stupeň S3. Jeho dĺžka bola, priemer. Váha okolo a dostup rakety S3-S4 bol. Hlavica bola neoddeliteľná a nachádzali sa v nej dymovnice, padák, časovače a batérie.
Typ S5-1-S7 mal celkovú dĺžku 4 metre. V hlavici s priemerom a hmotnosťou, sa nachádzalo miesto pre  užitočnej záťaže, čo boli meteorologické prístroje a prístroje na ovládanie funkcie rakety. Štartovací stupeň S5 mal hmotnosť a priemer. Nad motorom sa nachádzalo kužeľové duralové puzdro, kde bol padák. Toto puzdro ako u predošlej rakety spájalo oba stupne, separácia prebiehala overenou metódou, a to rozdielnymi aerodynamickými odpormi. Letový stupeň S7 bol konštrukčne veľmi podobný stupňu S5. Motor vážil a mal priemer. Maximálny dostup bol.
Typ S5-S9 bol raketou zhodnou s predošlou raketou. Konštrukčne sa príliš nelíšila. Parametre štartovacieho stupňa S5 boli zhodné s predošlým typom. Letový stupeň S9 vážil s priemerom. K vzájomnému oddeleniu dochádzalo vo výške 2 až. Tento stupeň v kombinácií so štartovacím stupňom S6 mohol dosahovať výšku.
Typ S10 nebol nijako odlišný od predchádzajúcej rakety, až na to, že vnútorný kanálik, ktoré tvorilo palivo, malo tvar hviezdice. Takto sa podarilo predlžiť dobu horenia. Touto raketou sa ukončila cela séria rakiet SONDA.
Iné výskumy
Okrem výskumov rakiet, VAAZ spolupracovala aj s Výzkumným a zkušebným leteckým ústavom Praha (VZLU), kde prebiehal tzv. Úkol KŘÍDLO. Cieľom zadania bol výskum aeroplastického javu, vznikajúceho na krídlach v transonických rýchlostiach a pomocou raketových motorov sa simuloval tento jav.
VAAZ spolupracovala aj s Aero Vodochody, kde vznikol Úkol RYBA. Tento projekt naviazal na predošlý a spočíval v rozkmitaniu nosných plôch lietadla. Táto metoda sa použila na prototype stíhačky L-39 Albatros.
Slovenský metrologický ústav
Slovenský metrologický ústav alebo skrátene SMÚ je príspevková organizácia v zriaďovateľskej pôsobnosti Úradu pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky. Medzi metrologické služby ústavu patrí kalibrácia meradiel, overovanie určených meradiel, certifikácia referenčných materiálov, vzdelávanie v oblasti metrológie a ďalšie činnosti vyplývajúce zo zákona č. 157/2018 Z. z. o metrológii a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Ústav tiež vykonáva schvaľovanie typu určených meradiel a vydáva doklad o spôsobilosti v oblasti metrológie. V minulosti Ústav poskytoval aj doktorandské štúdum. SMÚ je notifikovanou osobou č. 1781 na certifikáciu meradiel podľa Smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/31/EÚ a Smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/32/EÚ (NAWI a MID).
Centrá
Slovenský metrologickú ústav má sedem výskumných centier:
1278 Kenya
1278 Kenya je planétka s priemerom 92 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 15. júna 1933.
Awadži (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Awadži Provincia Awadži  (🇯🇵, pôvodne 淡道) bola stará japonská provincia, ktorá pokrývala ostrov Awadži medzi Honšú a Šikoku. Dnes je to súčasť prefektúry Hjógo. Niekedy je nazývaná aj Tanšu (淡州).
Bola založená v 7. storočí ako časť Nankaidó. Provincia Awadži sa nachádzala medzi provinciami Kii a Awa. Awadži doslovne znamená "Cesta do Awa", čo je cesta do provincie Awa z centrálnej časti Japonska. Provincia Awadži bola rozdelená na dva okresy: Cuna no Kóri na severe a Mihara no Kóri v južnej časti.
Provinčná vláda bola pravdepodobne v súčasnom Minamiawadži, Hjógo ale dôkazy o tom ešte neboli nájdené.
Provincia Awadži bola obvyklým miesto na politický exil. Cisár Džunnin bol v exile v provincii Awadži po svojej abdikácií až do smrti.
V období Edo bola provincia Awadži ovládaná klanom Hačisuka z Tokušimy, provincia Awa. Keď bol rušený systém hanov a boli vytvorené prefektúry, obyvatelia provincia Awadži uprednostnili pripojenie k prefektúre Hjógo pred prefektúrou Tokušima kvôli politickému konfliktu medzi Tokušimou a Awadži.
Chodov (okres Domažlice)
Chodov je obec v Česku v okrese Domažlice v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 757 obyvateľov, z toho 386 mužov a 371 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 41,0 roka, ženy 42,0 roka).
Gunthamund
Gunthamund (* asi 450 – † 3. september 496) bol kráľ Vandalov a Alanov v rokoch 484496 v severnej Afrike.
Guthamund bol synom Genta, ktorý bol najmladším synom kráľa Geisericha. Viedol umiernenú a tolerantnú formu vlády, snažil sa vyhýbať konfliktom a konfrontáciam. Uvedomoval si, že musí hľadať nové spôsoby spolužitia s väčšinovým rímskym obyvateľstvom, tým viac keď krajinu ohrozovali z juhu berberské kmene. Územným stratám v prospech Berberov sa napriek tomu nevyhol. Ukončil prenasledovanie katolíkov, vrátil im zabrané budovy a dovolil im zastávať všetky úrady. Voči Východorímskej ríši zastával však ten istý nepriateľský postoj ako jeho predchodca. Keď v roku 496 zomrel jeho nástupcom sa stal jeho mladší brat Thrasamund.
Belval-Bois-des-Dames
Belval-Bois-des-Dames je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 39 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Ostrówek (powiat lubartowski)
Gmina Ostrówek je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 89,99 km² a žije tu 4149 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 46,11 osôb/km².
Jawor
Jawor je mesto v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve v okrese Powiat jaworski v rovnomennej gmine.
Žije tu 24205 obyvateľov (30.6.2007).
Little Slaney
Little Slaney (angl. Little Slaney River, ír. An tSláine) je rieka vo východnom Írsku. V smere toku je to prvý významný prítok rieky Slaney a meria.
Pramení v pohorí Wicklow Mountains na severnom svahu vrchu Slievemaan v nadmorskej výške cca  Tečie západným smerom, pričom na hornom toku vytvára južnú hranicu vojenského priestoru Glen Imaal Artillery Range. Na dolnom toku výraznejšie rozširuje svoje koryto, výrazne meandruje, preteká územím obce Knockanarrigan a východne od mesta Stratford-on-Slaney ústi do Slaney.
Gmina Osiek (powiat oświęcimski)
Gmina Osiek je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Oświęcim.
Saint-André-de-la-Marche
Saint-André-de-la-Marche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nokia 6220 classic
Nokia 6220 classic je smartphone s operačným systémom Symbian (nespájať s modelom Nokia 6220, čo je zastaraný mobilný telefón od Nokie).
Je novším modelom Nokie 6120 classic ale tento model je funkciovo omnoho bohatší. Je typický oblými tvarmi. Nevýhodou je konštrukcia z plastov a pri silnejšiom stlačení počuť nepríjemné zvuky. Ako prvé si všimnete 5,0 megapixelový fotoaparát s xenónovym bleskom.
Kompenzácia choroby
Kompenzácia choroby je stav, kedy sa väčšinou nevyliečiteľná choroba (cukrovka, chronické zlyhanie srdca a pod.) liečbou zmierni tak, že pacient je schopný viesť život blízky zdravému človeku. Môže trvať niekoľko týždňov, ale i desiatky rokov.
Zoznam neperiodických komét
Pozri aj
Liste der Kometen Listaan da reng kometa
Melitopoľ
Melitopoľ je druhé najväčšie mesto Záporožskej oblasti na juhu Ukrajiny; 158 600 obyvateľov (2007); stredisko Melitopoľského rajónu. Mesto leží v rovinatej stepnej krajine na rieke Moločná a je zastávkou na dôležitom železničnom i cestovnom ťahu Rusko/Kyjev–Charkov–Záporožie–Džankoj–Krym.
Dejiny
Mesto vzniklo roku 1784 na mieste tureckej osady Kyzyl-Jar dobytej roku 1769 ruskou armádou za pomoci kozákov. Roku 1816 bol názov zmenený na Novoalexandrovka, roku 1842 na Melitopoľ; názov odkazuje na starogrécke prístavné mesto (Melitos – med), ktoré stálo na blízkom brehu Azovského mora. S príchodom železnice sa rozvinul obchod, bankovníctvo a najmä strojárstvo, ktoré má silnú pozíciu dodnes.
V roku 1939 malo mesto 76 000 obyvateľov.