cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kybernetická vojna vedená Čínou
Vatikán
V júli 2020 bolo oznámené, že čínski štátom podporovaní hackeri pôsobiaci pod názvom RedDelta hackli vatikánsku počítačovú sieť pred rokovaniami medzi Čínou a Vatikánom.
Les Grangettes
Les Grangettes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marián Ondáš
PhDr. Marián Ondáš (* 7. jún 1948, Trenčianska Turná – † 2. február 2018, Prievidza ) bol redaktor Slovenského rozhlasu.
Život
Marián Ondáš sa narodil 7. júna 1948 v Trenčianskej Turnej v okrese Trenčín. Otec tam pracoval ako poľnohospodársky adjunkt. Neskôr s rodičmi žil v Krompachoch, kde jeho otec pracoval ako hutník. Marián bol najstarší z piatich detí. Mal bratov Olivera, Jána, Františka a Marcela. Od roku 1952 s rodičmi žil v obci Richnava, odkiaľ obaja rodičia pochádzali.
Po skončení základnej školy úspešne študoval na Strednej priemyselnej škole drevárskej v Spišskej Novej Vsi. Už počas stredoškolských štúdií absolvoval Ľudovú univerzitu histórie, ktorá bola aj sprievodcovskou kvalifikáciou po pamiatkach Spiša. V tomto období mu v miestnych novinách Spišské hlasy uverejnili aj prvé články, predovšetkým o histórií regiónu.
Po skončení vojenskej služby pracoval tri roky ako majster výroby v Uhrovci v pobočke drevárskeho závodu Mier Topoľčany. Popri tom sa stal dopisovateľom okresných novín Socialistický dnešok a podnikového časopisu Drevársky priekopník, ale aj do celoštátnych periodík Pravda, Práca či Smena. Neskôr mu vedenie podniku Mier Topoľčany ponúklo funkciu redaktora pre časopis Drevársky priekopník.
V rokoch 1975 až 1981 pracoval ako redaktor a neskôr ako šéfredaktor okresných novín Socialistický dnešok v Topoľčanoch. Medzitým začal diaľkovo študovať žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Po skončení štúdia v roku 1981 začal pracovať ako spravodajca Československého rozhlasu v Bratislave. V roku 1983 štúdia zavŕšil rigoróznou skúškou zo špecializáciou na rozhlas, televíziu a spravodajský film a udelili mu titul PhDr.
Od 1.júla 1981 Československý rozhlas zriadil regionálne štúdio v Prievidzi, z ktorého Marián Ondáš začal po stáži v Bratislave vysielať. Od začiatku sa prioritne venoval najmä uhoľnému baníctvu, energetike a vidieckemu agrosektoru. Za svoju prácu, aktuálne spravodajstvo a presvedčivú publicistiku získal už v prvých rokoch svojho pôsobenia rôzne novinárske ocenenia v Prahe a Bratislave. Okrem práce spravodajcu na strednej a hornej Nitre ako i v Turci sa postupne presadil aj ako moderátor spravodajských relácií Rozhlasových novín a Rádiožurnálu v Bratislave. Od roku 1981 pracoval aj ako moderátor celoštátnej stanice Hviezda v reláciách Štúdio 7 a Spravodajský magazín Hviezdy. Za svoje účinkovanie na vlnách Československého a Slovenského rozhlasu odvysielal približne 15 tisíc rozhovorov, reportáži, príbehov a informácií o živote a práci ľudí v regióne
PGC 4
PGC 4 je špirálová galaxia v súhvezdí Pegas. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 16. Od Slnka je vzdialená približne 57 miliónov parsekov, alebo 185,91 miliónov svetelných rokov.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – IV. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – IV. divízia bol hokejový turnaj piatej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Turnaj sa hral v mongolskom hlavnom meste Ulanbátar od 23. do 26. marca 2023.
Villecroze
Villecroze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Les Gras
Les Gras je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lanús
Lanús je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 459 263 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1888.
Les Hôpitaux-Neufs
Les Hôpitaux-Neufs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratská vodná nádrž
náhľad|Priehradný múr Bratská vodná nádrž je vodná nádrž na ruskej rieke Angara v sibírskej časti krajiny. Rozlohou, dĺžkou i objemom vody  jedna z najväčších vodných nádrží sveta bola naplňovaná v rokoch 1961 – 1969. Súčasťou vodného diela je i elektráreň s inštalovaným výkonom 4500 MW.
Priehrada reguluje dlhodobé prietoky na Angare a využíva sa na výrobu elektrickej energie, vodnú dopravu, splavovanie dreva, rybárstvo a zásobovanie priemyslu i domácností vodou. Vzdutím hladín sa stalo splavnými množstvo prítokov. Na brehu ležia mesta Bratsk, Svirsk a Usolje-Sibirskoje.
Line Islands
náhľad|Line Islands Line Islands (iné názvy: Line, ostrovy Line ; po anglicky: Line Islands alebo Teraina Islands alebo Equatorial Islands) sú reťazec 11 koralových ostrovov (409 km2) v strednej časti Tichého oceána v Polynézii. Nachádzajú sa južne od Havajských ostrovov, približne medzi 147° až 162° západnej dĺžky a 11° južnej šírky až 6° severnej šírky.
V smere severozápad - juhovýchod dosahujú celkovú dĺžku 2350 km, čo z ostrovov Line robí jeden z najdlhších ostrovných reťazcov na svete. Osem z ostrovov je súčasťou republiky Kiribati, zvyšné tri sú teritória Spojených štátov, ktoré spravujú v rámci Menších odľahlých ostrovov. Reťazec je geograficky rozdelený do troch skupín: Nothern Line Islands, Central Line Islands and Southern Line Islands.
Ostrovy patriace Kiribati sa nachádzajú v časovom pásme UTC+14, čo je prvé miesto na Zemi, kde sa začína nový deň. Majú tu rovnaký čas ako na Havajských ostrovoch, je však posunutý o deň dopredu. Tri ostrovčeky Spojených štátov sa nachádzajú v časovom pásme UTC-10, rovnako ako Havaj.
Spolu na nich žije asi 1700 obyvateľov. Z toho najviac na ostrove Kiritimati, ktorý patrí k najväčším atolom sveta. Objavil ho roku 1777 ako prvý ostrov súostrovia Line anglický kapitán James Cook. Následne boli Líniové ostrovy v roku 1888 anektované Spojeným kráľovstvom s výhľadom na položenie pacifického telegrafného kábelu, pričom Fanningov ostrov sa mal stať retranslačnou stanicou. Kábel bol skutočne položený a fungoval medzi rokmi 1902 a 1963.
Vinon-sur-Verdon
Vinon-sur-Verdon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ciudad Evita
Ciudad Evita je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 68 368 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1947 ako výsledok činnosti Nadácie Evy Perónovej, ktorá postavila prvotné osídlenie. Ciudad Evita založil zákonom vtedajší prezident Juan Perón a bolo pomenované podľa jeho manželky a prvej dámy Evy Perónovej, ktorú volali Evita. Po vojenskom prevrate v septembri 1955, kedy bol prezident Perón zvrhnutý armádou bolo mesto premenované na Ciudad General Belgrano. V roku 1973, kedy sa k moci vrátil Juan Perón a jeho stúpenci sa mesto vrátilo k svojmu pôvodnému názvu. Po ďalšom vojenskom prevrate z roku 1976 bolo mesto opätovne premenované, tento raz na Ciudad General Martín Miguel de Güemes. K pôvodnému názvu sa vrátilo po páde vojenskej diktatúry v roku 1983 a v roku 1997 bolo Ciudad Evita vyhlásené za národnú historickú pamiatku.
Jozef Dóka ml.
Jozef Dóka ml. (* 12. september 1948, Sereď† 14. november 2011, Bratislava) bol slovenský grafický dizajnér a maliar. Jeho otec Jozef Dóka bol fotograf, maliar, grafik, ilustrátor, fotograf a monumentalista.
Životopis
Narodil sa v Seredi, ale väčšinu života prežil v Trnave. Študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave v rokoch 19701976.
V roku 1976 vytvoril značku Galérie Jána Koniarka v Trnave, odkedy sa datuje jeho spolupráca s touto galériou. V roku 1982 predložil vedeniu GJK návrh štatútu periodicky sa opakujúcej medzinárodnej súťažnej prehliadky svetovej plagátovej tvorby. Táto myšlienka sa vtedy neuskutoční napriek kladnému prijatiu odbornej a laickej verejnosti kvôli jej spolitizovaniu totalitným režimom. Neskôr v roku 1990 spoločne s grafickým dizajnérom Dušanom Junekom opakovane iniciuje, neskôr spoluorganizoval, medzinárodnú výstavu Trienále plagátu Trnava. Pracuje v Organizačnom výbore trienále, v roku 1999 sa stáva čestným predsedom Organizačného výboru trienále.
V roku 1997 publikoval v náväznosti na Trienále plagátu Trnava architektonickú ideu s názvom Nová trnavská veža zo skla – futuristická vízia 2001, ktorú vytvoril so spoluautorkou Ing. arch. Zuzanou Nádaskou. Súčasťou tohto zámeru je etablovať užité umenie a plagát do všetkých priestorov navrhovaného polyfunkčného objektu.
Od roku 1979 prezentuje svoje plagáty na samostatných a skupinových výstavách a zúčastňuje sa bienále grafického dizajnu. V roku 2002 zakladá galériu s názvom Prvá Galéria plagátu na ulici – plagáty sú inštalované vo veľkoplošných výkladoch Československej obchodnej banky.
Jozef Dóka ml. je pochovaný v Bohdanovciach nad Trnavou.
Štefanová (vrch vo Veľkej Fatre)
Štefanová je vrch v centrálnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa nad obcou Belá-Dulice, približne juhovýchodne od Martina.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Martin a Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Belá-Dulice a Ľubochňa. Najbližšími sídlami sú západným smerom situované Turčianske Jaseno, Belá-Dulice a Necpaly, juhovýchodným ležia Liptovské Revúce. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra a severozápadná časť patrí do NPR Madačov.
Popis
Štefanová je súčasťou turčianskej vetvy hlavného hrebeňa, ktorá vedie z neďalekej Ploskej severným smerom na Kľak. Leží nad Belianskou dolinou, východným smerom sa tiahne mohutná Ľubochnianska dolina. Severným smerom susedí Lysec a Malý Lysec, východným sa nachádza Skalná Alpa , Tanečnica  a Rakytov , južným Javorina , Šoproň  a Borišov  a západným Havranov  a Hradište. Západné svahy odvodňuje Beliansky potok do rieky Turiec, východne sa zvažujúce odvádzajú vodu Ľubochniankou do Váhu. Vrcholom vedie Veľkofatranská magistrála.
Výhľady
Súvislý lesný porast vrcholu i hrebeňa neumožňuje rozhľad. Z malých lokalít s redšou vegetáciou je výhľad na okolité vrchy Veľkej Fatry, ojedinele je viditeľná aj Malá Fatra, časť hrebeňa Nízkych Tatier (najmä masív Prašivej), Kubínska hoľa, Veľký Choč či Babia hora a Pilsko.
Gilbertove ostrovy
náhľad|Gilbertove ostrovy vrátane ostrova [[Banaba]] Gilbertove ostrovy (kiribatsky Tungaru, anglicky Gilbert Islands) je súostrovie 16 atolov v západnej časti Tichého oceána na juhovýchodnom okraji Mikronézie. Ťahá sa od atolu Arorae 176° 40' východnej dĺžky a 2°40' južnej šírky po atol Makin Meang 172°50' východnej dĺžky a 3°20' severnej šírky v dĺžke asi 900 km. Gilbertove ostrovy tvoria hlavnú časť republiky Kiribati. Ich celková rozloha je 281 km2. Archipel obýva asi 83 382 obyvateľov.
Atoly a ostrovy sa nachádzajú v približne severo-južnej línii, medzi atolmi Aranuka a Nonouti prechádza rovník, ktorý tak delí skupinu na severnú a južnú časť. Ostrovy možno rozdeliť tiež podľa bývalých administratívnych okrskov na Severné, Centrálne a Južné Gilbertove ostrovy. Skupina Gilbertových ostrovov tvorí takmer najzápadnejšiu časť Kiribati, západnejšie sa nachádza už iba samostatný ostrov Banaba. Ostrovy sa nachádzajú v časovom pásme UTC+12.
Povrch ostrovov je nízky (3-6 m n. m.). Na severe padne 1500-2500 mm, na juhu 800-1500 mm zrážok ročne. Obyvatelia sa živia pestovaním kokosovej palmy a rybolovom. Najhustejšie osídlený je atol Tarawa (46 000 obyvateľov), na ktorom sa nachádza hlavné mesto (Bairiki na Južnej Tarawe), prístav a letisko republiky Kiribati. Menšie letiská sú na ostrovoch Butaritari, Marakei, Abemama a Tabiteuea. Ako prví Európania pristáli na Gilbertových ostrovoch (ostrove Butaritari) roku 1606 Španieli.
Zoznam atolov a ostrovov
Podľa sčítania ľudu z roku 2005.
Bohumila Tauchmannová
Bohumila Tauchmannová, rodená Záborská (* 19. september 1958, Martin) je slovenská podnikateľka, občianska aktivistka. V prezidentských voľbách v roku 2019 kandidovala na post prezidentky SR.
Zo života
Absolvovala Gymnázium V. Paulínyho Tótha v Martine a Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. V rámci podnikania sa venuje riadeniu a organizácii odborných, vzdelávacích podujatí a poskytovaniu komplexných marketingových služieb. Špecializuje sa na poradenstvo a realizáciu projektov spoločenskej zodpovednosti. Je autorkou a koordinátorkou národných vzdelávacích projektov Kvalita z našich regiónov, Pýtajme si slovenské, Na veku záleží, Odpad je surovina a Remeslo má zlaté dno. Je dlhoročnou občianskou aktivistkou a zakladajúcou členkou Vidieckej platformy a OZ Kvalita z našich regiónov. Pracuje aj vo viacerých organizáciách združujúcich zamestnávateľov v obchode a potravinárskom priemysle. Je členkou predstavenstva Zväzu obchodu Slovenskej republiky.
Rodina
Je vydatá za manžela Miroslava.
Ocenenia
Za národné vzdelávacie projekty Kvalita z našich regiónov a Pýtajme si slovenské bola dvakrát (za rok 2013 a za rok 2017) nominovaná na ocenenie Krištáľové krídlo v kategórii Hospodárstvo, ktoré sa udeľuje osobnostiam Slovenska v jedenástich kategóriách.
Platforma ako služba
Platforma ako služba (angl. platform as a service, skratka PaaS) alebo aplikačná platforma ako služba (angl. application platform as a service; skratka aPaaS) je kategória služieb cloud computingu, ktorá poskytuje platformu umožňujúcu zákazníkom vyvíjať, prevádzkovať a spravovať aplikácie bez zložitosti budovania a údržby infraštruktúry, ktorá je typicky spojená s vývojom a spustením aplikácie.
Vývoj a použitie PaaS
PaaS je možné dodať tromi spôsobmi:
Prvou verejnou platformou ako službou bola spoločnosť Zimki, ktorú spustila spoločnosť Fotango, londýnska spoločnosť vlastnená spoločnosťou Canon Europe. Bola vyvinutá v roku 2005, jej beta verzia bola uvedená v marci 2006 a verejné uvedenie na EuroOSCON sa uskutočnilo v roku 2006. Spoločnosť Zimki bola komplexná platforma JavaScriptu na vývoj webových aplikácií a výpočty obslužných programov, ktorá odstránila opakujúce sa úlohy vytvárania webových aplikácií a webových služieb. Spoločnosť Zimki automatizovala všetky aspekty infraštruktúry a prevádzky, od zabezpečenia a nastavenia virtuálnych serverov, škálovania, konfigurácie, zabezpečenia a zálohovania. Spoločnosť Zimki uviedla slogan „Pre-Shaved Yaks“, ktorý popisuje odstránenie všetkých týchto opakujúcich sa úloh. Zimki bola čistá platforma na vykonávanie kódu „pay as you go“, ktorá vývojárom umožňovala vytvárať a nasadzovať aplikácie alebo webové služby bez nákladov na spustenie na skutočnej výpočtovej platforme založenej na obslužných programoch. Účtovanie bolo založené na použitom úložisku, sieťovej prevádzke a JSOP (operácie Javascript). Bola to multitenantná platforma, kde mohli vývojári vytvárať aplikácie (front-end a back-end cez SSJS) pomocou jedného jazyka - Javascript. Celý vývoj, fakturácia, monitorovanie a kontrola aplikácií boli odhalené prostredníctvom rozhraní API. Existovala celá škála komponentných služieb, ako sú No-SQL Object Store a Message Queue Services. Všetky funkcie v spoločnosti Zimki mohli byť vystavené ako webové služby a spoločnosť poskytla analýzu fakturácie až po jednotlivé funkcie. Zatiaľ čo spoločnosť Zimki rýchlo rástla a spoločnosť Fotango bola zisková, materská spoločnosť sa rozhodla, že táto oblasť nie je jej jadrom, a službu ukončila v decembri 2007. V čase svojho zatvorenia mala spoločnosť Zimki niekoľko tisíc účtov vývojárov. Preukázal technickú životaschopnosť platformy ako služby, ale poskytol aj prvý príklad nebezpečenstva závislosti na jednom poskytovateľovi. Toto bolo zdôraznené, keď generálny riaditeľ (Simon Wardley, známy pre mapy Wardley) na OSCON 2007 oznámil, že spoločnosť Zimki už nebude mať otvorené zdroje, a diskutoval o budúcnosti služby, ktorá sa potom nazývala framework-as-a-service (neskôr nazývaná platform-as-a-service) pokrývajúca dôležitosť trhu poskytovateľov na základe referenčného modelu otvoreného zdroja.
Výhody a nevýhody
Výhodou PaaS je predovšetkým to, že umožňuje programovanie na vyššej úrovni s výrazne zníženou zložitosťou; celkový vývoj aplikácie môže byť efektívnejší, pretože má vstavané/vlastné zdroje infraštruktúry zvyšujúce a znižujúce rýchlosť, čo zjednodušuje údržbu a vylepšovanie aplikácie. PaaS poskytuje nákladovo efektívnu formu vývoja aplikácií. Je vysoko stabilná, takže šetrí čas i peniaze. Navyše je veľmi ľahko prispôsobiteľná v prípade, že na projekt náhle potrebujete väčší výkon či databázu. To môže viesť k rýchlejšiemu vývoju a dodávaniu aplikácií, čo je obrovské plus pre podniky, ktoré chcú získať konkurenčnú výhodu, alebo ktoré potrebujú rýchlo uviesť výrobky na trh.
Verejné, súkromné ​​a hybridné
Existuje niekoľko druhov PaaS, vrátane verejných, súkromných a hybridných. PaaS bol pôvodne určený pre aplikácie vo verejných cloudových službách, potom sa rozšíril o súkromné ​​a hybridné možnosti. Verejná PaaS je odvodená zo softvéru ako služby (SaaS) a nachádza sa v cloudových systémoch medzi SaaS a infraštruktúrou ako službou (IaaS). SaaS je softvér hostovaný v cloude, aby nezaberal miesto na pevnom disku v počítačoch používateľov. IaaS poskytuje virtuálny hardvér od poskytovateľa s nastaviteľnou škálovateľnosťou. V prípade IaaS musí používateľ stále spravovať server, zatiaľ čo v prípade PaaS správu servera vykonáva poskytovateľ. Súkromný PaaS je zvyčajne možné stiahnuť a nainštalovať buď v lokálnom dátovom centre spoločnosti, alebo vo verejnom cloude. Akonáhle je softvér nainštalovaný na jednom alebo viacerých strojoch, súkromný PaaS usporiada aplikačné a databázové komponenty do jednej hostiteľskej platformy. Hybridný PaaS zvyčajne pozostáva z verejných a súkromných PaaS riešení.
Communications platform as a service - Komunikačná platforma ako služba
Komunikačná platforma ako služba (CPaaS) je cloudová platforma, ktorá umožňuje vývojárom pridávať komunikačné funkcie v reálnom čase (hlas, video a správy) do svojich vlastných aplikácií bez budovania back-endovej infraštruktúry a rozhraní. CPaaS a technické parametre hardvéru a softvéru sú tiež špeciálne navrhnuté na podporu (tele)komunikačných aplikácií. Tieto aplikácie a ich použitie sú oveľa citlivejšie na chvenie, latenciu a straty paketov. Hostované telefónne ústredne PABX, mobilné siete sa zvyčajne nasadzované na platformy CPaaS.
Mobilná platforma ako služba
Od roku 2012 poskytuje mobilný PaaS (mPaaS) vývojové možnosti pre návrhárov a vývojárov mobilných aplikácií. Skupina Yankee označila mPaaS za jednu zo svojich tém na rok 2014.
Otvorené PaaS
Open PaaS nezahŕňa hosting, ale poskytuje softvér s otvoreným zdrojovým kódom, ktorý umožňuje poskytovateľovi PaaS spúšťať aplikácie v prostredí otvoreného zdroja, ako je napríklad Google App Engine. Niektoré otvorené platformy umožňujú vývojárom na nasadenie svojich aplikácií použiť akýkoľvek programovací jazyk, databázu, operačný systém alebo server.
Javorový
Javorový alebo Javorový vrch je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Řekou, približne juhozápadne od Třinca. Patrí do CHKO Beskydy.
Poloha
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Lysohorská hornatina a jej časti Ropická rozsocha. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie obce Řeka a mesta Třinec. Najbližším sídlom je na juhozápadnom úpätí ležiaca obec Řeka, severne sa nachádza mesto Třinec a východne jeho mestská časť Tyra.
Opis
Javorový je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z vrchu Kalužný severozápadným smerom na Ropice, kde sa vetví a pokračuje severným smerom na Gutský vršek  a Malý Javorový. Západným smerom sa nachádza Príslop, Ropička a Godula , južným susedí sedlom oddelená Šindelná , Ropice a Smrčina , východne sa nachádza Ostrý  a Malý Javorový  a severne Podgrúň  a Gutský vršek. Masív patrí do povodia Olše, kde vodu odvádza zo západnej časti Ropičanka a z východnej potok Tyra. Na vrchol vedie značená hrebeňovka, vedúca okolo chaty na Malom Javorovom. Na severných svahoch leží Prírodná rezervácia Gutské peklo. Na Malom Javorovom stojí vysielač a na severných svahoch je vybudované lyžiarske stredisko, dostupné lanovkou. Tým sa zjednodušuje i prístup na hlavný, vyšší vrchol.
Výhľady
Súvislý lesný porast s malou vrcholovou lúkou umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Malú Fatru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy, nezriedka i Hrubý Jeseník.
Vins-sur-Caramy
Vins-sur-Caramy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Les Hôpitaux-Vieux
Les Hôpitaux-Vieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Les Plains-et-Grands-Essarts
Les Plains-et-Grands-Essarts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Florencio Varela (mesto)
Florencio Varela je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 426 005 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1891. Je pomenované po argentínskom spisovateľovi, básnikovi a novinárovi Florenciovi Varelovi.
I’ve Got Something to Say
I’ve Got Something to Say (podtitul 10 Years of Rock and Roll Ramblings) je autobiografická kniha kanadského rockového speváka, hudobníka, skladateľa a hudobného žurnalistu Danka Jonesa s brožovanou väzbou, ktorá bola publikovaná 12. júna 2018 vydavateľstvom Feral House.
Les Pontets
Les Pontets je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ansouis
Ansouis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Joritomo Minamoto
Minamoto no Joritomo (, * 9. máj 1147 – † 9. február 1199) bol zakladateľ a prvý šógun Kamakurského šógunátu. Vládol v rokoch 1192 – 1199. Jeho budhistické meno bolo Ógošo Acuši Dai Zenmon (武皇嘯厚大禅門).
Joritomo pochádzal z rodu Minamoto, ktorý bojoval dlhý konflikt s rivalským rodom Taira. Po porážke jeho otca Jošitoma bol Joritomo zajatý a vyrastal na dvore Taira. Postupne si však získaval vplyv u vazalov rodu Taira a po ďalšej vojne, Gempei, si vybudoval armádu rytierov, tzv. samurajov a nastolil hegemóniu rodu Minamoto. Neskôr sa však nepohodol s nevlastným bratom Jošituneom pre jeho nadštandardné vzťahy s cisárom a sám na cisára zanevrel. Jošituneho nakoniec dohnal ku samovražde a zlé vzťahy mal so všetkými rodinnými príslušníkmi.
Po svojom definitívnom víťazstve Joritomo začal požadovať, aby ho oslovovali Sei I tai šógun, "čiže najvyšší generál, ktorý porazil barbarov". Za šóguna bol vyhlásený 21. augusta 1192. Za svoje hlavné mesto si zvolil Kamakuru (čo dalo názov celému obdobiu japonských dejín) ako kontrast ku Heian-kjó, dnešnému Kjótu, kde sídlil cisár. Joritomo nastolil nový systém vlády, bakufu, teda "vláda z vojenského stanu". Bakufu fungovala ako druhá vláda štátu, ovládajúca skutočnú moc vrátane armády a polície. Cisár síce ostal oficiálnou božskou hlavou Japonska, skutočnú moc mal v rukách šógun. Tento titul sa stal populárny a preto ho používali aj následníci Joritoma, šógunát ako systém pretrval až do reforiem Meidži z 19.storočia.
Ján VIII. (konštantínopolský patriarcha)
'''Ján VIII. Xifilinos (iné mená: Ióannes VIII. Xifilinos, ; pre iné prepisy pozri: Ján Xifilinos'''; * okolo 1005 /1010 až 1012, Trebizond† 2. august 1075, Konštantínopol) bol byzantský vzdelanec, právnik, klerik a mních, konštantínopolský patriarcha v rokoch 10641075, autor viacerých diel.
Životopis
Ján sa narodil do rodiny Xilifinovcov v byzantskom meste Trebizond na Čiernom mori. O jeho rodine sa veľa nevie, usudzuje sa však, že pochádzala z chudobnejších pomerov. Jeho otec zomrel ešte v Jánovom detstve a o Xifilina sa tak starala iba matka. Základné vzdelanie získal v rodnom meste. Jeho synovcom bol rovnomenný mních a epitomista Ján Xifilinos.
Možno v apríli 1047 získal post nomofylaxa didaskolos (strážcu zákonov - t.j. rektora) na právnickej škole v Konštantínopole. Už pred konštantínopolskú školu provizórne viedol spolu s filozofom Psellom (od roku 1044/1045?). Svojich študentov viedol k interpretácii právnych otázok v rámci histórie. Normy prispôsoboval filozofickému prístupu, vzorom mu bol Aristoteles. Naopak platonizmus svojho priateľa Psella kritizoval. Koncom 40. rokov sa Xifilinos dostal do nemilosti cisára Konštantína Monomacha a akýmsi Ofridom (alebo Ofrydom, zrejme sudcom) bol pre mladý vek a spôsob výkladu narieknutý z voľnomyšlienkarstva. Na Jánovu stranu sa postavil jeho priateľ Michal Psellos. I napriek tomu bol Xifilinos z funkcie odvolaný, pravdepodobne preto, že Ofridas mal podporu starších sudcov a právnikov v meste.
Jeho prvou starosťou na novej pozícii bola otázka heréz na východných hraniciach ríše. Už na začiatku svojho patriarchátu odsúdil do exilu jakobitského metropolitu v Meliténé. V roku 1066 oficiálne vyhlásil cirkevnú úniu medzi miafyzitskou arménskou cirkvou a Konštantínopolom. Únia bola aktom politického významu v kontexte byzantskej politiky na východe, kde krajinu ohrozovali Seldžuci. Z arménskej strany úniu ratifikoval Jakub, ktorý však nemal oficiálne povolenie svojej cirkvi. Odvolal tiež rozhodnutie patriarchu Michala I., ktoré zakazovalo metropolitom sídliacim v Konštantínopole voliť biskupov vakantných diecéz z hlavného mesta.
Ako patriarcha sa angažoval v otázke následníctva po smrti Konštantína X. Duku. Krátko pred 21. májom 1067 prijal na žiadosť umierajúceho cisára prísahu jeho manželky Eudokie, že sa nikdy znovu nevydá. Chcel tým zabezpečiť nástupníctvo jeho synov na trón. Patriarcha pohrozil cisárovnej kliatbou pre prípad, že by prísahu porušila. Situácia v podstate ponechala moc v rukách Michala Psella a cézara Jána Duku, brata zosnulého Konštantína X. Už o niekoľko mesiacov neskôr však na východe hrozilo nebezpečenstvo zo strany Seldžukov. Byzancia od nepriateľa utrpela vážne porážky a Ján preto Eudokiu z prísahy vyslobodil a umožnil jej oženiť sa s Romanom Diogenom. Zúčastnil sa tiež uzavretia zmluvy medzi Byzanciou a Normanom Robertom Guiscardom o zasnúbení byzantského cézara Konštantína Duku a Guiscardovej dcéry.
Vyvinul tiež činnosť v oblasti renovácie a výzdoby konštantínopolských chrámov. Osobitnú pozornosť dokonca venoval výzdobe chrámu Hagia Sofia. Zomrel v januári 1075. Pochovaný bol v monastieri nad Bosporom.
Dielo a učenie
Čo sa týka Xifilinovej spisovateľskej činnosti, dá sa s istotou povedať iba málo. Napísal zrejme viacero najmä právnických diel. Bývajú mu pripisované (napr. Wanda Wolská-Conusová) kritické komentáre ku Bazilikám (celkovo až okolo 63 tzv. scholií), no i Tractus de creditis, De peculiis a Meditatio de nudis pactis ako aj hagiografické dielo Zázraky svätého Eugenia. Dnes je uznávaný aj za autora Novella Constitutio, možno najkompletnejšieho pojednania o opodstatnenosti práva, funkcii práva a vzťahu štátu a práva v celom stredno-byzantskom období. Autorom však môže byť aj Ióannes Mauropus či iný spisovateľ.
Podľa Wolskej-Conusovej existovali v jedenástom storočí dve protichodné školy byzantského právneho myslenia. Prvou bola skupina zastúpená Xifilinom a jeho študentmi, ktorí uplatňovali vysoko teoretický prístup k právu a ktorí sa opierali o interpretáciu právnych textov zo šiesteho a začiatku siedmeho storočia. Druhá predstavovala etablovanejších byzantských právnikov, ktorým sa nepáčil Xifilinov vzostup a ktorí dávali prednosť Bazilikám pred prácami justiniánskych a post-justiniánskych právnikov. Xifilinovi tak prisudzuje zavedenie nových vyučovacích metód a prístupov skúmania pôvodného justiniánskeho práva na konštantínopolskej právnickej škole. Hoci ide o významnú štúdiu, mnohí moderní učenci a odborníci na stredno-byzantské právo tento postulát odmietajú a tvrdia, že Monomachom vytvorená škola žiadne veľké inovácie v prístupe k rímskemu právu nepriniesla.
Ďalším postulátom často spájaným s činnosťou konštantínopolskej právnickej fakulty bol, že Xifilinos a jeho študenti vytvorili akúsi „glossu ordinariu“ (súbor komentárov vo forme glos - scholií) pre Baziliky, ktorá kombinovala „starú“ scholiastickú (komentátorskú) školu šiesteho a siedmeho storočia s „novým“ prístupom scholiastov stredného byzantského obdobia. Súčasné chápanie rukopisnej tradície Baziliky ale na túto myšlienku vrhá zásadné pochybnosti.
PGC 6
PGC 6 je šošovková galaxia v súhvezdí Pegas. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,4. Od Slnka je vzdialená približne 78,5 miliónov parsekov, alebo 256,03 miliónov svetelných rokov.
Apt (Vaucluse)
Apt je francúzska obec v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Hra o tróny
Hra o tróny je známy fantasy román amerického autora G. R. R. Martina. Je prvým dielom knižnej série Pieseň ľadu a ohňa. Po tomto románe bol pomenovaný seriál natočený na motívy celej knižnej série. V angličtine vyšiel román po prvý raz 1. augusta 1996. Slovenský preklad vyšiel v roku 2014 vo vydavateľstve Tatran.
Román sa odohráva vo fiktívnej krajine, ktorej kultúra pripomína stredovek, a je osadený množstvom postáv. Zameriava sa najmä na osudy členov vysokej šľachty, rodov Starkovcov, Lannisterovcov a Targaryenovcov, ktorí spolu súperia o Železný trón, post vládcu ríše Sedem kráľovstiev. Za obrovským Múrom ohraničujúcim severný koniec kráľovstva sa však na ríšu chystá oveľa väčšie zlo.
Pokračovaním románu je Súboj kráľov.
Línia Západozeme
Príbeh sa začína odohrávať štrnásť rokov po udalostiach, ktoré významne zmenili Sedem kráľovstiev. Dovtedy, tak ako aj predošlých zhruba tristo rokov, Siedmim kráľovstvám vládol rod Targaryenovcov, dračích jazdcov. Draky vo svete už dávno vymreli a Targaryenovci sa stávali čoraz šialenejšími, pretože kvôli uchovaniu čistoty svojej línie sa ženili bratia so sestrami a iní blízki príbuzní. Proti poslednému Targaryenskému kráľovi Aerysovi zvanému Šialený preto povstali veľké šľachtické rody Arrynovcov, Starkovcov a Baratheonovcov. S neskorším prispením rodu Lannisterovcov sa im podarilo rod Targaryenovcov zvrhnúť a na trón dosadiť Roberta Baratheona, ktorého pobočníkom sa stal starší Jon Arryn. Robert si vzal za manželku krásnu Cersei Lannisterovú a Jaime, jej brat-dvojča, ktorý vlastnoručne zabil šialeného Aerysa, je jedným z členov kráľovskej gardy kráľa Roberta. Robert vlastnoručne zabil korunného princa Rhaegara, ktorý uniesol Robertovu pôvodnú snúbenicu Lyannu Stark. Smrť našla aj Rhaegarova manželka a jej dve maličké deti.
Všetci potomkovia Šialeného kráľa Aerysa však nie sú mŕtvi. Rhaegarovym dvom mladším súrodencom princovi Viserysovi a princeznej Daenerys, sa podarilo ujsť z ríše za Úzke more. Tam Viserys spriada plány na pomstu a znovudobytie Siedmich kráľovstiev. Za týmto účelom predá svoju iba trinásťročnú poddajnú sestru Daenerys vodcovi kočovného kmeňa Dothrakov, čo mu má zabezpečiť potrebnú armádu. Ich osudy sleduje jedna z dvoch hlavných dejových línií románu.
Druhá dejová línia sleduje prevažne osudy rodu Starkovcov. Na hrade Zimovres vládne drsnému a nehostinnému Severu, jednému zo Siedmich kráľovstiev, lord Eddard Stark, dobrý priateľ Roberta Baratheona a Joha Arryna. S manželkou Catelyn z rodu Tullyov majú päť detí: Robba, Sansu, Aryu, Brandona a Rickona. Ako nevlastní súrodenci s nimi žijú ďalšie deti (dospievajúci) – Jon Snow, ktorý je údajným nemanželským synom Eddarda Starka, a Theon Greyjoy, dedič ríše Železné ostrovy, ktorého od detstva jeho otec drží ako rukojemníka, pretože jeho otec kedysi voči Siedmim kráľovstvám povstal.
Každé z detí Eddarda Starka dostane na začiatku knihy šteňa pravlka – bytosti dravšej a väčšej ako bežný vlk, ktorý je v erbe rodu Starkovcov. Deti šteňatá cvičia a vychovávajú a zdajú sa s nimi byť zvláštne previazané. Stanú sa ochrancami detí pred ich nepriateľmi.
Po dlhých rokoch odlúčenia sa kráľa Robert so svojou najbližšou rodinou a sprievodom vyberie navštíviť na sever lorda Eddarda. Eddarda Starka zasiahne správa o náhlej smrti Jona Arryna. Eddardova manželka Catelyn zanedlho dostane šifrovanú správu od svojej sestry Lysy, ktorá bola Arrynovou manželkou, že Jona Arryna zavraždili Lannisterovia. Keď Eddardovi Robert ponúkne, aby zaujal miesto pobočníka kráľa, Eddard ho na Catelynino naliehanie, hoci s neochotou, prijme. Rozhodne sa vypátrať, prečo Jon Arryn musel umrieť a snaží sa vyhovoriť Robertovi, aby nechal zavraždiť Daenerys Targaryenovú, pretože je to iba nevinné dieťa. Robert zároveň zasnúbi svojho najstaršieho syna Joffreyho a Eddardovu najstaršiu dcéru Sansu.
Kým je Robert na návšteve u Starkovcov, malý Brandon „Bran“ Stark napriek matkinmu zákazu lozí po múroch Zimovresu. Vtom je vo vysokej, starej opustenej veži svedkom výjavu, ktorý vidieť nemal: Jaime Lannister súloží s vlastnou sestrou Cersei. Dvojica pristihne Brana, ako ich špehuje. Jaime zhodí Brana z veže, aby umrel a nikomu ich tajomstvo neprezradil. Bran však prežije, zostáva ale v bezvedomí a má zlomenú chrbticu. Po márnom čakaní, či sa preberie, napokon Eddard Stark s ťažkým srdcom odchádza s Robertovým sprievodom na juh, do hlavnému mesta, Kráľovho prístavu, aby zaujal svoje povinnosti pobočníka kráľa. Eddard berie so sebou aj obe svoje dcéry, princovu snúbenicu Sansu, ktorá sa z ich cesty veľmi teší, a vzdorovitú Aryu. Všetci Starkovi synovia zostávajú s lady Catelyn na Zimovrese. Len Jon Snow, nemanželský Eddardov syn, vyslovil prianie stať sa členom Nočnej hliadky, ktorá stráži ríšu na jej severnom konci, na obrovskej ľadovej stene Múr. Jon preto odchádza na sever spolu s Eddardovym bratom Benjenom, ktorý je už dávnejšie členom Nočnej hliadky.
Počas cesty kráľovskej karavány na juh rastie napätie medzi Starkami a Lannisterovcami. Po potýčke s Joffreym, pri ktorej obe sestry Starkov prídu o svojich zlovlkov a je zabitý aj chlapec – syn mäsiara, Arya znenávidí korunného princa aj kráľovnú. Jej pobyt v Kráľovom prístave je pre ňu spočiatku utrpením. Neskôr jej však jej otec nájde šermiara Syria, od ktorého sa učí zaobchádzať s mečom, po čom veľmi túžila. Sansa je zaslepená láskou k Joffreymu a prehliada náznaky, že jej milovaný snúbenec a jeho obdivovaná matka kráľovná sú krutej povahy.
Na Zimovrese sa po odchode kráľovho sprievodu najatý vrah pokúsi zabiť bezvedomého Brana. Život mu zachráni pravlk a prítomnosť jeho matky. Tá predpokladá, že za útokom stáli Lannisterovci. Vypraví sa preto na juh, aby varovala svojho manžela a dcéry. Petyr „Malíček“ Baelish, člen kráľovskej rady, ktorý mal pre Catelyn v mladosti slabosť, vyhlási, že dýka, ktorou na Brana zaútočili, patrila kráľovninmu bratovi Tyrionovi Lannisterovi. Pri ceste domov Catelyn narazí na Tyriona, ktorý sa vracia na juh zo svojej návštevy Múru. Z náhleho popudu unesie Tyriona a zverí ho svojej sestre Lyse. Tyrion je napokon prepustený, ale nepriateľstvo medzi Starkovcami a Lannisterovcami ešte rastie. Z pomsty za únos Tyriona napadne jeho brat Jaime Eddarda, zabije jeho dvoch strážcov a Eddarda zraní. Jaime potom ujde z mesta ku svojmu otcovi Tywinovi. Ten vyšle svojich ľudí na čele so sadistickým rytierom Horom plieniť ríšu Riečne krajiny, odkiaľ pochádza Catelyn. Napriek Robertovmu zúreniu a nešikovným snahám o uzmierenie oboch strán sa Starkovci aj Lannisterovci začnú pripravovať na vojnu.
Kráľ Robert na dlhšiu dobu odíde na lov a v jeho neprítomnosti vládne Eddard. Ten pošle časť svojho vojska, ktoré si so sebou vzal do Kráľovho prístavu, aby pomstilo napadnutých sedliakov v riečnych krajinách. Medzičasom si Eddard potvrdí, že Jon Arryn bol zavraždený (aj keď konkrétny vrah stále nie je známy) a pochopí aj motív: Jon vypátral, že kráľ nie je otcom ani jedného z kráľovniných detí. Všetky s ňou splodil jej vlastný brat Jaime. Eddard povie Cersei, čo zistil a navrhne jej, aby aj s deťmi ušla, pretože mu to po Robertovom návrate z lovu mieni povedať a Robert nechá zabiť. Kráľovná ale zostane a dopomôže k smrti vlastnému manželovi. Kráľovnin bratranec dáva počas lovu kráľovi príliš silné víno. On sa opije a následkom toho ho napadne a smrteľne zraní obrovský kanec. Eddard sa s Robertom teda znova stretne už iba na jeho smrteľnej posteli. Robert oľutuje a odvolá svoje snahy zabiť Daenerys a poverí Eddarda nad vládou nad ríšou, kým Joffrey nedospeje. Eddard nemá to srdce povedať mu, že Joffrey nie je jeho syn.
Keď kráľ umrie, Eddard pred kráľovským dvorom vyhlási, že následníkom trónu nie je Joffrey, ale Robertov brat Stannis. Kráľovná, ktorá sa vyhlási za kráľovu regentku, za to nechá Eddarda zatknúť a jeho mužov pobiť. Eddard síce predvídal, že môže dôjsť k násiliu a preto poverí Malíčka, aby podplatil mestskú hliadku, nech bojuje na jeho strane. Malíček ho však zradil a mestská hliadka bojuje na strane kráľovnej. Oslabené Eddardove vojsko kráľovská stráž premôže a jeho uvrhnú do väzenia. Jeho staršia dcéra Sansa je uväznená vo svojich komnatách, mladšej Aryi sa však podarí ujsť z hradu. Eddardov syn Robb zvolá svojich vazalov a vydá sa na juh s armádou, ktorá má jeho otca oslobodiť. Musí pritom prejsť cez most strážený lordom Walderom Freyom. Aby ho Frey pustil, musí mu Robb okrem iného sľúbiť, že sa ožení s nejakou z jeho dcér alebo vnučiek. Freyova armáda sa k nim pridá, spoločne porazia armádu lorda Tywina a zajmú Jaimeho Lannistera. Tywin Lannister vyšle Tyriona do Kráľovho prístaviska, aby sa stal pobočníkom kráľa, svojho synovca Joffreyho.
Filip Kuffa
Ing et. Ing. Filip Kuffa (* 3. október 1987, Kežmarok) je slovenský politik a poslanec Národnej rady Slovenskej republiky za stranu ŽIVOT - NS. V súčasnosti pôsobí ako podpredseda strany.
Hra o tróny
Línia Západozeme
Na uväzneného Eddarda naliehajú, nech sa prizná, že je zradcom, inak nechajú popraviť Sansu. Eddard sa napokon podvolí. Sansa a ďalší predpokladajú, že Joffrey ušetrí Eddardov život a tak ako mnohých iných zločincov ho pošle k Múru, aby sa pridal k Nočnej hliadke. Joffrey ale nechá Eddarda sťať, čoho svedkom sú obe jeho dcéry. Sansa konečne znenávidí Joffreyho, no ostáva jeho väzenkyňou a snúbenicou, Arya sa pokúša vrátiť domov na Zimovres. Robba jeho vazali vyhlásia za kráľa Severu a postupujú s armádou na juh do vojny proti Joffreymu a Cersei.
Línia za Úzkym morom
Za Úzkym morom si zatiaľ Daenerys zvyká na život medzi Dothrakmi. Zo začiatku trpí a ich zvyky jej pripadajú odpudivé a barbarské. Jej nový manžel, khal Drogo, k nej však nie je krutý a postupne sa medzi nimi začne rodiť láska. S vysokým postavením, ktoré svadbou k vodcom Dothrakov získala, rastie aj Daenerysino sebavedomie. Viserys je však čoraz zúrivejší a netrpezlivejší, že Dothrakovia ešte nešli bojovať za jeho vec. Pri návšteve dothrackého mesta Vaes Dotrhak sa Viserys opije a opitý pred Drogom vyhlási, že ak mu nedá kráľovskú korunu, vezme si svoju sestru naspäť a jej nenarodené dieťa zabije. Drogo ho ako splnenie sľubu nechá popraviť tak, že mu na hlavu dá vyliať roztavené zlato.
Filip Kuffa
Životopis
Po absolvovaní cirkevného gymnázia, študoval na Technickej univerzity vo Zvolene, kde úspešne vyštudoval v odboroch lesníctvo, aplikovaná zoológia a poľovníctvo. Po vysokej škole pracoval v Žakovciach, v Inštitúte Krista Veľkňaza a neskôr bol zamestnaný v lesníckom sektore. Je ženatý a má tri dcéry.
Hra o tróny
Línia za Úzkym morom
Po Viserysovej smrti sa za dedičku trónu Siedmich kráľovstiev začne považovať Daenerys. Khal Drogo prisahá, že pre ich syna ríšu dobyje. Pri jednej bitke však utŕži zranenie, ktoré sa zapáli. Daenerys robí všetko preto, aby ho zachránila a neváha sa ani uchýliť ku krvavej, zakázanej mágii. Čarodejnica Miri Maz Duur, ktorej prikáže zachrániť khala, ju však zradí. Drogo prežije ako tvor bez duše, Daenerysino nenarodené dieťa umrie a ona sama zostane neplodná. V zúfalej situácii Daenerys upáli Miri Maz Duur spolu s manželovým telom na hranici, na ktorú z nevysvetliteľného popudu položí aj tri dračie vajcia. Tie dostala ako svadobný dar a považujú sa už za dávno mŕtve. Z vajec sa však v ohni vyliahnu traja draci. Daenerys sa stáva dračou matkou a so zvyškami svojho ľudu pokračuje v odhodlaní vydobyť si pre seba Železný trón.
Filip Kuffa
Rodina
Jeho otcom je poslanec NR SR Štefan Kuffa a jeho strýkom kňaz Marián Kuffa.
Hra o tróny
Hlavné postavy
Uvedený vek je ich vekom na začiatku knižnej série.
Filip Kuffa
Pôsobenie v politike
Je členom politickej strany ŽIVOT - NS a v parlamentných voľbách v roku 2020 bol zvolený do NR SR. Okrem neho boli zo strany ŽIVOT - NS zvolení aj poslanci Štefan Kuffa a Tomáš Taraba. Po veľmi krátkom pôsobení v klube ĽSNS a politických nezhodách odtiaľ odišli. Neboli nikdy ako členovia tejto strany, ale kandidovali pod menom vlastnej politickej strany KDŽP, ktorá sa neskôr premenovala na súčasnú stranu ŽIVOT - NS. V rámci NR SR pôsobí vo výbore pre pôdohospodárstvo a životné prostredie prostredie.
Hra o tróny
Niektoré vedľajšie postavy
Tieto postavy vystupujú v Hre o tróny ako vedľajšie, ale v ďalších dieloch série zohrajú významnejšiu úlohu
Ázijská finančná kríza
Kriza zasiahla predovšetkým tzv. ázijské tigre, ktoré v rokoch bezprostredne pred ňou zaznamenali rýchly ekonomický rast. Najviac poškodenými krajinami boli Thajsko, Indonézia, Južná Kórea a Malajzia. Výrazný negatívny dopad na svoje ekonomiky pocítili taktiež Filipíny, Hongkong a Taiwan. Japonsko v tomto období taktiež zaznamenalo hospodárske problémy, ktoré síce finančná kríza nespôsobila, ale prispela k ich prehĺbeniu.
Pozadie
Od začiatku deväťdesiatych rokov rástli ekonomiky juhovýchodnej Ázie vysokým tempom, v priemere 5 – 9 % ročne. Po ukončení spoločensko-politickej transformácie, ktorá prebiehala najmä v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch, sa ekonomiky liberalizovali a prilákali investorov, predovšetkým z Japonska a Európy, ktorí do regiónu presúvali produkciu, najmä kvôli lacnej pracovnej sile. Do polovice roku 1997 do regiónu prišlo takmer 400 miliárd dolárov. Ekonomiky boli silno zamerané na výrobu pre export a vďaka technologickému pokroku a investíciám do infraštruktúry sa zvýšila produktivita práce.
Hoci sa analýzy dôvodov, ktoré krízu zapríčinili, rôznia, dajú sa identifikovať tri hlavné oblasti:
Úverová bublina
Nárast úverov v období pred krízou bol o 8 – 10 % rýchlejší než rast HDP. Peniaze smerovali najmä do trhu s nehnuteľnosťami a do akciových trhov, ktorých hodnota sa v deväťdesiatych rokov zvýšila štvornásobne. Podiel bankových aktív na HDP sa dostal na úroveň 200%. Rast cien nehnuteľností podporoval prílev ďalších investícií a zároveň umožnil vydávanie nových úverov, čo vytvorilo začarovaný kruh.
Fixný menový kurz
Vlády v regióne zaviedli fixáciu miestnych mien na americký dolár, aby podporili export a prilákali zahraničný kapitál. To síce spočiatku fungovalo, po roku 1995 však začal dolár posilňovať oproti európskym menám a japonskému jenu. Spolu s dolárom posilňovali aj domáce meny, čo predražovalo export a viedlo k postupnému poklesu konkurencieschopnosti na svetových trhoch. Obchodná bilancia východoázijských štátov sa dostala do deficitu.
Chyby v makroekonomickej politike
Nadužívanie úverov viedlo k tomu, že zadĺženie u zahraničných bánk presiahlo úroveň štátnych devízových rezerv. To neskôr viedlo k tomu, že štáty neboli schopné udržať menový kurz s americkým dolárom a museli devalvovať. Veľké množstvo lacných úverov viedlo k príliš vysokej úrovni investovania a množstvo investícií bolo nerentabilných. Finančné trhy v regióne ostávali naďalej nízko rozvinuté, keďže väčšina finančných transakcií bola štruktúrovaná v tradičných finančných centrách.
Priebeh krízy
náhľad|Výmenný kurz thajského bahtu, malajského ringgitu a filipínskeho pesa voči nemeckej marke v rokoch 1995 – 1999 Krízu spustili útoky menových špekulantov na thajský baht v dňoch 14. a 15. mája 1997. Po posilnení amerického dolára špekulanti predpokladali, že výmenný kurz medzi thajskou a americkou menou nezodpovedá reálnemu výkonu ekonomiky. Thajská centrálna banka skutočne nemala dostatok devízových rezerv na udržanie kurzu a 2. júla 1997 kurz bahtu uvoľnila. Ten sa následne prepadol o 40%. Došlo k úniku zahraničného kapitálu z krajiny a ekonomika sa zastavila. V konečnom dôsledku došlo k prepadu HDP, masívnemu prepúšťaniu a akciový trh sa prepadol o 75 %.
Po uvoľnení kurzu thajského bahtu sa presunul tlak na uvoľnenie fixného menového kurzu do Indonézie. Hoci mala indonézska ekonomika lepšie ekonomické ukazovatele než thajská (nízka inflácia, obchodný prebytok, vysoké devízové rezervy), veľa indonézskych firiem malo dlh v dolároch. Centrálna banka uvoľnila menový režim v polovici augusta 1997 a rupia zaznamenala najstrmší prepad o 80 %. Situácia v Indonézii bola najhoršia spomedzi krajín zasiahnutých krízou, v nasledujúcom roku sa ekonomika prepadla o viac ako 13 % a zlá hospodárska situácia viedla k násilným protestom, ktoré viedli k zvrhnutiu dlhoročného prezidenta Suharta.