cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Republic F-84 Thunderjet
Republic F-84 Thunderjet bol americký prúdový stíhací bombardér. Vznikol v roku 1944 z požiadavky United States Army Air Forces na dennú stíhačku a po prvýkrát vzlietol v roku 1946. Napriek tomu, že sa do výroby dostal v roku 1947, trpel mnohými konštrukčnými problémami a problémami s motorom, následkom čoho USAF nebolo schopné vykonať ani jednu činnosť, na ktorú bolo skonštruované a zvažovalo zrušenie celého programu. Lietadlo nebolo až do roku 1949 plne bojaschopné, kedy sa objavila verzia F-84D a vývoj ukončila až konečná verzia F-84G v roku 1951. V roku 1954 bol F-84 Thunderjet s rovným krídlom doplnený o stíhaciu verziu F-84F Thunderstreak so šípovitým krídlom a prieskumnú verziu RF-84F Thunderflash.
Thunderjet bol v čase Kórejskej vojny hlavným útočným lietadlom USAF, pričom uskutočnil 86 408 misií a v tejto vojne zničil 60% všetkých pozemných cieľov, rovnako ako zostrelil 8 lietadiel MiG. Viac než polovica zo 7 524 vyrobených kusov slúžila v krajinách NATO a bolo prvým lietadlom, ktoré používala akrobatická letecká skupina USAF Thunderbirds. Strategické vzdušné veliteľstvo malo F-84 Thunderjet k dispozícii od roku 1948 do roku 1957.
Stroj F-84 bol prvým sériovým stíhacím lietadlom ktorý bol schopný tankovania vo vzduchu a prvým strojom schopným niesť nukleárnu zbraň – taktickú atómovú bombu Mark 7. Upravené F-84 boli použité v rôznych nezvyčajných projektoch ako FICON alebo Tom-Tom, kde boli použité ako tzv. parazitné lietadlá, alebo v turbovrtuľovej nadzvukovej verzii XF-84H Thunderscreech.
Kódové označenie typu F-84 môže byť mätúce. Verzie F-84A až F-84E a F-84G sú označované ako Thunderjet. Verzie F-84F Thunderstreak a RF-84F Thunderflash sú odlišnými strojmi so šípovitým krídlom. Model F-84F so šípovitým krídlom bol zamýšľaný ako malá modifikácia verzie F-84 s priamym krídlom, ktorý sa mal líšiť len minimálnymi odchýlkami v konštrukcii a použitých dieloch. Oneskorenie výroby verzie F-84F vyústilo do výroby ďalšej verzie s rovným krídlom – F-84G.
Vznik a vývoj
V roku 1944 začal šéfkonštruktér firmy Republic Aviation, Alexader Kartveli, prácu na návrhu novej prúdovej stíhačky, ktorá mala nahradiť stíhačku P-47 Thunderbolt s piestovým motorom. Počiatočná snaha prekonštruovať P-47 na zabudovanie prúdového motora sa ukázala ako neuskutočniteľná, kvôli veľkému priemeru vtedajších prúdových motorov. Namiesto toho, Kartveli so svojím tímom navrhli úplne nový stroj s aerodynamickým trupom, ktorého väčšiu časť zaberal prúdový motor s axiálnym kompresorom, pričom palivo bolo uložené v pomerne hrubých rovných krídlach.
Dňa 11. septembra 1944 zverejnili United States Army Air Forces (USAAF) hlavné technické požiadavky na novú dennú stíhačku s maximálnou rýchlosťou /h, doletom a výzbrojou šiestich  alebo štyroch  guľometov. Navyše, nový stroj mal používať nový prúdový motor General Electric TG-180 s axiálnym kompresorom, ktorý dostal v sériovej výrobe označenie Allison J35.
Virgo (detektor)
Projekt vnikol v roku 1993 schválením francúzskou CNRS a v 1994 talianskou INFN. V roku 2000 vznikla European Gravitational Observatory (EGO), ktorá tento experiment riadi. Stavba pôvodného detektoru bola dokončená v roku 2005. V roku 2011 bol detektor vylepšený na pokročilejšiu verziu (Advanced Virgo). Je súčasťou vedeckej spolupráce 20 laboratórií zo 6 krajín: Talianska, Francúzska, Holandska, Poľska, Maďarska a Španielska. Na výskume projekt Virgo spolupracuje s detektorom LIGO zo Spojených štátov.
Republic F-84 Thunderjet
Vznik a vývoj
thumb|left|Republic XP-84 Dňa 11. novembra 1944 dostala firma Republic objednávku na 3 prototypy novej stíhačky XP-84–model AP-23. Keďže dizajn sľuboval väčšie výkony než mal Lockheed P-80 Shooting Star a firma Republic mala veľké skúsenosti s výrobou jednomiestnych stíhačiek, nebola vyhlásená žiadna verejná súťaž na tento kontrakt. Názov Thunderjet bol vybraný v zámere pokračovať v tradícii, ktorú začal P-47 Thunderbolt, pričom mal zdôrazňovať novú formu pohonu stroja. Ešte predtým, než sa prvý prototyp vzniesol do vzduchu, rozšírila USAAF svoju objednávku na 25 skúšobných strojov YP-84A a 75 sériových kusov P-84B.
Virgo (detektor)
Interferometrické detektory nie sú smerové (sú zamerané sa na celú oblohu) a hľadajú signály, ktoré sú slabé, zriedkavé a jednorazové, je preto nevyhnutná súčasná detekcia gravitačnej vlny vo viacerých prístrojoch na potvrdenie platnosti signálu a na odvodenie uhlového smeru k zdroju.
Virgo je izolovaný od vonkajších vplyvov: jeho zrkadlá a prístrojové vybavenie sú zavesené a jeho laserový lúč pracuje vo vákuu. Je vybavený dvoma ramenami dlhými 3 kilometre. V každom ramene je Fabry-Pérotov rezonátor, ktorý zvyšuje optickú dĺžku laseru z 3 na 100 km. Laser je rozdelený rozdeľovačom pod uhlom 45° na dva lúče, ktoré smerujú do dvoch kolmých ramien. Na konci ramien sa odrážajú zrkadlami a spájajú sa na rozdeľovači lúčov, čím sa generujú interferencie, ktoré sú detegované fotodiódou. Keď prichádzajúca gravitačná vlna zmení optickú dráhu laserových lúčov v ramenách, zmení potom aj interferenčný obraz zaznamenaný fotodiódou.
Republic F-84 Thunderjet
Vznik a vývoj
thumb|right|YP-84A-1-RE Thunderjet v službách [[United States Air Force|amerického letectva, cca 1948]]
Malý Polom
Malý Polom je druhý najvyšší vrch slovenskej časti Moravsko-sliezskych Beskýd. Leží na slovensko-českej hranici, približne severne od Turzovky v okrese Čadca.
Republic F-84 Thunderjet
Vznik a vývoj
Prvý prototyp XP-84 bol preložený na leteckú základňu Muroc (v súčasnosti nazývanú Edwards Air Force Base), kde prvýkrát vzlietol 28. februára 1946, pilotovaný majorom Wallaceom A. Lienom. Druhý prototyp ho nasledoval v auguste, pričom obe lietadlá mali motory J35-GE-7 s ťahom 16,66 kN. Pätnásť strojov YP-84A bolo dodaných na základňu Patterson (v súčasnosti Wright-Patterson Air Force Base) na testovanie. Od strojov XP-84 sa líšili vylepšeným motorom J35-A-15, niesli šesť guľometov M2 Browning (4 v nose lietadla a po jednom v každom krídle) a schopnosť niesť na koncoch krídel prídavné palivové nádrže, každá s obsahom 856 litrov.
Malý Polom
Poloha
Nachádza sa na severnom okraji slovenskej časti Moravsko-sliezskych Beskýd, v geomorfologickom podcelku Zadné hory. Vrch leží na slovensko-českej hranici, na rozhraní Žilinského a Moravsko-sliezskeho kraja a okresov Čadca a Frýdek-Místek. Južná časť masívu patrí do katastrálneho územia Klokočova, východné svahy zasahujú na územie obce Horní Lomná a západné patria obci Morávka. Malý Polom leží v hraničnom hrebeni, ktorý západným smerom pokračuje na vrch Polomka, južným smerom susedí Uhorská. Vrchom vedie rozvodnica medzi Čiernym (povodie Váhu) a Baltským morom (povodie Odry).
Republic F-84 Thunderjet
Vznik a vývoj
Kvôli meškaniu s dodávkami prúdových motorov a výrobou stroja XP-84A, sa do času začiatku sériovej výroby verzie P-84B v roku 1947, Thunderjet podrobil len obmedzeným letovým skúškam. Hlavný dopad na ovládateľnosť lietadla mali krídelné palivové nádrže. Toto sa však malo prejaviť neskôr.
Malý Polom
Opis
Vrch je súčasťou pohraničného hrebeňa, ktorý sa tu prudko stáča z juhozápadno-severovýchodného na severojužný smer. Severným smerom z masívu vybieha rázsocha vrchu Kozí hřběty. Svojou výškou je Malý Polom až 18. najvyšším vrcholom pohoria, no v slovenskej časti sa radí na 2. priečku. Masív je husto zalesnený a jeho svahy zásobujú vodou trojicu riek dvoch morí. Do Čierneho mora odteká voda z južnej časti prostredníctvom Predmieranky a rieky Kysuca, východné svahy napájajú riečku Lomná, ktorá ústi do Olše. Do Baltského mora cez Odru smeruje aj voda zo západných svahov, ktorá putuje riečkou Morávka a Ostravice. Vrch leží v CHKO Kysuce a jeho južná časť patrí do rovnomennej prírodnej rezervácie.
Republic F-84 Thunderjet
Bojové nasadenie
Verzia F-84B, ktorá sa od stroja YP-84A odlišovala iba zabudovanými guľometmi M3, schopnými rýchlejšej streľby, sa stala operačne spôsobilou pri 14. stíhacej skupine na základni Dow, v štáte Maine, v decembri 1947. Takmer okamžite nasledovali letové obmedzenia, obmedzujúce maximálnu rýchlosť na Mach 0,8, kvôli reverzom riadenia a obmedzenia preťaženia na maximálne 5,5 g, kvôli ohýbaniu plechov na trupe. Problém bol znásobený nedostatkom náhradných častí a ťažkosťami pri údržbe, čo lietadlu čoskoro vyslúžilo prezývku „Nočná mora mechanikov“. Dňa 24. mája 1948 bola celá flotila F-84B uzemnená, kvôli štrukturálnym zlyhaniam.
thumb|Skupina lietadiel F-84B Thunderjet 48. letky 14. stíhacej skupiny amerického letectva letí vo formácii, 1948
Portugalský vodný pes
náhľad|Portugalský vodný pes
Republic F-84 Thunderjet
Bojové nasadenie
Kontrola celého programu F-84 v roku 1948 odhalila, že žiaden zo strojov F-84B alebo F-84C nemôže byť považovaný za nasaditeľný alebo schopný vykonávania žiadnej z úloh, na ktoré boli určené. Program bol zachránený pred zrušením vďaka verzii F-84D, ktorej výroba už bola na ceste, pričom uspokojivo vyriešila hlavné nedostatky. Porovnanie s F-80 Shooting Star odhalilo, že Shooting Star potreboval kratšiu vzletovú dráhu, lepšiu stúpavosť v malých výškach a lepšiu manévrovateľnosť. Naopak, F-84 mohol niesť väčší náklad, bol rýchlejší a mal lepšie vlastnosti vo vyšších výškach a taktiež dlhší dolet.
Malý Polom
Výhľady
Vďaka jedľovobukovému porastu sú výhľady z vrchu veľmi obmedzené, no z menších odlesnených plôch sa i tak naskytujú ďaleké výhľady. Západným smerom sú pozorovateľné okolité vrchy pohoria, dobre pozorovateľné sú i ďalšie susedné pohoria. Pri vhodných podmienkach je tak možné zhliadnuť vrcholy Sliezskych Beskýd, Kysuckých Beskýd, Malej Fatry a Javorníkov, ojedinele však aj masív Pilska a Babej hory, Vysoké Tatry, Veľký Choč či Strážov.
Republic F-84 Thunderjet
Bojové nasadenie
Ako dočasné riešenie investovala USAF v roku 1949 8 miliónov USD na zavedenie viac než 100 zlepšení pre všetky verzie F-84B, medzi ktoré patrilo hlavne posilnenie krídel. Napriek takýmto vylepšeniam bola verzia F-84B do roku 1952 zo služby vyradená.
Portugalský vodný pes
Portugalský vodný pes je plemeno pracovného psa. Pôvod tohto plemena je v oblasti portugalského regiónu Algarve, odkiaľ sa rozšíril po celom portugalskom pobreží.
Republic F-84 Thunderjet
Bojové nasadenie
Verzia F-84C používala o niečo spoľahlivejší motor J35-A-13 a iné konštrukčné vylepšenia. Keďže bol v podstate identický s verziou F-84B, trpel rovnakými nedostatkami a v roku 1949 sa podrobil rovnakému zlepšovaniu. Všetky stroje verzie F-84C boli do roku 1952 vyradené zo služby.
Portugalský vodný pes
Portugalský vodný pes je pomerne vzácne plemeno. Nedávno získal väčšiu slávu tým, že bol vybraný ako pes amerického prezidenta Baracka Obamu, ktorý dostal meno Bo.
Malý Polom
Turistika
Vrchol Malého Polomu obchádza turistická magistrála, preto patrí medzi menej navštevované a pokojnejšie časti pohoria. Slovenská časť navyše patrí do národnej prírodnej rezervácie, čo obmedzuje voľný pohyb turistov. Samotný masív je však prístupný z viacerých smerov.
Republic F-84 Thunderjet
Bojové nasadenie
Štrukturálne vylepšenia boli továrensky implementované na verzii F-84D, ktorá bola do služby zavedená v roku 1949. Krídla mali hrubší hlinníkový poťah, palivový systém prispôsobený na prevádzku v zime, mohol používať palivo JP-4 a mal zabudovaný motor J35-A-17 s ťahom 22,2 kN. Bolo zistené, že neotestované krídlové palivové nádrže prispeli k oslabovaniu pevnosti krídla tak, že pri manévroch s veľkým preťažením sa ohýbali. Pre nápravu boli na tieto nádrže inštalované malé trojuholníkové plôšky. Verzia F-84D bola zo služby v USAF vyradená v roku 1952 a z Národnej leteckej gardy v roku 1957. Prvým efektívnym a plne spôsobilým Thunderjetom bola verzia F-84E, ktorá bola do služby zavedená v roku 1949. Mala zabudovaný motor J35-A-17, opätovne posilnené krídla, trup predĺžený o v časti pred krídlami a o  rozšírený trup, kvôli zväčšeniu kokpitu a priestoru pre avioniku. Rovnako mala aj nový zbraňový zameriavač A-1C s radarom APG-30, a pylóny pre dodatočný pár 870 litrových palivových nádrží. Tie umožnili zvýšiť dolet z 1 370 na.
thumb|right|Podvesovanie výzbroje na portugalský F-84 Thunderjet na základni Luanda v 60. rokoch počas [[Portugalská koloniálna vojna|koloniálnych vojen v Afrike]]
Napriek vylepšeniam nikdy nebola schopných operačného nasadenia viac než polovica F-84E súčasne. To bolo spôsobené hlavne veľkým nedostatkom náhradných dielov pre motor Allison. Očakávalo sa, že F-84E mesačne nalieta 25 hodín, so 100 hodinami medzi jednotlivými opravami motora. Skutočná dĺžka letov počas vojny v Kórei a ich nasadenie NATO-m však rýchlo prevýšili očakávania a dodávky sa stali nedostatočnými, rovnako ako schopnosť firmy Allison vyrábať nové motory. Verzia F-84E bola z USAF vyradená v roku 1956 a z jednotiek Národnej gardy v roku 1959.
Konečnou verziou F-84 s rovným krídlom bola F-84G, ktorá do služby vstúpila v roku 1951. Na lietadle bola v ľavom krídle zabudovaná trubica pre doplňovanie paliva počas letu, autopilot, pristávací prístrojový systém, motory J35-A-29 s ťahom 24,7 kN a schopnosť niesť jednu atómovú bombu Mark 7. Verzia F-84G bola zo služby v USAF vyradená v polovici 60. rokov.
Od začiatku 60. rokov minulého storočia bol stroj široko nasadený Portugalskými vzdušnými silami počas Portugalskej koloniálnej vojny v Afrike.
Lietanie s Thunderjetom
thumb|right|F-84E Thunderjet odpaľuje rakety [[High Velocity Aircraft Rocket|HVAR]]
Vďaka svojmu hrubému a rovnému krídlu, Thunderjet rýchlo dosiahol svoj rýchlostný limit Mach 0,82, pri lete na plný plyn a v malej výške. Lietadlo malo dostatočný výkon na rýchlejší let, ale prekročenie rýchlostného obmedzenia v malej výške vyústilo do prudkého kolísania a odtrhnutia krídla. Vo výške nad mohol F-84 letieť rýchlejšie, ale za cenu prudkých otrasov. Našťastie, rýchlosť sa dala ľahko regulovať, takže lietadlo bolo schopné bezpečného strmhlavého bombardovania z výšky.
Maximálna rýchlosť sa v Kórei ukázala byť problémom pri boji so sovietskym MiGom-15. Thunderjet bol pomalší než MiG a taktiež nebol schopný ostrej zatáčky, pričom jeho povolené preťaženie mohlo byť len 3 g, za ktorým nasledovalo prudké zníženie rýchlosti. Jeden z pilotov F-84E, ktorý dosiahol dva zostrely MiGov, dosiahol svoje druhé víťazstvo tak, že uviedol svoj stroj do prudkého kolísania. Prenasledujúci MiG nebol schopný nasledovať prudký manéver a druhý narazil do zeme. Našťastie pre pilota, lietadlo sa nerozpadlo, ale trup bol ťažko poškodený. F-84 bol stabilnou zbraňovou platformou a počítačový zameriavač pomáhal pri presnom zameriavaní a bombardovaní. Piloti chválili lietadlo pre jeho legendárnu odolnosť.
Medzi pilotmi mal Thunderjet prezývky ako „Olovené sane“ alebo „Diera nasávajúca vzduch“ alebo „Najrýchlejšia trojkolka na svete“. V manuále k lietadlu F-84 sa uvádzalo, že všetky stroje boli vybavené detekčným zariadením, ktoré po prekročení bezpečnej vzletovej rýchlosti začalo detegovať prach alebo nečistoty na konci vzletovej dráhy. Hneď ako zariadenie zacítilo prach, odblokovalo ovládanie a umožnilo pilotovi vzniesť sa. Rovnakým spôsobom bolo odporúčané, aby bolo v šachte predného podvozku nesené vrecko s prachom. Pri dosiahnutí bezpečnej vzletovej rýchlosti by pilot odhodil vrecko s prachom pod kolesá, ktorý by zmiatol detekčné zariadenie.
Vojna v Kórei
thumb|250px|Trojica lietadiel F-84E-15-RE Thunderjet z 27. stíhacej sprievodnej skupiny amerického letectva počas letu nad Kóreou, asi 1951
Počas vojny v Kórei sa Thunderjetu darilo výborne. Napriek tomu, že verzie F-84B a F-84C nemohli byť nasadené, pretože životnosť ich motorov J35 bola len 40 hodín, verzie F-84D a F-84E sa do bojov zapojili dňa 7. decembra 1950, s 27. stíhacou sprievodnou skupinou. Spočiatku bolo ich úlohou sprevádzanie bombardérov B-29 Superfortress. Prvý zostrel Thunderjetu bol zaznamenaný dňa 21. januára 1951, pričom boli stratené dva F-84. F-84 bol generáciu pozadu za MiGom-15, ktorý už mal šípovité krídlo, a bol deklasovaný najmä v prípadoch, keď boli MiGy pilotované sovietskymi pilotmi. Preto bola úloha čeliť MiGom onedlho zverená lietadlu F-86 Sabre. Rovnako ako jeho slávny predchodca P-47, bol aj F-84 preradený do úlohy stíhacieho bombardéra na priamu podporu pozemných vojsk, v ktorej vynikal.
F-84 uskutočnil spolu 86 408 misií, zhodil 55 586 ton bômb a 6 129 ton napalmu. Záznamy USAF uvádzajú, že F-84 boli zodpovedné za 60% všetkých zničených cieľov počas tejto vojny. Medzi známejšie operácie F-84 patrí útok z roku 1952 na priehradu Sui-ho. Počas vojny sa stali piloti F-84 prvými, ktorí využívali tankovanie vo vzduchu. Vo vzdušných súbojoch dosiahli piloti F-84 zostrely 8 MiGov-15, z celkovo 64 Sovietmi potvrdených strát. Celkové straty F-84D, E a G predstavovali 335 strojov.
Zaujímavosti
thumb|F-84G-26-RE Thunderjet vo farbách predvádzacej letky [[United States Air Force Thunderbirds|Thunderbirds amerického letectva, 1954]]
Od polovice 60. rokov začali byť v USAF stroje F-84/F-84F nahradzované stíhačkami F-100 Super Sabre a RF-84F boli nahradzované lietadlami RF-101 Voodoo, a preradené do služby v Národnej leteckej garde. Z nej začali byť vyradzované od roku 1971. Tri stroje RF-84F, patriace gréckym vzdušným silám boli vyradené v roku 1991 a boli poslednými operačnými F-84.
Puéchabon
Puéchabon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Republic F-84 Thunderjet
Špecifikácie (F-84G Thunderjet)
right|350px thumb|F-84G-6-RE Thunderjet 22. letky 36. stíhacieho krídla amerického letectva, asi 1950
Puéchabon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čerebľa pestrá
Čerebľa pestrá alebo čerebľa potočná (staršie čerebľa obyčajná, Phoxinus phoxinus) je malý druh sladkovodnej ryby z čeľade kaprovité (Cyprinidae). Je to typový druh rodu čerebľa (Phoxinus). Vyskytuje sa vo všetkých častiach Eurázie, od Británie a Španielska po východnú Sibír a Amur. Je všadeprítomná, prevažne v chladných tokoch (12 – 20 °C) a dobre okysličených a čistých tokoch s kamenistým/piesčitým dnom. Vyskytujú sa v kŕdľoch a sú plaché.
Zriedka presiahne dĺžku 10 cm a dožíva sa 6 rokov. Požiera zooplanktón, riasy, detrit, mäkkýše a larvy hmyzu Na boku tela má veľké tmavé škvrny, ktoré niekedy splynú do pásu. Má výrazný pohlavný dimorfizmus, samce sú v svadobnom šate pestro a variabilne zafarbené. Na hlave majú neresovú vyrážku. Trie sa v apríli až júni pri teplote nad 10 °C.
Queer Leaders Forum
náhľad|Sídlo na [[Medená ulica (Bratislava)|Medenej ulici č. 5 v Bratislave]]
Čerebľa pestrá
Ohrozuje ju znečistenie tokov a predácia pstruhových rýb. Je to dôležitá laboratórna ryba a návnada pre lov väčších rýb.
Queer Leaders Forum
Queer Leaders Forum (QLF) je občianske združenie na Slovensku, ktorého cieľom je presadzovanie rovnoprávnosti ľudí s homosexuálnou orientáciou. Združenie vzniklo ako projekt Prvého lesbického združenia Museion v roku 2007, ako občianske združenie bolo zaregistrované v marci 2009. Združenie sídli v Bratislave, jeho výkonná riaditeľka je Romana Schlesinger.
Centrum "Q"
Centrum "Q" bolo otvorené koncom roku 2011 v budove bratislavskej YMCA. V centre vznikne podporná skupina, ktorú budú viesť viesť psychologičky a ktorej cieľom je skupinová podpora rodičov a blízkych LGBT ľudí. Ďalšie skupiny v centre sú otvorené pre ľudí v procese coming out-u a transrodovým ľuďom. Týždenne centrum "Q" privítalo približne sto ľudí.
Podľa Romany Schlesinger dostalo centrum v roku 2017 pokutu vo výške svojej ročnej dotácie. Spôsobené to bolo premeškaním termínu na podanie záverečnej vyúčtovacej a obsahovej správy o päť dní. Centrum sa tak dostalo do konkurzu.
Dúhový PRIDE
V roku 2012 sa uskutočnil 3. ročník pochodu za ľudské práva neheterosexuálnych ľudí, za ich spoločenské a politické zrovnoprávnenie Dúhový PRIDE Bratislava, ktorého je QLF spoluorganizátorom.
Iné aktivity
Prvým projektom združenia QLF bol Medzinárodný deň boja proti homofóbii – Spoznajte nás, ktorého cieľom bolo predstaviť gejsko-lesbickú komunitu širšej verejnosti.
Medzi projekty združenia patrí aj projekt Vykopnime homofóbiu, ktorý sa uskutočnil 25. októbra 2008 na bratislavskom Námestí SNP ako súčasť 9. ročníka akčného týždňa Futbal proti rasizmu v Európe. Okoloidúci mali možnosť kopnúť loptu do brány futbalovému klubu Homofóbia. Postavy futbalistov boli karikatúry slovenských politikov s homofóbnymi výrokmi. Združenie sa prezentovalo aj na festivale Pohoda v roku 2008.
Sajjid Alí Chámeneí
Ajatolláh Sajjid Alí Husejní Chámeneí (po perzsky آیت‌الله سید علی حسینی خامنه‌ای [vyslov: ójätollóh sejjed hosejní älí chómeneí] ; * 16. júl alebo 17. júl 1939, Mašhad, Irán) je od úmrtia Chomejního v roku 1989 duchovným vodcom (ajatolláhom) Iránu, a tým faktickou hlavou štátu.
V rokoch 1981–1989 bol v poradí tretím prezidentom Iránu a patril k popredným Chomejního dôverníkom. Jeho rodina, ktorá odvodzuje svoj pôvod od imáma Husajna, mala silné náboženské korene – otec Hádží Sajjid Džavád Chámeneí dosiahol hodnosť mudžtáhida, starý otec Sajjid Husajn Chámeneí bol ájatolláhom v irackom Nadžafe. Pre svoj konzervativizmus je Chámeneí v súčasnosti hlavnou brzdou liberalizácie islamistického režimu v Iráne.
Puilacher
Puilacher je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stĺpy mieru
náhľad|Stĺp mieru v parku. Bardejovské Kúpele Stĺpy mieru (angl. Peace Poles) je projekt pochádzajúci z Japonska ako odozva na výbuch atómovej bomby v Hirošime a Nagasaki v 2. svetovej vojne. Stĺp mieru je pamätník, ktorý zobrazuje správu „May Peace Prevail on Earth“ v jazyku krajiny, kde bol umiestnený– slovensky „Nech na Zemi zavládne mier“.
Vznik
Myšlienku mierových stĺpov prvýkrát zrealizoval roku 1955 Masahisa Goi v Japonsku. Mimo Japonska boli prvýkrát postavené v roku 1983. Odvtedy sa po celom svete umiestnilo viac ako 200 000 v takmer 200 krajinách. Mierové stĺpy môžu byť vyrobené z rôznych materiálov. Text na stĺpe môže byť maľovaný, vyrezávaný, leptaný, zvarený, prilepený alebo nitovaný, ale môže byť napísaný aj na tabuľke, ktorá je pripevnená na stĺp skrutkami. V iných prípadoch ide o prácu umelca či sochára.
Aktivity spojené s projektom Stĺpy mieru
Stĺpy mieru sú najuznávanejšou pamiatkou venovanou mieru na zemi. Predstavujú najvyššie ašpirácie mieru a dobrej vôle, ktoré sú vlastné ľudskému srdcu, presahujúce rasu, náboženstvo a vierovyznanie. Mierové stĺpy slúžia na šírenie posolstva, „Nech na Zemi zavládne mier“, do každého kúta zemegule. Majú pozdvihnúť ľudské vedomie tak, aby prijalo jednotu svetovej globálnej rodiny. Vo svete boli stĺpy mieru umiestnené na rôznych miestach ako je napr. severný magnetický pól, Hirošimský pamätník mieru, miesto egyptských pyramíd v Gíze a svätyne Aiki v Iwame v Japonsku. Bežne sú však inštalované na významných verejných miestach, ako sú komunitné parky alebo blízko vchodov do kostolov či škôl. Na Slovensku túto tradíciu založila v roku 1996 organizácia Humatrend n.o., ktorá zabezpečila umiestnenie viac ako 100 stĺpov v mnohých mestách, obciach ale aj v priestoroch rekreačných zariadení. Medzi tieto miesta patrí napríklad Mierová hora na Kojšovskej holi. Je tam osadených 49 stĺpov mieru, ktoré symbolizujú 49. rovnobežku zemegule, na ktorej Mierová hora leží. Stĺpy mieru sú vztýčené aj v areáli Národnej kultúrnej pamiatky na Slavíne v Bratislave s názvom Mierová lúka. Prvý samostatne stojací stĺp bol postavený 23.6.1996 v parku Bardejovských Kúpeľov.
Kverneland
náhľad| Otočný pluh Kverneland náhľad| Kosačka s kondicionérom Kverneland Taarup Kverneland AS – nórsky výrobca poľnohospodárskej techniky a najväčší svetový výrobca pluhov. Podnik založil Ole Gabriel Kverneland (1854–1941) v roku 1879. Sídlo spoločnosti je v Klepp, v obci Kvernaland. Kverneland zamestnáva viac ako 2 600 ľudí po celom svete.
Skupina Kverneland vlastní tieto značky: Kverneland, Accord, Rau, Taarup a Vicon. Kverneland Group je tiež výrobcom strojov na zber krmovín Deutz-Fahr, ako sú: diskové kosačky, diskové kosačky s kondicionérom, obracače, zhrňovače, samozberacie prívesy. Má výrobné závody v Klepp Nórsko (pluhy), Kerteminde Dánsko (diskové kosačky, obraceče a zhrňovače ), Soest Nemecko (pneumatické sejačky, presné sejačky, sejacie kombinácie), Les Landes Francúzsko (kultivátory, brány), Modena Taliansko (rotačné brány, mulčovače), Lipetsk Rusko (výroba sejacích kombinácii, montáž sejačiek a pluhov), Nieuw-Vennep Holandsko (postrekovače a rozmetadlá umelých hnojív), Ravenna Taliansko (lisy na kruhové balíky a baličky), Daqing Čína (montáž strojov Kverneland).
Krosná (rozlišovacia stránka)
Krosná môže byť:
Kverneland
V roku 1992 bolo uzavreté 50 % partnerstvo so spoločnosťou Macchine Agricole Maletti z Modeny ako partnerom pri výrobe nástrojov poháňaných vývodovým hriadeľom.
V roku 1993 bol Kvernelandom odkúpený výrobca strojov na zber krmovín Maskinfabriken Taarup z Kerteminde (Dánsko).
V roku 1995 bolo zakúpených zvyšných 50 % podielov Macchine Agricole Maletti.
V roku 1996 bola zakúpená spoločnosť Accord Landmaschinen, Soest.
V máji 1998 bola získaná holandská spoločnosť Greenland Group.
V roku 1999 bola odkúpená skupina Rau z Weilheimu (Nemecko).
V roku 2000 bola odkúpená nemecká spoločnosť Kleine.
V roku 2006 bola továreň v Gottmadingene v Nemecku zatvorená. Výroba obracačov a zhrňovačov sa presunula do Ketermind, ovíjačky a lisy na okrúhle balíky s pevnou komorou do Geldropu, kde sa vyrábajú lisy s variabilnou komorou a lisy na veľké hranaté balíky, bola tiež podpísaná zmluva s nemeckou firmou Mayer na distribúciu kŕmnych vozov pod názvom SiloKing Taarup.
V roku 2008 skupina predala svoju fabriku lisov v Geldrope skupine Kuhn Group. V roku 2009 uzavrela Kverneland Group kúpnu zmluvu so spoločnosťou Veenhuis Machines na akvizíciu divízie samozberacích vozov a veľkoobjemových prívesov. V roku 2010 koncern získal 30-percentný podiel talianskeho výrobcu lisov na okrúhle balíky a baličiek na balíky Gallignani SP A, ktorý vyrába lisy aj pre AGCO pod značkami Fendt a Massey Ferguson.
30. januára 2012 kúpila celý podnik Kverneland japonská spoločnosť Kubota.
Puimisson
Puimisson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dračie srdce
Dračie srdce (originálny titul: Dragonheart) je fantasy dobrodružný film v réžii Roba Cohena z roku 1996. Hrajú v ňom Dennis Quaid, David Thewlis, Pete Postlethwaite, Dina Meyer, a vo filme sa objavuje aj hlas Seana Conneryho. Film bol nominovaný na Cenu Akadémie za najlepšie vizuálne efekty a rôzne ďalšie ocenenia v roku 1996 a 1997. K filmu bolo tiež natočené pokračovanie v roku 2000, Dračie srdce 2.
Portorické národné futbalové mužstvo
Portorické národné futbalové mužstvo reprezentuje Portoriko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1960. Portoriko sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale ani na Zlatý pohár CONCACAF. V rebríčku FIFA im patrí 172. miesto
Externé zdroje
https://www.fpfpuertorico.com/
Puissalicon
Puissalicon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rácovo
Rácovo je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Pohorelskou Mašou, približne severne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Pohorelá a Heľpa. Najbližšími sídlami sú severne situované Pohorelská Maša, Pohorelá a Heľpa, západne sa nachádza Závadka nad Hronom a Polomka, južne Tisovec a Muráň, východne Muránska Huta, Šumiac a Vaľkovňa. Vrcholom vedie hranica Národného parku Muránska planina.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít ponúka výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Stolických vrchov a Spišsko-gemerského krasu.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z Pohorelskej Maše cez dolinu Rácov.
Kričimský nápis
Kričimský nápis (🇧🇬),  známy aj ako Skalný starobulharský nápis (🇧🇬)  je skalný stredoveký nápis, ktorý sa nachádza v blízkosti mesta Kričim v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Nápis sa nachádza na veľkom kameni neďaleko mesta Kričim v blízkosti ruín pevnosti Ivankovo kale.
Dejiny
Objavený bol v roku 1942. V roku 1966 získal skalný nápis štatút kultúrnej pamiatky národného významu.
Charakteristika
Ide o štvorriadkový skalný nápis v starobulharčine zhotovený pri príležitosti obsadenia Kričimu a jeho okolia cárom Ivanom Asenom II.
Text
V preklade do modernej bulharčiny nápis obsahuje nasledovný text: Na tozi kamăk seďa car Asen, kogato prevze Kričim (, doslova Na tomto kameni sedel cár Asen, keď prevzal Kričim).
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Nápis bol vyhlásený za kultúrnu pamiatku národného významu v roku 1966. Ako dôvod ochrany bola stanovená architektonicko-staviteľská (z obdobia antiky a stredoveku) hodnota objektu. Názov objektu ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Skalen starobălgarski nadpis (, doslova Skalný starobulharský nápis).
Eauze
Eauze môže byť:
Rada ministrov
Rada ministrov alebo ministerská rada môže byť:
Zla Kolata
Zla Kolata (Kollata, po albánsky Bregu i Kolats) je najvyšší vrch Čiernej Hory a 16. najvyšší vrch Albánska v pohorí Prokletije, najvyššom pohorí Dinárskych vrchov.
Leží na hraniciach Čiernej Hory a Albánska v masíve Kolac spolu so štítom Dobra Kolata (po albánsky Kolata e Mirë), ktorý je len o 6 metrov nižší. Zla Kolata je vyhľadávaná turistami z celého sveta predovšetkým na jar, keď je tu ešte sneh a tak ponúka možnosť výstupu v zimných podmienkach.
Puisserguier
Puisserguier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sokoľ (rozlišovacia stránka)
Sokoľ môže byť:
Bièvres
Bièvres môže byť:
Štefan Danko
Štefan Danko môže byť:
Bichancourt
Polohopis
Bichancourt má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Bichancourt má 1032 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Quarante (Hérault)
Quarante je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kežmarok (rozlišovacia stránka)
Kežmarok môže byť:
Gelnica (rozlišovacia stránka)
Gelnica môže byť:
Sídlisko Starý dvor
Sídlisko Starý dvor je sídlisko v západnej časti mesta Pezinok, ktoré sa nachádza severozápadne od sídliska Juh a západná so severozápadnou a čiastočne severovýchodnou stranou sídliska je oblúkovo ohraničená tokom potoka Saulak. Jeho výstavba prebiehala v rokoch 1980 až 1985. Je pomenované podľa bývalého areálu Jednotného roľníckeho družstva, na mieste ktorého sa v súčasnosti nachádza. V 50. rokoch 20. storočia sa areál družstva presťahoval a uvoľnil sa priestor na výstavbu sídliska. Časť pôvodného areálu však ostala a v nej ku koncu sídlila spoločnosť OSAN. Od 0. rokov 21. storočia sa tu nachádza veľká lúka ohradená čiastočným oplotením a vstupnou bránou, ktoré sa z areálu zachovali.
Nachádzajú sa tu tri vežové domy, desať bytových domov a detské ihrisko.
Nachádzajú sa tu 3 ulice: Majakovského, Gorkého a Puškinova ulica.
Tieňová vláda
Tieňová vláda alebo tieňový kabinet je skupina politikov opozičnej politickej strany. Býva väčšinou vytváraná v krajinách so systémom dvoch politických strán (tradične napríklad v Spojenom kráľovstve). Zostavuje ju strana, ktorá je v opozícii. Tvoria ju tieňoví ministri, teda osobnosti, ktoré sú predbežne vybrané na ministerskú funkciu v prípade volebného víťazstva strany. Niekedy sú pripravení ešte ďalší experti pre príslušný rezort. Zmyslom vytvorenia tieňovej vlády je jednak propagandisticky „zviditeľniť“ politické osobnosti a program strany, jednak príprava na budúcu funkciu a preniknutie do problematiky oblasti, ktorú by mali tieňoví ministri perspektívne riadiť.
Bieuxy
Bieuxy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bieuxy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Manažment (pracovníci)
Väčšie organizácie majú vo všeobecnosti tri hierarchické úrovne manažérov v pyramídovej štruktúre:
Bieuxy
Obyvateľstvo
Bieuxy má 29 obyvateľov (2009).
Tvrdošín (rozlišovacia stránka)
Tvrdošín môže byť:
Manažment (pracovníci)
V menších organizáciách môže mať manažér oveľa širší záber a môže vykonávať niekoľko rolí alebo dokonca všetky roly bežne používané vo veľkej organizácii.
Bytča (rozlišovacia stránka)
Bytča môže byť:
Sokoľ (hrad v obci Sokoľ)
Sokoľ (-normovaný názov ; iné názvy: Sokoľa, Košický hrad , (hrad) Košice) je zaniknutý hrad z 13. storočia, z ktorého sa zachovali len zvyšky. Prvá písomná zmienka o hrade je z roku 1299. V roku 1429 bol kráľom Žigmundom darovaný mestu Košice. To ho v polovici 15. storočia nechalo zbúrať z obavy pred jeho obsadením zbojníckymi skupinami. Dnes je z neho viditeľný iba hradný val a hradná studňa.
Basketbalová extraliga mužov 2008/09
Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2008/09 bol 17. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 12 účastníkov. Pred začiatkom sezóny SBA schválila, že na ihrisku v zápase môžu účinkovať naraz iba 2 legionári. Titul získal tím BK AX SPU Nitra, ktorý zvíťazil vo finálovej sérii nad obhajcom titulu a víťazom základnej častiAB Cosmetics Pezinok.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. Základnú časť odohralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 6 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o 7. až 12. miesto. Nadstavbové skupiny sa hrali tiež dvojkolovým systémom, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. 4 najhoršie tímy odohrali ďalšiu skupinu dvojkolovým systémom o konečné 9. až 12. miesto, ktorá určila zostupujúci tím do budúcej sezóny. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy.
Účastníci
Poznámky:
Play-off
Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Slovenská liga v 7s ragby
Historicky najúspešnejším tímom je 1. RC Slovan Bratislava, ktorý zvíťazil v šiestich sezónach.
Brezový vrch (vrch v Skorušinských vrchoch)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skorušina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Liesek a Brezovica. Najbližšími sídlami sú východne ležiace Oravice, miestna časť Tvrdošína, severným smerom sa nachádza Vitanová, Čimhová a Liesek, severozápadne Brezovica a západným smerom Zábiedovo a Habovka.
Opis
Brezový vrch sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha severovýchodným smerom zo Skorušiny na Vajdovku. Severozápadne susedí Prostredný grúň, západne ležia Javorinky , južným smerom Skorušina a Blatná a severovýchodne Vajdovka. Oblasť patrí do povodia rieky Orava a jej čiastkového povodia Oravice; východné svahy odvodňuje Čierny potok, voda zo západných odteká Grúňovým potokom. Na vrchol nevedie značený chodník.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia. Križovatka značených trás je na blízkom vrchole Skorušiny, odkiaľ sa dá hrebeňom prejsť aj na výškovo nevýrazný pahorok Brezový vrch.
Emma Zapletalová
Emma Zapletalová (* 24. marec 2000, Nitra) je slovenská atlétka venujúca sa behu na 400m a 400m cez prekážky. Jej trénerom v klube ŠK ŠOG Nitra je Peter Žňava.
Bièvres (Aisne)
Bièvres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bièvres má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Emma Zapletalová
Juniorské majstrovstvá sveta
Majstrovstvá Európy v atletike
Bièvres (Aisne)
Obyvateľstvo
Bièvres má 76 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Emma Zapletalová
Juniorské majstrovstvá sveta
Diamantová liga
World Athletics Continental Tour - Gold
Olympijské hry
Na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu nepostúpila do finále behu na 400 metrov. S časom 55:79 s získala 15. priečku.
Sezam indický
Sezam indický alebo sezam (lat. Sesamum indicum) je kvitnúca rastlina z rodu sezam (Sesamum).
Je široko naturalizovaný v tropických oblastiach po celom svete a pestuje sa pre svoje jedlé semená, ktoré rastú v strukoch. V Afrike sa vyskytuje množstvo divých príbuzných, v Indii je ich počet menší. Svetová produkcia v roku 2016 bola 6,1 milióna ton, pričom najväčšími producentmi boli Tanzánia, Mjanmarsko, India a Sudán.
Sezamové semeno je jedno z najstarších známych olejnatých semien, domestikované už pred 3000 rokmi. Rod sezam má mnoho ďalších druhov, z ktorých väčšina je divoká a pochádza zo subsaharskej Afriky. Kultivovaný typ S. indicum pochádza z Indie a je tolerantný na sucho, pričom rastie tam, kde iné plodiny zlyhávajú.
Sezamové semeno má vysoký podiel oleja, jeden z najvyšších semenách. S bohatou, orechovou chuťou je bežnou súčasťou kuchýň na celom svete. Môže u niektorých ľudí vyvolať alergickú reakciu.
Opis
Je to jednoročná rastlina. Rastie do výšky 50 až 100 cm. Listy sú protistojné dlhé 4 až 14 cm a široké do 5 cm. Kvety sú biele, kalichovité dlhé 3 až 5 cm. Farba kvetov niekedy býva fialová alebo modrá.
Výživa
V 100 g sušených a celých sezamových semien poskytuje 573 kalórií a sú zložené z 5 % vody, 23 % uhľohydrátov (vrátane 12 % vlákniny), 50 % tuku a 18 % bielkovín. Sezamové semená sú bohaté (20 % alebo viac dennej hodnoty) na niekoľko vitamínov B a minerálov, najmä železo, horčík, vápnik, fosfor a zinok.
Vedľajší produkt, ktorý zostáva po extrakcii oleja zo sezamových semien, sa nazýva sezamová múka a je bohatá na bielkoviny (35 – 50 %). Používa sa v kuchyni a ako krmivo pre hydinu a hospodárske zvieratá.
Metaanalýza ukázala, že spotreba sezamu spôsobila malé zníženie systolického aj diastolického krvného tlaku. Štúdie ohľadom sezamového oleja ukázali zníženie markerov oxidačného stresu a peroxidácie lipidov.
Restinclières
Restinclières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Salzburg (rozlišovacia stránka)
Salzburg môže byť:
Rafał Pacześ
Rafał Pacześ (* 18. jún 1990, Lodž, Poľsko) je poľský stand-up umelec, komik a herec, moderátor programov Czarna Wołga a Pacześ show. Autor kníh Grube wióry a Ostatni śnieg.
Od augusta 2016 sa profesionálne venuje stand-upu ako majiteľ umeleckej agentúry King of Entertainment - Rafał Pacześ. Jeho videá na kanáli „Rafał Pacześ“ na YouTube presahujú celkovo 150 miliónov videní (2023), čo mu v rebríčku Standupedia dáva 1. miesto medzi poľskými stand-up umelcami. Na kanáli „Czarna Wołga“ si jeho filmy diváci prehrali už viac ako 9 miliónov krát. Autor stĺpčekov v mesačníku „Głos Mordoru“.
Životopis
Následne sa podieľal na nahrávaní stand-up pre Comedy Central. Jeho vystúpenia bolo možné vidieť aj na iných poľských televíznych staniciach. Bol prvým stand-up komikom, ktorý sa objavil v programe „Kuba Wojewódzki“.
Je tvorcom programu „Czarna Wołga“, v ktorom rozoberá tému motorizácie a robí rozhovory s pozvanými hosťami. Prvé dve série programu mali premiéru na YouTube, od tretej sezóny sa program presunul na platformu OTT WOW. Prvá epizóda bola odvysielaná 30. decembra 2018.
Vláda (rozlišovacia stránka)
Vláda môže byť:
Rafał Pacześ
Životopis
9. marca 2019 v Katoviciach viedol spolu s Magdou Mołek Ocenenia populárnej hudby a jazzu Fryderyki 2019. Slávnosť vysielala naživo TVN. Od júla 2019 rozhlasový moderátor na stanici RMF FM a od roku 2019 majiteľ reštaurácie „Komediowa“, ktorá sa nachádza na Piotrkowskej ulici v Lodži.
Od roku 2020 vedie vlastnú talkshow „Pacześ Show“, ktorá mala premiéru na platforme OTT WOW, ako aj na Comedy Central.
Sodíková výbojka
right|thumb|Nízkotlaková sodíková výbojka right|thumb|Vysokotlakové sodíkové výbojky right|thumb|Emisné spektrum nízkotlakovej sodíkovej výbojky. Veľmi úzke emisné spektrum sodíka spôsobuje monochromatickosť svetla takéhoto druhu výbojok. Predmety nim osvetlené teda strácajú farby a žiaria v odtieňoch 589 nm (žlto-oranžového) svetla. right|thumb|Cesta osvetlená vysokotlakovými sodíkovými výbojkami Sodíková výbojka je druh výbojky, ktorá používa elektrický výboj v prostredí sodíkových výparov na výrobu svetla. Existujú dva varianty týchto výbojok: nízkotlakové a vysokotlakové. Pretože sodíkové výbojky spôsobujú menej svetelného znečistenia ako ortuťové výbojky, mnoho miest, ktoré majú veľké astronomické observatóriá ich uplatňujú.
Vysokotlakové sodíkové výbojky
Vysokotlakové sodíkové výbojky sú menšie a obsahujú ďalšie prvky ako ortuť a vytvárajú tmavo ružovú žiaru po zapnutí, a ružovo-oranžové svetlo po zahriatí. niektoré výbojky tiež produkujú číre až modrasté biele svetlo medzi zapnutím a zahriatím. Kvôli extrémne vysokej chemickej aktivite vysokotlakovej sodíkovej výbojky je oblúková lampa vyrobená z priehľadného oxidu hlinitého. Xenón je pri vysokotlakových sodíkových výbojkách použitý ako "štartovací plyn". Má nižšiu tepelnú vodivosť a nižšiu ionizačnú energiu zo všetkých nerádioaktívnych vzácnych plynov.
Národné centrum zdravotníckych informácií
náhľad|Sídlo na Lazaretskej 26 v Bratislave
Národné centrum zdravotníckych informácií (NCZI) je štátna príspevková organizácia, ktorej zriaďovateľom je Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky. Postavenie a úlohy NCZI upravuje zákon č. 153/2013 Z. z. o národnom zdravotníckom informačnom systéme a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
NCZI vykonáva úlohy v oblasti:
Národné centrum zdravotníckych informácií je subjekt zodpovedný za realizáciu informatizácie a elektronizácie zdravotníctva.
Súčasťou NCZI je aj Slovenská lekárska knižnica (SlLK), špeciálna odborná knižnica so zameraním na lekárske vedy a zdravotníctvo, ktorá prostredníctvom svojich služieb podporuje celoživotné vzdelávanie lekárov a zdravotníckych pracovníkov.
Rieussec
Rieussec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cazaubon
Cazaubon môže byť:
Ainay-le-Château
Ainay-le-Château je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Polohopis
Ainay-le-Château má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Ainay-le-Château má 1 065 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Romiguières
Romiguières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Riols
Riols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Achères
Achères môže byť:
Riols
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andelaroche
Andelaroche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Polohopis
Andelaroche má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Andelaroche má 282 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Amirat
Amirat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Polohopis
Amirat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Amirat má 53 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Roquebrun
Roquebrun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národné futbalové mužstvo Sint Maartenu
Národné futbalové mužstvo Sint Maartenu reprezentuje Sint Maarten na medzinárodných futbalových akciách. Sint Maarten nie je členom FIFA a tak nemôže súťažiť v kvalifikáciách na Majstrovstvá sveta. Sint Maarten môže súťažiť na turnajoch pod hlavičkou CONCACAF ako napr. Zlatý pohár CONCACAF.
Sitno (geomorfologická časť)
Sitno je geomorfologickou časťou Sitnianskej vrchoviny, podcelku Štiavnických vrchov. Leží v severnej, najvyššej časti podcelku, približne južne od Banskej Štiavnice.
Polohopis
Územie sa nachádza v strednej časti Štiavnických vrchov a zaberá strednú časť podcelku Sitnianska vrchovina. Západným a južným smerom susedí časť Sitnianske predhorie, severovýchodným a východným smerom nadväzuje geomorfologická časť Štiavnická brázda.
V západnej časti územia pramení na severozápadnom úpätí Sitna riečka Jabloňovka, významný prítok Sikenice. Na západnom okraji leží Počúvadlianske jazero, ktorým preteká Klastavský potok, pokračujúci do Belujského potoka. Východné oblasti tejto časti pohoria odvodňujú prítoky Štiavnice.
Chránené územia
Najvyššia a najatraktívnejšia časť Štiavnických vrchov leží v jadre Chránenej krajinnej oblasti. Osobitne chráneným územím je masív najvyššieho vrchu, ktorý patrí do národnej prírodnej rezervácie Sitno a prírodná rezervácia Holík.