cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Milá (prírodná rezervácia)
Lokalita
Kopa Milej dosahuje výšku 510 m n. m. a je tvorená z nefelinického čadiča, ktorý má čiernu až šedočiernu farbu. Nefelinický čadič má stĺpcovitú odlučnosť, ktorá sa utvárala pri rovnomernom chladnutí vulkanického telesa. Stĺpcovitá odlučnosť je dobre viditeľná na juhozápadných a juhovýchodných svahoch kopca, kde skaly miestami vystupujú z trávnatého porastu. Pukliny, ktoré sa v čadiči tvoria, sú spôsobené prevažne mrazom.
Vrch Milá vyniká rozmanitosťou geomorfologických foriem. Na severozápadnej strane kopca možno uvidieť odkryvy vápnitých slieňov, ktoré sú zvyškom skôr mohutných denudovaných kriedových sedimentov. V nižších partiách svahov sú suťové polia, najväčšia časť z nich je pleistocénnej doby.
Túto oblasť charakterizuje mierne, suché a teplé podnebie, takže sa tu nachádza veľké množstvo teplomilnej kveteny ako hlaváčik jarný (Adonis vernalis), poniklec lúčny (Pulsatilla pratensis), taričník skalný (Aurinia saxatilis), leopoldia chochlatá (Leopoldia comosa), ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), jagavka ľaliovitá (Anthericum liliago), divozel tmavočervený (Verbascum phoeniceum), popolavec celistvolistý (Tephroseris integrifolia), dub plstnatý (Quercus pubescens), drieň obyčajný (Cornus mas), nevädza Triumfettova (Cyanus triumfettii), kozinec bezbyľový(Astragalus exscapus) , apod. Vedľa nich sa tu vyskytujú tiež zárazovité (Orobanche), z ktorých je najvzácnejšia záraza modrastá (Orobanche coerulescens). V roku 2008 bol z tohto územia popísaný nový druh stromu - jarabina milská (Sorbus milensis).
Flóra
Prírodná rezervácia leží v poľnohospodársky využívanej oblasti. V okolitej krajine sú polia, kde sa pestujú najmä obilniny. Z fytogeografického hľadiska patrí České středohoří do teplej oblasti pannónskej kveteny. Teplomilné rastliny sem boli rozširované v poľadových dobách z juhovýchodnej Európy. Vhodné podmienky umožnili vznik stepných foriem, ktoré sa tvorili na suchých a teplých rovinách a na svahoch s plytkou pôdou.
Súčasná vegetácia je výsledkom dlhodobého vývoja, kedy hlavným činiteľom bolo podnebie, ktoré sa druhotne podieľalo aj na geologických procesoch ako zvetrávanie, denudácia, vznik pôdneho typu. Na zloženie vegetácie mala vplyv aj činnosť človeka. Spoločenstvá, ktoré sa najviac blížia k pôvodnému zloženiu, sa dnes nachádzajú len na kultivácii odolných miestach - na kopcoch, skalách. Časť CHKO, v ktorej sa Milá nachádza, patrí do klimatickej oblasti mierne suchej až suchej, s miernou zimou a nízkym ročným úhrnom zrážok. Špecifické lokálne podmienky (geologické, zrážkove, mikroklimatické a iné) spôsobujú, že sa vegetácia na Milej líši od iných stredohorských lokalít.
Rastlinné spoločenstvá možno na Milej rozčleniť takto: lada pod vrchom, ktorá sa využívala na pasenie; lesostep s porastom drevín na južnej strane vrchu; skalná step na exponovaných skalách; spoločenstvá sutín; stepné spoločenstvá vo vrcholových partiách; lesné formácie na severnej polovici kopca. Jednotlivé biotopy sa vzhľadom k veľkosti územia a geomorfologickej pestrosti, navzájom prelínajú a ovplyvňujú. Zabudnúť nemožno ani na ochranné pásmo rezervácie, kam prenikajú rastliny z polí. Zloženie vegetácie bolo silne ovplyvnené pastvou dobytka. K pomalému upúšťaniu od pastvy a prechod na intenzívnejšiu poľnohospodársku činnosť došlo zhruba v polovici 19. storočia.
Pastvu znášajú najmä druhy tŕnisté ako: krasovlas bezbyľový (Carlina acaulis), bodliaky a pichliače, kotúč poľný (Eryngium campestre), hadinec obyčajný (Echium vulgare), psojazyk lekársky (Cynoglossum officinale), ostreň počerný (Nonea pulla), mliečnik chvojkový (Euphorbia cyparissias). Ďalšou nápadnou rastlinou je ďatelina horská (Trifolium montanum), nátržník biely (Potentilla alba), lipkavec syridlový (Galium verum), čermeľ roľný (Melampyrum arvense), horčinka chochlatá (Polygala comosa), krivec lúčny (Gagea pratensis). thumb|left|Rána z Milej Na severozápadnom úpätí, na vápencových slieňoch rastie ihlica tŕnitá (Ononis spinosa), kozinec cícerovitý (Astragalus cicer). Na najsuchších južne exponovaných miestach okolo úpätia sa nachádza ľan rakúsky (Linum austriacum), hlaváčik jarný (Adonis vernalis), žltuška menšia (Thalictrum minus), na severnom úpätí pahorec brvitý (Gentianopsis ciliata). Zaujímavosťou je, že tieto výrazne teplomilné rastliny prenikajú aj do menej priaznivejších biotopov v severných častiach kopca. Na južnej strane vo vlhších miestach a v úžľabinách medzi skalami rastú dreviny - jasene (Fraxinus), hloh (Crataegus), liesky (Corylus) a niektoré druhy ruží. Ojedinele tu nájdeme i bršleny (Euonymus) a zemolez (Lonicera). Na týchto mierne vlhkých a svetlých hájových miestach rastú ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), fialka voňavá (Viola odorata), cesnačka lekárska (Alliaria petiolata), bažanka trváca (Mercurialis perennis) a zriedkavo tiež jagavka konáristá (Anthericum ramosum).
thumb|Hlaváčik jarný na svahoch kopca V jemnejších sutinách s pôdou rastú druhy ako pakost krvavý (Geranium sanguineum), leopoldia chochlatá (Muscari comosum), lipkavec sivý (Galium glaucum), čistec rovný (Stachys recta), nátržník piesočný (Potentilla arenaria). Hrubé sute sú na vegetáciu chudobné, okrem machov tu nájdeme rozchodníkovec najväčší (Hylotelephium maximum), rozchodník biely (Sedum album), rozchodník prudký (Sedum acre), druhy tráv ako kostrava žliabkatá (Festuca rupicola), ometlina štíhla (Koeleria macrantha), mednička sedmohradská (Melica transsilvanica), stoklas vzpriamený (Bromus erectus), mrvica peristá (Brachypodium pinnatum).
Skalné biotopy sú veľmi rozmanité, čo sa týka podmienok stanovísk. Nachádzajú sa tu miesta extrémne suché aj miesta s dostatkom vody v skalných štrbinách. Skalné rastliny na Milej nerastú len na väčších skalách, ale aj na malých skalkách, ktoré vystupujú po celom južnom svahu. Najnápadnejšou rastlinou, ktorá sa nikdy nevyskytuje mimo skaly a ktorá svojimi žiarivo žltými kvetmi kontrastuje na tmavom skalnom povrchu je taričník skalný (Aurinia saxatilis). Ďalšími nápadnými druhmi sú poniklec lúčny (Pulsatilla pratensis), jagavka ľaliovitá (Anthericum liliago), horčičník škardolistý (Erysimum crepidifolium). V skalných štrbinách rastú paprade ako slezinník červený (Asplenium trichomanes), slezinník severný (Asplenium septentrionale). Bežne v blízkosti skál sezel feniklový (Seseli hippomarathrum), ľanolistník prostredný (Thesium linophyllon), cesnak sivkastý horský (Allium senecens subsp. montanum). Na suchších miestach v úžľabinách môžeme nájsť viku vtáčiu (Vicia cracca), smolničku obyčajnú (Viscaria vulgaris), z tráv je významná kostrava tvrdá (Festuca pallens). Najvýznamnejším petrofytom na Milej je fialka premenlivá (Viola ambigua), ktorá rastie okolo skaliek južného svahu a cesnak tuhý (Allium strictum) v štrbinách skál. Oba druhy tu majú najzápadnejšie stanovište areálu rozšírenia v Európe. Z drevín v blízkosti skál rastie jarabina mukyňová (Sorbus aria).
Najzaujímavejšou časťou je svah pod temenom kopca na južnej a juhozápadnej strane, kde sa vyskytujú najteplomilnejšie xerotermné a stepné spoločenstvá s typický porastom kavyľ (Stipa). Najlepšie tieto miesta vystihuje označenie kvetnatá kavyľová step. Najvýznamnejšími druhy sú kavyľ, kavyľ vláskovitý (Stipa capillata), kavyľ Ivanov (Stipa joannis), kavyľ tenkolistý (Stipa tirsa), kavyľ pôvabný (Stipa pulcherrima). Ďalej kostrava valeská (Festuca valesiaca), kozinec bezbyľový (Astragalus exscapus), palina pontická (Artemisia pontica), rebríček vznešený (Achillea nobilis), ďatelina alpská (Trifolium alpestre). Na temene kopca sa vyskytujú opäť vlhkomilnejšie druhy, je tu pestrá lúčna step s bôľhojom lekárskym (Anthyllis vulneraria), šalviou lúčnou (Salvia pratensis), túžobníkom brestovým (Filipendula ulmaria) a trávami ostricou nízkou (Carex humilis), kostrava (Festuca). Tam, kde sa temeno začína skláňať k severu, sa v rozmedzí niekoľkých metrov objavujú vlhkomilné hájové porasty prechádzajúce do lesostepi. Tu rastú druhy ako prvosienka jarná (Primula veris), ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), blyskáč cibuľkatý (Ficaria verna). Zaujímavou rastlinou sú tu nezelené cudzopasné zarázy (Orobanche) z ktorých kriticky ohrozená a veľmi vzácna je záraza modrastá (Orobanche coerulescens).
Lesostep prechádza v les. Dominujúcimi drevinami sú lipy (Tilia), jasene (Fraxinus), brest hrabolistý (Ulmus minor), javor poľný (Acer campestre), menej častým je topoľ osikový (Populus tremula), duby (Quercus) takmer úplne chýbajú. Nepôvodnou drevinou je tu agát biely (Robinia pseudoacacia), ktorý vylučuje jedovaté látky a nepriaznivo tak ovplyvňuje zloženie porastu. Agáty sa preto odstraňujú. Z bylín sa tu nachádzajú krkoška mámivá (Chaerophyllum temulentum), trebuľka lesná (Anthriscus sylvestris), tôňovka dvojlistá (Maianthemum bifolium), veternica iskerníkovitá (Anemone ranunculoides), fialka voňavá (Viola odorata), chochlačka dutá (Corydalis cava),pakost smradľavý (Geranium robertianum), bažanka trváca (Mercurialis perennis), silenka talianska (Silene nemoralis), iskerník klamný (Ranunculus auricomus agg.).
Pre zachovanie vysokej rastlinnej diverzity plán starostlivosti odporúča návrat k pastve oviec a kôz.
Fauna
Z drobných cicavcov sa na Milej nachádza piskor lesný (Sorex araneus), ryšavka žltohrdlá (Apodemus flavicolis), hraboš poľný (Microtus arvalis), ryšavka krovinná (Apodemus sylvaticus), bielozúbka krpatá (Crocidura suaveolens). Na predtým hojného sysľa pasienkového (Spermophilus citellus) je dnes vypracovaný záchranný program. Z väčších cicavcov môžeme naraziť na stádo muflónov, ktorého výskyt tu nie je prirodzený. Ďalej diviak lesný (Sus scrofa). Oblík, Srdov a Brnik z Milé|thumb
Medzi dominantných zástupcov vtákov patrí ľabtuška hôrna (Anthus trivialis), strnádka žltá (Emberiza citrinella). Menej častým je strakoš obyčajný (Lanius collurio), strnádka záhradná (Emberiza hortulana), strnádka lúčna (Emberiza Calandra). Zalieta sem tiež žltochvost hôrny (Phoenicurus phoenicurus), žltochvost domový (Phoenicurus ochrlos). V lesostepnom poraste hniezdia žlna zelená (Picus viridis). Dutiny v starých lípách osídľujú škorec obyčajný (Sturnus vulgaris), početné populácie muchárika čiernohlavého (Ficedula hypoleuca). Korunové poschodie lesa osídľuje vlha obyčajná (Oriolus Oriolus), kolibkárik spevavý (Phylloscopus trochilus). Ďalej napr. penica čiernohlavá (Sylvia atricapilla), hrdlička poľná (Streptopelia turtur), holub hrivnák (Columba palumbus). Nie príliš hojná je sojka obyčajná (Garrulus glandarius), glezg hrubozobý (Coccothraustes coccothraustes). Pri okraji lesa možno pozorovať pinku lesnú (Fringilla coelebs), červienku obyčajnú (Cuculus canorus). Z dravcov tu hniezdia myšiak hôrny (Buteo buteo) a sokol myšiar (Falco tinnunculus). Pozorovaný bol sokol lastovičiar (Falco subbuteo), jastrab krahulec (Accipiter nisus).
Na ladách pod vrchom bol pozorovaný škovránok poľný (Alauda arvensis), pŕhľaviar červenkastý (Saxicola rubetra), stehlík pestrý (Carduelis carduelis), sýkorka hôrna (Parus palustris), penica popolavá (Sylvia curruca). Hojné sú straky obyčajné (Pica pica). Za potravou sem zalietavájú lastovičky obyčajné (Hirundo rustica).
Z herpetofauny sa tu nachádza jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis) a užovka hladká (Coronella austriaca), slepúch lámavý (Anguis fragilis). thumb|Babočka admirál (Vanessa Atalanta)|left Veľkú diverzitu vykazujú bezstavovcové živočíchy. O charaktere jednotlivých biotopov a o prírodnej histórii lokality veľa napovie výskyt mäkkýšov. Tieto druhy sa veľmi pomaly šíria, majú špecifické ekologické nároky a ich schránky sa často zachovávajú v sedimentoch. V slede pestrých biotopov sa druhy vzájomne prelínajú. Pre južné úpätie je typickým druhom slimák stepný (Helicella candicans), slimák pásikavý (Cepaea vindobonensis). Na skalách so stepným spoločenstvom je dominantná zrnovka dvojzubá (pupilla bigranata), drobnička valcovitá (Truncatellina cylindrica), pimprlík maličký (Vertigo pygmee), valónia hladká (Vallonia pulchella). V sutinách boli zistené druhy orkula súdkovitá (Orcula dolium), ciha lesklá (Cochlodina laminata), bliktra hladká (Oxychilus glaber).
Z hmyzu sa tu nachádzajú najmä chrobáky bystruškovité (Carabidae), drobčíkovité (Staphylinidae), nosáčikovité (Curculionidae), liskavkovité (Chrysomelidae), zdochlinárovité (Silphidae). Na najsuchších miestach môžeme nájsť potemníka pieskového (Opatrum sabulosum). Ďalšími pozorovanými rodmi sú hnojníci (Aphodius) a chrústi (Melolontha).
Z motýľov sa tu nachádza napr. vidlochvost feniklový (Papilio machaon), vidlochvost ovocný (Iphiclides podalirius), očkáň metlicový (Hipparchia semele), očkáň skalný (Chazarov briseis) je kriticky ohrozený, babôčka admirálska (Vanessa atalanta).
Ohrozenie
Prírodná rezervácia Milá je vzhľadom k svojej lokalite pravdepodobne najviac ohrozená znečistením ovzdušia. Priame susedstvo elektrárne Počerady a ďalších elektrární v okolí v minulosti (80. a 90. roky 20. storočia) znamenalo expozíciu k vysokým koncentráciám oxidov síry v ovzduší a následným kyslým depozíciám. Dnes sa kvalita ovzdušia výrazne zlepšila, avšak oblasť je spaľovaním fosílnych palív stále zaťažená. Ďalej je oblasť zaťažená vyššou prašnosťou z neďalekej povrchovej ťažby uhlia.
Keďže je územie okolo rezervácie poľnohospodársky využívané, za minulého režimu musela Milá čeliť trendu leteckého hnojenia. Dnes je snaha o extenzívne poľnohospodárstvo a o návrat k pôvodnému hospodáreniu - k pastve oviec, na svahoch a lúkach okolo Milej.
Ohrozenie môže nastať aj pri premnožení nepôvodne sa vyskytujúceho muflóna. Stav zveri by mal byť kontrolovaný.
Turizmus
thumb|Rázcestník pod vrcholom|right Cez prírodnú rezerváciu Milá vedie modrá turistická trasa Louny-Most. Trasa z Loun, dlhá 12,5 km, vedie cez ďalší zaujímavý vrch Českého středohoří, ktorým je Raná s rovnomennou národnou prírodnou rezerváciou. Na rázcestí cesty do osady Milá, modrý chodník odbočuje a možno po ňom dôjsť k archeologicky veľmi významnému miestu, k Písečnému vrchu. Pri ceste smerom od Mostu, je vhodné prísť vlakom do obce Bělušice a odtiaľ sa po modrej vydať na vrchol. Vrchol ponúka výhľad do krajiny lounskeho stredohoria, možno uvidieť mesto Louny, Most, masív Krušných hôr, kopce Oblík, Raná alebo elektráreň Počerady, ktorá leží v tesnej blízkosti. Milá je unikátnym miestom, a preto je nutné držať sa vyznačených ciest.
Cimabue
náhľad|Cimabue: Madonna in Maestà, [[Florencia, Galleria degli Uffizi]] Cimabue, vlastným menom Cenni di Peppo (* okolo 1240 – † okolo 1302), bol taliansky maliar, prvý veľký majster florentskej školy. Dante považoval Cimabua za najvýznamnejšieho talianskeho maliara pred Giottom, s ktorým sa zaslúžili o obrodu talianskeho umenia v stredoveku.
Podľa životopisca talianskych renesančných umelcov a architektov Giorgia Vasariho pochádzal Cimabue z urodzenej rodiny. Ako chlapec navštevoval školu pri dominikánskom kostole Santa Maria Novella, kde vtedy pracovali byzantskí maliari. Cimabue utiekal zo školy a celé dny ich pozoroval pri práci, preto otec aj maliari usúdili, že by sa mal učiť maľovať. Je to však zrejme len legenda, pretože stavba kostola bola zahájená v čase, kedy Cimabue bol už slávnym florentským maliarom. Byzantských umelcov zrejme videl pracovať v Baptisteriu San Giovanni.
Vo svojich kompozíciách Cimabue zachoval rysy príznačné pre byzantskú školu. Z jeho diela sa však nezachovalo mnoho:
Jedným z najznámejších Cimabuových diel je doskový obraz Maestá – Tróniaca Madona, namaľovaná okolo roku 1280 pre veľký oltár florentského kostola Santa Trinita (dnes umiestnený v galérii Uffizi vo Florencii). Schéma obrazu ešte vykazuje vplyv byzantského maliarstva, je tu však už použitá perspektíva.
Známy je aj Cimabuov krucifix z kostola Santa Croce vo Florencii, ktorý bol nenávratne poškodený roku 1966 pri povodniach.
Hoja
Hoja môže byť:
Ahoj-Briežky
Ahoj-Briežky je súhrnné označenie dvoch lokalít v okrese Bratislava III.
Vojtech Zamarovský
Životopis
Pochádzal zo starej zemianskej rodiny pôvodom zo Zamaroviec pri Trenčíne (Zamaróczy de Zamarócz). Jeho otec bol kominárskym majstrom, ale pôsobil ako predseda okresného živnostenského spoločenstva v Trenčíne. Vojtech Zamarovský získal vzdelanie na gymnáziu v Trenčíne a po maturite v roku 1938 odišiel študovať do Prahy na Vysokú školu obchodnú a o rok neskôr prešiel na právnickú fakultu Slovenskej univerzity do Bratislavy (promoval v roku 1943), pričom diaľkovo vyštudoval aj Vysokú školu obchodnú, ktorú navštevoval tak v Bratislave, ako aj v Prahe. Za slovenského štátu bol členom akademického klubu Hlinkovej slovenskej ľudovej strany.
Po ukončení štúdia pracoval v Slovenskej národnej banke, na Povereníctve priemyslu v Bratislave, od roku 1946 na Úrade predsedníctva vlády v Prahe a od roku 1951 v Štátnom plánovacom úrade.
V roku 1947 sa stal členom komunistickej strany. V roku 1952 bol zo strany vylúčený. Dôvodom mala byť jeho zamlčaná ľudácka minulosť. V roku 1953 z politických dôvodov musel odstúpiť z postu na úrade a zamestnal sa ako administratívny pracovník vo vydavateľstve Státní nakladatelství krásné literatury v Prahe. V tomto čase začal aj prekladať odborné texty a beletriu. Po roku 1956 sa venoval už len prekladateľstvu a neskôr tiež písaniu a vydávaniu vlastných diel. Od roku 1959 bol na voľnej nohe, písal knihy a prekladal.
Ku koncu života žil v Prahe. 26. júla 2006 zomrel v Prahe po dvoch mesiacoch v kóme. Na sklonku života trpel Parkinsonovou chorobou.
Kontroverzia
V júli 2007 o ňom vyšiel v denníku SME článok, v ktorom ho obvinili z dlhoročnej spolupráce s ŠtB (od roku 1962 pod krycím menom Belo a od roku 1977 s krycím menom Závoj) a tiež, že v roku 1944 po vypuknutí SNP vstúpil do pohotovostných oddielov Hlinkovej gardy. V tejto kauze sa ho zastal historik a publicista Pavel Dvořák, ktorého reakciu na článok denník odmietol uverejniť v plnom znení a napokon vyšla v týždenníku Život. Dvořák vyvracia posmrtné obvinenia autentickými svedectvami o tom, že rodina Zamarovského i V. Zamarovský osobne chránili a skrývali pred rokom 1944 i od jesene 1944 do oslobodenia, viacerých slovenských Židov.
Tvorba
Jeho prvé práce zahŕňali odborné ekonomické práce, články, recenzie, doslovy a štúdie. Jeho prvá kniha vznikla na podnet vydavateľstva Mladé letá ako historický cestopis po Mezopotámii, starovekom Egypte a Grécku. Vďaka štúdiu umeleckých pamiatok a stavieb postupne vznikali i ďalšie historické náučné diela o starovekých kultúrach. Tým dal podnet na vznik nového žánru v slovenskej literatúre – literatúre faktu. Vo svojich dielach sa venoval viac opisu vzniku historických pamiatok ako ich suchému popisu, pričom kládol väčší dôraz na estetickú stránku než na poznávací aspekt svojich kníh. Okrem poznávania architektonických a umeleckých diel sa venoval i starovekej mytológii, histórii objavov a životným osudom archeológov (Heinrich Schliemann). Každá jeho kniha okrem zaujímavej časti dejín a pútavého príbehu prináša i množstvo historických faktov podaných s veľkou zručnosťou, takže i suchopárne fakty sa v jeho dielach stávajú zaujímavou históriou.
Okrem vlastnej tvorby sa venoval aj prekladom z angličtiny, francúzštiny, latinčiny a nemčiny a spolupracoval na viacerých televíznych dokumentoch o staroveku.
Napísal 14 kníh (okrem prvej boli všetky písané v slovenčine i češtine) preložených do pätnástich jazykov v celkovom náklade cez dva milióny výtlačkov a jeho dielo sa stalo najznámejším populárno-náučným dielom o starovekej histórii v slovenskom i českom jazyku.
Istebník
Istebník môže byť:
Helstroff
Helstroff je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Steve Martin
Steven Glenn Martin (* 14. august 1945, Waco, Texas, USA) je americký herec, komik, hudobník a skladateľ.
Helstroff
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Weiler
Weiler je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Feldkirch.
Žije tu 1954 obyvateľov (31. 3. 2009).
Château Frontenac
thumb|Château Frontenac, Québec Château Frontenac je luxusný hotel v centre kanadského mesta Québec a jedna z hlavných pamiatok mesta.
Prometheus (časopis)
Prometheus je časopis ktorý vydáva Spoločnosť Prometheus. Časopis propaguje myšlienky ateizmu, racionalizmu, pozitivistov, sekularistov a podobne.
Château Frontenac
V roku 1893 bol postavený architektom Pricom pre spoločnosť Canadian Pacific Railway v štýle historizmu. Patril do reťazca Canadian Pacific Hotels. Je pomenovaný po guvernérovi kolónie Nové Francúzsko Louisovi de Buade de Frontenac (1662–1698).
Od októbra 2001 patrí Château Frontenac do hotelového reťazca Fairmont Hotels and Resorts.
Zahral si tiež v Hitchcockovom filme I confess.
Voskovka
Voskovka môže byť:
Breznický potok
Breznický potok môže byť:
Požiar lanovky v Kaprune
náhľad|Dolná stanica so súpravou
Požiar lanovky v Kaprune bolo nešťastie, ktoré sa stalo v sobotu 11. novembra 2000 v Kaprune v Rakúsku. Tragédia sa zaradila medzi jednu z najväčších v histórii Rakúska, keď v dvoch pozemných lanovkách v Kaprune zahynulo 152 ľudí a len 12 prežilo. Ďalší 3 ľudia, ktorí zomreli sa nenachádzali v ani jednej z dvoch lanoviek, ale v nákupnom centre, kam sa rozšíril jedovatý dym z požiaru.
Lanovka
Lanovku otvorili v roku 1974 a fungovala na rovnakom princípe ako lanová dráha na Hrebienok vo Vysokých Tatrách. 2 vozidlá vždy jazdili oproti sebe. Výkonný motor v hornej stanici poháňal celý systém. Samotné súpravy nemali ani palivo, ani motory a dokonca ani vodiča; iba sprievodcu, ktorý riadil dvere. Trasu dlhú 3,8 km lanovka prekonala za 9 minút. Do jednej súpravy sa zmestilo 180 lyžiarov.
Priebeh tragédie
Drvivá väčšina ľudí, ktorým sa podarilo dostať von z vozidla, sa rozhodla utekať smerom hore čo najďalej od plameňov; nikto z nich však neprežil. Tých, ktorých nezabil oheň, usmrtil smrtiaci dym, pretože šikmý tunel (sklon 30 stupňov) lanovej dráhy sa správal ako komín. Záchranári našli mnohé telá v rôznych vzdialenostiach od súpravy, najvyššie sa podarilo dostať japonskému lyžiarovi; jeho telo bolo nájdené vo vzdialenosti 142 metrov od vozidla. Z prvej súpravy zahynulo 150 ľudí; v súprave, ktorá smerovala smerom nadol oproti horiacej zahynuli 2 ľudia (sprievodca a 1 lyžiar). Jedovatý dym zabil aj ďalšie 3 osoby v hornej stanici, ktorá bola napojená na obchodný dom.
Len 12 lyžiarov prežilo. Dobrovoľný hasič Nemec Thorsten Grädler vedel, ako sa pri požiari správať, a s 11 ďalšími ľuďmi zvolil cestu cez oheň; dostali sa tak na dolný koniec tunela, čo im zachránilo život.
Obete požiaru
Medzi 155 obeťami tragédie bola aj nemecká lyžiarka, majsterka sveta vo freestyle disciplíne paralelná jazda na terénnych nerovnostiach Sandra Schmittová († 19), ktorá zahynula aj s rodičmi. Zomrel aj juniorský majster sveta v lyžovaní Nemec Sebastian Geiger († 14) a občianka Česka, ktorá pracovala v Rakúsku ako inštruktorka lyžovania.
Následky
náhľad|Pamätník obetiam tragédie
Lyžiarske stredisko po tragédii nikdy viac lanovú dráhu neuviedlo späť do prevádzky.
Po vyšetrovaní sa dospelo k názoru, že požiar spôsobil ohrievač, ktorý vôbec nebol určený pre dopravné prostriedky a ktorý zapálil olej z hydraulického systému. Obete a pozostalí boli finančne odškodnení a súd rozhodol, že vinný nie je nikto, pretože vina je príliš rozptýlená. Obetiam tragédie bol postavený pomník.
V roku 2004 National Geographic Channel pripravil dokument o kaprunskej tragédii Fire on the Ski Slope v rámci seriálu o katastrofách Seconds from Disaster (v českom dabingu Vteřiny před katastrofou: Požár pod sjezdovkou)
Cayenne-6 Sud-Est
Cayenne-6 Sud-Est je francúzsky kantón v departemente Francúzska Guyana v regióne Francúzska Guyana. Je tvorený časťou mesta Cayenne.
Zdroj
Kanton Cayenne-6 Sud-Est
Singulárne ordinálne číslo
Singulárne ordinálne číslo (iné názvy: singulárne poriadkové číslo, singulárny ordinál, singulárne kardinálne číslo, singulárny kardinál) je matematický pojem z oblasti teórie množín (ordinálnej aritmetiky).
Definícia
Limitné ordinálne číslo \gamma je singulárne, ak je ostro väčšie ako jeho kofinálnosť (ekvivalentne - ak je regulárne). Ak je \gamma zároveň kardinálne číslo, nazýva sa singulárne kardinálne číslo.
Príklad
Kardinálne číslo je singulárne, lebo pre jeho kofinál platí.
(Stačí si uvedomiť, že je kofinálna podmnožina množiny .)
Spoločnosť Prometheus
Spoločnosť Prometheus je dobrovoľné občianske združenie, ktorého cieľom podľa jeho stanov je okrem iného „propagovanie a presadzovanie ľudských práv a základných slobôd všeobecne, ako aj s osobitným zreteľom na slobodu myslenia, svedomia, náboženského vyznania i humanistického presvedčenia“.
Singulárne ordinálne číslo
Vlastnosti
Moti Gitik roku 1979 ukázal, že tvrdenie „Každé nespočítateľné kardinálne číslo je singulárne“ nie je v rozpore s axiómami Zermelovej-Fraenkelovej teórie množín.
Spoločnosť Prometheus
Spoločnosť vznikla 9. marca 1990. Vydáva časopis Prometheus.
Je členskou organizáciou Slovenskej humanitnej rady, International Humanist and Ethical Union a European Humanist Federation.
Externé odkazy
Webstánka Spoločnosti Prometheus
Volodar (Polacké kniežatstvo)
Volodar Glebovič (po bielorusky: Валадар Глебавіч) (* 1090 - † po 1167), minské (1151 - 1158 a 1162) a polacké knieža (1167), syn minského kniežaťa Gleba Vseslaviča a brat Rastislava Gleboviča.
Dňa 5. júna 1135 sa oženil s dcérou Boleslava III. Krivoústeho (vdovou švédskeho kráľa Magnusa Silného). Podľa jednej z vezii bol tento manželský zväzok uzatvorený s cieľom uzatvoriť zväz polackých kniežat s Boleslavom III. proti dánskemu kráľovi Erikovi II. a následníkom kyjevského kniežaťa Vladimíra Monomacha.
Backgammon
300px|right|thumb|Hracia sada pre Backgammon
Backgammon (pôv. z angl., nem. Wurfzabel, čes. Vrhcáby) je stará dosková hra pre dvoch hráčov, v ktorej hrá dôležitú úlohu aj náhoda, ako aj schopnosti hráčov. Na hru je potrebné mať hraciu plochu, 15 kameňov pre každého hráča odlíšené farbou, je možné použiť napríklad kamene hry Go alebo Dámy, dve klasické šesťstenné hracie kocky, napríklad z hry Človeče nehnevaj sa a obyčajne aj zvláštnu stávkovú kocku.
Je to jedna z najstarších známych stolných hier, predpokladá sa, že sa hrala už v starovekom Egypte, hrali ju Sumeri, obyvatelia Mezopotámie či Peržania.
Pravidlá hry
Cieľom hry Backgammon je preniesť všetkých svojich 15 kameňov po vyznačenej dráhe najprv do vlastnej „ohradky“ a potom ich odstrániť z hracej plochy. Hráči sa striedajú, na začiatku každého ťahu hodí hráč oboma kockami a podľa výsledku hodu posunie niektorý svoj kameň (alebo kamene) o príslušný počet políčok smerom k ich cieľu. Na každom poli môže byť ľubovoľný počet kameňov jedného hráča (aj všetkých 15 na jednom poli). Ak však hráč ukončí ťah kameňom na poli, kde je jeden súperov kameň, „vyhodí“ ho, t. j. vráti ho až na začiatok jeho cesty, na tzv. bar. Na pole, na ktorom je viac ako jeden súperov kameň, sa ťahať nemôže. Kamene protihráčov sa pohybujú v navzájom protichodných smeroch. Keď má hráč všetky svoje kamene v poslednej časti hracej plochy, môže s nimi ťahať i mimo plochu, čím ich odstraňuje z hry. Hráč, ktorému sa podarí takto odstrániť všetky kamene, je víťazom.
Počítačové programy
Existuje mnoho počítačových programov, ktoré umožňujú hrať dvom ľuďom proti sebe (či už priamo na jednom počítači, alebo prostredníctvom Internetu), no takisto môžu hráči hrať proti počítačovému protivníkovi. Medzi najznámejšie (a najuznávanejšie) patrí napr. slobodný software GNU Backgammon.
Keďže v hre backgammon hrajú dôležitú úlohu hracie kocky, nie je možné použiť klasické algoritmy, známe napríklad z programov hrajúcich šach. Najčastejším riešením počítačového protivníka je preto využitie umelých neurónových sietí.
Traffic (skupina)
Traffic bola anglická hudobná skupina, ktorú v apríli roku 1967 založili: Steve Winwood, Jim Capaldi, Chris Wood a Dave Mason. Ich počiatočná hudobná produkcia bola ovplyvnená psychedelickým rockom a tvorbou kapely The Beatles. Vo svojej tvorbe využívali klávesové nástroje ako napríklad melotrón, čembalo, indický sitar. Do svojej hudby začleňovali džezové vplyvy a rôzne hudobné improvizácie. Prvými singlami kapely Traffic boli „Paper Sun“, „Hole in My Shoe“ a „Here We Go Round the Mulberry Bush“.
Po ich rozpade v roku 1969 Winwood pôsobil v zoskupení Blind Faith. K opätovnému spojeniu členov Traffic došlo v roku 1970, kedy kapela publikovala hudobnými kritikmi uznávaný album John Barleycorn Must Die. Od tejto udalosti skupina v rôznych zostavách účinkovala až do ich ďalšieho rozpadu v roku 1975. Čiastočne sa znovu spolu s Winwoodom a Capaldim spojili ešte v roku 1994.
V roku 2004 bola skupina Traffic uvedená do Ronenrolovej siene slávy.
História skupiny
Spevák a hráč na klávesové nástroje (príležitostne aj gitarista), Steve Winwood, bol ako pätnásťročný aj frotmanom kapely Spencer Davis Group, ktorá vydala štyri singlea tri hudobné albumy, ktoré sa v Spojenom kráľovstve dostali do Top 10. Hráč na bicie nástroje, spevák a autor textov, Jim Capaldi, a gitarista, Dave Mason, boli obidvaja bývalými členmi zoskupení Hellions a Deep Feeling, zatiaľ čo hudobník Chris Wood, prišiel do akupiny Traffic z kapely Locomotive. Stretli sa spolu počas jednej jam session v birminghamskom klube The Elbow Room. Krátko na to, v apríli roku 1967, potom ako Winwood odišiel od Spencer Davis Group, sa kvarteto znovu spojilo. Autorom názvu ich novej kapely Traffic je Capaldi. Zanedlho si prenajali chalupu na vidieku v Berkshire pri obci Aston Tirrold, kde skúšali a komponovali svoju novú hudobnú produkciu. Miesto ich komponovania bolo dôležitým aspektom vývoja štýlu ich hudobných nahrávok.
Kapela Traffic podpísala kontrakt s Island Records, kde starší brat Muff, ktorý tiež patril k členom Spencer Davis Group, sa neskôr stal hudobným producentom. Ich prvý debutový singel „Paper Sun“ sa stal v polovici roka 1967 hitom v rebríčkoch Spojeného kráľovstva. Ich druhý singel, Masonova psycho-popová pesnička „Hole in My Shoe“, sa stala ešte väčším hitom a ich najznámejšou skladbou. Ich tretí singel, „Here We Go Round the Mulberry Bush“, bol nahrávkou, ktorá vznikla pre rovnomenný film. Debutový album The Traffic, Mr. Fantasy, produkovaný Jimmy Millerom sa stal v Spojenom kráľovstve populárnym porovnateľne s tým, akú odozvu mali debutové single kapely. V zahraničí nebol album až tak výrazne úspešným, aj keď v Spojených štátoch bol na 88. pozícii.
Winwood, Wood a Capaldi chceli aby skupina hrala skôr v blues/ folkovom štýle, Mason bol orientovaný viac na elektronickú psychedéliu, respektíve psychedelický pop. Nevyhovoval mu ani životný štýl kapely. Koncom roka 1968 kapely Traffic absolvovala ako trio koncertné turné po Spojených štátoch, po ktorom v nasledujúcom roku vydali svoj tretí album Last Exit, ktorého druhá strana bola nahrávaná na koncertoch. V roku 1968 Steve Winwood a Chris Wood často vystupovali s Jimi Hendrixom a spolu s The Jimi Hendrix Experience nahrali dvojalbum Electric Ladyland.
Začiatkom roka 1969 od kapely Traffic bez oficiálneho dôvodu Winwood odišiel. Neskôr to bolo komentované zvyškom kapely tak, že „pokiaľ sa pozrieme na okolnosti Winwoodovho odchodu zo Spencer Davis Group, je možné tento jeho spôsob ukončenia spolupráce považovať za úplne normálny“. Wonwood sa v tom čase spojil v superskupine Blind Faith, ktorá v priebehu roka po jednom konsertnom truné a jednom nahratom hudobnom albume ukončila svoju hudobnú kariéru. Zvyšní členovia kapely Traffic spolu s Mickom Weaverom (prezývanom aj Wynder K. Frog) začali hudobný projekt Mason, Capaldi, Wood and Frog (neskôr skrátene Wooden Frog), s ktorým absolvovali niekoľko koncertov a nahrávaní v BBC, no rozpadli sa skôr ako sa dostali k nahrávke oficiálneho hudobného albumu. Po rozpade Blind Faith v roku 1969 Winwood začal pracovať na sólových nahrávkach, na ktoré pozýval aj Capaldiho s Woodom. Skončilo to tým, že tento projekt vyšiel na novom, a dodens aj najúspešnejšom, albume pod hlavičkou kapely Traffic s názvom John Barleycorn Must Die. Zostava skupiny bola koncom roka 1970 rozšírené o ďalšieho člena, basgitaristu a bývalého člena Blind Faith, Rica Grecha. V roku 1971 sa kapela rozšírila o hráča na bicie nástroje, bývalého člena Derek and the Dominos, Jima Gordona a ghanského perkusionistu menom Rebop Kwaku Baah. V septembri toho istého roku vydali spolu koncertný album Welcome to the Canteen. Tento album nebol vydaný pod menom kapely Traffic, ale ako nahrávka zúčastnených členov spolu s Masonom, ktorý sa s nimi tretí a poslednýkrát spojil. V závere nahrávky sa nachádza aj nahrávka originálu od skupiny The Spencer Davis Group s názvom „Gimme Some Loving“, ktorá sa stala jedným z menej známych hitov.
Po ďalšom odchode Masona kapela Traffic v roku 1971 vydala ďalší album The Low Spark of High Heeled Boys, ktorý sa v USA dostal do Top 10, no v Spojenom kráľovstve nebol natoľko úspešným. V spojených štátoch sa ho predalo viac ako polmilióna kusov a RIAA ho v marci roku 1976, potom ako prekročil milión, certifikovala ako platinový. V skupine nasledovali ďalšie personálne zmeny. V decembri roku 1971 odišli z kapely Grech and Gordon, Mesiac na to ochorel Winwood na zápal pobrušnice. Pauzu vo fungovaní The Traffic Jim Capaldi využil pre nahrávanie svojho sólového albumu Oh How We Danced, ktorý naštartoval úspechy v jeho sólovej hudobnej kariére. Nachádzali sa na ňom niektoré nezrealizované nahrávky z výroby The Low Spark of High-Heeled Boys, ako „Open Your Heart“ a nové skladby, na ktorých sa podieľal bubeník Roger Hawkins a basgitarista David Hood, ktorých čoskoro po výrobe projektu prizval do Traffic, aby nahradili Grecha a Gordona.
NGC 7404
NGC 7404 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. októbra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Traffic (skupina)
História skupiny
Zostava: Winwood, Capaldi, Wood, Kwaku Baah, Hawkins a Hood začiatkom roka 1972 absolvovala americké turné, na ktorom prezentovala album a ich koncert v Santa Monica Civic Auditorium z 21. februára bol nahratý na viacstopový zvukový nosič a snímaný viacerými kamerami. Vzniknutá 64-minútová sekvencia z vystúpenia je jedinou väčšou hudobnou videonahrávkou The Traffic. Nikdy nebola odvysielaná v televíznych médiách, no neskôr vyšla na DVD nosiči. Po Winwoodovom zotavení z choroby vyšiel v roku 1973 šiesty album The Traffic s názvom Shoot Out at the Fantasy Factory. Kritika sa k nemu stavala neutrálne, no jeho komerčné úspechy boli výrazné. Po jeho vydaní nasledovalo krátke turné, z ktorého vyšiel koncertný dvojalbum On the Road. V britských rebríčkoch predaja dosiahol 40. pozíciu. Pocity z úspešnej kariéry boli v závere koncertného turné poznačené odchodom Hawkinsa, Hooda, a Kwaku Baaha a Woodovými stupňujúcimi sa problémami s užívaním drôg a depresiami. Basovým gitaristom The Traffic sa po tomto rozpade stal Rosko Gee a Capaldi zasadol späť za bicie nástroje. V roku 1974 skupine vyšiel ďalší, v amerických rebríčkoch Top Ten album s názvom When the Eagle Flies, ktorý mal určité miernejšie pozitívne odozvy aj v Spojenom kráľovstve. Nasledujúce koncertné turné, napriek vypredaným lístkom nedopadlo dobre. Členovia kapely nemali formu a nakoniec museli po oficiálne neodôvodnenom Winwoodovom odchode z koncertu turné predčasne ukončiť.
Po rozpade Traffic im vydal ich label United Artists dva kompilačné albumy: Heavy Traffic a More Heavy Traffic, na ktorých boli nahrávky z prvej polovice obdobia ich pôsobenia na hudobnej scéne. Steve Winwood sa začal venovať sólovej kariére, kým Rosko Gee a Rebop Kwaku Baah pôsobili v krautrockovej hudobnej formácii Can. V roku 1983 Kwaku Baah zomrel a Capaldi v tomto čase venoval svoj sólový projekt, album Fierce Heart jeho pamiatke. V tom isotm roku zomrel na zápal pľúc aj Chris Wood.
Zvyšní žijúci členovia The Traffic sa znovu stretli v roku 1994 aby zrealizovali spolu jedno koncertné turné. Bolo to na podnet jedného fanúšika v pošte Boba Weira (člena Grateful Dead), ktorého počas projektu „Scaring the Children“ oslovil s nápadom, že by bolo skvelé, keby vtedajší členovia Grateful Dead koncertovali spoločne s Traffic. Traffic otvárali letné turné Grateful Dead. Na saxofón a flautu hral Randall Bramblett, Mike McEvoy hral na klávesy, gitaru a husle a na bicie a perkusie hral počas tohto turné Walfredo Reyes Jr.. Potom Wonwood s Capaldim samostatne pod hlavičkou The Traffic nahrali nový album Far from Home, ktorý sa dostal v USA do Top 40. V roku 2005 bolo publikované DVD The Last Great Traffic Jam, ktoré dokumentuje spoločné turné skupiny z roku 1994.
Dňa 15. marca 2004 bola pôvodná štvorica kapely The Traffic uvedená do Rokenrolovej siene slávy. Zúčastnili sa ho: Winwood, Capaldi, Mason a Stephanie Woodová, ktorá prišla na ceremóniu za zosnulého brata. Ocenenie spočiatku prevzali Winwood a Capaldi, no pripojil sa k nim Dave Mason, ktorý zaspieval svoju pieseň „Feelin' Alright“, v ktorej záverečnom veľkom finále vystúpili aj Keith Richards, Tom Petty a The Temptations. Celú formáciu doplnil hrou na organ aj Bramblett, ktorý ale nepatril k tým, ktorí boli do Siene slávy uvedení.
Náznaky určitých plánovaných spoločných akcií The Traffic boli zakrátko definitívne zrušené, nakoľko v januári roku 2005 vo veku 60 rokov Jim Capaldi zomrel. Skončilo sa tým skladateľské partnerstvo Capaldi/ Winwood, ktoré od začiatku tvorilo základ existencie značky Traffic. Winwood následne na to inicioval vydanie koncertného albumu The Last Great Traffic Jam s nahrávkami z posledného spoločného koncertného turné v roku 1994. Dňa 21. januára 2007 sa v londýnskom Rondhouse konala akcia na Capaldiovu počesť, ktorá mala názov Dear Mr. Fantasy. Zúčastnili sa je hostia ako Steve Winwood, Paul Weller, Pete Townshend a mnoho ďalších. Hrala sa nej hudba Jima Capaldiho, kapely Traffic a výťažok zo zisku bol venovaný nadácii Jubilee Action Street Children Appeal.
Saint-André-de-Boëge
Saint-André-de-Boëge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wolfurt
Wolfurt je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bregenz.
Žije tu 8170 obyvateľov (31. 3. 2009).
Iracoubo (kantón)
Iracoubo je francúzsky kantón v departemente Francúzska Guyana v regióne Francúzska Guyana. Tvorí ho iba obec Iracoubo.
Regulárne ordinálne číslo
Regulárne ordinálne číslo (iné názvy: regulárne poriadkové číslo, regulárny ordinál, regulárne kardinálne číslo, regulárny kardinál) je matematický pojem z oblasti teórie množín (ordinálnej aritmetiky).
Vlastnosti
Pretože každá kofinálnosť je kardinálnym číslom, je každé regulárne ordinálne číslo zároveň kardinálnym číslom. Preto sa tiež častejšie ako „regulárne ordinálne číslo“ používa ekvivalentný pojem „regulárne kardinálne číslo“.
Za predpokladu axiómu výberu je každé izolované kardinálne číslo regulárne. Takisto \omega je regulárne limitné kardinálne číslo. Otázka, či existuje takisto nespočítateľné limitné regulárne kardinálne číslo (tzv. slabo nedosiahnuteľné kardinálne číslo) je nerozhodnuteľná v ZFC.
Ródium
Ródium (lat.Rhodium) je chemický prvok v periodickej tabuľke, ktorý má symbol Rh a protónové číslo 45. Vzácny striebro-biely tvrdý prechodný kov, ródium je člen platinovej skupiny, nachádza sa v platinových rudách a používa sa v zliatinách s platinou a ako katalyzátor. Je to najdrahší drahý kov.
NGC 7406
NGC 7406 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. augusta 1864.
Ródium
Výstraha
Ródiový kov je ako vzácny kov, inertný.
Ale ak je ródium chemicky viazané, je reaktívne. Ľudia sa s ródiovými zlúčeninami často nestretávajú - treba ich považovať za vysoko toxické a karcinogénne.
NGC 7406
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Zwischenwasser
Zwischenwasser je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Feldkirch.
Albert Schweitzer
Albert Schweitzer (* 14. január 1875, Kaysersberg, Francúzsko – † 4. september 1965, Lambaréné, Gabon) bol alsaský protestantský teológ, filozof kultúry, lekár, muzikológ, klavirista, organista, významný etik a novozákonník.
Stal sa známym svojou misijnou činnosťou medzi africkými domorodcami. Zaujal tiež svojimi protivojnovými vystúpeniami.
Laureát Nobelovej ceny za mier za rok 1952.
Život
Narodil sa v Kaysersbergu v Hornom Alsasku, v Nemeckej ríši. Pochádzal z hudobne nadanej rodiny, bol najstarším synom luteránskeho pastora. Vyštudoval filozofiu a teológiu, medicínu. Bol známy i svojimi organovými koncertmi a upútal tiež svojimi náboženskými, teologickými predstavami, tiež hudobnými a literárnymi dielami. Počas štúdií sa oženil a po získaní doktorátu odchádza so svojou manželkou H. Bresslauovou do Afriky, do Lambaréné, do Gabonu. Tu postavil prevažne z vlastných prostriedkov nemocnicu, v ktorej liečil domorodé obyvateľstvo. Týmto sa snažil odčiniť aspoň čiastočne to, čo európska civilizácia v Afrike napáchala. Peniaze na lieky si zarábal klavírnymi koncertmi v Európe. Zároveň aj na tomto mieste pokračuje v písaní svojich diel. Zomrel ako 90-ročný, v Lambaréné, a je tu aj pochovaný.
Hudba
Schweitzer bol vynikajúcim organistom vtedajšej doby. Zaujímal sa najmä o hudbu Johanna Sebastiana Bacha. Už v deviatich rokoch hral pri bohoslužbách na organe v alsaskom Gunsbachu a ako stredoškolský študent sa začal zoznamovať s Bachovým dielom. Vyvinul jednoduchý štýl hudobného prevedenia, ktorým sa snažil pochopiť hĺbku toho, čo Bachova hudba predstavovala. Svoju interpretáciu opieral hlavne o Bachove náboženské zámery jednotlivých skladieb, ktoré dôkladne skúmal. Počas svojich štúdií u Charlesa-Marie Widora v Paríži privádzal svojho učiteľa do úžasu pri vysvetľovaní obrazov obsiahnutých v Bachových chorálových prelúdiách prostredníctvom hymnických textov, ktoré by mali byť spievané spolu s týmito melódiami. Knihou Johann Sebastian Bach, ktorej finálnu verziu dokončil v roku 1908, obhajuje tento nový štýl hry, ktorý má veľký vplyv v spôsobe, akým je Bachova hudba zušľachťovaná. Widor a Schweitzer spolupracovali na vytvorení novej kompletnej edície Bachových organových prác. Schweitzerov pamflet “Umenie organovej tvorby a organovej hry v Nemecku a Francúzsku“ (1906) účinne vymrštil organovú hru dvadsiateho storočia, ktorú odvrátil z romantických extrémov a doviedol k znovu objaveniu barokových princípov. Nahrávky Bachových skladieb v podaní Alberta Schweitzera sú dostupné na CD nosičoch. Albert Schweitzer bol bojovníkom za záchranu starých organov, vynikajúcim organistom a mal mnoho koncertov po Európe. Peniaze z týchto koncertov použil ako finančný príspevok do svojej vybudovanej nemocnice v Lambaréne.
Teológia
Ako mladý teológ publikoval dielo Pátranie po historickom Ježišovi (1906), ktoré mu získalo dobrú reputáciu. V tejto knihe interpretuje život Ježiša vo svetle Ježišových eschatologických presvedčení. Schweitzer demonštroval, že 19. storočie "liberálneho života Ježiša" produkujú tí, ktorí sa usilujú o znovupredstavenie Ježiša prostredníctvom historických štúdií s reflexiami autorov na vtedajší historický a sociálny kontext. Túto prácu končí po desiatich rokoch spomínaným dielom Pátranie po historickom Ježišovi ako vedľajšiu disciplínu štúdií Nového zákona pokiaľ sa nevyvinie takzvané Druhé pátranie, medzi ktorého dôležitých predstaviteľov patril aj študent Rudolfa Bultmanna Ernst Käsemann. Originál uvedenej edície bol preložený do angličtiny Williamom Montgomerym a publikovaný bol v roku 1910. Druhá nemecká edícia bola publikovaná v roku 1913, zahrňovala dôležité zmeny v chápaní istých častí teológie a jej rozmach. Toto upravené vydanie sa neobjavilo preložené do angličtiny až do roku 2003. Dobré meno Albertovi Schweitzerovi priniesli okrem bádania Novej zmluvy aj ďalšie teologické štúdie obohatené o lekársky pohľad do danej tematiky, ktorých výsledkami boli práce Psychiatrická štúdia Ježiša (1911) a Mysticizmus apoštola Pavla (1930). Vo svojich štúdiách Pavla skúmal eschatologické presvedčenia Pavla a prostredníctvom nich posolstvo Novej zmluvy. Počas trvania jeho funkčného obdobia ako luteránskeho farára kostola St. Nicholas v Štrasburgu oddal aj Theodora Heussa, ktorý sa neskôr stal prvým prezidentom Nemeckej spolkovej republiky. Schweitzerova teológia inklinovala smerom k teológii hlásiacej sa ku liberálnemu kresťanstvu.
Etika
Zameral sa na trpiacu osobnosť a ideu slobodnej mravnej humanity.
Príčinu súčasnej degradácie človeka videl v hegelovskom nastolení vlády všeobecného a anonymného nad osobným, v prevahe rozumu nad vôľou. Podľa Schweitzera základom etickej obnovy má byť úsilie chrániť a rozvíjať akýkoľvek život.
Dielo Etika úcty k životu
Vyjadruje nutnosť úcty k životu a hovorí o vzťahoch medzi človekom a ostatnými živými bytosťami. Tvrdí a apeluje: Keď už je nutné nejaký život poškodzovať, musí byť zrejmé, nakoľko je to nutné. Zamýšľa sa nad úlohou a trápením pokusných zvierat. Neuspokojuje sa úvahou, že by bolo možné nezmyselne trápiť akúkoľvek živú bytosť. Ak je to nevyhnutné, aby stratila pre náš úžitok svoj život, mali by sme sa snažiť zbaviť ju aspoň utrpenia a bolesti, no nepristupovať ľahkovážne k poškodzovaniu jej dobra a života. Človek má povinnosť každému živému tvorovi preukazovať čo najväčšie dobro. Nik nesmie dopustiť žiadnu bolesť, pre ktorú nie je ospravedlnenie, pokiaľ jej len môže zabrániť. Tiež nesmie zatvárať oči a myslieť si, že utrpenie, od ktorého sa odvrátil, vlastne neexistuje.
Lekár
Albert Schweitzer strávil väčšinu svojho života v Lambaréne, nachádzajúcom sa v súčasnej Gabonskej republike v Afrike. Po absolvovaní štúdia medicíny v roku 1913 tam odišiel spolu so svojou ženou založiť nemocnicu do blízkosti už existujúcej misijnej stanice.
V roku 1914 sa začala prvá svetová vojna a keďže bol Schweitzer Nemec vo francúzskej kolónii bol spolu so svojou ženou dočasne vzatý do väzby. V roku 1917 boli poslaní do francúzskej školy Garaison v Monléon-Magnoac a o rok neskôr do Saint-Rémy-de-Provence, kde sa mali stať sekundárnymi lekármi. Tu študoval a písal svoje slávne dielo „Kultúra a Etika“ (publikovanej v roku 1923). V júli 1918 sa stal opäť voľným a počas svojej práce lekárskeho asistenta a pomocného pastora v Štrasburgu dokončoval svoju knihu.
Hémilly
Hémilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Corgoloin
Corgoloin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vtáčnik (Bratislava)
náhľad|Poloha Vtáčnika
Corgoloin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vtáčnik (Bratislava)
Vtáčnik je lokalita v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto v okrese Bratislava III.