cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nová hodvábna cesta
Kontroverzie a problémy projektu
Jedna z trás počíta s dôležitou úlohou Pakistanu a cesta by mala zasahovať aj do oblasti Kašmíru. O ten bojovala Indie s Pakistanom mnoho rokov. Teraz sú v stave prímerie, ktoré je ale nestále a občas dôjde aj k násilným stretom hlavne zo strany extrémistických skupín. S tým súvisí obava z terorizmu a náboženského extrémizmu, ktorý je veľmi silný na blízkom východe av strednej Ázii, hlavne v Pakistane. Hrozbu námorného pirátstva sa počas posledných desiatich rokov podarilo úspešne znižovať a tento trend by mal pokračovať aj naďalej.
Problémy ľudských práv v Číne
V súčasnosti sprevádza tento projekt kontroverzie ohľadom porušovania ľudských práv zo strany Číny. Jednou zo zásadných oblastí cesty je totiž Sin-ťiang, čo je provincia Čínskej ľudovej republiky, ktorú obývajú moslimskí Ujgurovia. Tí sú v rámci celej Číny len minoritou, avšak v tejto oblasti tvoria doteraz väčšinu obyvateľstva. Mnoho západných médií informovalo o násilie, ktoré spôsobuje čínska vláda tomuto etniku a ktoré hraničia so snahou o jeho vyhladenie, aj o spojitosti medzi týmto násilím a plánom Novej hodvábnej cesty. Už skôr bolo informované o možných zásahoch Číny na tomto území. Vzhľadom k informáciám o tom, ako stáť nakladá s moslimskou minoritou je zrejmé, že realita tieto obavy predčila. Problematickým sa stáva rokovania o ekonomických vzťahoch a odvracaní sa od otázky porušovania ľudských práv.
Čínska provincia Sin-ťiang, ktorú tradične obýva väčšina moslimskej minority Ujgurov, je v súčasnosti známa ako miesto v praxi bezprávie. Nepohodlní občania sú väznení v koncentračných táboroch, o ktorých Čína tvrdí, že sa jedná o reedukačné zariadenia. Na základe výpovede obetí tohto útlaku aj práca novinárov je však zrejmé, že sa jedná o zariadenia, ktoré majú pomôcť k nastoleniu totalitnej kontroly Číny nad daným územím a postupnému vyhladenie moslimského obyvateľstva.
Polárna hodvábna cesta
Ide o novinku v pôvodnom pláne, že trasa je vedená cez Arktídu, pretože by to mohlo skrátiť cestu loďou z Číny do Holandska o 20 dní. Čína zveřejnija oficiálny politický dokument, de vysvetlila stratégiu pre oblasť Arktídy.
Jej cieľom je rozvinúť obchodné cesty v regióne a zvýšiť svoj globálny vplyv. Je to aj vďaka topenia ľadu v polárnom regióne. Len pre zaujímavosť by doprava cez severnú námornú cestu ušetrila pri ceste zo Šanghaja do Rotterdamu v porovnaní s tradičnou cestou, ktorá prechádza cez Suezský kanálom asi okolo 20tich dní.
Film noir
vpravo|náhľad|Ikonická scéna z filmu The Big Combo (1955)
Film noir je filmový žáner existujúci v rokoch 1941-1958, na vrchole v rokoch 1941-1950.
Film noir je obvykle spájaný s low key čiernobielym vzhľadom založeným na nemeckej expresionistickej kinematografii. Mnohé z príbehov a postáv sú odvodené z detektívnych románov tzv. hardboiled school s postavami charakteristickými svojim cynizmom a necitlivosťou, ktoré sa objavili v USA počas hospodárskej krízy.
Typickými prvkami filmu noir sú detektív, femme fatale a zločin. Postavy sú zvyčajne cynické s drsnými replikami, fajčia cigarety či nosia baloniak. Filmy nesú pesimistickú atmosféru, ktorú režisér vytvára napr. pomocou tmavých siluet postáv, tieňov žalúzií, tmavej nočnej ulice alebo dažďa a hmly. Väčšina scén sa odohráva v interiéri (v hotelových apartmánoch, baroch, reštauráciách, hudobných kluboch, herniach či v luxusných súkromných rezidenciách). Avšak najmä po druhej svetovej vojne (s nástupom docu-noirov) sa dej presunul do exteriéru veľkých miest.
Za prvý film tohto žánru je považovaný Maltézsky sokol (1941) režiséra Johna Hustona, za posledný Dotyk zla (1958) režiséra Orsona Wellesa. Medzi najslávnejšie patria Laura (1944), Sunset Blvd. (1950), Hlboký spánok (1946) alebo Eso v rukáve (1951).
Sinocalliopteryx
Sinocalliopteryx je vyhynutý rod malého teropóda z čeľade Compsognathidae, žijúceho v období spodnej kriedy (asi pred 130 miliónmi rokov) na území dnešnej Číny. Jediný druh je Sinocalliopteryx gigas.
Arguel (Doubs)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sinocalliopteryx
Spôsob života
Tento dinosaurus bol dravec, ktorý pravdepodobne lovil menšie stavovce vrátane malých dinosaurov (čomu nasvedčuje noha dromeosaura, objavená v oblasti jeho žalúdka). Veľkosť tohto teropóda nasvedčuje tomu, že aj drobné compsognathidy smerovali evolúciou k zväčšovaniu rozmerov. Perá tohto dinosaura sú dlhé až 10 cm a sú dôkazom toho, že operenie bolo charakteristické pre pomerne širokú základňu dravých dinosaurov. Sinocalliopteryx je 15. rodom s dochovaným pernatým pokryvom tela.
Arguel (Doubs)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Evanjelický kostol v Koceľovciach
Evanjelický kostol v Koceľovciach je gotická stavba, ktorá bola vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku dňa 6. mája 1963. Ide o jednoloďovú stredovekú stavbu s polygonálnym presbytériom. Kostol je slohovo čistá gotická architektúra s hodnotnými freskami v interiéri, ktorých autorom je Majster ochtinského presbytéria.
História
Koceľovský kostol vznikol pravdepodobne v prvej polovici 14. storočia s pôvodným patrocíniom sv. Bartolomeja. Už v rokoch 1360 - 1370 bol interiér doplnený o fresky s tématikou mariánsko-christologického cyklu. Pôvodne jednoloďovú stavbu s polygonálnym presbytériom rozšírili už koncom toho istého storočia, kedy došlo k zvýšeniu stavby a jej novému zaklenutiu. Od obdobia reformácie patrí kostol evanjelikom. Tí kostol upravili podľa svojich potrieb, vybudovali emporu na západnej a severnej strane kostola. V roku 1736 bola fresková výmaľba zabielená. Zásadnej prestavby sa kostol dočkal v roku 1819, kedy bola loď zaklenutá dvoma poľami pruskej klenby. V tomto období pristavali aj južnú predsieň u vstupu do kostola. K znovuobjaveniu fresiek došlo až v rokoch 1896 - 1897, kedy boli reštaurované maďarským reštaurátorom Istvánom Gróhom. Na začiatku 20. storočia bola upravená veža kostola, kedy získala netradičnú secesnú plechovú helmicu. Zatiaľ posledný reštaurátorský prieskum sa uskutočnil v roku 1976.
Architektúra kostola
Evanjelický kostol v Koceľovciach sa nachádza v areáli obkolesenom múrom, uprostred obce. Z architektonického hľadiska predstavuje výnimočný príklad takmer intaktne dochvanej gotickej architektúry. Kostol je jednolodím s polygonálne ukončenou svätyňou, západnou predstavanou vežou a sakristiou v severnej polohe. Veža kostola je v úrovni prízemia štvorcového pôdorysu, vo vyššej polohe prechádza do tvaru osemuholníka a ukončená je secesnou plechovou helmicou. Okná s kružbou z gotického obdobia sa dochovali v presbytériu. Z obdobia gotiky pochádzajajú aj tri portály, vstupný, portál do sakristie a portál v podveží. Dvere do sakristie sú kované zo 14. storočia, vstupné dvere do kostola sú zo začiatku 16. storočia. Sakristia je klenutá valenou klenbou, presbytérium má krížovú rebrovú klenbu z konca 14. storočia. V interiéri kostola sa okrem čiasočne drevenej a murovanej maľovanej empory nachádza krstiteľnica zo 17. storočia a drevený barokový oltár z roku 1740.
Fresková výmaľba kostola datovaná do rokov 1360 až 1370 (podľa Milana Tognera) pokrýva plochu stien a klenby presbytéria. Autorom fresiek je neznámy umelec nazývaný Majster ochtinského presbytéria. Zobrazujú mariánsko-christologický cyklus. Mariánska časť cyklu sa skladá z vyobrazení: Zvestovanie Panne Márii, Narodenia Krista, Návšteva Márie u Alžbety, Poklona troch kráľov, Obetovanie v chráme, Dvanásťročný Ježiš v chráme a Korunovanie Panny Márie. Nasleduje pašiový cyklus: Príchod Ježiša do Jeruzalema, Posledná večera, Ježiš pri modlitbe v Getsemanskej záhrade, Judášov bozk, Kristus pred Herodesom a Kaifášom, Bičovanie Krista, Korunovanie tŕním, Nesenie kríža, Ukrižovanie, Snímanie z kríža, Ukladanie do hrobu. Záverečné zobrazenie Vzkriesenia sa v presbytériu nenachádza, mohlo byť zobrazené v lodi, kde sa podľa vykonaných sônd nachádzajú ďalšie, doposiaľ nepreskúmané maľby. Odborníci hodnotia fresky ako lineárne, s bravúrnou kresbou a živými gestami postáv. Veľkolepá plocha na ktorej sa rozprestierajú predstavuje najväčší rozsah súvislých fresiek spomedzi gemerských kostolov.
Vysoká škola DTI
Vysoká škola DTI (v rokoch 20062016 Dubnický technologický inštitút v Dubnici nad Váhom) je súkromná vysoká škola, ktorá pôsobí na základe uznesenia vlády SR č. 200 zo dňa 1. marca 2006. Poskytuje vysokoškolské vzdelanie v bakalárskych a magisterských študijných programoch formou denného a externého štúdia a má certifikát ISO 9001.
13. mája 2022 sa vymenovaním prezidentkou Zuzanou Čaputovou rektorom stal Tomáš Lengyelfalusy.
Dejiny
V roku 2010 mal inštitút 4 568 študentov, z toho žiadneho na dennom štúdiu. V roku 2015 vykázala škola 1 955 externistov a 225 denných študentov. Pred prvým hodnotením Akreditačnej komisie mal inštitút konzultačné strediská v jedenástich mestách, napríklad v Čadci, Žiline, Stropkove, Sobranciach, Sečovciach, Prievidzi či Revúcej.
Šéf Akreditačnej komisie, Ľuboš Fišera, DTI označil za jednu z najslabších vysokých škôl na území Slovenska.
"Vysoká škola DTI poskytuje vzdelanie najmä v učiteľských odboroch, bez ktorých naša krajina nemá budúcnosť," povedala prezidentka Zuzana Čaputová.
Absolventi
Vysokoškolské tituly tu v odbore učiteľstvo ekonomických, resp. technických predmetov, získali poslanci NR SR za stranu SMER-SD, Dušan Bublavý, Mikuláš Krajkovič a Stanislav Kubánek.
Majstrovstvá sveta v interkrose 2004
Majstrovstvá sveta v interkrose 2004 boli v poradí 6. majstrovstvá sveta v interkrose, ktoré organizuje Medzinárodná interkrosová federácia (FIIC). Konali sa v Sursee, v kantóne Luzern, vo Švajčiarsku v dňoch od 10.13. júla 2004, za účasti rekordných 7 mužských a 4 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo mužské družstvo Slovenska. Zápasy sa odohrali v aréne Stadthalle Sursee. V mužskej kategórii získalo tretíkrát titul Česko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Kanadou. U žien zvíťazilo rovnako Česko po finálovej výhre nad Kanadou.
Nemocnice na kraji města po dvaceti letech
Nemocnice na kraji města po dvaceti letech (doslova "Nemocnica na okraji mesta po dvadsiatich rokoch") je pokračovaním seriálu Nemocnice na kraji města. Túto novú sériu v roku 2003 režíroval Hynek Bočan. Dej seriálu nadväzuje na prvú sériu a rovnako sa odohráva v nemocnici v Bore.
Hlavnými postavami sú ambiciózny primár Arnošt Blažej (Josef Abrhám), primárky Alžběta Čeňková (Eliška Balzerová) a Dana Králová (Jana Štěpánková), doktor Machovec (Tomáš Töpfer) a vrchná sestra Marta Pěnkavová (Iva Janžurová) s rodinami.
Podhume
Podhume je osada na západe chorvátskeho ostrova Brač, administratívne patriaca pod obec Milna.
Ján Žižka z Trocnova
Ján Žižka z Trocnova môže byť:
Trolejbusová doprava v Samtredii
Jedným z gruzínskych miest, kde bola v prevádzke trolejbusová doprava, bola aj Samtredia.
Trolejbusy začali v Samtredii jazdiť 28. augusta 1982, po Zugdidi išlo teda o druhý najmladší gruzínsky trolejbusový systém. Maximálnej dĺžky dosiahla samtredijská sieť v roku 1986, kedy merala 22,5 km a na štyroch linkách jazdilo 15 trolejbusov. Súčasťou prevádzky bola tiež medzimestská trať do susednej obce Kulaši. Ešte v roku 1999 boli v Samtredii prevádzkované dve linky, ktoré obsluhovalo 8 vozov. Vo februári 2004 došlo k zrušeniu trolejbusovej siete, pričom trolejové vedenie bolo zrejme predaný do Turecka.
Do Samtredie boli priamo dodané iba dva trolejbusy česko-slovenskej výroby. Išlo o typ Škoda 14Tr. Okrem nich tu jazdili aj ruské vozy ZiU-9. Objavili sa tu aj legendárne „deviatky“ (Škoda 9Tr), avšak iba už ako ojazdené a odkúpené z iných miest.
Šimonosecká mierová zmluva
náhľad|Pavilón Šunpanró, kde bola podpísaná zmluva Šimonosecká mierová zmluva (tradičná čínština: 馬關條約, zjednodušená čínština: 马关条约, pchin-jin: Mǎguān tiáoyuē) bola mierová zmluva podpísaná medzi Čínou a Japonskom 17. apríla v roku 1895. Jej podpísaním sa skončila prvá čínsko-japonská vojna.
Zmluva bola podpísaná v pavilóne Šunpanró v japonskom meste Šimonoseki. Zaznamenáva koniec mierovej konferencie, ktorá sa začala 20. marca 1895 medzi čínskou vládou dynastie Čching a vládou Japonskej ríše.
Hlavnými následkami zmluvy bol presun suverenity nad ostrovom Taiwan do Japonska čo znamená, že Čína prichádza o Taiwan. Ďalším následkom je zriadenie japonského protektorátu nad Kórejským polostrovom. Tu Čína stratila všetok svoj vplyv.
Závery zmluvy
Zmluva ukončila prvú čínsko-japonskú vojnu pričom Japonsko vyhráva. V tejto zmluve Čína uznala nezávislosť Kórey a vzdala sa akýchkoľvek územných nárokov na túto krajinu, a dostáva sa pod vplyv Japonska. Čína tiež prenechala Japonsku polostrov Liao-tung, ktorý bude neskôr nútená prenechať Rusku, Ťin-čou, južný cíp provincie Liao-ning, ako aj ostrov Taiwan a súostrovie Peskadorské ostrovy. Rusko, Francúzsko a Nemecko neskôr prinútili Japonsko vrátiť Liao-ning Číne výmenou za väčšiu kompenzáciu, ako predtým poskytovala zmluva.
Okrem územných strát Čína súhlasila zaplatiť Japonsku dvesto miliónov taelov (v tom čase sa to rovnalo stopäťdesiatim miliónom dolárov) ako vojnovú kompenzáciu. Navyše súhlasila s otvorením prístavov a riek pre medzinárodný obchod. Rusko bolo ochotné poskytnúť Číne pôžičku –– v skutočnosti z francúzskych peňazí, aby mohla zaplatiť kompenzáciu dohodnutú s Japonskom.
Sisal
Sisal je textilné vlákno, ktoré sa získava z listov agávy sisalovej (lat. Agave sisalana). Rastline sa darí iba v tropickom a subtropickom pásme. Zo svetovej produkcie cca 400 000 ton pripadá takmer 1/3 na Brazíliu. K veľkým dodávateľom vlákna patria aj Mexiko, Čína a niektoré východoafrické štáty (napr. Tanzánia).
Riverdale (seriál z roku 2017)
Riverdale je americký dramatický seriál pre -násťročných, ktorý je založený na postavách Archie Comics. Vysielaný je od roku 2017 na americkej televíznej stanici The CW.
Seriál sleduje postavy z Archie komiksov s Kenetim Jamesom K.J. Apom v hlavnej úlohe stvárňujúc postavu Archieho Andrewsa. Ďalej v ňom účinkujú Lili Reinhart ako Betty Cooperová, Camila Mendesová ako Veronica Lodgeová a Cole Sprouse ako Jughead Jones, ktorý je rozprávačom seriálu. Seriál tiež sleduje Ashleigh Murrayovú ako Josie McCoyovú, hlavnú speváčku The Pussycats a Madelaine Petschovú ako Cheryl Blossomovú, sestru Jasona Blossoma, ktorý je centrom záhady prvej série. Ďalšie postavy v seriály sú Kevin Keller, Fred Andrews, Alice Cooperová a Hermione Lodgeová, rodičia Archieho, Betty a Veronicy.
Stanica The CW si ho objednala do svojej vysielacej sezóny 2016 – 2017, pričom pilotný diel odvysielali dňa 26. januára 2017 Premiéra prvého dielu druhej série sa uskutočnila 11. októbra 2017, tretia séria sa začala vysielať 10. októbra 2018 a premiéra prvého dielu štvrtej série sa očakáva 9. októbra 2019.
Seriál má aj spin-off. Jeden sa začal nakrúcať v roku 2018 a druhý sa len teraz vyvíja. Prvý bol Chilling Adventures of Sabrina a druhý, ktorý je vo vývoji nesie názov Katty Keene.
Auterive (Tarn-et-Garonne)
Auterive je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Deň Európy
thumb|Deň Európy v [[Štrasburgu]]
Deň Európy je dňom výročia Schumanovej deklarácie, ktoré pripadá na 9. mája. V tento deň v roku 1950 predniesol kľúčový prejav francúzsky minister zahraničných vecí Robert Schuman. V tom čase sa národy v Európe stále vyrovnávali s ničivými následkami druhej svetovej vojny, od konca ktorej uplynulo len 5 rokov. V prejave, ktorý sa neskôr začal označovať ako Schumanova deklarácia, načrtol myšlienku novej formy politickej spolupráce v Európe, pri ktorej by jej členovia spoločne riadili produkciu kľúčových komodít a vojna medzi európskymi národmi sa tak stala nemysliteľnou. Návrh Roberta Schumana sa považuje za začiatok budovania spoločenstva krajín známeho pod názvom Európske spoločenstvo pre uhlie a oceľ, predchodcu súčasnej Európskej únie.
Christopher Meloni
Christopher Meloni (* 2. apríl 1961, Washington, D. C., USA) je americký herec, známy z televízneho seriálu Law & Order: Special Victims Unit, kde stvárnil rolu detektíva Elliota Stablera.
Detstvo a mladosť
Meloni sa narodil vo Washingtone D.C, ako najmladší z troch detí. Jeho otec bol endokrinológ a jeho matka žena v domácnosti. Má kanadský, francúzsky a taliansky pôvod. Jeho pradedo sa narodil na Sardínii.
Počas štúdia hral aktívne futbal a študoval herectvo na University of Colorado v Boulder a ukončil štúdium histórie v roku 1983. Po promócii odišiel do New Yorku, kde pokračoval v štúdiu herectva.
Krátko predtým, ako sa začal venovať hereckej kariére, pracoval ako vyhadzovač, barman a osobný tréner.
Kariéra
V roku 1996 si zahral po boku Jennifer Tilly a Giny Gershon v trileri Bound. V rokoch 1998 až 2003 si zahral bisexuálneho zločinca v televíznom seriály HBO, Oz. O rok neskôr získal rolu detektíva Elliota Stablera v detektívnom seriály Law & Order: Special Victims Unit. Za svoj herecký výkon v televíznom seriály získal v roku 2006 nomináciu na ocenenie Emmy Award.
V roku 2002 si zahral hlavnú úlohu v trileri Vražda v Greenwich. Po boku Diane Lane, Richarda Gerea a Violy Davis si zahral vo filme Nečakaná láska z roku 2008. O rok neskôr si zahral v trilery Smrtiaca nákaza, kde si zahral po boku hercov ako Piper Perabo, Lou Taylor Pucci, Chris Pine a Kiernan Shipka.
V roku 2012 hosťoval v televíznom seriály True Blood: Pravá krv, kde sa objavil v piatych epizódach a stvárnil upíra Romana. V roku 2014 sa pripojil k hereckému obsadeniu filmu Sin City: Ženská, pre ktorú by som vraždil. V rovnakom roku si zahral aj v komédii They Came Together.
Súkromný život
Od roku 1995 je ženatý za produkčnú dizajnérku Doris Sherman Meloni (rod. Williams), s ktorou má dve deti narodené prostredníctvom náhradného rodičovstva. V roku 2007 bol uvedený do atletickej Siene slávy svojej strednej školy, ako člen neporazeného futbalového tímu z roku 1978. V roku 2014 Meloni kúpil dom, ktorý sa preslávil v televíznej show Dobrodružstva Ozzieho a Harriet.
Meloni je podporovateľom LGBT+ ľudí. Spoločne s hercom Jakeom Gyllenhaalom a režisérom Angom Leeom získal cenu za rovnosť kampane za ľudské práva za svoju prácu v oblasti LGBT problematiky. V roku 2011 sa tiež objavil vo videu „New Yorkers for Marriage Equality“.
Podporoval neziskovú organizáciu Feed the Children, kvôli ktorej sa prihlásil do súťaže Celebrity Poker Showdown. V ôsmej sérii skončil na druhom mieste, za herečkou Robin Tunney. Účinkoval tiež v Celebrity Jeopardy!, kde porazil svojich kolegov zo Law & Order: Special Victims Unit a výhru rozdelil medzi neziskové organizácie Big Apple Circus Clown Care Program a Montefiore Advocacy Center.
Athose
Athose je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Esperanto (rozlišovacia stránka)
Esperanto môže byť:
Parrhasios z Efezu
Parrhasios bol grécky maliar na prelome 5. a 4. storočia pred Kr. Parrhasios, syn a žiak maliara Euénora, pochádzal z Efezu. Svoje maliarske diela tvoril približne v rokoch 430 až 390 pred Kr., a to hlavne v Aténach. Bol súčasníkom a rivalom slávneho maliara Zeuxida z Hérakleie. Zo starovekých správ je známe, že jeho obrazy postáv boli veľmi realistické a že ich bolo viac ako 20 (ani jeden z nich sa nezachoval). Námetom týchto malieb boli hlavne mytologické postavy. Tiež kreslil na drevo (na vybielenú drevenú tabuľu ) a pergamen a písal o maliarstve. Parrhasios a Zeuxis bývajú často zaraďovaní do tzv. ázijskej školy (aj keď Zeuxis o sebe hovoril ako o mužovi z juhoitalskej Hérakleie). Obaja pôsobili predovšetkým v Aténach, kde patrili k metoikom, ktorí tvorili hlavne v dobe peloponézskej vojny. Medzi aténskym ľudom sa stali hrdinami mnohých historiek, ktorých hlavnou témou bola ich rivalita v súťaži namaľovať svoj obraz čo najrealistickejšie.
Plínius sa pokúsil vystihnúť hlavné Parrhasiove prednosti, ktoré videl skôr vo vynikajúcej kresobnej technike a krehkých kontúrach než v dokonalom tieňovaní. Svoje obratnosti využíval k odhaľovaniu skrytého a k živšiemu zobrazeniu tvárí, krásnych úst a pôvabu vlasov. Bol plodným umelcom, ktorý sa príležitostne nebránil ani obscéznym témam. Ohlas si získal svojim farebným obrazom Théseus (neskôr zdobil rímsky Kapitol), ale jeho najslávnejším obrazom bol Aténsky ľud (Démos), ktorý znázorňoval rozličné vlastnosti Aténčanov (bol ich dokonalou psychologickou štúdiou).
V starovekom Grécku na začiatku 4. storočia pred Kr. dosiahla nástenná a dosková maľba najväčší rozkvet (v aténskej stoe poikilé bola napr. nástenná maľba znázorňujúca bitku pri Mantinei namaľovaná tak realisticky, že bolo na nej možné rozpoznať veliteľov oboch armád ). Snahy o rekonštrukciu týchto malieb na základe vázového maliarstva z tej doby neuspeli, lebo nástenná a dosková maľba odčerpávala talenty vázového maliarstva, ktoré preto začalo upadať.
Auty
Auty je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
TV Empatia
TV Empatia bola pripravovaná slovenská televízia, ktorej štart bol ohlásený na 3. október 2011 (pôvodný zámer bol 1. október 2010). Doteraz však vysielanie neodštartovalo. Cieľovou skupinou televízie boli diváci všetkých vekových kategórií oboch pohlaví. Televízia mala ponúkať podľa jej vlastných slov program pre "aktívneho mladého človeka, ktorý vie čo od života chce a chce si vybrať alternatívu k iným slovenským televíziám".
Televízia Empatia chcela od začiatku vysielať 24 hodín denne, v noci počítala aj s audiotextom. Malo ísť o program zväčša dramatického žánru, ostatné by mali byť doplnkové programy, medzi nimi aj spravodajstvo či programy pre deti alebo hudobné programy.
Nottingham Forest FC
Nottingham Forest FC (celým názvom: Nottingham Forest Football Club) je profesionálny anglický futbalový klub, sídliaci v meste Nottingham. Domáce zápasy hrajú na štadióne City Ground s kapacitou 30 445 miest.
Úspechy
1978
1898,1959
1978,1979,1989,1990
Vyhrané medzinárodné súťaže
1979,1980
Boj proti trom a piatim zlám
Kampane proti trom a piatim zlám (zjednodušené znaky: 三反五反 – pchin-jin: sān fǎn wǔ fǎn) boli nárazové kampane, ktoré sa uskutočnili od 50. do 70. rokov 20. storočia v Číne; išlo o Maove kampane, ktoré boli primárne namierené proti statkárom a bohatej buržoázii. Práve oni boli obviňovaní z vykorisťovania roľníkov a robotníkov.
V rámci boja proti statkárom a bohatej buržoázii bola v roku 1951 zavedená kampaň „Boja proti trom zlám“. Jej hlavným cieľom bol boj proti korupcii, plytvaniu a byrokracii. Cielila na úradníkov a členov strany. O rok na to v roku 1952 bola vyhlásená druhá kampaň „Boj proti piatim zlám“ namierená proti buržoázii. Piatim zlám sa rozumelo úplatkárstvo, krádež štátneho majetku, daňové úniky, podvody v rámci štátnych zákaziek a súkromné špekulácie.
Výsledky týchto kampaní sa nedajú dobre analyzovať, pretože aj v nasledujúcich rokoch bola korupcia prítomná v mnohých politických machináciách.
Kampaň proti „trom zlám“ si dáva za cieľ bojovať proti následovným aspektom (zjednodušené znaky: 三反”运动 – pchin-jin: sān fǎn yùndòng):
Kampaň proti „piatim zlám“ si dáva za cieľ bojovať proti následovným aspektom (zjednodušené znaky: 五反”运动 – pchin-jin: wǔ fǎn yùndòng)
Tajná spoločnosť
Tajné spoločnosti sú predmetom mnohých konšpiračných teórií, rovnako ako námetom veľkého počtu kníh a filmov. Často ide o bratstvá (členovia sa označujú ako bratia), tiež (aspoň podľa konšpiračných teórií) vykonávajú tajné, verejnosti neprístupné symbolické rituály.
Mnoho tajných spoločností vzniká medzi študentami, najmä v americkom prostredí, napríklad Skull and Bones - tajná spoločnosť smotánky na univerzite v Yale.
Niektoré tajné spoločnosti vznikajú aj z recesie.
Najznámejšie sú napríklad:
Black Luck
Album bol produkovaný Jakobom Hansenom, ktorého Pernille Rosendahlová spoznala vďaka Michaelovi Poulsenovi z heavy metalovej skupiny Volbeat. Spievala s ním duet v skladbe „Mary Ann's Place“ z albumu skupiny Guitar Gangsters & Cadillac Blood, ktorý vyšiel v septembri 2008. Poulsen hral v skladbe „B.S.E.“ (v celom tvare „Black Shot Eyes“), kde spieval s Rosendahlovou.
Časopis GAFFA udelil albumu 4 zo 6 hviezd, a debutoval na 7. mieste v rebríčku Hitlisten, čo bola najvyššia pozícia, akú dosiahol predtým, ako vyšiel po štyroch týždňoch. Žiadny zo singlov albumu sa neumiestnil v rebríčkoch.
Škumpa
Poznámka
Pozor na zámenu s češtinou, kde je škumpa (v súčasnosti aj v minulosti) názov rodu Rhus, zatiaľ čo rod Cotinus sa po česky volá ruj.
Eudaimón
Eudaimón môže byť:
Augustin Podolák
PhDr. ThLic. Augustín Podolák (* 24. jún 1912, České Budějovice - † 7. január 1991, Česká Lípa) bol český filozof, teológ a biskup Starokatolíckej cirkvi v Československu.
Život
náhľad|321x321bod|Augustin Podolák Augustin Podolák sa narodil v roku 1912 v Českých Budějovicích. V roku 1930 vstúpil do dominikánskeho noviciátu v Olomouci a tam začal študovať filozofiu, teológiu a kánonické právo. Potom získal doktorát filozofie na Pápežskom inštitúte medzinárodných štúdií v Ríme. 29. júna 1938 bol vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza a pôsobil ako profesor filozofie a teológie v Olomouci. Na začiatku 2. svetovej vojny (1939) sa stal profesorom filozofie a teológie na Filozofickej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci. Po promócii zostal s rodinou v pražskej robotníckej kolónii v Hloubětíne. Po vojne sa nakrátko stal predsedom Národného revolučného výboru a po konflikte s komunistami pracoval ako robotník v rušňovom depe v Libni. V roku 1947 prestúpil do starokatolíckej cirkvi a onedlho na to sa oženil. Prijal miesto kaplána v kaplnke sv. Márie Magdalény v Prahe, pôsobil aj vo farnostiach Varnsdorf a Jablonci nad Nisou.
V roku 1950 sa stal správcom cirkvi a presťahoval sa do Varnsdorfu (v tom čase sídla cirkvi). V roku 1956 bol v dôsledku represií štátu voči cirkvám a náboženským jednotám zbavený súhlasu s prácou duchovného a musel opustiť svoju farnosť. Na prelome rokov 1956 a 1957 bol nakrátko zatknutý a po prepustení fyzicky pracoval v Rumburku. Potom začal v dôsledku mnohých po sebe nasledujúcich výsluchov a predchádzajúceho väznenia strácať sluch. Na jar v roku 1968 vďaka politickému uvoľneniu (Pražská jar) Starokatolícka cirkev v Československu mohla obnoviť svoju bežnú činnosť. Ministerstvo kultúry po dlhých rokoch schválilo Celoštátnu synodu, ktorá zvolila za biskupa Augustina Podoláka. 15. decembra 1968 bol vysvätený za biskupa starokatolíckymi biskupmi Utrechtskej únie. Po rokoch rozmrazovania bola v roku 1971 cirkev a jej biskup opäť prenasledovaní a jej činnosť bola v dôsledku sprísnenia politického kurzu zakázaná. Starokatolíci, hoci ilegálne, pôsobili v podzemí, čím vytvárali zdanie normálnej pastoračnej práce. V júni 1971 vo Varnsdorfe tajne vysvätil štyroch kandidátov za kňazov (vrátane svojho neskoršieho nástupcu Dušana Hejbala) a jedného za diakona. Podolákove pastierske listy a cirkevné publikácie vyšli ako dokumenty „druhého nákladu“. Od 29. apríla 1990 Starokatolícka cirkev znovu nadobudla legálnosť svojho pôsobenia. Biskup Podolák zomrel 7. januára 1991 v nemocnici v Českej Lípe a pochovaný je v Cvikove.
Auvillar (obec)
Auvillar je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Millwall FC
Millwall FC (celým názvom: Millwall Football Club) je profesionálny anglický futbalový klub, sídliaci v meste Londýn. Domáce zápasy hrajú na štadióne The Den s kapacitou 20 146 miest.
Juan Carlos Onganía
Juan Carlos Onganía Carballo (* 17. marec 1914, Marcos Paz – † 8. jún 1995, Buenos Aires) bol argentínsky politik a vojak. V roku 1966 bol jedným z vodcov vojenského prevratu armádou nazvaného Argentínska revolúcia, ktorý zvrhol prezidenta Artura Umberta Illiu. 29. júna 1966 sa stal (de facto) 29. prezidentom Argentínskej republiky. Vzhľadom na rôzne štátne zriadenia Argentíny v minulosti je považovaný za 34. prezidenta krajiny. Pôsobil v argentínskej armáde, dosiahol hodnosť generálporučíka.
Životopis
Vláda následne pristúpila k úsporným opatreniam, ktoré vyvolali veľké demonštrácie a nespokojnosť. 28. júna 1966 sa rozhodla armáda riešiť situáciu novým pučom. Prevrat prebehol prakticky bez násilia, keďže občania boli k prezidentovi a vláde už úplne ľahostajní. Prezident Illia bol vyzvaný na rezignáciu, čo odmietol, keď vyhlásil, že on je najvyšším veliteľom ozbrojených síl. Vojsko následne obkľúčilo prezidentský palác a prítomný veliteľ prezidentovi odkázal, že už nie je schopný garantovať bezpečnosť ľudí v okruhu prezidenta. Za tejto situácie tak Illia odstúpil. Vlády sa na zvyšok dňa ujala vojenská chunta zložená z generála Pascuala Pistariniho za pozemné vojsko, generála Adolfa Álvareza za letectvo a admirála Benigna Varelu za námorníctvo. Títo následne rozhodli, že novým prezidentom sa stane generál Juan Carlos Onganía, ktorého na druhý deň vymenovali do funkcie. Prevrat nazvali ozbrojené sily Argentínskou revolúciou. Vojsko pod vedením Onganíu sa rozhodlo prekvapivo pre zavedenie čisto vojenskej vlády. Došlo k zákazu politických strán, z univerzít boli vylúčení nepohodlní pedagógovia a študenti a niektorí vodcovia odborov boli zatknutí. Hlavne zásah proti univerzitám bol veľmi tvrdý, stovky študentov a pedagógov bolo zatknutých počas jedinej noci, ktorá sa nazýva noc dlhých palíc podľa palíc, ktoré vojaci proti študentom pri zásahu používali. Armáda ohlásila začiatok tzv. Argentínskej revolúcie (Revolución Argentina), čo mal byť už názov pre nový vládny program. Ciele tejto revolúcie však boli stanovené iba veľmi všeobecne, takže jej koniec sa nedal vôbec odhadnúť. Vláda pristúpila k devalvácii meny v snahe zlepšiť ekonomickú situáciu štátu a podporiť export. Veľmi rýchlo sa podarilo výrazne znížiť infláciu a naštartovať hospodársky rast. V Argentíne sa začalo so stavbou prvej jadrovej elektrárne. Ale veľké množstvo bankrotov súkromných firiem rýchlo počiatočné úspechy zastavilo. Výrazne vzrástlo aj daňové zaťaženie a veľa strategických podnikov prešlo do rúk zahraničných vlastníkov.
Zoznam biologických článkov/3
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
3?
3'-Fosfoadenozín-5'-fosfosulfát
3-
3-hydroxykynurenín - 3-Metyluridín
Líce
Líce môže byť:
Maržové obchodovanie
Riziká
Široké používanie obchodovania s maržou zvyšuje počet a množstvo transakcií na trhu. To vedie k zvýšeniu miery zmeny výsledku obchodnej operácie, k zvýšeniu rizík. Nárast objemu transakcií ovplyvňuje charakter trhu. Veľké množstvo chaotických malých transakcií zvyšuje likviditu trhu a stabilizuje ho. Na druhej strane, ak sú transakcie jednosmerné, môžu výrazne zvýšiť kolísanie cien. Použitie pákového efektu môže viesť tak k veľmi rýchlemu zbohatnutiu, ako aj k rýchlej strate kapitálu. Podľa štatistík 76 % účtov súkromných investorov stráca peniaze pri obchodovaní s pákovým efektom. Preto, aby ste našli optimálnu hodnotu použitej páky, musíte si dať pozor na priemernú volatilitu kotácií obchodovaného nástroja. Čím vyššia je volatilita, tým vyššia je pravdepodobnosť, že použitie veľkého pákového efektu môže viesť k významným stratám aj v dôsledku náhodných výkyvov trhu.
Anchuejská klika
náhľad|Tuan Čchi-žuej Anchuejská klika (zjednodušené znaky: 皖系军阀, tradičné znaky: 皖系軍閥, pchin-jin: Wǎn xì jūnfá) bola vojenská skupina, ktorá bola vedená Tuan Čchi-žuejom. Vznikla v období vlády Severných militaristov po rozštiepení Pejjangskej kliky v roku 1917. Bola pomenovaná podľa provincie An-chuej. Z tejto provincie pochádzalo niekoľko generálov vrátane zakladateľa Tuan Čchi-žueja. V 20. rokoch 20. storočia kontrolovala vládu v Pekingu. Rozpadla sa po bojoch s klikami Č’-li a Fengtchien.
Vznik kliky
Tuan Čchi-žuej v roku 1917 potlačil pokus dynastie Čching o znovuobnovenie monarchie. Po tomto incidente bol Feng Ku-čang dosadený do pozície prezidenta namiesto Li Jüan-chonga. Tuan Čchi-žuej následne získal post ministerského predsedu. Rôzne názory prispeli k tomu, že sa skupina začala štiepiť a hrozilo, že ostatní militaristi budú chcieť vládu v Pekingu zvrhnúť. Prezident Feng Ku-čang sa spoliehal primárne na podporu troch vojenských guvernérov z údolia rieky Jang-c’.
Vyššie spomenutí generáli tvorili základ Č’-liskej kliky, ktorá bola pomenovaná po rodnej provincii prezidenta Feng Ku-čanga. Na opačnej strane, Tuan Čchi-žuej sa dostal do vedenia Anchuejskej kliky, pomenovanej po jeho rodnej provincii. Tuan Čchi-žuej využil vstup Číny do Veľkej vojny a zaistil vysoké pôžičky z Japonska, ktoré hrali dôležitú úlohu pri zakladaní politickej kliky Anfu a zmanipulovaní volieb nového parlamentu. Nový parlament zasadol v auguste 1918 a zvolením Sü Š’-čchanga sa podarilo Anchuejskej klike získať privilegované postavenie vo vláde.
Konflikt klík Č’-li a An-chuej
náhľad|Čang Cuo-lin a Wu Pchej-fu Medzi oboma klikami panovali nezhody kvôli spôsobe zjednotenia krajiny. Tuan Čchi-žuej zastával agresívne zjednotenie juhu. Jeho plánom bolo zbaviť sa militaristov v provinciách na juhu Číny a zjednotiť toto územie. Klika Č’-li na druhej strane uprednostňovala taktiku vyjednávania a kompromisu. Pomocou politickej a finančnej podpory chcela získať militaristov na svoju stranu Tuan Čchi-žuej začal strácať na popularite kvôli silnej pre-japonskej politike a finančnej závislosti na Japonsku. Po smrti Feng Kuo-žanga sa do vedenia Č’-liskej kliky dostal ambiciózny generál Cchao Kchun a generál Wu Pchej-fu. Obaja otvorene kritizovali spoluprácu Tuan Čchi-žueja s Japonskom.
Rivalita medzi klikami An-chuej a Č’-li vyústila k vojne (zjednodušené znaky: 直皖戰爭, tradičné znaky: 直皖战争, pchin-jin: Zhí wǎn zhànzhēng). Na začiatku 20. rokov 20. storočia odišiel Wu Pchej-fu a ďalší členovia vedenia kliky Č’-li z Chunanu. S pomocou chunanskej armády sa mu podarilo vyhnať prívržencov Anchuejskej kliky. Napriek tejto strate, mala Anchuejská klika najväčšiu silu na severe Číny, kde kontrolovala široký pás provincií. Č’-liská klika kontrolovala iba údolie rieky Jang-c’ - provincie Chu-pej, Ťiang-si a Ťiang-su. Kvôli obavám z početnej prevahy vytvoril Cchao Kchun alianciu s Čang Cuo-linom, veliteľom Fengtchienskej kliky v Mandžusku. V lete 1920 zaútočili Cchao Kchun a Čang Cuo-lin spoločne na Tuan Čchi-žuejove sily a porazili ho. Tuan Čchi-žuej bol so zvyškami svojich vojsk nútený utiecť do Pekingu.
Výsledok
Po vojne nastalo výrazné prerozdelenie síl na severe Číny. Tuan Čchi-žuej bol nútený rezignovať. Anchuejskej klike zostalo malé územie medzi provinciami Če-ťiang a Fu-ťien. Fengtchienská a Č’-liská klika sa spojili a vytvorili novú vládu v hlavnom meste Peking. Čang Cuo-linova armáda sa tu presunula a získala kontrolu nad severnými provinciami pozdĺž Mandžuských a Mongolských hraníc. Zvyšok severnej a centrálnej Číny začala kontrolovať klika Č’-li. Spolupráca medzi klikami Č’-li a Fengtian však netrvala dlho. Onedlho sa objavil spor o to kto bude mať väčší vplyv v Pekinskej vláde a to vyústilo k prvej vojne. V lete 1922 došlo k ďalšej významnej bitke medzi Č’-li a Fengtchien, v ktorej zvíťazila Č’-liská klika na čele s Wu Pchej-fu.
Eudaimón z Egypta
Eudaimón bol starogrécky boxer. Grécky sofista Flavius Filostratos vo svojom diele O hrdinoch (Hērōikós, dielo vzniklo po roku 213 ) zaznamenal, že Eudaimón z Egypta a Ploutarchos boli jedineční boxeri: ''„Ploutarchos bojoval proti Egypťanovi Hermeiasovi v Olympii o korunu víťazstva v boxe. Keď boli obaja vyčerpaní, jeden od rán, druhý od smädu, keďže bolo pravé poludnie, sa zrazu nad štadiónom roztrhol mrak a smädný Ploutarchos sa napil vody, ktorou nasiakli ovčie kožušiny okolo jeho predlaktí. Keď sa zamyslel nad vešteckou odpoveďou, ako neskôr povedal, nabral odvahu a získal víťazstvo. Rovnako by ste žasli nad vytrvalosťou Eudaimóna z Egypta, keby ste ho niekde videli pri boxovaní. Keď sa ho spýtali, prečo nebol porazený, povedal: Pohŕdaním smrťou.“'' Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Eudaimóna do zoznamu olympijských víťazov, pretože mu uvedený text nenaznačoval, že by sa ním skutočne stal.
Balignac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trolejbusová doprava v Rustavi
Trolejbusy začali v Rustavi jazdiť 16. februára 1971. Najväčšieho rozmachu dosiahla trolejbusová doprava v roku 1985, kedy tu bolo v prevádzke na 8 linkách 49 vozov. Od tej doby ale doprava uvädala, v roku 2006 tu jazdilo na štyroch linkách 16 trolejbusov. V roku 2009 tu boli v prevádzke posledné dve linky so štyrmi vozmi. Prevádzka bola ukončená 14. novembra 2009.
Vnútri miestneho metalurgického závodu existovala od januára 1993 ešte druha oddelená a neverejná trolejbusová prevádzka s dĺžkou 1,7 km. Pre tú bolo zakúpených z Moskvy osem kĺbových vozov Ikarus 280T. Po uzavretí továrne a zániku tejto prevádzky v roku 2000 jazdil jeden z Ikarusov aj v mestskej sieti. Na prelome 20. a 21. storočia mu bol odpojený zadný článok, zadné čelo bolo zaslepené a z kĺbového vozu sa tak stal voz dvojnápravový. Vyradený bol zrejme v roku 2004.
Do Rustavi boli aj dodávané trolejbusy česko-slovenskej výroby. Boli to predovšetkým vozy Škoda 9Tr, ktorých bolo zakúpených celkovo 30. V prvej polovici 80. rokov je nasledoval ešte jeden trolejbus 14Tr, ďalšie vozy tohto typu boli zakúpené v roku 2006 ako ojazdené z Tbilisi. V roku 2006 bolo v prevádzke celkom 16 trolejbusov, jeden typu 14Tr, ostatné vozy boli ruskej výroby typu ZiU-9 (tri zakúpené ako ojazdené z Atén).
Katedrála svätého Vavrinca (Petřínské sady)
Katedrála svätého Vavrinca je barokový kostol v Parku u rozhledny na pražskom Petříne. Od roku 1995 ho využíva starokatolícka cirkev ako biskupský kostol. Je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
História
Pôvodne išlo o románsky kostol. Najstaršia správa o ňom pochádza z roku 1135. Podľa kostola tiež vznikol starý nemecký názov Petřína Laurenziberg. Románska stavba spadala pod svätovítsku kapitulu, ktorá sa však v jeho správe až do Bielej Hory striedala s kapitulou vyšehradskou.
V 30. rokoch 18. storočia, v súvislosti s výstavbou výklenkových pútnických kaplniek krížovej cesty, prestala pôvodná románska stavba postačovať. Preto asi v rokoch 1740 – 1742 došlo k prestavbe v štýle neskorého dynamického baroka architektom Ignácom Palliardim starším, snáď podľa upravených plánov Kiliána Ignáca Dientzenhofera.
Niekedy sa uvádza, že stavbu dokončil známejší Ignác Palliardi mladší okolo roku 1770. O kostol sa zaviazalo starať Bratstvo pražských kuchárov.
V roku 1784 bol kostol zrušený, zariadenie rozpredané a hlavný oltár bol prenesený do kostola v Bříství. Pre potreby bohoslužieb bol chátrajúci objekt opravený opäť v rokoch 1830 – 1840.
Spoločne s vedľajšou kaplnkou Kalvárie, Božím hrobom a krížovou cestou tvorí katedrálny chrám sv. Vavrinca sakrálny komplex stavieb na vrchu Petřín a jeho duchovnú správu zabezpečuje Starokatolícka cirkev.
Duchovná správa
náhľad|220x220bod|stred|Starokatolícka omša v kostole sv. Vavrinca. Od roku 1995, kedy sa kostol sv. Vavrinca stal katedrálnym chrámom Starokatolíckej cirkvi, bol spravovaný ako súčasť pražskej farnosti, teraz tu existuje samostatná farnosť. Administrátorom je kňaz ThDr. Petr Jan Vinš.
Eliška Balzerová
Eliška Balzerová, rodená Eliška Havránková (* 25. máj 1949, Vsetín) je česká herečka. Stvárnila množstvo rolí, hrala napríklad vo filmových komédiách S tebou mě baví svět a Vrchní, prchni!. Najväčšiu popularitu jej však priniesla postava Alžbety Čeňkovej v seriáli Nemocnice na kraji města a Nemocnice na kraji města po dvaceti letech. Jej celoživotným partnerom je Jan Balzer, s ktorým má dcéru Adélu a syna Jana.
Divadlo
Po štúdiu získala angažmán v Juhočeskom divadle v Českých Budějoviciach. Od roku 1977 bola členkou Divadla na Vinohradoch a v druhej polovici deväťdesiatych rokov sa spolu s Tomášom Töpferom výraznou mierou angažovala pri obnove Divadla na Fidlovačke, kde už však dnes nepôsobí.
Bardigues
Bardigues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky
Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky alebo Katedrála Zosnutia Bohorodičky môže byť:
Štefan Prvokorunovaný
'''Stefan II. Nemanjić (* 1166† 24. september 1228), tiež známy ako Štefan Prvokorunovaný''' bol veľký župan Rašky (1196 - 1217) a prvý srbský kráľ (1217 - 1228) z dynastie Nemanjićovcov.
Štefan bol druhým synom Štefana Nemanju. Na začiatku svojej vlády musel bojovať o trón so svojím starším bratom Vukanom, ako aj viesť aktívnu zahraničnú politiku, manévrovať medzi Uhorskom a Byzantskou ríšou. V roku 1217 dostal korunu od pápeža, pričom zachoval vedúcu úlohu pravoslávia v krajine, a o dva roky neskôr sa mu podarilo dosiahnuť vytvorenie autokefálnej srbskej pravoslávnej cirkvi. Počas vlády posilnil zahraničnopolitické postavenie krajiny a prispel aj k jej vnútornému rozvoju.
Ural (región)
náhľad|Rieka Iset neďaleko Kamensk-Uralsky Ural (🇷🇺) je geografická oblasť ležiaca okolo pohoria Ural, medzi východoeurópskou a západosibírskou nížinou. Považuje sa za súčasť euroázijského stepa, ktorý siaha približne od severu k juhu. Od Severného ľadového oceánu až po koniec rieky Ural neďaleko mesta Orsk. Hranica medzi Európou a Áziou vedie pozdĺž východnej strany pohoria Ural. Ural väčšmi leží v Rusku, ale zahŕňa aj malú časť severozápadného Kazachstanu. V minulosti boli časti súčasného Uralského regiónu považované za vstupnú bránu do Sibíra alebo dokonca už za samotnú Sibír. Dnes existujú dva oficiálne celky, menovite; Uralský federálny okruh a Uralský ekonomický rajón. Kým druhý z nich sleduje historické hranice, prvý je politickým produktom; okres vynecháva Západný Ural a namiesto toho zahŕňa Západný Sibír.
Štefan Prvokorunovaný
Štefan sa stal jedným z prvých autorov Životov svätcov, jeho štýl neskôr prevzali iní autori ako vzorový. Bol kanonizovaný srbskou pravoslávnou cirkvou.
Ural (región)
Etymológia
Od 11. storočia bol región Ural, Rusmi nazývaný Kamyen (Камень – „kameň“). Zo začiatku 17. storočia sa južné časti oblasti stali známymi pod menom Ural, ktoré sa neskôr rozšírilo až na označenie celej oblasti. Názov pravdepodobne pochádza z turkického „aralu“. Toto slovo doslova znamená „ostrov“ a používalo sa pre akékoľvek územie odlišné od okolitého terénu. V Baškirsku však existuje legenda z 13. storočia o hrdinovi menom Ural. Obetoval svoj život kvôli svojmu ľudu a na jeho hrob naliali kamennú hromadu, ktorá sa neskôr zmenila na pohorie Ural.
Štefan Prvokorunovaný
Životopis
Presný dátum a miesto narodenia Štefana nie sú známe. Pravdepodobne sa narodil okolo roku 1166, keď sa jeho otec Štefan Nemanja stal veľkým županom Rašky. Bol druhým synom v rodine, jeho starším bratom bol Vukan a mladším Rastko. Mal tiež dve sestry - Eufémia a Elena. Prvé informácie o Štefanovi pochádzajú z prameňov z roku 1190 a súvisia s prímerím medzi Srbmi a Byzanciou. Jednou z podmienok mieru bolo manželstvo medzi Štefanom a dcérou byzantského cisára Alexia III. Angela Eudokiou, ktoré aj bolo uzavreté približne v roku 1191.
Na počiatku 90. rokov 12. storočia zaberalo Srbsko, vtedy známe ako Raška, rozsiahle územie vďaka diplomatickým a vojenským úspechom Štefana Nemanja. Severnú hranicu tvorili územia medzi riekami Morava a Západná Morava. Na východe bola hranica v blízkosti mesta Vranje. Na juhu sa Raška rozprestierala na území Kosova, Chvosna (súčasná Metochija), na sever zhruba od Škodera. Na západe k majetkom Štefana Nemanju zahŕňali Dukľu, Travuniju a Zachumje. Podľa hodnotenia srbského historika Zeljka Fafriča sa Raška stala mocným štátom. vľavo|náhľad|Nemania odovzdáva moc svojmu synovi Štefanovi, litografia Anastasa Jovanoviča
Keď sa Štefan oženil s byzantskou princeznou, získal titul sebastokratora a získal značný vplyv na dvore svojho otca Štefena Nemanju. V roku 1196 zvolal Nemanja snem do Ríma, kde oznámil svoju túžbu odovzdať trón Štefanovi. Dôvody, prečo si Nemanja vybral svojho stredného syna Štefana a nie staršieho Vukana, nie sú známe. Možno určitú úlohu zohrala skutočnosť, že Vukan bol katolík. Jestvuje aj mienka, že hlavným dôvodom bolo manželstvo Štefana s Eudokiou, a teda mal blízky vzťah s byzantským cisárom. Mladší syn Nemanju Rastko bol v tom čase už v monastieri na hore Athos, kde bol postrihnutý na mnícha pod menom Sáva. Vukan zostal vládcom Dukly, Toplice, Chvosna a Trebinje a vyhlásil sa za kráľa.
O niekoľko rokov neskôr sa Vukan začal pripravovať na vojnu so Štefanom. Spoliehal sa na podporu tej časti obyvateľstva Dukly, ktorá vyznávala katolicizmus, ako aj tých, ktorí boli nespokojní s pripojením Dukly k Raške. Bezprostredne po odovzdaní moci Štefanovi Vukan čakal, ale v roku 1198 podnikol prvé kroky, aby sa zmocnil trónu. Dôvodom bol vpád uhorského princa Ondreja do Chorvátska, Dalmácie a Zachumia, pretože mal spor so svojím bratom, kráľom Imrichom. Podľa srbského historika Vladimíra Čorovića boli pre Vukana príkladom Ondrejove výpady, a medzi nimi bolo uzavreté spojenectvo. Vukan sa tiež obrátil na pápeža a vyzval ho, aby posilnil vplyv katolicizmu na jeho krajinu. Hoci pápež poslal dvoch legátov do Dukly, nechcel zasahovať do vnútorných záležitostí Srbov a poslal vyslancov aj k Štefanovi. Na druhej strane sa Štefan, ktorý sa bál katolíckej únie proti sebe, tiež stretol s rímskym pápežom a požiadal ho, aby poslal do Srbska korunu. V snahe dokázať vernosť Rímu sa odhodlal v roku 1201 na demonštratívne prerušenie vzťahov s Byzanciou a poslal svoju manželku Eudokiu do Konštantínopolu, obvinil ju zo zrady a z toho, že bola údajne chorá na svrab. V Konštantínopole toto Štefanovo gesto nechopili ako politické a považovali manželstvo za zrušené.