cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NGC 4759
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
632 Pyrrha
632 Pyrrha je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil August Kopff 5. apríla 1907.
Thaas
Thaas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v softbale žien 2010
Majstrovstvá sveta v softbale žien 2010 boli v poradí 12. majstrovstvá sveta v softbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná softbalová federácia (ISF). Konali sa v Caracase, vo Venezuele od 23. júna2. júla 2010, za účasti 16 tímov. Zápasy sa hrali na dvoch caracaských štadiónoch: Estadio La Rinconada (6 712 divákov) a Estadio Fuerte Tiuna (7 605 divákov). Titul získali deviatykrát (siedmykrát za sebou) Američanky.
Kostomlaty pod Milešovkou
Kostomlaty pod Milešovkou sú obec v Česku v okrese Teplice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 885 obyvateľov, z toho 459 mužov a 426 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 39,6 roka, ženy 42,1 roka).
2820 Iisalmi
2820 Iisalmi je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 8. septembra 1942.
Bratca
Bratca je obec v Bihárskej župe v Rumunsku. Nachádza sa na východe župy a skladá sa zo šiestich dedín: Bratca (sídlo obce), Beznea, Damiș, Lorău, Valea Crișului a Ponoară.
História
Dedina Bratca sa prvýkrát spomína roku 1435 ako Brata, dedina Beznea roku 1406 ako possessio Walachalis (doslova Rumunská dedina), dedina Damiș roku 1264 ako Damusuemezew.
4 (album)
4 je štvrtý štúdiový album americkej speváčky Beyoncé, ktorý vyšiel 24. júna 2011 prostredníctvom Parkwood Entertainment a Columbia Records.
Soulom
Soulom je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Frank Costello
Francesco Castiglia, známy ako Frank Costello (* 26. január 1891, Lauropoli, Taliansko – † 18. február 1973, New York) bol jeden z najvplyvnejších predstaviteľov taliansko-amerického organizovaného zločinu v 1. polovici 20. storočia. Kvôli svojim kontaktom s politikmi, sudcami a políciou bol tento mafiánsky boss nazývaný The Prime Minister (Premiér).
Soulom
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Frank Costello
Mladosť
V roku 1891 sa narodil v Kalábrii ako Francesco Castiglia. V štyroch rokoch sa spolu so svojou rodinou presťahoval do Spojených štátov, do New Yorku. Tam sa stal členom pouličného gangu a začal si hovoriť Frank Costello. Medzi jeho aktivity patrili krádeže a vlámania.
V New Yorku sa tiež zoznámil s Lucky Lucianom. Začali spolu prevádzkovať výherné automaty, hazardné hry a za prohibície sa venovali obchodu s alkoholom. Costello sa čoskoro stal človekom, ktorý vedel podplatiť kohokoľvek.
Soulom
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Frank Costello
Mladosť
Po skončení prohibície v roku 1933 sa Costello sústredil najmä na prevádzku herní.
Nástupca Lucky Luciana
Keď bol v roku 1936 poslaný Lucky Luciano do väzenia, bol Costello poverený funkciou výkonného šéfa. Vito Genovese sa stal jeho podšéfom. Za Costellovho vedenia sa organizácii darilo, a to nielen v New Yorku, ale aj v ostatných mestách, kde mal Costello svojich ľudí (napr. Meyer Lansky bol na Floride a Bugsy Siegel sa staral o záležitosti v Los Angeles). Costello riadil tiež kasína v Las Vegas a na Kube. Costellov zástupca, Vito Genovese, však medzitým musel odísť do Talianska kvôli súdnemu stíhaniu. Vrátil sa v roku 1946, keď boli svedkovia v jeho procese umlčaní.
V rovnakom roku bol naopak Lucky Luciano deportovaný do Talianska. Genovese sa teda chcel dostať na vedúcu pozíciu miesto Franka Costella. Bránil mu v tom však okrem iného Costellov priateľ, Albert Anastasia, ktorý bol známy ako človek, ktorý vraždy nezadáva, ale vykonáva.
Výsluchy
V rokoch 1950 a 1951 dochádzalo v Amerike k rozsiahlym výsluchom osôb, ktorí boli v podozrení zo spojenia s organizovaným zločinom. Túto akciu viedol senátor Estes Kefauver. Frank Costello bol tiež vypočúvaný a jeho prejav prenášala televízia. Nebolo mu však vidieť do tváre, len na ruky. Hoci toho mnoho nepovedal, jeho hlas mal inšpirovať Marlona Branda v úlohe Vita Corleona vo filme Krstný otec.
Medzi rokmi 1952 a 1956 stál Costello niekoľkokrát pred súdom, väzeniu sa však vždy úspešne vyhol alebo tam strávil len pár mesiacov.
Atentát
V apríli 1957 sa Franka Costella pokúsil zastreliť Vincente Gigante, stalo sa tak na príkaz Vita Genovese. Costello však prežil. V tom istom roku bol však zabitý Albert Anastasia.
Costello sa rozhodol, že odíde do ústrania a odovzdá vedenie organizácie Genovesovi. Ten sa teda stal novým bossom.
Neskôr bol Genovese za pomoci Meyera Lanskyho a Lucky Luciana vlákaný do drogového obchodu, ktorý skončil obžalobou a väzením. Genovese strávil za mrežami 10 rokov, než tam v roku 1969 zomrel.
Smrť
Frank Costello zostával ďalej dôležitým článkom mafie, aj keď už nemal riadiacu funkciu.
Zomrel prirodzenou smrťou na srdcový infarkt 18. februára 1973 v newyorskej nemocnici.
NGC 4760
NGC 4760 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil August Winnecke 30. marca 1876.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Pasívny chladič
right|thumb|Hliníkový chladič s rebrovaním, aktívna plocha z medi, šedá plocha je vrstva silikonoveho tmelu Pasívny chladič v elektrotechnike označuje chladič bez aktívnych prvkov (prvkov vykonávajúcich nejakú činnosť, a spotrebúvajúcich energiu). Je to súčiastka vyrobená z dobrého vodiča tepla (kovu).
Chladiče sa používajú tam, kde súčiastka produkujúca teplo nie ja sama schopná odviesť teplo do prostredia (hlavne kvôli malým plošným rozmerom). Princíp pasívneho chladiča spočíva v tom, že preberie teplo z chladenej súčiastky, rozvedie ho do svojho tela a rebrovaním (ktoré už má plochu rádovo väčšiu ako chladená súčiastka) teplo odvedie do okolia. Nutnou podmienkou pre účinný pasívny chladič je teda čo najväčšia chladiaca plocha. Zväčšenie plochy sa dosahuje rebrovaním (vytvorenie plochých výstupkov). Pasívne chladiče sa vyrábajú obvykle z hliníka (dobrý vodič tepla, dobrá cena), medi (lepší vodič tepla, ale vysoká cena) pre menej náročné aplikácie z ocele (horšie vedenie tepla, najnižšia cena). Kompromisne sa vyrábajú hliníkové chladiče, ktorých plocha prichádzajúca do styku so zdrojom tepla je vyrobená z medi (lepšie odvedenie tepla a jeho rozšírenie do chladiča).
Dračie pleso
Dračie pleso, ale aj Veľké Dračie pleso, v dávnej minulosti Šarkanie pleso, Šarkanec, je pleso v Zlomiskách  v Dračej dolinke  na úpätí Kôpok vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa v nadmorskej výške. Jeho rozloha je, rozmery 210 × 125 m a hlboké je.
Názov
Názov plesa vyplýva z polohy plieska v Dračej dolinke. Bol ovplyvnený  zlatokopmi, ktorí v bájosloví o tomto kúte Vysokých Tatier nezabudli na šarkanov strážiacich tatranské poklady.
Okolie plesa
Pleso na západnej strane lemuje Popradský hrebeň a na ňom Malá Kôpka a Veľká Kôpka, na severe je Ťažký štít , Vysoká , na východe Dračie sedlo, Veľká Dračia hlava  a na juhovýchode Zlomisková veža. Blízko plesa sú Malé Dračie pleso a Dračie oká. K plesu nevedie turistický chodník.
Fontiès-d’Aude
Fontiès-d’Aude je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrbové
thumb|Kostol Sv. Gorazda Vrbové je mesto na západnom Slovensku v okrese Piešťany (Trnavský kraj). V rokoch 1975 – 1991 boli súčasťou Vrbového Šterusy a v rokoch 1975 – 1992 Šípkové. V r. 1958 sa od Vrbového osamostatnili miestne kopanice, ktoré vytvorili novú obec ‒ Prašník.
Polohopis
Nachádza sa 10 kilometrov na západ od okresného mesta Piešťany, na úpätí Malých Karpát v Podunajskej pahorkatine.
Vodné toky a plochy
Chotárom mesta pretekajú tri potoky: Holeška, Cintorínsky potok a Šípkovec. Hlavným tokom je potok Holeška. Šípkovec je ľavobrežným a Cintorínsky potok pravobrežným prítokom Holešky.
V chotári Vrbového sa sčasti nachádza vodná nádrž Čerenec. Chovajú sa v nej prevažne kaprovité ryby. Stavba Čerenca sa začala v roku 1961, ukončená bola v roku 1964.
Dejiny
Súčasn mesto Vrbové je veľmi staré mesto. V Zoborskej listine z r. 1113 sa spomína dedina Počkovec, ktorá býva lokalizovaná do územia dnešného Vrbového. Prvá písomná zmienka o meste pochádza z roku 1332. Prvá zmienka dnešného názvu pochádza z r. 1347, ako Worbow. V tej dobe bolo časťou oblasti Čachtického hradu.
Vrbové získalo práva mesta v roku 1437. V roku 1599 bolo spustošené tureckými vojakmi. V roku 1696 rozšíril Leopold I. Vrbovému jarmočné privilégium. Okrem pestovania obilia zohrávalo veľkú rolu až do 19. storočia vinohradníctvo.
Mesto bolo známe trhom s obilím, podporované najmä Židmi, ktorí tvorili veľkú čast obyvateľov mesta. V 20. storočí bolo mesto domovom textilného (Trikota), obchodného a drevárskeho priemyslu. V r. 1906 bolo Vrbové spojené s Piešťanmi železnicou.
Počas druhej svetovej vojny sa celá dedina Vrbové stalo getom pre židovské obyvateľstvo z okresu Piešťany. Väčšina židovských obyvateľov Vrbového bola deportovaná do tábora smrti Auschwitz (Oswiecim), kde zahynuli v plynových komorách. Po obsadení Slovenska nacistickými vojskami v roku 1944 bolo Vrbové oslobodené sovietskou armádou ako jedna z posledných obcí v regióne 6. apríla 1945.
Vrbové bolo povýšené na mesto v roku 1967.
Obyvateľstvo
Na konci 19. storočia tvorili asi tretinu obyvateľov židia. Tí tu žili už od 17. storočia, vyše 200 židov do Vrbového prišlo v roku 1683 z Moravy. Židovská komunita sa postupne rozrastala a podľa všetkého si v roku 1731 zriadila náboženskú obec. Postupne to vybudovali aj tri synagógy, tá najnovšia stále stojí.
Pri sčítaní obyvateľstva v roku 2011 sa väčšina obyvateľov prihlásila ku rímskemu katolicizmu (4 110 veriacich). 557 veriacich má evanjelická cirkev augsburského vyznania, ku zvyšným cirkvám sa hlási asi stovka obyvateľov. 787 Vrbovčanov deklarovalo, že sú bez vyznania.
Pamiatky
thumb|Kostol sv. Martina. Je tu rímskokatolícky kostol svätého Martina, z roku 1397 a kostol sv. Gorazda z roku 1997, ako aj kaplnka sv. Rocha z roku 1831 a cintorínska z roku 1936.
Asi najznámejšia stavba v meste je veža pri staršom kostole v centre. Postavená v 19. storočí. Na začiatku 20. storočia sa zistilo, že veža je naklonená. Boli podniknuté kroky na jej záchranu, pričom pod vežu boli dané betónové injektáže. Náklon veže sa podarilo stabilizovať, no späť narovnať sa ju už nepodarilo. Náklon veže je cca 98 –  od zvislej osi smerom na juhozápad.
V meste sa taktiež nachádza budova synagógy. Bola postavená v rokoch 1882 – 1883 v maurskom slohu, ako synagóga bola využívaná do roku 1942.
Doprava
Dedinou prechádza cesta II/499 a končí cesta II/502 (napája sa na II/499).
Vo východnej časti mesta sa nachádza železničná stanica (prezývaná Kača), kde je ukončená odbočka trate z Piešťan na traťový úsek 120 siete železníc Slovenskej republiky. Prevádzkovaná bola do roku 1977 pre osobnú dopravu a do konca tisícročia ešte čiastočne pre nákladnú dopravu. Neskôr bolo plánované zrušiť ju, ale bola ponechaná ako jeden z evakuačných koridorov v prípade hroziacej povodňovej vlny rieky Váh v Piešťanoch. V rokoch 2008 – 2014 bola využívaná ako sklad materiálu pri rekonštrukcii železničnej trate Bratislava – Žilina v úseku okolo Piešťan. V súčasnosti sa znova uvažuje o jej zrušení, pričom na jej trase by mala byť nahradená cyklotrasou spájajúcou Vrbové s Piešťanmi. Túto myšlienku v roku 2017 podporilo aj Ministerstvo dopravy a výstavby.
Tichý
Tichý môže byť:
633 Zelima
633 Zelima je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil August Kopff 12. mája 1907.
Tichy
Tichy môže byť:
Ivan Švarný
Klubový hokej
Je odchovancom Nitry, jeho hráčskymi vzormi boli Scott Niedermeyer a Jozef Stümpel. Tri sezóny odohral v nižších zámorskych súťažiach, pred ročníkom 2005/06 sa vrátil do materského klubu, kde pôsobil dva roky.
Pred sezónou 2007/08 ho angažoval český tím HC Třinec, v jej priebehu prestúpil do HC Litvínov.
Reprezentácia
Tréner Ján Filc ho nominoval na Majstrovstvá sveta 2009 vo Švajčiarsku.
Thibie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4761
NGC 4761 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil Wilhelm Tempel v roku 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Rozhlasový prijímač
náhľad|Rozhlasový prijímač značky Truetone (1940) Rozhlasový prijímač (iné názvy: rádioprijímač, prijímač , rádio ) je elektronické zariadenie na príjem a reprodukciu rozhlasového signálu.
Prvými prijímačmi boli tzv. kryštálky, ktoré nemali zosilňovacie prvky a posluch umožňovali slúchadlami. Postačovali len pre príjem miestnej silnej rozhlasovej stanice. Neskoršie prijímače už používali elektrónkové zosilňovače a reproduktory, vďaka čomu umožňovali posluch vzdialenejších rozhlasových staníc. Ďalším pokrokom bolo uplatnenie tranzistorov a integrovaných obvodov (pozri tranzistorový prijímač).
.net
.net je generická doména najvyššej úrovne (gTLD), ktorá sa používa v internetovom systéme názvov domén. Založená bola v roku 1985.
Pôvodne bola doména určená pre sieťovo zamerané projekty napríklad pre poskytovateľov internetu. Avšak stala sa z nej alternatívou pre .com v prípade ak bola rovnaká doména obsadená.
Harald V. (Nórsko)
Harald V. (* 21. február 1937, Skaugum, Nórsko) je od roku 1991 nórsky kráľ z rodu Glücksburgovcov.
Krupka
Krupka je mesto v Česku v okrese Teplice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 13 578 obyvateľov, z toho 6 698 mužov a 6 880 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,0 roka (muži 37,8 roka, ženy 40,1 roka).
634 Ute
634 Ute je planétka s priemerom 68 km, ktorú objavil August Kopff 12. mája 1907.
Motor s protiľahlými valcami
náhľad|vpravo|Motor vozidla Volkswagen Beetle z roku 1945. Štvorvalcový motor s protiľahlými valcami (boxer) s objemom 1131 ccm a výkonom 25 PS. náhľad|vpravo|Porovnanie koncepcie spoločného ojničného čapu (vľavo) a samostatných čapov - tzv. boxer (vpravo) Motor s protiľahlými valcami (iné názvy: neodborne boxer, nepresne plochý motor) je typ konštrukcie viacvalcového (dvojvalcového, alebo dvojradového) piestového spaľovacieho motora, ktorého valce resp. rady valcov sú umiestnené oproti sebe z oboch strán jedného kľukového hriadeľa a ich osi resp. roviny radov valcov zvierajú uhol 180°. Proti sebe stojace piesty môžu byť pripojené k spoločnému (motor V 180°) alebo každý k samostatnému ojničnému čapu kľukového hriadeľa (motor s protiľahlými valcami/boxer v užšom zmysle).
Názov plochý motor je podľa STN správny len ak ide o dvojvalcový motor s protiľahlými valcami. Názov boxer STN neuvádza.
Boxer
Ak sa proti sebe ležiace piesty sa pri otáčaní kľukového hriadeľa pohybujú protibežne, t. j. ich ojnice nie sú montované na spoločnom ojničnom čape, takýto motor sa nazýva boxer. Boxer je teda podskupinou motorov s protiľahlými valcami.
Zdroje
Otto-motor
Kartel
Kartel je dohoda medzi podnikmi, organizáciami alebo štátmi, v ktorej sa obmedzuje alebo eliminuje konkurenčný boj medzi členmi kartelu s cieľom maximalizovať zisky členov kartelu. Kartelové dohody bývajú jedným z dôsledkov klientelistického konania.
V mnohých krajinách je zakázaný, pretože bráni rozvoju konkurenčného prostredia a výhod, ktoré z neho plynú.
Kartel sa vyskytuje hlavne v oblasti oligopolu. Takzvaný zmluvný alebo koluzívny oligopol vzniká v situácii, keď niekoľko firiem predávajúcich alebo ponúkajúci rovnaké alebo podobné výrobky či služby zistí, že ich ceny sú približne na rovnakej úrovni a vzájomná cenová vojna by tieto podniky oslabila. Dôjdu k záveru, že je pre nich výhodnejšie zvyšovať spoločný zisk zvyšovaním cien alebo rozdelením trhu. Uzavrú preto tajnú dohodu o stanovení monopolných cien, o trhovom podiele každej z firiem. Každá firma sa potom vo vymedzenej oblasti správa ako monopol.
Jedna z najväčších preukázaných kartelových dohôd obmedzujúcich súťaž v Slovenskej republike sa odohrala v roku 2004 v slovenskom stavebníctve medzi spoločnosťami STRABAG, Doprastav, Skanska, Inžinierske stavby Košice, Betamont a Mota-Engil.
2822 Sacajawea
2822 Sacajawea je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 14. marca 1980.
Bugsy Siegel
Benjamin Siegel, zvaný Bugsy, (* 28. február 1906, New York – † 20. jún 1947, Beverly Hills) bol americký gangster. Rozpoznal potenciál Las Vegas pre prevádzku hazardných hier a pritiahol tam pozornosť mafie. Mesto tak začalo byť na konci 40. rokov 20. storočia obrovským zdrojom príjmov pre organizovaný zločin.(Benny nemal rád oslovenie Bugsy, členovia rodín ho tak nazývali len poza jeho chrbát)
Mladosť
Narodil sa v Brooklyne, v časti Williamsburg, v roku 1906 ako Benjamin Siegelbaum. Rodina si však čoskoro zmenila meno na Siegel. Jeho rodičia boli židovskí prisťahovalci z Rakúska Max Siegel a Jennie Riechenthal. Mali ešte ďalšie štyri deti.
Už ako chlapec sa Bugsy venoval drobnej kriminalite. Neskôr sa zoznámil s Meyerom Lanskym a spolu vydierali obchodníkov, vymáhali peniaze za "ochranu", kradli, najmä auta, a vykonávali násilnú trestnú činnosť. V tej dobe tiež kvôli svojej násilníckej povahe a psychopatickým sklonom získal prezývku Bugsy. Nemal však to oslovenie rád, takže sa mu to ľudia báli hovoriť do očí. (Túto prezývku použili tiež novinári v roku 1939, kedy bol Bugsy obvinený z vraždy).
Bugsy s Meyerom sa spojili s Lucky Lucianom a Frankom Costellom. Za prohibície získavali veľké príjmy z obchodovania s alkoholom.
Siegel sa nevyhýbal vraždám na objednávku. Kým Lansky a Luciano operácie riadili, on ich vykonával.
28. januára 1929 sa oženil. So svojou manželkou Esto (Esther alebo Estelle) Krakow mal dve deti, dcéry.
Kalifornia
V roku 1937 sa presťahoval do Kalifornie. Bol tam vyslaný Lucky Lucianom, aby preskúmal tamojšie prostredie, čiastočne to však bolo preto, že sa ho v New Yorku pokúšali zabiť ľudia z konkurenčného gangu (kvôli zavraždeniu jedného ich člena).
Bugsy sa zoznámil s množstvom vplyvných ľudí z filmovej oblasti, medzi ktorých patrili Jean Harlow, Clark Gable, Gary Cooper alebo Cary Grant.
Podľa legendy sa mal na jednej spoločenskej akcii, na ktorú ho pozvala talianska grófka Dorothy DiFrasso, stretnúť tiež s Goebbelsom a Göringom. Pre ich antisemitské názory ich chcel údajne zabiť, čo mu nakoniec mala grófka odhovoriť.
Bugsy v Kalifornii vydieral filmové štúdiá i hercov a mal pod kontrolou tiež miestnych bookmakerov, vrátane lodí kotviacich pri pobreží, na ktorých sa hral hazard. Okrem toho bol zapletený do pašovania drog z Mexika do USA.
Pretože mal milostný pomer s radom herečiek, jeho žena Esta sa s ním 8. augusta 1946 rozviedla.
Jeho najväčšou životnou láskou bola Virginia Hill (nar. 26. augusta 1916), ktorá robila gangstrom návnadu, prevádzala peniaze a živila sa aj ako prostitútka, hosteska a tanečnica. Patril jej dom v Beverly Hills, do ktorého sa Bugsy nasťahoval.
Flamingo
31. októbra 1931 bol v Nevade zlegalizovaný hazard. Bugsy prišiel do Las Vegas v roku 1945. V tej dobe tam už bolo postavených niekoľko menších kasín.
Zoznámil sa s Billy Wilkersonom, majiteľom niekoľkých nočných klubov. Ten mal rozostavané kasíno a veľkolepé plány, ale chýbali mu peniaze, zadĺžil sa. Bugsy od neho kasíno kúpil s tým, že ho dostavia a urobí z neho luxusný komplex, zahŕňajúci okrem kasína všetky hotelové vybavenia, vrátane bazénov, reštaurácií a miest pre zábavu i odpočinok. Kasíno pomenoval Flamingo (Plameniak) – meno, ktorým niekedy oslovoval priateľku Virginiu.
Na kúpu a dostavbu kasína si požičal mafiánske peniaze, podľa predbežných odhadov malo Flamingo stáť 1,5 milióna dolárov.
V tom čase bol v Amerike stavebný materiál pomerne drahý a ťažko dostupný, pretože bol potrebný na opravy vojnou zničených domov. Navyše dostať ho do Vegas bolo finančne veľmi nákladné. Okrem toho nevedel Bugsy stavbu riadiť a bolo bežné, že mu jeho dodávatelia predali ten istý materiál (či už išlo o tehly alebo palmy) viackrát. Bugsy si to nevšimol a platil. Náklady na Flamingo sa vyšplhali až k šiestim miliónom, a to ešte pred tým, než bola stavba dokončená.
Mafiáni, ktorí do Flaminga vložili svoje peniaze, nehodlali takú vec Bugsymu odpustiť. Okrem toho silneli obavy, že Bugsy posiela peniaze cez Virginiu do Európy. Virginia podnikala často výlety do Švajčiarska. Údajne mala ukladať peniaze do bánk v Zürichu a Ženeve.
22. decembra 1946 sa v Havane uskutočnila konferencia, na ktorej sa zišli mafiánski bossovia, zúčastnili sa jej napr. Meyer Lansky, Frank Costello, Lucky Luciano, Vito Genovese. Na programe bolo aj kasíno vo Vegas a s tým súvisiace Sieglovo odstránenie. Meyer Lansky ako Bugsyho priateľ ostatných presvedčil, aby mu dali ešte šancu ukázať, že Flamingo bude po otvorení nakoniec zárobkové.
26. decembra 1946 Bugsy kasíno otvoril, aj keď ešte nebolo dostavané, chcel dodržať vopred stanovený termín. Išlo o veľkú pompéznu akciu, na ktorú bola pozvaná kopa filmových hviezd, ktorá však nakoniec skončila fiaskom. Kvôli zlému počasiu a vinou toho, že izby v hoteli neboli ešte hotové, sa návštevníci vo Flamingu nezdržovali a svoje výhry si odnášali do iných kasín. Miestnych ľudí Flamingo nelákalo a pre ostatných to bolo príliš ďaleko, než aby tam išli.
Na jar roku 1947 sa uskutočnila druhá havanská konferencia. Tentoraz jej výsledok nebol pre Siegla priaznivý. Bossovia sa zhodli, že Siegel je pre nich po otvorení Flaminga hrozbou.
Smrť
thumb|Doska s dátumom Sieglovej smrti umiestnená v synagóge Večer 20. júna 1947 sa zdržiaval Siegel v dome Virginie Hill v Beverly Hills (Virginia v tom čase bola v Európe). Okrem neho boli v dome ešte jeho priateľ Allen Smiley, brat Virginie Chick Hill a jeho priateľka Jerry Mason.
Bugsy sedel na gauči pri okne a čítal si Los Angeles Times. Medzi 22:30 a 22:45 hod na neho začal niekto cez okno strieľať. Zasiahlo ho niekoľko striel, väčšinou do hlavy. Bol na mieste mŕtvy. Fotky jeho rozstrieľaného tela vytlačili druhý deň americké noviny.
V čase smrti mal Bugsy 41 rokov. Nevie sa presne, kto ho zabil. Za jeho vraždu nebol nikto súdený.
Pohreb sa konal v Beverly Hills. Prišlo naň iba 5 ľudí – jeho exmanželka Esta Siegel, šestnásťročná dcéra Millicent a štrnásťročná Barbara, jeho brat Maurice Siegel, sestra Bessie Satoay a priateľ Allen Smiley. Neprišiel nikto z jeho hollywoodskych známych, ani Virginia Hill.
Po Bugsyho smrti
Peniaze, ktoré Siegel dlhoval mafiánom, údajne Virginia ukradla a utiekla s nimi do Francúzska a neskôr do Švédska.
Virginia Hill zomrela v Rakúsku 24. marca 1966 na predávkovanie práškami na spanie. Podľa oficiálnej verzie išlo o samovraždu, vzhľadom na miesto nálezu jej tela sa však vyskytli špekulácie o vražde americkou mafiou Cosa Nostra, ako pomstu za spreneverené 2 milióny dolárov, určené na výstavbu kasína Flamingo.
V 70. rokoch prevzala Flamingo rodina Hilton a premenovala ho na Flamingo Hilton. V priebehu ďalších rokov došlo k masívnym prestavbám. Posledný zvyšok Bugsyho pôvodného Flaminga bol zbúraný v roku 1993. Bugsyho tam pripomína iba pamätná tabuľa. V roku 1999 bolo Flamingo Hilton premenované na Flamingo Las Vegas.
Malé Dračie pleso
Malé Dračie pleso je pleso v Zlomiskách  v Dračej dolinke  na úpätí Kôpok. Nachádza sa v nadmorskej výške asi 200 metrov na severovýchod od Dračieho plesa vo Vysokých Tatrách. Jeho rozloha je. Názov plesa je odvodený od blízkeho Dračieho plesa.
Externé odkazy
náhľad|vľavo|[[Dračia dolinka s Dračím plesom]].
.name
.name  je generická doména najvyššej úrovne (gTLD), ktorá sa používa v internetovom systéme názvov domén. Založená bola v roku 2001.
Fontjoncouse
Fontjoncouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 136 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Souyeaux
Souyeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lahošt
Lahošt je obec v Česku v okrese Teplice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 581 obyvateľov, z toho 295 mužov a 286 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 38,5 roka, ženy 42,2 roka).
635 Vundtia
635 Vundtia je planétka s priemerom 99 km, ktorú objavil K. Lohnert 9. júna 1907.
Lobopódiovce
Lobopódiovce (staršie lobopodiovce) je slovenský ekvivalent pre vedecké názvy Lobosa a Lobosea. Konkrétne môže znamenať:
Klearetos z Élidy
Klearetos (Klearetos) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v päťboji.
Klearetos z Élidy bol korunovaný olympijským vencom za víťazstvo v päťboji. Dátum jeho olympijského víťaztva je neznámy. V Olympii sa päťboj (penthatlon) zaradil do programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr.. Antický päťboj, ktorý pozostával z hodu oštepom, hodu diskom, behu, skoku a zo zápasu, bol na olympijských i na ostatných hrách jednou z najväčšmi cenených disiplín.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že počas prehliadky olympijskej Altidy videl i sochu olympionika Kleareta, ktorá stála vedľa kamenného voza Atéňana Glaukóna, olympijského víťaza v tethrippe.
NGC 4762
NGC 4762 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,1.
Na túto galaxiu sa dívame presne z boku a javí sa nám neobyčajne tenká. Predpokladáme, že pri bočnom pohľade by aj naša Galaxia vyzerala podobne ako táto svietiaca hviezdna čiara zjasnená v oblasti jadra. Napokon, priemer NGC 4762 je zhruba rovnaký ako priemer našej Galaxie. Takéto presne bočné pohľady na galaxie sú vzácne.
Majstrovstvá Afriky v korfbale 2014
Majstrovstvá Afriky v korfbale 2014 boli v poradí 2. Majstrovstvá Afriky v korfbale, ktoré organizuje Africká korfbalová federácia (IKF Africa). Konali sa od 6.8. augusta 2014 v Lusake, v Zambii, za účasti 4 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Malawi a domácej Zambie. Všetky zápasy sa odohrali v Olympic Youth Development Center. Titul obhajila Južná Afrika, ktorá vo finále zvíťazila nad družstvom Zimbabwe.
Vysoká nad Kysucou
Vysoká nad Kysucou (do r. 1927 iba Vysoká, maď. Hegyeshely) je obec na Slovensku v okrese Čadca.
Polohopis
Vysoká nad Kysucou sa nachádza na krajnom severozápade Slovenska pri hranici s Českom v regióne Horné Kysuce. Leží v doline rieky Kysuca medzi pohoriami Turzovská vrchovina na severe a Javorníky na juhu. Stred obce má nadmorskú výšku 543 m.n.m, najvyšším bodom je Vrchtretina (925,5 m.n.m). Od okresného mesta Čadca je vzdialená 23 kilometrov.
Majstrovstvá Afriky v korfbale 2014
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia v Belgicku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Účastníci
Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku IKF k novembru 2013.
Vysoká nad Kysucou
Polohopis
Ide o typický príklad kopaničiarskej obce s veľkým množstvom roztrúsených osád, ktoré sú zhrnuté do ôsmich obecných častí - Semeteš, Vysoká nad Kysucou, Nižný Kelčov, Vrchrieka, Jedľovník, Vyšný Kelčov, Zátoka a Zlámaná.
Obec susedí na západe s Makovom, na severozápade s Českom, resp. obcou Bílá, na severe s Korňou, na východe s Turzovkou a na juhu s Veľkým Rovným.
Dejiny
Pozostatky ohnísk, ako i úštepy kameňov z obce Vysoká nad Kysucou dokumentujú prítomnosť opočloveka na Slovensku. Samotná obec bola založená v dvadsiatych rokoch 17. storočia Valachmi, ktorí osídľovali oblasť Horných Kysúc. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1619, kedy sa obec pod názvom Vyszoka spomína v urbári panstva Bytča. Jej chotár bol vyčlenený z turzovského chotára a prvým richtárom sa stal Ján Rudinec. Obyvateľstvo sa živilo najmä chovom hospodárskych zvierat a lesníctvom, vďaka čomu vznikali jednotlivé kopaničiarske osady, a neskôr sa začalo rozvíjať aj poľnohospodárstvo. V roku 1720 mala obec, vtedy nazývaná Vyszoka - Makov, 44 poddanských rodín. Rast obce sa výrazne zrýchlil v priebehu 18. storočia - r. 1784 mala už 3147 obyvateľov. V roku 1772 bola založená farnosť a následne aj postavený farský kostol. Prvý vysocký farár Ján Babtista Finstervalter, člen Slovenského učeného tovarišstva, privítal v roku 1780 na fare významnú návštevu ,keď sa u neho zastavil a obedoval cisár Jozef II.
Vzhľadom na veľkú chudobu, spôsobenú hlavne neúrodnou pôdou, sa v 19. storočí urýchlilo vysťahovalectvo. Obyvatelia, ktorí sa živili najmä ako drotári či iní remeselníci, odchádzali za prácou najprv na Dolnú zem, neskôr aj do Ameriky, kde sa viacerým z nich podarilo uspieť na drotárskom trhu. Najznámejším potomkom amerických vysťahovalcov z Vysokej bol astronaut Eugene Andrew Cernan.
Po prvej svetovej vojne obec, dovtedy patriaca do Uhorska, pripadla Československu. Počas druhej svetovej vojny a SNP na jej území operovali partizánske jednotky. Smutným dňom v histórii obce je 20. apríl 1945, kedy jednotky Ruskej oslobodeneckej armády (vlasovcov) zavraždili v osade Semeteš 21 mužov vo veku od 16 do 61 rokov. Jediným preživším tejto tragédie bol Štefan Cipár, otec maliara Miroslava Cipára. Osada Semeteš bola v apríli 1945 vypálená, vlasovcami a nemeckými vojakmi. Zhorelo 13 domov.
Soul Asylum
Soul Asylum je americká alternatívna rocková skupina založená v meste Minneapolis v štáte Minnesota v roku 1983. Pôvodne bola založená v roku 1981 pod názovm Loud Fast Rules. Pôvodná zostava sa skladala z Dana Murphyho, Dava Pirnera, Karla Muellera a Pata Morleyho. Morley bol neskôr v roku 1984 nahradený Grantom Youngom. Skupina sa stala svetovo známa vydaním trojplatinového albumu Grave Dancers Union z roku 1992 a takisto singlom „Runaway Train“, ktorý získal cenu Grammy.
Vysoká nad Kysucou
Dejiny
V druhej polovici 20. storočia sa v súvislosti so zavedením socializmu zmenil životný štýl obyvateľov obce. V roku 1947 sa začala v obci výroba školského nábytku a vysocký závod sa stal neskôr prakticky jeho monopolným výrobcom. Časť obyvateľstva dochádzala za prácou do okolia Ostravy či pracovala na roľníckom družstve, ktoré bolo založené v roku 1949. V rokoch 1974 a 1994 navštívil Vysokú, ako rodisko svojich predkov, americký astronaut Eugene A. Cernan a pri príležitosti jeho druhej návštevy bola na obecnom úrade otvorená pamätná izba
Obyvateľstvo
Podľa posledného sčítania obyvateľstva v roku 2021 mala Vysoká nad Kysucou 2578 obyvateľov a 1258 domov. 95% obyvateľov sa hlásilo k slovenskej národnosti, okrem nej mali zastúpenie menšie ako 1% aj národnosti česká, maďarská, rómska, poľská a ruská. Z hľadiska vierovyznania sa takmer 87% ľudí hlásilo k Rímskokatolíckej cirkvi, 6 percent bolo bez vyznania a ostatné cirkvi či náboženské spoločnosti mali zastúpenie menšie ako 1%.
Občianska vybavenosť a hospodárstvo
V obci sídli ZŠ s MŠ E. A. Cernana, ďalej sa v nej nachádza pošta, futbalové ihrisko, lekáreň potraviny a iné obchodné prevádzky, niekoľko pohostinstiev či domov dôchodcov. V osade Semeteš sídli Centrum pre deti a rodiny. V priemyselnom areáli naďalej prebieha výroba školského nábytku, ale aj výroba ďalších kovových produktov pre stavebníctvo.
Doprava
Cez Vysokú nad Kysucou prechádza cesta II/487 z Čadce do Makova, cez osadu Semeteš aj cesta II/541 z Kotešovej do Turzovky a osady Nižný Kelčov a Vyšný Kelčov spája cesta III/2022. Ostatné osady sú prístupné iba po miestnych komunikáciach. Obec leží na železničnej trati Čadca - Makov a obsluhujú ju dve zastávky - Vysoká nad Kysucou a Nižný Kelčov. Okrem železnice má obec aj autobusové spojenie s Makovom, Turzovkou a Čadcou, osada Semeteš aj s Bytčou a Žilinou.
Hlohovec
Polohopis
náhľad|Hlohovec, pohľad z juhu Hlohovec sa nachádza na brehoch rieky Váh, v severnej časti Podunajskej pahorkatiny, na juhozápadnom okraji Považského Inovca. Západne od mestskej časti Šulekovo prechádza diaľnica D1, ktorá je dostupná po ceste II/513, smerujúcej na Nitru.
Od Piešťan na Sereď vedie mestom cesta II/507. Z blízkeho železničného uzla v Leopoldove vedie Hlohovcom trať smerom na Nitru a na Topoľčany napojená na hlavnú trať Bratislava – Žilina.
Hlohovec leží južne od Piešťan,  východne od Trnavy,  severne od Serede a  západne od Nitry.
Časti mesta
Na juhozápade leží mestská časť Sihoť. Na západe sa nachádza mestská časť Šulekovo (kedysi samostatná obec, do roku 1948 nazývaná Beregseg). V severovýchodnej časti mesta je mestská časť Nová štvrť. Ešte ďalej na sever sa nachádza mestská časť Peter (kedysi samostatná obec, starší názov Sv. Peter).
Ulice
V meste Hlohovec sa nachádzajú nasledovné ulice: Bernolákova, Bezručova, Bottova, R. Dilonga, Drevená, Družstevná, Fándlyho, Františkánske námestie, Fraštacká, Hlohová, Hollého, Hurbanova, Jarmočná, Jesenského, Kalinčiakova, Kamenná, Koperníkova, Kukučínova, Kuzmányho, Komenského, Kapitána Nálepku, Krátka, M. R. Štefánika, Manckovičova, Mateja Bela, Michalská, Nábrežie Andreja Hlinku, Námestie svätého Cyrila a Metoda, Námestie svätého Michala, Nerudova, Nitrianska, Palackého, Palárikova, Pavlovičova, Pod Beranom, Podzámska, Pri cintoríne, Pribinova, Radlinského, Rázusova, Rozmarínová, Sládkovičova, SNP, Šafárikova, Školská, Šomodská, Športová, Štúrova, Tajovského, Tehelná, Tolstého, Továrenská, Vajanského, Vážska, Vinohradská, Vodárenská, Za poštou, Zábranie, Zámocká, Závalie, Železničná
Ulica 9. mája, A. Felcána, Čsl. armády, Hviezdoslavova, Jilemnického, M. Benku, Mierová, Fraňa Kráľa, Františka Lipku, Gáborská, Gorkého, Gagarinova, Inovecká, Kamenohorská, Karpatská, Ružová, Veterná
Čulenova, Duklianska, Hošták, Kruhová, Ľ. Zúbka, Pánska niva, Rovná, Slnečná, Svätopeterská, Šoltésovej, Timravy, Vansovej, Vážska, Poniklecová
D. Jurkoviča, Hájska, Holubyho, Humno, Janka Kráľa, Mlynská, Novomeského, Okrúhla, Osloboditeľov, Pltnícka, Podjavorinskej, Rybárska, Sereďská, Školská, Šulekova, Záhradnícka
Vodné toky
náhľad|rozvodnený [[Váh (apríl 2006), v pozadí cestný most]]
Mestom preteká Váh, najdlhšia slovenská rieka.
Demografia
(Stav k 01.01.2021)
Symboly mesta
Opis erbu: V hornej striebornej polovici štítu modré brvno, dolná polovica je modrá.
Starý Hlohovec a Nový Hlohovec používali až do 16. storočia rozmanité pečatné symboly. Starý Hlohovec mal vo svojej pečati symbol leva (zo zemepanského erbu rodu Konthovcov) a Nový Hlohovec zasa erb, vychádzajúci z erbu Ujlakiovcov.
Najstarší doklad o používaní erbu Nového Hlohovca je pečať na liste zo 6. marca 1544. V nej je zobrazený erb s dvakrát delenou hornou polovicou štítu. V inom pečatidle zo 16. storočia je horná polovica štítu delená už trikrát.
Spoločný symbol obidvoch Hlohovcov vznikol až v druhej polovici 16. storočia, keďže v tom období už začali tieto časti splývať. Od sedemdesiatych rokov 20. storočia mesto používalo štyrikrát červeno-strieborne delený štít. V roku 1991 sa mesto vrátilo k používaniu erbu s dvakrát delenou polovicou štítu s použitím modrej farby a strieborného kovu.
Dejiny
Archeologické nálezy dokazujú, že územie mesta bolo osídlené už v staršej dobe kamennej – paleolite.
Prvá písomná zmienka je v listine zoborského opátstva z roku 1113. Tu sa uvádzajú majetky a osady patriace hradu Hlohovec (Bojničky, Koplotovce). V listine z roku 1247 sa uvádza villa Galgouch, rozkladajúca sa po oboch stranách rieky Váh. Počas tatárskeho vpádu (12411242) bola osada zničená, ale už v roku 1275 sa z listiny Ladislava IV. dozvedáme, že osada mala dve trhoviská.
V roku 1362 si od kráľa Ľudovíta I. vyžiadal Mikuláš Ujlaky nazývaný tiež Kont, palatín Uhorska a vtedajší majiteľ hradu, pre Hlohovec prvé mestské privilégiá: výsadu trhu a privilégium mestskej samosprávy. V roku 1446 obsadilo hrad i mesto vojsko Jána Jiskru z Brandýsa. V roku 1525 daroval kráľ Ľudovít II. hrad spolu s celým panstvom Alexejovi Turzovi. Turzovci vlastnili panstvo až do roku 1635, keď zomrel bez potomkov posledný z rodu, Adam Turzo. Po ňom kúpil od uhorského panovníka hrad i s panstvom Adam Forgáč (1639).
Život obyvateľov v 16. a 17. storočí poznačili protihabsburské stavovské povstania, turecké nájazdy a okupácia. V roku 1599 prešlo mestom turecké vojsko a spôsobilo mestu značné škody. Začiatkom 17. storočia sa začali prvé protihabsburské povstania (v roku 1604 pod vedením Štefana Bočkaja a neskôr pod vedením Gabriela Betlena, ktorý viackrát hrad navštívil). V roku 1621 sa pri Hlohovci odohrala bitka medzi cisárskym vojskom a povstalcami. V čase povstania Juraja Rákociho prechádzali mestom žoldnieri cisárskej armády, ktorí tiež obyvateľov a ani ich majetky nešetrili. V čase povstania Imricha Tököliho bolo mesto okupované Turkami, preto cisárski vojaci do mesta nevtrhli a obyvatelia zostali uchránení. Vzťahy medzi okupovaným Hlohovcom a Turkami upravovala zmluva z 12. novembra 1663 v ktorej Ahmet paša vzal mesto a okolité osady (Bojničky, Kľačany, Pastuchov, Dvorníky, Šulekovo a Červeník) do ochrany. Po porážke Turkov pri Viedni v roku 1683 sa skončila i Turecká okupácia.
V roku 1720 získali Hlohovec aj s panstvom Erdődyovci, ktorí panstvo vlastnili až do roku 1945, kedy sovietske vojská oslobodili Hlohovec.
Pamiatky
vpravo|náhľad|Hlohovský zámok, prestavaný v 18. storočí do dnešnej podoby
V rokoch 13491524 bol hrad i panstvo v rukách Rodu Ujlaky. Skončilo sa smrťou posledného z rodu Vavrinca (1524). Od roku 1446 bol hrad istý krátky čas sídlom husitov a Jána Jiskru z Brandýsa.
V nasledujúcom roku sa hrad dostal do rúk, v tej dobe jednému z najmocnejších a najbohatších rodov v Uhorsku, Thurzovcom, konkrétne hrad získal Alexius Thurzo. Jeden z posledných Thurzovcov Michal, nechal v roku 1610 nadstaviť vrchnú časť veže kostola sv. Michala do takej podoby, ako ju poznáme dnes. Úmrtím Michala (1636) sa hrad dostal do rúk kráľovskej komory.
V rokoch 17091716 bol hrad vo vlastníctve českého rodu pánov z Mitrovíc.
V roku 1720 daroval panovník Karol III. Hlohovec Jurajovi Leopoldovi Erdődymu za 24 000 rýnskych zlatých. Najvýznamnejšie sa do dejín hradu zapísal Jozef Erdődy, ktorý nechal prestavať pôvodný hrad na reprezentačný zámok a ten sa zachoval prakticky v nezmenenej podobe až dodnes.
Monumentálna budova s rytmicky barokovo-klasicisticko členenými fasádami. Vstup podjazdom vedie na ústredné nádvorie, ktorého výrazným prvkom je valec schodišťa. Zámok si napriek veľkej prestavbe na barokové reprezentačné sídlo zachoval podstatu stredovekého, renesančne rozšíreného hradu tak, ako ho postupne zväčšovali a prebudovávali. Systém mohutných oporných pilierov, ktorými zabezpečovali široké múry opevnenia nad strminami terénneho výbežku, je charakteristickým prvkom starších stavebných etáp. Staršie budovy, konštrukcie a systém klenieb prispôsobili novému pôdorysnému riešeniu. Prestavbou vznikol dvojposchodový štvorkrídlový objekt okolo nepravidelného nádvoria so slávnostným schodišťom, vedúcim na chodbu obiehajúcu okolo väčšej časti nádvoria.
V miestnostiach na prízemí sú hrebienkové klenby, valené klenby s lunetami a pruské klenby, dokumentujúce stredoveký a renesančný vzhľad interiérov 16. a 17. stor. Barokové úpravy sú najvýraznejšie najmä na vretenovitom schodišti, kaplnke a reprezentačných miestnostiach, pôvodne zariadených empírovým nábytkom. V miestnostiach sa zachovalo empírové obloženie stien, maľby a štuková výzdoba. Pôvodný nábytok a barokové pozlátené sane sú v zbierkach múzea na hrade Červený Kameň, obrazy sú v galérii na Bojnickom zámku.
Kultúra a zaujímavosti
náhľad|Kupola hvezdárne v Hlohovci
Divadlo
Mesto nemá stálu divadelnú scénu. Rôzne súbory, alebo umelci vystupujú v Dome kultúry, alebo v Empírovom divadle.
Múzeá
Vlastivedné múzeum v Hlohovci bolo založené v roku 1959. Múzeum patrí k typickým regionálnym múzeám vlastivedného charakteru. Spravuje zbierky spoločenských a prírodných vied, predovšetkým v odboroch história, archeológia, národopis, zoológia a botanika.
Múzeum sídli v objekte františkánskeho kláštora, ktorý dal v roku 1492 postaviť Vavrinec Ujlaky a dnes je kultúrnou pamiatkou. Múzeum prevádzkuje i výstavnú sieň mimo sídla (na Rázusovej ulici).
Stále expozície:
Okrem stálych expozícií múzeum poriada a organizuje rôzne výstavy a kultúrne podujatia.
Hudba
Z Hlohovca pochádza spevák Richard Müller. V Hlohovci v súčasnosti pôsobí množstvo mladých, ale aj skúsenejších hudobných skupín: Craniotomy, Nekultúra, Peace-is-gun, Ska3x, Slovenská klobása, Night Vision, Prograss Band, Vylízané palice, Randál, Kačakura, Acoustic Groove, Five Men Attack, McNorki, Tobago, Matúš Candrák a iné.
Parky
V juhozápadnej časti mesta sa nachádza tzv. Zámocká záhrada. Je to pomerne rozsiahly park s jazierkom a francúzskymi terasami.
Školstvo
náhľad|Základná škola sv. Jozefa náhľad|Gymnázium Ivana Kupca na Komenského ulici Základné školy:
Stredné školy:
Osobnosti mesta
náhľad|Busta [[Beethovena pred Empírovým divadlom v Hlohovci]]
Thiéblemont-Farémont (obec)
Thiéblemont-Farémont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kryštálka
thumb|Kryštál galenitu s objímkou, detekčný hrot a celý zostavený detektor pre kryštálku
Kryštálka je primitívny rozhlasový prijímač, ktorý ku svojej činnosti nepotrebuje napájanie. Energia, ktorá rozkmitáva membránu slúchadla, sa berie priamo z vysielaného signálu.
Za svoj názov tento prijímač vďačí hlavnej súčiastke, ktorou bol niektorý z kryštálov s usmerňovacími vlastnosťami (najčastejšie sa používal galenit). Kryštálu sa dotýkal hrot z fosforbronzu, volfrámu alebo iného vhodného materiálu, čím vznikla primitívna hrotová dióda. Hrot bol pohyblivý (ovládal sa malou páčkou umiestnenou v guľovom kĺbe), aby sa na kryštále dalo nájsť miesto s najlepším príjmom.
Ledvice
Ledvice sú mesto v Česku v okrese Teplice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 560 obyvateľov, z toho 280 mužov a 280 žien, pričom priemerný vek v meste bol 37,4 roka (muži 37,7 roka, ženy 37,1 roka).
NGC 4763
NGC 4763 je galaxia v súhvezdí Havran, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
636 Erika
636 Erika je planétka s priemerom 78 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 8. februára 1907.
Dejiny Lotyšska
Určiť etnické zloženie pradávnych obyvateľov Lotyšska je nemožné. Podľa archeologických údajov, pochádzajúcich z 3. tisícročia pr. Kr., na území Lotyšska sa rozšírila jamová kultúra a hrebeňová keramika. Nádoby tohto druhu keramiky výzdobou pripomínali pečať hrebeňa. Ľudia tejto kultúry, pravdepodobne predkovia fínskych kmeňov, prišli z východu. Začiatkom 2. tisícročia sa v tejto oblasti objavila kultúra šnúrovej keramiky a prvé bojové sekery. Ornamentika nových hlinených nádob sa vyrábala pomocou vkladania šnúry do mäkkej hliny. Tieto dve kultúry mali za následok začiatok a rozvoj kultúry predkov baltských kmeňov, ktoré prišli na juh a juhozápad Lotyšska.
Dnešným územím Lotyšska začiatkom 1. storočia prechádzala hranica územia baltských a fínskych kmeňov. Túto hranicu tvorila rieka Daugava. Bližšie k Fínom sa usídlili Kuršovia, Zemgalovia, Selovia a Latgalovia. Jazyk týchto štyroch kmeňov bol ovplyvnený fínsko-ugrofínskym jazykom.
Feudáli stredovekého Lotyšska žili na hradoch a remeselníci v usadlostiach a na dedinách. Tieto usadlosti, ktorých počet presahoval vyše sto, boli spravidla postavené pri veľkých hradoch. Pomocou ich spevnenie palisádami sa z nich postupne stávali bunkre, chrániace obyvateľstvo počas vojen. V oblasti dolného toku rieky Daugavy sa nachádzali usadlosti s etnicky zmiešaným obyvateľstvom. V týchto miestach sa spoločne s poľnohospodárstvom rozvíjali aj remeslá a obchod, ktoré dali zelenú k ranej transformácii dediny na mesto. Usadlosti, ktoré sa označovali v historických dokumentoch titulom civitas, urbs a locus, miestni obyvatelia nazývali lotyšským názvom pilsete. Obyvatelia, žijúci na vidieku, väčšinou obývali zalesnené a blatisté územia krajiny v chutorách. Niekoľko usadlostí na tomto území utvorilo spoločenstvo pagast (po lotyšsky: pagasts), z ktorých sa následne zopár spojilo a vytvorilo hradnú oblasť. Na čele takejto hradnej oblasti stál hrad feudála s usadlosťou. Spomenuté hradné oblasti zase tvorili zeme alebo kraje štátu.
Livónsko
thumb|Územie [[Livónsko|Livónska v 15. storočí.]]
Lotyšsko súčasťou Švédska
Livlandia, ako sa Livónsko v tom čase volalo, bolo v období medzi rokmi 1629 – 1710 pre Švédsko a Livlandia centrom pozitívnej spolupráce. Jeho územie ako aj mesto Riga mali veľký význam pre zahraničnú politiku Švédska, pretože boli ich stálym zdrojom štátnych dotácií. Obyvatelia boli povinní dávať Švédom veľké množstvá chleba a iných potravín. Nie nadarmo v tomto období vznikol široko-daleko známy slogan „Livlandia – švédska zásobáreň chleba!“.
Na čele vlády na území Lotyšska stál generál-gubernátor. Bol volený kráľom a pokladal sa za jeho námestníka. V roku 1634 boli švédskou vládou na úrovni orgánov miestnej samosprávy uznané landtagy a v roku 1643, na základe dohody, vláda povolila vznik kolégia zemských radcov (tzv. landrátov), ktorí diskutovali a predkladali záujmy lotyšského obyvateľstva generál-gubernátorovi. Zaviedla sa funkcia landmaršala, ktorú reprezentoval člen lotyšskej šľachty. V rokoch 1630 – 1632 sa reformovalo súdnictvo. Výsledkom reformy bol vznik zemských súdov, hradných súdov a palácových súdov (tzv. hofgericht). Lotyšská šľachta vzala práva súdiť roľníkov za trestný čin a roľníci mohli odteraz podávať žaloby na svojich zemepánov. Poddanské právo bolo sankcionovateľné.
Mnohé vojny, ktoré viedli švédski králi potrebovali z niečoho čerpať. Preto kráľ Karol X. Gustáv začal v redukcii veľkostatkov. Územia, ktoré Gustáv II. Adolf a kráľovná Kristína Švédska rozdali šľachte boli znova poštátnené. (Bývalí panovníci boli totiž vo väčšine prípadov nájomcami.) V roku 1680 bol vydaný príkaz na novú revíziu pôdy. Jej cieľom bolo určiť rozmer panského a zvýšiť príjmy do štátneho rozpočtu. V roku 1696 bol vydaný Režim ekonómie, ktorý upravoval vzťahy medzi štátom, nájomcami a roľníkmi. Dokument si zachoval poddanský režim, ale ohraničoval svojvôľu zemepánov k roľníkom. V globále hospodárska reforma zlepšila postavenie roľníka a prispela tak postupne budovaniu kapitalistického rozvoja na lotyšskom vidieku. Uskutočnila sa aj reforma vlády lotyšského vojvodstva (1694), ktorá prakticky zničila miestnu autonómiu. Z landtagu sa stalo nevýznamné zhromaždenie rodových vládcov občín, vedené gubernátorom.
Švédski králi sa starali o rozvoj osvietenských ideí v Lotyšsku. V roku 1632 kráľ Gustáv II. Adolf založil Derptskú univerzitu (dnes v meste Tartu) a v Rige vzniklo gymnázium (seminár) na prípravu úradníkov a kňazov. Okrem toho boli založené aj školy pre miestne lotyšské obyvateľstvo.