cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Višňové (okres Žilina)
Dejiny
Okolo roku 1550 boli obyvatelia obce protestantskej viery. Višňovčania sa živili poľnohospodárstvom, chovom dobytka a nádenníctvom. Urbársky súpis z roku 1539 podáva svedectvo o poddanom postavení obce, ktorá v tom období mala 24 domov, faru a školu. Uplatňovaním pravidla „čie panstvo, toho náboženstvo“ spôsobovalo, že najmä v 17. storočí boli tunajší obyvatelia raz katolíkmi, inokedy evanjelikmi. Vďaka zázračným uzdraveniam v kostole sv. Mikuláša koncom 17. storočia (od 1674) sa z neho stalo pútnické miesto, o čom bola vydaná aj malá knižka rosinským farárom. V 18. storočí sa starý kostol pútnikom javil tesný a preto bol v rokoch 1769 – 1782 vybudovaný súčasný kostol. Od roku 1787, resp. 1788 bola vo Višňovom opätovne založená farnosť, keďže v období reformácie sa pre nedostatok kňazov stala filiálkou rosinskej farnosti. Za podpory mecenášov z radov šľachty, ktorí mali v obci kaštieľ a pozemky (Ordódyovci, kremnický mešťan, banský úradník a niekdajší richtár Ján Zafiri a i.), no i kráľovského dvora Márie Terézie a samotnej cirkvi, boli v rokoch 1816 – 1820 ku kostolu pristavené dve vysoké veže. Popis máp vojenského mapovania Uhorska z konca 18. storočia spomína kostol a šľachtický dvor, no tiež potok, či mohutnými stromami husto zalesnené okolie. V dobrom stave boli cesty do Rosiny a Trnového, cesta do Turia bola kvôli blatistému podkladu prejazdná v závislosti od počasia. Veľké škody v obci spôsobili zemetrasenia v polovici 19. storočia, obyvateľstvo pobúrila aj revízia chotárnych hraníc obce a komasácia, realizovaná v roku 1867. Oživenie priniesol veľkostatkár, stavebný inžinier, bankár a podnikateľ Rudolf Krupec, ktorý odkúpil Ordódyovskú kúriu a na majetku presadzoval moderné princípy hospodárenia. Na jeho pozvanie tu istý čas strávil budúci prezident ČSR T. G. Masaryk. Zo zámoria sa vracajúci ľudia skupovali majetky a okrem tak potrebných peňazí prinášali nové poznatky, vedomosti a zručnosti, ktoré menili život v obci a v obci požívali všeobecnú úctu. Koncom 19. a začiatkom 20. storočia prišla do obce vlna prisťahovalcov z Poľska, ktorí putovali za lepšími životnými podmienkami na juh cez Kysucké Beskydy.
Po biede, ktorú priniesla prvá svetová vojna, nastalo postupné oživenie; hrali sa divadlá, bola založená organizácia požiarnikov (hasičov) s vlastnou kapelou. Za I. ČSR to bola poľnohospodárska obec, zachovalo sa tkáčstvo, výšivkárstvo, košikárstvo, včelárstvo a chov oviec. Obec opakovane navštívili Andrej Hlinka a Jozef Tiso, ktorý bol už ako prezident prvej Slovenskej republiky slávnostným rečníkom počas púte mužov v roku 1939. Druhá svetová vojna sa čiernym písmom v dejinách obce zapísala najmä dátumom 3. september 1944, kedy po ostreľovaní partizánmi vojenskej hliadky Nemci vypálili niekoľko domov a ku kostolu odviedli na popravu množstvo mužov. Posledné jednotky nemeckej armády na Hoblíku a Valientovom diele zlikvidovala 1. brigáda 1. Československého armádneho zboru 29. apríla 1945.
Celé dvadsiate storočie bolo obdobím zásadných zmien a najväčších premien obce. Vybudovaná bola cesta zo Žiliny a v roku 1932 zavedená elektrina. Po druhej svetovej vojne bola postavená materská škola, zavedená pravidelná autobusová linka, zavedený telefón, vybudovaný obecný rozhlas a v roku 1959 dokončená nová budova základnej školy. Životnú úroveň pozdvihla výstavba spádového vodovodu, nákupného strediska, futbalového ihriska, kúpaliska a lyžiarskeho strediska na Holom diele. Kultúrny dom si obyvatelia svojpomocne postavili a skolaudovali 15. decembra 1982, kedy však už bolo Višňové mestskou časťou Žiliny (1980 až 1991). Po zmene režimu nastal rozvoj v podnikateľskej činnosti obyvateľov, vznikli prvé prevádzky a firmy. Pri oslavách 600-ročnice prvej písomnej zmienky obec navštívil prezident Michal Kováč. Bola dokončená plynofikácia obce, zavedená káblová televízia, vybudovalo sa nové futbalové ihrisko a zrekonštruoval areál kúpaliska. V rámci rekonštrukcie kostola boli v septembri 2005 opravené veže kostola a opravené a vysušené omietky. V roku 2008 bola dokončená kanalizácia, v obci pribudli chodníky, nové povrchy ciest a vybudovaná nová telocvičňa a multifunkčné ihrisko.
Pamiatky
náhľad|Kostol sv. Mikuláša
Občianska vybavenosť
náhľad|Kultúrny dom a Obecný úrad Súčasná obec poskytuje svojim obyvateľom vhodné podmienky pre život, čo dokazuje kontinuálny nárast počtu obyvateľov. V obci sú vybudované všetky inžinierske siete (elektrická energia, voda, zemný plyn i kanalizácia), obecný rozhlas, káblová televízia a opravujú a rozširujú sa cestné komunikácie. V obci je vybudovaná voľne dostupná wifi zóna, meteostanica a ochranu majetku a bezpečnosť na frekventovaných lokalitách pomáha zabezpečovať kamerový systém.
Kultúra
V obci sa konajú pravidelné i jednorazové kultúrne podujatia, ako napr. fašiangový sprievod masiek, stavanie mája, deň obce, uvítanie detí do života, MDD, deň úcty k starším, šarkaniáda, rozsvecovanie stromčekov a iné. Väčšina podujatí sa koná v kultúrnom dome, ktorý poskytuje moderné a dobre vybavené priestory na spoločenské podujatia. Mnohé aktivity sa realizujú v spolupráci s materskou a základnou školou, ako aj farským úradom, ktoré sa aktívne venujú rozvoju kultúry a podpore voľnočasových aktivít detí.
Už od 17. storočia je obec známa mariánskymi púťami. Tisícky pútnikov sa každoročne v prvý júlový víkend prichádzajú pokloniť višňovskej Panne Márii do najväčšieho chrámu severozápadného Slovenska. Okrem hlavnej Púte rodín sa koná Púť mužov a Púť rodičov kňazov. Baroková kópia gotickej Madony sa stala prototypom pre mnohé ľudové drevorezby.
Tradície
náhľad|Príprava silvestrovskej vatry O zachovanie a rozvoj folklóru v obci sa už tri desaťročia usiluje spevácky súbor Višňovanka a folklórny súbor Deva. Pevné miesto v živote obce má fašiangový sprievod s pochovávaním basy, stavanie mája, mariánska púť, ale aj silvestrovská vatra a hviezdicový výstup na Minčol.
V obci dlhoročne pôsobí hasičský zbor, klub Jednoty dôchodcov, urbárske a poľovnícke spoločenstvo, Klub slovenských turistov aj Telovýchovná jednota, zastrešujúca 7 oddielov.
Obyvateľstvo
V roku 1598 mala obec 24 domov a okolo 200 obyvateľov, v roku 1720 to bolo 25 daňovníkov, v roku 1784 mala obec už 95 domov, 115 rodín a 821 obyvateľov. V roku 1828 bolo vo Višňovom 92 domov a 1113 obyvateľov, na prelome 19. a 20. storočia sa k pobytu hlásilo 1092 katolíkov a 12 židov. V roku 1910 tu žilo 1324 obyvateľov prevažne slovenskej národnosti, koncom roka 2014 už 2825 obyvateľov.
Šport
náhľad|Chata v lyžiarskom stredisku Prostredie, v ktorom sa nachádza obec, ponúka veľmi dobré podmienky na šport. Jeho rozvoju napomáha i blízkosť Žiliny, kde sa nachádzajú organizované oddiely mnohých, i menej tradičných športov. TJ Višňové v súčasnosti zastrešuje cyklo-bežecký, futbalový, nohejbalový, lyžiarsky, turistický, stolnotenisový a šachový oddiel.
V obci a jej okolí sú podmienky na:
Neďaleko obce sa nachádza menšie športové letisko a na začiatku malebnej doliny sa nachádza Višňovská a Hoblíkova jaskyňa.
Doprava
Obcou prechádza cesta III. triedy, umožňujúca spojenie so Žilinou (cez Rosinu) i Rajcom (cez Turie). Dopravu s mestom zabezpečuje SAD Žilina.
Juhozápadne od obce sa buduje diaľnica D1, ktorá bude tunelom Višňové prekonávať Malú Fatru medzi Žilinou a Martinom.
Meilhards
Meilhards je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plumelin
Plumelin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bašek (priezvisko)
Bašek je české priezvisko. Český ženský tvar je Bašková, slovenský častejšie Bašeková. Najčastejšie je v mestách Praha, Dobruška a Rychnov nad Kněžnou. Na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výskytom v obci Kvetoslavov (okres Dunajská Streda).
Známi nositelia
Pozri v článku Bašek.
Tetra čierna
Tetra čierna (Gymnocorymbus ternetzi) je druh ryby z čeľade charaxovité (Characidae).
Pôvod
náhľad|left|150px|Tetra čierna (Gymnocorymbus ternetzi)
Valence-1
Valence-1 je francúzsky kantón v departemente Drôme v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa iba z časti mesta Valence.
Svatoňovice
Svatoňovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 279 obyvateľov, z toho 131 mužov a 148 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,6 roka (muži 36,3 roka, ženy 36,9 roka).
NGC 7083
NGC 7083 je galaxia v súhvezdí Indián, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 28. augusta 1826.
Versaillská zmluva
Versaillská zmluva (alebo ak sa ňou uzatvára mier aj versaillský mier alebo versaillská mierová zmluva) je názov viacerých zmlúv podpísaných vo Versailles, najmä:
Baša (priezvisko)
Baša je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v mestách Sereď a Trnava.
Známi nositelia
Pozri v článku Baša.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Krušovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Krušovce v okrese Topoľčany.
Svetová séria vo Fast5 netballe
Fast5 netball
Fast5 netball (pôvodne nazývaný ako fastnet) je variácia netballu, ktorú INF (vtedy IFNA) zaviedla špeciálne pre súťaž svetovej série v roku 2008. Pravidlá sa v roku 2012 mierne prepracovali a hra dostala názov Fast5. Ide o rýchlejší formát netballu, ktorý by mal byť atraktívnejší pre televízie, a ktorý má za cieľ pritiahnuť viac divákov a sponzorov. Nové pravidlá spočívajú napríklad v skrátení štvrtín na 6 minút čistého hracieho času či v zavedení presilovej hry. Formát bol najskôr odskúšaný na anglických majstrovstvách dospelých aj junioriek.
Saint-Étienne-de-Cuines
Saint-Étienne-de-Cuines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7085
NGC 7085 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 3. augusta 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Jednoduchý stroj
thumb|Princíp páky. Jednoduchý stroj alebo jednoduchý mechanizmus je zariadenie prenášajúce mechanickú silu a pohyb z jedného telesa na iné teleso, pričom umožňuje meniť smer a veľkosť pôsobiacej sily. Konkrétne to je jedno z nasledujúcich zariadení:
Podľa niektorých definícií pojmu stroj patria jednoduché stroje medzi stroje, podľa iných definícií patria skôr medzi nástroje.
Jednoduché stroje uľahčujú ľuďom prácu, väčšinou tým, že umožnia pôsobiť menšou silou, ako by bolo nutné bez jednoduchého stroja. Táto výhoda je vyvážená nutnosťou pôsobiť na dlhšej dráhe, takže výsledná veľkosť mechanickej práce vykonanej s pomocou jednoduchého stroja je rovnaká (v skutočnosti dokonca vyššia, pozri: mechanická účinnosť) ako veľkosť práce vykonanej bez jednoduchého stroja.
Ménoire
Ménoire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Košický vládny program
náhľad|[[Župný dom (Košice)|Župný dom v Košiciach (dnes budova Východoslovenskej galérie v Košiciach), miesto vyhlásenia Košického vládneho programu]] Program novej československej vlády Národného frontu Čechov a Slovákov, známy ako Košický vládny program (skratka KVP, ) alebo Košický program bol programový dokument vyhlásený na prvej plenárnej schôdzi vlády Národného frontu Čechov a Slovákov 5. apríla 1945 v Košiciach, de facto prijatý 29. marca 1945 ako výsledok rokovaní politických predstaviteľov budúceho Národného frontu na veľvyslanectve ČSR v Moskve prebiehajúcich od 22. marca.
Dokument určoval zásady budúcej politiky a bol označovaný za „program (prvej etapy) národnej a demokratickej revolúcie“. Slovenský ústavný právnik Ján Gronský ho opísal ako „program revolučného vytvárania systému regulovanej demokracie, eufemisticky nazvanej ,ľudová demokracia’ [...] revolúcie nacionálnej, antifašistickej a sociálnej, ako východisko k protikapitalistickému prevratu, počiatok socialistickej revolúcie v Československu.“
Štruktúra
Program tvorilo 16 kapitol, ktoré sa zaoberali rôznymi otázkami spoločenského, politického, hospodárskeho života, medzinárodným postavením oslobodzovanej ČSR.
Základné rysy programu sú:
Fantóm čierny
Fantóm čierny (Hyphessobrycon megalopterus) je druh ryby z čeľade charaxovité (Characidae).
Ministerstvo obrany Slovenskej republiky
Ministerstvo obrany Slovenskej republiky (skratka MO SR) je jedno z ministerstiev Slovenska. Funguje ako ústredný orgán štátnej správy Slovenskej republiky na úseku obrany SR so sídlom v Bratislave. Bolo zriadené zákonom Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov a vzniklo dňa 1. januára 1993. Činnosť ministerstva upravuje zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy (tzv. kompetenčný zákon).
Pôsobnosť ministerstva
Ministerstvo obrany SR je ústredným orgánom štátnej správy Slovenskej republiky pre:
Minister obrany
Ministerstvo obrany riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister obrany, ktorého vymenúva a odvoláva prezident SR na návrh predsedu vlády SR.
Súčasným ministrom obrany je Jaroslav Naď od 21. marca 2020.
Štátny tajomník ministerstva obrany
Ministra obrany v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra obrany.
Súčasným štátnym tajomníkom ministerstva obrany je Marián Majer.
Šilheřovice
Šilheřovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 596 obyvateľov, z toho 783 mužov a 813 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 38,9 roka, ženy 40,9 roka).
NGC 7086
NGC 7086 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Labuť, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. septembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
Valence-3
Valence-3 je francúzsky kantón v departemente Drôme v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa iba z časti mesta Valence.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kuzmice (okres Topoľčany)
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kuzmice v okrese Topoľčany.
Anton Ottmayer
Anton Ottmayer (* 1796, Žilina – † ?) bol predstaviteľ slovenského biedermeieru, spisovateľ, právnik (právo absolvoval v roku 1817 na univerzite v Pešti), profesor na právnickej fakulte, neskôr advokát v Pešti. Inicioval založenie Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej, v ktorej bol dva roky aktuárom a rok predsedom. V almanachu Zora publikoval novely: Krajina štesťá, velikosti a umeňá, Mina aneb Tajemná láska, Mathilda aneb Úprimná láska, Žofka a Václav aneb Stála láska. Vydal odborné štúdie z oblasti práva a ekonomicko – právnych vzťahov v latinčine (Conspectus et explanatio legum de summaria repositione perlatarum, Pešť, 1825), v nemčine (Wechselgesetzbuch, Budín, 1840) a maďarčine (Nézetek Magyarhon jövő népnevelése kőrül, Budín, 1848). Bol veľkou osobnosťou, ktorej Ján Hollý venoval ódu.
Externé zdroje
Anton Ottmayer - Zlatý fond denníka SME
Plumergat
Plumergat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nededza
Nededza je obec na Slovensku v okrese Žilina.
Dejiny
Najstaršia písomná zmienka o obci Nededz sa zachovala v kráľovskej listine z roku 1384, ktorou kráľovná Mária potvrdila právo na majetok pre rodiny Nedeckých. Obec vlastnili bratia Ladislav, Peter a Ján, ktorí majetok dostali za „ich oddanosť a služby“. V listine z roku 1483 sa obec nazýva Nedecza, v roku 1598 už v súčasnej podobe Nededza a v čase maďarizácie od 1906 do 1915 Vágnedecz. V roku 1598 žilo v obci 422 obyvateľov v 32 domoch.
V obci žili na konci feudalizmu v polovici 19. storočia grófske rodiny Pongrácovcov a Nyáryovcov, niekoľko zemanov a desiatky chudobných roľníckych rodín. Miestni sa živili poľnohospodárstvom a chovom dobytka.
Pamiatky
V obci bol v polovici 16. storočia postavený kostolík a poschodový zámocký kaštieľ s vežou a ochranným kamenným múrom. V historickom múzeu vo Viedni sa nachádza model kaštieľa, z ktorého sa zachovala už len západná časť. Patril rodine grófa Štefana Pongráca, neskôr, v prvej polovici 19. storočia, si v Nededzi postavila kaštieľ aj rodina Nyáryovcov. V tejto budove sa v súčasnosti nachádza predajňa potravín a pohostinstvo. Ďalšou historickou budovou, vybudovanou rovnako v 19. storočí, je klasicistická kúria v hornej časti obce.
Pri kaštieli na dolnom konci sa nachádza socha sv. Jána Nepomuckého z druhej polovice 18. storočia.
Šport
Nededza má vlastný futbalový klub - OŠK Nededza, no tradíciu má aj hra stolného tenisu a šachu.
Cuba Gooding, Jr.
Cuba Mark Gooding, Jr. (* 2. január 1968, New York, USA) je americký herec. Najviac známy je hlavne pre rolu Roda Tidwella z Jerry Maguire a tiež z kriticky prijatej roly Tré Stylesa z Boyz n the Hood.
Biografia
Narodil sa v Bronxe spevákovi Cubovi Goodingovi, Sr. a jeho žene Shirley. Má brata herca Omara Goodinga. Rodina sa v roku 1972 presťahovala do Los Angeles potom, ako otcova skupina The Main Ingredient mala hitový singel „Everybody Plays the Fool“. Otec opustil rodinu o dva roky neskôr. Gooding striedal školy, a neskôr v televíznom rozhovore uviedol, že potom, čo otec opustil rodinu, žili v rôznych hoteloch v Los Angeles. V roku 1994 sa oženil so Sarou Kapfer, s ktorou má dvoch synov (Spencer a Mason) a dcéru (Piper).
Po strednej škole študoval japonské bojové umenie, a potom sa zameral na herectvo. Najskôr získal epizódne roly v seriáloch Hill Street Blues a MacGyver. Jeho prvá hlavná rola bola vo filme Boyz n the Hood. Nasledovali vedľajšie roly vo filmoch Zopár správnych chlapov, Bleskový Jack a Smrtiaca epidémia.
V roku 2002 dostal hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Bitarová
Bitarová je obec na Slovensku v okrese Žilina.
Poloha
Územie obce Bitarová leží v západnej časti Žilinskej kotliny v úvalovitej doline Bitarovského potoka. Takmer odlesnený pahorkovitý povrch chotára s močaristými úvalinami a plochými chrbtami tvorí treťohorný flyš na stráňach ílovitých hlín. Má hnedé lesné pôdy. Malé lesné plochy sú na juhozápade a severovýchode obce. Nadmorská výška stredu obce je 380 metrov a v chotári 370 až 506 metrov.
Podnebie
Obec má mierne teplé a vlhké podnebie. Priemerná ročná teplota je okolo 8°C, januárová – 3 °C až – 4 °C, júlová sa pohybuje okolo 18 °C. Obdobie bez mrazov trvá asi 200 dní, naproti tomu obdobie s priemernou dennou teplotou pod 0 °C trvá približne 60 dní. Priemerný ročný úhrn zrážok predstavuje 700 –.
Živočístvo
Oblasť obce Bitarová nie je bohatá na živočíchy. Z divožijúcich možno spomenúť jaštericu obyčajnú, skokana štíhleho, srnca hôrneho a viaceré druhy chrobákov. Na jar a v jeseni vedie cez Bitarovú migračná cesta vtáctva.
Dejiny
Sídlo lužickej a púchovskej kultúry z mladšej doby bronzovej a slovenský mohyľník z doby Veľkomoravskej ríše – to sú prvé znaky osídlenia na území obce Bitarová.
V čase raného feudalizmu obec patrila do provincie Vág a jej územie bolo spolu s celou priľahlou oblasťou pripojené k Uhorsku ku koncu 11. storočia. Po prvýkrát sa Bitarová ako obec spomína v roku 1393, ale dá sa predpokladať, že je staršia. Jej vznik sa môže datovať na začiatok 13. storočia. Bola časťou panstva Lietava.
Názov obce Bitarová pochádza vraj z mena Bitter. Bitter žil v 13. storočí a za svoje služby dostal od zemepána právo založiť osadu.
V období vlády Jozefa II. (17801790), obec patrila do komitátu Trenčín, bola súčasťou nitrianskeho dištriktu, Trenčianskej stolice a Trenčianskej župy. Po vzniku prvej Československej republiky patrila Bitarová do okresu Žilina a do bánovského obvodného notariátu v Žiline.
Pôvod názvu
Ako už bolo spomenuté, názov obce pochádza od jej zakladateľa Bittera. V priebehu rokov však prešiel mnohými zmenami. V roku 1393 to bola Bytterfolna, v roku 1474 Bytharow, v roku 1598 opäť Bitharowa, v roku 1773 Bittarowa, maďarský názov Bittarova alebo Bitérfolva. Od roku 1920 až do dnešných čias sa obec nazýva Bitarová.
Podľa urbára z roku 1417 bol lietavským panstvom ustanovený dedinský richtár. Za vernosť panstvu Lietava, 6. februára 1623 udelila hrabienka Alžbeta z Csobora, ktorá bola hrabienkou z Oravy, zo stolice oravskej Lietavy, doživotné richtárstvo p. Labudovi. Taktiež mu bol a aj jeho potomkom pridelený majetok do doživotného vlastníctva.
Obyvateľstvo
Bitarová mala v roku 1594 10 domov, v roku 1720 12 daňovníkov, v roku 1784 34 domov, 36 rodín a 225 obyvateľov. V roku: Zachované správy svedčia o tom, že od prvopočiatkov feudálneho osídlenia sa obyvateľstvo venuje poľnohospodárstvu. Prejavuje sa to v dokladoch o pozemkovom vlastníctve z roku 1604, v urbárskych listinách z roku 1623 a v ďalších listinách. Obyvatelia obce sa však zaoberali aj prácou v lesoch, včelárstvom, ovčiarstvom a v 17. storočí sa v Bitarovej rybárčilo, pretože sa tu nachádzali rybníky na chov kaprov.
Bitarová bola hromadná dedina so znakmi nepravidelnosti. Staršie domy boli zrubové, priestorové a kryté slamou. Sýpky zrubové s voľne nasadenou strechou. V prvej tretine 20. storočia ich vymenili domy murované a trojpriestorové.
Podľa účtovnej knihy z roku 1604 začali prenajímať ľuďom, obyvateľom obcí pozemky za určité poplatky, dávky a služby poskytované hradnej správe. Ako dávky ľudia odovzdávali pšenicu, jačmeň, ovos, múku, chmeľ, sliepky, husi, maslo, husie kože a podobne. Správcom majetku bol šoltýs, ktorého vymenoval zemepán. Mal právo súdiť a riadiť poddaných a rozhodovať nad nimi.
V roku 1626 mala Bitarová fojta Juraja Labudu, ktorý bol povinný odovzdávať panstvu za dedinu kapre, soľ, obilie a tiež mal povinnosť dávať produkty z chovu oviec.
Sedliaci v Bitarovej:
Hoferi:
Spoločne platili dlh svätojúrsky, t. j. 2575 dechtárov, a dlh svätomichalský, t. j. 6 júr sena, 2 merice žita, 2 merice jačmeňa, 2 merice ovsa, 12 husí, 4 kury, 50 vajec. Hotové peniaze 25 dechtárov.
Za vlády Zápoľovcov v rokoch 1487 až 1540 bola dedina spustošená a na hospodárskom poklese. Podľa prvých písomností bola oblasť Bitarovej zničená aj počas vpádu Tatárov v roku 1243.
16. storočie
V prvej polovici 16. storočia je každá usadlosť pod vplyvom tureckého nebezpečenstva povinná vydať jedného muža na šesť neskôr na dvanásť dní prác ročne na stavby a zabezpečenie pevnosti hradu. Je povinná vydať jeden povoz do tábora.
V roku 1526 podľa zákona musí každý schopný poddaný ísť do boja osobne. Ľud tiež musel prispievať na stavbu kostola.
19. storočie
V matrike sú odpisy rodných listov, záznamy o príjmoch, o cholere, o birmovcoch v roku 1828, 1841, 1859 a 1897. V čase cholery, ktorá obec postihla v rokoch 18311836 zahynulo 58 ľudí.
Zo súdnych sporov je najzaujímavejší protest obyvateľstva obce Bitarovej z roku 1873 k hlavnému županovi Trenčianskej stolice proti násilnému vykonávaniu komasácie žilinským mešťanom Karolom Ďurišom. Ďalší spor medzi spolumajiteľmi panstva Lietava a obce Bitarová o usporiadaní urbárstva, oddelenie pasienkov a vyčlenení lesov v roku 18531872.
Obecná pečať
Dodatkom o charaktere obce bola aj obecná pečať. Na pečati obce Bitarovej použitej na listinách v rokoch 18551870 je halúzka, rastlinka so šiestimi širokými listami. Je to dosť primitívna práca. Nad ňou v oblúku sa nachádza legenda „ Sigiel – Bittarova“. Rozmery pečate sú 24 x.
NGC 7087
NGC 7087 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Železničná trať Plzeň – Žatec
Železničná trať Plzeň – Žatec, v cestovnom poriadku pre cestujúcich uvádzaná pod číslom 160, je súčasťou celoštátnej dráhy. Nachádza sa na západe Česka a spája mestá Plzeň a Žatec. Trať je dlhá 107 km a jej prevažná časť vedie okresom Plzeň-sever a okresom Louny.
Koncesia na stavbu trati bola udelená 21. apríla 1870. Následne bola vybudovaná hlavná trať Plzeň – Březno u Chomutova, z ktorej v stanici Žabokliky odbočovala trať do Žatca. 1. júla 1879 však bola prevádzka v úseku Žabokliky – Březno u Chomutova zastavená a koľaje v roku 1882 poodnášané.
Zabezpečovacie zariadenie
Úsek Blatno u Jesenice – Kryry je od 1. júna 2006 zapojený do diaľkovo ovládaného zabezpečovacieho zariadenia s dispečerským pracoviskom v Blatně u Jesenice. Z tohto pracoviska sa teda ovládajú tieto železničné stanice: Třemošná u Plzně, Horní Bříza, Kaznějov, Plasy, Mladotice, Žihle, Blatno u Jesenice, Petrohrad, Kryry, Vroutek, Podbořany, Kaštice a Žabokliky.
Bois-Colombes
Bois-Colombes je mesto vo Francúzsku v departemente Hauts-de-Seine a regióne Île-de-France. Má asi 28 000 obyvateľov.
Geografia
Susedné obce: Asnières-sur-Seine, Colombes, La Garenne-Colombes a Courbevoie.
Časti obce: Les Chambards, Centrum, Les Vallées, La Côte-Saint-Thibaut, Les Bruyères, La cité scolaire Albert-Camus.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Merlines
Merlines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
DV
DV môže byť:
Dno
Dno môže byť:
DNO môže byť:
Dunlop Tyres
Dunlop Tyres je britská spoločnosť v 75-percentnom vlastníctve Goodyear Tire and Rubber Company a 25-percentnom vlastníctve Sumitomo Rubber Industries, ktorý predáva značkové cestné pneumatiky Dunlop pre Dunlop Rubber Company. Okrem hlavného predaja značiek Goodyear a Dunlop sú pneumatiky predávané pod značkami Fulda, Sava a Arrowspeed.
Saint-Franc
Saint-Franc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Šterbák
JUDr. Ján Šterbák (* 11. jún 1952, Poprad – 8. august 2015 ) bol hokejový hráč na poste obrancu a tréner, naposledy pôsobiaci v klube HC Košice.
Hráčská kariera
Hral od sezóny 19711972 do 19811982. Bol hráčom VSŽ Košice a Dukla Jihlava. Objavil sa aj v reprezentácii Československa.
Trénerská kariera
Po skončení hráčskej kariéry pôsobil ako tréner na všetkých úrovniach. Pôsobil ako tréner Slovenskej reprezentácie v sezóne 1997/98, ako asistent reprezentačného trénera v sezóne 2002/03 a vo viacerých kluboch na Slovensku (VSŽ Košice, Poprad, Liptovský Mikuláš, Žilina ). Spolu s Jánom Faithom v sezóne 1987/1988 získali druhý titul pre Košice vo federálnej lige. S klubom MsHK Žilina v sezóne 2005/06 získal zlatú medailu v najvyššej hokejovej lige – Slovnaft extralige. Po tejto veľmi úspešnej sezóne podpísal dvojročný kontrakt s klubom HC Košice. V druhom roku pôsobenia v klube však pred 46. kolom extraligy dňa 25. januára 2008 abdikoval na svoju funkciu. Stalo sa tak po veľkom tlaku hráčov a fanúšikov, nakoľko klub vzhľadom na svoje ambície dosahoval neuspokojivé výsledky. V sezóne 1992-1993 pôsobil ako hlavný tréner Československej reprezentácie do 20 rokov. Asistenta mu robil neskorší tréner Slovenska Vladimír Vůjtek starší.
Valence-4
Valence-4 je francúzsky kantón v departemente Drôme v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa iba z časti mesta Valence.
Tlačovka
Tlačovka môže byť hovorovo:
NGC 7090
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
Jozef Lukáš
Jozef Lukáš (* 4. február 1920, Jinošov, Česko – † 30. marec, 1993, Trenčín, Slovensko) bol významný prírodovedec, múzejník, ochranár a zoológ – entomológ českého pôvodu.
Biografia
Jozef Lukáš sa narodil na Morave v roku 1920. Svoje detstvo a mladosť prežil v Schönwalde u Jinošova na Morave. Základnú školu navštevoval v Jinošově a v Náměšti nad Oslavou, kde jeho otec pôsobil ako vrchný záhradník u grófa Hautquitza. Neskôr absolvoval dvojročnú obchodnú ekonomickú školu v Třebíči. Od svojich 17-tich rokov si musel zarábať sám na seba. V rokoch 1938 - 1942 pracoval u civilného geometra Ing. Emila Fallusa v Brne. Počas rokov druhej svetovej vojny bol ako antifašista zatknutý a bol internovaný po rôznych táboroch, kde sa mu výrazne podlomilo jeho zdravie. Prichádza domov ťažko chorý na TBC a je nutený sa liečiť. Po liečbe sa vrátil do práce v kartografickej kancelárii v Brne. V roku 1947 prichádza na Slovensko do Trenčína, kde si založil rodinu. Začína pôsobiť ako pracovník v Trenčianskom múzeu, kde pracuje ako veľmi aktívny múzejník, ochranár a externý pracovník múzea. V pracovnej aktivite nepoznal odpočinok aj napriek tomu, že bol ťažko chorý. Pracoval až s nadľudskou húževnatosťou a nakoniec úplne vyčerpaný odchádza predčasne na invalidný dôchodok vo veku iba 38 rokov.
Jozef Lukáš zomrel 30. marca 1993 v Trenčíne.
Entomologické aktivity
Je známy ako najaktívnejší pracovník, ktorý sa podieľal na konzervácii a záchrane zoologických zbierok Prírodovedného spolku župy Trenčianskej. Bez jeho vedomostí, práce a aktivít by bolo Slovensko zrejme v priebehu rokov prišlo o jednu z najvýznamnejších a najvzácnejších zoologických zbierok z nášho územia. Mal vyznamný podiel na otvorení prírodovednej expozície v Trenčianskom múzeu v roku 1969, pre ktorú vypracoval štruktúru, scenár, ako aj inštalačný plán. Sám zrealizoval aj väčšinu prác na textoch, grafoch, mapách a ostatných plánoch. Vystihol čo najucelenejší charakter biotopov zbernej oblasti múzea a svojimi zbierkami z entomológie presvedčil verejnosť o svojom preparátorskom majstrovstve. Ako prírodovedec sa venoval prevažne odboru entomológia, kde sa zaoberal hlavne chrobákmi (Coleoptera) a blanokrídlovcami (Hymenoptera). Pôsobil aj ako člen Vlastivedného krúžku v Trenčíne a organizátor Zboru ochrany prírody v okrese Trenčín. Svoje bohaté skúsenosti odovzdal svojmu synovi RNDr. Jozefovi Lukášovi jun.
Paradox dvojčiat
Paradox dvojčiat je myšlienkový experiment v rámci špeciálnej teórie relativity. Je to zdanlivý paradox.
Predpokladajme, že existujú lietajúce stroje schopné letieť vysokými rýchlosťami blízkymi rýchlostiam svetla. Ďalej majme dvojičky Petra a Jána. V deň osláv 30. narodenín letí Ján na hviezdu vzdialenú 16 sr (svetelných rokov) rýchlosťou 0,8c (c = rýchlosť svetla ). Po prílete sa okamžite vydá na spiatočnú cestu tou istou rýchlosťou.
Vypočítame si ako plynul čas každému bratovi a pri tom zanedbáme straty času spojené so štartom, zrýchľovaním, prestupom, spomalením, pristávaním a podobne.
Jánov čas:
Výsledok: Kým sa Ján vrátil, Peter zostarol o 40 rokov a mal teda 70 rokov. Ján zatiaľ zostarol o 24 rokov, mal teda 54 rokov.
Ján Hollý
Ján Hollý môže byť:
Ložisko (technika)
thumb|Guľkové ložisko radiálne thumb|Guľkové ložisko axiálne thumb|Kuželíkové ložisko axiálne Ložisko je strojárska súčiastka ktorá slúži na prenos síl medzi pohyblivými a pevnými časťami mechanického stroja, pričom je vyrobené tak, aby minimalizovalo trenie vznikajúce medzi pohyblivými a pevnými časťami stroja. Ložisko v stroji niektoré sily zachytáva, iným umožňuje voľný pohyb.
Ložiská sa delia podľa viacerých kritérií:
Aitutaki
Aitutaki, známy tiež ako Araura, je jeden z ostrovov v súostroví Cookove ostrovy, nachádzajúci sa severne od Rarotongy. Žije na ňom 2 035 obyvateľov. Aitutaki je druhý najnavštevovanejší ostrov celého súostrovia a najmä ostrovček Tapuaetai je má podľa niektorých ocenení najkrajšie pláže v Tichom oceáne. Hlavné mesto (hlavná osada) je Arutanga (Arutunga) na západnej strane ostrova.
Atol má rozlohu 18,05 km² a má vyše 2 035 obyvateľov. Atol Aitutaki sa skladá z 28 ostrovov a ostrovčekov, z ktorých najdôležitejší a jediný obývaný ostrov je Aitutaki. Najvyšším bodom atolu je Maunga Pu, ktorý dosahuje nadmorskú výšku 124 m n. m. Na hlavnom ostrove sa nachádza malé letisko, pozostatok po vojenských zariadeniach z čias druhej svetovej vojny. Hlavným miestom dodávok a obchodu na atole nie je letisko, ale malý prístav v Arutange. Z dôvodu nebezpečenstva plytkých koralových útesov, ktoré sú takmer okolo celého atolu, musia zásobovacie lode zakotviť na prednej strane bariéry útesov, a tovar je potom naložený na menšie lode, ktoré náklad dopravia cez lagúnu až do prístavu. Na druhej strane ostrova, v blízkosti letiska, sa nachádza veľký turistický hotel Pacifik Resort Aitutaki. Pozdĺž pobrežia od hotelu až do Arutangy je rad malých turistických miest z bungalovov, ktoré sú spravované miestnymi obyvateľmi. Táto strana ostrova má krásne piesočnaté pláže. Na opačnom brehu je pásmo miestnych dedín a poľnohospodárskej pôdy. Pobrežie je tam bahnisté a nie je určené pre turistov. Najvyššia budova na ostrove (okrem už spomínaného hotela) je protestantský kostol týčiaci sa nad Arutangou, ktorý bol vybudovaný ešte v koloniálnych časoch.
Atol Aitutaki bol objavený v roku 1789 a od roku 1888 bol spolu s ďalšími ostrovmi súostrovia britským protektorátom, známym od roku 1891 ako Cook Islands Federation. V roku 1901 bol celý atol spolu s ostatnými Cookovými ostrovmi odovzdaný Novému Zélandu.
NGC 7091
NGC 7091 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Auneuil (kantón)
Auneuil je francúzsky kantón v obvode Beauvais v departemente Oise v regióne Pikardia. Tvorí ho 20 obcí.
Štáblovice
Štáblovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 626 obyvateľov, z toho 315 mužov a 311 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 37,3 roka, ženy 42,3 roka).
NGC 7093
NGC 7093 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Labuť, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. septembra 1829.
Pluneret
Pluneret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mestes
Mestes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tlačová konferencia
náhľad|Spoločná tlačová konferencia [[prezident Spojených štátov|prezidenta Spojených štátov Georgea W. Busha a premiéra Spojeného kráľovstva Tonyho Blaira v Bielom dome]] náhľad|Novinár sa hlási o možnosť položiť otázku na TK v [[Pentagón (USA)|Pentagóne týkajúcej sa vojny v Iraku.]] Tlačová konferencie (skratka TK) je organizované stretnutie (konferencia, porada či zhromaždenie) podávateľa informácie (najmä štátnych a politických predstaviteľov, zástupcov podnikov, združení, vedeckých a spoločenských inštitúcií, osobností kultúrneho a športového diania) s novinármi s cieľom poskytnúť im aktuálne informácie na publikovanie či odvysielanie verejnosti. Tlačová konferencia patrí k základným nástrojom public relations.
Ako synonymá k termínu tlačová konferencia sa používajú výrazy tlačová beseda (skratka TB), hoci ju odborné definície významovo odlišujú od TK (pozri tlačová beseda), tlačová porada, ktoré je ale zriedkavým a podľa niektorých názorov nesprávne používaným pomenovaním, a hovorový výraz tlačovka, ktorý je skráteným označením pre všetky vyššie uvedené pomenovania. Tlačová konferencia, na ktorej vystupujú zástupcovia dvoch alebo viacerých organizácií (napr. reprezentanti dvoch štátov, viacerých politických strán ap.) sa zvykne označovať ako spoločná tlačová konferencia.
Príprava
Pri organizácii tlačovej konferencie je potrebný výber miesta a času usporiadania TK a následné odoslanie pozvánok s programom, na ktorých je uvedený dôvod konania a mená vystupujúcich. Organizátor spravidla vopred pripraví prejav, taktiež tlačené materiály (media kit, príp. aj materiály na projekciu) a podklady k otázkam, ktoré možno očakávať.
Priebeh
TK sa organizuje pravidelne (napr. po zasadnutí vlády) alebo jednorazovo, pri dôležitých alebo mimoriadnych okolnostiach (napr. pri príležitosti diplomatickej návštevy, prijatí dôležitých vládnych opatrení, uvedení nového produktu na trh atď.). Pre účasť novinára, spravodajcu alebo fotografa na tlačovej konferencii je obvykle potrebná akreditácia udeľovaná tlačovým strediskom organizátora, ktoré zaregistrovaným zástupcom médií poskytne potrebné osobné dokumenty (legitimáciu, označenie) a podklady ku konferencii. Tlačová konferencia trvá spravidla 1520 minút a vedie ju tlačový hovorca alebo moderátor.
Na TK je verbálne odprezentované stanovisko podávateľa informácie. Zvyčajne následne prenechá priestor pre novinárov na kladenie otázok, ktoré niekedy musia byť vopred písomne doručené, a svojimi odpoveďami dopĺňa vyhlásenie. Okrem ústnej informácie môžu novinári dostať pripravené tlačené podklady a dokumenty. Od vystupujúcich nie je prípustná podráždenosť, hnev, zlá nálada ani neochota odpovedať na otázky.
Falkes (syn Temena)
Falkes alebo Falkés je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Temena, nástupca (spolukráľ) sikyónskeho kráľa Lakestada.
Osemdesiat rokov po trójskej vojne viedol otec Falka a jeho bratia Kresfontes a Aristodémos piaty a tentokrát už víťazný útok Dórov na mykénsky Peloponéz. Svoj podiel na tomto vojenskom úspechu mal aj Falkes, ktorý sa presadil prekvapivým nočným útokom s oddielom svojich vojakov na Sikyón. Po obsadení mesta, vzhľadom na to, že jeho vládca Lakestades pochádzal takisto ako on z rodu Heraklovcov, jeho život ušetril a po prevzatí moci mu dokonca umožnil zastávať vládny post spolu s ním. Na počesť tohto víťazstva dal Falkes potom v Sikyóne vybudovať chrám zasvätený bohyni Hére.
Keď sa jeho otec Temenos stal kráľom Argu a funkciou veliteľa vojsk v Argu nemenoval ani jedného zo svojich synov, ale uprednostnil Déifonta, manžela svojej dcéry Hyrnéthy, uniesol spolu s bratom Kerynom Hyrnéthu, aby tak Deifonta donútili vzdať sa svojej funkcie. Déifontes sa následne pokúsil svoju manželku oslobodiť, ale v zápale boja bola nešťastnou zhodou okolností svojim bratom Falkom usmrtená.
Po smrti Falka nastúpil na trón v Sikyóne jeho syn Rhégnidas.
Maki myšovitý
Maki myšovitý alebo maki trpasličí (lat. Microcebus murinus) je druha primáta z čeľade makiovité (Cheirogaleidae). Žije na Madagaskare. Bez chvostíka meria 11 cm. V noci lezie po stromoch a živí sa plodmi, lístím, kvetmi a hmyzom.
Beauvais-Nord-Est
Beauvais-Nord-Est je francúzsky kantón v obvode Beauvais v departemente Oise v regióne Pikardia. Tvorí ho severovýchodná časť mesta Beauvais.náhľad|center|Kantón na mape departementu Oise
Saint-François-de-Sales
Saint-François-de-Sales je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Naya Riverová
Naya Riverová (neprechýlene: Naya Marie Rivera; * 12. január 1987, Santa Clarita, Kalifornia, Spojené štáty - † 8. júl 2020, Piru, Kalifornia, Spojené štáty) bola americká herečka a speváčka. Preslávila ju rola Santany Lopezovej v seriáli televízie FOX, Glee. Keď mala 4 roky, stvárnila rolu Hillary Winstonovej v seriáli The Royal Family, za ktorý získala nomináciu Young Artist Award. 17. septembra 2013 vydala prvý sólo single s názvom „Sorry“, na ktorom spolupracovala s americkým raperom, Big Seanom. 8. júla 2020 z nezistených príčin zmizla z člnu, po tom, ako sa vybrala na výlet so svojím synom, pri jazere Lake Piru. Na vodnom člne našli spať jej 4-ročného syna, ktorý povedal, že si bol s mamou zaplávať. Ihneď bolo po nej vyhlásené pátranie. Jej telo sa našlo počas záchrannej akcie, dňa 13.7.2020 bola vyhlásená za mŕtvu. Pravdepodobnou príčinou smrti bolo utopenie.
Detstvo
Riverová sa narodila a vyrástla vo Valencii v Kalifornii a väčšinu života prežila v alebo popri Los Angeles. Má portorické, africko-americké a nemecké korene. Jej rodičia sú Yolanda, bývalá modelka a George Rivera. Jej mladší brat, Mychal Rivera, hrá americký futbal a mladšia sestra, Nickayla Riverová, je modelka. V 8 alebo 9 mesiacoch začala byť zastupovaná rovnakým agentom ako jej matka, ktorá sa presťahovala do Los Angeles kvôli modelingu.
Zmiznutie a úmrtie
8. júla 2020 bola Riverová vyhlásená za nezvestnú osobu po tom, ako sa jej štvorročného syna Joseya objavili samého v prenajatej lodi pri jazere Piru. Hľadanie Rivery a Joseyho sa začalo o 04.00 miestneho času, čo bolo tri hodiny potom, čo sa nevrátili na prístavisko. Okolo 05.00 miestneho času bol objavený jej syn, Josey, ktorý spal na lodi so svojou záchrannou vestou. Loď sa nachádzala v oblasti Narrows, čo je oblasť na severe jazera, ktorá môže byť dosť hlboká. Na palube sa našla záchranná vesta Rivery. Josey vyšetrovateľom povedal, že jeho matka mu pomohla vyliezť späť na loď, ale nedokázala vyliezť s ním na palubu a zmizla pod vodou. Jazero Piru je známe pre silné, nepredvídateľné prúdy vody, ktoré v minulosti zapríčinili smrť niekoľkých plavcov.
11. a 12. júla sa k prieskumnému tímu pri jazere pripojili rodičia Rivery, brat, bývalý manžel Ryan Dorsey aj jej kolegyňa zo seriálu Glee, Heather Morris. Dňa 13. júla bolo oznámené, že potápači našli plávajúce telo v jazere Piru, zhruba okolo 9:30 ráno miestneho času, ktoré patrilo Rivere. 13. júla bola oficiálne vyhlásená za mŕtvu. Šerif z okresu Ventura prišiel s teóriou, že Riverová a Josey sa mohli ocitnúť v silnom prúde vody, ktorý je v tejto oblasti bežný najmä v popoludňajších hodinách, a že zhromaždila energiu na záchranu svojho syna, ale nie na záchranu seba samej.
Posledná rozlúčka s Riverovou sa konala 24. júla 2020 na cintoríne Forest Lawn Memorial Park v Hollywood Hills.
Koh-i-Noor
thumb|Sklenená replika diamantu Koh-i-Noor pred orezaním v roku 1852 v mníchove Koh-i-Noor (z perzštiny: Hora svetla, tiež vyslovované Koh-i-Nur alebo Kooh-e Noor) je veľký bezfarebný diamant, ktorý bol nájdený v Kollur Mine v dnešnom štáte Ándhrapradéš v Indii pravdepodobne v 13. storočí. Pôvodne vážil 793 karátov (158,6 g). Počas nasledovných niekoľko storočí viackrát zmenil vlastníka medzi rôznymi feudálnymi panovníkmi v Južnej Ázii, maharadža Ranjit Singh, v záveti odovzdal diamant hinduistickému chrámu Džagannáth v Puri v dnešnom Uríši v Indii. Po jeho smrti v roku 1839 však Východoindická spoločnosť jeho závet nevykonala,až nakoniec skončil v rukách kráľovnej Viktórie po britskom dobytí Pandžábu v roku 1849.
V roku 1852 bol princ Albert – manžel kráľovnej Viktórie – nespokojný s jeho tupým a nepravidelným vzhľadom a nechal ho obrúsiť z pôvodných 186 karátov (37,2 g). Výsledkom bol o 42 percent ľahší oslňujúci, oválne orezaný briliant s váhou 105,6 karátov (21,12 g) a s rozmermi 3,6 cm x 3,2 cm x 1,3 cm. Podľa moderných štandardov má rez ďaleko k dokonalosti v tom, že zadná časť je nezvyčajne široká, čo vyvoláva dojem čiernej diery, keď sa dívame na diamant natočený čelnou stranou, avšak gemológovia ho považujú za plný života. Vzhľadom na históriu diamantu, ktorá zahŕňa veľké boje medzi mužmi, Koh-i-Noor si získal reputáciu v rámci britskej kráľovskej rodiny nositeľa nešťastia, keď ho nosí muž. Od príchodu do krajiny ho nosia len členovia rodiny ženského pohlavia.
Dnes sa diamant nachádza v prednej časti koruny Kráľovnej matky, súčasti britských korunovačných klenotov a každý rok ho vidia milióny návštevníkov v londýnskom Toweri. Vlády Indie, Pakistanu, Iránu a Afganistanu však tvrdia, že sú právoplatnými majiteľmi diamantu, a v posledných desaťročiach žiadajú jeho návrat. Avšak raná história diamantu je už bohužiaľ stratená v čase a britská vláda dala najavo, že Koh-i-Noor neopustí Spojené kráľovstvo.
Samuel Ivaška
Samo Ivaška (* 18. máj 1948, Ružomberok) je slovenský režisér, básnik, textár, hudobník, skladateľ, spevák, herec, scenárista, dramaturg, režisér, producent a pedagóg. Jeho tvorba reprezentuje syntézu poézie, literatúry, divadla a filmu.
Životopis
Vyštudoval Strednú rybársku školu vo Vodňanoch. Od roku 1970 pracoval ako asistent réžie vo vtedajšej filmovej televíznej tvorbe. Na štúdium filmovej a televíznej dokumentárnej tvorby FAMU v Prahe nastúpil v roku 1972. Ukončil ho v roku 1980 s vyznamenaním v odboroch dramaturgia a réžia. Popri štúdiu na vysokej škole pracoval ako režisér filmového dabingu v Československej televízii. V rokoch 1981 až 1983 založil a spravoval Štúdio NOVA pre mladých nadšených filmárov. To bolo zrušené zásahom socialistickej vlády. Po roku 1989 pracoval vo vrcholovom manažmente STV a venoval sa učiteľstvu na Univerzite Komenského, založil alternatívnu školu kreatívnych médií "Prírodnej univerzity" vo Vavrišove. Spolupracoval taktiež pri výučbe na katedre filmovej vedy na VŠMU.
Charakteristika tvorby
Prvé piesne a básnické pokusy začal skladať počas stredoškolských štúdií. Počas tohto obdobia ho ovplyvňovalo prostredie južných Čiech, divadelná scéna Českého Krumlova a kultúrne prostredie Prahy, najmä malé javiskové formy spájajúce filmovú projekciu so živým scénickým textom. Pod týmito vplyvmi začal uvádzať originálne koncipované pásma hudby, fotografie a filmu v Banskej Bystrici. Pozitívne ohlasy ho predurčili k slobodnému spájaniu imaginácie obrazov, melódie a slova spolu s komplementárnym prelínaním citových vzťahov abstraktných, nehmotných s účasťou na osude človeka.
Prekážka (sídlisko)
Prekážka je sídlisko v meste Liptovský Hrádok. Nachádza sa na sútoku riek Váh a Belá na juhozápadnom konci mesta. Je obkolesená vrchmi Nízkych Tatier.
Samuel Ivaška
Charakteristika tvorby
Počas štúdia na FAMU sa začal venovať réžii vlastných filmov, ku ktorým písal i scenár a hudbu. Pre jeho filmy je príznačná hudba, novátorské používanie kamery a hľadanie výrazu obrazových i zvukových kontextov. Tematický a problémový záber jeho tvorby je široký. Od osobných a ľudských reminiscencií, cez ozvláštňujúce štylizácie stierajúce hranice medzi fikciou a realitou až po výpovede o podstate a zmysle ľudského bytia, súdržnosti. V jeho tvorivom prístupe je cítiť hlboké prežitie, autorskú zaujatosť odrážajúcu jeho poznanie, ktorým uvoľňuje slovo, hudbu i obrazovú poetiku. Takýto spôsob tvorby bol počas socialistického režimu považovaný za nežiaduci a preto niektoré jeho filmové diela putovali do trezoru.