cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kanoistika na Letných olympijských hrách 2012
Muži
náhľad|Timothy Baillie a Etienne Stott v pretekoch C2 na olympijskom kanáli
Ženy
náhľad|Émilie Ferová v olympijských pretekoch K1
Hit Parader
Hit Parader je americký hudobný magazín zameraný predovšetkým na žánre hard rocku a heavy metalu. Časopis začal pôvodne vychádzať pod značkou Charlton Publications v r. 1943, ktorá ho v 80. rokoch predala. V súčasnosti vychádza pod hlavičkou Magna Publishing Group v mesačnej periodicite. Magazín vydal v minulosti mnoho „Top 100 zoznamov“, medzi ktoré spadali aj zoznamy najväčších metalových kapiel, gitaristov, spevákov, bubeníkov či basgitaristov.
Zaujímavosti
Hit Parader bol zmieňovaný aj v skladbe skupiny Guns N’ Roses „Get in the Ring“, ktorá ho kritizovala za „vydávanie klamstiev namiesto vecí, ktoré hovoríme“ a „ošklbávanie decák platiacich ťažko zarobené peniaze za čítanie o skupinách o ktorých nechceme počuť, vydávanie klamstiev, začínanie sporných diskusií.“
Wawer
right|thumb|Poloha vo Varšave
Wawer je mestský obvod vo Varšave, nachádzajúci sa juhovýchodne od stredu mesta. Na západnej hranici tečie rieka Visla. Samostatným mestským obvodom sa Wawer stal 27. októbra 2002, predtým bol časťou obvodu Praga Południe a ešte predtým bol samostatnou obcou.
Má rozlohu 79,71 km² a žije tu 62 656 obyvateľov.
Bagger 288
thumb|300px|Bagger 288
Bagger 288 (Exkavátor 288) je bager postavený nemeckou spoločnosťou Krupp pre energetickú a ťažobnú firmu Rheinbraun. Tento mobilný ťažobný stroj pracuje na princípe ťažby v horizontálnych pásoch, pričom na to využíva svoje obrovské koleso s radlicami.
Keď bola jeho stavba v roku 1978 dokončená, Bagger 288 prekonal Crawler-Transporter používaný na prepravu raketoplánov, a stal sa najväčším a najťažším pásovým vozidlom na svete s hmotnosťou 13 500 ton. Samotný Bag ger je napájaný z externého zdroja, a presnejšie je popisovaný ako ťažobný stroj, ktorý je možné premiestňovať. Na druhej strane, Crawler-Transporter bol postavený ako vozidlo na prepravu nákladov s vlastným pohonom.
Bagger bol postavený za účelom odstraňovania zeminy v povrchových baniach, využíva sa v uhoľnej bani v Hanbachu (Nemecko). Denne dokáže spracovať zeminy – ekvivalent plochy futbalového ihriska s výškou 30 metrov. Uhlie vyťažené za jeden deň naplní 2 400 vagónov. Bager samotný je približne dlhý a  vysoký. Na svoju prevádzku vyžaduje 16,56 megawattov externe dodávanej elektriny. Dokáže sa pohybovať rýchlosťou 2 až .min−1 (0,1 až 0,.h−1). Vykopávacia hlava má priemer 21,, obsahuje 18 radlíc, každá s objemom.
Do februára 2001, bager kompletne odkryl zdroj uhlia v bani v Hambachu, preto bol premiestnený na nové miesto do bane Garzweiler. V priebehu troch týždňov prekonal 22 kilometrovú trasu, putujúc po diaľnici Autobahn 61, cez rieku Erft, železničné koľaje, a niekoľko cestných úsekov. Tento presun stál takmer 15 miliónov nemeckých mariek, a vyžadoval si tím sedemdesiatich pracovníkov. Presun bagru v celku bol však ekonomickejší než jeho rozobratie, a prenos po jednotlivých častiach. Bagger 288 má takmer identické dvojča – Bagger 289.
Suvorovske (Tuľčynský rajón)
Suvorovske je dedina (село) na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 2506 obyvateľov.
Brusnica (okres Stropkov)
Brusnica je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Poloha
Brusnica leží v Ondavskej vrchovine, v dolnej časti doliny potoka Čierťaž alebo Brusnička, ľavého prítoku strednej Ondavy.
Prírodné pomery
Mierne členitý povrch chotára tvoria súvrstvia treťohorného flyšu. V zalesnenom chotári prevláda bukový les. Poľnohospodárska pôda predstavuje 426 ha, orná pôda 128 ha a lesná pôda 917 ha. Podnebie je mierne. Z plodín sa najčastejšie pestuje jačmeň, pšenica, kŕmna repa, zemiaky, kukurica a záhradná zelenina. Z lesnej zveri sa najviac darí jelenej a srnčej zveri, diviakom a líškam. Vyskytuje sa ojedinele vlk a rys ale aj bažant.
Dejiny
Kráľ Žigmund daroval v roku 1408 šľachticovi Jánovi z Perína stropkovské panstvo, na ktorom bola vtedy aj dedina Brusnica. Zapísali ju vtedy v ponemčenom názve Prensincz. V roku 1454 sa spomína ako Brusnyicza. Je pravdepodobné, že názov mal najprv funkciu chotárneho názvu vyjadrujúc to, že sa tam hojne vyskytovala rastlina brusnica a po založení sídliska sa stala jeho názvom. Založenie tamojšieho sídliska možno predpokladať pred 14. storočím obyvateľmi z blízkej dediny, teda z Breznice alebo zo Stropkova. Brusnica bola v 14.-17. storočí nepretržite majetkovou súčasťou stropkovského panstva. Medzi vlastníkov patrili: Mikuláš Erdődy Bakóczar, Peter Erdődy, Gabriel Perény, ktorý nezanechal po sebe dediča a tak ju cisár Maximilián daroval Jánovi Petehöovi. Ešte v 17. storočí patrila Stropkovskému panstvu a jej pánom boli Pethoövci. Od 18. storočia sa dostala obec do majetku grófov Barkόczyovcov. Sídlisko malo v roku 1600 obývaných 15 poddanských domov a dom šoltýsa. Na prelome 16. a 17. storočia bola Brusnica stredne veľkou dedinou s rusínskym obyvateľstvom. Začiatkom 17. storočia sa do Brusnice prisťahovali viaceré rusínske rodiny. Už pred rokom 1639 si postavili chrám, ktorý v dedine aj neskôr jestvoval. Brusnické poddané domácnosti v 17. storočí chudobneli. V 17. storočí bol v Brusnici majer, ktorému patrili sedliakmi opustené alebo im zobraté pozemky. V roku 1715 žilo v Brusnici 12 a v roku 1720 13 poddanských domácností. Obyvatelia sa živili pastierstvom a pracovali v rozsiahlych lesoch.
Do roku 1945 tu bola píla, ktorá zamestnávala asi 20 robotníkov.
Súčasnosť
V obci sa nachádza kultúrny dom, materská škola so školskou jedálňou, dom smútku, gréckokatolícky a pravoslávny chrám. Poľnohospodárske družstvo sa zameriava na živočíšnu výrobu, zväčša kravy. V obci je spoločnosť komposesorátu a urbariátu obce Brusnica – pozemkové spoločenstvo. Obec pravidelne usporadúva kultúrne, spoločenské a športové podujatia: Uvítanie nového roka, Deň žien, Deň matiek, Majáles, Životné jubileá, uvítanie detí do života a futbalový turnaj. Okolie je vhodné na turistiku a agroturistiku.
Trnávka (prítok Ondavy)
náhľad|vpravo|Trnávka v [[Trebišove počas záplav v roku 2005]]
Trnávka (vo východoslovenskom nárečí nazývaný aj Kanáliš) je rieka na východnom Slovensku, pravostranný prítok Ondavy s dĺžkou.
Pramení v Slanských vrchoch, v podcelku Bogota, na východnom úpätí Ploskej, juhojuhovýchodne od Dargovského priesmyku , v nadmorskej výške cca
Na krátkom úseku tečie na sever, vzápätí sa stáča na východ a vytvára predel medzi podcelkami Bogota na juhu a Mošník na severe. Potom preteká rekreačným strediskom Biele Studničky a vteká do Východoslovenskej pahorkatiny, podcelku Podslanská pahorkatina, kde zľava priberá Pecový jarok. Preteká obcou Dargov, na jej území priberá sprava Kamenný potok. Vzápätí sa stáča juhovýchodným smerom a koryto sa intenzívnejšie horizontálne vlní. Sprava priberá Lieskovec a ďalej tečie cez obec Trnávka. Napája vodnú nádrž Sečovce, do ktorej z pravej strany ústi Miľač a Trnávka pokračuje východným smerom. Preteká cez Sečovce, kde sa na krátkom úseku vetví na dve ramená, koryto rieky sa výrazne rozširuje a sprava priberá Trnavu. Vstupuje na Východoslovenskú rovinu, podcelok Ondavská rovina, tu preteká cez obec Hriadky, pri ktorej priberá ľavostranný Višňovský potok a prudko sa stáča na juh. Ďalej tečie vyrovnaným regulovaným korytom, zľava sa spája s Manovým kanálom, následne preteká cez Vojčice, okrajom Milhostova a vstupuje na územie mesta Trebišov. Tu v minulosti napájala päť vodných nádrží na pravom brehu, ktoré využíval už zaniknutý cukrovar, a ďalej preteká východným okrajom mesta. Z pravej strany priberá viacero zavlažovacích kanálov, križuje sa s kanálom Čapliny a preteká okrajom obce Zemplínske Hradište. Zľava priberá kanály Kropa a Lesík a následne aj svoj najvýznamnejší prítok, pravostranný Chlmec. Od hlavného koryta sa sprava oddeľuje Neľovský kanál, ktorý prebieha súbežne s Trnávkou a ústi do Kopaného jarku. Trnávka sa stáča postupne na juhovýchod, tečie okrajom obce Hraň, v blízkosti ktorej sa vlieva do Ondavy.
Elektrický rušeň 141
náhľad|Prototypový rušeň 141.001 v čele rýchliku prechádza zastávkou Čelákovice-Jiřina.
Vývoj
Vývoj prototypu sa začal už v roku 1955 a o rok neskôr bola zahájená výroba samotného rušňa, ktorá vyvrcholila v roku 1957 vznikom prototypu E499.101. Ten sa potom skúšal na československých tratiach elektrifikovaných sústavou 3 kV js, ale tiež na napätí 1,5 kV js v pražskom železničnom uzle. Ministerstvo dopravy ešte pred dokončením skúšok objednalo 60 nových rušňov, určených podobne ako rad 140 pre trasu Praha - Košice. Rovnako tak sa predpokladalo, že stroje budú univerzálne, teda pre osobnú aj nákladnú dopravu. Aj v tomto prípade sa však ukázalo, že v nákladnej doprave s nimi nie je možné výkonným parným rušňom konkurovať. Preto bol jeden stroj - E 499.057 - vybavený iným prevodovým pomerom, ktorý umožňoval zvýšenie ťažnej sily za cenu nižšej dosahovanej rýchlosti. Tento stroj bol preznačený na E 469.001 a stal sa tak vlastne prototypom pre neskorší rad 121. Po nehode v roku 1976 bol tento rušeň prestavaný späť na pôvodné prevedenie a preznačený na E 499.157.
Nutné dodať, že prototypový stroj sa od sériových značne odlišoval. Okrem rušňovej skrine s guľatými oknami pochádzajúce ešte od radu 140 mal aj rad technických odlišností, kvôli ktorým bol často dlhodobo odstavovaný z prevádzky. Naposledy v rokoch 1999-2006, kedy bol odstavený pre chýbajúcu dokumentáciu po predchádzajúcej rekonštrukcii, po ktorej prebehla zmena legislatívy. V roku 2006 však bol kvôli nedostatku elektrických rušňov opäť opravený a sprevádzkovaný.
Konštrukcia
U rady 141 je použitá oceľová skriňa s dvoma koncovými stanovišťami rušňovodiča, do ktorých je vstup zvonku vždy dverami z ľavej strany. Medzi stanovišťami sa nachádza strojovňa so štyrmi bočnými oknami na každej strane (u 141.001 šesť okrúhlych okien). Pohon zabezpečujú štyri trakčné motory, pre každú nápravu jeden. K nešvárom patril tvrdý chod podvozkov, ktorý bol príčinou častých problémov. Neskôr boli podvozky postupne upravené a situácia sa zlepšila. Po počiatočných problémoch sa 141 stal spoľahlivým a bezproblémovým rušňom.
Prevádzka
Rušne boli z výroby dodávané do Prahy, rôznymi presuny sa potom dostali do Ústí nad Labem a Českej Třebovej. Krátko bol jeden rušeň deponovaný v Žiline. Slúžili ako elitné rušne voziace rýchliky na trati z Prahy do Košíc a medzinárodné vlaky z Prahy do Kutnej Hory, kde ích odovzdávali rušňom na striedavý prúd, ktoré je odvážali ďalej smerom na Bratislavu a Budapešť. Vozili aj osobné vlaky v okolí Prahy a Ústí nad Labem. K strate elitných výkonov došlo po roku 1978, kedy boli dodané nové stroje radu 150, ktoré je na trati do Ostravy a Košíc z väčšej časti nahradili. Skutočné obmedzenie ich prevádzky však priniesli dodávky rušňov radov 162 a 163 v rokoch 1984-1991. Rušne potom boli presunuté na menej významné výkony a do prevádzkovej zálohy za iné rady. V obvode pražského železničného uzla vozili nákladné vlaky medzi stanicami. Celé 90. roky zabezpečovali staničné zálohy v Prahe hlavnom nádraží, odkiaľ odvážali prázdne súpravy vlakov do odstavného nádražia juh. Poslednými pravidelnými výkony na rýchlikoch boli vlaky na trati Praha - Hradec Králové v rámci svojho pôsobenia v hradeckom depe v 90. rokoch. Neskôr sa ešte vyskytovali na osobných vlakoch z Prahy do Benešova u Prahy. V posledných rokoch bola väčšina prevádzkových strojov presunutá do Olomouca, kde vozili osobné vlaky na trati Olomouc - Nezamyslice.
V roku 2009 bolo päť neprevádzkových rušňov tejto rady pochádzajúcich od Českých dráh prepravený do Poľska, kde čakajú na ďalšie využitie.
Copán
Copán bol – po Dzibilchaltúne a Tikale – tretím najväčším mayským mestom v klasickom období (pozri Dejiny Mayov). Nachádza sa na brehu rovnomennej rieky Copán (ktorá je prítokom rieky Motagua) v severozápadnom Hondurase v nížinnej oblasti. Je to najvyššie a zároveň najjužnejšie položené mesto z klasického mayského obdobia. Tesne po roku 800 tu žilo asi 18 000 – 20 000 obyvateľov.
Charakteristika
Mesto sa skladá z hlavnej skupiny budov (0,22 km²) a asi 16 pridružených podskupín budov (niekedy vzdialených až 26 km).
Hlavná skupina obsahuje:
Copán bol strediskom vedy, najmä astronómie a matematiky. Copánski astronómovia vypočítali najpresnejšie dĺžku slnečného roka zo všetkých Mayov, ďalej ekliptické periódy a objavili novú metódu výpočtu lunárnach mesiacov.
Copán je jedna z najdlhšie a najlepšie preskúmaných mayských lokalít.
Dejiny
Počas klasického obdobia sa Copán stal dôležitým mayským náleziskom. Medzi rokmi 426 a 820 tu vládla dynastia vládcu menom Yax-Kuk-Mo (426 – cca. 437 po Kr.), ktorá zahŕňala celkovo 16 vládcov. Počas vlády vládcu menom Waxaklajuun Ubaah K'awil (695-736 po Kr.) sa vyvinul štýl sôch, ktorého plasticita a živosť sú jedinečné. Väčšina dnes zachovaných stavieb pochádza z obdobia vlády posledných troch vládcov Copánu (738–822 po Kr.).
V roku 822 (z ktorého pochádza posledný datovaný monument z mesta) nastúpil na trón U-Kit-Tok a v priebehu 10 rokov sa ústredná vláda zrútila. Nastalo obdobie prudkého vyľudňovania, až kým do roku 1200 Mayovia oblasť úplne neopustili. Práve v Copáne sa v roku 1995 konali vykopávky zamerané na vyriešenie záhadného procesu vyľudňovania južných mayských nížin. Ukázali, že počet obyvateľov údolia Copánu sa medzi rokmi 700 a 850 každých 90 rokov zdvojnásoboval. 80% percent obyvateľov žilo v meste s hustotou obyvateľov v mestskom jadre až 8000 (!) osôb na km2. Celkovo takisto 80% obyvateľov údolia žilo v chatrčiach, čo názorne ukazuje neudržateľné sociálne pomery copánskeho „štátika“. Po roku 850 sa v priebehu niekoľkých desaťročí mesto a okolie vyľudnilo, kým vidiecka populácia vzrástla o 20%. Nakoniec do roku 1150 počet obyvateľov Copánu celkovo klesol o 75%.
Copán znovuobjavili John Loyd Stephens s maliarom Frederickom Catherwoodom v roku 1837 za pomoci miestnych obyvateľov. Catherwoodove ilustrácie potom lokalitu preslávili. Od začiatku 20. storočia sa konal celý rad vykopávok a reštauračných prác v centre Copánu, pri ktorých boli odkryté aj hroby viacerých bývalých vládcov, vrátane Yax Kuk Moa.
Ralph Linton
Ralph Linton (* 27. február 1893, Philadelphia, Pensylvánia, USA - † 24. december 1953 New Haven, Connecticut) bol bol americký antropológ.
Ursus (Varšava)
right|thumb|Poloha vo Varšave
Ursus (lat. medveď) je mestský obvod vo Varšave. V rokoch 1952 až 1977 to bolo samostatné mesto. Do roku 1954 bolo známe ako Czechowice. Má rozlohu 9,35 km² a žije tu 47 285 obyvateľov.
Ves Touškov
Ves Touškov je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 324 obyvateľov, z toho 167 mužov a 157 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 39,4 roka, ženy 42,5 roka).
Lordat
Lordat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 33 obyvateľov (2009).
Kríza
Kríza môže byť:
Lordat
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlajka Kuby
right|thumb|250px|Vlajka Kuby left|thumb|Vlajúca vlajka Kuby
Vlajka Kuby má päť vodorovných pruhov (tri modré a dva biele), pri žrdi červený rovnostranný trojuholník a v ňom bielu päťramennú hviezdu.
Modré pruhy predstavujú tri vtedajšie departmenty, na ktoré bol ostrov rozdelený v dobe oslobodenia, biela farba čistotu a vznešený charakter úmyslov Kubáncov bojujúcich za nezávislosť, červený trojuholník pripomína tri ideály revolúcie – voľnosť, rovnosť a bratstvo, jeho farba krv preliatu za nezávislosť. Biela hviezda je hviezdou slobody.
Vlajka, nazývaná La Estrella Solitaria (Osamelá hviezda), vznikla roku 1849 v USA a je americkou vlajkou ovplyvnená. Od osamostatnenia Kuby v roku 1902 má oficiálny charakter. Na kubánskom území ju prvýkrát vztýčil generál Narciso López, keď sa 19. 5. 1850 po pristátí pri Cárdenase pokúsil o oslobodenie ostrova.
Jakub Ćwiek
Jakub Ćwiek (* 24. jún 1982, Opole) je poľský spisovateľ fantasy, autor kníh o severskom bohovi klamu. Ćwiekova poviedková zbierka Lhář vyšla v češtine po prvýkrát v roku 2011 (Triton).
Labets-Biscay
Labets-Biscay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Holandské národné vodnopólové družstvo mužov
Vrcholné podujatia
Na olympijských hrách získalo holandské družstvo 2 medaily, obidve bronzové. Prvú v Londýne 1948 a druhú v Montreale 1976, keď v oboch prípadoch skončilo tretie vo finálových skupinách. Na posledné 3 olympiády sa mu ale nepodarilo kvalifikovať.
Na Majstrovstvách Európy vybojovalo družstvo 2 medaily, z toho v roku 1950 tú najcennejšiu. Šampionát sa konal v Rakúsku a holandské družstvo na ňom vyhralo všetkých 6 zápasov. Posledný šampionát, na ktorý sa družstvo kvalifikovalo, sa konal v Belehrade v roku 2006 a Holandsko na ňom skončilo až na 10. mieste, rovnako ako v roku 2012, na ktorý sa družstvo dostalo ako hostiteľ.
Družstvo sa 2-krát zúčastnilo Svetovej ligy, ani raz však nebolo úspešné. Na Svetový pohár sa dokázalo kvalifikovať 3-krát; najlepšie skončilo na 6. priečke.
Výsledky
náhľad|Holandské družstvo pri prílete do dejiska LOH 1960
Buxus (redakčný systém)
BUXUS je slovenský redakčný systém postavený na PHP s využitím frameworku Laravel. Vyvíja ho spoločnosť ui42 od roku 1999 a je teda najstarší slovenský CMS. BUXUS, umožňuje true inline editing, čiže editovanie a pridávanie jednotlivých stránok priamo – tak, ako sú zobrazené v prehliadači. Vďaka tomu, že časť kódu BUXUSu je na centrálnom serveri, môže byť tento redakčný systém upgradovaný nezávisle od jadra aplikácie. Súčasťou BUXUSU je tinyMCE3, čo je HTML editor integrovaný aj v iných CMS.
Základnú funkcionalitu BUXUSu možno rozšíriť prídavnými modulmi. K dispozícii sú moduly ako Fotogaléria, Knižnica dokumentov, Newsletter, Kalendár, E-shop, Privátna zóna, Workflow a ďalšie.
Bielany
left|50px right|thumb|Poloha vo Varšave
Buxus (redakčný systém)
BUXUS používajú viaceré webové sídla verejnej správy, e-shopy, spravodajské portály a firemné webové sídla. Zoznam webov je na stránkach spoločnosti ui42 a BUXUS je tiež uvedený v pätičkách niektorých webov, ktoré na ňom bežia. Napríklad Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny, CK Firotour, e-shop Dedoles a ďalší.
Podľa stránky WhatCMS.org je CMS BUXUS ku dňu 5. marca 2020 na 337. mieste z celkových 498 detegovaných CMS (podľa počtu domén). Pre stránky s doménou .sk je podľa tohto rebríčka BUXUS na 13. mieste.
Bielany
Bielany sú mestský obvod vo Varšave v severnej časti mesta. Pôvodne to bola časť obvodu Żoliborz, samostatným obvodom sa stali v roku 1994. Východnú hranicu tvorí rieka Visla, na západe obvody Wola a Bemowo.
Rozloha obvodu je 32,3 km² a žije tu 136 485 obyvateľov.
Vlčí
Vlčí je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 65 obyvateľov, z toho 30 mužov a 35 žien, pričom priemerný vek v obci bol 47,5 roka (muži 51,0 roka, ženy 44,5 roka).
Ekologická kríza
Ekologická kríza je zhoršenie životných podmienok na Zemi, ktoré môže viesť k zániku rôznych foriem života (znečistenie zložiek životného prostredia – vody, vzduchu, pôdy a pod.). Príčinou môže byť napríklad jadrová katastrofa.
San-kuo jen-i
San-kuo jen-i (• 三国演义, - slovenský prepis: san-kuo jen-i - doslova výklad/historický príbeh Troch ríš) resp. staršie San-kuo-č' tchung-su jen-i ( - slovenský prepis: san-kuo-č' tchung-su jen-i - doslova populárny/bežný výklad/historický príbeh Kroniky/Dejín Troch ríš)  je jeden zo štyroch klasických románov čínskej literatúry. Historický román napísal Luo Kuan-čung v druhej polovici 14. storočia.
Román voľne interpretuje udalosti z konca dynastie Chan a obdobia Troch ríš, vymedzené rokmi 169 a 280 po Kr. Luo Kuan-čung naväzuje na historické pramene z tejto doby, konkrétne na Kroniku troch ríš, do románu pridáva didaktický rys - snahu o šírenie morálky, dielo je aj skrytým protestom proti dynastii Jüan.
Román sa stal námetom mnohých kníh, divadelných predstavení a filmov. Najvýznamnejšie súčasné filmové spracovania predstavujú Krvavé pobrežie (zobrazujúce bitku pri červených skalách, ústrednú udalosť románu) a Tri kráľovstvá: Vzkriesenie draka.
Reigneville-Bocage
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ťin pching mej
Román je tradične označovaný za pornografický. Dej je umiestnený do prvej polovice 12. storočia, opisuje morálne spustnutý život bohatého lekárnika, ktorý je posadnutý ženami. Popisuje jeho bohatý sexuálny život a hádky medzi dotknutými ženami. Obsahuje detailné opisy bežného života aj erotické scény.
Pravdepodobne ide o prvý čínsky autorský román. Jeho názov obsahuje mená troch hlavných ženských protagonistiek – Ťin Lien (Zlatý Lotos), Pching-er (Malá Váza) a Čchun Mej (Jarný Kvet slivky). Napriek označeniu za pornografický je román v prvom rade sociálno-kritický, kritizujúci úradnícku vrstvu a úpadok mravov v spoločnosti.
Veľká skala
Turistika
Vrch je vďaka blízkosti mesta ľahko dostupný:
Václav Chlumecký
Václav František Chlumecký (* 30. december 1861, Skuteč – † 30. september 1944, Banská Štiavnica) bol český, slovenský a česko-slovenský spisovateľ a publicista. Používal pseudonymy Ľuboslav, Enšpenger, Ján Ľuboslav, N. Špenger.
Študoval na gymnáziu vo Viedni (nedokončil), v rokoch 1875 – 1879 sa vyučil za maliara skla a porcelánu. Sprvu robotník na viacerých miestach (napr. vo Viedni, Budapešti, Pésci, Brně, Třinci...), od 1920 redaktor v Banskej Bystrici, spoluzakladateľ a zodpovedný redaktor Hlasu ľudu v Banskej Bystrici (1920 – 1922), funkcionár robotníckeho a komunistického hnutia, člen KV KSČ v Banskej Bystrici (1922 – 1929). Priekopník slovenskej robotníckej tlače, patril do skupiny proletárskych spisovateľov. Účastník ilegálneho protifašistického hnutia. Autor satirického románu, niekoľkých vedeckofantastických prác, matematických rébusov a hlavolamov. Prispieval do robotníckych a proletárskych novín, napísal množstvo politických, ideových a osvetových článkov, správ, besedníc, fejtónov a i. Zostavil a vydal zborník robotníckych piesní. V roku 1920 – 1929 senátor NZ.
Život
Skoré uvedomenie si finančných bariér priviedlo Chlumeckého k robotníckemu hnutiu. Do jeho ideí je zasvätený učiteľom Enšpengerom, ktorému sa neskôr odmenil tým, že používal jeho meno ako literárny pseudonym. Od začiatku deväťdesiatych rokov žil a pôsobí na území stredného Slovenska. Písal články, skúšal písať aj poéziu.
Dielo
Vo februári a marci roku 1914 mu na pokračovanie v Robotníckych novinách vyšla prvá próza pod názvom Janko Kosák v nebi. V tomto príbehu sa uvedomelý robotník pred búrkou utiahne do kostola. Tu ho spolu s farárom a sviečkovou babou omráči hrom. Cez Mesiac a Mars sa dostane do Pekla a potom do Neba. Všade porobí poriadky a v závere sa vráti do reality k svojej Aničke. Peklo, Nebo, Mesiac i Mars sú v tejto Chlumeckého próze kulisami grotesknej hyperbolicky ladenej alegórie na spoločenské pomery. Aj veľmi ďaleko, veľmi vysoko, všade je to o inštitúciách, peniazoch a vplyve, všade stojí človek sám proti mocným. Farbisté opisy Neba a Pekla prevzal Chlumecký z predstáv ľudového baroka, veľmi pravdepodobne z populárnych jarmočných hier či knižiek ľudového čítania. Pozadie však vyplňuje novými, modernejšími reáliami. Jeho text pritom, najmä vďaka hrdinovi, spĺňa atribúty príbehu. Janko Kosák reaguje, správa sa a koná s bezprostrednosťou vlastnou folklórnych hrdinov – pravda, zasa a opäť, jeho „rúcho“, vyjadrovanie, metódy i prostriedky sú iné – nové a modernejšie. Práve modernizáciou alegorická rozprávka presahuje smerom k utópii a kladie tak na Slovensku základy tohto vo svetovej fantastike veľmi obľúbeného žánra.
Utópiu štátu rovných, štátu bez peňazí, bezpochyby ovplyvnenú dobovými udalosťami (revolúcia boľševikov v Rusku), ponúka Chlumecký svojim čitateľom v krátkej poviedke pod názvom Zprávy z planéty Marsa, ktorá vyšla v Robotníckych novinách začiatkom roku 1918.
Načrtnuté tendencie napokon autor rozvíja vo svojej najrozsiahlejšej próze – v románe Profesor Šiltao, s podtitulom utopistický román. Text vychádzal na pokračovanie v Pravde chudoby v priebehu roku 1923, v roku 1924 vyšiel knižne. V knižke je prítomná silná satirická zložka, karikujúca dobové pomery. Pri zobrazovaní a rozprávaní o civilizácii návštevníkov z vesmíru – Sivuáncov – silnie v diele statická, náučná zložka, svet Sivu sa však stáva zrkadlom, v ktorom sa odrážajú a odrazom rozhýbavajú udalosti v našom svete. Chlumeckého román vznikol približne v tom istom čase ako Čapkova Továrna na absolutno, román fejtón, ktorý tiež pôvodne vychádzal na pokračovanie v Lidových novinách. Pre Čapka je motív fantastického ozvláštnenia odrazovým mostíkom pre hyperbolizované zobrazenie zmien vo svete, ktoré on sám vyvolal, podstata motívu a jeho fungovanie ho nezaujíma. Chlumecký naopak omnoho väčšiu pozornosť venuje východiskám – teda (prinajmenšom na ploche textu) známemu; Čapkov text nás zmätkom svojich mnohozáverov chce zneistiť, Chlumecký tým, že dôsledky príchodu mimozemšťanov na zem sníma a vníma jednoznačne bez akéhokoľvek vysvetľovania, výlučne cez prizmu udalostnú, uisťuje. Filozofia proletárskeho utopizmu už v tejto zárodočnej podobe v porovnaní s Čapkovým relativizmom ponúka omnoho menší priestor na diskusiu. Napokon, načo je diskusia, ak máme riešenie. Sivu a Zem v duchu proletárskeho internacionalizmu vytvárajú Zjednotené svety založené na spoločnej výrobe a spoločnom užívaní hodnôt.
Chlumecký v tvorbe utopických románov nepokračoval, v roku 1929 bol pre nesúhlas s novým prostalinsky orientovaným, autokratickým vedením vylúčený z KSČ. Z centra robotníckeho hnutia Banskej Bystrice sa presťahoval do ústrania v Lučenci, kde sa venoval svojim záľubám (prírodné vedy, matematika).
Anión
náhľad|Grafické znázornenie aniónu. Anión je záporne nabitý ión. Atóm sa stáva aniónom vtedy, keď elektroneutrálny atóm prijme jeden alebo viac elektrónov z elektrónového obalu.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2013
Základné skupiny
''Všetky časy sú miestne. (Moskovský čas – UTC+04:00)''
I. A divízia
Turnaj I. A divízie MS 2013 sa hral v Asiagu v Taliansku od 7. do 13. apríla 2013. Dánsky brankár George Sørensen v zápase proti Francúzsku strelil gól a stal sa iba druhým brankárom, ktorý dal gól na podujatí IIHF.
I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2013 sa hral v Tychách v Poľsku od 14. do 20. apríla 2013.
II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2013 sa hral v Tallinne v Estónsku od 31. marca do 6. apríla 2013.
II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2013 sa hral v Belehrade v Srbsku od 9. do 15. marca 2013.
III. A divízia
Turnaj III. A divízie MS 2013 sa hral v Tchaj-peji na Taiwane od 11. do 16. marca 2013.
III. B divízia
Turnaj III. B divízie MS 2013 sa hral v İzmite v Turecku od 7. do 10. februára 2013.
Lorp-Sentaraille
Lorp-Sentaraille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Múzeum opevnení Hlučín
MO S-18 "Obora"
Pechotný zrub MO S-18 "Obora" je jednostranný objekt II. stupňa odolnosti s bojovým a tylovým podlažím a jedným zvonom. Zvonka je rekonštruovaný do originálneho vzhľadu vrátane časti obvodových prekážok. V jeho vstupnej chodbe je nainštalovaná pamätná tabuľa venovaná veliteľovi objektu z roku 1938 Jaroslavu Švarcovi, neskoršiemu účastníkovi hnutia odporu, parašutistovi padlému v boji proti nacistom v Prahe počas Heydrichiády.
Ľahký objekt
Ľahký objekt vzor 37A-140Z číslo 829 je rekonštruovaný a jeho vnútrajšok obsahuje základné vybavenie (lafety, periskop, ventilátor…).
MO S-19 "Alej"
Pechotný zrub MO S-19 "Alej" je dvojstranný objekt III. stupňa odolnosti, s bojovým a podzemným podlažím, s tromi pancierovými zvonmi je hlavným expozičným objektom. Po neľahkej a veľkej rekonštrukcii predstavuje konštrukčnú a technickú dokonalosť česko-slovenských opevnení, tvoriacich vrchol európskych opevňovacích systémov tridsiatych rokoch 20. storočia. Vonkajší a vnútorný vzhľad, systém prekážok a reinštalovaná dobová výzbroj a vybavenie dosahuje takmer stav z roku 1938.
Objekt je vybavený tromi mohutnými pancierovými vežami. Najväčší exemplár je strelecká miestnosť (kasemata), ktorá je úplne zrekonštruovaná, znovuvyzbrojená a znovuvybavená. Je tu možné vidieť vrcholný pevnostný kanón vz. 36, dnes jediný exemplár v Česku. Ďalej je možné vidieť dvojicu spražených guľometov vz. 37 a samopal vz. 26. Zbrane sú v originálnych lafetách s originálnou a vynikajúcou optikou. V objekte je možné ďalej vidieť expozičnú miestnosť, telefónnu ústredňu, filtroventiláciu, WC a rad ďalších miestností.
MO S-20 "Orel"
Pechotný zrub MO S-20 "Orel" je príkladom pevnostného objektu, ktorého železobetónové steny a strop dosahujú, čo znamená, že objekt bol vybudovaný v najväčšom stupni odolnosti, teda v IV. stupni. Je to dvojstranný objekt, ktorý mal tri pancierové zvony. Do podzemia vedie šachta so schodišťom hlbokým. Tu sa mal objekt spojovať s podzemným systémom chodieb, ubikácií, galérií, muničných skladov… plánovanej, no nevybudovanej delostreleckej pevnosti „Orel“. Objekt je ponechaný v poškodenom stave ukazujúc pustošenie česko-slovenských opevnení a ich zneužitie v roku 1945.
Iné projekty
.
Labeyrie (Pyrénées-Atlantiques)
Labeyrie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
BNP Paribas Open 2010
BNP Paribas Open 2010 bol spoločný tenisový turnaj mužov a žien, ktorý sa konal v dňoch od 9. do 22. marca 2010  na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v americkom meste Indian Wells. Titul v dvojhre získal Chorvát Ivan Ljubičić, ktorý vo finále porazil Američana Andy Roddicka. Bol to jeho 10. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul v dvojhre žien získala Srbka Jelena Jankovićová, ktorá vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku. Bol to jej 12. titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre mužov získali Španieli Rafael Nadal a Marc López, ktorí vo finále porazili kanadsko-srbský pár Daniel Nestor, Nenad Zimonjić. Pre R. Nadala to bol šiesty a pre M. Lópeza druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre žien získali Češka Květa Peschkeová a Slovinka Katarina Srebotniková, ktoré vo finále porazili rusko-austrálsky pár Nadežda Petrovová, Samantha Stosurová. Pre K. Peschkeovú to bol 15. a pre K. Srebotnikovú 22. titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Dvojhra mužov
🇭🇷 Ivan Ljubičić vs. 🇺🇸 Andy Roddick 7-6(3) 7-6(5)
Dvojhra žien
🇷🇸 Jelena Jankovićová vs. Caroline Wozniacka 6-2 6-4
Štvorhra mužov
🇪🇸 Rafael Nadal / 🇪🇸 Marc López vs. 🇨🇦 Daniel Nestor / 🇷🇸 Nenad Zimonjić 7-6(8) 6-3
Štvorhra žien
🇨🇿 Květa Peschkeová / 🇸🇮 Katarina Srebotniková vs. 🇷🇺 Nadežda Petrovová / 🇦🇺 Samantha Stosurová 6-4 2-6 10-5
Viliam Chmel
Viliam Chmel (* 14. október 1917 Temešvár, Rumunsko - † 30. november 1961 Bratislava) bol slovenský maliar, grafik a ilustrátor.
Životopis
Študoval na gymnáziu a obchodnej akadémii v Martine, od roku 1939 na Škole umeleckých remesiel v Bratislave, v rokoch 1940- 1941 na odd. kreslenia a maľovania Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. Absolvoval študijné pobyty v rôznych krajinách Európy. Jeho výtvarné umenie objavil a podporil Jaroslav Vodrážka. Začínal prevažne umelecko-remeselníckou orientáciou, neskôr sa venoval aj voľnej kresbe a maľbe. Jeho dielo je hlavne v zbierkach Stredoslovenskej galérie v Banskej Bystrici a Slovenskej národnej galérie v Bratislave.
Súbornú výstavu Chmelovych olejomalieb, gvašov, grafík a kresieb z rokov 1939-1940 usporiadali v roku 1978 v Banskej Bystrici. Viliam Chmel je autorom monografie o výtvarníkovi Jánovi Novákovi.
Na jeho počesť je pomenovaná ulica v Martine (Ulica V. Chmela ).
Bžany (okres Stropkov)
Bžany sú obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Dejiny
Sídlisko založil šoltýs s usadlíkmi okolo roku 1365.
Prvý písomný doklad o dedine pochádza z roku 1372. Bola majetkovou súčasťou panstva Čičava. Neskôr ju vlastnili Barkóczyovci a Szirmayovci. V roku 1600 malo sídlisko asi 5 poddanských domov. V rokoch 1715 až 1720 tu postupne hospodárilo 9 až 10 poddanských domácností, v roku 1828 bolo 32 domov a 239 obyvateľov, v roku 1900 193 obyvateľov, v roku 1970 spolu 212 obyvateľov. Obyvatelia sa v minulosti zaoberali tradičným poľnohospodárstvom, drevorubačstvom, pálením drevného uhlia a povozníctvom. Do roku 1918 obec administratívne patrila do Zemplínskej stolice.
Symboly obce
Erb: V striebornom (bielom) poli štítu zelená vetva bazy s čiernymi plodmi.
Bazilika Sedembolestnej Panny Márie
Bazilika Sedembolestnej Panny Márie je bazilika (bazilika minor) v Šaštíne-Strážach, jedna z najvýznamnejších bazilík na Slovensku.
Stavať sa začala v roku 1736, postavená bola podľa plánov Mateja Vépiho. Baziliku každoročne navštívi niekoľko desiatok tisíc pútnikov, predovšetkým na Slávnosť zoslania Ducha Svätého (Turíce) a Slávnosť Panny Márie Sedembolestnej (15. septembra). Bazilika je spätá so sochou Sedembolestnej Panny Márie z roku 1564. Uctievanie tejto sochy povolil arcibiskup Imrich Esterházi v roku 1732. Je to neskorogotická podunajská práca, autor nie je známy. Nachádza sa na neskorobarokovom oltári a je základom šaštínskeho typu piet. Baziliku maliarsky vyzdobil Jean Joseph Chamant a Lukáš Kraker.
Za baziliku menšiu bol chrám vyhlásený v roku 1964.
Bazilika bola vyhlásená aj za pútnické miesto bratislavskej eparchie, s púťami ktoré sa tu od r. 2009 každoročne konajú v deň Spolutrpiacej Bohorodičky (v sobotu po sviatku Najsladšieho Pána, Boha a Spasiteľa Ježiša Krista, Milujúceho ľudí; teda na posledný pohyblivý sviatok po Pasche).
Čechovova zbraň
náhľad|[[Anton Pavlovič Čechov (olejomaľba Osipa Emmanuiloviča Braza, 1898)]] Čechovova zbraň (🇷🇺) alebo Čechovova puška (🇷🇺) je dramatický princíp podľa ktorého prvok uvedený na začiatku deja (napr. výrazná rekvizita, monológ) musí nabrať význam neskôr, inak nemá byť vôbec obsiahnutý. Účelom je zabrániť rozptyľovaniu čitateľa (resp. diváka, poslucháča a pod.). Uviedol ho ruský spisovateľ Anton Pavlovič Čechov.
Princíp
Čechov prirovnal tento princíp k práci sochára odstraňujúceho z mramora všetko, čo nie je samotnou sochou. Ilustroval ho nasledovne:
V Čechovovom liste Aleksandrovi Semenovičovi Lazarevovi, ktorý vystupoval pod pseudonymom A. S. Gruzinskij, z 1. novembra 1889 bol princíp uvedený nasledovne:
Použitie
Medzi najznámejšie uplatnenia tohto princípu patrí Čechovova divadelná hra Ujo Váňa (🇷🇺)  v ktorej je z revolvera, ktorý sa objavuje na scéne už v prvom dejstve ako zdanlivo nepodstatná rekvizita, vystrelené v treťom dejstve – Alexandra Serebrjakova sa neúspešne pokúša zastreliť jeho švagor Ivan Petrovič Vojnický (prezývaný „ujo Váňa“). V štvrtom dejstve Vojnický uvažuje nad samovraždou užitím nadmernej dávky morfínu, ale lekár Michail Ľvovič Astrov ho presviedča aby sa radšej zastrelil v lese, lebo chýbajúci morfín by mohol vzbudiť podozrenie na Astrova. Vojnický napokon samovraždu nespácha.
Všeobecná kríza kapitalizmu
Všeobecná kríza kapitalizmu je podľa marxizmu proces rozkladu svetovej kapitalistickej sústavy, týkajúci sa ekonomiky, politiky a ideológie. Teóriu všeobecnej krízy kapitalizmu vypracoval Lenin v súvislosti so svojím učením o imperializme ako poslednom štádiu kapitalizmu.
Remilly-sur-Lozon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Cyantific
Cyantific vlastným menom Jon Stanley je elektronický producent / DJ z Londýna. Cyantific bola pôvodne dvojica Jon Stanley a Matt Whitehead, ale rozpadli sa v roku 2009. Dvojica sa stretla na strednej škole, kde Matt bol členom heavy metalovej skupiny, a Jon zbieral drum and bassové nahrávky. Spoločne začali robiť hudbu pomocou jednoduchého sekvenčného softwaru na starom počítači. Po niekoľkých rokoch ladenia zvuku vydali svoje prvé vydanie na dnes už zaniknutom vydavateľstve Replicant Audio. Potom začali vytvárať 'Timescape', ktorý bol prijatý vydavateľstvom hudobníka Johna B. Jon robil DJa priamo v Londýne pred High Contrastom, ktorého zaujal 'Timescape'.
V roku 2006 po niekoľkých singloch vydali svoj debutový album Ghetto Blaster. Na albume spolupracovali umelci Matrix a Logistics. V roku 2007 Jon dosiahol uznanie pre svoje DJské zručnosti a vyhral 2007 Xtra Bass cenu za 'best break through DJ'. V roku 2010 Cyantific odštartoval svoje vlastné rovnomenné vydavateľstvo. Prvé vydanie zahŕňa spoluprácu s Logistics nazvané 'Brighter Day' a sólový výkon nazvaný '88mph'.
Remilly-sur-Lozon
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cyantific
Zvuk Cyantific je popisovaný ako experimentálny drum and bass.
Tikal (mesto)
náhľad|Ruiny v [[Národný park Tikal|Národnom parku Tikal ]] Tikal (súdobý názov znel Mutul) bolo - popri Dzibilchaltúne – najväčším mayským mestom v klasickom období (pozri Dejiny Mayov). Nachádza sa v guatemalskom departmente Petén pri prameňoch rieky Holmul.
Charakteristika
Pozostáva z 9 oddelených skupín námestí a dvorov (akýchsi mestských buniek), často spojených vyvýšenými cestami. Celková plocha: 64 km², z toho jadro osídlenia 16 km², úplné jadro 2,5 km². V klasickom období tu žilo asi 50 000 ľudí, v úplnom jadre 10 000.
Hlavné štruktúry sú:
Pod strednou akropolou sa našli zvyšky starých chrámov, stavieb a bohatých hrobiek. Na pyramíde I (45 m výška) stojí Chrám jaguára, na pyramíde II (42 m) Chrám masiek. Pyramída I a II spolu so severnou a strednou akropolou vytýčujú tzv. Veľké námestie/nádvorie (Great Plaza). Toto námestie sa stavalo 1000 rokov a potom sa ho ostatné „mestské bunky“ Tikalu snažili v miniaturizovanej podobe napodobniť (tzv. dvojpyramídy) – každých dvadsať rokov medzi rokmi 692 a 790 vzniklo nové nádvorie so stélami. Pyramída V spolu s južnou akropolou stoja trocha južnejšie od Veľkého námestia.
Najvyššia v Tikale aj v celých dejinách Mezoameriky je Pyramída IV vysoká 79 m (alebo 65 m), na ktorej stojí Chrám dvojhlavého hada.
Dejiny
Miesto bolo osídlené asi od roku 800 pred Kr., prvá architektúra pochádza zo 4. stor. pred Kr. V neskorom predklasickom období (300 pred Kr. – 250 po Kr.) boli postavené hlavné pyramídy a chrámy. V roku 219 založil Yax Moch Xok tikalskú dynastiu. Do vyľudnenia mesta vládlo v meste celkovo 39 vládcov. Vo včasnom klasickom období bol Tikal dôležitým mestom v obchodnej sieti Teotihuacánu. Teotihuacán tu dokonca dosadil novú dynastiu.
Vrcholom lokality bola neskorá klasika, kedy Tikal ovládal veľkú časť južných nížin (tzv. Tikalské kráľovstvo). O vládu v Peténe bojoval s mestami ako Uaxactún, Naranjo, Caracol a Calakmul. V tomto období sa stavali veľké námestia, pyramídy, paláce a objavili sa mayské hieroglyfické a kalendárne nápisy, monumentálne sochy a podobne. Stély s dátumami sa stavali od roku 3. storočia (prvá známa 292) až do 9. storočia (869 posledný dátum z Tikalu). Stéla s vročením 292 sa považuje za najstaršiu datovanú mayskú pamiatku.
Umelecko-architektonický vrchol mesto dosiahlo medzi rokmi 600 a 800, potom prišiel úpadok – vyľudnenie a umelecká degenerácie. Tikal bol opustený v roku 899 (spolu s ostatnými mestami južných nížin).
Ako prvý európsky návštevník Tikal videl roku 1695 Avendaňo. Výskumy tu robila Pensylvánska univerzita v rokoch 1956 – 1971 pod vedením J. Dimicka a E. Schooka.
Vlčtejn
Vlčtejn je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 97 obyvateľov, z toho 56 mužov a 41 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,1 roka (muži 41,5 roka, ženy 50,0 roka).
Zoznam námestí v Bardejove
Zoznam námestí v Bardejove je úplný zoznam námestí v Bardejove zostavený podľa oficiálneho zoznamu ulíc zverejneného Mestským úradom Bardejov.
Jean Arthur Béliveau
Jean Arthur Béliveau (* 31. august 1931, Trois-Rivières, Quebec, Kanada – † 2. december 2014, Longueuil) bol profesionálny kanadský hokejista. 20 rokov hral v NHL za klub Montreal Canadiens, v rokoch 1965 až 1971 bol kapitánom tímu. Do Siene Slávy NHL bol uvedený v roku 1972. Často je radený medzi 10 najlepších hráčov histórie. Narodil sa v Trois-Rivières v Quebecu. Béliveau tam aj prvýkrát hral na profesionálnej úrovni v QMJHL. Debut v NHL zažil s Montreal Canadiens v roku 1950, ale rozhodol sa zotrvať v QMJHL do roku 1953.
Vo svojej druhej sezóne v NHL bol jedným z troch najlepších strelcov. Bol štvrtým hráčom, ktorý nastrieľal 500 gólov a druhým, ktorý získal 1000 bodov. Dvakrát v kariére získal Hart Memorial Trophy - Hartovu trofej (1956, 1964), jedenkrát Art Ross trofej (1956) a aj trofej Conn Smythe pre najužitočnejšieho hráča Play-off (1965). Béliveau získal rekordne 17-krát Stanley Cup, 7-krát z toho ako funkcionár Montreal Canadiens. V roku 2017 bol Béliveau vyhlásený za jedného zo 100 najlepších hráčov NHL v histórii.
Mladosť
Ako väčšina nádejných hokejistov v tej dobe aj jeho rodina mala za domom vlastné hokejové ihrisko na záhrade, na ktorom si mohli ich deti aj susedia zahrať amatérsky hokej. Do dvanástich rokov to bolo jediné miesto kde sa učil hrať. Prvým organizovaným klubom v ktorom hrával, bol tím v domácej lige, ktorá sa hrávala na ihrisku školy L'Académie. Ako súčasť tímu L'Académie 'all-stars' hrával Jean proti iným amatérskym družstvám. Keď zmenil školu začal hrávať už vyspelejšiu ligu za školský tím Victoriaville Panthers.
V lete ako dieťa hrával Béliveau aj bejzbal. Vo Victoriaville vynikal v miestnych ligách, nadhadzoval a občas hrával na pozícii vnútropoliara. Hral natoľko dobre, že jeho rodina dostala ponuku na zmluvu do nižšiej ligy, no oni ju v jeho pätnástich rokoch odmietli.
Hráčska kariéra
Béliveau bol hviezdou už v pätnástich rokoch. Vtedy ho objavil generálny manažér Montrealu Canadiens Frank J. Selke a ponúkol mu zmluvu formátu C. Taká zmluva bola zvyčajne ponúkaná mladým nádejným hráčom klubmi NHL a vyžadovala nastúpenie na určené zápasy za stanovený plat. Jeho otec odmietol a Jean potom podpísal kontrakt formátu B a súhlasil, že bude hrávať za Montreal, ak sa rozhodne stať sa profíkom.
Béliveau bol do prvého tímu povolaný dvakrát v sezónach 1950/51 a 1952/53. Obidve sezóny hral len minimálne množstvo zápasov. Viedol bodovanie Quebec Senior Hockey League (QSHL) v roku 1953. Nezdalo sa, že by ale javil veľký záujem o profesionálne hranie. Nakoniec dostal Selke nápad, že keby sa QSHL nejako zmenila na profesionálnu ligu tak by podľa zmluvy musel Béliveau podpísať Habs. Na Selkeho návrh majitelia Canadiens, Canadian Arena Company odkúpili QSHL a premenili ju z amatérskej ligy na profesionálnu. To prinútilo Béliveaua aby sa na sezónu 1953/54 pripojil k Montrealu.
Počas svojej kariéry nebol Béliveau známy ako aktivista. Bol však jedným z niekoľkých hráčov, ktorí sa vyhrážali vystúpením zo Siene Slávy. Bol znechutený odvolaním bývalého výkonného riaditeľa NHLPA Alana Eaglesona, ktorý bol usvedčený z podvodu a sprenevery. Podporil tiež stanovisko NHL počas lock-outu v rokoch 2004 - 2005, pričom tvrdil, že požiadavky hráčov by poškodili šport a ligu.
Osobný život a úmrtie
Po skončení kariéry v roku 1971 založil charitatívnu organizáciu Jean Béliveau Foundation, tá sa v roku 1993 zmenila na Society for Disabled Children.
Začiatkom 90. rokov dvakrát odmietol ponuku kanadského predsedu vlády Briana Mulroneyho na menovanie do senátu, pretože sa domnieval, že zákonodarcovia by mali byť len zvolení. V roku 1994 mu predseda vlády Jean Chrétien ponúkol post generálneho guvernéra Kanady. Béliveau odmietol, aby bol so svojou dcérou a dvoma vnúčatami Mylene a Magalie, ktorých otec, policajt z Quebecu, spáchal samovraždu, keď mali dievčatá päť a tri.
V 90. rokoch trpel Béliveau mnohými zdravotnými problémami. Prvýkrát bol hospitalizovaný pre srdcové problémy v roku 1996. V roku 2000 bol liečený na nádor krku. Takisto sa zotavil z mozgových príhod z rokov 2010 a 2012. „Zaklopal som na dvere“, povedal po druhej príhode. „Ale vyzerá to, že na mňa ešte nie sú pripravení“.
Béliveau zomrel 2. decembra 2014 vo veku 83 rokov, v Longueuil na predmestí Montrealu. Jeho štátny pohreb sa konal v Katedrále Márie kráľovnej sveta v Montreale.
Trancestep
Trancestep (alebo hovorovo nazývaný trance’n’bass producentom Johnom B) je subžáner drum and bassu.
Vyznačuje sa syntetizovanými melodickými prvkami prevzatými zo žánru trance v kombinácii s prvkami bicích a basovou linkou zo žánru drum and bass. S týmto štýlom sa možno stretnúť v predchádzajúcich prácach umelcov ako John B, Concord Dawn, Ill.Skillz, Muffler, Vortex Involute, Plejik, Ben Sage, Subsonik.
Chlmec (prítok Trnávky)
Chlmec (prítok Trnávky) je riečka na východnom Slovensku, pravostranný prítok Trnávky s dĺžkou.
Pramení v Slanských vrchoch, v podcelku Bogota, na východnom úpätí vrchu Bogota, v nadmorskej výške okolo
Územím Slanských vrchov tečie južným smerom, priberá ľavostranný prítok spod Vrchného kameňa (sútok v nadmorskej výške ) a neskôr ďalší prítok sprava. Ďalej vteká do Východoslovenskej pahorkatiny, podcelku Podslanská pahorkatina, kde sa stáča na juhovýchod. Zľava priberá Teplicu, preteká v blízkosti obce Egreš a veľkým oblúkom sa stáča na severovýchod. Následne priberá svoj najvodnatejší prítok, Čížu zľava a prudko mení smer toku opätovne na juhovýchod. Potom vstupuje na Východoslovenskú rovinu, podcelok Ondavská rovina, kde preteká okrajom obcí Čeľovce a Nižný Žipov, priberá ľavostranný Močiarny potok a tečie viac na juhojuhovýchod okolo obcí Úpor (ľavý breh), Stanča (pravý breh) a Zemplínsky Klečenov (ľavý breh). Pokračuje popri obci Hrčeľ, kde sa veľkým oblúkom stáča a tečie na severovýchod. Z pravej strany priberá Kystiansky potok a oblúkom obteká obec Zemplínsky Branč, na krátkom úseku tečie na sever a vzápätí ďalším oblúkom mení smer toku na východ. V katastrálnom území obce Zemplínske Hradište ústi do Trnávky.
Rieka prekonáva prevýšenie takmer 600 metrov, avšak na dolnom toku je prevažne nížinným typom rieky s početnými zavlažovacími kanálmi, križujúcimi hlavné koryto. Od mosta štátnej cesty I/79 má Chlmec vybudovaný obojstranné pobrežné hrádze.
Senegambia
alt=Senegambijská konfederácia|thumb|Senegambia