cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nová štátna galéria v Stuttgarte
Dispozícia
Podmienkou súťaže na budovu bolo, aby cez ňu viedla cesta a aby stála na vyvýšenom pódiu, ktoré by skrylo parkovisko pre autá. Miestnosti galérie sú usporiadané do bloku v tvare písmena U, vyzdvihnutého podstavcom pódia. Centrálna rotunda tvorí sochárske nádvorie- ohnisko galerijných priestorov i cesty pre verejnosť, ktorá vedie cez areál. V oddelenom krídle sídli experimentálne divadlo. Na galerijné pódium sa vystupuje po rampe z ulice a z neho sa vchádza do vestibulu, dramaticky osvetleného zaoblenou sklenou stenou. Budova voľne cituje z eklektického klasického a modernistického tvaroslovia. Stirlingova virtuózna kompozícia a bohatý, priestorotvorne nápaditý štýl sú ukážkou nekompromisného riešenia súčasného návrhu v zložitom mestskom prostredí. Budova tvarovo zodpovedá susedným objektom stojacim oproti nej a priľahlej staršej galérii, s ktorou je spojená premostením vedúcim do bočného krídla. Krídla galérie vytvárajú pôdorys v tvare písmena U a uzavierajú sochársku terasu. Sled rámp privádza návštevníkov z ulice nahor a nadväzuje na cestu pre verejnosť, ktorá vedie ďalej cez centrálnu rotundu k ulici na vyššej úrovni v zadnej časti stavebného komplexu. Galéria má dve podlažia a stavebným materiálom je murivo, oceľ a železobetón.
Štýl
Komplex vďačí za popularitu predovšetkým svojmu architektonickému obrazu, ktorý je monumentálny i demokratický zároveň. Nechýba mu ani humorný výraz, ktorý má bližšie k manierizmu než k dogmatickému modernizmu, či dokonca k postmodernizmu. Studený tón použitého kameňa, kontrastujúci so zeleným oceľovým rámovým systémom a svetloružovým a purpurovým oceľovým zábradlím, vytvárajú výnimočnú atmosféru pri prechádzaní okolo malieb a sochárskych diel v galérii. V múre stavby sa nachádzajú otvory a na trávniku sú porozhadzované kvádre, to navodzuje pocit, akoby boli tieto kvádre vypadnuté priamo z múru pódia a zanechali v ňom otvory, ktoré v skutočnosti slúžia na vetranie parkoviska. Toto kamenné murivo patri k ojedinelým pevným blokom budovy, ktorej priečelie má zvačša len tenkú vonkajšiu vrstvu obloženia. Stirlingov dôvtipný manierizmus odkrýva okraje budovy, aby ukázal jej konštrukciu. Románske polkruhové okná a egyptské rímsya pylóny pri vstupe svedčia o využívaní viacerých motívov vypožičaných z architektonického tvaroslovia rozličného pôvodu. Verí sa, že táto stavba, keďže bola uznávaným príkladom britskej architektúry, bola jedným z hlavných dôvodov prečo James Stirling dostal Pritzkerovu cenu v roku 1981.
Radón
Radón (radon) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Rn a protónové číslo 86. Je to najťažší prvok v skupine vzácnych plynov. Je rádioaktívny, a nemá žiadny stabilný izotop.
Fyzikálno-chemické vlastnosti
Je to bezfarebný plyn bez chuti a zápachu. Vzniká ako produkt rádioaktívneho rozpadu rádia a uránu a vďaka svojej nestálosti zaniká ďalším radioaktívnym rozpadom. Poznáme približne 20 nestabilných izotopov radónu. Chemické zlúčeniny tvorí iba zriedkavo s fluórom, chlórom a kyslíkom, podobne ako kryptón a xenón. Radón je veľmi dobre rozpustný vo vode (51% svojho objemu), ale lepšie sa rozpúšťa v nepolárnych organických rozpúšťadlách. Pri veľmi nízkych teplotách sa dá zachytiť na aktívnom uhlí.
História
Tento prvok bol objavený v roku 1900 Friedrichom Ernstom Dornom pri skúmaní rozpadu rádia, a bol nazvaný ako rádiová emanácia. William Ramsay charakterizoval rádiovú emanáciu v roku 1910, určil hustotu a atómovú hmotnosť a navrhol názov Niton - NT. Meno sa ešte niekoľkokrát zmenilo, ale v roku 1923 sa schválil názov Radón.
Kodominancia
Kodominancia je v genetike dominancia, pri ktorej sa obidve alely správajú ako dominantné, pričom heterozygot vystupuje ako dvojitý homozygot, u ktorého sa fenotypovo prejavujú obidve alely rovnako silným účinkom.
Príkladom a zároveň molekulárnym vysvetlením tohto javu je krvný systém MN človeka. Alela LM syntetizuje antigén M, alela LN syntetizuje antigén N, pričom heterozygot syntetizuje obidva antigény.
Montfort (Maine-et-Loire)
Montfort je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pôrodnosť (zootechnika)
Plodnosť
Pravidelná a dobrá plodnosť je základným prejavom a súčasťou úžitkovosti v chovoch hovädzieho dobytka. Plodnosť je tiež výrazom a prejavom dobrého zdravotného stavu určitej populácie.
Trvanie a intenzitu plodnosti kráv určujú ich životné podmienky, genetický základ a plemenná príslušnosť. V priaznivých chovateľských podmienkach prebiehajú pohlavné funkcie normálne a dosahovaná plodnosť je na dobrej úrovni.
O plemennici možno tvrdiť, že je plodná, ak sa až do vysokého veku po osemenení, alebo pripustení bez ťažkostí oplodňuje. Neoddeliteľnou súčasťou práce každej plemenárskej organizácie je včasné a pravidelné hodnotenie plodnosti pripustených plemenníc. Najvhodnejším a najspoľahlivejším spôsobom hodnotenia plodnosti je včasné hodnotenie plodnosti pripustených plemenníc, pričom sa používa viac metód.
a)                test rannej teľnosti zistený rektálnym vyšetrením – palpácia maternice (asymetria, fluktuácia) a vaječníkov (žlté teliesko). V inseminačnej praxi sa stanoví teľnosť najskôr o 60 a najneskoršie o 90 dní po inseminácii, u starších kráv možno dosiahnuť spoľahlivé výsledky až o 70 dní po pripustení (inseminácii)
b)               test neprebehnutých plemenníc (non–return test) – Vyjadruje percento neprebehnutých (bez príznakov ruje) plemenníc v čase od 30 do 60 dní a v čase od  60 do 90 dní (niekedy až 90 – 120 dní) (Plesník a kol. 1977) Rýchlo dáva približnú orientáciu o situácii v zabrezávania kráv i o plodnosti plemenníkov. Test neprebehnutých kráv je relatívne málo presný. Všeobecne sa počíta, že skutočné zabreznutie k určovanému obdobiu je vždy o niečo nižšie ( v priemere k 30. dňu o 15%, k 60. dňu o 10% a k 90. dňu o 5%). Presnosť testu sa teda lineárne zvyšuje s predlžovaním doby od poslednej inseminácie a samozrejme pri starostlivom sledovaní výskytu ruje v očakávanom termíne opakovania ruje za 19 – 22 dní a jednoduchých násobkov tohto obdobia (Kudláč, Holý 1984, podľa Jílek a.i., 2002)
c)                Sledovanie hladiny hormónov v krvi a mlieku (RIA resp. ELISA analýzy) – RIA – rádioimunologická metóda zisťovania progesterónu v mlieku. Jej základom je rozdiel medzi hladinami progesterónu v dobe aktívneho žltého telieska (diestru a gravidity) a v dobe ruje. Zatiaľ, čo u cyklujúcich zvierat hladina progesterónu v mlieku klesá s regresiou žltého telieska, u teľnej plemennice sa diestrálna produkcia progesterónu udržuje s premenou corpus luteum periodicum v corpus luteum graviditatis. Znamená to, že nízke hladiny progesterónu v mlieku za 19 – 24 dní po inseminácii (pod 2 ng/ml) svedčia o jalovosti, resp prebiehanie, vysoké hladiny naopak, koncepciu.
d)               Sonografické vyšetrenie – Pre spoľahlivé vyšetrenie na teľnosť pri HD je možné medzi 19 – 25 dňom po koncepcii. Medzi 25 – 26 dňom je už preukázateľná srdcová činnosť. Okolo 40. dňa teľnosti je pozorovaná pupočná šnúra, neskoršie je možné rozoznať končatiny a prvé pohyby plodu. Po 70. dni teľnosti možno sonografiou zistiť placentoformy.
Externé odkazy
jako prostředek ke zlepšení jejich produkční výkonnosti. In: Zemědělské informace, Praha – Ústav zemědělských a potravinářských informací, 2002, č. 1
450 – 452, 485 – 489
Pohotovostný policajný útvar
Pohotovostný policajný útvar (skratka PPÚ) je zásahová jednotka, ktorá je organizačne súčasťou odboru poriadkovej polície príslušného krajského riaditeľstva Policajného zboru Slovenskej republiky (tzn. celý názov útvaru znie napr. Pohotovostný policajný útvar Odboru poriadkovej polície Krajského riaditeľstva Policajného zboru v Košiciach).
Organizačná štruktúra
Každý PPÚ pozostáva zo skupiny výcviku, jednotky zvláštnych činností (t. j. činnosť vyjednávačov, ostreľovačov, pyrotechnikov, kynológov, vodičov špeciálnej techniky, činnosť vo výške a nad voľnou hĺbkou) a jednotky policajných akcií.
Územná štruktúra
PPÚ sa nachádza na každom krajskom riaditeľstve PZ, tzn. v každom krajskom meste:
Výzbroj
Príslušníci PPÚ používajú samopaly Heckler & Koch MP5, útočné pušky Samopal vzor 58V, brokovnice Benelli M3, ostreľovacie pušky SIG-Sauer SSG 3000, a pištole Glock 17, Čz 75 a SIG Sauer P226.
Smrť
thumb|Ľudská [[lebka je univerzálny symbol smrti.]] Smrť (lat. exitus letalis - prirodzený odchod) je koncom života, zánikom všetkých životných funkcií. Je definovaná rôznymi spôsobmi.
Lekárska definícia
Smrť človeka je zánikom organizmu ako celku (def: Smrť je konečné vývinové štádium jedinca.). Rozlišujú sa dve jej fázy:
Informatika
Smrť človeka (informatika) je ukončenie komunikácie medzi psychikou a organizmom.
Pohľady na smrť
Kresťanstvo: Kresťanstvo považuje život za nekonečný. Smrť zobrazuje odchod z tohto sveta a následný príchod do večnosti (nebo, peklo).
Panta rhei (fráza)
Panta rhei alebo nepresne panta rei (v gréckom písme πάντα ῥεῖ - panta rhei - všetko plynie) je Platónova skrátená interpretácia tvrdenia antického filozofa Herakleita z Efezu, že „zostupujeme i nezostupujeme do tých istých riek, sme to my i nie sme to my, lebo sa nedá dva razy vstúpiť do tej istej rieky“. Platón to chápe tak, že všetko sa neustále mení, a preto neexistuje bytie v pravom zmysle slova.
Dubovec (342 m n. m.)
Dubovec je vrch v Strážovských vrchoch.
Poloha
Leží medzi Trenčianskou Teplou a mestom Nová Dubnica.
Štát (Spojené štáty)
right|thumb|Štáty USA
Štát (v americkej angličtine state) je jedna z 50 najvyšších administratívnych jednotiek Spojených štátov amerických, ktoré spolu s federálnym dištriktom Kolumbia, atolom Palmyra a prípadne indiánskymi rezerváciami tvoria vlastné Spojené štáty americké.
Sú to tieto štáty:
Pri podpísaní americkej Deklarácie nezávislosti sa Únia skladala z 13 zakladajúcich štátov, ktoré boli dovtedy britskými kolóniami. Počet štátov sa potom rozrástol pri expanzii na západ, dobytím či nákupom nových území americkou vládou a delením existujúcich štátov.
Drienica
Poloha a prírodné pomery
Obec Drienica sa nachádza na východnom Slovensku, administratívne je začlenená do Prešovského kraja, do okresu Sabinov. Historicky vždy patrila do Šarišskej, v novoveku do Šarišsko-Zemplínskej župy. Nachádza sa na 49° 08´ severnej zemepisnej šírky a 21° 07´ východnej zemepisnej dĺžky. Po roku 2004 patrí obec Drienica do Šarišského regiónu cestovného ruchu a je sídlom Občianskeho združenia Mikroregión Čergov s cieľom zvýšiť atraktivitu rekreačnej oblasti. Vzdialenosť obce od mesta Prešov je 25 km, od okresného mesta Sabinov 4 km.
Chotár obce patrí svojou rozlohou medzi stredne veľké chotáre. Má celkovú výmeru 1 021 ha, z toho pripadá 638 ha na lesy (61%), 167 ha na ornú pôdu (17%), 114 ha na horské lúky a pasienky (12%), 83 ha na intravilán obce (8%), 15 ha na záhrady a ovocné sady (2%) a 4 ha na vodné plochy (0%). Drienica susedí s chotármi Sabinova, Červenej Vody, Olejníkova, Šarišských Sokoloviec a Jakubovian. Vyšný koniec obce plynulo prechádza do rekreačno-športového strediska Drienica – Lysá.
Turistika
V severnej časti obce Drienica sa nachádza rekreačná oblasť s rekreačnými a športovými zariadeniami. Najvýznamnejšími a turisticky najnavštevovanejšie z nich sú lyžiarske svahy s vlekmi. Nachádzajú na hornom (severovýchodnom) konci obce a na svahoch Lysej. Jednotlivé svahy sú prepojené vlekmi.
Ďalším významným prvkom, ktorý celoročne priťahuje turistov je krytý bazén. Nachádza sa asi 100 m od lyžiarskeho svahu. Toto zariadenie je vybavené aj soľnou jaskyňou, saunou, masážami a výrivkou. V jeho blízkosti sa nachádzajú aj tenisové kurty. Celoročne, ale hlavne v lete, je možné spoznávať tunajšiu prírodu, keďže sa v okolí obce nachádza množstvo turistických chodníkov.
V blízkej obci Jakubovany (asi 1,5 km pešo, 6 km autom – po ceste) je aj umelá vodná nádrž, ktorá poskytuje priestor na rybárčenie. V rekreačnej oblasti sa nachádzajú aj reštauračné zariadenia poskytujúce bohaté stravovanie, zábavu a nočný život. Priamo v obci sa nachádza obchod - samoobsluha.
V obci sa nachádza materská škola a základná škola pre 1.4. ročník.
Moravská Ostrava
thumb|Pohľad na Moravskú Ostravu a Přívoz z roku 2005
Moravská Ostrava je bývalé samostatné mesto na Morave pri hraniciach so Sliezskom a od roku 1990 súčasť ostravského mestského obvodu Moravská Ostrava a Přívoz. Od roku 1900 bola až do zlúčenia so Slezskou Ostravou v roku 1941 centrom politického okresu Moravská Ostrava. Od roku 1992 je jej historické jadro vyhlásené za mestskú pamiatkovú zónu.
Obdobie vrcholného stredoveku
Zakladacia listina mesta sa nezachovala, preto prvá písomná zmienka pochádza až z januára 1279. Píše sa v nej o stretnutí pražského biskupa Tobiáša z Bechyně a olomouckého biskupa Bruna zo Schauenburgu v biskupskom meste Ostrave ležiacom za opavskou provinciou. Historici sa v zásade zhodujú, že mestské práva boli Ostrave udelené medzi rokmi 1268 až 1278. Rovnaké nejasnosti panujú okolo ostravského znaku. Najstaršia figura znaku, osedlaný kôň, tak pravdepodobne pochádza z erbu prvého ostravského fojta, ktorého meno sa však nezachovalo.
Postupná kolonizácia mesta znamenala nárast nemeckých rodín, ktoré menili pôvodne čisto slovanský charakter mesta. Z roku 1380 sa zachoval prvý údaj o oddeľovaní mien oboch Ostrav. Slezská Ostrava sa písala ako Vendická (tj. Slovanská). Naproti tomu označenie Moravskej Ostravy ako Nemeckej je doložené až z konca 15. storočia. Zaujímavosťou však je, že sa tak stalo v čase, keď sa vo vedení mesta začali výraznejšie presadzovať aj Česi. Z roku 1396 pochádza prvá zmienka o moravskoostravskom hrade, neskôr zaniknutom niekedy na prelome 15. a 16. storočia.
Predbielohorské obdobie
Po husitských vojnách patrila Ostrava definitívne do hukvaldského panstva (od roku 1437 do roku 1848). Z dôb 15. storočia a 16. storočia sa bohužiaľ nezachovalo príliš veľa záznamov, pretože časté požiare mesta nezriedka zničili aj mestské knihy a iné významné dokumenty. Aj tak sa však zachoval dostatok informácií o zrejme najvýznamnejším ostravskom pánovi tej doby, Jánovi Čapkovi zo Sán.
V čase uhorských vojen sa olomoucké biskupstvo dostalo do finančných ťažkostí, ktoré riešilo o.i. zástavami svojich statkov. Dňa 25. novembra 1475 bola Ostrava zastavená Herešovi z Příluka. Olomoucké biskupstvo sa však neskôr snažilo Ostravu získať späť, čo sa podarilo až biskupovi Stanislavovi I. Thurzovi.
V 16. storočí sa priaznivo prejavoval hospodársky rast. Okrem tradičných remesiel sa v Ostrave darilo tiež rybnikárstvu. Správa z roku 1531 sa pochvalne zmieňuje o kvalite kaprov a šťúk, ktoré ostravania dodávali ako naturálnu dávku na biskupský zámok v Kelči. Ostrava tiež v roku 1543 získala od biskupstva pivovary, poplužný dvor a niektoré peňažné dávky. Obyvatelia tiež nemali robotnú povinnosť na biskupských rybníkoch.
Po humanistických biskupoch Stanislavovi Thurzovi, Bernardovi Zoubkovi zo Zdětína a Janovi Dubraviovi z Doubravky získal husitské dedičstvo Marek Khuen, ktorý začal vo svojej diecéze rekatolizáciu. Jeho úsilie nebolo príliš úspešné a navyše spôsobilo náboženské trenice v dovtedy nábožensky tolerantnom meste.
V roku 1533 bol zriadený dekanstvo, ktoré dodalo mestu na vážnosti. Olomoucké biskupstvo sa neúnavne snažilo o rekatolizáciu spurného mesta, avšak počet priaznivcov luterstva sa aj naďalej zvyšoval. Následkom vyhrážok a trestov sa nakoniec mestská rada podvolila a cez silný odpor obyvateľov bolo luterstvo v Ostrave potlačené.
Ďalšie ranou pre mesto bola epidémia moru na jeseň roku 1585. Medzi jeho obete patril aj ostravský dekan Ocellius. Pre obrovský počet obetí musel byť zriadený nový cintorín pri mestských hradách.
Negatívnym zásahom do vývoja Ostravy bol nástup kardinála Františka kniežaťa Dietrichsteina do funkcie olomouckého biskupa. Kardinál sa k Ostrave správal vyslovene nepriateľsky a okliešťoval meštianske práva, ako len mohol. Kardinál o Ostravu spolu so všetkým majetkom prišiel v auguste 1619, kedy ho zo zeme vykázali odbojní moravskí páni. Avšak už 17. júla 1620 skladali Ostravskí opäť prísahu vernosti olomouckému biskupovi.
Pobielohorské obdobie
thumb|Pečatidlo mesta Moravskej Ostravy Hoci si kardinál Dietrichstein vyjednal ochranu svojich statkov pred víťaznou cisársku armádou, nemohol zabrániť všetkým škodám. Bojujúce vojská v okolí Ostravy požadovali po obyvateľoch potraviny, krmoviny a peniaze. V dôsledku neustálych bojov bola navyše väčšina polí neobrábateľných a úroda v roku 1622 tak bola mizerná. Pobyty vojsk ruinovali rozpočet mesta ak tomu sa pridala ďalšia morová epidémia v roku 1625.
Dňa 26. augusta 1626 obsadili Ostravu dánskej oddiely Mansfeldová armády. Tie vyrabovali, na čo prišli, navyše zajali ostravského dekana Martina Regulina. Ten sa zo zajatia vrátil až 24. apríla 1628.
V roku 1637 sa majiteľom Ostravy stal princ Leopold I. Vilhelm, ktorý bol cisárom dosadený za olomouckého biskupa. Cisárov syn nikdy nedostal biskupské svätenie, navyše bol v rozpore s cirkevným právom súčasne biskupom vo viacerých mestách. Za jeho funkčného obdobia Ostravu dobyli švédske vojská, ktoré sa stiahli až v roku 1650.
Vojnové rany prehĺbila povodeň v roku 1649, ktorá zmenila tok Ostravice a poškodila mlyn, domy a usadlosti v Přívoze. Voda tiež zobrala úrodu z polí a zaplavila nemocnicu s kostolom.
Pozvoľné zlepšovanie začalo v roku 1661, kedy biskupstvo potvrdilo biskupským mestám (teda aj Ostrave) cechové artikuly. Ožívalo rybnikárstvo a mlynárstvo, výnosy začali stúpať aj vďaka mestskému mýtu. Tradičným zdrojom príjmov potom bol pivovar. K aktivizácii života prispelo obnovenie druhého jarmoku konaného v deň svätej Cecílie, ktorej bol zasvätený bočný oltár v Kostole svätého Václava.
Počas sliezskych vojen síce Ostrava nebola ušetrená zvýšených výdavkov, avšak po vroclavskom a drážďanskom mieri získala novú strategickú pozíciu na hraniciach. Cisárovná Mária Terézia potvrdila mestu všetky jeho privilégiá a navyše povolila konania nového jarmoku (už šiesteho v roku). Ekonomický rast nemal dlhé trvanie, pretože koncom 17. storočia bola postavená nová cisárska cesta, ktorá Ostravu míňala.
Obdobie po objave uhlia
Prvá písomná zmienka o objave uhlia na území Ostravy je z roku 1753, kedy Přerovský krajský hajtman Václav Kořenský požiadal o udelenie výhradného oprávnenia ku kutaniu uhlia. Jeho nález, ktorý nebol presne lokalizovaný, však upadol do zabudnutia. Ojedinelé nálezy sa potom objavovali aj v ďalších rokoch. V tej dobe bolo známe, že sa uhlie v Ostrave nachádza, bolo však zriedka používané, pretože na dosah sa stále nachádzalo lacné drevo z Beskýd.
Prvý presne lokalizovaný nález uhlia urobil v roku 1763 lagnovský mlynár Ján Augustín v údolí Burňa na území Poľskej Ostravy. Druhý nález bol v roku 1780 na petřkovickom Landeku. Aj vtedy ale uhlie nevyvolalo príliš veľký ohlas. Systematickú ťažbu začali až Vlčkovci v roku 1787.
Obdobie priemyselnej revolúcie
thumb|Pohľad na Moravskú Ostravu z roku 1855
Železiarenský priemysel
V rokoch 1830-1880 prešla Ostrava búrlivou premenou. Z malého feudálneho mesta sa stalo jedno z centier ťažkého priemyslu. Podnet k tomu dal profesor František Xaver Riepl z viedenskej polytechniky, ktorý na konci dvadsiatych rokov 19. storočia navrhol olomouckému arcibiskupovi arcivojvodovi Rudolfovi, aby v Ostrave postavil nový železiarenský podnik. Táto myšlienka arcibiskupa zaujala a 9. decembra 1828 vydal zakladaciu listinu novej pudlovne. Tá mala pôvodne byť iba súčasťou už existujúcich frýdlantských hút. Pôvodný projekt sa však ukázal byť nereálnym, preto bola Rudolfova huta vo Vítkoviciach vybudovaná ako samostatný závod. Ako prvá bola postavená pudlovacia pec a prevádzka v nej bola zahájená 16. septembra 1830. Jednalo sa o prvú takúto pec v celej habsburskej monarchii. Ďalšie informácie o vývoji nájdete v článku Vítkovické železiarne.
Uhoľný priemysel
Vzrastajúci dopyt hutníckych podnikov po uhlí spôsobil nárast jeho ťažby. Kým v roku 1832 sa v Ostravsko-Karvinskom revíre vyťažilo 16 300ton uhlia, v roku 1852 to bolo už 167 800ton a v roku 1882 bolo vyťažených dokonca 2 617 700ton uhlia. Na začiatku tridsiatych rokov 19. storočia sa Ostravsko podieľalo 13% na uhoľnej ťažbe v českých krajinách, zatiaľ čo v osemdesiatych rokoch to bolo už 37%.
Do roku 1848 patrili medzi obce najviac ovplyvnené ťažbou Poľská Ostrava, Moravská Ostrava, Hrušov a Michálkovice. Vo zvyšných lokalitách sa začalo ťažiť po roku 1849. Zaujímavá bola skladba investícií: do dolovania investoval gróf Vlček, olomoucký arcibiskup, rakúsky štát, Josef Zwierzina či Salomon Mayer Rothschild. Práve Rothschildovci mali v osemdesiatych rokoch pod kontrolou polovicu všetkej ostravskej ťažby.
Ostatný priemysel
Vedľa železiarenského a uhoľného priemyslu sa v Ostrave začali presadzovať aj iné priemyselné odvetvia. A tak roku 1851 bola v Hrušove otvorená Prvá rakúska továreň na sódu. V roku 1865 bola založená továreň na rafináciu petroleja a parafínu. Potravinársky priemysel bol v Ostrave zastúpený len veľmi slabo, prakticky sa jednalo o meštiansky pivovar, mlyny a liehovary. Krátku kapitolou bol moravskoostravský cukrovar (v rokoch 1848-1859). Oveľa väčší rozmach zaznamenalo stavebníctvo, len tehelní bolo v Ostrave minimálne desať a stavebných firiem sedem.
Obdobie najvýznamnejšej priemyselnej oblasti v monarchii
thumb|Pohľad na Moravskú Ostravu z roku 1911 Od roku 1880 až do konca habsburskej monarchie v roku 1918 sa Ostrava stala najvýznamnejšou priemyselnou oblasťou Rakúsko-Uhorska. Hospodársky potenciál aglomerácie, hustota osídlenia a ďalšie aspekty spôsobili, že sa mesto stalo významným ekonomickým a politickým faktorom v českých krajinách i celej ríši.
Uhoľný priemysel
Ťažba uhlia prevzala majoritný podiel na priemyselnej výrobe mesta. V roku 1892 pracovalo 53,5% ľudí v uhoľnom priemysle. Kým v roku 1892 sa vyťažilo v celej aglomerácii 2,7 milióna ton uhlia (v Moravskej Ostrave 638 tisíc ton), v roku 1914 to bolo už 4,4 milióna ton (v Moravskej Ostrave 767 tisíc ton).
Železiarenský priemysel
V rámci aglomerácie na druhom (v Moravskej Ostrave na treťom) mieste bol priemysel železa, kovov a strojárstvo. Výroba sa postupne koncentrovala na území Moravskej Ostravy, Vítkovíc a Zábřehu nad Odrou. V roku 1893 sa vyrobilo 193 tisíc ton surového železa, v roku 1900 to bolo už 260 tisíc ton a v roku 1912 stúpla produkcia na pol milióna ton surového železa. Vítkovické železiarne v roku 1889 dokonca vyvinuli tzv. Vítkovický pochod, čo bola nová metóda výroby ocele, ktorá sa používala pre väčšinu vyrábané ocele.
Ostatný priemysel
Hrušovská chemička naďalej expandovala a rozširovala svoju výrobu. Rafinérie minerálnych olejov boli v Ostrave dokonca dve. V roku 1892 bola v Zábřehu nad Odrou postavená továreň na spracovanie vedľajších produktov koksovania. Veľký rozmach zažívalo tiež stavebníctvo. Potravinárstvo však bolo prakticky úplne vytlačené, zastupovali ho prakticky len miestne pivovary.
Podnikanie
Spolu s priemyslom ožívalo tiež živnostenské, obchodné a finančné podnikanie. Sústredilo sa predovšetkým do Moravskej Ostravy. Tradične silne boli zastúpené pohostinské živnosti. S rozmachom priemyslu pôsobili aj živnostníci do tej doby v Ostrave neznámi, ako povozníci, fiakristi a drožkári. Pikantná bola prevádzka niekoľkých desiatok nevestincov v ostravských uliciach. V roku 1898 tu otvorila svoju pobočku Živnostenská banka, v tom istom roku vznikla aj prvá miestna banka (Moravskoostravská obchodná a priemyselná banka).
Obdobie v samostatnej československej republike
thumb|Obchodný dom Brouk a Babka Po vzniku samostatného česko-slovenského štátu prešli postupne všetky úrady do rúk českých zástupcov. Zložitá národnostná situácia na Ostravsku si vyžiadala reorganizáciu miestnej správy a viedla k vzniku konceptu tzv. Veľkej Ostravy. Napriek tomu však Ostrava nemala také postavenie, ako iné mestá porovnateľné významom a veľkosťou. Na rozdiel od napr. Olomouca alebo Opavy nedostala vlastný štatút (charakter politického úradu prvej stolice). V meste sa nenachádzala ani obchodná a živnostenská komora.
Banský a energetický priemysel
Hoci odbytové podmienky na novo vzniknutom trhu Česko-Slovenska neboli jednoduché, pozícia Moravskej Ostravy bola priaznivá. Tunajší ťažký priemysel mohol priamo uspokojovať požiadavky na výrobky, ktoré iné oblasti špecializované na ľahký priemysel nemohli ponúknuť. Aj v Ostrave sa však prejavil útlm počas hospodárskej krízy. Hlavným zdrojom príjmov bolo samozrejme uhlie, ktorého sa napr. V roku 1929 vyťažilo len v Moravskej Ostrave 2 291 900ton (v celom revíri potom 5 746 000ton). Rovnako dôležitá bola produkcia koksu, ktorý nachádzal uplatnenie nielen na tuzemských, ale aj na zahraničných trhoch. V Moravskej Ostrave sa tak v roku 1929 vyrobilo 1 889 000ton koksu (v celom revíri potom 1 997400ton). Ruka v ruke s priemyslom uhlia a koksu išla výroba elektrickej energie, ktorá v roku 1929 dosiahla 27 6056 000kWh.
Hutný a strojársky priemysel
Najväčším priemyselným podnikom Moravskej Ostravy boli Vítkovické železiarne, ktoré dokázali prekonať dopady hospodárskej krízy rýchlo a bez väčších strát. Okrem bežného sortimentu začali produkovať aj výrobky pre zbrojné účely. Okrem Vítkovických železiarní pôsobili na území mesta aj iné podniky s podobným zameraním, tie však na trhu zaberali podstatne menší podiel.
Chemický priemysel
Okrem už zavedených chemických podnikov vznikli v Ostrave aj iné chemické závody, napr. Moravskoostravské chemické závody, Přívozské závody minerálnych olejov alebo Spolok pre chemickú a hutnícku výrobu. Najväčším zásahom do rozvoja chemického priemyslu však bolo založenie Československých tovární na dusíkaté látky v Mariánskych Horách.
Stavebný priemysel
Kým výstavba bytov a iných obytných priestorov skôr živorila, obchodná výstavba zažívala pravý boom. Obchodníci vo veľkom rekonštruovali a pristavovali, majetnejší dokonca zahájili výstavbu vlastných veľkoobchodov, z ktorých niektoré patrili vo svojej dobe k najväčším svojho druhu v strednej Európe. V roku 1928 bola dokončená prístavba obchodného domu Rix, o rok neskôr bol postavený obchodný dom Chrobák a Babka. Čulý obchodný ruch prilákal pozornosť bánk, ktoré si tu začali stavať reprezentatívne sídla. Vzrástol aj počet novo postavených administratívnych budov, z ktorých najvýznamnejšia bola Nová radnica. V medzivojnovej dobe vznikli v Moravskej Ostrave tiež dve vynikajúce stavby modernej architektúry od dvoch veľkých osobností medzinárodného štýlu (funkcionalizmu), obchodný dom Pešat od Bohuslava Fuchsa a obchodný dom Bachner od Ericha Mendelsona.
Obdobie protektorátu
thumb|Letecký pohľad na Moravskú Ostravu (rok neznámy) Dňa 10. októbra 1938 obsadili nemecké oddiely tzv. piate pásmo, čím posunuli hranicu Nemecka až k Moravskej Ostrave. Tým spôsobili značné zásobovacie aj odbytové problémy. Nemecká okupácia potom vyvrcholila 14. marca 1939, kedy od 17. do 20. hodiny prebehlo obsadenie zvyšku mesta. Nemecká menšina nadšene vítala svojich "osloboditeľov" a horlivo pomáhala zaviesť nemecký poriadok. Ten sa o.i. prejavil zavedením jazdy vpravo, takže už 15. marca 1939 o štvrtej hodine ráno vycestovala prvá ostravská električka po pravej koľaji.
Všetky ostravské priemyselné podniky v českom vlastníctve boli obratom ruky prevedené na nemecké spoločnosti. Najvýznamnejšiu pozíciu na Ostravsku tak získali Göringove závody. Nacisti venovali najväčšiu starostlivosť ťažbe uhlia a výrobe koksu, ktoré potrebovali pre rozšírenie zbrojnej výroby. Ťažbu uhlia neustále navyšovali, bez toho aby sa pozerali na devastujúce následky neuváženej ťažby.
Vojnová ekonomika Ostravy vyvrcholila v roku 1943, potom s blížiacim sa kolapsom nemeckej ríše klesala výroba, viazli dodávky aj odbyt, pribúdalo sabotáží.
Jedným z mála pozitívnych dôsledkov okupácie bolo pripojenie Slezskej Ostravy (a ďalších sliezskych obcí) k Moravskej Ostrave, čím sa naplnila pôvodná myšlienka Veľkej Ostravy.
Malauzat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lujza Grossová
Lujza Grossová (* 21. december 1917, Prešov – † 10. február 1981) bola slovenská herečka pôsobiaca v divadle v Prešove a v Košiciach. Vytvorila vyše dvesto divadelných postáv rozličných žánrov.
Pilawa
Pilawa je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat garwoliński v rovnomennej gmine.
Žije tu 4 249 obyvateľov (30.6.2007).
Arreux
Arreux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Niklas Luhmann
Bol žiakom Talcotta Parsonsa.
Hasič
thumb|Hasiči pri zásahu
MS Oasis of the Seas
MS Oasis of the Seas je zaoceánska výletná loď triedy Oasis patriaca spoločnosti Royal Caribbean International. Ako k prvému plavidlu svojej triedy sa k nej v decembri 2010 pridala sesterská loď MS Allure of the Seas.
Hasič
Hasič (staré označenie je požiarnik od roku 1953  ) je označenie pre profesionálneho, alebo dobrovoľného člena hasičskej jednotky.
Poslanie hasičov
Od minulosti, kedy mali hasiči ako hlavnú úlohu hasenie požiarov a rozširovanie osvety obyvateľstvu, sa spektrum úloh hasičstva značne rozšírilo. V súčasnosti zasahujú príslušníci hasičských zborov a jednotiek, okrem požiarov, aj pri dopravných nehodách, hromadných haváriách, živelných pohromách, úniku nebezpečných a rádioaktívnych látok, množstve rôznych technických zásahova rôznych záchranných prácach. Nezanedbateľná je aj osvetová činnosť ohľadom poučenia obyvateľstva a kontroly požiarneho zabezpečenia budov. Hasiči často spolupracujú s policajnými, záchranárskymi, zdravotníckymi a vojenskými zložkami pri riešení núdzovej situácie.
História hasičstva
Prvé zmienky o organizovaných jednotkách určených na hasenie požiarov pochádzajú až z dôb Starovekého Ríma. Vtedy boli zriaďované za mestom stanice s posádkou až 500 otrokov (nazývané prefectures urbi), ktoré zasahovali pri požiaroch mesta. Požiare boli v tých časoch veľmi časté, keďže množstvo patricijov zarábalo na tom, že sa stavalo rýchlo a lacno. Domy mali obyčajne drevené stropy, podlahy a nábytok, a boli až 5 poschodí vysoké. Hasilo sa vtedy len vodou (čerpaná z fontán, studní a riek) a tlmičmi, ktorými sa oheň utláčal. Okrem hasenia požiarov vykonávala „prefektúra“ aj osvetovú činnosť (zabezpečenie obydlí proti vzniku požiarov) a zasahovala ako dnešná polícia pri hromadných vzburách a zločinoch.
Po zániku Starovekého Ríma bola organizovaná hasičská činnosť zabudnutá a prešla do povinnosti všetkých občanov mesta. Mestá si samostatne upravovali nariadenia na ochranu pred požiarmi. Vo väčšine miest museli majitelia domov, okrem samotnej likvidácie požiaru, mať vo výbave domu aj vedro a rebríky.
Hasičské zbory, ale len dobrovoľné alebo obecné, sa v Uhorsku začali zakladať až v 18. storočí. Nadväzovali tým na zákony cisára Jozefa II., ktorý roku 1788 vydal prvý požiarny poriadok. V roku 1888 bolo dané do platnosti nariadenie, podľa ktorého mali byť v každej obci s vyše 50 usadlosťami zriadené hasičské zbrojnice. Najstarším hasičským zborom z tých čias je Dobrovoľný hasičský zbor Bratislavy založený roku 1867.
Po vzniku Československej republiky v roku 1918 bol založený Zväz dobrovoľného hasičstva Československa. Dobrovoľné hasičské zbory na území Slovenska zastrešovala Slovenská zemská hasičská jednota, založená roku 1922 v Trenčíne. Tá združovala roku 1939 až 3 221 dobrovoľných hasičských zborov s 65 471 členmi. Profesionálne zbory boli vo vtedajších časoch zriedkavé (len v niektorých veľkých mestách), najčastejšie boli dobrovoľné a obecné resp. mestské jednotky.
Prvý zákon, ktorý podriadil hasičské zbory pod kompetenciu ministerstva vnútra, bol zákon č. 62/1950 Zb. o ochrane pred požiarmi a inými živelnými pohromami, prijatý v novom povojnovom Československu. Ten nariaďoval zriadenie profesionálnych, mestských a závodných hasičských útvarov v mestách s vyše 50 000 obyvateľmi a na miestach podľa rozhodnutia národného výboru. Neskôr bola zriadená Ústredná správa štátneho požiarneho dozoru v Prahe, ktorá zodpovedala za protipožiarnu bezpečnosť v štáte a Československý zväz požiarnej ochrany združujúci dobrovoľné hasičské jednotky.
Po rozdelení Československa na Slovensko a Česko došlo k reorganizácii hasičstva. K 1. aprílu 2002 bol uzákonený Hasičský a záchranný zbor pod ktorý patria všetky profesionálne hasičské zbory na území Slovenska. Vznikla tiež Dobrovoľná požiarna ochrana Slovenskej republiky. Okrem toho boli v mnohých firmách a dopravných spoločnostiach zriadené závodné hasičské zbory a jednotky.
V roku 2013 minister vnútra Robert Kaliňák navrhol reformu umožňujúcu aby boli dobrovoľní hasiči viac využívaní pri zásahoch. Ich nasadenie vykryje miesta kam dojazd profesionálnych hasičov trvá 30 minút a viac a zároveň bude lacnejšie ako prijatie 2500 profesionálov. Okolo 1500 dobrovoľníkov by mohlo doplniť systém profesionálov. Projekt ráta aj s prijatím 360 hasičov do HaZZ.
Hasičské jednotky na Slovensku
Zdolávanie požiarov, záchranné práce vykonávajú:
Hasičské vozidlá
thumb|Cisternová automobilová striekačka (CAS) na podvozku MAN LE 200 R thumb|Cisternová automobilová striekačka (CAS) na podvozku MAN TGA 18.313 v Kodani, Dánsko thumb|Automobilový rebrík (AR) na podvozku Iveco-Magirus 160E30 v Poľsku thumb|Hasič s nasadeným autonómnym dýchacím prístrojom
Rozdelenie motorových vozidiel používaných v Hasičskom a záchrannom zbore Slovenskej republiky, podľa EN 1846-1:
1. Požiarny hasiaci a záchranný automobil
2. Výšková záchranná automobilová technika
Jackie Collinsová
Jacqueline Jill "Jackie" Collins OBE (* 4. október 1937, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 19. september 2015, Beverly Hills, Kalifornia, USA. ) bola anglicko-americká spisovateľka.
Mestské časti Žiliny
Žilina sa delí na 20 mestských častí. Najstaršie sú Staré Mesto a Závodie, naopak najmladšia mestská časť je Hájik.
Hasič
Hasičské vozidlá
4. Sanitný automobil požiarnej služby
5. technický automobil
6. Veliteľský a štábny automobil
7. Automobil na prepravu osôb
8. Pomocný automobil
9. Ostatné špeciálne automobily
10. Požiarne prívesy
Výstroj a výzbroj hasiča
Hasiči pri výkone svojho povolania nosia špeciálny hasičský oblek, ktorý je vyrobený z ohňovzdorného materiálu. Hasičský oblek je tmavomodrej, sivej až čiernej farby (výnimočne aj žlto-hnedej), viditeľne označený žltými, sivými alebo bielymi reflexnými páskami (výnimočne aj červenými) a nápisom HASIČI z reflexného materiálu na chrbtovej časti.
Súčasťou základného výstroja je aj:
Hasič používa pri práci rôzne špeciálne vybavenie, uložené najmä v technickom automobile. Vybavenie rozlišujeme podľa typu zásahov na ktorých sa používa.
Hasičské vybavenie
thumb|Hasiči a zdravotníci vyslobodzujú zranenú osobu z vraku vozidla thumb|Hydraulické vyprosťovacie nožnice
Vyslobodzovacie vybavenie
thumb|Zásah hasičov pri požiari skládky odpadu thumb|Zásah pomocou automobilovej plošiny (AP) pri požiari budovy
Protipožiarne vybavenie
thumb|Dekontaminačné zariadenie
Dôležité informácie
Tiesňové telefónne číslo Hasičského a záchranného zboru Slovenskej republiky je 150 resp. 112.
Pionki
Pionki je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat radomski v rovnomennej gmine.
Žije tu 19 575 obyvateľov (30.6.2007).
Montguillon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Červený potok (prítok Jelešne)
Červený potok je potok na hornej Orave, v severovýchodnej časti okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Jelešne, meria 3,8 km a je tokom V. rádu.
Je to vodný tok v Oravskej kotline, vzniká sútokom niekoľkých zdrojníc vytekajúcich z rašelinísk na slovensko-poľskom pohraničí, severne od obce Suchá Hora v nadmorskej výške cca 755 m n. m. Tečie viac-menej západným smerom, zľava priberá občasný prítok vznikajúce severne od Suchej Hory a následne pokračuje výraznejšie zvlneným korytom severne od obce Hladovka. Napokon sa stáča na juhozápad a severozápadne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške 679,3 m n. m. do Jelešne.
Znamenie (astrológia)
right|thumb|Symboly jednotlivých znamení s latinským popisom
Znamenie alebo znamenie zvieratníka alebo astrologické znamenie je časť zvieratníka, ktorá podľa astrológie zaberá presne jednu jeho dvanástinu. Podľa astrológie nebeské úkazy ovplyvňujú ľudskú činnosť a astrológovia veria, že znamenia zvieratníka reprezentujú dvanásť základných typov osobnosti. Pozri aj zvieratník.
Game design
Game design (doslova návrh/navrhovanie/návrhárstvo hier) sa zaoberá navrhovaním (väčšinou počítačových) hier od prvej myšlienky hry cez vytvorenie témy, príbehu a pravidiel až po detailný „game design document“.
Možno ho kategorizovať ako vedný odbor aj ako umenie - to je predmetom mnohých debát, ktoré však podstatu game designu neovplyvňujú.
Z pohľadu dokumentácie ide o funkčný návrh (functional design), avšak do práce návrhára hier (game designer) môže patriť aj vytvorenie technického návrhu (technical design).
Časti Prahy
vpravo|náhľad|Časti Prahy
Katastrálne územia Prahy
V zátvorke uvedené mestské časti, do ktorých katastrálne územie patrí.
22 správnych obvodov hlavného mesta Prahy
Mestské časti: Praha 1 (Josefov, Hradčany, Staré Město, Malá Strana, Nové Město, Holešovice, Vinohrady)
Mestské časti: Praha 2 ( Vinohrady, Vyšehrad, Nové Město, Nusle)
Thoas (syn Ikaria)
Thoas (iné názvy: Thoás, Toas, Toás;  je v gréckej mytológii syn Ikaria zo Sparty a najády Periboie.
Časti Prahy
22 správnych obvodov hlavného mesta Prahy
Mestské časti: Praha 3 (Žižkov, Vinohrady, Vysočany, Strašnice)
Mestské časti: Praha 4 (Lhotka, Hodkovičky, Braník, Krč, Michle, Podolí, Záběhlice, Nusle, Vinohrady), Kunratice
Mestské časti: Praha 5 (Hlubočepy, Jinonice, Radlice, Košíře, Smíchov, Motol, Břevnov, Malá Strana), Slivenec
Mestské časti: Praha 6 (Ruzyně, Liboc, Břevnov, Veleslavín, Vokovice, Dejvice, Střešovice, Bubeneč, Smíchov, Hradčany, Sedlec), Suchdol, Lysolaje, Nebušice, Přední Kopanina
Mestské časti: Praha 7 (Bubeneč, Holešovice, Libeň), Troja
Mestské časti: Praha 8 (Troja, Libeň, Karlín, Nové Město, Kobylisy, Bohnice, Čimice, Střížkov), Ďáblice, Březiněves, Dolní Chabry
Mestské časti: Praha 9 (Vysočany, Libeň, Prosek, Střížkov, Hrdlořezy, Hloubětín)
Mestské časti: Praha 10 (Vršovice, Vinohrady, Strašnice, Malešice, Hrdlořezy, Záběhlice, Michle, Žižkov)
Prótesilaos
Prótesilaos alebo Prótesiláos (starogr. Πρωτεσίλαος – Prótesilaos, ) je v gréckej mytológii syn fylackého kráľa Ifikla, prvý padlý v trójskej vojne. Prótesilaos syn Ifikla o dobytie svojej bojovej slávy usiloval v čele flotily štyridsiatich vojnových lodí, ktoré pred Tróju priviedol spolu so svojim bratom Podarkom. Prótesilaos vedel o veštbe, že kto sa prvý dotkne trójskej pôdy zomrie, preto na predku svojej lode pozoroval, kto prvý vystúpi a bol pripravený hneď po ňom vyskočiť na breh.
Časti Prahy
22 správnych obvodov hlavného mesta Prahy
Mestské časti: Praha 11 (Chodov, Háje), Šeberov, Újezd u Průhonic, Křeslice
Prótesilaos
Po dlhšom otáľaní sa rozhodol vyskočiť ako prvý ithacký kráľ Odyseus, ale on ľstivo vyhodil na breh najprv svoj štít a potom naň zoskočil. Prótesilaos následne už bez váhania skočil ako druhý, ale jeho nohy sa dotkli zeme a v tom okamihu sa veštba naplnila, zomrel zasiahnutý nepriateľskou kopijou.
Časti Prahy
22 správnych obvodov hlavného mesta Prahy
Mestské časti: Praha 12 (Modřany, Komořany, Točná, Cholupice, Kamýk), Libuš
Prótesilaos
Podľa inej verzie sa nechal Prótesilaos zabiť zámerne, lebo z tejto veštby vedel aj to, že zvíťazí tá strana, ktorá bude mať prvého padlého hrdinu. Pri zoskoku z jeho lode ho zabil Hektor, syn trójskeho kráľa Priama.
Časti Prahy
22 správnych obvodov hlavného mesta Prahy
Mestské časti: Praha 13 (Stodůlky, Nové Butovice, Třebonice, Jinonice), Řeporyje
Prótesilaos
Jeho manželka Laodameia sa pre smrť svojho manžela veľmi trápila, a to tak veľmi, že si nechala vytvoriť (alebo sama vytvorila) jeho sochu. Bohovia s vdovou tak súcitili, že boh Hermes priviedol Prótesilaa z podsvetia, aby s ním chvíľku pobudla. Keď sa však mali rozlúčiť, spáchala samovraždu, lebo sa rozhodla odísť s ním.
Časti Prahy
22 správnych obvodov hlavného mesta Prahy
Mestské časti: Praha 15 (Horní Měcholupy, Hostivař), Dolní Měcholupy, Štěrboholy, Petrovice, Dubeč
Mestské časti: Praha 16 (Radotín), Velká Chuchle, Lochkov, Zbraslav, Lipence
Mestské časti: Praha 17 (Řepy), Zličín
Mestské časti: Praha 19, (Kbely), Čakovice, Vinoř, Satalice
Mestské časti: Praha 20 (Horní Počernice)
Mestské časti: Praha 21 (Újezd nad Lesy), Klánovice, Koloděje, Běchovice
Mestské časti: Praha 22 (Uhříněves), Královice, Nedvězí, Kolovraty, Benice
Ostrý vrch (767,5 m n. m.)
Ostrý vrch je vrch v Strážovských vrchoch.
Poloha
Leží východne od obce Soblahov a na jeho severozápadných svahoch sa rozprestiera prírodná rezervácia. Na vrchol vedie modrý turistický chodník, vedúci z Trenčianskych Teplíc a z Mitickej doliny.
Podujatie
Každoročne 28. decembra usporadúva obec Soblahov nočný vystúp na Ostrý vrch. Vystúpu sa zúčastňujú obyvatelia Soblahova a turistické kluby z blízkeho okolia.
Juraj Mikuš
Juraj Mikuš (* 30. november 1988, Trenčín) je slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej
S hokejom začínal v Dukle Trenčín. V roku 2007 ho draftovalo v 5. kole pre NHL Toronto Maple Leafs. Nasledujúce tri sezóny hrával v za farmárské mužstvo Toronta, Toronto Marlies (AHL). Pred sezónou 2012/2013 prestúpil do klubu KHL HC Lev Praha. Nosí dres s číslom 66.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral šampionát v roku 2015.
Malintrat
Malintrat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ludwig von Mises
Ludwig Heinrich Edler von Mises, zväčša len Ludwig von Mises (* 29. september 1881, Ľvov – † 10. október 1973, New York) bol dôležitý rakúsky ekonóm s významným vplyvom na moderné libertariánske smery. Je považovaný za jednu z kľúčových osobností rakúskej ekonomickej školy. Bol výrazným zástancom libertarianizmu. Na ekonómiu nahliadal nie ako na vedu samú o sebe, ale ako na súčasť vedných disciplín a nazýval ich praxeológiou. Axióm z ktorého vychádzal "Človek koná a jeho konanie je účelné" (človek sa snaží zlepšiť situáciu na lepšiu než je tá východisková) má byť potvrdením racionality ľudského konania.
Život
Plným menom Ludwig Heinrich Edler von Mises sa narodil v Ľvove (po ukrajinsky Львів) na Ukrajine, ktorá bola toho času súčasťou Rakúsko-Uhorska rodičom Arthurovi von Mises a Adele von Mises, dievčenským menom Adele Landau. Jeho otec pracoval ako inžiner na železnici a ako štátny úradník. Ludwig bol ešte dieťa, keď sa rodina presťahovala do Viedne. V roku 1892 začal študovať na viedenskom Akademickom gymnáziu (Akademisches Gymnasium), kde získal humanistické vzdelanie. Začal sa zaujímať o históriu a politiku. Po absolutóriu v roku 1900 pokračoval ďalej v štúdiu práva a politiky na Viedenskej univerzite. Neskôr na Viedenskej Univerzite aj učil – v rokoch 1913 až 1934. Okrem toho pôsobil aj ako hlavný ekonomický poradca rakúskej vlády. Začiatkom roku 1938 sa oženil s Grete (alebo Margit) Herzfeld Sereny, bývalou herečkou. Je pochovaný na Ferncliff Cemetery v New Yorku.
Kariéra
Na začiatku štúdia bol etatistom. Pokiaľ nejaké sociálne-politické opatrenie neviedlo k žiadanému úspechu, mohlo to byť spôsobené iba tým, že nebolo dostatočne radikálne. Jeho prvým učiteľom bol ekonomický historik, stúpenec historickej školy Carl Grünberg. Prvé pochybnosti sa u neho začali objavovať pri prieskume viedenského trhu s bytmi. Prišiel k záveru, že nepriaznivé podmienky bývania majú svoj pôvod v daňových zákonoch, ktoré znemožňujú podnikateľskú činnosť v oblasti výstavby domov. Na začiatku svojej kariéry sa Mises venoval predovšetkým teórii peňazí. Odmietol tzv. kvantitatívnu teóriu peňazí, podľa ktorej zásahy do peňažnej zásoby ekonomiky nemajú vplyv na reálne ekonomické veličiny (koncept neutrality peňazí). Naopak, Ludwig von Mises bol presvedčený o tom, že peniaze majú výrazné štrukturálne dopady na ekonomiku krajiny. Pritom sa opieral o nasledujúcu úvahu: pri zmene množstva peňazí v obehu dochádza k zmenám vo výške úrokových sadzieb na finančnom trhu. Výkyvy v úrokových sadzbách však podnikateľské subjekty mýlia. Firmy prispôsobujú produkciu zmenám na finančných trhoch, ale ich reakcie sú založené na chybnom vnímaní novej situácie a to v konečnom dôsledku vedie k cyklickým výkyvom hospodárstva. Peniaze takto majú schopnosť ovplyvňovať reálne výsledky ekonomiky, a teda nemožno hovoriť o ich neutralite.
Koncom 30. rokov, po celosvetovej ekonomickej kríze (depresii) bolo Rakúsko ohrozované nacistickým prevzatím. Hayek už v roku 1931 na naliehanie Misesa opustil krajinu a odišiel do Londýna. Mises opustil krajinu v roku 1934 a odišiel do Ženevy, kde učil a publikoval na International Institute for Graduate Studies pokým neemigroval do Spojených Štátov. Poznajúc Misesa ako zarytého nepriateľa národného socializmu, nacisti skonfiškovali Misesove práce z jeho bytu a skrývali ich počas trvania vojny. Paradoxne to boli Misesove myšlienky šíriace sa prostrednítvom práce Roepkeho a štátnika Ludwiga Erharda, ktoré viedli v Nemecku k povojnovým ekonomickým reformám a obnoveniu krajiny. Potom v roku 1992 rakúski archivári objavili Misesove ukradnuté viedenské práce v novootvorenom archíve v Moskve.