cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jarabský vrch
Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Inovec. Vrchol leží na území Trenčianskeho kraja, v okrese Trenčín a zasahuje na katastrálne územie obcí Trenčianska Turná a Trenčianske Jastrabie. Nachádza sa v hlavnom hrebeni a vrcholom vedie značená magistrála na Inovec.
Opis
Jarabský vrch je severným susedom dominantného Inovca a jeho východným úpätím vedie cesta i elektrické vedenie ku Chate pod Inovcom a ďalej na vrchol. Chata stojí nad nevýrazným sedlom, oddeľujúcom oba vrchy. Juhovýchodne susedí vrch Železník, východne Skalica , severne leží Javorie , západne Blatina a južne Inovec. Východné snahy odvodňuje potok Svinica, smerujúci do Bebravy, západne situované časti hrebeňa odvádzajú vodu Sedličianskym potokom do rieky Váh. Najbližšími sídlami sú Dubodiel a Trenčianske Jastrabie na východe, Mníchova Lehota na severe a západne ležiaci Selec.
Výhľady
Vrchol i hrebeň Jarabského vrchu pokrýva lesný porast, značne obmedzujúci rozhľad. Výnimočne však riedka vegetácia či menšia lúka umožňujú obmedzený výhľad na okolité vrchy pohoria, pri vhodných podmienkach je možné vidieť aj Strážovské vrchy, Vtáčnik, Tribeč a Biele Karpaty.
Rochefourchat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Monts-sur-Guesnes
Monts-sur-Guesnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rímska únia Rádu svätej Uršule
náhľad|Logo Rímskej únie Rádu svätej Uršule Rímska únia rádu svätej Uršule (, skrátene: OSU) je združenie rehoľných domov nadväzujúcich na uršulínsku tradíciu. Jeho členky sa nazývajú uršulínky. Ako uršulínky (podľa svätice sv. Uršuly) sa označujú sestry niekoľkých katolíckych rehoľných spoločenstiev. Svojimi aktivitami odkazujú na Rád svätej Uršule, ktorý založila v 16. storočí františkánska terciárka sv. Angela Merici a pokračujú v jeho tradícii, ako nezávislé vetvy rodiny uršulínok.
Morton (Vienne)
Morton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Rímska únia Rádu svätej Uršule
História
náhľad|Sant'Orsola, titolare della Compagnia, in un dipinto di Carlo Crivelli Pôvodné spoločenstvo svätej Uršule bolo založené v Brescii v roku 1535 Angelou Merici a potvrdené pápežom Pavlom III. 3. júna 1544 vydal zakladaciu bulu Regimini universalis ecclesiae.
Rochegude (Drôme)
Rochegude je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Morton (Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rímska únia Rádu svätej Uršule
História
Rímska únia bola schválená 28. novembra 1900 prostredníctvom pápeža Leva XIII.
Morton (Vienne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rímska únia Rádu svätej Uršule
História
V októbri 2006 pôsobila v 36 krajinách, rozčlenená na 30 provincií a tvorilo ju cez 2 500 sestier. Rád dostal pomenovanie po sv. Uršule, patrónky mládeže, učiteliek a vychovávateliek. V čele únie stojí generálna predstavená, ktorá sídli v Ríme. Provincie Rímskej únie Rádu sv. Uršule sú zastúpené v Európe, Ázii, Amerike, Afrike a Austrálii.
Rochegude (Drôme)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rímska únia Rádu svätej Uršule
História
Sestry uršulínky založili na Slovensku prvé školy pre ženy. Svoje pôsobenie začali v Bratislave v roku 1676. V tomto roku im uhorský primas Juraj Selepčéni odovzdal dokument, ktorým povoľoval a schvaľoval rozšírenie Rádu svätej Uršule v celej krajine. V roku 1698 bol založený kláštor v Košiciach. V roku 1724 aj kláštor v Trnave. Učili tam dievčatá na ľudovej a meštianskej škole a na dievčenskom učiteľskom ústave. Dnes má na Slovensku Rímska únia Rádu sv. Uršule komunity v Bratislave, Košiciach, Modre, Suchej nad Parnou a v Trnave.
Rochegude (Drôme)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rímska únia Rádu svätej Uršule
História
Rímska únia rádu sv. Uršule má heslo serviam, ktoré pochádza z latinského jazyka. V preklade znamená – budem slúžiť (Bohu a ľuďom). Charakterizuje ho znak, ktorý sa skladá zo:
Chrám svätej Trojice (Plovdiv)
Lokalita
Budova leží v južnej časti Plovdivu v mestskej štvrti Kiučuk Pariž na ulici „Archimandrit Evlogi“  č. 1.
Dejiny a súčasnosť
Po balkánskych vojnách, ako aj prvej svetovej vojne sa začal prudko zvyšovať počet obyvateľov južnej plovdivskej štvrte „Kiučuk Pariž“, keďže sa tam masovo sťahovali bulharskí utečenci z regiónov Východnej Trácie a Egejskej Macedónie. V roku 1924 sa k týmto utečencom pripojili aj presídlenci z bulharského čiernomorského pobrežia (tiež pôvodne utečenci), ktorí tam nenašli uspokojivé živobytie. Keďže sa tak zvýšila potreba existencie chrámu v tejto časti mesta, v tom istom roku sa začalo s výstavbou chrámu svätej Trojice. Tomuto významne napomohol Pavel Kalpakčiev, majiteľ továrne na tehly, nachádzajúcej sa v blízkosti, ktorý venoval ako tehly na výstavbu, tak aj finančné prostriedky. Výstavba budovy bol ukončená v roku 1928. V súčasnosti je chrám funkčným farským chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi a konajú sa v ňom pravidelné božské liturgie. Pri chráme funguje nedeľná škola vierouky.
Charakteristika
Pôdorys kostola a použitý architektonický štýl pri výstavbe chrámu svätej Trojice sú najčlenitejšie a majú najbohatšiu výzdobu z plovdivských chrámov postavených v období medzi dvomi svetovými vojnami. Aj keď je, ako ostatné chrámy z tohto obdobia, tiež bez ozdôb na fasáde, samotné tvary ríms na všetkých fasádach majú ozdobné krivky v podobe polkruhových vyvýšení. V severnom krídle nartexu sa nachádza kaplnka zasvätená svätému Pantaleónovi.
Patrocínium
Chrám samotný je zasvätený Svätej Trojici, zatiaľ čo kaplnka pri chráme je zasvätená svätému Pantaleónovi.
Chrámové sviatky:
Ulica 1. mája (Bratislava)
'''Ulica 1. mája''' je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa len s Delenou ulicou.
Moulismes
Moulismes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čertov kameň
náhľad|Čertov kameň
Mouterre-Silly
Mouterre-Silly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Čertov kameň
Čertov kameň je skala nachádzajúca sa na južnom okraji Lesoparku Cemjata, v lese pod Ščerbovou horou. Leží v potoku Čertov jarok, 300 m od štátnej cesty II/546 (PrešovMargecany). Rozmery balvana sú asi 2 x 3 m. Je to ojedinelý blok žilného kremeňa, ktorý je reliktom paleogeného treťohorného mora. Vznikol z rozvetraných polymiktných zlepencov z obdobia eocénuoligocénu (pred 23 až 45 mil. rokov) a je zachovaný v centrálno-karpatskom paleogéne Šarišskej vrchoviny.
Prístup
Najjednoduchšia trasa je z Cemjaty od zastávky (MHD č. 18). K Čertovmu kameňu sa dostaneme po červenej turistickej značke (TZ) smer Čertov kameň. Pokračujeme po červenej TZ smer Janov. Celkový čas trvania pochodu je asi 45 minút.
Mouterre-Silly
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Romans-sur-Isère
Romans-sur-Isère je francúzske mesto v departemente Drôme v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Košice Región Turizmus
Košice Región Turizmus je organizácia zaoberajúca sa destinačným manažmentom pre región Košického kraja. Organizácia sa orientuje na marketing a rozvoj destinácie, ale aj na vytváranie produktov cestovného ruchu.
História
Dňa 25. júna 2012 zastupiteľstvo Košického samosprávneho kraja na svojom zasadnutí schválilo založenie Krajskej organizácie cestovného ruchu pre Košický kraj. 10. decembra prebehla registrácia KOCR Košický kraj na Ministerstve dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky. Krajská organizácia cestovného ruchu Košický kraj bola oficiálne založená na ustavujúcom valnom zhromaždení 30. novembra 2012. Dňa 2. mája 2017 bola organizácia premenovaná na Košice Región Turizmus. Zamestnáva 13 ľudí a ročný rozpočet organizácie je zhruba 800 tisíc eur.
Zakladajúcimi členmi Krajskej organizácie cestovného ruchu Košice Region Turizmus boli nasledovné organizácie:
Predmetom organizácie cestovného ruchu je podpora cestovného ruchu na území svojich členov. To zahŕňa najmä: chránenie záujmov, aktívne vytváranie podmienok a realizovanie rôznych aktivít, ktoré sú zamerané na rozvoj cestovného ruchu na území svojich členov.
Projekty
Košice Región Turizmus je implementačným orgánom dotačného programu Košického samosprávneho kraja s názvom Terra Incognita. V rámci tejto činnosti Košice Región Turizmus koordinuje finančnú, metodickú a marketingovú podporu pre úspešných žiadateľov o dotáciu pre realizáciu projektov, ktoré rozvíjajú infraštruktúru a služby v cestovnom ruchu.
UNESCO na dosah je projekt, ktorý sa zameriava na pamiatky, ktoré sú od Košíc dostupné autom do 100 minút. Medzi ne patria aj niektoré pamiatky v Prešovskom kraji. Projekt sa zaoberá 18 pamiatkamy Svetového dedičstva UNESCO. Každá jedna lokalita má na webstránke dostupnú virtuálnu prehliadku, hovorený komentár, video a rôzne zaujímavosti. Medzi pamiatky patria lokality ako: Dobšinská ľadová jaskyňa, Ochtinská aragonitová jaskyňa, Spišský hrad, Mesto Bardejov, Levoča, Vihorlatský prales a množstvo ďalších.
Návštevnosť regiónu
Podľa ubytovacích štatistík za rok 2019, sa v ubytovacích zariadeniach v kraji celkovo ubytovalo 456 493 návštevníkov, čo je oproti roku 2018 nárast o o 18,24 percenta. Počet prenocovaní vzrástol oproti roku 2018 o 27,20 percenta na 1 055 845 prenocovaní. Súbežne s rastom počtu samotných turistov v regióne, narástli v kraji medziročne aj tržby ubytovacích zariadení, a to o 47,52 percenta oproti 2018, na 33 278 750 € za rok 2019. V roku 2019 sa konali Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019, ktoré sa výrazne podpísali pod nárast kľúčových ukazovateľov návštevnosti Košického kraja.
Počet zahraničných návštevníkov v kraji medziročne vzrástol najmä u turistov z Ukrajini a Kanady. Zahraničných návštevníkov tvorili namä turisti z okolitých krajín ako: Česko, Ukrajina, Poľsko a Maďarsko.
Romeyer
Romeyer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kosatcová ulica (Bratislava)
Kosatcová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa s 2 ulicami: Delená a ulica bez názvu.
Tatranský pohár 2018
Tatranský pohár 2018 bol 71. ročník turnaja v ľadovom hokeji. Konal sa na Zimnom štadióne v Poprade od 30. augusta do 2. septembra 2018 a zúčastnili sa ho tímy HK Poprad, Le Rapaces de Gap, HC Orli Znojmo, HC Vítkovice Ridera, HC Košice a DVTK Jegesmedvék Miškovec.
Moussac (Vienne)
Moussac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Friedrich Reinitzer
Friedrich Richard Reinitzer (* 25. február 1857, Praha – † 16. február 1927, Graz) bol česko-rakúsky botanik a chemik. Objavil kvapalné kryštály. Objav dlho nevyvolával záujem, ale v roku 1965 bol na báze kvapalných kryštálov vyrobený prvý displej a pozabudnutý Reinitzer došiel uznanie.
Vyštudoval chémiu na nemeckej časti pražskej techniky. V roku 1883 habilitoval. Potom na škole učil, v pozícii tzv. súkromného docenta. V rokoch 18881901 bol profesorom na Karlovej univerzite. Potom odišiel do Grazu, kde na tunajšej univerzite dokonca v rokoch 19091910 zastával post rektora.
Tekuté kryštály objavil ešte v Prahe, krátko po prestupe na Karlovu univerzitu. Na počiatku objavu bol výskum cholesterolu. Nielenže pri ňom určil správny sumárny vzorec cholesterolu (C27H46O), ale aby objasnil chemickú podstatu látok cholesterolového typu, pozoroval mezomorfné fázy cholesterolacetátu a cholesterobenzoátu pod mikroskopom. Kryštalické zmeny, ktoré objavil, ho prekvapili. Nebol si istý, ako objav interpretovať a požiadal o pomoc profesora fyziky na univerzite v Aachene Otta Lehmanna. Ten navrhol pojem kvapalné (alebo tekuté) kryštály.
Rottier
Rottier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mongolská ľudová republika
Mongolská ľudová republika bol oficiálny názov Mongolska v rokoch 1924 a 1992. Krajine vládla Mongolská ľudová strana a počas celej svojej histórie udržiavala úzke vzťahy so Sovietskym zväzom. Hraničila na juhu s Čínou, na severe so Sovietskym zväzom. Do roku 1944 hraničila aj s Tuvinskou ľudovou republikou, ďalším sovietskym satelitným štátom, ktorý bol uznaný iba Mongolskom a Sovietskym zväzom.
Vznik
Od roku 1691 do roku 1911 ovládala vonkajšie Mongolsko dynastia Čching. V prvej dekáde 20. storočia, vláda Čching začala implementovať tzv. Nové politiky zamerané na lepšiu integráciu vonkajšieho Mongolska. Znepokojená vyhliadkami na kolonizáciu, Mongolská aristokracia sa obrátila na Ruskú ríšu. V auguste 1911 sa vydala mongolská delegácia do Petrohradu a získala prísľub obmedzenej podpory. Keď sa vrátili, revolúcia v Xinhai - ktorá nakoniec viedla ku kolapsu dynastie Čching - sa už začala. V decembri 1911 Mongoli zosadili Amban (vysoko postavený vládny zástupcovia) v Ulánbátare a vyhlásili svoju nezávislosť pod vedením 8. Jebtsundamba Khutuktu, ktorý bol menovaný mongolským Bogd Khanom, oddelujúc sa tým od dynastie Čching. Pokusy o začlenenie vnútorného Mongolska do nového štátu zlyhali z rôznych dôvodov vrátane vojenskej slabosti vnútorných Mongolov na dosiahnutie ich nezávislosti, nedostatku ruskej pomoci (Rusko bolo vo vnútorných mongolských záležitostiach viazané tajnými dohodami s Japonskom) a nedostatok podpory zo strany aristokratov vnútra Mongolska a vyšších duchovných. V Khiagtskej dohode z roku 1915 sa Čína, Rusko a Mongolsko dohodli na štatúte Mongolska ako autonómie pod čínskou zvrchovanosťou.
Upevnenie moci (1925–38)
V rokoch 1925 až 1928 sa ustanovil nový režim. V tom čase bolo Mongolsko vážne nerozvinuté. Priemysel neexistoval a všetko bohatstvo bolo ovládané šľachtickými a náboženskými zariadeniami. Populácia mala menej ako milión obyvateľov a zmenšovala sa kvôli takmer polovici všetkých mongolských mužov žijúcich v kláštoroch. V roku 1928 sovietsky vodca Joseph Stalin a Kominterna nariadili vybudovanie socializmu vrátane kolektivizácie mongolského poľnohospodárstva. To viedlo k zničeniu náboženstva, krachu hospodárstva a dopravy, čo malo za následok povstanie na Západe a na juhu, ktoré bolo možné potlačiť iba pomocou Sovietskeho zväzu. V roku 1934 Peljidiin Genden navštívil Moskvu a nahnevane obvinil Stalina z „červeného imperializmu“. Následne zomrel vo Veľkom očistení, keď ho oklamali, aby si vzal dovolenku na Čierne more. Po roku 1932 sa implementácia príkazovej ekonomiky zmenšila. V roku 1936 potom Stalin nariadil likvidáciu budhistických inštitúcií v krajine. Medzitým boli japonské vpády v Mandžusko casus belli pre Moskvu na rozmiestnenie vojsk v Mongolsku. Zároveň sa v Mongolsku konali stalinistické útlaky a represie. Medzi pozabíjanými boli Genden, Anandyn Amar, Demid a Losol. Po odstránení Gendena z moci ho prevzal maršál Khorloogiin Choibalsan, Stalinov nasledovník.
Čínska republika však bola schopná využiť ruskú revolúciu a nasledujúcu občiansku vojnu ako zámienku na rozmiestnenie vojsk vo vonkajšom Mongolsku a v roku 1919 bola mongolská vláda nútená podpísať zmluvu, ktorá zrušila mongolskú autonómiu. Podľa agentúry Associated Press niektorí mongolskí náčelníci podpísali petíciu, v ktorej požiadali Čínu o opätovné prevzatie správy Mongolska a ukončenie autonómie vonkajšieho Mongolska. Princ Tusiyetu Khan Aimak Darchin Ch'in Wang bol zástancom čínskej vlády, zatiaľ čo jeho mladší brat Tsewang bol zástancom Ungern-Sternberga. Mongolská ľudová strana, ktorá bola založená počas predošlej čínskej okupácie, sa znovu sa obzerala o pomoc na sever, tentoraz do Sovietskeho Ruska. Medzitým biele ruské jednotky vedené Romanom Ungernom von Sternbergom obsadili Churee začiatkom marca 1921 a nová teokratická vláda vyhlásila nezávislosť od Číny 13. marca. Avšak v roku 1921 vypukla mongolská revolúcia a Ungern a zostávajúce čínske jednotky boli vyhnaní v nasledujúcich mesiacoch a 6. júla 1921 Mongolská ľudová strana a sovietske jednotky podmanili Niislel Khuree. Ľudová strana založila novú vládu, ale Bogd Khaana ponechala ako nominálnu hlavu štátu. V nasledujúcich rokoch sa v niektorých násilných mocenských zápasoch sovietsky vplyv stal silnejším a po smrti Bogd Khaana, bola 26. novembra 1924 vyhlásená Mongolská ľudová republika.
Druhá svetová vojna (1939 – 1945)
Počas druhej svetovej vojny Sovietsky zväz z dôvodu rastúcej japonskej hrozby na hranici medzi Mongolskom a Mandžuskom zvrátil priebeh mongolského socializmu v prospech novej politiky hospodárskeho postupného rozvoja a budovania národnej obrany. Sovietske a mongolské armády porazili japonské sily, ktoré napadli východné Mongolsko v lete roku 1939 bitke pri rieke Chalchyn, a na jeseň toho istého roku bola podpísaná dohoda o prímerí, ktorou sa zriaďuje komisia na definovanie mongolsko-mandžúskych hraníc.
Po roku 1941 bola mongolská ekonomika upravená tak, aby v čo najväčšej miere podporovala Sovietsky zväz, vrátane poskytovania financovania niekoľkým sovietskym vojenským jednotkám. Ruský historik V. Suvorov napísal, že mongolská pomoc počas sovietsko-nemeckej vojny bola dôležitá ako pomoc Spojených štátov, pretože teplé oblečenie často rozhodovalo o víťazstve v bitkách na východnej fronte. Mongolskí dobrovoľníci navyše bojovali v Červenej armáde proti silám osi v Európe.
V lete 1945 Sovietsky zväz využil Mongolsko ako jednu základňu na začatie Mandžuskej strategickej útočnej operácie, úspešného útoku proti Japoncom. Predchádzajúca výstavba priniesla do Mongolska 650 000 sovietskych vojakov spolu s obrovským množstvom vybavenia. Mongolská ľudová armáda zohrala v konflikte obmedzenú podpornú úlohu, ale jej zapojenie dalo Stalinovi prostriedky na to, aby donútilo čínsku stranu konečne prijať nezávislosť Mongolska.
Čínsko-sovietska zmluva (1945) a nezávislosť Mongolska
Stalin trval na tom, aby Čínska republika uznala nezávislosť vonkajšieho Mongolska - čo sa jej už de facto užilo, aj keď zostalo súčasťou Číny. Chiang Kai-shek najprv nesúhlasil, ale nakoniec sa dohodli. Chiang však vyťažil zo Stalina prísľub, že upustí od podpory Čínskej komunistickej strany, čiastočne za vzdanie sa vonkajšieho Mongolska.
Čínsko-sovietska zmluva tak zaručila nezávislosť vonkajšieho Mongolska, zároveň však ukončila nádeje Khorloogiina Choibalsana na zjednotenie vonkajšieho Mongolska s vnútorným Mongolskom, ktoré zostalo v rukách Číny. Choibalsan spočiatku dúfal, že Stalin podporí jeho víziu Veľkej Mongolska, ale sovietsky vodca ľahko obetoval víziu Choibalsana za sovietske zisky, zaručené čínsko-sovietskou zmluvou a legitimizované dohodami z Jalty. V tomto zmysle čínsko-sovietska zmluva znamenala trvalé rozdelenie Mongolska na nezávislú Mongolskú ľudovú republiku a susedné vnútorné Mongolsko Čínskej republiky.
Politika studenej vojny (1945 – 1985)
V 50-tych rokoch sa vzťahy medzi MPR a ČĽR značne zlepšili. Čína poskytla toľko potrebnej hospodárskej pomoci, aby vybudovala celé priemyselné odvetvia v Ulánbátare, ako aj bytové domy. Do týchto projektov boli zapojené tisíce čínskych robotníkov, kým ich Čína po roku 1962 nevzdala v snahe prinútiť Mongolsko, aby sa v čase zhoršujúcich sa čínsko-sovietskych vzťahov rozpadlo s Moskvou.
Po začiatku čínsko-sovietskeho rozdelenia sa Mongolsko krátko zaočkovalo, ale čoskoro zaujalo ostro prosovietsky postoj a bolo jednou z prvých socialistických krajín, ktoré podporili sovietske postavenie v hádke s Čínou. Vojenská výstavba na čínsko-mongolskej hranici sa začala už v roku 1963; v decembri 1965 mongolské politbyro požiadalo Sovietsky zväz o umiestnenie svojich vojenských síl v Mongolsku. V januári 1966 podpísali obe krajiny Leonidom Brežněvom do Mongolska zmluvu o vzájomnej pomoci, ktorá vydláždila cestu k sovietskej vojenskej prítomnosti v MPR. Vo februári 1967, po týždňoch zhoršovania čínsko-sovietskeho napätia, Moskva oficiálne schválila rozmiestnenie reorganizovanej 39. sovietskej armády v Mongolsku.
S podporou Sovietov Mongolsko zvýšilo svoju účasť na konferenciách sponzorovaných komunistami a medzinárodných organizáciách. V roku 1955 sa Mongolsko pokúsilo o vstup do Organizácie Spojených národov, ale žiadosť vetovala Čínska republika (teraz založená na Taiwane), ktorá si zachovala obnovený nárok na Mongolsko. Mongolsko sa stalo členom OSN v roku 1961 po tom, ako Sovietsky zväz hrozil vetom, že ak všetky štáty znovu využijú svoje veto, bude vetovať prijatie všetkých novo dekolonizovaných afrických štátov. Diplomatické vzťahy so Spojenými štátmi boli nadviazané až na konci studenej vojny. Mongolsko sa stalo sporom medzi Sovietskym zväzom a Čínou po čínsko-sovietskom rozdelení kvôli prítomnosti sovietskych jadrových zbraní.
Začiatkom osemdesiatych rokov sa Tsedenbal stal stále viac autoritárskym a nevyspytateľným. Po sérii očístok v strane bol v auguste 1984 vylúčený z funkcie pod zámienkou „staroby a duševnej neschopnosti“. Odstránenie Tsedenbalu malo plnú podporu Sovietskeho zväzu a odišiel do Moskvy, kde žil až do svojej smrti na rakovinu v roku 1991. Jambyn Batmönkh prevzal funkciu generálneho tajomníka a nadšene sa zapojil do reforiem, ktoré v Sovietskom zväze realizoval Michail Gorbačov.
Kolaps (1985 – 1992)
Keď sa v Sovietskom zväze dostal k moci Michail Gorbačov, vykonával politiku perestrojky a glasnosti. Reformná atmosféra v Sovietskom zväze vyvolala podobné reformy v Mongolsku. Po masových demonštráciách v zime 1990 MPRP začala uvoľňovať svoje kontroly nad politickým systémom. Politbyro MPRP rezignovalo v marci a v máji bola ústava zmenená a doplnená, pričom sa vypustila zmienka o úlohe MPRP ako vedúcej sily v krajine, legalizovala opozičné strany, vytvorila sa stály legislatívny orgán a zriadil sa úrad prezidenta. 29. júla 1990 sa v Mongolsku uskutočnili prvé slobodné, viacstranné voľby. Výsledky volieb vrátili väčšinu pre MPRP, ktorý zvíťazil s 85% hlasov. Až v roku 1996 bolo reformované MPRP odhlasované mimo úradu.
ZSSR stiahol v rokoch 1987 až 1992 svoje jednotky umiestnené v Mongolsku a technickú a finančnú pomoc. Následne sa zahraničná a obranná politika Mongolska zásadne zmenila: „Udržiavanie priateľských vzťahov s Ruskou federáciou a Čínskou ľudovou republikou je prioritou činnosti zahraničnej politiky Mongolska. Neprijíma líniu žiadnej krajiny, ale v zásade zachováva vyvážený vzťah s oboma a podporuje všestrannú dobrú susedskú spoluprácu.
Ekonomika
Hospodársky vývoj Mongolska za komunistického režimu možno rozdeliť do troch období: 1921 - 1939; 1940-1960; a 1961 až do súčasnosti. Počas prvého obdobia, ktoré ľudová republika nazývala fázou „všeobecnej demokratickej transformácie“, hospodárstvo zostalo primárne poľnohospodárske a nerozvinuté. Po neúspešnom pokuse o kolektivizáciu pastierov zostali hospodárske zvieratá v súkromných rukách. Štát začal rozvíjať priemysel založený na spracovaní živočíšnych výrobkov a pestovaní plodín na štátnych farmách. Doprava, komunikácie, domáci a zahraničný obchod a bankovníctvo a financie boli znárodnené so sovietskou pomocou; boli pod kontrolou mongolských štátnych a družstevných organizácií alebo mongolsko-sovietskych akciových spoločností. Ulánbátar sa stal priemyselným centrom národa.
V tretej etape, ktorú vláda nazývala „dokončenie výstavby materiálnej a technickej základne socializmu“, došlo k ďalšiemu industrializácii a rozvoju poľnohospodárstva, čo bolo do veľkej miery podporené vstupom Mongolska do Rady pre vzájomnú hospodársku pomoc (Comecon) v roku 1962. Na začiatku 60. rokov, čínska finančná výpomoc prestala, ale pokračujúca finančná a technická výpomoc od Sovietskeho Zväzu a východnej Európy vo forme úverov, poradcov a spoločných podnikov umožnila Mongolsku modernizovať a diverzifikovať priemysel, najmä v ťažbe. V Baganuure, Choibalsane, Darkhane a Erdenete boli vybudované nové priemyselné centrá a priemyselná produkcia sa výrazne zvýšila. Aj keď chov zvierat stagnoval, rastlinná výroba sa dramaticky zvýšila s rozvojom panenskej pôdy štátnymi farmami. Zahraničný obchod s krajinami Comecontu výrazne vzrástol. Zlepšili sa dopravné a komunikačné systémy, ktoré prepojili populačné a priemyselné centrá a rozšírili sa na vzdialenejšie vidiecke oblasti. Na konci osemdesiatych rokov sa Mongolsko vyvinulo na poľnohospodársko-priemyselné hospodárstvo, ale neefektívnosť centrálne plánovaného a riadeného hospodárstva a príklad perestrojky v Sovietskom zväze viedli mongolských vodcov k tomu, aby uskutočnili program reforiem s cieľom ďalej rozvíjať hospodárstvo.
Mongolská ľudová armáda
Mongolská ľudová armáda (Mongolčina: Монголын Ардын Арми alebo Монгол Ардын Хувьсгалт Цэрэг) alebo mongolská ľudová revolučná armáda bola založená 18. marca 1921 pod velením sovietskej Červenej armády počas druhej svetovej vojny. Účelom Mongolská ľudová armáda bola národná obrana, ochrana miestnych komunistických zariadení a spolupráca so sovietskymi silami pri budúcich vojenských akciách proti vonkajším nepriateľom až do Demokratickej revolúcie v Mongolsku v roku 1990.
Mongolská ľudová armáda dostala v prvých rokoch šesťdesiat percent štátneho rozpočtu a rozšírila sa z 2 560 mužov v roku 1923 na 4 000 v roku 1924 a až na 7 000 v roku 1927. Pôvodné ozbrojené sily zostali spojené so spravodajskými skupinami sovietskej červenej armády a NKVD. Mongolská tajná polícia a agenti Buryat Mongol Comintern konali ako správcovia a predstavovali skutočnú moc v krajine, hoci pod priamym sovietskym vedením.
Vodné pólo na Panamerických hrách 2003
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na vodnopólový turnaj Letných olympijských hier 2004, ktoré hostili Atény. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo z oboch kategórií.
Mouterre-sur-Blourde
Mouterre-sur-Blourde je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plávanie na Letných olympijských hrách 2016 – 4 × 100 metrov voľný štýl muži
Disciplína 4 × 100 metrov voľný štýl muži na Letných olympijských hrách 2016 sa konala 7. augusta v Estádio Aquático Olímpico.
Tomašek
Tomašek je priezvisko, pozri Tomašek (priezvisko), napr.:
Uhrovecká ulica
Uhrovecká ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa len s Hradištnou ulicou.
Kalištná ulica
Kalištná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Roussieux
Roussieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
U Trojáku
U Trojáku je prírodná rezervácia ev. č. 2007 neďaleko obce Kněžice v okrese Třebíč v nadmorskej výške 606 - 669 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je starý bukový porast na stanovišti sviežich jedľových bučín.
Malý Salatín
Malý Salatín môže byť:
Roussas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obecné chránené územie
Obecné chránené územie (skratka OCHÚ) je lokalita, spravidla s výmerou do 100 ha, s kultúrnym, vedeckým, ekologickým, estetickým alebo krajinotvorným významom. Môže ho vyhlásiť obec všeobecne záväzným nariadením, v ktorom sú uvedené podmienky jeho ochrany.
Imrich Matyáš
Imrich Matyáš (* 24. apríl 1896, Bratislava – † 18. október 1974, Bratislava) bol slovenský aktivista za zrovnoprávnenie homosexuálov (i bisexuálov), ktorý ako jediný Slovák prispieval do pražského časopisu Hlas sexuálnej menšiny, prvého československého queer periodika. Zastával vtedy ešte nie univerzálne prijímaný názor, že homosexualita je vrodená, a preto nemôže byť trestná ani vyliečená. Svoje presvedčenie staval aj na práci nemeckých sexuológov ako bol napr. Magnus Hirschfeld.
Život
Imrich Matyáš vyštudoval strednú úradnícku školu v Čechách. Po povinnej službe v armáde v prvej svetovej vojne pracoval ako úradník v sociálnej poisťovni, neskôr na úrade dôchodkového zabezpečenia v Bratislave. Býval v byte pre štátnych zamestnancov na Prayovej ulici (dnes Ulica 29. augusta), neskôr sa presťahoval na Hontiansku ulicu v mestskej časti Ružinov.
S Magnusom Hirschfeldom a najmä Kurtom Hillerom udržiaval priateľské vzťahy. S Hillerom sa často navštevovali, najmä po jeho emigrácii z nacistického Nemecka do Prahy – na spoločnom výlete do Ľubochne strávili spolu 3 týždne. Listy a pohľadnice si pravidelne vymieňali až do roku 1970.
18. októbra 1974 okolo 17:00 hodiny Matyáš spáchal samovraždu, obesil sa v kúpeľni vo svojom byte. Motív nie je jasný, mohol súvisieť so zdravotnými problémami, keďže mu bol diagnostikovaný očný zákal, na ktorý mal do polroka oslepnúť. Na svoje prianie nebol pochovaný, jeho popol bol rozptýlený na lúke bratislavského krematória.
Aktivizmus
Podľa vlastných slov ho k aktivizmu inšpiroval rumunský dôstojník, ktorý mu počas prvej svetovej vojny zachránil život. Po skončení vojny, v roku 1919, sa ako 22-ročný rozhodol zasadiť sa za zrovnoprávnenie homosexuálov v Československu. V jeho článku v Novom hlase (pôvodne Hlas sexuálnej menšiny) píše, že ho najviac formovala práca a hodnoty solidarity a spravodlivosti Magnusa Hirschfelda a Kurta Hillera – nemeckých sexuológov. Okrem svojej publikovania článkov tiež organizoval diskusné stretnutia o homosexualite, ponúkal bezplatné poradenstvo obvineným z homosexuálneho styku (v Československu trestný do roku 1961), či bezplatne rozosielal čísla Hlasu slovenským politikom, sudcom, lekárom a vedcom. Sám sa hlásil k „pokrokovým socialistom“, ako hovoril napr. o svojom kolegovi a priateľovi Dr. Hillerovi.
Naintré
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Imrich Matyáš
Publikačná činnosť
V roku 1931 vznikol časopis Hlas sexuálnej menšiny, do ktorého Matyáš prispieval pravidelne. V svojich článkoch často kritizoval §241 trestného zákona kriminalizujúci homosexuálny styk, písal o Hirschfeldovi a Hillerovi, či nabádal komunitu k aktivizmu za svoje zrovnoprávnenie, ktorej nečinnosť často kritizoval.
Vo svojich článkoch tiež hovoril aj o Rímskokatolíckej cirkvi. Snažil sa upozorňovať na fakt, že aj v Cirkvi boli aj medzi pápežmi homosexuáli, ktorí, podľa Matyáša, Cirkvi neškodili, skôr naopak. Upozorňuje, že postoj cirkevných autorít je v rozpore s učením a skúsenosťami Rímskokatolíckej cirkvi. Pôsobenie Hlasu sexuálnej menšiny hodnotil pozitívne, no považoval za chybu, že cieľovou skupinou bola len homosexuálna komunita. Podľa Matyáša sa časopis mal snažiť osloviť aj heterosexuálov, ktorých vzťahy boli tiež častým predmetom rôznych spoločenských tabu.
Filip Gustavsson
V roku 2016 získal cenu za najlepšieho brankára na Majstrovstvách sveta juniorov do 18 rokov, kde Švédsko priviedol k striebornej medaile. V roku 2018 sa stal najlepším brankárom Majstrovstiev sveta juniorov v ľadovom hokeji do 20 rokov, kde taktiež získal striebornú medailu. V tom istom roku bol taktiež súčasťou švédskeho seniorského reprezentačného výberu, ktorý získal zlatú medailu na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2018.
Imrich Matyáš
Policajné výsluchy
Podľa vlastných zápiskov, Imrich Matyáš bol povolávaný na policajné výsluchy pravidelne. Po roku 1948 bol podľa jeho slov dôvod najmä podozrenie homosexuálnych funkcionárov KSČ, že by mal nejaké informácie o ich orientácii či osobnom živote. Počas výsluchov od neho polícia vymáhala mená iných homosexuálov, tiež pod hrozbou fyzických útokov, zníženia penzie, či presťahovania na východoslovenský vidiek. Podľa Matyášovho denníka nikoho nikdy neudal. Výsluchy pokračovali až do roku 1965, teda 4 roky po dekriminalizácii homosexuality v ČSSR. Vo svojom denníku kritizuje Národnú bezpečnosť z „anitsocialistického ducha“, keďže sa snažila na svoju činnosť proti queer osobám verbovať práve v radoch queer komunity.
Dekriminalizácia homosexuality v ČSSR
V roku 1950 došlo k reforme trestného zákona, ktorého však súčasťou dekriminalizácia nebola. Odôvodnením bolo, že nešlo o najpálčivejší problém a ďalšie zmeny sa chystajú v rámci ďalšej novelizácie. Túto skutočnosť sprvu Matyáš bral ťažko, no neskôr sa s ňou vyrovnal a v listoch Hillerovi hovorí o potrebe sústrediť sa na budúcnosť. V 1959 československí sexuológovia na čele s Dr. Kurtom Freundom zverejnili závery štúdie, v rámci ktorej sledovali výsledky opakovanej „liečby“ homosexuality na 67 homosexuálnych mužoch. Záverom štúdie bolo konštatovanie, že homosexualitu sa vyliečiť nepodarilo, čo odborná obec považovala za dostatočne pádny argument proti paragrafu 241. Ten, aj vďaka tlaku vedeckej obce, s ktorou Imrich Matyáš udržoval živý kontakt, bol z trestného zákonníka vypustený v novele zákona z roku 1961. Dekriminalizácia nebola úplná, kým heterosexuálny styk bol legálny od 15 roku, homosexuálny bol legálny až od 18 roku života. Matyáš túto novelu považoval za „pokrok na 70% humánny“.
Filip Gustavsson
Juniorské súťaže
O rok neskôr sa stal jednotkou švédskej reprezentácie do 17 rokov na turnaji World Hockey Challange U17, kde získal bronzovú medailu a bol súčasťou All-Star Teamu turnaja.
V roku 2016 sa zúčastnil na dvoch vrcholových juniorských turnajov: Majstrovstiev sveta do 18 rokov a Hlinka Gretzky Cupu. Na oboch turnajoch získal striebornú medailu.
Kvôli veľkej vyťaženosti na reprezentačnej úrovni bola Gustavssonova klubová kariéra podstatne užšia ako je vo zvyku medzi mladými švédskymi gólmanmi. V juniorke do 18 rokov odchytal iba 37 zápasov behom troch rokov a v juniorke do 20 rokov odchytal iba 40 za celkových päť rokov. Napriek tomu však jeho talent zaujal zámorských scoutov a v roku 2016 bol v 2. kole (celkovo 55.) draftovaný tímom NHL - Pittsburghom Penguins. Pred odchodom do zámoria ešte krátko pôsobil v najvyššej švédskej súťaži Svenska hockeyligan ako prvý brankár tímu Luleå HF. V 22 zápasoch si pripísal 91,8% úspešnosť zákrokov a 3 čisté kontá.
Gustavsson získal aj striebornú medailu na Majstrovstvá sveta juniorov v ľadovom hokeji do 20 rokov. Aj na šampionáte do 18 aj do 20 rokov bol zároveň najlepším brankárom súťaží.
NHL
Predtým než Gustavsson začal pôsobiť v zámorí, bol súčasťou väčšej výmeny a jeho práva získala Ottawa Senators. Neodohral tak za tím, ktorý ho draftoval ani jeden zápas.,
Do Kanady sa presťahoval v roku 2018, kde začal nastupovať za tím AHL - Belleville Senators. Avšak tu sa musel adaptovať na nový spôsob hokeja. Jeho čísla boli prvotne podpriemerné (v sezóne 2018/2019 mal napríklad 88,7% úspešnosť zákrokov v 31 zápasoch) a o miesto sa delil s druhým švédskym brankárom Marcusom Högbergom. V súčasnosti Gustavsson zastáva popri úlohe brankárskej trojky v Ottawe pozíciu hlavného brankára Bellevillu. V sezóne 2021/2022 si pripísal 91,5% úspešnosť zákrokov v 20-tich zápasoch.
Gustavsson bol napokon vymenený do tímu Minnesota Wild za veterána Cama Talbota, ktorý mal zaujať pozíciu novej jednotky Senators.
Gustavsson sa v sezóne 2022/2023 blysol v drese Wild výbornou výkonosťou, keď si pripísal až 93,1% úspešnosť zákrokov v 39 zápasoch a výrazne prispel k postupu Minnesoty do Play-Off. V bránke jednoznačne predčil skúseného Marca-Andrého Fleuryho, ktorý ešte v predošlej sezóne bol videný ako jasná jednotka Wild. Po sezóne
Štýl
Webový portál futureconsiderations.ca označil v roku 2016 Gustavssonov štýl ako kombináciu atletiky a reflexívnosti. Má veľmi silnú lapačku a dobre sa presúva po ľade. Nedovoľuje mnoho dorážok a je v bránkovisku veľmi pokojný. Gustavsson bol portálom považovaný za najväčší švédsky brankársky talent generácie narodenej v roku 1998.
Kontrakt
Gustavsson bol upísaný tímu Ottawe Senators na rovine vstupného dvojcestného kontraktu do konca sezóny 2022/23. Ročne mu zmluva na úrovni NHL vyniesla 787 500 amerických dolárov.
Po skončení nováčikovskej zmluvy (už ako člen Minnesota Wild) podpísal novú profesionálnu jednocestnú trojročnú zmluvu v hodnote 3,75 milióna dolárov ročne.
Rousset-les-Vignes
Rousset-les-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nieuil-l’Espoir
Nieuil-l’Espoir je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malý Salatín (vrch v Nízkych Tatrách)
Malý Salatín je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Liptovská Štiavnica, približne juhovýchodne od Ružomberka.
Opis
Malý Salatín je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z Latiborskej hole severozápadným smerom cez Tlstú  a cez Salatín  ďalej na sever. Západne susedí Bohúňovo, Úplazy a Vyšný Brankov , južne sa nachádza Magura , Salatín a Ramžené , východne Červený grúň , Šlosiar  a Predná Magura  a severne Chopec  a Príslop. Vrch patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza z východnej časti Salatínsky potok do Ľupčianky, zo severnej a západnej prítoky Ludrovčanky. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Vyšného Sliača a masív je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Salatín.
Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast so skalnými bralami, umožňujúcimi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, susednej Veľkej Fatry a Liptovskú kotlinu, pri priaznivých podmienkach tiež Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy a Malú Fatru.
Sahune
Sahune je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vianočný album
Vianočný album môže byť:
Nalliers (Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nérignac
Nérignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nalliers (Vienne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nérignac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nalliers (Vienne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nérignac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roynac
Roynac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nueil-sous-Faye
Nueil-sous-Faye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Roynac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neuville-de-Poitou (obec)
Neuville-de-Poitou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Nueil-sous-Faye
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Neuville-de-Poitou (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nueil-sous-Faye
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neuville-de-Poitou (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ford 3-Ton M1918
náhľad|Ford 3-Ton M1918 Ford 3-ton M1918 tank bol americký ľahký tank prvej svetovej vojny a jeden z prvých projektov tankov realizovaných v Spojených štátoch. Išlo o malé vozidlo pre dvojčlennú posádku, vyzbrojené jedným guľometom M1919 Browning, ktoré dosahovalo maximálnu rýchlosť /h (8 mph).
História
Vývoj trojtonového tanku firmy Ford sa začal v polovici roku 1918 s plánom doplniť ním výzbroj Amerických expedičných síl vedľa Renaultu M1917. Počiatočnú výrobnú sériu predstavovalo pätnásť vozidiel, z ktorých jedno bolo odoslané do Francúzska ku skúškam. Celkom bola zadaná výroba 15 000 exemplárov, ale americké tankové vojsko pociťovalo, že vozidlo nespĺňa jeho požiadavky na tank, a s uzavretím prímeria na západnej fronte bola zákazka na ďalšiu výrobu zrušená. Zostalo iba pätnásť exemplárov vyrobených počas vojny.
Ulica Jána Poničana
Ulica Jána Poničana je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa s 5 ulicami: Charkovská, Novoveská, 1. mája, Kosatcová a Ivana Bukovčana.
Ford 3-Ton M1918
Zachované exempláre
Je známy jeden zachovalý exemplár, ktorý sa nachádza v National Infantry Museum vo Fort Benning, v Georgii.
Nouaillé-Maupertuis
Nouaillé-Maupertuis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tanque Argentino Mediano
Tanque Argentino Mediano alebo TAM je hlavný bojový tank, vyvinutý na účely argentínskej armády nemeckou spoločnosťou Rheinmetall. Pri stavbe tanku bol použitý podvozok nemeckého bojového vozidla pechoty Marder. Argentínska armáda má celkom 213 týchto tankov (2012).
História
Niekoľko rokov po skončení druhej svetovej vojny tvorili základ argentínskych obrnených síl americké stroje M4 Sherman, no v 70. rokoch 20. storočia už bolo veľmi ťažké udržať tieto tanky v prevádzke. To bol dôvod na rozhodnutie o obstaranie nového tanku. Väčšina vtedy vyrábaných tankov mala hmotnosť nad 40 ton. Preto bolo rozhodnuté vyvinúť úplne nový tank, ktorý by spĺňal všetky požiadavky argentínskej armády. Kontrakt bol uzatvorený so západonemeckou spoločnosťou Rheinmetall, ktorá vtedy vyrábala nemecké bojové vozidlá pechoty Marder.
Prvý prototyp TAM (Tanque Argentino Mediano) bol vyrobený v roku 1976 a ďalšie dva prototypy v nasledujúcom roku. Tank bol vyskúšaný a schválený armádou Argentíny. Závod na výrobu týchto tankov (Tams) bol postavený v blízkosti Buenos Aires. Vyrobilo sa celkom asi 200 tankov, ale žiadny z nich sa nezúčastnil vojny o Falklandy. V spolupráci so spoločnosťou Rheinmetall bolo vyvinuté tiež bojové vozidlo pechoty, vyrobené v počte asi 150 kusov, pričom ďalšia výroba vozidiel bola z dôvodu finančnej krízy zastavená roku 1986.
Opis
Podvozok tanku bol prevzatý z nemeckého bojového vozidla pechoty Marder. Sedadlo vodiča je umiestnené v prednej ľavej časti tanku. Po pravej strane vodiča sa nachádza motor a prevodovka. Čelný pancier má potrebný uhol sklonu pre zabezpečenie maximálnej ochrany pri zachovaní hmotnostnej kategórie tanku. Pancierovanie je však slabšie ako napr. u tankov Leopard 1 alebo AMX 30. Optická veža je situovaná v zadnej časti tanku. Vo veži sú umiestnení traja členovia posádky - veliteľ a strelec napravo, nabíjač naľavo.
Eutychides
náhľad|Mramorová kópia Tychy z Antiochie, pôvodne bronzovej sochy od Eutychida, cca 290 pred Kr., [[Vatikánske múzeá, Vatikán ]] Eutychides alebo Eutychidés (, iný prepis: Eutychidés ) bol grécky sochár z prelobu 4. a 3. storočia pred Kr. Sochár Eutychides pochádzal zo Sikyónu. Bol Lysippovým žiakom, a majstrov vplyv badať v majestátnosti a ladnosti drapérie na mramorovej kópii jeho pôvodne bronzovej sochy Tychy z Antiochie. V antike bolo toto dielo vysoko hodnotené a často reprodukované. O bronze Tyché z Antiochie sa hovorilo, že je plynulejší ako voda. Tyché sedí na skalnatej zemi, v ruke má niekoľko klasov a na hlave má korunu s vežami, ktorá sa odvtedy stala atribútom alegórií miest. Na soche je najoriginálnejšia topografická narážka, vybiehajúceho dieťaťa pod jej nohou predstavujúceho rieku Orontes, tečúcu pod zemou a znovu sa vynárajúcu v Antiochii. Eutychides bol podľa rímskeho spisovateľa Plínia na vrchole počas 121. olympiády (t. j. v rokoch 296 až 292 pred Kr.) Zmieňuje sa tiež, že bol autorom sochy riečneho boha Eurota. O ďalšom jeho sochárskom diele nám zanechal správu grécky cestovateľ Pausanias po návšteve olympijskej Altidy: „''Antipatrovu sochu vytvoril Polykleitos, Timosthena potom Eutychides, vyučený Lysippom. Tento Eutychides zhotovil Sýrčanom z Orontu sochu Tychy, ktorá sa u domácich teší veľkým poctám.''“
Tanque Argentino Mediano
Opis
Hlavnú zbraň tvorí 105 mm kanón, vybavený ejektorom (širšiu časť kanónu, ktorá bráni splodinám vniknúť do priestoru posádky). Kanón má námer -7° až + 18°. Ako sekundárna zbraň slúži koaxiálny 7,62 mm guľomet a podobná zbraň môže byť umiestnená v hornej časti veže. Na bokoch veže sú štvorhlavňové granátomety pre dymové, či trieštivé granáty. Zásobu streliva tvorí 50 nábojov pre 105 mm kanón a 6000 nábojov pre 7,62 mm guľomety.
Ďalší vývoj
Na základe TAM boli v rokoch 1988 až 1993 vyvinuté ďalšie vozidlá; obrnené vyslobodzovacie vozidlo a 155 mm samohybná húfnica.
Mackenzie Blackwood
Mackenzie Blackwood (* 9. december 1996, Thunder Bay, Ontário, Kanada) je kanadský hokejový brankár aktuálne pôsobiaci v tíme New Jersey Devils v National Hockey League.
Kanadu reprezentoval na Majstrovstvách sveta juniorov do 20 rokov v roku 2016 a v roku 2019 bol súčasťou kanadského výberu na seniorských Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2019, ktorý získal striebornú medailu.
OHL
Mackzenie Blackwood sa profiloval v ontáriskej juniorskej lige OHL v tíme Barrie Colts, kde v rokoch 20132016 pôsobil ako prvý brankár. Celkovo sa predstavil v 139 ligových zápasoch, v ktorých si udržal 91,0% úspešnosť zákrokov a stal sa najskôr najlepším nováčikom medzi brankármi (2014) a neskôr aj najlepším brankárom ligy (2016).
V roku 2015 si ho v 2. kole draftu vybrali New Jersey Devils (celkovo bol 42. výberom).