cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Coal Harbour
V prístave sa pár blokov od Canada Place nachádza Vancouver Harbor Water Airport, vodná pristávacia plocha pre hydroplány.
Obytná štvrť
Názov Coal Harbor sa tiež používa na označenie relatívne novej vancouverskej štvrte. Na juhovýchode je ohraničená ulicou Burrard Street, na juhozápade ulicami West Georgia a Pender Street a na severozápade Stanley Parkom. V jej severozápadnej časti sú parky, súkromné prístaviská, niekoľko veslárskych a lodných klubov a komunitné centrum postavené podľa návrhu architekta Gregoryho Henriqueza. Smerom na Financial District na juhovýchod a cez ulicu Georgia Street dominujú okoliu výškové kancelárske a bytové domy. Väčšina oblasti medzi ulicami Hastings Street a Georgia Street je súčasťou mestskej obchodnej štvrti. V minulosti, keď tu bola obytná zóna pre zámožnejších obyvateľov, bola ulica West Pender Street známa ako Blueblood Alley (v slov. doslova Alej modrej krvi), lebo pozdĺž nej sa nachádzal veľký počet honosných rezidencií.
Strom života (rajská záhrada)
Strom života je strom uprostred rajskej záhrady, ktorému dal podľa biblickej knihy Genezis vyrásť Boh a ktorého ovocie malo zaručiť večný život. Aby Adam a Eva po tom ako jedli zo stromu poznania dobra a zla nejedli aj z tohto stromu (pozri: hriešny pád), Boh ich vyhnal z rajskej záhrady.
Lakomstvo
Lakomstvo je neochota podeliť sa o niečo čoho má človek zvyčajne značný prebytok a lipnutie na hmotných i nehmotných statkoch. Je to aj nekontrolovateľná túžba zhromažďovať majetok a neochota deliť sa čo i len o neupotrebiteľné prebytky. Bujnosť, prepych, nenásytnosť, hrabivosť, osobný zisk, ale aj krádeže a úplatkárstvo. Vyznačuje sa túžbou získavať čo najväčší majetok a realizovaním tejto túžby.
Opakom lakomstva je štedrosť.
Lakomstvo v náboženstve
V kresťanstve patrí lakomstvo medzi sedem hlavných hriechov. Evanjelium podľa Lukáša (LK 12,15) znie - "I riekol im: Dajte si pozor a varujte sa akéhokoľvek lakomstva, lebo život človeka nezáleží v rozhojňovaní jeho majetku."
Podľa ďalšieho textu z biblie je chamtivosť forma modloslužobníctva (kol. 3,5). Zatiaľčo niektorí majú problém porozumieť tejto súvislosti, je najčastejším vysvetlením, že lakomci si vážia hodnotu peňazí alebo majetku viac ako Boha. To môže byť tiež spojované s uctievaním zlatého teľaťa. Ďalším chápaním je, že slúžia chamtivosti, aby nazhromaždili čo najviac vecí, ktoré sa domnievajú, že sú cennosti a tým sa koncentrujú na vlastného boha a vytvárajú si hrdosť na tieto nazhromaždené cennosti a tým pádom sa koncentrujú na vlastné ego.
Buddhisti veria, že chamtivosť je založená na nesprávnom chápaní spájania bohatstva so šťastím.
Zdroj
Hoofdzonde
Svadhistana
Svadhistana (sanskr.) je 2. čakra, sakrálna čakra, centrum krížov; symbolizuje ju lotos so šiestimi okvetnými lístkami; umiestnená je v hornej časti krížov, asi na úrovni ochlpenia genitálií, otvára sa dopredu.
Základným princípom svadhistany je tvorivé rozmnožovanie bytia; jej zmyslovou funkciou je chuť; jej farbou oranžová.
Köröstarcsa
Köröstarcsa je obec v Maďarsku v Békešskej župe v Békésskom okrese.
Má rozlohu 6280 ha a žije tu 2718 obyvateľov (2007).
Dolná
Dolná môže byť:
Háskóli Íslands
Háskóli Íslands (anglicky: University of Iceland; doslova: Univerzita Islandu) je verejná výskumná univerzita v Reykjavíku na Islande. Je to najstaršia a najväčšia univerzita na ostrove. Od roku 1911, kedy bola univerzita založená, sa veľmi rozrástla, a teraz sa asi 14 000 študentov vzdeláva v dvadsiatich piatich fakultách. Hlavný školský areál sa nachádza na ulici Suðurgata pri jazere Tjörnin v centre Reykjavíku. Ďalší školský areál na nachádza v okolitých oblastiach, ale aj v prírode.
Šovinizmus
Šovinizmus je vyhrotený nacionalizmus, viera v nadradenosť vlastného národa alebo národnosti, hlásanie nacionálnej výlučnosti a roznecovanie nenávisti k iným národom.
Kötegyán
Kötegyán je obec v Maďarsku v Békešskej župe v Sarkadskom okrese.
Má rozlohu 4295 ha a žije tu 1492 obyvateľov (2007).
Csaba Horváth
Csaba Horváth môže byť:
NGC 5800
NGC 5800 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Vlk, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. júla 1834.
Nant-le-Petit
Nant-le-Petit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lőkösháza
Lőkösháza je obec v Maďarsku v Békešskej župe v Gyulskom okrese.
Má rozlohu 5202 ha a žije tu 1969 obyvateľov (2007).
Petrůvky
Petrůvky sú obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 88 obyvateľov, z toho 44 mužov a 44 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 43,6 roka, ženy 43,0 roka).
Človek (filozofia)
Človek je vo filozofii spoločenská bytosť nadaná rozumovou schopnosťou, vedomím a článkovanou rečou, schopná vyrábať pracovné nástroje a ovplyvňovať nimi prostredie, v ktorom žije, reflektovať svoj život, dávať mu zmysel a vytvárať kultúru. Podstatou bytia človeka je transcendencia, maximom bytia človeka je byť kultúrnym, kultúra. Podstatou bytia kultúry je inscendencia (čiže transcendencia smerom dovnútra človeka). Človek interaguje so svetom v podobe rôznych foriem/módov osvojovania si ho.
Aristoteles
Pre Aristotela, človek je Zoon Politikon (Polit. I 2, 1253 a 7), t. j. politická čiže sociálna bytosť alebo spoločenský tvor. Jeho prirodzenou podstatou je život v štáte.
Augustín
Aurelius Augustinus hovorí, že človek je najvyššia duchovná bytosť, najvyššia bytosť tvorstva, ktorá nepozná nijakú inú príčinu ako Boha. Človek je svojou dušou podobný Bohu. Človek má bytie, život a rozum, je zložený z ducha, duše a tela; je to skutočný vesmír v malom.
Človek je predmetom filozofie, a síce ako jednotlivec žijúci ako Božie stvorenie v spoločenstve s inými ľuďmi. Dôležitou zložkou človeka je jeho vedomie, v ktorom má zásadný význam skúsenosť času. Vo vedomí sa môžeme zmocňovať nielen prítomnosti, ale aj minulosti vo forme spomienky a budúcnosti vo forme očakávania. V spomienke, uskutočnení a očakávaní sa prejavuje časové členenie ľudského vnútra. Skúsenosť vlastnej časovosti odkazuje potom človeka na to, čo je nepominuteľné, na Boha.
Človek pozostáva z tela a duše, pričom duša má nadradené postavenie. Ľudského ducha tvorí pamäť, rozum a vôľa. Táto trojica je obrazom Božskej Trojice, čo len potvrdzuje, že človek je odrazom Boha.
Ľudia však často nad lásku k Bohu radia sebalásku, egoizmus, čo ich privádza k tomu, aby konali zlo.
Bacon, F. a Descartes, R.
Pre Francisa Bacona a Reného Descarta je človek bytosť, ktorá môže racionálne ovládnuť a pretvoriť svet.
Foucault, M. P.
Michel Paul Foucault: človek je figúra vedenia; je trhlinou v poriadku vecí, konfiguráciou, načrtnutou vďaka novému postaveniu, ktoré nedávno zaujal vo vedení; je iba nedávnym objavom, figúrou, ktorá nemá ani dve storočia, obyčajným záhybom nášho vedenia a zmizne, len čo toto vedenie nájde novú formu.
Frankl, V. E.
Viktor Frankl človeka popisuje ako jedinú bytosť schopnú premeniť utrpenie na výkon.
Freud, S.
Sigmund Freud chápe človeka ako živočícha spútaného kultúrou.
Gehlen, A.
Arnold Gehlen: človek je konajúca bytosť. Na rozdiel od zvieraťa, ktoré sa svojou inštinktívnou výbavou začleňuje do prostredia, človek je nedostatkovou bytosťou, t. j. nehotovou, otvorenou, rizikovou bytosťou. Nedostatkovosť inštinktívnej výbavy človek kompenzuje konaním a jeho otvorenosťou svetu. Práve konanie tvorí akýsi most medzi človekom a prostredím. Konaním človek pretvára prostredie, vytvára kultúru, ktorá ho spätne formuje. Kultúra (vrátane jej materiálnych súčastí a inštitúcií) a technika umožňujú človeku prežiť, robia svet pre človeka obývateľným.
Hegel, G. W. F.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel tvrdí, že človek je nástroj vývinu absolútneho ducha.
Heidegger, M.
Martin Heidegger hovorí o človeku, že je to vrhnutá bytosť; človek je vždy už vrhnutý do niečoho, je už v niečom, čo si sám nedal; k človeku patrí táto fakticita ako bytostná črta jeho existencie. Táto vrhnutosť je spôsobom, akým človek je.
Človek je jediným súcnom, ktoré vie o svojom vlastnom bytí človek je pobyt na svete. Táto okolnosť umocňuje bytie človeka, stavia ho na čelo všetkého jestvujúceho, robí z neho príkladný a pozoruhodný exemplár súcna, ktoré je viac než čokoľvek iné vhodné na štúdium otázky bytia.
Poznávať samého seba ako bytie znamená existovať; človek ako pobyt existuje, zatiaľ čo veci, s ktorými prichádza do styku, iba sú.
Človek sa vyznačuje existenciálnym pochopením bytia.
Herakleitos
Herakleitos: človek je časťou svetového ohňa. Oheň tvorí aj dušu človeka a je nositeľom jeho rozumu. Ľudia, ktorí majú čistú, t. j. suchú, dušu, môžu plne poznať podstatu sveta.
Jaspers, K.
Pre Karla Jaspersa je človek vždy niečo viac, než to, čo o sebe objektívne a vedecky vie. Postupné sebautváranie sa človeka je existencia.
Kant, I.
Immanuel Kant hovorí, že človek je autonómny a schopný sám, nezávisle od podmienok a verejnej mienky zistiť, čo je správne.
Komenský, J. A.
Človek je nekonečne zdokonaliteľný. Vedľa sveta prírody a Boha predstavuje základnú vrstvu kozmu, úmernú tak vrstve prírody ako aj vrstve Boha: ak tvorí veľký svet harmonický celok, mal by ho tvoriť aj človek, svet v malom, a to vo všetkých svojich prejavoch. Preto aj výchova telesná, zmyslová, rozumová, jazyková, mravná a náboženská majú byť v harmónii a ciele, obsah i vzdelávacie metódy majú tvoriť jednotu.
Pred Bohom sú si všetci ľudia rovní. Človek je pôvodne dokonalý ako obraz Boží. Z toho, že človek je obrazom najvyššej dokonalosti, vyplýva, že možno odčiniť porušenie pôvodnej jednoty človeka s dokonalým tvorcom. Toto porušenie sa v Biblii vysvetľuje pádom prvých ľudí a stratou biblického raja. Ale z toho vyplýva aj povinnosť všetkých ľudí, aby sa na takom odčiňovaní podieľali, a to vzdelávacou aktivitou, činnosťou výchovnou i sebavýchovnou, úsilím napravovať seba i druhých ľudí, všetkých bez rozdielu. Z toho vyplýva, že práca, duševná a telesná tvorivá činnosť je najvýznamnejší nielen aktuálne utilitárny, ale aj celkovo osobnostne zdokonaľujúci činiteľ vo vývoji človeka a sociálne významný prvok v náprave sveta. Pre naskutku kresťanský život je potrebná i viera i skutky, a to v ich vzájomnej jednote
Človek je najkomplexnejšie z Božích stvorení.
Kuzánsky, M.
Kuzánus odmietal astrologický a iný fatalizmus. Podla neho je všetko v našich rukách, nie je nijaká šťastena a osud. Človek je aktívna bytosť, nie pasívum prírody. To preto, lebo nie je časťou prírody, ale prírodou novou, prírodou mysliacou, prírodou, ktorá prírodu prekračuje. Typickou vlastnosťou človeka je schopnosť tvoriť nové, schopnosť ľudskej duše vynachádzať, robiť to, čo ešte nie. Pre Kuzánskeho je typickým príkladom tejto vlastnosti ľudská túžba vynachádzať rôzne prístroje a pestovať vedy. Vynálezy nie sú napodobením prírody, ale niečím, čo úplne novo vytvoril človek. Aj vedenie, ktoré musí byť jedine matematicky fundované, je ľudskou konštrukciou, pretože sama matematika, ktorá má byť vodkyňou všetkého vedenia, je niečím abstraktným niečím, čo vytvoril ľudský duch.
Marx, K.
Pre Karla Heinricha Marxa je človek mysliacim sebaobrazom prírody.
Pascal, B.
Blaise Pascal tvrdí, že človek je nič v porovnaní s nekonečnom, všetko v porovnaní s ničotou, stred medzi ničotou a všetkým. Nekonečne veľké (nekonečné priestory) a nekonečne malé (povedzme roztoč) desia človeka, ktorý ich pozoruje, čo ho vedie k poznaniu seba samého takého, aký je: sme niečo, a nie sme všetko.
Mirandola, G. P.
Giovanni Pico della Mirandola: človek sa podobá bohu, tvorcovi prírody, rozumom, vôľou k dobru, no predovšetkým schopnosťou tvoriť.
Platón
Pre Platóna je človek najdôležitejšia bytosť vo vonkajšom svete. Človek je zložený z tela a duše, a tak obsahuje v sebe i vonkajší svet i čosi z ideálneho sveta. Základným prvkom jeho bytia je duša.
Plotinos
Plotinos označuje človeka ako mikrokozmos; človek ako jednota tela, duše a rozumu vykazuje analogickú štruktúru s vesmírom (makrokozmom). Činnosti človeka majú hodnotu podľa toho, z ktorých zložiek človeka vyvierajú a s ktorými stupňami svetového celku ho zbližujú (princíp pripodobnenia – homoiósis).
Vyšší stupeň života predstavuje teoretická aktivita, pri ktorej človek zaobchádza s abstraktnými pojmami a dospieva až k nazeraniu svetového rozumu.
Vrcholom poznania a šťastia, ktoré človek môže dosiahnuť len zriedka, je mystická extáza (ekstasis), kedy človek stráca individuálne vedomie a zjednocuje sa s božstvom.
Protagoras
Pre Prótagora je človek mierou všetkých vecí, jestvujúcich, že sú, nejestvujúcich, že nie sú.
Rogers, C. R.
Psychológ Carl Ransom Rogers hovorí o človeku, že je vrodene dobrý a jednou z jeho najcennejších motivačných síl je sila k sebarealizácii, ktorá ho vedie k rozvoju jeho kladných vlastností a ku kladným cieľom. Pokiaľ dochádza k egoizmu a agresivite, deje sa tak v dôsledku negatívnych skúseností v priebehu vývoja, ktoré treba pomáhať pacientovi prekonávať.
Schopenhauer, A.
Arthur Schopenhauer pokladá človeka za miesto úplného sebauvedomenia si vôle. Mozog človeka je vôľou myslenia.
Skinner, B. F.
Burrhus Frederic Skinner: Človek je správanie, ktoré prejavuje.
Sofokles
Sofokles píše:
Antika
Pre antiku je človek strnulý, uzavretý, kompaktný a celistvý
Informatika
Človek, definovaný v informatike, je automaticky riadený systém, ktorého riadiaca časť je psychika a riadená časť organizmus (filozofia). Človek je živý vtedy, keď existuje komunikácia medzi psychikou a organizmom a medzi psychikou a okolím.
Renesancia
V renesancii sa človek stáva mierou všetkých vecí, slobodným, zbaveným duchovných pút mysticizmu a rozbíjajúcim feudálnu, spoločenskú a filozofickú hierarchiu.
Biblia
V Biblii je človek popísaný ako telesná bytosť stvorená zo zeme (hebr. adamah). Prvým človekom a otcom ľudského plemena bol Adam.
Náboženská filozofia
Podľa náboženskej filozofie, človek je ens religiosum.
Slovenský folklór
V slovenskom folklóre sa o človeku hovorí:
Joga
V joge je človek chápaný ako celok, ktorý sa nedelí na telo, myseľ, ducha atď.
Judaizmus
Človek podľa judaizmu je obraz Boha.
Marxizmus
marxizmus: človek je predpoklad i produkt dejín, ktorého podstatou je súhrn spoločenských vzťahov.
Novovek
V novoveku, človek je tvorca kultúry a ako taký kritérium, miera všetkých vecí.
Platonizmus stredný
Podľa stredného platonizmu, človek je odraz boha, ktorý v sebe nesie obraz boha. Obraz boha sídli najmä v ľudskom rozume ako ekvivalente logu v absolútne. Telom patrí človek do sveta hmoty. Prostredníkom, ktorý spája človeka so svetom nematriálneho rozumu i s oblasťou hmoty, je duša, ktorej patria city, myslenie i vôľa. Duša stojí vyššie ako telo, ale je nižšie ako rozum. Plní funkciu daimona, ktorý idey ako prejavy rozumu prenáša do zmyslovo-materiálnej sféry tela. Človek musí počúvať daimona – dušu, lebo mu v spojení s logom prostredníctvom rozumu ukazuje, čo je zbožný a spravodlivý život a v čom vlastne spočíva jeho konečný cieľ a konečné šťastie.
Človek je v dvojitom vzťahu so svetom: je vecou sveta a zároveň každá vec sveta má nejaký vzťah k nemu. Z tohto druhého spojenia vždy môže vyplynúť nejaké dobro alebo zlo.
Človek ako vec sveta sa riadi len teoretickým poznaním a vtedy mu nehrozí žiadne zlo, lebo tu vládne logos. Človek vo svojom vzťahu k veciam sveta potrebuje rozum, ktorého prejavom je rozvážnosť ako cnosť miery a poriadku vo vzťahoch človeka k svetu. Aj tu môže pôsobiť zlo. Aby sa človek pred ním zabezpečil musí očistiť teoretickú sféru rozumu, čím sa očisťuje aj praktický rozum a normuje celé konanie. Takého očistenie možno dosiahnuť pestovaním matematiky, astronómie a hudby, pretože tieto disciplíny vytrhávajú človeka zo sveta telesného a približujú ho k božskému logu. Takto očistený a pripravený človek sa stane mudrcom a jeho hlavnou úlohou bude služba spoločnosti, kde sloboda ľudského snaženia bude spočívať v zhode s osudmi, ktoré ľudstvu predurčil božský logos.
Sofisti
Pre sofistov je človek do istej miery autonómny, relatívne nezávislý od prírody. Ľudia si mnohé vynucujú aj proti prírode, ale i navzájom. Výsledkom dohody medzi ľuďmi sú zákony obce. Osobitosťou človeka je to, že sa postupne spolčuje a začlenením sa do celku nadobúda silu, ktorou sa presadzuje oproti prírode.
Mladší stoicizmus
Pre mladší stoicizmus je človek Syn Boží, ktorého život spočíva v službe bohu a túto činnosť tvorí presné zachovávanie božských právnych noriem a náležité správanie sa podľa nich. Človek musí milovať druhého človeka, všetci sú si rovní a rovnako slobodní. Človek je súčasťou celého kozmu a občanom sveta, jednotlivec má znaky a hodnoty kozmicko-božské, z božskej vôle uväznené v hmote. Človeku pomáha vymaniť sa z toho, čo je hmotné, a nájsť cestu k tomu, čo je božské, morálka
Obsahom každého človeka je nús.
Stoicizmus
Pre stoicizmus je človek zvlášť dôležitá bytosť vo svete, ktorej duša má materiálny charakter, pričom látka, ktorá túto dušu tvorí, je mimoriadne ušľachtilá ako čiastka všetko oživujúceho ohňa. Sídlom duše je srdce. Najdôležitejšou zložkou človeka je jeho rozum, ktorému podliehajú všetky ľudské sily a ktorý sa po smrti človeka zlučuje s rozumom sveta.
Synkriticizmus
Podľa synkriticizmu, človek je dianie, ktorého podstatou je transcendovanie a maximom kultivovanie.
Grécka tragédia
V gréckej tragédii človek svojimi rozhodnutiami, konaním spravidla prekračuje a ruší kompetenciu osudu; človek sa realizuje slobodne hľadaním pravdy, spravodlivosti, svojich práv, koná odkázaný prevažne sám na seba, bez vzorov, ktoré by mohol napodobniť. Existencia človeka je problematická, človek dostáva nový vnútorný rozmer, od určenia, čo som, po ďalšie, čím sa stávam. Človek hľadá a nachádza, vyhráva i prehráva. Je to tragické indivíduum, jeho imanentným 'osudom' je hľadanie seba – sebarealizovanie.
Podstata človeka
Podstata človeka je súhrn vnútorných trvalých vlastností človeka.
Courchaton
Courchaton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Quietus
náhľad|290px|[[Antoninián uzurpátora Quieta]] Quietus alebo Titus Fulvius Iunius Quietus (* † 261) bol uzurpátor rímskeho trónu, ktorý ovládal spolu so svojim bratom Macrianom v rokoch 260 – 261 východné provincie impéria. Jeho otcom bol správca vojenskej pokladne a dozorca nad zásobovaním Fulvius Macrianus, matkino meno je neznáme.
Magyardombegyház
Magyardombegyház je obec v Maďarsku v Békešskej župe v Mezőkovácsházskom okrese.
Quietus
Quieta a Macriana dal vyhlásiť za cisárov asi v septembri 260 ich otec. Chcel tak využiť mocenské vákuum, ktoré vzniklo po zajatí cisára Valeriána Peržanmi. Pretože obaja uzurpátori boli ešte veľmi mladí, fakticky za nich vládol tandem Macrianus Starší – Ballista (prefekt pretoriánov). Quietus a jeho brat boli v podstate len nastrčenými figúrkami.
Magyardombegyház
Má rozlohu 765 ha a žije tu 289 obyvateľov (2007).
Quietus
Potom, ako Macrianus Starší a Mladší odtiahli v roku 261 na Západ proti cisárovi Gallienovi, zostal Quietus na Východe a pod Ballistovým dozorom spravoval tamojšie provincie. Na jeseň toho roku, keď už bolo jasné, že macrianovské ťaženie proti Gallienovi stroskotalo, vtrhol palmýrsky knieža Odaenathus ku Quietovmu sídelnému mestu Emese a vyzval posádku, aby sa vzdala. Jeho príkaz najprv odmietli, neskôr však Quieta zavraždili samotní Emesania.
2. júl
Narodenia
thumb|upright|[[Carlos Menem (* 1930)]] thumb|upright|[[Štefan Bučko (* 1957)]] thumb|upright|[[Ashley Tisdalová (* 1985)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Jean-Jacques Rousseau († 1778)]]
Mercedes-Benz
thumb|Mercedes-Benz, nákladné auto z roku 1932
Mercedes-Benz je nemecká automobilka. Jej história sa začala v roku 1880 Gottlieb Daimler a Karl Benz položili základy motorizácie cestnej prepravy svojimi vynálezmi vysokootáčkového motora a automobilu, ktoré objavili nezávisle od seba. Následne v roku 1883 založil Karl Benz svoju vlastnú firmu Benz & Cie a v novembri 1890 vznikla firma Daimler-Motoren-Gesellschaft (DMG), ktorú založil Gottlieb Daimler. Obaja zakladatelia slávnej automobilky (ešte nezávislí od seba) hľadali značku pre svoje produkty, ktorá by vyjadrila jedinečnosť a gracióznosť, ktorá už vtedy patrila k ich výrobkom. Spočiatku používali svoje priezviská. Až do roku 1909, kedy ozubené koleso (používané od roku 1903) nahradil vavrínový veniec okolo mena Benz (je súčasťou znaku dodnes).
Pre firmu Gottlieba Daimlera bol zlomový prelom storočí keď začal používať úplne nové obchodné meno Mercedes. Pri zrode novej obchodnej značky pre firmu DMG hral veľkú úlohu rodák z Lipska Emil Jellinek, ktorého fascinovali autá ako také a bol jedným z prvých majiteľov automobilov od DMG (prvé dostal v roku 1897). Ako obchodník (mimochodom tiež veľký priekopník v ére začínajúceho sa automobilizmu) s dobrými vzťahmi vo vyšších kruhoch vtedajšej spoločnosti začal predávať Daimlerove autá. On sám začal na automobiloch tejto značky v roku 1899 dokonca pretekať. A práve tu sa zrodil názov (budúca značka) Mercedes. Mercedes bola dcéra Emila Jellínka a toto meno používal ako svoj pseudonym pre seba ako jazdca a neskôr aj pre svoj pretekársky tím. Zlom prišiel v roku 1900, keď Jellinek uzavrel so spoločnosťou DMG zmluvu o predaji vozidiel a motorov Daimler. Spoločnosť sa rozhodla vyvinúť nový motor, ktorý mal niesť označenie Daimler-Mercedes. Jellinekov pseudonym sa tak po prvýkrát stal značkou produktu.
Prvý automobil značky Mercedes (ešte nie Mercedes-Benz) je zároveň považovaný za prvý moderný automobil. Bol to pretekársky automobil pre Jellinka s výkonnom 35 koní a na tú dobu úžasnou radou inovácií ako bolo nízko uložené ťažisko vozidla, lisovaný oceľový rám, ľahký, vysoko výkonný motor a sendvičový chladič. Tento vtedajší zázrak na kolesách vyvinul Wilhelm Maybach, hlavný inžinier DMG.
Osobne automobily
thumb|right|logo Mercedesu
Úžitkové vozidlá
Nákladné vozidlá
Autobusy
Križiak (kľukový mechanizmus)
250px|thumb|right|Križiak parnej lokomotívy. Zľava je pripojená piestna tyč, sprava ojnica. Križiak je súčasť úplného kľukového mechanizmu. Je to kĺbové spojenie piestnej tyče a ojnice, posuvne uložené vo vedení s osou pohybu totožnou s osou pohybu piesta.
Križiak sa v kľukovom mechanizme používa z dvoch dôvodov:
Použitie
Križiaky sa najčastejšie používajú:
Kosodrevina
Kosodrevina (alebo skôr ľudovo kosodr(i)evie) môže byť:
Kosodrevina môže byť aj lokalita na južných svahoch Chopka, pozri Kosodrevina (Chopok)
Karol V. (Svätá rímska ríša)
Karol V. (* 24. február 1500, Gent, Habsburské Nizozemsko – † 21. september 1558, kláštor San Jerónimo de Yuste, Cuacos de Yuste) bol španielsky kráľ (ako Karol I. 15161556), rímskonemecký cisár (15191556), burgundský vojvoda (15061556) a arcivojvoda rakúsky (15191521).
23. augusta 1556 postúpil svojmu synovi Filipovi II. španielsky trón a svojmu bratovi Ferdinandovi cisársku hodnosť.
Vďaka novým dŕžavám, ktoré získalo Španielsko v Amerike, mohol Karol V. povedať: „Nad mojou ríšou Slnko nezapadá.“
Bol posledným cisárom Svätej ríše rímskej korunovaným pápežom. Korunovácia Klementom VII. ale už nebola v Ríme, ako to bolo nevyhnutné v stredoveku, ale v Bologni.
Životopis
Karol bol druhé dieťa Filipa Pekného, syna cisára Maximiliána I., a španielskej infantky, neskoršej kastílskej kráľovnej Jany I. Po predčasnej smrti otca, čo spôsobilo prepuknutie duševnej choroby u matky, sa stal dedičom burgundského vojvodstva, ktoré zahŕňalo najmä sedemnásť holandských provincií. V hospodársky i kultúrne vyspelom Holandsku, v mestách Gent a Brusel, bol vychovávaný u svojej tety Margaréty Habsburskej, holandskej miestodržiteľky.
V roku 1516 zomrel Karolov starý otec Ferdinand II. Aragónsky, a mladý Habsburg nastúpil na španielsky trón, aj keď zosnulý kráľ si nástup Habsburgovcov neprial. Skutočnou dedičkou Kastílska a Aragónska bola síce Karolova matka Jana Kastílska, ale tá bola kvôli svojmu duševnému stavu už dlhšie internovaná. O tri roky neskôr, po smrti Maximiliána I., bol Karol zvolený rímskonemeckým cisárom a zdedil tzv. dedičné habsburské zeme.
Rodina
V Seville sa 10. marca 1526 oženil s Izabelou Portugalskou (* 1503† 1539), dcérou kráľa Manuela I. a Márie Aragónskej
Okrem toho mal nemanželské deti:
Georgij Viktorovič Adamovič
Georgij Viktorovič Adamovič (* 1. máj 1894, Moskva, Rusko (bývalé Ruské impérium) – † 21. február 1972, Nice, Francúzsko) bol ruský básnik, literárny teoretik a kritik. Jeho tvorba bola spočiatku ovplyvnená akméizmom. V roku 1922 emigroval do Francúzska, kde sa venoval skôr literárnej kritike.
Svádhjája
Svádhjája je sanskritský výraz, ktorý znamená predovšetkým sebapoznanie, štúdium. V hinduizme znamená najmä štúdium véd a iných posvätných kníh, opakovanie véd nahlas a označuje aj védy samotné.
Nantillois
Nantillois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Škandinávia
thumb|Škandinávia
Nantillois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Škandinávia
Škandinávia je európsky región na Škandinávskom polostrove, čo je najväčší polostrov na severe Európy nachádzajúci sa medzi Barentsovým morom, Nórskym morom, Severným morom a Baltským morom, zaberá 800 tis. km². Na severe a západe hornatý, na juhu nížinatý s mnohými jazerami ľadovcového pôvodu.
Do Škandinávie sa obvykle zaraďujú predovšetkým krajiny Švédsko, Nórsko a Dánsko, niekedy aj Fínsko a Island.
Nantillois
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lypovecký rajón
thumb|Lypovecký rajón na mape Vinnyckej oblasti Lypovecký rajón ( - Lypoveckyj rajon) je rajón (okres) Vinnyckej oblasti na Ukrajine, ktorý vznikol v roku 1923. Má rozlohu 970 km² a žije tu 40 236 obyvateľov. Administratívnym centrom je mesto Lypovec. Pod mestom v júli 1941 zahynuli príslušníci slovenskej motorizovanej brigády, ktorým tu postavili pamätník.
Mestá a dediny Lypoveckého rajónu
Lypovec, Turbiv, Berestivka, Bila, Bilozerivka, Bohdanivka, Brycke, Vachnivka, Verbivka, Verňanka, Vijtivci, Vikentijivka, Hannivka, Hordijivka, Žurava, Zoziv, Zozivka, Ivaňky, Kobyľňa, Kozynci, Koňušivka, Korolivka, Kosakivka, Kosťantynivka, Kochanivka, Lozuvata, Lukašivka, Napadivka, Narcyzivka, Nova Pryluka, Nove, Oleksandrivka, Penkivka, Petrivka, Pisočyn, Popivka, Pryborivka, Rosoša, Syvakivci, Skytka, Slavna, Sobolivka, Stara Pryluka, Strutynka, Teklynivka, Trošča, Uľanivka, Choroša, Čuprynivka, Šenderivka, Ščaslyva, Jasenky, Ksaverivka, Lypovec (sídlisko), Pylypenkove, Pidlisne, Teľmana, Mala Bila, Jasenecke.
Zoznam prenosných programov
Toto je zoznam niektorých prenosných programov v rôznych kategóriach
Méhkerék
Méhkerék je obec v Maďarsku v Békešskej župe v Sarkadskom okrese.
Má rozlohu 2585 ha a žije tu 2212 obyvateľov (2007).
Pokojovice
Pokojovice je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 97 obyvateľov, z toho 54 mužov a 43 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 38,9 roka, ženy 46,6 roka).
Príslop (sedlo na Orave)
Príslop je sedlo v pohorí Oravská Magura, medzi vrchmi Príslop  a Poľana  a tvorí hranicu okresov Dolný Kubín a Námestovo. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Sedlom vedie značkovaný turistický chodník z Kubínskej hole na Budín  a Magurku, ako aj cesta I/78, vedúca z Oravského Podzámku na hraničný priechod Oravská Polhora.
Regalianus
náhľad|230px|Minca Regalianovej manželky Dryantilly Regalianus bol uzurpátor rímskeho trónu, ktorý sa asi v lete roku 260 vzbúril proti cisárovi Gallienovi v Illyriku, krátko po potlačení Ingenuovej revolty. O jeho pôvode a funkcii sa nič nevie, známe je len meno jeho manželky Dryantilly.
Trolejbusová doprava vo Słupsku
Trolejbusová doprava v poľskom meste Słupsk bola v prevádzke medzi rokmi 1985 a 1999.
Začiatky prevádzky
Projekt na vybudovanie trolejbusovej siete vo Słupsku bol vytvorený na konci 70. rokov 20. storočia. Počítal s piatimi traťami, vrátane jednej, ktorá mala viesť do 18 km vzdialeného mesta Ustka. Realizácia prvej z týchto tratí začala v máji 1985.
Prevádzka na prvej sprevádzkovanej linke, označenej písmenom A, sa začala 20. júla 1985. Na tejto linke jazdilo desať trolejbusov ZiU-9 sovietskej výroby. Počas nasledujúcich dvoch rokov sa začala prevádzka na ďalších dvoch tratiach (linky boli označené B a C). Výstavba úsekov pre linky D a E bola pre zlú finančnú situáciu zrušená. Ďalšie dodané vozidlá už boli poľskej značky Jelcz.
V 90. rokoch sa miestny dopravný podnik MZK Słupsk zameral skôr na obnovu autobusovej dopravy. Zároveň bolo vyradených všetkých 10 vozov ZiU, čo spôsobilo trolejbusovej doprave vo Słupsku problémy (nedostatok trolejbusov), takže boli často na trolejbusové linky vypravované autobusy. Práve z troch autobusov Jelcz PR110 vznikli v dielňach dopravného podniku trolejbusy typu Jelcz PR110E.
Zrušenie prevádzky
V roku 1997 vymenil MZK Słupsk s dopravným podnikom v Tychach 10 trolejbusov za rovnaký počet autobusov. Vo Słupsku tak zostalo iba osem trolejbusov, čo neumožňovalo plnú obsluhu celej trolejbusovej siete. Počas dvoch rokov ich počet klesol na päť a zároveň s tým sa objavili prvé správy o zrušení trolejbusovej dopravy vo Słupsku. Počas mája roku 1999 začala demontáž trolejového vedenia v ulici Hubalczyków. Posledné trolejbusy na linku A vyšli 18. októbra toho istého roku. Všetky tri zrušené linky boli nahradené autobusovými.
Linky
Linky v roku 1987:
Enzo Artoni
Enzo Artoni (* 27. január 1976, Buenos Aires, Argentína) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Michaél I. (konštantínopolský patriarcha)
Michaél I. alebo Micha(e)l I. alebo Michail I., zvaný Kér(o)ularios/Kér(o)ullarios/Kirul(l)arios (ℓ, lat. Michael Cerularius; * 1000 – † 1059) bol jedným z najvýznamnejších konštantínopolských patriarchov (1043–1058), ktorý sa stal hlavným byzantským protagonistom vypuknutia cirkevnej schizmy medzi východom a západom v roku 1054.
Život
Keroularios znamená obchodník s voskom. Pôvodne bol štátnym úradníkom. Zúčastnil sa však sprisahania proti cisárovi Michalovi IV. Paflagónskemu (1034–1041), ktorý ho následne nechal zavrieť do kláštora ako mnícha. Neskôr ho ďalší cisár Konštantín IX. Monomachos (1042–1055), jeho druh vo vyhnanstve, spravil patriarchom.
Vypuknutie veľkej schizmy
Michal Keroularios prejavoval veľké ambície zasahovať do politického diania a bol rozhodným zástancom nezávislosti cirkvi na svetskej moci. Počas svojho patriarchátu sa zhoršili vzťahy medzi Byzanciou a pápežskou kúriou.
V prvej polovici 11. storočia panovali medzi pápežskou kúriou a cisárskym dvorom a patriarchátom v Konštantínopole vcelku korektné vzťahy. Hlavným iniciátorom nového konfliktu sa stal práve Michal Ker(o)ularios. Roku 1052 nechal ako odvetu za snahu pápežskej kúrie získať pod svoju jurisdikciu južné Taliansko uzavrieť latinské kostoly v Konštantínopole, ktoré slúžili Varjagom z cisárskej gardy a talianskym kupcom. Na jeho podnet tak opätovne vzplanula polemika o odlišnostiach medzi východnou a západnou cirkvou v oblasti dogiem, právnej a disciplinárnej praxe. Pápež Lev IX. mal však snahu riešiť konflikt zmierlivo rovnako ako byzantský cisár Konštantín IX. Monomachos. Definitívny rozkol paradoxne nasledoval akciu, ktorá mala situáciu naopak upokojiť. Na jar 1054 prišlo do Konštantínopola pápežské posolstvo na čele s kardinálom Humbertom de Silva Candida, ktorý sa svojou ctižiadostivou a neústupčivou povahou v mnohom podobal miestnemu patriarchovi. Michal Ker(o)ularios neuznal hodnovernosť vyslancov a označil pápežov list, ktorý so sebou priviezli, za podvod, čím rokovanie na samom začiatku značne skomplikoval. Situáciu ešte skomplikoval fakt, že 19. apríla 1054 rímsky pápež Lev IX. zomrel. V bezvýchodiskovej situácii položili 16. júla 1054 pápežskí legáti na oltár v chráme Hagia Sofia exkomunikačnú bulu a odišli naspäť do Ríma. Okrem toho, že tento dokument exkomunikoval patriarchu a jeho stúpencov, obsahoval množstvo nehoráznych tvrdení o východnej cirkvi, takže sa dokonca sám cisár domnieval, že ide o patriarchov falzifikát. Verejná mienka sa postavila na patriarchovu stranu a to nútilo cisára zaujať jednoznačný postoj. Synoda zvolaná do Konštantínopola 24. júla označila pápežských legátov za exkomunikovaných a prikázala bulu slávnostne spáliť. To považovali v Ríme za konečné riešenie. Treba podotknúť, že exkomunikácie boli namierené proti konkrétnym osobám a nie cirkevným spoločenstvám, hoci neskôr sa im začal pripisovať takýto dosah. Z právneho hľadiska bola navyše celá akcia súkromnou iniciatívou Humberta da Silva Candidu, keďže po smrti rímskeho pápeža Leva IX. sa legáti stali len súkromnými osobami. Na túto skutočnosť však nebrali ohľad, hoci o smrti Leva IX. vedeli. Napriek tomu, že v danej chvíli išlo predovšetkým o osobné ambície aktérov týchto udalostí, bolo vypuknutie schizmy nevyhnutným dôsledkom po stáročiach prehlbujúcich sa rozdielov medzi východným grécko-ortodoxným a západným latinským civilizačným okruhom. Predstava o existencii jednej cirkvi sa ukázala byť fikciou, reálnu existenciu dvoch cisárstiev nasledovalo formovanie dvoch cirkevných organizácií. Na tom nič nemení skutočnosť, že súčasníci nemuseli vnímať cirkevný rozkol ako definitívny. Vzhľadom na to, že sa vtedajší dejepisci zmieňujú o týchto udalostiach len sporadicky, možno predpokladať, že pozornosť súčasníkov bola upretá k iným dramatickým udalostiam, o ktoré v tom čase nebola núdza. Veľká časť vtedajších ľudí si myslela, že rozkol je len dočasný a že ho spôsobili barbarskí nemeckí pápeži.
Michael Keroularios zomrel o niekoľko rokov neskôr vo vyhnanstve.
Pohľad z hľadiska pravoslávia
Vyššie bol uvedený rímskokatolícky pohľad na osobu tohoto carihradského patriarchu a okolnosti schizmy, pohľad z hľadiska Západu. Pravoslávni na Východe majú na osobu Michala Keroularia aj na tieto udalosti celkom odlišný pohľad. Historici pravoslávnej cirkvi tvrdia, že vnímať osobu patriarchu Michaela ako toho, kto zapríčinil rozkol, je hlboký omyl, ktorý odporuje dochovaným historickým záznamom.
Carihradský patriarcha Michael bránil svojich veriacich, ktorí boli v južnom Taliansku prenasledovaní západnou cirkvou a boli násilne latinizovaní. Tým na seba uvalil hnev pápeža, ktorý napísal do Byzancie nezdvorilý, povýšenecký a arogantný list a poslal s ním do Carihradu svojho legáta, fanatika a hrubého človeka, Humberta. V Carihrade bol prijatý so všetkými poctami. Keď legát odovzdal dosť neúctivým spôsobom patriarchovi pápežov list, patriarcha neveril, že by pápež mohol niečo tak nízke napísať, a preto vyčkával, domnievajúc sa, že ide o falošný list.
V čase prítomnosti kardinála Humberta v Carihrade sa patriarcha Michael choval veľmi pokojne a potom, čo sa legát začal správať neúctivo, tak ho patriarcha jednoducho ignoroval; s Humbertom bol ochotný rokovať na cirkevnom sneme. Zatiaľ kardinál Humbert okolo seba rozosieval urážky, šíril pamflety a napádal vážených duchovných; postupne proti sebe popudil i verejnosť. Keď bola situácia, ktorú spôsobil, už neúnosná, drzo položil na oltár chrámu Hagie Sofie bulu s útokmi, ktoré možno prirovnať k nadávkam, s pripočítaním patriarchu a všetkých, ktorí zmýšľajú rovnako ako on (čiže, ako sa následne ukázalo, celú východnú cirkev). Potom spolu s druhým legátom, ako sa píše, otriasol prach z nôh a odišiel, či skôr ušiel.
V Carihrade ihneď zvolali snem na riešenie vzniknutej situácie. Nakoniec vrátili nespravodlivo udelenú kliatbu na hlavu tých, ktorí ju vydali - čiže na pápežských legátov.
Porovnávať osobnosť patriarchu Michaela s niekým, ako bol kardinál Humbert, je podľa pravoslávnych vo svetle historických dokumentov neudržateľné.
Dôvodom rozkolu neboli osobné ambície patriarchu, ale predovšetkým narastajúce vieroučné i závažné praktické a obradové odchýlky západnej cirkvi, a zároveň narastajúce mocenské ambície pápežstva, ktoré v tej dobe už žiadalo nielen moc nad celou cirkvou, ale i moc svetskú. Rozbuškou potom bola násilná latinizácia Grékov v južnom Taliansku a list o latinských novotách, ktorý im patriarcha Michael poslal, aby ich upevnil v pravoslávnosti.
Brénod
Brénod môže byť:
Nerudova
Nerudova môže byť:
Pentóza
Pentóza je monosacharid s piatimi atómami uhlíka, so sumárnym vzorcom C5H10O5. Majú molárnu hmotnost 150,13 g/mol. Názov pentóza je odvodený od gréckej číslovky päť (penta) a charakteristickej prípony pre sacharidy -óza. Podľa prítomnosti karbonylovej skupiny rozoznávame ketopentózu (obsahuje ketónovú funkčnú skupinu, zväčša na druhom alebo treťom uhlíku) a aldopentózu (obsahuje aldehydickú funkčnú skupinu, na prvom uhlíku). Na všetkých ostatných uhlíkoch majú hydroxylovú skupinu. Podobne ako iné monosacharidy, pentózy sa vyskytujú ako lineárne alebo cyklické molekuly. Tieto formy sa vo vodných roztokoch ľahko menia jedna na druhú. Lineárna forma zvyčajne existuje len v roztoku.
Pentózy sú veľmi dôležité hlavne v biochémii. Ribóza je zložkou RNA a jej príbuzná deoxyribóza je zložkou DNA. Fosforylované pentózy sú dôležitými produktami sú pentózafosfátovej dráhy, a to hlavne ribóza-5-fosfát (R5P), ktorá sa využíva na syntézu nukleotidov a nukleových kyselín. D-Ribulóza slúži ako akceptor oxidu uhličitého pri fotosyntéze.
Aldopentóza
Aldopentózy majú tri centrá chirality a preto je možných osem rozličných stereoizomérov. Podľa vzájomnej pozície hydroxylových skupín sa označujú " D " alebo " L " (nezávisle na ich optickej aktivite). Z týchto sa v prírode nachádza len D -ribóza, D -xylóza, D -arabinóza a L -arabinóza. Lyxóza sa v prírode nevyskytuje v čistej forme.
Ketopentóza
Ketopentózy majú dva stredy chirality, preto sú možné štyri stereoizoméry. V prírode sa z týchto vyskytujú iba D -izoméry. Ketopentózy, ktoré majú karbonylovú skupinu na 3. uhlíku sú vzácne.
Cyklická forma
náhľad|116x116bod|Furanózy, cyklické pentózy, pripomínajú štruktúru tetrahydrofuránu. Cyklická forma pentóz vzniká interakciou karbonylovej skupiny s hydroxylovou skupinou na inom uhlíku, čím sa z hydroxylu stáva éterový mostík mezdi dvoma uhlíkmi. Touto intramolekulárnou reakciou vznikajú cyklické zlúčeniny, ktoré sú všeobecne označené ako furanózy, pretože pripomínajú molekulu tetrahydrofuránu. Kvôli vzniku kruhu sa karbonylový uhlík stáva chirálnym centrom, ktoré môže mať dve konfigurácie podľa polohy hydroxylovej skupiny. Každá lineárna forma pentózy môže teda vytvoriť dve cyklické formy, nazývané anoméry, ktoré sa označujú α a β.
Deoxypentózy
Dôležitou deoxypentózou je 2-deoxyribóza, ktorá má dva izoméry.
Vlastnosti
V bunke majú pentózy vyššiu metabolickú stabilitu než hexózy.
Skúšky na pentózy
náhľad|110x110bod|Furfural Najdôležitejšie skúšky na pentózy využíva premenu pentóz na furfural, ktorý následne reaguje s chromofórom. U Tollensovej skúšky na pentózy (odlišnej od Tollensovej skúšky so strieborným zrkadielkom, používaného pre zistenie prítomnosti redukujúcich cukrov) reaguje furfural s floroglucinolom, čím vzniká farebná zlúčenina. U anilínacetátového testu reaguje furfural s anilínacetátom a u Bialovho testu s orcinolom. V každom z týchto testov reagujú pentózy silnejšie a rýchlejšie než hexózy.
Timothy Creamer
Timothy John Creamer (* 15. november 1959, Fort Huachuca, Arizona, USA) bol pôvodne letec armády USA, od júna 1998 je americkým astronautom, členom oddielu kozmonautov NASA. Ako člen Expedície 22 a 23 na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) odštartoval 20. decembra 2009 do kozmu na palube Sojuzu TMA-17.
Vojak
Narodil sa vo Fort Huachuca v Arizone. Detstvo prežil v meste Upper Marlboro v Marylande, roku 1978 ukončil strednú školu v blízkom Forestville. Roku 1982 získal bakalársky titul z chémie na Loyola College v Baltimore. Potom slúžil v armáde. Roku 1992 získal magisterský titul z fyziky na Massachusetts Institute of Technology. Slúžil v kozmickom veliteľstve armády USA (Army Space Command) v Houstone. Od roku 1995 bol preložený do Johnsonovho vesmírneho strediska stále v Houstone, tu bol vedúcim skupiny testujúcej vybavenie Space Shuttle pred štartom.
Astronaut
Neúspešne sa prihlásil sa do 15. a 16. náboru astronautov NASA v rokoch 1995 a 1996. Úspech slávil až na tretíkrát, v 17. nábore prebiehajúcom v rokoch 19971998. Astronautom sa stal 4. júna 1998. Absolvoval všeobecnú kozmickú prípravu a získal kvalifikáciu letový špecialista.
Po ukončení základného výcviku naďalej pracoval v houstonskom stredisku NASA. Do posádky bol prvýkrát zaradený v februári 2007, kedy sa stal náhradníkom Timothyho Kopru, ktorý mal odštartovať na ISS v januári 2009 pri lete STS-127. Let STS-127 bol nakoniec odložený na júl 2009.
V septembri 2008 bolo oficiálne potvrdené vymenovanie Creamera do Expedície 22 so štartom na lodi Sojuz TMA-17. K stanici odštartoval s kolegami Olegom Kotovom a Sóičim Nogučim 20. decembra 2009. Po 163 dňoch pobytu vo vesmíre sa na palube rovnakého Sojuzu vrátil na Zem. Kvôli pristátiu musela stanica ISS upraviť svoju výšku a klesnúť o nižšie. Pristávací modul sa dotkol kazašskej stepi 2. júna 2010 o 3:25 UTC.
Je rozvedený, s bývalou manželkou Margaret E. Hammerovou má dvoch synov.
Čandraján-1
Čandraján-1 bola prvá indická sonda, ktorá bola vyslaná na prieskum Mesiaca. Išlo o prvú indickú družicu určenú na prieskum iného vesmírneho telesa ako je Zem. Štart sondy sa uskutočnil v roku 2008 z indického kozmodrómu Šríharikota s pomocou rakety PSLV-XL. Jej nasledovníkom bola sonda Čandraján-2.
Program misie
V prevádzke mala byť dva roky, počas ktorých sa jednak vyskúšala funkčnosť samotnej sondy a hlavne boli vykonané podrobné snímkovanie povrchu vo viditeľnej, röntgenovej, infračervenej a gama časti spektra. Misia skončila predčasne, ale splnila väčšinu vedeckých cieľov.
Sonda v sonde
V hornej časti celej sondy bola umiestnená malá (hmotnosť 29 kg) ďalšia sonda MIP, ktorá mala byť vypustená na povrch Mesiaca. Prach a vyvrhnuté horniny pri dopade boli preskúmané prístrojmi materskej sondy. Sonda MIP mala aj vlastné prístroje.
Konštrukcia
Hmotnosť sondy bola 1380 kg, udávaná vrátane dvoch pomocných rakiet a paliva. Samotná sonda mala 523 kg a tvar kocky s hranou 150 cm. Na strane boli dva slnečné panely. Mala jeden hlavný a osem pomocných motorčekov. Spojenie so Zemou sa dialo cez otočnú parabolickú anténu s priemerom 70 cm. Sonda bola vybavená výkonným počítačom.
Postup misie
20. augusta 2009 sondy Čandraján-1 a Lunar Reconnaissance Orbiter spolupracovali v rámci pokusu nájsť podpovrchový ľad na Mesiaci. Po ľade sa pátralo metódou rádiolokácie, pričom vysielač bol umiestnený na palube sondy Čandraján-1 a prijímač na sonde LRO.
28. augusta 2009 okolo 20:00 UT bolo so sondou Čandraján-1 náhle stratené spojenie, pravdepodobne kvôli problémom s radiáciou a prehrievaním aparatúry. Nasledujúceho dňa bola misia definitívne ukončená.
Mariner 5
Mariner 5 bola kozmická sonda programu Mariner, ktorá vykonala kompletné experimenty na atmosfére planéty Venuša. Štartovala 14. júna 1967 pomocou rakety Atlas Agena D 2L z kozmického strediska Cape Canaveral.
Bellegarde-sur-Valserine
Bellegarde-sur-Valserine Izernore môže byť:
Murony
Murony je obec v Maďarsku v Békešskej župe v Békésskom okrese.
Má rozlohu 3568 ha a žije tu 1347 obyvateľov (2007).
Nantois
Nantois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alan Kay
Alan Curtis Kay (* 17. máj 1940, Springfield, Massachusetts, USA) je americký informatik. Je známy najmä vďaka priekopníckej práci v oblasti objektovo orientovaného programovania a GUI využívajúcich okná. Bol jedným zo spolutvorcov programovacieho jazyka Smalltalk. Za svoju prácu v oblasti objektovo orientovaného programovania dostal v roku 2003 Turingovu cenu.
Miestokráľovstvo Río de la Plata
Miestokráľovstvo Río de la Plata (iné názvy: vicekráľovstvo Río de la Plata, miestokráľovstvo La Plata , Laplatské miestokráľovstvo , Laplatské vicekráľovstvo , Río de la Plata , La Plata ; ) bol názov posledného a zároveň najkratšie existujúceho miestokráľovstva Španielskej koloniálnej ríše v Amerike.
Osvietenské reformy sa však ukázali byť kontraproduktívne, resp. možno oneskorené, aby uspokojili požiadavky kolónii. Celá história tohto miestokráľovstva bola poznačená rastúcim domácim nepokojom a politickou nestabilitou. V rokoch 1780 až 1782 prebehlo povstanie domorodého náčelníka Túpaca Amaru II. inšpirované násilnou revoltou domorodého kmeňa Aymara v horách Horného Peru, ktoré ukázalo veľkú nechuť voči koloniálnym autoritám nielen medzi domorodou populáciou, ale aj mesticami, miešancami bielych kolonistov a domorodých Indiánov. O 25 rokov neskôr, ľudia zvaní "Criollos" (potomkovia bielych kolonistov narodení v Južnej Amerike), úspešne odrazili britský pokus obsadiť Buenos Aires a Montevideo. To podporilo ich požiadavky na autonómiu a moc, keďže španielske jednotky boli v tej chvíli neschopné zasiahnuť proti útočníkom.
V roku 1809 Criollos revoltovali proti autoritám v mestách La Paz a Chuquisaca (v súčasnosti Sucre), pričom založili vlastné vlády, nazývané chunty. Aj keď tieto pokusy netrvali dlho, poskytli teoretickú základňu pre legitimitu budúcich miestnych vlád, čo bolo potvrdené predovšetkým v roku 1810 počas tzv. Májovej revolúcie, kedy bol v Buenos Aires zvrhnutý miestokráľ Baltasar Hidalgo de Cisneros.