cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marcus Annaeus Seneca
Nedochované dielo
Podľa zmienok v práci Senecu Mladšieho jeho otec napísal i jedno historické dielo, ktoré sa zaoberalo dejinami Ríma od začiatku občianskej vojny až po jeho smrť a ktoré Seneca Mladší sám vydal. Okrem zmienok však o tomto diele nič nevieme.
Počas stredoveku boli tiež Senecovi Staršiemu neprávom pripisované niektoré práce jeho syna.
Ján Čapek zo Sán
Ján Čapek zo Sán (okolo 1390, Sány† asi 1452, Hukvaldy) bol český husitský poľný hajtman a hlavný hajtman sirotkov v rokoch 1431 – 1434.
Charakteristika osobnosti
Ján Čapek zo Sán bol považovaný za veľmi schopného poľného hajtmana a jedného z nepopierateľných vodcov husitských radikálov. Jeho schopnosti však boli trochu znehodnotené jeho osobnými vlastnosťami, z ktorých asi najvýraznejšie boli popudlivosť, panovačnosť, neuváženosť a prehnané sebavedomie.
Vojnové výpravy
V roku 1431 vytiahol v čele sirotkov a spoločne s táboritmi na Slovensko. Výprava ale nebola úspešná podľa očakávania a pretiahla sa. Zatiaľ čo táboriti odtiahli domov, sirotkovia pokračovali v ťažení južným Slovenskom. Podarilo sa im získať veľa koristi, ale pri návrate bola ich kolóna zaskočená v pochodovom tvare uhorskou jazdou a Ján Čapek zo Sán utrpel zdrvujúcu porážku. Stratil všetku korisť, vozy aj pechotu, zachránila sa iba jazda.
V roku 1434 viedol v bitke pri Lipanoch jazdu spojených síl radikálnych husitov proti koalícií umiernených husitov a katolíkov. V tejto bitke utrpeli radikáli zdrvujúcu porážku, zachránila sa iba jazda. (Niektorí historici vyčítajú Jánovi Čapkovi zo Sán, že svojím predčasným útekom zradil svojich bratov a zavinil ich porážku, ale aj z toho mála, čo vieme o priebehu bitky pri Lipanoch, sa zdá byť zrejmé, že bitka už bola stratená a zotrvanie jazdy na bojisku by viedlo iba k jej zničeniu).
Po porážke pri Lipanoch a rozpustení sirotských poľných vojsk opustil Ján Čapek zo Sán územie Čiech a vstúpil do služieb poľského kráľa. Posledné záznamy o ňom pochádzajú z roku 1445.
Allen Ginsberg
Život
Je autorom sloganu hnutia hippies - „flower power“, bol veľkým odporcom vojny vo Vietname. V roku 1965 sa zúčastnil na mierovom pochode v Berkeley, proti povolávaniu mladých Američanov do Vietnamu. Známy bol aj obhajobou práv homosexuálov.
Študoval právo na Kolumbijskej univerzite v New Yorku, kde sa stretával s predstaviteľmi neskôr vzniknutej generácie beatnikov: Williamom S. Burroughsom, Jackom Kerouacom, Nealom Cassadym a ďalšími.
V roku 1985 sa stal profesorom anglického jazyka a literatúry na Brooklyn College. So svojimi básňami vystupoval aj v Brne, Prahe a Olomouci a v 60. rokoch navštívil tiež Bratislavu. Zomrel 5. apríla 1997 na následky rakoviny pečene.
Václav Havel ho považoval za svoj vzor.
Dielo
Medzi jeho najznámejšie diela patrí: básnická zbierka Kvílenie (1956), ktorou odštartovala "literárna revolúcia" v San Franciscu, ďalej zbierky ako Kadiš a iné básne, Pád Ameriky, Dych mysle, Prázdne zrkadlo, Smrť a sláva a mnoho ďalších. Jeho diela stoja dodnes na piedestáli tvorby beatnikov.
NGC 3150
NGC 3150 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 1. februára 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Alica v krajine zázrakov (film, 2010)
Alica v krajine zázrakov je fantasy film z roku 2010, ktorý režíroval Tim Burton, scenár napísala Linda Woolvertonová a v ktorom hrajú Mia Wasikowska, Johnny Depp, Helena Bonham Carterová, Anne Hathawayová, Crispin Glover, Michael Sheen a Stephen Fry. Je to rozšírenie románov Lewisa Carrolla Alica v krajine zázrakov a Za zrkadlom. Film využíva techniku, ktorá spája hercov a animáciu.
Dej
Alicu Kingsleyovú (Mia Wasikowska) požiada o ruku Hamish Ascot, arogantný a nie príliš zvodný muž. Vtedy spozoruje zvláštneho bieleho zajaca s vreckovými hodinkami a ktorý jej ukazuje, aby ho nasledovala. Alica utečie, predstierajúc že „to prišlo príliš rýchlo“ a nasleduje zajaca ku stromu, pod ktorým sa medzi koreňmi nachádza nora. Nasleduje ho aj do nory, kde po dlhom páde sa dostane do sveta, ktorý už predtým niekedy navštívila: Krajina zázrakov. Alica si nepamätá nič z poslednej návštevy a spoznáva všetkých z tejto zaujímavej krajiny, ako slávneho Bieleho zajaca, ako aj kocúra Cheshira, Plcha, Marcového zajaca, Tweedledeeho a Tweedleduma a Šialeného klobučníka (Johnny Depp). Alice nevie nič o tom, čo zarmútilo Krajinu zázrakov, ale zistí, že po jej odchode Červená kráľovná (Helena Bonham Carterová) sa uchopila moci v Krajine zázrakov tým, že vypustila Jabberwocka, hroznú príšeru podobnú drakovi. Aby znova zvládol mier a pokoj v Krajine zázrakov, Alica musí ísť za Šialeným Klobučníkom a k Bielej kráľovnej (Anne Hathawayová) a zistiť, ako môže pomôcť Krajine zázrakov.
Podbranč
Podbranč je obec na Slovensku v okrese Senica.
Dejiny
Prvá zmienka o Podbranči pochádza približne z roku 1394, kedy je uvedená v tvare Berencz a dnešná časť Podzámok je spomenutá ako Podharath. V blízkosti zrúcaniny hradu Branč je Starý hrad vo výške 455 metrov nad morom, ktorý bol pravdepodobne osídlovaný 2500 rokov pred Kr. V obci je i nálezisko z mladšej doby kamennej z polohy Kopanica, našli sa tam kamenné pracovné nástroje pračloveka neandertálskeho typu.
Patagónia
thumb|Patagónia (oranžovou) thumb|right|Panoramatický pohľad na [[Coihaique]] thumb|Jazero [[Nahuel Huapi, pri Bariloche, Argentína]]
Patagónia je označenie pre rozsiahle územie na juhu Južnej Ameriky. Na severozápade ho ohraničujú Andy, na severe rieka Rio Colorado. Väčšina Patagónie patrí Argentíne, zvyšok Čile. Názov Patagónia pochádza zo slova patagon, ktorým Magalhães nazval miestnych obyvateľov, ktorých jeho expedícia pokladala za obrov. Dnes sa verí, že patagónci boli vlastne príslušníci kmeňa Tehuelche, s priemernou výškou 1,80m, v porovnaní s 1,55m, čo bola vtedajšia priemerná výška Španielov. .
Na východ od Ánd sa Patagónia rozkladá na juhu riek Neuquén a Colorado, a na západ od Ánd juh 39°J, okrem Chiloé Archipelago. Východ Ánd v Argentínskej časti Patagónie zahŕňa provincie Neuquén, Río Negro, Chubut, Santa Cruz a Tierra del Fuego, ako aj južné výbežky provincií Buenos Aires, Mendoza a La Pampa. Časť patriaca Čile zahŕňa južnú časť regiónu Los Lagos, a regióny Aisén a Magallanes. Nepatria sem tie časti Antarktídy, ktoré si nárokujú obe krajiny.
Geografia
Patagónia je prevažne regiónom s rozľahlými stepnými pláňami. V priehlbinách plání sa nachádzajú jazierka a jazerá poloslanej a sladkej vody. Smerom k Andám štrk ustupuje porfýrom, granitom a bazaltovým lávam, živočíchov postupne pribúda a vegetácie ubúda, a krajina získava charakteristiku flóry západného pobrežia, pozostávajúcej prevažne z južných bukov a konifer. Vysoký podiel zrážok v západných Andách a nízke teploty mora na pobreží umožňujú rast studených a vlhkých vzdušných más, ktoré prispievajú k tvorbe ľadových polí a ľadovcov. Nachádza sa tu najrozsiahlejšie ľadové pole na južnej pologuli mimo Antarktídy.
Caillouël-Crépigny
Caillouël-Crépigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Caillouël-Crépigny má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Caillouël-Crépigny má 412 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ex
Ex (lat.) môže byť:
EX môže byť:
Západoafrický frank
right|thumb|Mince right|thumb|Krajiny, v ktorých sa používa XAF
Frank BCEAO/CFA (kód ISO: XAF) je mena 8 štátov v západnej Afrike (pozri aj frank CFA). Skratka BCEAO znamená Banque Centrale des États de l'Afrique de l'Ouest („Banka štátov západnej Afriky“) - to je centrálna banka, ktorá ho vydáva - a skratka CFA v tejto súvislosti znamená Communauté Financière d'Afrique („Finančné spoločenstvo Afriky“).
Banque Centrale des États de l'Afrique de l'Ouest sídli v Dakare v Senegale a je centrálnou bankou pre 8 štátov Západoafrickej menovej a hospodárskej únie (UEMOA; Union Économique et Monétaire Ouest Africaine):
Zubrovica
Zubrovica je potok na Horehroní, v najvýchodnejšej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 6 km a je tokom III. rádu.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv smerom na východ severným úpätím Kráľovej skaly (1 690,3 m n. m.), následne sa stáča na juhovýchod. Na strednom toku sa esovito stáča a výrazným oblúkom sa ohýba na juh, pričom vteká do východného výbežku Horehronského podolia, do geomorfologického podcelku Heľpianske podolie. Tu pokračuje smerom na juhojuhozápad, sprava priberá krátky prítok vznikajúci severne od obce Telgárt a následne preteká intravilánom tejto obce. V obci priberá pravostranný prítok z oblasti Pod hoľou, tečie už smerom na juh, koryto potoka sa na krátkom úseku (cca 250 m) rozvetvuje, obe ramená podtekajú štátnu cestu č. 66 a vzápätí sa znovu spájajú. Južne od obce sa v nadmorskej výške cca 845 m n. m. vlieva do Hrona.
Anekdota (zábavný príbeh)
Anekdota (ľudová anekdota sa nazýva aj vtip) je krátky a vtipný príbeh epického žánru o skutočnej alebo vymyslenej udalosti, má neočakávaný záver s humorným vyznením - vtipnou pointou. Na rozdiel od aforizmu z nej neplynie ponaučenie. Anekdoty vznikali hlavne v 19. storočí. Anekdoty môžu byť ľudové alebo umelé.
NGC 3151
NGC 3151 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 1. februára 1886.
Reynald de Vichiers
thumb|upright|Erb Reynalda de Vichiers Reynald de Vichiers ( * ? - † 20. január 1256) bol francúzsky šľachtic a v rokoch 1250 - 1256 devätnásty veľmajster Rádu templárov.
NGC 3151
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Reynald de Vichiers
Veľmajster Rádu templárov
Do funkcie veľmajstra bol povýšený s prispením francúzskeho kráľa Ľudovíta IX., ktorému ešte ako maršal rádu pomohol zhromaždiť peniaze na výkupné Mamlukom po neúspešnej krížovej výprave do Egypta.
Blízke vzťahy s kráľom sa však dajú vystopovať už aj v skorších rokoch. Medzi rokmi 1241 a 1248 totiž Reynaud pôsobil vo funkcii preceptora Templu vo Francúzsku a pomáhal kráľovi s organizovaním križiackej výpravy do Egypta. Ešte pred tým pôsobil v roku 1240 ako preceptor v Akko.
Priateľské vzťahy s Ľudovítom IX. však netrvali večne. V roku 1252 sa totiž bez vedomia kráľa pokúsil vyjednať zmluvu s damašským sultánom, čo kráľa veľmi rozhnevalo, pretože sám vyjednával spojenectvo s egyptskými Mamlukmi práve proti Damasku. Nakoniec prinútil Reynalda a ďalších predstaviteľov rádu, aby sa mu podrobili, keď ich donútil ísť bosých stredom tábora a ospravedlniť sa veľvyslancovi damašského sultánovi, že zmluvu uzavreli bez vedomia kráľa.
Veľké permské vymieranie
náhľad|vpravo|Intenzita vymierania morských organizmov. Vymieranie na rozhraní permu a triasu znamenalo najväčší dodnes zaznamenaný úbytok druhov. Veľké permské vymieranie niekedy tiež nazývané vymieranie na rozhraní perm-trias je najrozsiahlejšie celosvetové vymieranie organizmov v histórii Zeme, ktoré nastalo pred približne 250 miliónmi rokov na prelome prvohôr a druhohôr, teda na rozhraní periód permu a triasu.
Vyhynuté organizmy
Štatisticky vymrelo 77 až 96% všetkých vodných a suchozemských druhov. Vymreli napríklad posledné trilobity, graptolity, podtriedy ľalioviek Camerata a Flexibilia, primitívne panciernaté ryby plakodermy a tŕňoplutvé akantódy. Obojživelníky podtriedy Lepospondyli a mnohé skupiny plazov. Vymieranie postihlo aj planktonické dierkavce Fusulina.
Príčiny vymierania
Vymieranie bolo zrejme spôsobené súčinnosťou viacerých doložených faktorov, ako napríklad výkyvmi salinity morí, výlevmi lávy, poklesom morskej hladiny a nedostatkom kyslíka ako v moriach tak i v atmosfére.
RSS (formát súboru)
RSS je rodina XML formátov určených na čítanie noviniek na webových stránkach a všeobecne o syndikácii obsahu.
Technológia RSS umožňuje užívateľom Internetu prihlásiť sa k odberu noviniek z webu, ktorý ponúka RSS zdroj (RSS feed, tiež RSS kanál, RSS channel). Tento zdroj sa väčšinou vyskytuje na stránkach, kde sa obsah mení a pridáva veľmi často (napríklad spravodajské servery).
Pôvodne tento formát slúžil iba na odovzdávanie aktuálnych noviniek medzi jednotlivými servermi, ktoré takto veľmi jednoducho mohli odkazovať na aktuálne články na iných serveroch.
RSS formát poskytuje obsah celého článku, príp. jeho časť, odkaz na pôvodný článok a tiež iné metadáta. Tieto informácie sa posielajú ako XML súbor nazývaný RSS zdroj, webový zdroj, RSS stream, RSS feed alebo RSS kanál.
RSS sa používa aj pri obchodovaní na burzách. Príkladom je použitie RSS pri obchodovaní emisných kvót v systéme Carbon Place.
Rôzne podoby RSS
Samotná skratka má niekoľko výkladov:
Existujú tiež ďalšie formáty s rovnakým účelom:
Použitie RSS
Software určený na prácu s RSS kanálmi sa označuje ako RSS čítačka. Môže ísť o samostatný špecializovaný program, o plugin do iného programu (obyčajne webového prehliadača alebo programu na prenos okamžitých správ "instant messaging"), táto funkcia môže byť v inom programe priamo vstavaná, prípadne môže ísť o webovú aplikáciu poskytujúcu túto funkčnosť (napr. Google Reader či NetVibes, alebo RSSTab).
Pokiaľ niektorý webový server ponúka RSS kanály, obvykle to indikuje ikonkou, ktorá vedie priamo na URL príslušného zdroja, ktorý užívateľ zadá do čítačky a tá potom zobrazí zoznam všetkých takto sprístupnených článkov (či iných odkazov). Čítačka potom pravidelne kontroluje toto URL a zobrazuje nové položky.
Základnú podporu čítania RSS kanálov v súčasnosti už poskytujú aj samotné webové prehliadače (Internet Explorer verzie 7, Mozilla Firefox verzie 2 a 3, Opera) či poštové programy (MS Outlook 2003 a 2007)
Výhody RSS
Čitateľ nemusí každodenne navštevovať všetky svoje obľúbené servery, aby zistil, či sa tam vyskytol nový článok. Toto za neho zabezpečí RSS čítačka a vďaka tomu má na jednom mieste rýchly prehľad nových článkov. Webmaster má naopak možnosť týmto spôsobom dať vedieť o novinkách užívateľom bez toho aby sa musel spoliehať na ich návštevu.
Webový portál, ktorý využíva údaje z RSS zdroja vo svojom obsahu si týmto prelinkovaním nepriamo zvyšuje svoju návštevnosť. Vyhľadávače ako Google, Seznam, Jyxo, atď. kontrolujú pravidelne platnosť odkazov, skúmajú zmeny na stránkach, atď. Toto potom indexujú do svojich databáz a tým rastie počet odkazov, ktoré smerujú na Vaše www stránky. Pri hľadaní rôznych tém sa zobrazí podľa počtu RSS odkazov umiestnených na stránkach, desiatky, stovky nových url odkazov smerujúcich na Váš webový portál. Tým rastie zákonite aj návštevnosť Vaších stránok.
Zoznam hudobných článkov/Ú
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 6 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
úd
Úd (hudobný nástroj) · Údolia a kopce
úr
Úryvok
ús
Úschovňa pohľadov · Ústav etnológie a sociálnej antropológie Slovenskej akadémie vied
út
Útok na špicu hitparády
Malatínka
Malatínka je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 10,5 km.
Prameň: v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, v časti Salatíny, na juhozápadných svahoch Ľupčianskej Magury (1 315,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 170 m n. m.
Smer toku: prevažne na sever
Geomorfologické celky: 1.Nízke Tatry, podcelok Ďumbierske Tatry, časť Salatíny, 2.Podtatranská kotlina, podcelok Liptovská kotlina, časti Ľubeľská pahorkatina a Galovianske háje
Prítoky: sprava Biela, zľava spod Prednej Magury (1 170,6 m n. m.)
Ústie: do vodnej nádrže Bešeňová západne od obce Vlachy v nadmorskej výške okolo 530 m n. m.
Obce: Malatíny
Space rock
Space rock je subžáner rockovej hudby; termín pôvodne odkazuje na väčšinou britské, progresívne a psychedelické rockové skupiny ako Hawkwind či Pink Floyd, charakteristické svojimi pomalými, dlhými inštrumentálnymi pasážami, v ktorých prevládajú elektronické organy, syntetizátory, experimentálna gitarová tvorba a vedeckofantastické alebo astronomické témy. Termín bol obnovený v 21. storočí a označuje novú vrstvu skupín ako The Flowers of Hell, Comets on Fire a Flotation Toy Warning.
Space rock v 21. storočí
Vplyvy space rocku môžu byť počuté v britských skupinách ako Radiohead, Amplifier, Oceansize, Mugstar a Muse, amerických skupinách ako 30 Seconds to Mars, Angels and Airwaves, Success & Sorrow, Lumerians, The Secret Machines, The Mars Volta a The Boxing Lesson.
Vaylats
Vaylats je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Camelin
Camelin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Vaylats
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Camelin
Poloha
Camelin má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vaylats
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Camelin
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Habarcq
Habarcq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aemilius Macer
Aemilius Macer bol rímsky básnik žijúci v 1. storočí pred Kr. Napísal tri didaktické básnické skladby, jednu o vtákoch (Ornithogonia, O pôvode vtákov), jednu o hadoch (Theriaca, O zvieratách), ku ktorej ho inšpiroval grécky básnik Nikander z Kolofónu, a jednu o rastlinách (De herbis, O bylinách). Podľa Hieronyma zomrel roku 16 pred Kr.
Rozsiahla hexametrická skladba De viribus herbarum (O účinku bylín), ktorá bola tradične pripisovaná Macrovi, je v skutočnosti stredoveká práca Oda Magdunensia, francúzskeho lekára.
Aemilius Macer býva zamieňaný s iným Macrom prezývaným Iliacus, ktorého uvádza Ovídiov katalóg básnikov. Tento Macer bol autorom epickej skladby týkajúcej sa udalostí, ktoré predchádzali Homérovej Iliade. Ovídius ho oslovuje v jednom zo svojich Listov od Pontu, ktoré boli napísané až po roku 13 po Kr., čo dosvedčuje, že tento Macer nemohol byť totožný s Aemiliom Macrom, v tej dobe dávno mŕtvym.
NGC 3152
NGC 3152 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. marca 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
DB2
DB2 pre z/OS je dostupná pod jej vlastnými licenčnými podmienkami. Začínajúc verziou 8, IBM prinesla DB2 pre z/OS a ostatné platformy navzájom zblížila (predtým tu boli významné rozdiely v SQL slovníkoch, napríklad). DB2 pre z/OS má niektoré exkluzivity – znateľné Multi-Level Security (MLS), extrémne veľké rozmery tabuliek a hardvérovo asistovaná kompresia – kvôli špecíalnemu prostrediu a požiadavkám zákazníkov. DB2 pre z/OS bola vždy známa pre jej vedúci OLTP výkon a schopnosti, a pre jej spoľahlivosť a dostupnosť podpory najdôležitejších operácii pre podnikanie, ale z/OS verzia teraz začína získavať BI črty ako aj materialized query tables (MQTs) a hviezdicovú schému. Larry Ellison z Oracle komentoval, že DB2 pre z/OS je jedna konkurenčná databáza ktorá si zaslúži obdiv a rešpekt.
Charlesov zákon
Charlesov zákon v termodynamike a fyzikálnej chémii je vzťah pre izochorický dej prebiehajúci v ideálnom plyne.
Tlak plynu pri stálom objeme sa mení priamo úmerne s jeho termodynamickou teplotou.
Inak povedané:
Medzi tlakom a teplotou existuje lineárna závislosť, za predpokladu že sa nemení látkové množstvo plynu a jeho objem je konštantný.
Rovnica
Charlesov zákon je možné vyjadriť rovnicou kde p je tlak plynu a T je jeho termodynamická teplota.
Konštanta sa označuje ako teplotná objemová rozaťažnosť.
História
Teplotnú rozpínavosť vzduchu popísal francúzsky fyzik Jacques Alexandre César Charles v roku 1787 nezávisle od Gay-Lussaca a Daltona. Tieto vzťahy boli publikované na základe Gay-Lussacovho článku, preto bývá tento zákon niekedy označovaný ako Gay-Lussacov izochorický zákon.
Havran (vrch v Tatrách)
Havran je najvyšší vrch Belianskych Tatier. Leží nad obcou Ždiar, približne severozápadne od Kežmarku. Nie je turisticky voľné prístupný.
Charlesov zákon
Pozri aj
Thermische Zustandsgleichung idealer Gase
Havran (vrch v Tatrách)
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Belianske Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie mesta Vysoké Tatry a obcí Tatranská Javorina a Ždiar. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Tatranská Javorina, severne ležia Podspády a východne obec Ždiar. Masív sa nachádza v Tatranskom národnom parku a tiež v národnej prírodnej rezervácii Belianske Tatry.
Opis
Havran leží v severozápadnej časti hlavného hrebeňa Belianskych Tatier, medzi vrchom Nový a Ždiarskou vidlou. Južne od hrebeňa prechádza dolina Zadné Meďodoly, východne od Havrana Tristárska dolina. Severne sa nachádza Nový vrch, Repisko a Javorinka , východne Žľabina , Gáflovka , Tristárskym sedlom  oddelená Ždiarska vidla  a Hlúpy , južne Jahňací štít , Kolový štít  a Kopa brán  a západne Štefan , Veľký Baboš , Malý Baboš , Muráň  a Havraním sedlom  oddelený vrch Nový. Juhozápadnú časť hrebeňa odvodňuje Meďodolský potok, smerujúci do riečky Javorinka v povodí Dunajca, rovnakým smerom odteká aj voda zo severných svahov. Na východnom úbočí pramení riečka Biela, ktorou voda odteká do rieky Poprad. Vrchol je neprístupný, preto naň nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Turisticky neprístupný vrchol s trojicou skalnatých hrebeňov je pokrytý len nízkou vegetáciou. Vďaka polohe a značnej nadmorskej výške vrcholu je viditeľná časť hlavného hrebeňa Belianskych Tatier a mnohé vrcholy Vysokých Tatier, pri vhodných podmienkach aj Volovské vrchy, Branisko, Bachureň, Čierna hora, Čergov, Levočské vrchy, Pieniny, Spišská Magura a Oravské Beskydy, ako aj mnohé vrchy južného Poľska.
Prístup
Havran patrí do národnej prírodnej rezervácie Belianske Tatry, a preto je už od roku 1978 turisticky neprístupný. Jediný turistický chodník v okolí je modro značená trasa z Tatranskej Javoriny cez Zadné Meďodoly a Kopské sedlo do Tatranských Matliarov. Neďaleko je aj náučný chodník Monkovou dolinou, ktorá vystupuje na hrebeň v Širokom sedle.
Grattius
Grattius bol rímsky básnik žijúci v Augustovej dobe. Je autorom drobnej náučnej básne Cynegetica (O love), z ktorej sa dochovalo sotva 500 hexametrov. Pretože sa často zmieňuje o meste Falerii, býva považovaný za rodáka z tohoto miesta a označovaný niekedy aj ako Grattius Faliscus.
O Grattiovi sa v svojich Listoch od Pontu zmieňuje aj Ovídius.
Jednašeska ftvojom klube
Jednašeska ftvojom klube je EP bratislavskej skupiny H16 vydané pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk. EP je k dispozícii aj vo vinylovej verzii, kde sa nachádzajú na jednej strane tri skladby a na druhej ich hudobné podklady bez rapu. O hudobné produkcie sa postarali Grimaso, Jazzy, Opak, Otecko a Vec. Majk Spirit vtedy pôsobil pod umeleckým menom Dylema a Otecko pod menom Kardinál Korec.
Kristián IX.
Kristián IX. (* 8. apríl 1818, Schleswig, Nemecko – † 29. január 1906, Kodaň, Dánsko) bol dánsky kráľ od roku 1863. Bol prezývaný svokor Európy. Pochádzal zo šlezvicko-holštajnsko-sonderbursko-glücksburskej dynastie, vedľajšej vetvy dynastie Oldenburgovcov.
Životopis
Narodil sa na zámku Gottorf v Schleswigu ako štvrtý syn vojvodu Fridricha Vilama Šlezvicko-holštýnsko-sonderbursko-glücksburského a hesenskej princeznej Lujzy Karolíny. Po matke bol spriaznený s Frederikom V. a ďalšími európskymi panovníckymi domami, nebol však v priamej následníckej línii na trón žiadneho z nich.
Študoval na vojenskej akadémii v Kodani. Po nevydarených pytačkách s Viktóriou, britskou kráľovnou, uzavrel 24. apríla roku 1842 manželstvo s nemeckou princeznou Lujzou Hesensko-kasselskou, neterou dánskeho kráľa Kristiána VIII.
Následník dánskeho trónu
Keďže následník kráľa Kristiána VIII., neskorší kráľ Frederik VII., nemal mužských potomkov, uzákonil Kristián VIII. podľa zásad agnaticej primogenitúry, že následníkom sa stal Kristián z vedľajšej vety Oldenburgovcov z dynastie Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg. K výberu práve princa Kristiána prispelo najmä to, že on i jeho manželka Lujza boli v priamej následníckej línii dánskeho trónu: Kristián bol vnukom Frederika V. (synom jeho dcéry Lujzy), Lujza Hesensko-Kasselská bola pravnučkou Frederika V. a vnučkou posledného dánskeho kráľa v mužskej línii, Kristiána VIII. (syn mladšieho syna Frederika V. z druhého manželstva, Frederika Dánskeho). Lujza bo síce vo svojich nárokoch na dánsky trón až po svojej matke Lujze Šarlote (dcéra Frederika Dánskeho), tá sa ich však 18. júla v roku 1851 v Kodani za prítomnosti svojho brata Frederika Ferdinanda a ministrov zahraničných vecí a spravodlivosti slávnostne vzdala v jej prospech. Lujza sa ich potom obratom vzdala v prospech svojho manžela, ktorý potom po smrti Frederika VII. 15. novembra 1863 nastúpil na dánsky trón.
Vláda
Kristián musel riešiť rad kríz spôsobených bojom medzi liberálnymi a konzervatívnymi silami o kontrolu Ríšskeho snemu. Kristián sa staval na stranu konzervatívnej vlády, so svojim ministrom Estrupom vládol prostredníctvom kompromisov až do roku 1894. Po triumfe Agrárnej strany v roku 1901 dovolil tejto strane zostaviť novou vládu.
Jeho panovanie bolo v znamení ekonomického rozvoja krajiny vo všetkých oblastiach – rozvíjal sa priemysel i intenzívne poľnohospodárstvo (rastlinná aj živočíšna výroba).
Zomrel na zámku Amalienborg v Kodani a je pochovaný v katedrále v Roskilde, mieste posledného odpočinku dánskej kráľovskej rodiny.
Deti
V manželstve s Lujzou Hesensko-Kasselskou sa narodilo šesť detí:
Vďaka tomu, že jeho deti uzavreli manželstvá s členmi významných európskych vládnucich rodov a ich deti obsadili ďalšie tróny, býva nazývaný svokor Európy.
Hans Jürgen Eysenck
náhľad|Hans Jürgen Eysenck Hans Jürgen Eysenck (* 4. marec 1916 – † 4. september 1997) bol britský psychológ nemeckého pôvodu. Zameriaval sa na experimentálnu psychológiu, psychopatológiu a závislosti.
V čase pred svojou smrťou bol najčastejšie citovaným súčasným psychológom vo vedeckých časopisoch.
Havraník (prítok Hrona, Šumiac)
Havraník je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku 5,9 km a je tokom III. rádu.
Prameň
Pramení v Nízkych Tatrách, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Kráľovej hole (1 946,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 580 m n. m.
Kravica (vodopády)
thumb|Pohľad na vodopády thumb|Vodopády z údolia rieky Trebižat Kravica sú vodopády, ktoré sa nachádzajú na rieke Trebižat v Bosne a Hercegovine, asi 10 km od pútnického mestečka Medžugorie, pri obci Gornji Studenci, južne od Mostaru. Sú viac ako 120 metrov široké a 28 metrov vysoké a patria medzi obľúbené výletné miesta Chorvátov, Bosniakov, no aj dovolenkárov z blízkej Makarskej riviéry.
Smile (Avril Lavigne)
„Smile“ je pieseň kanadskej speváčky a skladateľky Avril Lavigne. Pieseň napísala Lavigne spolu so skladateľmi Maxom Martinom a Shellbackom, ktorí ju aj produkovali. Pieseň sa začala hrať v rádiách od 11. apríla 2011. Je to druhý singel zo štvrtého albumu Avril Lavigne Goodbye Lullaby.
Príprava
Avril Lavigne sa na svojom twitteri spýtala fanúšikov ktorá pieseň by mala byť ďalší singel z albumu Goodbye Lullaby. Požiadala ich aby si vybrali medzi „Push“ a „Smile“. Avril neskôr oznámila, že ďalší singel bude "Smile". Speváčka a jej vydavateľstvo RCA oznámili, že pieseň bude uvedená v poľskom rádiu v apríli 2011. Hudobné video sa na YouTube objavilo 18. mája 2011.
Externé odkazy
Videoklip "Smile" na YouTube
Mohamed
Mohamed (iné mená: Muhammad [v spisovnej arabčine: محمد - Muhammad], Posol Boží, rasúl Alláh/iný prepis: rasúlu-lláh [t.j. doslova: posol Boží] ; dlhý tvar mena Muhammad pozri nižšie; * asi 570, Mekka – † 8. jún 632, Medina) je zakladateľ a prvý organizátor islamu. Je autorom myšlienok, ktoré jeho žiaci a nasledovníci zosumarizovali v knihách ( knihy hadísov ). Mohamed je posledný prorok islamu a moslimovia ho považujú za posledný krok zjavovania monoteistického náboženstva. Predchádzali mu okrem iných proroci Adam, Abrahám, Mojžiš a Ježiš.
Prehľad
Predpokladá sa, že Muhammad Ibn Abd Alláh bol obchodníkom, ktorý, vzhľadom na svoju prácu, bol široko scestovaný. Rané moslimské zdroje podávajú správu o tom, že okolo roku 610, keď mal Mohamed približne štyridsať rokov, mal počas meditácie v jaskyni neďaleko Mekky videnie. Sám Mohamed svojim súkmeňovcom opísal svoju skúsenosť ako návštevu Archanjela Gabriela, ktorý mu prikázal zapamätať si a recitovať verše, neskôr usporiadané do Koránu. Gabriel sa mu mal zjaviť, pretože si ho Alah (Boh) vybral ako posledného proroka pre ľudstvo. Neskôr rozvinul svoje poslanie proroka verejným prednášaním o striktnom monoteizme a predvídaním Súdneho dňa pre hriešnikov a neveriacich modloslužobníkov, akými boli napríklad členovia jeho kmeňa a jeho mekkskí susedia. Mohamed bol úspešným náboženským i politickým vodcom. Nezavrhol úplne judaizmus a kresťanstvo – dva ďalšie monoteistické systémy, známe v Arábii už skôr – tvrdil, že bol Bohom poslaný, aby zdokonalil a dokončil ich učenie. Medzi niektorými ľuďmi získal rýchlo svojich stúpencov, napriek tomu, že väčšina jeho učenie spočiatku zamietala, pokladajúc ho za podvodníka a klamára. V roku 622 bol prinútený k úteku z Mekky (takzvaná hidžra) a usadil sa spolu so svojimi stúpencami v meste „Jatrib“ (dnes známom ako Medina), čo mu umožnilo stať sa vodcom prvej otvorenej moslimskej komunity. Nasledovala vojna medzi Mekkou a Medinou, v ktorej nakoniec moslimovia zvíťazili. Vojenská organizácia, ktorá získala skúsenosti z týchto potýčok, sa stala základom k dobytiu ostatných arabských pohanských kmeňov. V čase Mohamedovej smrti už bola Arábia zjednotená novým náboženstvom a prebehlo aj niekoľko výprav na sever, smerom k Sýrii a Palestíne.
Islamská ríša, pod vedením Mohamedových bezprostredných nástupcov, sa rozšírila do Palestíny, Sýrie, Mezopotámie, Perzie, Egypta, Severnej Afriky (Maghreb) a Španielska. Neskoršie výboje, obchodné kontakty moslimov s nemoslimami a misijná činnosť rozšírili islam do veľkej časti sveta.
Pramene týkajúce sa Mohameda
Nám dostupné zdroje o Mohamedovi sú predovšetkým Korán, biografie zvané síra a zbierky hadít (hadís). Korán síce nie je Mohamedovým životopisom, napriek tomu poskytuje niektoré informácie o jeho živote. Najstaršími zachovanými životopismi sú Život Božieho apoštola od Ibn Isháka (z roku 768), editovaná Ibn Hišámom (833) a Mohamedov životopis od Al-Wákidího z roku 822. Ibn Ishák spísal svoje dielo približne 120 až 130 rokov po Mohamedovej smrti. Posledný zdroj, ktorý predstavujú zbierky hadít, nie sú – rovnako ako Korán – skutočnými životopismi. Sú to príbehy o slovách a činoch Mohameda a jeho spoločníkov.
Niektorí skeptickí bádatelia (Goldhizer, Schacht, Wansbrough, Cook, Crone, Rippin, Berg a ďalší) majú silné pochybnosti o pravdivosti týchto zdrojov, špeciálne zbierok hadít. Ich argumentom je, že v dobe, keď boli zozbierané ústne tradície, boli moslimské komunity roztrieštené na rivalské sekty a rôzne myšlienkové školy. Každá zo siekt a škôl mala svoje vlastné, často protikladné tradície toho, čo Mohamed a jeho spoločníci vykonali a povedali. Počet tradícií narastal a moslimskí učenci vyvinuli značné úsilie za očistenie od príbehov, ktoré považovali za podvrhnuté. Tradicionalisti sa spoliehajú na úspech ich snažení, skeptici usudzujú, že táto otázka musí byť znovu otvorená použitím moderných metód.
Moslimskí a rovnako aj nemoslimskí bádatelia súhlasia, že v zbierkach hadít je veľa neautentických tradícií zameraných na Mohamedov život. (Pravdaže, väčšina týchto tradícií je moslimskými klerikálnymi autoritami považovaná ako „slabá“, iba pár zbierok hadít sa berie ako vierohodné – „sahíh“). Veľmi malá menšina, zvaná koránisti, považuje všetky zbierky hadít za nevierohodné.
Mohamedov rodokmeň
Podľa tradície, Mohamedov pôvod siaha späť až k Adnanovi, ktorého severní Arabi považovali za svojho spoločného predka. Adnan by mal byť zas potomkom Ismáíla (Išmaela), syna Ibráhíma (Abraháma). Mohamedov rodokmeň môže byť vyjadrený aj jeho vlastným, rozšíreným menom, v ktorom arabské slovo ibn znamená syn (v zátvorkách sú uvedené alternatívne mená ľudí s dvomi menami):
Muhammad ibn Abd Alláh ibn Abd al-Muttalib (Šajba) ibn Hášim (Amr) ibn Abd Manáf (al-Mugira) ibn Kusajj (Zajd) ibn Kiláb ibn Murra ibn Ka'b ibn Lu'ajj ibn Gálib ibn Fihr (Kurajš) ibn Málik ibn an-Nadr (Kajs) ibn Kinána ibn Chuzajma ibn Mudrika (Ámir) ibn Iljás ibn Mudar ibn Nizár ibn Ma'add ibn Adnán atď.
Mohamedovo priezvisko bolo Abú al-Kásim - „otec Kásima“, po narodení jeho len krátko žijúceho prvého syna.
Detstvo
Mohamed sa narodil do zámožnej rodiny (pochádzajúcej z rodu Hášimovcov, málo významnej vetvy kmeňa Kurajšovcov), usadenej v severoarabskom meste Mekka. Niekto určuje jeho narodenie na 20. apríl 570, šiiti veria, že to bol 26. apríl a niekto posúva rok narodenia až na 571; tradícia ho umiestňuje do Roku slona. Mohamedov otec Abdulláh (Abd Alláh) zomrel ešte pred jeho narodením, takže malý chlapec bol vychovávaný svojím dedom z otcovej strany, Abd al-Muttalibom. Tradícia vraví, že bol ako dieťa odovzdaný beduínskej dojke menom Halíma, pretože sa verilo, že púštny život je pre deti bezpečnejší a zdravší. V šiestich rokoch Mohamed stratil matku menom Ámina a v ôsmich aj svojho deda. Z toho dôvodu Mohamed prešiel do starostlivosti svojho strýka Abú Táliba, nového vodcu Hášimovcov.
Mekka bola prosperujúcim komerčným centrom, z veľkej časti vďaka kamennej svätyni zvanej Kába, ktorá slúžila mnohým rôznym modlám a bôžikom. Obchodníci z najrôznejších kmeňov mohli počas pútnickej sezóny navštevovať Mekku a v bezpečí obchodovať, pretože v tom období boli všetky medzikmeňové konflikty zakázané.
Už ako mladík začal Mohamed sprevádzať svojho strýka na obchodných cestách do Sýrie. Stal sa tak na pomery svojej doby veľmi scestovaným a znalým cudzích pomerov.
Stredné roky
Jednou z Mohamedových zamestnávateliek bola Chadídža, zámožná, vtedy štyridsaťročná vdova. Mladý, dvadsaťpäťročný Mohamed na ňu natoľko zapôsobil, že mu roku 595 ponúkla manželstvo. Až touto svadbou sa z neho stal zámožný muž. Podľa arabských zvykov totiž dedili iba prvorodení, preto Mohamed nezískal žiadne dedičstvo ani po svojom otcovi, ani po starom otcovi (dedovi).
Ibn Ishák zaznamenáva, že Chadídža Mohamedovi porodila päť detí – jedného syna a štyri dcéry. Všetky ich deti sa narodili ešte predtým, než Mohamed začal kázať islam. Syn Kásim zomrel ako dvojročný. Mohamedove dcéry sa pravdepodobne volali Zajnab, Rukajja, Umm Kultúm a Fátima. Šiiti tvrdia, že Mohamedova je iba dcéra Fátima, a že ostatné dievčatá sú buď Chadídžine deti z predchádzajúceho manželstva, alebo deti jej dcéry.
Prvé zjavenie
Mohamed zvykol veľa premýšľať. Bežne trávil noci meditovaním v jaskyni Hirá blízko Mekky. Okolo roku 610 mal počas meditácie videnie Archanjela Gabriela a počul hlas, ktorý mu, podľa Koránu, oznámil toto: „''Prednášaj v mene Pána svojho, ktorý stvoril človeka z kvapky priľnavej! Prednášaj, veď Pán Tvoj je nadmieru štedrý, ten, ktorý naučil perom, naučil človeka, čo ešte nepoznal.''“ (Korán 96:1-5).
Toto prvé zjavenie Mohameda silne rozrušilo, ale jeho žena Chadídža ho uistila, že išlo o pravdivú víziu a stala sa jeho prvým stúpencom. Čoskoro ju nasledoval Mohamedov desaťročný bratranec Alí ibn Abú Tálib a Abú Bakr, ktorého sunniti vyhlasujú za najbližšieho Mohamedovho priateľa.
Až do svojej smrti Mohamed prijímal časté ďalšie zjavenia, jednako len je tu pomerne veľká medzera medzi prvým zjavením a ďalšími. Toto ticho ho znepokojovalo, dokonca sa obával o svoje duševné zdravie, a to až do zjavenia súry 93 (Denný jas), ktorého slová mu priniesli povzbudenie a uistenie.
Okolo roku 613 Mohamed začal šíriť svoje slovo medzi ľuďmi. Väčšina ľudí, ktorí ho počuli, ho jednoducho ignorovala, časť sa mu vysmiala. Napriek tomu mu niektorí uverili a pripojili sa k jeho nepočetnej skupine.
Odmietnutie
Ako sa počet Mohamedových prívržencov zvyšoval, začínal byť nebezpečným pre miestne kmene a vládcov mesta. Koniec koncov ich bohatstvo spočívalo v Kábe, svätostánku mnohých rôznych bohov, ústrednom mieste duchovného života Mekky. Ak by zavrhli svoje modly, ako kázal Mohamed, znamenalo by to koniec pútnikom, obchodu a nakoniec aj ich bohatstvu. Jeho kritika mnohobožstva bola zvlášť útočná voči jeho vlastnému kmeňu Kurajšovcov, pretože práve oni boli strážcami Káby. Mohamed bol spolu so svojimi stúpencami prenasledovaný. Niektorí z nich ušli do Abesínie (dnešnej Etiópie) a založili tam malú kolóniu.
Niekoľko súr pochádza z tohoto obdobia a ukazuje vtedajšiu situáciu – napríklad súra 111. (názov je Zhyňte či Palmové vlákna), 104. (Ohovárač), 19. (Mária), 21. (Proroci), 109. (Neveriaci) a 80. (Zamračil sa). Vtedy sa odohral aj príbeh tzv. Satanských veršov. Tie mali obsahovať ústupok voči mekkskému polyteizmu, pretože v nich bola zahrnutá možnosť príhovoru „nižších bohov“ u Alaha. To by Mohamedovi umožnilo zachovať mier so svojimi susedmi, jednako ale tieto verše Mohamed neskôr odvolal a vyhlásil ich za Satanovo vnuknutie. Neskôr boli taktiež rozpracované teórie veršov zrušených a zrušujúcich. Niektorí bádatelia však pochybujú, že tieto verše vôbec boli súčasťou Koránu a moslimovia spochybňujú vierohodnosť tohto príbehu. Pri tom všetkom sa príbeh objavuje už veľmi skoro a nie je pravdepodobné, že by si bezprostrední následníci Mohameda takýto prejav slabosti Proroka vymysleli.
Roku 619 zomiera Mohamedova žena Chadžídža aj strýko Abú Tálib – tento rok je známy ako „rok trúchlenia“. Nový vodca Mohamedovho klanu zrušil ochranu nad jeho strýkom. Moslimovia boli nútení trpieť, znášať hlad a prenasledovanie.
Isrá a Mirádž
Okolo roku 620 mal Mohamed podniknúť nočnú výpravu na Isru a Mirádž. Isrá je arabský výraz pre údajnú zázračnú nočnú púť z Mekky do Jeruzalema, presnejšie na vrch Mešita al-Aksá, odkiaľ mal vystúpiť na Nebesia, navštíviť raj a peklo a prehovoriť s Alahom a staršími prorokmi.
Hidžra
Do roku 622 sa život v malej mekkskej moslimskej komunite stával nielen ťažším, ale aj nebezpečnejším. Moslimská tradícia hovorí o niekoľkých pokusoch o Mohamedovu vraždu. Mohamed sa teda rozhodol emigrovať do Mediny (vtedajší Jatrib), veľkej poľnohospodárskej oázy, kde už žilo isté množstvo moslimských konvertitov. Rozbitím spojenia so svojím vlastným kmeňom Mohamed demonštroval, že rodinná a kmeňová lojalita je nepodstatná v porovnaní so zväzkom islamu, čo bola v Arábii roztrieštenej na kmeňovú spoločnosť revolučná myšlienka. Hidžra, teda emigrácia do Mediny, sa stala počiatkom islamského kalendára. Samotný výraz doslovne znamená „prerušenie kmeňových a rodových zväzkov a nadviazanie nových“.
Mohamed do Mediny prišiel ako sprostredkovateľ, pozvaný kvôli vyriešeniu krvnej pomsty medzi arabskými frakciami Aws a Chazradž. To sa mu skutočne podarilo tým, že obidve znepriatelené skupiny zjednotil do svojej moslimskej komunity a zakázal krvnú pomstu medzi moslimami. Medina bola pri tom všetkom aj domovom niekoľkých židovských kmeňov (hoci otázkou ostáva, či išlo o etnických Židov). Mohamed dúfal, že ho uznajú aj za svojho proroka, no nestalo sa tak. Naopak Židia jeho učenie spochybňovali, pre rozpory medzi jeho učením a ich Písmom svätým. Niektorí akademickí historici sa domnievajú, že už v tom čase Mohamed stratil nádej, že sa mu podarí získať Židov ako nasledovníkov alebo spojencov, a tak zmenil kiblu, smer moslimských modlitieb, od pôvodného chrámu v Jeruzaleme ku Kábe v Mekke.
Nemoslimskí osadníci na moslimskom území bývali zvyčajne skôr zdanení, ako vypovedaní. Mohamed totiž navrhol dokument, ktorý dnes poznáme ako „Medinská konštitúcia“ (cca. 622 – 623), kde vyložil pravidlá, podľa ktorých môžu rozdielne frakcie, a špeciálne Židia, žiť v novom Islamskom štáte. V tomto systéme mali Židia a ostatné „Národy Knihy“ povolené udržať si svoje náboženstvo dovtedy, kým budú platiť poplatok. Tento systém predurčil ďalšie vzťahy medzi moslimami a neveriacimi a stal sa tak základom budúcej stability moslimských kalifátov. V svojej dobe bola Islamská ríša tolerantnejšia ako ďalšie dve veľké mocnosti v regióne – Byzantská a Sasádovská ríša, ktoré aktívne vystupovali nepriateľsky voči všetkým ostatným náboženstvám aj proti štátom podporovanému ortodoxnému kresťanstvu, respektíve zoroastrizmu.
Vojna
Vzťahy medzi Mekkou a Medinou sa rýchlo zhoršovali (pozri 2. súra; Krava). Mekkčania skonfiškovali všetok majetok, ktorý v Mekke moslimovia zanechali. Naproti tomu Mohamed uzavrel dohody o aliancii a vzájomnej pomoci s okolitými susedmi.
Mohamed sa uchýlil k nájazdom na karavány smerujúce do Mekky. Napádanie karaván bola stará arabská tradícia, neskorší moslimovia ospravedlňovali tieto útoky reálne existujúcim vojnovým stavom medzi Mekkčanmi a moslimami. Bádatelia tiež môžu dodať, že to bola pre moslimov otázka prežitia, pretože im v Medine nepatrili žiadne pozemky a bez prepadov by sa museli spoľahnúť na dobročinnosť.
V marci roku 624 viedol Mohamed približne 300 vojakov pri prepadnutí mekkskej obchodnej karavány. Mekkčania sa úspešne ubránili a rozhodli sa, že uštedria Medinčanom lekciu a vyslali proti nim malú armádu. 15. marca 624 prišlo neďaleko miesta zvaného Badr k bitke. Hoci mala Mekka presilu asi 800 k 300 vojakom, moslimovia zvíťazili, zabili najmenej 45 Mekkčanov a asi 70 ich zajali pre výkupné. Moslimov zomrelo iba 14. Táto bitka je počiatkom veľkých moslimských vojenských úspechov.
Mohamed ako zjednotiteľ
Moslimom sa víťazstvo pri Badre javilo ako božská obhajoba Mohamedovho proroctva. Víťazstvo upevnilo Mohamedovu pozíciu natoľko, že si mohol dovoliť po niekoľkých menších potýčkach a porušeniach dohody ohrozujúcich bezpečnosť Mediny vyhostiť židovský klan Banú Kajnuká’. V podstate všetci ostatní Medinčania konvertovali a Mohamed sa tak stal de facto vládcom mesta.
Mohamedova dcéra Fátima sa vydala za Alího. Podľa sunnitov sa jeho ďalšia dcéra vydala za Utmána. Každý z týchto mužov sa v neskorších rokoch stal následníkom Mohameda a politickým vodcom Mediny. Tak sú prví štyria kalifovia spojení s Mohamedom pokrvne, manželskými zväzkami, alebo obojím. Sunniti považujú týchto kalifov za „Rášidún“, teda „Správne vedených“.
Pokračujúci boj
V roku 625 tiahol mekkský generál Abú Sufján s 3000 mužmi proti Medine. Nasledujúca bitka pri Uhude sa odohrala 23. marca a skončila patom. Mekkčania ohlásili víťazstvo, ale sami stratili príliš veľa mužov na to, aby moslimov prenasledovali do Mediny.
V apríli 627 Abú Sufján viedol ďalšiu silnú armádu proti Medine. Lenže Mohamed nechal vybudovať okolo Mediny priekopu a vďaka tomu úspešne mesto ubránil v tzv. Priekopovej vojne. Veľa moslimov verilo, že Abú Sufjánovi pomáhali niektorí Medinčania, konkrétne židovský kmeň Banú Kurajz'a. Ihneď po odvrátení hrozby zo strany Mekkčanov sa moslimovia obrátili proti tomuto kmeňu. Potom, ako ich porazili, všetkých mužov a jednu ženu popravili z rozhodnutia Sa’d ibn Muáda, ktorého si sami Židia vybrali ako arbitra. Zostávajúce ženy a deti vzali do otroctva, alebo ako rukojemníkov. Kritici islamu toto považujú za nespravodlivé, moslimovia veria, že to bolo nevyhnutné. Následne po Bitke pri priekope boli moslimovia schopní, prostredníctvom konverzií a dobytí, rozšíriť svoju vládu do okolitých miest a kmeňov.
Dobytie Mekky
Roku 628 už bola pozícia moslimov natoľko silná, že sa Mohamed rozhodol vrátiť do Mekky, nateraz ešte iba ako pútnik. V marci sa vydal na cestu, sprevádzaný 1 600 mužmi. Po vyjednávaní bola uzatvorená dohoda na hraniciach mesta Al-Hudajbíja. Mohamed síce nemal dovolené dokončiť svoju púť v tomto roku, jednako ale malo byť nepriateľstvo ukončené a moslimom malo byť povolené vykonať púť v nasledujúcom roku. Táto dohoda však platila iba dva roky a v roku 630 prepukla vojna znova. Mohamed pochodoval na Mekku s obrovskou armádou, v počte okolo 10 000 mužov. Mekkčania, v túžbe uzmieriť sa so silnými moslimami a v úsilí znovu získať lukratívne kmeňové aliancie, sa poddali bez boja. Mohamed na revanš sľúbil všeobecnú amnestiu (z ktorej však boli niektorí špecifikovaní ľudia vylúčení). Väčšina Mekkčanov konvertovala na islam a Mohamed zničil modly v Kábe. Od toho času mala byť púť moslimskou púťou a svätyňa moslimskou svätyňou.
Zjednotenie Arábie
Kapitulácia Mekky a porážka aliancie nepriateľských kmeňov pri Hunajne priviedla väčšiu časť arabského sveta pod Mohamedovu autoritu. Tá nebola podopretá žiadnou formálnou vládou, napriek tomu, ako sa sám rozhodol, vládol prostredníctvom osobných vzťahov a kmeňových zmlúv. Do svojej smrti roku 632, Mohamed ustanovil svoju vládu nad celým Arabským polostrovom. Moslimovia boli úplne dominantnou silou v Arábii a väčšina ostávajúcich kmeňov a štátov sa podrobila Mohamedovi.
Mohamed ako bojovník
Väčšinu zo svojich 63 rokov života bol Mohamed obchodníkom, potom prorokom. Meč vo svojom živote podvihol až neskoro, bojovníkom bol iba desať rokov. Veľa kritiky bolo na neho namierenej za účasť na prepadávaní karaván a na dobyvačných vojnách. Kritici vravia, že jeho vojny zašli ďaleko za hranicu sebaobrany. Moslimskí komentátori naopak argumentujú, že bojoval jedine pre obranu svojej komunity proti Mekkčanom, a že zdôrazňoval ľudské pravidlá vedenia vojny.
Mohamedov rodinný život
Od roku 595 do 619 mal Mohamed iba jednu manželku – Chadídžu. Po jej smrti sa oženil s Áišou, a ďalej s Hafsou. Neskôr sa oženil ešte s ďalšími manželkami, celkom s jedenástimi (9 alebo 10 žijúcich v čase jeho smrti). Niektorí vravia, že sa tiež oženil s otrockou dievkou menom Márija al-Kibtíja, iné zdroje to však zamietajú.
Jeho manželstvo s Áišou je dnes často kritizované, pretože podľa tradičných zdrojov mala v čase svadby iba deväť rokov. V tomto veku s ňou mal taktiež pohlavný styk. Kritici poukazujú na jeho manželstvo s exmanželkou svojho adoptovaného syna a na porušenie koránskeho zákazu mať viac ako štyri manželky.
Mohamedovi spoločníci
Výraz „spoločník“ určuje každého, kto spĺňa tri podmienky. Po prvé, musí to byť Mohamedov súčasník. Po druhé, musel aspoň raz vidieť alebo počuť Mohamedov prejav. A po tretie, musel konvertovať na islam. Spoločníci sú zodpovední za prednesenie „hadítu“, každý „hadít“ musí mať na začiatku niektorého zo spoločníkov. Okrem zoznamu, uvedeného tu, je samozrejme ešte veľké množstvo iných.
Mohamedova smrť
Mohamed zomrel okolo poludnia v pondelok 8. júna 632 po krátkej chorobe v Medine. Mal 63 rokov. Podľa šiítského islamu mal Mohamed určiť svojho nevlastného syna Alího za svojho nástupcu na verejné kázanie v Gadír al-Chumm (Chom). Jednako ale Abu Bakr a Umar intrigami vytlačili Alího a vodcom, čiže kalifom, urobili Abú Bakra. Väčšina sunnitov toto spochybňuje a vraví, že sa komunita radila a slobodne zvolila Abú Bakra, ktorý bol jedným z popredných následníkov Mohameda. Určite sa tak stalo a Abú Bakr sa stal novým vodcom. Väčšinu svojho krátkeho vládnutia strávil potlačovaním vzbúrených kmeňov.
So zjednotením Arábie sa moslimovia začali rozhliadať smerom von a začali dobývanie, ktoré malo prípadne zjednotiť celý Stredný východ pod vládu kalifov.