cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lyoness
Nepriehľadný obchodný model viedol k početným súdnym konaniam a vyšetrovaniam proti spoločnosti. V Nórsku bola Lyoness zakázaná, pretože išlo o „nelegálnu pyramídovú hru“. Aj v Taliansku protimonopolný úrad rozhodol, že Lyoness je pyramídový systém a udelil spoločnosti pokutu vo výške 3,2 milióna eur.
Externé odkazy
__NEINDEXOVAT__
Nu’ulua
Nu’ulua je neobývaný ostrov v Samoe, ktorý je súčasťou ostrovov Aleipata, ktoré patria pod súostrovie Samoa. Nachádza sa asi 3,6 km od východného konca ostrova Upolu. Má rozlohu 25 ha a je domovom endemitných druhov vtákov.
Spoločne s ostrovom Nu'utele a niekoľkými malými ostrovmi sú považované za významné biosférické lokality v Samoe.
Susedné ostrovy
Na západ od ostrova sa nachádza najväčší ostrov zo skupiny ostrovov Aleipata Nu'utele. Za ním je už len hlavný ostrov Upolu.
Abelcourt
Abelcourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obsah (filozofia)
Obsah alebo náplň je podstatná stránka vecí, procesov a javov: súhrn všetkého, z čoho pozostáva objekt a čo určuje, čím sa môže stať.
Pojem obsahu závisí od kategórií intervenujúcich v priebehu jeho tvorby: napr. v dialektických filozofiách intervenuje v tvorbe pojmu obsahu najmä pojem dialekticky protirečivej jednoty a pojem formy.
Obsah je podľa Černíka konkrétna jednota mnohotvárnych, rozdielnych a protikladných momentov nejakého predmetného alebo mysleného objektu. Jeho vnútornú, základnú zložku tvorí podstatný obsah, jeho vonkajšiu, druhotnú zložku tvorí doplnkový obsah.
Sinológia
Sinológia je vedný odbor, ktorý sa zaoberá jazykom, literatúrou, kultúrou a politicko-ekonomickými dejinami Číny.
Sinológia je na Slovensku pomerne mladý vedný odbor. V súčasnosti existujú dve pracoviská, ktoré ako predmet svojho výskumu majú práve sinológiu, ide o Katedru východoázijských štúdií na Univerzite Komenského v Bratislave a o Ústav orientalistiky SAV.
Rotunda svätého Martina (Vyšehrad)
Dejiny
Po víťazstve husitov nad cisárom Žigmundom Luxemburským v roku 1420 boli všetky cirkevné stavby na Vyšehrade zbúrané, zachoval sa len kapitulný chrám sv. Petra a Pavla a táto rotunda.
V roku 1650 začal Ferdinand III. stavať vyšehradskú citadelu. Všetko obyvateľstvo bolo vysťahované a rotunda slúžila ako pracháreň, neskôr ako sklad.
Osudu zbúrania tesne unikla ešte raz a to v roku 1841, kedy mala ustúpiť stavbe cesty z Nového Města na Pankrác. Veľkú zásluhu na jej uchovaní má gróf Karel Chotek. Musela však byť čiastočne prestavaná, aby vchod nezasahoval do cesty.
V roku 1845 rotundu zakúpila vyšehradská kapitula a dala ju v rokoch 1878–80 obnoviť podľa návrhu architekta A. Bauma. Na južnej strane bol vytvorený novorománsky portál podľa motívov prevzatých z Vyšehradského kódexu. Z tej istej inšpirácie vychádzali i Antonín König a Jan Heřman v nástennej maľba Krista vo vnútri rotundy. Novorománsky oltár je zo sliveneckého mramoru a oltárny obraz vytvoril František Sequens.
Alan Parsons
Alan Parsons (* 20. december 1948, Londýn, Anglicko) je britský zvukový inžinier, hudobník a producent. Spolupracoval na nahrávaní viacerých úspešných albumoch populárnej hudby ako boli napríklad Abbey Road (The Beatles), či The Dark Side of the Moon (Pink Floyd). Jeho skupina s názvom The Alan Parsons Project, ako aj jeho sólové hudobné projekty tiež zaznamenali významný komerčný úspech.
Ľubovnianska ulica
Ľubovnianska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Lúky.
Do 1. apríla 1991 mala názov Drábikova ulica. Bola pomenovaná podľa Mikuláša Drábika (15881671), kazateľa českobratskej cirkvi popraveného v Bratislave. V súčasnosti je pomenovaná podľa Ľubovnianskeho hradu.
Mali Zvornik
Mali Zvornik je mesto v Srbsku, v Mačvanskom okruhu na hranici s Bosnou a Hercegovinou. Svoj názov má podľa mesta Zvornik, ktorý sa nachádza na druhej strane rieky Drina, už na bosnianskom území. Podľa sčítania ľudu z roku 2011 malo mesto 4 384 obyvateľov. Opčina Mali Zvornik má 11 987 obyvateľov a tvorí ju celkom 12 sídiel.
Dejiny
Do roku 1830 bol Mali Zvornik súčasťou Bosny a Hercegoviny a potom bol pripojený k Srbsku v ktorom vládli Obrenovićovci. V roku 1918 sa stal súčasťou Juhoslávie, po roku 1941 bol okupovaný Nemeckom. V skale blízko mesta bol v roku 1931 vybudovaný bunker vtedajšej juhoslovanskej kráľovskej rodiny, ktorý mal slúžiť v prípade napadnutia krajiny pre jej ochranu a ako veliteľské stanovište Juhoslovanskej armády. Počas invázie do Juhoslávie v roku 1941 a napadnutia Juhoslávie Nemeckom a Bulharskom bol tento kryt použitý.
Počas existencie socialistickej Juhoslávie bola južne od Zvornika a Malého Zvornika vybudovaná vodná elektráreň.
Od roku 1995, keď bola po Daytonskej dohode uznaná nezávislosť Bosny a Hercegoviny zo strany Juhoslovanskej zväzovej republiky je Mali Zvornik pohraničným mestom (hlavný cestný prechod do Zvornika sa nachádza severne od mesta blízko dediny Karakaj; prechod pre chodcov vedie po starom moste, ktorý začína v strede mesta). Severne od Malého Zvornika prechádza tiež aj železničná trať z Loznice cez Zvornik do bosnianskej Tuzly.
Horní Ves
Horní Ves je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 295 obyvateľov, z toho 146 mužov a 149 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 40,8 roka, ženy 43,1 roka).
Ženská dvojhra na French Open 2008
Ženská dvojhra na French Open 2008 sa hrala ako súčasť French Open 2008 od 25. do 8. júna 2008.
Nasadenie hráčok
<li>🇮🇱 Šachar Peerová ''(Prvé kolo) <li>🇮🇹 Francesca Schiavoneová ''(Tretie kolo) <li>🇫🇷 Alizé Cornetová ''(Tretie kolo) <li>🇦🇹 Sybille Bammerová ''(Prvé kolo) <li>🇷🇺 Maria Kirilenková ''(Druhé kolo) <li>🇫🇷 Amélie Mauresmová ''(Druhé kolo) <li>🇺🇦 Aľona Bondarenková ''(Prvé kolo) <li>🇫🇷 Virginie Razzanová ''(Prvé kolo) <li>🇷🇺 Nadia Petrovová ''(Tretie kolo) <li>🇮🇹 Flavia Pennettová ''(Štvrté kolo) <li>🇸🇮 Katarina Srebotniková ''(Štvrté kolo) <li>🇸🇰 Dominika Cibulková ''(Tretie kolo) <li>🇪🇸 Anabel Medinová Garriguesová ''(Tretie kolo) <li> Caroline Wozniacka ''(Tretie kolo) <li>🇯🇵 Ai Sugijamová ''(Druhé kolo) <li>🇮🇹 Karin Knappová ''(Tretie kolo) </ol>
Karel Kuttelwascher
Vo Francúzsku
Po príchode do Francúzska prijali pilotov len do Cudzineckej légie a až po vypuknutí druhej svetovej vojny Kuttelwaschera s ďalšími letcami preškolili na lietanie na lietadlách francúzskeho letectva. Po nemeckom vpáde do Francúzska ho 17. mája 1940 pridelili k francúzskej squadrone GC III/3, ktorá používala lietadlá Morane Saulnier MS.406 a neskôr Dewoitine D.520. Nevie sa presne, koľko víťazstiev v bojoch s pilotmi Luftwaffe dosiahol. Nekompletné francúzske archívne materiály neuvádzajú ani jeden úspech, ale Kuttelwascher hovoril o niekoľkých, spravidla o šiestich zostreloch. Najpravdepodobnejším je jeden individuálny zostrel a dva spoločné. Po porážke Francúzska opustil služby francúzskeho letectva a 1. júla sa na lodi dostal do Spojeného kráľovstva.
V Británii
3. októbra 1940 bol pridelený k 1. stíhacej peruti s hodnosťou Sergeant. Peruť sa v tom čase premiestila z južného Anglicka a tak Kuttelwascher do bojov bitky o Britániu výraznejšie nezasiahol. V decembri sa peruť presunula do Northoltu a lietala na bojové misie nad severným Francúzskom. Prvý oficiálne uznaný zostrel dosiahol 8. apríla 1941. Zničil nemecké stíhacie lietadlo Messerschmitt Bf 109. Počas nasledujúcich dvoch mesiacov zostrelil ďalšie dve lietadlá. V roku 1942 sa v Anglicku oženil. Bol tiež povýšený do hodnosti Flight Lieutenant.
12. februára 1942 sa 1. peruť podieľala na útoku na nemecké torpédoborce v Lamanšskom prielive v rámci operácie Channel Dash. Potom prešla na nový typ leteckých operácií – nočné útoky nad Francúzskom. Tieto lety sprevádzali jednotlivé lietadlá s cieľom zničiť nemecké bombardéry nad ich územím. Vďaka tomu, že lietadlá neboli vybavené radarom a mohlo sa teda lietať len za jasných mesačných nocí, jednalo o veľmi nebezpečné misie, vyžadujúce dobrú navigáciu aj zrak pilotov. Kuttelwascher lietal s lietadlom Hawker Hurricane Mk IIc s označením JX-E, ktorý bol vybavený prídavnými nádržami, dovoľujúcimi let trvajúci až tri a pol hodiny. Rýchlo sa ukázal ako najlepší nočný stíhač perute. Prvé lietadlo Junkers Ju 88 zostrelil 1. apríla 1942. V noci zo 4. na 5. mája počas jediného letu zničil tri bombardéry Heinkel He 111. V priebehu troch mesiacov zostrelil 15 lietadiel a 5 poškodil (z celkového počtu 21 zostrelených nepriateľských lietadiel celou peruťou).
8. júla 1942 bol Kuttelwascher pridelený k 23. stíhacej peruti, ktorá lietala s dvojmotorovými viacúčelovými lietadlami De Havilland Mosquito nočnej misie. Tu sa však už v boji s nepriateľom nestretol. V októbri ho odvolali a pridelili na štábnu prácu v Inšpektoráte československého letectva v Londýne. V júni 1943 bol vyslaný na polročnú misiu do USA. Po návrate bol prevelený k nebojovej 32. Maintenance Unit, kde slúžil až do konca vojny.
Karel Kuttelwascher má počas vojny potvrdených 18 zostrelov – najväčší počet medzi česko-slovenskými pilotmi, hoci najčastejšie sa uvádza rovných dvadsať (dve lietadlá vo Francúzsku v roku 1940). Je považovaný aj za najlepšieho nočného prepadového pilota RAF a šiesteho najúspešnejšieho nočného stíhača (väčšina ostatných pilotov lietala s lietadlami vybavenými radarom). Päťkrát bol vyznamenaný Československým vojnovým krížom (1939), obdržal aj vyznamenanie Distinguished Flying Cross so stuhou a francúzsky vojnový kríž – Croix de guerre.
Po roku 1945
Po skončení vojny sa Kuttelwascher vrátil v auguste 1945 do Česko-Slovenska, ale po februárovom prevrate emigroval späť do Spojeného kráľovstva, kde lietal ako civilný pilot pre British European Airways.
Karel Kuttelwascher zomrel 17. augusta 1959 na zlyhanie srdca počas dovolenky v Cornwalle. Jeho hrob sa nachádza v Uxbridge pri Londýne. 8. mája 2000 bol in memoriam povýšený do hodnosti brigádny generál.
NGC 5668
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Slavia Praha
Slavia Praha môže byť:
Obeckov
Obeckov je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Dejiny
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1257, patrila rodine Ebeckyovcov a iným zemepánom. Podľa mena rodiny Ebeckyovcov bola aj pomenovaná, Ebeczk – Obeckov.
Majstrovstvá Európy v softbale
120px|vpravo Majstrovstvá Európy v softbale je najvyššie európske podujatie národných družstiev v softbale (fast-pitch softbal), ktoré riadi Európska softbalová federácia (ESF, od roku 2017 Softball Europe). Jeho história siaha do roku 1979, kedy sa v Taliansku konali prvé majstrovstvá Európy žien. Prvý turnaj mužov sa konal až v roku 1993 v Česku. Majstrovstvá prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. V ženskej kategórii existovala v rokoch 1997 až 2009 aj tzv. B skupina majstrovstiev Európy, v ktorej súťažili výkonnostne slabšie reprezentačné družstvá, a slúžila vlastne ako kvalifikácia na hlavný turnaj ME.
Účasť družstiev na ME mužov
(do 2018)
Účasť družstiev na ME žien
(do 2019)
Aboncourt-Gesincourt
Aboncourt-Gesincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eix
Eix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5669
NGC 5669 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Zoznam obcí Novohradskej župy
Toto je zoznam obcí ležiacich na území slovenskej časti bývalej Novohradskej župy. Obce sú rozdelené podľa súčasných okresov a uvedené pod súčasným menom.
Sainte-Marguerite-de-Viette
Sainte-Marguerite-de-Viette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zoznam obcí Novohradskej župy
Okres Detva
Okres Lučenec
Sainte-Marguerite-de-Viette
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 400 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam obcí Novohradskej župy
Okres Poltár
Okres Rimavská Sobota
Okres Veľký Krtíš
Okres Zvolen
Letohrádok kráľovnej Anny
Letohrádok královny Anny (nesprávne Belvedér) je renesančná stavba na Pražskom hrade v Kráľovskej záhrade.
Funkcie letohrádku
Letohrádok v renesančnom štýle dal postaviť v rokoch 1538–1565 Ferdinand I. pre svoju manželku Annu Jagelovskú. Podľa nedávnej interpretácie 26 mytologických reliéfov však výzdobný program stavby predstavuje oslavu cisárskej moci a teda vládu Habsburgovcov v strednej Európe. Taký program pochopiteľne nemožno čakať na budove určenej súkromným potrebám manželky panovníka, ale na budove používanej na štátnu reprezentáciu.
Priebeh výstavby
thumb|left|Pohľad z východu z Jelenieho príkopu Stavba začala v apríli 1538 za účasti talianskeho staviteľa Giovanniho Spazia a talianskeho kamenára a sochára Paola della Stella, ktorý postupne Spazia vypudil. Najprv Spazia nahradil Stellom doporučený Giovanni Maria Aostalli, neskôr (1551) sa ujal vedenia stavby sám Stella. Po jeho smrti roku 1552 ho nahradil juhonemecký staviteľ Hans Tirol. Stavbu po roku 1556 dokončil Bonifác Wohlmut.
Ide o jednu z prvých renesančných stavieb na území Čiech a Moravy. Vo svojej dobe bola táto stavba svojou koncepciou obdĺžnikovej budovy opatrenej zo všetkých stranách arkádovou ochodzou, novinkou i v samotnom Taliansku.
Popis letohrádku
Architektonicky ide v podstate o villu suburbanu, (v dobovej literatúre „lusthaus“, slovensky letohrádok), teda stavbu, ktorá bola súčasťou rozsiahlej záhrady a slúžila na usporiadanie dvorských slávností, nebola uspôsobená na bývanie. Táto konkrétna villa bola súčasťou plánovitého budovania kráľovskej záhrady, ktorú dodnes uzatvára.
Obdĺžnikové dvojpodlažné jadro budovy obieha zo všetkých strán arkádová ochoza nesená iónskymi stĺpmi. V cvikloch tejto arkády sú umiestnené zmienené mytologické reliéfy. Reliéfna, sčasti ornamentálna a sčasti figurálna výzdoba sa však nachádza i na sokloch stĺpov, vlyse rímsy ochodzu, je súčasťou supraport a suprafenestier, okien a dverí v prízemí budovy. Nad arkádou je umiestnená rozľahlá terasa prístupná z prvého poschodia budovy. To je prekvapujúco riešené pomocou dórskeho slohu, takže je tu porušená radová superpozícia. Okrem okenných otvorov rytmizujú stenu prvého poschodia ešte voľné niky. Krov stavby tvorí unikátna tesárska konštrukcia pripomínajúca svojim tvarom obrátený trup lode.
V parku pred letohrádkom je umiestnená známa Spievajúca fontána, ktorú odlial v roku 1568 z bronzu brniansky kovolejec Tomáš Jaroš podľa návrhu talianskeho umelca Francesca Terza.
Mladšie udalosti
thumb|Pohľad z juhu z priľahlého parku Pri letohrádku robil svoje pozorovania oblohy astronóm Tycho Brahe, ktorý ho využíval ako observatórium.
V dobe vlády Jozefa II. boli poškodené interiéry.
V druhej polovici 19. storočia došlo k rozsiahlej rekonštrukcii pri ktorej bol veľmi výrazne zmenený interiér a čiastočne i exteriér. Na mieste krajnej sály bolo vybudované súčasné rozmerné schodište. Hlavná sála bola vymaľovaná historickými výjavmi podľa návrhu maliara Kristiána Rubena.
Jasovská ulica
Jasovská ulica je ulica:
Žehrianska ulica
Žehrianska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Lúky. Vznikla v 80. rokoch 20. storočia pri výstavbe panelákového sídliska.
Do 1. apríla 1991 mala názov Ulica J. Furcevovej, podľa Jekateriny Alexejevny Furcevovej (1910 – 1974), sovietskej političky. V súčasnosti je pomenovaná podľa obce Žehra v okrese Spišská Nová Ves.
Na Žehrianskej 9 má sídlo súkromná hotelová akadémia GASMO. Na Žehrianskej 9 sa nachádza špeciálna základná škola pre deti s mentálnym postihnutím a autizmom.
Muž, ktorý luže
Muž, ktorý luže je slovensko-francúzsky koprodukčný film režiséra Alaina Robbe-Grilleta z roku 1968.
Alain Robbe-Grillet nepatrí medzi filmových tvorcov riadiacich sa konvenčnými rozprávačskými štruktúrami. Experimentoval aj s filmovou formou, napríklad vo filme Muž, ktorý luže rozpráva príbeh Borisa, ktorý sa krátko po vojne vracia do horskej dediny, kde sa v krčme dozvie o nejakom Jánovi, ktorý sa stratil. Príde do jeho domu a jeho sestre, manželke, otcovi i slúžke sa predstaví ako jeho priateľ. Vyrozpráva imaginárny príbeh ich priateľstva až do Jánovej smrti. Takto manipuluje okolím a snaží sa získať si priazeň trojice žien. Manželka sa bez toho, aby vedela, že ju miluje, stane jeho milenkou. Keď otec umrie, ďalším objektom Borisovej túžby sa stane jeho dcéra Laura (Zuzana Kocúriková). Je to príbeh o mystifikácii, pravde a lži, o skutočnosti a predstieraní. Využíva množstvo prestrihov do minulosti, ktorá sa v súvislosti s mužovým rozprávaním neustále mení.
Laguna Aramuaca
Laguna Aramuaca je jazero vulkanického pôvodu, nachádzajúce sa v Salvádore juhovýchodne od mesta San Miguel. Jazero má v priemere asi a predstavuje zvyšok holocénneho maaru.
Hořepník
Hořepník je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 614 obyvateľov, z toho 302 mužov a 312 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 40,2 roka, ženy 43,0 roka).
Turnianska ulica
Turnianska ulica je ulica:
Raymond Schwartz
Raymond Schwartz (* 8. apríl 1894† 14. máj 1973) bol francúzsky riaditeľ banky a esperantský básnik, humorista a kabaretiér.
Dielo
Bol redaktorom humoristického časopisu La pirato. V revue Sennaciulo mal stálu rubriku el mia … ridpunkto. V Paríži založil esperantský kabaret Verda kato a po druhej svetovej vojne založil kabaret Tri Koboldoj.
Básnické zbierky
Jeho básne sa nachádzajú na hranici šansónov, sú písané v kabaretnom slohu, vtipne a ironicky.
Milan Jambor
Milan Jambor (* 27. november 1975 ) je slovenský futbalista, ktorý hráva na pozícii obrancu. V súčasnosti je hráčom FK Svit.
Od leta 2006 bol hráčom klubu FK Viktoria Žižkov. Počas kariéry hrával aj za 1. FC Tatran Prešov, FC Košice a FK Matador Púchov. V zápase prvého kola Pohára UEFA 2003/04 strelil proti FC Barcelone ako hráč FK Matador Púchov gól na 1:1 v tretej minúte nadstaveného času druhého polčasu. Zápas sa aj skončil výsledkom 1:1. Má aj syna Timoteja Jambora, ktorý hrá v momentálnej sezóne za Fortuna ligový tím MŠK Žilina.
Aleipata
Aleipata môže byť:
NGC 5670
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Satanie plieska
Satanie plieska, Satanove plieska sú dve malé plieska v Mengusovskej doline presnejšie v Satanej dolinke, pod dolinným stupňom Hincovej kotliny na okraji tektonického zlomu (úval pod Satanom a Hlinskou vežou) vo Vysokých Tatrách. Sú umiestnené medzi hromadami balvanov na západnej strane údolia. Niekedy sa stáva, že koncom leta vysychajú.
Názov
Ich pomenovanie vyplýva z polohy v Satanej dolinke, nad ktorou dominuje Satan. Podľa starého podania, pochádzajúceho od zlatokopov, ukryl satan v Satanovom žľabe, ktorý spadá zo Satanovho sedla, poklad drahých kovov. Hľadal ho tu bača, pomáhal mu kúzelník, ale satan ich zahnal obrovskými skaliskami. Ale sú aj iné povesti.
Externé odkazy
náhľad|vľavo|Satanie pliesko
Opatovská Nová Ves
Opatovská Nová Ves je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Aleipata Islands
Aleipata Islands je skupina štyroch ostrovov v Tichom oceáne na východ od hlavného samojského ostrova Upolu. Všetky ostrovy patria pod Samou. Patria do okresu Atua a do volebných obvodov Aleipata Itupa-i-lalo a Aleipata Itupa-i-luga.
Ostrovy
Pre návštevníkov je sprístupnený iba ostrov Namua. Obmedzený prístup na ostrovy je z dôvodu prítomnosti hniezdisk endemických druhov morských vtákov. Na najvýchodnejšom ostrove Fanuatapu sa nachádza maják.
Achey
Achey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ilja Zeljenka
Ilja Zeljenka, nesprávne uvádzaný aj ako Iľja Zeljenka (* 21. december 1932, Bratislava – † 13. júl 2007, Bratislava) bol slovenský hudobný skladateľ.
Život a dielo
Popri gymnaziálnych štúdiách študoval zároveň súkromne harmóniu a kontrapunkt u Jána Zimmera, klavír u Rudolfa Macudzińského. V roku 1956 dokončil štúdium kompozície u profesora Jána Cikkera. Ilja Zeljenka patril k najvýznamnejším osobnostiam hudby druhej polovice 20. storočia. Ako samouk sa dopracoval k osobitým harmonickým a metrorytmickým riešeniam. Už z tohto obdobia si doniesol zmysel pre vlastné kompozičné riešenia, čo znamená, že i s podnetmi Novej hudby a avantgardy sa vyrovnal celkom originálnym spôsobom.
V 60. rokoch medzi niekoľkými vtedy patrónmi slovenskej hudby spôsobil rozruch svojimi skladbami, ktorými ako jeden z prvých nadviazal na postwebernovkú líniu. V skladbách zo 60. rokov dominovala zvukovosť, skúšaná a prenesená aj do hlasového prejavu (kantáta OŚWIECZIM, METAMORFÓZY XV pre komorný súbor a recitátora na latinský text Ovidia, ZAKLÍNADLÁ pre zbor a orchester na vlastný latinský text). V tomto období dospieva aj k vlastnému grafickému záznamu na spôsob poľskej školy. Spolupracoval tiež so Zvukovým pracoviskom Česko-slovenskej televízie v Bratislave a neskôr aj s Experimentálnym štúdiom Česko-slovenského rozhlasu v Bratislave. Výsledkom je množstvo scénickej a filmovej hudby.
Keďže 70. roky sa niesli vo všeobecnej stagnácii kultúry i spoločnosti, Zeljenka sústreďuje tvorbu najmä pre ľudové súbory a napája sa na neoromantickú orientáciu v európskej hudbe. Mnohé diela z tohto obdobia boli predvedené až neskôr.
V rokoch 1957 – 1961 dramaturg Slovenskej filharmónie, 1961 – 1968 Česko-slovenského rozhlasu v Bratislave. Od roku 1985 pedagóg na VŠMU v Bratislave. Autor opier, orchestrálnych diel (5 symfónií, Hudba pre orcester, Zakliaty pohyb pre orchester), inštrumentálnych koncertov, kantát (Osvienčim, Slovo), komorných skladieb (5 sláčikových kvartet, 2 klavírne kvintetá), scénickej, filmovej (Drak sa vracia, Dolina) a inej hudby. Stál pri zrode elektroakustickej hudby.
Zomrel 13. júna 2007 v Bratislave po ťažkej chorobe.
Filmová hudba
Do žánra filmovej hudby vstúpil Ilja Zeljenka rok po absolvovaní Vysokej školy múzických umení v Bratislave. Roku 1957 spolupracoval so Štefanom Uhrom na dokumentárnom filme Tu kráčajú tragédie. V tom istom roku vytvoril hudbu k dvom dokumentárnym filmom: Drevorubači režiséra Jaroslava Pograna a Na vedľajšej koľaji režiséra Martina Hollého. V nasledujúcom roku skomponoval hudbu k ďalším dvom dokumentárnym filmom. Na jednom z nich – na filme Niekedy v novembri - opäť spolupracoval s režisérom Štefanom Uhrom. Počiatky kompozičných prác Ilju Zeljenku pre film sú spojené s tvorbou pre dokumentárny žáner. Ale už po dvoch rokoch, teda roku 1959, sa skladateľ dostáva aj k tvorbe pre celovečerné hrané filmy. Jeho debutom v tejto oblasti je film režiséra Jána Lacka Skaly a ľudia.
Dôležitým faktom v Zeljenkovej umeleckej kariére tvorcu filmovej hudby boli pracovné stretnutia s osobnosťou Štefana Uhra. Estetická orientácia tohto významného slovenského režiséra do istej miery formovala začínajúceho filmového skladateľa. "Uher patril do generácie režisérov, ktorí prišli zo štúdia v Prahe s názorom, čo chcú robiť. A mali názor aj na hudbu. Uher hneď odmietol dovtedajšiu koncepciu popisného symfonizmu filmovej hudby. Považoval za nezmysel, aby na dlhých plochách filmového času znela práve symfonická hudba. Prišiel s myšlienkou "leitmotívu": hudba – hoci aj jednoduchá (mohla to byť aj pesnička) – mala vzbudiť požadovanú náladu..."
Štefan Uher nepožadoval pre svoje filmy veľa hudby, šetril ňou. Údajne tvrdil, že najlepší by bol film celkom bez hudby. Hudba sa mala podľa neho objaviť vždy len ako "korenie", ak mala pôsobiť dramaticky. Bol na hudbu príliš citlivý. V Zeljenkovi našiel vhodného partnera, ktorý túto koncepciu prijal a tvorivo naplnil. Usiloval sa vystihnúť Uhrovu poetiku. Hľadal a ponúkal riešenia, ktoré zodpovedali práve tomu konkrétnemu filmu. Obrazne to vyjadril, že sa mu podarilo zabudnúť, čo sa naučil na Vysokej škole múzických umení, ale pochopil, čo si žiada film. Filmový skladateľ sa najprv musí zbaviť svojho (niekedy ťažko získaného) zmyslu pre logiku procesu hudobnej formy. Spomínaná spolupráca priviedla Štefana Uhra a Ilju Zeljenku od prvých dokumentárnych filmov z konca 50. rokov k spolupráci na ôsmich celovečerných filmoch: My z deviatej A (1961), Slnko v sieti (1962), Panna Zázračnica (1966), Tri dcéry (1967), Génius (1969), Keby som mal pušku (1971), Javor a Juliana (1972), Dolina (1973).
V 60. rokoch sa Ilja Zeljenka stal jedným z najuznávanejších a najvyhľadávanejších autorov hudby k filmu. Okrem spomínaných režisérov spolupracoval ešte s Eduardom Grečnerom, Jaroslavom Pogranom, Otom Krivánkom, Ladislavom Kudelkom, Štefanom Kamenickým, Martinom Slivkom, Miloslavom Kubíkom, Miroslavom Horňákom, Jozefom Zacharom, Vladom Kubenkom a ďalšími. V oblasti filmu Ilja Zeljenka intenzívne pracoval až do roku 1973, keď sa dostal na zoznam nežiaducich a nepohodlných spolupracovníkov Slovenskej filmovej tvorby. Žáner filmovej hudby opustil a – až na niektoré výnimky – sa do tejto oblasti už nevrátil. Bol však nesmierne produktívnym umelcom. Svedčí o tom vysoký počet scénickej hudby k filmovým predlohám v období od roku 1957 do roku 1973, dosahujúci okolo sto filmov.
Pokus začleniť hudobnú tvorbu Ilju Zeljenku pre film do rámca určitých štýlových či slohových schém je náročné podobne ako určiť tieto orientácie na pôde jeho autonómnej kompozičnej tvorby. Zeljenkova kultivovaná muzikalita, úcta k tradičným prostriedkom a zároveň záujem o nové, nevyskúšané a nevyužité postupy sú markantné tak v oblasti tvorby autonómnej, ako aj v oblasti filmovej hudby.
Napriek spomínaným špecifikám s rôznorodosti Zeljenkovej tvorby v oblasti filmovej hudby možno badať isté smerovania, tendencie. Príklon k hudbe tradičnej, tonálnej je možné zachytiť vo filmoch Poslovia svetla režiséra Štefana Kamenického (1960), Štyri dni Ľudovíta Čonku režiséra Karola Skřípskeho (1967), Mašinka režiséra Karola Skřípskeho (1967). Orientácia na tzv. hudobné neoštýly v hudbe Ilju Zeljenku vychádza z jeho úcty k tradícii. Schopnosť využiť podnety tradície novým spôsobom sa odráža aj v jeho filmovej hudbe. Vo filme Nylónový mesiac režiséra Eduarda Grečnera napríklad dominuje hudba čembala a flauty, ktorá intenzívne asociuje barokovú hudbu a súčasne pôsobí archaicky. Archaizmus v tomto prípade symbolizuje pocitový svet postáv – ich túžbu po čistote, krásne. Ďalším rozmerom Zeljenkovej filmovej hudby je orientácia na snovosť, na prvok imaginatívneho s dôrazom na sónickosť. Hudba tohto druhu sa objavuje napríklad vo filme Štefana Uhera Panna Zázračnica z roku 1966.
Významnú súčasť tvorby autora predstavuje oblasť elektroakustickej hudby. Ilja Zeljenka sa stal jedným z priekopníkov tvorby v tejto oblasti na Slovensku práve vďaka spomenutému filmu 65 miliónov. Realizovať prvú elektroakustickú nahrávku v našich podmienkach sa podarilo Zeljenkovi na zvukovom pracovisku Česko-slovenskej televízie v Bratislave. Elektroakustická hudba je použitá aj vo filmoch Slnko v sieti (1962), Každý týždeň sedem dní režiséra Eduarda Grečnera (1964). V tomto filme pôsobí elektroakustická hudba nesmierne nástojčivo, znervózňujúco, hrozivo. Vďaka vytvorenej atmosfére má divák možnosť vžiť sa do postavy hlavného hrdinu, ktorým zmieta strach z možnosti jadrového výbuchu.
- Duša kameňa režiséra Jozefa Zachara (1964); pôvodná hudba bola uvedená v nezmenej podobe na koncertné pódium pod názvom Štruktúry pre symfonický orchester
- Mikuláš Galanda režiséra Vlada Kubenka (1971); kompozícia Meditácia pre orchester
- Farebná sonáta režiséra A. Strelingera (1972); kompozícia nesie ten istý názov ako film
Ilja Zeljenka získal medzi filmovými tvorcami kredit uznávaného autora, umelca, vnímavého spolupracovníka. Niektorí režiséri mu napokon dôverovali do takej miery, že ho požiadali, aby skomponoval hudbu vopred, k ešte nenastrihanému, zoradenému materiálu alebo jednoducho iba na základe scenára. A to je práve prípad spomenutých filmov. Ilja Zeljenka mal teda takmer absolútnu voľnosť vo svojej práci.
Stanovenie
Stanovenie alebo určenie alebo determinácia môže byť:
Určenie alebo determinácia môže byť:
Určenie alebo stanovenie môže byť:
Určenie môže byť:
Stav (spoločenská vrstva)
Stav je spoločenská vrstva alebo skupina, ktorá sa odlišuje od ostatných stavov svojím faktickým postavením v spoločnosti a právnym postavením v štáte, a ktorá je spravidla na účely ochrany svojho postavenia v spoločnosti korporatívne organizovaná. Od 20. storočia sa tento výraz v tomto zmysle už používa veľmi málo, a keď, tak je spravidla obmedzený na význam "ľudia rovnakého povolania/zamestnania".
V stredoveku a včasnom novoveku (v marxistickom chápaní vo feudálnej spoločnosti) bol stav špecifickejšie chápaný ako spoločenská vrstva s právne vymedzeným, spravidla privilegovaným postavením v štáte, ktorá mala právo sa korporatívne združovať. Príslušnosť k určitému stavu sa spravidla pokladala za dedičnú. V stredoveku bolo delenie na stavy, ako aj ich právomoci, závislé jednak od obdobia a jednak od geografickej oblasti. Napríklad Francúzsko sa pred Francúzskou revolúciou delilo na tri stavy šľachta, duchovenstvo a meštianstvo (v staršom období stav meštianstvo neexistoval); Rímsko-nemecká ríša rozlišovala (a) ríšske stavy (kniežatá, duchovenstvo, šľachta priamo podriadená cisárovi, ríšske mestá) a (b) krajinské stavy (zloženie podľa jednotlivých nemeckých krajín).
Uhorsko
V Uhorsku sa rozlišovali pôvodne 2 stavy:
Od roku 1405 sa za 3. stav považovali slobodné kráľovské mestá. V spomenutom roku kráľ začal tieto mestá pozývať na krajinské snemy.
V roku 1608 (dekrét Ľudovíta I.) sa svetská šľachta rozdelila na 2 stavy: veľmožov a zemanov, čím vznikli celkovo 4 stavy.
Stavy definitívne zanikli až v roku 1848.
Dionýzie
Dionýzie boli starogrécke náboženské slávnosti na počesť boha vína, ročných období a mystérií Dionýza. Koncom marca a začiatkom apríla sa v Aténach konali takzvané veľké dionýzie, ktoré trvali šesť dní. Slávnostný sprievod niesol obraz Dionýza z jeho chrámu do amfiteátra za burlivého veselia. V posledný deň končili predstavením spevákov odetých v kozích kožiach sprevádzaných tanečníkmi. Malé dionýzie sa konali na vidieku v decembri na oslavu vinobrania. Neskôr sa v Aténach každý tretí rok oslavovali veľké národné dionýzie. Od roku 535 pred Kr. zaradili predvádzanie súťaží dramatických básnikov. Dityramb zborová pieseň na oslavu Dionýza spojená s ľudovými hrami zohrala rozhodujúcu úlohu pri zrode gréckej komédie a tragédie.
Color Developing Agent 3
Color Developing Agent 3 alebo skrátene CD-3 (4-(N-etyl)-[N-(ω-metylsulfónamido)-etyl]-3-metylanilín) je chemická látka, ktorá sa používa ako farebná vývojka parafenyléndiamínovej skupiny. Je kľúčovou súčasťou mnohých receptov na farebné vývojky, kde slúži na vznik azúrového, purpurového a žltého farbiva v jednotlivých vrstvách filmu alebo papiera.
Épiez-sur-Meuse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Elias Lönnrot
náhľad|Prvé vydanie Kalevaly, 1935 Elias Lönnrot (* 9. apríl 1802, Sammatti, Fínsko – † 19. marec 1884, Sammatii) bol fínsky spisovateľ, filológ a zberateľ ľudovej poézie. Je naznámejší svojim zostavením fínskeho národného eposu Kalevala.
Štefanovce
Štefanovce môže byť:
Elias Lönnrot
Životopis
Narodil sa v Sammatti ako syn krajčíra. Študoval medicínu na univerzite v Turku, ale v roku, keď nastúpil, vypukol v meste veľký požiar, pri ktorоm univerzita vyhorela, preto sa ako väčšina ostatných presunul do Helsínk, kde aj roku 1832 promoval. Potom prijal miesto oblastného lekára v Kajaani v severovýchodnom Fínsku. V tom čase tam panoval hladomor, ktorý urýchlil rezignáciu predchádzajúceho lekára a umožnil mladému lekárovi získať toto miesto. Niekoľko nasledujúcich rokov so zlou úrodou viedol k veľkým stratám v populácii. Lönnrot písal listy štátnym úradom, v ktorých žiadal potraviny. Bol jediným lekárom pre asi 4 000 ľudí v jeho oblasti v dobe, kedy bolo lekárov málo a boli drahí a ľudia skôr dôverovali dedinským mastičkárom a miestnym ľahko dostupným liečebným prostriedkom.
Jeho najväčší prínos bol lingvistický a filologický. Zaujímal sa o fínčinu, o ktorej začal písať v roku 1827 a začal zbierať ľudové povesti vidieckеho obyvateľstva svojej doby. Niekoľkokrát vyrazil na cesty, pri ktorých zbieral ľudovú poéziu. Navštevoval aj Laponsko a blízke časti ruskej Karélie. Povesti zobrané pri cestách využil vo svojich knihách vrátane Kalevaly.
Sainte-Marguerite-des-Loges
Sainte-Marguerite-des-Loges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Elias Lönnrot
Životopis
Roku 1860 vydal Lönnrot prvý vo fínskom jazyku napísaný herbár Flora Fennica — Suomen Kasvisto. Herbár s Th. Saelanom rozšíril a znovu vydal v roku 1866. Kniha obsahovala rastliny, ktoré Lönnrot zobral pri svojich cestách, poznámky o ich použití a opisy kvetov a listov.
Sainte-Marguerite-des-Loges
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Elias Lönnrot
Životopis
Zomrel 19. marca 1884 v Sammatti v Južnom Fínsku.
Sainte-Marguerite-des-Loges
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 191 obyvateľov (2009).
Elias Lönnrot
Životopis
Fínsky grafik Erik Bruun použil Lönnrotovu podobizeň ako motív na päťstomarkovú bankovku.
Sainte-Marguerite-des-Loges
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5671
NGC 5671 je galaxia v súhvezdí Malá medvedica, ktorú objavil William Herschel 6. mája 1791.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Majstrovstvá sveta konštruktérov F1
Majstrovstvá sveta konštruktérov Formuly 1, tiež Pohár konštruktérov Formuly 1 (, skratka WCC) je vyhlasovaný Medzinárodnou automobilovou federáciou (FIA) od roku 1958.
Trofej, do roku 1981 označovaná za Pohár konštruktérov („Constructors' Cup“) je hodnotená bodovým ziskom oboch pilotov tímu. Pred rokom 1979 bol do pohára započítavaný len lepší z pilotov v jednotlivých pretekoch.
Zatiaľ v šampionáte uspelo 15 tímov a 5 štátov: Veľká Británia, Taliansko, Francúzsko, Rakúsko a Nemecko. Ferrari je tím s najväčším počtom titulov - 16, vrátane 6 pohárov získaných v rade za sebou v rokoch 1999 - 2004.
Novohradská župa (Uhorsko)
Novohradská župa resp. Novohradská stolica resp. Novohradský komitát (iný názov: Novohrad;, , ) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku.
Novohrad bol pôvodne komitát, stolica a župa v Uhorsku. V súčasnosti je územie bývalej uhorskej župy rozdelené medzi Slovensko a Maďarsko a ako Novohrad sa v oboch štátoch označujú v užšom zmysle len príslušné časti bývalej uhorskej župy na ich území.
Názov župy je odvodený od hradu Novohrad v dnešnom Maďarsku. náhľad|Novohradská župa na strednom Slovensku
Uhorský komitát/stolica/župa
Novohradská stolica susedila s Hontianskou, Zvolenskou, Malohontskou, Gemerskou, (od roku 1803 Gemersko-Malohontskou), Hevešskou a Pešťsko-Pilišsko-Šoltsko-Malokumánskou stolicou. Rozloha župy v r. 1910 bola 4 133 km².
Centrum
Administratívnym centrom Novohradskej stolice bol hrad Novohrad, správnym centrom stolice boli Balážske Ďarmoty (Balassagyarmat) (polovica 14. storočia – polovica 16. storočia). Medzi 16. a 18. storočím nemala stolica svoje stále centrum, keďže bola ohrozovaná tureckými nájazdmi a neskôr sa neustálilo. Stoličné zasadnutia prebiehali v mestách Fiľakovo, Lučenec a Sečany. Od 18. storočia bol centrom Lučenec, neskôr striedavo Lučenec a Sečany a od roku 1790 opäť Balašské Ďarmoty.
Dejiny
Novohradský komitát sa vyvinul medzi prvými v Uhorsku, jeho súčasťou spočiatku bol aj Hontiansky komitát, ktorý sa oddelil od Novohradu v 11. storočí. Do konca 13. storočia sa Novohrad zmenil na zemiansku (šľachtickú) stolicu. Novohradská stolica (tak ako ostatné stolice) bola od začiatku rozdelená na štyri slúžnovské okresy.
Dots per inch
right|thumb|Porovnanie zobrazenia monitorom a tlače toho istého obrázka tlačiarňou Dots per inch (DPI, dpi) alebo počet bodov na palec je merná jednotka rozlíšenia používaná v počítačovej technike na vyjadrenie presnosti vstupných a výstupných zariadení napr. obrazoviek, skenerov, tlačiarní. Udáva počet vytlačiteľných (zobraziteľných, rozlíšiteľných) bodov (pixelov) v jednom riadku na jednotku dĺžky jeden palec (inch) čo je cca 2,54 cm. V skutočnosti majú zariadenia dvojaké rozlíšenia – v horizontálnom a vertikálnom smere. Ak je uvedená len jedna hodnota dpi, je tým myslené rovnaké dpi v oboch smeroch čiže 300 dpi = 300×300 dpi. Ak sa hodnoty dpi zariadenia v horizontálnom a vertikálnom smere líšia, udáva sa dpi ako násobok napr. 600×1200 dpi.
Novohradská župa (Uhorsko)
Dejiny
Počas tureckých nájazdov Turci postupne obsadili hrad Novohrad (1544), Szando (1546), Ďarmoty, Sečany, Hollóko (1552), kedy kotrolovali už viac ako tretinu stolice.
Dots per inch
Displeje a monitory
Pri farebných displejoch, monitoroch a LCD monitoroch je dpi chápané dvojako. Buď sa berie (štandardne) za meraný bod jeden pixel – jeden zobrazovací bod, čo predstavuje trojicu R-G-B subpixelov – červená + modrá + zelená, čiže trojica základných farebných prvkov vytvárajúcich jeden zobrazovací bod. Bod pre určenie dpi je potom osová vzdialenosť dvoch susediacich pixelov. Iným pohľadom je počítanie každého subpixelu zvlášť, čiže takto ponímané dpi je 3× vyššie, ako predchádzajúce. Takéto vyjadrenie sa obvykle používa pri LCD displejoch na technické použitie (pri autorádiách a pod.).
Novohradská župa (Uhorsko)
Dejiny
Po oslobodení fiľakovského hradu roku 1606 – Žitavský mier (ako výsledok 15-ročnej vojny) cisárskymi vojskami sa Turci postupne stiahli z územia Novohradu, no mierovú zmluvu nedodržali a v rokoch 16631686 opäť ovládli veľkú časť Novohradu. Turecké panstvo skončilo až po ich porážke pri Budíne roku 1686.
V roku 1918 (potvrdené trianonskou zmluvou r. 1920) sa Novohrad rozdelil medzi Česko-Slovensko a Maďarsko. Župa v Česko-Slovensku ešte krátko existovala do roku 1923, kedy bola včlenená do Zvolenskej veľžupy. Počas 2. svetovej vojny sa južná časť slovenského Novohradu stala súčasťou Maďarska a maďarskej Novohradskej župy, po vojne však boli predvojnové hranice obnovené.
Dots per inch
Tlačiarne
Dpi pri tlačiarňach chápeme ako počet vytlačiteľných bodov na jednotku dĺžky jeden palec. Pre ihličkové tlačiarne (resp. monochromatické tlačiarne) je pre rovnakú kvalitu monochromatického obrázku ako farebného potrebný vyšší počet dpi. Je to dané tým, že tlačiareň vytlačí len bod jednej farby, rovnakej veľkosti a rovnakého odtieňa (jasu). Pre vyjadrenie napr. odtieňa sivej farby musí vytlačiť viacero bodov – napr. dve čierne + jeden biely (prázdny) bod, čo na danom mieste reprezentuje odtieň 66% sivej. Laserové tlačiarne menia veľkosť bodu, čo budí dojem sivého odtieňa, alebo podobne ako pri ihličkových musia vytlačiť viacero bodov aby dosiahli odtieň. Niektoré farebné atramentové tlačiarne farby miešajú, čiže dokážu jedným bodom priamo vyjadriť daný farebný odtieň. Zároveň menia veľkosť kvapky a tým intenzitu odtieňa farby. Odtiene farieb sa dosahujú skladaním farieb cez seba, čiže v skutočnosti atramentová tlačiareň tlačí na rovnaké miesto (rovnaký bod) viackrát. Iné farebné tlačiarne ukladajú body vedľa seba zo základných farieb R-G-B podobne, ako u monitorov. Odtieň farby jedného miesta je teda dosiahnutý viacerými bodmi základnej farebnej škály. Obvykle pre farebnú tlač stačia tri farby, pre vernejšie podanie farieb sú tlačiarne vybavené viacerými farbami – niekedy až 12. Počet dpi pre tlačiarne je teda len orientačný a nevystihuje plne kvalitu tlače. Stále však platí: čím vyššie dpi, tým vyššia kvalita tlače.
Novohradská župa (Uhorsko)
Župani Novohradskej stolice v rokoch 1526 - 1848
Zoznam županov:
Dots per inch
Skenery a fotoaparáty
Skener skenuje priamo farebný bod v jeho farbe a odtieni, čo je reprezentované bajtom. Počet dpi je teda počet zosnímateľných bodov na jednotku dĺžky jeden palec. Niektoré skenery nemajú rovnaké rozlíšenie v horizontálnom a vertikálnom smere, čiže iné dpi má riadok a iné stĺpec. Preto sa pri skeneroch častejšie udáva rozlíšenie dpi ako násobok horizontálneho a vertikálneho rozlíšenia napr. 600×1200 dpi. U digitálnych fotoaparátov sa udomácnilo udávať rozlíšenie v megapixeloch (skr. Mpx, MP, MPix), čo je vlastne celkový počet zobraziteľných bodov zobrazovacej matice CCD prvku, pričom na reálnej veľkosti CCD nezáleží.
Alternatívne vyjadrenie
Veľkosť bodu je možné vyjadriť aj priamo v jednotke dĺžky napr. rozlíšenie 72 DPI je ekvivalentné medzibodovej vzdialenosti okolo 350 µm, 96 DPI → 265 µm, 160 DPI 160 µm, 300 DPI → 85 µm, 4000 DPI → 6,4 µm. Opačne, 1 µm → 25400 DPI, 30 µm → 850 DPI, 200 µm → 127 DPI.
Príklad
Obrázok z digitálneho fotoaparátu má 1280 bodov (pixelov) na šírku a 960 bodov (pixelov) na výšku, vytlačený na tlačiarni s rozlíšením 300 DPI
Novohradská župa (Uhorsko)
Okresy
V roku 1910 sa Novohrad delil na tieto slúžnovské okresy:
Dots per inch
Príklad
bude široký: a vysoký:
Je možné fotografiu vytlačiť aj s inými rozmermi, v takom prípade nebude jeden bod pôvodnej fotografie zodpovedať jednému tlačovému bodu a je nutné vykonať prepočet (tzv. prevzorkovanie).
Čerského chrbát
Čerského chrbát je pohorie na ruskom Ďalekom východe medzi riekami Jana a Indigirka.
Prechádza od severozápadu k juhovýchodu Jakutskou republikou a Magadanskou oblasťou. Najvyšším vrchom je Pobeda, vysoká 3 003 metrov. Pohorie sa nachádza na rozhraní Euroázijskej a Severoamerickej tektonickej platne. Čerského chrbát spolu so susedným Verchojanským chrbátom ovplyvňujú klímu, pretože bránia prúdeniu vlhkého oceánskeho vetra od východu a tým zmenšujú množstvo snehových zrážok na územiach smerom na západ.
San Juan (rieka, Nikaragua)
San Juan je rieka v Nikarague, tečúca v pohraničnej oblasti s Kostarikou. Má približne 200 km. Spája jazero Nikaragua s Karibským morom. Ústie do Karibského je močaristou deltou s veľkým množstvom lagún.
Rieka je splavná pre menšie lode a člny. Sedimentácia zhoršuje plavebné podmienky najmä v delte.
História
Španielski dobyvatelia objavili rieku v roku 1525 a nazvali je “Desaguadero”. Od začiatku bola rieka dôležitou obchodnou cestou medzi španielskymi sídlami vo vnútrozemí dnešnej Nikaraguy a karibskou oblasťou. Strediskom obchodu sa stalo mesto San Carlos na brehu jazera Nikaragua. Jej okolie sa stalo vyhľadávaným cieľom pirátov, filibustierov a lupičov. V časoch rivality medzi Španielskom a Anglickom preto Španieli opevnili mesto San Carlos. Rieka bola svedkom bojov proti anglickým pirátom a amrickým filibustierom. Po vybudovaní Panamského prieplavu význam oblasti z hľadiska obchodu upadol.
Adelans-et-le-Val-de-Bithaine
Adelans-et-le-Val-de-Bithaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Postindustriálna spoločnosť
Postindustriálna spoločnosť je nová etapa spoločnosti, ktorá nasleduje po etape priemyselnej (industriálnej spoločnosti). Postindustriálna spoločnosť sa vyznačuje rozhodujúcim podielom sektoru služieb, vedy a vzdelania, zásadnými technologickými premenami, vysokošpecializovanými mocenskými elitami.
Termín „postindustriálna spoločnosť“ zaviedol Daniel Bell.
Teória postindustriálnej spoločnosti
Teória postindustriálnej spoločnosti je koncepcia futurológie vychádzajúca z industrializmu, podľa ktorého je vývoj každej spoločnosti určovaný vyvojovou úrovňou priemyslu, vyjadrenou zovšeobecneným ukazovateľom výšky hrubého národného produktu.
Zora Czoborová
Mgr. Zora Czoborová, PhD. (* 25. január 1967, Bratislava) je slovenská fitneska.
Vyštudovala FTVŠ UK v Bratislave. Po skončení školy sa začala amatérsky venovať fitnesu a aerobiku. Majsterka sveta v aerobiku 1994 v Pretórii. V roku 1998 ukončila profesionálnu kariéru.
V roku 1997 otvorila športové centrum ZORA FIT, kde pôsobila ako manažérka. Od roku 2000 vlastní fitnes ZORACENTRUM.
Je autorkou viacerých náučných videokaziet s tematikou cvičenia. V roku 2005 vydala DVD zamerané na odstránenie bolesti chrbta a spevnenie svalového tonusu pod názvom ZORALATES.
Pravidelne organizuje FIT POBYTY pre pokročilých, ale aj úplných začiatočníkov, ktorí sa chcú naučiť správne technicky cvičiť najúčinnejšie cviky a zdravo stravovať.
Podieľala sa aj na úspechu slovenského reprezentanta a priekopníka v mužskom fitnese Daniela Meda.
Je vydatá, bezdetná.
Mascon
Mascon (z anglického mass concentration – koncentrácia hmoty) je anomálna oblasť v zemskej kôre spojená s podpovrchovou koncentráciou hmoty. Oblasť, ktorá by tak mala mať nevýrazný alebo dokonca záporný gravitačný signál (napr. impaktný kráter) je naopak miestom so silnou pozitívnou gravitačnou anomáliou. Dôvod vzniku masconu môže byť exogénny (dopad meteoritu) aj endogénny (vzostup napr. magmatického materiálu s vysokou hustotou).
Mesačné mascony
Významným javom sú mascony na Mesiaci, kde sa nachádzajú vo veľkých impaktných panvách predovšetkým na privrátenej strane (Mare Imbrium, Mare Serenitatis, Mare Crisium, Mare Humorum, Mare Nectaris a ďalšie menšie) – ich vznik sa vysvetľuje vzostupom plášťového materiálu v centre panvy krátko po impakte. K ich objavu došlo v roku 1968 Paulom Mullerom a Williamom Sjogrenom v americkej Jet Propulsion Laboratory (NASA) pri analýze odchýlok dráh automatických lunárnych sond. Vďaka tomuto objavu sa neskôr podarilo spresniť navigáciu nad povrchom Mesiaca dostatočne pre nasledujúce pilotované výpravy programu Apollo, ktoré z bezpečnostných dôvodov vyžadovali veľkú presnosť pri pristávaní lunárneho modulu.