cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hammersmith & City Line
Dejiny
Aj keď bola posledná zmena pomerne dávno (1988), v niektorých staniciach sú ešte stále zvyšky označení (kachličky, kovové mapy) pôvodnej Metropolitan Line.
Vozový Park
Na Hammersmith & City Line premávajú súpravy typu C s charakteristickými farbami Londýnskeho metra – červenou, bielou a modrou. Súpravy linka zdieľa so Circle a District Line (vetva Edgware Road – Wimbledon) a každá súprava má 6 vozňov.
Trasa
Poznámka: Za názvom stanice sa nachádza jej prípadný pôvodný názov alebo názvy, dátum jej otvorenia, prípadne aj dátum jej uzavretia.
Budúcnosť
V roku 2008 bude do prevádzky uvedená nová stanica Wood Lane, ktorá sa bude nachádzať medzi súčasnými Shepherd's Bush a Latimer Road a bude sa nachádzať v blíkzosti televízneho centra BBC. Umožní ľahší prestup na Central Line. V dôsledku toho bude stanica Shepherd's Bush na Hammersmith & City Line premenovaná na Shepherd's Bush Market, aby sa vyhlo k zamieňaniu stanice Shepherd's Bush na Central Line. Je zaujímavé, že v novej stanici nebude predajňa lístkov, vraj ako oznámila TfL, kvôli veľkej rozšírenosti Oyster Card.
V roku 2011 by sa mala Hammersmith & City Line zlúčiť so Circle Line do trasy Hammersmith - Paddington - Aldgate - Victoria - Edgware Road, čo by malo odstrániť neschopnosť vynulovať meškania na stávajúcej Circle Line a taktiež aj umožniť zvýšiť frekvenciu spojov. Úsek Liverpool Street - Barking by mala novo obsluhovať predĺžená Metropolitan Line.
Markove (Tuľčynský rajón)
Markove je sídlisko na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 73 obyvateľov.
Liou Jang
Liou Jang alebo Jang Liouová (* 6. október 1978, Čeng-čou, Čína) je prvá čínska kozmonautka. V roku 2012 sa na lodi Šen-čou 9 zúčastnila takmer 13 dňového letu na prvú čínsku kozmickú stanicu Tchien-kung 1.
Biografia
Narodila sa 6. októbra 1978 v meste Čeng-čou v provincii Che-nan, vyrastala v dedine Lin-čou. Absolvovala vojenskú leteckú akadémiu v Čeng-čou a v roku 1997 sa pripojila k Leteckým silám čínskej ľudovej armády, kde ako pilotka dosiahla hodnosti majora. Má nalietaných viac ako 1680 hodín.
V rokoch 2009 – 2010 sa zúčastnila 5. výberu čínskych kozmonautov, ktorým v marci 2010 úspešne prešla a spolu s Wang Ja-pching tak prvýkrát rozšírili oddiel čínskych kozmonautov o ženy. V marci 2012 bola menovaná členkou jednej z dvoch posádok pripravovaných na let ku stanici Tchien-kung 1. 15. júna bola jej posádka oficiálne potvrdená ako hlavná, pričom spolu s ňou sa letu mali zúčastniť aj kozmonauti Ťing Chaj-pching a Wang Liou.
Loď Šen-čou 9 úspešne vyštartovala 16. júna 2012 a 18. júna sa spojila so stanicou Tchien-kung 1. Počas pobytu na stanici sa Liouová zameriavala na uskutočňovanie experimentov súvisiacich s kozmickou medicínou. Pristávací modul lode Šen-čou 9 úspešne pristál 29. júna 2012. Jang Liouová sa tak stala v poradí 525. kozmonautom sveta, 57. ženou vo vesmíre a prvou čínskou kozmonautkou, vo vesmíre strávila celkovo 12 dní a 15 hodín.
Kolbsheim
Kolbsheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veliš (okres Jičín)
Veliš je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 179 obyvateľov, z toho 88 mužov a 91 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,6 roka (muži 35,9 roka, ženy 39,3 roka).
Poruchy psychiky a správania zapríčinené užitím (užívaním) psychoaktívnych látok (MKCH-10)
F10 - F19: PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM (UŽÍVANÍM) PSYCHOAKTÍVNYCH LÁTOK patria do V. kapitoly MKCH-10 - Duševné poruchy a poruchy správania.
Táto časť obsahuje veľmi pestré poruchy rozličnej závažnosti a klinických foriem, ktorých spoločným znakom je súvis s užívaním jednej alebo viacerých psychoaktívnych látok získaných na lekársky predpis alebo bez neho. Príslušnú látku udáva tretia číslica, štvorznakové kódy špecifikujú klinické stavy; majú sa použiť podľa potreby pre každú špecifikovanú látku. Treba však poznamenať, že nie všetky štvormiestne kódy sa dajú aplikovať na všetky látky. Identifikácia psychoaktívnej látky by sa mala zakladať na čo najväčšom možnom počte informačných zdrojov. Zahŕňajú údaje o sebe, analýzu krvi alebo iných telových tekutín, charakteristické telesné a psychické príznaky, klinické prejavy, správanie a iné dôkazy, že pacient má drogu, alebo údaje informovanej tretej osoby. Mnohí užívatelia drog berú viac ako jeden druh psychoaktívnej látky. Hlavná diagnóza by sa mala podľa možnosti zatriediť podľa látky alebo skupiny látok, ktoré zapríčinili klinický syndróm, alebo k nemu najviac prispeli. Ďalšie diagnózy by sa mali vyznačiť v prípade použitia iných psychoaktívnych látok v intoxikujúcich dávkach (spoločná štvrtá číslica .0), alebo v množstve zapríčiňujúcom poškodenia (spoločná štvrtá číslica .1), závislosť (spoločná štvrtá číslica .2) alebo iné poruchy (spoločná štvrtá číslica .3 - .9).
Iba v prípadoch, keď je príjem psychoaktívnych látok chaotický, alebo keď podiel rozličných psychoaktívnych látok nemožno stanoviť, je potrebné použiť diagnózu poruchy z užívania viacerých drog (F19.-).
Skupina nezahŕňa:
Syndróm závislosti sa vyvíja na špecifickú psychoaktívnu látku (napr. tabak, alkohol alebo diazepam), na skupinu látok (napr. opiáty), alebo na väčšie množstvo farmakologicky odlišných psychoaktívnych látok.
F10.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM ALKOHOLU
F12.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM KANABINOIDOV (MARIHUANA, HAŠIŠ)
F13.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM SEDATÍV ALEBO HYPNOTÍK
F14.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM KOKAÍNU
F15.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM INÝCH STIMULUJÚCICH LÁTOK VRÁTANE KOFEÍNU
F16.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM HALUCINOGÉNOV
F17.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM TABAKU
F18.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM PRCHAVÝCH ROZPÚŠŤADIEL
F19.- PORUCHY PSYCHIKY A SPRÁVANIA ZAPRÍČINENÉ UŽITÍM VIACERÝCH DROG A INÝCH PSYCHOAKTÍVNYCH LÁTOK
Táto položka sa používa, ak ide o užívanie dvoch alebo viac známych psychoaktívnych látok, ale nedá sa určiť, ktorá z nich najviac prispieva k vzniku poruchy. Táto položka sa má použiť aj vtedy, ak daktorá alebo aj všetky užívané psychoaktívne látky nie sú presne známe, alebo sú úplne neznáme. Mnohí užívajúci viacero drog sami presne nevedia, čo vlastne užívajú.
Zdroje
th:ICD-10 บท F: ภาวะจิตและพฤติกรรมแปรปวน
Sainte-Eulalie-d’Olt
Sainte-Eulalie-d’Olt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 355 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Victor Ponta
Victor Ponta, celým menom Victor Viorel Ponta (* 20. september 1972, Bukurešť, Rumunsko) je rumunský politik, od 7. mája 2012 premiér.
Súkromný život
Ponta je ženatý s rumunskou poslankyňou európskeho parlamentu Dacianou Octaviou Sârbu v poradí druhom manželstve. Majú spolu jednu dcéru. Z prvého manželstva má syna.
Politická kariéra
Victor Ponta vyštudoval na bukurešťskej univerzite. Od roku 1995 pracoval ako prokurátor, od roku 1998 pôsobil pri rumunskom najvyššom súde v protikorupčnom odbore. V roku 2001 vstúpil do vysokej politiky a to po vymenovaní do čela antikorupčného výboru vlády premiéra Adriana Năstaseho. Od roku 2004 vystriedal niekoľko ministerských kresiel.
4. novembra 2015 rezignoval na post premiéra. Podnetom bol požiar v nočnom klube v Bukurešti pri ktorom 30. októbra 2015 zomrelo 32 ľudí. Pri nasledujúcich protestoch tisíce ľudí vinili z tragédie i jeho vládu, a to kvôli korupcii a neschopnosti zabezpečiť dodržiavanie bezpečnostných predpisov.
Saná
Saná (-normovaný slov. názov) alebo San’á je hlavné a najväčšie mesto Jemenu.
V meste sa nachádza medzinárodné letisko.
Dejiny
Mesto Saná je obývané už viac ako 2500 rokov, jeho história siaha až do staroveku, pravdepodobne až k dynastii Sábov, ktorá v oblasti vládla v 6. storočí pred Kr. V 7. a 8. storočí sa stalo centrom šírenia kultúry islamu a v súčasnosti je v meste viac ako sto mešít.
3758 Karttunen
3758 Karttunen je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 28. novembra 1983.
Saná
UNESCO
Od roku 1986 je staré mesto zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO. Pre trvajúci konflikt v oblasti bolo historické centrum v júli 2015 zapísané na zoznam pamiatok v ohrození.
Demografia
Metropola Jemenu má dlhodobý rast počtu obyvateľov.
Azé (Mayenne)
Azé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aventín
Aventín alebo Aventin môže byť:
Aventin môže byť aj české periodikum, pozri Aventin (periodikum)
Gejza Slameň
Gejza Slameň (* 3. marec 1906, Lučatín – † 15. marec 1974, Bratislava) bol slovenský herec.
Životopis
Gejza Slameň sa narodil v Lučatíne, v rodine štátneho horára, ako najmladšie dieťa zo súrodencov Eleny a Jozefa. Gymnázium absolvoval v Banskej Bystrici. V rokoch 1926-27 študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Bol učiteľom na Budči, potom na evanjelickej ľudovej škole v Ľubietovej, odkiaľ 1. septembra 1931 prešiel za správcu školy na Povrazníku, kde ako učiteľ pôsobil do roku 1946. V rokoch 1946 – 1949 opäť učil v Ľubietovej. Učiteľské povolanie spájal s verejnou prácou (počas SNP tajomník RNV a po roku 1945 predseda MNV na Povrazníku) a najmä ochotníckou činnosťou. 25. augusta 1931 sa oženil s Máriou E. Škultéty, pochádzajúcou z Hornej Lehoty, s ktorou mal dvoch synov, Ing. arch. Ivan Slameň (spoluator Mostu SNP v Bratislave) a Dušan Slameň.
Po roku 1945 sa stal členom Mestského divadelného združenia v Banskej Bystrici. Ako aktívny divadelný ochotník patril k zakladateľskej generácii hercov Stredoslovenského divadla vo Zvolene, ktoré vzniklo v roku 1949. Spolu so svojimi kolegami tvoril vo zvolenskom divadle prvý, dvadsaťpäťčlenný divadelný herecký súbor. Z jeho spoluzakladajúcich kolegov spomeňme aspoň Karola Badániho, ktorý bol zároveň do roku 1953 aj prvým riaditeľom divadla, Máriu Markovičovú, Zoru Paulendovú, Ľudovíta Grešša, ktorý v rokoch 1954 – 1956 pôsobil aj ako riaditeľ divadla, L. Hritza, J. Bullovú, Angelu Jakubisovú, R. Debnárika, Valériu Čaplovú, či Ernesta Šmálika. Prvú premiéru malo zvolenské divadlo 28. augusta 1949 s inscenáciou Makar Dúbrava, od ruského autora Alexandra Kornejčuka. Inscenácia mala úspech aj na prehliadke divadelných súborov Veľká divadelná žatva v Prahe, na ktorej získala ocenenie a spolu s ňou aj piati herci, vrátane Gejzu Slameňa. Pre hercov bola táto cena o to vzácnejšie, že sa spravidla udeľovala jednému hercovi. Vo zvolenskom divadle Gejza Slameň účinkoval do roku 1952. Podľa divadelných kritikov, práve prvé tri zvolenské sezóny boli jeho najplodnejšou érou.
Od sezóny 1952/1953 pôsobil v činohre SND, kde sa okruh jeho postáv zúžil na menšie úlohy. Z 55 postáv, ktoré tu stvárnil, spomeňme napríklad detektíva Tvrdlíka vo Zvonovom Tanci nad plačom (1957), Tatár v Gorkého Na dne (1959) a postava Richtára v Jiráskovom Lampáši (1973), ktorú stvárnil už po odchode do dôchodku. V sezóne 1954/1955 pôsobil vo funkcii riaditeľa Krajského divadla v Nitre, dnes Divadlo Andreja Bagara.
Angažmán na prvej slovenskej divadelnej scéne mu prinieslo aj účinkovanie v šiestich slovenských celovečerných hraných filmoch. Vo filme a televízii stvárnil najmä epizódne postavy rázovitých dedinčanov a ľudových typov. V roku 1972 odišiel do dôchodku, no ešte aj potom účinkoval v niektorých predstaveniach. Účinkoval aj v mnohých rozhlasových inscenáciách a rozprávkach.
Tokio
Tokio (🇯🇵;, ; pôvodný názov 🇯🇵) je hlavné a najväčšie mesto Japonska. Je jednou zo 47 prefektúr Japonska.
V rebríčku Economist Intelligence Unit miest najlepších pre život z roku 2019, ktorý hodnotil 140 miest sa Tokio umiestnilo na 8. mieste.
Poloha
Nachádza sa v regióne Kantó na východe ostrova Honšu. Je to jedno z najväčších miest na svete, žije v ňom viac ako 13 miliónov ľudí. S predmestiami a aglomeráciami okolitých miest, ako napríklad Jokohama alebo Kawasaki tvorí najväčšiu konurbáciu a metropolitnú oblasť na svete, nazývanú Veľké Tokio, kde žije až 35 miliónov obyvateľov na ploche o veľkosti Západného Slovenska. Do roku 1868 sa nazývalo Edo. Niekedy je metropolitná oblasť Tokia nazývaná aj pojmom megalopolis.
Ekonomika
Tokio má najväčšiu metropolitnú ekonomiku na svete. Nominálny hrubý domáci produkt dosahuje okolo 1,316 biliónov USD, čo je viac ako ôsma najväčšia ekonomika na svete. Je to hlavné finančné centrum a hlavné sídlo niekoľkých najväčších svetových bánk a poisťovacích spoločností.
Počas centralizovaného rastu japonskej ekonomiky po druhej svetovej vojne sa mnoho veľkých firiem presťahovalo z miest ako Osaka do Tokia s cieľom získať lepší prístup k vláde. Tento trend sa postupne spomaľuje kvôli rastu populácie a vysokým nákladom na život v Tokiu.
Tokio bolo označené ako najdrahšie mesto na svete 28 rokov po sebe až do roku 2015.
Doprava
Tokio je najväčší dopravný uzol domácej a medzinárodnej železničnej, cestnej a leteckej dopravy. Verejná doprava je zabezpečovaná rozsiahlou sieťou čistých a efektných a často pomerne preplnených vlakov a podzemnou rýchlodráhou prevádzkovaných rozličnými spoločnosťami, pričom druhú úlohu zohrávajú autobusy, monoraily a električky.
Tokijské medzinárodné letisko Haneda ponúka predovšetkým vnútroštátne lety, zatiaľ čo medzinárodné lety zabezpečuje medzinárodné letisko Narita v prefektúre Čiba.
Primárnym dopravným prostriedkom je vlak. Železničná sieť v Tokiu je najrozsiahlejšia mestská železničná sieť na svete a jej dĺžka sa približne rovná dĺžke povrchových liniek. Expresné linky spájajú hlavné mesto s ostatnými časťami metropolitného Tokia, oblasť Kantó a ostrovy Kjúšu a Šikoku.
Taxíky fungujú v 23 špeciálnych štvrtiach, mestách a mestečkách. Trajekty na dlhé trate obsluhujú tokijské ostrovy a prevážajú cestovateľov do domácich a zahraničných prístavov.
Demografia
Ako jedno z najvýznamnejších svetových miest, Tokio má viac ako 13 miliónov obyvateľov žijúcich v 23 mestských častiach a cez deň sa tento počet zvyšuje o 2,5 milióna pracujúcich a študentov z okolitých oblastí. Tento efekt je ešte výraznejší v troch centrálnych častiach Čijoda, Čúó a Minato, ktorých populácia je menšia ako 300 000 v noci, ale väčšia ako 2 milióny cez deň.
Školstvo
Tokio je centrum národného školstva. Nachádza sa tu mnoho univerzít a odborných škôl. Je tu väčšina najprestížnejších japonských univerzít. Najprestížnejšou je Tokijská univerzita (Tódai). Medzi ďalšie patrí Univerzita Keió gidžuku, Univerzita Hitocubaši a Univerzita Waseda.
Turistika
Tokio má veľa turistických, kultúrnych a športových atrakcií vrátane známych chrámov, svätýň, každoročných festivalov a udalostí, parkov, javiskových vystúpení, ako aj populárnych nákupných centier a štvrtí s možnosťami nočného života. Medzi vrcholné kultúrne miesta patria múzeá, koncertné haly a divadlá.
Stephen Louis Brusatte
Stephen Louis Brusatte (* 24. apríl 1984, Ottawa, Illinois, USA) je americký paleontológ, ktorý už vo svojej mladosti publikoval dve knihy a veľa odborných aj populárno-náučných článkov predovšetkým s tematikou nelietavých dinosaurov.
Élise Crombezová
Élise Crombezová (* 26. júl 1982, Mouscron, Belgicko) je belgická modelka.
Stephen Louis Brusatte
Špecializuje sa na morfológiu a filogenézu archosaurov. Zaoberal sa aj karbonskými ramenonožcami a paleozoickými drsnokožcami.
Élise Crombezová
Kariéra
Ako modelka začala pracovať v roku 1999. Vystupovala na mnohých módnych prehliadkach značiek Christian Dior, Christian Lacroix, Galliano, Karl Lagerfeld, Louis Vuitton, Prada, Versace a Viktor & Rolf. Objavila sa niekoľkokrát na obálke časopisu Vogue – britského (máj 2005, január 2006), talianskeho (január, máj a júl 2003; júl, september a október 2004) i japonského vydania (marec a apríl 2003, júl 2004).
Stephen Louis Brusatte
V roku 2006 získal titul Bachelor of Science z geofyziky na University of Chicago, v roku 2007 titul Master of Science z paleobiológie a v roku 2008 z vied o Zemi na University of Bristol. V roku 2012 získal doktorát na Columbia University a v súčasnosti pracuje na University of Edinburgh.
Élise Crombezová
Kariéra
Žije a pracuje v New Yorku pre agentúru DNA Models.
Stephen Louis Brusatte
V Chicagu spolupracoval s paleontológom Paulom Serenom, s ktorým pomenoval rody Carcharodontosaurus, Kryptops a Eocarcharia. V Bristole spolupracoval aj s Michaelom Bentonom.
Ženská štvorhra na Wimbledone 2007
Ženská štvorhra na Wimbledone 2007 sa hrala ako súčasť Wimbledonu 2007 od 27. júna do 8. júla. Súťaže sa zúčastnilo 64 párov, z toho 16 nasadených. Víťazkami sa stali Cara Blacková a Liezel Huberová, ktoré vo finále vyhrali nad párom Katarina Srebotniková, Ai Sugijamová 3:6, 6:3, 6:2.
Krautergersheim
Krautergersheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Komplex vírusovej leukémie mačiek
Komplex vírusovej leukémie mačiek (Leukémia mačiek, zaužívaná skratka FeLV) je choroba vyvolaná vírusom zo skupiny retrovírov a spôsobuje u mačiek poruchu obranyschopnosti a nádorové bujnenie. Ide o nákazlivé ochorenie zvyčajne končiace smrťou.
Vírus
Mačací leukovírus (FeLV) je pôvodcom leukózy, nazývanej tiež mačacia leukémia. Ide o gammaretrovírus. Ten existuje v troch typoch (A, B a C), pričom iba podtyp A spôsobuje toto smrteľné ochorenie.
Mimo tela mačky je vírus veľmi nestály, ničia ho vyššie teploty, sucho a slnečné žiarenie. Vo vlhku a pri izbovej teplote môže vírus prežívať po dobu 7 dní. Vírus je citlivý na väčšinu dezinfekčných prostriedkov. Obavy o zdravie zvieraťa vo veterinárnych ambulanciách a na výstavách sú za dodržiavania hygienických predpisov neopodstatnené.
Tento vírus je špecifický pre mačky a nebol preukázaný prenos na iné zvieratá alebo na človeka. Vnímavé sú všetky plemená mačiek a choroba sa postihuje zvieratá po celom svete. Častejšie sa vyskytuje u mačiek chovaných voľne alebo polovoľne a tiež u mačiek chovaných vo väčších skupinách (útulky, mačacie azyly, veľkochovy).
Prenos
Nákaza sa prenáša z mačky na mačku náhodným kontaktom (uhryznutie, poškriabanie). Mačka predáva infekciu svojim potomkom placentou a mliekom. Doterajšie výskumy poukazujú na skutočnosť, že po dobu 1 mesiaca sú mačiatka pred nákazou chránené prijímaním mledziva.
Už na druhý až dvanásty deň po infikovaní sa vírus rozširuje lymfatickou cestou (v uzlinách dutiny ústnej a v krku), potom sa šíri do kostnej drene a čreva. Pri zníženej obranyschopnosti dochádza k virémii.
Klinické príznaky
Prvotná infekcia sa prejavuje vysokými teplotami, nechutenstvom a apatiou. Mačatá zvyčajne uhynú, dospelé mačky pokiaľ infekciu prekonajú, stávajú sa prenášačmi vírusu. Pri strese alebo poklese obranyschopnosti sa choroba prejaví u dospelej mačky neskôr.
Príznaky FeLV nemusia byť špecifické. Mačka celkovo chradne, môže mať zväčšené uzliny, môže tiež trpieť na rôzne zápalové ochorenia (dutina ústna, zvukovod, koža). V neskoršom štádiu sa pridružujú nádorové ochorenia rôznych orgánov, rozvíja sa leukémia. Vírus zasahuje všetky telesné sústavy. Vyvoláva stratu imunity s následnými druhotnými infekciami.
Infikované kotné mačky neprejavujúce príznaky ochorenia porodia buď predčasne, alebo sa jej narodia mŕtve plody, prípadne mačiatka takmer okamžite hynú.
Terapia
Nie je známa účinná terapia. Pri podozrení na ochorenie je potrebné zviera oddeliť od ostatných mačiek a tiež oddeliť mačky, ktoré s ňou prišli do styku. Liečia sa sekundárne infekcie, pričom ich liečba vedie k predĺženiu života mačky aj na niekoľko rokov a zmierňujú jej utrpenie.
Mačky s pozitívnym testom na FeLV sa nesmú vakcinovať proti tomuto ochoreniu ako ani proti iným chorobám pre nedostatočnú schopnosť tvorby protilátok.
Prevencia
Prevencia spočíva v oddelení chorých zvierat od zdravých. Je potrebná karanténa a krvný test nových zvierat v domácnosti. Dôležitá je vakcinácia. Očkujú sa zdravé zvieratá, ktorým bol bezprostredne pred očkovaním urobený krvný test s negatívnym výsledkom.
Test
FeLV test je imunochromatografický test detegujúci FeLV antigény v krvi, sére či plazme.
Gregor Schlierenzauer
Gregor Schlierenzauer (* 7. január 1990) je rakúsky skokan na lyžiach. Ako 16-ročný dokázal vyhrať prvé preteky svetového pohára. Na svojom Turné štyroch mostíkov na prelome rokov 2006 a 2007 vyhral v Oberstdorfe a Bischofshofene, a získal tak druhé miesto. Stal sa majstrom sveta v letoch na lyžiach v roku 2008 vo veku 18 rokov 47 dní, čím sa stal najmladším majstrom v histórii. Vyhral Turné štyroch mostíkov v sezóne 2011/2012 ako 22-ročný.
Začiatok kariéry a súkromný život
Narodil sa 7. januára 1990 Paulovi a Angelike Schlierenzauerovcom. Je druhé dieťa z troch. Má staršiu sestru Gloriu a mladšieho brata Lukasa. Jeho strýko, Marcus Prock, ktorý bol víťazom 3 olympijských medailí v sánkovaní, mu dal kontakty na Fisher lyže a na Red Bull. Schlierenzauer je od narodenia hluchý na ľavé ucho. Od ôsmich rokov trénuje skoky na lyžiach v rakúskom Innsbrucku. Navštevoval obyčajné rakúske gymnázium, ale vzhľadom na jeho rozbiehajúcu sa športovú kariéru postupne nestíhal s učením. Schlierenzauer sa potom zapísal na Ski-gymnázium, ski-športové výcvikové stredisko a penzióny strednej školy v Rakúsku. V súčasnosti býva vo Fulpmes, v Tirolsku, a už od roku 2010 sa stretáva so Sandrou Stieglerovou.
Schlierenzauer začal profesionálne súťažiť v sezóne 2005/06 v kontinentálnom pohári. Vo februári 2006 vyhral na majstrovstvách sveta v juniorskej kategórii zlatú medailu v Slovinskom Kranji. Hneď nato sa mu ozval Alexander Pointner, aby začal profesionálne súťažiť v Svetovom pohári mužskej kategórie. Schlierenzauer debutoval 12. marca 2006 v Svetovom pohári v Osle na Holmenkollene 24. pozíciou.
Sezóna 2006/2007
Sezóna sa začala úvodným podujatím vo fínskom Kuusame, ktorej sa však nezúčastnil. Na druhom podujatí v Lillehameri boli naplánované na víkend dva preteky. V prvých plánovaným pretekoch sa umiestnil na 4. mieste, pričom to boli iba jeho 2. preteky v živote v rámci SP. Na druhom podujatí v Lillehameri sa umiestil na 1. mieste a stal sa tak jedným z najmladších skokanov, ktorý to dokázali v nórskom Lillehameri. V tejto sezóne taktiež vyhral v Engelbergu, v Obersdorfe, Bischofshofene (ktoré boli súčasťou Turné štyroch mostíkov) a Klingenthale. Počas Turné štyroch mostíkov o ňom fínske média písali, že bol značne podvýživený, ale doteraz sa o tom nenašli žiadne dôkazy. Celkovo na Turné štyroch mostíkov skončil na 2. mieste za Andersom Jacobsenom (Nor) a pred Simonom Ammannom (Sui). V celkovom poradí bol na konci sezóny na 4. mieste. Tréner sa vyjadril, že 17-ročný mladík ešte nie je pripravený na mamutí mostík v Planici.
Sezóna 2007/2008
V celkovom poradí Svetového pohára sa umiestnil na 2. mieste za tímovým kolegom Thomasom Morgensternom. V marci 2008 posunul hranicu rakúskeho rekordu na 233,5 m, ktorý bol taktiež najdlhším skokom na mostíku v Planici.
Sezóna 2008/2009
1. februára 2009 sa stal Schlerenzauer jedným zo 4 skokanov, ktorý dokázali vyhrať 6 podujatí za sebou. Medzi týmito štyrmi skokanmi je aj jeho tímový kolega Thomas Morgenstern a Fíni Janne Ahonnen a Matti Hautamäki. Séria víťazstiev sa skončila až v Obersdorfe 14. februára pri letoch, kde Schlerenzauer dokázal doskočiť iba na 8. priečku. 21. februára vyhral striebornú medailu na Majstrovstvách sveta v skokoch na lyžiach v českom Liberci za tímovým kolegom Wolfgangom Loitzlom, víťazom Turné štyroch mostíkov. O týždeň už vyhral zlatú medailu pre Rakúsko v tímovej súťaži. Ku svojej víťaznej ceste sa vrátil 8. marca v Lahti, po ktorej zvýšil počet víťazstiev v sezóne na 11, čo je jedno víťazstvo za rekordnými 12 od Janneho Ahonnena. 20. marca vyhral podujatie v letoch na lyžiach v Planici, kde zdvihol počet víťazstiev na 13, čiže nový rekord, a tiež v pódiových umiestneniach, kde ich získal 20. Sezónu ukončil s 2083 bodmi, ktorými bol prvý, kto prekročil hranicu 2000 vôbec, víťazom svetového pohára.
Sezóna 2009/2010
Aj napriek dvom víťazstvám v Garmisch-Partenkirchene a Innsbrucku na Turné štyroch mostíkov, skončil na druhom mieste. Vyhral jeho krajan Andreas Kofler. Túto sezónu však Schlierenzauer nebol taký suverénny ako tú predchádzajúcu. Počas celej sezóny si striedal priebežné vedenie v šampionáte so Švajčiarom Simonom Ammannom, ktorý ho v závere zdolal. Neskôr získal 2 bronzové medaily na zimných olympijských hrách vo Vancouveri a zlatú medailu v tímovej súťaži spolu s Andreasom Koflerom, Wolfgangom Loitzlom a Thomasom Morgensternom. V sezóne 2009/2010 teda skončil na druhom mieste za už spomínaním Ammannom. Tretie miesto obsadil Thomas Morgenstern.
Sezóna 2010/2011
V úvode sezóny sa najskôr Schlierenzauer nevedel dostať do formy. No hneď potom utrpel zranenie a musel ísť na operáciu. Z týchto príčin zmeškal 2 podujatia Turné štyroch mostíkov. Prekvapením bol jeho príchod na tretie podujatie prestížneho Turné štyroch mostíkov v Innscbrucku, kde skončil až na 44. mieste, čo mu nestačilo na druhé kolo. Na štvrtom mostíku v Bischofshofene sa dostali iba na 36. miesto. Počas ďalších podujatí bol von z telesnej formy, ale dokázal sa vrátiť späť prekvapivo rýchlo a vyhral 2 podujatia na rekonštruovanom mamuťom mostíku vo Vikersunde. Neskôr dokázal svoj životný úspech na Majstrovstvách sveta v skokoch na lyžiach v Osle na Holmenkolene, kde vyhral zlatú medailu. Celkovo získal na majstrovstvách sveta tri zlaté medaily (dve z tímovej súťaže). Napriek nepriaznivému začiatku sezóny nakoniec Schlierenzauer skončil na 9. mieste celkového hodnotenia Svetového pohára a na prvom mieste v letoch na lyžiach.
9. marca 2011 mal tak Schlieranzauer 35 víťazstiev vo svetovom pohári, 1 zlatú a 2 bronzové olympijské medaily a 8 zlatých a 2 strieborné zo svetového šampionátu.
Sezóna 2011/2012
Už od začiatku sezóny Gregor preukazoval dobrú formu, aj keď v úvodných dvoch podujatiach (Kuusamo a Lillehamer) nedokázal prekonať tímového kolegu Andreasa Koflera. Prvé víťazstvo v sezóne prišlo až na Čerťáku v českom Harrachove. V Engelbergu sa mu lepšie ako na štvrtom mieste podariť neskončilo, ale i napriek tomu bol jeden z kandidátov na víťazstvo v blížiacom sa Turné štyroch mostíkov. Okrúhle 60. Turné štyroch mostíkov sa začínalo v nemeckom Oberstdorfe, kde dokázal zvíťaziť pred najväčším konkurentom Koflerom s náskokom 18,1 bodu. Nasledujúce podujatie v Garmisch-Partenkirchene, ktoré sa v doterajšom priebehu sezóny považovalo z hľadiska poveternostných podmienok za najlepšie, dokázal Schlierenzauer opäť zvíťaziť a svoj celkový náskok zvýšiť na 22,2 bodu. V domácom Innsbrucku na legendárnom mostíku Bergieselschanze, pri nepriaznivom počasí, už víťazstvo obhájiť nedokázal. Uspokojiť sa musel s druhým miestom za prvým Koflerom, ktorý Schlieriho náskok stiahol o 5,2 bodu. Víťazstvo v Bischofshofene získal po jednokolových pretekoch Thomas Morgenstern a Schlieri po treťom mieste získal celkový triumf na Turné, kde zvíťazil po prvýkrát. „Tak dlho som bojoval, aby sa mi to konečne podarilo tu zvíťaziť. A teraz sa mi môj sen splnil. Je to neopísateľné.“ Nasledoval rakúsky „mamuťák“ Kulm v Bad Mitterdofe, kde bol Schlierenzauer opäť v čele, no z víťazstva sa nakoniec tešil Nór Anders Bardal po tom, ako mal Gregor problémy so zipsom na kombinéze, ktorý sa zo začiatku snažili vyriešiť pomocou spiniek, neskôr lepiacej pásky, no po doskoku bol diskvalifikovaný. Víťazstvom v poľskom Zakopanom sa svojim 39. víťazstvom dotiahol v tabuľkách o počte víťazstiev na „poľského batmana“ Adama Malysza, ktorý dovtedy figuroval na druhom mieste za legendárnym Mattim Nykänenom. Počet víťazstiev ešte zvýšil v talianskom Predazze na 40, čo bolo v jeho veku skutočne výnimočné. „Schlierenzauer je umelec,“ vyjadril sa o ňom nemecký tréner Werner Schuster a pokračoval: „Vezme si jednu prestávku medzi podujatiami, nepotrebuje trénovať a vráti sa späť oddýchnutý a ešte silnejší.“ A čoraz častejšie začínal byť Schlierenzauer spomínaný v porovnaniach s už spomínaným Mattim Nykänenom. Vo Willingene ani v Oberstdorfe sa Schlierimu veľmi nedarilo, či už kvôli veterným podmienkam alebo po vlastných chybách. Aj napriek tomu však patril k najväčším favoritom pri nadchádzajúcich Majstrovstvách sveta v letoch na lyžiach v nórskom Vikersunde spolu s Martinom Kochom, či Simonom Ammannom. Tam však panovali veterné podmienky podobné ako v predchádzajúcich súťažiach, čo Gregorovi určite nepomohlo a po zrušení prvých dvoch kôl MS v letoch, sa umiestnil na 18. mieste. Novým majstrom sveta sa stal Slovinec Robert Kranjec. Zlato ale aj napriek tomu získal v tímovej súťaži, kde sa spolu s ním na najvyššom stupienku tešili krajania Koch, Morgenstern a Kofler.
Zolniansky lahar
Zolniansky lahar je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Poľana.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Zvolen v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2000 na rozlohe 0,3242 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Ukážka odkryvu laharového prúdu. Významná lokalita pre poznanie prírodných pomerov Slov.stredohoria, ktoré bolo vyformované sopečnou činnosťou v treťohorách. Jedna z dvoch najvýznamn.ukážok na Slovensku. Paleontolog.nálezy, drevný opál.''
Zoznam severoamerických dinosaurov
Zoznam rodových mien nelietavých dinosaurov, ktorých fosílie boli objavené na území Severnej Ameriky.
Polygrafia
Polygrafia je výrobný odbor, ktorý reprodukuje a tlačou rozmnožuje predlohy písané, kreslené, tlačené alebo iné a dáva im konečný tvar výrobku: knihy, noviny, plagáty a iné tlačoviny.
Polygrafia zahŕňa zhotovovanie predlôh pre tlač, reprodukciu (fotografickú, fotomechanickú), zhotovovanie tlačovych foriem, tlač, práce knihárske (pozri: knihárstvo), pomocné práce a služby.
Bais (Mayenne)
Bais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marsabit (sopka)
Marsabit je názov masívnej, v súčasnosti neaktívnej štítovej sopky, nachádzajúcej sa v severnej Keni, asi 170 km východne od centra Východoafrického riftového systému. Jej hlavná aktívna fáza prebehla ešte v pliocéne. Neskoršie erupcie boli značne explozívnejšieho charakteru a vytvorili početné maary (Gof Angar, Gof Boro, Gof Kolbo, atď...) a troskové kužele na severozápadno-severovýchodných svahoch sopky.
Najmladšie lávové prúdy sú datované K-Ar metódou na 0,68 ± 0,16 mil. rokov, no jestvuje predpoklad, že určitá aktivita prebiehala aj po tomto čase a niektoré prúdy sú ešte mladšie ako pleistocénne.
Epeios (syn Endymióna)
Epeios je v gréckej mytológii syn Endymióna a Asterodie (podľa inej verzie Chromia, alebo Hyperippé).
Epeios mal troch súrodencov, bratov Paióna, Aitóla a sestru Eurykydu. Keď bratia dospeli, otec rozhodol, že jeho nástupcom sa stane ten z nich, ktorý zvíťazí na olympijských hrách. Zvíťazil Epeios a po svojom otcovi v Élide obsadil trón.
Eliďania potom počas jeho vlády svoju krajinu pomenovali po ňom. Mladý kráľ sa oženil s Anaxirhoé, dcérou Koróna. Manželom sa narodila dcéra Hyrminé, ktorá sa neskôr vydala za Lapitha Forba.
Epeios nepanoval dlho, zomrel mladý bez mužského potomka. Jeho následníkom sa stal brat Aitólos.
Rakúske národné vodnopólové družstvo mužov
Rakúske národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Rakúsko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Österreichischer Schwimmverband (OSV). Za jeho najväčšie úspechy možno považovať 4. miesto na Olympijských hrách a bronz z Majstrovstiev Európy.
Vrcholné podujatia
Na olympijských hrách sa rakúske družstvo zúčastnilo 3-krát. Najlepšie umiestnenie dosiahlo hneď pri svojom prvom štarte, keď v roku 1912 v Štokholme skončilo štvrté. Naposledy štartovalo v Helsinkách 1952, kde skončilo na 12. mieste. Okrem toho sa 2-krát pokúšalo postúpiť na olympijský turnaj, ale v kvalifikácii skončilo zhodne na nepostupovom 8. mieste. Na Majstrovstvá sveta sa družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz.
Na Majstrovstvách Európy sa družstvo zúčastnilo 11-krát, z toho 3 podujatia organizovalo. V roku 1931 pri svojom druhom štarte na ME získalo bronzovú medailu, keď zaostalo iba za 🇭🇺 a 🇩🇪. Od roku 1970 sa na európskom šampionáte predstavovalo nepravidelne a naposledy v ňom súťažilo v roku 1995, keď podujatie organizovala rakúska Viedeň. Domáce družstvo na ňom skončilo jasne posledné. Neskôr sa nedokázalo kvalifikovať ani na európske majstrovstvá B kategórie.
Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky
Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre oblasť zdravotníctva.
Minister zdravotníctva
Ministerstvo zdravotníctva riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister zdravotníctva, ktorého vymenúva prezident SR na návrh predsedu vlády.
Súčasným ministrom zdravotníctva je od 15. mája 2023 MUDr. Mgr. Michal Palkovič, PhD. MHA, MPH.
Štátny tajomník ministerstva zdravotníctva
Ministra zdravotníctva v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra zdravotníctva. V odôvodnených prípadoch môže vláda určiť, že na ministerstve pôsobia dvaja štátni tajomníci – to je aj prípad ministerstva zdravotníctva. Minister určí, v ktorých otázkach a v akom poradí ho štátni tajomníci zastupujú.
Miera návratnosti
Miera návratnosti (iné názvy: miera výnosu/výnosnosti/rentability, výnosová miera, pomer návratnosti, pomer rentability, výnosové percento, návratnosť, výnos, výnosnosť, rentabilita, miera zisku, return on investment (v širšom zmysle), rendita, ďalšie synonymá pozri v článku return on investment a odkazoch tam uvedených; angl. rate of return (skratky ROR, r), return, profit rate, (rate of) return on investment (skratka ROI) ) je pomer zisku z investície a nákladov na investíciu.
Použitie
Ukazovateľ meria úspešnosť akejkoľvek investície.
Príklady známych konkrétnych použití tohto ukazovateľa:
Od názvu tohto ukazovateľa ("rate of return") je odvodený názov ukazovateľa "internal rate of return" (po slovensky vnútorné výnosové percento, vnútorná miera návratnosti a pod.), ktorého spôsob výpočtu je však odlišný.
Giovanni Battista Pergolesi
Život
Na konci roku postihlo Neapol silné zemetrasenie a Pergolesi komponoval niekoľko skladieb k sviatku sv. Emídia – ochrancu pred zemetrasením – medzi ktoré dokázateľne patrí Omša pre dva zbory a žalmy Dixit Dominus, Laudate a Confitebor.
V roku 1733 dostal objednávku na napísanie opery k narodeninám cisárovnej Alžbety. Opera Il prigionier superbo, obsahuje intermezzo vo forme samostatnej komickej opery „La serva padrona“ (Slúžka paňou), ktorá sa stala jeho najznámejšou prácou a v skutočnosti ním vytvoril štýl „opera buffa“. Keď bola uvedená v Paríži vyvolala tzv. „querelle des bouffons“ (vojnu komediantov) medzi zástancami klasickej vážnej francúzskej opery ako boli Jean-Baptiste Lully a Jean-Philippe Rameau a prívržencami novej talianskej komickej opery. Pergolesi bol v priebehu tohto sporu označený za typického predstaviteľa talianskeho štýlu a Paríž sa sporom bavil viac než dva roky.
V máji 1734 uviedol v kostole sv. Lorenza v Ríme svoju Omšu F-dur za prítomnosti vojvodu Carafu – Maddoloni, ktorý ho ihneď prijal do svojich služieb. Ešte v tom istom roku skomponoval operu na Metastasiovu drámu „Adriano in Siria“. Po jej úspechu dostal objednávku na zhudobnenie ďalšej Metastasiovej drámy „L'Olimpiade“ pre Teatro Tordinona v Ríme. Opera sa hrala s veľkým úspechom aj na ďalších talianskych scénach.
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky (medzi 1. júlom 2010 a 31. októbrom 2010 Ministerstvo kultúry a cestovného ruchu Slovenskej republiky) je ústredným orgánom štátnej správy Slovenskej republiky pre oblasť kultúry.
Giovanni Battista Pergolesi
Život
Pergolesi celý život zápasil s podlomeným zdravím. Ochorel na tuberkulózu a jeho zdravotný stav sa rapídne zhoršoval. Jeho posledným veľkým úspechom bola hudobná komédia Il Flaminio (Neapol, 1735). V roku 1736 sa uchýlil do františkánskeho kláštora v Puzzuoli, kde prakticky na smrteľnej posteli skomponoval kantátu Orfeo, Salve regina pre soprán a svoje vrcholné dielo Stabat mater.
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky
Minister kultúry
Ministerstvo kultúry riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister kultúry, ktorého vymenúva prezident Slovenska na návrh predsedu vlády Slovenska.
Giovanni Battista Pergolesi
Život
Dielo Stabat mater pre mužský soprán, mužský alt a orchester napísal Pergolesi na objednávku neapolského chrámu sv. Luigi di Palazzo, aby nahradilo rovnaké dielo Alessandra Scarlattiho uvádzané na Veľký piatok. Dielo bolo veľmi populárne, upravovali ho mnohí skladatelia, okrem iných aj J. S. Bach, ktorý ho použil pre svoj žalm „Tilge, Höchster, meine Sünden“, BWV 1083.
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky
Minister kultúry
Súčasnou ministerkou kultúry je od 15. mája 2023 Silvia Hroncová.
Giovanni Battista Pergolesi
Život
Pergolesi zomrel v Puzzuoli 16. marca 1736 vo veku 26 rokov.
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky
Štátny tajomník ministerstva kultúry
Ministra kultúry v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra kultúry.
Giovanni Battista Pergolesi
Život
Po Pergolesiho smrti sa rýchlo šírila jeho sláva. Kočovné skupiny hrali jeho komédie, štyri z kantát boli okamžite vydané a rovnako duchovná hudba sa veľmi rozšírila, najmä v chrámoch v Taliansku a Francúzsku. Pergolesiho popularita priniesla so sebou celý rad napodobovateľov, ktorí šírili svoje diela pod jeho menom. To dodnes vyvoláva značné zmätky a katalógy Pergolesiho diel sú preto značne nespoľahlivé. Napríklad Igor Stravinskij napísal svoj balet Pulcinella na motívy z údajného diela G. Pergolesiho „Concerti Armonici“. Neskôr sa ukázalo, že práve tieto predlohy sú falzifikáty a že ich autorom je Unico Wilhelm van Wassenauer.
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky
Štátny tajomník ministerstva kultúry
Po parlamentných voľbách v roku 2020 pôsobili na ministerstve dvaja štátni tajomníci, Radoslav Kutaš (bez polit. príslušnosti) a Vladimír Dolinay (nominant strany ZA ĽUDÍ). Štátny tajomník Dolinay, ktorý pôsobil v úrade od 1. júla 2020, 25. júla 2020 tragicky zahynul pri dopravnej nehode. Na jeho miesto od 21. októbra 2020 nastúpila Zuzana Kumanová (ZA ĽUDÍ), ktorá sa chce venovať kultúre národnostných menšín.
Giovanni Battista Pergolesi
Dielo
Súborné dielo G. B. Pergolesiho po prvý raz vydal F. Caffarelli v 27 zväzkoch (Rome, Amici della Musica da Camera) v rokoch 1936 – 1941.
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky
História
Od 1. júla 2010 podľa zákona č. 37/2010 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov prešli kompetencie v oblasti cestovného ruchu z Ministerstva hospodárstva SR na nový ústredný orgán štátnej správy pre oblasť cestovného ruchu a to Ministerstvo kultúry a cestovného ruchu SR.
Giovanni Battista Pergolesi
Dielo
Kritickú edíciu vydáva od roku 1977 Barry S. Brook v Pergolesi Research Center, s podporou Research Foundation of the City University of New York a grantom udeleným National Endowment for the Humanities.
Vall de Boí
Vall de Boí je malé údolie a mesto v španielskej provincii Lleida v autonómnom spoločenstve Katalánsko. K roku 2006 malo niečo cez tisíc obyvateľov.
Oblasť údolia je známa najmä niekoľkými románskymi kostolmi pochádzajúcimi z 11. – 12. storočia. Väčšina z nich je vo veľmi zachovanom stave. Románske fresky z týchto kostolov sú inštalované v barcelonskom múzeu katalánskeho národného umenia.
3759 Piironen
3759 Piironen je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 8. januára 1984.
Ivan Slávik
Ivan Slávik (* 31. máj 1900, Dačov Lom – † 14. apríl 1973, Bratislava) bol slovenský chemik, výskumný pracovník.
Životopis
Ľudovú školu navštevoval v rodisku, v roku 19101918 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde maturoval, 19191923 na Vysokej škole Chemicko-technologického inžinierstva v Prahe.
Roku 1923 Ing., 1966 DrSc. V roku 19261927 vedúci výroby úč. spoločnosti Fatra v Banskej Bystrici. Riadiaci pracovník potravinárskych a celulózovo-papierenských podnikov. Počas SNP spolupracoval s Povereníctvom priemyslu SNR v Banskej Bystrici, člen ilegálneho, neskôr RNV v Žiline. Vedecký pracovník Chemického ústavu SAV, súčasne externý pedagóg na SVŠT v Bratislave. Člen medzinárodných a slovenských chemických a celulózových spoločností. Špecialista v odbore chémie a technológie celulózy.
São Cristóvão
São Cristóvão je mesto a obec (município) v severnej Brazílii v štáte Sergipe. Je to štvrté najstaršie mesto v Brazílii a tretie najväčšie v štáte Sergipe. Bolo hlavným mestom do roku 1855, keď sa hlavným mestom stalo Aracaju. V meste sa nachádza prístav a hlavnými činnosťami sú turizmus a spracovanie a destilácia cukru.
Od roku 1967 je mesto pamiatkovou rezerváciou. Medzi najvýznamnejšie náboženské budovy patria kostol a konvent São Francisco (z roku 1693), Santa Casa de Misericordia (v 17. storočí nemocnica milosrdných sestier), kaplnka nepoškvrneného počatia Panny Márie (1751), kostol Nossa Senhora das Victórias (1766) a niekoľko ďalších dôležitých stavieb z 18. storočia, vrátane kostola Panny Márie Ružencovej farebných mužov, kostol Panny Márie Amparo a kláštora São Bento. Múzeum náboženského umenia v kostole a konvente São Francisco, je považované za tretie najvýznamnejšie v Brazílii.
Námestie São Francisco
Námestie São Francisco je štvorcové námestie obkolesené historickými budovami, ako napríklad kostol São Francisco a konvent, kostol Santa Casa da Misericórdia, Palác provincie a s ním spojený súbor budov odzrkadľujú rôzne historické obdobia mesta. Tento súbor budov, spolu s domami z 18. a 19. storočia, vytvára mestské prostredie, ktoré odzrkadľuje vývoj mesta od jeho vzniku. Františkánsky komplex predstavuje príklad typickej architektúry náboženského zamerania, charakteristickú pre severovýchodnú Brazíliu. V roku 2010 sa námestie stalo svetovým dedičstvom UNESCO.
Sainte-Eulalie-de-Cernon
Sainte-Eulalie-de-Cernon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 252 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ostrovy blažených
Ostrovy blažených alebo ostrovy šťastia sú v mytológií oblasti, ktoré v predstavách starých kultúr symbolizovali istý druh raja v záhrobí. Často stotožnené s krajinami šťastia a normálnym spôsobom neprístupné.
Na tieto ostrovy sa obľúbenci bohov dostávali pomocou morských tvorov, napríklad delfínom. Už v antickej literatúre sa tieto ostrovy staly symbolom bezstarostného života.
Vrbice (okres Jičín)
Vrbice je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 119 obyvateľov, z toho 62 mužov a 57 žien, pričom priemerný vek v obci bol 48,4 roka (muži 47,2 roka, ženy 49,7 roka).
František Pospíšil (výsadkár)
František Pospíšil (* 23. november 1919, Rešice – † 28. október 1944, Terezín) bol česko-slovenský vojak a veliteľ výsadku Bivouac.
Mladosť
Narodil sa 23. novembra 1919 v Rešiciach ako nemanželský syn Márie Pospíšilovej. Tá sa neskôr presťahovala do obce Miroslav pri Znojme a vydala sa za príslušníka finančnej stráže. František v Rešiciach a neskôr v Miroslave navštevoval obecnú a meštiansku školu. V Zlíne v Baťových závodoch absolvoval odbornú gumársku školu. Krátko pracoval v odbore, ale zo zdravotných dôvodov neskôr odišiel pracovať do poľnohospodárstva.
Vojenská služba
1. októbra 1937 nastúpil na základnú vojenskú službu k pešiemu pluku v Znojme. Po absolvovaní poddôstojníckej školy bol 1. apríla 1938 povýšený na slobodníka a 16. novembra 1938 na desiatnika. 1. apríla 1939, po obsadení Čiech a Moravy nacistickým Nemeckom bol prepustený mimo službu.
Zahraničný odboj
26. júna 1939 spoločne so svojím bratrancom Adolfom Opálkom prešiel do Poľska, kde sa dostal do tábora v Malých Bronoviciach. Odtiaľ sa po mori preplavil do Francúzska. Tam podpísal záväzok vstupu do francúzskej cudzineckej légie. V jej radoch slúžil v Sidi Bel Abbés. Po vypuknutí druhej svetovej vojny vstúpil 7. októbra 1939 do česko-slovenskej brannej moci a v radoch 1. pešieho pluku sa zúčastnil obrany Francúzska. 1. januára 1940 bol povýšený na čatára. Po páde Francúzska bol evakuovaný do Anglicka.