cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Budha z Le-šanu
Socha
thumb|Detail hlavy Budhu značne obrastenej kvetenou (1984) Socha sa nachádza východne od Le-šanu pri sútoku riek Min-ťiang, Ta-tu a Čching-i a je obrátená smerom k západu. Nepredstavuje priamo Buddhu Šákjamuniho, zakladateľa buddhizmu, ale Buddhu Maitréju, nasledovníka Šákjamuniho, ktorý je v súčasnosti bódhisattvom a podľa budhistickej tradície sa stane Budhom budúceho veku. Uctievanie Maitréju bolo v Číne najmä medzi 4. – 7. storočím veľmi obľúbené, jeho vyobrazenia možno nájsť na jej celom území a lešanský Budha patrí medzi Maitréjove najveľkolepejšie stvárnenia. Dosahuje výšku 71 metrov, čo ho robí jednu z najväčších sôch Budhu na svete a zároveň svetovo najväčšiu sochu Maitréju. Približne o 18 metrov tak Budha presahoval väčšiu sochu z bamjánských Budhov, ktorí boli zničení v roku 2001.
Hlava lešanského Budhu je vysoká 14,7 metra, široká 10 metrov a celá je pokrytá celkovo 1 021 krátkymi a zakrútenými, čierne sfarbenými vlasmi. Uši sú dlhé 7 metrov a majú predĺžené lalôčiky, čo jej jedným z mnohých znakov Budhu. Necht na palci sochy meria 1,5 metra.
Budha je vytesaný v sede, má odkrytý hrudník a jeho ruky spočívajú na kolenách. Podľa niektorých odborníkov sa priamo v hrudníku sochy nachádza jaskyňa, ktorú chráni poklop umiestnený za dynastie Sung (960 – 1279). Po pravej strane sochy je dlhé, terasou zakončené schodisko po ktorom prakticky každý deň stúpa veľa turistov.
Dejiny
thumb|left|Pohľad na Maitréju z terasovitého schodiska umiestneného po jeho pravej strane (2004) Výstavba Budhu začala na popud mnícha Chaj Tchunga v roku 713 za čínskej dynastie Tchang. Chaj Tchung chcel postaviť sochu Budhu na sútoku troch riek preto, aby Budha chránil prechádzajúce lode pred nebezpečnými prúdmi a zároveň tým chcel dosiahnuť väčšie šírenie budhizmu medzi ľudmi. Zväčšiť bezpečnosť pre plávajúce lode sa nakoniec skutočne podarilo, keď na dno riek počas stavby klesli tony materiálu, čím sa podarilo nebezpečné prúdy obmedziť. Napriek tomu, že Chaj Tchung zorganizoval verejnú zbierku na pokrytie nákladov spojených s výstavbou sochy, nepodarilo sa mu získať dostatok financií, takže stavba trvala 90 rokov. Keď však vládni pracovníci zistili, že Chaj Tchung nazhromaždil veľkú sumu peňazí, skúsili od neho vybrať dane. Keď k mníchovi pristúpil úradník a požadoval od neho zaplatenie daní, Chaj Tchung mu oznámil, že mu radšej dá svoje oko než peniaze určené na stavbu sochy, načo si vylúpol oko a ponúkol ho úradníkovi. Ten so zdesením odišiel a už sa nikdy nevrátil. Na výstavbe Budhu sa podieľali tisíce pracovníkov. Socha bola dokončená až po smrti Chaj Tchunga a stavbu viedli jeho dvaja žiaci Cang Čchou a Wej Kao.
V roku 1996 bol lešanský Budha i s priľahlou horou E-mej-šan zaradený na zoznam svetového dedičstva pod názvom Mount Emei Scenic Area, including Leshan Giant Buddha Scenic Area, čo by sa dalo približne preložiť ako „Okolitá oblasť hory E-mej-šan zahŕňajúca oblasť lešanského Budhu“. Na zoznam bola oblasť zaradená cez kritéria iv, vi a x, a to ako kultúrne i prírodné dedičstvo. Plocha, ktorú zaberá Budhova časť má okolo 2,5 km².
Ochrana
Najmä od začiatku 21. storočia začala Čína s rozsiahlymi reštauračnými prácami. Na tie dohliadajú pracovníci vyslaní UNESCO. Týkajú sa hlavne opravy odvodňovacích kanálikov drenážneho systému i prác na povrchu sochy. Tieto rozsiahle opravy si celkom vyžiadajú až 30 miliónov dolárov, pričom Svetová banka ponúkla, že poskytne 8 miliónov v bezúročnej pôžičke. Pri ochrane sochy je dávaný tiež dôraz najmä na menšie znečistenie rieky. Kyslé dažde už spôsobili, že Budhovi sčernel nos a bola rozpustená farba z jeho vlasov, ktorá spôsobila na na tvári veľa čiernych, zvislých pruhov.
V roku 2008 provinciu S'-čchuan zasiahlo zemetrasenie, socha ním však nebola poškodená.
John Hicks
Sir John Richard Hicks (* 8. apríl 1904, Warwick, Spojené kráľovstvo† 20. máj 1989, Blockley) bol britský ekonóm, jeden z najvýznamnejších a najvplyvnejších ekonómov dvadsiateho storočia. Medzi jeho najvýznamnejšie príspevky ekonómii patria teória spotrebiteľa v mikroekonómii a IS-LM model, ktorý sumarizuje keynesiánsky pohľad na makroekonómiu.
V roku 1972 spolu s Kennethom Arrowom získal Cenu Švédskej národnej banky za rozvoj ekonomickej vedy na pamiatku Alfreda Nobela za "priekopnícke príspevky k teórii všeobecnej rovnováhy a teórii blahobytu".
Kariéra
John Hicks absolvoval bakalárske štúdium na Oxfordskej univerzite. V rokoch 1929 – 1935 vyučoval na Londýnskej škole ekonómie a politických vied. V rokoch 1935 – 1938 pôsobil na Univerzite v Cambridgi a v rokoch 1938 – 1946 bol profesorom politickej ekonómie na Manchesterskej univerzite. V rokoch 1950 – 1965 bol profesorom a od roku 1965 do svojej smrti emeritným profesorom na Oxfordskej univerzite.
Svojou staťou Mr. Kynes and the Classics (Pan Keynes a klasici, 1937) v časopise Econometrica prispel k vzniku tzv. Neoklasickej syntézy. V tom istom článku sa prvýkrát objavuje model IS-LL, neskôr modifikovaný Alvinom Hansenom do podoby učebnicového modelu IS-LM (niekedy aj Hicks-Hansen IS-LM model).
Nobelovu cenu za ekonómiu získal v roku 1972 za prínos k rozpracovaniu teórie celkovej rovnováhy a k rozvoju ekonómie blahobytu, riešenie problému indexných čísel a reinterpretácii pojmu prebytku spotrebiteľa.
Ruská avantgarda
Ruská avantgarda - týmto výrazom sa označuje umelecká epocha v Rusku, ktorá sa vyvinula medzi rokmi 1905-1934. Patria do nej obrazové umenie, literatúra, hudba a scénografia, figurálna a plagátová tvorba. Podľa ruského zdroja je vznik avantgardy v Rusku v roku 1900 do roku 1930, vrcholná etapa sa datuje na 1914 -1922. náhľad|Suprematizmus - krajinka Zima od Maleviča Hlavné smery a čelní predstavitelia ruskej avantgardy sú:
Pôsobenie žánru
Celý rad umeleckých prúdov ako neoprimitivizmus, kubofutorizmus, rajonizmus, konštruktivizmus a analytické umenie, projekcionizmus a kozmizmus ťažilo z tohto objavu. Jedným z najdôležitejších činov tejto epochy bola výstava „Karo-Bube“ od decembra 1910 do januára 1911 inštalovaná účastníkmi-členmi rovnomennej umeleckej skupiny „Karo-Bube“. Výstava sa udiala vďaka umelcom: Aristarch Lentulov, Michail Larionov, Kazimir Malevič a Natália Gončarovová.
V roku 1912 nasledovala výstava avantgardistov „Oslov chvost“.
Tento umelecký prúd bol zo začiatku boľševickou kultúrnou politikou podporovaný. Suprematizmus, Malevičov objav, sa stal krátko po Októbrovej revolúcii v 1917 prostriedkom masovej agitácie. Malevič a El Lisickij boli povolaní na učiteľské miesta na Moskovskú vysokú školu umeleckú. Ruskí avantgardisti pozostávali z nového komunistického panstva, ktoré boli priaznivcami a pioniermi avantgardného umenia. náhľad|Fuga - Vasilij Kandinskij 3. apríla 1921 otvorili v Petrohrade Múzeum pre umeleckú kultúru, kde sa predstavilo publiku 257 prác od 69 umelcov. Jeho najdôležitejší organizačný zámer pozostával z toho, čo nakoniec darovali sami umelci múzeu. Podľa ich návrhov mala byť utvorená novelizácia dejín umenia. Všetky vedúce postavy petrohradskej avantgardy boli na tomto experimente účastné: Vasilij Kandinskij, Tatlin, Malevič, Filonov, Matjušin, k nim patria teoretici, kunsthistorici a spisovatelia na čele s Nikolajom Nikolajevičom Puninom. V roku 1924 bolo múzeum po vášnivých roztržkách integrované do Inštitútu pre umeleckú kultúru (InchUK). O rok neskôr získal tento inštitút status štátneho inštitútu (GINChUK-vyslov Ginčuk).
Vplyv ruskej avantgardy na mladší vývoj západného umenia sa považuje dnes za nesporný. Bez Čierneho hranola na bielom pozadí (1915) od Kazimira Maleviča, jeho neskorej suprematickej kompozície Biela na bielej alebo série Čierny obraz (1917/18) od Rodčenka a jeho Triptychonu so základnými farbami (1921) by bol vývoj umenia bez protikladov od Yvesa Kleina, Barnetta Nnewmana či Ada Reinhardta nemysliteľný. Taktiež práce amerického Minimal Artu od Donalda Judda a Carla Andreho, ktoré sa navrátili k materiálnosti a funkcionalite skorších sôch Tatlinových a Rodčenkových.
Po Stalinovom nástupe k moci sa teoretické korene avantgardistov s politickou podporou funkčného umenia nezlučovali. Malevič dostal zákaz výstav a publikovania. Skladatelia mohli pokračovať len zbieraním ľudovej hudby etník Sovietskeho zväzu. Iní umelci emigrovali na západ. Nasledovalo centrálne riadené agitačné umenie, ktoré sa označovalo tiež ako Socialistický realizmus. thumb|Bicyklista, [[Natália Sergejevna Gončarovová, rusky Наталья Сергеевна Гончарова (4. jún 1881, Negajevo – 17. říjen 1962 Paríž) obraz je v Ruskom múzeu v Petrohrade]]
Obrazové umenie
Marc Chagall, Kandinskij, Rodčenko, Popova a Malevič boli najznámejšími predstaviteľmi. Počas toho, ako Kandinskij hľadal duchovno v abstraktnom umení, bol Malevič so svojou geometrickou formálnou rečou obrátený skôr k suprematizmu. Oboch zjednocovalo úsilie vniesť jednotu sveta v súznení duše a kozmu do diela. Myšlienky teozofie od Rudolfa Steinera ovplyvnili hlavne snaženia Kandinského.
Umenie ruskej avantgardy bolo v časoch stalinizmu zavrhnuté, sami umelci sa dištancovali od ich skorších diel. George Costakis začal od 1946 cielene túto epochu ruského umenia podporovať a zbierať. Mnohé diela boli tak zachránené pred úplnou stratou, jedna časť jeho zbierky sa nachádza dnes v štátnej Treťjakovskej galérii. Costakis urobil ruskú avantgardu známou aj na západe.
Literatúra
K najdôležitejším literárnym autorom patrí Andrej Belyj. Ovplyvnený Solovjovom a Nietzchem patrí medzi zakladateľov symbolizmu.
Hydrostatický tlak
Hydrostatický tlak v kvapalinách a plynoch (aerostatický tlak) je tlak spôsobený ich hmotnosťou. V gravitačnom poli zeme pôsobí tiaž silou na vrstvy pod nimi. Gravitačná sila prepočítaná na plochu vyjadruje hydrostatický tlak v danej(hĺbke).
kde g\, je tiažové zrýchlenie (na Zemi .s−2, no často sa používa zaokrúhlená hodnota 10 )
Na kvapalinu, ktorá sa nachádza v tiažovom poli Zeme, pôsobí tiažová sila. Táto sila má rovnaký vplyv ako ktorákoľvek iná vonkajšia sila pôsobiaca na kvapalinu. Voľný povrch (hladina) kvapaliny sa snaží zaujať takú polohu, aby bol kolmý ku vonkajšej sile, teda k tiažovej sile. Výsledkom je skutočnosť, že voľný povrch (pokojnej) kvapaliny je vždy kolmý k tiažovej sile. Napr. v nádobách je voľná hladina kvapaliny vždy vodorovná, hladiny veľkých vodných plôch (napr. oceánov) sú zakrivené ako povrch Zeme a pod.
Hydrostatickým tlakom tlačí kvapalina na telesá do nej ponorené, na steny nádoby v ktorej je umiestnená. Hydrostatický tlak závisí priamo úmerne od hĺbky kvapaliny (výške kvapalinového stĺpca), hustoty kvapaliny a od gravitačnej konštanty. Nezáleží teda na množstve (hmotnosti a objeme) kvapaliny.
Hydrostatický tlak pôsobí všetkými smermi kvôli rozkladu síl medzi časticami kvapaliny do rôznych smerov.
Obdoba hydrostatického tlaku pôsobiaceho v kvapalinách sa vyskytuje tiež v plynoch, kde sa označuje ako aerostatický tlak, ktorý je opísaný barometrickou rovnicou.
Matematické vyjadrenie
Pokiaľ je v nádobe o priereze S so zvislými stenami kvapalina do výšky h, je objem kvapaliny v nádobe V=S.h. Ak je hustota kvapaliny \varrho, je hmotnosť kvapaliny v nádobe m=V.\varrho. Tiažová sila pôsobiaca na dno nádoby je. Tlak pri dne nádoby má teda hodnotu.
Hydrostatický tlak v hĺbke h pod hladinou kvapaliny o hustote \rho môžeme zapísť v tvare
hydrostatický tlak v reálnej kvapaline na zemskom povrchu je súčet hydrostatického tlaku kvapaliny a atmosférického tlaku vzduchu
Hydrostatický tlak závisí na hĺbke h kvapaliny, na hustote kvapaliny \varrho a na tiažovom zrýchlení g.
Kožlí
Kožlí môže byť:
Gabriac (Lozère)
Gabriac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Regional Express
thumb|Na niektoré REXy v okolí Bratislavy sú radené aj netrakčné poschodové jednotky rady 951 „Push-Pull“ náhľad|332x332bod|Vozne Bdteer sú typickými pre vlaky REX na západe i východe Slovenska thumb|Zo stanice Petržalka odchádzajú aj rakúske súpravy „Talent“
Regional Express je kategória regionálnych vlakov osobnej dopravy premávajúcich na Slovensku a v Rakúsku.
V súčasnosti zahŕňa vlaky medziregionálneho významu (napríklad REXy Bratislava - Prievidza či Banská Bystrica - Margecany, ktoré boli v rovnakej trase v minulosti vedené ako rýchliky), zrýchlené vlaky, často posilové v dobe prepravných špičiek (najmä trasy okolo Bratislavy a ŽIliny) i vlaky, ktoré by v minulosti boli vedené napriek vynechávaniu zastávok ako osobné vlaky (trasy ako Košice - Prešov či Trenčín - Chynorany).
Súpravy vlakov REX sú často rovnaké ako pri osobných vlakoch v regióne. Výnimkou môže byť trať Banská Bystrica - Margecany, kde jazdia rýchlikové súpravy. Vo vlakoch Regional Express nie sú radené vozne prvej triedy (až na niekoľko výnimiek, kedy sú prehlásené za druhú triedu). Rezervácia miest na sedenie väčšinou nie je možná, výnimkami sú vlaky REX na trasách Bratislava - Prievidza, Trenčín - Košice a Banská Bystrica - Margecany.
Výhodou vedenia niektorých vlakov v kategórii REX miesto kategórie regionálny rýchlik či rýchlik (najmä vlaky Bratislava - Prievidza a Banská Bystrica - Margecany) je poskytovanie zľavneného cestovného REGIONAL pre cesty do 60 kilometrov (jej výška je približne 15 % ceny obyčajného cestovného) a neobmedzený počet lístkov na bezplatnú prepravu.
História
Od prelomového GVD 2012/2013 táto kategória takmer úplne nahradila kategóriu Zr (zrýchlený vlak) a rozšírila sa najmä v okolí Bratislavy v súvislosti s budovaním IDS BK. Od GVD 2015/2016 kategória REX definitívne nahradila kategóriu Zr.
Vlaky Regional Express na Slovensku
V súčasnosti (grafikon 2021) premávajú REXy na nasledujúcich linkách:
Vladislav I. (Valašsko)
thumb|right|Vladislav I. Valašský Vladislav I. (po rumunsky: Vladislav I al Ţării Româneşti, Vlaicu Vodă) bol knieža Valašského kniežatstva (od roku 1372 vládol spoločne so svojím bratom Radom I.).
Bol vazalom bulharského cára Ivana Alexandra. Ako prvý v dejinách Rumunska v roku 1365 začal raziť mince o hmotnosti 0,35 - 1,05 gramu. Za jeho vlády sa hlavné mesto Valašského kniežatstva presunulo z Câmpulungu do mesta Curtea de Argeş. Posledný raz ho kroniky spomínajú dňa 9. júla 1374.
NGC 3460
NGC 3460 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. marca 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Berville
Berville môže byť:
Bromid
Bromid je soľ kyseliny bromovodíkovej (HBr). Najznámejšími zástupcami sú bromid sodný (NaBr) a bromid draselný (KBr), široko používané ako (dnes už zastarané - nepoužívané) antikonvulzívum a sedatívum koncom 19. a začiatkom 20. storočia. Nositeľom ich účinku je bromidový ión. Bróm v nich zaujíma podobu iónu Br-.
Interpersonálna komunikácia
Interpersonálna komunikácia je vzájomná komunikácia medzi dvoma alebo viacerými ľuďmi, ktorá prebieha ústnou formou. Má iné charakteristiky a riadi sa inými pravidlami ako komunikácia písomná alebo komunikácia činom. „Niekedy sa neuvedomené špecifiká interpersonálnej komunikácie viažu predovšetkým na skutočnosť, že ide o komunikáciu, ktorej obsahom nie sú iba informácie, ale aj predstavy, názory, nálady, postoje a vzťahy.“ K hlavným úlohám tejto komunikácie patrí odovzdávanie informácií. Efektívna interpersonálna komunikácia si vyžaduje zvyčajne tréning a ovládanie základných pravidiel. Podľa Jitky Oravcovej je interpersonálna komunikácia zložitý proces, ktorý sa riadi tromi základnými pravidlami:
Interpersonálny konflikt je stretnutie dvoch protichodných názorov, cieľov, želaní, hodnôt, postojov, motívov dvoch alebo viacerých rozličných ľudí, jednotlivca a skupiny alebo dvoch skupín.
Verbálna komunikácia
Základným prvkom verbálnej komunikácie je slovo (slovná zásoba). K verbálnej komunikácií patrí predovšetkým rozhovor, prostredníctvom ktorého si jednotlivci vymieňajú alebo získavajú nové informácie.
Schopnosť komunikovať ovplyvňujú mnohé faktory aj rysy osobnosti (extrovert, introvert) a dokonca sa pri komunikácií prejavuje aj temperament človeka.
Druhy verbálnej komunikácie:
Neverbálna komunikácia
Neverbálna komunikácia je proces ktorý prebieha vždy, niekedy si to ani neuvedomujeme. Človek komunikuje neustále či už pri pohľade na okoloidúceho alebo pri pracovnej porade. Neverbálna komunikácia nám môže prezradiť o jednotlivcovi oveľa viac ako verbálna komunikácia.
Využitie neverbálnej komunikácie:
- jednotlivec sa pomocou nej prezentuje
Neverbálne prostriedky sa využívajú najmä:
Každý prejav je nutné študovať v závislosti od daného situačného kontextu.
Druhy medziľudskej komunikácie
Komunikácia sa nielen rozlišuje svojím spôsobom delenia a foriem, ale na jej odlišovanie môže vplývať aj samotná situácia ktorá vzniká pri komunikácií. Človek v každej situácií komunikuje inak, či ide o prostredie alebo o rôznych účastníkov pri komunikácií.
Zbyňek Vybíral rozdeľuje komunikáciu do nasledujúcich druhov podľa typov prostredia a rolí v ktorých sa komunikujúci nachádzajú:
- Komunikácia prostredníctvom masmédií
Komunikačné schémy
- „všekanálová" – v tejto štruktúre má každý člen rovnakú pozíciu a možnosti vzájomne komunikovať so všetkými.
Roviny komunikácie
Rovina informačná – správa je vysielaná len ako informácia a očakáva sa, že tak aj bude prijatá. Možné prirovnať ku komunikácií počítač-počítač.
Rovina vzťahová – spolu s informáciou vysielame alebo v roli poslucháča prijímame správy o povahe nášho vzájomného vzťahu.
Bariéry pri komunikácii
Bariéry v komunikácií sa nemusia vždy vyskytnúť iba na strane odosielateľa informácie. Práve naopak, bariéry v komunikácií sú evidované z oboch strán, čiže aj na strane odosielateľa informácie ale aj na strane prijímateľa informácie.
Okrem nesprávneho pochopenia či prijatia informácie, môže pre jednotlivcov byť pri vysielaní a prijímaní informácií aj bariérou zlé prostredie pri komunikácií, alebo vnútorný psychický stav jednotlivca.
Komunikačné bariéry v priebehu komunikačného procesu:
Besse
Besse môže byť:
Rostislav Čada
Rostislav Čada (* 31. máj 1954, Brno) je bývalý český hokejista a tréner.
Klubový hokej
S hokejom začal v rodnom Brne, pričom v roku 1971 získal titul juniorského majstra republiky. Za materský klub ZKL Brno hral najvyššiu súťaž Československa a až do roku 1980 bol verný materskému klubu s malou výnimkou v Jihlave. Kariéru ukončil v Žďári nad Sázavou.
Trénerská kariéra
Rostislav Čada začínal trénerskú kariéru v Úvoze ako tréner mládeže. Čada vyštudoval pedagogickú fakultu, získal trénerské vzdelanie a športové triedy v Zetore trénoval od roku 1984. Nasledoval prechod do Ingstavu a nakoniec do extraligového Zetoru. Kariéru profesionálneho trénera rozbehol vo švajčiarskom klube HC Ascona v druhej najvyššej švajčiarskej súťaži. V tomto klube bol trénerom a zároveň mal na starosti po trénerskej stránke i chod celého klubu ako šéftréner. V roku 1995 prestúpil do popredného švajčiarskeho klubu HC Ambri-Piotta. Tam pôsobil najskôr ako šéftréner mládeže, potom tréner juniorov a v posledných troch rokoch ako asistent a neskôr hlavný tréner A-tímu švajčiarskeho klubu. V roku 1999 doviedol Ambri k víťazstvu v Kontinentálnom pohári v Košiciach - na zimnom štadióne na Kavečianskej. V sezóne 1999/2000 viedol toto švajčiarske mužstvo ako hlavný tréner v Superpohári, kde proti sebe bojoval víťaz EPM Metallurg Magnitogorsk proti HC Ambri Piotta, víťazovi Kontinentálneho pohára. Svoje pôsobenie v HC Ambri-Piotta ukončil Čada kvôli menším zdravotným problémom v sezóne 2002/03. Po návrate do Česka sa ujal trénerského žezla v prvoligovej Třebíči, odkadiaľ prestúpil po sezóne do Plzne. Na lavičke extraligovej Plzne celú sezónu neostal a v priebehu ročníka ho nahradil Miroslav Přerost. Čada sa potom ujal juniorky Komety Brno aby sa v lete 2005 vrátil do Švajčiarska, kde prevzal juniorku Klotenu. Po roku zavítal po prvýkrát na Slovensko, kde sa stal hlavným tréneromHC Slovan Bratislava. Ani túto sezónu, ale do konca nedotiahol, keď ho v Slovane nahradil Zdeno Cíger. Nasledovalo pôsobenie v Brne a neskôr prešiel do Košíc. Po zisku striebra v sezóne 2007/08 si to Čada nasmeroval do dôverne známeho prostredia, ktoré mu poskytoval švajčiarsky klub HC Ambri-Piotta. V ďalšej sezóne 2009/2010 sa vrátil do Košíc, kde vystriedal Antona Tomka, ktorý odišiel z Košíc po zisku majstrovského titulu. Rostislav Čada však perfektne zapadol do klubu a získal v ďalších 2 sezónach s Košicami titul majstra SR a tým pádom sa stali Košice jediným klubom zo Slovenska, ktorý získal majstrovský titul 3x v rade. Po úspešnej sezóne 2010/2011 odchádza Rostislav Čada trénovať klub Avangard Omsk.
Králova Lhota
Králova Lhota môže byť:
Beuvillers
Beuvillers môže byť:
Křenovice
Křenovice môžu byť:
Birac
Birac môže byť:
Tokači (sopka)
Tokači je aktívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa v centrálnej časti Hokkaida. Komplex je tvorený niekoľkými, prevažne andezitovými stratovulkánmi a lávovými dómami, zoradenými v línii severovýchod-juhozápad. Najmladšie prejavy vulkanizmu sú lokalizované na severnom okraji komplexu. V 19. a 20. storočí bolo zaznamenaných približne dvadsať menších freatických erupcií, väčšie sa vyskytli v rokoch 1926 a 1962. Pri erupcii z roku 1926 došlo k čiastočnej deštrukcii západnej steny vulkánu Tokači.
Karol Kállay
Karol Kállay môže byť:
NGC 3461
NGC 3461 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. marca 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Saint-Michel-sous-Bois
Saint-Michel-sous-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Biron
Biron môže byť:
Trygve Haavelmo
Trygve Magnus Haavelmo (* 13. december 1911, Skedsmo, Nórsko† 28. júl 1999, Oslo) bol nórsky ekonóm, ktorý sa zaoberal prevažne ekonometriou.
V roku 1989 získal Cenu Švédskej národnej banky za rozvoj ekonomickej vedy na pamiatku Alfreda Nobela za „objasnenie pravdepodobnostných základov ekonometrie a za analýzu simultánnych ekonomických štruktúr“. Medzi rokmi 19481979 bol profesorom ekonómie na Univerzite v Osle.
Křižanov
Křižanov môže byť:
Obec v Česku:
Časti obce v Česku:
Gabrias
Gabrias je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
STS-123
STS-123 bola misia amerického raketoplánu Endeavour, dvadsiata piata misia raketoplánu k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Cieľom misie bola doprava a montáž kanadského manipulátoru SPDM (Special Purpose Dexterous Manipulator) Dextre a japonského logistického modulu JEM ELM-PS (Japanese Experiment Module, Experiment Logistics Module – Pressurized Section) na stanicu a výmena člena posádky Expedície 16. Francúzskeho astronauta Léopolda Eyhartsa vystriedal v posádke Garrett Reisman.
V priebehu misie sa uskutočnilo 5 výstupov do otvoreného priestoru (EVA).
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Užitočné zaťaženie
V nákladovom priestore Endeavouru sa nachádzal tento náklad s celkovou hmotnosťou približne.
Prípravy na štart
11. februára 2008 sa orbiter Endeavour premiestnil z hangáru OPF (Orbiter Processing Facility), kde prebiehali kontroly a prípravy na let do haly VAB (Vehicle Assembly Building). Tu bol pripojený ku momplexu pozostávajúceho z nádrže ET (External Tank) a dvojice motorov na tuhé palivo SRB (Solid Rocket Booster). 18. februára sa raketoplán na mobilnej plošine MLP (Mobile Launch Platform) premiestnil na štartovací komplex 39-A. 8. marca sa začalo odpočítavanie v stave T-43 hodín. V ten istý deň priletela na kozmodróm posádka.
Štart
Raketoplán Endeavour úspešne odštartoval 11. marca 2008 o 7:28:14 SEČ hneď na prvý pokus. Dve minúty po štarte boli podľa plánu odhodené motory SRB. Vo výške vyše sa raketoplán otočil nádržou ET nadol. Tento manéver slúži na lepšiu kominukáciu prostredníctvom družice TDRS a nemôže byť vykonaný skôr, pretože nádrž ET je v prvých fázach vzletu príliš ťažká a jej spoje s orbiterom by to nemuseli vydržať. V čase 07:34 raketoplán vypol motory SSME – tento manéver sa nazýva MECO. Vzápätí došlo k odhodeniu nádrže ET. Endeavour sa pohyboval po suborbitálnej dráhe až do času 8:05 SEČ, kedy manévrom motorov OMS zmenil túto dráhu na orbitálnu.
Počas vzletu zlyhala elektronika, prenášajúca telemetriu z niekoľkých motorčekov RCS na ľavoboku. Krátkodobý chladiaci systém (používaný pri štarte a pristátí) prešiel na záložný okruh. Ide však len o malé závady, ktoré neohrozujú ďalší priebeh misie.
Spojenie s ISS
Spojenie raketoplánu s Medzinárodnou vesmírnou stanicou ISS bolo naplánované na 13. marca v čase 04:25 SEČ. Spojenie sa však uskutočnilo neskôr oproti plánu, v čase 04:49 SEČ. Po uložení nadstavca OBSS späť do nákladového priestoru bol aktivovaný spojovací uzol raketoplánu ODS. Vo vzdialenosti približne 180 metrov od stanice v čase 03:26 bol začatý manéver RPM (Rendevouz/Rotation Pitch Maneuver) nazývaný v angličtine tiež back flip. Počas tohto manévra sa Endeavour postupne otočil o 360° okolo kratšej vodorovnej osi a posádka ISS zatiaľ starostlivo snímala kamerami jeho povrch, aby sa odhalilo prípadné poškodenie tepelného štítu. Po ukončení tohto manévru v čase zhruba 03:34 sa raketoplán začal k stanici opäť približovať. Riadiace stredisko vydalo súhlas so spojením a v čase 04:49 sa raketoplán Endeavour svojím aktívnym spojovacím uzlom pripojil k uzlu PMA-2 (Pressurized Mating Adapter Two) Medzinárodnej vesmírnej stanice. Po kontrole hermetickosti spoja sa v čase 06:37 otvoril prielez medzi oboma telesami a posádky sa stretli. Po výmene individuálnej výplne kresla v návratovej lodi Sojuz pre L. Eyhartsa za novú výplň pre G. Reismana sa oficiálne Eyharts stal členom posádky raketoplánu a Reisman členom posádky ISS. Potom bola paleta SLP s rozloženým kanadským manipulátorom SPDM Dextre prenesená z nákladového priestoru raketoplánu na mobilnú základňu MBS na hlavnom nosníku stanice ISS.
EVA-1
Prvý výstup do otvoreného priestoru vykonali astronauti Linnehan a Reisman. Výstup sa začal prepojením skafandrov astronautov na vlastné batérie v čase 01:23 UT, 5 minút neskôr oproti plánu. Linnehan a Reisman najprv pripravili japonský logistický modul ELM-PS k preneseniu na horný CBM port modulu Harmony. Potom sa astronauti venovali montáži kanadského manipulátoru Dextre. Odpojili niekoľko krytov a zámkov použitých pri štarte a nainštalovali na konce oboch mechanických paží Dextre zariadenie OTCM (Orbital Replacement Unit / Tool Changeout Mechanism) umožňujúce výmenu pracovných nástrojov na manipulátore. Modul Kibo ELM (Experiment Logistics Module) bol vyzdvihnutý z nákladového priestoru raketoplánu. a v čase 04:06 UT bol pripojený k hornému spojovaciemu uzlu CBM modulu Harmony. Všetky plánované úlohy tohto výstupu boli úspešne dokončené. Výstup ukončili astronauti v čase 08:19 UT opätovným napúšťaním vzduchu do prechodovej komory Quest. Dĺžka trvania výstupu bola 7 hodín 1 minút (plán 6 hodín 30 minút).
Manipulátor Dextre má problémy s napájaním a ovládáním z palety SLP. Pravdepodobnou príčinou je nedokonalé zakončenie komunikačnej sbernice. To však neohrozilo montáž a aktiváciu Dextre pri ďalších výstupoch do kozmu.
15. marca bol otvorený prielez do ELM-PS a posádka po prvýkrát vstúpila dovnútra japonského modulu. Mohlo sa začať oživovanie modulu a jeho aktivácia.
EVA-3
Tretí výstup do otvoreného priestoru EVA-3 absolvovali Linnehan a Behnken. Výstup sa začal 17. marca v čase 22:51 UT a trval 6 hodín 53 minút. V priebehu výstupu astronauti najprv dokončili montáž a oživovanie manipulátoru Dextre, potom sňali niekoľko tepelných krytov z kĺbov Dextre, čo sa nepodarilo pri druhom výstupe. Okrem toho tiež preniesli niekoľko náhradných dielov na externú plošinu ESP-2 (External Stowage Platform 2) v blízkosti modulu Quest: náhradný kĺb pre manipulátor SSRMS a dva bloky DCSU (Direct Current Switching Unit). Pre problém s upevňovacími skutkami sa im nepodarilo nainštalovať dva experimenty MISSE na povrch modulu Columbus, preto MISSE museli vrátiť do nákladového priestoru raketoplánu. Nasledujúci deň riadiace stredisko rozhodlo, že pokus o inštaláciu experimentov MISSE bude zopakovaný počas piateho výstupu do kozmu. Výstup sa skončil v čase 05:44 UT.
19. marca bol manipulátor Dextre plne aktivovaný, otestovaný a presunutý na svoje dlhodobé stanovisko a paleta SLP bola premiestnená do nákladového priestoru raketoplánu. Po dokončení prác s manipulátorom mala posádka na ISS dve hodiny osobného voľna.
EVA-4
20. marca v čase 22:04 UT, 24 minút skôr oproti plánu. Výstup absolvovali Behnken a Foreman. Astronauti vymenili jeden chybný spínač RPCM (Remote Power Control Module) na centrálnom nosníku S0. Po polnoci otestovali aplikačnú pistoľ T-RAD s dvojzložkovým ablatívnym materiálom STA-54 pre možnosť opravy dlaždíc tepelnej ochrany raketoplánu vo vesmíre. Tento test bol dôležitý predovšetkým pre budúcu misiu STS-125 k Hubblovmu vesmírnemu ďalekohľadu, počas ktorej sa raketoplán nebude môcť spojiť s ISS a v prípade poškodenia bude posádka nútená opraviť tepelný štít bez cudzej pomoci. V nadpláne ešte Behnken a Foreman zložili posledné tepelné kryty z kĺbov manipulátoru Dextre a pripravili ľavobočný CBM port Harmony na budúce pripojenie hlavného pretlakového modulu laboratória Kibo. Výstup bol ukončený v čase 04:28 UT po 6 hodinách 24 minútach..
V priebehu dňa po ukončení odpočinku posádky prebiehalo prenášanie nákladu z raketoplánu na stanicu. Večer bola začatá opätovná kontrola tepelného štítu raketoplánu prístrojmi OBSS. Táto kontrola sa zvyčajne vykonáva až po odpojení raketoplánu od ISS, ale teraz prebehla skôr, pretože nadstavec OBSS bol pri poslednom, piatom výstupe do kozmu odpojený od raketoplánu a uskladnený na ISS.
EVA-5
Posledný, piaty výstup do otvoreného priestoru začal 22. marca v čase 20:34 UT, opäť v predstihu oproti plánu. Absolvovala ho znova dvojica Behnken a Foreman. Najprv premiestnili predlžovaciu tyč s nadstavcom OBSS z nákladového priestoru raketoplánu na priehradovú konštrukciu ITS-S1. Potom nainštalovali súbor vzoriek MISSE-6 na povrch modulu Columbus. Nasledovala kontrola poškodeného otočného spoja SARJ (Solar Alpha Rotary Joint) medzi modulmi ITS-S3 a ITS-S4. Spoj sa nedokáže otáčať a rozhodnutie o riešení tohto problému sa očakáva koncom marca 2008. Nakoniec astronauti ešte nainštalovali izolačné krytty na transportný kýlový tŕň modulu Kibo ELM. Výstup sa skončil o 02:36 UT začatím napúšťania vzduchu do prechodovej komory Quest a trval 6 hodín 2 minúty (plán 6 hodín 30 minút).
Priebeh letu po odpojení od ISS
Odpojenie raketoplánu od Medzinárodnej vesmírnej stanice prebehlo 25. marca o 01:25 SEČ s približne polhodinovým oneskorením oproti plánu. Po odpojení Endeavour začal tradičný oblet stanice vo vzdialenosti. V čase 01:35 UT prebehol prvý úhybný manéver. Nasledovalo vypojenie riadiacich počítačov GPC skupiny B, odloženie skafandrov a náradia pre výstup do otvoreného priestoru a deaktivácia RMS.
Počas 25. marca prebiehala kontrola systémov raketoplánu, upratovanie vnútorných priestorov stroja a nácvik pristávacieho manévru. Začiatok brzdiaceho manévru pre pristátie na Kennedyho vesmírnom stredisku na Floride bol plánovaný na 26. marca v čase 22:58:14 SEČ. V čase 20:21 SEČ boli uzavreté dvere do nákladového priestoru. Prvý pokus o pristátie bol však odvolaný kvôli oblačnosti.
Pristátie
Pri druhom pokuse už riadiace stredisko pristátie povolilo pristátie a tak v čase 00:33:14 prebehol pristávací manéver dvojicou motorov OMS. Brzdiaci manéver bol ukončený v čase 00:36:02 vo výške. Endeavour bol otočený do polohy pre vstup do atmosféry, z bloku FRCS (Foward Reaction Control System, doslova predný reaktívny kontrolný systém) boli vypustené zvyšky pohonných hmôt, motory SSME sa natočili do polohy pre vstup do atmosféry. Raketoplán vstúpil v čase 1:07 SEČ do atmosféry vo výške rýchlosťou /s.
Na pristávaciu dráhu 15 Kennedyho vesmírneho strediska Endeavour dosadol hlavným podvozkom v čase 00:39:08 UTC (20:39:08 miestneho času). Vzápätí dosadol na dráhu aj predný podvozok a v čase 00:40:41 UT sa raketoplán zastavil. S dĺžkou trvania 15 dní 18 hodín 10 minút a 54 sekúnd to bola najdlhšia misia raketoplánu k Medzinárodnej vesmírnej stanici.
Okrouhlá
Okrouhlá môže byť:
Bitry
Bitry môže byť:
Bize
Bize môže byť:
NGC 3462
NGC 3462 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. januára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Olomoucký jazykový ostrov
Olomoucký jazykový ostrov bol nemecký jazykový ostrov na severnej Morave, ktorý zahŕňal mesto Olomouc (Olmütz) a jeho okolie.
Nemecká menšina v Olomouci tvorila jazykový ostrov, ktorý sa nachádzal mimo súvislého nemeckého osídlenia. Pred pripojením národnostne zväčša českých obcí v r. 1919 (vznikla tak Velká Olomouc) bol Olomouc nemeckým mestom so silnou českou menšinou, po pripojení sa pomer národností obrátil.
S ostrovom susedila ešte obec Pavlovice (dnes mestská časť Olomouca pod názvom Pavlovičky), kde Nemci tvorili 58 % obyvateľstva. Táto ale nebola zaradená do nárokov Nemeckého Rakúska, ktoré si nárokovalo olomoucký jazykový ostrov.
Olomoucký jazykový ostrov sa nachádzal relatívne blízko kompaktnému germanofónnemu územiu Šternberka, ale jeho závislosť na českom okolí bola nespochybniteľná. Celkový ráz ostrova bol v menšej miere nemecký, ako tomu bolo v prípade Brna.
Dejiny
Spočiatku po vyhlásení ČSR miestni Nemci uvažovali, že sa pripoja k provincii Sudetenland, vyhlásenej Nemeckým Rakúskom, ktoré si naň činilo nárok.
V čase vyhlásenia ČSR mal Olomouc približne 20-tisíc obyvateľov, pričom približne tretinu tvorili Česi. Napriek českej menšine bol Olomouc spravovaný čisto nemeckým zastupiteľstvom, potreby českej menšiny boli zanedbávané. Neskrývaným cieľom snáh o odčinenie národnostnej nespravodlivosti bolo počeštenie Olomouca, to sa dalo dosiahnuť jedine administratívnym pripojením českých predmestských obcí. Obce, ktoré sa mali pripojiť k Olomoucu a vytvoriť Velký Olomouc, sa dali rozdeliť na dve skupiny, české a nemecké. Tak sa aj obce olomouckého jazykového ostrova (Nová Ulice a obce Neředín, Nové Sady, Nový Svět, Povel a Pavlovičky (vtedy Pavlovice), ktoré mali úplne nemeckú radničnú správu, stali súčasťou Velkého Olomouca. V týchto obciach vyvinul takzvaný Okresní národní výbor ešte pred začatím rokovaní o integrácii iniciatívu, ktorá mala viesť k zosadeniu miestnej správy.
Počet obyvateľov Olomouca sa pripojením 13 predmestských obcí zvýšil z 22-tisíc na 57-tisíc, zároveň sa rozloha mesta zväčšila z 300 ha na 4 053 ha.
Demografia
Podľa sčítania z roku 1910 žilo na území jazykového ostrova 37 443 obyvateľov, pričom 24 628 malo obcovaciu reč nemeckú (66 %). V roku 1921, v prvom česko-slovenskom sčítaní, sa na tom istom území sčítalo 42 149 obyvateľov, z nich tvorili Nemci už len 17 059 (40 %).
ASB Classic 2009
ASB Classic 2009 sa konal v dňoch 5. - 10. januára v novozélandskom Aucklande na otvorených kurtoch s tvrdým povrchom. Rozpočet turnaja je 220 000 USD. Víťazkou dvojhry sa stala Ruska Jelena Dementievová. Bolo to jej 12. turnajové víťazstvo na okruhu WTA. Víťazkami štvorhry sa stal francúzsko-taliansky pár Nathalie Dechyová a Mara Santangelová.
Dvojhra žien
🇷🇺 Jelena Dementievová vs. 🇷🇺 Jelena Vesninová 6-4 6-1
Štvorhra žien
🇫🇷 Nathalie Dechyová / 🇮🇹 Mara Santangelová vs. 🇪🇸 Nuria Llagosterová Vivesová / 🇪🇸 Arantxa Parrová Santonjová 4-6 7-6(3) 12-10
Demjata
Demjata je obec na Slovensku v Prešovskom samosprávnom kraji, konkrétne v okrese Prešov. Obec sa nachádza 19 km od krajského mesta Prešov, metropoly Šariša. V obci žijú obyvatelia slovenskej národnosti. Dominantným náboženským vyznaním je rímskokatolícke vierovyznanie.
V západnej časti katastrálneho územia obce sa nachádza prírodná rezervácia vápenné Demjatské kopce nazývané Vápenníky. Obcou preteká rieka Sekčov a menší potok. Cez obec prechádza frekventované cestné aj vlakové spojenie Prešov - Bardejov.
Šport
FK Demjata (Futbalový klub Demjata) je futbalový klub pôsobiaci v obci. Bol založený v roku 1952. Štadión klubu má kapacitu 350 ľudí na sedenie. V roku 2020 hrá FK Demjata IV. ligu Sever VsFZ. Okrem seniorského má klub i žiacky a dorastenecký tím.
V obci pôsobí dobrovoľný hasičský zbor, ktorého členovia úspešne reprezentujú obec v hasičských súťažiach v okrese.
Blacy
Blacy môže byť:
Hoblíkova jaskyňa
Geológia
Pomedzi tieto vrchy preteká Stráňavský potok (Hýrov), prameniaci pod Minčolom v horninách kryštalinika, teda vlastne granodioritoch so šošovkami pararúl. Tu potok vytvára normálnu, širokú dolinu. Po prechode cez nekrasové horniny sedimentárneho obalu, teda cez tmavé bridlice karbónu, zlepence a kremence spodného triasu a pestré bridlice verfénu, prichádza potok na dolomity ladinu neveľkej mocnosti a napokon na mohutný komplex guttensteinských vápencov anisu. Tieto vápence budujú aj vrchy Polom a najmä Hoblík.
Jaskyňa je bez sintrovej výzdoby, ako väčšina jaskýň v krase pod Hoblíkom.
NGC 3463
NGC 3463 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Paseky
Paseky môže byť:
Don Airey
Donald Smith "Don" Airey (* 21. júna 1948, Sunderland, Spojené kráľovstvo) je britský hráč na klávesové nástroje, ktorý od roku 2002 hrá v hardrockovej skupine Deep Purple, kde nahradil Jona Lorda.
Na klavír začal hrať ako sedemročný. Vyštudoval univerzitu v Nottinghame a v roku 1974 sa presunul do Londýna, kde sa pripojil k skupine Cozy Powella – Hammer.
Gatuzières
Gatuzières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hadrián II.
Hadrián II. (* 792 Rím - † medzi 15. novembrom a 13. decembrom 872 na neznámom mieste) bol 106. pápežom od 14. decembra 867 do 15. novembra až 13. decembra 872. Pochádzal z tej istej aristokratickej rodiny ako Štefan IV. a Sergius II.. Pred vysvätením bol ženatý.
Gregor IV. ho urobil subdiakonom a v roku 842 hlavným kňazom kostola sv. Marka, čím získal také významné postavenie v Lateráne a tak vysoko ho oceňovali, že ho dvakrát, v roku 855 a 858 navrhli za pápeža, úrad však odmietol. Po smrti Mikuláša I. (13. novembra 867) a po prudkých sporoch medzi kritikmi a zástancami politiky zosnulého pápeža, prijal zvolenie ako kompromisný kandidát.
Korunoval anglického kráľa Alfréda Veľkého.
Hadrián II. schválil používanie staroslovienčiny v liturgii, keď misionárski bratia a slávni slovanskí apoštoli Cyril a Metod v rokoch 867/8 navštívili Rím a tým, že neskôr vysvätil Metoda na arcibiskupa Sirmie (Sremska Mitrovica v Juhoslávii) a legáta pre Slovanov, udržal Moravu pre západnú cirkev.
Okrem iného nariadil, aby mnísi nosili habit svojho rádu aj po tom, ako sa stali biskupmi.
Tulák po hviezdach
Tulák po hviezdach je román amerického spisovateľa Jacka Londona vydaný v roku 1915.
Obsah
Hrdina románu odsúdený za vraždu na doživotie, profesor poľnohospodárstva Darrel Standing, neskôr odsúdený na trest smrti za ublíženie na zdraví zvádza boj s predstaviteľmi väzenskej mašinérie vo dvoch najobávanejších amerických väzniciach. Bol krivo obvinený z prepašovania dynamitu do väznice a preto ho uvrhli do samoväzby, kde strávil celých päť rokov života v hrozných podmienkach a na dôvažok ho podrobovali mučeniu. Celé dni strávil natesno spútaný vo zvieracej kazajke. Takéto zaobchádzanie mu podlomilo fyzické i psychické zdravie. Jedinou možnosťou ako prekonať dlhé hodiny mučenia bolo odosobniť sa, odpútať dušu od ubolenej fyzickej schránky. Autohypnózou uniká z krutej a trýznivej reality, ocitá sa v koži rôznych ľudí a prežíva ich osudy. Z príbehov, ktoré prežíva ho vytrhávajú iba návštevy riaditeľa a väzenských stráží.
Tak sa stáva francúzskym grófom Guillaume de Sainte-Maure, ktorý si síce žije v blahobyte, ale kvôli žene príjme výzvu na súboj a v tomto boji zabije svojho soka, ale tiež utŕži smrteľné zranenie.
Potom sa ocitá v koži deväťročného chlapca Jesseho, ktorý s rodičmi a štyridsať vozovou karavánou putuje pláňami Západu v dobe slávneho osídľovania a prechádzajú územím znepriatelených mormónov. Zásoby potravín sa im míňajú a vody tiež nemajú nazvyš. Jesse sa stal hrdinom, keď riskujúc vlastný život doniesol vodu od prameňa pod paľbou Indiánov. Nakoniec však zahynie spolu so všetkými dospelými členmi karavány.
Pri ďalšom pobyte v kazajke sa ocitol v koži pobožného pustovníka na brehu Nílu a žil asketickým spôsobom života, čakajúc na koniec sveta.
Tiež sa stane námorníkom v pätnástom storočí, Adamom Strangom, ktorý stroskotá v Polynézii a vydobyje si úctu domorodého obyvateľstva, neskôr sa pridá k obchodnej lodi, ktorá sa náhodou plaví okolo a znovu stroskotá pri brehoch Kórey. Dostane sa najskôr do zajatia kórejského šľachtica, ale vlastnou šikovnosťou sa dostane z väzenia. Naučí sa po kórejsky a keď sa dostane na kráľovský dvor, že on je v skutočnosti kórejský šľachtic, len sa omylom narodil v Anglicku. Toto klamstvo mu uveria, dokonca si získa srdce kňažnej Om, s ktorou sa ožení. Jeho odporca Čong Mong-džu, ktorý mal zálusk jednak na kňažnú Om a jednak o vládu nad provinciami, ktoré tiež pripadli Adamovi Strangovi však chystal vzburu. Revolúcia dopadla v prospech Čong Mong-džua. Mnohých prívržencov Adama Stranga zabili alebo umučili. Kňažnú Om zbavil všetkých privilégií a majetku, a tak sa Adam a Om stali žobrákmi. Toto prenasledovanie trvalo celých štyridsať rokov. Živil sa ako mohol, bol nosičom kuriva, nosičom vody, psím mäsiarom, farbiarovým pomocníkom, zlatokopom, povrazníkom... Čong Mong-džu mu však zakaždým nejakým spôsobom zabránil sa mať lepšie, väčšinou to bolo bičovaním, alebo iným fyzickým trestom. Takto prežil zvyšok svojho života. Keď jedného dňa Adam a Om sedeli na brehu Žltého mora, práve šiel okolo staručký Čong Mong-džu vo veľkých nosidlách. Adam, hoci starý, mal ešte dosť síl, aby sa mu vrhol na hrdlo a zabil ho skôr, ako jeho život vyhasili kráľovskí sluhovia.
Aibo
náhľad|230x230bod|[[Aibo ERS-7 na RoboCupe 2006]] AIBO je autonómny robot v podobe domáceho psa. Je to zábavný výrobok spoločnosti SONY. Jeho meno je japonský slangový výraz, označujúci najlepšieho kamaráta.
Opis
AIBO pripomína skutočného psa v brnení. Má osemnásť kĺbov, čiže aj osemnásť stupňov voľnosti. Vidí pomocou CCD kamery, ktorú má uloženú v nose. Kamera má 0.18 Mpx a pomocou nej rozoznáva AIBO aj farby a dokáže sa orientovať v priestore. Vyhýbacie manévre mu pomáha vykonávať infračervený senzor, ktorý je určený na meranie vzdialeností. Počuje pomocou dvoch stereomikrofónov, čo mu umožňuje súčasne aj lokalizovať miesto, odkiaľ zvuk prichádza. Nemá implementovanú technológiu rozoznávania hlasu, a preto naň nereaguje. Rozoznáva tóny zo špeciálneho zvukového diaľkového ovládača – sound commandera – alebo tóny klasických hudobných nástrojov. Softvér, ktorý určuje model správania AIBO, je uložený v Memory Sticku, čo je typ flash pamäte, vyvinutý firmou SONY. Na krku má tlačidlo, pomocou ktorého ho možno v prípade nebezpečenstva vypnúť resp. aktivovať.
Tulák po hviezdach
Obsah
Darrel Standing čerpá silu z týchto zážitkov, dodávajú mu odvahu vzdorovať. Verí, že skutočne tieto životy prežil, že jeho duša vekmi putuje a prevteľuje sa z človeka do človeka. Nebojí sa preto smrti, čakajúc na popravu zapisuje svoje poznatky a skúsenosti. Nové spútanie do kazajky pre neho neznamená mučenia, ale naopak oslobodenie, nové zážitky a voľnosť.
V roku 1808 stroskotal v južnom Atlantiku po zrážke s ľadovou kryhou. Pod menom Daniel Foss ako jediný prežije katastrofu lode a zachráni sa na pustom ostrove bez akejkoľvek vegetácie, kde prežije osem rokov, kým ho tam neobjaví posádka jednej lode. Celý čas sa živí tulením mäsom a pije dažďovú vodu zachytávanú v skalných priehlbinách.
Darrel Standing žil už v dobe kamennej, prežil mnoho životov, bol lovcom, lukostrelcom, zažil sťahovanie národov, začiatky poľnohospodárstva, krotenia divých koní. Žil celé veky, miloval a nenávidel, a to sa mu zakaždým stalo nejakým spôsobom osudným.
Aibo
Pohyb
Dobre pohybuje po kobercoch s malou výškou a dokáže sa pohybovať aj po dlažbe alebo drevených povrchoch. Konštrukcia je chúlostivá na nečistoty a vodu. V štandardnej dodávke sa nachádza aj dobíjacia stanica, ktorá je cez adaptér napojená do siete. Je to jeho domov, kam si chodí dobíjať batérie.
Má zmysel pre stabilitu, takže dokáže rozoznať, keď sa nachádza na šikmom povrchu, keď ho niekto prenáša, prípadne keď spadol, a dokáže zaujať správnu polohu. Na tento účel má zabudovaný senzor priamej a uhlovej akcelerácie.
Inteligencia
Robot disponuje umelou inteligenciou. Jeho výnimočnosť podľa SONY spočíva v jeho autonómnom správaní. Pokiaľ sa mu nikto nevenuje, vykonáva svoj vlastný program. V prípade, že je nablízku jeho pán, AIBO s ním interaguje. Disponuje simuláciou šiestich emócií. Je to radosť, smútok, strach, zlosť, prekvapenie a prejav nevôle. Zabudované má štyri inštinkty: lásku, hľadanie, pohyb a hlad. Hlad je reprezentovaný nutnosťou dobíjať batérie.
Nemá rád čierne predmety a tmavé miestnosti, čo vyplýva z toho, že meria vzdialenosti infračerveným senzorom. Čierne telesá pohlcujú toto žiarenie vo veľkej miere a AIBO zle odhaduje vzdialenosť jednotlivých predmetov. Tmavé okolie mu bráni v rozoznávaní podlahy, čo mu znepríjemňuje chodenie.
Robota je možné prepnúť do módu, keď predvádza všetky kúsky, ktoré ovláda, alebo do stavu, keď sa správa autonómne, prirodzene. Majiteľ môže meniť jeho správanie tým, že vymení jeho Memory Stick za iný, ktorý je možné získať od priateľov, kúpiť, prípadne editovať pomocou performer kitu na počítači. Samozrejme, dokáže štekať a vydáva aj rôzne iné zvuky, ktoré majú buď podobu robotického hlasu, pesničiek, alebo akéhokoľvek importovaného zvuku. Dokáže tancovať na hudbu.
Podobne ako každý pes je rád, keď ho majiteľ pohladí. Taktilný senzor je umiestnený na hlave. AIBO vyžaduje častú pozornosť a pohladenie. Na druhej strane, ak po tomto senzore majiteľ klepne, AIBO vie, že bol vyhrešený, a snaží sa modifikovať svoje správanie. V súlade s emočným programom za istých okolností, napríklad ak je zlostný alebo prejavuje nevôľu, nepočúva svojho pána.