cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Pavlovič Briullov
Briullov sa svojou tvorbou nielenže začlenil medzi velikánov ruského výtvarného umenia, ale súčasne si ako prvý ruský maliar získal uznanie v západnej Európe. Bol členom milánskej, parmskej a rímskej akadémie, profesor florentskej výtvarnej akadémie ako aj člen akadémie v Paríži.
Jeho majstrovské dielo Posledný deň Pompejí (1828) si svojím kompozičným prevedením a sugestívnym podaním získalo obrovské uznanie v Taliansku, v krajine, v ktorej strávil posledné obdobie svojho života. Kritika ho právom prirovnávala k významným maliarom akými boli Rembrandt, Rubens či van Dyck.
Mladosť a umelecké začiatky
Briullov sa narodil pred Vianocami roku 1799 do významnej umeleckej rodiny talianskeho pôvodu. Jeho prastarý otec, starý otec, otec ako aj dvaja starší bratia Fjodor a Alexandr boli maliarmi. Jeho otec bol navyše členom Výtvarnej akadémie v Sankt Peterburgu a svojim synom bol súčasne prvým učiteľom.
U Karla sa umelecké nadanie prejavilo vo veľmi mladom veku. Ako desaťročný sa v roku 1809 začal vzdelávať na petrohradskej výtvarnej akadémii. I keď výtvarný prejav tohto obdobia bol silne ovplyvnený klasicizmom, politické a spoločenské zmeny začiatku 19. storočia, vyvolané Francúzskou revolúciou a napoleonskými vojnami, našli svoj odraz aj v umeleckom prejave. Do tohto obdobia spadá nástup romantického prúdu v kultúre. Jedna z prvých Briullovových prác, Narcis (1819), hoci maľovaná v duchu klasicizmu, už nesie znaky nového nastupujúceho štýlu.
V roku 1821 ukončil štúdium na akadémii a v nasledujúcich dvoch rokoch, kedy začal samostatne tvoriť, badať v jeho dielach intenzívny prechod k novému výtvarnému ponímaniu. V tomto období sa venoval hlavne portrétnej maľbe, pre ktorú bola ústrednou témou romantická idealizácia ľudskej postavy.
Pobyt v Taliansku
V roku 1822 sa spolu s bratom Alexandrom vydal na umeleckú cestu po Európe. Cestoval po Nemecku, Rakúsku, severnom Taliansku; jeho poslednými zastávkami boli Florencia a Rím.
left|thumb|230px|[[Posledný deň Pompejí, 1828, olej na plátne, Štátne ruské múzeum, Sankt Peterburg. Obraz je vrcholným dielom Briullovovej tvorby]] Celkovo trinásť rokov strávil Briullov v Taliansku kde študoval výtvarné umenie od staroveku až po barok, v múzeách a galériách kopíroval diela starých majstrov, maľoval každodenný život v rímskych uliciach (vytvoril kolekciu žánrových výjavov zo života obyvateľov mesta). Z tohto obdobia pochádza jedno z Briullovových najznámejších diel, lyricky nežné Talianske poludnie (1827).
Počas svojho talianskeho pobytu sa sústredil predovšetkým na portrétne diela. Celkovo namaľoval viac ako stodvadsať portrétov osobností z rôznych oblastí spoločenského života – boli medzi nimi umelci, politici, ale aj príslušníci šľachtických rodín. Nadväzoval kontakty s vplyvnými ľuďmi a bol častým hosťom stretnutí umelcov pri rôznych spoločenských príležitostiach. Na jednom z nich prišlo v roku 1827 aj k nadviazaniu osudovej známosti s aristokratkou Júliou Samojlovovou, ktorá v Taliansku žila istý čas po rozluke svojho manželstva. Samojlovová sa mu okrem blízkej priateľky stala i modelkou, portrétovanou na viacerých obrazoch.
Návrat do Ruska
right|thumb|180px|Portrét V.A.Musina-Puškina, 1838, olej na plátne, [[Jaroslavľské umelecké múzeum, Jaroslavľ]]Keď sa v roku 1835 sa vrátil do vlasti mal už povesť slávneho a veľkého maliara. Na jeho počesť bola na petrohradskej Výtvarnej akadémii usporiadaná slávnostná recepcia; zvláštnu poctu mu audienciou udelil cár Mikuláš I.
V nasledujúcom roku bol menovaný profesorom na Výtvarnej akadémii, kde preukázal, že je nielen výnimočným umelcom ale aj vynikajúcim pedagógom.
Dielo K. Briullova
Briullovovo výtvarné dielo je pomerne obsiahle. Bol predovšetkým portrétistom, no nevyhýbal sa ani krajinkám, historickým témam a žánrovým scénam. Patril k nemnohým ruským výtvarným umelcom, ktorí dosiahli medzinárodné uznanie v takých umeleckých centrách akými boli Rím či Paríž. Ocenenie jeho prínosu pre ruskú kultúru sa mu dostalo i v rodnej krajine – jeho podobizeň vo forme reliéfu sa nachádza na pamätníku Tisícročie Ruska v Nižnom Novgorode.
Hymna FC Barcelona
Hymnou FC Barcelona je Cant del Barça (katalánsky), resp. Canto del Barça (španielsky). Po prvýkrát sa hrala 27.novembra 1974, pred zápasom, ktorý ukončil oslavy 75. výročia založenia klubu. Zaspieval ju zbor 3 600 spevákov pod dirigentskou taktovkou Oriola Martorella. Slová k nej napísal Josep Maria Espinàs spolu s Jaume Picasom a hudbu skomponoval Manuel Valls.
Verzie
Toto nie je jediná hymna, ktorú klub v priebehu rokov používala. Prvá hymna klubu je z 18. februára 1923, slová k nej zložil Rafael Folch i Capdevila a hudbu Enric Morera. Po prvýkrát sa spievala na štadióne Les Corts zborom Orfeóna Gracienca, ako súčasť vzdania úcty prezidentovi a zakladateľovi klubu Joanovi Gamperovi. Jej slová opisovali vzťah medzi športom a katalánskym národom.
Pri príležitosti 50. výročia založenia klubu napísal Esteve Calzada slová pre novú hymnu, ku ktorej hudbu zložil Joan Dotras. Bola nazvaná Barcelona, sempre amunt!. Navzdory vtedajšej politickej situácii bola napísaná v katalánčine.
V roku 1957 pri príležitosti slávnostného otvorenia Camp Nou, napísal Josep Badia tretiu hymnu Himne a l’Estadi. Vtedy sa po prvýkrát objavil v slovách hymny výraz Barça. Táto hymna bola skomponovaná Adolfom Cabané.
Hymna z roku 1974 bola natoľko úspešná, že na predchádzajúce sa veľmi rýchlo zabudlo. Je súčasťou klubovej tradície a ani po viac ako 30 rokoch používania tejto hymny si nikto nevie predstaviť, že by ju mala nahradiť iná.
Ďalšia hymna bola napísaná k storočnici založenia klubu, s názvom Cant del Centenari a po prvýkrát sa hrala 22. septembra 1998. Slová k nej napísal Ramon Solsona a hudbu zložil Antoni Ros Marbà. Od začiatku bolo jasné, že táto hymna sa použije len v kontexte osláv storočnice klubu.
Text súčasnej hymny
Znenie súčasnej hymny Cant del Barça (po katalánsky):
és un clam
som la gent blaugrana
Tant se val d'on venim
Si del sud o del nord
ara estem d'acord
estem d'acord
una baera ens agermana.
blaugrana al vent
un crit valent
el sap tothom
Jugadors
Seguidors
tots units fem força
són molts gols que hem cridat
i s'ha demostrat
s'ha demostrat
tenim un nom
BARÇA, BARÇA, BARÇA.
BARÇA is best
Preklad
Celý štadión
nahlas spieva
Nezáleží na tom odkiaľ kričíme
či je to z juhu alebo severu
Všetci sme v zhode, všetci sme v zhode,
Modro-granátová veje vo vetre,
jeden silný pokrik,
nosíme meno, ktoré každý pozná:
Barca, Barca, Baaarca!
Hráči, fanúšikovia,
v jednote je sila.
Tvrdo sme pracovali celé roky,
strelili sme mnoho gólov.
A dokázali sme, dokázali sme,
že nás nikto nikdy nezastaví.
Neulles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ymnos eis tin Eleftherian
Ymnos eis tin Eleftherian, katharevusa: Ύμνος εις την Ελευθερίαν (Ymnos eis tin Eleftherian), je grécka hymna, neskôr i cyperská.
Dejiny hymny
Grécka hymna pochádza z básne, ktorá by sa slovensky dala vzletne preložiť ako „Chválospev slobode“. Eleftheria (Sloboda) je dodnes obľúbené grécke ženské meno, ktoré sa vzťahuje k starovekej Aténe. Báseň obsahujúcu 158 veršov napísal vtedy ešte mladý národný básnik Dionysios Solomós, ktorého inšpiroval boj gréckeho národa v revolúcii roku 1821. Hymna ospevuje hrdinstvo gréckych bojovníkov, popisuje ich utrpenie a obetavosť, odsudzuje politiku mocností voči Grécku.
V roku 1865 zaviedol grécky kráľ Juraj I. štátnu hymnu Grécka. Guinessova kniha rekordov ju uvádza ako najdlhšiu pieseň tohoto druhu (158 veršov). Spieva sa však iba prvá sloha. Od roku 1966 je Ymnos eis tin Eleftherian zároveň hymnou Cypru. Cyperskí Turci sa však hlásia k hymne tureckej. Východiskom z tejto situácie môže byť oznamovaná zmena najdôležitejšej národnej piesne.
Text a slovenský preklad hymny
Keď sa hymna spieva posledné dva verše sa opakujú 3-krát.
Električková doprava v Piatigorsku
náhľad|Mapa siete náhľad|Historický pohľad
Vásárosmiske
Vásárosmiske je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Sárvár.
Má rozlohu 1342 ha a žije tu 366 obyvateľov (2007).
Sarry (Saône-et-Loire)
Sarry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jouleov-Braytonov cyklus
Jouleov-Braytonov cyklus alebo Jouleov-Braytonov obeh je ideálny tepelný obeh pozostávajúci z vratných zmien.
Bojové vozidlo
Bojové vozidlo je kolesové alebo pásové obrnené vozidlo, určené na prepravu pechoty, prieskum, podporu tankových jednotiek, môže však operovať aj samostatne. Medzi bojové vozidlá je radená najmä obrnená technika ako tanky, BVP a OT.
Jouleov-Braytonov cyklus
Diagram Jouleovho-Braytonovho cyklu
thumb|250px|Znázornenie Jouleovho-Braytonovho cyklu v p-V diagrame. Červenou šípkou je naznačená regenerácia tepla. Jednotlivé fázy Jouleovho-Braytonovho cyklu znázorňuje diagram vyjadrujúci závislosť tlaku od objemu (p-V diagram). Zanesením všetkých štyroch fáz cyklu do jedného diagramu získame oblasť ohraničenú dvomi adiabatami a dvoma izobarami. Obsah tejto oblasti zodpovedá práci vykonanej strojom
V diagrame je pre porovnanie naznačený aj Ericssonov-Braytonov cyklus a smer regenerácie tepla. Teoreticky platí Q_p' = Q_o'
Učinnosť Ericssonovho-Braytonovho cyklu
Za vyššie popísaných podmienok účinnosť Ericssonovho-Braytonovho cyklu závisí iba:
je teda rovnaká ako účinnosť Carnotovho cyklu
Camp de Les Corts
Camp de Les Corts, alebo len jednoducho Les Corts, bol športový štadión v Barcelone, v Katalánsku, v Španielsku. Bol domovským štadiónom futbalového klubu FC Barcelona, kým sa klub v roku 1957 nepresťahoval na Camp Nou.
Les Corts bol postavený, ako výsledok dlhoročného plánovania prezidenta klubu FC Barcelona, Joana Gampera, ktorého cieľom bolo dať klubu nový, dôstojný futbalový štadión. Nahradil predchádzajúci malý štadión Carrer Indústria. Les Corts bol otvorený 20. mája 1922 a mal 25 000 divákov. Prvý zápas na ňom odohrali kluby FC Barcelona a St. Mirren. 13. mája 1923 sa na ňom hralo finále Copa del Rey medzi Athleticom Bilbao a klubom CE Europa a 21. decembra 1924 sa na štadióne odohralo medzištátne stretnutie medzi futbalovými reprezentáciami Španielska a Rakúska.
Dňa 24. júna 1925 sa na štadióne odohrala udalosť, ktorá spôsobila, že bol zavretý na 6 mesiacov. Počas zápasu, ktorý sa tam v ten deň odohral, fanúšikovia FC Barcelona spievali posmešky, keď sa hrala Španielska národná hymna, ale pri znení piesne „God Save the King“, ktorú hral Britský kráľovský námorný orchester, fanúšikovia tlieskali. Diktátorsky režim Prima Riveru obvinil prezidenta klubu Joana Gampera z podpory katalánskeho nacionalizmu. Les Corts bol zavretý a Gamper bol vyhostený zo Španielska.
Štadión bol domovom FC Barcelona počas dvoch najúspešnejších období tohto klubu. V 20. rokoch 20. storočia, keď bol trénerom Jack Greenwell a za klub hrali futbalisti ako Paulino Alcántara, Sagibarbá, Ricardo Zamora, Josep Samitier, Félix Sesúmaga a Franz Platko, FC Barcelona dominovala v „Championat de Catalunya“ a dostala sa medzi najlepšie kluby v Španielsku. Klub budoval na týchto úspechoch aj ďalej a keď ešte sídlil na štadióne Les Corts, stal sa víťazom premiérového ročníka La Ligy.
Klub zažil na Les Corts ďalšiu „zlatú éru“ v 40. rokoch 20. storočia a 50. rokoch 20. storočia, keď za FC Barcelonu hrali takí hráči ako Ramallets, Velasco, Joan Segarra, Ladislao Kubala, Luis Suárez, Sandor Kocsis a Zoltán Czibor a vyhrali množstvo futbalových trofejí. Na konci 40. rokov FC Barcelona už uvažovala nad novým stánkom a o štadión Les Corts sa prestala zaujímať. Štadión bol niekoľkokrát rozšírený. V roku 1944 bola rozšírená hlavná tribúna, v roku 1946 tribúna za južnou bránou a v roku 1950 tribúna za severnou bránou. Nakoniec mal štadión kapacitu 60 000 divákov.
Vilémov (okres Olomouc)
Vilémov je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 454 obyvateľov, z toho 234 mužov a 220 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 40,0 roka, ženy 43,8 roka).
Žabokreky nad Nitrou
Žabokreky nad Nitrou sú obec v okrese Partizánske na Slovensku. Obec mala 1 724 obyvateľov k 31. 12. 2017, 1 740 k 31. 12. 2020.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1291. Osídlenie terajšej oblasti Žabokriek je však doložené archeologickými nálezmi už z doby kamennej a postupne aj z ďalších historických etáp. Za vlády Mateja Korvína sa tu usadili exulanti z Čiech.
V rokoch 1872 až 1922 boli Žabokreky sídlom jedného z dvanástich slúžnych okresov Nitrianskej župy, do ktorého patrilo 37 obcí. Pôvodne mali poľnohospodársky charakter a neskôr boli aj dôležitým centrom obchodného a výrobného života. Výrazný stavebný ruch začal v 60. rokoch, kedy sa dobudovali bezprašné cesty, mnoho domov a postupne až do súčasnosti všetky inžinierske siete po celej obci.
Historické stavby
Bola upravená v 16. a 17. storočí, v 20. storočí prebudovaná na obytný dom. Historický objekt je hranolová vežová stavba, okolo nej boli v dávnej minulosti valy. Považuje sa aj za hrádok. Na jej severnej strane sú zachované časti gotických konzol z pôvodnej ochodze. Pivnica je zaklenutá na stredný stĺp. Pri renesančnej úprave nárožia ju ozdobili nepravými sgrafitami. Dnes je vnútorná dispozícia úplne prestavaná. Veža sa nachádza priamo v obci, južne od kostola.
Ciry-Salsogne
Ciry-Salsogne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lorient (obvod)
Lorient je obvod v departemente Morbihan a regióne Bretónsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 15 kantónov a 60 obcí.
Pitchshifter
Pitchshifter je anglická päťčlenná elektronická metalová skupina pochádzajúca z Nottinghamu. Bola vytvorená v roku 1989 basgitaristom a spevákom Markom Claydenom, sólovým gitaristom a programátorom Johnom A. Carterom a rytmickým gitaristom Stuartom Toolinom.
Skupina si získala pozornosť s vydaním ich albumu www.pitchshifter.com pre ich spojenie elektronickej hudby ako je drum and bass s rockom a metalom, ktorý bol porovnávaný s inými elektronickými skupinami ako The Prodigy. Skupina je známa svojou prvotnou tvorbou industriálneho metalu s podladenými gitarami a použitím bicích automatov, čím je často označovaná za jednu z tvorcov žánru spolu so skupinou Godflesh.
Aj keď skupina mala malý mainstreamový úspech, podarilo sa jej získať platinovú platňu za soundtrack Mortal Kombat: Annihilation a ich album Deviant z roku 2000, ktorý dosiahol 39. miesto v rebríčku Billboard 200. Od svojho vzniku skupina vydala šesť štúdiových albumov, tri EP a osem videoklipov. Skupina hrala na rôznych festivaloch ako je Ozzfest, Phoenix Festival a Damnation Festival.
Arhat
Arhat (Arahant) (-skt. kmeň; sanskritský nominatív: arhan, pálijský kmeň: arahá, pálijský nominatív: arahant; význam: ctihodný) je náboženský titul.
V théravádovom budhizme. Označuje človeka, ktorý si zaslúži uctievanie. Ide predovšetkým o svätca, ktorý dosiahol na zemi poznanie a je zbavený podrobenosti reinkarnačnému zákonu. Žije nirvánu v tomto živote, nie je teda pre neho iba posmrtným stavom.
Arahant je tým, ktorý prekonal 10 pút, ktorými sú:
V mahajánovom budhizme a budhizme diamantovej cesty je arhat vnímaný ako niekto, kto zrealizoval malú nirvánu, oslobodenie, dosiaľ sa však nezbavil stuhnutých predstáv a rušivých pocitov a nedosiahol osvietenie.
Scenery
Scenery je v súčasnosti neaktívna sopka na ostrove Saba, najsevernejšom ostrove v Karibskom mori. S výškou 887 m je to zároveň najvyšší vrch Holandského kráľovstva. Svahy sopky sú posiate početnými lávovými dómami.
Geologická stavba
Masív je tvorený prevažne andezitmi, bazalty sa vyskytujú len v zriedka. Morfologicky prevládajú lávové dómy a pyroklastické prúdy, ale v menšej miere sú zastúpené aj pemzové depozity plínijských erupcií. Rozšírené sú aj hydrotermálne premenené horniny a sírna mineralizácia, ktorá bola predmetom komerčnej ťažby v minulosti. Vek najstarších hornín sa odhaduje na 400 000 rokov, posledná erupcia sa odohrala tesne pred príchodom prvých európanov na ostrov - v roku 1640.
V rokoch 1995 až 1997 sa zvýšila seizmická aktivita, ako aj teplota vody horúcich prameňov (o 7-12 °C), čo naznačuje možné obnovenie vulkanickej činnosti masívu.
Majstrovstvá sveta v curlingu žien 2014
Majstrovstvá sveta v curlingu žien 2014 boli v poradí 36. Majstrovstvá sveta v curlingu žien, ktoré organizuje Svetová curlingová federácia (WCF). Konali sa v Saint John, v provincii New Brunswick, v Kanade od 15.23. marca 2014, za účasti 12 tímov. Dejiskom všetkých zápasov bola aréna Harbour Station s kapacitou 5 000 miest. Kanada hostila ženský šampionát trinástykrát, z toho druhýkrát v Saint John (prvý raz v 1999). Reprezentantky Švajčiarska sa štvrtýkrát v histórii stali víťazkami MS, naposledy pred 2 rokmi. Bronzové Rusky získali svoju prvú medailu na MS.
Kvalifikácia
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku WCF v decembri 2013.
Massiac (kantón)
Massiac je francúzsky kantón v obvode Saint-Flour v departemente Cantal v regióne Auvergne. Tvorí ho 12 obcí.
Elektronická hudba (elektronické nástroje)
Elektronická hudba je voľný termín pre hudbu vytváranú elektronickými nástrojmi, teda zdrojmi zvuku, ktoré disponujú elektronickými súčasťami, napr. Theremin, syntetizátor, sampler, sekvencer, počítač a pod.
Elektromechanické nástroje (napr. elektrická gitara) teda do tejto skupiny podľa definície IEEE nepatria.
Zoznam štátov USA podľa hustoty obyvateľstva
thumb|Mapa hustoty obyvateľstva [[Spojené štáty americké|USA]] Toto je zoznam 50 štátov USA, zoradených podľa hustoty obyvateľstva. Hodnoty sú v počte ľudí na štvorcový kilometer. Údaje sú z United States Census Bureau a sú aktuálne k roku 2000.
Vasasszonyfa
Vasasszonyfa je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Moja matka hus
Moja matka hus (Ma Mère l'Oye) je dielo francúzskeho skladateľa Maurica Ravela.
Vznik
Skladba prešla vývojom, s akým sa u Ravela možno stretnúť často. Dielo bolo pôvodne určené pre štvorručnú hru na klavíri. Skladateľ ho napísal pre dve deti priateľov Godebských a tomu prispôsobil i jeho technickú náročnosť. Dielo tvorí päť skladbičiek zložených na základe rozprávok spisovateľov Charlesa Perraulta, Madame d'Aulnoy a Madame Leprince de Beaumont. Nebolo to jedinýkrát počas Ravelovej tvorby, čo sa skladateľ, fascinovaný detským svetom, ponoril do ríše rozprávok. Sám Ravel bol koniec koncov celý život ako dieťa, žijúci vo svojom svete fantázie. Premiéra pôvodnej verzie sa uskutočnila v roku 1910 v Paríži. Na klavíri štvorručne hrali Jeanne Leleu a Genevieve Durony, ktorí nemali ešte ani 10 rokov. Dielo malo taký úspech, že Ravelov vydavateľ Durond prejavil záujem o orchestrálnu verziu. Ravel súhlasil a keďže sa stretol i so záujmom o choreografické stvárnenie, skomponoval balet. Ten v porovnaní s klavírnou verziou obsahuje navyše jednu rozprávku, prelúdium a interludiá. Premiéra sa uskutočnila v roku 1912 v Theátre des Arts v Paríži v choreografii Jeanne Hugart. Zároveň skladateľ vytvoril orchestrálnu suitu, ktorá má rovnako ako klavírna verzia päť častí.
Časti
V porovnaní s klavírnou verziou umožnila orchestrálna suita skladateľovi, vďaka jeho jedinečnému inštrumentačnému majstrovstvu, vyjadriť svet rozprávok v širších výrazových možnostiach. Prvá časť, Pavana Šípkovej Ruženky začína melancholickým a prostým flautovým sólom, ktoré vykresľuje atmosféru rozprávky. Ďalšia časť Palček, čerpá námet z anglickej ľudovej rozprávky a posobí podobne ako prvá časť trochu smutne. Ravel tu využil zaujímavú hru rytmu. Časť začína v 2/2 takte. S každým ďalším taktom pribudá jedna štvťová nota, takže piaty takt je písaný už v 5/4 takte. V tomto takte aj v pianissime začína téma. V strednej časti počuť vysoké hvizdy flauty napodobujúce spev vtákov, utešujúcich Palčeka. Nasleduje Laideronnette, kráľovná pagod. Úvod využíva témy častí, ktoré už odzneli, a až potom nastupuje vlastný rozmarný melodický motív. V strednej časti zaznie vážna, exoticky pôsobiaca hudba, ktorá vykresľuje príchod kráľovnej z Východu. Štvrtá časť, Rozhovor Krásky a Zvieraťa čerpá so široko známeho príbehu. Krásku znázorňuje v úvode klarinet so svojím nežným sólom, naopak Zviera vykresľujú v basovej polohe fagot a sláčiky. Oba motívy neskôr splývajú a príbeh so šťastným koncom uzatvárajú husle vo vysokej polohe s jemným sprievodom harfy. Posledná časť Čarovná záhrada zakončuje dielo. V jej úvode je podmanivo vykreslená magická atmosféra rozprávkového sveta. Nasleduju dva archaicky znejúce melodické motívy. V závere časti prichádza nadchýnajúce vyvrcholenie celej skladby. Orchester zosiluje až do fortissima, a s úžasnou zvukovou farebnosťou oslavuje hodnoty rozprávok a víťazstvo dobra.
Želechovice (okres Olomouc)
Želechovice je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 227 obyvateľov, z toho 113 mužov a 114 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 39,8 roka, ženy 38,7 roka).
Čampa
Čampa môže byť:
Neuvicq
Neuvicq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lannion (obvod)
Lannion je obvod v departemente Côtes-d’Armor a regióne Bretónsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 7 kantónov a 60 obcí.
Sassangy
Sassangy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Program Spojených národov pre životné prostredie
Program Spojených národov pre životné prostredie (iné používané preklady: Program OSN pre životné prostredie, Environmentálny program Spojených národov, Environmentálny program OSN; skratka UNEP; z anglického United Nations Environment Programme) je špeciálna organizácia OSN, vytvorená v roku 1972 ako prostriedok globálnej ochrany životného prostredia.
UNEP má za úlohu stimulovať a koordinovať aktivity UNESCO, WHO, WMO, FAO a iných organizácií OSN, ktorých cieľom je kvalita životného prostredia. Sídlo UNEP je v Nairobi, regionálne centrá v Bangkoku, Bejrúte, Mexiku, New Yorku a Ženeve.
Na 3. máj vyhlasuje Deň slnka.
Murat (kantón)
Murat je francúzsky kantón v obvode Saint-Flour v departemente Cantal v regióne Auvergne. Tvorí ho 11 obcí.
Program Spojených národov pre životné prostredie
Dohovory
V rámci UNEP boli vypracované napríklad:
Zámok Brissac
right|thumb|Zámok Brissac Zámok Brissac sa nachádza vo francúzskom meste Brissac-Quincé v departemente Maine-et-Loire, asi 15 kilometrov južne od  Angers. Zámok má sedem podlaží, 204 miestností a hovorí sa mu aj „Obor na Loire“.
Vasegerszeg
Vasegerszeg je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Sárvár.
Má rozlohu 1272 ha a žije tu 393 obyvateľov (2007).
Kúpele Sliač
náhľad|Kúpeľný dom Kúpele Sliač sú termálne kúpele lokalizované v meste Sliač vo Zvolenskej doline, na oboch brehoch rieky Hron. Nachádzajú sa medzi dvoma mestami: Banskou Bystricou a Zvolenom, v nadmorskej výške 373 metrov nad morom. Sliač obklopuje Slovenské rudohorie, Kremnické a Štiavnické vrchy. Mesto sa rozprestiera pri rieke Hron, kúpele Sliač sú na ľavom brehu, obklopené listnatým lesom.náhľad|Hotel Palace
Dejiny kúpeľov Sliač
Termálne pramene Sliača boli známe už v dávnej minulosti. Predovšetkým časť Rybáre vzbudzovala záujem okolitého obyvateľstva, a to vďaka veľkému úhynu vtákov a malých zvierat, ktorých telá sa nachádzali v okolí prameňov. Smrť týchto zvierat spôsoboval voľný oxid uhličitý, o ktorom obyvatelia Sliača však nevedeli, a tak o tejto lokalite vzniklo veľa povier a povestí.
Termálne pramene sa po prvýkrát spomínajú už v prvej písomnej listine o Sliači z roku 1243. Kúpele Sliač sa postupne vyvíjali od roku 1657, kedy tu boli postavené prvé sanatóriá. Zároveň však prechádzali viacerými vlastníckymi zmenami. Vlastnilo ich Uhorsko, neskôr aj účastinárske spoločnosti z Banskej Bystrice a Viedne. Kúpele Sliač boli obľúbené najmä v 19. a začiatkom 20. storočia.náhľad|Pamätná tabuľa [[Božena Němcová|Boženy Němcovej v kúpeľoch Sliač.]]
V kúpeľoch Sliač sa liečilo v tomto období viacero významných osobností ako napr. Božena Němcová, Andrej Sládkovič (počas pobytu tu napísal svoje najvýznamnejšie diela Detvan a Marína), básnik Ján Kollár, maďarský politik Lajos Kossuth, Pavol Országh Hviezdoslav, hudobný skladateľ Ján Cikker či rakúsky dramatik a básnik Franz Grillparzer. Sliač sa stal vyhľadávaným centrom kúpeľníctva predovšetkým vďaka unikátnym liečivým účinkom termálnej vody. Na Sliači totiž vyvierajú pramene prirodzenej izotermickej teploty s vysokým obsahom oxidu uhličitého. V Európe sa nachádza iba jeden takýto prameň – a to práve na Sliači (vo svete sú známe ešte ďalšie tri). Voda priaznivo pôsobí na obehovú sústavu, na srdce a cievy pacientov, ako aj na tráviace ťažkosti a problémy spojené so ženskými ochoreniami.
Vzácna termálna voda pomáhala aj zraneným vojakom a partizánom počas SNP. K ďalšiemu rozvoju kúpeľov a k výstavbe nových kúpeľných budov došlo v rokoch 1946 a 1970.
Športové možnosti
Okolie kúpeľov ponúka ideálne možnosti pre turistiku, ako aj pre kratšie prechádzky okolím. Kúpeľmi prechádzajú tri značkované trasy s odstupňovanou záťažou (od do ).
Neďaleko Sliača je golfové ihrisko.
Priamo v kúpeľnom areáli sa nachádzajú 4 antukové tenisové dvorce.
Zaujímavosti v okolí kúpeľov
Vďaka svojej polohe môžu kúpeľní hostia navštíviť veľa pamiatok. Len kilometer od Sliača sa nachádza dedinka Kováčová – kúpele, v ktorých sa lieči pohybové ústrojenstvo. V Kováčovej sa nachádza obľúbené kúpalisko.
Obľúbená je aj Banská Bystrica so starým námestím a mestským hradom. Priamo v centre sa nachádza aj Múzeum SNP s pamätníkom a parkom, v ktorom je umiestnená bojová technika. V meste sa nachádza opera, niekoľko galérií, turistom sa odporúča vystúpiť na vrch Urpín s peknou kalváriou.
K ďalším zaujímavostiam v okolí patria Badínsky prales, drevený kostol v Hronseku, kostol na Ponikách, ľudová rezervácia v Španej doline, Harmanecká jaskyňa, lyžiarske stredisko Donovaly, pútnické centrum Staré Hory, hrad Dobrá Niva a pamiatky UNESCO – Banská Štiavnica a Kremnica.náhľad|kúpeľný park
Pamiatky v okolí
Zaujímavý je aj kúpeľný park, v ktorom sa nachádza ''kaplnka sv. Hildegardy'' z roku 1855. Nechal ju postaviť poľný maršal Albrecht Habsburský – manžel arcivojvodkyne Hildegardy.
Významné udalosti z 1. a 2. svetovej vojny pripomínajú viaceré pomníky a pamätníky: na Ulici SNP, pred kostolom, v parku kúpeľov, na letisku a pamätné tabule na liečebných domoch Palace a Slovensko.
Venera-12
Venera-12 (rusky: Венера-12) bola sovietska planetárna sonda, ktorá v rámci programe Venera skúmala planétu Venušu. Let sa uskutočnil v roku 1978. Sonda zložená z orbitálnej časti a pristávacieho puzdra sa úspešne dostala na obežnú dráhu Venuše a pristávacie puzdro s vedeckými prístrojmi pristálo na povrchu planéty. Podľa COSPAR bola sonda katalogizovaná ako 1978-086A.
Konštrukcia
Sonda bola rovnaká, ako jej o týždeň skôr vypustená dvojička Venera 11. Hmotnosť sondy bola asi 4 700 kg okrem paliva, z toho pristávacie puzdro (tiež pristávací modul). Jej súčasťou bola francúzska aparatúra Sigma 2MS k snímaniu zábleskov gama žiarenia. Puzdro bolo vybavené padákovým systémom, ktorý obsahoval výťažný a brzdiaci padák. Ďalej tu bol hmotový spektrometer, plynový chromatograf Sigma, aparatúra Groza a rada ďalších prístrojov.
Priebeh misie
Po rannom štarte 14. septembra 1978 z kozmodrómu Bajkonur sa dostala vďaka rakete Proton-K/D-1 na parkovaciu dráhu okolo Zeme a odtiaľ na dráhu k Venuši. V priebehu letu boli vykonané dve letové korekcie 21. septembra a 14. decembra 1978. Krátko po druhej korekcii bolo začaté podchladzovanie pristávacieho puzdra a 19. decembra došlo k jeho odpojeniu od sondy. Dráha sondy bola upravená tak, aby umožnila prenos vysielania z puzdra na 69 miliónov km vzdialenú planétu Zem a potom sa dostala na dráhu okolo Slnka. Prevádzala aj naďalej vedecké merania.
Puzdro na Venuši
Puzdro vstúpilo 21. decembra 1978 do horných vrstiev atmosféry planéty rýchlosťou /s a bola pribrzdené pri preťažení 170 G na /s. Prenos meraní parametrov atmosféry začal zhruba vo výške. Brzdiaci padák účinkoval asi 550 s, potom bol vo výške oddelený a jeho rolu zastal kovový prstenec. Puzdro dopadlo na nepríliš osvetlenú stranu Venuše (3000 luxov) zhruba od miesta dopadu takmer súčasnej misie Venery 11.
V extrémnych podmienkach (teplota 460 stupňov, tlak 8,92 MPa) vydržala pracovať nečakane dlho – 110 minút. Nevytvorila žiandu snímku povrchu, ale prístroj Groza zaregistroval sériu bleskov.
Clacy-et-Thierret
Clacy-et-Thierret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Soufrière Hills
Soufrière Hills je komplexný, prevažne andezitový stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Montserrat v Karibskom mori.
Sopka bola dlho neaktívna, od roku 1630 až do prebudenia v roku 1995, keď eruptuje len s malými prestávkami. Erupcie spôsobili, že väčšina ostrova sa stala neobývateľnou, vrátane hlavného mesta Plymouth, ktoré bolo zasiahnuté pyroklastickým prúdom a pokryté niekoľko metrov hrubou vrstvou sopečného prachu a popola.
Sopka je tvorená viacerými lávovými dómami a sopečnými kužeľmi (Garibaldi Hill, Silver Hill, Chance's Peak, Castle Peak, atď.). Láva je eruptovaná z hlavného krátera (English's Crater) s priemerom asi 1 km.
Vladimír Ferko
Vladimír Ferko (* 10. august 1925, Veľké Rovné – † 24. október 2002, Bratislava, Slovensko) bol slovenský spisovateľ, publicista a autor literatúry faktu; otec Andreja Ferka a Jerguša Ferka a brat Milana Ferka.
Životopis
Narodil sa v drotárskej rodine a vzdelanie získaval vo Veľkom Rovnom a Bratislave, kde úspešne ukončil štúdium novinárstva na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Po ukončení štúdia pracoval v rokoch 1949 – 1964 ako redaktor (reportér, resp. zástupca šéfredaktora) v denníku Smena, zároveň bol korešpondentom bulharského denníka Narodna mladež Sofia a gruzínskeho denníka Molodoj Leninec Tbilisi. V rokoch 1965 – 1969 bol vedúcim publicistického oddelenia týždenníka Predvoj a zástupcom šéfredaktora týždenníka Nové slovo. V rokoch 1969 – 1985 pôsobil ako reportér Smeny na nedeľu. Pochovaný je v Košútoch. Jeho manželkou bola redaktorka vydavateľstva Mladé letá a prekladateľka z francúzštiny, nemčiny, ruštiny a češtiny Hana Ferková (Cena Jána Hollého za preklad knihy Snehulienka a iné rozprávky od Richarda Bambergera a v roku 1984 zápis na Čestnú listinu IBBY za ten istý preklad.) Zomrela v roku 2005.
Tvorba
Začínal uverejňovaním reportáží z domova i zahraničia, no prvá kniha mu vyšla až v roku 1959. Vo väčšine svojich diel sa venuje popularizácii prírodovedných poznatkov. Jeho knihy sú zmesou popularizačného výkladu, reportáže a eseje, charakteristické je pre ne presná práca s faktami, zaujímavý výklad, no tiež schopnosť zamýšľať sa nad jednotlivými prírodnými javmi v súvislosti s prácou ľudí a ich myslením či cítením.
Bari (Apúlia)
Bari je hlavné mesto provincie Bari a regiónu Apúlia v Taliansku. Leží na pobreží Jadranského mora v južnom Taliansku a je to druhé ekonomické centrum južného Talianska. Je známe aj ako prístavné a univerzitné mesto. Leží v nadmorskej výške 1 meter, má rozlohu a 328-tisíc obyvateľov. V zastavanej oblasti mesta s rozlohou žije približne 700-tisíc obyvateľov a asi 1,2 milióna v metropolitnej oblasti. Nachádzajú sa tu pozostatky sv. Mikuláša, arcibiskupa lykijskej Myry.
Žerotín (okres Olomouc)
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1131.
Vashosszúfalu
Vashosszúfalu je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Sárvár.
Má rozlohu 1392 ha a žije tu 405 obyvateľov (2007).
Ária
Ária (z tal. vzduch) je skladba pre sólový spev s inštrumentálnym sprievodom, prevažne orchestrálnym. Najbežnejšia je v opere, ale môže byť aj súčasťou oratória, alebo kantáty. Existujú aj koncertné árie, ktoré nikdy neboli súčasťou nejakého väčšieho diela (napr. Beethovenova ária Ah Perfido, alebo viaceré Mozartove koncertné árie).
Krátka ária sa nazýva arietta.
Prvé známe árie poznáme zo 14. storočia. Postupne sa zdokonalovali. V 17. storočí bola pre ne typická forma ternaria, skladajúca sa z troch častí, v ktorej posledná časť bola opakovaním začiatku árie (podľa schémy A-B-A). Tieto ária sa nazývajú aj "da capo árie". Árie v operách boli od seba väčšinou oddelené "recitatívmi" alebo nejakým hudobným motívom (bez spevu). Árie pritom mohli charakterizovať nejakú postavu (obvykle vstupné árie), ale hlavne vyjadrovali pocity postáv (láska, nenávisť, strach, túžba a podobne), kým recitatívy obvykle posúvali dejovú líniu dopredu (typické napr. pre Mozartove opery). V niektorých operách môže byť recitatív potlačený a árie môžu nadväzovať jedna na druhú (napr. Verdiho opera Nabucco), alebo dokonca plynule do seba prechádzať (keď je vôbec tažké od seba odlíšiť jednotlivé árie), napr. Wagnerove opery.
Príklady árií
Bizet: Carmen - pieseň Toreádora Spustenie nahrávky
Verdi: Rigoletto - "La Donna E Mobile" Spustenie nahrávky
Pair (Francúzsko)
Pair [vyslov: pér] (franc. < starofr. per < lat. par = rovný (v hodnosti), spoločník rovného, súdruh) bola vyššia šľachtická hodnosť vo francúzskych monarchiách.
Pierrefort (kantón)
Pierrefort je francúzsky kantón v obvode Saint-Flour v departemente Cantal v regióne Auvergne. Tvorí ho 11 obcí.
Pair (Francúzsko)
Pairom sa stávala osobnosť z prostredia šľachty, ktorá sa stala členom kráľovskej rady. Kráľovská rada bola poradným orgánom kráľa, tiež volila kráľa, ak vznikla potreba. Pairi rozhodovali aj o následníctve, ak nebolo v priamej línii. Pairov menovali monarchovia. Títo šľachtici požívali výhody a príjmy z titulu tejto hodnosti a boli členmi kráľovskej rodiny, s ktorou spolu zasadali v rade. Mali právo vstupu na kráľove pozemky v povoze, mohli tancovať s kráľovými príbuznými, zúčastňovali sa kráľovej omše. Vždy mali titul vojvodu a ich manželky vojvodkyne. Táto hodnosť bola dedičná „po meči“.
Prvýkrát boli pairi (v novšom poňatí) ustanovení v roku 1275 kráľom Filipom III.. Vymenoval 12 pairov, z nich bolo 6 cirkevných prelátov a šesť laických šľachticov. Právo zasadať v kráľovskej rade mali do roku 1667, kedy boli ich politické právomoci oslabené. V tomto roku pairi prešli do parížskeho magistrátu ako prísediaci jeho predsedu s právom nosiť na zasadaniach meč.
Električková doprava v Krasnojarsku
náhľad|Mapa siete
Električková sieť v Krasnojarsku funguje od roku 1958. Spolu 5 liniek jazdí na sieti dlhej 19 km.
Lipinka
Lipinka je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 210 obyvateľov, z toho 107 mužov a 103 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 42,4 roka, ženy 44,2 roka).
Árijci
Árijci alebo Árjovia (sans.) môžu byť:
Vaskeresztes
Vaskeresztes je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 912 ha a žije tu 359 obyvateľov (2007).
Sassenay
Sassenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neuvicq-le-Château
Neuvicq-le-Château je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Morlaix (obvod)
Morlaix je obvod v departemente Finistère a regióne Bretónsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 10 kantónov a 60 obcí.
Aristokracia
Aristokracia (z gr. αριστοκρατία – „vláda najlepších“) môže byť:
Arianizmus
Arianizmus alebo ariánstvo je christologické učenie alexandrijského biskupa Areia, ktorý nepriznáva Kristovi rovnocennosť s Bohom. Roku 325 bolo odsúdené na prvom nicejskom koncile. Veľký podiel na tom mal sv. Mikuláš z Myry.
Privatbanka
Privatbanka, a. s. je prvá špecializovaná banka na Slovensku. Vznikla v roku 2005 transformáciou Banky Slovakia. Privatbanka sa zameriava na privátne bankovníctvo. Ponúka aj služby korporátneho (firemného) ako aj individuálneho bankovníctva. Vlastníkom banky je skupina Penta.
Privátne bankovníctvo je služba, v rámci ktorej privátna banka poskytuje klientovi systematickú správu jeho finančných prostriedkov. Cieľom individuálne zostavenej investičnej stratégie je efektívne zhodnotenie a dlhodobé zveľadenie majetku klienta. Banku v kontakte s klientom zastupuje privátny bankár, špecializovaný osobný poradca klienta. Je to profesionál, ktorý má prehľad vo finančných produktoch, dokonale pozná svojich klientov a jeho potreby a na základe ich poznania pripravuje pre klienta najvhodnejšiu investičnú stratégiu. V súčasnosti ich v Privatbanke pôsobí 14.
Okrem ústredia, a ďalšej pobočky v Bratislave má banka pobočky a zastúpenia v Banskej Bystrici, Brezne, Dunajskej Strede, Košiciach, Nitre, Prešove, Prievidzi, Trenčíne, Trnave a Žiline. Banka od roku 2009 podniká aj na českom trhu. Zastúpenie má v Prahe.
Jazdecký portrét Karola V.
Jazdecký portrét Karola V. (tal. Ritratto di Carlo V a cavallo) je názov portrétneho diela talianskeho renesančného umelca Tiziana.
Tizianova sláva
Umelecká sláva Tiziana, jedného z vrcholných predstaviteľov benátskeho maliarstva, umožnila umelcovi nadväzovať kontakty s poprednými osobnosťami vtedajšej doby. K jedným z najprominentnejších obdivovateľov Tizianovho diela patril cisársky rod Habsburgovcov. Od tridsiatych rokov 16. storočia sa datuje nadviazanie stykov s týmito Tizianovými významnými mecenášmi, ktorých záujem v najväčšej miere prispel k umelcovej celosvetovej sláve. Do toho obdobia spadá i vznik jazdeckého portrétu cisára Karola V.
Okolnosti vzniku diela
Námetom obrazu, nazývaného aj Cisár Karol V. pri Mühlbergu, sa stala významná historická udalosť znamenajúca posilnenie pozície katolicizmu – bitka pri Mühlbergu – v apríli 1547. V nej spojené vojenské oddiely Rímskonemeckej ríše, Španielska a Uhorska porazili vojská protestantských krajín združených v Šmalkaldskom spolku. V nasledujúcom roku sa v bavorskom Augsburgu zišiel ríšsky snem, počas ktorého vzniklo toto, jedno z najslávnejších Tizianových diel.
Kompozícia a ikonografia
Maľba zachytáva cisára Karola V. v brnení sediac na koni, vychádzajúceho z lesného porastu do otvorenej krajiny. Zdanlivo jednoduchá skladba v sebe skrýva zložitý symbolizmus. Predovšetkým tu ide o samotnú postavu cisára, ktorý výzorom pripomína stredovekého rytiera v zbroji po víťaznom súboji. V pravej ruke zviera kopiju pripomínajúcu zbraň svätého Juraja či kopiju Longina, ktorou rímsky vojak prebodol bok ukrižovaného Ježiša Krista. Karolova vzpriamená postava, zovreté pery a pohľad upriamený do diaľky jednoznačne zobrazujú muža oslavujúceho svoj triumf. V tomto prípade ide o triumf katolicizmu nad protestantskou herézou. Tento fakt má zdôrazniť aj farba oblohy; tmavá farba vyjadrujúca nepokojnú minulosť postupne prechádza do jasnej oblohy čo má symbolizovať príchod nových, mierových čias.
Ako predloha postavy cisára Tizianovi poslúžila jazdecká socha cisára Marca Aurelia na rímskom Kapitole ako aj rôzne rytiny Albrechta Dürera a Hansa Burgkmaira.
Arcivojvoda
Arcivojvoda je vysoký šľachtický titul, ktorý sa udeľoval výhradne v rámci rakúskeho arcidomu. V hierarchii sa umiestňuje nad vojvodom.
Titul rakúsky arcivojvoda:
Vassurány
Vassurány je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 1009 ha a žije tu 844 obyvateľov (2007).
Ruynes-en-Margeride (kantón)
Ruynes-en-Margeride je francúzsky kantón v obvode Saint-Flour v departemente Cantal v regióne Auvergne. Tvorí ho 13 obcí.
Veľkovojvoda
Veľkovojvoda je vysoký šľachtický titul, ktorý sa udeľoval na území Európy od 16. storočia. Prvý raz udelil tento titul pápež Pius V. roku 1569 vojvodovi florentskému Cosimovi I.
Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2010
Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2010 bol v poradí 13. turnaj majstrovstiev Ázie v hádzanej žien, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konal sa v Alma-Ate, v Kazachstane v dňoch od 19.25. decembra 2010, za účasti 8 tímov. Kazachstan organizoval ázijský šampionát druhýkrát, predtým ho hostil v roku 2002. Všetky zápasy sa odohrali v jedinej aréneBalwan Şolaq atındağı sport sarayı s kapacitou 5 000 divákov na sedenie. Domáci 🇰🇿 získal druhý titul, 8 rokov po tom prvom, keď tiež organizoval ázijský turnaj. Vo finálovom stretnutí zvíťazil nad 🇰🇷.
Tento šampionát slúžil zároveň ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2011, ktoré sa konali v Brazílii. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Veľkovojvoda
Vo francúzštine a niekedy aj v angličtina sa ako Grand Duke/grand-duc zvykne prekladať aj odlišný titul veľkoknieža.
Zoznam astronomických článkov/J
j
J Cassiopeiae
j2
J2000.0
ja
Jabbah – Jacobiho integrál – Jacques Cassini – Jadro Galaxie – Jadro galaxie – Jadro kométy – Jadro planéty – Jadro Slnka – Jakob Bernoulli – Jakub Pribicer – Jalkr (kráter) – James Bradley – James Dunlop – James Glaisher – James Peebles – Jan Oort – Jan Śniadecki – Jana Tichá – Japetus (mesiac) – Jarnsaxa (mesiac) – Jarný trojuholník – Jaskyňa (hmlovina) – Jasličky (hviezdokopa) – Jasný obor – Jašterica (súhvezdie)
já
Ján Andrej Segner – Ján Damaský – Ján Filoponos – Ján Matej Matsko – Ján Šajnovič – Ján Štohl – Ján zo Zredny – Jánus (mesiac)
je
Jean Baptiste Joseph Delambre – Jean le Rond d’Alembert – Jean Sylvain Bailly – Jean-Baptiste Biot – Jean-Charles de Borda – Jednorožec (súhvezdie) – Jeff T. Alu
jé
Jérôme Lalande
ji
Jill Tarterová – Jiří Borovička – Jiří Grygar
jo
Jocelyn Burnellová – Johann Baptist Cysat – Johann Bayer – Johann Elert Bode – Johann Franz Encke – Johann Gottfried Galle – Johann Heinrich Lambert – Johann Oskar Backlund – Johann Palisa – Johannes Hevelius – Johannes Kepler – John Couch Adams – John Cromwell Mather – John Dreyer – John Flamsteed – John Herschel – John Winthrop (astronóm) – John-David Francis Bartoe – Joost Bürgi – Josep Comas i Solà – Joseph Hooton Taylor – Joseph Louis Lagrange – Joseph Nicolas Delisle – Joseph Stepling – Joseph von Fraunhofer – Josip Kleczek – Josip Križan – Joviálna planéta
ju
Jules Baillaud – Juliánsky dátum – Julius Firmicus Maternus – Juno (sonda) – Jupiter – Jupiter Icy Moons Explorer – Juraj Bardy – Juraj Buchholtz (1688) – Juraj Tóth – Jurajova harfa – Jurij Vasilievič Malyšev – Jurij Vega – Južná koruna – Južná miestna superprázdnota – Južná pologuľa – Južná ryba – Južné Delta Aquaridy – Južné Iota Aquaridy – Južné Plejády – Južné Tauridy – Južný kríž – Južný polárny kruh – Južný trojuholník – Južný veterník
jú
Júlia (mesiac) – Júlové Pegasidy – Júlové Phoenicidy – Júnové Bootidy
jü
Jürgen Kurths
Bohuňovice (okres Olomouc)
Bohuňovice je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2013 v nej žilo 2 555 obyvateľov, z toho 1 251 mužov a 1 304 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 rokov (muži 39,7 rokov, ženy 41,2 rokov).
Diskografia Michaela Jacksona
Toto je diskografia amerického speváka Michaela Jacksona.
Videoklipy
Niektoré videoklipy boli i parodované, napr. Weird Al Yankovicom (Bad ako Fat; Beat it ako Eat it).
Rodová aristokracia
Rodová aristokracia alebo rodová šľachta je šľachta daná pôvodom.
Agathidium bushi
Agathidium bushi je druh chrobáka pomenovaného podľa Georga W. Busha. Našli a identifikovali ho entomológovia Kelly B. Miller a Quentin D. Wheeler. Podľa ich tvrdení, pomenovanie bolo založené na obdive k tejto politickej postave.
Vasszécseny
Vasszécseny je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 1795 ha a žije tu 1463 obyvateľov (2007).
Akrotatos (kráľ Sparty)
Akrotatos bol kráľom v Sparte od roku 265 pred Kr. do roku 262 pred Kr. Pochádzal z kráľovskej rodiny Agiovcov. Jeho spolukráľom z kraľovskeho rodu Eurypontovcov bol Eudamidas II. (275 – 244 pred Kr.).
Bol synom a nástupcom Area I., ktorý v roku 265 pred Kr. zomrel v boji počas Chrémonidovej vojny pri Korinte. Akrotatos si ako mladý korunný princ začal nezákonný milenecký vzťah s Chilonis, ktorá bola mladou manželkou otcovho strýka Kleonyma. Kleonymos bol už v minulosti sklamaný, keď ho gerúzia nezvolila za kráľa Sparty.