cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Montevideo
Vývoj počtu obyvateľov
V roku 1860 malo Montevideo 57 913 obyvateľov vrátane bývalých otrokov pôvodom z Afriky. V roku 1880 sa populácia mesta zvýšila štvornásobne vďaka migrácií z Európy. V roku 1908 už populácia narástla na 309 331 obyvateľov. V priebehu 20. storočia pokračovalo mesto v prijímaní masívneho počtu európskych prisťahovalcov. Posledná prisťahovalecká vlna prebehla medzi rokmi 1945 a 1955.
Na základe sčítania obyvateľov z roku 2011 má Montevideo 1 319 108 obyvateľov, pričom celková populácia Uruguaja má iba tesne viac ako 3 milióny obyvateľov. Ženy tvoria 53,4% a muži 46,6% obyvateľstva. Posledné desaťročia dochádza k miernemu úbytku obyvateľstva. Príčinou je nižšia pôrodnosť a menší stupeň prisťahovalectva.
Pôvod obyvateľstva
Prisťahovalci sa začali do mesta masívnejšie sťahovať už v polovici 19. storočia. Práve vďaka nim niekoľkonásobne narástol počet obyvateľov mesta už pri konci tohto storočia. V prvých desaťročiach 20. storočia začala veľká imigračná vlna z Európy, predovšetkým zo Španielska a Talianska. Po týchto krajinách nasledovali prisťahovalci z Francúzska, Nemecka, Holandska, Anglicka, Írska, Poľska, Maďarska, Grécka, Ruska, Chorvátska či Libanonu. Do mesta prišli tiež veľké počty Arménov a Židov. Posledná väčšia prisťahovalecká vlna prebehla po skončený druhej svetovej vojny.
Náboženstvo
Štát je oficiálne oddelený od cirkví od roku 1916. Najväčšie zastúpenie v Montevideu má rímskokatolícka cirkev, pričom tomu tak je od založenia mesta. Rímskokatolícka arcidiecéza Montevideo bola založená v roku 1830 ako apoštolský vikariát. Na riadnu diecézu bol vikariát povýšený v roku 1878. Na metropolitnú arcidiecézu ju povýšil pápež Lev XIII. v roku 1897. Jedná sa o jedinú arcidiecézu v Uruguaji. Na jej čele stojí prímas katolíckej cirkvi v krajine. Hlavným chrámom diecézy je Metropolitná katedrála Montevideo. Ostatné náboženstvá, ktoré majú v meste väčšie zastúpenie sú rôzne protestantské cirkvi, Umbanda a Judaizmus. V súčasnosti sú však mnohí obyvatelia mesta aj ateisti a agnostici.
Hospodárstvo a ekonomika
Montevideo je nie len politické, ale aj ekonomické centrum Uruguaja. Väčšina najväčších a najbohatších spoločností má sídlo práve v hlavnom meste. Od 90. rokov 20. storočia zažíva Montevideo postupný ekonomický rozvoj a modernizáciu. Dôkazom je aj zvýšená stavebná činnosť, ktorej výsledkom sú aj nové mrakodrapy ako World Trade Center Montevideo a Torre de las Telecomunicaciones.
Prístav Montevideo
Miestny prístav sa nachádza v severnej časti štvrti Ciudad Vieja. Je to jeden z hlavných prístavov v Južnej Amerike a má veľmi dôležité miesto v ekonomike mesta. Najväčší rozvoj zaznamenal prístav medzi rokmi 1870 a 1930. Súčasťou prístavu je aj rafinéria La Teja. V druhej polovici 20. storočia nastali negatívne zmeny a určitá degradácia oblasti v dôsledku ekonomickej stagnácie Uruguaja. Následne však vláda začala so zmenami, boli vybudované rôzny typy priemyslu v oblasti prístavu, ktoré sa viažu hlavne na import a export. Aj z tohto dôvodu je voda v prístave dlhodobo veľmi znečistená. Obchod v prístave však rastie aj naďalej a to stabilne každoročne o 14% vďaka rastu zahraničného obchodu. V poslednom období sa vláda snaží prístav modernizovať, vďaka čomu by sa zvýšila jeho veľkosť a efektivita.
Služby
Bankovníctvo je tradične jedno z najsilnejších ekonomických sektorov krajiny. Uruguaj sa niekedy nazýva "Švajčiarsko Ameriky", predovšetkým pre svoju stabilitu. Táto však bola v 21. storočí narušená ekonomickou krízou. Najväčšia banka je uruguajská banka Banco Republica. V krajine však sídli ďalších 20 privátnych bánk, pričom mnohé z nich sú zahraničné. V Montevideu sa nachádza viac ako 50 hotelov. V meste bolo postavených množstvo nových budov, vďaka tomu sa stalo centrom realitného obchodu.
Kultúra
Montevideo má bohatú architektonickú históriu, v meste pôsobilo a veľa spisovateľov, umelcov a hudobníkov. Uruguajské tango je zvláštna forma tohto tanca, ktorá vznikla v štvrtiach Montevidea na konci 19. storočia. Tango, candombe (hudobný štýl, ktorý priniesli africkí otroci) a murga (určitá forma hudobného divadla, ktorá je populárna hlavne v Uruguaji a Argentíne počas karnevalovej sezóny) sú tri hlavné hudobné štýly v meste. Mesto je centrom kinematografie v krajine, natáčajú sa tu tak komerčné filmy, ako aj dokumentárne a experimentálne diela. Na natáčaní sa podieľajú dve hlavné filmové spoločnosti a zhruba desať menších. Taktiež v meste pôsobia štyri kiná, ktoré premietajú iba art filmy. Miestny filmový priemysel sa pravidelne presadzuje nie len doma, ale aj v zahraničí.
Najvýznamnejším miestnym divadlom je Teatro Solís, ktoré bolo otvorené už v roku 1856 a je tak najstarším divadlom v Južnej Amerike. V roku 1878 tu mala premiéru aj prvá národná opera Uruguaja. V meste pôsobí viacero divadelných spoločností a tisíce profesionálnych a amatérsky hercov. Miestni dramatici vyprodukujú desiatky diel každý rok.
Prvá knižnica bola v meste otvorená už na začiatku 19. storočia. Už v roku 1816 mala prvá knižnica vo svojej zbierke viac ako 5 000 kníh. Národná knižnica Uruguaja (Biblioteca Pública de Uruguay) bola otvorená už v roku 1815. V súčasnosti sa tu nachádza viac ako 900 000 kníh a iných obdobných predmetov. V meste pôsobilo aj viacero významných spisovateľov. Mario Benedetti bol zvolený ako jeden z najvýznamnejších spisovateľov Latinskej Ameriky 20. storočia. Horacio Quiroga bol priekopníkom tzv. latinskoamerického magického realizmu. Medzi ďalších významných spisovateľov pôsobiacich v meste patria José Enrique Rodó, Carlos Vaz Ferreira, Julio Herrera y Reissig, Delmira Agustini a Felisberto Hernández. Vďaka silnej literárnej tradícií dostalo Montevideo prezývku "Atény Rio de la Platy". K významným autorom 20. storočia spojených s mestom patria Juan Carlos Onetti, Antonio Larreta, Eduardo Galeano, Marosa di Giorgio a Cristina Peri Rossi.
Architektúra
Architektúra v Montevideu je veľmi rôznorodá od neoklasicizmu (Metropolitná katedrála), až po postmodernu (World Trade Center Montevideo). Zálivu Montevideo dominujú mrakodrapy ako World Trade Center Montevideo, Torre de las Telecomunicaciones či dokonca Palacio Salvo z roku 1928. Vzhľad budov v starom meste odráža skúsenosť mesta s masívnou európskou imigráciou, ktorá preniesla aj európske architektonické štýly. Najznámejšie vládne budovy sú Palacio Legislativo, radnica, Palacio Estévez (bývalé sídlo prezidenta) či Torre Ejecutiva (súčasné sídlo prezidenta). V pobrežnej časti štvrte Pocitos sa nachádza veľa budov vybudovaných medzi rokmi 1920 až 1940, ktoré sú mixom rôznych štýlov.
Vzdelávanie
Najväčšou univerzitou v krajine je Universidad de la República, teda Univerzita republiky. Táto bola založená už v roku 1849, navštevuje ju viac ako 80 000 študentov a je najstaršou a najväčšou univerzitou v krajine. Verejné univerzity v krajine začali pôsobiť od roku 1833, kedy bol prijatý zákon, ktorý umožňoval ich zriaďovanie. Najväčšou súkromnou univerzitou je ORT Uruguay, ktorá bola založená v roku 1942. Ďalšími významnými vysokými školami v meste sú Universidad Tecnológica del Uruguay, Universidad de la Empresa, Universidad Católica, Universidad de Montevideo a Centro Latinoamericano de Economía Humana.
Turizmus
thumb|Pláž Pocitos Turizmus prináša do rozpočtu mesta veľkú časť príjmov a má tak dôležité postavenie. Turisti smerujú predovšetkým do štvrte Ciudad Vieja, čo je historické centrum mesta. Tu sa nachádzajú najvýznamnejšie múzeá, galérie a nočné kluby. Ulica Sarandí a Mercado del Puerto sú najnavštevovanejšie lokality v starom meste. Na okraji starého mesta sa nachádza námestie Plaza Independencia. Toto námestie je obkolesené viacerými významnými budovami, ako sú Teatro Solís, Palacio Salvo či Artigas Mausoleum. Na námestí sa zároveň končí jedna strana ulice Avenida 18 de Julio, ktorá je najdôležitejší turistický cieľ v meste mimo starého mesta. Okrem nákupov je táto ulica známa aj pre budovy v štále Art deco. Ďalšie významné budovy sú Múzeum Gaucho a Palacio Municipal, sídlo samosprávy. V meste sa tiež nachádza 40 metrov vysoký obelisk, ktorý pripomína právo, slobodu a silu. Bol postavený na počesť 100. výročia prvej ústavy Uruguaja. Pri pobreží sa nachádza pevnosť Fortaleza del Cerro a popri pobreží je vybudovaná 22 kilometrov dlhá nábrežná ulica Rambla, pri ktorej sa nachádza piesočná pláž.
Chvalová
Polohopis
Obživou miestnych obyvateľov je, tak ako v minulosti, poľnohospodárstvo. Okolitá príroda a lesy sú zaujímavé najmä pre poľovníkov a hubárov.
Montevideo
Turizmus
V meste sa nachádza veľký počet nákupných centier. Aj vďaka nim je mesto hlavné centrum obchodu v krajine. Najstaršie nákupné centrum Montevideo Shopping bolo postavené už v roku 1985, jedná sa tak o najstaršie veľké nákupné centrum v celom regióne Rio de la Plata. V roku 1994 boli otvorené ďalšie tri veľké nákupné centra Shopping Tres Cruces, Portones Shopping a Punta Carretas Shopping, ktoré zmenili obchodnú mapu mesta. Postupné otváranie obchodných centier zmenilo aj nákupné návyky obyvateľov Montevidea a celej krajiny. Hlavnými nákupnými ulicami v meste sú Avenida 18 de Julio, Avenida Agraciada, Avenida 8 de Octubre a časť ulice Arenal Grande. Centrom tradičnej miestnej kuchyne je tzv. Mercado del Puerto, teda prístavný trh. Tradičné miestne jedlo je torta frita, čo je miestny druh koláča. Veľmi dôležité miesto má hovädzie mäso, ktoré je súčasťou väčšiny tradičných jedál. Veľmi populárnym je miestny karneval, ktorý je súčasťou týždňa karnevalov, ktoré sa konajú súčasne po celej krajine. Počas konania karnevalu je v meste množstvo predstavení priamo na uliciach a námestiach, ulice sú vyzdobené, väčšina obchodov je zatvorená.
V meste funguje pre potreby domácich a zahraničných turistov ministerstvo turizmu, ktoré ponúka dva a pol hodinovú poznávaciu cestu po meste. Turisti sa všetky dôležité informácie dozvedia vo viacerých svetových jazykoch. Okrem štátu však podobné poznávacie cesty organizuje aj množstvo súkromných spoločností. Najviac turistov prichádza zo susedných štátov Argentína a Brazília, ďalej z Čile a Európy. Veľa návštevníkov prichádza do mesta aj z ostatných latinskoamerických štátov a USA, pričom ich počet každý rok rastie. V posledných rokoch sa nočný život presunul do starého mesta, kde sa postupne presunula väčšina veľkých klubov. Od roku 2006 je zakázané fajčenie na verejných priestranstvách.
Parky
V meste sa nachádza viacero parkov. Medzi najvýznamnejšie mestské parky patria "Parque Batlle", ktorý bol vytvorený v roku 1907, ďalej "Parque Prado", ktorý bol otvorený už v roku 1873 a nachádzajú sa v ňom japonské záhrady , či park japonského typu "Jardín Japonés de Montevideo", ktorý bol otvorený v roku 2001 a jeho stavba bola sponzorovaná priamo Japonskom.
Letiská
Hlavným letiskom v meste, ale i celej krajine je Medzinárodné letisko Carrasco (Aeropuerto Internacional de Carrasco). Meno dostalo po štvrti Carrasco v ktorej sa nachádza. Je vzdialené 19 kilometrov od centra mesta. Je hodnotené ako jedno z najefektívnejších a pre pasažierov najprijateľnejších letísk Latinskej Ameriky. Ročne obslúži viac ako 1 600 000 pasažierov. Slúži ako uzlové letisko (hub) pre leteckú spoločnosť Amaszonas Uruguay, no je využívané množstvom ďalších leteckých spoločností. Ďalším letiskom v blízkosti mesta je Aeropuerto Internacional Ángel S. Adami, ktoré slúži hlavne pre všeobecné letectvo. Je vzdialené asi 10 kilometrov od centra mesta.
Chvalová
Národnostné zloženie obyvateľov
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Montevideo
Železničná a mestská hromadná doprava
Národné riaditeľstvo pre dopravu (súčasť ministerstva dopravy a verejných prác) je zodpovedné za organizáciu a rozvoj dopravnej infraštruktúry v Montevideu. Autobusová doprava pokrýva celé územie mesta. V centre mesta sa nachádza veľká medzinárodná autobusová stanica Tres Cruces Bus Terminal a pri prístave druhá veľká autobusová stanica Baltazar Brum Bus Terminal.
Chvalová
Jazykové zloženie obyvateľov
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Montevideo
Šport
Najvýznamnejším štadiónom v meste je Estadio Centenario. Tento je primárne určený pre futbalovú reprezentáciu Uruguaja, no svoje najväčšie úspechy tu dosiahli aj dva hlavné uruguajské futbalové kluby Peñarol a Nacional. Štadión bol otvorený v roku 1930 pre Majstrovstvá sveta vo futbale 1930. Práve na tomto štadióne vyhral Uruguaj svoj prvý titul majstrov sveta vo futbale. Medzinárodná futbalová federácia radí tento štadión medzi klasické svetové futbalové štadióny, kam patria napríklad Maracanã či Wembley. V Montevideu sídlia všetky hlavné futbalové kluby v krajine. Najvýznamnejšie z nich sú Peñarol a Nacional, ktoré vyhrali jednak najviac domácich titulov, ale veľmi úspešné boli aj v zahraničí, keď triumfovali veľakrát v juhoamerických kontinentálnych súťažiach, ale aj v svetových, kde boli konfrontované s najlepšími európskymi klubmi. Futbalisti ako Enzo Francescoli, Diego Forlán či Luis Alberto Suárez sa futbal učili hrať práve v Montevideu.
V meste sú okrem futbalu populárne aj ďalšie športy, ako basketbal, ragby či jazdectvo. Prvý golfový rezort v meste bol otvorený už v roku 1894.
Chvalová
Náboženská štruktúra obyvateľstva
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Montevideo
Známe osobnosti
Niektoré zo známych osobností, ktoré pochádzajú z Montevidea:
Únia Ibero-Amerických miest
Montevideo je súčasť Ibero-Amerických hlavných miest od 12. októbra 1982 a vďaka tomu sa vytvorili blízke vzťahy s nasledujúcimi mestami:
Mužská dvojhra na South African Open 1994
Mužská dvojhra na South African Open 1994 sa hrala ako súčasť South African Open 1994 od 28. do 4. apríla 1994. Titul získal Nemec Markus Zoecke, ktorý vo finále porazil krajana Dreekmanna 6-4 6-1. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP.
4051 Hatanaka
4051 Hatanaka je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil K. Tomita 1. novembra 1978.
Saint-Charles-la-Forêt
Saint-Charles-la-Forêt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvapalný kyslík
Fyzikálne vlastnosti
Kvapalný kyslík má svetlo modrú farbu a je silne paramagnetický. Jeho hustota je 1,141 g·cm⁻³. Je to kvapalina s bodom tuhnutia pri 50,5 K (−222,65 ℃) a bodom varu 90,19 K (−182,96 ℃) pri tlaku 101 325 kPa. Kvapalný kyslík má pri atmosférickom tlaku (100 kPa) a teplote 20 ℃ expanzný pomer 1:861), a kvôli tomu sa používa aj ako prepravovateľná forma obyčajného kyslíka.
Kvôli svojim kryogenickým vlastnostiam môže kvapalný kyslík zmeniť materiály ktorých sa dotkne, na veľmi krehké. Kvapalný kyslík je tiež veľmi silné oxidačné činidlo: organické látky horia rýchlo a silno v kvapalnom kyslíku. Ďalej, ak sa namočia do kvapalného kyslíka, môžu niektoré materiály, ako uhlie, brikety, sadze atď., nepredvídateľne explodovať ak sú v dosahu zdrojov zapálenia, ako sú plamene, iskry alebo ľahké údery. Petrochemikálie, vrátane asfaltu, často vykazujú takéto správanie.
Existenciu molekuly tetraoxygénu (O₄) prvýkrát predpovedal v roku 1924 Gilbert Newton Lewis, ktorý sa snažil vysvetliť, prečo kvapalný kyslík nepodlieha Curieho zákonu. . Moderné počítačové simulácie ukazujú, že hoci v kvapalnom kyslíku nie sú stabilné molekuly O₄, molekuly O₂ majú tendenciu združovať sa v pároch s antiparalelnými spinmi a tvoriť prechodné jednotky O₄. .
Kvapalný dusík má nižší bod varu (−196 ℃, 77 K), než kvapalný kyslík (−183 ℃, 90 K)), a nádoby s kvapalným dusíkom môžu kondenzovať kyslík zo vzduchu: keď sa väčšina dusíka z takejto nádoby odparí je riziko, že zostávajúci kvapalný kyslík materiálu môže prudko reagovať s organickým materiálom. Naopak, kvapalný dusík alebo kvapalný vzduch môže byť obohatený kyslíkom, ak ho necháme v otvorenom priestore; atmosférický kyslík sa v ňom rozpustí, zatiaľ čo dusík sa odparí.
Použitie
Kvapalný kyslík má široké použitie v priemysle aj v medicíne. Získava sa z kyslíka prirodzene obsiahnutého vo vzduchu, frakčnou destiláciou v kryogenickej továrni na oddeľovanie vzduchu.
Kvapalný kyslík je bežné tekuté okysličovadlo v raketových motoroch, zvyčajne v kombinácii s kvapalným vodíkom alebo kerozínom. Kvapalný kyslík je vhodný na takúto úlohu, pretože vytvára vysoký špecifický impulz. Bol použitý v prvých raketách, ako rakety V2 (pod názvom A-Stoff a Sauerstoff) a Redstone, R-7, rakety Atlas a rakety programu Apollo – Saturn. Kvapalný kyslík bol tiež použitý v niektorých prvých ICBM, hoci moderné ICBM nepoužívajú kvapalný kyslík, pretože jeho kryogénne vlastnosti a potreba pravidelného dopĺňania odparených strát sťažujú údržbu a možnosť rýchlo odpáliť raketu. Mnoho moderných rakiet používa kvapalný kyslík, vrátane motorov Vulcain na rakete Ariane 5, alebo motorov RL-68 a RL-10 na rakete Delta IV.
Tekutý kyslík sa tiež používal pri výrobe oxiliquitových výbušnín, ale dnes sa používa už zriedka, kvôli vysokej miere nehôd. Na Slovensku sa použival v 19. stor. napríklad v baniach v Hnilčíku. Tu sa vyrábal v zariadeniach na výrobu kvapalného vzduchu typu Heyland.
Jakubčík
Jakubčík je priezvisko, pozri Jakubčík (priezvisko), napr.:
Gérard Maurice Clemence
Gérard Maurice Clemence (* 16. august 1908 – † 22. január 1974) bol americký astronóm, ktorý sa venoval nebeskej mechanike. Známymi sa stali jeho štúdie pohybov telies v slnečnej sústave, času a astronomických konštánt. Vypracoval detailnú analýzu pohybov Merkúra a Marsu.
Prius
Prius (lat.) je starší, predchádzajúci, prvší, predošlý.
Jakubčík (priezvisko)
Jakubčík je slovenské a české priezvisko, odvodené od mena Jakub. Na Slovensku je najčastejšie v mestách Žilina, Bratislava a Trnava. V Česku sa vyskytuje najmä na Morave, predovšetkým v mestách Hustopeče (okres Břeclav), Vyškov a Brno.
Regionálna metamorfóza
náhľad|Biotitická pararula zo zbierok [[USGS je typickým predstaviteľom hornín vznikajúcich počas regionálnej metamorfózy.]] Regionálna metamorfóza (zriedkavo dynamotermálna metamorfóza) je typ geologickej metamorfózy postihujúcej rozsiahle oblasti zemskej kôry, často celé regióny pásmových pohorí. Dochádza k nej zvyčajne pri tzv. kontinentálnej kolízii, kedy dochádza k zrážke kontinentálnych tektonických platní a ponáraniu obrovských más hornín do hlbších časí kôry, kde sú po dlhú dobu vystavené vyšším teplotám a tlakom. Regionálnu metamorfózu väčšinou sprevádzajú okrem minerálnych zmien aj výrazná deformácia hornín, hlavne vrásnenie a strih. Na rozdiel od periplutonickej a kontaktnej metamorfózy nie je tepelný účinok metamorfózy jasne viazaný na rozsiahle plutonické intrúzie. Produktom regionálnej metamorfózy sú kryštalické bridlice, hlavne fylity, svory a ruly, ale môže vznikať aj rad iných hornín ako sú amfibolity, mramory alebo migmatity. Regionálna metamorfóza má spomedzi metamorfných procesov v kontinentálnej zemskej kôre najväčší význam.
Termín ako prvý použil ako prvý G. A. Daubrée.
Podmienky vzniku
thumb|right|250px|Schéma kontinentálnej kolízie: 1. kontinentálna kôra / 2. [[litosféra / 3. astenosféra / 4.  zanikajúca kontinentálna kôra / 5. pásmové pohorie / 6. náhorná plošina. Regionálna metamorfóza sa prajavuje najviac v horninách, ktoré sú pochované do hlbších častí litosféry.]] Za bežných pripovrchových podmienok narastá teplota v zemskej kôre o 1 °C každých 33 až 40 hĺbkových metrov. Narastanie tlaku s hĺbkou nie je len dôsledkom tiaže nadložných hornín, ale aj výsledkom tektonických tlakov pri zrážkach tektonických platní. Miera metamorfózy je teda daná teplotno-tlakovými podmienkami (P-T podmienkami). Obe veličiny pri tom narastajú smerom do hĺbky. Možno tak často pozorovať, že viac metamorfované horniny obsahujú minerály, ktoré sú stabilné pri vyšších teplotách a tlakoch. Niektoré z nich sa za bežných pripovrchových podmienok prakticky ani nemusia vyskytovať a sú primárne známe iba z premenených hornín (napr. granát, amfiboly, a aluminosilikáty ako kyanit, sillimanit, andaluzit, staurolit a iné). Zvýšený tlak má obyčajne za následok vznik výraznej metamorfnej bridličnatosti a ďalších foliácií regionálne premenených hornín. Minerály totiž rastú prednostne v smere kolmom na pôsobenie tlaku a tlakom sú zároveň splošťované, čím vytvárajú typickú bridličnatú textúru regionálne premenených hornín. Jav často umocňuje fakt, že viaceré horninotvorné minerály premenených hornín majú platničkovitý alebo lístkovitý habitus (napr. sľudy, amfiboly).
Pre vznik metamorfovaných hornín je okrem tlaku a teploty potrebná aj pôvodná hornina, tzv. protolit. Protolitom môže byť nemetamorfovaná (usadená alebo vyvretá hornina), alebo aj dávnejšie metamorfovaná hornina, ktorá je pri horotvorných procesoch znovu ponorená do hĺbky litosféry a opätovne premenená. Takéto opätovne metamorfované horniny možno označiť ako polymetamorfované horniny. Proces viacnásobnej metamorfózy je relatívne častý.
Premenené horniny regionálnej metamorfózy spravidla vznikajú v teplotno-tlakových podmienkach teplôt nad 200 – 300 °C a tlakoch 200 MPa (resp. 2 kilobary). Ak teplota presiahne 650 – 800 °C a tlak 200 až 1500 MPa (v závislosti od prítomnosti fluíd), môže regionálna metamorfóza prechádzať až do anatexie – čiastočného alebo úplného roztavenia pôvodnej horniny. Týmto spôsobom vznikajú migmatity a niektoré druhy granitov.
K regionálnej metamorfóze dochádza v hlbších častiach zemskej kôry, viac ako 10 –  (zriedkavo do ) hlboko, často v oblastiach koreňov pásmových pohorí, ktoré sú pri orogenéze pochované do hĺbky. Okrem samotnej kontinentálnej kolízie môže ísť aj o zrážky ostrovných a vulkanických oblúkov pri subdukcii oceánskej kôry. V dôsledku vyrovnávania podmienok v litosfére – tzv. izostázii, hlavne faktu, že premenené horniny kontinentálnej kôry sú spravidla ľahšie ako hmoty zemského plášťa, dochádza skôr či neskôr k postupnému výzdvihu. Tak ako to možno dnes pozorovať napr. v Himalájach a Tibetskej náhornej plošine alebo Alpách. Výrazne vyzdvihované oblasti sú vystavené pôsobeniu vonkajších činiteľov akým je vietor a voda (ľad), ktoré majú za následok ich eróziu. Keď erózia odstráni najvrchnejšie časti zemskej kôry, zvyčajne budované usadenými alebo nepremenenými horninami dosiahne erózny zrez aj horniny hlbšej kôry, ktoré boli v minulosti premenené.
Spôsoby výskumu
Pre popis premenených hornín vznikajúcich regionálnou metamorfózou boli zavedené koncepty metamorfných zón, izográd a metamorfných fácií, ktoré na základe prítomných diagnostických minerálov umožňujú stanoviť teplotno-tlakové podmienky regionálnej metamorfózy. S pomocou metód rádiometrického datovania hornín je potom možné rekonštruovať teplotno-tlakové dráhy a ich zmeny v priebehu času (tzv. P-T-t dráhy).
Typy regionálnej metamorfózy
Na základe geotektonickej pozície možno regionálnu metamorfózu rozdeliť na dva základné typy:
Lokality
Dobrými lokalitami na štúdium regionálnej metamorfózy sú rozsiahle štítové oblasti kontinentov ale aj kryštalinické masívy mladších pohorí. Na Slovensku ju možno pozorovať v kryštalinických jadrách niektorých jadrových pohorí ale hlavne vo východnej časti Nízkych Tatier a západnej časti Slovenského rudohoria. V okolitých krajinách je dobre známa z Českého masívu, kryštalinických masívov Álp aj ukrajinského štítu.
Salmbach
Salmbach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vrchvarta
Vrchvarta je sedlo v Chočských vrchoch, oddelujúce podcelky Choč na západe a Sielnické vrchy na východe.
Sedlom prechádza úzka asfaltová cesta 3. triedy, spájajúca obec Lúčky na juhu v Liptovskej kotline s Osádkou na severe v Oravskej vrchovine.
Renata Voráčová
Renata Voráčová (* 6. október 1983) je česká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 5 turnajov WTA vo štvorhre.
Dempo
Iné projekty
.
4052 Crovisier
4052 Crovisier je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil S. J. Bus 28. februára 1981.
Dolní Olešnice
Dolní Olešnice je obec v Česku v okrese Trutnov v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 365 obyvateľov, z toho 195 mužov a 170 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 38,3 roka, ženy 39,3 roka).
Kyseľ (tiesňava)
thumb|Malý vodopád v rokline Malý Kyseľ
Kyseľ je najnavštevovanejšia a najcharakteristickejšia tiesňava v Slovenskom raji. Prvý prechod tiesňavou sa uskutočnil v roku 1907. Tiesňava má na svoju dĺžku pomerne veľký spád. Na svojom hornom toku je rozdelená na Vyšný, Malý a Veľký Kyseľ. Tiesňava Kyseľ tvorí spoločne s Vyšným, Malým a Veľkým Kyseľom, Sokoľou dolinou a časťou doliny Bieleho potoka národnú prírodnú rezerváciu Kyseľ.
V dňoch 16. a 17. júla 1976 vypukol pri ústí tiesňavy do Bieleho potoka požiar. Dňa 18. augusta 2016 bola požiarom zasiahnutá časť znovu otvorená formou feraty.
4053 Cherkasov
4053 Cherkasov je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 2. októbra 1981.
Džabal Zubajr
Džabal Zubajr alebo Džabal Zebajir (prepis podľa miestnej výslovnosti: Džebel Zubajr alebo Džebel Zebajir) je štítový vulkán, nachádzajúci sa v riftovom systéme Červeného mora, jeho vrcholy tvoria ostrov rovnakého mena patriaci Jemenu a zopár priľahlých ostrovčekov (Haycock, Quoin, Saba, Saddle, atď.). Sopka bola vybudovaná v dvoch explozívnych fázach, prerušených obdobím pokoja. Mladšia fáza sa vytvorila viaceré lávové prúdy prevažne bazaltového zloženia, najmä na morfologicky mladších ostrovčekoch (Centre Peak, Saba, Haycock). Posledná aktivita je dokumentovaná z ostrova Saddle z 19. storočia.
Saint-Christophe-du-Luat
Saint-Christophe-du-Luat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Učebný predmet
Učebný predmet alebo vyučovací predmet je vybraná a do didaktického systému spracovaná časť vedy, techniky, umenia, športu a iných oblastí spoločenskej činnosti, určená na pedagogické ciele. Plní funkciu informatívnu (rozširuje a prehlbuje vedecké poznanie sveta), formatívnu (rozvíja osobnosť), inštrumentálnu (osvojené vedomosti, zručnosti a návyky sú prostriedkom na rozvíjanie poznania v iných predmetoch a oblastiach spoločenskej praxe). Učebný predmet je obsahovou jednotkou učebného plánu, obsah učebného predmetu rozpracúvajú učebné osnovy a učebnice.
Saint-Christophe-du-Luat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam fyzikálnych článkov/3
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
3.
3. kozmická rýchlosť
4054 Turnov
4054 Turnov je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 5. októbra 1983.
Jozef Tatár
Jozef Tatár (* 9. október 1954, Martin) je slovenský básnik, spisovateľ pre deti a mládež.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Turčianskych Tepliciach (1970 – 1974), na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (1974 – 1978). Učiteľ a riaditeľ ZŠ v Mošovciach (1978 – 1997), od 1997 pedagóg na Katedre slovakistiky Filologickej fakulty Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici, súčasne od 1998 šéfredaktor štvrťročníka Filologická revue. Autor lyrických básní, veršov pre deti, regionálnych povestí. Venoval sa aj regionálnej histórii, vydal monografiu Sklabinský hrad (1997) a monografiu obce Kaľamenová 1240 – 2000 (2000).
Austenit
náhľad|250px|Obr.1 Fázový diagram sústavy Fe-Fe3C. Oblasť austenitu je označená písmenom γ. náhľad|250px|Obr.2 Kryštálová sústava austenitu Austenit je intersticiálny tuhý roztok uhlíka v železe  γ (gama). Austenit nie je to isté ako gama-železo. Jeho kryštály sú svetlosivej farby, mäkké, húževnaté a tvárne. Nie je magnetický. Austenit má kubickú plošne centrovanú kryštálovú mriežku. Znamená to že v základne kryštalickej bunke s 8 atómami železa v rohoch kocky môže byť až 6 atómov uhlíka umiestnených v strede každej steny. Celkový počet atómov na elementárnu bunku je teda 4 (rohové sú spoločné pre 8 buniek a atómy v strede stien pre dve bunky). Takáto štruktúra sa v pearsonovom systéme označuje cF4 a v "strukturbericht" systéme A1. Takáto štruktúra vznikne ak k priestorovej mriežke kubickej plošne centrovanej (na obr. 2 označenej slovom réseau), teda k jej každému uzlu priradíme jeden atóm železa.
Pomenovaný je podľa anglického metalurga Roberta Austena.
V uhlíkových a nízkolegovaných oceliach sa vyskytuje iba pri vysokej teplote(opticky je to višňovočervená žeravá), len v niektorých vysokolegovaných oceliach (niklom a mangánom) zostáva v oceli aj pri normálnych teplotách. Takéto ocele sa nazývajú austenitické.
Austenit vo fázovom diagrame
Na fázovom diagrame sústavy Fe-Fe3C sa čistý austenit nachádza v gama-oblasti (pozri obrázok) pri teplote nad 723 °C. Maximálna rozpustnosť uhlíka v austenite je 2,06 hm. % pri teplote 1147 °C. Trojuholníková gama oblasť je oblasť dokonalej rozpustnosti uhlíka v železe. Tieto dve látky sú ale pod 723 °C vzájomne nerozpustné. Preto je oblasť austenitu súčasťou eutektoidného systému, kde eutektoida je pri teplote 723 °C. Pri poklese pod túto teplotu sa austenit premieňa podľa zloženia na:
Rozpad austenitu
Vyššie uvedená premena austenitu vznikne, len ak je priebeh ochladzovania dostatočne pomalý. Pri kritickom ochladení (kalení) austenitu vzniká martenzit. Ten oproti austenitu zvyšuje tvrdosť. Špeciálnymi žíhacimi programami sa môže transformovať na medzifázy (napr. bainit) ktoré majú niektoré veľmi dobré vlastnosti.
Nathaniel Buzolic
Nathaniel Buzolic (* 4. august 1983, Sydney, Austrália) je austrálsky herec. Bol moderátorom programu The Mint a mal vedľajšiu rolu v seriáli Out of the Blue (2008). Tiež bol spolumoderátorom programu Weather Ed. Zahral si postavu Kola Mikaelsona v seriáloch Upírske denníky a The Originals.
Životopis
Jeho rodina je pôvodom z Chorvátska. V roku 2004 absolvoval Screenwise Acting School for Film and Television. Hosťoval v programe Disney Channel's afternoon kids show a Studio Disney (2005). Objavil sa tiež v All Saints (2003), Domov v zálive (2002) a v Policajti z prístavu (2001). Jeho prvá hlavná úloha bola vo filme Offing David (2008). Predtým mal menšie úlohy v My Greatest Day Ever (2007) a Nebezpečná štvanica (2007).
Austenit
Rozpad austenitu
Priebeh rozpadu austenitu popisujú špecializované diagramy ARA alebo IRA (TTT diagram).
Nathaniel Buzolic
Životopis
V roku 2011 bol potvrdený pre rolu Kola Mikealsona v seriáli Upírske denníky, neskôr hral aj v spin-off seriáli The Originals.
Austenit
Austenitické ocele
Austenitické ocele nie sú mimoriadne tvrdé, ale valcovaním za studena alebo legovaním sa dajú vyrobiť veľmi pevné.
Nathaniel Buzolic
Životopis
V roku 2014 bol potvrdený do nového projektu CW, Supernatural: Tribes, ktorý je spin-off pre seriál Supernatural. Nathaniel si v seriáli zahrá postavu Davida Haydena.
Saint-Cyr-en-Pail
Saint-Cyr-en-Pail je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antiopé
Antiope môže byť aj:
Sarre-Union (obec)
Sarre-Union je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veže moskovského Kremľa
right|thumb|280px|Kremeľské veže v podvečernom svite Veže moskovského Kremľa sú impozantným súborom dvadsiatich bášt Kremľa v hlavnom meste Ruskej federácie Moskve. Dotvárajú charakteristický obraz Kremľa a spolu s tehlovým múrom tvorili obranný systém mestskej pevnosti. Väčšina veží má jednotný architektonický ráz, ktorý získali v druhej polovici 17. storočia. Podstatným rozdielom medzi nimi sú pôdorysy, na ktorých sú vybudované. Tri veže – Beklemiševská, Vodozvodná a Nárožná Arzenálna, stojace v rohoch pevnostného trojuholníka – ho majú oválny; všetky ostatné – štvoruholníkový. Päť z bášt je zakončených rubínovými hviezdami a päť veží je opatrených bránami.
Zoznam veží
Pozn.: Symbolom 50px sú označené veže zavŕšené rubínovou hviezdou
Afganistan na Letných olympijských hrách 2012
Afganistan súťaží na Letných olympijských hrách 2012 v Londýne, v Spojenom kráľovstve. Olympijský výbor Afganistanu poslal na olympiádu 6 športovcov, 1 ženu a 5 mužov, ktorý súťažili v 4 športoch.
30px Atletika
Afganistan dostal divokú kartu pre 2 športovcov.
Wikislovník
História a vývoj
Wikislovník bol spustený 12. decembra 2002 po návrhu Daniela Alstona a nápadu Larryho Sangera, spoluzakladateľa Wikipédie. Prvou neanglickou jazykovou verziou bol francúzsky Wikislovník spolu s poľským, ktoré boli spustené 28. marca 2004. Od vtedy vzniklo veľa ďalších jazykových verzií. Wikislovník bol hostovaný na dočasnej doméne (wiktionary.wikipedia.org) do 1. mája 2004, kedy sa presunul na súčasnú doménu. V novembri 2016 obsahoval Wikislovník viac 25,9 milióna hesiel naprieč svojimi jazykovými verziami. Najväčšou verziou je anglická s viac ako 6 miliónami hesiel. Štyridsaťjeden Wikislovníkov má viac ako 100 000 hesiel. vľavo|náhľad|Použitie botov na vytváranie veľkého množstva hesiel je v grafe viditeľne prudkými nárastmi na ôsmich najväčších jazykových verziách Väčšina hesiel a veľa definícií na najväčších jazykových verziách bolo vytvorených botmi, ktorí našli kreatívne spôsoby na vytváranie hesiel alebo (zriedka) automaticky naimportovali tisíce hesiel z predošle publikovaných slovníkov. Sedem z osemnástich botov registrovaných na anglickom Wikislovníku vytvorili 163 000 hesiel.
Ďalší z týchto botov, „ThirdPersBot“, bol zodpovedný za pridanie množstva slovies v tretej osobe (angličtina), ktoré by nemali svoje heslá v normálnych slovníkoch. Z 648 970 definícií, ktoré anglický Wikislovník ponúka pre 501 171 slov, je 217 850 z nich takéhoto typu, čiže ide iba o iný tvar hesla. To znamená, že jeho pokrytie je o niečo menšie ako u hlavných monojazykových tlačených slovníkov. The Oxford English Dictionary obsahuje 615 000 hesiel, zatiaľ čo Merriam-Webster's Third New International Dictionary of the English Language, Unabridged má 475 000 hesiel.
Anglický Wikislovník sa nespolieha na botov do takej miery ako niektoré jazykové verzie. Francúzsky a vietnamský Wikislovník importovali veľké sekcie Free Vietnamese Dictionary Project (FVDP), ktoré ponúkajú bezplatný obsah bilingválnych slovníkov z a do vietnamčiny. Tieto importy hesiel tvoria prakticky celý obsah vietnamskej jazykovej verzie. Skoro všetky nemalajské heslá v malajskom Wikislovníku boli botom skopírované z iných verzií. Podobne ako anglický Wikislovník, francúzsky importoval približne 20 000 hesiel z databázy čínskych, japonských a kórejských znakov. Francúzsky Wikislovník výrazne vzrástol v roku 2006 vďaka veľkej účasti botov, ktoré kopírovali heslá zo starých, voľne dostupných slovníkov, ako napríklad ôsmej edície Dictionnaire de l'Académie française (1935, okolo 35 000 slov) a používali boty na pridanie slov z iných Wikislovníkov s francúzskymi prekladmi. Ruská verzia narástla o 80 000 hesiel po tom, ako bot „LXBot“ pridal štandardizované heslá (s nadpismi, no bez definícií) pre slová z angličtiny a nemčiny.
V roku 2017 mal anglický Wikislovník viac ako 500 000 jednotlivých definícií a viac ako 900 000 definícií (vrátane odvodených tvarov).
Logá
Wikislovník historicky postrádal jednotné logo naprieč jazykovými verziami. Niektoré verzie používajú logo, ktoré zobrazuje slovníkové heslo o termíne „Wikislovník“, založené na predošlom logu anglického Wikislovníka, ktoré nadizajnoval Briion Vibber, developer MediaWiki. Pretože pri textovom logu by nastal problém pri rôznych jazykoch, na Meta-Wiki sa od septembra do októbra 2006 konala štvorfázová súťaž na vybratie nového loga. Niektoré komunity si osvojili víťazné logo, ktoré vytvoril „Smurrayinchester“, 3x3 drevené dlaždice, na každej je znak z iného písma. V hlasovaní sa však nezúčastnilo toľko komunít Wikislovníkov, ako niektorí členovia komunity dúfali a niektoré väčšie wiki si ponechali svoje textové logá.
V apríli 2009 sa diskusia znovu rozbehla. Tentokrát bolo vybraté logo od „AAEngelman“ s otvorenou knihou. Proces adopcie nového loga sa potom zastavil. V nasledujúcich rokoch niektoré wiki nahradili textové logo niektorým z dvoch nových lôg. V roku 2012 používalo lokalizovanú verziu loga z roku 2006 55 jazykových verzií. V júli 2016 anglický Wikislovník prešiel na variant tohto loga. 4. júla 2016 používalo logo z roku 2006 135 jazykových verzií, čo je 61% všetkých hesiel, 33 jazykových verzií používalo textové logo (36%) a tri jazykové verzie (3%) používajú logo z roku 2009.
Presnosť
Na zabezpečenie presnosti má anglický Wikislovník pravidlá, ktoré vyžadujú, aby bolo heslo atestované. Heslá vo veľkých jazykoch, ako je angličtina a čínština, musia byť overené:
Pri menej zdokumentovaných jazykoch a mŕtvych jazykoch je dostatočné overenie jedno použitie v trvalo zaznamenanom médiu alebo jedna zmienka v referenčnej práci.
Henri Braconnot
Henri Braconnot (* 29. máj 1780, Commercy, Francúzsko – † 15. január 1855, Nancy) bol francúzsky chemik a farmaceut.
Život
Narodil sa v Commercy, kde jeho otec pracoval ako advokát miestneho parlamentu. Po smrti svojho otca v roku 1787 začal študovať na základnej škole. Ako 13 ročný sa stal učňom farmácie v Nancy kde študoval farmáciu, chémiu a botaniku. Po dvoch rokoch opustil Nancy a nastúpil na vojenskú službu do nemocnice v Štrasburgu.
Medzi rokmi 18011802 žil v Paríži, tu študoval na rozličných školách a riadil sa profesormi ako Antoine François de Fourcroy, Jean Baptiste de Lamarck a Étienne Geoffroy Saint-Hilaire. Počas tohto obdobia sa venoval štúdiu štruktúry fosílii ktoré boli neskôr publikované.
Od roku 1802 až do smrti pracoval v Nancy, kde bol v roku 1807 vymenovaný ako riaditeľ botanickej záhrady a člen vedeckej akadémie mesta. Uskutočnil niekoľko výskumov pri rastlinnej asimilácie, organických kyselín, zloženiu rastlín a tukov. Dosiahol taktiež niekoľko menších úspechov v mineralógie a hydrológie.
Práca
V roku 1815 Braconnot opísal zloženie tukov. Oznámil fakt, že tuky sa skladajú z dvoch častí, tuhej (absolútny tuk) a olejovej (absolútny olej). Tento záver uskutočnil potom ako lisoval tuky za studena medzi dvoma filtračnými papierikmi. Ďalej, po zmydeľňovaní a acidifikácie Braconnot separoval pevnú časť podobnú „adipocire“ opísanej Fourcroyom v roku 1806. Nanešťastie, Braconnet nedokázal získať kyslé vlastnosti ktoré nakoniec viedli Michel Eugène Chevreula v roku 1820 ku objaveniu kyseliny steárovej.
I keď táto práca bola podobná práci Chevreula z roku 1813, list poslaný do odborného časopisu „Annales de Chimie“ požadoval o potvrdenie prvotného objavu Braconnotovej práce. Aplikovaním tejto metódy do laboratórnej praxe sa podarilo Bracoonovy objaviť použitie „absolútneho tuku“ (podobného steatínu objaveného u hydinového a ovčieho mäsa) pri výrobe sviečok. Substanciu pomenoval „céromimène“ (podobné vosku). Spolu so Simonim, francúzskym farmaceutom, v roku 1818 patentoval proces výroby sviečok. Vylepšený proces za použitia kyseliny steárovej bol patentovaný Chevreulom o sedem rokov neskôr.
Meno glukóza bolo predstavené o 24 rokov neskôr Dumasom vďaka podobnosti získanej zo škrobu, celulóze a medu. Podľa rovnakého procesu, Braconnot získal „gelatínový cukor“ (neskôr pomenovaný ako glykokol, dnes glycín) z gelatínu a leucínu zo svalových vlákien. Neskôr, reakciou koncentrovanej kyseliny na dreve alebo vlne, Braconnot získal horľavý produkt, xylidín (prekurzor kolódiu), ktorý mohol byť zmenení na sklovitý náter. Táto substancia môže byť považovaná za prvý polymér alebo plastový materiál vytvorený chemikom.
V roku 1823 bol zvolený za korešpondentného člena Académie des sciences v Paríži. Počas svojho života publikoval 112 prác.
Zoznam filmových článkov/1
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 7 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
11
112 (televízna relácia)
13
13 Reasons Why
15
15 minút
16
16 blokov
18
18 kolies spravodlivosti · 1890 (seriál)
Henrieta Mičkovicová
Vyštudovala Gymnázium Ladislava Sáru v Bratislave a herectvo na Divadelnej fakulte Vysokej školy múzických umení. Účinkovala v množstve českých a slovenských seriáloch a filmoch. V poslednom období svojej hereckej kariéry sa venovala natáčaniu seriálov zo slovenskej televíznej produkcie Ordinácia v ružovej záhrade, Panelák, Ako som prežil, Búrlivé víno a Nový život. Učinkuje v Divadle Aréna v predstavení Lulu. Aj v DPOH v divadelnej hre Tri prasiatka kde hrá Líšku a v divadelnej hre Veronikina izba.
Jej dlhoročným partnerom je Alexander Bárta, s ktorým má dcéru Esther, a z predošlého vzťahu má syna Dávida.
Sosna
Sosna môže byť:
Heber Doust Curtis
Heber Doust Curtis (* 27. jún 1872, Muskegon, Michigan, USA – † 9. január 1942, Ann Arbor) bol americký astronóm, ktorý sa zaoberal fyzikou hviezd a hmlovín. V roku 1904 objavil, že hviezda Kastor A je spektrálnou dvojhviezdou. Objavil aj jednu planétku (23400) A913 CF.
Christopher Kas
Christopher Kas (* 13. jún 1980, Trostberg, Nemecko) je súčasný nemecký profesionálny tenista.
Evanjelický kostol v Bardejove
Budova kostola
Stavba je postavená na základoch, ktoré tvoria dubové koly vbyté do štrkového podložia. V zmysle tolerančného patentu bol postavený za severnou hradbou mesta. Je to jednoloďová klasicistická stavba obdĺžnikového tvaru s polkruhovým oltárnym uzáverom. Vo východnej časti kostola pod oltárom je krypta. Nad vstupom do kostola je chronogramom „Čo šťastní kresťania tu pokľaknúc zakladajú, to požehnaj Ty sám Svätý Bože“ s dátumom. V západnej časti je umiestnená ihlanová veža.
Džabal at-Tajr (vrch)
Džabal at-Tajr ( – vtáčí vrch; prepis podľa miestnej výslovnosti: Džebel el-Tejr) je názov vulkanického vrcholu na rovnomennom ostrove (Džazíra Džabal at-Tajr - ) pod správou Jemenu. Nachádza sa v Červenom mori, asi  východne od pobrežia Jemenu,   západne od pobrežia Eritrey a   juhozápadne od Farisianských ostrovov. Priemer ostrova je asi, najvyšší bod je nad hladinou mora. Na ostrove sa od roku 1996 nachádza menšia vojenská základňa jemenskej armády. Ostrov nemá žiaden prírodný zdroj vody a okrem vojakov nie je trvalo obývaný (s výnimkou sezónneho pobytu rybárov).
Evanjelický kostol v Bardejove
Interiér
Interiér kostola je neogotictý, pochádzajúci z 2. polovice 19. storočia. Strop je tvorený zaklenutými pruskými klenbami. V západnej, vstupovej časti sa nachádza vstavaný organový chór.
História
Počiatky Evanjelického cirkevného zboru siahajú do začiatkov Reformácie a sú spojené s osobnosťami ako Leonard Stöckel (1510 – 1560), ktorého nazývali aj Učiteľ Uhorska a Bardejov bol nazývany Uhorským Wittenbergom. Ďalšou osobnosťou tohoto obdobia bol Michal Radašin, ktorý bol oddaným hlásateľom reformácie, prvým reformovaným kňazom v Bardejove a od roku 1546 prvým superintendentom Pentapolitany. V tom čase bol evanjelický cirkevný zbor zviazaný s Bazilikou sv. Egídia. Prešiel úskaliami okolo Oratória, až nakoniec 25. septembra 1808 bol vysvätený súčasný chrám.
Džabal at-Tajr (vrch)
Celý ostrov je vulkanického pôvodu, základňa prevažne bazaltového stratovulkánu sa nachádza asi pod hladinou mora. Je to najsevernejšie položený vulkán v Červenom mori. Do konca septembra 2007 bol považovaný za vyhasnutý, posledná erupcia sa odohrala pred 124 rokmi.
Geologická stavba
Sopka je pomerne mladá – holocénna, mladé bazaltové lávové prúdy typu pahoehoe sú sústredené okolo krátera Džebel Duchan a radiálne sa rozširujúcich trhlín krátera. Pyroklastické troskové kužele sa nachádzajú pozdĺž severozápadného a južného pobrežia ostrova. V 18. a 19. storočí bolo zaznamenaných niekoľko explozívnych erupcií.
Erupcia v roku 2007
30. septembra 2007 sa sopka po sérii troch menších zemetrasení znovu prebudila k životu. Pri pátraní po nezvestných vojakoch zo zakladne na ostrove bola jemenskou pobrežnou strážou požiadaná o pomoc kanadská fregata Toronto. Fregata bola súčasťou flotily NATO, ktorá sa práve prechádzala Suezským prieplavom. Podľa prvých správ bol celý ostrov pokrytý rozliatou lávou.
História
Ostrov bol známy už od staroveku (pod menom Saiban), keď bol dôležitým navigačným bodom lodných trás v Červenom mori. Neskôr prešiel pod kontrolu Osmanskej ríše a v roku 1915 bol okupovaný britskou armádou. Na ostrove bol Francúzskom vybudovaný maják (ešte pred britskou okupáciou), po obsadení prešla koncesia na správu majáka pod Britániu a nakoniec na Jemen.
Na ostrov si robila nárok aj Etiópia, po získaní nezávislosti Eritrey prebehol v roku 1995 krátky trojdňový vojenský konflikt. V roku 1996 bola na ostrove vybudovaná menšia základňa jemenských ozbrojených síl a dve pozorovateľne.
Iné projekty
.
Mary Wardová
Mary Wardová (* 23. január 1585, Ripon, Anglicko – † 30. január 1645, Heworth) bola zakladateľka spoločnosti Congregatio Jesu, ľudovo nazvané anglické panny.
Vyrastala uprostred prenasledovania anglických katolíkov. V roku 1606 vstúpila do kláštora klarisiek v St. Omeri vo Flandersku (dnešné Holandsko), ale čoskoro odišla a založila vlastný kláštor pre Angličanky. Neskôr ho zanechala a odišla do Anglicka spozávať ďalej svoju „cestu“.
Spolu s činnosťou anglických panien ktorá sa rozšírovala, vznikal aj odpor voči jej dielu, lebo novozaložená rehoľa sa javila príliš „moderná“ na svoju dobu (zrieknutie sa klauzúry, apoštolské účinkovanie žien…). Pápež Urban VIII. v roku 1631 jej inštitút rozpustil. Ju samotnú zatkli ako domnelú kacírku a 9 týždňov väznili v Mníchove v Angerskom kláštore. Rímsky inkvizičný súd nakoniec jej prípad ukončil s ospravedlnením, ale inštitút neobnovil.
Zomrela 30. januára 1645 vo svojej vlasti v nádeji, že „Boh má na všetko svoj čas“.
4055 Magellan
4055 Magellan je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavil E. F. Helin 24. februára 1985.
Alojz Cvacho
Alojz Cvacho (* 22. máj 1908 – † 18. júl 1993) bol slovenský astronóm-amatér, ktorý zakladal a pôsobil v prvom astronomickom kabinete na Slovensku v Okresnom astronomickom kabinete v Trenčíne.
Sarrewerden
Sarrewerden je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Divadlo Stoka
náhľad|Vstup do divadla Stoka
Divadlo Stoka je bratislavské experimentálne divadlo. Všetky inscenácie divadla vytvorili kolektívne členovia súboru.
4056 Timwarner
4056 Timwarner je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 22. marca 1985.
Domamyslice
Domamyslice je časť okresného mesta Prostějov. Nachádza sa na západe Prostějova. V roku 2014 tu bolo evidovaných 450 adries. V roku 2001 tu trvalo žilo 1056 obyvateľov.
Dvůr Králové nad Labem
Dvůr Králové nad Labem je mesto v Česku v okrese Trutnov v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 16 101 obyvateľov, z toho 7 839 mužov a 8 262 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,5 roka (muži 40,8 roka, ženy 44,1 roka).
Historické centrum mesta bolo v roku 1990 vyhlásené za mestskú pamiatkovú zónu.