cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Drahomíra Ondrová
Životopis
V publikačnej činnosti sa venovala tvorbe anglicko-slovenských slovníkov, autorka 5 monografických štúdií a slovníkov, 10 vedeckých štúdií, 6 vysokoškolských učebníc, vystupovala na domácich a zahraničných konferenciách, posudky, recenzie, citácie v Bibliografických odkazoch UMB, v Zborníku Právnickej fakulty UMB a v iných zborníkoch a prácach. Členka Slovenskej a Českej asociácie učiteľov anglického jazyka, Európskej asociácie učiteľov anglického jazyka, Britskej rady, Európskej asociácii amerických štúdií, Komisie pre udeľovanie štipendií.
Henrik Lundqvist
Henrik Lundqvist (* 2. marec 1982, Åre) je bývalý švédsky reprezentant v ľadovom hokeji na pozícii brankára. Meria a váži. Profesionálnu kariéru ukončil v roku 2021. Bol trikrát nominovaný na Vezina Trophy pre najlepšieho brankára, hneď v prvých troch sezónach v NHL a vždy skončil na treťom mieste. V svojom 15 ročnom pôsobení za New York Rangers v 11tich z nich získal aspoň 30 víťazstiev, čo sa zatiaľ nikomu nepodarilo. Na Zimných olympijských hrách 2006 získal so Švédskou reprezentáciou olympijské zlato.
Pred príchodom do Rangers, Henrik chytal za Frölunda HC Göteborg v švédskej hokejovej Elitserien. Tu sa vypracoval na najlepšieho brankára ligy a trikrát sa sebou v rokoch 2003, 2004 a 2005 bol vyhlásený za najlepšieho brankára ligy.
Frölunda 2000 – 2005
náhľad|right|Henrik Lundqvist v roku 2005|175px Po jeho úspechov v juniorke v klube Frölunda HC Göteborg nastúpil do prvého tímu. Svoj prvý zápas odohral 21. septembra 2000, proti klubu Brynäs IF. V tomto zápase inkasoval štyri góly a prehrali 2-4. V ďalšom zápase proti IF Björklöven chytil 18 striel a inkasoval len jeden gól. Ale v treťom zápase po únave s predošlých dvoch zápasov inkasoval na začiatku prvej tretine hneď dva góly a bol vystriedaní za skúsenejšieho brankára Håkana Algotssona. V tejto sezóne nastúpil už len raz proti Djurgårdens IF. Henrikovy zobral post druhého brankára americký gólman Pat Jablonski.
Henrik odvtedy hral deväť zápasov za IF Mölndal Hockey v druhaj najvyššej švédskej lige. Potom hrával za juniorský tím Frölundy pôsobiaci v najvyššej juniorskej švédskej lige. Tu mal výborné výkony a zahral si aj v zápase proti kanadským juniorom kde inkasoval šesť gólov. Tu si ho všimli tréneri Bo "Kulon" Lennartsson a Mikael Tisell. Chceli mu dať motiváciu k lepším výkonom a nominovali ho na juniorské majstrovstvá sveta 2001 v Rusku, kde zažil podarený šampionát a s tímom obsadil štvrté miesto. Zvyšok sezóny strávil v juniorskej lige kde odohral celkovo 19 zápasov.
V decembri 2004 časopis The Hockey News zaradil Henrika na šieste miesto desať členného zoznamu najväčších brankárskych talentov, a ako jediného Európana. V tedy sa oňho začal zaujímať New York Rangers.
Počas roka 2005 vytvoril v švédskej reprezentácie štyri národné rekordy: najnižší priemer inkasovaných gólov na zápas – 1,05, najvyššia percentuálna úspešnosť – 96,2%, najdlhšia šnúra bez inkasovaného gólu – 172 minút a 29 sekúnd. Bol vyhlásený za najlepšieho brankára roka, najlepší švédsky hráč roka a získal aj ocenenie pre najužitočnejšieho hráča pre svoj tím.
New York Rangers 2005–
náhľad|right|Henrik Lundqvist v drese New York Rengers|175px Prvý zápas v drese Rangers odohral v sezóne 2005/06, keď sa zranil brankár Kevin Weekes. Na zápas nastúpil 8. októbra 2005 proti New Jersey Devils. V tomto zápase dostal tri góly z 27 striel a Rangers prehrali tesne 3-2. Prvé víťazstvo zaznamenal o päť dní neskôr, keď vychytal víťazstvo proti Devils. A 17. októbra zaznamenal aj prvé čisté konto proti Floride Panthers, a stal sa najmladší bankárom Rangers, ktorému sa to podarilo. Počas sezóny sa Henrik stal prvým nováčikom ktorý mal viac ako 20 výhier v sezóne, od čias keď chytával ešte Mike Richter v sezóne 1990/91. Henrik zakončil sezónu s 30 výhrami a prekonal nováčikovský rekord Rangers v počte víťazstiev, keď prekonal Jimiho Henryho (1941/1942) a Johnnyho Bowera (1953/1954) s 29 výhrami. V tejto sezóne patril medzi lídrov v niekoľkých kategóriách: piate miesto v počte gólov na zápas 2,24, štvrté miesto v percentuálnej úspešnosti chytených striel 92,2%, jedenáste miesto v počtu vyhraných zápasov 30. Ale v play-off nezopakoval dobré výkony a za tri zápasy inkasoval až 4,4 gólov na zápas z 83,5% úspešnosťou a Rangers neprešli prvým kolom cez Devils. Po sezóne bol nominovaný v užšom zozname na Vezina Trophy. Bol v koncoročnej zostave NHL All-Rookie tím spolu so Sidneym Crosbym, Alexandrom Ovečkinom, Bradom Boyesom, Dionom Phaneufom a Andrejom Meszárošom.
Meno pre hokejový svet si hlavne spravil na začiatku druhej sezóny v profi lige. Vďaka svojim akrobatickými zákrokmi si vyslúžil od fanúšikov Rangers prezývky "King Henrik" (Kráľ Henrik) a aj "The King" (Kráľ). V Madison Square Garden si počas jeho skvelých zákrokov vyslúžil od fanúšikov skandovanie jeho mena. náhľad|left|Henrik v zápase proti Calgary|250px 14. decembra 2006 v zápase proti Dallasu Stars sa Henrik prvýkrát postavil proti svojmu dvojčaťu Joelovi. Bol to len tretíkrát v histórii NHL, čo hrali dvojčatá každý v inom klube a prvýkrát ako brankár a útočník. Zápas úspešne skončil pre Henrika, lebo Rangers vyhrali 5-2. V tejto sezóne prešli Rangers prvým kolom play-off cez Atlantu Thrashers, prvýkrát od sezóny 1996 – 97. Vtedy vychytal čisté konto čo sa v klube podarilo naposledy Mikovi Richterovi v play-off v sezóne 1996 – 97. V nasledujúcom ročníku bol Henrik nominovaný na Vezina Trophy kde mal najväčšiu šancu ju vyhrať, lenže obsadil celkové tretie miesto, spolu s fínskym brankárom Miikkom Kiprusoffom. V tomto výbere pre Vezina Trophy boli prvýkrát v histórii štyria finalisti. Počas predsezónnej prestávke Henrik podpísal s Rangers jednoročný kontrakt na 4,25 milióna dolárov.
13. februára 2008 podpísal Lundqvist šesť-ročný kontrakt s Rangers v hodnote 41,25 milióna dolárov, v priemere 6,875 milióna dolárov na sezónu. Týmto kontraktom sa stal najlepšie platením brankárom v NHL. Dňa 24. februára 2008 Henrik vyrovnal rekord Rangers v počte vychytaných čistých kont za sezónu. Dosiahol osem, ako aj Eddie Giacomina v sezóne 1970 – 71. Tento rekord prekonal 9. marca, keď vychytal už svoje deviate čisté konto sezóny. 6. marca 2008 zaznamenal Lundqvist 30 víťazstvo v sezóne, čím sa stal len druhým brankárom po Ronovi Hextallovi, ktorému sa to podarilo hneď v prvých troch sezónach.
Dňa 24. januára 2009 odchytal svoj prvý zápas v NHL All-Star Game. V septembri 2009 bol zaradený na 90. miesto najlepších hráčov Rangers všetkých čiast, aj keď odohral len štyri sezóny. Odchytal jednu tretinu kde zastavil 14 striel a inkasoval dva góly. Dňa 25. marca 2010 v zápase proti New Jersey Devils zaznamenal čisté konto a 30 víťazstvo a stanovil nový rekord NHL v počte aspoň 30 dosiahnutých výherných zápasov vo svojich piatych sezónach v NHL. V januári 2011 sa dostal druhýkrát do výberu NHL All-Star Game. Dostal sa do tímu kapitána Marca Staala. Zápas sa odohral 30. januára 2011. Nastúpil v tretej tretine a chytil 11 zápasov a inkasoval 3 góly. Tiež sa stal prvým brankárom v histórii ktorý chytil trestné strieľanie, keď kryl nájazd Matta Duchena. 17. februára 2011 v zápase proti Los Angeles Kings, pri víťazstve 4-3 po predĺžení. Vtedy dosiahol 200 víťazstvo v NHL. V tom istom ročníku dňa 19. marca 2011 v zápase proti Montreal Canadiens, dosiahol 30 víťazstvo a predĺžil svoj rekord v NHL.
Reprezentácia
Henrik Lundqvist získal s reprezentačným výberom Švédska zlatú medailu na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Hrá s reprezentačným dresom číslo 35.
Jeho prvý reprezentačný turnaj boli majstrovstvá sveta juniorov 2001 v Rusku, kde obsadil s tímom štvrté miesto. Vo štvrťfinále porazili Švédi domácich Rusov prekvapujúco 3-2, v semifinále prehrali s Českom 0-1, a nakoniec v zápase o tretie miesto podľahli Kanade až po predĺžený 1-2.
Svoj debut u profesionálov zažil 10. novembra 2002 v Helsinkách na Karja cupe.
Henrik bol nominovaný na Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2003 ako až tretí brankár za brankárskym duom Tommy Salo a Mikael Tellqvist, takže vôbec nechytal. Na nasledujúcich Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2003 bol v pozícii jednotky a na konci turnaja bol zaradený v All star team.
Zúčastnil sa aj Svetového pohára v ľadovom hokeji 2004 ale aj tu bol v pozícii tretieho brankára pred Salom a Tellqvistom. Henrik spolu s Jörgenom Jönssonom boli jediný hráči s Elitserien.
Na majstrovstvách sveta v roku 2005 sa z tímom umiestnilo na štvrtom mieste. Bol v pozícii prvého brankára. Nastúpil vo všetkých zápasoch Švédska a iba v poslednom, v boji s Ruskom o bronz, bol po prvej tretine po obdržaní troch gólov vystriedaný Holmqvistom. Ten však v ďalšom priebehu zápasu dostal ďalšie tri góly a Švédi podľahli Rusom v boji o bronzovú medailu 6:3.
Henrik reprezentoval Švédsko aj na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne kde vybojoval stímom zlaté olympijské medaily. Bol v pozícii brankárskej jednotky. Odchytal 6 zápasov a stál v bránke Švédska vo všetkých zápasoch po postupe mužstva zo základnej skupiny. Vo štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:2. Počas turnaja inkasoval v šiestich zápasov len 12 gólov a s percentuálnou úspešnosťou zákrokov 90,7 %.
Na majstrovstvách sveta v roku 2017 vychytal v pozícii brankárskej jednotky pre švédsky národný tím jubilejné 10. zlato. V tíme sa nachádzal aj jeho brat Joel. Finále museli rozhodnúť až samostatné nájazdy, v ktorých Henrik nedostal ani jeden gól a Švédsko tak Kanade zabránilo zístať zlatý hetrik. To sa naposledy podarilo Česku v rokoch 1999-2001. Finále sa teda skončilo výsledkom 2:1 po samostatných nájazdoch.
Inline hokej
Henrik reprezentoval Švédsko aj na majstrovstvách sveta v inline hokeji v roku 2002. V tíme bol ako najväčšia hokejová hviezda a po finálovej výhre nad reprezentáciou Fínska sa stal majstrom sveta.
Česko-slovenské vojnové loďstvo
Česko-slovenské vojnové loďstvo sa vzťahovalo výhradne na riečne plavidlá. Pretože Česko-Slovensko bolo vnútrozemský štát, nikdy nemalo plnohodnotné vojnové loďstvo.
Československé légie
V máji 1918 vznikli vo Vladivostoku prvé námorné oddiely Československých légií vo východnom Rusku. Lode sa používali predovšetkým k dopravným účelom. Mali k dispozícii dva parníky a ľadoborec. Lode boli vyzbrojené húfnicami. Neskôr sa ku ním pridali ďalšie dva parníky Sibirjak a Feodosia, ktoré sa zúčastnili 16. augusta 1918 bojov s červenými jednotkami pri obsadzovaní prístavu na jazere Bajkal a pri tom potopili boľševistickú loď Bajkal. Činnosť námorného oddielu bola ukončená v roku 1920, kedy sa jednotky už česko-slovenskej námornej pechoty vrátili do Československa.
Medzivojnové obdobie
V rokoch 1918 až 1939 mala armáda vo výzbroji celý rad vojnových lodí. Boli to predovšetkým rôzne strážne a hliadkové člny, delové člny a mínové člny tzv. mínonosky. Boli utvorené celkovo 2 flotily a to Dunajská flotila a Labská flotila. Vlajkovou loď Československého vojnového loďstva bola hliadková loď President Masaryk, ktorá bola vyzbrojená štyrmi delami kalibru. Všetky plavidlá boli v rokoch 1919 až 1921 zaradené do Oddielu vojenského loďstva pre Labe a do Oddielu vojenského loďstva pre Dunaj. V roku 1921 boli jednotky zlúčené a vznikol 1. vodný prápor, ktorý bol súčasťou 4. ženijného pluku.
Povojnové obdobie
thumb|Vlajka Československého vojnového loďstva od roku [[1955]] Po druhej svetovej vojne bol v roku 1946 v Bratislave vytvorený 14. ženijný prápor s lodnou a mínovou rotou. Od roku 1950 bol útvar súčasťou 52. pontónového pluku. V jeho rámci pôsobila lodná rota, ktorú tvorila čata bojových člnov a čata mínových člnov. V roku 1957 bola rota preorganizovaná na rotu riečneho zatarasovania. V roku 1959 bola jednotka zrušená.
Flotila
thumb|Vlajková loď [[President Masaryk]]
Československá námorná pechota
thumb|Československí námorníci počas [[Maďarsko-česko-slovenská vojna|Maďarsko-česko-slovenskej vojny na brehu Dunaja naproti mestu Ostrihom]] Československá námorná pechota bola využívaná hlavne na obsluhu pobrežného delostrelectva, pobrežných protilietadlových kanónov (dve batérie vyzbrojené protilietadlovými kanónmi Škoda vz. 12 kalibru ) a samotnú obranu riečnych tokov. Boli oblečení do námorných rovnošiat a rozmiestnení na pobreží Dunaja a ústí riek Ipeľ a Hron. Po napadnutí Maďarskom roku 1919 a pokuse o maďarský prevrat na území Slovenska bránila námorná pechota južnú hranicu štátu, tvorenú prevažne riekami, pred nájazdmi Maďarských hladinových síl. Išlo o najväčšie zapojenie Československej námornej pechoty do bojov. Jej ďalšie pôsobenie malo až do rozpadu prvej republiky už len mierový charakter. Jednotky boli následne rozmiestnené na ochranu priechodov Praha-Nusle a Praha-Vršovice, prápor v Litoměřicích a Bratislave. Tieto telesá boli však zrušené a preskupené do dvoch hladinových oddielov. Jeden na rieke Labe v Litoměřicích a druhý na Dunaji v Bratislave.
Zaujímavosti
Po prvej svetovej vojne požadovala československá vláda prístup k moru ako kompenzáciu za storočia utláčania zo strany Uhorska a Rakúsko-Uhorska, ale kvôli prieťahom v jednaniach o prístupu Československa ku moru a následnému vypuknutiu svetovej hospodárskej krízy boli jednania ukončené.
Pan (boh)
thumb|Pan, [[Mikhail Vrubel 1900.]] Pan alebo Pán (po grécky Pan/iný prepis Pán, po latinsky Faun) bol starogrécky boh lesov, lovcov a pastierov; syn nymfy Dryopy a boha Herma, podľa iných názorov syn najvyššieho boha Dia a matky Kallisto, Penelopa alebo Oineis.
Grécke slovo „pan“ znamená všetko, bol vykladaný ako boh všetkých, predovšetkým však arkádsky boh lesov, lovcov a pastierov. Predpokladá sa u neho starší pôvod, vďaka jeho zvieracej podobe, pretože mal nohy kozy, kopýtka, bol celý zarastený a malý. Najstaršie umelecké zobrazenia ho ukazujú ešte s kozou hlavou, od 5. stor. pred Kr. z nej však ostali len kozie uši, rožky a briadka.
Vďaka jeho výzoru ho matka odvrhla, pretože keď ho uvidela, dostala strach (podľa neho "panický" strach) a ušla. Hermes sa ho ale ujal a zobral na Olymp, tam jeho vzhľad ale všetkých tak rozosmial, že radšej odtiaľ ušiel. Schoval sa v Arkádskych lesoch, kde vyrastal v samote. Jeho najmilšími spoločníkmi boli satyrovia, nymfy a Paniskovia (mladší Panovia). Nie je jasné, kedy vznikla predstava, že existuje viacero Panov. Bol pokladaný aj za člena Dionýzovej družiny. Jeho najobľúbenejším bohom bol Apolón. Pan naučil Apolóna aj vešteckému umeniu, aj keď vedel, že si otvorí konkurenčnú veštiareň. Pan mal vlastnú veštiareň v Arkádii- v Lykosúre a v Troizéne.
Od svojho sprievodu sa niekedy odlučoval a oddával sa samote. Na tých, čo ho vyrušili zo spánku hrozivo zareval a naháňal im panický strach. Strach, ktorým dokázal zahnať na útek aj nepriateľov. Takto pomohol údajne Aténam v bitke pri Maratóne r. 490 pred Kr. a pomohol aj v bitke pri Salamíne. Aténčania mu za to z vďaky postavili svätyňu v jaskyni pod Akropolou, kde ju archeológovia v 19. stor. aj našli.
Pan je známy z množstva historiek, bol necudný, svojou prítomnosťou znepokojoval ženy a mladých ľudí. Vďaka svojmu výzoru si však mohol dovoliť milostné dobrodružstvá len so sedliačkami a nymfami, aj tie však často boli neúspešné. Zaľúbil sa do nymfy Pítys, tá sa však zo strachu pred ním radšej premenila na borovicu. Nymfa Sýringa skočila do vody, dala sa premeniť na tŕstie a tak sa pred ním zachránila. Pan si potom z tohto tŕstia urobil píšťalu - šalmaj, ktorá sa v gréčtine volá po nej – sýrnix, lat. harundo/ fisula. Sýrnix sa skladal zo siedmich, rôzne dlhých zrezaných trúbok vedľa seba. Hermes si podľa jeho píšťalky zhotovil flautu, ktorú vydával za svoj vynález a predal ju Apolónovi.
Úspech mal s nymfou Echo, ktorá ho sprevádzala ako ozvena po horách. Mal s ňou dcéru Iygniu. S Eufemé mal syna Krotosa, z ktorého sa stal strelec zo zverokruhu.
Známa je aj historka o jeho hudobných pretekoch s Apolónom na hore Tmólos. Týchto pretekov sa zúčastnil aj legendárny kráľ Midas. Midasovi sa nepáčilo Apolónovo víťazstvo, tvrdil, že jednoduchá hra na pastiersku píšťalku je krajšia. Apolón ho za túto kritiku vyťahal za uši, tie už potom kráľovi ostali.
Pôvodne žil Pan len v arkádskych lesoch, neskôr sa s ním ľudia stretávali v celom gréckom svete. Do Ríma zaviedol podľa báje Pánov kult Eundros. V rímskom svete splynul so starým bohom Faunom. Boh Faun bol boh lesov, polí, dobytka, ochranca úrody a plodnosti. Podľa rím. mýtov to bol syn boha veštenia Pika. Naučil ľudí orať a zušľachtil ich mravy. S manželkou Faunou, podľa inej verzie Manikou, mali syna Latina- kráľa Latinov.
Uctievali ho ako ochrancu dobytka pred vlkmi- Lupercus, ako ochrancu lesov- Silvanus a celej prírody.
Faun bol v niektorých stredomorských oblastiach uctievaný do 8. stor. po Kr. Po zániku antického sveta znovu ožili v renesancii, kedy sa z božskej bytosti premenil na ozdobu kniežacích parkov. Počas baroka a rokoka mu pripadla funkcia dnešných sadrových trpaslíkov.
Jeho antických vyobrazení sa zachovalo veľmi veľa, najmä na vázových maľbách. Medzi najvýznamnejšie sochy patria Faun a Olympos - rím. kópia helenistickej sochy z 2. stor. pred Kr., Afrodita zaháňajúca Fauna a tzv. Faun barberini, v ktorom dosiahlo sochárstvo samú hranicu výrazových možností.
Stephen Hendry
Stephen Hendry, MBE, (* 13. január 1969, South Queensferry, Edinburg, Škótsko) je škótsky profesionálny snookerový hráč, patriaci k najúspešnejším športovcom v histórii tohto športu. Strávil rekordných osem rokov na čele svetových rebríčkov, vyhral sedem Majstrovstiev sveta a ako 21-ročný bol najmladším svetovým šampiónom.
Amatérske roky (1981 – 1985)
Hendry začal hrať snooker v roku 1981 ako 12-ročný. O dva roky neskôr vyhral národný šampionát do 16 rokov. Účinkoval v televíznom turnaji BBC s názvom Pot Black. Ďalší rok vyhral Amatérske Majstrovstvá Škótska a stal sa najmladším hráčom, ktorý sa na tento turnaj dostal.V 1985, keď zopakoval víťazstvo na škótskych majstrovstvách, sa stal profesionálom. V 16 rokoch a troch mesiacoch sa stal najmladším profesionálom histórie.
Profesionálna kariéra (1986 – 1988)
Vo svojej prvej profesionálnej sezóne sa dostal medzi najlepších 32 na turnaji Mercantile Credit Classic a stal sa aj najmladším profesionálnym majstrom Škótska. V ďalšej sezóne tento titul získal opäť, dostal sa do štvrťfinále Majstrovstiev sveta a turnaja Grand Prix a do semifinále Mercantile Credit Classic. Hendry a Mike Hallett spolu získali titul na Majstrovstvách sveta dvojíc. V sezóne 1987/88 vyhral svoje prvé bodované turnaje a to Grand Prix a British Open. Získal ďalšie tri turnajové víťazstvá: okrem obhajoby titulov zo Škótskych profesionálnych majstrovstiev a Majstrovstiev sveta dvojíc (s Hallettom) aj titul z Australian Masters. Na konci sezóny bol na 4. mieste na svete a stal sa Najlepším škótskym športovcom roka. V ďalšom roku vyhral nebodované turnaje New Zeland Masters a svoj prvý titul na turnaji Masters vo Wembley.
Slávne roky (1989 – 1999)
Sezóna 19891990 bola začiatkom Hendryho dominancie. V tomto roku vyhral UK Championship, Dubai Classic, Asian Open, škótske majstrovstvá, Wembley Masters a svoje prvé Majstrovstvá sveta.To ho vynieslo ako 21-ročného na vrchol svetového rebríčka. V ďalšej sezóne dosiahol rekord piatich bodovaných turnajov a skompletizoval hetrik z Masters. V 1991/92 znovu vyhral Majstrovstvá sveta, pridal víťazstvá na Grand Prix aj Welsh Open. Tiež vyhral Masters a dosiahol svoj prvý 147-bodový nábeh na Matchroom League. O rok neskôr opäť vyhral Majstrovstvá sveta a piatykrát Masters. Ďalšiu sezónu opäť pridal titul majstra sveta tesným víťazstvom vo finále nad Jimmym Whitom 18 – 17.
V rokoch 1994/95, potom čo získal titul MBE, vyhral tri bodované turnaje, medzi nimi pridal ďalší titul svetového šampióna a víťazstvo na UK Chamionship, ktoré obhájil aj ďalšiu sezónu. Jeho cesta úspechov pokračovala aj v sezóne 1995/96 s troma víťazstvami v bodovaných turnajoch, vrátane Majstrovstiev sveta, kde vo finále porazil Petera Ebdona 18 – 12 a vyrovnal úspechy Raya Readona a Steva Davisa, nositeľov šiestich koruniek pre majstrov sveta. V 1997 získal druhýkrát titul najlepšieho škótskeho športovca a pridal aj ďalšie tri víťazstvá na bodovaných turnajoch, hoci Ken Doherty prerušil jeho šnúru víťazstiev na Majstrovstvách sveta vo finále výhrou 18 – 12.
Hendryho dominantná pozícia v snookeri skončila v sezóne 1997/98, keď vyhral iba jeden bodovaný turnaj – Thailand Masters. Tiež prvýkrát od roku 1990 stratil postavenie svetovej jednotky a bol vyradený už v prvom kole Majstrovstiev sveta tvrdou prehrou s Whiteom 4 – 10. V 98/99 jeho trápenie pokračovalo, keď prehral v prvom kole UK Championship 0 – 9 s nenasadeným Marcusom Cmapbellom. Napriek tomu Hendry nakoniec vyhral posledné dva turnaje sezóny; Scottish Open a získal aj rekordný siedmy titul majstra sveta. Porazil Ronnieho O´Sullivana v semifinále 17 – 14, v ktorom bolo zahraných trinásť stobodových nábehov a vo finále zvíťazil 18 – 11 nad neskorším dvojnásobným svetovým šampiónom Markom J. Williamsom. Toto bol posledný Hendryho majstrovský titul. Odvtedy vyhral iba päť turnajov.
Súčasnosť (1999-)
V sezóne 1999/2000 získal Hendry jeden titul z bodovaného turnaja - na British Open. Tu zároveň zahral svoju piatu 147 a prvú vo finále bodovaného turnaja. Pre jeho vysoký štandard bola sezóna 2000/01 veľký neúspech, nevyhral v nej žiadny bodovaný turnaj (prvý raz od roku 1988) a bol iba v jednom finále. Vyhral European Open a bol blízko k ôsmemu titulu majstra sveta. Porazil O´Sullivana v semifinále 17 – 13, ale tesne prehral vo finále s Petrom Ebdonom 17 – 18.
Welsh Open v 2002/2003 a British Open v 2003/2004 prebehli v jeho réžii, víťazstvo na Malta Cupe je doteraz jeho posledné bodované víťazstvo.
V sezóne 2005/2006 znovu získal post svetovej jednotky.
Rekordy
Poslednú, a to 9. stoštyridsať sedmičku, zahral na Majstrovstvách sveta vo štvrťfinále proti Shaunovi Murphymu. Vyrovnal tým rekord Ronnieho O´Sullivana v celkovom počte 147 (9) a aj v počte skompletizovaných televíznych maximálnych nábehov (8).
Bol označený za najlepšieho hráča všetkých čias v knihe Paula Gadsbyho a Luka Williamsa s názvom "Majstri zeleného súkna", pred hráčmi ako Joe Davis, Steve Davis, Alex Higgins a Ronnie O´Sullivan.
Osobný život
Vyrastal v škótskej časti Fife, kde navštevoval aj strednú školu. Teraz žije v malom meste Auchterarder s manželkou Mandy, ktorú si vzal v roku 1995, a synmi Blainom (* 1996) a Carterom (* 2004). Rád hrá golf a poker; je jedným z mnohých hráčov snookeru, ktorí sa objavili v televíznom turnaji. Má rád U2 a Suede.
Keď sa vracal do Škótska z Thailand Open v septembri 2003, zlomil svoje tágo, ktoré mal od štrnástich rokov, stálo ho 40 libier a používal ho pri víťazstve na siedmich majstrovstvách sveta.
Lockheed P-38 Lightning
Lockheed P-38 Lightning („Blesk“) bolo americké jednomiestne dvojmotorové ťažké stíhacie lietadlo, ktoré bolo používané počas druhej svetovej vojny. Patrí k najrozporuplnejším lietadlám svojej doby. Jednými bol pokladaný za jedno z najlepších spojeneckých stíhacích lietadiel druhej svetovej vojny, iní ho pokladali za prekonaný a nebezpečný stroj, ktorý bol ľahkou korisťou nepriateľských stíhačov. Stroj s dvojitými chvostovými plochami bol rýchly, mal mohutnú palebnú silu, veľký dolet a bol pomerne všestranný. Nemohol sa síce porovnávať s jednomotorovými stíhačkami ako bol Messerschmitt Bf 109 a Focke-Wulf Fw 190, ale na svoju veľkosť bol pomerne ovládateľný a efektívny, prinajmenšom pre skúsených letcov. To platilo najmä v juhozápadnom Tichomorí, kde s týmito strojmi lietali najúspešnejší americkí stíhací piloti ako major Richard Bong či Thomas McGuire.
Vznik a vývoj
thumb|left|Jeden z 13 vyrobených prototypov YP-38 thumb|P-38J Lightning počas letu nad Kaliforniou, 1944
Na jar 1937 vydalo americké letectvo špecifikácie na nový prepadový stíhač s veľkým doletom a dostupom. Stroj sa mal vyznačovať rýchlosťou najmenej 660 km/h, do výšky 6 600 m sa mal dostať za 6 minút. Konštrukcia, ktorú predviedla firma Lockheed bola na tú dobu dosť netradičná. Ku dvojtrupému usporiadaniu sa konštruktéri priklonili po problémoch s inštaláciou turbokompresorov General Electric, ktoré vyžadovali veľa priestoru. Dva silné motory Allison V-1710-11/15 boli navrhnuté tak, aby sa ich vrtule točili naopak a ich gyroskopické momenty sa tak vyrovnávali, čo výrazne zlepšovalo ovládateľnosť stroja pri veľkých rýchlostiach. Palebná sila stroja pozostávajúca z jedného 37 mm kanónu Oldsmobile, dvoch 0,5" (12,7 mm) a dvoch 0,3" (7,62 mm) guľometov. Všetky tieto zbrane boli koncentrované pred kabínou, čo bolo tiež dosť netypické, pretože väčšina vtedajších amerických lietadiel mala zbrane v krídlach a trajektórie striel ich sa zbiehali v určitej vzdialenosti, naopak zbrane P-38 mierili priamo vpred, takže ich letci nemali obmedzený dostrel. Atypicky bol na svoju dobu riešený aj podvozok lietadla.
Napriek počiatočným problémom si výberová komisia U.S. Air Corps nakoniec vyžiadala v júni 1937 stavbu prototypu. 27. januára 1939 poručík Ben F. Kesley uskutočnil prvý let lietadla. Krátko po štarte sa však lietadlo začalo nekontrolovtelne chvieť a pilot len so šťastím pristál s otvoreným podvozkom na blízkom poli. Po potrebných úpravách už v nasledujúcich letoch podobné problémy nevznikali. Svojím aerodynamickým prevedením, nízkym odporom vzduchu bol nový prototyp XP-38 napriek svojej relatívne veľkej hmotnosti omnoho rýchlejší než akýkoľvek jeho predchodca v americkom letectve. Ani havária prototypu pri diaľkovom lete z Kalifornie do New Yorku, 11. februára 1939, neodradila armádu od nákupu nových strojov. Po početných zmenách, ktoré musela konštrukčná kancelária na žiadosť letectva usktutočniť sa nové P-38 začali k jednotkám dostávať až v júni 1941 - jednalo sa o verziu P-38D.
O P-38 v tej dobe prejavilo záujem aj Spojené kráľovstvo. Avšak v decembri 1941 dodané stroje boli bez turbokompresorov, ktoré boli v tej dobe v USA prísne stráženým tajomstvom a navyše s motormi, ktorých vrtule sa otáčali rovnakým smerom. To malo za následok ich slabé výkony. Briti preto prebrali len asi 143 kusov, ktoré nakoniec nikdy nepoužili v boji.
Počas roku 1942 sa objavili nové výkonné verzie P-38F a G s motorom Allison V-1710-49/53, ktoré mali dolet okolo 3830 km a boli schopné preletu Atlantiku. Tieto verzie boli onedlho nasadené v bojoch v rozľahlých tichomorských oblastiach. K zlepšeniu ovládateľnosti strojov, ktorých hmotnosť po zavádzaných zmenách pomerne rýchlo rástla, boli zvláštne upravené vztlakové klapky, ktoré piloti vysunuli počas súbojov do „bojovej polohy“ o 8°, čím umožnili strojom uskutočňovať zatáčky s menším polomerom.
Bojové nasadenie
P-38 bol od vstupu USA do vojny používaný na všetky možné účely ako výkonné stíhacie-bombardovacie, prieskumné, hĺbkové stíhacie a eskortné lietadlo, špeciálne upravené stroje slúžili na prevoz ranených, ako torpédové bombardéry či stroje na vlečenie leteckých terčov pri výcviku stíhačov. Do histórie sa zapísal najmä zostrel admirála Jamamota, významného japonského námorného veliteľa. Na neozbrojenej prieskumnej verzii F-5 lietal a zahynul i slávny francúzsky spisovateľ Antoine de Saint-Exupéry. Napriek tomu, že ako stíhačka P-38 nebol až tak úspešný, v bojoch nad Európu ho nemeckí vojaci čoskoro nazvali „dvojtrupý diabol“. V podaní niekoľkých amerických stíhacích es ako boli Richard Bong či Thomas McGuire, ktorí dosiahli 40 a 38 zostrelov, bol P-38 skutočne nebezpečnou zbraňou. Ich úspechy však možno pokladať viac za výsledky úspešnej spolupráce skupín letcov.
Dodnes sa zachovalo 6 letuschopných strojov P-38.
Lightningy nad Slovenskom
Lightningy jednotiek 15. leteckej armády USA sa v rokoch 1944 až 1945 zúčastňovali aj leteckej vojny nad Slovenskom. Najčastejšie v úlohe sprievodných stíhačiek bombardovacích zväzov lietadiel B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress. Prieskumné Lightningy lietali nad Slovenskom už od jesene 1943, pričom zaznamenávali vhodné ciele pre nálety a následne výsledky týchto útokov. Náletu zvyčajne predchádzal prieskumný let Lightningov za účelom monitorovania počasia v priestore leteckého útoku.
P-38J Lightning
right|425px thumb|P-38 Lightning počas letovej ukážky thumb|Kokpit lietadla P-38G Lightning
3343 Nedzel
3343 Nedzel je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Lincoln Laboratory ETS 28. apríla 1982.
West Columbia (Južná Karolína)
West Columbia je mesto v americkom štáte Južná Karolína v okrese Lexington County. Má rozlohu a žije tu 13-tisíc obyvateľov (2000).
Lavilleneuve
Lavilleneuve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Artolsheim
Artolsheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefanová (prírodná pamiatka)
Štefanová je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vrbovce v okrese Myjava v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1990 na rozlohe 5,4759 ha. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Ochranné pásmo nebolo určené.
Michel Kratochvil
Michel Kratochvil (* 7. apríl 1979, Bern, Švajčiarsko) je bývalý švajčiarsky profesionálny tenista.
Bryher
Bryher, vlastným menom Annie Winifred Ellerman, (* 2. september 1894, Margate, Spojené kráľovstvo – † 28. január 1983, Vevey, Švajčiarsko) bola anglická spisovateľka, poetka, autorka memoárov, filantropka a vydavateľka.
Život
Narodila sa v rodine Johna Ellermana, ktorý bol až do svojej smrti najbohatším Angličanom, lodiarom a finančníkom. Jej matkou bola Hannah Glover.
Ako dieťa cestovala po Európe, do Francúzska, Talianska a tiež do Egypta. Vo veku štrnásť rokov bola poslaná do tradičnej internátnej školy. Niekedy okolo tohto obdobia sa jej matka a otec zosobášili. Keď sa raz Ellermann plavil k súostroviu Scilly, vymyslel názov pre svoj obľúbený ostrov, „Bryher.“ Ten sa stal neskôr pseudonymom jeho dcéry.
V dvadsiatych rokoch 20. storočia sa Bryher stala nekonvenčnou osobnosťou parížskej spoločnosti. Do okruhu jej priateľov patril vtedy Ernest Hemingway, James Joyce, Gertrude Steinová, Sylvia Beachová (knihovníčka), Adrienne Monnierová (knihovníčka) a Berenice Abbottová. Jej pozícia jej umožňovala finančne podporovať chudobných spisovateľov vrátane Jamesa Joycea a Edith Siitwell. Finančne podporovala aj Sylvie Beach a jej známy obchod s knihami „Shakespeare and Company“ a viaceré publikácie. Založila filmovú spoločnosť „Pool Group“. Poskytovala granty na nákup bytu v Paríži pre umelcov hnutia „Dada“ a dadaistickú spisovateľku baronesu Elsu von Freytag-Loringhoven.
Od roku 1918 mala lesbický vzťah s poetkou Hildou Doolittle lepšie známu ako H.D. V roku 1921 uzavrela však sobáš z povinnosti s americkým autorom Robertom McAlmonom, s ktorým sa rozviedla v roku 1927. V tom istom roku sa zosobášila so škótskym spisovateľom Kennethom Macphersonom, s ktorým zdieľala svoj záujem o kinematografiu. Obaja jej manželia boli orientovaní homosexuálne. Vo Švajčiarsku si postavil manželský pár sídlo v štýle Bauhausu, ktorý bol ich domovom aj nahrávacím štúdiom s názvom „Kenwin“. Obaja tiež formálne adoptovali dcéru H.D. Perditu. Bryher sa opäť rozviedla v roku 1947. Rozišla sa aj s H.D., no zostali priateľkami až do smrti H.D. v 1961.
Ku jej obľúbeným záujmom patrila psychoanalýza a kinematografia. Vo Viedni sa stretli H.D. a Bryher so Sigmundom Freudom a britským sexuológom Havelockom  Ellisom. V Grécku v roku 1920 mala možnosť byť v kontakte s režisérmi Georgom Wilhelmom Pabstom a Sergejom Ejznštejnom.
Od roku 1927 boli Bryherovej kontakty na nemeckú kinematografiu veľmi úzke. Medzi 1927-1933 založili Bryher a McPherson prvý časopis „Close up“, ktorý sa zaoberal filmovou kritikou a vedou. Napísala knihu Problémy kinematografie v Sovietskom Rusku (1929). Zaslúžila sa o spropagovanie diela Sergeja Ejznštejna medzi anglickým publikom.
Od roku 1929 žila aj so svojou matkou, manželom McPhersonom, H.D. a jej dcérou Perditou najprv v „Territet am Genfersee“, potom väčšinou v modernej vile „Villa Kenwin“ v La Tour-de-Peilz  pri Vevey, kde mala ideálny priestor na bývanie a prácu, tvorbu, koncerty a oslavy.
V tridsiatych rokoch a počas druhej svetovej vojny zachraňovala emigrantov spolu s Alice Toklasovou, družkou Gertrudy Stein. Pred vojnou písala o prenasledovaní Židov v Nemecku. Cez vojnu pomáhala vo Švajčiarsku ľuďom, ktorí utekali z Nemecka pred nacistami. Po vojne začala písať historické romány a autobiografiu. Skonala vo Vevey.
Pobyt
Pobyt môže byť:
Čakanovce
Čakanovce môže znamenať:
Stredný paleolit
Stredný paleolit je obdobie paleolitu v rokoch 250 000/130 000/125 000 - 40 000/35 000 pred Kr.
Antropogenéza
Charakteristické je výskytom druhu človek neandertálsky, ale paralelne (cca. od roku 200 000 pred Kr.) už existoval aj druh človek rozumný. Spočiatku (prevažne do 200 000 pred Kr.) ešte existoval aj človek heidelberský (archaický Homo sapiens). Čiastočne sporný je zatiaľ druh Homo floresiensis (tzv. hobbit; nález z roku 2003), ktorý sa vyskytoval ku koncu obdobia.
Časové vymedzenie
250 000/200 000 pred Kr. sú prvé nálezy neandertálca, 135 000/130 000/125 000 je začiatok klasických nálezov neandertálca v Európe, 40 000/35 000 pred Kr. je začiatok nálezov kromaňonca.
Pred stredným paleolitom sa vyskytoval starý paleolit (v užšom zmysle); po ňom nasledoval mladý paleolit (v užšom zmysle).
Geológia
Tomuto obdobiu geologicky zodpovedá pokračovanie štvrtohôr a ľadovej doby so striedajúcimi sa glaciálmi (ľadovými dobami) a integlaciálmi (interglaciálmi), ako aj koniec stredného pleistocénu (0,781 mil. - 0,126 mil. rokov pred Kr.) a podstatná časť mladého pleistocénu (0,126 mil. rokov pred Kr. – ca. 9600 pred Kr.).
Slovensko
Na Slovensku sa v tomto období (250 000 - 40 000 pred Kr.) vyskytovali tieto kultúry:
Paleolitikum
Chigny
Chigny môže byť:
Almont-les-Junies
Almont-les-Junies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 490 obyvateľov (2009).
3344 Modena
3344 Modena je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil Osservatorio San Vittore 15. mája 1982.
Edmund Oravec
Edmund Oravec (* Rožňava) bol slovenský pedagóg.
Životopis
Učiteľ klasických jazykov, literárne činný, stredoškolský profesor (od. roku 1904). Riaditeľ evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici (1916-1919).
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2015
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2015 boli v poradí 6. Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa sa v dňoch od 13.17. mája 2015 v meste Taldykorgan, v Almaatskej oblasti, v Kazachstane, za účasti 5 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Kataru a Tadžikistanu. Titul obhajil 🇮🇷, ktorý zvíťazil na všetkých doterajších turnajoch.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k februáru 2015.
Páli (jazyk)
Páli alebo (menej často) pálí alebo pali je najarchaickejší literárny prákrit. Je to jazyk budhistického kánonu (cca 5. storočie pred Kr.) a neskorších príbehov a komentárov théravádového budhizmu.
3345 Tarkovskij
3345 Tarkovskij je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil L. G. Karachkina 23. decembra 1982.
Žalostiná
Žalostiná je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Chvojnica v okrese Myjava v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1994 na rozlohe 2,1199 ha. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Ochranné pásmo nebolo určené.
Torišima
Torišima (alebo Tori-šima, Ostrov Panafidina (Остров Панафидина), v preklade Vtáčí ostrov) je názov menšieho ostrova, nachádzajúceho sa v japonskom súostroví Izu v Tichom oceáne asi južne od Tokia. Priemer ostrova je, najvyšší bod je kráter Iwojama ( nad hladinou mora). Ostrov je vulkanického pôvodu a je neobývaný.
Ostrov predstavuje vrchol stratovulkánu, na jeho stavbe sa v prevažnej miere podieľajú bazaltovo dacitové lávy. Vrchol ostrova tvorí kaldera s priemerom, v ktorej sa nachádzajú dva krátery – už spomínaný výšší kráter Iwijama a nižší Komočijama. Erupcie boli okrem vrcholových kráterov zaznamenané aj v blízkosti severného okraja ostrova a príbrežných podmorských sopečných komínoch.
Iné projekty
.
Štefan Oravec
Štefan Oravec (* 10. december 1914, Opatová† 18. november 1973, Banská Bystrica) bol slovenský funkcionár KSČ, verejný činiteľ.
Le Châtelet-sur-Meuse
Le Châtelet-sur-Meuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Aschbach
Aschbach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andrea Petkovicová
Andrea Petkovicová, nem. Andrea Petkovic, pôvodne Andrea Petković (* 9. september 1987, Tuzla, Bosna a Hercegovina, Juhoslávia) je súčasná nemecká profesionálna tenistka.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji žien 2000
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji žien 2000 boli v poradí 10. Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 28.30. januára 2000 vo Viedni, v Rakúsku, za účasti 8 tímov. Víťazom sa deviatykrát stali hokejistky 🇩🇪. Strieborné Rusko a rovnako aj bronzové Česko získali svoju prvú medailu na ME.
Isin (Mezopotámia)
Isin (po sumersky: I3-si-inki ) bolo staroveké mesto na území južnej Mezopotámie asi 32 km južne od Nippuru na mieste súčasného Išán (al-)Bahríját v Iraku.
Dejiny
Mesto leží na kanáli Isinnitum a bolo súčasťou súboru vodných ciest, ktoré spájali mestá Mezopotámie. Patrónom Isinu bola Nintinuga (Gula), bohyňa uzdravenia, a v Isine stál aj jej chrám. Isinský kráľ Enlil-bani oznámil, že dal budovať chrám Guly pod názvom E-ni-dub-bi, chrám pre Sud s názvom E-dim-gal-an-na, chrám E-ur-gi-ra pre Ninisinu a chrám pre boha Ninbgal.
Mesto Isin bolo osídlené prinajmenšom skoro celé dynastické obdobie v polovici 3. tisícročia pred Kr. a možno už počas obejdského obdobia.
Králi Isinu
Prvá dynastia Isinu (nová chronológia)
Iquique (mesto)
Mesto leží na pobreží Pacifiku západne od púšte Atacama a planiny Pampa del Tamarugal. Spoločne so susedným mestom Alto Hospicio je súčasťou konurbácie Gran Iquique. Pri meste sú veľké bane na ťažbu medi (Čile je najväčší producent) a prístav v meste slúži pre jeho vývoz.
3400 Aotearoa
3400 Aotearoa je planétka s priemerom 20 km, ktorú objavil A. C. Gilmore, P. M. Kilmartin 2. apríla 1981.
Sofugan
Sofugan je osamotene ležiaca, vysoká skalná ihla tvorená bazaltami a andezitmi, nachádzajúca sa v japonskom súostroví Izu v Tichom oceáne, južne od ostrova Torišima. Známa je aj pod európskym názvom Skala Lótovej ženy. Sofugan predstavuje zvyšok väčšieho podmorského stratovulkánu, ktorého základňa je široká a nachádza sa  pod hladinou mora. Komplex bol evidovaný ako vyhasnutý, ale Japonská meteorologická služba ho v roku 2003 preklasifikovala na aktívny (spiaci). Dôvodom zmeny boli hlásenia o zmenách zafarbenia morskej vody približne severne od Sofuganu.
Seleadas zo Sparty
Seleadas zo Sparty zvíťazil na 118. olympijských hrách v roku 308 pred Kr. v zápasení. Zápasenie (palé) sa podobalo nášmu „grécko-rímskemu"; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.  Staroveký autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, uvádza, že v olympijskej Altide videl i sochu olympionika Seleada. Archeológovia v tejto lokalite objavili časť podstavca jeho sochy. Podľa poškodeného nápisu sa dalo usúdiť, že zvíťazil približne medzi rokmi 300 až 200 pred Kr.
Polonia Warszawa
Polonia Warszawa je poľský futbalový klub z Varšavy. V súčasnosti klub hrá v III. poľskej futbalovej lige. Počas svojej histórie klub získal dva tituly v lige a dvakrát získal poľský pohár Puchar Polski. Po sezóne 1999/2000 sa dostal do kvalifikácie Ligy majstrov, kde postúpil až do finálového kvalifikačného kola.
Súčasná zostava
12px|Kapitán klubu
Altamira (jaskyňa)
Altamira je jaskyňa v severnom Španielsku známa svojimi jaskynnými maľbami. Leží neďaleko mesta Santillana del Mar v Kantábrii, asi západne od mesta Santander.
Dejiny
Jaskyňa je známa od roku 1868, ale až v roku 1879 Marcelino Sanz de Sautuola spolu so svojou dcérou Máriou objavili v nižšie položenej jaskynnej hale, vzdialenej asi od vchodu do jaskyne, slávny strop, kde je maliarskymi prostriedkami vyobrazená skupina 25 zvierat, na ktoré sa v praveku poľovalo (prevažne bizóny, prabýky, divé kone, diviaky, kozorožec, jeleň a vlk). Rozmery vyobrazení jednotlivých zvierat sú pomerne značné (150 x ). Zvieratá sú naskladané do súvislej plochy v rôznych polohách, stojace, ležiace, rútiace sa, sediace na zadnej časti tela. Je až zarážajúca podobnosť zvierat so skutočnosťou, pozorovacia i abstrakčná schopnosť pravekého umelca, ktorý na zdôraznenie priestorovosti zvierat využíva i rôzne nerovnosti skál. Majstrovská je technika maľby aj farebné podanie, používajúce hlavne prírodné okry a hnedočervené tóny. Maľby sa všeobecne považujú za vrcholné dielo paleolitu (staršej doby kamennej).
Francúzsky vedec Henri Breuil nazval altamirskú jaskyňu „Sixtínskou kaplnkou praveku". Vedecky začleňujú maľby do franko-kantabrijského umeleckého okruhu a časovo do tzv. magdalénienu, pomenovaného podľa lokality La Madelaine v Dordogni (Francúzsko). Do tejto skupiny patria aj ďalšie nálezy ako v Lascaux, Combarelles, Font-de-Gaume atď. Keďže altamirská jaskyňa bola prvým náleziskom pravekých nástenných malieb, vznikli pochybnosti a viedli sa dlho spory o ich autentickosti. Až objavenie ďalších lokalít potvrdilo oprávnenosť hypotéz o existencii ďalšieho umeleckohistorického javu v dejinách výtvarného prejavu. left|thumb|Nákres jaskynných malieb. Dĺžka je asi Archeologické vykopávky v jaskyni odkryli bohaté usadeniny z obdobia solutréenu (asi pred 18 000 rokmi) a magdalénienu (asi pred 16 500 až 14 000 rokmi). Jaskyňa ležala na výhodnom mieste a jej obyvatelia mohli využiť hojnosť zveriny, ktorá sa pásla v okolitých údoliach, ako aj možnosť využiť blízko ležiace pobrežné oblasti. Priestory však neboli obývané nepretržite. V rôznych medziobdobiach sa sem uchyľovala zver. Asi pred 13 000 rokmi štrkový nános uzavrel vchod do jaskyne a zakonzervoval ju až do doby, keď výbuchmi v blízkom kameňolome, bol otrasmi znovu otvorený.
Súčasnosť
Ďalšie presné kópie môžeme vidieť v Museo Arqueologico Nacional (Madrid), a v Japonsku.
Niektoré obrazy z Altamirskej jaskyne sú v španielskej kultúre dobre známe. V logu autonómnej vlády Kantábrie je na podporu turistiky v oblasti zobrazený bizón z tejto jaskyne.
Bisonte (španielsky výraz pre bizóna) je názov pre cigarety, ktoré ako logo používajú obrázok bizóna v paleolitickom štýle.
Španielsky komiks Altamiro de la Cueva z r. 1965 je tiež obrazom slávy Altamiry.
Jaskyňa je zaradená do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Malejov (prírodná pamiatka)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vrbovce v okrese Myjava v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 na rozlohe 0,8241 ha. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: ''Fragmenty bielokarpatských lúk s cennými populáciami Orchis ustulata a Dactylorhiza incarnata. Výskyt ohrozených rastlinných druhov z čeľade Orchidaceae indikuje možný výskyt ohrozených taxónov hmyzu a malakofauny v chránenom území.''
Beaumont-Hague (kantón)
Beaumont-Hague je francúzsky kantón v obvode Cherbourg v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 19 obcí.
3346 Gerla
3346 Gerla je planétka s priemerom 80 km, ktorú objavil Sylvain Julien Victor Arend 27. septembra 1951.
Prvá križiacka výprava
Prvá križiacka výprava alebo prvá krížová výprava bola prvou zo série križiackych výprav, ozbrojených ťažení kresťanských bojovníkov do Svätej zeme. Bola vyhlásená v roku 1095 pápežom Urbanom II. na koncile v Clermonte a jej cieľom bolo dobytie posvätných miest kresťanstva z rúk moslimov. Tí síce túto oblasť ovládali už niekoľko storočí, no v 11. storočí sa situácia zhoršila pod vplyvom seldžuckých Turkov, ktorí výrazne ohrozovali aj Byzantskú ríšu. Preto sa cisár Alexios I. Komnénos obrátil na pápeža so žiadosťou o pomoc pri verbovaní dobrovoľníkov do žoldnierskeho vojska, ktoré by túto hrozbu zastavilo.
Pápežovi samotnému táto situácia vyhovovala, no reakcia na jeho výzvy prekonali zrejme aj jeho očakávania. Najskôr sa na pochod vybrali zástupy chudobných, z ktorých sa nie všetci dostali vôbec do Konštantínopola, kde nezanechali dobrý dojem a boli rýchlo rozprášení. Ich najväčším zápisom do dejín tak bolo rabovanie počas pochodu Európou a rozpútanie židovských pogromov. Toto vyčíňanie si v nemalej odnieslo aj Uhorsko, v dôsledku čoho proti viacerým križiackym oddielom vojensky zasiahol aj kráľ Koloman.
V druhej polovici roka 1096 sa už na pochod dali aj lepšie organizované a ozbrojené rytierske vojská. Tieto už aj vďaka zloženiu lénnej prísahy voči byzantskému cisárovi požívali podporu zo strany Byzancie. Dobyli viaceré významné mestá a v roku 1099 napokon aj samotný Jeruzalem. Vzťahy medzi križiakmi a Byzanciou však boli po celý čas napäté, čo vyvrcholilo nesplnením dohôd zo strany križiakov a založením samostatných križiackych štátov na niekdajších byzantských územiach.
Príčiny križiackeho ťaženia
Kresťanstvo a islam sa dostali do konfliktu prakticky hneď po vzniku Islamu v 7. storočí. Už pár rokov po Mohamedovej smrti v roku 632 obsadili moslimovia Jeruzalem a koncom storočia začali prenikať na Pyrenejský polostrov. Ich vplyv v Španielsku bol síce v 11. storočí už značne oslabený vďaka reconquiste, no situácia na východe sa naopak zhoršila. Kým mali kontrolu nad Jeruzalemom Fátimovci vládnuci v Egypte, situácia bola vcelku pokojná tak pre európskych pútnikov do Svätej Zeme ako aj pre kresťanov usadených v tejto oblasti. Taktiež vzťahy s Byzantskou ríšou mali Fátimovci dobré. Všetko sa však zmenilo, keď toto územie obsadili seldžuckí Turci útočiaci aj na Byzanciu.