cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Douglas TBD Devastator
Vznik a vývoj
Špecifikácie na vývoj nového palubného lietadla pre U.S. Navy, schopného ako klasického tak torpédového bombardovania, boli vydané 30. júna 1934. Nový typ mal nahradiť dvojplošné palubné bombardéry typov Martin MB-2 a Great Lakes TG-2. V súťaži projekt Douglasu porazil konkurenčný plavákový typ Hall XPTBH-2 a typ Great Lakes XTBG-1, u ktorého firma znovu použila už nevyhovujúcu dvojplošnú koncepciu, vylepšenú iba o zaťahovací podvozok. náhľad|left|Prvý prototyp XTBD-1 na zemi, 1935 Prvý prototyp XTBD-1, poháňaný provizórne motorom Pratt & Whitney XR-1830-60 Twin Wasp s výkonom 800 hp, po prvýkrát vzlietol 15. apríla 1935. Prototyp potom prešiel radom testov, vrátane 13 štartov a pristávaní na palube lietadlovej lode USS Lexington v decembri roku 1935 (prvé pristátie prebehlo 5. decembra 1935). Koncom decembra sa potom lietadlo vrátilo späť k výrobcovi, ktorý na ňom previedol niektoré úpravy. Predovšetkým bol pôvodný kryt kabíny nahradený novým, ďaleko klenutejším, ktorý posádke poskytoval lepší výhľad. Po roku testy prototypu pokračovali, ale medzitým už bolo lietadlo dňa 16. januára 1936 prijaté do výzbroje U.S. Navy a dňa 3. februára 1936 bola objednaná séria 114 kusov (samotný prvý prototyp bol aj naďalej používaný k testom a v roku 1943 zošrotovaný).
Výroba typu začala v roku 1937 a prvý sériový kus vzlietol 25. júna 1937. Sériové modely sa líšili predovšetkým novým krytom pilotnej kabíny, chladičom oleja, premiestneným pod pravé krídlo a silnejším motorom Pratt & Whitney R-1830-64. náhľad|right|Jediný kus plavákovej verzie TBD-1A v roku 1939 Okrem štandardnej palubnej torpédovej verzie vznikol ešte prototyp plavákového torpédového bombardéra TBD-1A. Ten si americké námorníctvo v roku 1939 objednalo pre pobrežnú obranu a operácie zo základní v Pacifiku. Pre prestavbu na verziu TBD-1A bol v júni 1939 vyčlenený jeden sériový Devastator, u ktorého bol pôvodný podvozok nahradený dvojicou celokovových plavákov. Použité torpédo bolo toho istého typu, ako u sériových strojov. Pri skúškach bolo lietadlo hodnotené kladne (rýchlosť vplyvom vyššieho odporu poklesla o /h). Záujem o plavákové Devastatory malo aj Holandsko, ich dodávke ale zabránila okupácia krajiny Nemeckom. Záujem o lietadlo medzitým stratilo aj U.S. Navy, a preto zostalo u jediného prototypu, ktorý bol až do septembra roku 1943 používaný pre rôzne skúšky (predovšetkým používaných torpéd Bliss–Leavitt Mark XIII).
Devastator získal v rámci U.S. Navy niekoľko prvenstiev. Bol prvým bežne používaným celokovovým jednoplošníkom na lietadlových lodiach. Ako prvý mal plne zakrytú kabínu a hydraulicky sklápateľné krídla.
Konštrukcia
Krídlo lietadla bolo dvojnosníkové s kovovým poťahom, ktorý tvoril u vonkajších častí krídiel pre lietadlo charakteristický jemne zvlnený duralový plech, ktorý mal zvýšiť pevnosť krídla. Horizontálne aj vertikálne pohyblivé plochy boli potiahnuté plátnom. Krídla sa sklápali smerom dohora a mali horizontálne pohyblivé plochy a klapky.
Obranná výzbroj lietadla sa skladala z pevného synchronizovaného guľometu M2 Browning kalibru (v niektorých prípadoch bol inštalovaný guľomet M2 Browning kalibru ) a pohyblivého guľometu strelca. Strelec bránil zadnú polosféru lietadla jedným pohyblivým guľometom M2 Browning kalibru, umiestneným na obežnom kruhu. Pre streľbu bolo najprv nutné zdvihnúť zadnú časť krytu kabíny.
Predvojnová služba
náhľad|right|Lietadlá TBD-1 Devastator jednotky VT-2 z lietadlovej lode USS Lexington (CV-2) v januári 1941 Prvou jednotkou, ktorá lietadlá TBD obdržala bola v októbri roku 1937 letka VT-3 z lietadlovej lode USS Saratoga. Celkovo bolo vyrobených 130 kusov lietadiel TBD Devastator (prototyp, 114 kusov prvej a 15 kusov druhej série), ktoré slúžili na palubách lietadlových lodí USS Lexington, USS Saratoga, USS Ranger, USS Yorktown, USS Enterprise, USS Wasp a USS Hornet. Príchod týchto lietadiel do služby znamenal oproti dovtedy používaným dvojplošníkom výrazný kvalitatívny skok. Na druhej strane viedol náročný výcvik k silnejšiemu opotrebovaniu lietadiel a prevádzkové havárie výrazne znížili ich počet (koncom roku 1938 až na 100 kusov), čo viedlo k tomu, že americké námorníctvo priobjednalo výrobu ďalších 15 kusov.
Začiatok vojny
Už na počiatku druhej svetovej vojny sa ukazovalo, že stroj je technicky prekonaný, ale jeho nástupca Grumman TBF Avenger ešte nebol zaradený do služby. Devastator bol proti moderným strojom pomalý, neohrabaný, so slabou výzbrojou a zraniteľný vďaka absencii pancierovej ochrany. Nízka rýchlosť s podveseným torpédom z neho robila ľahký cieľ stíhačov a protilietadlových diel.
Na začiatku vojny bolo na siedmich lietadlových lodiach celkom 69 Devastatorov. Prvým bojovým nasadením Devastatorov bolo dňa 1. februára 1942 bombardovanie atolu Kwajalein lietadlami eskadry VT-6 z lietadlovej lode Enterprise a atolu Jaluit (obidva sú súčasťou Marshallových ostrovov) lietadlami jednotky VT-5 z paluby lietadlovej lode Yorktown.
Ďalšou akciou bolo 24. februára 1942 bombardovanie Japoncami obsadeného atolu Wake lietadlami jednotky VT-6 z lode Enterprise a potom 4. apríla bombardovaním ostrova Minami Torišima. Dňa 10. apríla 1942 sa Devastatory letky VT-5 a VT-2 z lietadlových lodí Yorktown a Lexington zúčastnili veľkého náletu na Novú Guineu. Pri útoku, ktorého cieľom bolo zničiť tu zakotvené japonské plavidlá a zariadenie základní Lae a Salamaua, zvrhli lietadlá TBD celkom 23 torpéd, z ktorých však väčšina zlyhala.
Bitka v Koralovom mori
náhľad|vpravo|TBD-1 Devastator krátko po štarte z paluby lietadlovej lode USS Yorktown, apríl 1942
Dôležitou epizódou v nasadení lietadiel TBD bola bitka v Koralovom mori, v ktorej sa Devastatory podieľali na potopení japonskej ľahkej lietadlovej lode Shóhó.
Predzvesťou samotnej bitky bolo dňa 3. mája 1942 obsadenie ostrova Tulagi japonským výsadkom. Američania druhého dňa zareagovali náletom lietadiel z lietadlovej lode Yorktown (28 SBD Dauntless a 11 TBD Devastator v prvej vlne a 27 Dauntless a 11 Devastator v druhej vlne), ktoré vyradili japonský torpédoborec, mínolovku, niekoľko výsadkových člnov a dva hydroplány Kawaniši H6K Mavis. Celkovo však účinok náletu nesplnil očakávania.
Počas samotnej bitky tvorili Devastatory jednotiek VT-2 a VT-5 súčasť amerického zväzu 93 lietadiel, ktorý 7. mája smeroval proti myslenej pozícii japonského hlavného zväzu a pritom náhodou objavili iný zväz, ktorého súčasťou bola aj ľahká lietadlová loď Shóhó. Tú zasiahlo a potopilo celkom 13 bômb a sedem torpéd. Nasledujúceho dňa sa americkým lietadlám podarilo ešte poškodiť lietadlovú loď Shokaku, lietadlá TBD však svojimi torpédami nedosiahli žiadneho zásahu. Naopak americké námorníctvo v bojoch stratilo lietadlovú loď USS Lexington, s ktorou ku dnu kleslo aj 12 lietadiel TBD.
Bitka o Midway
náhľad|vpravo|TBD-1 Devastator eskadry VT-8, štartuje dňa 4. júna 1942, počas [[Bitka o Midway|bitky o Midway, z paluby lietadlovej lode USS Hornet. Lietadlo pilotuje veliteľ letky John C. Waldron]] náhľad|vpravo|Lietadlá TBD-1 jednotky VT-6 na lietadlovej lodi USS Enterprise počas bitky o Midway, 4. jún 1942
Pri Midway vzlietlo 4. júna 1942 z lodí Hornet, Enterprise a Yorktown celkom 41 týchto strojov, aby napadli japonskú flotilu. Pred útokom stratili kontakt so svojím stíhacím sprievodom a zaútočili bez ich ochrany. Pred zvrhnutím torpéda muselo lietadlo dlho letieť pomaly a nízko nad hladinou, čo z neho robilo ľahký cieľ.
Najprv zaútočilo 15 lietadiel TBD jednotky VT-8 pod velením Lt. Cdr. Johna C. Waldronda. Všetky lietadlá boli pri útoku zostrelené a z celej jednotky prežil iba pilot George Gay, ktorý dokázal so svojím lietadlom núdzovo pristáť na hladine. Ako druhá zaútočila letka VT-6, ktorej velil Lt. Cdr. Eugene E. Lindsey. Štrnásť Devastatorov VT-6 napadlo lietadlovú loď Kaga, pričom desať lietadiel bolo pri útoku zostrelených a nepodarilo sa ani dosiahnuť úspešného zásahu. Ako posledná zaútočila letka VT-5, ktorá ako jediná mala sprievod šiestich stíhacích lietadiel F4F Wildcat. Dvanásť lietadiel nedosiahlo žiadneho zásahu, naopak deväť z nich bolo zostrelených a jedno muselo núdzovo pristáť na morskú hladinu pri materskej lodi.
Zo 41 vtedy nasadených lietadiel bolo počas útoku stratených plných 35, pričom sa im nepodarilo dosiahnuť ani jeden zásah. Uvádza sa však, že ich útok nebol márny, pretože donútil japonských stíhačov klesnúť a spotrebovať väčšinu munície, čo umožnilo strmhlavým bombardérom SBD Dauntless zasiahnuť japonské lietadlové lode pri doplňovaní paliva a prezbrojovaní novej útočnej vlny, keď bolo najviac zraniteľné.
Poslednou účasťou lietadiel TBD v bitke bola 6. júna 1942 účasť troch strojov jednotky VT-6 na nálete, ktorý potopil ťažký krížnik Mikuma a ťažko poškodil jeho sesterskú loď Mogami.
Iné bojiská
Menšie množstvo Devastatorov operovalo aj mimo oblasť pacifického bojiska. Lietadlová loď USS Ranger ich používala predovšetkým k protiponorkovému hliadkovaniu v oblasti Karibiku a lietadlová loď USS Wasp s nimi operovala v Atlantiku.
Záver služby
náhľad|vpravo|TBD-1 Devastator jednotky VT-4 štartuje z lietadlovej lode USS Ranger v júli 1942 Po bitke o Midway boli zostávajúce Devastatory postupne vyradené z operačnej služby a prevedené k výcviku. V tejto role dosluhovali až do roku 1944.
Žiadne múzeum nemá typ vo svojich zbierkach. Pravdepodobne jediné dva známe zachrániteľné kusy sú stroje z lietadlovej lode Yorktown, ktoré núdzovo pristáli na dne lagúny atolu Jaluit na Marshallových ostrovoch. V súčasnosti sa uvažuje o vyzdvihnutí jedného z nich a jeho zaradení do zbierok Národného múzea námorného letectva v Pensacole.
TBD-1 Devastator
thumb|right|TBD-1 Devastator jednotky VT-8 na lietadlovej lodi USS Hornet, 15. máj 1942
4126 Mashu
4126 Mashu je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil Kin Endate, Kazurō Watanabe 19. januára 1988.
Alžbeta Tomášková
Alžbeta Tomášková (rod. Otiepková; * 9. marec 1929, Banská Bystrica) je slovenská bábkoherečka.
Steige
Steige je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Velký Vřešťov
Velký Vřešťov je mestečko v Česku v okrese Trutnov v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 223 obyvateľov, z toho 111 mužov a 112 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 38,7 roka, ženy 42,3 roka).
Ladislav Nižňanský
Ladislav Nižňanský (* 24. október 1917 Lutiše, Rakúsko-Uhorsko – † 23. december 2011 Mníchov, Nemecko) dôstojník česko-slovenskej, neskôr slovenskej armády. Počas druhej svetovej vojny sa zapojil do SNP, padol do nemeckého zajatia, kde aktívne kolaboroval s nacistami. Bol veliteľom slovenského oddielu nemeckej protipartizánskej jednotky Abwehrgruppe 218, známej ako Edelweiss. Je mu pripisovaná spoluzodpovednosť za vypálenie slovenských obcí Ostrý Grúň a Kľak. Po skončení vojny bol súdený za vojnové zločiny, ale pre nedostatok dôkazov bol zbavený obvinenia. Následne pracoval ako spolupracovník československej tajnej služby ŠtB, ktorá ho vyslala do Rakúska. Neskôr začal spolupracovať s americkou tajnou službou CIC, podľa viacerých predpokladov 2 roky pracoval pre oba tábory. Od roku 1954 pracoval pre rozhlasovú stanicu Slobodná Európa. V neprítomnosti v roku 1962 odsúdený v Československu za vojnové zločiny na trest smrti.
Život
Narodil sa v Lutiši ach dnes okres Žilina (toho času obvod Čadca). V roku 1938 ukončil štúdium na Vojenskej akadémii v Hraniciach na Morave a získal hodnosť poručík. Slúžil v Slovenskej armáde ako dôstojník delostrelectva. Účastník ťaženia proti Poľsku (1939) a na východnom fronte (1941 – 1942). Za činnosť na východnom fronte vyznamenaný nemeckým Železným krížom II. triedy. V hodnosti stotník (kapitán) sa stal náčelníkom štábu povstaleckých jednotiek v Žiline a podieľal sa na organizácii povstania v Žilinskej posádke. Žilinské povstalecké jednotky pod vedením majora J. Dobrovodského začali klásť odpor prenikajúcim nemeckých vojskám ako prvá povstalecká jednotka. Za bojové úspechy bol povýšený do hodnosti štábneho kapitána. Medzi jeho blízkych spolupracovníkov v tomto období patril aj stotník T. Šlajchart, ktorý ho hodnotil ako veľmi dobrého dôstojníka.
Po ústupe povstalcov do hôr bol 10. novembra 1944 medzi Čiernym Balogom a Hriňovou zajatý nemeckými jednotkami. Po vypočúvaní nebol zaradený medzi zajatcov ale do novoformovaných oddielov Slovenskej pracovnej služby. 15. decembra 1944 prebral po Martinovi Kaniokovi funkciu veliteľa slovenského oddielu Abwehrgruppe 218 „Edelweiss“. Jeho predchodca bol veliteľom oddielu E. von Thun-Hohensteinom uznaný za nevhodného pre vedenie protipartizánskych akcií. Samotný slovenský oddiel bol tvorený 130 mužmi a ich úlohou bol špeciálny protipartizánsky boj. Vojakom boli ponechané pôvodné povstalecké uniformy a výzbroj, takže vyzerali ako oddiel partizánov. Okrem jednotky Edelweiss existovali aj ďalšie podobné oddiely, a to: SS-Jagdgruppe 232 Slowakei známa ako „Josef“ a oddiel „Schneewitchen“.
9. mája 1945 bol spolu s ďalšími príslušníkmi jednotky zajatý sovietskymi jednotkami. Vypočúvalo ho NKVD. V júli 1945 bol odovzdaný československým štátnym orgánom. Pravdepodobne vďaka svojej predošlej aktivite v odboji znovu nastúpil do armády, kde zastával funkciu náčelníka delostreleckého pluku v Košiciach. Už v tomto období začali prenikať informácie o jeho kolaborácii s nacistami. V januári 1946 bol zatknutý a vyšetrovaný, v dôsledku nedostatku dôkazov o jeho priamom podiele na vojnových zločinoch a predošlej aktivite v odboji bol v júni 1946 prepustený a pozbavený obžaloby.
Po vojne spolupracoval s československou tajnou službou ŠtB. V roku 1947 alebo 1948 odišiel do Rakúska, odkiaľ mal podávať informácie československej rozviedke. Ako utečenec pomáhal americkej službe CIC. V jednom desaťročí sa mu podarilo spáchať sériu vojnových zločinov a spolupracovať s tajnými službami troch štátov: Nemecka, Československa a USA.
Približne od roku 1954 začal spolupracovať s americkou tajnou službou. Je pravdepodobné, že 2 roky pracoval pre obe strany. Nižňanský pracoval od 1. februára 1954 do februára 1983 v československej redakcii amerického vysielania Rádia Slobodná Európa. Od roku 1957 žil v Mníchove v Západnom Nemecku. Pre rádio pracoval ako prekladateľ a analytik. Po odchode do dôchodku v roku 1983 žil v Mníchove. V roku 1996 získal nemecké občianstvo.
Potom, čo boli sovietskou stranou predložené nové materiály o činnosti Abwehrgruppe 218, bol Nižňanského prípad v neprítomnosti v roku 1962 riešený Okresným súdom v Banskej Bystrici. V procese zohralo úlohu aj svedectvo očitých svedkov, ktorí tvrdili, že sa osobne podieľal na zločinoch spáchaných v Kľaku a Ostrom Grúni. Bol odsúdený na trest smrti v neprítomnosti. Pre podozrenie z účasti na vojnových zločinoch ho krátko vyšetrovala aj americká strana, k obvineniu však nakoniec nedošlo. Začiatkom 21. storočia bola otázka potrestania vojnových zločinov znovu otvorená aj v Nemecku. Súd s Nižňanským sa začal v Mníchove 9. septembra 2004. 19. decembra 2005 ho tento súd pre nedostatok dôkazov zbavil viny po zmene výpovedí viacerých svedkov. Očití svedkovia, ktorí ho identifikovali pri predošlom súde v 60. rokoch však už neboli nažive.
Medzitým bol prípad znovu otvorený aj na Slovensku a v októbri 2006 mu Okresný súd Banská Bystrica zmiernil trest na doživotie.
Zomrel 21. decembra 2011 v Mníchove.
Gýmešský jarok
Gýmešský jarok je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Drienov v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1981 na rozlohe 20,62 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: NPR je vyhlásená na ochranu lesných spoločenstiev brezových dúbrav a oglejených bukových dúbrav v Košickej kotline na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Walter Sydney Adams
Walter Sydney Adams (* 20. december 1876, Kessab, Turecko – † 11. máj 1956, Pasadena, Kalifornia, USA) bol americký astronóm. Študoval spektrá hviezd, planét a medzihviezdnej hmoty. Je objaviteľom metódy určovania vzdialeností hviezd od planéty Zem na základe merania ich spektrálnych čiar.
Životopis
Bol riaditeľom observatória na hore Mount Wilson (1923-1946). Je známy predovšetkým svojim skúmaním spektrálnej charakteristiky hviezd: napríklad sa mu podarilo dokázať, že Síriov sprievodca je biely trpaslík; spolu s Theodore Dunhamom objavil vysokú koncentráciu oxidu uhličitého v atmosfére Venuše.
4127 Kyogoku
4127 Kyogoku je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil S. Ueda, H. Kaneda 25. januára 1988.
Prejav
Prejav môže byť:
Saint-Ouën-des-Toits
Saint-Ouën-des-Toits je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Ratková
Ratková je obec na Slovensku v okrese Revúca.
Saint-Ouën-des-Toits
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ratková
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1413 (Rathko), ale sídlo vzniklo pravdepodobne už polovici 13. storočia. V chotári sa od polovice 14. storočia vyvíjali ďalšie dve sídla, Forovo a Proša, ktoré ale v 15. a 16. storočí zanikli, kým Ratková sa rozvinula na remeselnícke a trhové stredisko. V roku 1564 sa tu vyrábalo železo, na čo slúžili 3 pece a 4 hámre. Po tureckej okupácii sa rozmohla remeselnícka výroba, ktorá sa rozvíjala v rámci niekoľkých cechov: garbiari, čižmári, pláteníci, valchári, súkeníci a iní. V roku 1800 mala obec 310 majstrov a 116 tovarišov. V 2. polovici 19. storočia sa Ratková stala sídlom slúžnovského okresu až do roku 1919. V 20. storočí väčšina obyvateľov pracovala v priemyselných závodoch v Jelšave a okolí a v poľnohospodárstve, od roku 1964 v štátnom majetku v Tornali.
Pamiatky
Vďaka dochovanej historickej urbanistickej štruktúre a súboru autenticky dochovanej meštianskej a ľudovej architektúry bolo centrum Ratkovej v roku 1994 vyhlásené za pamiatkovú zónu.
Saint-Ouën-des-Toits
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rosemaid
Rosemaid je hudobná skupina speváka Mira Šmajdu, ktorá vznikla v máji 2010. Potom, čo sa podarilo zostaviť konečnú podobu skupiny, začala koncertovať na Slovensku a v Česku.
Lykópeus
Lykópeus (Lykópeus) je v gréckej mytológii syn Agria z Kalydónu.
Lykópeus bol synom Agria, brata kalydónskeho kráľa Porthaóna a bratom Thersita, Onchésta, Prothoa, Keleutora a Melanippa. Keď na trón v Kalydóne po Porthaónovi nastúpil jeho syn Oineus, Lykópeus a jeho bratia ho zvrhli, uväznili a na trón dosadili svojho otca. Oinea ale po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil.
Podľa antického autora Apollodora z Atén sa tieto udalosti odohrali pred trójskou vojnou, zatiaľ čo iní autori uvádzajú, že Diomédes oslobodil Oinea po návrate z Tróje.
Port of Vancouver
Port of Vancouver bol názov najväčšieho námorného prístavu v Kanade, ktorý bol tretí najväčší na americkom severozápade a podľa objemu TEU kontajnerovej prepravy šiesty najväčší na západnom pobreží Severnej Ameriky.
V roku 2008 sa prístav zlúčil s Fraser River Port Authority a North Fraser Port Authority a vznikla tak nová spoločnosť Port Metro Vancouver.
Terminály
Prístav má 25 hlavných námorných terminálov:
Ekonomika
Prístav má 30 100 zamestnancov, ktorí pracujú v piatich sektoroch:
Najväčším sektorom je preprava tovaru po mori, zamestnáva 21 000 ľudí. Výletný a turistický sektor je druhý najväčší s 5 600 zamestnancami. Celkovo má prístav vo všetkých piatich sektoroch 69 200 zamestnancov (vrátane zamestnancov, čo v ňom pracujú na polovičný úväzok).
Prístav prispel sumou 1,8 miliardy dolárov priamo do kanadského HDP a 4,1 miliardami dolárov do kanadskej ekonomiky v roku 2004. Celkovo po zarátaní ďalších faktorov, dosiahla výška príspevku do HDP Kanady sumu 4 miliardy a do kanadskej ekonomiky 8,9 miliárd dolárov. Ekonomický dosah prístavu sa rozširuje do celej západnej Kanady, aj za hranice, keď väčšina exportu, ktorý prejde cez prístav je z oblastí mimo regionálny okres Metro Vancouver a väčšina importovaného tovaru je pre trhy ležiace za oblasťou Lower Mainland.
Port of Vancouver je domovským prístavom pre výletné lode na trase Vancouver - Aljaška (Vancouver-Alaska cruise), ktoré v období od mája do septembra prepravia každý rok milión cestujúcich na 300 výletných plavbách. Prístav má dva terminály pre výletné lode: Canada Place a Ballantyne. V roku 2006 u nich kotvilo 28 rôznych výletných lodí a trajektov.
Rozširovanie kontajnerového terminálu
thumb|Kontajnerový terminál Štúdie naznačujú, že objem kontajnerovej prepravy na západnom pobreží Severnej Ameriky sa v priebehu nasledujúcich 20 rokov strojnásobí. Prístav má tak možnosť zvýšiť svoj objem kontajnerovej prepravy na 7 miliónov TEU v roku 2020. Aby sa tak stalo, je nutné rozšíriť kapacitu kontajnerového terminálu. Podľa správy prístavu bude nutné:
Dejiny prístavu
thumb|Oblasť prístavu a centra mesta - downtownu v roku 1929. Bodkované čiary sú trasy [[Kompa|kompy, ktorá zaisťovala prepravu cestujúcich z Vancouveru do okresu West Vancouver, mesta North Vancouver, fjordu Indian Arm, úžiny Howe Sound a do ďalších miest v oblasti.]] Po otvorení Panamského prieplavu v roku 1914 mohol začať námorný prístav vo Vancouveri merať svoje sily s významnejšími medzinárodnými prístavmi, využívanými pre celosvetový obchod. Počas 20. rokov 20. storočia vláda provincie Britská Kolumbia úspešne bojovala za zrušenie prepravných daní, ktoré diskriminovali nákladnú prepravu vlakom cez hory, čo dalo Gerrymu McGeerovi (v tom čase mladému právnikovi, ktorý sa venoval tomuto prípadu a budúcemu starostovi Vancouveru a kanadskému senátorovi) povesť "muža, ktorý zarovnal Skalisté hory". Dôsledkom zmeny legislatívy bolo, že pšenica z prérií smerovala na západ, namiesto toho, aby bola posielaná do prístavov na východnom pobreží.
Federálna vláda začiatkom 20. rokov ustanovila funkciu náčelníka prístavnej polície (predchodcu správy prístavu). Po dokončení prístavného móla Ballantyne v roku 1923 sa prístav stal technologicky najvyspelejším prístavom v celom Britskom impériu. Kanadská pacifická železnica, vývozcovia dreva a ďalšie spoločnosti sídliace na pobreží sa po skončení prvej svetovej vojny spojili a založili Federáciu námorných prepravcov Britskej Kolumbie (Shipping Federation of British Columbia), zamestnaneckú organizáciu, ktorá mala riadiť a koordinovať pracovné vzťahy na stále rušnejšom pobreží. Federácia bojovala proti založeniu odborov, porazila sériu štrajkov a rozbila odbory až do vzniku Medzinárodnej odborovej organizácie vykladačov tovaru a pracovníkov skladísk (International Longshore and Warehouse Union) (ILWU), ktorá bola založená po skončení druhej svetovej vojny.
V 30. rokoch sa komerčná preprava tovaru cez prístav stala najväčším sektorom vancouverskej ekonomiky.
1. januára 2008 sa prístav Port of Vancouver oficiálne zlúčil s dvomi ďalšími prístavmi a vznikla tak nová organizácia - Port Metro Vancouver.
Používanie nástroja (antropogénia)
Používanie nástroja (antropogénia) je činnosť, pri ktorej živočích (nielen človek) aktívne manipuluje predmetom alebo predmetmi vonkajšieho prostredia na dosiahnutie svojho cieľa, ktorý by bol inak neuskutočniteľný alebo by vyžadoval vyššiu námahu.
Michael Huffman z kjótskej univerzity v roku 1992 sledoval šimpanziu samicu, ako odlomila zo stromu dlhú vetvu a rukami a zubami z nej otrhala lístie. Potom palicu uchopila do pravej ruky, strčila ju do diery v strome, vytiahla z neho veveričku a uchopila ju do ľavej ruky. Celá akcia jej trvala minútu. Huffman je toho názoru, že samica pravdepodobne zdokonalila svoju loveckú techniku, aby mohla konkurovať šimpanzím samcom. Usudzuje ďalej, že výjav, ktorý sledoval, by mohol podporiť teóriu, že pri vývoji ľudského rodu to bola žena, kto prvý začal používať nástroje.
Belcodène
Belcodène je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1791 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Materiálny proces
Materiálny proces je dynamická postupnosť rôznych stavov tej istej materiálnej veci alebo systému.
Aj múdry schybí
Aj múdry schybí bola zábavná televízna relácia, ktorú moderovali Elena Vacvalová a Oliver Andrásy. Pôvodne ju vysielala stanica VTV, v roku 1997 úspešný formát prevzala TV Markíza, ktorá reláciu vysielala až do júna 2010. Dôvodom zrušenia boli slabšie výsledky sledovanosti v reklamne dôležitej cieľovej skupine divákov (1254).
Inšpirovala sa ňou relácia českej televízie Prima Nikdo není dokonalý, ktorú uvádza Jiří Krampol.
Na Silvestra v roku 2012 začala Jednotka vysielať podobný formát s rovnakými moderátormi pod názvom Nikto nie je dokonalý.
Steinbourg
Steinbourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Polina
Polina je obec na Slovensku v okrese Revúca.
Steinbourg
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Polina
Polohopis
Obec leží v doline Západného Turca v Slovenskom krase.
Steinbourg
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polina
Časti obce
Helenka - Ilonhalma
Írska národná oslobodzovacia armáda
Írska národná oslobodzovacia armáda (,, skr. INLA) je írska republikánska socialistická polovojenská skupina. Vznikla v decembri 1974 počas "Problémov". Jej cieľom bolo ukončiť kontrolu britského štátu na severe Írska a vytvoriť socialistickú republiku zahŕňajúcu celý írsky ostrov.
INLA bola vytvorená bývalými členmi Oficiálnej IRA, ktorí nesúhlasili s prímerím, ktoré OIRA uzavrela. Spočiatku bola známa ako Ľudová oslobodzovacia armáda (PLA) a bola spojená s Írskou republikánskou socialistickou stranou (IRSP). INLA viedla ozbrojenú kampaň proti britskej armáde a Kráľovskej ulsterskej polícií (RUC) v Severnom Írsku. V menšej miere bola tiež aktívna v Írsku a v Spojenom kráľovstve. Medzi najznámejšie útoky INLA patrí Bombový útok v Ballykelly a vraždy Aireyho Neaveho a Billyho Wrighta. Avšak bola menši a menej aktívna ako hlavná republikánska polovojenská skupina Dočasná IRA. Tiž bola oslabená spormi a vnútorným napätím.
Po 24 ročnej ozbrojenej kampani INLA vyhlásila prímerie 22. augusta 1998. V auguste 1999 uviedla, že "Neexistuje žiaden politický alebo morálny argument na obnovenie ozbrojenej kampane". V októbri 2009 INLA formálne sľúbila, že svoje ciele bude riešiť mierovými politickými prostriedkami a začala vyraďovať svoje zbrane.
INLA je klasifikovaná ako teroristická organizácia v Spojenom kráľovstve a ako nelegálna organizácia v Írsku.
Miroslav Kľuch
Miroslav Kľuch (* 27. apríl 1969) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 3 zápasy, neskóroval.
Geografia
náhľad|Model [[Zeme s rozčlenením na jednotlivé vrstvy]] náhľad|Schéma prvkov [[Krajinná sféra|krajinnej sféry]]
Definujú ju dva základné princípy: priestorovosť a syntetickosť. Geografia objasňuje najmä pravidelnosti (alebo naopak jedinečnosti) rozmiestnenia kvalitatívne rôznych javov. Skúmajú sa prírodné územné celky („landšafty“) a človekom vytvorené priestorové jednotky: štáty, regióny, mestá a vidiecke obce. Ústredným bodom jej záujmu sú tiež prvky, štruktúry, komplexné vzťahy a procesy celosvetového geosystému. V rámci priestorovej analýzy sa geografia zaoberá pojmami ako vzdialenosť, smer, priestorové vzťahy, poloha, pohyb, interakcia a pod.
Geografia je veda na hraniciach medzi prírodnými, spoločenskými a technickými vedami. Zaraďuje sa medzi vedy o Zemi, tzv. geovedy.
Členenie
Geografia tvorí veľký jednotný systém geografických vied, ktorý je čoraz zložitejší. Rozčleniť súbor geografických vied je veľmi náročnou úlohou a vymedziť presné hranice medzi jej disciplínami takmer nemožné. Súbor geografických disciplín sa často označuje aj ako veľký vriaci kotol rôznych myšlienkových prúdov. Všeobecne sa prijíma dichotomické členenie na dve do istej miery protichodné disciplíny fyzickú geografiu a humánnu geografiu. Jednotlivé subdisciplíny z jednej či druhej strany však presahujú túto vyčlenenú hranicu či hranice s inými vednými disciplínami. Osobitné postavenie má regionálna geografia.
Fyzická geografia
Geomorfológia sa zaraďuje niekedy aj pod samostatné geologické disciplíny a napr. pedológia pod environmentálne.
Regionálna geografia
Regionálna geografia je výsledok zlúčenia fyzickogeografických a humánnogeografických poznatkov aplikovaných na región. Tvorí komplexnú geografiu.
Medzi vyššie uvedenými disciplínami neexistujú jednoznačné hranice.Takisto existuje veľké množstvo ďalších disciplín na rozhraní humánnej geografie a disciplín z oblasti spoločenských vied.
Ďalšie disciplíny
Priestorové plánovanie presahuje hranice medzi technickými, sociálnymi a prírodnými disciplínami. Plánovanie miest má blízko k urbanizmu a architektúre.
Metódy
V 60-tych rokoch minulého storočia (éra tzv. kvantitatívnej revolúcie) v geografii došlo k nárastu matematicko-štatistických metód, modelovania. Pomáhajú pri kvantitatívnom hodnotení skúmaných javov. Teória systémov preniká dnes do geografických analýz a syntéz, čím napomáha geografii exaktnejšie vysvetlovať vzájomné súvislosti javov v priestore.
S rozvojom informatiky v geografii vznikla nová disciplína, geoinformatika, ktorá dnes naopak preniká do iných geovied, napr. do geológie či environmentalistiky, v podobe geografických informačných systémov (GIS)
Dejiny
Dejiny geografie ako jednej z najstarších vied vôbec siahajú ďaleko do histórie ľudstva. Zatiaľ čo mapy boli vyrábané a používané niekoľko tisícročí skôr (doklady sú o ich používaní Sumermi) prvou kultúrou, ktorá sa podujala na systematické a vedecké skúmanie Zeme boli až starovekí Gréci, ktorí aktívne rozvíjali geografiu ako vedu. V starovekom Ríme sa pri objavovaní nových krajín rozvinuli najmä nové kartografické techniky.
Počas stredovekého úpadku vied v Európe boli významnými geografmi a kartografmi Arabi, ktorý nadviazali na staroveké poznatky.
Nasledujúc cesty Marca Pola v 13.storočí, sa v Európe opäť rozšíril záujem o geografiu. Veľké objavné cesty v 16-tom a 17-tom storočí zvýšili záujem o presné geografické údaje z preskúmaných oblastí a počas 18-teho storočia dochádza k etablovaniu sa geografie ako modernej vedy na európskych univerzitách.
V období 19-teho a hlavne od polovice 20-teho storočia dochádza v geografii k veľkému nárastu poznania ako aj k rozvoju teoreticko-metodologického aparátu. Počas tohto obdobia prešla geografia štyrmi významnými obdobiami: environmentálny determinizmus, regionálna geografia, kvantitatívna revolúcia a kritická geografia.
Súčasná geografia je veľmi veľkou a rozmanitou vednou disciplínou, ktorá čerpá poznatky takmer z každej oblasti ľudského poznania ako aj prispieva k nemu.
4128 UKSTU
4128 UKSTU je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil Robert McNaught 28. januára 1988.
Ján Krstiteľ Tombor
Ján Krstiteľ Tombor (* 7. január 1825, Žilina – † 30. január 1911, Djakovo) bol rímskokatolícky kňaz, spisovateľ a publicista.
Životopis
Študoval na lýceu v Nitre, teológiu v Banskej Bystrici (18431844), v gen. seminári v Pešti (18441845), v Djakove (Chorvátsko) (18461848). Pôsobil ako kazateľ na viacerých miestach v Chorvátsku, od 1860 katedrálny kazateľ v Djakove.
Činiteľ študentského hnutia v Banskej Bystrici a v Pešti. Člen Pohronského krúžku v Banskej Bystrici. Autor národne angažovaných článkov, vlasteneckých básní, próz a historických noviel vydaných v Chorvátsku i na Slovensku v časopise Sokol. Roku 1867 navštívil Slovensko, člen MS.
Hudobná terminológia
Hudobná terminológia je názvoslovie, používané pôvodne len v európskej hudbe, ktoré však neskôr preniklo do celého sveta, pretože predovšetkým v oblasti zápisu hudby je aplikovateľné na väčšinu hudobnej produkcie, či už etnickú alebo umelú. Pochádza pôvodne z latinčiny, ktorá bola dlho spojujúcim jazykom Európy. Prvé zápisy hudobných skladieb boli záznamy duchovné a omší sprevádzajúcich hudbu, kde latinčina bola dlho (až do polovice 20. storočia) liturgickou rečou. Vykonávali ju predovšetkým erudovaní mnísi, vytvárajúci kancionály. S rozvojom hudobného jazyka sa v období renesancie stala ďalšou a neskôr čo do počtu výrazov používanejšou rečou hudobnej terminológie taliančina, pretože v tomto pomerne dlhom období bolo Taliansko centrom vývoja európskej hudby.
Hudobná terminológia je komplexná zložka, týkajúca sa
Zápis hudobnej skladby
Záznam hudobnej skladby musí obsahovať deskripciu nasledujúcich atribútov hudobného jazyka. Patria k nim:
Príklady niektorých základných atribútov hudobného zápisu
Dynamika: Forte - fortissimo - nahlas - veľmi nahlas; Mezzoforte – stredne silno; Piano - pianissimo - potichu - veľmi potichu; Crescendo – zosilovať, Decrescendo, diminuendo – zoslabovať, atď.
Tempo: Pomalé tempá: Grave – ťažké a pomalé; Largo – zoširoka, zdĺhavo; Adagio-zvoľna, pohodlne; Lento – pomaly, rozvláčne, atď. Stredné tempá: Andante – krokom, ale nie zdĺhavo; Moderato – mierne rýchlejšie; Allegretto- trochu rýchlejšie Rýchle tempá: Allegro – rýchlo; 'Presto – veľmi rýchlo, Prestissimo'' – čo najrýchlejšie Zmeny tempa: Ritardando, ritennuto – spomaľovať; Accelerando, allargando - zrýchľovať
Popis techniky hry: Staccato – krátko, s trhom; Détaché – dlho; Sforzando - náraz, prudký akcent, atď.
Hudobný výraz: Attacamente – útočne; Feroce – ohnivo; Eccitante – vzrušene, atď.
4129 Richelen
4129 Richelen je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Robert McNaught 22. februára 1988.
Kostolík
Kostolík je osamelá veža uprostred Batizovskej doliny. Podľa geológov ide o tzv. nunatak - skalný útvar, ktorý kedysi osamelo čnel z ľadovca. Dávnejšie sa mu hovorilo „Kanceľ“.
Topografia
Kužeľovitá vyvýšenina v hornej časti Batizovskej doliny (Vyšná Batizovská roveň) oproti Batizovskej próbe, jednej z ciest, ktorá sa používa na zostup z Gerlachu. Nie je prepojený na okolité hrebene. Má dva vrcholy, vyšší je severný. Horolezecky sa okrem hrán využíva západná a juhovýchodná stena, obe asi 100 metrov
Názov
Štít má originálnu kužeľovitú formu. Pripomína gotický kostol. Vyniká v scenérii doliny, nie je napojený na hrebeň, oddelený je od neho len širokou a plytkou Pastrnákovou priehybou. Vyrastá priamo z Bazovskej doliny. náhľad|Tmavý Kostolík je vľavo, vzadu vidno [[Batizovské pleso.]]
Zaujímavosti
Je spojený s jednou z najznámejších tatranských tragédií, keď na ňom v 4. augusta 1933 zahynul popredný horolezec W. Stanislawski so spolulezcom Witoldom Wojnarom. Obaja horolezci a ich priateľ Justyn T. Wojsznis v ten deň vystúpili na Kačací štít novou cestou v severozápadnej stene. Po výstupe neboli veľmi unavení, a tak sa rozhodli vystúpiť ešte nezlezenou západnou stenou na Kostolík. Wojsznis mal zdravotné problémy, preto s nimi nešiel. Bol pod Sedlom pod Drúkom, keď zo stien Kostolíka počul padajúce skaly. O priateľov sa nebál, veď boli dobrí horolezci. Keď obaja horolezci večer neprišli na Chatu pri Popradskom plese, začali ich kamaráti hľadať. Našli ich pod komínom západnej steny. Oboch spájalo lano. Príčinou tragédie boli padajúce skaly. Presne o tri roky 4. augusta 1936 zdolali Stanislawskeho cestu traja poľskí horolezci Hana Pomorska, Dawid Milechman a Maciej Zajączkowski. Kostolík nie je horolezcami veľmi vyhľadávaný. Vedie naň viacero ciest. Ich zlezenie trvá približne pol hodinu.
Výstupy
Prví na ňom stáli 29. júla 1905 Janusz Chmielowski a Jęndrzej Marusarz Jarząbek, zakopanský goral, tesár, populárny horský vodca. Vystupovali z Pastrnákovej priehyby. Prvý zimný výstup urobili po rovnakej ceste 18. február a 1912 Julius Andreas Hefty a viedenský alpinista a maliar Siegfried Neumann.
Vítězná
Vítězná je obec v Česku v okrese Trutnov v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 373 obyvateľov, z toho 715 mužov a 658 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,8 roka, ženy 41,3 roka).
Berre-l’Étang
Berre-l’Étang je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 13853 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hrabkovské zlepence
Hrabkovské zlepence je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Hrabkov v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1989 na rozlohe 0,8719 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''V CHÚ vystupujú skalné útvary ako krajinársky pôsobivá dominanta. Odkrytý geologický profil má vysokú náučnú hodnotu pre poznanie stavby podložia Širockej brázdy.''
Webový zdroj
thumb|right|Ikona označujúca webový zdroj
Webový zdroj, inak nazývaný aj webový kanál (v angličtine web feed alebo news feed), je označenie pre dátový formát obsahujúci často aktualizované údaje z webových lokalít, napríklad spravodajské články, príspevky v blogoch, informácie o počasí, rebríčky, výsledky vyhľadávania a pod. Proces ktorým sa webový zdroj dostáva k užívateľovi, sa nazýva odoberanie, sústredenie niekoľkých takýchto zdrojov je známe ako agregácia, agregujúci softvér agregátor, v niektorých prípadoch RSS čítačka.
Špecifickým prípadom poskytovania a odoberania webového zdroja je syndikovaný zdroj. Syndikácia je poskytovanie informácií o údajoch alebo stránkach (článkoch) z rôznych webových lokalít v jednom webovom zdroji. Častým prípadom je syndikovanie výberových informácií na základe určeného kritéria.
Webové zdroje sú poskytované v niekoľkých formátoch, pôvodne HTML alebo XML dokumenty obsahujúce odkazy na webovú lokalitu alebo jej podsekcie, najnovšie sa používa rodina formátov RSS a Atom umožňujúcich syndikáciu aj iných informácií ako sú textové (obrázky, audio a video obsah, časové a geografické značky, ikony).
Biret
náhľad|biret ktorý vlastní kňaz Biret je liturgická pokrývka hlavy katolíckeho duchovenstva ako súčasť chórového odevu, ktorá sa vyvinula zo stredovekého baretu.
Beh na 100 metrov
Beh na 100 metrov je atletická disciplína.
Biret
Dnešný tvar biretu pochádza z 15. storočia. Nosenie biretov je pravdepodobne prevzaté zo života univerzít, v cirkvi je od 16. storočia symbolom uvedenia do úradu a duchovnej moci. Jeho nosenie bolo do roku 1971 povinné (pri vymedzených úkonoch ), v súčasnosti je dobrovoľné.
Beh na 100 metrov
Top 13 bežcov všetkých čias
''Stav k 11. septembru 2013''
Najlepšie časy histórie (muži)
''Stav k: 11. september 2013''
Top 10 bežkyň všetkých čias
''Stav k 11. septembru 2013''
Najlepšie časy histórie (ženy)
Stav k: 18.11.2020
Július Tomčáni
Július Tomčáni (de Tomcsány; * 8. november 1844, Olšany† 1923, Budapešť) bol lesnícky odborník.
Jeho otec bol Gustáv Tomčáni (de Tomcsány), matka Karolína rod. Werthmüllerová, manželka Gizela Fráterova.
Životopis
Študoval na lesníckom odbore Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici. V roku 18941905 riaditeľ štátnych lesov v Banskej Bystrici, od roku 1905 vedúci odboru štátnych lesov na Ministerstve pôdohospodárstva v Budapešti. Spoluautor súboru služobných inštrukcií pre obvod lesného riaditeľstva v Banskej Bystrici (1897) a Služobnej knihy banskobystrickej, banskoštiavnickej a kremnickej lesnej bratskej pokladnice (1900). Zaslúžil sa o skvalitnenie lesného hospodárenia, najmä v oblasti Poľany. Autor prác o dopravných systémoch a vývine lesníckej služby na Pohroní, spoluautor služobných inštrukcií a odborných článkov.
Videokamera
Videokamera alebo kamkordér je kamerové zariadenie na záznam pohyblivého obrazu so zvukom a jeho okamžité uloženie na záznamové médium vnútri kamery. Vzhľadom na to, že dôvodov na záznam obrazu a požiadavky na výsledný záznam je nepreberné množstvo, nemusí byť nevyhnutne splnená podmienka pre synchrónny záznam zvuku, alebo uloženie záznamu vnútri kamery. Takéto verzie videokamier sa ale označujú podľa danej konštrukcie skôr ako televízna kamera, webová kamera, bezpečnostná kamera a pod.
Videokamera sa teda všeobecne chápe ako samostatné a do veľkej miery funkčne nezávislé zariadenie (na batériu) na záznam obrazu a jeho prevod do elektronickej podoby, aj keď videokamerou sa v súčasnosti označuje aj obrazovo-zvukové záznamové zariadenie ako súčasť iného zariadenia (napr. mobilný telefón).
Videokamera funkčne vychádza priamo z konceptu filmovej kamery, avšak namiesto záznamu na filmový pás sa obraz sníma obrazovým snímačom.
Vývoj
thumb|Moderná poloprofesionálna kamera s vysokým rozlíšením [[High-definition television|HDTV, ktorú s obľubou používajú štúdiá]] Prvé videokamery sa vyvinuli ako zdokonalená verzia televíznych kamier. Tie boli zväčša veľmi veľké, neprenosné, umiestnené na stojane v štúdiu, závislé na externom zdroji napájania, a zaznamenaný obraz sa prenášal (a neskôr aj ukladal) v inej miestnosti na magnetické pásky. S postupom technologického vývoja a miniaturizácie bolo možné zostrojiť videokameru, ktorá bola do veľkej miery nezávislá ako napájaním, tak aj záznamom a prenositeľná jedným človekom.
S vývojom digitálnej techniky, nárastom rozlíšenia obrazu a zvyšovaním počtu zvukových kanálov aj optické médiá svojimi parametrami a výkonom nedostačovali. Dnes sa obraz ukladá už zväčša len na pevný disk, SSD alebo pamäťové karty. Obraz je zakódovaný do jedného z videoformátov (MPEG-2, MPEG-4, AVCHD, H.264 apod) a pomerne ľahko spracovateľný alebo zobraziteľný aj na osobnom počítači.
Bežné amatérske videokamery sú rozmerovo a užívateľsky veľmi nenáročné, vojdú sa poľahky aj do jednej ruky, ale nemôžu súperiť funkciami alebo kvalitou obrazu s profesionálnymi. Dôvodom je najmä veľkosť a kvalita použitej optickej sústavy, obrazového senzoru a samozrejme mozgu celej kamery - obrazového procesoru a záznamového média ako aj ďalších nevyhnutných častí, ktorých charakteristika a úroveň spracovania determinuje limity schopností a účel videokamery.
Vývoj v tejto oblasti napreduje rýchlym tempom, profesionálne štúdiové videokamery zvládajú záznam v ultravysokom rozlíšení (napr. 4096×2160 pixelov a viac, pri 24-120 obrázkoch za sekundu), pričom takýto videozáznam je nutný pre spracovanie v štúdiu, montáž rôznych špeciálnych efektov a pod. Až nakoniec je výsledné dielo prepracované na rozlíšenie a formát, ktoré sú domáce zariadenia spotrebnej elektronicky schopné prehrať a zobraziť - napr. FullHD rozlíšenie 1920x1080.
Saint-Ouën-des-Vallons
Saint-Ouën-des-Vallons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Používateľ
Poznámky
<references group="Poznámka"/>
Nick Schultz
Nick Schultz (* 25. august 1982, Strasbourg, Saskatchewan, Kanada) je bývalý kanadský hokejový obranca. Meria 183 cm a váži 84 kg (2006). 26. júna 2019 ho klub Philadelphia Flyers angažoval na pozícií trénera rozvoju hráčov.
Klubový hokej
Odohral 17 sezón v National Hockey League (NHL) za Minnesota Wild, Edmonton Oilers, Columbus Blue Jackets a Philadelphia Flyers, v ktorých odohral vyše 1000 zápasov.
Hrával juniorský hokej za Prince Albert Raiders vo Western Hockey League (WHL). Minnesota Wild ho draftovala v roku 2000 v druhom kole vstupného draftu NHL. Počas svojej nováčikovskej sezóny odohral Schultz 52 zápasov, v ktorých strelil 4 góly a pridal 6 asistencií. Po skončení sezóny Wild sa Schultz pripojil k Houston Aeros v Americkej hokejovej lige na play-off. 27. februára 2012 bol Schultz vymenený do klubu Edmontonu Oilers. V čase svojho odchodu bol druhý v poradí v počte odohratých zápasoch (743) odohraných za Minnesotu Wild.
Reprezentácia
Kanadu reprezentoval na juniorskej aj seniorskej úrovni. Reprezentačný tréner Marc Habscheid ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 55.
Live at Rome Olympic Stadium
Live at Rome Olympic Stadium je koncertný album a video anglickej rockovej skupiny Muse. Video aj album vyšli vo CD/DVD a Blu-ray formáte 29. novembra 2013. Dňa 5. novembra malo video divadelnú projekciu v dvadsiatich mestách celého sveta a nasledujúci deň bola projekcia na ďalších štyridsiatich miestach. Na albume je nahrávka koncertu kapely pred takmer 61 tisícovým publikom na rímskom Stadio Olimpico. Koncert bol patril k európskej časti turné The Unsustainable Tour, ktoré sa konalo v lete roku 2013.
John Couch Adams
John Couch Adams (* 5. jún 1819, Laneast, Spojené kráľovstvo – † 21. január 1892, Cambridge) bol britský matematik a astronóm.
Zaoberal sa pohybom nebeských telies, konkrétne napr. pohybom Mesiaca. Nezávisle od francúzskeho astronóma Le Verriera matematicky predpovedal existenciu neznámej planéty za obežnou dráhou Urána. Takisto sa zaoberal meteorickým rojom Leoníd a geomagnetizmom. Od roku 1859 pôsobil ako profesor astronómie a geometrie na Cambridgeskej univerzite. V roku 1861 sa stal riaditeľom observatória v Cambridge. Je po ňom pomenovaný mesačný kráter, planétka 1996 Adams a vonkajší prstenec Neptúna.
Maldivy
Maldivy (často nesprávne aj Maledivy), dlhý tvar Maldivská republika, je štát na rovnomennom súostroví južne od Indie.
Hlavným mestom je Male.
Geografia
Ostrovná republika v Indickom oceáne vzdialená 500 až 1 100 km na západ a juhozápad od južného mysu Indie. Tvorí ju 19 koralových atolov, v ktorých sa vyskytuje 1100 malých ostrovčekov s rozlohou menšou ako 5 km². Obývaných je približne 220. Maldivské ostrovy sa vinú od severu na juh v dĺžke asi 880 km pozdĺž 73° východnej dĺžky a zhruba, medzi rovníkom a ôsmym stupňom severnej šírky. Od súostrovia Lakadivy, ktoré administratívne patrí Indii, ich oddeľuje Prieliv ôsmeho stupňa.
Maldivy ležia na 2 600 km dlhom páse plytčín vybiehajúcom na západ a juhozápad od Indického polostrova do Indického oceánu. Spolu s nimi ležia v tomto páse súostrovie Lakadivy (na severe) a Čagoské ostrovy (na juhu). K hlavným skupinám atolov patria (od severu na juh) Tilamudati, Ma Faro, Severné Malosmadulu, Miladumadulu, Južné Malosmadulu, Fadiffolu, Kardiva, Male, Ari, Kolufuri, Mulaku, Kolumudulu, Haddummati, Suvadiva, Addu.
Povrch ostrovov je plochý a nikde nepresahuje výšku troch metrov. Ostrovné skupiny sú zoradené zväčša do oválu atolov. Zo strany od mora ich obklopuje takmer súvislý pás koralových útesov.