cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harrison Ford
Osobný život
Jeho záľubou je lietanie. Pilotuje lietadlo i helikoptéru, s ktorou v niekoľkých prípadoch podľa miestnych úradov osobne poskytol pomoc a v jednom prípade zachránil život turistovi postihnutému dehydratáciou. S helikoptérou 23. októbra 1999 tiež havaroval počas tréningového pristávacieho manévru a prevrátil ju. Jemu ani leteckému inštruktorovi sa nič nestalo. V súčasnosti je predsedom programu Young Eagle Asociácie experimentálneho lietania (Experimental Aircraft Association (EAA)). Túto funkciu prevzal po známom vojenskom pilotovi Charlesovi Yeagerovi.
Hudobníkovi Jimmymu Buffetovi pomáhal nahrávať práskanie biča (čo sa naučil počas natáčania Dobyvateľov stratenej archy) a tieto zvuky boli použité v skladbe Desperation Samba (Halloween in Tijuana).
Patrí k tým hollywoodskym hercom, ktorí úzkostlivo strážia svoje súkromie. Okrem propagačnej akcie k filmom sa v médiách objavuje len veľmi zriedkavo a dáva prednosť pobytu vo svojom dome vo Wyomingu. Za najsilnejšieho protivníka, ktorí narušuje jeho súkromie, považuje internet. .
Hoci nemá rád verejné prejavy, objavil sa raz pred podvýborom senátu USA pre podporu tibetského ľudu. Jeho zámerom bolo zabrániť Číne, aby získala doložku najvyšších výhod kvôli jej okupácii Tibetu. Výsledkom bolo, že mu Čínska ľudová republika do Tibetu zakázala vstup.
Aj keď obvykle nekomentuje politické udalosti, v roku 2003 v rozhovore pre španielske noviny odsúdil Vojnu v Iraku. Kritizoval šírenie strelných zbraní v USA, čo vyvolalo určitú kontroverziu vzhľadom na to, že vo väčšine filmov tieto zbrane sám používa. Prejavil tiež svoj nesúhlas s odvolaním kalifornského guvernéra Graya Davisa a varoval pred jeho nahradením republikánskym kandidátom, hercom Arnoldom Schwarzeneggerom, pričom prehlasoval, že to bude pre tento štát znamenať katastrofu.
Daewoo
thumb|Bývalé sídlo riaditeľstva Daewoo (dnes budova Soul Sukchweo) thumb|Daewoo Leganza, 1997
Daewoo, prípadne Daewoo Group (kór. 대우 – tä-u, originálna výslovnosť [tä-u], skomolená výslovnosť [dejvu] ) bol významný juhokórejský konglomerát. Doslovným významom názvu Daewoo je „veľký vesmír“, pričom ide o zloženinu slov veľký (dae) a časti mena zakladateľa (woo). Konglomerát bol založený bol 22. marca 1967 ako Daewoo Industrial a zanikol v roku 1999. Pred ázijskou finančnou krízou v roku 1998 to bol druhý najväčší juhokórejský konglomerát po Hyundai Group, za ním nasledovali LG Group a Samsung Group. Existovalo okolo 20 divízií, z ktorých niektoré prežili ako samostatné firmy.
Vieille-Église
Vieille-Église je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
OGame
Autorom hry je spoločnosť Gameforge Productions GmbH.
Vieille-Église
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
OGame
Základné informácie
Začínate s jednou planétou v určitej galaxii, v určitom systéme a na určitej planéte (napr. 1:111:1 alebo 2:222:2), na ktorej ešte nemáte nič postavené. Musíte vybudovať ťažobné komplexy aby ste mali z čoho stavať ďalšie budovy, alebo vesmírne lode. Keďže postavíte ťažobné komplexy, musíte myslieť aj na energiu pomocou ktorej by tieto komplexy ťažili. Na to nám poslúži solárna elektráreň, neskôr solárne satelity, poprípade fúzna elektráreň. Pomedzi tým ako staviate budovy potrebujete vyskúmať nejaké nové technológie. Na to vám poslúži výskumné laboratórium. Keď sa dostanete do fázy, že budete mať dosť surovín aj na výstavbu loďstva, mali by ste sa poobzerať po ďalšej planéte, ktorú kolonizujete pomocou kolonizačnej lode. Na základe pravidiel si môžete kolonizovať planéty podľa vývoja výskumu astrofyziky. Samozrejme vo vašom rozmachu vám budú brániť ostatní hráči, proti ktorým musíte bojovať, aby ste obránili svoje impérium.
Nová verzia hry
S novým vesmírom 5 (inak volaný aj Andromeda) prišla aj nová verzia hry.Od júna 2010 bola aplikovaná aj na ostatné (staršie) vesmíry.
Trần Đại Quang
Trần Đại Quang (* 12. október 1956 v okrese Kim Sơn, provincii Ninh Bình – † 21. september 2018) bol vietnamský štátnik a prezident Vietnamu. V rokoch 2011 – 2016 bol tajomníkom a neskôr od augusta 2011 do roku 2016 minister verejnej bezpečnosti Vietnamu. Dňa 2. apríla 2016 bol zvolený za prezidenta Vietnamu, ktorým bol až do jeho smrti v septembri 2018.
Celestín I.
Svätý Celestín I. (lat. Caelestinus Primus) (* ? Rím - † 27. júl 432, Rím) bol 43. rímskym pápežom (v období rokov 422 - 432).
Život
Z jeho mladosti nie sú o ňom žiadne správy. Iba to, že bol Riman a jeho otec sa volal Priscus. Vraví sa, že žil určitú dobu v Miláne so sv. Ambrózom. Prvá správa o ňom pochádza z dokumentu o Inocentovi I., kde sa spomína ako diakon. V roku 418 mu písal veľmi úctivo sv. Augustín. Nastúpil na pápežský stolec po Bonifácovi I. 10. septembra 422 (podľa Tillemonta, no Bollandists píše o 3. novembri) a zomrel 27. júla 432.
Napriek nepokojným časom vo vtedajšom Ríme, bol zvolený bez akejkoľvek opozície, ako sa dozvedáme z listu sv. Augustína, ktorý mu písal krátko po jeho zvolení, v ktorom ho prosí o pomoc pri vyriešení sporu s Antoniom, biskupom z Fessuly v Afrike. Ako sa zdá, medzi Celestínom a Augustínom existovalo silné priateľské puto. Po jeho smrti (430) napísal Celestín dlhý list biskupom v Galií, kde zakázal akékoľvek útoky na jeho pamiatku.
V posledných rokoch svojho pontifikátu bojoval proti nestoriánstvu na východe a autora tejto herézy, Nestoria exkomunikoval.
Viola Fischerová
Vyštudovala slavistiku na univerzitách v Brne a Prahe. V šesťdesiatych rokoch pracovala v literárnej redakcii Československého rozhlasu. V roku 1968 odišla so svojím budúcim manželom Pavlom Buksom (spisovateľom Karlom Michalom) do Švajčiarska, kde vyštudovala germanistiku a históriu na bazilejskej univerzite. Po smrti svojho manžela (1984) odišla do Nemecka. Tu pokračovala v spolupráci s rádiom Slobodná Európa a časopisom Svědectví. Od roku 1994 žila v Prahe. Do konca života odovzdávala svoje životné skúsenosti ako interpretom, tak začínajúcim nakladateľom.
GM Daewoo
right|thumb|Daewoo Espero, 1996
GM Daewoo (GM Daewoo Auto and Technology Company alebo GM DAT) bol štvrtý výrobca automobilov v Kórejskej republike, člen a súčasť General Motors Company.
GM Daewoo bolo premenované na GM Korea 11. Marca 2011.
Bohunice (okres Prachatice)
Bohunice je obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 45 obyvateľov, z toho 25 mužov a 20 žien, pričom priemerný vek v obci bol 53,0 roka (muži 54,2 roka, ženy 51,6 roka).
Cornas
Cornas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Cornas má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Cornas má 2256 obyvateľov (2009).
John W. Campbell
4
John Wood Campbell jr. pseudonymy Don A. Stuart, Karl van Campen a Arthur McCann (* 8. jún 1910, Newark, New Jersey, USA – † 11. júl 1971, Mountainside), bol americký spisovateľ sci-fi
Roku 1938 sa stal redaktorom časopisu Astounding Stories a v tejto úlohe najvýraznejšie ovplyvnil svetovú sci-fi literatúru. Od roku 1939 do 1943 vydával ešte časopis Unknown, ktorý bol zameraný na fantasy.
Niekedy po roku 1955 sa začal postupne orientovať smerom k scientologickej cirkvi.
Dagfinn Føllesdal
Dagfinn Føllesdal (* 22. jún 1932, Askim) je nórsky filozof, ktorý sa snaží o syntézu fenomenológie a analytickej filozofie. Föllesdal je žiakom Quina a dôkladný znalec Husserla.
Nicolas Ager
Nicolas Ager (tiež Agerius) (* 1568, Ittenheim, Francúzsko – 20. jún 1634, Štrasburg) bol francúzsky botanik.
Život
Nicolas Ager študoval v Bazileji, promoval v Štrasburgu, kde od roku 1618 pôsobil ako profesor medicíny a botaniky. Okrem iného sa zaoberal zoofytmi, otázkami výživy a psychickými chorobami. Je po ňom pomenovaná Paederota ageria.
Téby (Egypt)
Téby ( → alebo  /  → ; používané varianty prepisov   / Véset, Vaset, Weset / Wéset, Waset, Uast; alternatívne historické názvy: ,   /  /  , , , ; ; v Biblii: No ; ; ; je názov zaniknutého starovekého egyptského mesta, ktoré bolo s prestávkami od 11. dynastie hlavným sídelným a náboženským centrom ríše. Od 6. dynastie malo zároveň funkciu administratívneho centra 4. hornoegyptského kraja. Nachádzalo sa na území dnešných sídiel Luxor  a Karnak  a v ich okolí v Egyptskej arabskej republike, približne 800 km od pobrežia Stredozemného mora na brehoch rieky Níl.
Názov
Názov Téby je grécke označenie mesta s menom (alebo „Mesto žezla“), neskôr  a. Od konca Novej ríše boli Téby známe ako, pretože mesto bolo sídlom kultu Tébskej triády – božstiev Amona, Mut a Chonsa. Tento názov si našiel cestu aj do starozákonnej Knihy proroka Nahuma ako. Gréci ho prekladali ako, keďže egyptského Amona stotožňovali s gréckym Diom. K nemu pridávali atribút, kvôli rozlíšeniu od iných miest s rovnakým názvom v helénskom svete. Rimania tento názov preložili ako s totožným významom.
Lokalita
thumb|250px|Lepsiusova mapa Téb z polovice 19. storočia, do ktorej bola zanesená v tom čase známa staroveká architektúra. Mesto sa nachádzalo v 4. hornoegyptskom kraji, v mieste za začiatkom ohybu rieky Níl, ktorý sa stáča okolo skalného masívu smerom na východ. Tento masív, dvíhajúci sa na západnom brehu, tvoril počas existencie mesta neoddeliteľnú súčasť prostredia a poslúžil ako zdroj materiálu pre neho a jeho pohrebiská. Pred skalným bralom prebieha úzka rovná planina, ktorá hraničí s úrodným pásom západného brehu, kam sa každý rok vylievala rieka. Východný náplavový breh je širší. Za ním je mierne zvlnená púšť, prechádzajúca dostatočne ďaleko od mesta do reliéfu členeného množstvom suchých korýt príležitostných malých odtokov, ktoré ústia do údolia.
Predpokladá sa, že poloha bola jedným z hlavných činiteľov, vďaka ktorým mesto počas starovekých dejín získalo svoju povesť a dôležitosť. Nachádzalo sa blízko Núbie a na východ od neho sa v púšti vyskytovali bohaté nerastné ložiská a obchodné cesty. Väčšia časť mesta a hlavných chrámov sa nachádzala na východnom brehu. Dnes je v tomto mieste rieka široká okolo 1 km. Na západnom brehu sa nachádzali pohrebiská, menšia časť mesta, palác Amenhotepa III. a architektúra z ramessovského obdobia. V čase svojho najväčšieho rozkvetu mesto zaberalo plochu okolo 5 × 7 km.
Gordián III.
náhľad|Gordián III. Gordián III. alebo Gordian(us) III. (* 20. január 225 – † 11. február 244, Mezopotámia) bol rímsky cisár, synovec Gordiana II. a vnuk Gordiana I. Bojoval proti Gótom a Peržanom. Jeho osobný veliteľ gardy, rodený Arab Philippus, poštval vojsko k vzbure a dal ho zavraždiť.
Téby (Egypt)
Náboženské predstavy
Jeho najvyššou formou bolo spojenie so slnečným božstvom v podobe Amon-Rea, „kráľa bohov“. Spojením s jedným z najstarších božstiev Egypta bohom plodnosti Minom predstavoval Amon-Kamutefa. V širších náboženských predstavách mal za partnerku bohyňu Mut, božskú matku egyptského panovníka. S ňou mal syna Chonsa, boha Mesiaca. Spolu tvorili Tébsku triádu, uctievanú v tébskej oblasti a vo 4. hornoegyptskom kraji, ktorej bol zasvätený aj rozsiahli chrámový komplex v dnešnom Karnaku.
História
thumb|250px|Boh Montu na reliéfe v karnackom chráme.Najstarší archeologický materiál z tébskej oblasti pochádza zo stredného a mladšieho paleolitu (okolo 90 000–10 000 pred Kr.), keď bolo možné vďaka vlhkejšiemu podnebiu paleolitickým zberačom a lovcom obývať blízke saharské územia, ktoré sú dnes púšťou. V tomto období mali len veľmi zriedkavo svoje obydlia priamo v nílskom údolí. Z údolia, presnejšie z jeho okrajov, sú dnes známe kamenné nástroje, ktoré ale pravdepodobne boli na tieto miesta zanesené povrchovou vodou, ktorá stekala z okolitých plošín do údolia (napr. nálezisko pri dedine Tarif). Počas neolitu sa sídliska nachádzali už v údolí (tiež Tarif). Prítomný je aj materiál z neskorších známych kultúr obdobia Nagáda I a II (okolo 3700–3300 pred Kr.), a nasledujúcich historických období. Sú to obyčajne fragmenty keramiky a kamenných nádob.
Už počas ranodynastického obdobia miestni vládcovia presadzovali voči svojmu okoliu aktívnu a expanzívnu politiku, v čom pokračovali aj neskôr, najmä v konfrontáciách s votrelcami, rozkladajúcimi egyptskú ríšu. Na počiatku Starej ríše sa v priestore neskorších Téb nachádzalo nevýznamné malé sídlo „tretej kategórie“ a v tom čase nekonkurovalo významným ríšskym centrám, akým bol napr. Nechen (, dnes Kóm el-Ahmar). Pravdepodobne koncom 4. dynastie vzniklo na území Karnaku stredisko neupresneného náboženského kultu a od 6. dynastie v ňom sídlil správca kraja.
Ranodynastické obdobie a Stará ríša
Pravdepodobne z ranodynastického obdobia pochádzajú pozostatky malej kamennej svätyne s jednoduchým pravouhlým priestorom. Nachádzajú sa juhozápadne od neďalekého údolia Dér el-Bahrí, pod ruinou hlineného Horovho chrámu Mentuhotepa Sanchkareho (III.) z 11. dynastie. Ide o najstarší nájdený kultový objekt v oblasti Téb a najstarší nájdený kamenný chrám v Egypte. Je známy ako Thovtov vrch (podľa fragmentov vápencových sôch paviánov, ktoré sa tu našli).
Archeologické nálezy zo Starej ríše pred polovicou 5. dynastie takmer chýbajú. V lokalite Tarif na západnom brehu Nílu sa našli stopy po sídlisku z predynastického a ranodynastického obdobia, a pozostatky dvoch hlinených mastáb z 3. a 4. dynastie. Na východnom brehu bolo doteraz nemožné potvrdiť zaradenie materiálov z vrstiev, ktoré by teoreticky mohli pochádzať zo Starej ríše kvôli niekoľko tisícročnej intenzívnej stavebnej činnosti v oblasti. Do polovice 5. dynastie  (okolo 2 475 pred Kr.) sa kladú pozostatky niekoľkých zámožných pohrebných stavieb (mastáb z nepálených tehál a skalné hrobky), pravdepodobne správcov nomu (nomarchov) a ich blízkych podriadených, ktoré boli objavené. Ich počet dosiahol vrchol počas vlády Pepiho II. (okolo 2 250 pred Kr.). Nekropola zo Starej ríše sa nachádzala aj v lokalite el-Chocha.
Na území bývalého mesta Téb sa dodnes nezachovala žiadna stavba, ktorá by bola staršia ako pozostatky ústredného chrámu Amon-Reovho chrámového kompexu v Karnaku, ktoré pochádzajú zo Strednej ríše, z obdobia panovania Senusreta I. Našla sa len spodná časť sochy faraóna Niuserreho. Z dobových záznamov je však možné predpokladať, že už v tomto období sa na mieste karnackého chrámu nachádzali stavby zo Starej ríše, ktoré neskôr ustúpili stavebný aktivitám v mladšom období.
Prvé prechodné obdobie a Stredná ríša
V Prvom prechodnom období sa postavenie sídla upevnilo a spolu s blízkymi sídlami ležiacimi pri dnešnom Armante, Tóde a Nag el-Medamúd tvorili sídelnú štruktúru oblasti. Ešte počas vlád prvých panovníkov 11. dynastie, predkov Mentuhotepa Nebhepetreho (II.), pred zjednotením a začiatkom Strednej ríše, sa hranice sídla rozšírili a aglomerácia sa rozprestierala medzi Karnakom, Dér el-Bahrí, Luxorom a Medínit Habu. V tejto fáze ide o najstaršie pravidelne navrhnuté mesto staroveku. Takáto podoba vytvorila základ pre neskoršie hlavné mesto štátu. Z Prvého prechodného obdobia je relatívny dostatok informácii, v porovnaní s predchádzajúcim obdobím, pravdepodobne vďaka tomu, že Téby vyšli nakoniec zo súperenia so susednými regiónmi ako konečný víťaz a zjednotili ríšu pod svojou farbou. Našlo sa niekoľko textov na území Téb (napr. Tarif), ktoré podávajú historické súvislosti z pohľadu pisateľov.
Zo Strednej ríše z 11. dynastie pochádza známy terasový zádušný chrám Mentuhotepa Nebhepetreho v skalnom údolí pri dedine Dér el-Bahrí. Jeho ruiny a vzostupná cesta susedia s neskorším chrámom rovnakého typu kráľovnej Hatšepsut. Jeden kilometer južne sa nachádzajú stopy staveniska ďalšieho zádušného chrámu tohto typu, ktoré sa do konca 20. storočia pripisovali panovníkovi Mentuhotepovi Sanchkaremu (III.). Miesto má vyrovnaný terén, postavené základy vzostupnej cesty vedúcej južne od Šéch Abd el-Kurny k údoliu cez Ramesseum a vytesaný klenutý priestor hrobky v skalnom masíve. Až výskumy z konca minulého storočia priniesli informácie, podľa ktorých ide pravdepodobne o rozostavaný terasový chrám Amenemheta I., ktorý skoro po započatí prác stavenisko opustil. Severne neďaleko od pozostatkov sa nachádza už spomínaný Thovtov vrch.
Na začiatku 12. dynastie sa Amenemhet I. presťahoval z Téb na sever do Ictaueja. Tým prestali byť Téby sídelným mestom, ale nestratili zo svojej dôležitosti.
Druhé prechodné obdobie
Ku koncu 13. dynastie kráľovský dvor opustil Ictauej. V tom čase boli Téby hlavným administratívnym strediskom krajiny a existujú náznaky, podľa ktorých sa v tomto období väčší počet vysokých hodnostárov spolu s panovníkom vrátil naspäť do Téb. Návrat vládnucej vrstvy do mesta súvisel najskôr s od polovice 13. dynastie vzrastajúcou mocou cudzích azijských (syropalestínskych) vládcov, usídlených v Delte, v meste Avaris (dnes Tell el-Dabaa), ktorých dejiny poznajú pod menom Hyksósovia. Postupne si podrobili severné územia krajiny a postupovali na juh. Bolo len otázkou času, kedy preniknú na tébske územie, čo sa aj stalo pravdepodobne počas vlády tébskeho panovníka Ichernefereta Neferhotepa (16. dynastia). Otvorená vojna ale začala až medzi hyksóskym panovníkom Apopim a tébskym Sekenenrem Taom (17. dynastia). Víťazstvo Téb a znovuzjednotenie Egypta sa pripisuje jeho potomkovi faraónovi Ahmosemu Nebpehtiremu, ktorý svoje víťazstvo nad Hýksósmi dovŕšil až v 20. roku svojej vlády. Spätosť príslušníkov 17. dynastie s Tébami dokladá pohrebisko Dra Abú el-Naga, kde prebieha aj dnes archeologický výskum a uskutočňujú sa cenné objavy, napr. znovuobjavenie Pyramídy Nebucheperreho Antefa.
Nová ríša
Od začiatku Novej ríše a založenia 18. dynastie sa Téby stali opäť sídelným mestom a dosiahli svoj vrchol. Rozrastala sa s ním aj nekropola na západnom brehu rieky, ktorá bola jeho neoddeliteľnou súčasťou. Oblasť nekráľovských hrobov sa začínala na severe el-Tárifom a pokračovala na juh k Biban el-Harim, Dér el-Medine, Kurmet Murai a Wádí Kubbánet el-Kirúd, popri úpätiu skalného masívu. Medzi najstaršie hrobky v Tébach sa patria tie, ktoré sa nachádzajú na pohrebisku pri Šéch Abd el-Kurna. Z ostatných lokalít, používaných hlavne počas 18. dynastie je možné spomenúť okrem predchádzajúcej aj Dér el-Bahrí, el-Chócha a Dra Abú el-Naga. Okrem pohrebísk pre chudobných a elitu sa tu nachádzali kráľovské pohrebiská. Práve hroby, rovnako ako chrámy z tohto obdobia, patria medzi najbohatšie a najprepracovaniejšie „aké Egypt kedy videl“.
Od 11. dynastie bol v Tébach uctievaný ako hlavné božstvo mesta Amon, transcendentálny a tajuplný boh, ktorý sa stal v 18. dynastii štátnym bohom. Jeho kňažstvo získalo časom silné politické postavenie v štáte. Dokonca počas Tretieho prechodného obdobia vládli určitý čas z Téb Amonovi kňazi a konkurovali panovníkom 21. a 22. dynastie, vládnucim z Džanetu, príp. Per Bastu v Delte. Vďaka veľmi intenzívnej stavebnej činnosti, ktorá od 18. dynastie prebiehala v meste a jej okolí, sa v Tébach sústreďovali špičkoví remeselníci a umelci. Do tohto obdobia (presnejšie do obdobia vlády Thutmoseho I.) sa kladie vznik uzatvoreného sídliska umelcov a remeselníkov, ktorého pozostatky sa nachádzajú pri dnešnej Dér el-Medíne. Okolo dediny sa nachádza skupina príslušných pohrebísk z 18.–20. dynastie. Ďalší panovník 18. dynastie Amenhotep III. vybudoval novú kráľovskú rezidenciu blízko dnešnej Malkaty, v ktorej sa nachádzal okrem obytnej štvrte aj Amonov chrám.
Náboženský reformátor faraón Achnaton (Amenhotep IV.) preniesol svoje sídlo okolo roku 1343 pred Kr. do novovybudovaného mesta Achetatonu (dnes el-Amarna). V blízkosti Amon-Reovho chrámového okrsku dal postaviť niekoľko chrámov. Po jeho smrti sa však všetky reformy v ríši vrátili veľmi rýchlo do pôvodného stavu, vrátane umiestnenia kráľovského trónu. Podobne dopadli aj jeho chrámy v Tébach, ktoré ešte koncom 18. dynastie strhli jeho nástupcovia a materiál použili na stavbách svojich chrámov. Na konci 18. dynastie slúžilo Amonovi vo Vasete približne 81 300 kňazov a ďalších osôb, chrámy vlastnili okrem iného približne 421 400 kusov dobytka, 591 300 akrov polí, 433 záhrad a 83 člnov.
Od ramessovkého po gréckorímske obdobie
V 19. dynastii Téby opäť stratili výsadu sídelného mesta. To sa presunulo do Piramesse (dnes Tell el-Dabaa) vo východnej Delte. Zachovali si však postavenie náboženského centra ríše. Od 25. dynastie malo mesto rozsiahlu administratívnu autonómiu. Z tohto obdobia (25. a 26. dynastia) pochádzajú nekráľovské podzemné hrobové komplexy v lokalite El-Asasíf, južne pri vzostupnej ceste Hatšepsutinho zádušného chrámu, ktoré patria k najväčším nekráľovským hrobkám, aké kedy v Egypte vznikli. Nie len rozloha týchto členitých podzemných pohrebných priestorov, vytesaných do skál, ale aj ich výzdoba prekonáva väčšinu podobných objektov v Egypte. Ich majitelia boli spätí s vtedajšou kňazskou vládnucou vrstvou Téb a slúžili na dvoroch „božských Amonových manželiek“.
V roku 661 pred Kr. mesto pri dobývaní a následnom plienení vážne poškodili Asýrčania a v rokoch 207–186 pred Kr. protiptolemaiovské povstanie, po ktorom nasledoval postupný úpadok. Gréci nazývali západný breh „Memnóniou“ a v tomto období bol spravovaný z neďalekého Iunumoncu (, dnes Armant).
Význam
Téby boli hlavným sídelným mestom Egypta počas 11. dynastie a potom znova od 18. dynastie do čias Ramesseovcov (20. dynastia). Aj medzitým a potom to však bolo významné egyptské mesto. Za vlády Ramesseovcov mesto rozdelili na Východné Téby (vlastné mesto) a Západné Téby (nekropola). Za 22. a 23. dynastie boli sídlom vládnuceho Amonovho veľkňaza. Roku 725 pred Kr. Téby dobyl kušitský panovník Pianchi, zakladateľ 25. dynastie, a roku 661 pred Kr. Asýrčania. Za Ptolemaiovcov tu prebiehala intenzívna stavebná aktivita.
V meste stál Amonov chrám (ruiny v dnešnom Luxore), chrámový komplex Amon-Rea (ruiny v Karnaku), ktorý bol pravdepodobne najväčším chrámom na svete, a ďalšie chrámy na východnom brehu Nílu. Na západnom brehu sa nachádzala nekropola s kráľovskými zádušnými chrámami (Dér el-Bahrí, Ramesseum, Medínit Habu) a Údoliami kráľov a kráľovien.
Význam Téb v staroveku dokladá Homér v Iliade prostredníctvom Achilleovej reči Odyseovi, v ktorej odpovedá na Agamemnónovú ponuku kúpiť si ho. Spomína mesto, jeho bohatstvo a silu:
Súčasný egyptológ Dieter Arnold zhrňuje dôležitosť Téb pre dnešnú vedu takto:
Pozostatky
Atonov chrámový komplex (chrámový komplex Amenohotepa IV., Gem-pa-Aton – „Aton je nájdený“), ktorý stál východne od chrámového komplexu Amon-Rea, sa nezachoval. Bol použitý ako stavebný materiál pre neskoršiu výstavbu a zmizol takmer bez stopy. Z ďalších pozostatkov, ktoré sa našli, je zrejmé, že aj keď Achnaton budoval predovšetkým svoje nové sídelné mesto Achetaton, nezabúdal ani na Téby.
Zachované objekty
Zo staroveku sa dodnes zachovali pozostatky týchto hlavných objektov, ktoré boli kedysi súčasťou antických Téb:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínska Široká
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínska Široká v okrese Michalovce.
Ostrów Lubelski
Ostrów Lubelski je mesto v Poľsku v Lubelskom vojvodstve v okrese Powiat lubartowski v rovnomennej gmine.
Jonas Quinn
Tento článok sa týka televízneho seriálu Stargate SG-1.
Ostrów Lubelski
Žije tu 2224 obyvateľov (30.6.2007).
Jonas Quinn
Jonas Quinn je jedna z hlavných postáv v seriáli Stargate SG-1. Postavu vytvorili Brad Wright a Robert C. Cooper.
Piata séria
Jonas Quinn, ktorého postavu stvárnil Corin Nemec, sa objavil na konci 5. série Stargate SG-1. Geniálny vedec s veľkou schopnosťou učiť sa sa spolupodielal na vytvorení bomby zo vzácnej a jedinečnej suroviny – naquadrie. Nepovažoval za správne vytváranie bomby, no veril, že nie je iná možnosť, ako docieliť mier. Plukovník Jack O’Neill mu však ponúkol novú možnosť, využiť naquardiu na iné účely, napríklad na vytvorenie obranných štítov. Po tom, čo Jonas priniesol vzorku tejto suroviny do veliteľstva hviezdnej brány, sa stal na svojej planéte zradcom.
Pri testovaní účinkov naquadrie došlo k nešťastiu, ktoré spôsobilo masívny únik radiácie z laboratória. Jonas neurobil nič, len žasol nad odvahou Daniela Jacksona, ktorý zariadenie emitujúce radiáciu vypol, no sám dostal smrteľnú dávku radiácie. Jonas Quinn nadviazal na prácu a výskum Daniela Jacksona, ktorý zomiera v rovnakej epizóde (Meridian), v ktorej sa Jonas prvýkrát predstavuje. Snaží sa plnohodnotne Daniela nahradiť, a to z veľkej časti aj preto, že Dr. Jackson zachránil jeho planétu pred katastrofou. Opakovane tvrdil, že mal konať on, a smrteľná dávka rádioaktivity mala radšej zabiť jeho.
Šiesta séria
Počas šiestej série sa stal riadnym členom elitného tímu SG-1, a to napriek tomu, že nepochádzal zo Zeme. Jeho spojitosť s Teal’com, ďalšej postavy pôvodne z inej planéty, je rozoberaná počas celej série. Jonas sa stal obeťou pokusov Goa’ulda Nirrti, ktoré spôsobili vízie predpovedajúce budúcnosť na konci šiestej série. Jeho schopnosť učiť sa a komunikovať bola ukázaná v epizóde Frozen, kde dokázal komunikovať so ženou z roku Antikov. Pri predstavovaní tejto postavy sa taktiež ukazuje potreba byť dôležitý, niečim iným ako len hlavou. Aj keď sa fyzickou zručnosťou nemohol porovnávať s ostatnými členmi tímu, niekoľkokrát tým aj celú planétu zachránil.
Siedma séria
S tímom SG-1 sa lúči po návrate Daniela Jacksona, ktorého bolo možné nájsť vďaka jeho jazykovedným znalostiam. Pri útoku na na Anubisovu vesmírnu loď bol zajatý a Anubis sa dozvedel cenné informácie o jeho planéte. Chcel bojovať proti Goa’uldom a pomôcť poraziť ich, no nechtiac ich doviedol priamo na svoju rodnú planétu. Naposledy sa táto postava objavuje na konci 7. série, kde informuje o skazonosných účinkoch použitia bomby a snaží sa spolu s ďalšími členmi SG-1 a jedným Goa’uldom zachrániť planétu pred implóziou.
2. slovenská futbalová liga 2005/2006
2. slovenská futbalová liga 2005/06 bola v poradí 13. ročníkom druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Túto súťaž organizoval a riadil Slovenský futbalový zväz.
Nováčikom boli MŠK Rimavská Sobota, ktorá vypadla z Corgoň ligy a 2 víťazi 3. líg: FC Spartak Trnava B a FK LAFC Lučenec. Z 3. bratislavskej ligy neprejavil záujem o postup nikto. Z 3. ligy Východ víťaz Trio Tatra Nižná Myšľa nesplnil podmienky 2. ligy, nahradil ho 5. celok súťaže ŠK Odeva Lipany. Z baráže postúpilo 1. HFC Humenné. Pred sezónou sa FC Steel Trans Ličartovce presťahovali do Košíc a transformovali na MFK Košice. OFK Veľký Lapáš sa zlúčil s FC Nitra a štartoval ako FC Nitra B.
Víťazom sa stali MFK Košice, do Corgoň ligy však postúpili aj ŠK Slovan Bratislava a FC Senec. Do 3. líg vypadli posledné 4. celky ŠK Odeva Lipany, FC Spartak Trnava B, FC Družstevník Báč a FC Nitra B.
Od nového ročníka sa súťaž premenuje na 1. ligu
Široké
Široké je obec nachádzajúca sa na východnom úpätí pohoria Branisko v okrese Prešov. Obec je známa neďalekým tunelom Branisko, či motokrosovou traťou. Rodákmi zo Širokého sú spisovateľ Andrej Zábredský a otec Jaroslava Katriňáka motokrosový pretekár Ladislav Katriňák.
O obci
Chotár obce Široké leží na východných svahoch pohoria Branisko a v hornej časti údolia Veľkej Svinky v nadmorskej výške s rozsahom od 483 do 1170,5 m. Je súčasťou Šarišskej vrchoviny a jej podcelku Širockej brázdy. Obec Široké je v západnej časti okresu Prešov najľudnatejšia a najrozvinutejšia z hľadiska infraštruktúry a podnikateľských aktivít. V centre obce upútajú návštevníkov veľké budovy kultúrno-obchodného strediska a polyfunkčný objekt, v ktorom je umiestnené: zdravotné stredisko so všeobecným lekárom pre dospelých, lekárom pre deti a dorast, gynekológom a zubným lekárom, lekáreň, Základná umelecká škola v Širokom, rýchla zdravotná služba, obecné nájomné byty a garáže.
V zrekonštruovanom rímskokatolíckom farskom kostole sv. Mikuláša je zachovaný posmrtný epitaf z červeného mramoru biskupa Ladislava Širokayho – širockého rodáka, ktorý zomrel v roku 1487. V obci sa zachovali aj dvoje historické slnečné hodiny.
Dňa 20. novembra 1997 začali motoristi používať novopostavenú diaľnicu, poza obec, ktorá ústi do prvého diaľničného tunela na Slovensku – tunela Branisko. Ten bol do užívania slávnostne odovzdaný 29. júna 2003.
Okolie obce a hornatý terén pohoria Branisko poskytuje vhodné podmienky na pešiu turistiku, cykloturistiku a biatlonové trate. Novovybudovaný športový štadión podporuje rozvoj nielen futbalu. Obec sa môže pochváliť aj náročnou motokrosovou traťou, na ktorej sa konajú rôzne majstrovské preteky v motokrose.
Dejiny
Široké sa do prvého písomného záznamu dostalo 21. februára 1320, keď sa pred konventom v Spišskej Kapitule konalo dedičské delenie panstva Svinia s 22 dedinami aj samotami a hradom. Majetok zemepána Meršeho sa priamo prepisoval na vnukov Mikuláša, Petra, Merše mladšieho a Dominika z rodu Aba. Štyria bratia, synovia Benedikta si rozdelili medzi sebou celé dedičstvo tak, že každý dostal štvrtinu dediny Svinia a niekoľko okolitých dedín. V dokumente sa hovorí: „...ďalej Dominik prijíma štvrtú časť dediny Svinia, ktorá leží oproti súhvezdiu Veľkého voza a štvrtú časť pevnosti Šariš (Lipovce). Z vonkajších dedín dedinu Pank, dedinu Syroka, dedinu Laz (Šarišské Lužianky) a dediny Víťaz, Starý aj Nový“. Názov dediny sa bez podstatnej zmeny používa aj v neskorších listinách: Syroka 1320, Siroke 1773, Siroka 1785, Schiroka 1786 a Široké od roku 1920.
V roku 1454 dostávajú rodiny Frichy, Hedry a Berthoty potvrdenie na majetky v Širokom, Fričovciach, Hendrichovciach, Bertotovciach, Krížovanoch, Hrabkove, Ovčí, Víťaze a Pohlodove. Spoločný erb /Aba/ a zemiansku listinu získavajú rodiny Širokay, Frichy, Hedry a Berthoty v roku 1456. Rod Širokay zaniká, ale využívanie mena obce na priezvisko nezaniklo, dnes má tvar Širocký. Posledný známy potomok Ladislav Širokay bol pomocný egerský biskup, ako aj egerský kanoník a titulárny správca prepošstva v Myšli. Vieme tiež o ňom, že 25. októbra 1478 posvätil rozšírenú katedrálu sv. Martina v Spišskej Kapitule. Pamiatkou na neho je neskorogotický posmrtný epitaf z červeného mramoru z roku 1487, umiestnený pod chórom kostola.
Erb obce Široké
Erb obce schválilo obecné zastupiteľstvo 28. júna 1995.
Vlajka obce Široké
Vlajka obce Široké vychádza z farieb obecného erbu a pozostáva z farieb červená, biela, žltá a modrá. Pomer strán je 2:3 a je ukončené zástrihmi siahajúcimi do jednej tretiny dĺžky listu vlajky. Vlajku obce chválilo obecné zastupiteľstvo 28. júna 1995.
Pečať obce Široké
Pečať obce tvorí erb obce s kruhopísom: „OBEC ŠIROKÉ"
Farnosť Široké
Prvý gotický kostol v Širokom bol postavený už v 14. storočí. Bola to prvá kamenná stavba na území obce, z ktorej sa zachovala krypta pod podlahou dnešného kostola. Po požiari kostola v roku 1773 ho nahradil nový jednoloďový neskorobarokový, ktorý vo svojej podobe slúžil Širočanom až do roku 1941. V rokoch 1941 až 1943 bol tento kostol okrem chóru a veže úplne zbúraný.
Vybudoval sa nový v poradí už tretí kostol. Po bokoch hlavnej lode boli pristavené dve vypuklé bočné lode a vybudovalo sa aj úplne nové sanktuárium. Vnútrajšok kostola dostal dnešnú podobu. V roku 1967 bola na kostole vymenená baroková veža za osemihlanovú, ktorá je oproti starej veži o 3 m vyššia. O desať rokov neskôr, v roku 1977 došlo k zakúpeniu nového organa. Odvodnenie a nová hladká vonkajšia omietka bola daná v roku 1981 a v roku 1986 sa kúpil nový zvon a umieráčik. V roku 1990 boli premaľované vnútorné maľby a v roku 1994 bola položená medená krytina kostola. V roku 2001 bolo zavedené plynové vykurovanie, vymenené okná po oboch stranách bočných lodí i za hlavným oltárom a zateplil sa strop kostola minerálnou vatou a takýto stav trvá po súčasnosť.
'''Rímskokatolícky kostol sv. Mikuláša v Širokom''' bol naposledy zrekonštruovaný v r. 2005 –2007, slávnostná konsekrácia kostola sa uskutočnila 14. októbra 2007. Vo farnosti účinkuje aj Zbor sv. Valentína pod vedením Mgr. Juliany Mihaľovej.
Školstvo
Nová moderná Materská škola v Širokom bola postavená na náklady Obce Široké, ktorá ju aj prevádzkuje. Slávnostne odovzdaná do užívania bola v roku 2001. Riaditeľkou MŠ je Silvia Belaníková. Škôlka má štyri triedy a navštevujú ju deti od 2,5 – 6 rokov. Deti majú možnosť stravovať sa v spoločnej jedálni. Súčasťou areálu materskej škôlky je aj rozsiahla školská záhrada s preliezkami.
Motokros v Širokom
Prvopočiatky motokrosu v Širokom siahajú do 50-tych rokov, keď vtedajší chlapci skúšali jazdiť na motorkách nie len na cestách, ale aj v teréne. Najznámejší jazdec z tohto obdobia bol širocký rodák, už nebohý viacnásobný majster Slovenska Ladislav Katriňák, otec známeho slovenského motokrosového reprezentanta Jaroslava Katriňáka. No v skutočnosti sa dá hovoriť o motokrose až v 70-tych rokoch, a to v spojení s menami ako Eduard Petrovský, Jozef Pribula, Jozef Čuchran, Tomáš Čech, Anton Šofranko a Jozef Drozda. Jozef Drozda bol majster ČSSR v rámci armádnych klubov, v polovici 80-tych rokov ako československý reprezentant, ktorý reprezentoval ČSSR na Majstrovstvách sveta v motokrose a na známych 6 dňových MS v enduro. Prvé skutočné motokrosové preteky sa v Širokom uskutočnili v roku 1986. Po niekoľkoročnej odmlke sa motokrosové preteky v Širokom opäť obnovili a to v rokoch 1996 - 2002. Po opätovnej prestávke sa opäť obnovili v roku 2007, kedy sa konal nultý ročník COUNTRYCROSSU. Odvtedy sa v Širokom každoročne preteká.
V roku 2009 vznikol CROSS TEAM Široké. Predsedom je Peter Foriš a ďalší, ktorí sa starajú o jeho fungovanie sú: Štefan Baran a Marián Čarný. Jazdci tímu sú: Marián Čarný, Ľuboš Baran, Patrik Marušák. V roku 2009 sa podarilo zorganizovať dvoje pretekov, a to v auguste – Východoslovenský pohár a v októbri – Celoslovenské finále slovenského pohára. V r.2010 sa konali majstrovstvá SR v motokrosových pretekoch motocyklov jednotlivcov pre triedy MX1, MX2 a MX4, MX1 B, MX2B. Boli zaradené aj preteky MACEC CUPU v triedach MX1 a MX2. Jazdci zo Širokého v triedach MX1 - Marián Čarný sa umiestnil na 6. mieste a Ľuboš Baran na 11. mieste.
Charles Stross
Charles David George "Charlie" Stross (* 18. október 1964, Leeds) je spisovateľ žijúci v Edinburghu v Škótsku. Jeho práce siahajú od science fiction cez horor k fantasy.
Stross býva niekedy považovaný za príslušníka novej generácie britských sci-fi autorov, ktorí sa špecializujú na tzv. „hard“, teda technologickú science-fiction a space opery. Medzi jeho súčasníkov patria Alastair Reynolds, Ken MacLeod a Liz Williamsová. Okrem iných kyberpunkových a postkyberpunkových autorov jeho zdrojmi inšpirácie sú Vernor Vinge, Neal Stephenson, William Gibson, a Bruce Sterling.
Životopis
Ako sám tvrdí, spisovateľom science-fiction sa chcel stať od svojich šiestich rokov. Svoju kariéru začal v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch publikovaním niekoľkých článkov ku hrám na hrdinov v časopise White Dwarf.
Jeho prvá publikovaná poviedka "The Boys" vyšla v Interzone v r. 1987. Prvý román Singularity Sky vydalo nakladateľstvo Ace Books v r. 2003 a bol nominovaný na cenu Hugo Award. Zbierka poviedok Toast: And Other Rusted Futures sa zjavila v r. 2002. V r. 2005 získal cenu Hugo za novelu "The Concrete Jungle". Román Accelerando vyhral v r. 2006 cenu Locus za najepší román, bol finalistom ceny Johna W. Campbella a bol v užšom výbere na cenu Hugo Award v kategórii za najlepší román. Román Glasshouse získal cenu Prometeus v r. 2007 a bol finalistom pre cenu Hugo. Najnovšie jeho novela Missile Gap získala cenu Locus za rok 2007 v kategórii najlepšia novela.
V auguste 2004 debutoval animovaný film Rogue Farm natočený na motívy jeho rovnomennej poviedky z r. 2003.
Séria Eschaton
„Post-singularitná space opera.“
Séria "Bob Howard - Laundry"
Táto séria kombinuje aspoekty science-fiction, hororu a špionážneho thrilleru.
Séria Merchant Princes
fantasy, oscilujúca medzi alternatívnou, modernou aj predindustriálnou Zemou. Prvé tri knihy kolektívne získali cenu Sidewise Award za alternatívnu históriu.
Karl Friedrich Göschel
Karl Friedrich Göschel (* 1781 – † 1861) bol nemecký filozof, predstaviteľ starohegelovstva.
Adopcionizmus
Adopcionizmus (iné názvy: adopcianizmus, dynamický monarchianizmus) je teologický názor, ktorý vychádza zo striktného monoteizmu.
Ježiš Kristus je adopcionistami považovaný za obyčajného človeka, ktorý bol pri svojom krste obdarený Duchom Svätým a adoptovaný za Božieho Syna. Ako biblický podklad pre toto tvrdenie slúžia pasáže z Mk 1,9-11 a Rím 1,3n.
Tento názor vyučoval okolo roku 190 v Ríme Theodotus z Byzancie a jeho žiak Artemon, ktorí tvrdili, že ich učenie je v súlade s apoštolskou tradíciou. Pápež Viktor I. Theodota exkomunikoval a Artemona vypovedal Hippolytus, ktorý tiež odsúdil jeho spisy.
Je pravdepodobné, že niektorú z neskorších podôb tohto učenia zastával Pavol zo Samosaty, ktorý opisoval Logos ako Boží rozum, čo ho viedlo k tomu, že označoval Logos za súpodstatný s Otcom (porov. homoúsios) a popisoval ho ako nevyhnutne preexistujúci. Antiochská synoda roku 268 túto náuku zakázala, rovnako tak ako použitie slova homoúsios, súpodstatný. Ako logické vyústenie dynamického monarchianizmu učil Pavol, že Duch Svätý nemá žiadnu vlastnú podstatu, ale je iba zjavením Otcovej milosti.
Španielsky adopcionizmus
Je náboženské (kresťanské) učenie toledského arcibiskupa Elipanda. Tvrdí, že Kristus je dvojaký syn – ľudský (Bohom len adoptovaný) a božský (pravý Boh). Odlišuje sa od prvotného adopcionizmu v tom, že adopciu vzťahuje výlučne k ľudskej podstate.
Ľubomír Závodný
Ľubomír Závodný (* 12. júl 1959, Nitra, Slovensko) je slovenský architekt.
Ultra (album)
Ultra je deviaty štúdiový album Depeche Mode, vydaný 15. apríla 1997. Táto nahrávka bola prvá odvtedy, ako skupinu opustil Alan Wilder, aby sa mohol viac zamerať na svoj sólový projekt Recoil. Dlhý čas, ktorý oddeľoval tento album od predchádzajúceho bol spôsobený neúspešným pokusom Davida Gahana o samovraždu a jeho následným liečením z drogovej závislosti. Hlavne tieto príčiny spôsobovali špekulácie, že je to už definitívny koniec Depeche Mode, tie sa však nepotvrdili. Namiesto toho napokon vyšiel album Ultra, ktorý dosiahol prvé miesta v anglických rebríčkoch a priniesol niekoľko obľúbených singlov.
Parczew
Parczew je mesto v Poľsku v Lubelskom vojvodstve v okrese Powiat parczewski v rovnomennej gmine.
Žije tu 10 254 obyvateľov (30. 6. 2007).
Atmosféra Jupitera
thumb|Pohyb atmosférických útvarov Jupitera
Peter Tomeček
Ing. Peter Tomeček (* 3. december 1961, Trnava) bol predsedom Trnavského samosprávneho kraja vo volebnom období 2001–2005.
Atmosféra Jupitera
Atmosféra Jupitera je plynný obal planéty Jupiter ohraničený zo spodnej strany jeho plášťom. Nakoľko Jupiter je joviálna planéta, nemá nijaký pevný povrch, len atmosféru, ktorej hustota a teplota smerom k stredu pomaly narastá a prechádza do plášťa.
Peter Tomeček
Je ženatý a má jedno dieťa.
Atmosféra Jupitera
Atmosféra Jupitera je tvorená predovšetkým vodíkom, héliom a malou prímesou uhlíka, kyslíka, dusíka, síry a fosforu. Jej hrúbka je podľa rôznych zdrojov až. Vonkajší pozorovateľ dokáže vidieť len jej horné vrstvy. Svojim chemickým zložením sa Jupiterova atmosféra podobá zloženiu hviezdnych atmosfér, ale z dôvodu oveľa nižšej teploty sú v nej zastúpené aj chemické zlúčeniny ako napríklad amoniak a vodná para. Rôzne farebné chemické zlúčeniny vytvárajú pestro sfarbené oblačné štruktúry. Najväčšími štruktúrami v Jupiterovej atmosfére sú svetlé zóny a tmavé pruhy (pásy), ktoré sa utvorili následkom búrlivej konvekcie a rýchlej rotácie planéty. Možno ich pozorovať zo Zeme aj malým ďalekohľadom podobne ako najväčší búrkový útvar v Jupiterovej atmosfére – Veľkú červenú škvrnu.
Peter Tomeček
Profesionálna kariéra
Počas vlády HZDS pracoval ako tajomník výkonného výboru Fondu národného majetku SR
Atmosféra Jupitera
Chemické zloženie
Okrem dominantného vodíka (87 % – 94 %) a hélia (6% – 12,8%) sa v atmosfére nachádzajú ďalšie zlúčeniny, často bohaté na vodík: NH3 (čpavok), CH4 (metán), C2H6 (etán), C2H2, H2O (voda), PH2, HNC.CO a GeH4. Mnohé z týchto látok sa vytvorili pod vplyvom ultrafialového žiarenia Slnka, elektrickými výbojmi, ale aj pri bombardovaní iónmi a elektrónmi z radiačných pásov Jupitera. Všetky tieto faktory rozbíjajú molekuly dominantných chemických zlúčenín – metánu a čpavku a vznikajú voľné radikály, ktoré reagujú za vzniku ďalších látok, napríklad etánu a acetylénu. Spektrografom však v atmosfére nebol zistený žiadny sírovodík, hoci sa predpokladalo, že Jupiterova atmosféra ho obsahuje veľa najmä v najvyšších vrstvách.
Vodík a hélium sú bezfarebné plyny, na sfarbení atmosféry sa preto podieľajú hlavne jej prímesi.
Chemické zloženie Jupiterovej atmosféry je pôvodné (prvotné). Pri teplotách okolo -140°C, ktoré panujú na vrcholkoch mrakov nedokázali vodík a hélium uniknúť do okolitého priestoru, ako sa to stalo napríklad v atmosfére Zeme.
Oblačnosť
left|thumb|[[Veľká červená škvrna a jej okolie zo sondy Voyager 1]] Oblaky na Jupiteri sú zložené z kryštalického amoniaku, hydrosulfidu amoniaku, a ľadu. Vrcholky najvyšších mrakov sú červené kvôli anorganickým polymérnym zlúčeninám fosforu, ktoré sa do nich dostávajú s výstupnými prúdmi. Pod nimi sú biele vrstvy, nižšie sú hnedé a najnižšie pozorovateľné oblasti majú modré sfarbenie. Rozdielne sfarbenie mrakov spôsobuje okrem rôznych farebných prímesí aj meniaca sa teplota. Smerom do hlbších vrstiev atmosféry postupne klesá množstvo slnečného žiarenia, ale zvyšuje sa teplota, pretože Jupiter má vlastný vnútorný zdroj tepla.
Pásy a zóny
Pod vplyvom rotácie Jupitera, ktorá má najvyššiu rýchlosť medzi planétami, sa oblaky sústreďujú do extrémne širokých pruhov celoplanetárneho charakteru. Siahajú do hĺbky asi. Najširší rovníkový pás je široký asi 15 000 až, čo je viac ako priemer Zeme. Pásy a zóny sa striedajú smerom k obom pólom, ale zhruba nad 50° severnej a južnej šírky sa táto štruktúra stráca. Polárne oblasti majú nevýraznú štruktúru podobnú slnečnej granulácii. Smerom k pólom klesá tiež rotačná rýchlosť jednotlivých pásových štruktúr, pretože Jupiter má diferenciálnu rotáciu.
V priebehu dní, týždňov až rokov sa pásy a zóny pomaly menia, ale ich základná štruktúra je z dlhodobého hľadiska stála. Štyri hlavné pruhy a päť zón je dlhodobo stabilných. Najkratšiu životnosť majú naopak tmavé a svetlé škvrny a prúžky, o niečo dlhšiu biele ovály. Najstabilnejšou a najväčšou štruktúrou je okrem pásiem Veľká červená škvrna (v angličtine Great Red Spot), oválny útvar v južnom tropickom pásme (podľa iného zdroja v južnom miernom páse ). Jej šírka je, dĺžka a okrem toho, že obieha planétu, tiež rotuje a to v prográdnom smere. Oblaky v nej vystupujú nad okolité mračná.
V júli 2009 sa v atmosfére Jupitera objavila nová tmavá škvrna. Na základe snímok infračerveného teleskopu na Mauna Kea sa predpokladá, že tento úkaz je následkom kozmickej zrážky Jupitera s iným telesom. Je možné, že ide o dopad kométy, podobný zrážke kométy Shoemaker-Levy 9 s Jupiterom v roku 1994.
Galileo JEP
thumb|Atmosférické puzdro Galileo JEP po oddelení od materskej sondy (umelecká predstava) Priame informácie z vnútra Jupiterovej atmosféry poskytla vedcom sonda Galileo JEP (Jupiter Entry Probe), ktorá priletela k Jupiteru ako súčasť materskej orbitálnej sondy Galileo. Táto malá sonda mala tvar kužeľa s najväčším priemerom a hmotnosť. Od svojej materskej sondy sa oddelila 13. júla 1995. 7. decembra toho istého roku potom vstúpila do atmosféry na súradniciach 6.57° s.š., 4.94° z.d.. Počas preletu jej vrchnými vrstvami ju chránil ablatívny tepelný štít z fenolovej živice, ktorý bol krátkodobo schopný vydržať teploty až 14 000 °C. V nižších vrstvách atmosféry sa otovrili stabilizačný padák a hlavný padák. Namerané údaje vysielalo toto zostupové puzdro na materskú orbitálnu sondu a tá ich predávala na Zem staniciam systému DSN (Deep Space Network).
O sedem rokov neskôr zanikla v atmosfére Jupitera aj materská orbitálna sonda. Bola do nej navedená zámerne na konci svojej činnosti.
Paul Alexandre
Paul Alexandre (* 20. júl 1838, Alençon, Francúzsko – 6. apríl 1883, Alençon) bol francúzsky botanik a mykológ.
Zaujímal sa predovšetkým o riasy, machy a huby. Claude Casimir Gillet vo svojej knihe Hymenomycètes de la France po ňom pomenoval niekoľko druhov húb (Locella alexandri, Paxillus alexandri).
Cerberus
Cerberus môže byť:
MAT 49
náhľad|MAT 49 MAT 49 je francúzsky kompaktný samopal, ktorý vyrábala firma Manufacture Nationale d'Armes de Tulle (MAT). Zbraň sa dobre hodila pre výsadkárov.
Používa náboje 9 × 19 mm Parabellum a zásobník na 20 alebo 32 nábojov. Zbraň bola používaná vietnamskými jednotkami ešte dlho po francúzskom odchode z Vietnamu, kým neboli vyčerpané zásoby munície 9 mm Parabellum. Okrem toho dochádzalo k úpravám zbrane, aby mohla používať sovietsky náboj 7,62 × 25 mm Tokarev.
Pre policajné jednotky bola vyrábaná špeciálna verzia pod označením MAT 49/54. Tá mala dlhšiu hlaveň a drevenú pažbu a tiež poskytovala možnosť jednotlivých výstrelov.
Aj keď je dnes štandardnou puškou francúzskych síl FAMAS, používajú MAT 49 naďalej policajné a vojenské jednotky.
Panteón
Panteón je:
Konkrétne príklady:
Pedro da Fonseca (filozof)
Petrus Fonseca alebo Pedro da Fonseca alebo Pedro de Fonseca (* 1528 – † 1599) bol portugalský filozof, jezuita, profesor na jezuitskom kolégiu v Coimbre, predstaviteľ reštaurácie scholastiky v 16. storočí.; nazývali ho portugalským Aristotelom.
Saint-Étienne-Vallée-Française
Saint-Étienne-Vallée-Française je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dobre založená relácia
Dobre založená relácia je taká binárna relácia (zvyčajne čiastočné usporiadanie) < na množine M, že neexistuje nekonečná postupnosť prvkov množiny M taká, že platí. V prípade, že < je čiastočné usporiadanie, možno povedať, že < je dobre založená relácia práve vtedy, keď neexistuje nekonečná klesajúca postupnosť na množine M s usporiadaním <.
Saint-Étienne-Vallée-Française
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dobre založená relácia
Množina M s dobre založenou reláciou < sa nazýva aj dobre založená množina. Príkladom dobre založenej množiny je napríklad množina \mathbb{N} prirodzených čísel so štandardným usporiadaním <, príkladom zle založenej množiny je napríklad množina \mathbb{Z} celých čísel s tým istým usporiadaním.
Mauna Kea
Mauna Kea (po havajsky doslova Biely vrch) je v súčasnosti neaktívny štítový vulkán na Havajských ostrovoch. Dosahuje výšku Je to najvyšší vrch Havajských ostrovov, hoci má len o  viac ako jej sused Mauna Loa. Je to najvyšsí vrch na Zemi, pretože jej základňa je pod hladinou mora, takže celková výška presahuje. Vďaka svojej výške je vrchol pokrytý ľadom, čo umožňuje sezónne lyžovanie.
Keďže je dobre prístupná (na vrchol vedie cesta), vrchol sa nachádza nad inverznou vrstvou (má vyše 300 bezoblačných nocí v roku) a nachádza sa v blízkosti rovníka (dobrá viditeľnosť južnej aj severnej oblohy), je to dobrá lokalita pre umiestnenie astronomických a atmosférických observatórií.
Je tvorená bazaltami. Vek sopky je asi milión rokov (pleistocén). Mauna Kea je považovaná za vyhasnutú sopku, posledná erupcia sa udiala asi pred 4600 rokmi. Vznik sopky súvisel s vývojom horúcej škvrny (havajská horúca škvrna), ktorá sa stále posúva a umožnila v severnom Tichom oceáne vznik celému reťazcu Havajských ostrovov.
Hrach
thumb|Mrazený hrášok thumb|Sterilizovaný hrášok vo flašiach thumb|Príprava hrášku Hrach (Pisum) je rod z čeľade bôbovité.