cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Invázia v Zálive svíň
Pozadie a príprava invázie
Celá akcia bola finančne veľmi dobre zabezpečená. Časť financií pochádzala nepriamo od americkej vlády (invázia stála amerických daňových poplatníkov asi 46 miliónov dolárov), časť zabezpečila skupina amerických kongresmanov a úradníkov v penzii, no napr. aj niektorí bohatí obchodníci, či dokonca mafia, ktorá po revolúcii prišla o veľké zisky z kasín v Havane. Len malú časť financií zabezpečili bohatí kubánsky exulanti, ktorý však boli oficiálne prezentovaní ako ústrední sponzori operácie. Jednotky kubánskych exulantov tak vďaka tomu mali k dispozícii veľké množstvo zbraní a vybavenia, vrátane protilietadlových diel, obrnených transportérov, niekoľko tankov typu M4 Sherman, či vyše 20 lietadiel typu B-26 Invader, ktoré boli vyradené z americkej armády. Kubánske sily mali v tom čase pomerne zastarané letectvo, ktoré obsahovalo niekoľko desiatok lietadiel typu B-26 Invader, Hawker Sea Fury a Lockheed T-33, všetky pochádzali ešte z čias Batistu. Ich pozemné vojsko však bolo vybavené pomerne dobre, keďže na začiatku roku 1961 dostali zo Sovietskeho zväzu rozsiahlu vojenskú pomoc vo forme tankov T-34, IS-2 a SU-100, ako aj množstva ťažkej delostreleckej techniky. right|thumb|[[Fidel Castro a Ernesto Che Guevara v roku 1961]] Napriek všetkej snahe CIA o utajenie Kubánsky bezpečnostný aparát dlhodobo tušil, že sa invázia pripravuje. Jednak vďaka vlastnej spravodajskej sieti, ktorá operovala v Miami, jednak aj vďaka zverejňovaným špekuláciám samotnej americkej tlače, podrobnejšie informácie o chystanej akcii dala kubánskej vláde údajne aj KGB (hoci sa to dodnes jednoznačne nepotvrdilo). Na Kube sa navyše od začiatku apríla 1961 začal zvyšovať počet sabotážnych a teroristických akcií, uskutočňovaných prevažne kubánskymi agentmi CIA (napr. len niekoľko dní pred inváziou bol zapálený obchodný dom El Encanto v Havane, pričom zahynul 1 človek a mnoho bolo zranených). Tieto akcie súviseli hlavne zo snahou zamestnať a zneistiť kubánsky režim, ako aj s úsilím vyvolať dojem o vzrastajúcej radikálnej proticastrovskej opozícii priamo na ostrove.
Predohra k invázii
Jednou zo základných snáh CIA bolo vyvolať dojem, že na Kube existuje veľmi silný odpor voči vláde Fidela Castra. A tak predohrou k invázii mala byť akcia, ktorá mala nasvedčovať vzbure časti kubánskej armády proti Castrovi a zároveň mala zničujúcim útokom ochromiť kubánske letectvo. 15. apríla 1961 okolo 06.00 miestneho času osem lietadiel B-26 Invader rozdelených do troch skupín súčasne napadlo 3 kubánske letecké základne; 2 v blízkosti Havany a jednu v Santiago de Cuba. Útočiace lietadla vyštartovali z letiska Puerto Cabezas v Nikarague, boli pilotované špeciálne vycvičenými pilotmi z Brigády 2506 a mali na sebe falošné označenia Kubánskeho revolučného letectva. Lietadlá boli ťažko vyzbrojené raketami, bombami a guľometmi a hoci mali zneškodniť podstatnú časť kubánskeho letectva, ich útoky nakoniec neboli veľmi efektívne. Na základniach spôsobili len malé škody a zničili len niekoľko civilných a vojenských lietadiel. Jedno z útočiacich lietadiel bolo navyše zostrelené kubánskou protivzdušnou obranou. Pri útokoch zahynulo celkovo 7 ľudí, desiatky bolo zranených.
Asi hodinu potom, ako útočná letka exulantov vyštartovala z Nikarague, odletelo smerom z toho istého letiska ku Kube aj ďalšie lietadlo, k jej brehom sa však iba priblížilo a následne sa nasmerovalo ku Floride, pričom vysielalo núdzové volanie s prosbou o pristátie v Miami. Pilot lietadla bol Mario Zúñiga, bývalý letec Batistovej armády, ktorý sa hneď po prílete do Miami predstavil médiám ako Juan Garcia a tvrdil, že je letcom Kubánskeho revolučného letectva, ktorý sa spolu s niekoľkými ďalšími kolegami rozhodli vzbúriť a dezertovať z kubánskej armády. Aby jeho príbeh vyznel čo najdôveryhodnejšie, jeho lietadlo malo nielen falošné označenie kubánskych síl, ale bolo aj poškodené guľometnou paľbou, ktorú "akože" utrpelo pri úteku z Kuby. Americké úrady falošnému pilotovi Garciovi okamžite poskytli politický azyl.
Toho istého dňa kubánsky minister zahraničia Raúl Roa na pôde OSN ostro odsúdil agresívny útok a priamo z neho obvinil Spojené štáty. Americký veľvyslanec na pôde OSN Adlai Stevenson to však rázne poprel a uviedol, že útoky z toho dňa spáchali prebehlíci z kubánskej armády, pričom ako dôkazy prezentoval fotografie Zunigovho lietadla po pristátí v Miami. Hoci Stevensonova reč znela presvedčivo, svetová verejnosť stanovisku USA veľmi nedôverovala. Prezident Kennedy si bol toho vedomí a preto zrušil plány na ďalšie letecké bombardovanie kubánskych základní, ktoré malo kubánske letectvo v najbližších dňoch úplne zničiť.
Medzitým, už v noci 14. a potom 15. apríla došlo vo východo-kubánskej provincii Oriente k dvom pokusom o vylodenie malej skupiny exulantov, ktoré malo odlákať pozornosť od hlavného miesta invázie, vzdialeného stovky kilometrov. Blízko sa nachádzajúca americká základňa Guantanamo Bay navyše prešla do stavu zvýšenej pohotovosti, čo malo nasvedčovať tomu, že veľká invázia príde práve na týchto miestach. V obidvoch prípadoch boli výsadkové lode s pár desiatkami exulantov už blízko kubánskych brehov, no keďže výzvedné člny spozorovali na pobreží aktivity kubánskych milícií, oba výsadky boli odvolané. Po spozorovaní týchto aktivít a po leteckých náletoch z 15. apríla si už bolo kubánske velenie isté, že v najbližších dňoch dôjde k veľkej invázii a Fidel Castro preto uviedol armádu do stavu najvyššej pohotovosti. Predpokladá sa však, že velenie armády „sadlo na lep“ diverzným aktivitám a zameralo sa hlavne na možnosť, že k invázii dôjde práve v provincii Oriente.
16. apríla vyplávala hlavná časť inváznej flotily z nikaragujského prístavu Puerto Cabezas a zamierila k tzv. Bodu Zulu, nachádzajúcemu sa asi južne od kubánskych brehov. Na tomto mieste sa hlavná flotila mala spojiť s niekoľkými ďalšími loďami, ktoré vyplávali z iných prístavov v Strednej Amerike a Karibiku. Hlavnú časť tejto flotily tzv. „Kubánskych expedičných síl“ tvorilo celkovo 5 veľkých nákladných lodi (Houston, Lake Charles, Rio Escondido, Caribe a Atlantico), ktoré prevážali vyše 1400 vojakov Brigády 2506 rozdelených do siedmich bataliónov po približne 200 ľudí a množstvo zbrani a munície. Spolu s nimi boli k flotile pripojené aj dve veľké pechotné výsadkové lode Blagar a Barbara J. Všetky lode flotily boli zo vzdialenosti niekoľkých kilometrov (mimo vizuálneho dohľadu) až do Bodu Zulu sprevádzané siedmimi americkými torpédoborcami. Na celú akciu z diaľky dohliadali aj americké lietadlové lode USS Essex, USS Boxer, niekoľko ďalších torpédoborcov a minimálne dve ponorky. V bode Zulu sa k flotile pripojila ešte výsadková doková loď USS San Marcos, ktorá prevážala celkovo 7 výsadkových člnov. Táto ako jediná „čisto“ americká loď sprevádzala flotilu kubánskych exulantov aj po prekročení Bodu Zulu až do vzdialenosti od kubánskych brehov, kde vyložila výsadkové člny. right|thumb|300px|Detailná mapka hlavných miest operácie v Zátoke svíň
17. apríl
K prvému výsadku prieskumnej skupiny vedenej agentmi CIA došlo v zátoke už tesne po polnoci 17. apríla. Asi o 1.00 dala veliaca loď Blagar rozkaz k spusteniu hlavnej invázie. Kvôli menším technickým problémom s výsadkovými člnmi a koralovými útesmi sa nočné vyloďovacie operácie trocha oneskorili, každopádne bola na úsvite 17. apríla vysadená už väčšina vojakov. Hlavné výsadky prebiehali na mieste Playa Girón (na východnom ústí Zátoky svíň), blízko ktorého sa nachádzalo malé letisko a na Playa Larga (na severe zátoky), pri ktorom sa nachádzala strategická križovatka ciest vedúcich k pobrežiu zátoky. Na Playa Girón sa pod velením Pepe San Romana vylodil 3., 4. a 6. batalión, na Playa Larga Druhý a časť Piateho (tu velil Erneido Oliva). Vysadené jednotky zaistili pláž a začali postupovať do vnútrozemia, pričom na Playa Girón zakrátko zaistili blízku pristávaciu plochu. V oblasti Playa Larga však narazili na malý, asi 100 členný oddiel kubánskych Ľudových milícií, ktorý začal klásť silný odpor. Prítomnosť milícií bola neskôr prezentovaná ako dôkaz o tom, že kubánske vedenie malo presné správy o mieste výsadku, v skutočnosti však v tom čase menšie oddiely hliadkovali vo väčšine pobrežných oblastí ostrova. Došlo k prvému ozbrojenému stretu invázie, pričom "prvý výstrel" údajne prišiel od amerického agenta CIA Graystona Lyncha (neskôr dostal za zásluhy počas invázie najvyššie vyznamenanie CIA). Hoci exulanti milicionárov v priebehu noci porazili, tí stihli rádiom odoslať správu o prekvapivom útoku kubánskym ozbrojeným silám.
A tak už okolo 06:30 ráno začali na vyloďujúcich sa vojakov nalietavať lietadlá kubánskeho revolučného letectva. Okolo 06:50 nalietavajúce lietadlá vážne poškodili loď Houston nachádzajúcu sa asi od Playa Larga a tak bol jej kapitán nútený pristáť pri brehu v západnej časti zátoky. Predčasne sa z nej teda vylodilo asi 270 vojakov, no keďže boli ďaleko od oblastí hlavných vyloďovacích operácií a stratili väčšinu munície, len časť z nich sa zúčastnilo ďalších bojov. Okolo 7:00 sa do bojov zapojili aj exulantské invázne lietadlá B-26, ktoré najprv potopili pri ostrove Isla de Juventud loď kubánskej pobrežnej stráže a následne zamierili do oblasti zátoky, kde mali poskytnúť krytie pre následné výsadky. Hoci pôvodne bola snaha, aby všetci účastníci ozbrojenej intervencie boli kubánskeho pôvodu (okrem pár agentov CIA, ktorý spočiatku na celú akciu namieste dohliadali), pre nedostatok profesionálnych letcov bola nakoniec CIA nútená najať aj „čisto“ amerických pilotov, ktorí tak nakoniec pilotovali väčšinu z vyše 20 lietadiel podieľajúcich sa na invázii.
O 07:30 začal pomocou lietadiel Douglas C-47 Skytrain letecký výsadok celkovo 177 členného 1. parašutistického bataliónu Brigády 2506. Najprv sa asi 30 parašutistov vysadilo v oblasti južne od malého cukrovaru Australia (asi severne od Playa Larga), kde mali zablokovať hlavnú cestu cez močiare k pobrežiu, no keďže pri výsadku stratili väčšinu výzbroje a materiálu v močiaroch, boli neúspešní. Zvyšok parašutistov bol vysadený v strategickej oblasti San Blas vo vnútrozemí asi severovýchodne od Playa Girón, pričom cesty v tejto oblasti úspešne zaistili a udržali nasledujúce 2 dni. right|thumb|Časť zbraní patriacich vylodeným exulantom Medzitým doobeda 17. apríla pokračovalo vyloďovanie zvyšných exulantov a ich podporného materiálu, vrátane ťažkých protileteckých guľometov, diel, obrnených transportérov a tankov Sherman. Zhora na nich stále častejšie útočili kubánske lietadlá, ktoré však sami museli čeliť silnej protileteckej paľbe z inváznych lodí ako aj vzdušným súbojom s inváznymi lietadlami. Exulanti boli prekvapení častými leteckými náletmi, pretože CIA im pred inváziou tvrdila (zrejme aby ich nedemoralizovala), že kubánske letectvo bolo takmer úplne zničené pri útokoch 15. apríla.
Už krátko po 09:00 začali prichádzať do oblasti cukrovaru Australia a do dedín Covadonga a Yaguaramas (niekoľko kilometrov severovýchodne od San Blas) prvé pozemné kubánske jednotky a milície, pričom sa hneď pustili do urputných bojov z interventmi. Kubánske sily boli v priebehu dňa neustále posilňované mužmi aj ťažkou technikou, zakrátko získali nad interventmi početnú prevahu a začali ich predsunuté jednotky zatláčať naspäť k pobrežiu. O 09:30 kubánske letectvo vážne poškodilo a následne potopilo asi od Girónu loď Rio Escondido. Zvyšné výsadkové a nákladné lode ukončili vysadzovanie vojakov a začali o 11:00 ustupovať do medzinárodných vôd.
Keďže parašutisti vysadení južne od Australie boli kvôli problémom pri výsadku zakrátko porazení, kubánske sily mali bez väčších problémov otvorenú severnú cestu k Playa Larga. Už o 12:00 niekoľko stoviek mladých kadetov Ľudových milícií zaistilo osadu Palpito a opatrne začalo postupovať na juh smerom k Playa Larga, vzdialenému necelých, trpeli však ťažkými stratami kvôli silnému ostreľovaniu lietadlami interventov a postup museli zastaviť. Do súmraku toho dňa ďalšia časť kubánskych vojakov úspešne postupovala od Covadonga južným a od Yaguaramas juhozápadným smerom k San Blas, veľká kubánska jednotka z mesta Cienfuegos zas bez akejkoľvek ťažkej techniky postupovalo smerom na západ pozdĺž pobrežia priamo k Playa Girón.
O 16:00 prišiel do cukrovaru Australia Fidel Castro a ujal sa priameho velenia nad obrannou operáciou, neskôr sa dokonca osobne zapojil do bojov. Okrem neho boli dôležitými veliteľmi obrany v zátoke aj José Ramón Fernández (hlavný veliteľ operácií do Castrovho príchodu), Juan Almeida Bosque (veliteľ armády centrálnych provincií), Efigenio Ameijeiras (veliteľ polície a miestnych milícií), či argentínsky revolucionár Ernesto Che Guevara, ktorý sa síce bojov v zátoke priamo nezúčastnil (v tom čase velil silám v západnej provincii Pinar del Río), bol však hlavným veliteľom výcviku Ľudových milícií, ktoré v bojoch zohrali podstatnú úlohu.
18. apríl
V tom čase už bolo americkému veleniu jasné, že invázia v Zátoke svíň nie je úspešná. Americkí vojenskí velitelia začali tlačiť na prezidenta Kennedyho, aby povolil letecké útoky na kubánske letecké základne, ktoré by konečne zničili kubánske letectvo, ktoré sa ukázalo ako jeden z najväčších problémov. Kennedy najprv váhal porušiť svoj predošlý záväzok, no nakoniec súhlasil. Útoky sa mali uskutočniť v noci zo 17. na 18. apríla, no nakoniec boli odvolané, údajne kvôli zlej koordinácii a počasiu. Následne predložili velitelia Kennedymu podľa nich poslednú možnosť, ako pomôcť invázii; zapojiť do bojov priamo americké letectvo a námornú pechotu z lode USS Essex. Kennedy však túto radikálnu možnosť priamej americkej intervencie definitívne zamietol. left|thumb|Exulanti z Brigády 2506 po zajatí kubánskou armádou 18. apríla asi o 10:30 kubánske vojsko a milície s podporou tankových práporov definitívne dobyli pláž na Playa Larga. Väčšina exulantov z nej utiekla v skorých ranných hodinách smerom ku Girónu, tlak kubánskych vojsk však pokračoval aj v tejto oblasti. Veľká časť z Brigády 2506 sa tak stiahla až k San Blas, ktorú ešte stále udržiaval silný batalión výsadkárov. Toho dňa asi o 17:00 napadli posledné invázne lietadlá operujúce v zátoke (mnoho ich bolo predtým zostrelených) bombami a raketami veľký civilno-vojenský konvoj smerujúci do Playa Larga, čo si síce vyžiadalo mnoho mŕtvych, porážku exulantov to však už nemohlo nijako zastaviť.
19. apríl
Od tohto momentu už nad Zátokou svíň operovalo iba kubánske letectvo a niekoľko lietadiel z lode Essex, ktoré však vykonávali len krátke prieskumné lety a mali rozkaz do bojov nezasahovať. Exulanti bez priamej leteckej podpory, s dochádzajúcou muníciou a za neustálej delostreleckej a tankovej paľby kubánskych síl sa stiahli k pobrežiu, odtiaľto sa ich niekoľko pokúsilo utiecť na more. Poobede toho dňa do zátoky priplávali ešte 2 americké torpédoborce a pokúsili sa exulantov z pláže evakuovať, no po tankovej paľbe kubánskych síl boli nútení stiahnuť sa späť na more. Ku koncu dňa sa drvivá väčšina exulantov definitívne vzdala kubánskym silám. Niekoľko desiatok z nich sa pokúsilo ukryť do močiarov a blízkych lesov, ich posledné zvyšky boli pochytané v priebehu nasledujúcich dní až týždňov. Napr. veliteľ Brigády 2506 Manuel F. Artime bol spolu s niekoľkými ďalšími zajatý až 2. mája. right|thumb|Pamätník exulantom padlým pri invázii, Miami, Florida
Následky
V bojoch pri invázii v Zátoke svíň zahynulo celkovo 114 exulantov. Kubánske sily stratili minimálne 176 mužov, vyše 4000 ich bolo zranených. Bolo zostrelených viacero kubánskych aj inváznych lietadiel, pričom celkovo zahynulo 6 letcov na kubánskej strane, 10 na strane exulantov, plus štyria spomínaní americkí piloti.
Kubánske revolučné sily zajali celkovo 1 202 členov Brigády 2506. Zajatí exulanti boli prepravení do Havany, kde bola väčšina z nich súdená pre vlastizradu, 7. apríla 1962 boli všetci odsúdení na 30 rokov väzenia. Havana zverejnila minulosť a majetkové pomery zajatcov. Asi 200 z nich patrilo k bývalému Batistovému vojsku, väčšina ďalších pochádzala z bohatých rodín kubánskych priemyselníkov, plantážnikov a veľkostatkárov, ktorým bol po revolúcii zoštátnený majetok. Fidel Castro neskôr v tejto súvislosti vyhlásil: „Tu sa prejavil triedny postoj“. Iba 5 z chytených exulantov bolo popravených, nie však kvôli invázii. Išlo o bývalých Batistových vojakov, ktorí boli odsúdení za závažné zločiny (vrátane vrážd a mučenia) spáchané ešte počas revolúcie.
Už v máji 1961 Fidel Castro vyhlásil, že zajatcov vymení so Spojenými štátmi za 200 poľnohospodárskych traktorov. V apríli 1962 Kuba bez podmienok prepustila do USA kvôli zdravotným problémom asi šesť desiatok zajatcov. Neskôr došlo k vyjednávaniam medzi americkými mimovládnymi organizáciami a Kubou, ktorých výsledkom bolo prepustenie všetkých zvyšných exulantov v decembri 1962. Výmenou za to dostala Kuba zásielky liekov a potravín v hodnote 53 miliónov dolárov. left|thumb|Lietadlo kubánskeho letectva osadené pred vstupom do múzea invázie na Playa Giron Americká vláda sa síce ešte v prvých dňoch invázie pokúsila poprieť svoju účasť na nej a tvrdila, že išlo o akciu čisto pripravenú a sponzorovanú kubánskymi emigrantmi, nakoniec však svoju rolu bola nútená priznať a na tlačovej konferencii z 21. apríla 1961 prezident Kennedy prevzal zodpovednosť za neúspech akcie na seba. Jeho administratívu neúspech invázie veľmi poškodil a získala si veľký hnev kubánskej exulantskej komunity v USA tvrdiacej, že ich CIA a americká vláda oklamala. Riaditeľ CIA Allen Dulles bol spolu so svojimi hlavnými zamestnancami podieľajúcimi sa na invázii, Richardom M. Bisselom a Charlesom Cabellom v septembri 1961 prezidentom donútený rezignovať. USA sa neskôr už nikdy nepúšťali do rozsiahlych ozbrojených akcií proti kubánskemu režimu, zintenzívnili však rôzne podvratné a záškodnícke činnosti proti Kube (napr. Operácia Mangusta, Operácia Peter Pan, či nakoniec neuskutočnená operácia Northwoods), organizovali z radov kubánskych exulantov teroristické skupiny (Operácia 40, Omega 7, Alfa 66) a pokúšali sa spáchať mnoho atentátov na Fidela Castra.
Kvôli samotnej invázii (nie len kvôli jej neúspechu) bola voči USA silno kritická aj odozva medzinárodnej verejnosti a to nielen z radov Východného bloku, ale aj amerických spojencov.
Súčasné analýzy invázie v Zátoke sviň sa v zásade zhodujú v tom, že medzi hlavnými príčinami neúspechu boli zlé odhady CIA o skutočnej situácii na ostrove, podcenenie popularity Fidela Castra, nedostatočná vojenská príprava a zlá koordinácia operácií, ako aj tiež neposkytnutie sľubovanej vojenskej pomoci exulantom. Neskôr sa stala príprava neúspešnej invázie citovaná psychológmi ako príklad tzv. syndrómu skupinového myslenia. Mnohí v CIA totiž od začiatku tušili, že sa skonči neúspechom, no žiadne námietky voči nej neuviedli. right|thumb|Bilboard osadený na Playa Giron oslavujúci víťazstvo nad inváziou Na Kube úspešná obrana pred inváziou ešte viac posilnila pozíciu Fidela Castra a nim presadzovaných revolučných zmien. Počas ekonomickej konferencie Organizácie amerických štátov v auguste 1961 poslal Ernesto Che Guevara americkému prezidentovi Kennedymu odkaz, v ktorom stálo: „''Ďakujeme za Playa Girón. Pred inváziou bola revolúcia krehká, teraz je silnejšia ako kedykoľvek predtým“''. Po invázii sa už aj tak zlé vzťahy medzi Kubou a Spojenými štátmi ešte viac zhoršili a Kuba sa definitívne zblížila so Sovietskym zväzom. Jedným z dôsledkov invázie bolo aj rozmiestnenie sovietskych jadrových rakiet na Kube a z toho prameniaca kubánska raketová kríza v r. 1962. Dodnes je deň porážky invázie na Kube oslavovaný ako významné víťazstvo kubánskeho ľudu nad „imperialistickými žoldniermi“.
Daruszentmiklós
Daruszentmiklós je obec v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v Dunaújvárosskom okrese.
Má rozlohu 1912 ha a žije tu 1600 obyvateľov (2007).
Dég
Dég je obec v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v obvode Enyingskom okrese.
Má rozlohu 4686 ha a žije tu 2238 obyvateľov (2007).
Aerosvit
thumb|right|Antonov An-148-100V od spoločnosti Aerosvit pristáva na letisku vo Vilniuse thumb|right|[[Boeing 737|Boeing 737-400 od Aerosvitu na letisku Kyjev-Borispol]]
Aerosvit bola ukrajinská letecká spoločnosť založená 25. marca 1994 na Ukrajine, so sídlom v Kyjeve. Zahájila svoju činnosť v apríli 1994 letmi z Kyjeva do Tel Avivu, Odesy, Solúnu, Atén a Larnacy spoluprácou so spoločnosťou Air Ukraine. V marci 2007 firma zamestnávala 1447 pracovníkov.
Koncom roka 2012 letecká spoločnosť nebola schopná uhrádzať pohľadávky, dlžoby presahli cca 391 mil. eur. Od 3. januára 2013 zakázali Aerosvitu pristávať na letisku Šeremetievo, od 4. januára 2013 sa pridalo aj materské letisko Boryspil v Kyjeve. Kvôli tomu boli od 15. januára 2013 zrušené všetky linky.
Problémy spoločnosti vyvrcholili už v roku 2012, kedy počas Majstrovstiev Európy vo futbale bola nútená zrušiť viaceré lety, ktorými mali fanúšikovia cestovať, niektoré lety, ktoré neboli zrušené mali zas dlhé meškania. Kvôli nezaplateným navigačným poplatkom mala v minulosti na určitý čas zákaz lietať do Ruska.
Problémy Aerosvitu sa dotkli začiatkom roku 2013 aj jej sesterských spoločností. 9.januára zanikla prvá sesterská letecká spoločnosť - Dniproavia a 14.januára druhá - Donbassaero.
Flotila
Flotila spoločnosti Aerosvit (stav z mája 2010):
AS Monaco FC
Association Sportive de Monaco Football Club (AS Monaco FC) je monacký futbalový klub hrajúci v v prvej francúzskej lige. Bol založený 23. augusta 1924. Domáce zápasy hráva na štadióne Stade Louis II. Aktuálnym trénerom klubu je Leonardo Jardim a kapitánom mužstva je Eric Abidal.
Hoci je to monacký klub, hráva vo francúzskej lige, z dôvodu že Monako nie je členom UEFA. Získali až sedem francúzskych ligových titulov, päťkrát získali Francúzsky pohár. Pravidelne sa zúčastňovali európskych klubových súťažiach a v Lige Majstrov boli dokonca v rokoch 1992 a 2004 vo finále. Svoju najväčšiu slávu Monako prežívalo v 70. a 80. rokoch minulého storočia pod vedením trénerov Lucien Leduca a Arsene Wengera.
Dejiny
AS Monaco vzniklo 23. augusta 1924. Do tohto klubu boli zjednotené všetky futbalové kluby v kniežatstve. Zo začiatku hrávali amatérsku regionálnu ligu v Provence-Alpes-Côte d’Azur. V roku 1933 Francúzska futbalová federácia uznala AS Monaco profesionálnym klubom. Prvý rok po uznaní hrávali druhú ligu ale po neúspechu sa na ďalší rok vrátili do amatérskych súťaží. V roku 1948 AS získalo svoje profesionálne postavenie a vrátilo sa do druhej ligy, kde skončili v hornej polovice tabuľky a v roku 1953 sa prebojovali prvýkrát v histórii klubu do prvej ligy.
V roku 1960 pod vedeným trénera Luciena Leduca vyhral AS svoju prvú profesionálny trofej Coupe de France, keď vo finále porazili AS Saint-Étienne 4 – 2 po predĺžený. V nasledujúcom roku vyhrali historicky prvýkrát domácu ligu a kvalifikovali sa do Ligy majstrov. Lucien Leduc v roku 1963 doviedol klub k double, keď vyhral domácu ligu a Coupe de France. Po odchode Leduca z klubu v roku 1963 zažil klub dekádu striedania medzi prvou a druhou ligou. V roku 1975 sa stal predsedom klubu syn bývalého prezidenta Charles Campora, Jean-Louis Campora. V jeho druhej sezóne priviedol naspäť trénera Leduca a hneď v tejto sezóne AS postúpil do prvej lige a v roku 1978 ju vyhral. V roku 1979 Leduc znovu opustil klub a potom ho nasledovali Lucien Muller a Gérard Banide ktorý nezastavili rozpad klubu.
V osemdesiatych rokoch dosahoval AS domáce úspechy. V roku 1982 znova získali ligový titul, v roku 1980 a 1985 vyhrali Coupe de France. V sezóne 1985 – 1986 vyhrali nad FC Girondins de Bordeaux 9 – 0, čo je najvyššia výhra v klubovej histórii. Klub nedokázal uspieť aj v európskych pohároch. V žiadnom európskom podujatí nedokázali prejsť cez prvé kolo. V roku 1981 prehrali so škótskym klubom Dundee United, v rokoch 1982 a 1984 neprešli cez bulharský tím PFC CSKA Sofia a ani cez rumunský klub FC Universitatea Craiova.
thumb|right|230px|Zostavy finalistov Ligy majstrov 2003 – 04. V roku 1986 tréner Ajaxu Amsterdamu Rinus Michels uvoľnil Istvana Kovácsa ako trénera do AS Monaca, ale ani tento tréner nepriniesol úspech v európskych súťažiach. V roku 1987 po dlhom neúspešnom období prichádza do klubu s AS Nancy ešte vtedy neznámi legendárny tréner Arsenálu Londýn tréner Arsène Wenger. Wengerová éra bola z jedných najúspešnejších období klubu. Objavil viacero budúcich legiend ako George Weah, Glenn Hoddle, Jürgen Klinsmann a Youri Djorkaeff. V mládežníckych tímov objavil budúcich majstrov sveta Emmanuela Petita, Liliana Thurama a Thierryho Henryho. Wenger hneď vo svojej prvej sezóne vyhral s AS domácu ligu a v rokoch 1989 a 1991 aj Coupe de France. V európskych súťažiach dosahoval s klubom dobré výsledky a v domácej lige hral vždy o titul. V tej dobe mohli byť úspešnejší, ale od roku 1993 dosahoval Olympique de Marseille lepšie výsledky ako Wangerovo mužstvo. V roku 1995, kvôli neuspokojených výsledkov, bol Arsén Wenger prepustený z postu trénera.
Po Wengerovom odchode mal klub slabé úspechy, okrem dvoch ligových víťazstiev v rokoch 1997 a 2000. Tvrdilo sa, že klub čelí finančným ťažkostiam. Wengerov následník Campora opustil klub v roku 2003 padlo As do druhej ligy kvôli obrovskému finančnému deficitu a nedostatok investorov. Jeho následník bol Pierre Svara ktorý dočasne trénoval AS. Pod vedeným bývalým reprezentačným kapitánom Didierom Deschampsom sa dostali do finále Ligy majstrov. Za AS nastúpili hviezdy ako Fernando Morientes, Ludovic Giuly, Jérôme Rothen a Dado Pršo. Po tomto úspechu bol odvolaný Svara a nahradil ho Michel Pastor. Plánom Pastora bolo udržanie dôležitých hráčov, ktorý vytvárali jeden s najlepších klubov v Európe. Ale nedokázal ich udržal v tíme a ich náhradníci už neboli taký dobrí. Po štyroch rokoch po umiestneniach v strede tabuľky bol tréner Pastos odvolaný z funkcie.
Od roku 2003 bol Jérôme de Bontin vedúcim akcionárom klubu a sľúbil kompletnú zmenu v klube. Klub pod jeho vedením získal hráčov Park Chu-Younga a Freddy Adua, ktorí ale nepredvádzali dobré výkony. Na konci sezóny de Bontin rezignoval a nahradil ho bankár z Etienne Franzi. V júli 2009 bol odvolaný brazílsky tréner Ricardo Gomes a nahradil ho Guy Lacombe.
Slávni hráči
Tu sú všetci hráči od roku 1924 ktorý odohrali za AS Monaco FC v Ligue 1 a ostatných klubových súťažiach aspoň 100 zápasov.
NGC 293
NGC 293 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. septembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Obrana architektúry
Obrana architektúry je názov listu, ktorý zaslal Karel Teige Le Corbusierovi.
Karel Teige český teoretik architektúry, sa zaoberal vtedajšou problematikou komponavania architektúry. Reagoval na aktuálny vývoj v avandgardných postupoch riešenia foriem architektúry. Koncom 20. rokov minulého storočia komentoval a zároveň kritizoval svetoznámeho architekta, predstaviteľa funkcionalizmu Le Corbusier a v jeho tvorbe. Hlásal zjednodušenie foriem, odkláňal sa od historizmu a zdôrazňoval dôležitosť funkcie stavby.
Obhajoba
Le Corbusier ako zástanca a hlboký vyznávač umenia, taktiež autor niekoľkých malieb, sa snažil opätovne vyvrátiť mylný posudok o Teigeho úvahách na vtedajšiu súčasnú architektúru. Na svoju obhajobu odpovedal Karlovi Teigemu v liste, ktorý nazvala Obrana architektúry.
Architektúra nie je umenie
Je to teória, že architektúra nie je vhodným objektom, kde využívame umelecko- výtvarné cítenie. Architekt pri tvorbe nedokáže vyjadriť všetky emocionálne prejavy, tak ako maliar či sochár. Hlavnými predstaviteľmi tohto názoru boli Mart Stam a Hannes Meyer. Tvrdili, že architektúra nie je kompozícia, je to veda. Všetko funkčné je krásne. Le Corbusier sa stal hlavným odporcom tohto hnutia koncom 20. rokov minulého storočia. Taktiež akademizmus ovplyvňoval pomalý vývoj modernej architektúry. Znamená prevládajúce záujmy vedúcich vládnucich vrstiev spoločnosti.
Kritika
Mundaneum je svetové kultúrne centrum v Ženeve. Navrhol ho Le Corbusier z motívmi historickej architektúry.
Karel Teige ostro kritizoval toto dielo na základe jeho podložených teórii
Plán mesta musí byť diktovaný ekonómiou miest, dopravou, orientáciou smerom k slnku. Proporcia, do ktorej sa zaraďuje betónová alebo oceľová stavba, sa nemôže komponovať podľa kamenných či tehlových renesančných palácov. ".. pod diktátom kompozičných schémat a akýchkoľvek formalistických, výtvarných úmyslov sa mrzačí stavba!"
Vplyv vedy a techniky na architektúru
Vývoj nových technológií, rýchly rozvoj vedy a techniky ovplyvnil aj stavebnú činnosť. Železobetón a oceľový skelet znamenali svetový boom vo výstavbe a v tvorbe rôznorodých foriem budov. A práve Le Corbusier videl ďalekú buducnosť v týchto nových materiáloch a v spôsobe stavby. V roku 1927 publikoval Le Corbusier  nové zásady riešenia architektúry, ktoré zhrnul do piatich bodov.
Záver
Všetky kompozičné princípy architektovej tvorby, filozofické myšlienky, dedukcie či teórie sú logicky podložené a teda plnohodnotne obhájiteľné. Nakoniec svedčia o tom aj samotné Le Corbusierove diela. "My sme tiež sachlich. Na rysovacích doskách v našom ateliéri sa vykonávajú len prísne konštrukčné výkresy. Ale v ovzduší ateliéru vládne vôľa k architektúre, vôľa, ktorá nás vedie a ktorá dáva práci poriadok vytvárajúci organizmus. Táto vôľa je výrazom citových faktorov. Je to estetika."
Vedecký podvod
Vedecký podvod je čin spáchaný sfalšovaním výsledkov vedeckého výskumu, selektívnym výberom vstupných dát pre vedeckú prácu, prípadne manipulatívnym spracovaním týchto dát, tak aby výsledok zabezpečil dotyčnému osobný prospech, či už priamy finančný, alebo plynúci z osobného ocenenia.
Znaky vedeckého podvodu nesie aj:
Americký Úrad pre vedeckú a technickú politiku definuje akademickú nečestnosť ako: fabrikáciu, falzifikáciu alebo plagiátorstvo pri predkladaní, uskutočňovaní, posudzovaní alebo pri vykazovaní výsledkov výskumu.
Fabrikácia vedeckých výsledkov predstavuje vytváranie neexistujúcich údajov alebo výsledkov a ich zaznamenávanie alebo oznamovanie (publikovanie). Falšovanie je manipulácia s výskumnými materiálmi, zariadeniami alebo procesmi alebo ich pozmeňovanie, tiež vynechávanie údajov alebo pozorovaní tak, že vo výsledkoch výskumu nie sú presne zastúpené. Akademická nečestnosť nezahŕňa bežné („čestné“) chyby, ktoré sa pri výskume vyskytnú ani rozdielny názor výskumníkov na určitý vedecký problém. Zistenie pochybenia ako je akademický podvod si vyžaduje, aby došlo k výraznému odklonu od prijatých noriem a postupov príslušnej výskumnej komunity; takéto zneužitie bolo spáchané úmyselne, vedome, alebo zásadnou nedbanlivosťou; obvinenie musí byť preukázané prevažnou väčšinou dôkazov.
Eximbanka SR
náhľad|Sídlo na rohu Štúrovej a Grosslingovej v Bratislave
EXIMBANKA SR je banka, ktorá bola 22. júla 1997 zriadená zákonom č. 80/1997 Z.z. „o Exportno-importnej banke Slovenskej republiky“ ako štátna exportno-úverová inštitúcia. Predstavuje jediný priamy finančný nástroj štátu na podporu exportu. Na finančnom trhu vystupuje ako špecializovaná inštitúcia, ktorá poskytuje bankové aj poisťovacie služby. Primárnym cieľom EXIMBANKY SR je umožniť vstup slovenským exportérom do projektov a teritórií, ktoré komerčný finančný sektor považuje za príliš rizikové. Jej úlohou je zlepšiť hospodársku výmenu Slovenskej republiky so zahraničím, zvýšiť konkurencieschopnosť slovenských výrobcov na zahraničných trhoch a podporovať vývoz výrobkov s vysokou mierou pridanej hodnoty. Účelom je štátna podpora, ktorá nenarúša trhové podmienky a nedeformuje trh.
Orgánmi EXIMBANKY SR sú rada, dozorná rada a generálny riaditeľ. Rada je štatutárnym orgánom EXIMBANKY SR. Má päť členov, ktorými sú generálny riaditeľ, traja námestníci a ďalší člen, ktorý nie je zamestnancom EXIMBANKY SR. Generálnou riaditeľkou a predsedníčkou Rady banky je Zuzana Kalivodová.
Harvelka (obec)
Harvelka bola obec na Kysuciach, v roku 1985 ako obec zrušená v dôsledku výstavby vodnej nádrže Nová Bystrica. V súčasnosti je jej katastrálne územie súčasťou obce Nová Bystrica.
Narodil sa tu Viliam Judák – slovenský rímskokatolícky biskup, profesor cirkevných dejín.
Eximbanka SR
Činnosť EXIMBANKY SR
EXIMBANKA SR na strane exportu ponúka predovšetkým úverové poistenie, financovanie a záruky. Na strane importu je to financovanie dovozu technológií. Produkty sú určené slovenským podnikateľským subjektom, primárne výrobcom tovarov a poskytovateľom služieb určených na vývoz. Vo vzťahu ku komerčnému finančnému trhu banka plní komplementárnu funkciu. Umožňuje realizovať vývozy do teritórií s vyššou mierou rizika krajiny, a to aj pri veľkých projektoch s dlhým odkladom splatnosti. Podporuje investovanie v zahraničí, predovšetkým pri zakladaní spoločných podnikov.
Električková doprava v Taganrogu
Prvá električky vyšla s cestujúcimi 7. novembra 1932; jazdilo sa po 12 km dlhom úseku, ktorý spojoval centrum mesta, novšie časti a letecký závod. Z počiatku však slúžili iba štyri električky, ich prevádzkovateľom bol tunajší metalurgický závod.
Za 70 rokov sa električky stali nosným druhom dopravy v meste. Do prevádzky býva nasadených okolo 80 električiek, vypravovaných z jednej vozovne.
Etyek
Etyek je veľká obec v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v okrese Bicske.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Hádzaná na Juhoamerických hrách 2002
Hádzaná na Juhoamerických hrách 2002 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2002. Konal sa v São Bernardo do Campo, v Brazílii od 3.9. augusta 2002, za účasti 5 mužských a 4 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizoval prvýkrát. Zápasy sa hrali v aréne Ginásio Poliesportivo de São Bernardo do Campo. Zvíťazili hádzanári Argentíny a hádzanárky Brazílie.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na hádzanársky turnaj Panamerických hier 2003, ktoré sa uskutočnili v Santo Domingo. Kvalikovali sa naň 3 najlepšie družstvá mužov a 2 družstvá žien.
NGC 294
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Diego Pérez (tenista)
Diego Pérez (* 9. február 1962, Montevideo, Uruguaj) je bývalý uruguajský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a 3 turnaje vo štvorhre.
Električková doprava v Samare
Električkovú dopravu v ruskom meste Samara zabezpečuje 19 liniek, ktoré obsluhuje 432 vozidiel. Vozňový park sa skladá z vozidiel Tatra T3SU, Tatra T6B5, Tatra T3RF, 71-402 (Spektr-1), 71-405, KTM-23 a АКСМ-62103.
Fehérvárcsurgó
Fehérvárcsurgó je obec v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v Mórskom okrese.
Má rozlohu 2964 ha a žije tu 1867 obyvateľov (2007).
Parlan
Parlan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Adrien Brody
Adrien Nicholas Brody (* 14. apríl 1973, Queens, New York) je americký herec, ktorý v roku 2002 získal Oscara za hlavnú úlohu ako najmladší herec v dejinách za film Pianista.
Motey-sur-Saône
Motey-sur-Saône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Felcsút
Felcsút je obec v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v Bicsskom okrese.
Má rozlohu 2202 ha a žije tu 1705 obyvateľov (2007).
NGC 296
NGC 296 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. septembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Dlhá cesta / Long Way
Dlhá cesta / Long Way je štúdiový album Vaša Patejdla a Allana Roy Scotta. Na vinylovom LP ho v roku 1990 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. Na obale albumu je napísané „PS“ a pod tým „Patejdl • Scott“.
Füle
Má rozlohu 3032 ha a žije tu 843 obyvateľov (2007).
Bimetalizmus
Bimetalizmus je peňažná sústava/mena, základom ktorej sú dva drahé kovy, a to spravidla striebro a zlato.
Bimetalizmus je spravidla druhým stupňom vývoja v histórii peňažnej výmeny. Ako výmenný prostriedok tu slúžia dva cenné kovy-zlato a striebro. Bimetalizmus vznikol z trimetalizmu vylúčením mede, ako výmenného prostriedku.
Košecké Podhradie
Košecké Podhradie je obec na Slovensku v okrese Ilava.
Poloha
Katastrálne územie obce Košecké Podhradie je situované na severozápadnom Slovensku v Strážovskej hornatine v údolí Podhradského potoka, 9 km juhovýchodne od Ilavy. Obec je geograficky rozdelená na tri časti: Veľké Košecké Podhradie, Malé Košecké Podhradie a Kopec. Časti Veľké a Malé Košecké Podhradie delí od seba vrch Zámok, na ktorom sa v minulosti vypínal Košecký hrad. Miestna časť Kopec sa nachádza 5 km juhovýchodne od Veľkého Košeckého Podhradia. Najbližšími susednými obcami sú: na západe Košeca, na východe Zliechov, na juhu Horná Poruba a na severe vzdialenejšia obec Mojtín. Najbližším centrom obchodného a spoločenského života je okresné mesto Ilava. Rozloha územia obce je 3 691 ha.
Prírodné pomery
Veľmi členité územie má pahorkatinný, vrchovinný až hornatinný charakter povrchu. Tvoria ho prevažne druhohorné horniny s príkrovovými troskami, ktoré sú na mnohých miestach skrasovatené. Pôda v katastrálnom území obce je prevažne ílovitého zloženia. Najväčšiu časť obnaženej pôdy pokrývajú lúčne spoločenstvá, často využívané ako pasienky. Nadmorská výška v území obce sa pohybuje od 310 m n. m. do 798 m n. m. na vrchu Stupica nad časťou Veľké Košecké Podhradie, až po 982 m n. m. vysoký vrch Vápeč nad severnou časťou miestnej časti Kopec.
Stavby
V obci je katolícka kaplnka Panny Márie z roku 1926.
The Architect’s Collaborative
The Architect’s Collaborative (TAC) bola americká architektonická firma založená Walterom Gropiusom a siedmimi mladými architektmi v roku 1945 v Cambridge (Massachusetts). Tými ďalšími partnermi boli Norman C. Fletcher, Jean B. Fletcher, John C. Harkness, Sarah P. Harkness, Robert S. McMillen, Louis A. McMillen a Benjamin C. Thompson. Vytvorili mnoho úspešných projektov. Jednou zo špecialít TAC bolo navrhovanie verejných školských budov.
Spôsob práce
Z väčšej časti firma fungovala ako tím, viac ako na individuálnych základoch, čo sa považovalo za jedinečnú metódu architektonickej paxe. Odzrkadľovalo to Gropiusovu filozofiu spolupráce s inými. Základom bola idea spolupráce. Každý projekt prechádzal diskusiami v tíme a tak mal každý jeden člen vlastný prínos na projekte. Po architektonickej stránke pokračujú v duchu funkcionalizmu, avšak za plného prihliadnutia k daným okolnostiam zástavby, mentalite a finančným možnostiam.
Rozpad
Finančné problémy čiastočne spôsobené politickým nepokojom na strednom východe spôsobili TAC bankrot. V dôsledku toho bolo v roku 1988 riaditeľstvo TAC predané a oficiálne bola firma zatvorená v apríli 1995. Mnoho archívov a architektonických knižníc pracovalo na obnovení záznamov a kresieb z TAC. Podstatná časť z nich je dnes uložená v Knižnici Rotch v Massachusettskom inštitúte technológie.
Prínos
TAC bol dôležitým medzníkom v dejinách povojnovej moderny. V osemdesiatych rokoch boli známymi pre navrhovanie environmentálnych budov. Dvaja z pôvodných zakladateľov, Norman Fletcher a John C. Harkness zostali v TAC po celú jeho 50-ročnú existenciu. TAC ovplyvnili mnoho ďalších architektov.
Pán a pani Smithovci
Pán a pani Smithovci (v origináli Mr. & Mrs. Smith) je akčná komédia z roku 2005, režírovaná Dougom Limanom a napísaná Simonom Kinbergom.
Jorge Sampaio
Jorge Fernando Branco de Sampaio (* 18. september 1939, Lisabon, Portugalsko – † 10. september 2021, Lisabon ) bol portugalský politik, právnik a bývalý prezident Portugalskej republiky. Jeho brat Daniel Sampaio je detský psychológ a spisovateľ.
Bosät-Bäriča
V počiatočnom štádiu aktivity komplexu prevažovali erupcie bazaltovo-trachytických láv, po ktorom nasledovali explozívne erupcie ryolitov a neskoršie sformovanie kaldery. Postkalderové štádium aktivity prinieslo produkciu obsidiánových lávových dómov a pridružených lávových prúdov, ktoré úplne deštruovali kalderu. Zvyšky jej stien sa dajú nájsť na severozápadnom svahu sopky Bosät.
Bishoftu (vulkanické pole)
Bishoftu je názov vulaknického poľa v Etiópii, pozostávajúceho z viacerých troskových kužeľov a maarov. Niektoré z maarov sú zaliate vodou a slúžia ako rekreačná oblasť blízkeho hlavného mesta Addis Abeba. Viaceré krátery a kužele sú orientované v smere severovýchod-juhozápad, paralelne so smerom etiópskeho riftového systému. V horninovom zložení poľa prevládajú ryolity.
NGC 297
NGC 297 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. septembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,5.
Paulhac (Cantal)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dom Vettiovcov
right|thumb|270px|Pohľad do záhrady (viridaria) Domu Vettiovcov. Bohatstvo domu dokazuje množstvo záhradného vybavenia, ktoré bolo objavené prakticky nedotknuté Dom Vettiovcov je názov obydlia v starovekých Pompejách presláveného nádhernou výzdobou s bohatstvom obrazov a mytologických postáv, ktorá aj súčasného návštevníka uchvacuje svojou zachovalosťou a sviežosťou farieb.
Pôvod domu a jeho architektúra
Dom, s priečelím obráteným do ulice Vicolo di Mercurio, je dodnes skvelo zachovaný sčasti preto, lebo po zemetrasení v roku 62 po Kr. bol vhodným spôsobom opravený, ale aj preto, lebo z neznámych dôvodov unikol pozornosti vykrádačov a tak sa mnoho umeleckých objektov našlo na pôvodnom mieste.
Za svoje pomenovanie vďačí rodine Vettiovcov, ako to dokazuje nález dvoch pečatidiel objavených v átriu domu. Podľa nápisov na nich patrili A. Vettiovi Convivaesovi a A. Vettiovi Restitutiovi. Obaja patrili k spoločenskej skupine prepustencov. Časom zbohatli a stali sa statkármi a obchodníkmi s vínom a rôznymi poľnohospodárskymi produktami.
Dom Vettivocov susedil na nároží s Faunovým domom. Pôvodne tvorili dom dve samostatné budovy, ktoré boli niekedy v priebehu 1. storočia po Kr. po náročnej rekonštrukcii stavebne spojené do jedného celku. Vtedy dostal dom aj pozoruhodnú výzdobu.
Interiér domu
Dom je toskánskeho átriového štýlu s peristylom a vchodom obráteným na východ. Je dvojpodlažný. Prízemie slúžilo na spoločenský život majiteľov (stretávanie sa s priateľmi a obchodnými partnermi), na poschodí boli súkromné miestnosti rodiny.
Jeho historicky i umelecky najcennejšiu časť predstavuje nástenná výmaľba interiérových častí. Štýlovo sa zaraďuje do IV., tzv. iluzionistického štýlu.
Nástenná výzdoba
right|thumb|Boh Priapos na freske vo vestibule Domu Vettiovcov. Maľba akoby návštevníkom naznačovala, že dobré zdravie má cenu váhy zlatých mincíNástenné maľby uchvacujú svojou bohatou figurálnou a námetovou pestrosťou. V obdivuhodnej proporcionálnej vyváženosti pokrývajú plochu takmer všetkých miestností domu. Remeselnícka dielňa, ktorá dom vyzdobila freskami, nepochybne zamestnávala veľmi zručných umelcov. Viac ako nádhera celku prekvapuje štylistická úprava a vyváženosť jeho jednotlivých častí.
Už pri vstupe do vestibulu návštevníka zaujmú maľby zachytávajúce výjav kohútich zápasov. Napravo od vstupných dverí sa nachádza jedna z najznámejších fresiek – mužská postava boha Priapa, ktorá má odvracať zlé vplyvy; na jednu misku váh kladie mešec so zlatými mincami (bohatstvo) a na druhú veľký penis (plodnosť). Vestibul lemujú po oboch stranách dve malé spálne (cubiculy) s maľbami zachytávajúcimi mytologické scény: Ariadna opustená Théseom a výjav Héró a Leandros.
Po prejdení vestibulu sa návštevník ocitne v átriu s pozostatkom niekdajšieho okrasného bazénu (impluvia). Steny pokrývajú fresky znázorňujúce okrídlených cherubínov predvádzajúcich najrôznejšie činnosti, ktoré súviseli s každodenným životom.
Juhovýchodný roh domu zaberá prijímacia miestnosť (oecus) rovnako s maľbami hýriacimi množstvom mytologických postáv – Kupid, Danaé s Jupiterom v podobe zlatého dažďa, Léda s labuťou.
V miestnosti zaujmú mimoriadne zachovalé malé obrázky na čiernom pozadí s mytologickými výjavmi: predstavujú Ifigéniu na Tauride medzi Thoantom, Orestom a Pyladom, Apolóna s Artemis po zabití Pýthóna a Agamemnóna pri obetovaní Ifigénie v Aulide.
Átrium vedie do záhrady (viridarium) s krytým korintským stĺporadím na všetkých štyroch stranách. Ku kráse záhrady okrem kvetinovej výzdoby prispievalo veľké množstvo bronzových a mramorových sôch, záhradných fontánok, stolov a pilierov.
Dom Vettiovcov bol objavený v rokoch 1894 – 1895 počas archeologického výskumu vedeného Giuseppem Fiorellim. Jeho objaviteľom bol architekt Giulio De Petra. Dnes po dôkladnej rekonštrukcii patrí k najnavštevovanejším objektom Pompejí.
Chmatákov Online
Chmatákov Online je prvá česká MMORPG hra autora Petra Roudenského. Celý herný svet a vývoj hry zaobstarali dvaja ľudia, vývojár a grafik.
Hra je spracovaná v 3D ručne kreslenej grafike, kompletne ovládaná myšou okrem chatovania. Pohyb prebieha kliknutím myšou, hra automaticky nájde cestu k zadanému bodu. Všetky akcie s predmetmi prebiehajú prostredníctvom ikon. V súčasnosti sa pracuje na verzii, ktorá bude využívať vektorovú grafiku.
Mužská štvorhra na Open 13 2001
Mužská štvohra na Open 13 2001 sa hrala ako súčasť Open 13 2001 od 12. do 19. februára 2001. Titul získali Francúzi Julien Boutter a Fabrice Santoro, ktorí vo finále porazili austrálsko-americký pár Michael Hill, Jeff Tarango 7-6(7) 7-5. Pre Bouttera to bol tretí a pre Santora ôsmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Chmatákov Online
Chmatákov ponúka množstvo unikátnych aktivít, napríklad založiť klan. Okrem toho možno chatovať s inými hráčmi, obchodovať, vyrábať veci, bojovať, zvyšovať svoje schopnosti. Dôležitý aspekt je hromadenie majetku, metódami poctivými aj nepoctivými.
V hre sa nachádzajú mestečká, púšte, lesy, jaskyne, cintoríny, močiare, kanalizácie, či ľadové planiny. Miesto automobilov sa používajú osedlané zvery, ktoré si hráči môžu aj sami chytiť. Existujú tiež banky na ukladanie predmetov, obchody so zbraňami, zvieratami, jedlom alebo mobilnými telefónmi. Je tiež možné narážať na udalosti skutočného sveta.
História
Chmatákov bol prvýkrát publikovaný roku 2004 ako grafický chat s postavičkami. Je to dôvod, prečo sú v hre namiesto postáv smajlíky, v prvých verziách dokonca vyjadrovali emócie. Časom pribúdali nové funkcie, peniaze, schopnosti, čím sa definitívne Chmatákov premenil na MMORPG. Na začiatku roku 2005 prešla hra zmenou, keďže sa pohľad zmenil na 2D zhora. Na prelome rokov 2005 a 2006 sa prešlo späť na izometrický pohľad. Na Vianoce roku 2006 bola vydaná posledná verzia s vylepšeným jadrom, ktoré umožňuje napríklad striedanie dňa a noci. V prvom polroku 2007 sa začal vývoj novej verzie 1.5. V roku 2009 sa začína testovať úplne nová, graficky výraznejšie prepracovanejšia verzia hry.
Schopnosti
Medzi schopnosti, ktoré majú hráči, patrí:
Postavy a povolania
Všetky postavy sú veľmi podobné smajlíkom, ktorých existuje mnoho variácií. Možno si tiež zakúpiť doplnky – šatky, klobúky, okuliare. Existujú aj unikátne vytvorené postavy. Staršie postavy sú v rastrovej grafike, ktoré sú aj s hrou prevádzané do vektorovej grafiky.
Chmatákov ponúka hráčom aj voľbu povolania – bojovník, remeselník, lovec, liečiteľ, mystik, ale aj také, ktoré sa objavia po dokončení úlohy. Povolania sú vyvážené tak, aby bola nutná kooperácia hráčov.
Gánt
Gánt je obec v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe v Bicsskom okrese.
Má rozlohu 5815 ha a žije tu 857 obyvateľov (2007).