cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Efialtes (mytológia)
Keďže boli vo svojom krátkom živote nerozlučne spojení, ich spoločný osud je podrobnejšie opísaný v článku Alóeovci, ako bola táto dvojica nazývaná.
Barisis-aux-Bois
Barisis-aux-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Barisis má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Barisis-aux-Bois má 720 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Diskografia skupiny Elán
Do diskografie slovenskej poprockovej kapely Elán patrí pätnásť štúdiových albumov, skupina vydala k svojim štúdiovým albumom päť albumov s výberom exportných anglických coververzií ich nahrávok.
Jeden štúdiový album skupiny Elán, Rabaka, bol priamou inšpiráciou tvorcov filmu s rovnakým názvom a súborom nahrávok. Tento album je teda zároveň aj soundtrackom k hudobnému filmu.
Skupina Elán má registrovaných viac ako 22 hudobných kompilácii a jej skladby môžeme nájsť na 25 oficiálne vydaných hudobných singloch, z nich tri sú propagačné.
Nad záhradami (Bratislava)
Ulica Nad záhradami je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Montferrier-sur-Lez
Montferrier-sur-Lez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barzy-sur-Marne
Barzy-sur-Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Barzy-sur-Marne má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Barzy-sur-Marne má 388 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Montesquieu (Hérault)
Montesquieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Barzy-en-Thiérache
Barzy-en-Thiérache je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne v regióne Pikardia.
Montesquieu (Hérault)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Barzy-en-Thiérache
Polohopis
Barzy-en-Thiérache má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Montesquieu (Hérault)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barzy-en-Thiérache
Obyvateľstvo
Barzy-en-Thiérache má 302 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Montouliers
Montouliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Viničná ulica (Bratislava)
Viničná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Križuje sa spolu s 2 ulicami: Podkorunská a Korunská.
Basketbalová extraliga mužov 2005/06
Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2005/06 bol 14. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 10 účastníkov. Titul získal BK E.S.O. Lučenec po víťazstve vo finálovej sérii nad víťazom dlhodobej častiMBK Handlová.
Systém súťaže
Systém súťaže ostal rovnaký ako v minulej sezóne. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 10 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 6 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 7. až 10. miesto, ktorá určila zostupujúci tím do budúcej sezóny. Nadstavbové skupiny sa hrali tiež dvojkolovým systémom, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. 8 najlepších tímov po nadstavbovej časti postúpilo do play-off. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy.
Bassoles-Aulers
Bassoles-Aulers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bassoles-Aulers má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Bassoles-Aulers má 133 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Montoulieu (Hérault)
Montoulieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bornova rovnica
Bornova rovnica je rovnica, ktorý opisuje príspevok elektrostatického pôsobenia rozpúšťadla ku Gibbsovej voľnej energii počas solvatácie iónu. Ide o elektrostatický model, ktorý pokladá rozpúšťadlo (solvent) za spojité dielektrické prostredie, takže tento model patrí medzi metódy spojitej solvatácie.
Rovnica je nasledovná:
kde: V atómových jednotkách možno túto rovnicu pre jednoatómový ión zapísať ako:
kde:
Túto rovnicu odvodil Max Born.
Odvodenie
Potenciálna energia uložená v elektrostatickom poli v danom objeme je rovná:
Veľkosť elektrického poľa, |{\bf{E}}|, vo vzdialenosti r od iónu (s nábojom ze a polomerom r_i) v prostredí s dielektrickou konštantou je:
Objemovú zmenu dV možno zapísať ako:
Vďaka tomu možno energiu U vyjadriť v podobe:
Energia solvatácie (jedného) iónu z plynnej fázy ( = 1) do prostredia s permitivitou je potom
Le Rœulx
Le Rœulx je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 8 220 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Le Rœulx pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Úvozná ulica (Bratislava)
Úvozná ulica je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Baulne-en-Brie
Baulne-en-Brie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne v regióne Pikardia.
Polohopis
Baulne-en-Brie má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Baulne-en-Brie má 301 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Múzeum Slovenského národného povstania
Múzeum Slovenského národného povstania je celoštátne špecializované múzeum. Múzeum je rozpočtovou organizáciou v zriaďovateľskej pôsobnosti Ministerstva obrany. Sídli v Banskej Bystrici. Riaditeľom múzea je od 1. októbra 2021 Marian Uhrin.
Vznik Múzea SNP
Dňa 8. mája 1955 vzniklo múzeum, ale nebola jasná jeho profilácia, organizačná štruktúra a ani koncepcia činnosti. Povereníctvo školstva a kultúry a krajské politické orgány začali tieto otázky riešiť až koncom roka 1956. V apríli 1957 prešlo múzeum z pôsobnosti Krajského národného výboru v Banskej Bystrici do pôsobnosti Povereníctva školstva a kultúry, ako rezortné vedecké pracovisko. V júli 1957 Slovenská akadémia vied priznala Múzeu SNP vedecký charakter. Múzeum sa tak stalo celonárodným múzejným a vedeckým ústavom. Jeho základnou úlohou bolo zbierať, odborne spracovať, chrániť a sprístupňovať hmotné a duchovné pamiatky z obdobia Slovenského národného. Výsledky svojej muzeologickej a vedecko-výskumnej činnosti malo múzeum prezentovať hlavne prostredníctvom výstav, expozícií a prostredníctvom odborných periodík, časopisov a publikácií.
Rok 1964. Základný kameň Pamätníka SNP
V prvej polovici šesťdesiatych rokov sa vykryštalizoval profil a obsahové zameranie múzea. Vydali sa základné dokumenty a sprístupnila sa prvá expozícia. Vtedajšie krajské a centrálne stranícke orgány veľmi intenzívne sledovali výstavbu Pamätníka SNP. Už v primárnej fáze sa rátalo s tým, že to bude účelová budova Múzea SNP. Zároveň sa rozhodlo, kde bude tento objekt stáť.
Budova sa mala riešiť ako monumentálne dielo uspôsobené s vnútorným riešením pre výstavné účely trvalých muzeálnych zbierok, v priľahlých priestoroch pre budovanie zbierkových fondov, počítať s umiestnením exponátov priamo v teréne. Súťaž na projekt Pamätníka trvala päť mesiacov v roku 1959 a zúčastnilo sa jej 9 architektov. V rokoch 1962-1946 vypracoval architekt Dušan Kuzma návrh dnešného objektu, ktorý schválili politické a štátne orgány. Pamätník SNP, v priestoroch ktorého sa nachádza múzeum bol verejnosti sprístupnený pri príležitosti 25. výročia Povstania v roku 1969.
Rok 1969. Pamätník SNP
Za medzník v činnosti Múzea SNP môžeme pokladať aj jeho presídlenie v roku 1969 do architektonicky impozantnej budovy Pamätníka Slovenského národného povstania, kde jeho múzejná, vedecko-výskumná, expozičná, výstavná, ako aj kultúrno-osvetová činnosť získala nové možnosti rozvoja. V priestoroch Pamätníka SNP v roku 1969 otvorilo múzeum svoju novú stálu expozíciu (v poradí už tretiu expozíciu múzea), ktorej úroveň dosahovala európske parametre, po stránke obsahovej, technickej, ako aj výtvarného stvárnenia v netradičnom priestore pamätníka. Súčasťou expozície boli, v tom čase v múzejníctve ojedinelé, štyri audiovizuálne programy. Táto expozícia bola v mnohých oblastiach (múzejnej, výtvarnej, technickej) a spôsobom vyjadrovania i komunikácie s návštevníkom avantgardnou a ojedinelou múzejnou expozíciou v stredoeurópskom priestore.
Rok 1972. Obete varujú
Obdobie normalizácie sa prejavilo aj na činnosti Múzea SNP. Rozhodnutia normalizačných komisií už koncom roka 1969 zmenili obsah a výtvarné stvárnenie len nedávno otvorenej expozície múzea. Svoju tvár zmenila aj pietna sieň Pamätníka SNP, odkiaľ v roku 1972 bolo demontované súsošie Obete varujú sochára Jozefa Jankoviča. Nahradil ho hrob neznámeho vojaka. V roku 1974 bolo súsošie prevezené do priestoru Národnej kultúrnej pamiatky Kalište. K 30. výročiu Slovenského národného povstania sprístupnilo múzeum novú stálu expozíciu. Expozícia sa nevymykala z rámca v tomto období v Československu vznikajúcich múzejných expozícií. Sedemdesiate a osemdesiate roky boli v Múzeu SNP aj rokmi intenzívneho zhromažďovania archívneho materiálu a zbierkotvornej činnosti. Tento fakt viedol v roku 1980 k zriadeniu Archívu Múzea SNP spolu so špecializovanou knižnicou.
Rok 2004. 60. výročie SNP
21. storočie prinieslo v histórii Múzea SNP množstvo zmien. Pri príležitosti 60. výročia SNP bolo v pietnej sieni znovu odhalené súsošie Obete varujú. Najradikálnejšou zmenou však prešla stála expozícia múzea. Úplne nová expozícia s názvom Slovensko v protifašistickom hnutí odporu Európy v rokoch 1939–1945 bola pripravená a zrealizovaná v rekordne krátkom čase. V porovnaní s predchádzajúcimi expozíciami ide o tematicky, obsahovo a materiálovo najrozsiahlejšiu expozíciu v dejinách múzea, ktorá prezentuje rozhodujúce politické, vojenské a spoločenské udalosti v histórii Slovákov a Slovenska v kontexte s dejinami Európy rokov 1918–1948. Od roku 2006 pripravilo Múzeum SNP v rámci svojej novej filozofie „otvoreného múzea “ a v rámci obsahu „z úcty k národným dejinám” niekoľko úspešných projektov, ktoré rezonujú v laickej a odbornej verejnosti dodnes.
Rok 2014. 70. výročie SNP
Dnešná podoba múzea a jeho činností je výsledkom mnohokrát tvrdého zápasu o jeho existenciu a miesto v kultúrnej spoločnosti. Je výsledkom obetavej práce zanietených múzejníkov, archivárov a historikov. Múzeum SNP je dnes dynamicky sa rozvíjajúcou inštitúciou s cieľom stáleho rozvoja, ktorá má v slovenskej kultúrnej spoločnosti slušné postavenie a čo je dôležité, slovenská spoločnosť a zahraničie má o ňu a výsledky jej činnosti záujem. Dôkazom toho sú oslavy 70. výročia Slovenského národného povstania, ktorých hlavným organizátorom je Múzeum SNP. Oslavy výročia Slovenského národného povstania, ktoré je bezpochyby najvýznamnejším vojenským vystúpením v našich dejinách koncipujeme tak, aby vzbudzovali oprávnenú hrdosť na zástoj našich predkov v protifašistickom zápase a jeho nepopierateľný morálny odkaz dnešku. Tento odkaz smeruje Múzeum SNP hlavne k mladej generácii.
Vedenie múzea
Ján Július Tóth (1955 ‒ 1969)
Milan Rybecký (1970 ‒ 1972)
Štefan Pažúr (1973 ‒ 1989)
Ladislav Takáč (1990 ‒ 1995)
Ján Stanislav (1995 ‒ 2006)
Stanislav Mičev (2006 ‒ 2021)
Marian Uhrin (od 2021)
Činnosť
Podľa zriaďovacej listiny je poslaním múzea „zhromažďovať, vedeckými metódami zhodnocovať, ochraňovať, odborne spracúvať, využívať a sprístupňovať zbierkové predmety a dokumentárne a archívne materiály viažuce sa k dejinám slovenskej spoločnosti v rokoch 1938 – 1945 s dôrazom na dokumentáciu protifašistického a národnooslobodzovacieho boja a Slovenského národného povstania ako významnej súčasti európskej antifašistickej rezistencie v rokoch 2. svetovej vojny, dokumentovať povojnové súdne procesy, rehabilitácie povstalcov a súčasné prejavy neofašizmu, rasovej neznášanlivosti a intolerancie.“
V roku 2020 múzeum malo 95 zamestnancov.
Dejiny
V roku 1953 sa konala konferencia Slovenskej akadémie vied k otázkam spracovania dejín Slovenského národného povstania, ktorej záverom bola požiadavka vytvorenia múzea SNP. Múzeum ako organizácia vznikla k 8. máju 1955. V apríli 1957 múzeum prešlo z Krajského národného výboru v Banskej Bystrici do pôsobnosti Povereníctva školstva a kultúry, ako rezortné vedecké pracovisko. V tom istom roku mu SAV priznala vedecký charakter a múzeum sa tak stalo „celonárodným múzejným a vedeckým ústavom“.
Z roku 1957 pochádzajú aj prvé zbierkové predmety, ktoré začalo múzeum zbierať prevažne darom na základe výziev občanom. V roku 1969 bolo múzeum presťahované do novootvoreného Pamätníka Slovenského národného povstavania a otvorilo v ňom v poradí už tretiu expozíciu. Už koncom roku 1969 sa však v nej uskutočnili normalizačné zmeny. V roku 1972 bolo z pietneho priestoru odstránené súsošie „Obete varujú“. K 30. výročiu povstania bola otvorená ďalšia expozícia. Od septembra 1979 múzeum riadila Ústredná správa múzeí a galérií so sídlom v Bratislave. Zároveň boli obmedzené akvizičné plány múzea v prospech Ústavu marxizmu leninizmu ÚV KSS. V roku 1980 však múzeum získalo právo na svoj vlastný archív.
Od 1. januára 1999 je múzeum zaradené pod Ministerstvo kultúry.
Predchodca súčasného generálneho riaditeľa, Stanislav Mičev, vo funkcii pôsobil od roku 2006, svoje pôsobenie ukončil k 30. septembru 2021.
Presun pod Vojenský historický ústav
Podľa memoranda, ktoré podpísali ministri kultúry Natália Milanová (OĽaNO) a Jaroslav Naď (OĽaNO) by sa malo Múzeum SNP od januára 2022 stať súčasťou Vojenského historického ústavu. Pod rezortom kultúry by mali ostať len digitalizačné centrum a Slovenská národná expozícia v Osvienčime. Podľa riaditeľa Stanislava Mičeva boli náznaky presunu už pri oslavách SNP v roku 2020. Minister Naď mal memorandom zverejniť 5. mája 2021, oficiálne ho však riaditeľ nedostal. Mičev tvrdí, že Ministerstvo obrany ''„nebude chcieť, aby sme robili výskum holokaustu, spoločnosti a Slovenského štátu. Oni budú chcieť, aby sme sa venovali vojenskej stránke SNP“''.
Od 7. do 25. mája podpísalo 5044 ľudí petíciu za zachovanie múzea pod Ministerstvom kultúry. Odborníci presun odmietajú. „S múzeom spolupracujem už vyše 50 rokov. Pripravovaná reforma je absurdná a škodlivá nielen pre Múzeum SNP, ale aj pre historickú obec na Slovensku,“ vyhlásil Ivan Kamenec. Podľa bývalého riaditeľa Jána Stanislava je presun „ďalším straníckym atakom a úmyselnou deštrukciou“. Riaditeľ Pamätníka Lidice v Česku Eduard Stehlík zámer označil za „nepochopiteľný“.
V júni 2021 historik Ivan Kamenec upozornil na chýbajúce vysvetlenie presunu múzea pod rezort obrany. Okrem iného o presune napísal: ''„K tomuto rozhodnutiu prišli vedenia oboch ministerstiev bez toho, aby svoj zámer konzultovali s dotknutým pracoviskom, alebo s predstaviteľmi slovenských múzeí, respektíve iných výskumných historických inštitúcií. Z profesionálneho i etického hľadiska je to čudný, ale u nás bežný postup, hoci sa do omrzenia opakujú sľuby o rešpektovaní mienky odborníkov. Bez chýbajúcich informácií tu nemožno robiť seriózne závery. Znepokojujúca je však metóda riešenia celého problému. S Múzeom SNP dlhodobo spolupracujem na rôznych odborných úrovniach.“''
1. júna 2021 s presunom súhlasil Kultúrny výbor Národnej rady, žiadal však o zachovanie súčasného historického, vedeckého a edukačného poslania múzea. Minister obrany Naď pripustil, že zvažuje právnu subjektivitu múzea.
29. septembra vláda schválila presun pod Ministerstvo obrany navrhnutím novely zákona o múzeách a o galériách a o ochrane predmetov kultúrnej hodnoty. Múzeum si má udržať právnu subjektivitu. K 30. septembru 2021 zároveň končí doterajší generálny riaditeľ, Stanislav Mičev. Digitalizačné centrum múzea by malo prejsť pod Slovenskú národnú galériu a národná expozícia v Auschwitz-Birkenau pod Múzeum holokaustu v Seredi. 5. novembra 2021 sa minister obrany Jaroslav Naď stretol so zamestnancami múzea.
Dolnokorunská ulica (Bratislava)
Dolnokorunská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Križuje sa spolu s 2 ulicami: Úvozná a Gronárska.
Slovenská inline hokejová extraliga
Slovenská inline hokejová extraliga je slovenská inline hokejová súťaž mužov. Prebieha od roku 1997. Do roku 2019 ju organizoval Slovenský zväz ľadového hokeja (SZĽH), neskôr prešiel inline hokej pod správu Slovenského rýchlokorčuliarskeho zväzu (SRZ). Najúspešnejšími klubmi sú Mad Dogs Bratislava a Dubnica Wild kings, ktoré v nej zvíťazili 9-krát.
Bazoches-sur-Vesles
Bazoches-sur-Vesles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bazoches-sur-Vesles má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Bazoches-sur-Vesles má 450 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Montpeyroux (Hérault)
Montpeyroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Gecík
náhľad|Peter Gecík - v autorskej One man show - AKO ICH NEZABIŤ (2021) Mgr. art. Peter Gecík (* 20. jún 1979, Trebišov) je slovenský divadelný a filmový herec, moderátor a stand-up komik. Aktuálne prevádzkuje vlastné Divadlo SOFIA, pod ktorým aj účinkuje.
Životopis
Už ako žiak základnej školy prednášal prózu a účinkoval v školskom divadelnom krúžku. Počas štúdia na Gymnáziu na Párovskej ulici v Nitre okrem prednesu prózy začal hrať v ochotníckom divadelnom súbore YMCA pod vedením herečky DAB v Nitre Hildy Augustovičovej. Po ukončení Gymnázia v roku 1997 nastúpil na VŠMU v Bratislave na odbor činoherectvo. Medzi jeho pedagógov patrili Božidara Turzonovová, František Kovár, Peter Šimún, Vladimír Strnisko. Už počas štúdia účinkoval ako hosť v SND v Bratislave na Malej scéne a DPOH. V roku 2002 úspešne ukončil štúdium a ešte v ten istý rok nastúpil ako herec do Divadla Andreja Bagara v Nitre. V roku 2003, popri práci v nitrianskom divadle začal pracovať aj ako moderátor v N-Rádiu v Nitre. V roku 2004 sa stáva moderátorom v TV Markíza v relácii DEKABOX Live. V roku 2005 odchádza z angažmán v DAB na voľnú nohu. Od roku 2005 do roku 2006 v TV Markíza moderuje reláciu MAXIHRA. V tom istom čase pomáha ako moderátor rozbiehať Rádio MAX v Nových Zámkoch a neskôr v Nitre. Od roku 2007 robí moderátora a redaktora Ranného magazínu v STV. V roku 2008 nastupuje ako moderátor v Rádiu VIVA a v roku 2009 sa stáva moderátorom novovzniknutého rádia EUROPA 2 na Slovensku. Tam pôsobil do roku 2010, kedy odchádza na voľnú nohu a pôsobí ako moderátor podujatí, dabingový herec a herec v audiorozprávkach pod režisérskou taktovkou Oľgy Janíkovej vo vydavateľstve A.L.I.. V roku 2018 založil Divadlo SOFIA v Snine a Rádio Paráda (pôvodne Rádio SNINA), ktoré fungujú dodnes. V roku 2019 začal písať detské divadelné rozprávky a vlastné One Man Show, s ktorými účinkuje po celom Slovensku a Česku.
Referencie
<references group="https://www.showportal.sk/detail/peter_gecik" responsive="" />
Gronárska ulica (Bratislava)
Gronárska ulica je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Križuje sa spolu s 3 ulicami: Nad Gronárom, Medová a Viničná.
Le Grand-Lemps
Le Grand-Lemps môže byť:
Nad Gronárom (Bratislava)
Ulica Nad Gronárom je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Vzdialený most
Vzdialený most je vojnový film s tematikou druhej svetovej vojny zo 70-tych rokov 20. storočia. Film bol inšpirovaní skutočnými vojnovými udalosťami z roku 1944 (Operácia Market Garden).
Dej
V auguste 1944 bol oslobodený Paríž. Spojeneckej armáde však chýbalo dostatočné zásobovanie. Generál Montgomery vymyslel plán menom Market Garden. Skladala sa z dvoch operácií - operáciu Market uskutočnili výsadkové sily (82. a 101. americká výsadková divízia, 1. britská vzdušná výsadková divízia), operáciu Garden uskutočnili pozemné sily (XXX. britský zbor). Hlavnou úlohou bolo vybojovať a udržať tri mosty cez Rýn v Holandsku v mestách Eindhoven, Nijmegen a Arnhem. Celú akciu komplikujú terénne možnosti pristátia dopravných lietadiel, vojaci musia zoskakovať padákmi a premiestniť sa do Arnhemu vzdialeného 12 km. Pozemné sily pri Nijmegene potrebujú ovládnuť obe strany mosta, na druhú stranu rieky sa môžu dostať iba pomocou člnov, pod paľbou nemeckých obrancov. Celková situácia sa pre spojencov nevyvíja dobre. A operácia sa skončí neúspechom.
Fakty
Vzdialeným mostom z názvu filmu bol most cez rieku Rýn v Arnheme. Most sa pokúšal dobyť a udržať 2. prápor britských výsadkárov pod velením generálplukovníka Johna Frosta. V súčasnosti nesie most jeho meno.
Moulès-et-Baucels
Moulès-et-Baucels je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Panspermia
Panspermia je hypotéza, že život sa šíri kozmickým priestorom prostredníctvom hviezdneho vetra, meteoroidov, komét, medziplanetárneho prachu a podobne. Nepriaznivé podmienky prežíva vo forme spór alebo vďaka schopnostiam extrémofilných organizmov a pri dopade na nejakú planétu sa v priaznivých podmienkach pokúša uchytiť. Samotné slovo panspermia vychádza z gréckeho πάν (pan, „všetko“) a σπέρμα (sperma, „semeno“).
Veľmi podobnou, ale odlišnou ideou je exogenéza (grécky: ἔξω (exo, „vonkajšok“) a γένεσις (genezis „počiatok“)), ktorá tvrdí, že život bol na Zem prinesený z vesmíru.
Moulès-et-Baucels
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Panspermia
Hypotéza panspermie je v súčasnosti vo fáze intenzívneho výskumu.
História
Prvé úvahy na túto tému sa dajú nájsť okolo roku 450 pred Kr. u gréckeho filozofa Anaxagora. V pozmenenej podobe sa hypotéza opäť objavila v 19. storočí (Jöns Jakob Berzelius, William Thomson, Hermann von Helmholtz) a na začiatku 20. storočia ju do hĺbky rozpracoval švédsky chemik a fyzik Svante Arrhenius. Jej aktívnymi zástancami v 20. storočí boli sir Fred Hoyle a Chandra Wickramasinghe, ktorí sa domnievali, že život z vesmíru je pôvodcom niektorých epidémií, nových chorôb, ale aj genetických noviniek podporujúcich makroevolúciu. Podobne aj vedci Carl Sagan, Francis Crick a Leslie Orgel považovali za možné, že život sa na Zem dostal z vesmíru zámerným konaním vyspelej mimozemskej civilizácie. Posledne ju podporil tiež fyzik Stephen Hawking: „Život sa mohol šíriť z planéty na planétu alebo z hviezdneho systému do hviezdneho systému dopravovaný na meteoroch“.
Predpokladané mechanizmy
Jedným z prírodných mechanizmov transportu života sú meteoroidy, ktoré ho prenášajú na svojom povrchu. Bolo zistené, že viaceré meteority, ktoré dopadli na Zem pochádzajú z hmoty Marsu. Ďalšími prirodzenými mechanizmami prenosu sú hviezdny vietor (radiačný tlak) a plazmoidy. Panspermia umožnená ľudskou činnosťou prebieha prostredníctvom kozmických sond, preto boli zavedené prísne pravidlá pre sterilizačné procedúry vesmírnych sond, prípadne zastarané výskumné sondy sú zničené mimo planétu, ktorú chceme ochrániť pred kontamináciou.
Extrémofilné organizmy
Zvyčajne ide o jednobunkovce, ktorých výraznou odlišnosťou od iných organizmov je, že dokážu žiť v extrémnych podmienkach - napríklad nízke či vysoké pH, vysoký obsah soli, vysoké či nízke teploty, vysoký tlak, vysoká radiácia atď. Sú však známe aj extrémofilné mnohobunkové organizmy, napríklad pomalky. Bolo uskutočnených aj niekoľko experimentov, ktoré testovali ich schopnosť prežiť v kozmickom priestore a zvládnuť medziplanetárny transport.
Spóry
Niektoré organizmy na Zemi dokážu prežiť nepriaznivé obdobie vďaka rôznym biochemickým mechanizmom. Napríklad baktérie utvárajú spóry a v takomto stave sú schopné odolávať podobným extrémnym podmienkam ako extrémofilné organizmy. Keď nastanú priaznivé podmienky, dochádza ku germinácii - spóra umožní vznik rodičovskej formy organizmu. Vzhľadom na ich schopnosť prežívať v takomto odolnom stave veľmi dlhú dobu a predsa si zachovať životaschopnosť sú práve ony považované za jedného z najlepších kandidátov na panspermiu.
Potenciálne obývateľné miesta
Život po dopade na povrch potrebuje na svoj rozmach vhodné podporné podmienky. Posledné výskumy naznačujú, že napríklad mesiac Európa planéty Jupiter má pravdepodobne podpovrchový oceán kvapalnej vody, kde by sa mohol rozvinúť život. Už dlhšiu dobu sa vedie intenzívny výskum, či by prostredie Marsu mohlo poskytnúť vhodné podmienky pre život. Skúmaniu a hľadaniu obývateľných zón vo vesmíre sa intenzívne venuje NASA.
Konkrétne nálezy a experimenty
V súčasnosti existuje niekoľko pozorovaní, ktoré podporujú myšlienku panspermie:
Preto bolo uskutočnených aj niekoľko experimentov, ktoré mali za úlohu otestovať schopnosť rôznych organizmov prežiť v extrémnych podmienkach kozmu. Z nich najúspešnejší bol pravdepodobne Foton-M3, ktorý s určitosťou preukázal, že niektoré baktérie, spóry, lišajníky a dokonca pomalky sú schopné zvládnuť kruté podmienky kozmického priestoru i pristátie na planéte.
Prirodzená panspermia
Berie do úvahy len prírodné procesy fungovania panspermie. Prenos mikroorganizmov do kozmického priestoru je možný niekoľkými spôsobmi. Pravdepodobne najčastejšie sa to stáva na povrchu skál vymrštených dopadom veľkého telesa a to najmä z planét s menšou gravitáciou alebo riedkou atmosférou. Predpokladá sa, mesačné a marťanské meteority dopadnuté na Zem mali práve takúto príčinu vzniku. maným je plazmoid - súdržná čiastočka plazmy a magnetického poľa. Ďalší transport života sa môže uskutočňovať buď formou meteoroidov alebo tlakom hviezdneho vetra. Dopad na ďalšie telesá, ktoré prípadne ponúkajú priaznivé podmienky na rozvinutie života je spôsobený buď priamou kolíziou alebo ich gravitačným poľom.
Pseudo-panspermia
Niekedy sa nazýva aj „slabá panspermia“ alebo „molekulárna panspermia“ a tvrdí, že prebiotické stavebné bloky života vzniknuté vo vesmíre boli neskôr rozšírené na povrch planét a tam podporili vznik živých organizmov. Už od 70-tych rokov 20. storočia bolo známe, že medzihviezdny prach obsahuje veľké množstvo organických molekúl, ktoré v ňom vytvára ionizácia, kozmické žiarenie a vzájomné interakcie. Viaceré štúdie potvrdili prítomnosť rôznych organických molekúl na povrchu meteoritov alebo komét,"'Life chemical' detected in comet". NASA (BBC News). http://news.bbc.co.uk/2/hi/science/nature/8208307.stm
Náhodná panspermiaExperimentálny výskum jasne dokazuje schopnosť viacerých organizmov prežiť extrémne podmienky v kozmickom prostredí. Nejde len o mikrobiálny život ale aj o mnohobunkové živočíchy napríklad pomalky. Analýzy povrchu našich kozmických sond vysielaných do vesmíru potvrdili, že na ich povrchu sa nachádzajú pozemské extrémofilné organizmy. Najnovšie štúdie dokonca objavili množstvo mikróbov priamo v sterilných miestnostiach využívaných NASA na montáž kozmických sond a to aj napriek prísnym sterilizačným pravidlám. Viacerí vedci sa preto oprávnene domnievajú, že ľudstvo už v uplynulých desaťročiach kozmického výskumu mohlo nechtiac rozšíriť pozemský život do okolitého vesmírneho priestoru a aj na blízke kozmické telesá. T. Gold, profesor astronómie predložil hypotézu „kozmické smeti“, kde uvažoval, že život na Zemi mohol začať z kontajnera odpadových produktov pochádzajúcich od mimozemskej civilizácie, ktorý nechtiac dopadol na Zem.
Riadená panspermia
Jej najznámejšími zástancami boli astronóm Carl Sagan, Francis Crick (spoluobjaviteľ štruktúry DNA) a chemik Leslie Orgel. Tvrdili, že zárodky života mohli byť na Zem zámerne rozšírené vyspelou mimozemskou civilizáciou. V súčasnosti sa uvažuje, že podobnú aktivitu by bolo schopné vyvinúť aj ľudstvo a tak pozemským životom osídliť iné kozmické telesá. Kapsule vyslané do vesmíru by mohli obsahovať mikróby a extrémofilné organizmy.
So súčasnými technológiami je možné osiať napríklad hviezdu Beta Pictoris, ktorá je vzdialená cca 63 svetelných rokov dávkou mikróbov vážiacou 4,5 gramu. So vzrastajúcou vzdialenosťou cieľa rastie aj počet potrebných mikróbov a hmotnosť kapsuly.
Tadeusz Milewski
Tadeusz Milewski (* 17. máj 1906, Kolomyja, Ukrajina† 5. marec 1966, Krakov, Poľsko) bol poľský jazykovedec, profesor všeobecnej jazykovedy na Jagellonskej univerzite v Krakove.
Zaoberal sa teóriou jazyka, dejinami lingvistiky, typológiou a lingvistickou geografiou. Predovšetkým sa však venoval komparatívnej gramatike indoeurópskych jazykov. Skúmal aj pôvod a históriu spisovnej poľštiny.
Medová ulica (Bratislava)
Medová ulica je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Javorina (vrch v Levočských vrchoch, 1224 m)
Javorina je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Torysky, približne severne od Levoče.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Levoča a Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie mesta Levoča a obce Ľubica. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situované Torysky a Nižné Repaše, južne leží Levočská Dolina, západným smerom Ľubica a severovýchodným Ihľany.
Opis
Javorina leží v hlavnom hrebeni medzi Holým vrchom a Javorom. Západne sa nachádza Rusniačik, Lieskovec a Piatková , severne leží Kovaľová , Derežová  a Javor, východným smerom Tok , Škapová  a Javoríčka  a južným Brinky , Javorinka  a Holý vrch. Severné a západné svahy odvodňujú prítoky riečky Ľubice do Popradu, voda z juhovýchodných odteká potokom Stará Hájnica do rieky Torysa. Vrchol traverzuje juhovýchodným úbočím značený turistický chodník.
Výhľady
Odlesnený vrchol bez vyššej vegetácie umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno preto pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Vysoké i Nízke Tatry, Stolické i Volovské vrchy, Branisko a Bachureň.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východne prechádza červený turistický chodník, vedúci z Levočskej doliny severným smerom do Nižných Ružbách. Z rázcestia Hrby vedie k pamätníku SNP v sedle Javorinka žlto značený chodník.
Debra Messingová
Debra Lynn Messing (* 15. august 1965, Brooklyn, New York, USA) je americká herečka, známa vďaka úlohe Grace Adler, z televízneho seriálu Will a Grace (19982020).
Detstvo a mladosť
Narodila sa v Brooklyne, v štáte New York, Sandre Messing a Brianovi Messingovi. Má jedného staršieho brata. Neskôr sa spoločne s rodinou presťahovala do mesta East Greenwich, v štáte Rhode Island.
Počas štúdia na škole sa venovala tancu, spevu a herectvu. V roku 1986 vyhrala titul Miss Junior z Rhode Island. Predtým ako sa stala herečkou, jej rodičia naliehali aby dokončila sedem slobodných umení. V roku 1990 získala bakalársky titul z divadelného umenia, neskôr aj magister umenia.
Kariéra
Jej prvá väčšia filmová rola, bola nevernej manželky Keana Reevesa, vo filme Prechádzka v oblakoch. Jej najväčší herecký prielom prišiel až v roku 1998, keď sa začala uchádzať o rolu Grace Adler, v seriály Will a Grace. Za svoj herecký výkon získala v roku 2003 ocenenie Emmy.
V roku 2002 si zahrala po boku Laury Linneyovej a Richarda Gerea, v dramatickom filme The Mothman Prophecies. V roku 2004 hrala v komédii Along Came Polly.
V roku 2005 bola ocenená cenou Lucy Award, spoločne s jej hereckou kolegyňou zo seriálu Will a Grace, Megan Mullaly.
V roku 2011 získala rolu v hudobnom seriály Smash. Seriál bol po dvoch sériách zrušený. V roku 2014 získala rolu detektívky Laury v televíznom seriály The Mysteries of Laura.
Súkromný život
V roku 2000 sa Messingová zosobášila s hercom Danielom Zelmanom. Spoločne žili na Manhattane. V apríli 2004 porodila syna Romana. V decembri 2011 sa s manželom rozišla po 11 rokoch manželstva. Messingová podala žiadosť o rozvod 5. júna 2012. Rozvod bol oficiálny v roku 2016.
Beaumé
Beaumé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Beaumé má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Beaumé má 97 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Beaumont-en-Beine
Beaumont-en-Beine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Beaumont-en-Beine má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Solvatácia
náhľad|Sodný katión solvatovaný molekulami vody Solvatácia je proces obaľovania rozpustených častíc látky molekulami rozpúšťadla. Špeciálnym prípadom, kedy je rozpúšťadlom voda, je hydratácia.
Počas rozpúšťania látky dochádza k rozkladu kryštálovej štruktúry a prechodu jednotlivých molekúl látky do rozpúšťadla. Samotný dej rozpúštania látky je endotermický (vyžaduje dodanie tepla), ale vďaka solvatácii dochádza k stabilizácii látky (často iónov) a zabráneniu opätovnej tvorby kryštálu.
Typy interakcií
Podľa povahy látky dochádza počas solvatácie k vzniku rôznych interakcií. Typicky vznikajú ión-dipólové interakcie, kedy sa rozpúšťadlo (zvyčajne voda) orientuje tak, aby vznikali výhodné elektrostatické interakcie. Takéto interakcie vznikajú pri katiónoch (napríklad alkalických kovov alebo kovov alkalických zemín) i aniónoch. Okrem toho môže dochádzať i k tvorbe dipól-dipólových interakcií (pre polárne nenabité látky). Molekuly rozpúšťadla môžu tvoriť s rozpúšťanou látkou i koordinačné väzby, ako je tomu typicky napríklad u iónov prechodých kovov. V tomto prípade molekuly vody vystupujú ako ligandy.
Mourèze
Mourèze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlčovský potok
Vlčovský potok môže byť:
Blažkov potok
Blažkov potok môže byť:
Ruský pamätník (Plovdiv)
Pamätník ruských osloboditeľov, známy aj ako Ruský pamätník , Pamätník osloboditeľov , alebo Pamätník cára Alexandra II.  je stavba pamätníku venovaného ruskému osloboditeľskému vojsku nachádzajúca sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v južnom Bulharsku.
Poloha
Pamätník sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv na plošine, ktorá sa nachádza vo vrcholovej časti    pahorku Bunardžik  oproti schodom, ktoré vedú k pamätníku Sovietskej armády.
Dejiny a súčasnosť
Bol postavený v septembri roku 1881. K výstavbe prispela iniciatíva ruského cára Alexandra II., ktorý požiadal Bulharsko, aby boli vybrané miesta na ktorých by sa mohli postaviť pamätníky venované pamiatke Rusko-tureckej osloboditeľskej vojny, ktorá viedla k oslobodeniu Bulharska. Pri pamätníku sa každoročne 3. marca uskutočňuje časť osláv pri príležitosti štátneho sviatku venovaného oslobodeniu Bulharska. Oslavy pri pamätníku sa konajú už od roku 1888, kedy bol 3. marec vyhlásený za štátny sviatok.
The Birthday Massacre
The Birthday Massacre je kanadská rocková skupina, založená v Toronte roku 1999.
Ruský pamätník (Plovdiv)
Charakteristika
Pamätník je vysoký približne 11 metrov a bol vybudovaný podľa projektu známeho ruského architekta Vokara, ktorý je autorom mnohých pamätníkov venovaných oslobodeniu Bulharska. Postavený je v štýle typickom pre ruské vojenské pamätníky vybudované v danom období v tvare skrátenej pyramídy. Pamätník je venovaný ruským vojakom, ktorí zahynuli počas oslobodzovania Plovdivu spod osmanskej nadvlády počas Rusko-tureckej osloboditeľskej vojny,  v priebehu bitky o Plovdiv, ktorá prebiehala v priebehu januára 1878 pod vedením generála Josifa Gurka ako aj samotnému cárovi Alexandrovi II. Samotný Plovdiv bol po ťažkých niekoľkodenných bojoch slávnostne vyhlásený za oslobodený samotným generálom Gurkom ráno 16. januára 1878 pri jeho vstupe do mesta. Ruský pamätník v Plovdive je prvým pamätníkom na území Bulharska, ktorý bol postavený na pamiatku Rusko-tureckej osloboditeľskej vojny.
Kto za pravdu horí
Kto za pravdu horí (pôvodne Sláva šľachetným alebo Sláva statočným) je názov hymnickej básne, ktorú napísal evanjelický farár Karol Kuzmány. Báseň vyšla prvýkrát v literárnej prílohe Slovenských národných novín - Orol tatranský, 4. apríla 1848 pod názvom Sláva šlechetním. Českú verziu textu zapísal Kuzmány 4. marca 1852 vo Viedni do viazaného pamätníka Adely Ostrolúckej. Báseň bola viackrát pretlačená ešte za autorovho života. Melódiu k nej zložil hudobný skladateľ Štefan Fajnor, veľký Hurbanov podporovateľ a zástanca, priateľ a švagor Štefánikovho otca, krstný otec M.R.Štefánika.
Text
Kto za pravdu horí v svätej obeti, kto za ľudstva právo život posvätí,
kto nad krivdou biednych slzu vyroní: tomu moja pieseň slávou zazvoní.
Keď zahrmia delá, orol zaveje, za slobodu milú kto krv vyleje,
pred ohnivým drakom kto vlasť zacloní: tomu moja pieseň slávou zazvoní.
Kto si stojí slovu, čo priam zhŕkne svet, komu nad statočnosť venca v nebi niet,
koho dar nezvedie, hrozba neskloní: tomu moja pieseň slávou zazvoní.
kto ctí pravdy božskej Božské zákony: tomu moja pieseň slávou zazvoní.
Morestel
Morestel môže byť:
Zelený vrch (vrch v Levočských vrchoch, 1198 m)
Zelený vrch je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Ihľany, približne východne od Spišskej Belej.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubany a Ľubica. Najbližšími sídlami sú severozápadne ležiace Ihľany a južne situované Torysky, západným smerom sa nachádza Ľubica, severným Jakubany a východným Tichý Potok.
Opis
Zelený vrch leží v hlavnom hrebeni medzi Derežovou a Javorom. Východným smerom sa nachádza Piesočný vrch, Jankovec a Čistý diel , južným Škapová , Javor, Tok  a Javorina , západným Kovaľová  a Derežová a severným Ihla , Čierna hora  a Zelený vrch. Severné svahy odvodňuje Jakubianka, južné a západné potok Ľubica do rieky Poprad. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník z Nižných Ružbách.
Výhľady
Odlesnený vrchol bez vyššej vegetácie umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Vysoké i Nízke Tatry, Stolické vrchy, Branisko, Bachureň a Čergov.
Prístup
Hrebeňom poblíž vrcholu vedie červený turistický chodník, vedúci z Levočskej doliny severným smerom do Nižných Ružbách. Oblasťou vedie viacero lesných ciest, prekonávajúcich hlavný hrebeň a križujúcich tak turistický chodník. Prístup je tak možný z obcí Ihľany, Jakubany, Tichý Potok i Ľubica.
Nahradzovanie žiaroviek
Kanada, Austrália, Kuba
V apríli 2007 kanadská vláda oznámila, že do roku 2012 plánuje zakázať klasické žiarovky a tým prispieť k obrovskému zníženiu emisií oxidu uhličitého. Priekopnícky krok v tomto smere urobila Austrália, keď v máji 2007 schválila zákaz predaja žiaroviek, ktorý vstúpil do platnosti v roku 2009. Prvým štátom, kde boli žiarovky skutočne zakázané, je Kuba, kde sa od roku 2007 už nesmú používať.
Európska únia
V Európskej únii bolo schválené nariadenie EK (založené na smernici Európskeho parlamentu o ekodizajne výrobkov), ktoré zakáže žiarovky (presnejšie svetelné zdroje s horšou než definovanou energetickou triedou) vo schválenom časovom harmonograme, od septembra 2009 - v decembri 2008 sa na tom zhodli národní experti Európskej komisie a proti návrhu sa nepostavil ani Európsky parlament, ktorý na to mal lehotu do 15. marca 2009. 17. februára 2009 bolo hlasované vo Výboru pre životní prostredie o pozastavení návrhu, to nebolo výborom schválené (14 hlasov za, 44 proti). Nariadenie sa týka iba všesmerových žiaroviek pre bežné použitie; na žiarovky smerové (reflektorové a pod.) sa má vzťahovať samostatný predpis, žiarovky pre špeciálne účely zatiaľ zakázané nebudú. Eurokomisár Andris Piebalgs, v tom čase zodpovedný za energetickú politiku EÚ sa preslávil výrokom na adresu zákazu žiarovky: „Európskym domácnostiam zostane rovnaká kvalita osvetlenia, pritom ale ušetria energiu, kysličník uhličitý aj peniaze.“ Jeho hovorca Ferran Tarradellas situáciu okolo zákazu žiaroviek komentoval nemeckým novinárom tak, že pri svojich cestách s komisárom po Európe nikde žiadne demonštrácie za pôvodné žiarovky nevidel: „Kamene do nás tiež ešte nikto nehádzal. Európania stoja za nami.“.
Časový harmonogram
Nariadenie definuje nasledovný časový harmonogram zákazu predaja :
Ústup od žiaroviek
thumb|Volfrámové vlákno v halogénovej žiarovke
V marci 2009 prijala Európska komisia odporúčanie o regulácii svetelných zdrojov, ktoré sa používajú v domácnostiach. Od roku 2009 do roku 2012 budú postupne stiahnuté neefektívne klasické žiarovky a budú nahradzované efektívnejšími halogénovými žiarovkami a kompaktnými žiarivkami. Technológia nových svetelných zdrojov je už plne vyvinutá a preskúšaná a nie je potrebné sa prechodu obávať. V nezávislom teste však najlepšia kompaktná žiarivka získala známku iba chválitebný (2,1) a plný svit dosiahla po 6 minútach.
V septembri 2009 bola spustená regulácia svetelných zdrojov, ktoré sa používajú v domácnostiach. Začne tak postupná výmena, ktorá sa najviac dotkne klasických neefektívnych žiaroviek.
Od tohto dátumu nie je možné v EÚ vyrábať či do EÚ dovážať žiadne matné svetelné zdroje s horšou energetickou triedou ako A. Dovoz menšieho množstva žiaroviek pre osobnú potrebu z Ruska alebo Ukrajiny zostáva nezakázaný. Zákazník si inak môže vybrať zo širokej rady kompaktných žiariviek, ktorých parametre sú omnoho lepšie a efektívnejšie ako klasické žiarovky. Najnovšie modely majú aj spojité spektrum.. Kompaktné žiarivky sa vyrábajú v mnohých prevedeniach: klasické trubicové, s matnou bankou alebo sviečkové.
Aj halogénových žiaroviek sa týka smernica o ekodizajne a súvisiace nariadenie Európskej komisie. Od septembra 2009 má byť zakázaný predaj halogénových žiaroviek s príkonom nad 80 W, pokiaľ nebudú mať energetickú triedu aspoň C. U dnes predávaných halogénových žiaroviek je bežne energetická trieda D.
Náhrady
Pôvodné žiarovky mali bežne účinnosť výkonovej premeny príkon-výkon 13,5 lm/W (lepšiu u žiaroviek vyšších výkonov), čo napr. pre 100 W znamená 1 350 lm svetelného výkonu. Bežnou praxou výrobcov kompaktných žiariviek je uvádzanie popisu, že „táto úsporná žiarivka svieti ako 100 wattová žiarovka“. Taký popis spotrebiteľ víta, pretože laická verejnosť bežne nemá meradlo porovnania. Avšak výrobcovia takto označujú aj trubice, na ktoré aj sami uvádzajú hodnoty bežne pod 1 000 lm, čím sa sami usvedčujú z klamania zákazníkov.
Teraz sa však na trhu objavujú svetelné zdroje na báze vysoko svietivých LED diód – tie majú oproti kompaktným žiarivkám omnoho dlhšiu životnosť, väčšiu mechanickú odolnosť, väčšiu energetickú účinnosť často prevyšujúcu 90%.
Zdroj
백열등
Beaurevoir
Beaurevoir je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Beaurevoir má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Beaurevoir má 1527 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Mudaison
Mudaison je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nothing and Nowhere
Nothing and Nowhere je debutový album kanadskej hudobnej skupiny The Birthday Massacre, ktorý bol vydaný roku 2002.
Korunská ulica (Bratislava)
Korunská ulica je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Witold Mańczak
Witold Mańczak (* 12. august 1924, Sosnowiec† 12. január 2016, Krakov) bol poľský jazykovedec, romanista.
Venoval sa románskym, slovanským a germánskym jazykom. Bol autorom 960 vedeckých publikácií, z toho 23 kníh. Prispel k systematizácii vedomostí o historickej a opisnej gramatike viacerých jazykov, vrátane francúzštiny, taliančiny, španielčiny a poľštiny. Poukázal na problémy lingvistického prostredia, ako je nedostatok jasne definovaných kritérií pravdy a formulovanie tvrdení založených na malom počte faktov.
Zaoberal sa tiež onomastikou. Študoval históriu, etymológiu a sémantiku mien.
Michal Truban (sudca)
JUDr. Michal Truban (* 28. december 1964, Banská Štiavnica ) je slovenský sudca a bývalý prokurátor.
Bol predsedom Špecializovaného trestného súdu. V roku 2019 bol kandidátom na sudcu Ústavného súdu. Je známy aj tým, že v roku 2009 žaloval Denník SME kvôli článku Šéf zrušeného Špeciálneho súdu lovil zadarmo.
Životopis
Po absolvovaní gymnázia v Banskej Štiavnici v roku 1987 vyštudoval Právnickú fakultu UPJŠ. 1. augusta 1987 sa stal právnym čakateľom na Okresnej prokuratúre v Banskej Bystrici. Od 1. júla 1990 bol vyšetrovateľom na tejto prokuratúre a od 1. januára 1992 prokurátorom so zameraním na všeobecnú a násilnú kriminalitu.