cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Opátstvo Holyrood
Kostol holyroodskeho opátstva (Dalziel Place, Edinburgh)
Po náboženskej schizme v roku 1843 časť kongregácie odišla a postavila novú budovu pred palácom Holyrood. Táto kongregácia sa spojila v roku 1915 s Abbeyhill United Free Church, a odvtedy používala kostol na Dalziel Place. Druhá časť kongregácie od roku 1929 po zlúčení začala byť známou ako Holyrood Abbey Church. Budova opátstva bola značne vylepšená v rokoch 2006 a 2007.
Australian and New Zealand Army Corps
Australian and New Zealand Army Corps (ANZAC) bol armádny zbor zložený z austrálskych a novozélandských jednotiek na začiatku prvej svetovej vojny v rámci Britského impéria. Tieto jednotky zložené z dobrovoľníkov boli nasadené do bojov proti Osmanskej ríši. Neskôr bol zbor reorganizovaný a nasadený na Blízkom východe a západnom fronte. ANZAC corps bol sformovaný aj počas druhej svetovej vojny. Neskôr sa toto označenie používalo pre niekoľko austrálskych a novozélandských práporov, ktoré bojovali počas vojny vo Vietname.
25. apríl, dátum nasadenia ANZACu pri Gallipoli je v Austrálii i na Novom Zélande dodnes štátnym sviatkom.
Austrálsky a novozélandský armádny zbor pri Gallipoli
Koncom roku 1914 sa mali austrálske a novozélandské jednotky, ktoré boli sformované vo svojich domovských krajinách presunúť cez Suezský prieplav do Európy. V Egypte mali absolvovať výcvik a byť nasadené vo Francúzku na západnom fronte. Po rozhodnutí uskutočniť Dardanelskú výsadkovú operáciu sa ich miesto určenia zmenilo na Gallipoli. Veliteľom zboru bol generál William Birdwood. Zbor tvorila 1. austrálska divízia a Austrálska a novozélandská divízia. Počas bitky boli ako pechota nasadené aj tri austrálska a jedna novozélandská jazdecká brigáda. 2. austrálska divízia dorazila na bojisko v auguste 1915.
Ďalšie nasadenie počas 1. svetovej vojny
Po evakuácii z Gallipoli v novembri 1915 boli austrálske a novozélandské jednotky presunuté do Egypta, kde prebehla ich reorganizácia. Novozélandská časť vytvorila vlastnú Novozélandskú divíziu a Austrálske imperiálne jednotky boli rozšírené o ďalšie 2 divízie (4. a 5. divíziu).
Tieto divízie vytvorili nové dva zbory I. ANZAC Corps (Birdwood) a II. ANZAC Corps (Godley). Označenie anzac „ANZAC“ sa neskôr stalo akronymom a boli používané pre akékoľvek vojenské jednotky, ktoré zahŕňali austrálske alebo novozélandské vojská. Bola tiež vytvorená ANZAC jazdecká divízia, ktorú tvorili 3 austrálske a 1 novozélandská ľahká jazdecká brigáda. Táto jednotka operovala na Blízkom východe, najmä v Egypte a na Sinajskom polostrove, kde bojovala v bitke pri Romani, Magdhabe a Rafe, v Palestíne v prvej a druhej bitke o Gazu, Beerschebe, Jeruzaleme, Jerichu, Es Salte, Megide, a tiež v Anáne a Sýrii.
Na západnom fronte boli jednotky ANZAC nasadené vo viacerých bitkách. Prvou z nich bola bitka o Fromelles, prebiehajúca 19. a 20. júla 1916, počas ktorej v priebehu noci Austrálčania stratili 5533 mužov, ktorí boli ranení a mŕtvi. Účastnili sa tiež bitky na Somme, avšak nie ako celok, ale ako súčasť väčších britských jednotiek. Ako celok zasiahli počas bojov o Pozieres 23. júla 1916. Bojov sa zúčastnil I. ANZAC - 1., 2. a 4. divízia. I. ANZAC bol neskôr premenovaný na I. austrálsky zbor a boli doň presunuté všetky austrálske divízie na fronte, vznikol tak najsilnejší armádny zbor dohodových vojsk
Jednotky po skončení 1. svetovej vojny
V apríli roku 1941, počas druhej svetovej vojny, bolo veliteľstvo I. austrálskeho zboru presunuté do Grécka. Napriek tomu, že zboru boli okrem 2. novozélandskej divízie podriadené aj viaceré grécke a britské jednotky bol 12. apríla označený ako ANZAC. Počas bitky o Grécko zbor v priebehu 23. a 24. apríla z Grécka ustúpil na Krétu a označenie sa viac nepoužívalo.
Igor Žofčák
Igor Žofčák (* 10. apríl 1983, Michalovce) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub MFK Zemplín Michalovce ako stredový záložník. Na drese nosí číslo 10.
Žofčák je odchovancom Michaloviec, no profesionálnu kariéru začal v Ružomberku. V roku 2007 si ho vyhliadla Sparta Praha, z ktorej v roku 2008 hosťoval v Jablonci. V roku 2010 sa vrátil na Slovensko, konkrétne do Slovana Bratislava. V roku 2015 si vyskúšal aj angažmán v Maďarsku. V roku 2016 sa vrátil do Michaloviec. Zahral si aj za Slavoj Trebišov. V úvode sezóny 2019/20 zvažoval koniec kariéry, nakoniec sa rozhodol ostať aktívnym hráčom. Za Michalovce ale hráva len príležitostne.
Australian and New Zealand Army Corps
Jednotky po skončení 1. svetovej vojny
Počas operácie Astute vo Východnom Timore bola nasadená spoločná austrálsko-novozélandská bojová skupina označená ako bojová skupina ANZAC. Táto jednotka vznikla v septembri 2006.
Igor Žofčák
Hral aj za reprezentáciu Slovenska, v štrnástich dueloch nedal žiadny gól.
Řepy
right|thumb|Poloha thumb|right|Nová časť Řep - električková zastávka Slánská right|thumb|Kostol Svätého Martina
Řepy sú jediné katastrálne územie v pražskej mestskej časti Praha 17 v mestskom obvode Praha 6. Nachádzajú sa na západe mesta a žije v nich 25-tisíc ľudí. Do 31. decembra 2001 sa mestská časť Praha 17 nazývala Praha-Řepy. Vykonáva rozšírenú pôsobnosť štátnej správy aj pre ďalšiu mestská časť v mestskom správnom obvode Praha 17.
Správny obvod Praha 17
Úrad mestskej časti Praha 17 je poverený výkonom rozšírenej pôsobnosti štátnej správy aj pre územie mestskej časti Praha-Zličín, ktorá zahŕňa katastrálne územia Zličín, Sobín a časť katastrálneho územia Třebonice, leží v mestskom obvode Praha 5.
Dejiny
Řepy boli ako obec pripomínané už v stredoveku. K Prahe bola následovne táto ves pripojená roku 1968, od 80. let 20. storočia sa tu začalo so stavbou sídliska; paneláky sa stavali aj po roku 1989, kedy chýbalo dobudovať severozápadnú časť. Električková trať vedie na Řepy od 28. októbra 1988.
Zoznam pohorí na Slovensku
Toto je zoznam pohorí na Slovensku podľa najvyššieho vrchu. Pohoria spĺňajú podmienku geomorfologického celku.
Lykourgos (Arkádia)
Lykourgos (iné názvy: Lykurgos, Lykúrgos, Lykurg, je v gréckej mytológii  syn Alea z Arkádie a Neairy, dcéry Perea.
Lykourgos syn a nástupca Alea, kráľa v arkádskej Tegee bol pravnuk slávneho Arkada, po ktorom bola pomenovaná Arkádia, krajina v strede Peloponézskeho polostrova. Po jeho otcovi Aleovi zase pomenovali arkádske mesto Alea. Jeho rodičia mali okrem neho aj synov Amfidama a Kéfea a dcéru Augé.
Antický autor Pausanias uvádza, že Lykourgos sa po nástupe na trón tvrdo vysporiadal s odpocami, ktorých vodcom bol kráľ Aréithoos z Boiótie. Podľa Homéra, Lykourgos zabil Aréithoa po nečakanom útoku v úzkom priesmyku, kde vojsko slávneho Aréithoa nemohlo využiť svoju početnú prevahu. Lykourgos mu potom zvliekol brnenie, ktoré v starobe daroval Ereuthaliónovi. Lykourgos sa oženil s Kleofylou, alebo s Eurynomou, s ktorou splodil synov, Ankaia, Epocha, Amfidamanta a Iasa.
Aréithoos, ako to uvádza Homér, bojoval proti Lykourgovi železným kyjom, podľa toho sa tieto mytologické postavy zaraďujú do doby najstarších nálezov železa v Grécku. (14. stor. pred Kr.)
Maximiliano Hernández Martínez
Maximiliano Hernández Martínez (* 21. október 1882, San Matías, Salvádor - † 15. máj 1966, veľkostatok Jamastrán, Honduras) bol salvádorský vojak a diktátor. Pochádzal z ôsmich detí. Po ukončení vojenskej školy v Guatemale sa postupne stal brigádnym generálom. V roku 1931 bol zvolený za viceprezidenta republiky. O deväť mesiacov neskôr, po vojenskom prevrate sa stal prezidentom, čo o rok neskôr potvrdil aj parlament.
Vládol autoritárskym spôsobom a prostredníctvom dekrétov 13 rokov. V r. 1932 krvavo potlačil povstanie roľníkov proti svojej vláde, pričom dal zmasakrovať vyše 10 000 ľudí. Bol horlivým fašistom a zaviedol rasistický zakon, ktorý zabraňoval vstupu černochov do krajiny. Na druhej strane, počas jeho vlády nastalo ozdravenie verejných financií, bola založená štátna emisná banka, vyrovnal sa zahraničný dlh a bola vybudovaná salvádorská časť Panamerickej magistrály. Založil fondy financujúce bývanie pre chudobných, civilným osobám zrušil právo nosiť zbraň a nechal stíhať každého, kto bol "tulák a neviedol čestný život". Kriminalitu potláčal drakonickými zákonmi. Trestom za krádež bola amputácia ruky, v prípade recidívy poprava zastrelením. V roku 1939 presadil čiastočné volebné právo žien.
V roku 1944 odstúpil po generálnom štrajku, vyvolanom rozhodnutím parlamentu o predĺžení jeho funkčného obdobia. Zomrel zavraždený svojím šoférom o 22 rokov neskôr v exile v Hondurase. Ten ho dobodal na smrť ako pomstu za smrť jeho otca, ktorý bol jednou z obetí Martinezovej diktatúry.
Galvanické pokovovanie
Galvanické pokovovanie (iné názvy: galvanostégia, elektrolytické pokovovanie, galvanizácia) je elektrolytické nanášanie vrstvy kovu na vodivý povrch. Najčastejšie sa na bežné materiály (meď, železo, hliník…) nanášajú tenké vrstvy ušľachtilých materiálov. Takto sa zvyšuje odolnosť povrchu voči korózii, tvrdosť, lesk, elektrická vodivosť, a podobne. Účel môže byť estetický alebo funkčný, prípadne oba súčasne.
Pokovanie sa vykonáva ponorením pokovovaného predmetu do elektrolytu, pričom tento slúži ako elektróda. Druhou elektródou môže byť nádoba, alebo sa použije elektróda z materiálu, ktorým sa pokovuje. Po privedení elektrického prúdu na elektródy sa začne na pokovovanom predmete vylučovať ochranná vrstva nového materiálu (elektrolýza). Na rýchlosť elektrolýzy majú vplyv fyzikálne vlastnosti elektrolytu, prípadné jeho premiešavanie a použité katalyzátory.
Výhodou tohto spôsobu pokovovania je, že predmet nie je tepelne namáhaný a je možné nanášať aj vrstvy inak ťažko spracovateľných kovov. Veľmi jednoducho je možné vymedziť pokovovaný povrch, napr. prekrytím, alebo farbením (maskovaním) miest, ktoré pokovené byť nemajú. Naopak, galvanicky je možné pokovovať nevodivé materiály, ak sa na ne nanesie vodivá vrstva, najčastejšie grafitový prach. Na upravený model je možné naniesť až niekoľko milimetrovú vrstvu kovu. Takto je možné pokoviť aj vytaviteľné jadro napr. z vosku a vyrobiť inak ťažko dosiahnuteľný tenkostenný predmet. Najväčšou nevýhodou je, že sa často pracuje s nebezpečnými a jedovatými látkami. Galvanickým pokovovaním sa obťažne pokovujú vnútorné dutiny a kúty.
Radomír Šimůnek
Radomír Šimůnek môže byť:
Bratislavsko-trnavská aglomerácia
Bratislavsko-trnavská aglomerácia patrí medzi najväčšie urbanizované oblasti na Slovensku. Rozkladá sa v osi Bratislava-Trnava v Bratislavskom a Trnavskom kraji. Presný počet obyvateľov a rozsah oblasti nie je presne definovaný.
Krádež
Krádež je podľa slovenského (podobne predtým česko-slovenského) Trestného zákonníka prisvojenie si cudzej veci zmocnením sa tejto veci, ak :
Podľa toho istého paragrafu sa páchateľ krádeže potrestá podľa sprievodných okolností krádeže odňatím slobody "až na 2 roky" alebo "6 mesiacov až 3 roky" alebo "3 roky až 6 rokov" alebo "10 rokov až 15 rokov".
Obyčajne možno rozlíšiť dva typy krádeže. Jednoduchá krádež je páchaná bez potreby použitia technických prostriedkov na prekonanie zabezpečujúcej prekážky. Obyčajne ide o krádež páchanú príležitostne, a teda bez znakov prípravy na trestný čin. Naopak, zložitá krádež je taká, ktorej spáchanie si vyžaduje použitie technických prostriedkov na prekonanie zabezpečujúcej prekážky. Obyčajne je páchaná s predchádzajúcou prípravou a niekedy vykazuje aj znaky utajovania trestného činu.
Horní Počernice
100px|vľavo|Vlajka Horných Počerníc right|thumb|Poloha náhľad|vpravo|Horní Počernice
Horní Počernice sú historické mesto, mestská štvrť a jediné katastrálne územie v pražskej mestskej časti a mestskom správnom obvode Praha 20, ktorý je s týmto katastrálnym územím územne totožný. Do 31. decembra 2001 sa mestská časť oficiálne nazývala Praha-Horní Počernice.
Vazelína
thumb|Biela vazelína Vazelína alebo staršie vazelín je tuhé alebo polotuhé mastivo zložené z kvapalného mastiva (oleja) zmiešaného so zahusťujúcim činidlom (alkalické alebo kovové mydlá mastných kyselín) s prísadami. Získava sa ako destilačný zvyšok neasfaltickej ropy. Lekárska vazelína je prečistená verzia takéhoto mastiva.
Vazelína sa používa na mazanie a konzervovanie kovov (strojových súčastí), na prípravu (lekárskych) mastí, kozmetických prípravkov a podobne.
Zoznam častí seriálu Hrdinovia
Nasledujúci zoznam je zoznam častí seriálu Hrdinovia. Seriál má štyri série.
2. séria - Generations
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
3. séria - Villains
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
3. séria - Fugitives
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
4. séria - Redemption
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
Viceprezident
Viceprezident je činiteľ výkonnej moci v rôznych štátoch alebo v niektorých krajinách zástupca firmy, ktorý je v ich hierarchii nižšie ako prezident.
Viceprezident ako zástupca obchodnej spoločnosti
V obchodných spoločnostiach používajúcich tento titul je zväčša menovaná viac ako jedna osoba do funkcie viceprezidenta. Každý viceprezident zodpovedá za konkrétnu oblasť pôsobenia obchodnej spoločnosti (napr. financie, výskum a vývoj a pod.). Viceprezidenti sú obvykle podriadení prezidentovi alebo výkonnému riaditeľovi obchodnej spoločnosti. Niekedy nie sú jednotliví viceprezidenti na rovnakej hierarchickej úrovni.
Rad Za osobnú odvahu
Prvákrát bol rad udelený 3. februára 1989, učiteľke základnej školy č. 42 v meste Ordžonikidze (dnes Vladikavkaz) Natalii Jefimovej. Po tom čo bola jej trieda držaná ako rukojemníci a neskôr vyslobodená pri policajnom zásahu.
Opis
Rad Za osobnú odvahu má tvar zľahka vypuklej päťramennej hviezdy, ktorej povrch je vyplnený lúčmi. Zvonku hviezdy, medzi jej tupými uhlami, sa nachádza z ľavej strany dubová a z pravej vavrínová vetvička, ktoré sú dolu spojené. Vo hviezde sa nachádza mierne vypuklý štít, v ktorom je vpísaný ovál. V horej časti oválu je malá červená päťramenná hviezdička s kosákom a kladivom. Pod ňou, v ovále, je vpísaný reliéfny nápis "ЗА ЛИЧНОЕ МУЖЕСТВО" (Za osobnú odvahu). Cez celú dolnú časť štítu sa tiahne stuha s nápisom "CCCP" (ZSSR).
Hviezda má hore očko s krúžkom, pomocou ktorého je pripnutá k hodvábnej stuhe červenej farby. Stuha má po krajoch tri biele pásiky, jej celková šírka je, každý z pásikov má šírku.
NGC 7116
NGC 7116 je galaxia v súhvezdí Labuť, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 9. septembra 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Surzur
Surzur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aréithoos
Aréithoos (Aréithoos) môže byť v gréckej mytológii:
Grant Stafford
Grant Stafford (* 27. máj 1971, Johannesburg, Južná Afrika) je bývalý juhoafrický profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 5 turnajov ATP vo štvorhre.
Ježovité
Ježovité (lat. Erinaceidae) sú čeľaď piskorotvarých cicavcov. Zahŕňa dve recentné podčeľade, pričom príslušníci prvej (nazývanej Erinaceinae) majú slovenské rodové meno jež, kým príslušníci druhej (nazývanej Galericinae) majú slovenské rodové meno ježovec.
Charakteristika
Sú to malé krátkonohé živočíchy s piatimi prstami na každej nohe (okrem rodu Atelerix), s obyčajne zašpicateným ňufákom a malými očami. Srsť môže mať podobu pichliačov (ježe) alebo môže byť jemná (ježovce). Ježe žijú v rôznych habitatoch (lesy, trávnaté oblasti, mestské parky, púšte) Európy, Ázie a Afriky, kým ježovce len v teplých oblastiach (vlhkých lesoch a lúkach) juhovýchodnej Ázie.
Systematika
Systematika recentných taxónov podľa Wilson et al. 2005 je nasledovná   :
Do čeľade okrem toho patrí aj množstvo vyhynutých taxónov.
Štrajk
Štrajk je spôsob protestu, pri ktorom jeho účastníci prestanú pracovať, aby dosiahli presadenie svojich požiadaviek. Najčastejšie sú štrajky zamestnancov za vyššie platy. V demokratických krajinách ide o často používaný prostriedok nielen ekonomického, ale aj politického nátlaku. Rozsah štrajku môže byť rôzny a zasiahnuť firmu, priemyselné alebo iné odvetvie alebo viacero odvetví.
Špecifickou formou štrajku je hladovka.
Slovensko
Na Slovensku zaručuje právo na štrajk Ústava v článku 37. Osobitným predpisom, ktorý upravuje výkon práva na štrajk v prípade sporov o uzavretie kolektívnej zmluvy je zákon č. 2/1991 Zb. o kolektívnom vyjednávaní v znení neskorších predpisov.
Nižná (okres Tvrdošín)
Nižná je obec na severnom Slovensku v okrese Tvrdošín. Počet obyvateľov - 4 009 (k 31. 12. 2015) - radí Nižnú medzi najväčšie obce v Žilinskom kraji.
Dejiny
Pobyt človeka v okolí dnešnej obce dokladajú archeologické nálezy z doby bronzovej, ako aj o niečo mladšie dôkazy z halštatského hradiska. Prvý, aj keď nepriamy dôkaz existencie stredovekej osady pochádza z roku 1380, kedy sa spomína Vyšný Tvrdošín (Twardoschin superior), čo vedie k domnienke o existencii Nižného Tvrdošína (Twardoschin inferior), ktorým mohla byť iba Nižná. Priamy dôkaz o osade Twardoschin (Nižná) pochádza z roku 1395, v roku 1420 už listiny spomínajú priamo osadu Nissne Wes. V tomto období miestni obyvatelia klčovaním lesa rozširovali pasienky a poľnohospodársku pôdu, čím sa postupne zvyšoval aj počet obyvateľov. Ešte v 15. storočí tu dokončili farský kostol, začiatkom 17. storočia tu fungovali dva mlyny a píla. Nižná Ves mala v tom čase okolo 400 obyvateľov a spadala pod Oravské panstvo.
Najmä druhá polovica 17. storočia sa niesla v znamení nešťastí a pohrôm - v roku 1666 obec poničila povodeň a v roku 1686 život obyvateľov veľmi poznačil prechod vojska Jána Sobieskeho, ktoré Nižnú vypálilo a miestni sa rozutekali do okolitých lesov. Čo nezničili vojaci, dokonal následný požiar. V roku 1695 patrili do nižnianskej farnosti obce Nižná, Zuberec, Habovka, Biely Potok, Podbiel a Zemianska Dedina. Pri sčítaní o dve desaťročia neskôr žilo v 14 usadlostiach na území Nižnej 107 gazdov, čo predstavovalo niečo viac ako 500 obyvateľov. Ich počet v pokojnejšom období narastal a dosahoval v roku 1785 1031 obyvateľov, v roku 1890 1217 obyvateľov a v roku 1940 933 obyvateľov.
Zoznam aglomerácií na Slovensku
Toto je zoznam hlavných a najvýznamnejších mestských zoskupení a aglomerácií na Slovensku a ich počtu obyvateľov.
Nižná (okres Tvrdošín)
Priemysel
V minulosti tu sídlil podnik Tesla ORAVA, ktorý vyrábal televízory. Podnik sa transformoval na OTF. Od roku 2000 je v konkurze.
Školstvo
V obci sa nachádza Stredné odborné učilište (so zameraním na informatiku, elektrotechniku a remeselné práce) a Stredná umelecká škola.
Stavby
V obci sa nachádza Kostol svätého Gála a technická pamiatka Františkova huta.
Turistika
Obec je významným turistickým centrom. Okolie obce je vhodné na letnú pešiu turistiku a v zime slúži lyžiarom neďaleké lyžiarske stredisko SkiCentrum Uhliská. Rekreáciu poskytuje aj miestna krytá plaváreň (momentálne mimo prevádzky).
Robert J. Büchler
Životopis
Robert Büchler sa narodil ako syn židovských rodičov v západoslovenských Topoľčanoch v roku 1929. Roku 1942 odvliekli 57 jeho príbuzných do koncentračného tábora v Osvienčime, kde boli neskôr zavraždení. On sám sa spolu s rodičmi a sestrou do Osvienčimského vyhladzovacieho tábora dostal až v roku 1944.
23. januára 1945 dorazil s pochodom smrti do koncentračného tábora Buchenwald, kde ho spolu s ďalšími 900 deťmi a dospievajúcimi umiestnili do detského bloku 66 takzvaného „Malého tábora“. Krátko pred oslobodením tábora jednotkami americkej 3. armády bol odoslaný na ďalší pochod smrti, z ktorého sa mu však pri durínskom Eisenbergu podarilo utiecť.
Po svojom návrate do Topoľčian zistil, že z celej širokej rodiny prežili holokaust len jedna teta a jeden strýko.. V roku 1949 emigroval do Izraela, kde spoločne s asi stovkou ďalších, ktorí prežili koncentračné tábory, založil kibuc „Lahavot Haviva“.
Ako historik a riaditeľ archívu sa venoval štúdiu a dokumentácii holokaustu (Šoa). Napísal celý rad článkov o svojich zážitkoch a niekoľko odborných prác, ktoré sa zaoberali dejinami európskeho židovstva. Büchler spracoval ako jeden z prvých dejiny detského bloku 66 v buchenwaldskom lágri, ktorým sa celé roky venovala len malá pozornosť. V 80. rokoch odovzdal svoju spomienkovú prácu archívu tamojšieho pamätníku..
Od 60. rokov bol členom medzinárodného výboru väzňov koncentračného tábora Buchenwald-Dora. V posledných rokoch svojho života bol jeho služobne najstarším členom.
Saint-Hilaire-Peyroux
Saint-Hilaire-Peyroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Újezd nad Lesy
right|thumb|Poloha right|thumb|Vila na Ratibořskej ulici
Praha 21 je mestská časť na východnej hranici Prahy s rozlohou. Je zhodná s katastrálnym územím Újezd nad Lesy. Mestská časť vznikla 24. novembra 1990 a až do 31. decembra 2001 mala oficiálny názov Praha-Újezd nad Lesy.
NGC 7117
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Serrières-en-Chautagne
Serrières-en-Chautagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Podbeľ
Podbeľ (lat. Tussilago) je rod rastlín z čeľade astrovité (Asteraceae). Zahŕňa jediný druh podbeľ liečivý (iné názvy pozri nižšie; lat. Tussilago farfara). V minulosti však u niektorých autorov rod podbeľ (Tussilago) zahŕňal aj ďalšie druhy, ktoré ostatní autori zaraďujú do iných rodov, napr. do rodu deväťsil (Petasites).
Podbeľ liečivý je liečivá a medonosná rastlina. Používa sa v tradičnej medicíne, ale objav toxických pyrolizidínových alkaloidov v rastline vedie k obavám o zdravie pečene.
Názvy
Iné slovenské názvy podbeľu liečivého sú: [asi bohemizmus:] podbeľ lekársky, staršie: podbeľ obyčajný , podbieľ obecný , podbeľ pravý.
Ľudové názvy podbeľu liečivého sú: podbieľ, podbiel, podbiél, podbíl, podbyľ, podbelie, podbi(e)ľka, letko, malý podbiel, malý podbieľ, prašivý podbiel, prašivý podbieľ, podkovka, konské kopyto, matkino líčko, babuška, deväťsíl, oslia stopina, pľúcovník, konské kopyto, včasná kaščicka, belokopytník, zajačí lupeň, žlté pierka, kačka, cigánka, pánbožkov chlebíček, májik. . Názvom veľký podbeľ sa mimochodom označuje deväťsil biely (Petasites albus).
Opis
Podbeľ liečivý je trváca bylina, ktorá sa šíri semenami a podzemkami. Podbeľ liečivý sa často vyskytuje v kolóniách desiatok rastlín. Skoro na jar jej z podzemkov vyrastajú jednotlivo alebo niekoľko spolu do 25 cm vysoké stonky, ktoré sú porastené ružovofialovými šupinami. Na vrchole stoniek sa nachádzajú veľké žlté kvetné úbory, ktoré majú dva rady jazykovitých kvetov, pričom vonkajšie sú väčšie. Kvetné lôžko je holé a terčovité. Po dozretí a opadaní semien sa rozvíjajú listy v prízemnej ružici. Listy majú dlhé, často fialové stonky. Vysušená bylina je na lícnej strane svetlozelená, na rubovej silne plstnatá, belavá s charakteristickou vôňou a slabou horkou chuťou.
Výskyt
Podbeľ je rozšírený v Európe, Ázii a v severnej Afrike. Je to tiež bežná rastlina v Severnej a Južnej Amerike, kde bola introdukovaná, s najväčšou pravdepodobnosťou osadníkmi ako liečivá látka. Podbeľ liečivý nájdeme bežne na Slovensku na lúkach, pokraji potôčikov, na násypoch, navážkach, rúbaniskách, na tienistých i svetlých miestach. V niektorých oblastiach je považovaný za invázny druh.
Použitie
Na základe obsahu slizov sa podbeľ oddávna hojne používa na zmiernenie podráždenia a ako protizápalový prostriedok. Uplatňuje sa pri akútnych kataroch dýchacích ciest s dráždivým kašľom a chrapotom. Nasadzuje sa aj na vyplachovanie a kloktanie pri ľahkých zápaloch slizníc ústnej dutiny a nosohltana. Po zistení, že niektoré pyrolizidíne alkaloidy poškodzujú pečeň a vyvolávajú rakovinu, sa v roku 1992 stanovili najvyššie povolené množstvá týchto alkaloidov na vnútorné použitie a časovo sa užívanie obmedzilo na 46 týždňov v roku. Uvedené odporúčania platili niekoľko rokov. Medzitým sa podarilo vyšľachtiť a pestovať odrody bez alkaloidov, takže sa táto stará liečivá bylina môže opäť užívať bez obmedzenia, ak pochádza z vhodných odrôd. Listy z voľnej prírody by sa už užívať nemali. Opísané prípady otráv však pravdepodobne vznikli zámenou za listy niektorých druhov deväťsilu alebo cyklaména, ktoré majú podstatne vyššiu koncentráciu toxických pyrolizidínych alkaloidov. Homeopatické prípravky podané okrem iného na starecké pokašliavanie sa majú vyrábať z odrôd bez alkaloidov.
NGC 7118
NGC 7118 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Pamajorán obyčajný
náhľad Pamajorán obyčajný (Origanum vulgare L.) je liečivá rastlina z čeľade hluchavkovité (Lamiaceae). Listy alebo celá vňať sa používajú čerstvé alebo sušené ako aromatická korenina pod názvom oregano.
Prekážka
Prekážka môže byť:
Praha 22
right|thumb|Poloha right|thumb|Praha 22
Praha 22 je mestská časť Prahy nachádzajúca sa na juhovýchodnom okraji Prahy smerom na Říčany a Kutnú Horu. Svojou rozlohou patrí medzi najväčšie pražské mestské časti. Tvoria ju katastrálne územia Uhříněves, Pitkovice a Hájek u Uhříněvsi. Správnym obvodom ako mestská časť Praha 22 je pre mestské časti Praha-Královice, Praha-Nedvězí, Praha-Kolovraty a Praha-Benice. Pôvodne sa mestská časť nazývala Praha-Uhříněves.
Hmatonožce
Hmatonožce (staršie: klieštiky, bičiare, bičovce, bičonôžky ; lat. Pedipalpi, Pedipalpa alebo Uropygi) sú rad pavúkovcov. Sú to nápadné živočíchy, žijúce iba v (sub)trópoch. Podobajú sa na šťúry – majú malé dvojvetvové chelicery a mohutné kliešťovité pedipalpy. Bruško je tiež segmentované a dvojdielne, ale jeho zadná časť vybieha v dlhý článkovaný bičík. Nemajú stilet ani jedovú žľazu – korisť usmrcujú silou. Prvý pár hrudných nôh neslúži na chôdzu, je premenený na dlhé bičíkovité hmatové orgány. Vývin je epiméria.
Hmatonožce sú nepočetná skupina menej známych a skryto žijúcich druhov s nočnou aktivitou. Najväčším druhom radu je Mastigoproctus giganteus z teplých oblastí Ameriky, má asi 6 cm.
Rebríček obyčajný
Rebríček obyčajný (Achillea millefolium L.), ľudovo nazývaný myší chvost, stolistník je liečivá rastlina z čeľade astrovité (Asteraceae).
Vzhľad
Rebríček obyčajný je trváca bylina s priamymi stonkami ukončenými bohatými, metlinovitými súkvetiami. Tieto sú zložené zo 46 mm veľkých úborov, v ktorých sa nachádza 4 – 6 malých, bielych alebo rúžových jazykovitých kvetov a niekoľko žltých rúrkovitých kvetov. Úbory sú usporiadané do chocholíkov. Prízemné aj stonkové listy, ktoré sa podobajú listom papradia, sú kopijovité a dvojito až trojito perovito zložené. Plod je bledá, podlhovastá nažka. V hlbokých údoliach a v nížinách prevládajú rebríčky s bielymi kvetmi, v Alpách, naopak, s červenými.
Výskyt
Tento druh je všeobecne rozšírený v Európe, Ázii a vo Severnej Amerike. Všeobecne rastie na medziach, lúkach, na trávnatých lokalitách, rumoviskách, v kroviskách a suchých svahoch, aj v lese.
Účinné látky
V rebríčku sa nachádza éterický olej, v ktorom je vyše 100 zlúčenín. Prevládajú monoterpény (napr. cineol, sabinén, kamfer a linalol) a seskviterpény (karyofylén, germakrén a bisabolol), chamazulén, prípadne jeho predstupne (proazulény ako achilicín) a iné seskviterpénlaktóny, seskviterpénlaktóne horčiny, flavonoidy, fenolkarbonové kyseliny, kumaríny, polyíny, betaíny.
Najnovšie boli zistené seskviterpenoidy s nezvyčajnou štruktúrou, ktoré mali pri pokusoch na zvieratách protinádorové pôsobenie (metylester kyseliny achimilovej).
Éterický olej má podľa pôvodu rastliny veľmi premenlivé zloženie. Iba tetraploidný pestovaný rebríček obsahuje také množstvo proazulénu, aké predpisujú knihy o liečivých prostriedkoch. .
Využitie
Vplyvom obsahu chamazulénu má rebríček podobné vlastnosti ako rumanček: uvoľňuje kŕče, pôsobí protizápalovo a ničí mikróby. Horčiny navyše podporujú vylučovanie žalúdočných štiav a žlče a tým aj trávenie. Ako liek sa používa pri nechutenstve, proti ľahkým kŕčom v oblasti žalúdka, čriev a žlčníka a pri tráviacich ťažkostiach. V ľudovom liečiteľstve našla uplatnenie aj pri menštruačných problémoch. Mladé listy sa pridávajú do šalátov, polievok a tučných pokrmov. Rebríček je vhodný aj na použitie z vonka, napríklad pri zápalových ochoreniach kože, na liečenie rán a najmä pre ženy do sedacích kúpeľov pri psychovegetatívne podmienených bolestivých kŕčových stavoch v oblasti panvy.
Homeopatia ho používa na liečenie ťažkostí súvisiacich s kŕčovými žilami, ako aj bolestí pri kŕčoch a svrbení kože sprevádzanom tvorbou pľuzgierov.
Citlivým osobám sa môže objaviť po styku čerstvej rastliny s pokožkou takzvaná rebríčková dermatitída, keď koža svrbí, ľahko sa zapáli a tvoria sa pľuzgieriky. Tieto problémy vyvolávajú, tak ako v prípade mnohých ďalších astrovitých rastlín, niektoré seskviterpénlaktóny.
Saint-Hilaire-Taurieux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 7119
NGC 7119 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. septembra 1834.
Saint-Hilaire-Taurieux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Panamerická magistrála
náhľad|Trasa magistrály Panamerická magistrála je cestný systém spájajúci mestá Prudhoe Bay na Aljaške v USA a Ushuaia v Argentíne. Hlavná trasa medzi týmito mestami je prejazdná takmer celá, a výnimkou úseku vedúceho z východu Panamy na severozápad Kolumbie.
Trasa
Prechádza 14 krajinami:Kanada, USA, Mexiko, Guatemala, Salvádor, Honduras, Nikaragua, Kostarika, Panama, Kolumbia, Ekvádor, Peru, Čile a Argentína.
Do systému patria aj viaceré odbočky, z ktorých najvýznamnejšie sú:
Oto Gabrik
Oto Gabrik (* 7. júl 1922) je slovenský bridžista, čestný člen Slovenského bridžového zväzu, člen Košického bridžového klubu.
Bridž sa naučil hrať ako samouk počas štúdia na gymnáziu v Košiciach. S priateľmi ho hrával ešte pred 2. svetovou vojnou v známej Andrássyho kaviarni v Košiciach. So Šoltésom vyhral majstrovstvá Slovenska v Žiline.
Jeho ďalšími partnermi boli Koloman Hencz, Martin Klimčík a posledné roky Alexander Belyus. V roku 2008 mu predsedníctvo SBZ udelilo čestné členstvo v SBZ, diplom čestného člena mu bol odovzdaný na konferecnici SBZ v Tatranských Zruboch.
Taupont
Taupont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Františkáni
right|thumb|Františkáni
Františkáni je súhrnné označenie pre viacero rehoľných spoločenstiev, ktoré sa riadia Regulou sv. Františka z Assisi. Patria medzi žobravé rehole. Pôvodnú mužskú žobravú rehoľu založil v 1209 sv. František z Assisi. Postupne sa františkánska rehoľa rozrástla aj o ženský smer (pod vedením sv. Kláry) a tzv. Svetský (tretí) rád pre laikov a z neho tretie regulované rády. Už počas Františkovho života a o to viac po jeho smrti (1226) sa v reholi začali spory medzi tzv. konventuálmi a spirituálmi alebo zelantmi ohľadom dodržiavania Reguly a ideálu chudoby, ktoré v 14. storočí vyvrcholili rozdelením rádu na viacero samostatných rehoľných spoločenstiev (konventuáli, observanti), vrátane niekoľkých siekt (fraticelli, beghardi).
Ženské rády
= Svetský rád =
Známi františkáni
Slovenskí františkáni:
Košicko-prešovská aglomerácia
náhľad|Satelitná fotografia Košíc a okolia (rok 2005)
Belanská
Belanská môže byť:
Košicko-prešovská aglomerácia
Košicko-prešovská aglomerácia je jedno z najväčších a najvýznamnejších mestských zoskupení na Slovensku. Tvoria ju predovšetkým mestá Prešov a Košice a ich sféra vplyvu.
V meste Košice žije okolo 240-tisíc obyvateľov, v Prešove okolo 90-tisíc. Celkovo v aglomerácii žije 555 800 obyvateľov.
Podľa štúdie firiem Colliers International, Dentons a Skanska z roku 2019 patrí aglomerácia Košíc medzi TOP 5 najrýchlejšie rastúcich miest v Európe.
Obyvateľstvo
* Počet obyvateľov je uvedený za menované okresy k poslednému dňu roka.
NGC 7120
NGC 7120 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 3. augusta 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Takapoto
Takapoto (iné názvy: Tua-poto, Oura) je atol v západnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Takaroa ( smerom na severovýchod) a Tahiti je vzdialený na juhozápad.
Geografia atolu
Jeho lagúnu obklopuje pás nepravidelne roztrúsených väčších aj menších ostrovčekov po útesovom prstenci, ktorých vegetáciu tvoria väčšinou kokosové palmy a iné menšie tropické stromy alebo kry. Do lagúny nevedie žiadny splavný vstup a voda s tou z okolitého oceánu sa v nej vymieňa len málo. Preto má vyššiu salinitu a bohatú biomasu fytoplanktónu.
Z geologického hľadiska je to koralový atol na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou. Tá má z oceánskeho dna na výšku a jej vek sa odhaduje na 55,5 až 58,2 mil. rokov.
História
Prvou písomnou zmienkou o návšteve atolu je od holandských cestovateľov Willema Schoutena a Jacoba Le Maireho z apríla roku 1616. Atol pomenovali „Zonderground Eiland“. Po nich to bol 19. mája 1722 Jakob Roggeveen a atolu dal meno „Schadelijk Eiland“. Ďalší návštevníci nasledujú v tomto poradí: 9. júna 1765 John Byron, ktorý mu dal polynézske meno „Uia“, 22. apríla 1816 ho do máp zakreslil Otto von Kotzebue a v septembri 1838 to bol Jules Dumont d'Urville, nasledovaný takmer presne o rok neskôr Charlesom Wilkesom so zápisom 3. septembra 1839.
Santa Ana
Santa Ana (doslova Svätá Anna) môže byť:
Takapoto
História
V 19. storočí, keď sa ostrov stal francúzskym územím, mal 150 obyvateľov. Začína sa rozvíjať výroba kokosového oleja a kopry (cca 10 – 12 ton ročne v roku 1860). Počas obdobia britskej okupácie v roku 1879 tu postavili malé väzenie. V roku 1920 sa začal stavať maják, dokončený a slávnostne uvedený do prevádzky bol 11. novembra 1922 za prítomnosti koloniálneho správcu Ferrouceho.
Takapoto bol opakovane zasiahnutý hurikánmi, v rokoch 1903, 1958, 1982 a 1983, ktoré spôsobili veľké škody najmä na východnej časti atolu.
V súčasnosti je komunitným centrom osada Fakatopatere, v ktorej sa sústredí väčšina populácie atolu. Zvyšok žije na malých „motu“, kde sa venujú najmä chovu perlorodiek.
Sollières-Sardières
Sollières-Sardières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Takapoto
Ekonomika
Od roku 1973 je na atole postavené aj letisko s dlhou asfaltovou dráhou.
Sollières-Sardières
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
John Huston
Bol synom herca Waltera Hustona. Sám hral vo viac ako 50 filmoch.
Sollières-Sardières
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Takapoto
Fauna a flóra
Vegetáciu atolu tvoria najmä umelo vysadené Kokosové palmy a krík Pisonia grandis.
Sollières-Sardières
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Takapoto
Fauna a flóra
Trvale tu hniezdi endemický vzácny druh spevavého vtáka z čeľade trsteniarikovitých (lat. Acrocephalus caffer, ang. Tahiti Reed Warbler) a Ptilope des Tuamotu (,  – atolový ovocný holub)''. V lagúne sa vyskytuje niekoľko vzácnejších druhov mäkkýšov, napríklad Tridacna maxima, Pinctada margaritifera, Arca ventricosa a Chama iostoma. Z tohto dôvodu je biotop atolu a lagúny klasifikovaný ako biologická rezervácia najvyššej dôležitosti od Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov (IUCN).
Administratívne začlenenie
Geograficky patrí atol Takapoto k podskupine ostrovov kráľa Georga spoločne s atolmi Manihi, Takaroa, Ahe a Tikei.
Bezons
Bezons je mesto v severozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríža vo Francúzsku v departemente Val-d’Oise a regióne Île-de-France.
Mesto má asi 28 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Madačka
Madačka môže byť:
William Wallace
náhľad|William Wallace, historizujúca predstava zo [[17. storočie|17./18. storočia]] William Wallace (* asi 1270 – † 23. august 1305) bol škótsky národný hrdina, jedna z hlavných postáv škótskych vojen o nezávislosť.
Narodil sa ako druhý syn sira Alana Wallacea z Elderslie, ktorý bol vazal Jamesa Stewarda, predka neskoršej škótskej kráľovskej dynastie a rytier. Patril teda k nižšej šľachte tzv. džentry. Williama jeho dvaja strýkovia vychovávali na povolanie kňaza, okrem iného ovládal francúzštinu a latinčinu. O jeho ďalších osudoch pred rokom 1297 nie sú potvrdené správy, preto sa o nich skôr špekuluje.
Vojna o nezávislosť
Za jeho prvé vystúpenie proti Angličanom sa považuje potýčka v meste Lanark, pri ktorej zabil dvoch vojakov. Potom sa z neho stal štvanec. Sir William Heselrig, anglický guvernér mesta Lanark v snahe chytiť Wallacea, zajal a neskôr popravil Marion Braidfute, ktorá mala byť jeho tajnou ženou. V máji 1297 sa Wallace pomstil a Heselriga zabil. Aspoň takto opisuje Wallaceove začiatky legenda. Isté je, že Wallace okolo seba sústredil malú armádu a v auguste 1297 sa spojil so silami, ktoré viedol Andrew Moray pri meste Stirling.
Bitka pri moste Stirling
K bitke došlo 11. septembra 1297. Škótska armáda pod vedením Wallacea a Moraya bola slabšia počtom aj výzbrojou, ale zaujala výhodné obranné postavenie. Angličania pod vedením grófa zo Surrey sa pokúsili prejsť cez most, na konci mostu ich ale zatlačili späť. Škóti podľa dopredu, pripraveného plánu most strhli a veľká časť anglických ťažkoodených rytierov sa po páde mostu utopila. Nanešťastie pre Škótov bol počas bitky Moray zranený a za tri mesiace zraneniam podľahol.
Ochrancom kráľovstva a veliteľom jeho armád
Táto bitka dala Škótom nádej. Po nej bol William pasovaný na rytiera – pravdepodobne Robertom Bruceom – vyhlásený za Ochrancu Škótska a za veliteľa jeho armád počas neprítomnosti kráľa Jána Balliola. Zvyšok roka a začiatkom ďalšieho sa Wallace pokúšal stmeliť škótsku šľachtu. Keď v apríli 1298 vtiahli Angličania do Škótska, vyhýbal sa Wallace bitke.
Bitka pri Falkirku
21. júla 1298 sa konečne škótska a anglická armáda stretli v bitke. Wallace zaujal obranné postavenie takzvaný šiltron, ktorý tvorili štyri štvorce kopijníkov. Táto obranná hrádza z kopijí mala zastaviť anglickú ťažkú jazdu a zároveň poskytnúť krytie lukostrelcom a ľahkej jazde, ktorá mala po zastavení Angličanov využiť zmätok v ich radoch a rozohnať ich. Tento plán ale počítal so spoluprácou šľachtickej ťažkej jazdy, ktorá mala napadnúť anglický tyl a poraziť waleských lukostrelcov.
Rytieri Walacea zradili a opustili pole. Ťažkopádna formácia Škótov nemohla v takejto situácii nijak manévrovať, čo využil anglický veliteľ, kráľ Eduard I. Pred útokom jazdy nechal lukostrelcov, aby „pripravili pôdu“. Oslabené šiltrony neboli schopné odolať náporu ťažkej jazdy a bitka tak skončila úplným zničením škótskej armády.
Podobný plán použil Robert Bruce v bitke pri Bannockburne. Vďaka tomu, že jeho jazda zničila anglických lukostrelcov, skončila bitka rozhodujúcim víťazstvom Škótov.
Ďalšie osudy
Po prehratej bitke sa Wallace v septembri 1298 vzdal titulu Ochranca kráľovstva v prospech Roberta Brucea, grófa z Carricku a Johna Comyna z Badenochu, bratranca zajatého kráľa Jána. Dúfal, že svojím rozhodnutím donúti spolupracovať dvoch rivalov v boji o škótsky trón, čo sa mu aj čiastočne podarilo. V roku 1302 sa ale Bruce zmieril s anglickým kráľom. Odpor Škótov sa pomaly zrútil. Wallace sa pokúsil zabrániť úplnej porážke tým, že sa vydal hľadať podporu do Francúzska. Výsledok tejto misie je nejasný.
Zajatie a poprava
thumb|Pamätná tabuľa v Londýne označujúca miesto popravy Williama Wallacea Wallaceho zajali po tom, ako ho zradil škótsky šľachtic. Došlo k tomu niekedy v lete 1305 pred 5. augustom. Previezli ho do Londýna, kde ho obvinili z vlastizrady. Keďže stále považoval za kráľa Škótska Jána Balliola, tvrdil že nemohol zradiť Eduarda I., ktorý nebol jeho kráľom a ani mu neprisahal vernosť. Súd ho uznal vinným a keďže Eduard I. dúfal, že s jeho smrťou skončí odpor a zároveň zastraší Škótov, drasticky ho 23. augusta 1305 popravili. Tento predpoklad Eduardovi I. nevyšiel, už v roku 1306 sa mu znovu postavil na odpor Robert Bruce. Eduard I. sa vydal na ďalšie ťaženie do Škótska, ale po ceste zomrel.
William Wallace v kultúre
O osobe Williama Wallacea, ako aj o bojoch škótov s Eduardom I. pojednáva film Statočné srdce (Braveheart) z roku 1995, v hlavnej úlohe s Melom Gibsonom.
K Williamovi Wallaceovi a jeho odkazu nepriamo referuje skladba The Clansman od britskej heavy metalovej skupiny Iron Maiden, ktorá bola vydaná na 11. štúdiovom albume skupiny Virtual XI.
Taktiež bol jeho príbeh prenesený do hry Age of Empires II, kde slúži ako výuková kampaň a objavil sa aj v datadisku Kingdoms pre hru Medieval II.
Pri štadióne
Pri štadióne je ulica:
Banskobystricko-zvolenská aglomerácia
Banskobystricko-zvolenská aglomerácia je aglomerácia zoskupenia dvoch miest, Banskej Bystrice a Zvolena, v ktorých žije spolu okolo 125-tisíc obyvateľov. Podľa niektorých zdrojov má celá aglomerácia okolo 200-tisíc obyvateľov.
Za minulého režimu sa plánovala výstavba súmestia Banská Bystrica - Zvolen rozmermi väčšieho, ako súčasná Bratislava. Postavená však bola len štvorpruhová cesta medzi Zvolenom a Bystricou, medzi ktorej protismernými pruhmi mala viesť rýchlodráha.
Malý Lipník
Malý Lipník môže byť
Gloria Gaynor
Gloria Gaynor (pôvodným menom Gloria Fowles) (* 7. september 1949, Newark, New Jersey) je americká speváčka, ktorá je známa vďaka disko hitom „I Will Survive“ (Hot 100 #1, 1979), „Never Can Say Goodbye“ (Hot 100 #9, 1974), a „I Am What I Am“ (Hot 100 #82, 1983).
Pôvodne spievala v skupine Soul Satisfiers, čo bola jazzovo-popová skupina v 60. rokoch 20. storočia. Jej prvý sólový hit bol „She'll Be Sorry/Let Me Go Baby“ (1965).
Théhillac
Théhillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zóna Chalupkova
right|thumb|Pohľad na niektoré bratislavské výškové budovy z pozemku Zóny Chalupkova v roku 2007
Zóna Chalupkova je urbanistická štúdia územia v bratislavskej mestskej časti Staré Mesto na rozhraní s mestskou častou Ružinov, ktoré je ohraničené ulicami Mlynské nivy, Landererova ulica, Košická ulica a Karadžičova ulica. Nachádza sa na pozemku južne od zóny projektu Twin City a v blízkosti existujúceho objektu bývalej teplárne.
We Can Have It All
„We Can Have It All“ je skladba drum and bassového DJa a producenta Dannyho Byrda v spolupráci so speváčkou Tori Beaumont. Bola vydaná ako tretí singel z jeho tretieho albumu Rave Digger. Skladba bola vydaná 24. októbra 2010 ako digital download a 22. novembra 2010 na 12" vinyl. Singel debutoval na 22. mieste v britskom rebríčku UK Singles Chart.
Zóna Chalupkova
V priebehu niekoľkých rokov sa na tomto území plánuje rozsiahla investičná výstavba tvorená z veľkej časti výškovými polyfunkčnými budovami prevažne s výškou presahujúcou 100 metrov. Táto oblasť sa má postupne zmeniť na nové moderné mestské centrum, pričom nadväzuje na existujúce a pripravované polyfunkčné komplexy, predovšetkým z južnej strany Tower 115 a projekt Panorama City, na severe Twin City, VÚB centrála a City Business Center, na východe projekt Klingerka.
Štúdia počíta okrem iného aj so zachovaním niektorých historických industriálnych budov a s ich zakomponovaním do novej výstavby, predovšetkým je to existujúca budova Centrum Bottova a zrekonštruovaná budova, v ktorej sídli spoločnosť Design factory. Na území sa nachádza aj biokoridor, ktorý by mal ostať nezastavaný.
Pri tehelni
Pri tehelni je ulica:
NGC 7121
NGC 7121 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 3. septembra 1872.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Železničná trať Strakonice – Volary
Železničná trať Strakonice - Volary (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 198). Trať vedie zo Strakoníc cez Vimperk do Volarov. Jednokoľajová regionálna trať.
Dejiny
Prevádzka na úseku trate zo Strakoníc do Vimperku bola zahájená v roku 1893, úsek z Lenory do Volarov v roku 1899 a posledný sprevádzkovaný úsek z Vimperku do Lenory v roku 1900
Saint-Jal
Saint-Jal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pocito (department)
Department Pocito leží južne od centra provincie San Juan na západe Argentíny a je jeden z 19 departmentov provincie.
Na severe hraničí s departmentom Rivadavia, na východe s departmentom Rawson, na juhu s departmentom Sarmiento a na západe s departmentom Zonda.
Hlavné mesto departmentu Pocito je Villa Aberastain.
O mestečku za hradbami
O mestečku za hradbami je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje život malého mestečka Trnava a jej okolia. Seriál bol vyrobený v roku 1992. Nakreslila ho Ivana Skálová a režíroval Milan Horvatovič.
Štefanov nad Oravou
Štefanov nad Oravou je obec na Slovensku v okrese Tvrdošín, s katastrom medzi riekou Oravou a Oravskou priehradou.
V obci je most ponad Oravu (zrekonštruovaný 2015). V lete sa tam uskutočňujú detské tábory. Písomnú zmienku datujú v roku 1355 keď kráľ Ľudovít I. udelil pôdu
NGC 7122
NGC 7122 je dvojhviezda v súhvezdí Kozorožec, ktorú objavil írsky astronóm Edward Joshua Cooper 24. novembra 1854.
16435 Fándly
(16435) Fándly je planétka, ktorú objavil Milan Antal večer 7. novembra 1988 počas svojho pobytu na poľskom observatóriu Piwnice. Je pomenovaná po Jurajovi Fándlym.
Okolnosti objavu
Planétka sa v čase objavu nachádzala v severnej časti súhvezdia Orión (Orion), neďaleko juhovýchodného výbežku súhvezdia Býk (Taurus), asi 2° SSV od jasnej hviezdy \lambda Ori (Meissa, +3,5 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +17,5 mag a bola 180. planétkou objavenou v prvej polovici novembra 1988. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1988 VE7, ktoré dostala krátko po objave.
Planétka bola na tomto observatóriu pozorovaná (pravdepodobne M. Antalom) aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 11. novembra 1988.
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 378 mil. km po stredne excentrickej dráhe s dobou obehu 4,01 roku (1465 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 149 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 6,5 km.