cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juraj Višný
Život
Na jeseň roku 1968 sa mal natáčať aj americký remake filmu Kto chce zabiť Jessii? s pôvodným hereckým obsadením Olga Schoberová, Juraj Višný a Karel Effa, ale v dôsledku politických udalostí roku 1968 bol projekt zrušený a Juraj Višný emigroval do Švajčiarska, kde sa živil až do dôchodku svojim pôvodným povolaním - architektúrou. Z jeho krúžku vyšla rada ďalších známych slovenských kulturistov. Jedným z nich je Juraj Pipasík (George „Mackie“ Pipasik), ktorý v roku 1968 emigroval do USA a vo svojom Bodybuilding Center v Kalifornii sa stal popri ďalších hviezd tiež trénerom Sylvestera Stallonea.
Yversay
Yversay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jurošovský vrch
Jurošovský vrch je vrch vo východnej časti Turzovskej vrchoviny, v podcelku Predné vrchy.
Polohopis
Nachádza sa približne severozápadne od centra mesta Čadca, nad mestskou časťou Podzávoz. Leží na juhovýchodnom okraji Predných vrchov a zároveň tvorí východnú hranicu Turzovskej vrchoviny (na východ nadväzujú Kysucké Beskydy).
Jurošovský vrch je súčasťou horského masívu s najvyšším vrcholom Grúň, ktorým leží asi západne. Zo severne orientovaných svahov odvádzajú vodu horské potoky do Milošovského potoka a odtiaľ do Čierňanky, z južných svahov voda putuje do rieky Kysuca.
Prístup
Cez oblasť Jurošovského vrchu nevedie značkovaný chodník. Najľahší prístup na vrchol je po lesnej ceste z osady u Juroši. Ďalšie možné prístupy sú po lesných cestách z Podzávozu, Milošovej a Rakovej.
Vysielače
Na vrchole sa nachádza rozhlasový vysielač patriaci spoločnosti Expres Net, ktorý slúži na pokrytie okresu Čadca (prevažne pre komerčných vysielateľov, ktorí nevysielajú z Krížavy).
Na južnom svahu, v lokalite Brehy, sa nachádza ďalší menší vysielač, ktorý patrí Rádiu Frontinus.
Marcus Goldman
Marcus Goldman (* 9. december 1821, Trappstadt, Nemecko† 20. júl 1904, Elberon, New Jersey, USA) bol nemecký investičný bankár, podnikateľ a finančník.
Narodil sa v Trappstadte v Bavorsku a do Spojených štátov amerických emigroval v roku 1848. Bol zakladateľom Goldman Sachs, v súčasnosti jednej z najväčších investičných bánk na svete.
Rodina a mladosť
Marcus Goldman mal od narodenia meno Mark Goldman, narodil sa 9. decembra 1821 v Trappstadt v Bavorsku v Nemecku. Jeho otec, Wolf Goldmann bol poľnohospodár a obchodník s hovädzím dobytkom. Jeho mama, Bella Katz Oberbrunner, pôvodne z Zeil am Main, ovdovela s piatimi deťmi z predošlého manželstva, jej prvý manžel sa volal Samuel Oberbrunner. Pochádza z rodiny Aškenázskych Židov. Jeho starý otec sa volal Jonathan Marx dokým si nezmenil priezvisko na Goldmann keď bolo Židom dovolené mať svoje priezviská v roku 1811. Počas jeho štúdií v synagóge vo Würzburgu stretol Josepha Sachsa ktorý sa stal jeho celoživotným priateľom.
Marcus Goldman imigroval do Spojených štátov amerických z Frankfurtu nad Mohanom v roku 1848 počas prvej veľkej vlny Židovskej imigrácie do USA, v dôsledku revolúcie v Nemecku v roku 1848. Keď prišiel do USA, americké prisťahovalecké úrady mu zmenili meno na Marcus Goldman.
Kariéra
Marcus Goldman mal voz ťahaný koňmi a bol podomovým obchodníkom, neskôr sa však stal majiteľom obchodu vo Philadelphii, kde si prenajal izbu v penzióne ktorú si predtým prenajímal jeho priateľ Joseph Sachs. V roku 1869 sa Goldman presťahoval do New Yorku a vyvesil tabuľu na Pine Street na dolnom Manhattane s nápisom „Marcus Goldman & Co.“, ktorá oznamovala že je obchodníkom s cennými papiermi; doslova : IOUs - A signed document acknowledging a debt, v preklade, dokumentami potvrdzujúcimi dlh.
V roku 1882 Marcus Goldman pozval svojho švagra aby sa k nemu pripojil a zmenil názov firmy na M. Goldman and Sachs. Biznisu sa darilo a onedlho firma pracovala s cennými papiermi v hodnote 30 miliónov USD ročne a kapitál spoločnosti bol 100 000 USD, to je ekvivalent 2,6 milióna USD v roku 2018, celý tento majetok patril hlavným partnerom.
Takmer 50 rokov po svojom vzniku mali všetci partneri spoločnosti Goldman Sachs manželský zväzok. V roku 1885 prijal Goldman svojho syna Henryho a svojho švagra Ludwiga Dreyfussa do firmy, stali sa junior partnermi a firma zmenila meno na Goldman Sachs & Co. V roku 1894 vstúpil do spoločnosti Henry Sachs a v roku 1896 sa spoločnosť pripojila na Burzu cenných papierov v New Yorku.
Keď Goldman odišiel do dôchodku, firmu odovzdal do rúk jeho syna Henryho Goldmana a zaťa Samuela Sachsa. V roku 1904, hneď po absolvovaní štúdia na Harvarde vo firme začali pracovať Arthur a Paul, Sachsovi synovia.
Osobný život
Goldman sa oženil s osemnásťročnou Berthou Goldman, ktorá tiež emigrovala z Nemecka. Mali päť detí. Goldmanova najmladšia dcéra, Louisa, sa vydala za Samuela Sachsa. syna blízkeho priateľa a kolegu z Dolného Franska v Bavorsku, ktorí tiež imigrovali. Louisina staršia sestra a Samov starší brat sa už zosobášili. Jeho starší syn, Julius Goldman sa oženil so Sarah Adler, dcérou Samuela Adlera.
Marcus Goldman zomrel v Elberon, New Jersey, v lete 1904.
Chrám svätých Apoštolov (Konštantínopol)
Chrám svätých Apoštolov, známy tiež ako Imperial Polyándreion (cisársky cintorín), bol kresťanský (neskôr presnejšie ortodoxný) chrám v hlavnom meste Byzantskej ríše Konštantínopole.
Dejiny
Prvý Chrám svätých Apoštolov v Konštantínopole nechal na návrší Mesolos postaviť už cisár Konštantín I. Výstavba baziliky bola dokončená za vlády jeho syna Konštantia II. V chráme mali byť uskladnené relikvie dvanástich apoštolov, avšak získať sa podarilo len pozostatky sv. Ondreja, sv. Lukáša a sv. Timoteja.
V 6. storočí dal cisár Justinián I. chrám zrekonštruovať, resp. vystavať nanovo. Architektmi boli tvorcovia Hagie Sofie Anthemios z Trallu a Izidor z Milétu. Chrám sa začal stavať v roku 536 a konsekrovaný bol 28. júna 550.
V 9. storočí bol chrám po období obrazoborectva renovovaný a rozšírený za vlády Bazila I. Interiér chrámu bol vyzdobený viacerými mozaikami. O podobe chrámu po obnove sa dozvedáme z diela byzantského básnika Konštantína Rodského z 10. storočia, a neskôr z diel Nikolaa Mesaritisa.
Popis budovy
Budova mala pôdorys vpísaného rovnoramenného kríža (t.j. bol to martyrion) s piatimi kupolami nad hlavnou loďou, ramenami, nartexom a átriom. Hlavná kupola bola podľa Prokopia rovnako veľká ako hlavná kupola Hagie Sofie. Architektoniky nešlo o prelomové dielo, viacero riešení bolo staršieho charakteru - t.j. vývojovo menej pokročilé. Svojim vzhľadom bol podobný Bazilike sv. Marka v Benátkach, či zničenej Bazilike svätého Jána v Efeze.
Miesto odpočinku
náhľad|Zachované sarkofágy z chrámu, Archelogické múzeum Istanbul Podľa dobových správ boli v chráme v purpurových sarkofágoch pochovaní viacerí byzantskí cisári, medzi nimi:
Prašná bašta
Prašná bašta môže byť:
Aizier
Aizier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dana Meager
Ing. Dana Meager, rod. Palinská (* 8. september 1974 ) je slovenská úradníčka, manažérka a daňová analytička. Od apríla 2016 do marca 2020 pôsobila ako štátna tajomníčka Ministerstva financií Slovenskej republiky.
Vzdelanie a kariéra v súkromnej sfére
Vysokoškolské štúdium absolvovala na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave v rokoch 19921997.
V rokoch 19921997 a 19981999 pôsobila ako daňová analytička v spoločnosti KPMG TAX, k. s., medzitým v rokoch 19971998 bola administratívnou manažérkou v TRANSTRADE, s. r. o. V rokoch 20002002 pracovala ako staršia daňová konzultantka v DELOITTE & TOUCHE TAX, k. s., a v rokoch 20042013 pôsobila v spoločnosti Slovenský plynárenský priemysel, a. s., ako vedúca daňového oddelenia.
Viceprezidentka Finančného riaditeľstva SR
V roku 2013 opustila súkromnú sféru a stala sa viceprezidentkou Finančného riaditeľstva Slovenskej republiky. V tejto funkcii pôsobila do roku 2016, keď sa ujala funkcie štátnej tajomníčky Ministerstva financií Slovenskej republiky.
Ponuku údajne dostala od ministra financií Petra Kažimíra, straníka SMER-u – sociálnej demokracie. Dôvodom opustenia kariéry v súkromnom sektore mala byť „profesionálna výzva“, ale aj ambícia stať sa v budúcnosti ministerkou financií. Je tiež uvádzaná ako splnomocnenec vlády Slovenskej republiky pre vyjednávanie o ekonomickom páse hodvábnej cesty a námornej cesty 21. storočia a splnomocnenec pre Národný fond pre predvstupové nástroje PHARE, SAPARD a Prechodný fond.
Štátna tajomníčka Ministerstva financií SR
Do úradu štátnej tajomníčky Ministerstva financií bola schválená vládou 13. apríla 2016, menovaná bola o deň neskôr. Vo funkcii nahradila Ivana Lesaya.
Poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky Lucia Nicholsonová (Sloboda a Solidarita) 1. marca 2018 upozornila, že ešte ako viceprezidentka Finančnej správy sa Dana Meager mohla poznať s rodinou Vadalovcov a dokonca s nimi stráviť dovolenku v Kalábrii. Ministerstvo financií SR na toto tvrdenie odpovedalo: ''„Štátna tajomníčka Dana Meager s menovaným pánom na žiadnej spoločenskej akcii nikdy nebola. Otázky ohľadne akéhokoľvek vzťahu s pánom Vadalom sú bezpredmetné.“'' Antonino Vadala je taliansky podnikateľ pôsobiaci na východnom Slovensku, najmä v sektore pôdohospodárstva; je členom skupiny talianskych podnikateľov podozrivých z prepojenia na zločineckú skupinu ’Ndrangheta z Kalábrie v Taliansku, teda kalábrijskú vetvu mafie. Podľa článku zavraždeného investigatívneho reportéra spravodajského portálu Aktuality.sk Jána Kuciaka Vadala a jeho príbuzní získavali zdroje hlavne z podvodov s dotáciami a finančnými príspevkami na poľnohospodársku produkciu, pričom skupina mala napojenie na predsedu vlády Slovenskej republiky Roberta Fica (SMER-SD) a ďalších predstaviteľov strany SMER-SD. 1. marca 2018 príslušníci Policajného zboru zadržali Antonina Vadalu spolu s ďalšími šiestimi talianskymi podnikateľmi podozrivými v prípade úkladnej vraždy Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej. Prípade je zatiaľ v štádiu vyšetrovania.
Aixe-sur-Vienne (obec)
Aixe-sur-Vienne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ajou
Ajou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
CO
CO môže byť:
Ajou
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
CO
Co môže byť:
.co môže byť:
Ajou
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Južný Pirin
Južný Pirin je podcelok pohoria Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Lokalizácia
Ide o najjužnejšiu časť Pirinu nachádzajúcu sa južne od sedla Popovi livadi. Rozprestiera sa medzi samotným horským sedlom Popovi livadi a sedlom Parilskata sedlovina na juhu.
Smerom na juh od sedla Popovi livadi hlavný hrebeň stúpa až k vrchu Mutorok  Severozápadne od tohto vrchu sa nachádza najvyšší vrch Južného Pirinu  Sveštnik   (iné zdroje uvádzajú aj vrch Ušite  ). Hlavný hrebeň ďalej pokračuje na juh cez sedlo Džamijata a vrch Sveti Petăr   do sedla Parilskata sedlovina, kde sa pohorie Pirin končíza sedlom Parilskata sedlovina sa začína pohorie Slavjanka.
Charakteristika
Plošne je Južný Pirin rozmernejší než Stredný Pirin (jeho plocha zaberá cca. 1819% z celkovej rozlohy pohoria Pirin), je však nižší so zaoblenejšími vrcholovými časťami. Celkovo sa jedná o najnižší podcelok pohoria Pirin. Najvyššie vrcholy sa nachádzajú v severnej časti Južného Pirinu, vrátane dvoch najvyšších vrcholov tohto podcelku Pirinuvrchov Sveštnik, Mutorok  (podľa niektorých zdrojov aj vrchu Ušite  ), ktoré sú pomerné vysoké a strmé. Ďalej smerom na juh sa profil pohoria znižuje a zaobľuje.
Severná časť tohto podcelku Pirinu je pomerne husto zarastená zmiešanými lesmi, západné svahy Južného Pirinu sú však nezalesnené a s len malým množstvom vegetácie. Hlavný hrebeň pohoria je pomerne široký a plochým oddeľujú sa však od neho niektoré strmé bočné hrebene. V Južnom Pirine sa nenachádzajú žiadne jazerá a rieky sú len krátke a malé.
Najvyšší vrch
Zdroje sa nezhodujú na najvyššom vrchu tohto podcelku pohoria Pirin. Väčšina zdrojov uvádza ako najvyšší vrch Južného Pirinu vrch Sveštnik,    niektoré však uvádzajú vrch Ušite , pričom v zdrojoch, kde je uvedený ako najvyšší vrch Sveštnik sa vrch Ušite vôbec nevyskytuje.
Ctrl
náhľad|Klávesy Ctrl, Windows, Alt Ctrl je kláves na počítačovej klávesnici používaný vždy spoločne s iným klávesom. Slúži na vykonávanie špeciálnych operácií, pretože mení štandardný význam toho klávesu, s ktorým je spoločne stlačený. Používa sa podobne ako kláves Shift. Kláves Ctrl sa zvyčajne nachádza na dolnom okraji klávesnice. Obyčajne je označený ako <tt>Ctrl</tt>, niekedy aj <tt>Control</tt> alebo <tt>Ctl</tt>. V texte býva často reprezentovaný znakom “šipka hore” (U+2303, ), alebo znakom caret (^).
Príklady
Následujúce príklady sa môžu v rôznych aplikáciách líšiť, uvedené kombinácie sa vyskytujú v operačnom systéme Microsoft Windows.
Ambazac (obec)
Ambazac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Agitačné stredisko
Agitačné stredisko bolo politickovýchovné zariadenie, ktoré pod vedením organizácií Komunistickej strany Československa (KSČ) organizovalo a viedlo politickú agitáciu medzi občanmi vo vymedzenom okruhu pôsobnosti. Agitačné strediská začali v Česko-Slovensku vznikať po februárovom prevrate 1948, zriaďovali sa v mestách, obciach a v závodoch; za ich vybavenie zodpovedali národné výroby resp. závody. V roku 1975 na Slovensku pôsobilo vyše 2000 agitačných stredísk s vyše 80 000 agitátormi. Metodicky im vypomáhali domy a kabinety politickej výchovy.
Tours Chassagne & Alicante
Tours Chassagne & Alicante sú dva mrakodrapy nachádzajúci sa v meste Puteaux na predmestí Paríža, v štvrti La Défense.
Arnac-la-Poste
Arnac-la-Poste je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alizay
Alizay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šturm
Šturm (v kóde NATO: AT-6 Spiral) je protitankový systém, určený na ničenie tankov, bojových vozidiel pechoty, odpaľovacích zariadení raketových systémov PVO, ale aj živej sily v krytoch.
Vznik a vývoj
Vývoj raketového kompletu Šturm bol spustený v KBM začiatkom 70. rokov 20. storočia. Predstavitelia sovietskej armády požadovali vyzbrojiť novými raketami helikoptéry rodiny Mi-24 a bojové vozidlá 9P149. Preto vznikol letecký raketový systém Šturm-V a pozemný samohybný protitankový systém Šturm-S. Oba systémy používajú rakety 9M114, 9M114P a 9M114F.
Testy kompletu Šturm-V prebiehali na vrtuľníku Mi-24 v rokoch 1972 až 1974. Systém bol zavedený do služby 28. marca 1976 a stal sa hlavnou zbraňou vrtuľníkov Mi-24V, ktoré mohli byť vybavené štyrmi raketami 9M114. Neskôr bol systémom Šturm-V vybavený aj nový bojový vrtuľník Mi-28, ktorý môže na dvoch odpaľovacích zariadeniach niesť až 16 rakiet.
Testovanie kompletu Šturm-S bolo ukončené v roku 1978 a o rok neskôr bol tento samohybný protitankový systém zavedený do výzbroje sovietskej armády.
Varianty
náhľad|Bojové vozidlo 9P149 s kompletom 9K113 Šturm-S
Ambenay
Ambenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Augne
Augne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Methemoglobinémia
Methemoglobinémia je stav, pri ktorom je v krvi zvýšená hladina methemoglobínu. Methemoglobín je zoxidovaná forma hemoglobínu. Narozdiel od hemoglobínu nie je schopný prenášať kyslík, preto čím je vyššia koncentrácia methemoglobínu v krvi, tým menej kyslíku sú červené krvinky schopné preniesť. Pri vysokých koncentráciách methemoglobínu preto dochádza k nedokysličeniu tkanív, čo môže nakoniec viesť až k smrti. Normálne hladiny methemoglobínu sa pohybujú pod 1 %. V prípade, že sa do tela dostane látka s oxidačnými účinkami, v množstvách ktoré telo nedokáže zmetabolizovať na menej škodlivé látky, môže sa stať, že táto látka spôsobí oxidáciu železa v héme (hém je kofaktor hemoglobínu, na ktorý sa viaže kyslík) z dvojmocného Fe2+ na trojmocné Fe3+, týmto sa z hemoglobínu stáva methemoglobín.
Príznaky
Prvé príznaky methemoglobinémie sa môžu objaviť už pri koncentrácii 10 % Aj keď u zdravých ľudí sa nemusia vyskytnúť žiadne príznaky až kým koncentrácia methemoglobínu nedosiahne 15 %. Pri takýchto koncentráciách sa môžu u postihnutého objaviť dýchavičnosť, zmodranie kože (cyanóza), bolesti hlavy, únava a porucha vedomia.
Pri ťažkej methemoglobinémii, t.j. hladina methemoglobínu v krvi >50 %, sa môžu u postihnutého vyskytnúť kŕče, môže upadnúť do kómy alebo môže nastať smrť a to najmä pokiaľ hladina presiahne 70 %.
U ľudí s poruchami ako chudokrvnosť, otrava krvi, poprípade pri kardiovaskulárnych a pľúcnych chorobách, atď. sa môžu závažné príznaky vyskytnúť už pri 5 - 8 %-nej hladine methemoglobínu.
Akútna
Akútna methemoglobinémia môže byť spôsobená rôznymi látkami, napríklad antibiotikami, ako napríklad trimetoprim, dapsón a sulfonamidovými antibiotikami. Taktiež ju môžu spôsobiť aj lokálne anestetiká, ako napríklad benzokaín, lidokaín a prilokaín. Methemoglobinémiu môžu spôsobiť tiež aj chlorečnany, bromičnany, jodičnany, anilínové zlúčeniny, ako napríklad anilínové farbivá a dusičnany. Dusičnanom môžu byť vystavení najmä tí, ktorí používajú pitnú vodu z vlastného zdroja (napr. z vlastnej studne), preto sa odporúča vzorku takejto vody poslať na laboratórnu analýzu.
Vrodená
Okrem toho ju taktiež môže spôsobiť choroba hemoglobínu, kedy sa u pacienta objavujú namiesto normálneho hemoglobínu, jeho varianty ako hemoglobín M alebo hemoglobín H. Takýto hemoglobín nie sú enzýmy schopné zredukovať, aj napriek tomu, že ich pacient môže mať dostatok.
Liečba
Akútna methemoglobinémia sa lieči podávaním kyslíku a liečiva nazývaného metylénová modrá. Metylénová modrá pomáha enzýmu cytochróm b5 reduktáza v redukovaní methemoglobínu naspäť na hemoglobín tým, že preň slúži ako elektrónový akceptor, čo mu umožňuje pracovať 5-násobne rýchlejšie, ako za normálnych podmienok. Keďže metylénová modrá však inhibuje enzým monoamino oxidáza, treba sa ubezpečiť, že pacient pred jej podaním neužil lieky z kategórie SSRI. Tie by totiž spolu s metylénovou modrou mohli u pacienta vyvolať serotonínový syndróm.
Dorothy Malone
Dorothy Malone (vlastným menom Mary Dorothy Maloney, * 29. január 1924, Chicago, Illinois, USA – † 19. január 2018, Dallas, Texas, USA) bola americká herečka a držiteľka ceny Academy Awards v roku 1956, za film Written on the Wind v kategórií Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe. Od roku 1960 má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Detstvo a mladosť
Malone sa narodila do americkej rodiny v Chicagu v štáte Illinois. Je z piatich detí, z toho dve sestry zomreli v mladom veku na zdravotné komplikácie spôsobené detskou obrnou a jej mladšieho brata zabil blesk pri hraní golfu. S rodinou sa neskôr presťahovala do Dallasu v Texase, kde aj študovala. Pôvodne sa chcela stať zdravotnou sestrou, ale počas účinkovania v školskom divadle sa začala viac venovať herectvu.
Kariéra
Malone prvý raz debutovala vo veku 18 rokov na Broadwayi. Objavila sa v niekoľkých vedľajších úlohách v nízkorozpočtových filmoch. V roku 1946 sa objavila v detektívke The Big Sleep po boku Lauren Bacall a Humphreya Bogarta.
Jej najväčšia filmová rola prišla v roku 1956 vo filme Written on the Wind. Kvôli filmu si prefarbila vlasy na blond a hrala po boku Lauren Bacall, Rocka Hudsona či Roberta Stacka. Za svoj herecký výkon vo filme získala v roku 1956 cenu Academy Awards. Vďaka tejto hereckej skúsenosti jej boli ponúknuté množstvo výrazných hereckých úloh. Objavila sa napríklad vo filme Man of a Thousand Faces (1957) či Tip na Dead Jockey (1957). V rovnakom roku si zahrala aj vo filme The Tarnished Angels, ktorý režíroval Douglas Sirk, s ktorým Malone pracovala už pri filme Written on the Wind.
Jej ďalšou známou úlohou bola postava Constance MacKenzie Peyton Place, v rokoch 1964 až 1968. V roku 1968 bola prepustená z natáčania po tom, čo sa sťažovala, že jej postava sa už viac v deji nevyvíjala. Maloneová žalovala spoločnosť 20th Century Fox za 1,6 milióna dolárov za porušenie zmluvy. Neskôr si svoju úlohu zopakovala v televíznom filme Murder v Peyton Place z roku 1977 a Peyton Place: Next Generation z roku 1985. náhľad|257x257bod|Dorothy Malone v roku 1958 vo filme The Tarnished Angels. V roku 1992 hrala matku obvinenú z vraždy, vo filme Basic Instinct.
Súkromný život
Počas prezidentských volieb v roku 1952 sa Malone hlásila k demokratom a bola v kampani za Adlaia Stevensona II. V roku 1959 sa vydala za herca Jacquesa Bergeraca v katolíckom kostole v Hongkongu. Spolu majú dve dcéry, Mimi (* 1960) a Diane (* 1962). Pár sa rozviedol 8. decembra 1964. Dňa 3. apríla sa vydala za newyorského obchodníka Roberta Tomarkina. Ich manželstvo bolo neskôr anulované po tom, čo Malone tvrdila, že sa Tomarkin za ňu oženil len kvôli jej peniazom.
V roku 1971 sa spoločne s dcérami presťahovala do Dallasu v Texase, kde aj vyrastala.
Úmrtie
Malone zomrela 19. januára 2018, desať dní pred svojimi 94. narodeninami v ošetrovateľskom zariadení v Dallase.
Alef 0
\aleph_0 (Alef 0) (v rovnakom význame sa používa aj \,\omega_0 či len \,\omega) je najmenšie nekonečné ordinálne aj kardinálne číslo.
Vlastnosti
\aleph_0 je
Značenie
V súčasnosti sú všetky tri značenia pre najmenší nekonečný ordinál (t. j. ) považované za v podstate rovnocenné. Z historických dôvodov však býva zvykom používať značenie
Toto značenie má svoje historické opodstatnenie. V začiatkoch naivnej teórie množín boli ordinálne a kardinálne čísla chápané ako typy dobrých usporiadaní resp. mohutnosťou množín, teda ako odlišné objekty, ktoré spolu nemajú nič spoločného. Ordinálne číslo \omega bolo chápané ako typ dobrého usporiadanie množiny prirodzených čísiel, t. j. ako typ usporiadania, ktoré je limitou typov usporiadaní konečných množín. Odtiaľ zrejme pochádza označenie \omega posledným písmenom gréckej abecedy. Naopak kardinálne číslo \aleph_0 je najmenším z rady typov nekonečných veľkostí. Odtiaľ pochádza označenie \aleph_0 prvým písmenom hebrejskej abecedy (najvyššia mohutnosť, mohutnosť triedy všetkých kardinálnych čísiel označil Georg Cantor posledným písmenom hebrejskej abecedy ת (taf)).
Vodné pólo na Panamerických hrách 1983
Vodné pólo na Panamerických hrách 1983 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1983. Konal sa v Caracase, vo Venezuele v dňoch od 16.22. augusta 1983, za účasti 8 mužských tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo domácej 🇻🇪. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951, a toto bolo jeho 9. vydanie. Zápasy sa odohrali na plaveckom komplexe Complejo de Piscinas del Parque Naciones Unidas s kapacitou 4 000 divákov, ktorý je súčasťou športového komplexu Complejo Deportivo Parque Naciones Unidas. Titul obhájilo 🇺🇸, ktoré sa v jedinej osemčlennej skupine umiestnilo pred 🇨🇺 a 🇨🇦. V priamom súboji o víťazstvo vyhralo v záverečnom hracom dni nad Kubou.
Basketbal na Panamerických hrách 1987
Basketbal na Panamerických hrách 1987 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1987. Konal sa v Indianapolise, v Spojených štátoch v dňoch od 9.23. augusta 1987, za účasti 10 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo ženské družstvo Peru. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 10. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Market Square Arena. V mužskej kategórii získala druhý titul 🇧🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim 🇺🇸. U žien získalo svoj šiesty titul 🇺🇸, ktoré vo finále vyhralo nad 🇧🇷.
Ženský turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na svetovú olympijskú kvalifikáciu, ktorú hostila Malajzia. Kvalifikovali sa ňu 2 najlepšie družstvá.
Semifinále
náhľad|Družstvo USA pri medailovom ceremoniáli
Timotej Záhumenský
Timotej Záhumenský (* 17. júl 1995, Žiar nad Hronom) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FC Spartak Trnava, kde je na hosťovaní zo slovenského klubu FC DAC 1904 Dunajská Streda. Hráva ako krajný obranca.
Aureil
Aureil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Amécourt
Amécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malý Suchý vrch
Malý Suchý vrch je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Smolník, približne severovýchodne od Rožňavy.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Gelnica a na katastrálnom území obce Smolník. Najbližším sídlom je južne situovaná Úhorná a juhovýchodne obec Smolník, východne sa nachádza Smolnícka Huta, severne Švedlár, Stará Voda a Henclová a juhozápadne Čučma a Pača.
Opis
Malý Suchý vrch leží v hrebeni, vedúcom od Hekerovej východným smerom na Veľký Vtáčí vrch. Severne sa nachádza Zlatý stôl, Kobyliar a Drahov , východne Veľký Vtáčí vrch , Vtáčí vrch , Malá Hekerová  a Tupý vrch , južne Osadník , Orlia studňa , Pipitka  a Panský vrch  a západne Hekerová , Biele skaly , Okrúhly chrbát , Ramzová , Žobrácka poľana  a Jamina. Masív je súčasťou povodia rieky Hnilec, kde vodu zo severných častí odvádza Bystrý potok a z južných svahov prítoky riečky Smolník. Na vrchol vedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva len nízka vegetácia rozsiahlej holiny, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Okolité vyššie hrebene obmedzujú výhľad len na susedné vrcholy pohoria, v obmedzenom rozsahu vidieť aj Branisko, Slanské vrchy, Slovenský kras a vrchy severného Maďarska.
Del
Del môže byť:
DEL môže byť:
Adresná strana
Pojem "adresy"
V uhorskom práve 19. storočia je adresa (alebo žiadosť) písomné podanie nižšieho orgánu vyššiemu. Uhorský snem s panovníkom komunikoval práve formou adries a aj prípadné reakcie na trónne reči (panovníkove programové prejavy) prebiehali práve touto formou. Adresa bola aj nesúhlasným vyjadrením voči panovníkovým riadiacim aktom s odkladným účinkov, avšak bez práva veta.
Historický kontext
Po vojne so Sardínsko-piemontským kráľovstvom, ktorú Rakúsko v roku 1859 prehralo, bola jasná potreba modernizácie habsburskej ríše. Cisár František Jozef I. odvolal neobľúbeného ministra vnútra Alexandera Bacha, v októbri 1860 vydal októbrový diplom spájajúci absolutistické, federalistické a ústavné prvky a po ňom vo februári 1861 tzv. Februárovú ústavu, ktoré de facto vracali ríšu do ústavného stavu spred revolúcie v roku 1848. Aby si zabezpečil podporu Uhorska pre tieto rozhodnutia, zvolal rokovanie uhorského snemu na apríl 1861.
Prvý názor zastávali poslanci zoskupení okolo Františka Deáka a práve títo dostali pomenovanie Adresná strana a druhý názor poslanci zoskupení okolo Ladislava Telekiho a tí dostali názov Rezolučná strana (alebo aj Memorandová strana, maď. Határozati párt).
V predvečer snemovnej diskusie k tejto otázke Ladislav Teleki spáchal samovraždu a rokovanie bolo odložené. Na obnovenom rokovaní František Deák vystúpil s tzv. Adresným prejavom, ktorým podporil zaslanie "Adresy" panovníkovi a bol základom pre jej samotný text. Uhorský snem rozhodol v pomere hlasov 155 - 152 v prospech "Adresy".
Anton Schmerling však "Adresu" považoval za neprijateľnú a pokúsil sa v júli 1861 vydať panovníkovo rozhodnutie, ktorým by výrazne obmedzil práva Uhorských orgánov. Snem na čele s Deákom jednohlasne prijal novú adresu, ktorou tieto snahy odsúdil. Reakciou Františka Jozefa I. bolo rozpustenie snemu, menovanie Antona Schmerlinga za ríšskeho kancelára. Deák so svojimi prívržencami sa stiahli do ústrania a prestali vykonávať politickú činnosť až do nového zvolania snemu v roku 1865. Rozpustením snemu Adresná strana prestala existovať a pred voľbami 1865 Deák sformoval stranu novú - Deákovu stranu.
Referencie
ed. Ľubomír Lipták: Politické strany na Slovensku1860 - 1989, vyd.Archa, Bratislava 1992, ISBN 8071150294.
Deleatur
náhľad|Korektorská značka deleatur Deleatur (lat. má byť vypustené, nech je vynechané), popr. dele (znič, vymaž), skratka del., je korektorská značka, ktorou korektor označuje sadzačovi časti textu na zmazanie (od jedného písmena, cez slovo až po celé odseky). Symbol tejto značky vychádza z minuskulného d v kurente, podobá sa gréckemu písmenu théta. Má svoju značku v Unicode ₰ a zapisuje sa U+20B0.
Slovenská rektorská konferencia
náhľad|Sídlo na Panenskej 29 v Bratislave
Slovenská rektorská konferencia (skr. SRK) koordinuje činnosť rektoriek a rektorov slovenských vysokých škôl pri vytváraní vysokoškolskej politiky. Zaujíma stanoviská k zásadným otázkam súvisiacim s vysokoškolskou politikou. Podporuje vzájomnú spoluprácu vysokých škôl na Slovensku a udržiava kontakty so zahraničím, s rektorskými konferenciami iných krajín, inými združeniami rektorov vysokých škôl, ako aj s Európskou asociáciou univerzít.
Podľa zákona č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách je jedným z troch orgánov reprezentujúcich vysoké školy na Slovensku. Slovenská rektorská konferencia je členom Európskej asociácie univerzít.
História
Slovenská rektorská konferencia vznikla na pôde Slovenskej sekcie Klubu rektorov českých a slovenských vysokých škôl dňa 25. novembra 1992. Ako občianske združenie sa inštitucionalizovala v roku 1997, kedy boli schválené prvé stanovy SRK jej plénom a potvrdené Ministerstvom vnútra SR. Podľa stanov bola jej strategickým cieľom koordinácia a podpora činnosti rektorov slovenských vysokých škôl v záujme utvárania vysokoškolskej politiky. Dodnes ide o ústredný cieľ SRK, samotné stanovy boli upravené ešte niekoľkokrát. V roku 2002 bol prijatý zákon č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách, ktorý zmenil postavenie SRK. Zaradila sa k reprezentáciám slovenských vysokých škôl, čo bolo rektormi vnímané ako oficiálne uznanie jej postavenia. Ako orgán reprezentácie vysokých škôl Slovenská rektorská konferencia schvaľuje návrhy alebo sa vyjadruje k návrhom, ktoré jej predkladá podľa zákona minister školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky. V roku 2010 bol prijatý štatút SRK ako reprezentácie vysokých škôl.
V priebehu rokov sa strategický cieľ SRK nezmenil, menila sa členská základňa, keďže jej členkami a členmi sú rektorky a rektori vysokých škôl v čase trvania ich funkcie. Doteraz (august 2019) sa členovia Slovenskej rektorskej konferencie stretli na 89 riadnych zasadnutiach, na ďalších mimoriadnych zasadnutiach, výjazdových zasadnutiach v Bruseli. SRK počas svojej doterajšej existencie organizovala viaceré národné a odborné konferencie a semináre, ako aj projekt inštitucionálneho hodnotenia vysokých škôl na Slovensku v spolupráci s EUA. V roku 2005 sa členovia SRK prihlásili k princípom Európskej charty výskumných pracovníkov a Kódexu správania pre nábor výskumných pracovníkov.
Amfreville-la-Campagne (obec)
Amfreville-la-Campagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jasle
Jasle (alebo v niektorých kontextoch zdrobnene/expresívne jasličky) môžu byť:
Jasličky môžu byť aj hviezdokopa, pozri Jasličky (hviezdokopa).
Ondrejská hoľa
Ondrejská hoľa je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Pohronský Bukovec, približne západne od Brezna.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Banská Bystrica a Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Brusno, Pohronský Bukovec a Jasenie. Najbližšími sídlami sú južne ležiaci Pohronský Bukovec, Ráztoka a Hiadeľ, severne sa nachádza Liptovská Lúžna. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Ondrejská hoľa je súčasťou rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Košariska v hlavnom hrebeni Prašivej. Západne susedí v hrebeni ležiaca Malá a Veľká Chochuľa  a Košarisko, severne sa nachádza Skalka, Veľká hoľa  a Latiborská hoľa , východne Struhár  a Ráztocká hoľa  a južne Matúšová , Mlynárová  a Chabenec. Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu odvádza zo severnej časti Husárka do Jasenského potoka, južnú odvodňuje potok Bukovec. Vrchol traverzuje chodník z Ráztoky.
Výhľady
Hrebeň i vrchol Ondrejskej hole je porastený kosodrevinou, umožňujúcou len obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, pri priaznivých podmienkach aj Vtáčnik, Štiavnické vrchy, Javorie, Poľanu, Veporské vrchy, no i časť Západných Tatier a Malej Fatry.
Azat-le-Ris
Azat-le-Ris je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Amfreville-les-Champs (Eure)
Amfreville-les-Champs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mnasitimos (syn Telesóna)
Mnasitimos bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr. Mnasitimos, syn Telesóna, je najmladším známym členom homogénnej rodiny rodoských sochárov. Tvoril zrejme v 2. polovici 2. storočia pred Kr. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho fragmentárna signatúra na mramorovom podstavci, ktorý bol základňou sôch dvoch starovekých športovcov, objavená na ostrove Rodos:
Guarani (mena)
Guarani alebo guaraní (šp. guaraní, množné číslo guaraníes) je zákonné platidlo juhoamerického štátu Paraguaj. Jeho ISO 4217 kód je PYG.
Čiastkovou jednotkou (1/100) je céntimo, pre jeho nízku hodnotu sa však žiadne mince v hodnotách céntimo nepoužívajú. Paraguajská mena nesie svoje meno po miestnom indiánskom kmeni a jazyku guaraní.
Guarani oficiálne vzniklo 5. októbra 1943, kedy nahradilo dovtedy používané paraguajské peso (názov peso má dodnes niekoľko mien krajín, ktoré bývali španielskymi kolóniami). Výmenný kurz bol vtedy 100 pesos = 1 guaraní. V praxi sa do obehu dostal až v roku 1944. V súčasnosti panuje v krajine vysoká inflácia a paraguajská mena patrí celosvetovo medzi meny s najnižšou hodnotou.
Kanoistika na Letných olympijských hrách
Kanoistika na Letných olympijských hrách sa objavila v roku 1924 ako ukážkový šport (rýchlostná), od roku 1936 patrí už medzi olympijské športy. Vodný slalom je na OH od roku 1972.
Holúbek
Holúbek je priezvisko, pozri Holúbek (priezvisko), napr.:
Rezolučná strana
Historický kontext
Po vojne so Sardínsko-piemontským kráľovstvom, ktorú Rakúsko v roku 1859 prehralo, bola jasná potreba modernizácie habsburskej ríše. Cisár František Jozef I. odvolal neobľúbeného ministra vnútra Alexandera Bacha, v októbri 1860 vydal októbrový diplom spájajúci absolutistické, federalistické a ústavné prvky a po ňom vo februári 1861 tzv. Februárovú ústavu, ktoré de facto vracali ríšu do ústavného stavu spred revolúcie v roku 1848. Aby si zabezpečil podporu Uhorska pre tieto rozhodnutia, zvolal rokovanie uhorského snemu na apríl 1861.
Snem všetky cisárove dokumenty jednomyseľne zamietol. Zároveň sa však na sneme rozprúdila diskusia o otázke, či odpoveď panovníkovi zaslať tradičnou formou "adresy" (keďže prívrženci tohto názoru uznávali Františka Jozefa I. ako uhorského kráľa), alebo formou rezolúcie (memoranda) s tým, že sa uhorský snem po tomto rozhodnutí sám rozpustí (prívrženci tohto názoru nárok rakúskeho cisára na uhorskú korunu odmietali).
Prvý názor zastávali poslanci zoskupení okolo Františka Deáka, ktorí vytvorili tzv. Adresnú stranu a druhý názor poslanci zoskupení okolo Ladislava Telekiho a tí dostali názov Rezolučná strana.
Ladislav Teleki pôsobil počas uhorskej revolúcie v rokoch 1848/49 ako diplomat uhorskej vlády v Paríži. Po jej potlačení sa aktivizoval v kruhoch košutovskej emigrácie a do Uhorska sa vrátil v roku 1860 potom čo ho v Drážďanoch zatkla rakúska polícia a cisár František Jozef I. ho amnestoval.
Po voľbách do uhorského snemu v marci 1861 sa stal jeho poslancom a zoskupoval okolo seba prívržencov košutovskej politiky a príslušníkov strednej šľachty - hlavne protestantského vyznania. Spoločne pripravovali rezolúciu (memorandum) panovníkovi, ktorým by odmietli ako Októbrový diplom, tak aj z neho vychádzajúcu tzv. Februárovú ústavu. S postupujúcim časom bolo zrejmé, že prívrženci "Adresy" získavajú v sneme väčšinu. Deň pred hlasovaním o týchto návrhoch Teleki spáchal samovraždu.
Rokovanie bolo odložené a na obnovenom rokovaní František Deák vystúpil s tzv. Adresným prejavom, ktorým podporil zaslanie "Adresy" panovníkovi a bol základom pre jej samotný text. Uhorský snem rozhodol v pomere hlasov 155 - 152 v prospech "Adresy".
Po smrti Ladislava Telekiho vedenie strany prevzal jeho synovec Koloman Tisa a po rozpustení snemu cisárom v auguste 1861 strana ukončila svoju činnosť.
Zdroje
d. Ľubomír Lipták: Politické strany na Slovensku1860 - 1989, vyd.Archa, Bratislava 1992, ISBN 8071150294.
Marek Vagovič
Marek Vagovič (* 24. apríl 1974, Bratislava) je slovenský investigatívny novinár, komentátor a moderátor.
Životopis
Vyštudoval históriu na Trnavskej univerzite v Trnave. Ako investigatívny novinár pracuje od svojich 26 rokov. Pracoval v redakciách Pravda, SME, .týždeň a Domino fórum. V Domine Fórum v roku 2002 uverejnil svoj prvý článok o podozreniach z korupcie na Univerzite Komenského. Od januára 2007 bol v SME a vo februári 2011 sa vrátil do .týždňa. Na portáli aktuality.sk zakladal oddelenie investigatívneho tímu. Do tímu vzal troch ľudí (podľa vlastných slov): „stavil na skúsenú novinárku Annamáriu Dömeovú a perspektívnych mladých reportérov Jána Kuciaka a Veroniku Šmiralovú“.
V apríli 2022 pôsobenie v Aktualitách po šiestich rokoch ukončil a nastúpil do vydavateľstva denníka Postoj.
Od novembra do konca roka 2022 moderoval novú diskusnú reláciu RTVS Pod povrchom, spoluprácu s RTVS však ukončil už po niekoľkých týždňoch, podľa Vagoviča pre spory s vedením televízie ohľadom autorskej slobody a nezávislosti pri výbere hostí a tém. K sporom došlo v nadväznosti na odvysielanie rozhovoru so spolupracujúcim obvineným Františkom Imreczem, ktorý podrobila kritike Rada RTVS a následnému tlaku na presunutie vysielacieho termínu rozhovoru so šéfkou vyšetrovacieho tímu kauzy Gorila Martinou Babacsovou z decembra na január (podľa Vagoviča pre obavy vedenia z možného neschválenia rozpočtu zo strany Rady RTVS), ako aj plánovanému presunu relácie z Jednotky na spravodajský kanál 24 s nižšou sledovanosťou. Podľa stanoviska RTVS, zmluva s Marekom Vagovičom bola podpísaná do konca roka 2022 a RTVS sa na pokračovaní nedohodla: „Vzhľadom na to, že relácia na Jednotke nedosahovala očakávaný výkon v rámci sledovanosti a ani mediálnej odozvy, jej pokračovanie bolo naplánované v premiére v programovej štruktúre RTVS :24, ktorá je plnohodnotným spravodajským okruhom RTVS a následne aj v repríze na Jednotke“.
V období 2006 až 2016 bol 15-krát nominovaný na Novinársku cenu Nadácie otvorenej spoločnosti a sedemkrát ju vyhral.
Knižné publikácie
Kniha opisuje históriu strany SMER a pozadie jej hlavných predstaviteľov. Kniha opisuje politické udalosti od roku 2016 až po súčasnosť okolo vraždy investigatívneho novinára Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej.
Martin Holoubek
Martin Holoubek môže byť:
Raynier Jacob Jacildo
Raynier Jacob Jacildo (* USA), známy aj ako Raynier Jacildo, je americký klavirista, keyboardista a organista, ktorý je známy aj ako člen kalifornských skupín Steady Ups a The Dynamos. Spolu s Dougom Corcoranom je známy hosťovaním na albumoch JD McPhersona.
V súčasnosti žije v oblasti San Francisco Bay Area.
Heavy D
Dwight Errington Myers (* 24. máj 1967, Mandeville, Jamajka - † 8. november 2011, Los Angeles, Kalifornia, USA), viac známy ako Heavy D, bol jamajsko-americký rapper, hudobný producent, spevák, herec a zakladajúci člen hiphopovej skupiny Heavy D & the Boyz. Päť albumov, ktoré skupina počas svojej existencie vydala, produkovali Teddy Riley, Marley Marl, DJ Premier, jeho bratranec Pete Rock a Eddie F.
Holúbok
Holúbok môže byť:
Heavy D
Medzi jeho najväčšie hity patria skladby „Now That We Found Love“ či „Big Daddy“. V roku 1989 sa podieľal rapovaním v skladbe „Alright“ od Janet Jackson, ktorá obsadila 4. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100.
Heavy D zomrel 8. novembra 2011 vo veku 44 rokov. Pôvodná správa hovorila o úmrtí na zápal pľúc, pitevná správa však neskôr potvrdila ako príčinu úmrtia pľúcnu embóliu.
Balledent
Balledent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pavel Liška (herec)
Pavel Liška (* 29. január 1972, Liberec) je český divadelný a filmový herec. Vyštudoval JAMU v Brne. Účinkoval v brnianskom HaDivadle aj v Národnom divadle (napr. hlavná rola Rómea v Shakespearovej hre Rómeo a Júlia). Jeho prvou filmovou rolou bol František v Gedeonovom Návrate idiota.
Balledent
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pavel Liška (herec)
Do roku 2013 bola jeho manželkou dcéra politického aktivistu Johna Boka, tanečnica a herečka Kristýna Liška Boková (nar. 1981). V roku 2005 sa im narodil syn Šimon Samuel.
Balledent
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beaumont-du-Lac
Beaumont-du-Lac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Berenice Abbottová
Berenice Abbottová (* 17. júl 1898, Springfield, Ohio, USA – † 9. december 1991, Monson, Maine) bola americká fotografka.
Je považovaná za priekopníčku dokumentárnej fotografie v USA. Dlhší čas žila v Paríži, kde mala ateliér navštevovaný mnohými známymi osobnosťami. Bola členkou Fotografickej ligy, objavila dielo parížskeho fotografa Eugène Atgeta. Vystavovala aj v Múzeu moderného umenia v New Yorku (1970).
Alois Chytil
Životopis
Pochádzal z chudobnej roľníckej rodiny a mal 15 súrodencov. Kondíciami a príležitostnými prácami si zarábal na štúdiá na gymnáziu i na Karlovej univerzite v Prahe, kde vyštudoval históriu a geografiu. Už ako študent publikoval menšie vlastivedné články, neskôr redigoval rôzne periodiká a v roku 1910 si založil vlastné vydavateľstvo miestopisov, pohľadníc a adresárov, ktoré prerástli postupne do celoštátneho rozsahu. Tesne po prvej svetovej vojne prišiel do Vysokých Tatier a usadil sa na Štrbskom Plese, neskôr v Hornom Smokovci a zostal tu takmer 30 rokov.
Po príchode na Štrbské Pleso, v posledných decembrových dňoch roku 1918, so svojou manželkou našiel hotely a penzióny vykradnuté a zdevastované. Po skončení prvej svetovej vojny prešla osada do vlastníctva česko-slovenského štátu. Boli to klimatické kúpele s hotelovo-liečebnou prevádzkou. Dňa 9. februára 1919 manželia Chytilovci odovzdali memorandum splnomocnenému ministrovi pre správu Slovenska v Žiline Vavrovi Šrobárovi, v ktorom žiadali, aby bol okamžite zabezpečený dozor nad štátnymi kúpeľmi a aby bolo zastavené rozkrádanie štátneho majetku. Aj v ďalších povojnových mesiacoch rozbiehal aktivity na záchranu kúpeľného majetku. Vo februári 1919 sa k manželom Chytilovcom pripojili mnohí renomovaní českí maliari František Cina Jelínek (18821961), Ota Bubníček (18711962), Vít Skála (18831906) a Stanislav Feikl (18831933), ktorí si z návštevy Vysokých Tatier do Prahy priniesli spolu s Chytilovcami obrazy a fotografie. Alois Chytil vydal prvú sériu tatranských obrazov z reprodukcií ich diel. Počas pobytu na Štrbskom Plese dal podnet na usporiadanie Tatranskej výstavy v Prahe do ktorej prispel svojimi fotografiami. V roku 1920 vydal svoju prvú sériu 300 pohľadníc Vysokých Tatier.