cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geológia Západných Karpát
Tatransko-fatranské pásmo
Južne od bradlového pásma sa nachádza Tatransko-fatranské pásmo jadrových pohorí. Ich jadro, najstaršiu jednotku nazývanú tatrikum, predstavujú hlavne staré prvohorné kryštalické bridlice, ktoré vznikli už počas hercýnskeho vrásnenia pri silnej regionálnej metamorfóze. Ide najčastejšie o pararuly a amfibolity, no v niektorých oblastiach i slabšie premenené horniny. Neskôr koncom hercýnskej orogenézy v karbóne a perme bola oblasť vystužená intrúziami granitoidov. Priamo na kryštalickom podklade sa na niektorých miestach zachoval pôvodný karbónsky, permský a hlavne druhohorný pokryv tzv. obal kryštalinika. Tvoria ho hlavne pieskovce a vápence. Nad tatrikom ležia príkrovy, s podobným vrstevným sledom ako má obal kryštalinika. Ide o rozsiahle, pôvodne doskovité telesá prevažne druhohorných vápencov, dolomitov presunuté cez tatrikum – tzv. subtatranské príkrovy najmä spodný krížňanský (fatrikum) a vrchný chočský (hronikum). Fatrikum je charakteristické prítomnosťou hrubšieho súvrstvia karpatského keupera a kompletnejším vrstevným sledom siahajúcim do strednej kriedy. Hronikum je typické výskytom paleozoických andeziticko-bazaltových vulkanitov (tzv. ipoltická skupina) a väčšími hrúbkami značne variabilných triasových hornín, zatiaľ čo jurské a kriedové horniny sú skôr zriedkavé. Presun príkrovov nastal vo vrchnej kriede. Celá oblasť v tej dobe ešte nebola členitá ako dnes. Výzdvih pohorí prebehol až po paleogéne, najmä na konci oligocénu a v miocéne. Vznikli pri tom vyklenuté hraste (obvykle jednostanné), na juhu strmo obmedzené zlomami a pozvoľne upadajúce k severu. Na juhu býva obnažené ich kryštalinické jadro. Tvoria dva rady pohorí, severnejší tvoria Malé Karpaty (Pezinská časť a Hainburské vrchy), Považský Inovec, Strážovské vrchy, Malá Fatra a Tatry. Južný rad jadrových pohorí zahŕňa Tribeč, Žiar, Veľkú Fatru s Chočskými vrchmi, ďumbierske Nízke Tatry. V minulosti sem bolo radené aj Branisko, ktorá je však podľa dnešných poznatkov tvorené veporikom.
Veporské pásmo
Veporské pásmo je svojou stavbou blízke pásmu jadrových pohorí. Je však preň príznačná výraznejšia premena hornín počas alpínskeho vrásnenia, ktoré postihlo jeho najstaršiu jednotku označovanú veporikum. V tomto pásme prevládajú horniny kryštalika, druhohorný sedimentárny obal sa zachoval iba miestami. Oblasť bola koreňovou zónou krížňanského príkrovu, ktorý sa usadzoval v jeho severnej časti blízko hranice s tatrikom, v tzv. fatriku. Subdukcia tohto priestoru, ktorá začala v kriede, iniciovala vznik granitov, špecifických pre túto oblasť. Okrem trosiek chočského príkrovu a časti krížňanského príkrovu je vo veporskom pásme prítomná aj rozsiahla kryha muránskeho príkrovu (silicikum). Veporské pásmo je od susedného pásma jadrových pohorí oddelené čertovickou línou. Buduje Kráľovohoľskú časť Nízkych Tatier, Veporské vrchy, Kozie chrbty, južnú časť Braniska a Čiernu horu. Na juhu ho od Spišsko-gemerského rudohoria oddeľuje lubenícko-margecianska línia.
Gemerské pásmo
Gemerské pásmo tvorí rozsiahly kryštalický navrch vyklenutý celok, čiastočne nasunutý na severnejšie veporikum. Jeho najstaršia časť – gemerikum sa však od ostatných superjednotiek odlišuje prítomnosťou slabo metamorfovaných a hercýnskym vrásnením celkovo menej postihnutých prvohorných hornín, ktoré majú spolu s mladšími obalovými jednotkami tvar veľkej zložitej antiklinály, tzv. antiklinória. V strede tejto oblasti sa nachádzajú okrem fylitov, kremencov a porfýrov aj vápence, na mnohých miestach premenené na siderit a magnezit. Neskorší permský vulkanizmus prispel k vytvoreniu uránového zrudnenia, v druhohorách sa na týchto horninách ukladali hlavne vápence a dolomity. Od vrchnej jury sa pri uzatváraní panvy meliatskeho oceánu, z juhu prisunul príkrovy meliatika a turnaika, k čomu sa vo vrchnej kriede pridal aj príkrov silicika. Koncom paleogénu následne došlo k vytvoreniu viacerých zlomových porúch a vyklenutiu gemerického celku. Tvorí východnú časť Slovenského rudohoria, Galmus a Slovenský kras.
Interné Západné Karpaty
Vnútorné alebo Interné Západné Karpaty sú tiež označované ako panonidy. Reprezentujú vnútornú, sprievodnými javmi orogenézy menej postihnutú časť Západných Karpát. Od Centrálnych Západných Karpát ich delí rožňavská sutúra, čiastočne zakrytá príkrovmi. Rožňavská línia je chápaná mnohoznačne. Podľa predpokladov na západe táto línia nadväzuje na rábsko-hurbanovskú líniu. Interné Západné Karpaty tvoria hlavne tektonické jednotky pochádzajúce pôvodne z oblasti Meliatského oceánu alebo južne od neho. Budované sú meliatskym, bükkským, bakonským a zemplínskym pásmom. Nachádzajú sa tu rozsiahle príkrovy druhohorných karbonátov (silicikum, meliatikum, turnaikum), metamorfózou slabo postihnuté vykazujúce príbuznosť s juhoalpsko-dinaridnými faciálnymi oblasťami.
Bükkské pásmo
Južne od tejto oblasti sa nachádza bükkikum, ktoré javí známky prechodnej oblasti medzi Karpatmi a Dinaridami. Jeho horniny vystupujú v severomaďarskom pohorí Bükk. Sú to hlavne prvohorné bridlice, karbonáty a pieskovce, nad ktorými sa v druhohorách usadzovali ďalšie karbonáty, miestami sa vyskytujú aj magmatické horniny. Usadzovanie však trvalo iba do jury, kedy boli do oblasti presunuté príkrovy nejasnej vergencie, ktoré v kriede postihla slabšia premena hornín. V oblasti sa pri subdukcii Meliatského oceánu vytvorila v jure zaoblúková panva, z ktorej pravdepodobne pochádza príkrov Mónsobél-Szarvaskő.
Bakonské pásmo
Bakonské alebo tiež cezdunajské pásmo tvorí jednotka transdanubikum vystupujúca v Maďarskom stredohorí (Bakonskom lese, pohorí Grecse, Vértes a Budínskych vrchoch). Obsahuje slabometamorfované a nemetamorfované prvohorné a druhohorné horniny a ich treťohorný pokryv. Viaceré práce túto oblasť nepovažujú za integrálnu súčasť Západných Karpát, ale za súčasť jednotky Pelso
Zemplínske pásmo
Jednotkou neistého tektonického zaradenia je zemplinikum v hrasťovom Zemplínskom pohorí, vystupujúcom spod terciérnych hornín Východoslovenskej panvy. Je zaraďované buď do samostatného zemplínskeho pásma alebo podvihorlatského pásma. Predpokladá sa, že je súčasťou teranu Tisia-Dacia. Niektorí ho radia k južnému veporiku či gemeriku, ale aj k Východným Karpatom. V minulosti sa predpokladalo, že zemplinikum je miestom výskytu prekambrických hornín v Západných Karpatoch. Opakované novšie rádiometrické datovania tieto predpoklady nepotvrdili. Kryštalinikum zemplinika tvoria hlavne premenené kryštalické bridlice, ich sedimentárny obal tvoria karbónske a permské zlepence s tenkými slojmi čierneho uhlia.
Mladšie tektonické útvary
Na jursko-kriedovú tektonickú stavbu sú naložené mladšie útvary. Sedimentácia v mezozoiku pokračovala popríkrovovými súvrstviami, z Vnútorných Karpát sú zachované iba lokálne pri Dobšinskej ľadovej jaskyni, Šumiaci a Čiernej lúke, rozsiahlejšie výskyty sú známe z Maďarského stredohoria a pohoria Uppony. V Centrálnych Karpatoch sú zachované sedimenty gosauského typu hlavne v Brezovských Karpatoch (tzv. brezovská skupina). Paleogénne útvary miestami tvoria pokračovanie vrchnokriedovej sedimentácie (myjavský a hričovsko-žilinský paleogén). Tieto horniny sú niekedy chápané ako súčasť pribradlovej zóny. Od konca paleocénu a začiatku eocénu prevážila sedimentácia v centrálnokarpatskej (podhalská a podtatranská) paleogénnej panvy a juhoslovensko-severomaďarskej panvy, ktoré tvorili zrejme čiastočne prepojený sedimentačný priestor splytšujúci sa smerom na juh. Zblíženie oboch panví do dnešnej pozície však nastalo zrejme až neskôr. Mladšie panvy a útvary ako Viedenská neogénna panva, Východoslovenská neogénna panva, Podunajská neogénna panva, Stredoslovenské a severomaďarské neogénne vulkanické pohoria a vulkanické pohoria a neogénne medzihorské panvy boli naložené na predošlé tektonické útvary.
Paleozoický a mezozoický vulkanizmus
Mezozoický vulkanizmus je menej zastretý a bol pozorovaný vo všetkých zónach Západných Karpát. Známe sú triasové efuzíva v telesách fatrika a hronika z Malej Fatry a Nízkych Tatier. Z okolia Banskej Bystrice sú známe telesa pikritov. Vo flyšovom pásme sú známe kriedové telesá tešinitov z oblasti Sliezska. Pozostatky rozčleneného nekompletného ofiolitového komplexu, v ktorého vrchnej časti sa nachádzali bazalty stredooceánskeho typu sú prítomné v horninách meliatika (napr. švablické a jedľovinské vrstvy).
Terciérny a kvartérny vulkanizmus
náhľad|[[Šomoška (národná prírodná rezervácia)|„Kamenný vodopád“ v Šomoške, Cerová vrchovina. Viditeľná stĺpcovitá odlučnosť bazaltu.]] Neogénne vulkanity je súhrnný názov pre vulkanizmus, ktorý prebiehal v treťohorách (neogén – spodný baden) až do štvrtohôr na vnútornej strane karpatského oblúka (v malej miere aj na vonkajšej strane). Na Slovensku sú to najmä vulkanity stredného, južného a východného Slovenska. Rozdeľuje sa do troch fáz:
Metamorfizmus
Prítomnosť metamorfovaného kryštalinika Západných Karpát bola zaznemenaná v tatriku, veporiku, gemeriku a zempliniku. Doterajšie výskumy potvrdili stopy hercýnskej a alpínskej orogenézy. Prítomnosť prekambrických metamorfných cyklov nebola potvrdená, aj vzhľadom na to, že staršie procesy sú na väčšine územia zastreté neskorším hecýnskym a alpínskym prepracovaním.
Prítomnosť kaledónskej premeny indikujú napríklad amfibolity v Malých Karpatoch (vek okolo 390 miliónov rokov), či granitoid typu Sihla vo veporiku (vek asi 370 – 380 miliónov rokov). V Západných Karpatoch je však významnejšia a typickejšia hercýnska metamorfóza. Spája sa s ňou regionálna a periplutonická metamorfóza spôsobená intrúziami granitoidných masívov, diaftoréza (spätná premena hornín) ako aj premena vulkanosedimentárnych formácií viacerých tektonických jednotiek do fácie zelených bridlíc. Prejavy alpínskej metamorfózy, ktorá sa odohrala v období pred 75 – 107 miliónmi rokov sú najlepšie pozorovateľné v súvrstviach mezozoických hornín veporika a sedimentárnom obale tatrika a gemerika. V píkrove Bôrky bola preukázaná premena do fácie modrých bridlíc.
Zemetrasenia
Hlavné zemetrasné oblasti bloku Alcapa, mikroplatne, na ktorej ležia Západné Karpaty, sa nachádzajú v oblasti subdukčných oblúkov heleníd a kalabríd (Grécko a Taliansko). Vo Východných Karpatoch sa prejavujú hlboké zemetrasenia v dôsledku subdukcie v oblasti Vrancea. V Západných Karpatoch neboli zaznamenané významné hlboké zemetrasenia spojené so subdukciou a dnes je oblasť považovaná za územie so strednými zemetraseniami, s momentovými magnitúdami do 5,9. Významné obdobie kontinentálnej kolízie a skracovania kôry postihlo toto územie v miocéne. Následné neogénne, prevažne extenzné a smerne posuvné pohyby generovali alebo obnovili staršie zlomy, na ktorých nastal pohyb často opačného zmyslu. V Západných Karpatoch je dnes rozoznávaných niekoľko zdrojových oblastí zemetrasení. Pezinsko-pernecká zdrojová oblasť, zahrňujúca územie Malých Karpát po Vrbové. Dobrovodská zdrojová oblasť zemetrasení, s najintenzívnejšími a najplytšími zemetraseniami okolo dobrovodského a ludínského zlomu. Pôvodne sa predpokladalo, že sa jedná o smerne posuvnú zlomovú zónu, najnovšie výskumy takéto predpoklady nepotvrdili. Komárňanská zóna zemetrasení, nadväzujúca na významné rozhranie Raaba-Hurbanovo-Diósjenő (tiež Raabska línia) východo-západného smeru, oddeľujúce jednotku Pelso od karpatského kryštalinika. Žilinsko-Trenčianska zdrojová zóna je viazaná na pokračujúce kolízne a smerne posuvné pohyby v bradlovom pásme, ako aj jastrabianskej zlomovej línie. Stredoslovenská zdrojová zóna je pravdepodobne následkom pohybov stredoslovenskej a čerovickej línie. Oblasť zemetrasení lokalizovaných na území Tatier a Zakopaného je dôsledkom pokračujúceho výzdvihu Tatier a z toho vyplývajúcej aktivity na chočsko-podtatranskom a ružbašskom zlome. Príčiny zemetrasení na Zemplíne sú menej jasné.
Vznik a vývoj Západných Karpát
Západné Karpaty sú vrásovo-príkrovové pásmo, ktoré vzniklo v dôsledku kôrového skrátenia spôsobeného zrážkou Severoeurópskej platformy a Apulskej litosférickej platne. Tá je niekedy v súvislosti s Karpatami označovaná aj ako Alcapa (Alpy, Karpaty, Panónska panva).
Platformné štádium (karbón – vrchný trias)
V období pred približne 300 miliónmi rokov v karbóne po zrážke Gondwany a Laurázie, pri ktorej vznikla Pangea, doznievala hercýnska orogenéza. Tieto procesy sprevádzali intrúzie granitoidných hornín a regionálna metamorfóza. Oblasti Západných Karpát sa stali súčasťou Pangey. Tatroveporidná oblasť bola vo vrchnom paleozoiku súčasťou kontinentálnej kôry, sedimentovali na nej hlavné klastiká miestami aj vulkanoklastický materiál. Oblasť gemerika pravdepodobne tvorila predlbeň hercýnskeho horstva. V tejto oblasti sa usadzovali sprvu klastické sedimenty, no neskôr nastúpilo usadzovanie rífových vápencov, čo nasvedčuje, že do oblasti v perme zasahovalo more. Z permu do spodného triasu pokračovala následne výrazná kontinentálna sedimentácia hlavne pieskovcov, menej zlepencov. Ich zdrojovým materiálom bolo erodované hercýnske horstvo. Tieto horniny sú veľmi chudobné na skameneliny. Pangea bola v tomto období rozsiahlou vyprahnutou púšťou. V hroniku došlo v perme k vývoju intermediárneho až bázického vulkanizmu, ktorý zrejme súvisel so začiatkom rozpadu Pangey. Tieto vulkanické horniny sú v Západných Karpatoch označované ako melafýry. Začiatkom triasu takmer v celej oblasti stále prevažovalo usadzovanie kremenných pieskovcov. Tieto horniny boli výsledkom hlbokého zvetrávania. Usadzovali sa v rozsiahlych riečnych deltách na úpätí horstva. Časť z nich pochádzala z horstva vystupujúceho vo Vindelickom vale tvoriacom okraj Európskej platformy, najmä dnešný Český masív.
Stenčenie a extenzia kôry – rozpad Pangey (stredný trias – stredná krieda)
náhľad|vpravo|Rozpadajúca sa Pangea v ladine pred 230 Ma, zakreslená je i poloha Meliatského oceánu, ktorý však bol v skutočnosti otočený o 90° V anise v strednom triase Západné Karpaty postihlo stenčenie kôry, ktoré sprevádzali počiatky rozpadu Pangey. Tento proces je tiež označovaný ako žarnovská fáza. Oblasť zaplavilo more a v južných oblastiach došlo vytvoreniu riftu, ktorý sa rozšíril z juhovýchodu do podoby zaoblúkového Meliatského oceánu. Na sever od Meliatského oceánu bolo tatrikum, veporikum, gemerikum aj oravikum, ktoré boli súčasťou šelfu Vindelického valu. Tieto zatiaľ neboli usporiadané za sebou, ale vedľa seba tak, že centrálnokarpatské jednotky sa nachádzali na západe pozdĺžne vedľa oravika. Od severu na juh postupne prechádzali z plytkovodných karbonátov do hlbokovodného flyšu a rádiolaritov Meliatského oceánu. V ňom až do konca triasu prebiehalo intenzívne rozchádzanie oceánskeho dna.
Na začiatku jury v liase došlo v celej tethýdnej oblasti k rozsiahlej mobilite morského dna. V strede Pangey v tomto období vznikol z juhu na sever sa tiahnúci sa rift a začal sa formovať Atlantický oceán. Mohutné sily, ktoré spôsobili oddialenie Severoamerickej a Africkej platne zanechali stopy aj v tethýde. Od hetanžu do sinemúru sa morské dno v Západných Karpatoch rozčlenilo počas tzv. zliechovskej fázy na početné elevácie a hlbokomorské panvy. Tento spôsobilo vzďaľovanie blokov (extenzia), priestor medzi nimi zväčša poklesáva, nemusí však poklesávať všade rovnako, niekde pomalšie (elevácie) a inde rýchlejšie (hlbokomorské panvy). Medzi tatrikom a veporikom vznikla vo fatriku pohybujúca sa šiprúňska panva. V tatriku od seba zliechovská panva oddelila severotatrickú a juhotatrickú eleváciu halfgrábenového typu, obe vyčnievajúce nad hladinu mora.
Šelf Európskej platformy v tomto období postihla extenzia, časť z neho sa oddelila a vznikol tzv. oceán Neotethys. Jeho južnú časť tvoril v Alpách Piemontsko-ligurský oceán zasahujúci aj do Karpát, kde je označovaný ako Váhický oceán. K jeho vzniku došlo v oraviku, severne od tatrika, kde počas bajoku začala asymetrická extenzia počas tzv. krasínskej fázy po ktorej v bate nasledovalo jeho otvorenie. Oceán oddelil centrálnokarpatské jednotky od Európskej platformy. V samotnom Váhickom oceáne vznikla úzka a dlhá elevácia označovaná Čorštynská elevácia, ktorá od seba v beriase až valanžine oddelila severnú magurskú a južnú kysuckú panvu (tzv. walentowská fáza). Na južných svahoch oravika priľahlých k Váhickému oceánu sa odstupňovane v rôznych prostrediach a hĺbkach usadili sedimenty prechádzajúce z plytkovodných do hlbokovodných fácií. V doggeri došlo k najväčšiemu prehĺbeniu kysuckej panvy, kde sa usadzovali rádiolarity.
NGC 6633
NGC 6633 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil Jean-Philippe de Chéseaux v roku 1745.
Ballon (Sarthe)
Ballon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
NGC 6633
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 4,6.
Ballon (Sarthe)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Geológia Západných Karpát
Stenčenie a extenzia kôry – rozpad Pangey (stredný trias – stredná krieda)
V priebehu jury až spodnej kriedy došlo severne od oravika k počiatočným fázam vývoja predoblúkových paniev, ktoré sa po vytvorení Váhického oceánu rozčlenili na magurskú, sliezsku a rachivsko-ceahlauskú panvu. V nich dlhú dobu prevažovala hlbokomorská sedimentácia rádiolaritov. V báreme sa začali usadzovať aj flyšové turbiditné sedimenty no v albe došlo k výraznejšej zmene, ktorá prehĺbila rozdiely v porovnaní s oravikom a váhikom.
Dóža
Dóža môže byť:
Geológia Západných Karpát
Kompresný tektonický režim a hrubnutie kôry (stredná jura – vrchná krieda)
náhľad|Paleogeografická situácia v oblasti Západných Karpát vo vrchnej jure. V strednej jure sa začala subdukcia Meliatského oceánu pod Apulskú platňu, ktorá pokračovala do konca jury, možno i do začiatku kriedy. Dôkazom sú exhumované horniny meliatika v príkrove Bôrky, ktoré prekonali vysokotalkovú a nízkoteplotnú metamorfózu fácie modrých bridlíc pred asi 150 – 160 miliónmi rokov. Subdukcia spojená s približne severným pohybom Apulskej platne mala za následok znos klastických sedimentov a hlbokovodnú sedimentáciu flyšu v predoblúkovej panve, ktorá postupovala z južnejších do severnejších jednotiek. Prejavila sa postupne od liasu do oxfordu v meliatiku a postupne prechádzala do severnejších jednotiek, tak že v senóne až eocéne skončila vo váhiku resp až v miocéne v magurskej panve. Kolízia pri, ktorej bol oceán uzavretý však pravdepodobne spôsobila vznik vejárovito usporiadaných príkrovov. Z pôvodného priestoru Meliatského oceánu boli v dôsledku tejto kolízie na sever vytlačené príkrovy turnaika a silicika, tvoriace jeho šelf. Toto je označovanej tiež ako šugovská fáza. V siliciku možno pozorovať vynorenie už od vrchnej jury. Podobné pohyby príkrovov smerom na juh, ktoré trvali v oblasť Bükku a Zadunajskom stredohorí do vrchnej kriedy sú označované ako bátorská a litérska fáza. Procesy kôrového hrubnutia a presunu príkrovov na sever spôsobili vo vrchnej kriede pochovanie najmä južných oblasti veporika, na ktoré sa počas tzv. tuhárskej fázy nasunuli hrubokôrové komplexy gemerika a postupujúce duplexy príkrovov. Pochované veporikum tak prekonalo rozsiahlu regionálnu metamorfózu, ktorá dosiahla amfibolitovú fáciu. Na styku gemerika a veporika došlo k výstupu Rochoveckého granitu. V strednej kriede v apte až albe (solírovská fáza) došlo zmenám sedimentácie a vertikálnym pohybom severotatranskej a juhotatranskej elevácie v tatriku, ktoré sa na čas vynorili.
Ballon (Sarthe)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Geológia Západných Karpát
Kompresný tektonický režim a hrubnutie kôry (stredná jura – vrchná krieda)
Apulská platňa pohybujúca sa na sever spôsobila zrážku a nasunutie blokov, ktoré sa nachádzali pred ňou, začala sa kolízia pri ktorej bolo medzi albom a cenomanom (benkovská fáza) veporikum nasunuté na priestor zliechovskej panvy fatrika. Došlo k oddeleniu druhohorných sedimentárnych sekvencií na báze bridličnatých súvrství verfénskych bridlíc a karpatského keupera. Južná časť fatrika však zostala súdržná so svojim podkladom v oblasti veľkobockej jednotky veporika. Presun príkrovov fatrika bol spôsobený gravitačným sklzom, po tom čo došlo k výzdvihu veporika (kohútska fáza). Výzdvih spôsobil kolaps zhrubnutej kôry a vznik veporského metamorfného kôrového komplexu. Priamo potom, alebo zároveň s presunom fatrika, sa podobným spôsobom uviedli do pohybu sedimentárne sekvencie hronika, ktoré sa nasunulo na fatrikum. Celý proces presunu fatrika a hronika cez tatrikum je označovaný ako donovlaská fáza. Tento pohyb tiež sprevádzal gravitačný pohyb muráňskeho príkrovu (silicikum) v besníckej fáze. Presun týchto subtatranských príkrovov sa ukončil v turóne.
Od hoterivu po apt v oblasti oravika došlo k výzdvihu Čorštynskej elevácie nad hladinu mora. Približne v albe vo váhiku došlo k sedimentácií diskutabilných exotických upohlavských zlepencov v klapskej jednotke. Za ich zdroj je považovaná možná exotická elevácia, ktorá bola pravdepodobne buď čelná časť fatrika, alebo rozsiahla oblasť tvorená subdukčnou melanžou. Medzi koňakom a mástrichtom (selecká fáza) začala v priestore Váhického oceánu subdukcia smerom na juh. Po jej skončení vo vrchnej kriede až v paleocéne sa oblasť oravika zrazila s tatrikom. Udalosť je označovaná ako jarmutská alebo laramská fáza, ktorá bola faktickým zánikom Váhického oceánu. Sedimentárne sledy oravika boli na seba nakopené vo forme príkrovov. Táto stavba bola v neskoršom období takmer celkom zničená.
Transpresno transtenzný režim a čiastočná dezintegrácia zhrubnutej kôry (stredná krieda – miocén)
V turóne vo vrchnej kriede sa v Centrálnych Západných Karpatoch skončilo vrásnenie i presun príkrovov. Mladšie celky sú preto v tejto oblasti považované za potektonické. Vrchnokriedové more zasahovalo do Centrálnych Západných Karpát iba okrajovo v Brezovskej časti Malých Karpát a na horehroní, neskôr však ustúpilo. V tomto období sa na území Centrálnych a vnútorných Západných Karpát nachádzala súš. Vo viacerých oblastiach došlo k vzniku krasu, v ktorom sa zachovali laterity, ako napr. bauxit v oblasti Mojtína. Ďalší vzostup hladiny morí – transgresia, územie zasiahla z priestoru flyšového pásma v paleogéne.
Na konci kriedy, kedy Valaiský oceán dosiahol maximálnu šírku okolo, došlo v priestore flyšového pásma k výraznému prehĺbeniu, vo Východných Karpatoch aj k subdukcií. Po zrážke tatrika a oravika na prelome kriedy a paleogénu pokračovala kolízia aj v tomto priestore. V turóne bola vyzdvihnutá sliezska kordiliera, ktorá začala okolité panvy vo väčšej miere zásobovať klastickým materiálom z šelfu Európskej platformy. Priestor flyšového pásma sa ďalej členil. V cenomane začal byť tento priestor zásobovaný klastickými sedimentami aj z južnej oblasti, odkiaľ postupoval akrečný klin karpatského orogénu. Subdukcia Valaiského oceánu trvajúca od spodného do vrchného eocénu nebola symetrická, začala sa najprv na západe a postupne pokračovala na východ. V spodnom miocéne sa začala asymetrická kolízia vonkajšieho okraja Centrálnych Západných Karpát a Európskej platformy. Blok interníd pri tom rotoval o smere hodinových ručičiek o 30 až 90°. V oblasti sutúry Váhického oceánu sa tieto pohyby odrazili výrazným smerne posuvným pohybom. Tieto procesy mali za následok rotáciu blokov a vznik hrasťovo-grábenovej stavby, ktorá je typická najmä pre pásmo jadrových pohorí. náhľad|vpravo|Paleogeografia mediteránnej oblasti v spodnom oligocéne (rupel) (pred 33,9 – 28,4 miliónom rokov). V dôsledku kolapsu Centrálnych Západných Karpát po subdukcií váhika vznikla počas súľovskej fázy subsidujúca panva, takzvaný centrálnokarpatský paleogén. Tvorí najmä Liptovskú, Spišskú a Žilinskú kotlinu, Levočské vrchy, Šarišskú vrchovinu a Spišskú Maguru. V týchto oblastiach prevládajú flyšové pieskovce a bridlice, ktoré na rozdiel od flyšového pásma nie sú zvrásnené, ale boli postihnuté zlomovou tektonikou v blízkosti bradlového pásma, počas kamenicko-šumiackej fázy. Typické sú tiež vápence s numulitmi, no vyskytujú sa tu aj zlepence, pochádzajúce z erodovaného pohoria, budujú napr. Súľovské skaly.
V miocéne postupne od egenburgu začalo dochádzať k zániku – subdukcii podložia flyšového pásma. Flyšové pásmo približne od strednej jury tvorilo rozsiahly panvový hlbokomorský systém vytvárajúci záliv pozdĺž pasívneho okraja európskej platformy medzi Českým masívom a Moéziou. To malo za následok vtiahnutie blokov Alcapa a Tisia-Dacia do vnútra tohto zálivu a ich zrážku s eurázijským kontinentom. Zrážka na západe v oblasti Viedne prebehla otnangu, v oblasti Kysúc približne karpate až badene (15 – 14 miliónov rokov). Došlo k výraznej rotácii Alcapy proti smeru hodinových ručičiek o asi 80°. Podobným spôsobom ale v opačnom smere rotovala aj Tisia-Dacia. K výraznému pohybu transtenznému pohubu došlo v oblasti bradlového pásma. Na jeho okrajoch vznikli pull-apart panvy vypĺňané miocénnymi a pliocénnymi klastickými usadeninami, najmä slieňmi a zlepencami. Sú to hlavne Viedenská panva a Východoslovenská panva. Tieto procesy trvajúce až do badenu sú označované ako predriftové štádium a spolu s nasledujúcimi udalosťami boli spôsobené subdukciou podložia flyšového pásma. V okrajových častiach paniev sa vytvorili podmienky pre vznik hnedého uhlia (napr. Modrokameňská či Veľkokrtíšska hnedouhoľná panva) alebo ložísk kamennej soli (okolie Prešova a Michaloviec). Iné menšie panvy, mali skôr jazerný charakter vzniklo tak Handlovské a Novácke hnedé uhlie.
V badene až sarmate zasiahla internidy a oblasť panónskeho bloku extenzia – rozpínanie kôry, spôsobené vyklenutím astenosféry, tzv. synriftové štádium. Pozdĺž novovzniknnutých i starších zlomov došlo k prieniku horúcich hmôt na povrch. V spodnom až strednom miocéne (egenburg – baden) sa v Karpatoch prejavil výrazný kyslý vulkanizmus, s dacitickými až ryolitickými ignimbritmi a vulkanoklastikami, ktoré sa usadzovali v okolitých panvách. V strednom a vrchnom miocéne nasledoval intermediárny vulkanizmus, ktorého výsledkom bol vznik andezitových stratovulkánov. Následný finálny bazaltový, výrazne alkalický vulkanizmus bol odrazom ukončenia subdukcie, no mohol k nemu prispieť aj prienik plášťových hmôt v oblasti Panónskej panvy. Vo vrchnom miocéne došlo k termálnemu kolapsu a vychladzovaniu oblasti, ktorú predtým postihol vulkanizmus, tzv. postriftové štádium.
Štvťohorné pokryvné útvary
Posledných 10 000 rokov do geologických procesov na v oblasti Karpát výrazne zasahuje človek.
Saint-Laurent-de-la-Prée
Saint-Laurent-de-la-Prée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Išikawa (prefektúra)
right|thumb|Poloha prefektúry v Japonsku
Išikawa (🇯🇵) je jedna zo 47 prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Čúbu na ostrove Honšú. Hlavné mesto je Kanazawa.
Prefektúra má rozlohu 4 185,22 km² a k 1. októbru 2005 mala 1 173 994 obyvateľov.
Zámok Châteaudun
thumb|Zámok Châteaudun Zámok Châteaudun je zámok vo francúzskom meste Châteaudun v departemente Eure-et-Loir, región Centre-Val de Loire. Bol vybudovaný na strategicky výhodnej pozícií na skale nad údolím Loiry.
Prvé záznamy hovoria o pevnosti zničenej Normanmi, ktorú Theobald I. Podvodník na začiatku 10. storočia opäť obnovil a štyristo rokov patrila mocnému rodu grofov z Blois.
Vondra
Vondra je priezvisko, pozri Vondra (priezvisko), napr.:
Reálna os
Reálna os je os x v Gaussovej rovine.
Ak komplexné číslo definujeme ako a + bi, tak na reálnu os nanášame hodnotu a. Pre reálne čísla, teda ak b = 0, je reálna os jednoducho osou, na ktorej sú zobrazené reálne čísla zoradené podľa veľkosti, a potom ju nazývame jednoducho číselná os.
Rovina komplexných čísiel
Os x Gaussovej roviny sa nazýva reálna os, os y imaginárna os.
Znázorňovanie komplexných čísel do komplexnej roviny zaviedol nemecký matematik Carl Friedrich Gauss.
NGC 6634
NGC 6634 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Nicolas Louis de Lacaille v roku 1751.
Išikawa
Išikawa môže byť:
Kukuričné lupienky
thumb|Kukuričné lupienky v miske Kukuričné lupienky sú jedlom, ktoré vzniká kombináciou uvarenej kukurice s cukrom, vitamínmi a minerálnymi látkami. Je to tradičné jedlo podávané na raňajky, obvykle s mliekom.
Ich história sa začína už v 19. storočí, keď skupina adventistov začali pripravovať nové jedlá z kukurice, kvôli ich diéte. Ich podoba, ako ich poznáme dnes súvisí s "náhodou" bratov Kellogovcov, ktorí prišli na nový spôsob výroby. Ich vynález bol patentovaný v roku 1896.
V roku 1906 bola založená spoločnosť Kellogg's, významný výrobca lupienkov dodnes.
Petr Vondráček
Petr Vondráček môže byť:
Srbce
Srbce je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 82 obyvateľov, z toho 44 mužov a 38 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 43,1 roka, ženy 42,1 roka).
Deltoid
náhľad|Deltoid Deltoid je geometrický útvar – štvoruholník, v ktorom majú dve dvojice vzájomne priliehajúcich strán rovnakú veľkosť.
Vlastnosti
Deltoid je konvexný štvoruholník a spadá do kategórie rôznobežníkov – žiadne dve strany nie sú rovnobežné.
Obsah deltoidu určuje vzťah: kde u_1, u_2 sú dĺžky uhlopriečok.
Zoznam geografických článkov/D
d?
Dąbie · Dąbrowa Białostocka · Dąbrowa Górnicza · Dąbrowa Tarnowska · D’Urvillovo more
da
Dabaš · Dabbahu · Dabbajra · Dačice · Dačov Lom · Dagestan · Dahrán · Dachau · Dachla (Západná Sahara) · Dachstein · Daiči · Daikoku · Daisecu · Dakar · Dalaas · Dalaffilla · Dalarna (provincia) · Daleszyce · Daletice · Dalhart · Daliboř · Dallas · Dallol (sopka) · Dalmácia · Dalvík · Daman (mesto) · Damask · Dambořice · Damme · Damüls · Danbidú · Danbury (Connecticut) · Dandara · Dangeti · Danišovce · Dankácky potok · Danville (Virgínia) · Dar es Salaam · Daranbúdú · Daravandú · Dardanely · Darfield (Nový Zéland) · Dargov (okres Trebišov) · Dargovských hrdinov (Humenné) · Dariba · Darlington (Anglicko) · Darłowo · Darmstadt (vládny obvod) · Darwin (Austrália) · Dařenec · Dašice · Daugavpils · Dauha · Dauphinské Alpy · David Livingstone · Davisov prieliv · Davos · Dawson (Yukon) · Dayton
dá
Dácia · Dálu · Dándú · Dánska kolónia · Dánsko · Dánsky prieliv · Dávid (Michelangelo) · Dávid Fröhlich
dâ
Dâmbovița (župa)
dä
Däma’ali Tärara · Dättlikon
de
De Wallen · Debaidú · Debernícky potok · Debraď · Debrecín · Debrzno · Decatur (Georgia) · Dedačov · Dedina (Japonsko) · Dedina (všeobecne) · Dedina Mládeže · Dedinky · Dedinský potok (prítok Ketského potoka) · Dedinský potok (prítok Teplice) · Dedoles · Dedošová dolina · Dedovský potok · Deep South · Deflačná dlažba · Deggendorf · Dechantskirchen · Dechtársky potok · Dechtice · Deinze · Dejiny Bytče · Dejiny geografie · Dejiny Lučenca · Dejiny Moskvy · Dejiny Pitcairnových ostrovov · Dekanská plošina · Dekrétova jaskyňa · Dekýš · Del Rio · Delaware (štát USA) · Delémont · Delft · Delfy · Dellach · Dellach im Drautal · Delnice · Delňa (kúpalisko) · Delňa (potok) · Delta (rieka) · Delta Dunaja · Delta Leny · Delta Nílu · Delta Okavanga · Delvinë (mesto) · Delvinë (okres) · Demandice · Demänovka (riečka) · Demänovská Dolina · Demänovská dolina · Demänovská hora · Demänovská jaskyňa mieru · Demänovská jaskyňa slobody · Demänovská ľadová jaskyňa · Demänovská slatina · Demänovské jaskyne · Demänovský potok · Demecser · Demerara · Demjata · Dempo · Demre · Dendermonde · Dendeš · Denison · Denudácia (geológia) · Denver · Departement (Francúzsko) · Depresia (geomorfológia) · Deravá skala · Derbent · Derby (Derbyshire) · Derbyshire · Derecske · Derňa · Derwent (Derbyshire) · Des Moines · Descabezado Grande · Deseado (department) · Desna (prítok Dnepra) · Desna (Vinnycká oblasť) · Desná (okres Jablonec nad Nisou) · Desná (prítok Moravy) · Dessau · Dessau-Roßlau · Desselbrunn · Dešná (Lysá pod Makytou) · Dešná (okres Jindřichův Hradec) · Dešná (okres Zlín) · Dešnianka · Deštná (okres Jindřichův Hradec) · Detik.com · Detrík · Detroit · Detská linka záchrany v Bratislave · Dettifoss · Detva · Detva (okres) · Detvianska Huta · Detvianska kotlina · Detviansky potok · Deutsch Goritz · Deutsch Jahrndorf · Deutsch Kaltenbrunn · Deutsch Schützen-Eisenberg · Deutsch-Griffen · Deutsch-Wagram · Deutschfeistritz · Deutschkreutz · Deutschlandsberg · Deutschlandsberg (okres) · Deux-Sèvres · Devecser · Deviácia kompasu · Devičany · Devičiansky potok (prítok Krupinice) · Devičiansky potok (prítok Sikenice) · Devičie · Devils Lake (Severná Dakota) · Devínska brána · Devínska hradná skala · Devínska Kobyla (geomorfologická časť) · Devínske jazero (Šrek) · Devínske Karpaty · Devoll (okres) · Devon (Anglicko) · Devvadú · Dezertifikácia · Dežerice
dé
Dévaványa
dě
Děčín · Děčínská vrchovina · Dědek u Slavonic · Děhylov · Dětřichov nad Bystřicí
dę
Dębica · Dęblin · Dębniki · Dębno
dh
Dharmšála · Dhaulágirí · Dháka · Dhehasanulunboihuraa · Dhiddhoofinolhu · Dhiffushi (Alif Dál) · Dhiggaru (Alif Dál)
di
Dia (ostrov) · Diablovina · Diagenéza · Diaková (obec) · Diakovce · Diaľnica A90 (Grécko) · Diaľnica sĺz · Diamantina (mesto) · Diapirizmus · Dibër (kraj) · Dibër (okres) · Dickinson (Severná Dakota) · Diddú (Alif Dál) · Diddú (Há Alif) · Diego Velázquez de Cuéllar · Diekirch · Dielcový potok · Dielnica (prítok Štrbského potoka) · Dielo Majstra Pavla z Levoče · Dielový potok (prítok Chlebnického potoka) · Dienersdorf · Dieng · Dienten am Hochkönig · Dieppe (Seine-Maritime) · Diersbach · Diest · Dietach · Dietersdorf am Gnasbach · Dietikon · Dietmanns · Diex · Differdange · Diffusi · Diggaru · Digufinolu · Digurah · Dijadú · Dijamingili · Dikij Grebeň · Diksmuide · Dikula (dolina) · Dikula (potok) · Dili · Dillí · Dilongova ulica · Dilos · Dilsen-Stokkem · Dimbach · Dimitrovgrad (Bulharsko) · Dimitsana · Dimmitt · Dinant · Dinárske pohoria · Dinosaur Provincial Park · Dionysos (mesto) · Dionýz Ignác Stanetti · Diósd · Diö · Dištrikt Brčko · Diviacka Nová Ves (okres Prievidza) · Diviacke kruhy · Diviacky potok (prítok Turca) · Diviaky (Turčianske Teplice) · Diviaky nad Nitricou · Divina (obec) · Divina (potok) · Divinka · Divín (hrad) · Divín (okres Lučenec) · Divočiaca rieka · Divočina plukovníka Boba · Divoká Orlice · Diyarbakır
dí
Dívčí Hrad
dj
Djenné · Djeravica
dl
Dlhá (okres Trnava) · Dlhá nad Kysucou · Dlhá nad Oravou · Dlhá nad Váhom · Dlhá Ves · Dlhá voda · Dlhé nad Cirochou · Dlhé Pole · Dlhé Stráže · Dlhoňa · Dlhopoľka · Dlhý kanál · Dlhý potok (prítok Ladianky) · Dlhý potok (prítok Sverepca) · Dlhý potok (prítok Vríce) · Dlouhá Stráň · Dlžiansky Cickov · Dlžiansky potok · Dlžín
dn
Dneper · Dnester · Dnipro
dö
Döbling · Dölsach
dr
Draßburg · Draßmarkt · Drač (kraj) · Drač (mesto) · Drač (okres) · Dračevica · Dračice (prírodná rezervácia) · Dračí hrádok · Drahňov · Drahošanka · Drahotín (potok) · Drahovce · Drahožica · Drajna (obec) · Drakov prieliv · Drancy · Drasenhofen · Dravce (okres Levoča) · Draveil · Dravograd · Drawno · Drawsko Pomorskie · Dražice (okres Rimavská Sobota) · Dražický potok · Dražkovce · Dražovice (okres Vyškov) · Dražůvky · Drábsko · Drásovský kopeček · Dráva · Drážďany · Drážovce · Drdákovský potok · Drenthe (provincia) · Drevenica (potok) · Drezdenko · Drgoňova Dolina · Driečna (prítok Ipoltice) · Driečna dolina · Driekyňa · Drienčany · Drienica · Drienický potok · Drienok (potok) · Drienovec · Drienovec (prítok Bodvy) · Drienovka · Drienovo · Drienovská jaskyňa · Drienovské kúpele · Drienovský potok · Drieň (prírodná rezervácia) · Drieňov (geomorfologická časť) · Drieňov (prítok Plachtinského potoka) · Drieňová (prítok Bystrého potoka) · Drieňovec (kanál) · Drieňovec (prítok Budinského potoka) · Drieňovec (prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce) · Drieňovský kanál · Drieňovský potok (prítok Kútočného potoka) · Drieňovský potok (prítok Mačacieho potoka) · Drieňovský potok (prítok Slatiny) · Drieňovský potok (prítok Štiavnice) · Drieňovský potok (prítok Východného Turca) · Drieňový kanál · Drieňový potok (prítok Bukového potoka) · Drieňový potok (prítok Žitavy) · Drietoma · Drietomica · Drina · Driny · Drnava · Drndava · Drnovice (okres Zlín) · Drňa · Droß · Drobin · Drogheda · Drohiczyn · Drohobyč · Drosendorf-Zissersdorf · Droždín · Drôme (departement) · Drslavice (okres Uherské Hradiště) · Dršňa · Druhá bulharská ríša · Druhá česko-slovenská republika · Druhá maďarská republika · Druhá maldivská republika · Druhá poľská republika · Druhy regiónov na Slovensku · Druhý svet · Drumlin · Drumshanbo · Druskininkai · Družba (Trnava) · Družicová geodézia · Družstevná pri Hornáde · Družstevná ulica (Hlohovec) · Drzewica · Drženice · Držková (obec) · Držkovce · Držkovo · Držovice (okres Prostějov)
LG L40
LG L40 je smartfón, ktorý navrhla a vyrába juhokórejská spoločnosť LG Electronics. Patrí do tretej generácie rady L. Predstavený bol vo februári 2014 a uvedený v apríli (single SIM verzia) a máji (dual SIM verzia) 2014. Operačný systém používa Android 4.4.2 KitKat. Je to menší smartfón nižšej triedy v rade L tretej generácie.
Zoznam geografických článkov/D
du
Dubá · Dubinné · Dubí · Dubki · Dubková · Dubna · Dubnica nad Váhom · Dubnička (obec) · Dubnička (prítok Bebravy) · Dubnícky potok (prítok Hornej Blavy) · Dubník (Červenica) · Dubno (okres Rimavská Sobota) · Dubňany · Dubodiel · Dubova · Dubovany · Dubová (okres Pezinok) · Dubová (okres Svidník) · Dubová (prítok Váhu) · Dubová stráň · Dubová ulica (Žilina) · Dubovce · Dubovec · Dubové (okres Turčianske Teplice) · Dubové (okres Zvolen) · Dubovica · Dubovický potok · Dubovský potok (prítok Hornej Blavy) · Dubový kanál · Dubový potok (prítok Oravy) · Dubový potok (prítok Selčianskeho potoka) · Dubový vŕšok · Dubrovnícka republika · Dubrovník · Ducie · Ducové · Dudelange · Dudince · Dudlavá · Dudváh · Dufourspitze · Dugi otok · Dugopolje · Duchcov · Duchonka (vodná nádrž) · Duisburg · Dukana (sopka) · Dukka · Dukla (mesto v Poľsku) · Dukono · Dukovanský mlýn · Dukovany · Dukovce · Dulov · Dulova Ves · Dulovce · Dulovo (okres Rimavská Sobota) · Duluth (Minnesota) · Dumját (mesto) · Dunaföldvár · Dunaharaszti · Dunaj · Dunaj (územie európskeho významu) · Dunajec · Dunajov · Dunajská Lužná · Dunajská Streda · Dunajská Streda (okres) · Dunajský Klátov · Dunakeszi · Dunaújváros · Dunavarsány · Dunavecse · Dunbar-Southlands · Dunboyne · Dundalk · Dundee (Škótsko) · Dungannon · Dunkelsteinerwald · Dunkerque · Dunleer · Dunmanus Bay · Dunshaughlin · Duplín · Dupnica · Duque de Caxias · Durandova línia · Durango (sopka) · Durazno · Durazno (department) · Durban · Durbuy · Durham · Durham (grófstvo) · Durham (Severná Karolína) · Durínsko · Durštín · Duszniki-Zdrój · Duša (vodný tok) · Dušanbe
LG L40
Vybavený je dvojjadrovým procesorom Cortex-A7 s frekvenciou 1,2 GHz. Použitý systém na čipe je Qualcomm MSM8210 Snapdragon 200. Telefón má 512 MB RAM a 4 GB vnútorného úložiska, ktoré je možné rozšíriť microSD kartou do 32 GB. Grafický procesor je Adreno 302.
Kostol svätého Michala archanjela (Lančár)
Kostol svätého Michala archanjela je rímskokatolícky kostol nad Lančárom, miestnou časťou obce Kočín-Lančár, v okrese Piešťany.
Multiverzum
Multiverzum, multivesmír alebo meta-vesmír je hypotetický súbor viacerých možných vesmírov (vrátane historického vesmíru, v ktorom žijeme), ktorý pozostáva zo všetkého, čo existuje a môže existovať: obsahuje všetok priestor, čas, hmotu, energiu a aj fyzikálne zákony a konštanty, ktoré ich definujú. Tento termín prvýkrát použil americký filozof a psychológ William James v roku 1895. Jednotlivé vesmíry v rámci multivesmíru sa nazývajú aj paralelné vesmíry.
Kostol svätého Michala archanjela (Lančár)
Táto opevnená renesančná stavba pochádza zo 17. storočia, je postavená na mieste staršieho gotického kostola spomínaného roku 1332. V interiéri je hodnotné barokové zariadenie a stropné maľby. Z kostola je pekný výhľad na Trnavskú pahorkatinu.
Model kostola sv. Michala v mierke 1:50 sa nachádza v Parku miniatúr v obci Podolie.
Zoznam geografických článkov/D
dü
Dübendorf · Düns · Dünserberg · Dürnstein · Dürnstein in der Steiermark · Düsseldorf
Multiverzum
Štruktúra multivesmíru, povaha vesmírov v ňom a vzťahy medzi nimi závisia na konkrétnej teórii multivesmíru. Predpoklady viacerých vesmírov sa objavujú v kozmológii, fyzike, astronómii, náboženstve, filozofii, transpersonálnej psychológii a fikcii, hlavne v science fiction a fantasy. V tomto kontexte sa paralelné vesmíry nazývajú aj alternatívne vesmíry, paralelné dimenzie, paralelné svety, alternatívne reality, alternatívne časové línie a iné.
Kategórie
Max Tegmark a Brian Greene vytvorili schému pre kategorizáciu rôznych teoretických typov multivesmíru alebo typov vesmíru, ktoré teoreticky tvoria multivesmír.
Zoznam geografických článkov/D
dv
Dve vody · Dvojmestie · Dvorany nad Nitrou · Dvorce (okres Bruntál) · Dvorce (zaniknutá obec) · Dvorčák · Dvorčiansky les · Dvorec (okres Bánovce nad Bebravou) · Dvorianky · Dvorníky · Dvorníky-Včeláre · Dvorska · Dvory (Bratislava) · Dvořisko (Kravaře) · Dvůr Králové nad Labem
Multiverzum
Štyri úrovne podľa Maxa Tegmarka
Kozmológ Max Tegmark vytvoril taxonómiu vesmírov mimo známeho viditeľného vesmíru. Úrovne v Tegmarkovej klasifikácii sú usporiadané tak, že nasledujúca úroveň môže byť chápaná ako rozšírenie predchádzajúcej a sú stručné popísané nižšie.
Zoznam geografických článkov/D
dy
Dyje · Dyjské svahy · Dynów
Multiverzum
Úroveň I: Za naším kozmologickým horizontom
Všeobecný predpoklad pre chaotickú infláciu je nekonečný ergodický vesmír, ktorý musí obsahovať Hubblov objem, na realizáciu počiatočných podmienok.
Následkom toho nekonečný vesmír obsahuje nekonečný počet Hubblových objemov. Vo všetkých platia rovnaké fyzikálne zákony a konštanty. Čo sa týka konfigurácie, ako napríklad distribúcie hmoty, takmer všetky sa budú líšiť od nášho Hubblovho objemu. Napriek tomu budú existovať Hubblove objemy s podobnou, alebo dokonca identickou konfiguráciou, pretože existuje nekonečný počet Hubblových objemov veľmi ďaleko za našim kozmologickým horizontom. Tegmark odhadol vzdialenosť objemu, ktorý je identický s našim, na 210 118 metrov od nás. Pri predpoklade nekonečného vesmíru by existoval nekonečný počet Hubblových objemov identických s našim. A to zodpovedá priamo kozmologickému princípu, ktorý hovorí, že náš Hubblov objem nie je výnimočný ani unikátny.
Úroveň II: Vesmíry s rozdielnymi fyzikálnymi konštantami
V teórii chaotickej inflácie, variácii teórie kozmickej inflácie, sa multivesmír ako celok rozpína a bude rozpínať naveky, ale niektoré oblasti priestoru sa prestali rozpínať a vytvorili samostatné bubliny, ako bubliny plynu vo vriacej vode. Takéto bubliny sú embriami multivesmírov úrovne I. Linde a Vanchurin vypočítali množstvo týchto vesmírov rádovo v 1010 10000000.
V rozličných bublinách by nastal rozdielny spontánny rozpad symetrie, čo by vyústilo do rozdielnych vlastnosti ako napr. rozdielnych fyzikálnych konštánt.
Táto úroveň zahŕňa teóriu oscilačného vesmíru od Johna Archibalda Wheelera a teóriu plodných vesmírov od Lee Smolina.
Úroveň III: Mnohosvetová interpretácia kvantovej mechaniky
Mnohosvetová interpretácia (MWI) od Hugha Everetta je jednou z hlavného prúdu interpretácii kvantovej mechaniky. V krátkosti, jedným z aspektov kvantovej mechaniky je, že niektoré pozorovania sa nedajú absolútne predvídať. Namiesto toho existuje rozsah možných pozorovaní, každé s inou pravdepodobnosťou. MWI hovorí, že každé z týchto pozorovaní zodpovedá inému vesmíru. Predpokladajme, že hodíme kockou so šiestimi stranami, a že číselný výsledok hodu zodpovedá kvantovo mechanickému pozorovaniu. Všetkých 6 možností dopadu kocky predstavuje 6 rozdielnych vesmírov. (Presnejšie, v MWI je len jeden vesmír, ale po rozdelení do viacerých svetov tieto vo všeobecnosti nemôžu spolu interagovať).
S myšlienkou viacerých svetov súvisí myšlienka viacerých histórií od Richarda Feynmana a viacerých myslí od H. Dietera Zeha.
Úroveň IV: Konečný súbor
Konečný súbor ale Hypotéza matematického vesmíru je hypotéza samotného Tegmarka. Táto úroveň považuje všetky vesmíry, ktoré sa dajú popísať pomocou rozličných matematických štruktúr, za rovnako reálne. Tegmark tvrdí, že abstraktná matematika je tak všeobecná, že každá Teória všetkého (TOE), definovateľná čisto formálnym spôsobom, je zároveň matematickou štruktúrou. Napríklad TOE zahŕňajúca súbor rozličných typov entít a vzťahov medzi nimi nie je nič iné, ako to čo matematici nazývajú model teórie množín a vo všeobecnosti sa dá nájsť formálny systém tohoto modelu. Tvrdí, že to znamená, že akákoľvek možná teória paralelných vesmírov sa dá opísať pomocou IV. úrovne a zahŕňa všetky možnosti, a preto uzatvára hierarchiu multivesmírov a neexistuje niečo ako úroveň V.
Deväť typov Briana Greeneho
Americký teoretický fyzik a priekopník teórie strún Brian Greene navrhol 9 druhov paralelných vesmírov:
Cyklické teórie
Niektoré teórie predpokladajú sériu nekonečných samostatných cyklov.
Kozmológia čiernej diery
Kozmológia čiernej diery je kozmologický model, v ktorom pozorovateľný vesmír predstavuje vnútro čiernej diery, existujúcej ako jednej z mnohých v rámci väčšieho vesmíru.
Antropický princíp
Koncept iných vesmírov bol navrhnutý ako vysvetlenie toho, že náš vesmír sa zdá byť precízne nastavený pre uvedomelý život. Ak by existovalo mnoho vesmírov, pravdepodobne s rozdielnymi fyzikálnymi zákonmi, tak aj keď veľmi málo, tak niekoľko z nich by obsahovalo kombináciu zákonov a základných parametrov vhodných pre vznik hmoty, astronomických štruktúr, základnej rozličnosti, hviezd a planét, ktoré by mohli existovať dostatočne dlho na to, aby na nich vznikol život. Použitím slabého antropického princípu by sme mohli prísť k záveru, že my (uvedomelé bytosti) by sme existovali len v jednom z tých pár vesmírov, ktoré umožnili existenciu života s vyvinutým vedomím. A teda aj pri extrémne nízkej pravdepodobnosti bude niektorý z vesmírov mať vhodné podmienky pre život. Inteligentný dizajn ako teologický argument ako jediné vysvetlenie našej existencie preto nie je potrebný.
Modálny realizmus
Možné svety sú spôsobom ako vysvetliť pravdepodobnosť, hypotézy. Niektorí filozofi, napr. David Lewis, veria, že všetky možné svety existujú a sú tak reálne ako náš svet.
Fiktívny realizmus
Hovorí, že ak existuje fikcia, tak fiktívny objekt existuje tiež. Existujú fiktívne entity, v rovnakom zmysle, ako existujú aj ľudia.
Igal
Igal je mesto v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
Má rozlohu 3 606 ha a žije tu obyvateľov .