cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blet
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kerkafalva
Kerkafalva je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Lenti.
Má rozlohu 1850 ha a žije tu 124 obyvateľov (2007).
Prohaska
Prohaska je priezvisko, pozri Prohaska (priezvisko), napr.:
Zobrazovanie
Zobrazovanie je druh zdvojovania; znázorňovanie obrazom, vyobrazením (napr. kresbou, maľbou, fotografiou, rysovaním ap.); vyjadrovanie sa o niečom umeleckými prostriedkami, umelecké zachycovanie niečoho.
Pleva
Pleva môže byť:
Máfusi (Káfu)
Máfusi je jeden z obývaných ostrovov na atole Káfu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 243 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 276 m, šírka 260 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 26,65 km.
Monhoudou
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zodpovednosť
Zodpovednosť môže byť:
Pašovice
Pašovice je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 717 obyvateľov, z toho 355 mužov a 362 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 39,4 roka, ženy 42,8 roka).
Slepáňovce
Slepáňovce (lat. Scolecophidia alebo Typhlopoidea) je veľký taxón (infrarad, nadčeľaď či podobne) najprimitívnejších hadov (Serpentes).
Od ostatných hadov sa líšia tuhou lebkou, veľmi malými očami, niekedy prekrytými šupinami, resp niekedy s celkom chýbajúcimi očami.
Optické zobrazovanie
Optické zobrazovanie je transformácia svetelných lúčov vychádzajúcich z predmetových bodov na iné svetelné lúče, ktoré tvoria body obrazu, pomocou optickej sústavy.
Kerkakutas
Kerkakutas je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Lenti.
Zoznam hláv štátu Sovietskeho zväzu
Toto je zoznam hláv štátu Sovietskeho zväzu.
Kerkakutas
Má rozlohu 2007 ha a žije tu 142 obyvateľov (2007).
Čerešňa pílkatá
thumb|Čerešňa pílkatá (Prunus serrulata) thumb|Kvety čerešňe pílkatej
Čerešňa pílkatá (iné názvy: višňa pílkatá, sakura ozdobná; lat. Cerasus serrulata alebo Prunus serrulata) je strom z čeľade ružovité (Rosaceae), zaraďovaný do rodu slivka (Prunus) alebo do rodu čerešňa (Cerasus).
Sakura
Kvety čerešne pílkatej sa pod menom sakura (jap. 桜 alebo 櫻) považujú v japonsku za symbol krásy a príchodu jari. Dorastá do výšky 4 metrov. Na jar keď kvitne má ružové kvety ktoré po pár týždňoch odkvitnú a potom sú len zelené kvety ktoré na jeseň odkvitnú.
Zodpovednosť (etika)
Zodpovednosť je morálna vlastnosť, ktorá predpokladá komplementárny vzťah medzi skutkami človeka a jeho svedomím v intenciách morálneho systému, na ktorom človek nesúci zodpovednosť vedome a slobodne participuje a ktorý prijal.
Marinus I.
Marinus I. niekedy označovaný ako Martin II.''' bol 108. pápež v rokoch 882 - 884.
Procháska (priezvisko)
Procháska je české priezvisko odvodené od slova "procházka" s významom prechádzka. V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Uherské Hradiště a Plzeň. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Trnave a Leviciach.
Kerkaszentkirály
Kerkaszentkirály je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Letenye.
Má rozlohu 811 ha a žije tu 276 obyvateľov (2007).
Hasdrubal Krásny
Hasdrubal (* 270 pred Kr. – † 221 pred Kr.), zvaný Krásny, švagor Hannibala, zať Hamilkara Barkasa bol punský veliteľ, pokračovateľ Hamilkarovho († 229) diela v Hispánii.
Podieľal sa na rozšírení územných ziskov Kartága na Pyrenejskom polostrove až po rieku Ebro a potvrdil ich podpisom tzv. „Dohody o Ebre“ s Rímom v roku 226 pred Kr..
Bol zavraždený v roku 221 pred Kr..
Zoznam predsedov vlády Sovietskeho zväzu
Toto je zoznam predsedov vlády Sovietskeho zväzu.
František Gel
Životopis
V roku 1919 František Gel vyštudoval gymnázium v Prostějove. Potom absolvoval jednoročný abiturientsky kurz obchodnej akadémie. V Brne začal, ale nedokončil, štúdium práv. V roku 1924 začal pracovať ako brniansky dopisovateľ pražského denníka Soudní síň a bol prijatý do redakcie denníku Lidové noviny. V roku 1933 odišiel do nakladateľstva Melantrich, ale v roku 1939 musel utiecť do zahraničia a nastúpil do služby v čs. zahraničnej armáde vo Francúzsku. Po páde Francúzska pracoval ako vojnový spravodajca v Spojenom kráľovstve. Jeho židovskí rodičia zahynuli v koncentračnom tábore.
Po porážke Nemecka sprostredkoval spravodajstvo z Norimberského procesu. Po vojne pracoval v rozhlase, v diplomatických službách a opäť v rozhlase. Na Karlovej univerzite v Inštitúte osvety prednášal odbor žurnalistika. Pripravoval rozhlasové seriály pre mládež o významných osobnostiach, písal literatúru faktu a prekladal.
Pitín
Pitín je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 939 obyvateľov, z toho 458 mužov a 481 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 38,5 roka, ženy 42,6 roka).
Formión
Formión (Formión) môže byť:
Zóna
Zóna môže byť:
Barkas
náhľad|Barkas B1000 thumb|right|Barkas B1000 Barkas bol východonemecký výrobca malých úžitkových vozidiel, sídliaci v meste Karl-Marx-Stadt (dnes Chemnitz).
Na Slovensku fanúšikov Barkasa združuje "Stredoslovenský Trabantklub o.z." so sídlom v Slovenskej Ľupči.
Prohaska (priezvisko)
Prohaska je priezvisko odvodené od českého priezviska Procházka. Je časté najmä v Rakúsku. V Česku je veľmi zriedkavé s najväčším výskytom v Prahe. Na Slovensku sa vyskytuje len v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Prohaska.
Boulleret
Boulleret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Flamengrie (Aisne)
La Flamengrie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mont-Saint-Jean (Sarthe)
Mont-Saint-Jean je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Kerkateskánd
Kerkateskánd je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Lenti.
Má rozlohu 894 ha a žije tu 176 obyvateľov (2007).
Mont-Saint-Jean (Sarthe)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bujan
Ostrov sa môže objavovať a zase miznúť. Rastie tu dub, v ktorom má Kostej ukrytú svoju dušu a žije tu Severný, Južný a Západný vietor. Nachádza sa tu posvätný kameň Alatyr.
Bujan tiež predstavuje druh protoindoeurópskeho záhrobia, raj, v ktorom prebývajú duše zosnulých a duše ľudí, ktorí sa ešte nenarodili. Sú tu aj semená rastlín a zvieratá, ktoré sa objavujú na jar. Ten, kto sa tam chce dostať, musí prejsť strastiplnú cestu. V rozprávkach sa na ňu často podujme dievča, ako prejav matriarchálnej moci v slovanskej mytológii.
Je možné, že Bujan je slovanské pomenovanie pre nejaký skutočný ostrov v Baltskom mori, možno Rujanu alebo Gotland. Podľa Rozprávky o cárovi Saltánovi (Сказкá о царе Салтане) od Puškina sa ostrov nachádza na dolnom Dnepri (Chortica alebo Berezaň).
Walk (singel Kwabsa)
„Walk“ je singel britského hudobníka Kwabsa. Bol vydaný dňa 26. septembra 2014 cez Atlantic Records v Spojenom kráľovstve, kde sa stal hitom. Tiež mala skladba veľký úspech v Nemecku, kde dosiahla 1. miesto v januári 2015. V Rakúsku a Švajčiarsku sa dostala do prvej päťky. skladba sa objavila aj v soundtracku hry FIFA 15.
Postulát (kresťanstvo)
Postulát (z lat. postulo) je predbežné dôležité obdobie prípravy na noviciát, ktorým sa uchádzač pripravuje na mníšsky život. Obdobie postulátu závisí od regulí daného rádu, do ktorého uchádzač vstúpil.
Proháska (priezvisko)
Proháska je priezvisko odvodené od českého priezviska Procházka. Na Slovensku je zriedkavé, najčastejšie je v Štúrove. Ešte zriedkavejšie je v Česku, s najväčším výskytom v obci Nýřany (okres Plzeň-sever).
Známi nositelia
Pozri v článku Proháska.
Jana Greyová
Deväťdňová kráľovná Jane bola prapravnučkou Henricha VII. Na trón nastúpila po smrti Eduarda VI. Niekedy sa nazýva aj Trinásťdňová kráľovná, pretože podľa niektorých prameňov nastúpila na trón už v deň smrti svojho predchodcu, 6. júla 1553.
Bola dcérou Henryho Greya, markíza z Dorsetu a lady Frances Brandonovej.
Viaduc d’Austerlitz
thumb| Viaduc d'Austerlitz Viaduc d'Austerlitz (Slavkovský viadukt) je viadukt cez rieku Seinu v Paríži, ktorý využíva linka 5 parížskeho metra. Viadukt spája dve stanice metra – Gare d'Austerlitz priamo pod strechou haly Slavkovského nádražia na ľavom brehu a Quai de la Rapée na pravom brehu. Most bol pomenovaný podľa nádražia a odkazuje na bitku pri Slavkove. Od roku 1986 je chránený ako monument historique.
Dejiny
Most bol postavený v rámci sprevádzkovania linky 5 smerom na sever. Stavebné práce boli začaté v novembri 1903 a most bol otvorený v decembri 1904.
Konštrukcia mosta bola v roku 1936 posilnená, aby sa umožnil prejazd ťažších vozidiel.
Architektúra
Oceľový most má hlavný oblúk na ktorom je zavesená paluba s koľajnicami vo výške 11 metrov nad hladinou rieky. Most je 75 metrov vysoký, 8,6 metra široký a jeho oblúk má rozpätie 140 metrov, čo bol rekord medzi parížskymi mostami do sprevádzkovania mosta Charlesa de Gaulla. Architektom bol Jean Camille Formigé a na konštrukcii sa podieľali inžinieri Fulgence Bienvenüe, Louis Biette a Maurice Koechlin. Po dokončení bol most opatrený sochami ktorých autorom je Gustave Michel.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1991
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1991 boli v poradí 34. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizovala Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBAQUET). Konali sa vo Valencii, vo Venezuele v dňoch od 18.26. mája 1991, za účasti 8 tímov. Venezuela bola organizátorom juhoamerického šampionátu mužov prvýkrát. Zápasy sa hrali v aréne Forum de Valencia. Historický úspech v podobe zisku prvého titulu juhoamerického majstra získala domáca 🇻🇪, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇧🇷.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 1992, ktoré organizovali Spojené štáty. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá. Zároveň sa tieto 4 družstvá kvalifikovali aj na Panamerické hry 1991 v Havane.
London Overground
thumb|Logo thumb|Vlak Londýnskeho Overground v zastávke South Acton London Overground (niekedy len Overground, po slovensky: londýnska „nadzemka“) je systém prímestskej železnice (podobný systému vlakom liniek S). So svojimi 112 stanicami obsluhuje veľkú časť okolia Londýna (Greater London) a časť grófstva Hertfordshire. London Overground bolo zriadené v roku 2007 ako súčasť siete National Rail pod kontrolou Transport for London (TfL), v súčasnej dobe je obsluhované spoločnosťou London Overground Rail Operations (LOROL). Systém je súčasťou máp londýnskeho metra, kde je vyznačený oranžovou farbou.
NAC Breda
NAC Breda, tiež známy ako NAC, je holandský profesionálny futbalový klub sídliaci v meste Breda. Bol založený 19. septembra 1912 po spojení dvoch miestnych klubov NOAD a ADVENDO. NOAD je skratka pre názov Nooit Ophouden, Altijd Doorgaan (Slovenský preklad: Nikdy sa nevzdávaj, vždy vytrvaj a ADVENDO je skratka pre názov Aangenaam Door Vermaak En Nuttig Door Ontspanning (Slovenský preklad: Príjemné pre jeho zábavu a užitočné pre jeho uvoľnenie). Klub je momentálne účastníkom najvyššej holandskej ligy Eredivisie.
Domáce zápasy hrá na štadióne Rat Verlegh Stadion, ktorý má kapacitu 19 000 miest. Pomenovaný je podľa najvýznamnejšieho hráča klubu Antoona „Potkana“ Verlegha. Tiež prezývka tímu je The Rats, v preklade Potkani. Najväčším úspechom klubu je víťazstvo v Holandskom pohári v roku 1973 a tiež sa v roku 1921 stali holandským majstrom.
V minulosti hral v juniorskom a rezervnom tíme aj slovenský brankár Marián Kelemen.
Krížovianka
Krížovianka je potok v dolnom Šariši, v juhozápadnej časti okresu Prešov. Je to pravostranný prítok Svinky, meria 11,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Kíižovianka pramení v geomorfologickom celku Čierna hora na severnom svahu vrchu Čierna hora (1 024,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 855 m n. m.
Smer toku
Na hornom toku tečie smerom na sever, vytvára ostrý oblúk smerujúci na západ a na krátkom úseku tečie na severovýchod. Obcou Hrabkov potom preteká najprv východným smerom, následne sa stáča na severovýchod. Pred obcou Krížovany sa opäť stáča a ďalej už tečie severným smerom.
Ústie
Potok sa vlieva do Svinky severne od obce Krížovany v nadmorskej výške cca 367 m n. m.
Montaigu-de-Quercy
Montaigu-de-Quercy môže byť:
Západné Nemecko (1949 – 1990)
Západné Nemecko bol bežný, avšak neoficiálny názov pre Nemeckú spolkovú republiku (NSR) od jej založenia v máji 1949 do znovuzjednotenia Nemecka 3. októbra 1990, keď bola k nej pripojená Nemecká demokratická republika, ktorá tým pádom zanikla. Odvtedy je bežný aj skrátený oficiálny názov štátu už len Nemecko.
Hlavným mestom Nemeckej spolkovej republiky bolo v tomto období mesto Bonn.
Lavit
Lavit môže byť:
Leónidas II.
Leónidas II. bol kráľ Sparty od roku 254 pred Kr. do roku 235 pred Kr. Pochádzal z kráľovského rodu Agiovcov. Jeho spolukráľmi z kráľovskeho rodu Eurypontovcov boli Eudamidas II. (275 – 245 pred Kr.), Agis IV. (245 – 241 pred Kr.) a Eudamidas III. (241 – 228 pred Kr.).
Po smrti mladého kráľa Area II., ktorému bol poručníkom, sa Leónidas II. ako jeho jediný príbuzný z kráľovského rodu Agiovcov stal jeho nástupcom, aj napriek tomu, že bol synom zradcu Kleonyma a svoju mladosť prežil v zahraničí. Návyky, ktoré si priniesol hlavne zo Seleukovskej ríše sa už veľmi neodlišovali od života v Sparte. Sparta sa zmenila a tento proces prebiehal už dlhšie. Striktné dodržiavanie Lykurgovych zákonov boli už minulosťou. Majetková diferenciácia sa začala v Sparte neskôr ako v iných gréckych štátoch, ale jej priebeh bol v Sparte rýchlejší a bolestivejší. Bohatstvo sa sústredilo v rukách neveľkého počtu ľudí. Obyvateľov považovaných za pravých Sparťanov podľa slov historika Plutarcha ostalo len sedemsto a tých čo vlastnili pôdu a mali dedičný majetok len asi sto.
V roku 245 pred Kr. sa Leónidovým spolukráľom z rodu Eurypontovcov stal Agis IV., ktorý si zaumienil pomery radikálne zmeniť. Zavrhoval bohatstvo a prepych a idealizoval staré Lykurgove zriadenie. Reformy, ktoré sa snažil uviesť do života sa však stretli s odporom konzervatívcov na čele s eformi a kráľom Leónidom. Keď došlo na hlasovanie väčšinou jedného hlasu vyhrali odporcovia reformy. Agis sa ale nevzdal, pomocou svojho váženého strýka efora Lysandra si zaobstaral prekvapujúci "dôkaz", že podľa odhalenia Delfskej veštiarne kráľ Leónidas nebol Sparťan, ale synom nejakého macedónskeho vojaka a barbarskej ženy. Dosiahol, že sa efori museli vzdať úradu a kráľ Leónidas trónu. Po týchto opatreniach gerúzia zákon schválila, ale nie v plnom znení a rozsahu. Agis sa musel uspokojiť s rozhodnutím o zrušení dlhov a ako napísal historik Plutarchos "I znesené boli na agoru úpisy dané dlžníkmi, všetky zložené na jednu hromadu a spálené."
Leónidas na to opustil v sprievode svojej dcéry Chilonis Spartu a zať Kleombrotos sa stal jeho nástupcom. Spolukráľ Agis na požiadanie vodcu Achájskeho spolku Aráta (ku čomu ich zaväzovala spojenecká zmluva) musel odísť pomôcť v bojoch proti Aitólčanom. Počas jeho neprítomnosti sa odporcom reformy podarilo znovu dosadiť na trón Leónida. Po návrate z vojenskej výpravy kráľa Agida odvliekli do väzenia a po rozhodnutí nových eforov popravili.
V roku 235 pred Kr. kráľ Leónidas zomrel a spartský trón obsadil jeho syn Kleomenes, ktorý sa oženil s vdovou Agiatis po kráľovi Agidovi.
Guvernorát (Egypt)
thumb|Egyptské guvernoráty v roku 2010 (čísla v zozname sú podľa tohto obrázka) thumb|right|Egyptské guvernoráty do roku 2008
Guvernorát (arab. muháfada/muháfaza; nepresný preklad provincia, staršie preklady gubernia alebo gouvernement) je najvyššia administratívna jednotka Egypta.
Egypt sa (po zmenách v roku 2011) delí na nasledujúce guvernoráty.
Enduro
náhľad|[[Stefan Merriman na stroji Yamaha]] Enduro je motocyklový šport, pri ktorom je úlohou jazdca na motocykli prejsť terénnym úsekom v čo najkratšej dobe. Preteká sa na prírodnej trati s hlinitým alebo hlinitopiesočnatým povrchom na špeciálnom motocykli, ktorý musí spĺňať nutnú výbavu pre cestnú premávku.
Na vytýčenej trati sú kontrolné miesta, pokiaľ nimi jazdec neprejde v stanovenom časovom limite, alebo ich vynechá, dostáva trestné body, alebo hrozí vylúčenie zo súťaže.
Kilimán
Kilimán je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Zalakaros.
Má rozlohu 572 ha a žije tu 256 obyvateľov (2007).
SMD
SMD (surface mount devices) sú elektronické súčiastky vhodné na technológiu povrchovej montáže.
SMD súčiastky majú vývody usporiadané do jednej roviny tak, aby ich bolo možné jednoducho položiť na príslušné spoje na doske plošných spojov a tak zaspájkovať.
Výraznou črtou SMD súčiastok je aj ich miniaturizácia. SMD súčiastky tiež musia odolať teplotám používaným pri spájkovaní (najčastejšie ide o pretavenie v peci s riadeným priebehom teploty).
U integrovaných obvodov sú dve skupiny púzdier pre SMD montáž: vývodové a bezvývodové. Vývodové puzdra (staršie PLCC, SOJ; novšie SOP/SSOP/TSSOP, QFP/TQFP) majú vývody zahnuté do roviny rovnobežnej s plochou puzdra, a to buď pod puzdro (v tvare písmena J) alebo u novších púzdier v smere od puzdra (v tvare písmena L). Bezvývodové majú vytvorené plôšky priamo v rovine puzdra rozmiestnené po obvode puzdra, prípadne sú rozmiestnené na celej spodnej rovine a sú na nich vytvorené guľôčky zo spájky (BGA).
Bouzais
Bouzais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Josef Kemr
Josef Kemr (* 20. jún 1922, Praha – † 15. január 1995, Praha) bol český herec.
Prvý raz vystupoval v jedenástich rokoch ako komparzista v predstavení Polská krev. Tam si ho všimol rozhlasový režisér Přemysl Pražský, ktorý ho začal obsadzovať do rozhlasových úloh.
Profesionálne sa herectvu venoval od osemnástich rokov, kedy dostal prvý angažmán v divadelnej spoločnosti A. Budínské-Červíčkové. Od roku 1965 bol členom Národného divadla.
Za svoj život stvárnil stovky divadelných (76), rozhlasových, filmových (150) a televíznych (170) rolí. V roku 1993 získal cenu Thálie za celoživotné dielo. Za svoju úlohu vo filme Pevnost (1994) bol nominovaný na Českého leva za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe.
Sakura (Japonsko)
Sakura (jap. 桜 alebo 櫻)) je japonské označenie pre čerešňu ako rastlinu a najmä pre jej kvet. Kvet čerešne sa považuje za japonský národný symbol. Typickým predstaviteľom sakury je napríklad čerešňa pílkatá (Prunus serrulata).
História
Domovom sakury je veľa ázijských štátov, napr. Japonsko, Čína, India, Vietnam a Kórea. Japonsko má mnoho variant sakury (viac ako 200 kultivarov).
Behom obdobia Heian (794–1191) prevzala japonská spoločnosť mnoho zvykov z Číny, vrátane zvyku pozorovania kvetov (japonsky hanami: 花見), kedy cisárska rodina, básnici, speváci a aristokracia najčastejšie oslavovali kvety sakury. V Japonsku boli pestované stromy pre svoj krásu a skrášlenie okolia Kjótskej šľachty najmenej od roku 794. V Číne funkciu sakury pôvodne zastával strom slivky ume (dnes sa zaraďuje medzi druhy marhule), ale v polovici 9. storočí ho nahradila sakura.
Hanami
Hanami (jap. 花見, dosl. sledovanie kvetov), je japonský tradičný zvyk užívať si prechodnú krásu kvetov; kvety ("hana"). Od konca marca do začiatku mája kvitnú čerešne v celom Japonsku a okolo prvého februára na ostrove Okinawa. Predpoveď kvitnutia (桜 前線 sakura-zensen) každoročne oznamuje meteorologická stanica a starostlivo ju sledujú tí, ktorí plánujú zažiť hanami, pretože kvety vydržia rozkvitnuté len týždeň alebo dva. V Japonsku existuje aj starodávna forma hanami, ktorá sa namiesto toho nazýva umemi (梅 見, slivka). Tento typ hanami je obľúbený medzi staršími ľuďmi, pretože je pokojnejší ako sakura oslavy, ktoré zvyčajne zahŕňajú mladých ľudí a niekedy môžu byť veľmi preplnené a hlučné.
Symbolizmus
Napriek tomu, že sakura neprodukuje žiadne užitočné ovocie, stala sa kostrou japonskej kultúry a používa sa na západe na reprezentovanie Japonska. V duchovnom zmysle, sakura pripomína divákom, že život je krátky a krásny, rovnako ako čerešňový kvet, ktorý opadne zo stromu po niekoľkých dňoch. Je to najčastejšie používaný symbol mortality vo všetkých typoch umenia. Krásne ružové a biele kvety majú však aj tmavšiu stranu. Sakura bola použitá ako propagandistická symbolika počas druhej svetovej vojny, ale odvtedy si táto kvetina získala lepšiu povesť.
Walt Disney
Umenie miloval od detstva. Ako chlapec chodieval do kina na filmy s Charliem Chaplinom. Grotesky Chaplinovského druhu sa neskôr stali inšpiráciou pre príbehy s Mickey Mousom. Svoj prvý animovaný film vytvoril v roku 1923. Medzi postavičky, ktoré vyšli z jeho dielne, patrí Mickey Mouse, ktorý je považovaný za Disneyho alter-ego. Ďalšie známe postavičky sú káčer Donald, Goofy a pes Pluto.
Jedným z animovaných filmov z dielne štúdia Walta Disneyho je Snehulienka a sedem trpaslíkov (1938), za ktorý ako vôbec prvý v histórii získal Oscara za filmové novátorstvo. Snehulienka a sedem trpaslíkov sa stala jedným z najväčších úspechov v dejinách filmu a upevnila Disneyho nárok na označenie za najprestížnejšie animačné štúdio na svete. Potvrdenie tohto postavenia bolo jedným z cieľov, ktoré Disney od tohto filmu očakával. Zvukovú hranicu kresleného filmu prekonal vo filme Mickey kormidelníkom a o niekoľko rokov neskôr priniesol do animácie svet farby. Snehulienka bola iba ďalším umeleckým a podnikateľským krokom, celovečerný film znamenal väčšie tržby.
Disney má hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Marek Forgáč
Mons. doc. PhDr. PsLic. Marek Forgáč, PhD. (* 21. január 1974, Košice) je slovenský rímskokatolícky biskup a vysokoškolský pedagóg. Slúži ako pomocný biskup a generálny vikár Košickej arcidiecézy a je titulárnym biskupom sídla Seleuciana. V rámci Konferencie biskupov Slovenska je predsedom Komisie pre prípady sexuálneho zneužívania maloletých a členom Hudobnej subkomisie Liturgickej komisie aj Subkomisie pre katechézu vo farnosti Komisie pre katechizáciu a školstvo.
Kňaz
V rokoch 19921999 študoval katolícku teológiu v Spišskej Kapitule na Teologickom inštitúte Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Svoju magisterskú prácu písal na tému Hodnota vyučovania náboženstva na stredných školách. Po štúdiách a kňazskej formácií v Kňazskom seminári biskupa Jána Vojtaššáka v Spišskej Kapitule bol 19. júna 1999 v Katedrále sv. Alžbety Košiciach arcibiskupom Alojzom Tkáčom vysvätený za kňaza. V rokoch 19992000 pôsobil vo farnosti Trebišov, 20002001 vo farnosti Snina a 20012002 vo farnosti Humenné. V rokoch 20022004 bol ustanovený za kaplána v Univerzitnom pastoračnom centre sv. Košických mučeníkov v Košiciach.
Akademické pôsobenie
Doktorandské štúdia absolvoval v rokoch 20082012 na Filozofickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave v odbore sociálna psychológia, ktorú ukončil prácou Vzťahové súvislosti predstavy o Bohu. V rokoch 20112016 bol prodekanom Teologickej fakulty Katolíckej univerzity v Ružomberku pre vedu a výskum. Od roku 2012 je odborným asistentom na Katedre spoločenských vied. V rokoch 20122014 bol koordinátorom príprav na Komplexnú akreditáciu na Teologickej fakulte Katolíckej univerzity v Ružomberku, kde sa pripravovali všetky dokumenty študijných programov. V roku 2015 habilitoval ako docent na Teologickej fakulte Katolíckej univerzity v Ružomberku. V Košiciach na Teologickom inštitúte Teologickej fakulty Katolíckej univerzity v Ružomberku prednáša pastorálnu a všeobecnú psychológiu, klinickú, všeobecnú a aplikovanú psychológiu manželstvá a rodiny.
Ovláda anglický, nemecký a taliansky jazyk. Svoje pastoračné a vedecké poznatky využíva pri riešení manželských káuz na Metropolitnom súde Košickej arcidiecézy a tiež vykonáva psychologické hodnotenia kandidátov do formácie na kňazstvo. Je členom Kňazskej rady, členom Zboru konzultorov a členom Komisie pre novú evanjelizáciu Košickej arcidiecézy.
Menovanie
Slovenským biskupom sa predstavil počas 84. plenárneho zasadania Konferencie biskupov Slovenska 15. júna 2016 na Donovaloch, kde sa stretol aj s kardinálom Mons. Robertom Sarahom, prefektom Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatosti počas jeho návštevy na Slovensku. Košický arcibiskup Mons. Bernard Bober takto reagoval na menovanie nového pomocného biskupa: ''„Teším sa na spoluprácu s ním a teším sa, že prichádza mladá, nová sila s novým pohľadom na veci pastorácie rodín a mládeže. Myslím, že v súčinnosti s ním vytvoríme dobré zázemie, aby sme mohli naozaj hovoriť, že Košice vedia zvládnuť všetky nielen pekné, ale aj náročné situácie."'' V rámci 84. plenárneho zasadania Konferencie biskupov Slovenska bol zvolený za člena Hudobnej subkomisie a Subkomisie pre katechézu vo farnosti.
Konsekrácia
Vo Farnosti sv. košických mučeníkov Košice - Nad Jazerom, sa veriaci modlili Novénu pred jeho biskupskou vysviackou, ktorým menovaný biskup Marek Forgáč, adresoval listom tieto slová: ''„Vaša farnosť sv. Košických mučeníkov v Košiciach - Nad jazerom je farnosťou mojej primičnej svätej omše. Sme spojení nielen peknými spomienkami, ale aj mnohými priateľstvami a som vďačný Pánu Bohu za požehnaný čas prežitý s Vami od založenia tejto farnosti."''
Biskupskú vysviacku prijal vo štvrtok 1. septembra 2016 v Katedrále sv. Alžbety v Košiciach. Vysvätil ho Mons. Bernard Bober, košický arcibiskup metropolita spolu s kardinálom Mons. Jozefom Tomkom, emeritným prefektom Kongregácie pre evanjelizáciu národov a Mons. Mariom Giordanom, apoštolským nunciom na Slovensku. Za biskupské motto si zvolil: Dominus Prope – Pán je blízko. Hlavný svätiteľ Mons. Bernard Bober vo svojom príhovore odkazal novému biskupovi Markovi: „Rozširuj úctu k Božiemu milosrdenstvu a nezabúdaj, že Ty sám si darom Roka milosrdenstva." Za Konferenciu biskupov Slovenska sa prihovoril jej predseda, bratislavský arcibiskup metropolita Mons. Stanislav Zvolenský: „V osobe otca biskupa Mareka je darovaná posila pre pastoračnú službu Košickej arcidiecézy aj pre celé kolégium biskupov. Spoločenstvo biskupov na Slovensku omladlo. Uvedomujeme si, že v otcovi biskupovi Marekovi máme predstaviteľa novej generácie biskupov, ktorých potrebujeme, aby sme mohli poskytnúť službu primeranú požiadavkám súčasnej spoločnosti." V deň biskupskej vysviacky a uvedenia do úradu pomocného biskupa 1. septembra 2016 bol menovaný Mons. Bernardom Boberom za generálneho vikára Košickej arcidiecézy.
Osobný erb
Osobný erb Mons. Marka Forgáča má podľa zvyklostí na pozadí latinský procesiový kríž a zelený biskupský klobúk so šiestimi strapcami na každej strane. V hornej časti modrého štítu sú umiestnené tri žlté ľalie, ktoré sú symbolom Košíc. Ich prstence však majú červenú farbu – znak mučeníctva, a preto symbolizujú troch svätých Košických mučeníkov, ku ktorým má nositeľ erbu osobitnú úctu. Hlavnú časť erbu tvorí lev, nesúci knihu evanjelia. Symbol leva pochádza od proroka Ezechiela a zo Zjavenia apoštola Jána. Lev reprezentuje svätého Marka – evanjelistu, krstného patróna nositeľa erbu. Lev zároveň naznačuje začiatok Evanjelia sv. Marka, kde je Ján Krstiteľ označený ako “Hlas volajúceho na púšti,” ktorý volá: “Pripravte cestu Pánovi!” Je to ako mocný hlas leva na púšti, ktorý pripomína, že Pán je blízko (Dominus Prope) – čo je biskupským heslom nositeľa erbu, ktorý chce byť ohlasovateľom tejto blízkosti.
Prvú slávnostnú sv. omšu už ako nový biskup celebroval v sobotu 3. septembra 2016 v Katedrále sv. Alžbety v Košiciach spolu s Mons. Bernardom Boberom, košickým arcibiskupom a Mons. Alojzom Tkáčom, emeritným košickým arcibiskupom, v rámci spomienky na sv. Troch košických mučeníkov. Dňa 16. septembra 2016 sa stretol so Svätým Otcom Františkom vo Vatikáne v rámci stretnutia novovysvätených biskupov.
Bourg-de-Visa
Bourg-de-Visa môže byť:
Karol II. (Anglicko)
Karol II. (* 29. máj 1630, Londýn, Anglicko – † 6. február 1685, Londýn) bol kráľ Anglicka, Škótska a Írska z dynastie Stuartovcov (1660 – 1685 de facto, aj keď de iure od roku 1649).
Životopis
Narodil sa ako druhý syn Karola I. a Henrietty Márie Bourbonskej, dcéry francúzskeho kráľa Henricha IV.
V roku 1649 v dôsledku občianskej vojny jeho otca popravili a Karol II., ktorý sa v tom čase nachádzal na kontinente, kam ho poslali z dôvodu obáv o jeho život, sa stal de iure novým kráľom. Aj keď v Anglicku vyhlásili republiku s názvom Spoločenstvo Anglicka na čele s Oliverom Cromwellom, Karola vyhlásili za kráľa Škótov za podmienky, že škótska cirkev si zachová svoju presbyteriánsku podobu a nebude nútená prijať anglikánstvo. Jeho súhlas s touto podmienkou významne prispel k jeho popularite v Škótsku a zároveň neobľúbenosti v Anglicku. Po korunovácii za kráľa Škótov a následnej neúspešnej invázii do Anglicka v roku 1651 sa Karol II. musel uchýliť do španielskeho exilu.
Stuartovská reštaurácia
Po smrti Olivera Cromwella v roku 1658 a abdikácii jeho menej schopného syna Richarda sa vtedajší republikánsky správca Škótska George Monck z obáv pred hroziacim nástupom anarchie rozhodol využiť situáciu, a potom, čo vojensky ovládol Anglicko, podporil v roku 1660 Karolovo znovudosadenie na trón (tzv. stuartovská reštaurácia).
Manželstvo a potomstvo
Manželkou Karola II. bola od mája roku 1662 portugalská princezná Katarína z Braganzy (1638 - 1705). Karol II. zomrel bez legálneho potomstva, a tak sa po jeho smrti kráľom stal jeho mladší brat Jakub, vojvoda z Yorku, ako Jakub II.. Kráľ Karol II. však mal z viacerých nemanželských vzťahov početných ľavobočkov, z ktorých najvýznamnejším bol James Scott (nazývaný aj James Crofts alebo James Fitzroy), vojvoda z Monmouthu, syn kráľovej milenky Lucy Walterovej, ktorý sa po otcovej smrti pokúsil vojensky uzurpovať si trón. Jeho malé vojenské oddiely však boli porazené krátko po vylodení v južnom Anglicku a on sám bol popravený sťatím hlavy dňa 15. júla 1685.
Kisbucsa
Kisbucsa je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Zalaegerszeg.
Má rozlohu 880 ha a žije tu 485 obyvateľov (2007).
Prochazka (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Prochazka.
Tomáš Bosniak (1572)
Barón Tomáš Bosniak (z Veľkého Bielu) (latinským a celým menom Marcus Stephan Thomas Bosnyák de Magyarbél; * 1572 - † 19. december 1634) bol šľachtic v Uhorsku.
Bol synom Ondreja Bosniaka (Andreas Bosnyák) a Kataríny Ilešháziovej (Illesházy de Illesháza). Významný protiturecký bojovník, kapitán a od roku 1613 majiteľ Šurianskeho hradu, kde aj zomrel.
Bol to rytier Zlatej ostrohy kráľa Mateja II., hlavný ceremoniár kráľa Ferdinanda II. a hlavný župan Tekovskej župy. V roku 1605 bol prívržencom stavovského povstania Štefana Bočkaja /Bocskay/ a ako povstalecký kapitán, obsadil niektoré hrady, prenikol aj na Moravu. Vyjednávač s Turkami - Osmanmi o mier, čoho výsledkom bolo podpísanie žitavského mieru v roku 1606. Panovník mu 10.12.1609 udelil titul baróna.
Rodina
Sobášený bol s Máriou Kenderešiovou (Kenderessy; +1626), pochádzajúcou z Hevešskej stolice. Sobáš sa uskutočnil vo Fiľakove 26.2.1605.
Odkazy
Busta T. Bosniaka a jeho dcéry Žofie sa nachádza v Mestskom múzeu v Šuranoch
Sinice
Sinice (iné slovenské názvy pozri nižšie; lat. Cyanophyta, Cyanophycota, Cyanophyceae, Cyanobacteria, Cyanobacteriota, Cyanoprokaryo(n)ta, Cyanochloronta, Schizophyceae, Phycochromaceae, Phycochromophyceae, Myxophyceae , Cyanoprokaryophyta , Oxyphotobacteria) sú jedna zo základných veľkých skupín baktérií.
Staršie sa sinice často zaraďovali do rastlín a v rámci nich niekedy špecifickejšie medzi riasy.
Sinice sú prokaryotické organizmy (to ich spája s baktériami), konkrétne gramnegatívne prokaryotické organizmy, a sú schopné produkovať kyslík prostredníctvom fotosyntézy (to ich spája s rastlinam). Na pomenovanie siníc sa vzťahuje kód rastlín aj kód prokaryotov. Je známych minimálne 200 rodov a niekoľko tisíc druhov.
Názvy
Ďalšie slovenské názvy siníc sú:
Slovenský názov siníc pochádza zo slova siný, čiže modravý.
Základná charakteristika
Telá siníc sú jednobunkové či vláknité, najčastejšie modrozeleno sfarbené a v mnohých ohľadoch typicky prokaryotické: obsahujú kruhovú molekulu DNA, bakteriány typ ribozómov a chýbajú u nich zložitejšie membránové štruktúry, ako Golgiho aparát, endoplazmatické retikulum či mitochondrie. Fotosyntetické farbivá sa nachádzajú v špeciálnych útvaroch – tylakoidoch, ktoré sú uložené voľne v protoplaste a nie sú zabudované do chloroplastov, ako je to pri eukarytotických fotosyntetizujúcich rastlinách. Akcesorické pigmanty sú uložené v 30 – 40 nm veľkých diskovitých až guľovitých telieskach fykobilizómoch, ktoré sú prichytené na tylakoidoch. K hlavným pigmentom účastniacich sa fotosyntézy patria chlorofyl a (niekedy tiež b, c, alebo d) a allofykocyanín, fykocyanín, fykoerytrín a ďalšie. Sinice sa rozmnožujú nepohlavne, a to buď bunkovým delením či fragmentáciou vlákien.
Vyskytujú sa veľmi často vo vodnom prostredí, ale aj v pôde a neraz aj v extrémnych podmienkach, ako sú púšte či polárne oblasti. Veľmi často vstupujú do symbiotických vzťahov. Okrem endosymbioticky vzniknutých plastidov je možné sa stretnúť s mnohými prípadmi, kedy sinice pomáhajú svojmu partnerovi fixovať dusík či uhlík.
Najstaršie fosílie sú staré 3,5 miliardy rokov (obdobie – prekambrium). Sú zodpovedné za vytvorenie kyslíkatej atmosféry na Zemi, kde boli počas 1,5 miliardy rokov dominantnou životnou formou.
Fond ochrany vkladov
Fond ochrany vkladov (akronym: FOV) je právnická osoba zriadená na základe zákona Národnej rady SR č. 118/1996 Z. z. o ochrane vkladov a o zmene a doplnení niektorých zákonov, na účely ochrany vymedzených typov bankových vkladov fyzických a právnických osôb v bankách a pobočkách zahraničných bánk na území Slovenska.
Sinice
Základná charakteristika
Ak sa sinice delia podľa tradičného systému na 4 rady (pozri nižšie), je charakteristika týchto radov takáto:
Fond ochrany vkladov
K roku 2013 sa slovenského systému ochrany vkladov zúčastňuje 13 bánk. Fond je členom Európskeho fóra poisťovateľov vkladov, v rámci ktorého spolupracuje so systémami ochrany vkladov v zahraničí pre zabezpečenie ich efektívneho fungovania v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/14/ES z 11. marca 2009.
Sinice
Zaradenie v systéme
V súčasných fylogenetických systémoch sa sinice zaraďujú do baktérií. Presnejšie sa zaraďujú takto: Kmeň sinice (t.j. predmet tohto článku) v niektorých systémoch pozostáva z jedinej triedy sinice (Cyanobacteria/Cyanobacteriia/Cyanophycae), v iných sa delí na viacero tried, z ktorých len jedna sa volá trieda sinice, a ojedinele v systémoch trieda sinice (na rozdiel od kmeňa sinice) vôbec neexistuje a je nahradená inými triedami (o triede porovnaj aj nižšie kapitolu Vnútorná systematika).
Fond ochrany vkladov
Chránené vklady
V súčasnosti sú v bankách pôsobiacich na území Slovenska 100% chránené vklady do výšky 100 000 EUR. Vkladom sa rozumie súčet všetkých peňažných prostriedkov a účtov jednej osoby.
Sinice
Zaradenie v systéme
Pokiaľ ide o staršie štandardné príručky bakteriologického systému:
Fond ochrany vkladov
Chránené vklady
Zoznam chránených vkladov upravuje § 3 zákona NR SR č. 118/1996 Z. z. o ochrane vkladov a o zmene a doplnení niektorých zákonov, v praxi sa za produkty chránené FOV považujú:
Sinice
Zaradenie v systéme
Staršie sa sinice v literatúre zaraďovali niektorým z týchto spôsobov:
Príklady variantov zaradenia siníc sú uvedené v článkoch Systém živých organizmov, baktéria, rastlina a Protista.
Fond ochrany vkladov
Chránené vklady
Vyplácanie náhrad sa musí skončiť najneskôr do 20 pracovných dní od vyhlásenia začiatku, FOV so súhlasom Národnej banky Slovenska môže v odôvodnených prípadoch túto lehotu predĺžiť najviac o desať pracovných dní.
Sinice
Rozsah taxónu
Do siníc dnes patria ako integrálna súčasť aj prvozelené riasy/prochlorofyty (Prochlorophyta), ktoré sa staršie (presnejšie na konci 20. storočia) niekedy zaraďovali ako sesterský taxón siníc. To, čo dnes voláme sinice, sa teda na konci 20. storočia volalo sinice a prvozelené riasy.
Fond ochrany vkladov
Spravovanie prostriedkov fondu
Prispievať do fondu sú povinné všetky banky pôsobiace na území Slovenska, s výnimkou pobočiek zahraničných bánk, ak sa tieto banky zúčastňujú na ochrane vkladov v domovskej krajine. Objem prostriedkov v bankovom sektore podľa výročnej správy Fondu je 46,91 mld. EUR, pričom objem chránených vkladov predstavuje 57,3 % tejto sumy t. j. 26,83 mld. EUR. Výška príspevku bola pre rok 2014 stanovená na 0,2 % z hodnoty vkladov v banke chránených zákonom č. 118/1996 Z. z. o ochrane vkladov.
Sinice
Rozsah taxónu
Zhruba od roku 2014 sa názov sinice (Cyanobacteria) používa troma rôznymi spôsobmi: Poznámka: Cavalier-Smith 2020 označuje názvom Melainabacteria [v širšom zmysle] všetky sesterské taxóny siníc tu spomenuté v bodoch b) a c); tieto Melainabacteria chápe ako sesterský taxón siníc.
Fond ochrany vkladov
Spravovanie prostriedkov fondu
Náklady na správu a financovanie Fondu ochrany vkladov k 31. decembru 2013 boli vo výške 543 750 eur výnosy boli dosiahnuté v objeme 905 847 eur. Fond dosiahol za rok 2013 zisk vo výške 362 097 eur.
Sinice
Vnútorná systematika
V tejto kapitole sú uvedené len recentné taxóny.
Fond ochrany vkladov
Legislatíva
Fungovanie fondu sa riadi zákonom NR SR č. 505/2010 Z.z., ktorý novelizuje zákon NR SR č. 118/1996 Z.z. Z pohľadu vkladateľa tento zákon stanovuje výšku krytia a dobu vyplácania náhrad za vklady.
Sinice
Vnútorná systematika
Podľa GTDB (verzia z roku 2021) (rady sú zoradené podľa abecedy) : kmeň sinice (Cyanobacteria):
Fond ochrany vkladov
Literatúra
Primárne zdroje
Sinice
Vnútorná systematika
Podľa Hauer-Komárek (cca. 2020, prvá verzia 2014)  : kmeň sinice (Cyanobacteria): Poradie radov je podľa.
Fond ochrany vkladov
Literatúra
Heslá v encyklopédiách a slovníkoch
Sinice
Vnútorná systematika
Podľa AlgaeBase (prístup 2021) : kmeň sinice (Cyanobacteria): Podobný systém uvádza Hoffmann-Komárek-Kaštovský 2005a a Hoffmann-Komárek-Kaštovský 2005b (in: Komárek-Anagdostidis: Süßwasserflora von Mitteleuropa 2005).
Podľa Cavalier-Smith 2020 a 2002 : V roku 2020 uvádza autor takýto systém: kmeň sinice (Cyanobacteria): Vo svojej staršej práci z roku 2002 tento autor uvádza rovnaký systém (s tým rozdielom, že namiesto názvu (pod)kmeň používa názov (pod)oddelenie) a uvádza aj rady: do triedy Gloebacteria patrí rad Gloeobacterales, do triedy Chroobacteria patria rady Chroococcales, Pleurocapsales a Oscillatoriales, a do triedy Hormogoneae patria rady Nostocales a Stigonemales.
Podľa Ruggiero et al. 2015 : kmeň sinice (Cyanobacteria):
Podľa 2. vydania Bergey's Manual of Systematic Bacteriology Vol. 1 (2001) : kmeň sinice (Cyanobacteria):
Systematika siníc v 90. rokoch 20. storočia a na začiatku 21. storočia : kmeň/oddelenie sinice (Cyanobacteria/Cyanophyta): Charakteristiku týchto radov pozri v tomto článku vyššie.
Podľa 1. vydania Bergey's Manual of Systematic Bacteriology (1984-1989) : sekcia oxygénne fotosyntetizujúce baktérie:
Jednoduché tradičné delenie (podľa tvaru stielky) : (oddelenie) sinice: Tieto rady (Chlorococcales a Oscillatoriales) nie sú zhodné so súčasnými radmi rovnakého mena, pretože súčasné rady sú definované na základe iných kritérií než tvar stielky. Prvozelené riasy/prochlorofyty tvoria v tomto systéme sesterský taxón siníc.
Tvar tela
Vláknitú stielku tvoria jednojadrové sinice pospájané do vlákien, ktoré môžu ale nemusia byť rozkonárené. Vo vlákne môu byť sinice usporiadané vo viacerých radoch. Vlákna sa môžu aktívne pohybovať po slize, ktorý produkujú, alebo rotáciou vlákien. Vo vláknach sa nachádzajú špecializované bunky heterocyty schopné viazať atmosférický dusík.
Vnútorná stavba
Sinice ako prokaryotické organizmy nemajú väčšinu organel typických pre eukaryotické organizmy (mitochondrie, chloroplasty...). Nemajú ani pravé jadro, ich DNA je spolu s ribozómami uložená v centrálnej časti bunky, v tzv. nukleoplazme. Ribozómy siníc sú menšie a ľahšie ako ribozómy prokaryotov. Nukleoplazmu obklopuje chromatoplazma, v ktorej sa nachádzajú tylakoidy. Na nich sú uložené fykobilizómy, ktoré obsahujú fotosyntetické farbivá. Chlorofyl teda nie je uložený v chloroplastoch, ako u eukaryotických organizmov. V bunkách sa tiež nachádzajú plynové mechúriky, ktoré sa združujú do plynových vakuol – aerotopov.
Vnútro bunky je chránené prakticky štyrmi samostatnými obalmi: cytoplazmatickou membránou, bunkovou stenou, kapsulou a slizom. Bunková stena je tvorená peptidoglykánom, ktorého vrstva je oveľa hrubšia ako u baktérií. Obaľuje ich slizová vrstva glykokalyx, pod ktorou je stavebná zložka z mureínu.
Fotosyntetické farbivá
U všetkých siníc je prítomný zelený chlorofyl a a najčastejšie c. Môžu však obsahovať aj chlorofyly b a d. Chlorofyl b sa našiel u prochlorofytov (Prochloron, Prochlorococcus, Prochlorothrix), chlorofyl c u niektorých zástupcov rodu Prochlorococcus a chlorofyl d sa zdá byť hlavným fotosyntetickým pigmentom u sinice Acaryochloris marina. Okrem chlorofylov obsahujú aj farbivá zo skupiny fykobilínov: červený fykoerytrín, modrý fykocyanín a alkofykocyanín. Obsahujú tiež karotenoidy (žlté, oranžové až červené farbivá).
Zásobné látky
Sinice obsahujú niekoľko typov zásobných látok:
Rozmnožovanie
thumb|Vláknitá sinica [[Anabaena flosaquae]] Sinice sa rozmnožujú väčšinou nepohlavne, pohlavný proces bol pozorovaný len experimentálne. Nepohlavne sa môžu rozmnožovať buď delením, alebo tvorbou beocytov – drobných guľatých útvarov. U vláknitých siníc sa oddeľujú časti vlákien, z ktorých dorastá nové vlákno. V nepriaznivých podmienkach tvoria hrubostenné útvary artrocyty (akinety), ktoré slúžia na prečkanie týchto podmienok.
Ekológia
Sinice žijú v sladkých, morských aj brakických vodách. Nachádzajú sa tiež na stanovištiach s vysokou vzdušnou vlhkosťou, v pôde (terestrické druhy; významná časť pôdnej biocenóza) a vo vlhkom dreve. Osídľujú aj extrémne stanovištia – ako jediné fototrofné organizmy sú schopné žiť v prostredí teplejšom, ako je 45 °C. Osídľujú horúce termálne pramene, kde tvoria nápadné svetlozelené, tmavozelené, niekedy modrasté až ružovkasté povlaky. Niektoré druhy znesú teplotu vody až 73 °C. Naopak iné sinice dokážu osídliť povrchové vrstvy snehu a ľadu. Zriedkavo, pri hromadnom rozvoji, dokážu sfarbiť sneh na modro (tzv. modrý sneh).
V stojacich a mierne tečúcich vodách tvoria sinice dôležitú zložku fytoplanktónu a fytobentosu. Sinice sú významnými primárnymi producentami a je od nich závislých množstvo ďalších organizmov. Planktónové druhy pri masovom premnožení tvoria vodný kvet, voľným okom viditeľný v podobe drobných zrnkovitých zhlukov (Microcystis, Gomphosphaeria, Anabea), krátkych ihlicovitých kolónií (Aphanizomenon) alebo vláken (Oscillatoria). "Vodný kvet" sa tvorí ako dôsledok zvýšenia obsahu organických a anorganických látok vo vode, najmä fosfátov.
V planktóne tropických morí zapríčiňujú "vodný kvet" druhy rodu Trichodesmium. Tie tvoria červenkasté zväzky vláken, v dôsledku čoho je aj voda červená (odtiaľto dostalo Červené more svoj názov).
V čistých vodách zase obrastajú kamene a iný ponorený podklad (epilitické druhy). Niektoré druhy sú endolitické, to znamená, že prerastajú až pod povrch kameňov a skál, ktoré sú ponorené, alebo len príležitostne zmáčané.
Sinice môžu žiť v symbióze s inými rastlinami alebo s vodnými živočíchmi (napríklad prvokmi, hubkami, ježovkami, mäkkýšmi). Azda najznámejšia je symbióza s hýfami húb, s ktorými nielen sinice, ale aj niektoré riasy vytvárajú lišajníky. Niektoré produkujú toxíny.
Vznik a vývoj
Sinice sa pravdepodobne vyvinuli z anaeróbnych fotosyntetizujúcich baktérií, ako sú dnešné purpurové baktérie či chlorobaktérie (Chloroflexi). thumb|right|[[Stromatolity, ako napríklad tento, predstavujú dôkaz o existencii siníc v dávnej minulosti]] Najstaršie známe dôkazy o existencii siníc na Zemi v podobe fosílií sú staré 3,5 miliardy rokov a pochádzajú predovšetkým z formácie Apex Chert v Austrálii. Tieto prekambrijské nálezy tzv. stromatolitov možno predstavujú vôbec najstaršie nálezy bunkových organizmov. Niektoré štúdie však tvrdia, že tieto nálezy sú abiotického pôvodu a predstavujú len zložité štruktúry, ktoré vznikli devitrifikáciou horniny na báze uhlíku. Lepšie zachované fosílne nálezy siníc pochádzajú z obdobia medzi 2 – 0,9 miliardami rokov. Vzhľadom sú identické s dnešnými sinicami a pokiaľ je nejaká fosília zaradená do určitého súčasného rodu, pred daný rodový názov sa často dáva predpona „paleo“. Udává sa, že tieto sinice patria do radov Chroococcales a Oscillatoriales (pozri systematiku nižšie). Až do začiatku kambria (pred cca. 600 miliónmi rokov) boli sinice dominantnými organizmami na Zemi, a tento dlhý úsek geologickej histórie Zeme sa preto označuje ako „vek siníc“. V tomto období sa tiež vďaka siniciam postupne zvyšoval obsah kyslíka v atmosfére. Napriek dlhej evolučnej histórii siníc sa zdá, že sa vzhľad ich buniek takmer nezmenil, hoci ku genetickým zmenám dochádza. Táto teória môže byť označená ako stagnujúca evolúcia.
Sopotnica (prítok Hrona)
Opis toku
Sopotnica pramení v nadmorskej výške pod hlavným hrebeňom Ďumbierskych Tatier, v skupine Prašivej. Tečie severojužným smerom najprv cez pásmo kosodreviny a následne vstupuje do pásma ihličnatého lesa. Sprava priberá prítok spod Veľkej Chochule, nasleduje ľavostranný prítok spod Ondrejskej hole a pravostranný tečúci popod poľovnícku chatu Tajch. Ďalej priberá tri pomenované prítoky, sprava Studenec a Javorinku (pri Chate pod Javorinkou), stáča sa viac na JJV a priberá ľavostranné Ramžené. Potom nasleduje ľavostranný prítok spod Mlynárovej, ústiaci do Sopotnice v nadmorskej výške a tok vytvára výraznejší oblúk smerujúci na východ. Pokračuje južným smerom popri chate Úsvit, sprava priberá Sopotničku a za horárňou Sopotnica pomaly vstupuje do Horehronského podolia. Tu pokračuje smerom na JJV prevažne lúčnou krajinou. Napokon preteká ešte obcou Brusno (časť Ondrej nad Hronom) a neďaleko miestneho kostola ústi v nadmorskej výške do Hrona.
Hydrologické charakteristiky
Z hľadiska typu režimu odtoku patrí povodie do stredohorskej oblasti so snehovo-dažďovým typom odtoku. Akumulácia prebieha v novembri až marci (na dolnom toku do februára). Vysoká vodnosť je v marci až máji. Najvyšší prietok je v marci až apríli, najnižší v januári a februári. Priemerný špecifický odtok je 20 – 30 l/s/km². V rokoch 1984 – 1997 boli na vodomernej stanici na 7,6 kilometri toku Sopotnica robené merania SHMÚ v Banskej Bystrici. Zistené údaje: priemerný špecifický odtok v povodí bol 27,4 l/s/km², najviac vody odtečie z povodia v mesiacoch apríl – jún. Priemerná výška vodnej hladiny predstavovala za sledované obdobie.
Prítoky
Pomenované prítoky sú bližšie charakterizované:
Pozoruhodnosť
V priepustnom vápencovom podloží pod oblasťou Požarina preteká voda do susednej dolinky. Vody Sopotnice tu vyvierajú v nadmorskej výške okolo a sú zachytené do rezervoára. Tieto vody vytvárajú asi dlhý tok nazývaný Gregorov potok, miestni obyvatelia ho poznajú pod názvom Vyvieranica alebo aj Vyvieračka. Sopotnica a prítok Studenec boli v minulosti známe rozňovaním dreva.