cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Červovce (v širšom zmysle)
Charakteristika
Ich červovité telo je pokryté kutikulou, u najprimitívnejších foriem slúži na pohyb obrvený epitel (Epimenia). Recentné druhy nemajú typické metanefrídie, plášť, nohu (môže byť posunutá dozadu, atrofovaná a neschopná pohybu) a ani žiabre (dýchajú zriaseným okrajom kloakálnej dutiny na konci tela, kam ústi anus a nefrogonostóm). Žijú iba v mori.
Stredoslovenský ústav srdcových a cievnych chorôb
Stredoslovenský ústav srdcových a cievnych chorôb, a. s. (SÚSCCH) je jednou z troch špecializovaných nemocníc, ktorá poskytuje komplexnú starostlivosť o pacientov s kardiovaskulárnymi chorobami. Jeho poslaním je poskytovanie komplexnej ambulantnej a ústavnej starostlivosti o dospelých pacientov s chorobami srdca a veľkých ciev. Ústav má právnu podobu akciovej spoločnosti, jediným vlastníkom akcií je štát a sídli v Banskej Bystrici.
Služby
SÚSCCH a. s. poskytuje špecializovanú starostlivosť o pacientov v odbore:
Kněževes (okres Rakovník)
Kněževes je obec v Česku v okrese Rakovník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 067 obyvateľov, z toho 553 mužov a 514 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 39,9 roka, ženy 40,4 roka).
12. máj
Narodenia
thumb|upright|[[Daniel Libeskind (* 1946)]] thumb|upright|[[David Kostelecký (* 1975)]] thumb|upright|[[Florent Amodio (* 1990)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Bedřich Smetana († 1884)]]
Rudelle
Rudelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tomáš Horváth (literárny vedec a spisovateľ)
Tomáš Horváth (* 23. august 1971, Bratislava) je slovenský spisovateľ, literárny vedec a prekladateľ. Je vedeckým pracovníkom na Ústave slovenskej literatúry Slovenskej akadémie vied.
Bácsalmássky okres
Bácsalmássky okres je okres v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Bácsalmás.
Sídla
V okrese sa nachádza spolu 10 miest a obcí.
Floringhem
Floringhem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Infinity Engine
Infinity Engine je herný engine umožňujúci vytvárať izometrické počítačové RPG hry. Engine bol vyvinutý firmou Bioware.
Implementácia
Počítačové hry používajúce Infinity Engine:
Roy Amara
Roy C. Amara (* 7. apríla 1925 – † 31. decembra 2007) bol americký prognostik a futurológ.
Profil
Bol prezidentom konzultačnej a výskumnej firmy Institute for the Future v Menlo Park v Kalifornii v USA. Bol programovým riaditeľom Strategic Decision Group v Menlo Park v Kalifornii v USA. Zastával funkciu viceprezidenta Stanford Research Institute. Zaoberál sa metodológiou prognózovania a futurológie, problémami informačných systémov, technológie a komunikácie, kontrolnými systémami, komunikačnými sieťami, sociálnym prognózovaním a výskumom budúcnosti.
Dielo
Je autorom a spoluautorom kníh a publikácií
Knihy
Amara, Roy, Lipinski, Andrew J.: Business Planning for an Uncertain World. Pergamon, 1983
Kapitoly v knihách
Amara, Roy: Probing the Future. In: Fowles, Jib (editor): Handbook of Futures Research. Greenwood Press, Westport, Connecticut, London, England 1978
Publikácie
Amara, Roy: Some Methods of Futures Research. Working Paper WP-23. Institute for the Future. Menlo Park, California 1975
Amara, Roy: Toward the Year 2000. National Priorities. Institute for the Future. Menlo Park, California 1981
Amara, Roy: Twelve Emerging Technologies for the 1990s.Institute for the Future. Menlo Park, California 1986
Články
Amara, Roy C.: The Futures Field: How to Tell Good Work from Bad. Futurist, April 1981
Amara, Roy C.: The Futures Field: Which Direction Now ? Futurist, June 1981
Wilhelm Karl Essler
Wilhelm Karl Essler (* 27. apríl 1940, Klokočov) je nemecký logik.
Študoval na Ludwig-Maximilians-Universität. Je spoluzakladateľom časopisu Erkenntnis - An International Journal of Analytic Philosophy.
Vulkanoklast
Vyvrhované úlomky môžu byť neskôr zmiešané s inými materálmi (často nevulkanického pôvodu) a premiestňované rôznymi médiami. Výsledný sediment sa nazýva tufit (pokiaľ je obsah vulkanického materiálu vyšší ako 50 %), alebo má meno podľa typu sedimentu s adjektívom vulkanoklastický (napr. vulkanoklastická brekcia, materiál, sediment...).
Podľa zloženia
Vulkanoklastické úlomky sa rozdeľujú na tri základné typy:
Osobitnou formou sú akréčne lapily – malé (2 až ) oválne častice, vyskytujúce sa v tufoch, usadených z vulkanických mračien. Vznikajú nabaľovaním sa vulkanického popola na dažďové kvapky, padajúce cez vulkanický mrak, prípadne akréciou materiálu na úlomky, kotúľajúce sa po povrchu čerstvo napadaného popola.
Podľa veľkostí úlomkov
Podľa veľkosti úlomkov sa vulkanoklastiká rozdeľujú na:
Autoklastiká
Autoklastické uloženiny vznikajú priamo počas tečenia lávy odlamovaním úlomkov z chladnúcej vrchnej, prípadne spodnej vrstvy. Tieto úlomky sa následne hromadia v čele prúdu a vytvárajú tu tzv. lávové brekcie. V prípade extrémne viskóznej lávy je takto rozlámaný v podstate celý prúd. tieto úlomky sú ostrohranné a v závislosti od zloženia lávy celistvé, alebo pórovité. Chemickým zložením sa podobajú láve z ktorej pochádzajú. Podobne vznikajú extruzívne brekcie, ich vznik je spojený s rastom lávového dómu a následným opadávaním utuhnutej kôry dómu.
thumb|right|250px|Uloženiny [[Pyroklastický prúd|pyroklastických prúdov v národnom parku Katmai na Aljaške, USA.]]
Pyroklastiká
Pyroklastické uloženiny predstavujú produkt sedimentačných procesov rôzne veľkých úlomkov pyroklastík z rôznych typov transportných médií, či už kvapalných, alebo plynných. Dôležitú úlohu zohráva veľkosť fragmentov. Kým jemnozrnný materiál (sopečný popol a prach) je vyvrhovaný do atmosféry a následne je unášaný vzdušnými prúdmi často na veľké vzdialenosti, väčšie úlomky (sopečné bomby a aglomeráty) klesajú k Zemi sledujúc balistické krivky. Toto má za následok dobré vytriedenie materálu na základe veľkosti zŕn, pričom platí zásada, že čím ďalej od krátera (presnejšie centra erupcie) sú pyroklastiká uložené, tým sú jemnejšie.
Pyroklastické prúdy spolu s lahármi predstavujú ďalší typ vulkanoklastických zmesí. Sú to rýchlo tečúce turbulentné (laháry a pyroklastické prúdy), prípadne laminárne (ignimbrity) zmesi častíc a fluíd. Transportným médiom sú magmatické plyny, resp. voda (dažďová, alebo pochádzajúca z roztopeného snehu a ľadu ľadovej čiapky vulkánu).
Hyaloklastity vznikajú pri priamom kontakte magmy s vodou, keď dôjde k rýchlemu ochladeniu a rozpadu lávy. Táto kolízia môže byť pokojná (neexplozívna) – vznikajú hyaloklastity sensu stricto, alebo explozívna – vzniknuté fragmenty sa nazývajú hyalotufy.
Epiklastiká
Pojem epiklastiká zahŕňa všetky formy nespevnených sopečných uloženín, ktoré boli následne transportované na iné miesto. Pod pojmom transport sa rozumie až sekundárny transport, bezprostredne nepreviazaný so sopečnou činnosťou. Štruktúrne znaky jednotlivých úlomkov a taktiež aj stupeň vytriedenia nesú pečať prostredia, v ktorom boli uložené.
Diagenéza vulkanoklastík
Vulkanoklastické uloženiny podliehajú rýchlemu zvetrávaniu a premene. Dôvodom je ich vysoká porozita a chemická nestabilita ich stavebných zložiek – hlavne vulkanického skla. Ďalším dôležitým faktorom, podieľajúcim sa na premene minerálneho zloženia, je aj postmagmatická hydrotermálna činnosť.
Jeden z hlavných procesov je devitrifikácia, teda premena nestabilného skla na ílové minerály, zeolity a kremeň. Tento proces je natoľko intenzívny, že v starších (druhohorných) vulkanoklastických sedimentoch sa vulkanické sklo vôbec nevyskytuje. Horniny vzniknuté týmto procesom sa nazývajú bentonity (usadené horniny zložené prevažne z montmorillonitu, prípadne beidellitu, pričom pôvodná hornina je tuf s vysokým obsahom SiO2).
Inými procesmi sú:
Kebnekaise
Ľadovec na vrchole sa zmenšuje (cca ročne ) a preto ani výška nie je ako v minulosti. Zvykne sa udávať výška a podľa starších meraní aj  Horúce počasie v lete 2018 znížilo výšku vrcholu pod, čím sa najvyšším bodom krajiny stal severný vrchol.
Horská chata Kebnekaise fjällstation je na úpätí Kebnekaise cca a 67 hodín z Nikkaluokta. Je východiskovým bodom pri výstupe na vrchol západnou cestou (, 46 hodín na vrchol) alebo východnou cestou (cca, 35 hodín na vrchol). Západná cesta vedie cez štrkové svahy k medzi vrcholu Vierranvárri a potom na ľadovcový vrchol. Východná cesta cez ľadovce a skaly je istená oceľovým lanom podobne ako Via ferrata.
Gerlachovský štít
Gerlachovský štít (hovorovo Gerlach;, ) je najvyšší vrch a jeden z najmohutnejších masívov Tatier, Slovenska aj celých Karpát. Leží v juhovýchodnej rázsoche Zadného Gerlachu, od ktorého ho oddeľuje Gerlachovské sedlo. Z vrcholu pokračuje hrebeň na Kotlový štít, kde sa rozvetvuje a vytvára známy Gerlachovský kotol.
Názov
Názov je odvodený od obce Gerlachov, nad ktorou je situovaný a patril i do jej chotára. Listina z roku 1326 podáva svedectvo, že Gerlachov zakladali bratia Ján, Mikuláš, Peter a Štefan, synovia Gerlacha zo Spišskej Soboty. Bolo to na základe kráľovskej donácie po tatárskych vpádoch. Do územia patril aj masív hory, ktorú, podľa vtedajšieho zvyku, pomenovali podľa majiteľov územia – Gerlachovské hory (v najstarších latinských prameňoch Gerlachfalvenses montes). Až oveľa neskôr, keď bolo potrebné bližšie a detailnejšie pomenovať jednotlivé body masívu, sa názvy začali meniť. Dlho najvyšší končiar spolu s Kotlovým štítom mal spoločné meno. Domáci horali volali terajší Kotlový štít spolu s Gerlachovským štítom Kotlový vrch alebo Na kotlu. V mape severného Spiša od Floriána Czakiho z roku 1760 je Gerlachovský štít zakreslený ako Kösselberg (Kesselberg). Keď však Ľudovít Greiner zmeral výšku štítu a zistil, že je najvyšší spomedzi tatranských vrcholov, bolo potrebné odlíšiť ho od ostatných vrcholov samostatným názvom. V slovenskej literatúre sa po prvý raz spomína vo viedenských Slovenských novinách z roku 1851 ako Gerlachovský chochol.
V minulosti mal rôzne názvy:
Dejiny
Merania výšky tatranských štítov sa datujú rokom 1763, keď viedenský dvor nariadil tzv. jozefínske mapovanie, čiže kartografické spracovanie celej Habsburskej monarchie. Uskutočňovali ich vojenskí merači pod vedením Waldaufa a Fleischera, ale ich výsledky neboli publikované. Zrejme na základe týchto meraní bolo v roku 1780 v diele „Geographie des Königreichs Ungarn“ uvedené, že najvyšším štítom celých Tatier je Kriváň. K takému istému záveru dospel v roku 1788 i bratislavský mineralóg Ján Fichtel, ktorý výšku Kriváňa odhadol na Anglický cestovateľ Robert Townson považoval za najvyšší štít Tatier Lomnický štít. Ani vedci v 19. storočí, medzi nimi i známy švédsky botanik Göran Wahlenberg, neurčili výšku tatranských vrcholov správne. Ako najvyšší uvádzali Lomnický alebo Ľadový štít. Gerlach svojou výškou figuroval až na štvrtom mieste. V rokoch 1837 a 1838 robil merania tatranských štítov Ľudovít Greiner, riaditeľ jelšavskej Lesnej správy koburgovského veľkostatku. Až on správne zistil, že najvyšším štítom Tatier je Gerlach. Verejnosť však Greinerovu informáciu neprijala. Stalo sa tak až v 70. rokoch 19. storočia.
Prvé výstupy
Prvými bezprostrednými návštevníkmi okolia a zrázov Gerlachovského štítu boli, pravdepodobne, poľovníci a botanici. Je možné, že niektorí z nich dosiahli aj vrchol. Traduje sa, že prvým známym človekom, ktorý stál na vrchole štítu, bol učiteľ na katolíckej škole v Novej Lesnej Ján Still (1805 – 1890) v roku 1834, keď ho sprevádzal jeho švagor Jakub Gellhof, staviteľ z Veľkej, horský vodca, mlynár z Novej Lesnej Martin Spitzkopf-Urban a dvaja ďalší neznámi lovci kamzíkov. Dňa 31. júla 1875 bol na Gerlachovskom štíte budapeštiansky prírodovedec Dionýz Desző. Vtedy ho Still údajne informoval, že Gerlach prvý zdolal Martin Spitzkopf-Urban, ktorý koncom 60. rokov 19. storočia vyviedol na vrchol neznámeho zákazníka. Still vyhlásil, že na Gerlachovský štít začal vodiť turistov až v roku 1872, keď ho predbehol Martin Spitzkopf-Urban. Desző reprodukoval tento rozhovor v ročenke Uhorského karpatského spolku v roku 1876. Túto informáciu prevzala väčšina autorov, ktorí sa touto históriou zaoberali. Poliaci spochybnili primát Martina Spitzkopfa-Urbana a víťazstvo prisúdili poľským botanikom. V roku 1962 tatranského historika Ivana Bohuša informoval kežmarský profesor Alfred Grosz, že správa, ktorú uviedol Dionýz Desző v ročenke je nesprávna. Still naopak vierohodne doznal, že so svojim švagrom Jakubom Gellhofom, a Martinom Spitzkopfom-Urbanom z Novej Lesnej uskutočnil v roku 1834 prvovýstup. Roku 1874 sa Still o tom písomne vyjadril v svedectve, napísanom pokladníkovi Uhorského karpatského spolku Antonovi Döllerovi v Kežmarku. Döller odovzdal Stillov list ako vzácny historický doklad do archívu spolku. O tomto výstupe rozprával Stillov švagor Gellhof otcovi historika dr. Johana Liptáka, ktorý sa stretol s Ivanom Bohušom. Svedecká výpoveď Jána Stilla, ktorá mala byť uložená v archíve Uhorského karpatského spolku v Kežmarku sa nenašla. Je možné, že Dionýz Desző zle pochopil rozprávanie Jána Stilla o Gerlachu.
Dňa 11. augusta 1855 boli na Gerlachovskom štíte poľskí botanici Zygmunt Bósniacki a Wojciech Gzegorzek, ktorých sprevádzali, pravdepodobne zakopanskí horskí vodcovia. Nie je známe kade vystúpili. Ako spomína tatranský historik Ivan Bohuš, možno ich cesta viedla cez Gerlachovský kotol, ale ani to nie je isté. Nie je známe či vôbec dosiahli vrchol. Určite však boli na končiari v roku 1868 rakúski vojenskí geodeti. Na konci 60. rokov 19. storočia bol na štíte nemecký botanik Jozef F. Krzisch a v auguste 1872 Franz Holst s vodcom Jánom Stillom. Všetci pravdepodobne vystupovali cez Gerlachovský kotol po juhozápadnom hrebeni Kotlového štítu. Slovenský prvovýstup cez Batizovskú próbu vykonali v roku 1875 horskí vodcovia zo Štôly Ján Ruman Driečny ml. a Ján Pastrnák. Spomedzi žien na vrchol ako prvé v roku 1877 vystúpili turistky z Viedne Pauline Knerrová a Jozephine Fillungerová. Prvý zimný výstup vykonali 15. januára 1905 Janusz Chmielowski, Karol Jordán a vodcovia Klimek Bachleda, Ján Franz st. a Pavol Spitzkopf. Vystupovali cez Krčmárov žľab.
Turizmus
Výstup na Gerlachovský štít je povolený len so sprievodom horského vodcu. Najpopulárnejší turistický výstup je zo Sliezskeho domu cez Velickú próbu. Zostupuje sa cez Batizovskú próbu, ktorá sa výnimočne používa aj na výstup. Medzi najzaujímavejšie výstupové cesty patrí Martinkova cesta, ktorá má 2 varianty. Z Poľského hrebeňa je dlhším variantom, je technicky náročnejší nakoľko vyžaduje zlaňovanie z Velického štítu. Viac využívaný je kratší variant z Litvorového sedla. Oba varianty Martinkovej cesty sú technicky náročnejšie ako Velická próba, je však považovaná za atraktívnejšiu.
Výhľad
Najvyšší vrch horstva poskytuje veľmi dobrý kruhový rozhľad na prakticky všetky okolité pohoria. Viditeľné sú mnohé tatranské vrcholy, no tiež celá Podtatranská kotlina, Babia hora a Pilsko, celé Nízke Tatry, Kozie chrbty i Slovenský raj. Pri vhodných podmienkach sú nezriedka pozorovateľné i cezhraničné vrcholy, napríklad Kékes v Maďarsku, Lysá hora v Moravsko-sliezskych Beskydách v Česku, viaceré ukrajinské a mnohé poľské vrchy. Zo slovenských pohorí sú viditeľné Malá a Veľká Fatra, Veporské vrchy, Branisko či Levočské vrchy. Opačným smerom sú doložené pozorovania najvyšších štítov z nevysokých vrchov Gemera či Novohradu.
Zaujímavosť
Na konci 19. storočia sa začalo diskutovať o výstavbe observatória na niektorom z tatranských štítov. Uvažovalo sa o Slavkovskom štíte, ktorý má široký vrchol, na ktorom by sa dala pohodlne postaviť budova observatória. O tejto myšlienke sa v roku 1896 diskutovalo najmä v Uhorskom karpatskom spolku. Na výstavbu chýbali finančné zdroje. S novou myšlienkou po prvej svetovej vojne prišiel Michal Guhr, majiteľ kúpeľov v Tatranskej Polianke, ktorý ju predniesol na zasadnutí vedenia kežmarského Karpatského spolku (Karpathenverein). Dňa 2. augusta 1922, na svojom zasadnutí, vedenie spolku odporučilo namiesto Slavkovského štítu vhodnejší Gerlachovský štít, lebo je vyšší o 210 metrov. Michal Guhr mal dobrý dôvod na stavbu observatória. Visutá lanovka z Tatranskej Polianky by zatraktívnila nielen osadu, ale aj jeho liečebne. Bolo však potrebné získať finančné prostriedky, podporu vlády, vedeckých a turistických organizácií. Projekt výstavby observatória sa neuskutočnil a o niekoľko rokov neskôr dostali prednosť Skalnaté pleso a Lomnický štít.
Devízová hodnota
Devízové hodnoty je pojem slovenských a predtým česko-slovenských devízových predpisov.
Podľa súčasného Devízového zákona č. 202/1995 Z.z. (stav máj 2008) sú to peňažné prostriedky v cudzej mene (inými slovami resp. v staršej terminológii devízy a valuty) a zahraničné cenné papiere (pred prijatím novely č. 209/2007 sem patrili aj finančné deriváty a pred prijatím novely č. 602/2003 aj zlato), pričom:
Podľa Zákona o devízovom hospodárstve č. 142/1970 Zb. (§10) sú to devízy, valuty, cenné papiere, depozitné potvrdenky, vkladné knižky a životné poistky znejúce na cudziu menu, pričom:
Hematokrit
Normálne hodnoty objemu krviniek sú 46 % (0,46) u muža a 41 % (0,41) u žien.
Ak centrifugujeme nezrazenú krv, dochádza ku klesaniu a usadzovaniu sa červených krviniek, leukocytov a krvných doštičiek (podľa mernej hmotnosti),nad nimi zostane vrstva plazmy. Keďže červených krviniek je najviac (krv. doštičiek a leukocytov je zanedbateľné množstvo) hodnota hematokritu závisí od množstva červených krviniek a plazmy, tak ak sa nám menia tieto hodnoty, mení sa aj hematokrit. Napr. pri hemodilúcii - zriedení krvi napr. pri anémii, infúziách sa hematokrit znižuje. Naopak pri hemokoncentrácii - dehydratácia, polyglobulia (veľa červených krviniek) sa zvýši.
Hodnoty :
Nízky hematokrit môže poukazovať na:
Zvýšený hematokrit môže poukazovať na:
Pri darovaní krvi sa robí rozbor aj tohto hematokritu a keď ho má človek nedostatok, tak nemôže darovať krv.
Kadeš
Kadeš alebo Kádeš bol staroveké mesto v Sýrii, ležiace na rieke Orontes.
Prvýkrát sa spomína ako jedno z dvoch kanaánskych miest (tým druhým je Megiddo), ktoré viedli koalíciu mestských štátov proti vojskám egyptského faraóna Thutmoseho III. Jej vytvorenie má pravdepodobne na svedomí vládca kráľovstva Mitanni, hlavného rivala Egypta v boji o kontrolu levantskej oblasti. Porážka v bitke pri Megidde nakoniec viedla k rozšíreniu egyptskej nadvlády nad mestom a nad celou oblasťou južnej Sýrie.
Zachovali sa mená troch panovníkov (kráľov) mesta:
Muzikál
thumb|Logo muzikálu Dark Side of the Rainbow
Muzikál je syntetický dramatický žáner, ktorý spája literatúru, hudbu a tanec.
Pojem muzikál
Slovo muzikál má viac významov a môže sa označovať tiež ako: muzikálový film alebo divadelná inscenácia muzikálu, poprípade muzikálové divadlo. Tieto významy však treba odlišovať.
Pri inscenovaní muzikálu musia byť interpreti nielen dobrými hercami, ale aj spevákmi a tanečníkmi súčasne. Žánrovo typický je teda muzikál, v ktorom sa strieda hovorené slovo, spev a tanec. Môže byť aj celospievaný (napr. v prípade tzv. rockovej opery) alebo s dominujúcou tanečnou zložkou (približujúc sa tak baletu), rovnako však môže tanec celkom chýbať.
Slovo muzikál pochádza zo skráteného anglického slovného spojenia the musical comedy, ktoré označovalo v 1. polovici 20. storočia revue s humoristickými a speváckymi číslami, ktoré spravidla nemali súvislý dej.
Slovenské muzikály
Za prvý slovenský muzikál sa pokladá Nie je všedný deň (1960) s hudbou Milana Nováka s libretom P. Ševčoviča. Paradoxne sa za prvý slovenský muzikál pokladá tiež Revízor podľa poviedky Gogoľa.
Dátum v zozname muzikálov uvádza ich premiéru či už scénickú, televíznu alebo filmovú.
Starý svet
thumb|Historická mapa Starého sveta
Starý svet je Európa, Ázia a Afrika; výraz sa často používa aj na označenie európskej kultúry, zvykov atď.
V prvom význame sa používa v niektorých historických kontextoch od 16. storočia (najmä v súvislosti so zámorskými objavmi) a v biológii (napríklad pri triedení druhov opíc z geografického hľadiska). Je to opak pojmu Nový svet.
Pojem sa používa aj vo vinárstve, tam však označuje z hľadiska pôvodu vína len Európu a severnú Afriku a z hľadiska štýlu vína akúkoľvek oblasť okrem juhovýchodu Kalifornie a Austrálie. Nový svet sú potom ostatné územia.
Bazilika svätého Emeráma
Bazilika svätého Emeráma v Nitre je katedrálnym chrámom Biskupstva Nitra. Katedrála je zasvätená sv. Emerámovi, biskupovi a mučeníkovi, ktorý žil v 7. storočí. Je integrálnou súčasťou Nitrianskeho hradu a ako taká bola v roku 1961 vyhlásená za jednu z prvých národných kultúrnych pamiatok na Slovensku. Chrám pozostáva z troch stavieb rozličného veku. Románska kaplnka bola postavená na prelome11. a 12. storočia. Horný kostol sa datuje do rokov 13331355 a bol postavený v gotickom slohu. Spodný kostol bol postavený v rokoch 16211642. Neskôr bola celá katedrála prestavaná v barokovom štýle.
Tento chrám bol už v 11. storočí uvádzaný ako bazilika. Tento titul má katedrála opäť od 21. októbra 1998, kedy tento starodávny titul obnovil pápež Ján Pavol II. po tom ako ju navštívil v roku 1995.
História
Románska kaplnka sv. Emeráma, ktorého vznik sa datuje do 11. až 12. storočia, je najstaršou zachovanou časťou katedrály. V minulosti bola považovaná za pôvodný Pribinov kostol z 9. storočia. Táto teória však bola výskumom vyvrátená. Po požiari v druhej polovici 13. storočia ju prestavali a po zničení vojskom Matúša Čáka Trenčianskeho v roku 1317 pripojili k novostavbe gotického kostola. Gotickú prestavbu sakrálneho komplexu začal biskup Meško v roku 1333 a práce boli dokončené v roku 1355. Prestavbou sa výrazne zmenila dovtedajšia podoba kostola sv. Emeráma. Neskororománska krypta zanikla a zasypali ju. Za vlády Mateja Korvína došlo k vypáleniu románskej časti hradného kostola.
Architektúra
Na najvyššom mieste skalnej vyvýšeniny vybudovali jednoloďový gotický chrám. Úzke priestranstvo predurčilo jeho rozmery medzi strmým svahom hradného kopca a románskym kostolom. V čase, keď hrad prestal mať strategický význam, bol celý chrámový priestor v duchu barokového slohu od základov prestavaný podľa projektov talianskeho architekta Domenica Martinelliho. Pri prestavbe došlo k uzavretiu barokového celku, čím sa dosiahlo uzavretie románskej časti priečnej steny a zúženiu lode dolného kostola.
Interiér
Súčasný interiér Kostola sv. Emeráma je výsledkom veľkej rekonštrukcie. Vysoký drevený kríž s ukrižovaným Ježišom Kristom na modernom oltári zo zlatého ónyxu je dielom J. Pospíšila. Z Ríma sa prostredníctvom biskupa Karola Kmeťka dostala vzácna relikvia pozostatkov sv. Cyrila. Návštevníkov môžu zaujať farebné vitráže okien od Ľudovíta Fullu s postavami sv. Ondreja a sv. Benedikta. Interiér dolného kostola neoplýva takou velebnosťou ani takým umelecky vyzdobeným interiérom ako horný kostol. Priestor obohacuje, najcennejšia umelecká pamiatka celej katedrály z hľadiska sochárskej výzdoby, jedinečný architektonicko – sochársky oltár. Plastický reliéf Snímanie z kríža tvorí ústrednú časť oltára. Pod hlavnou plastikou sa nachádza mramorový reliéf Kladenie do hrobu. Medzi ďalšie pamiatky patriace dolnému kostolu sú tri náhrobky nitrianskych biskupov a tri bočné neskorobarokové oltáre z 18. storočia.
Rueyres (Lot)
Rueyres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bajský okres
thumb|Okres Baja - Maďarsko
Bajský okres je okres v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Baja.
Sídla
V okrese sa nachádza spolu 17 miest a obcí.
Zoznam slovenských článkov/CH
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 38 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
cha
Chanava
chl
Chlebnice · Chlmec (okres Humenné)
chm
Chmeľnica · Chmeľov · Chmeľová · Chmeľovec · Chminianska Nová Ves · Chminianske Jakubovany · Chmiňany · Chmúra (dolina)
cho
Choča · Chocholná-Velčice · Choňkovce · Chorvátsko-slavónske kráľovstvo · Chorvátsky Grob · Chorváty · Chotča · Chotín
chr
Chrabrany · Chrastince · Chrastné · Chrasť nad Hornádom · Chrámec · Chrenovec-Brusno · Christian Hohenlohe · Christian Ludwig · Chronica Hungarorum (1473) · Chropov · Chrťany
cht
Chtelnica
chu
Chudá Lehota
chv
Chvalová · Chvojnica (okres Myjava) · Chvojnica (okres Prievidza)
chy
Chynorany · Chyžné
Devízové prostriedky
Devízové prostriedky je starší pojem zo slovenských a predtým česko-slovenských devízových predpisov (v súčasnom Devízovom zákone z roku 1995 sa už nevyskytuje).
Podľa Devízového zákona č. 528/1990 ako aj Devízového zákona č. 162/1989 to sú peňažné prostriedky v cudzej mene, teda devízy a valuty.
Podľa Zákona o devízovom hospodárení č. 142/1970 to sú valuty, devízy, zlato a zahraničné cenné papiere, pričom:
Chôdza na 50 km
Chôdza na 50 km je olympijska atletická disciplína, kde pretekár musí absolvovať pretekovú vzdialenosť podľa určených pravidiel atletickou chôdzou. V tejto disciplíne pretekajú iba muži. Pri chôdzi sa musí pretekárová noha vždy dotýkať zeme a rovnaká noha musí byť napnutá, a nie pokrčená v kolene od okamihu, kedy sa dotkne zeme až do chvíle, kedy ju minie druhá noha. Chodci sú trestaní za akúkoľvek nepovolenú techniku, napríklad za tzv. "lifting" – to znamená keď sa ani jedna noha nedotýka zeme. Rozhodca na trati hlási priestupky proti pravidlám trom hlavným rozhodcom, ktorí môžu pretekára napomenúť tím, že mu ukážu žltý terčík; za ďalšie porušenie pravidiel nasleduje červený terčík. Tri červené terčíky znamenajú diskvalifikáciu.
Pekka Haavisto
Pekka Olavi Haavisto (* 23. marec 1958, Helsinky) je fínsky politik z fínskej strany Zelená liga.
Politická kariéra
Havisto bol členom fínskeho parlamentu v rokoch 1987-1995 a počas rokov 1993-1995 bol predsedom Zelenej ligy. V prvej vláde Paava Lipponena (1995-1999) sa stal ministrom životného prostredia a zároveň bol prvým európskym ministrom zo strany zelených, ktorý mal ministerstvo životného prostredia na starosti. V rokoch 1999-2005 pracoval pre OSN a viedol program OSN pre životné prostredie. V roku 2007 sa vrátil späť do fínskeho parlamentu.
Chôdza na 50 km
História
Na olympijské hry sa chôdza prvýkrát dostala v roku 1904 v St. Louis ako súčasť viacboja, kde sa pretekalo aj v chôdzi na 800 yardov. V chôdzi na 50 kilometrov sa prvýkrát súťažilo na OH v roku 1932 v Los Angeles. Od OH v roku 1956 v Melbourne sú preteky na 50 km trvalou súčasťou hier.
Úspechy Slovenska
náhľad|Matej Tóth V roku 2010 vyhral Slovák Matej Tóth Svetový pohár v chôdzi na 50 km. V roku 2015 Matej Tóth na MS v Pekingu s časom 3:40:32.Tóth vybojoval pre slovenskú atletiku premiérovú zlatu medailu na majstrovstvách sveta v ére samostatnosti. Na olympijských hrách 2016 v Riu de Janeiro získal zlatú medailu časom 3:40:58, je to prvá olympijská medaila v atletike pre Slovensko v ére samostatnosti.
Pekka Haavisto
Politická kariéra
V roku 2012 sa zúčastnil fínskych prezidentských volieb. V prvom kole získal 18,8% hlasov, a postúpil tak spolu so Saulim Niinistöm do druhého kola, kde prehral s 37,4% hlasov.
Chôdza na 50 km
Rekordy
thumb|Yohann Diniz svetový rekordér Stav k 13. 9. 2015
Mallakastër (okres)
thumb|Poloha okresu Mallakastër v Albánsku
Chôdza na 50 km
Najlepšie výkony histórie
Stav k 13. 9. 2015
Externé odkazy
[Http://www.iaaf.org/records/toplists/sprints/100-metres/outdoor/men/senior/2015 Rekordy] na oficiálnych stránkach IAAF
Štadión za Starým mostom
Štadión za Starým mostom (alebo takisto Štadión Petržalka) bol štadión, ktorý sa primárne využíval na futbal v Bratislave. Jeho kapacita bola 7 100 miest, z ktorých bolo 5 600 na sedenie. Donedávna tu svoje zápasy hral tím FC Artmedia Petržalka. Búranie štadiónu sa plánovalo v roku 2008, nakoniec ho začali búrať v septembri 2012.
Fargo (seriál)
Fargo je americký komediálno-dramatický seriál, založený na rovnomennom filme od bratov Coenovcov. Vysiela sa od 15. apríla 2014 na americkej káblovej stanici FX. Seriál je koncipovaný formou antológie, teda každá séria sa odohráva v odlišnom čase s rôznymi postavami. Druhá séria mala premiéru 12. októbra 2015, tretia sa začala vysielať 19. apríla 2017.
Štadión za Starým mostom
Základy štadióna sa datujú k roku 1900. Po zbúraní Štadióna Červenej hviezdy, prezývaného kvôli veľkosti hracieho ihriska aj letisko, sa Štadión za Starým mostom stal v Petržalke spolu so štadiónom Iskry Petržalka jediný.
Po sezóne 2007/2008 sa klub FC Artmedia Petržalka presťahoval na Pasienky. Na jeho mieste sa plánuje výstavba polyfunkčného objektu spolu s obytnými priestormi a Hotelom Hilton.
Fargo (seriál)
Tvorca seriálu Noah Hawley v júni 2017 oznámil, že seriál bude mať pauzu z dôvodu jeho účasti na iných projektoch a aktuálnemu nedostatku nápadov pre ďalšiu sériu. Neskôr bolo oznámené, že štvrtá séria sa plánuje pre rok 2019. 8. mája 2018 výkonný producent Warren Littlefield potvrdil, že nakrúcať sa začne na konci roka 2019. Štvrtá séria sa mala začať vysielať 19. apríla 2020. 16. marca 2020 bola premiéra odložená kvôli nedokončenej postprodukcii z dôvodu vypuknutia pandémie koronavírusu. Nový dátum premiéry štvrtej série bol stanovený na 27. septembra 2020.
Seriál vysielala na Slovensku ako prvá federálna stanica AMC od 28. januára 2015. Od 16. apríla 2016 sa seriál vysiela aj na verejnoprávnej Dvojke.
Dej
V januári 2006 prechádza Lorne Malvo cez Bemidji v Minnesote a ovplyvní miestnu komunitu jeho zlomyseľnosťou, násilím a klamstvom, vrátane šikanovaného poisťováka Lestera Nygaarda. Medzitým zástupkyňa šerifa Molly Solverson a policajt Gus Grimly z mesta Duluth spoja sily aby vyriešili sériu vrážd, o ktorých majú podozrenie, že súvisia s Malvom a Nygaardom.
Druhá séria sa odohráva v Luverne (Minnesota), Fargo (Severná Dakota) a Sioux Falls (Južná Dakota) v marci 1979 a sleduje kozmetičku Peggy Blumquist a jej manžela Eda Blumquist ako sa snažia utajiť nehodu, z ktorej Peggy ušla, pričom zrazila Ryea Gerhardta, syna Floyd Gerhardtovej, ktorá vedie kriminálny klan Gerhardtovcov vo Fargu. Medzitým Lou Solverson, minesotský štátny policajt, ktorý slúžil vo Vietname, a šerif Hank Larsson vyšetrujú tri vraždy, ktoré spáchal Rye Gerhardt.
Píše sa rok 2010 a sociálny kurátor Ray Stussy (Ewan McGregor) so svojou priateľkou, podmienečne prepustenou z väzenia, Nikki Swango (Mary Elizabeth Winstead) snívajú o lepšom, majetnom živote. Aby ho dosiahli, pokúsia sa ukradnúť cennú poštovú známku Rayovmu staršiemu bratovi Emmitovi (tiež Ewan McGregor), samozvanému „Kráľovi Minnesotských parkovísk“. Bohužiaľ ich plány zlyhajú a musia zakryť ich účasť na dvoch úmrtiach, vrátane smrti nevlastného otca Glorie Burgle (Carrie Coon) bývalej policajnej riaditeľky Eden Valley. Medzitým sa Emmit snaží splatiť dlh pochybnej spoločnosti, od ktorej si požičal peniaze pred dvoma rokmi, no táto záhadná spoločnosť, na čele ktorej stojí V. M. Varga (David Thewlis) a Yuri Gurka (Goran Bogdan), má iné plány.
4. séria
Príbeh štvrtej série sa bude odohrávať v roku 1950 v Kansas City. Chris Rock bude hrať hlavu mafiánskej rodiny.
Vysielanie
V Spojených štátoch vysiela seriál od 15. spríla 2014 stanica FX, ktorá je sesterskou stanicou Foxu.
Na Slovensku (a v Česku) začala seriál vysielať stanica AMC 28. januára 2015.
Vysielacie práva kúpil aj RTVS. Na Dvojke sa vysielala prvá séria od 16. apríla do 18. júna 2016 a druhá séria od 3. septembra do 5. novembra 2016. Tretiu sériu začala vysielať 13. januára 2018.
"This is a true story"
Rovnako ako film Fargo sa každá epizóda začína textom:
Rovnako ako v prípade filmu sú príbehy v tomto seriáli vymyslené a nezakladajú sa na skutočných udalostiach.
Produkcia
V roku 2012 bolo zverejnené, že Bratia Coenovci pracujú na televíznej adaptácii ich oscarového filmu z roku 1996 pre stanicu FX. Výroba prvej séria začala koncom roka 2013 v Calgary. V júli 2014 bola potvrdená výroba druhej série, ktorá sa nakrúcala od 19. januára do 20. mája 2015. Výroba tretej séria začala v januári 2017.
Foncquevillers
Foncquevillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam poslancov Košického samosprávneho kraja (2005 – 2009)
Zoznam poslancov Košického samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2005-2009.
Alain Connes
Alain Connes (* 1. apríl 1947, Draguignan, Francúzsko) je francúzsky matematik.
Je známy predovšetkým vďaka svojej práci vo funkcionálnej analýze, presnejšie v teórii operátorových algebier a špeciálne von Neumannových algebier, ako aj vďaka cyklickým kohomológiam, ktoré boli prvým krokom k nekomutatívnej diferenciálnej geometrii. Svoju prácu aplikoval vo viacerých oblastiach matematiky a teoretickej fyziky, ako napríklad v teórii čísel, diferenciálnej geometrii a časticovej fyzike. Je nositeľom viacerých vedeckých ocenení, vrátane Fieldsovej medaily za rok 1982.
Operácia Shingle
Operácia Shingle alebo aj vylodenie pri Anziu bola spojenecká obojživelná operácia, ktorá bola súčasťou talianskeho ťaženia, začatá 22. januára 1944 v priestore Anzia a Nettuna na pobreží Tyrrhenského mora. Operácii velil americký generálmajor John P. Lucas so zámerom vpadnúť do tyla nemeckým jednotkám bojujúcim na tzv. Zimnej (resp. Gustavovej línii) a otvoriť cestu na Rím, ktorý leží iba okolo na sever od Anzia. Následné boje sa zvyknú označovať ako bitka pri Anziu.
Úspech vylodenia závisel od faktoru prekvapenia a rýchlosti postupu oboch strán, keďže miesto vylodenia bolo obklopené hornatým územím a vysušenými močiarmi. Akékoľvek zdržanie tak mohlo znamenať uviaznutie útočníka. Samotné vylodenie prebehlo bez akéhokoľvek odporu a bolo pre Nemcov obrovským prekvapením. Spojeneckej prieskumnej jednotke sa dokonca podarilo dostať na predmestie Ríma. Napriek týmto okolnostiam Lucas nedal rozkaz na postup a zahodil moment prekvapenia a namiesto útoku sa sústredil na konsolidáciu vlastných jednotiek, postup bol odhodlaný nariadiť až keď naň budú jednotky pripravené.
Po mesiaci ťažkých, ale nerozhodných bojov, bol Lucas odvolaný a nahradený generálmajorom Lucianom Truscottom. Spojencom sa podarilo preraziť až v máji, ale namiesto úderu do talianskeho vnútrozemia a prerušenia zásobovacích komunikácií nemeckej 10. armády bojujúcich pri Cassine sa Spojenci pohli na Rím, ktorý oslobodili 4. júna 1944. To umožnilo nemeckej 10. armáde usporiadaný ústup na sever od Ríma, ich preskupenie a pokračovanie v bojoch až kým nedosiahli ďalšiu pripravenú obrannú líniu – Gótsku líniu.
Tihányiovský kaštieľ
Tihányiovský kaštieľ (iné názvy: Tihániovský kaštieľ, Tihányovský kaštieľ ) je jeden z troch kaštieľov, ktoré boli v minulosti vybudované na území obce Kráľová (dnes súčasť Banskej Bystrice).
V súčasnosti je v kaštieli umiestnená prírodovedná expozícia Stredoslovenského múzea Príroda stredného Slovenska.
História kaštieľa
Kaštieľ bol vybudovaný asi počiatkom 17. storočia a dostavaný v 20. rokoch 17. storočia. Najstaršou jeho časťou je západné krídlo, v miestnostiach ktorého sa nachádzajú krížové klenby. V roku 1819 bol kaštieľ prestavaný v klasicistickom štýle. Objekt bol upravený aj v roku 1830, na čo upozorňuje pamätná kovová tabuľa s textom „Exaedificavit Theresia Gerhart, 1830“ [„Vybudovala Terézia Gerhartová, 1830“]. Súčasná podoba kaštieľa pochádza z prestavby v roku 1896 v novorenesančnom štýle. Prestavbami a dostavbami získal kaštieľ pôdorys v tvare kríža. V poslednej prestavbe boli na severnej a južnej strane kaštieľa vybudované výrazné rizality. Okolo kaštieľa bol vytvorený park so vzácnymi drevinami, ten bol ale v 2. polovici 20. storočia pri vzniku okolitých vežových bytových domov v rámci výstavby sídliska Radvaň-Kráľová zničený.
V 1. tretine 19. storočia patril kaštieľ rodine Gerhardtovcov, potom rodine Tihányiovcov (v rokoch 18301867 ho vlastnil Ignác Tihányi, po ňom Dionýz Tihányi).
Kaštieľ bol poškodený počas druhej svetovej vojny, v roku 1947 požiar čiastočne zničil jeho podkrovné priestory. Okrem parku so vzácnymi drevinami mal pôvodne pri výstavbe sídliska novému panelovému domu ustúpiť aj samotný kaštieľ, pričom sutiny kaštieľa mali byť zasypané a slúžiť ako podklad pod stavbu. To je tiež dôvod, prečo sa kaštieľ nachádza pod úrovňou okolitého terénu, hoci to tak v dobe jeho vzniku nebolo. Tieto plány sa však nenaplnili a budovu v 70. rokoch dostalo do vlastníctva Krajské vlastivedné múzeum v Banskej Bystrici. V rokoch 1974 – 1988 kaštieľ podstúpil rozsiahlu rekonštrukciu. Múzeum v ňom následne v roku 1989 zriadilo a otvorilo stálu prírodovednú expozíciu, ktorá sa v kaštieli nachádza dodnes.
William Kaye Estes
William Kaye Estes (* (* 17. jún 1919, Minneapolis, Minnesota, USA - † 17. august 2011, Bloomington, Indiana) bol americký psychológ, predstaviteľ experimentálnej psychológie. Rozpracúval teóriu učenia a sociálneho učenia.
Daytonská mierová zmluva
Daytonská mierová dohoda bola všeobecná rámcová zmluva o mieri počas občianskej vojny Bosne a Hercegovine. Ukončila vojnu v Bosne a Hercegovine v ktorej zahynulo asi 200 000 ľudí, a ktorá z domovov vyhnala najmenej 2 milióny obyvateľov.
Podpísaniu Daytonského mieru predchádzali časovo i obsahovo náročné politické rokovania od 4. do 20. novembra 1995 na základni Wright - Petterson v Daytone v Ohiu v USA pod dohľadom Francúzska, Nemecka, EÚ, Ruska, Spojeného kráľovstva a USA.
Daytonská mierová dohoda bola podpísaná v Elyzejskom paláci v Paríži 14. decembra 1995. Alija Izetbegovič za Republiku Bosna a Hercegovina, Franjo Tudjman za Chorvátsko, Slobodan Miloševič za Zväzovú republiku Juhoslávia a P. Zubak za Federáciu Bosna a Hercegovina sa na nej zaviazali rešpektovať Chartu OSN, Helsinský záverečný akt, suverenitu, k riešeniu sporov mierovou cestou a spolupráci pri vyšetrovaní a potrestaní vojnových zločinov. Obsah zmluvy sa však v skutočnosti nenaplnil a dohoda nedokázala zainteresované strany donútiť k spolupráci a znormalizovaniu vzťahov na štátnej ani ľudskej úrovni.
Valuta
Valuta môže byť:
Mária Lujza Savojská
Mária Lujza Gabriela Savojská (* 17. september 1688 – † 14. február 1714) bola ako prvá manželka španielskeho kráľa Filipa V. španielskou kráľovnou.
Rodina a pôvod
Mária Lujza bola tretia dcéra Viktora Amadea II. (1666 – 1732), savojského vojvodu a budúceho kráľa Sicílie a Sardínie, a jeho manželky Anny Márie Orléanskej, ktorá bola dcérou francúzskeho vojvodu Filipa I. Orleánskeho a anglickej princeznej Henriety Anny Stuartovej (dcéra anglického kráľa Karola I.).
V roku 1697 sa jej staršia sestra Mária Adelaida vydala za burgundského vojvodu Ľudovíta Francúzskeho, ktorý bol vnukom Ľudovíta XIV. Mária Lujza sa tak stala tetou budúceho francúzskeho kráľa Ľudovíta XV.
Manželstvo
2. novembra 1701 sa iba trinásťročná Mária Lujza vydala za mladšieho brata svojho švagra, Filipa V. Filip nastúpil na španielsky trón po smrti Karola II. (rok 1700), posledného španielskeho kráľa z rodu Habsburgovcov, ako následník určený v Karolovom testamente (Filipova stará matka Mária Terézia Habsburská, manželka Ľudovíta XIV., bola sestra Karola II.). Pretože Filip V. bol francúzsky princ, vznikli u ostatných európskych veľmocí (Anglicko, Habsburská monarchia) obavy, že sa Francúzsko a Španielsko spoja do jedného štátu. To by znamenalo obrovský nárast moci Francúzska. Preto vypukla skoro okamžite po Filipovom nástupe tzv. vojna o španielske dedičstvo (začala v roku 1702), v ktorej stálo Francúzsko na strane jednej a Habsburgovci, Anglicko, Savojsko, Holandsko a Portugalsko na druhej strane. Vojna bola dlhá a ťažká.
Mária Lujza bolo regentkou počas neprítomnosti svojho manžela. Napriek svojmu nízkemu veku bola veľmi schopnou regentkou. Mala veľký vplyv na svojho manžela, no sama bola veľmi ovplyvnená dvornou dámou Máriou-Annou de la Trémoille, ursínskou princeznou.
Smrť
Dvaja jej synovia sa stali španielskymi kráľmi, ale zomreli bezdetní.
Jej manžel sa po roku od jej smrti druhýkrát oženil s Alžbetou Farnese.
Pangea
right|thumb|Animácia rozbitia Pangey
Valuty
S takouto definíciou to je pojem v niektorých krajinách kontinentálnej Európy (Rakúsko, Španielsko a pod.), ale používal sa najmä v bývalých socialistických krajinách, napr. Česko-Slovensku, Rusku či Nemeckej demokratickej republike, teda krajinách bez konvertibilnej meny.
Pangea
Pangea (gr. všetka krajina) je názov historicky posledného superkontinentu na planéte Zem. Bola obklopená zo všetkých strán oceánom (Panthalassa). Pangea existovala približne od karbónu po začiatok jury – teda v období pred asi 300 až 180 miliónmi rokov.
Valuty
Na Slovensku sa v poslednom Devízovom zákone z roku 1995, t. j. od kedy sa slovenská koruna stala konvertibilnou, už nespomína ako právny pojem. V predchádzajúcom Devízovom zákone č. 528/1990 Zb. ako aj Devízovom zákone č. 162/1989 bol definovaný ako peňažné prostriedky v cudzej mene vo forme bankoviek, štátoviek a obežných mincí. V Zákone o devízovom hospodárstve č. 142/1970 bol definovaný ako bankovky, štátovky a všetky druhy obežných mincí cudzích štátov.
Pangea
Pangea mala tvar písmena C. Záliv, ktorý do nej vnikal z východu je označovaný ako Paleotethys (tiež Tethys).
Vznik a vývoj
lang=sk|thumb|right|Pangea Pangea nebola prvý superkontinent. Predpokladá sa, že starší superkontinent Rodinia sa sformovala približne pred 1 100 miliónmi rokov a rozdelila sa pred 750 miliónmi rokov. Vypátrať staršie superkontinenty už nie je pre nedostatočnú nadväznosť geologického záznamu jednoduché. Pred 600 miliónmi rokov vznikol ďalší superkontinent Pannotia, ktorý sa rozpadol pred 550 miliónmi rokov.
Pangea vznikla až neskôr, asi pred 300 miliónmi rokmi, zrážkou dvoch vtedajších kontinentov: Eurameriky resp. Laurusie, Východnej Sibérie, Kazachstanie a Gondwany. Všetky tieto kontinenty bol spojené pomerne rýchlo v priebehu asi 20 miliónov rokov. Časti kontinentov, ktoré dnes tvoria južnú Áziu boli až do jury samostatnými mikrokontinentami. Pri spájaní kontinentov vznikli horské pásma v Severnej Amerike v oblasti Apalačských vrchov (Alleghensko-Ouačitinské pásmo); v Európe hercýnske pásmo (napr. Český masív, Hartz, Vogézy) a Ural; Mauritanidy v Severnej a Kapské vrásovo prešmykové pásmo v Južnej Afrike; v Austrálii pohorie Alice Springs; a Irtyšské a Džungárske vrásovo prešmykové pásmo v Ázii, ktoré boli sutúrnymi zónami po zrážke kontinentov.
V perme sa Pangea nachádzala prevažne iba na južnej pologuli. V triase začal oceán Penthalassa na rozsiahlych úsekoch subdukovať pod Pangeu. Superkontinent sa posunul na sever a točil sa proti smeru hodinových ručičiek. Následne sa koncom triasu začal rozpadať.
Plášť pod pôvodným umiestením Pangey bol rozpálený viac ako zvyšok Zeme a preto sa vydul nahor. Dnešná Afrika je z toho dôvodu o niekoľko desiatok metrov vyššie než ostatné kontinenty. Zánik Pangey bol postupný. Po tom, čo sa začiatkom jury otvoril centrálny a neskôr v kriede i severný a južný Atlantik, ktorý oddelil od seba najprv Severnú Ameriku a západnú Afriku, neskôr i Európu a nakoniec i Južnú Ameriku a zvyšok Afriky. Druhou vetvou Atlantiku, ktorá siahala na východ bol oceán Tethys, ten od seba oddelil Euráziu a Afriku.
Podnebie
V oblasti rovníka existovalo vlhké ekvatoriálne pásmo s rozsiahlymi dažďovými lesmi. V dôsledku veľkosti Pangey nedochádzalo na rozsiahlych oblastich okolo obratníkov vo vnútrozemí k zrážkam a preto bolo na týchto miestach podnebie extrémne suché. Vznikali rozsiahle púšte, väčšie ako tie ktoré sú známe z dnešného povrchu. Vo vrchnom karbóne bolo podnebie podobné tomu aké poznáme dnes. V južnej Austrálii, Antarktíde, južnej Indii a na Madagaskare bola ľadová pokrývka, pretože sa nachádzali okolo južného pólu. Významne sa pohybovala výška morskej hladiny, v obdobiach záplav okrajov kontinentov vznikali mangrovové a dažďové lesy, z ktorých sa zachovali rozsiahle súvrstvia uhlia. V triase sa diverzita života kvôli nepriaznivému podnebiu znížila.
17. máj
Narodenia
thumb|upright|[[Miloslav Vlk (* 1932† 2017)]] thumb|upright|[[Jiří Korn (* 1949)]] thumb|upright|[[Nikki Reedová (* 1988)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord († 1838)]]
Audit (fungovanie organizácie)
Audit je kritické skúmanie operácie, konkrétnej činnosti alebo všeobecnej situácie subjektu, ktoré sa spravidla opiera o stanovené a odporúčané normy a techniky príslušnej profesnej organizácie, je uskutočňované prostredníctvom preštudovania, kontrol alebo overovaní rozhodnutí a dokumentov manažmentu alebo ich zhody so zákonmi, normami alebo stanovenými pravidlami, a ktoré spravidla vedie k tomu, že audítor zostaví na konci audítorskej práce písomné oznámenie, v ktorom uvedie svoj názor, stanovisko, záver alebo odporúčania či opatrenia, ktoré treba prijať.
Termín celosvetovo vznikol v oblasti finančného účtovníctva (a napr. v slovenskom práve sa používa práve v tomto užšom význame - pozri audit (účtovná závierka)), ale neskôr sa rozšíril do ostatných oblastí (environmentálny audit, audit kvality, audit počítačovej bezpečnosti a pod.).
Nils Gustaf Dalén
Nils Gustaf Dalén (* 30. november 1869, Stenstorp, Švédsko – † 9. december 1937, Štokholm) bol švédsky fyzik, chemik a priemyselník, ktorý sa zaoberal využitím plynov.
V roku 1912 dostal Nobelovu cenu za fyziku za svoj vynález súmrakového regulátora pre plynové lampy, ktorý reguloval tok plynu na základe intenzity svetla.
Šen-čou 10
Šen-čou 10 ( – Šen-čou š’ chao; doslova: „Božská loď číslo desať“) bol čínsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Šen-čou. Šen-čou 10 vyštartoval 11. júna 2013 a vyniesol do vesmíru trojčlennú posádku, ktorej veliteľom bol Nie Chaj-šeng (ako druhý čínsky kozmonaut absolvoval vtedy svoj druhý kozmický let). Ďalšími členmi posádky boli Čang Siao-kuang a druhá čínska kozmonautka Wang Ja-pching. Hlavným cieľom letu bolo uskutočniť spojenie s orbitálnou ministanicou Tchien-kung 1, vypustenou do kozmu v septembri 2011. Kozmonauti na stanici pracovali približne 12 dní.
Priebeh letu
thumb|left|125px|Štart Šen-čou 10, 11. jún 2013