cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miloš Kováč
Pôsobenie
Posledným šampionátom, na ktorom sa zúčastnil, boli MS 2005. Spolu s ďalším hokejovým komentátorom Ivanom Niňajom je autorom knižnej publikácie Slovenské hviezdy v NHL. Zomrel po ťažkej chorobe, 1. januára 2007 vo veku 36 rokov.
MAZ-171
thumb|MAZ-171 MAZ-171 je model nízkopodlažného letiskového autobusu vyrábeného bieloruskou spoločnosťou MAZ. Prototyp bol vyvinutý v roku 2005 na žiadosť leteckej spoločnosti Belavia. Autobusy sú dodávané predovšetkým dokrajín bývalého Sovietskeho zväzu.
Aspres-lès-Corps
Aspres-lès-Corps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Aspres-lès-Corps má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Aspres-lès-Corps má 135 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zoznam vládcov Angoly
Prezidenti
(Dátumy šikmým písmom označujú de-facto  pokračovanie vo funkcii)
Predseda vlády
Prvý minister je predsedom vlády v Angole.
Spolu so zvyškom Rady ministrov prvého ministra menuje prezident. Funkcia bola pôvodne vytvorené pri osamostatnení Angoly 11. novembra 1975, ale bola zrušená roku 1978, keď prezident Agostinho Neto upevnil svoju moc. Až prezident José Eduardo dos Santos znovu vytvoril funkciu po mierovej dohode s opozičnou stranou. Funkcia bola neobsadená aj medzi rokmi 1999 a 2002.
Orgères (Orne)
Orgères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sucé-sur-Erdre
Sucé-sur-Erdre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Albany
Albany môže byť:
Čierny potok (prítok Myjavskej Rudavy)
Čierny potok je potok na Záhorí, v juhovýchodnej časti okresu Senica. Je to pravostranný prítok Myjavskej Rudavy, meria 6,7 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Malých Karpatoch, v podcelku Brezovské Karpaty, východne od obce Rozbehy, na juhozápadnom svahu Lipového vrchu (418 m n. m.) v nadmorskej výške cca 370 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv severozápadným smerom územím CHKO Malé Karpaty, zľava priberá krátky prítok prameniaci severne od Rozbehov a vytvára výrazný oblúk vypnutý na západ. Ďalej pokračuje smerom na sever, opúšťa Malé Karpaty a vstupuje do Borskej nížiny, do podcelku Podmalokarpatská zníženina. Tu sprava priberá prítok z osady Dúbrava, podteká železničnú trať Kúty – Trnava, následne aj cestu II. triedy č. 501 a neďaleko obce Jablonica sa stáča na západ. Pokračuje vlniacim sa korytom, zľava priberá najprv Škrípik, potom podteká nedobudovaný úsek železničnej trate Zohor – Plavecký Mikuláš a opäť zľava priberá aj vodný kanál vznikajúci severovýchodne od obce Cerová, koryto sa esovito ohýba a tečie k ústiu na severozápad. Severne od obce Cerová sa v nadmorskej výške 196,9 m n. m. vlieva do Myjavskej Rudavy.
Youngman JNP6140
Youngman JNP6140 je model nízkopodlažného letiskového autobusu vyrábaného čínskou spoločnosťou Youngman. Autobus bol vyvinutý v roku 2008 s cieľom konkurovať európskym výrobcom.
Zdena Gruberová
Zdena Gruberová, vydatá Zdena Tomascheková, (* 24. november 1933, Šenkvice – † 18. január 2017, Bratislava ) bola slovenská filmová, televízna, divadelná i rozhlasová herečka. Patrí ku generácii umelcov, ktorí tvorili tzv. Zlatý vek súboru Činohry SND.
Život
S kariérou herečky začínala v Armádnom divadle (dnešné SKD) v Martine (19531954). Následne dostala angažmán v Slovenskom národnom divadle (19541998). Počas tohto obdobia stvárnila na javisku prvej scény deväťdesiat divadelných postáv.
Poznámky
<references group="viď"/>
Burlington (Vermont)
Burlington je najväčšie mesto v americkom štáte Vermont. Leží 45 míľ (72 km) južne od americko-kanadských hraníc.
Burlington malo v roku 2010 pri šítaní ľudu populáciu 42 417 obyvateľov. Mesto je centrom Burlingtonu, South Burlington- metropolitná oblasť, skladajúca sa z troch krajov Northwestern Vermont Chittenden, Franklin a Grand Isle a zahŕňa mestá Burlington, South Burlington, a Winooski, mestá Colchester, Essex, a Williston a obce križovatky Essex.
Zdětín (okres Mladá Boleslav)
Zdětín je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 512 obyvateľov, z toho 251 mužov a 261 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,2 roka (muži 34,7 roka, ženy 39,6 roka).
United States Mint
United States Mint je mincovňa, ktorá primárne razí obehové mince pre USA. Hlavná prevádzka je v meste Philadelphia v štáte Pensylvánia a ostatné prevádzky sú v mestách Denver v štáte Colorado, San Francisco v štáte Kalifornia a West Point v štáte New York.
Mincovňa bola založená v roku 1792. Prvá budova sa nachádzala vo Philadelphii. Bola to prvá budova postavená pod ústavou.
Prvý riaditeľ mincovne bol vedec David Rittenhouse. V súčasnosti je riaditeľom Edmund C. Moy. Henry Voigt bol prvý superintendent a hlavný razič a podieľal sa na niektorých prvých minciach USA.
Rasputica
thumb|Rasputica (More blata), 1894, [[Alexej Savrasov.]] thumb|Nemecký voz v bahne na východnom fronte, jar 1942. Rasputica označuje jav vyskytujúci sa pravidelne dvakrát do roka, keď možno po nespevnených cestách v Rusku, Bielorusku a na Ukrajine prejsť len s veľkými ťažkosťami. Je to obdobie, keď sa celá rovinatá krajina týchto oblastí zmení na blatistú a močaristú a cesty nevynímajúc. Pojem sa vzťahuje na „jarnú rasputicu“ aj „jesennú rasputicu“ a na podmienky ciest v tomto období.
Diablica (film)
Diablica je americká komédia z roku 1989 natočená podľa románu Fay Weldonovej Život a lásky diablice.
Rasputica
Rasputica býva na jar silnejšia vďaka topiacemu sa snehu, ale zvykne sa opakovať na jeseň dôsledkom veľkého množstva zrážok.
Obdobie rasputice je známe predovšetkým ako výhoda pre obrancov počas vojny. Počas invázie Napoleona do Ruska v roku 1812 znamenalo pre francúzskych vojakov prekážku v ich rýchlejšom nasledovaní.
Počas druhej svetovej vojny mesiac trvajúce obdobie rasputice spomalilo nemecký postup počas bitky o Moskvu v srdci Sovietskeho zväzu, tento útok bol vyvrcholením celej operácie Barbarossa. Nemecký postup bol nakoniec zastavený sovietskymi posilami prisunutými z Ďalekého východu a Sibíri. Takto dokázali, že počasie je pre obe bojujúce strany rovnaké a vďaka svojej technologickej prevahe a dobrému vybaveniu dokázali za pár dní zatlačiť Nemcov o 160 kilometrov. Napriek tomu sa najmä v nemeckej a západnej literatúre v súvislosti s týmito bojovými operáciami často spomína ako veľký činiteľ aj tzv. „generál blato“.
Diablica (film)
Obsah
Nie príliš pekná Ruth Patchettová je vydatá a má dve deti. Jedného dňa sa dozvie, že jej muž ju podvádza s krásnou, slávnou a bohatou spisovateľkou Mary Fisherovou. Rozhodne sa mu pomstiť, zničiť mu dom, rodinu, kariéru a život.
Judith Butlerová
Judith Butlerová (* 24. február 1956, Cleveland, Ohio, USA) je americká post-štrukturalistická filozofka, ktorá pracuje v oblasti feministickej filozofie, queer teórie a politickej filozofie.
Rasputica
Synonymický pojem vo fínčine je rospuutto, značiaci bezcestnosť. Väčšina nespevnených ciest vo Fínsku sa mení na blato. V minulých dobách ich to robilo prakticky nepoužiteľnými; dnešné nespevnené cesty môžu byť použité, ale sú extrémne klzké.
Rasputica a zima
Hoci vo všeobecnom kontexte sa vzťahuje na drsné podnebie Ruska, rasputica sa nedáva do súvislosti so špecifickými zimnými podmienkami cestnej dopravy – poľadovicou. Tento pojem sa používal v dobe pred masovým používaním automobilov, v dobe saňovej dopravy.
Judith Butlerová
V slovenčine vyšla jej práca Trampoty s rodom, v ktorej predkladá svoju radikálnu a pre niekoho provokatívnu tézu o konštrukcii pohlavia.
IBook
náhľad|Pôvodný iBook iBook bola skupina prenosných počítačov vyrábaných spoločnosťou Apple Computer od roku 1999 do roku 2006. Počítače iBook boli primárne určené pre domácich užívateľov a školstvo a boli vybavené slabšie, a zároveň i lacnejšie ako profesionálne notebooky zvané PowerBook (a od roku 2006 MacBook Pro). Posledné modely s 12- a 14-palcovým monitorom boli na trhu do mája 2006, keď boli nahradené notebookmi nazvanými MacBook založenými na platforme Intel Core.
Originálny iBook
Steve Jobs predstavil prvé iBooky v roku 1999 ako prenosnú obdobu stolného počítača iMac. iBook bol vybavený procesorom PowerPC G3, USB, ethernetovou zásuvkou, modemom a optickou mechanikou. Nadôvažok, počítač mohol byť na objednávku vybavený aj bezdrôtovým pripojením ako jeden z prvých na trhu. Postupne sa na trhu objavili modely v rôznych pestrých farbách, nazvanými (v preklade) mandarínka, čučoriedka, grafit, indigo a limeta.
Napriek nedostatkom portov (iba jedno USB, vôbec žiadne SCSI, sériové, alebo paralelné porty) a takmer bez možností ďalšieho rozšírenia bol iBook obchodným úspechom a postupne bol vylepšovaný rozšírením pamäte a väčšími pevnými diskami. Od polovice roku 2000 obsahovali modely aj zásuvku FireWire a video výstup.
iBook s dvoma zásuvkami USB
Druhá generácia iBookov bola uvedená v Cupertine 1. mája 2001. iBook bol pretvorený od základov, s úplne novým dizajnom a novými vlastnosťami. Farebné modely s rukoväťou boli nahradené jednoduchým bielym dizajnom. Nový iBook bol radikálne tenší a tiež ľahší (niečo cez 2 kg). Princípy dizajnu tohoto iBooku sú dodnes využívané v ďalších výrobkoch spoločnosti Apple, biely polykarbonát je základom spotrebiteľských produktov ako iPod, iMac, eMac a neskôr MacBook. iBook sa od roku 2001 po stránke dizajnu už výrazne nezmenil. V roku 2002 pribudol k pôvodnému 12-palcovému 14-palcový model. Tieto modely boli bez výraznejších dizajnových zmien na trhu do mája 2006.
iBook G4
23. októbra 2003 boli na trh uvedené modely s procesorom PowerPC G4. Zároveň boli iBooky vybavené štrbinovou optickou mechanikou a priehľadná klávesnica bola nahradená snehobielou. Tieto modely boli na trhu do mája 2006.
X-Men
X-Men je tím superhrdinov z komiksov od spoločnosti Marvel. Prvýkrát sa objavili v rovnomennom komikse, ktorý vytvorili v roku 1963 Stan Lee a Jack Kirby.
Komiksy
Okolo pôvodného komiksu X-Men, neskôr premenovaného na Uncanny X-Men (v súčasnosti má už viac než 500 dielov) vyrástla neprehľadná džungľa ďalších komiksov s rovnakými hrdinami: Ultimate X-Men, New X-Men, Mutant X, House of M, jednotlivé série hrdinov a samozrejme aj rada X-Men, ktorá doplňuje základnú sériu Uncanny X-Men. Rastúci chaos sa vysvetľuje v jednom z komiksov tým, že v skutočnosti ide o väčší počet podobných vesmírov. „Pomáha“ tiež fakt, že vo svete X-Menov sa môže cestovať časom aj do minulosti.
Seriály a filmy
Okrem záplavy komiksov existuje niekoľko animovaných a hraných seriálov: Pride of the X-Men, X-Men: TAS, X-Men: Evolution, Wolverine & the X-Men, Legion a Mutanti. Bolo natočených aj dvanásť celovečerných hraných filmov. V poradí: X-Men, X-Men 2, X-Men: Posledný vzdor, X-Men Origins: Wolverine, X-Men: Prvá Trieda, The Wolverine, X-Men: Budúca minulosť, X-Men: Apokalypsa, Deadpool, Logan: Wolverine, Deadpool 2 a X-Men: Dark Phoenix.
Filmy sa okrem nového spracovania témy v spore s predchádzajúcimi snažia udržať čistý žáner a vyhnúť sa motívom fantasy. Zvlášť je to vidieť vo filme X-Men: Posledný vzdor, kde sa Jean Greyová prejavuje ako Dark Phoenix. Vo filmovej verzii ide však 'iba' o podvedomú zložku jej osobnosti, zatiaľ čo v komikse išlo o božskú vesmírnu entitu, ktorá si Jean vyvolila za svojho hostiteľa.
Mutanti
Mutanti, „odborne“ nazývaní Homo Superior, medzi ktoré patria X-Meni, sú ďalším vývojovým stupňom ľudstva. Kvôli evolučnému skoku sa u nich objavil mutačný gén X, ktorý spôsobuje, že sa rodia s rôznorodými nadľudskými schopnosťami. (Tým si Stan Lee zaistil nevyčerpateľnú zásobu superhrdinov bez nepravdepodobného opakovania nehôd a iných predtým obvyklých spôsobov nadobúdania nadľudskej sily.) Tieto schopnosti sa ale obvykle začínajú prejavovať až v období puberty, kedy dochádza ku zvýšeniu hladiny hormónov a emočnej nestabilite.
Protivníci X-Menov bývajú často iní mutanti, tradične aj Bratstvo (Brotherhood of Evil Mutants) pod vedením Magneta, niekdajšieho dobrého priateľa Charlesa Xaviera, vedúceho X-Menov. Magneto sa domnieva, že nenávisť ľudí k mutantom nemožno odstrániť, a že to môže viesť len k dvom výsledkom: zničeniu mutantov alebo zničeniu ľudí – a pochopiteľne volí zničenie ľudí. Xavier si naopak myslí, že ľudia a mutanti môžu žiť vedľa seba. Preto zriadil školu pre nadanú mládež, ktorá súčasne slúži ako zástierka pre tréningové centrum X-Menov. Financie pre zázemie svojho tímu by mal mať vďaka nesmiernemu dedičstvu.
Jeden z dôvodov existencie X-Menov je chrániť ľudí a seba zároveň. Medzi protivníkov patria aj mimozemské formy života (X-Meni cestujú vesmírom), čarodejníci alebo nadprirodzené bytosti (démoni). Niektoré diely X-Menov teda majú zrejmý charakter žánru fantasy.
Vo filmoch sa mutanti rozdeľovali podľa svojich schopností do tzv. stupňov 1-5:
Najznámejší X-Meni
Vzhľadom k rozrastajúcej sa mutantskej rodine sa pôvodný tím nielen pretvoril, ale aj niekoľkokrát rozdelil a znovu dával dohromady, na postoch vodcov sa vystriedala rada osôb. Okrem X-Menov formujú mutanti ďalšie skupiny a prechádzajú z jednej do druhej, niekedy aj menia strany.
Profesor X
Profesor X, vlastným menom Charles Xavier je telepat. V mnohých číslach komixov bolo uvedené, že patrí k najväčším mozgom planéty. V mladosti býval veľkým športovcom. Keď sa objavili jeho mutantské schopnosti, začal cestovať po svete. Počas svojich ciest navštívil čerstvo ustanovený štát Izrael, kde sa zoznámil s Erikom Lensherrom, Židom, ktorý prežil vyhladzovací tábor Osvienčim. Rýchlo sa zblížili, pretože Xavier pochopil, že má v Lensherrovi zblíženú myseľ. Keď pri záchrannej akcii obaja použili svoje schopnosti, Lensherr (Magneto) dospel k názoru, že ľudstvo bude k mutantom pristupovať rovnako ako Nemci k Židom počas druhej svetovej vojny. Tým sa ich cesty rozdelili a stali sa z nich nepriatelia. Xavier potom odcestoval do Tibetu, kde bojoval s Luciferom (mimozemšťanom, ktorý chcel ovládnuť svet) a utrpel zranenie chrbtice, ktoré ho upútalo na invalidný vozík. Nakoniec zomrie, zabije ho Phoenix svojimi ničivými schopnosťami.
Phoenix
Phoenix, vlastným menom Jean Greyová, pôvodne Marvel Girl (neskôr si tak hovorí aj jej a Scottova dcéra Rachel) – je telepat a telekinetik. V priebehu série získava až božské schopnosti, stáva sa jednou z najobávanejších entít v celom vesmíre. Jej príbeh patrí medzi najzásadnejší a podľa kritikov aj najlepší v celom vesmíre Marvel komixov. Vo filme je nakoniec zabitá Wolverinom.
Wolverine
Wolverine, vlastným menom James Howlet, ktoré si zmenil na Logan. Jeho schopnosťou je regenerácia, ktorá ho robí prakticky nesmrteľným, a zosilnené zmysly (prinajmenšom čuch a sluch). Jeho kostra je vystužená adamantiom. Adamantium získal vďaka operácií, ktorú zaplatil vojenský dôstojník Wiliam Striker. Okrem zvýšenej fyzickej odolnosti mu adamantium dáva tri ostré „drápy“ (dlhé asi ) vysúvané z chrbta každej ruky. V časoch, kedy adamantium nemal, mal miesto nich drápy z kostí. Patrí medzi najobľúbenejších X-Menov a má aj vlastnú sériu komixov, ktorá na rozdiel od podobných pokusov u iných členov tímu vychádza už cez dvadsať rokov.
Storm
Storm, vlastným menom Ororo Munroe, dokáže ovládať počasie, vrátane vytvárania bleskov alebo lietania na princípe nadnášania vetrom. Jej rodičia zomreli počas pobytu v Káhire, kedy na dom, v ktorom sa skrývali dopadlo zostrelené lietadlo. Storm sa zasypaná prebrala, ako jediná prežila. Od tej doby trpela akútnou klaustrofóbiou. Niekoľko rokov sa túlala po uliciach Káhiry a stala sa jednou z najlepších zlodejok. Putovala na juh cez Saharu, späť do domoviny svojej matky. Počas cesty sa v nej prebudili jej mutantské schopnosti ovládať počasie. Bola prijatá ako „bohyňa“ jedným z domorodých kmeňov v Keni, kde ju objavil Profesor X.
Nightcrawler
Nightcrawler, vlastným menom Kurt Wagner, syn Mystique a démona Azazela. Jeho schopnosťou je teleportácia a je veľmi nadaný akrobat.
Iceman
Iceman, vlastným menom Robert „Bobby“ Drake, dokáže vytvárať ľad. V prvých číslach mal telo pokryté snehom, ale autori si asi uvedomili, že vyzerá smiešne a preto sa po prvom boji so Sentinelmi „premrazil“ až k brneniu z ľadu. Vystupuje ako klasický triedny klaun, je nezodpovedný, vtipkuje aj keď je to nevhodné. Potom, ako sa jeho tela zmocní Emma Frost (White Queen), zistí, že svoju silu nikdy nedokázal využiť úplne a začína trpieť pocitmi menejcennosti. To ale po niekoľkých číslach komixu prekoná a s pomocou ostatných X-Menov získa nové, pre neho spočiatku netušené schopnosti.
Beast
Beast sa volá Dr. Henry „Hank“ McCoy. Má zväčšenú silu, obratnosť a posilnené zmysly. V pôvodnom tíme bol šašo, ktorý dokáže vtipkovať aj v tej najvypätejšej situácii. Okrem toho je najväčšou vedeckou kapacitou v oblasti aplikovanej genetiky X-Menov. Následkom pokusu, ktorý vykonal na sebe samom, porástol modrými chlpmi.
Shadowcat
Shadowcat, vlastným menom Katherine „Kitty“ Pryde, dokáže nielen prechádzať stenami, ale môže odfázovať aj iné predmety – napr. aj celé lietadlo. Pri fázovaní poškodzuje elektroniku. Do tímu sa pridala už ako štrnásťročná, zamilovala sa do Colossusa a Storm prijala ako svoju novú matku, pretože jej rodičia sa v tej dobe rozvádzali. Počas jednej z mnohých ciest do vesmíru získala malého dráčika, ktorého začala volať Lockheed. Pri úteku do Japonska, keď sa pokúšala pomôcť Wolverineovi, ju uniesol démonický ninja Ogun, magickými prostriedkami ju zmenil na batoľa a vycvičil z nej svojho nástupcu. Potom čo bola v jednom z najsilnejších príbehov X-Menov smrteľne zranená v súboji s Maraudermi, keď bránila obyvateľov tunelov pod New Yorkom, opúšťa X-Menov a zakladá spolu s Nightcrawlerom nový tím v Anglicku.
Rogue
Rogue – jej meno je Marie (priezvisko neznáme); v komixoch X-treme X-Men a The End však používa meno Anna Raven. Dokáže dočasne získať schopnosti iného mutanta. Okrem toho získava aj jeho spomienky a pocity. Vo väčšine prípadov potom mala navyše trvalo ukradnuté schopnosti Ms. Marvel, jednej z Avengers – teda lietanie a nadľudskú silu. Vo filme a seriáli X-Men: Evolution sa to neobjavilo – okrem „vízie“ profesora Xaviera v „epilógu“ X-Men: Evolution.
Gambit
Gambit, vlastným menom Remy LeBeau. Jeho schopnosťou je premenenie polohovej energie na pohybovú, teda vie nabíjať veci, vďaka čomu následne explodujú. Má so sebou vždy balíček kariet (obľúbené projektily) a tyč z adamantia. Pôvodne bol zlodej, ale pridal sa k X-Menom vďaka svojmu priateľstvu so Storm. Vydržal len vďaka svojej láske k Rogue, ktorá je neustále skúšaná, pretože sa obaja zamilovaní nesmú jeden druhého dotknúť.
Cyclops
Cyclops, vlastným menom Scott Summers, je X-Menom, z ktorého očí vychádza neustále ničivý lúč, ktorý považuje za svoje prekliatie. Profesor X zistil, že sa lúč dá odtieniť špeciálnymi okuliarmi z rubínu. Sen Profesora X pokladá za dôležitejší než svoj vlastný život; dalo by sa povedať, že okrem jeho milovanej Jean neexistuje nič dôležitejšie, než mierumilovné súžitie medzi mutantmi a ľuďmi. V treťom dieli filmu je zabitý Phoenixom.
Angel
Angel, vlastným menom Warren Worthington III. Jeho pôvodnou vlastnosťou sú anjelské krídla, ktoré mu umožňujú lietať. Vďaka výcviku, ktorý získal počas pôsobenia v tíme sa vyznačuje tiež nadľudsky rýchlymi reakciami. Angel sa počas puberty, keď mu vyrástli krídla, rozhodol stať sa hrdinom, Avenging Angelom. Potom ho objavil Profesor X a požiadal ho, či by sa nepridal do jeho nového tímu. Cez svoje hosťovanie v tíme X-factor je porazený svojím priateľom z detstva a zdanlivo zomiera, aby bol pretvorený mutantom menom Apocalypse. Stáva sa z neho Archangel, modrý anjel smrti s kovovými krídlami, ktoré vedia vystreľovať jednotlivé perá ako projektily.
Bishop
Bishop je jedným z mnohých cestovateľov v čase v Marvel vesmíre. Do prítomnosti tímu X-Men prichádza ako súper, ktorý ich považuje za svojich nepriateľov z budúcnosti. Po smrti jeho priateľov ho Profesor X prijíma do tímu, navzdory radám ostatných členov, ktorí považujú jeho metódy za príliš radikálne. Má schopnosť pohltiť energetický výboj (schopnosť iného mutanta alebo výstrel z energetickej zbrane), uložiť ho vo svojom tele, transformovať ho, alebo ho vystreliť ako svoj vlastný.
Magneto
Magneto, Erik „Magnus“ Lensherr, ovláda magnetizmus a touto schopnosťou môže ohýbať železné traverzy, lietať, či dokonca aj vyvolávať zemetrasenie na opačnej strane Zeme. Často je nazývaný jedným z najmocnejších žijúcich mutantov. Ešte pred tým, než sa prejavili jeho mutantské schopnosti, bol so svojimi rodičmi deportovaný do Osvienčimu. Tam bol zdanlivo popravený a pochovaný. Vyhrabal sa von z hromadného hrobu a utiekol z tábora. Po druhej svetovej vojne bol ošetrovateľom v Izraeli, kde sa zoznámil s Profesorom X. Ten mu vysvetlil, že je mutant a ukázal mu, že je viac ako on. Obidvaja veľkí muži, pokiaľ by spolupracovali, dokázali by pravdepodobne dosiahnuť mierumilovné súžitie mutantov s ľuďmi. Magneto cestoval po celej Európe, zoznámil sa so svojou prvou ženou, nejaký čas s ňou žil v malej dedinke v Rusku. Po nejakom čase sa od neho manželka odvrátila ako od nejakého monštra. A tým bol jeho osud, ako jedného z najväčších nepriateľov ľudstva, spečatený.
Mystique
Mystique, vlastným menom Raven Darkholme. Jej schopnosťou je premena, dokáže sa premeniť na kohokoľvek a čokoľvek a čiastočná regenerácia ktorá ale nezaručuje nesmrteľnosť ako u Wolverina ale niekoľkokrát pomalšie starnutie. Nakoniec o svoje schopnosti príde a stáva sa z nej človek, ktorý zradí Magneta, prezradí Magnetov úkryt a všetky jeho plány na ovládnutie sveta.
Pyro
Pyro, vlastným menom John Allerdyce, je pyrokinetik to znamená, že ovláda oheň. Jeho najväčším sokom je Iceman. V druhom diele filmu zradí X-Menov a pridáva sa k nepriateľom – na stranu Magneta, ktorého v treťom diele sprevádza, ale svoj záverečný boj s Icemanom prehrá.
Quicksilver
Quicksilver, vlastným menom Pietro Maximoff, disponuje superrýchlosťou. Môže behať aj nadzvukovou rýchlosťou, po hladine vody alebo po zvislej stene. Syn Magneta.
Juggernaut
Juggernaut, vlastným menom Cain Marko, je nevlastný brat Charlesa Xaviera. Má schopnosť nadľudskej sily, odolnosti a trvanlivosti. Vďaka jeho helme je imúnny voči telepatii. Schopnosti nezískal z väčšej časti vďaka mutácii, ale pomocou stretnutia s démonom počas Vojny v Kórei.
Parnasizmus
Parnasizmus (podľa hory Parnas v Grécku, kde podľa bájí bolo sídlo Apolóna a múz) bolo estetické hnutie a súčasne umelecká skupina vo francúzskej poézii v období pozitivizmu na konci 19. storočia.
Pomenovanie vzniklo podľa názvu antológií diel Paula Verlaina a Stéphana Mallarmého Le Parnasse contemporain, ktoré vyšli v rokoch 1866, 1871 a 1876.
Parnasisti sa snažili o dokonalú krásu literárneho diela precíznou formou a rozmanitosťou žánrov bez spätosti básne so spoločenskou realitou. Pestovali tzv. čisté umenie. Téma a obsah neboli dôležité. Najväčšiu pozornosť venovali jazyku, prozódii, forme básne. Inšpiráciu hľadali najmä v dávnej minulosti, v antike.
K predstaviteľom parnasizmu patrili napríklad Sully Prudhomme, Charles Leconte de Lisle, Stéphane Mallarmé, Paul Verlaine, José-María de Heredia, François Coppée či Theodore Faullain de Banville. Do češtiny prekladal parnasistov Jaroslav Vrchlický, u nás sa o parnasizmus zaujímal Pavol Országh Hviezdoslav.
Aspres-sur-Buëch
Aspres-sur-Buëch je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Aspres-sur-Buëch má 804 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ľudovít Kaník
Ing. Ľudovít Kaník (* 1. september 1965, Hnúšťa, okres Rimavská Sobota) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a bývalý minister práce, sociálnych vecí a rodiny. 17. októbra 2005 podal ako minister demisiu do rúk prezidenta republiky. Za poslanca NR SR bol zvolený dvakrát, vo voľbách do NR SR konaných 12. júna 2010 a následne v predčasných voľbách konaných 10. marca 2012. V 6. volebnom období sa stal predsedom poslaneckého klubu SDKÚ-DS a členom Výboru NR SR pre sociálne veci. Vo funkcii predsedu poslaneckého klubu ho 27. novembra 2012 nahradila Lucia Žitňanská.
Život, priebeh zamestnaní
Ľudovít Kaník je ženatý a má tri deti.
Politická činnosť
Demokratická strana pod vedením Ľudovíta Kaníka pôvodne kandidovala v parlamentných voľbách v roku 2002 v koalícii s Demokratickou úniou Jána Budaja. Prieskumy verejnej mienky ukazovali, že táto koalícia nemá šancu dostať sa do parlamentu. Tesne pred voľbami Demokratická strana stiahla svoju kandidátku a vyzvala svojich voličov, aby volili vo voľbách SDKÚ. Po voľbách pripadlo Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR na základe koaličných dohôd SDKÚ a SDKÚ na post ministra nominovala predsedu DS Ľudovíta Kaníka.
Origny-le-Butin
Origny-le-Butin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Predné rígľové oko
Predné rígľové oko je pleso vo Vysokých Tatrách, leží uprostred morény vo výške  v Zadnej Javorovej doline, na sútoku Žabieho potoka a Javorinky.
Názov
Názov je odvodený polohou pod Rígľovými sedlami. Poľské názvoslovie pozná skupinu Rígľových ôk - Ryglowe Oka,  odôvodňujúc to z polohy Rígľových sediel, ktoré sú nad nimi. Nižné Žabie pleso označujú ako Ryglowe Oko. Rígeľ je pojem, s ktorým sa je možné často stretnúť v starých rukopisných sprievodcoch - zemských kľúčoch k tatranským pokladom. Označoval miesta, kde mali byť na sedem zámkov uzamknuté poklady.
Turistika
Východisko
Východisko Z Hrebienka chodníkom po značke (Tatranská magistrála) pri Zamkovského chate odbočíte na chodník vedúci po  značke do Malej Studenej doliny, potom okolo Téryho chaty do Sedielka s prechodom do Zadnej Javorovej doliny.
Okolie
V závere Zadnej Javorovej doliny leží vo výške Žabie Javorové pleso z ktorého pramení riečka Javorinka
Okolité vrcholy:
Sorge – Vyzvedač storočia
Sorge – Vyzvedač storočia je polodokumentárna odborná politická kniha juhoslovanského spisovateľa Mihaila Marića o okolnostiach života vyzvedača Richarda Sorgeho a jeho výzvednej skupiny v Tokiu. Predslov ku knihe napísal Max Christiansen-Clausen. Úvod knihy napísal syn Branka Vukeliča – Hiroši Jamasaki-Vukelič. Kniha je písaná socialistickým podtónom, Richard Sorge je vykreslený ako hrdina, jeho negatívne charakterové črty ako nadmerný konzum alkoholu a prelietavý život sú zdôvodnené ako krycie manévere pred skutočným odhalením.
TAM 260 A 180 M
TAM 260 A 180 M je typ slovinského mestského kĺbového autobusu. Vyrábala ho spoločnosť TAM do roku 1996.
TAM 260 A 180 M je autobus používaný hlavne na vyťažené linky MHD. Svojim vzhľadom pôsobi moderne. Čelné sklo je zaoblené a v strede predelené. Má dva veľké stierierače. Pred osadením displejov mali vozidlá cedule. Vozidlo má 5 informačných displejov, 3 vonkajšie a 2 vnútorné. Nad čelným sklom sa nachádza veľký LED diodový transparent. Zaberá 1/5 čela vozidla. Staršie typy neboli podsvietené. Znamená zmenu v informovanosti cestujúcich. Má 4 páry dvojkrídlových dvier. Prvé boli rozdelené pre cestujúcich a vodiča. Cestujúci mali na nástup/výstup ľavú časť prvých dverí. Vodič mal pravú časť prvých dverí. Aj keď vozidlo bolo moderne pre cestujúcich boli drevené sedadla nepohodlné. Vozidlá znamenali aj zmenu v zabezpečovaní autobusov, keďže pod svetlom pri 1. dverách bolo tlačidlo na otvorenie/zatvorenie 1. dverí.
Výskyt
Jediné vozidlo, ktoré jazdilo na Slovensku bol voz #2412 v DPB. V roku 2004 prešlo vozidlo kompletnou GO, od leta 2007 nejazdil v prevádzke s cestujúcimi a v roku 2010 bol zošrotovaný.
Laurie Andersonová
Laurie Andersonová, narodená jako Laura Phillips Anderson, (* 5. jún 1947, Glen Ellyn, Illinois, USA) je americká alternatívna performerka, speváčka, huslistka a skladateľka, ktorá pracuje s novými elektronickými technológiami. Vo svojej tvorbe reflektuje filozofické, sociálne a politické témy.
Do širšieho povedomia sa zapísala singlom „O Superman“, ktorý viedol k podpisu zmluvy s Warner Bros. a vydaniu debutového alba You're the Guy I Want To Share My Money With.
Niekoľko rokov žila a spolupracovala s Lou Reedom. V roku 2008 sa vzali. Už skôr hrala na Reedových albumoch Set the Twilight Reeling (1996), Ecstasy (2000) a The Raven (2003). Reed potom hral na jej albumoch Bright Red (1994), Life on a String (2001) a Homeland (2010). Obaja sa spolu podieľali na albume Johna Zorna The Stone: Issue Three (2008).
Žije a pracuje v New Yorku.
Hrudky (potok)
Hrudky je potok na západnom Slovensku, preteká územím okresov Trnava a Senica. Je to ľavostranný prítok Rudavy, meria 8,6 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Malých Karpatoch, v podcelku Brezovské Karpaty, neďaleko obce Buková v nadmorskej výške
Opis toku
Potok tečie od prameňa k ústiu veľkým oblúkom ohnutým na juh. Najprv tečie na západ, sprava priberá prítok spod Osečníka (406,9 m n. m.) a ďalšie tri krátke občasné prítoky spod Hrubého kamenca (404,8 m n. m.), ktoré ústia v lokalite chránených zamokrených lúk (PR Buková), následne vteká do vodnej nádrže Buková. Do nádrže ústi zľava prítok zo severného svahu Veterlína (723,5 m n. m.). Z priehrady vyteká potok západojuhozápadným smerom, pričom sa esovito stáča, prerezáva sa územím PR Kamenec s ochranou lesných spoločenstiev na triasových vápencoch a vzápätí mení smer toku postupne až na severozápad. Vstupuje do Borskej nížiny, do podcelku Podmalokarpatská zníženina a preteká obcou Plavecký Peter. Zľava ešte priberá krátky prítok z lokality Trávniky a severozápadne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške okolo do Rudavy.
Ľudmila Cervanová
Ľudmila Cervanová môže byť:
Neoplan Airliner
Autobusy sú plne nízkopodlažné a sú konštruované tak, aby bolo možné prepravovať cestujúcich s veľkou batožinou. Kvôli tomu majú aj minimálny počet miest na sedenie. Na rozdiel od bežných autobusov má dvere na oboch stranách autobusu.
Teillé (Loire-Atlantique)
Teillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vazul
Vazul (* asi 970 – † asi 1037) bol bratanec Štefana I., prvého kráľa Uhorska.
Uhorský kráľ Štefan I. nechal Vazula uväzniť v Nitre, keďže na trón chcel po smrti svojho jediného syna Imricha dosadiť Petra Orseola. Tým mal obísť oprávnené nároky členov arpádovského rodu, z čoho neskôr vzniklo mnoho sporov a vojen. Aby zaistil nástupníctvo Petrovi Orseolovi, nechal Štefan I. Vazula oslepiť a jeho synov vyhnal z Uhorska.
Vazulovými synmi boli:
Iná verzia
Iná verzia (nemaďarská) histórie Uhorska hovorí toto:
Roku 1031, t. j. krátko po smrti svojho syna Henricha (nástupníka trónu), dala Gizela, druhá, nemecká manželka sv. Štefana, oslepiť manželovho (Štefanovho) bratranca Vasiľa (Vasiľ – maďarsky Vazul), pretože bol po jej mŕtvom synovi Henrichovi (Imrich, Emeric) jediným vážnym kandidátom na uhorský trón. Syn sv. Štefana od prvej manželky, známy pod prímenom „Vata“, nemohol zaujať kráľovský trón, lebo bol baziliánskym mníchom a staré kánony to zakazovali. To mu vlastne i zachránilo život, pretože to bol dôvod, prečo Gizela (jeho macocha) nedala zavraždiť i jeho.
Obrázková kronika (Chronicon pictum, cap. 69) zaznamenáva o tom toto:
«S veľkým zármutkom ho (t. j. Henricha) oplakával kráľ sv. Štefan i celé Uhorsko. Bôľny žiaľ spôsobil sv. Štefanovi veľmi ťažkú chorobu... Medzitým ho začala opúšťať telesná sila a ťažila ho veľká ochablosť. Preto poslal rýchlo posla Budu, Egiruchovho syna, aby priviedol z nitrianského žalára Vasiľa, bratranca, ktorého dal kráľ zavrieť pre jeho mladícku roztopašnosť a pochabosť, a tak mu dal možnosť polepšiť sa. Ešte pred svojou smrťou ho chcel ustanoviť za kráľa. Keď sa o tom dopočula kráľovná Gizela, poradila sa so zločinným mužom Budom a urýchlene poslala do väzenia, kde zadržiavali Vasiľa, Budovho syna Šebeša. Šebeš teda predišiel kráľovského posla, vylúpol Vasiľovi oči, do ušných dutín mu nalial olovo a potom ušiel do Čiech. Keď dorazil kráľov posol, našiel Vasiľa bez očí a s ranami v ušiach ho priviedol ku kráľovi. Pri pohľade naňho, na jeho biedne dokaličenie, vyhŕkli kráľovi sv. Štefanovi slzy, no ťažká choroba mu nedovolila zaslúžene potrestať zločincov...». Uhorským kráľom sa roku 1039 stal Peter Orseolo. Bol synom Štefanovej sestry, ktorá sa vydala za benátskeho Ota Orseola. Od prvého momentu svojej vlády začal Peter likvidovať starú cyrilometodejskú vieru a zavádzať latinské obyčaje, dosadzovať cudzincov do vládnych kruhov krajiny. Jeho chovanie vyvolalo nevídaný odpor v celej krajine.
To viedlo ku Vathovým povstaniam (10411047) a (1060).
Iná verzia – Zdroje
Vladimirus de juxta Hornad – Dejiny gréckokatolíkov Podkarpatska (9.-18.storočie)
Zoznam planétok 35001 – 35250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Daniel Lipšic
JUDr. Daniel Lipšic, LL.M. (* 8. júl 1973, Bratislava) je slovenský právnik (advokát), prokurátor a bývalý konzervatívny politik. V súčasnosti zastáva funkciu špeciálneho prokurátora SR.
Vykonával funkciu poslanca Národnej rady, člena Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť, podpredsedu vlády a ministra spravodlivosti a ministra vnútra.
Do 28. mája 2012 bol členom KDH, v ktorom zastával funkciu podpredsedu, následne s poslankyňou NR SR Janou Žitňanskou a žurnalistom Gáborom Grendelom založili politickú stranu Nová väčšina – Dohoda (D. Lipšic).
5. februára 2021 bol poslancami Národnej rady zvolený do funkcie špeciálneho prokurátora. Úradu sa ujal 15. februára 2021.
Štúdium
V roku 1997 nastúpil na doktorandské štúdium na Právnickej fakulte UK v Bratislave, ktoré však predčasne ukončil neodovzdaním dizertačnej práce. Postgraduálne štúdium na Harvard Law School v rokoch 19982000 ukončil obdržaním titulu Master of Laws (LL.M.).
Právnická kariéra
V rokoch 19961997 bol riaditeľom projektu konkurzného práva v Poradenskom stredisku pre slovenské podniky a banky. Počas základnej vojenskej služby (19971998) pôsobil na Vojenskej obvodnej prokuratúre v Prešove. Následne bol v období rokov 19971998 členom Rady expertov Inštitútu konkurzného práva. V advokátskej kancelárii Valko & Partners pracoval v roku 1998 a neskôr od 1. apríla do 15. októbra 2002.
Ako vedúci úradu Ministerstva spravodlivosti SR zložil 22. novembra 2001 justičné skúšky a 28. januára 2002 bol zapísaný do zoznamu Slovenskej advokátskej komory ako advokát s odborným zameraním na všeobecnú prax.
Politická činnosť
Počas vysokoškolského štúdia zastával funkciu predsedu (19911995) pravicovo orientovanej mládežníckej organizácie Občiansko-demokratická mládež, ktorá bola založená roku 1991. Ako predseda ODM sa taktiež zúčastnil 6. celoslovenského Snemu Kresťanskodemokratického hnutia, ktorý prebiehal 23.24. októbra 1993 v Ružomberku. Na 12. Sneme KDH, 21. októbra 2000 v Trenčine, bol za účasti 448 delegátov zastupujúcich všetky zložky tohto hnutia zvolený za podpredsedu KDH pre vnútornú politiku.
Ako nominant KDH zastával 9. decembra 1998 až 31. marca 2002 funkciu vedúceho úradu Ministerstva spravodlivosti SR. Na vlastnú žiadosť bol z tejto pozície odvolaný, v súvislosti so začatím účinnosti zákona o štátnej službe, podľa ktorého sú miesta vedúcich úradov na ministerstvách apolitické. Podľa vlastných vyjadrení sa kvôli funkcii na ministerstve nechcel vzdať členstva v strane.
Minister spravodlivosti 2002 – 2006
Vo voľbách do NR SR 2002 kandidoval zo 6. miesta a získal 42 727 preferenčných hlasov (podiel 18,01 %), teda sa umiestnil na štvrtom mieste za Pavlom Hrušovským, Jánom Figeľom a Vladimírom Palkom. Mandát poslanca NR SR neuplatnil, pretože sa stal členom vlády SR. Od 15. októbra 2002 zastával post podpredsedu vlády a ministra spravodlivosti SR.
V súvislosti s odchodom strany KDH z vládnej koalície, 7. februára 2006, podali demisiu všetci jej ministri. Následne bol 8. februára nahradený na poste ministra spravodlivosti nominantkou SDKÚ-DS Luciou Žitňanskou. Tento politický krok KDH súvisel s neschválením návrhu zmluvy medzi Slovenskou republikou a Svätou stolicou o práve uplatňovať výhrady vo svedomí, ktorá sa týkala oblastí ozbrojených síl, zdravotníctva, výchovy a vzdelávania, právnych služieb a pracovnoprávnych vzťahov.
V predčasných parlamentných voľbách, ktoré sa uskutočnili 17. júna 2006, sa KDH stalo súčasťou opozície. Lipšic v týchto voľbách získal druhý najvyšší počet preferenčných hlasov – 86 536 (45,20 %). Ako poslanec opozície pripravil návrh novely trestného zákona, ktorým by popieranie holokaustu už nebolo trestným činom, novela však nebola prijatá.
Minister vnútra 2010 – 2012
Po voľbách do NR SR 2010 sa stal sa členom vlády SR ako minister vnútra SR. Do tejto funkcie bol vymenovaný 9. júla 2010.
Volebné obdobie 2012 – 2016
Vo voľbách do NR SR 2012 získal Daniel Lipšic najvyšší počet preferenčných hlasov spomedzi kandidátov KDH – 104 635 (46,43 %), čo bolo o 633 hlasov viac než predseda strany Ján Figeľ. V tomto volebnom období sa stal členom Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť a do mája 2012 zastával aj pozíciu predsedu Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS.
Na tlačovej konferencii 27. mája 2012 spolu s poslankyňou NR SR Janou Žitňanskou oznámili vystúpenie z KDH. Nasledujúcim dňom sa skončilo jeho členstvo v tejto politickej strane. Taktiež sa vzdal funkcie predsedu Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS, v ktorej ho nahradil Pavol Abrhan z KDH. Svoj odchod odôvodnil chýbajúcou víziou KDH a celkovo zlou situáciou pravice. Predseda strany Ján Figeľ s týmto krokom nesúhlasil, ale prípadnú budúcu spoluprácu nevylúčil.
2. septembra 2012 oznámili Lipšic a Žitňanská vytvorenie novej politickej strany, ktorá bola zaregistrovaná na Ministerstve vnútra 25. októbra 2012 ako Nová väčšina. Od 8. júla 2013 fungovalo pod názvom Nová väčšina – Dohoda (D. Lipšic).
V roku 2015 prebiehali rokovania medzi vtedajšími pravicovými opozičnými stranami vrátane Lipšicovej NOVY o možnej predvolebnej koalícii či aspoň spolupráci strán. K vytvoreniu de iure koalície nedošlo, avšak Lipšic sa dohodol v decembri 2015 s Igorom Matovičom na premenovaní jeho strany OĽANO na OĽANO-NOVA. To navonok vyzeralo stále ako koalícia, hoci Matovič iba poskytol miesta na kandidátnej listine pre nominantov strany NOVA, zároveň tak strane na vstup do parlamentu stačilo 5 a nie 7 % hlasov. Lipšic kandidoval zo 14. miesta kandidátky.
Volebné obdobie 2016 – 2020
V septembri 2016 sa stal účastníkom dopravnej nehody, na následky ktorej zomrel chodec. Súd ho uznal vinným z prečinu usmrtenia a odsúdil ho na trest odňatia slobody v trvaní tri roky s podmienečným odkladom na skúšobnú dobu päť rokov. Lipšic sa rozhodol vzdať sa svojho mandátu v Národnej rade k 30. septembru, pretože by svoj mandát nemohol vykonávať naplno. Chcel sa venovať právnej praxi. 30. januára 2017 na funkciu predsedu strany rezignoval. Novým predsedom strany NOVA sa v júni 2017 stal Gábor Grendel.
Špeciálny prokurátor
V decembri 2020 bolo oznámené, že Právnická fakulta Univerzity Komenského nominuje Lipšica ako kandidáta na Špeciálneho prokurátora. Informáciu po schválení Akademickým senátom fakulty potvrdil dekan Eduard Burda. Lipšic nomináciu svojej alma mater ocenil a o svojom rozhodnutí kandidovať na vedúceho generálnej prokuratúry Lipšic uviedol: „Považujem ju za kľúčovú inštitúciu na boj proti korupcii, organizovanému zločinu, akejkoľvek mafii. Zvlášť v tejto dobe môže zohrávať mimoriadne dôležitú úlohu pri prinavrátení dôvery ľudí v právny štát, v to, že platí rovnosť pred zákonom, že ktokoľvek, pokiaľ poruší zákon, nech je akokoľvek vplyvný alebo bohatý, bude niesť trestnú zodpovednosť.“
Transparency International Slovensko odporučilo iného kandidáta. Štvorročný odstup od politickej činnosti považovali za dostatočný, ale podľa organizácie má stále silné väzby na stranu OĽaNO. Mohol by tak „ohroziť vnímanie nestrannosti prokuratúry nad únosnú mieru“. Organizácia si všimla aj dočasný konflikt záujmov keď Lipšic pri viacerých dôležitých kauzách prejde zo strany obhajcu na stranu prokurátora. Súčasne však vyzdvihli vysoké morálne kvality, kvalitné vzdelanie a manažérske schopnosti kandidáta.
Na 26. schôdzi ho Národná rada zvolila 5. februára 2021 na funkčné obdobie 7 rokov. To začne plynúť zložením sľubu predsedovi Národnej rady. Na hlasovaní bolo prítomných 117 poslancov. Za Lipšica hlasovalo 79, proti bolo 12 a voľby sa zdržalo 26 poslancov. Úrad začal vykonávať po zložení sľubu do rúk predsedu Národnej rady 15. februára 2021.
15. feburára 2021 Lipšic podporil zlúčenie oddelenie boja s extrémizmom s oddelením boja s organizovaným zločinom a terorizmom.
Osobný život
13. októbra 2007 sa oženil s novinárkou Beátou Oravcovou. 3. decembra 2009 sa im narodil syn Alexander a 5. októbra 2011 syn Peter. Lipšic v súčasnosti býva v Bratislave. Má jedného brata, MUDr. Erika Lipšica, PhD., ktorý pôsobí ako špecialista na intervenčnú kardiológiu v nemocničnom centre Groningenskej univerzity v holandskom meste Groningen.
Ľudo Ondrejov
Ľudo Ondrejov, vlastným menom Ľudovít Mistrík, iný pseudonym ''Ľ. M. Ondrejovič (* 19. október 1901, Slanje, Rakúsko-Uhorsko, dnes Chorvátsko – † 18. marec 1962, Bratislava) bol slovenský básnik, prozaik a arizátor židovského antikvariátu Steiner'' v Bratislave.
Životopis
Narodil sa v slovenskej rodine stolára v chorvátskom Slanje (dnes časť obce Donji Martijanec, Varaždínska župa), väčšinu detstva však prežil na Slovensku, v obci Kostiviarska (dnes súčasť Banskej Bystrice). vpravo|thumb|Hrob na bratislavskom [[Cintorín Slávičie údolie|cintoríne Slávičie údolie]] Vzdelanie získal v Banskej Bystrici. Najprv pôsobil ako notár, neskôr pracoval v automobilových dielňach a ako šofér z povolania. Bol tiež úradníkom Matice slovenskej v Martine. V roku 1938 sa presťahoval do Bratislavy a stal sa profesionálnym spisovateľom. V tomto období arizoval antikvariát patriaci židovskej rodine (viac nižšie). V rokoch 1944-45 bol členom partizánskej skupiny, po oslobodení sa stal referentom na Povereníctve pre informácie, od roku 1947 bol redaktorom časopisu Partizán a neskôr správcom Domova Zväzu slovenských spisovateľov v Budmericiach. Od roku 1950 bol v plnom invalidnom dôchodku. Zomrel v roku 1962 v Bratislave.
Tvorba
Svoje prvé básnické diela uverejňoval v Národných novinách, Proletárke či Slovenskom učiteľovi. V roku 1928 mu uverejnili báseň i Slovenské pohľady, ktoré sa stali jeho obľúbeným časopisom, v ktorom vydával najmä svoju poéziu. Prvá kniha mu vyšla až v roku 1932. Písal poéziu a prózu nielen pre dospelých, ale i pre detských čitateľov. Svojou tvorbou sa radí medzi neosymbolických a naturistických autorov. Jeho lyrika je emotívna, hľadá východiská v ideách ľudskosti, slobody a rovnosti, ktoré stelesňuje túžba po diaľkach, no zároveň si uvedomuje márnosť svojho snenia. V próze sa venuje napr. písaniu cestopisov, ktoré však nie sú dokumentárnymi dielami, ale autorskou fikciou.
Kritika
Počas druhej svetovej vojny arizoval antikvariát židovskej rodiny Steinerovcov v Bratislave. Navyše, keď sa začali deportácie, vyhlásil, že vo svojom podniku žiadnych židov nepotrebuje a ohlásil ich úradom: "„Prehlasujem, že vo svojom kníhkupectve nepotrebujem týchto Židov: Maxa Steinera, Jozefa Steinera, Žigmunda Steinera a Viliama Steinera. Zaistením a odtransportovaním týchto Židov neutrpí obchod ani Slovenský štát nijakú hospodársku ujmu, lebo som si našiel náhradu v árijskej osobe pána Viliama Fábryho z Turč. Sv. Martina.“ Z listu Ondrejova datovaného 12. júna 1942."Títo ľudia neskôr zahynuli v koncentračnom tábore.
Reakcia Vladimíra Mináča
Vladimír Mináč v knihe rozhovorov s Petrom Holkom (V košeli zo žihľavy) pripomína, že kritika Ondrejova nastala potom, ako sa pokúsil skopírovať texty Heleny Vozanskej:"„Helena Vozanská mala vtedy mocných prihováračov v Prahe. Nejako sa zoznámila s manželkou generálneho tajomníka KSČ Slánskeho, ktorý pripravoval procesy pre iných, kým iní pripravovali proces preňho. S pani Slánskou prišla na Slovensko a urobila obrovský krik: vyhlásila Ondrejova za ľudáka a arizátora. Arizátorom bol, ľudákom nebol. Dali mu arizovať kníhkupectvo, ktoré nikdy za života ani poriadne nevidel. Ak tam chodieval na päť minút, tak iba preto, aby si zobral peniaze, keďže to bolo na Korze a v starom meste bolo obrovské množstvo krčiem, peniaze mu nevystačili, ani kým došiel za Michalskú bránu, bol on človek veľmi radodajný. Napokon sa proces nekonal: rukopis ako dokument, ako hlavný usvedčujúci predmet v spore, sa zabudol v jednej z mnohých krčiem, ktoré vtedy existovali. Usvedčujúci predmet prestal existovať a Ľubo Ondrejov dostal iba 12-tisíc korún v starej mene, čo bol mizerný honorár“"
Próza pre mládež
vpravo|thumb
Titus Catius
Titus Catius bol rímsky autor popularizačných prozaických diel osvetľujúcich epikurejskú filozofiu žijúci v 1. storočí pred Kr. O jeho živote alebo diele nič nevieme. Jediná zmienka o jeho existencii a tvorbe sa objavuje v Ciceronových Tuskulských hovoroch (Tusculanae disputationes), kde si ho Cicero doberá pre nízku úroveň jeho jazyka.
Led Zeppelin
Led Zeppelin bola anglická rocková skupina, ktorú v roku 1968 pod názvom The New Yardbirds založil gitarista Jimmy Page. V jej zostave bol spevák Robert Plant, hráč na bicie nástroje John Bonham a hráč na basovej gitare John Paul Jones. Skupina čerpala vplyv z viacerých hudobných zdrojov a žánrov. Vďaka štýlu ich hudby, ktorý sa zakladal na tvrdom blues rockovom gitarovom zvuku, sa skupina Led Zeppelin všeobecne považuje za predchodcu heavy metalu a jedného zo zakladateľov hard rocku. Led Zeppelin nepreferovali v Spojenom kráľovstve vydávanie singlov zo svojich albumov, ale konceptom ich hudobnej produkcie bola orientácia na ucelené rockové albumy.
Aj vyše tridsať rokov po rozpade skupiny v dôsledku smrti Johna Bonhama v roku 1980 sa skupina Led Zeppelin vzhľadom na svoje umelecké a komerčné úspechy všeobecne považuje za vplyvnú. Je to jedna z najúspešnejších a najinovatívnejších skupín v dejinách rockovej hudby. Nachádza sa na zozname najpredávanejších hudobných umelcov na svete a v USA je na štvrtom mieste zoznamu najpredávanejších hudobných umelcov všetkých čias. Podľa niektorých zdrojov skupina na celom svete predala viac, ako 200 miliónov hudobných nosičov, kým iné zdroje udávajú predaj 300 miliónov nosičov. Podľa Asociácie amerického hudobného priemyslu sa ich iba v Spojených štátoch predalo 111 miliónov.
Všetky pôvodné albumy skupiny Led Zeppelin sa dostali do rebríčka Top 10 Billboard 200 a šesť z nich sa dostalo na jeho prvé miesto. Časopis Rolling Stone označil kapelu Led Zeppelin za „najtvrdšiu skupinu všetkých čias“, za „najväčšiu kapelu 70-tych rokov“ a za „nesporne najstabilnejšiu kapelu rockovej histórie“. V rebríčku 500 najlepších albumov všetkých čias, ktorý v roku 2003 vydal časopis Rolling Stone, má skupina Led Zeppelin päť titulov. Podľa vyjadrenia Rock and rollovej siene slávy je význam skupiny Led Zeppelin v 70-tych rokoch porovnateľný s významom skupiny The Beatles v predošlom desaťročí.