cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galileo Galilei
Mechanika
Píše: ''Ak je pohyb lode rovnomerný, priamočiary, nepozorujete nijaké zmeny na javoch a ani podľa jedného z nich nebudete môcť súdiť, či sa loď pohybuje, alebo stojí na mieste. Ak skočíte, doskočíte do rovnakej vzdialenosti na podlahe, ako keby bola loď v pokoji, t. j. neskočíte ďalej, ak ste skočili proti smeru pohybu lode, aj keď sa loď pohybuje veľmi rýchlo; hoci kým sa vznášate vo vzduchu, podlaha pod vami uteká v opačnom smere. Ak hodíte niečo svojmu priateľovi, nebudete musieť hádzať väčšou silou, ak on bude vpredu a vy vzadu, než v prípade, že by ste stáli obrátene. Kvapky z džbána s vodou, ktorý je upevnený na povale kabíny, budú padať zvisle dolu a ani jedna z nich nepadne k zadnej časti lode, hoci zatiaľ, čo je kvapka vo vzduchu, loď ide dopredu. Muchy budú lietať všetkými smermi a nezhluknú sa k zadnej časti lode, pretože by mali byť unavené sledovaním rýchleho pohybu lode.''
Tento takzvaný Galileiho princíp relativity je jedným zo základných princípov klasickej, nerelativistickej mechaniky, t. j. mechaniky, ktorá skúma pohyby telies s rýchlosťami malými v porovnaní s rýchlosťou svetla vo vákuu.
V práci vyvracia dôvody pre udržanie geocentrického názoru jasným štýlom, ktorý je preňho charakteristický. Zdôrazňuje, že Zem nie je nič viac než ostatné planéty. Podporuje hypotézu Kopernikovu, podľa ktorej Zem spolu s ostatnými planétami krúži okolo Slnka. Okrem tohto Dialóg obsahuje štúdie o prílivoch a odlivoch mora, a pýta sa, či by sa nedali vysvetliť, ak pripustíme otáčanie Zeme.
Inkvizícia
Dialóg bol pred vydaním schválený rímskou cenzúrou po malých zmenách, na ktoré Galilei ochotne pristal. Uverejnenie diela vyvolalo na jednej strane veľké nadšenie a na druhej strane však závisť a zlosť. Proti Galileiho práci sa ostro postavil istý filozof Chiaramonti z Pisy. Neprajníci sa usilovali znepriateliť pápeža s Galileim. Presvedčili pápeža, že v Dialógu má Galilei pod Simpliciom na mysli samého pápeža. Účinok sa dostavil. Kníhtlačiarovi vo Florencii došlo vyrozumenie, aby zastavil predaj a Galileimu, aby ďalšie výtlačky Dialógu nerozširoval. Florentínsky inkvizítor povolal Galileiho pred inkvizíciu do Ríma na vyšetrovanie.
Po takmer trojmesačnom súdnom procese v roku 1633 musel 22. júna 1633 sedemdesiatročný Galilei odvolať svoje učenie. Dialóg bol zakázaný a o rok neskoršie ho dali aj na zoznam zakázanej literatúry. Autora odsúdili do väzenia. Trest mu však zmiernili na nútený pobyt. Mohol sa zdržiavať iba na určených miestach. Po odsúdení ešte krátko býval v mediciovskej vile, v sídle toskánskeho vyslanca pri pápežovom dvore. Na žiadosť bývať v blízkosti Florencie, dovolili sa mu presťahovať do Sieny, do arcibiskupovho paláca. Od decembra 1633 mu dovolili vrátiť sa do Arcetri do domu kde už predtým býval. Konečne až roku 1638 sa mohol presťahovať do svojho domu vo Florencii, nesmel sa však stýkať s osobami, ktoré boli podozrivé, že sú prívržencami Kopernikovej náuky.
Legenda hovorí, že Galilei po odprisahaní vyhlásil: „A predsa sa točí!“ (Eppur si muove!). Podľa Gina Loriu ide o domnelý výrok, ktorý by mal vystihnúť Galileiho nezlomnosť. Galilei hľadá útechu v ďalšom vedeckom bádaní. Koncom roku 1636 dokončuje svoje druhé hlavné dielo Rozhovory a matematické dôkazy o dvoch nových vedách, o mechanike a pohybe telies (Discorsi). Dielo vyšlo v Holandsku v Leidene v roku 1638. Rozhovory obsahujú náuku o pevnosti telies. Galilei tu odvodil základné poznatky o pevnosti tyčí v ťahu, uviedol zákony o páke, zákony o pevnosti hranolovitých a valcovitých tyčí pri rôznom zaťažení. Pevnosť telies vysvetľoval nesprávne silou vákua, ktorá stláča telesá. Prvý meral mernú tiaž vzduchu.
V druhej časti Rozhovorov sú výsledky jeho bádania o pohybe, ktorými sa zaoberal od mladosti. Na základe experimentálneho výskumu urobil tu hlbokú analýzu priamočiareho rovnomerne zrýchleného pohybu a stanovil jeho zákony. Dokázal, že voľný pád a pohyb telesa po naklonenej rovine sú pohyby rovnomerne zrýchlené. Zistil, že zrýchlenie na naklonenej rovine závisí len od uhla, ktorý zviera naklonená rovina s vodorovnou rovinou, a konečná rýchlosť, tak ako aj pri voľnom páde, závisí od výšky začiatočnej polohy telesa. Časové intervaly meral množstvom vytečenej vody z nádoby, pretože vtedy ešte nebolo spoľahlivých hodín. Konkrétne si všimol, že ak mal dve naklonené roviny a ak spúšťal z jednej guľôčku, tak guľôčka vyšla do rovnakej výšky a prešla rovnakú vzdialenosť v prípade, že bola rovnako naklonená ako prvá. Ale v prípade, že druhá bola menej naklonená, tam guľôčka prešla síce dlhšiu dráhu, ale tiež len do rovnakej výšky. Po dlhom uvažovaní dospel k záveru, že ak by druhá naklonená rovina bola vodorovná, tak by sa jej pohyb nikdy neskončil.
V tomto diele rozoberá vrhy ako pohyby zložené z pohybu priamočiareho, rovnomerného a z voľného pádu. Prvý v histórii rozpracoval teóriu kyvadiel. Ako sa už spomenulo, dokázal, že doba kyvu pri malých výchylkách nezávisí od amplitúdy. Galilei tiež prvý skúmal vplyv trenia na pohyb telies. V Rozhovoroch pojednáva aj o akustike. Objavil, že výšku tónu určuje frekvencia. Aj dôkaz o počte kmitov struny, závisiaci od jej dĺžky, napätia a hrúbky, patrí jemu. Ďalej zistil a vysvetlil budenie tónov rezonanciou a poznal osobitné vlastnosti stojatého vlnenia. Toto vlnenie skúmal na povrchu vody v nádobe, ktorú uviedol trením do chvenia.
Kyvadlo použil na meranie času. Navrhol kyvadlové hodiny, ktoré zostrojil pod jeho vedením syn Vincenzo. Kyvadlové hodiny nezávisle od Galileiho zostrojil aj Huygens.
Staroba
náhľad|vpravo|Galileiho hrob v bazilike Santa Croce vo Florencii. V starobe Galilei oslepol na ľavé oko a o niekoľko mesiacov aj na druhé. Tiež sluch mu vypovedal službu. Napriek týmto ťažkostiam ďalej premýšľal o fyzikálnych problémoch. Roku 1638 napísal o sebe toto: „Vo svojej temnote hĺbam raz o tom, raz o inom predmete prírody a nikdy nemôžem upokojiť svoju neúnavnú hlavu, aj keď si to veľmi želám. Táto ustavičná činnosť ducha ma okráda takmer o všetok spánok.“ Jeho zdravotný stav bol čoraz horší. Úplne oslepol a smrť jeho dcéry Marie Celesty v roku 1634 znamenala aj stratu posledného zdroja podpory. Napriek rozsudku sa však nikdy nevzdal vedeckej práce. Galileo zomrel 8. januára 1642 v Arcetri. Dcéra, ktorá zahynula počas jeho života sa volala Virginia a druhá dcéra Livia.
Filozofia
Osobnosťou o niečo málo staršieho Keplerovho súčasníka Galilea Galileiho sa uzatvára prvé veľké obdobie definitívneho prerodu špekulatívnej, o aristotelizmus sa opierajúcej prírodnej filozofie, ktorá uvažovala v pojmoch kvalít, na modernú vedu o prírode, ktorá kvantifikujúcimi postupmi vyjadruje dynamické zmeny stavu.
Galileiho princíp relativity
Princíp relativity zaviedol do modernej fyziky Galileo Galilei. Prekonal starý absolutistický pohľad Aristotela a zastával názor, že pohyb, alebo minimálne rovnomerný priamočiary pohyb, má zmysel iba relatívne k niečomu inému. Ďalej tvrdil, že neexistuje absolútne referenčné teleso, oproti ktorému by všetky ostatné veci mohli byť merané. Galileo zaviedol aj sadu transformácií nazývaných Galileiho transformácie, ktoré sa používajú dodnes a definoval 5 pohybových zákonov. Predpokladal euklidovskú geometriu priestoru a plynutie času rovnaké pre všetkých pozorovateľov. Keď Newton konštruoval svoju mechaniku, prevzal Galileiho princíp relativity a zredukoval počet základných pohybových zákonov na tri.
Ptičie
Ptičie je obec na Slovensku v okrese Humenné.
Poloha
Ptičie sa nachádza pod Vihorlatskými vrchmi v údolí Ptavy. Zo severu je ohraničené vrchom Humenská (a NPR Humenská) na severozápade sa nachádza NPR Humenský sokol a na juhu a juhovýchode sa rozprestiera pohorie Vihorlat s najvyšším vrchom tohto regiónu Vihorlat, ktorý má nadmorskú výšku 1074 m n. m.
Dejiny
V historických prameňoch je Ptičie ako osada uvedené od roku 1273, ako obec od roku 1451. V kronike sa spomína aj hrad Peteche, ten však časom zanikol. Podľa tradície stál v lokalite Sobutka. Od 17. do polovice 19. storočia patrilo Ptičie Csákyovcom, neskôr Szapáryovcom. Obyvatelia obce sa živili prevažne prácou v lesoch a poľnohospodárstvom. Koncom 19. a začiatkom 20. storočia tu mali majetky Andrássyovci, ku ktorým patrili aj kúpele Szirtalja, ktoré navštevovali mnohí z okolia. Spomínané kúpele sa nachádzali na miestach dnešnej opustenej reštaurácie na Podskalke. V rokoch 1900 - 1910 sa veľa obyvateľov vysťahovalo za prácou do USA, Kanady či Argentíny. V obci Ptičie sa narodila slovenská matka slávneho amerického herca Paula Newmana Terézia Fecková.
Dom odborov Istropolis
Dom odborov Istropolis (staršie Dom Revolučného odborového hnutia, Dom odborov a techniky) bolo v rokoch 1967/1981 - 2022 kongresovo-kultúrne centrum na Trnavskom mýte v Bratislave. Autormi projektu boli Ferdinand Konček, Iľja Skoček a Ľubomír Titl.
História
V roku 1956 bola vypísaná celoštátna anonymná súťaž na Dom odborov a techniky v Bratislave. Presvedčivo ju vyhrali architekti Konček, Skoček a Titl. Táto stavba od svojho vzniku prechádzala rôznymi zmenami ako na papieri tak aj v teréne. To vysvetľuje časové rozpätie 25 rokov vznikania.
Stavba leží pri dôležitej križovatke hlavných mestských tried Trnavskej, Vajnorskej a Šancovej ulice, na ktorú smerom do centra mesta naväzuje Krížna a Karadžičova ulica. Každý projekt vychádza zo štúdie. Tu proces hľadania trval až do roku 1965, kedy sa schválil územný plán.
Prvotná štúdia pozostávala zo 16-podlažnej administratívnej budovy SOR, ktorá počítala na poslednom podlaží s recepčnou sieňou, s príslušenstvom, s terasou a vyhliadkou na mesto. V interiéri funguje úplná variabilita, v oboch traktoch je podmienená hladkými stropmi a stenami bez výstupkov a kúrením bez radiátorov – Crittall.
Trojpodlažný átriový Dom techniky a Výskumný ústav bezpečnosti práce s laboratóriami polozapustenými do terénu s technickou knižnicou pre verejnosť a kongresovou sálou pre 900 osôb s vybavením najmodernejšej techniky, boli spojené s budovou SOV nízkou spojovacou hmotou. Boli tu situované vstupné priestory, výstavné priestory s možnosťou prepojenia s exteriérom, menšie sálové priestory a stravné zariadenia.
Serverette
Serverette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dom odborov Istropolis
História
Celková štúdia svojou kompozíciou zaberá najmenšiu plochu. Poskytuje pohľad na reliéf Malých Karpát a hlavne sa otvára do predpriestoru centra mesta tvoreného ulicami Šancová, Krížna a Legionárska. Mal to byť akýsi parkový priestor, ktorý mal sprevádzať, pripravovať na majestátnu architektúru Domu odborov. V samotnej realizácii bola táto myšlienka zatienená I. Matušíkovou Tržnicou. Tento jav je jeden zo zmien, pri ktorých boli architekti nútení zmeniť koncept. Postupnými premenami a odstraňovaním nedostatkov sa približujeme k dielu, ktoré stojí až dodnes.
Komplex Domu ROH sa budoval po etapách. V roku 1967 bola postavená 16 podlažná organizačná budova. V roku 1971 Dom techniky a v roku 1974 Dom detí a mládeže. O rok neskôr aj klubová časť.
So zmenami v politickom dianí, prišla zmena aj na už rozostavanú budovu ROH. V roku 1976 dostali architekti náročnú úlohu „zväčšiť sálové priestory, akcentovať ich zjazdovú a kongresovú náplň“. Zväčšenie priestorov vyplynulo z podmienky strany KSS. Bola tu potreba využívania veľkých multifunkčných priestorov pre kultúrno-spoločenské a zjazdové akcie na vysokej úrovni, čo Bratislave doteraz chýbalo.
Hlavná sála (známa aj ako Veľká sála Istropolisu) je schopná pohltiť 1280 návštevníkov a je vybavená najmodernejšou technikou tej doby. V polovici 90. rokov do nej nainštalovali zvukový systém Dolby Stereo a DTS. Pre vynikajúce akustické podmienky dostala certifikát THX. Istropolis disponuje ešte s troma menšími sálami, nie menej hodnotne spracovanými.
Po rôznych etapách premien a množstva vyriešených problémov za pochodu je stavba dokončená roku 1981. Majestátnosť objektu je posilnená obkladom z kubánskeho mramoru (dar Fidela Castra).
Slovo autorov: „ Pri riešení stavby Domu revolučného odborového hnutia sme stáli pred ťažkou úlohou, vytvoriť pre tento objekt primerané kultúrne prostredie, o akom sa na bývalom Centrálnom trhovisku a jeho okolí nedalo hovoriť. Naším cieľom bolo postaviť taký dom odborov, ktorý by takto vytvorenému priestoru dominoval. Preto sme aj v pôvodných riešeniach celého priestoru uvolňovali trojuholník križovatky na Centrálnom trhovisku až po ulice Steinerovu ( Krížna ) a Vuka Karadžiča. Tým sme sa usilovali vytvoriť parkový priestor, aký v tejto časti mesta chýba a navyše by podporil význam Domu ROH. ''Náš zámer sformovať nový mestský priestor sa odzrkadlil vo všetkých predchádzajúcich fázach riešenia až do umiestnenia tržnice v tomto trojuholníku. Pôvodná urbanisticko-architektonická koncepcia orientovala celý súbor čelom k mestu jeho najdôležitejšou funkčnou náplňou a výtvarným dotvorením hlavného spoločenského traktu a veľkej sály. ''
Dôsledné sledovanie tejto myšlienky v nových podmienkach ( 1976 ) by však bolo znamenalo orientovať dominantné časti objektu ROH do zázemia tržnice. ''Tieto premeny na území v čase nárokov na zmenu programu nás prinútili hľadať nové riešenia v nových podmienkach.
Vo výslednom riešení sme uprednostnili vlastný priestor pred budovou, komponovaný v priamej väzbe na ňu a orientovaný do Vajnorskej ulice. Kládli sme dôraz na silnú a pevnú hmotu, ktorá svojou výškou vylúči negatívne vplyvy okolia ( panelové domy na Škultétyho ulici, továrenské objekty pri železničnej trati ) a silou architektonických prostriedkov ovládne novoformovaný priestor.
Pri tom sme sledovali myšlienku vytvoriť z komplexu sálových, spoločenských a pridružených priestorov architektonický kompaktný celok.  Tejto koncepcii zodpovedajú funkčné, organizačné, priestorové i architektonicko-výtvarné väzby, ktoré sme tu uplatnili.
Navyše sme si uvedomili potrebu dosiahnuť architektonický výraz, ktorý by zodpovedal významu objektu a evokoval slávnostné pocity návštevníkov. '' Tieto ciele sme mali na zreteli pri koncipovaní osnovy vnútorných priestorov, ich materiálového vybavenia, výtvarnej koncepcie a miery použitia architektonicko-výtvarných prostriedkov. ''
Docieliť tento zámer bolo o to ťažšie, že časť komplexu bola už vybudovaná ( organizačná budova, Dom techniky ČSVTS, Dom detí a kluby ), vyžadovalo sa náročné technické vybavenie, projektovú dokumentáciu bolo potrebné spracovať v čo najkratšom čase.
Súčasnosť
náhľad|Obálka DAV DVA poukazujúca na búranie Istropolisu Budovu na jeseň roku 2017 odkúpila spoločnosť First SPV, za ktorou stoja developeri YIT a Immocap. Obe spoločnosti avizovali, že počítajú s vytvorením multifunkčného priestoru, ktorý bude aj naďalej plniť kultúrno-spoločenskú funkciu. V súvislosti s budúcnosťou budovy sa spomínalo aj jej búranie, to však odmieta mestská časť Bratislava - Nové Mesto.
Historické
Historické je filozofická kategória charakterizujúca dôležité zvláštnosti procesu vývoja. Súvisí s ňou logické. Historické vyjadruje reálny proces vzniku a utvárania objektu, zatiaľ čo logické vzájomný vzťah jeho stránok. Historické a logické sa nachádzajú v dialektickej jednote. Jednota historického a logického sa prejavuje v tom, že historické zahŕňa v sebe logické do tej miery, do akej každý proces vývoja oplýva objektívnou tendenciou vedúcou k určitému výsledku, a v tom, že vzájomný vzťah stránok rozvinutého celku reprodukuje dejiny vzniku tohto celku.
Dom odborov Istropolis
Súčasnosť
V januári 2022 vydala mestská časť Bratislava - Nové Mesto právoplatné rozhodnutie o odstránení existujúceho objektu, tzv. búracie povolenie.
V druhej polovici januára 2022 sa začali búracie práce odstraňovaním vonkajšieho mramorového obkladu. Dokončenie novej stavby je naplánované na 2025 1.fáza a 2026 2.fáza
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rakovnica
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rakovnica v okrese Rožňava.
Hornosín
Hornosín je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 72 obyvateľov, z toho 38 mužov a 34 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,8 roka (muži 39,3 roka, ženy 44,6 roka).
Shanghai ATP Masters 1000 2009
Shanghai ATP Masters 1000 2009 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 11. do 18. októbra 2009  na tenisových dvorcoch v čínskom meste Šanghaj. Titul v dvojhre získal Rus Nikolaj Davydenko, ktorý vo finále porazil Španiela Rafaela Nadala. Bol to jeho 18. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Francúzi Julien Benneteau a Jo-Wilfried Tsonga, ktorí vo finále porazili poľský pár Mariusz Fyrstenberg, Marcin Matkowski.
Štvorhra mužov
🇫🇷 Julien Benneteau / 🇫🇷 Jo-Wilfried Tsonga vs. 🇵🇱 Mariusz Fyrstenberg / 🇵🇱 Marcin Matkowski 6-2, 6-4
Baranów Sandomierski
Baranów Sandomierski je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat tarnobrzeski v rovnomennej gmine.
KS Dinamo Tirana
Klubi Sportiv Dinamo Tirana je albánsky futbalový klub sídliaci v hlavnom meste Tirana. Bol založený v roku 1950. Počas svojho pôsobenia menil názov iba v roku 1995 na KS Olimpik Tirana, v roku 1997 sa vrátil k svojmu pôvodnému názvu. Klub patrí medzi najúspešnejšie v krajine a v minulosti bol takmer pravidelným účastníkom popredných európskych súťaží. Veľký neúspech zaznamenal v poslednej sezóne (2012) keď skončil posledný a zostúpil do 2. najvyššej domácej súťaže (First Divison).
KS Dinamo Tirana dokázal v minulosti vyhrať už 18x najvyššiu domácu ligu a je aj 13-násobným víťazom domáceho Albánskeho pohára.
Grécko-slovenský a slovensko-grécky slovník
Grécko-slovenský a slovensko-grécky slovník je prvý slovník tohto druhu na Slovensku. Autorom je tím odborníkov pod vedením prof. ThDr. Jána Zozuľaka, PhD. Na Slovensku pred jeho vydaním neexistoval žiaden väčší slovník, ktorý by poslúžil ako základ. Kolektív autorov grécko-slovenskú časť doplnil o fonetický prepis výslovnosti gréckych slov.
Asunción (ostrov)
Asunción je 3 km široký ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v súostroví Severné Mariány v Tichom oceáne. Ostrov je trvalo neobývaný, najvyšší bod je 857 m nad hladinou mora. Z vulkanologického hľadiska je Asunción stratovulkán symetrického kužeľovitého tvaru, naposledy eruptujúci v roku 1906.
Martin Klus
Doc. PhDr. Martin Klus, PhD., MBA (* 8. jún 1980, Banská Bystrica) je slovenský politológ a politik.
Pred vstupom do politiky sa živil vyučovaním politológie a poskytovaním politických analýz domácim (RTVS, TA3, JOJ, Markíza, Rádio Lumen, Hospodárske noviny, Pravda, Nový Čas, Aktuálne.sk, Aktuality.sk a pod.), ale aj zahraničným médiám (Česká televize, Lidové noviny, Magyar Rádió, Wiener Zeitung, TRT, BBC a pod.). V rokoch 20132014 bol v rebríčku slovenských politológov a sociológov jedným z najcitovanejších.
Aktívne sa od roku 1999 realizuje aj v rámci tretieho sektora s cieľom zvýšiť občiansku či študentskú participáciu na veciach verejných, resp. v rámci okrášľovacích a vzdelávacích aktivít. Viackrát sa angažoval v politických, odborných i občianskych iniciatívach na zmenu volebných a referendových zákonov.
Vzdelanie
Po ukončení stredoškolského vzdelania v Banskej Bystrici začal v roku 1998 magisterské štúdium politológie na Fakulte humanistiky Trnavskej univerzity v Trnave. Štúdium pokračoval na Fakulte politických vied a medzinárodných vzťahov Univerzity Mateja Bela. Štúdium ukončil v roku 2003. V roku 2004 získal na rovnakej fakulte po rigoróznom konaní titul PhDr. v odbore Medzinárodné vzťahy, v rokoch 2004 až 2007 študoval doktorandské štúdium a získal titul PhD. v odbore Teória politiky na rovnakej fakulte.
Profesionálne pôsobenie
V rokoch 2003 až 2008 bol asistent a odborný asistent na Katedre politológie a Katedre verejnej politiky a verejnej správy a Katedre ekonomických vied na FPVMV UMB. Po habilitácii v roku 2008 sa stal docentom na UMB. Titul Master of Business Administration získal v roku 2012 na Sales Manager Akademie vo Viedni. Ako hosťujúci odborný asistent a docent pôsobil aj na Vysokej škole v Sládkovičov e, v Česku v Brne a Kolíne a v Poľsku na Univerzite Mikuláša Kopernika v Toruni. Od roku 2010 bol prorektorom pre zahraničné styky, vzťahy s verejnosťou a publikačnú činnosť na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave a zároveň vyučoval na tamojšej Katedre politológie, Fakulte sociálnych vied. V novembri 2014 a decembri 2014 pôsobil na rovnakej funkcii (prorektor pre medzinárodnú spoluprácu a vzťahy s verejnosťou) na UMB a učil na Katedre verejnej ekonomiky a regionálneho rozvoja Ekonomickej fakulty UMB. Od roku 2015 je docent na Katedre politológie, Filozofickej fakulty Trnavskej univerzity v Trnave.
V roku 2010, kým bol asistentom na UMB, bol obvinený z plagiátorstva. Do svojich skrípt z roku 2007 mal prekopírovať časť publikácie Inštitútu pre dobre spravovanú spoločnosť. Martin Klus toto obvinenie jednoznačne odmietol s vysvetlením, že v žiadnom prípade nijaký cudzí text nikdy nevyhlasoval za svoj. Svedčia o tom, podľa neho jasne uvedené odkazy na originálnu literatúru na stranách 125, 128 a 133 publikácie. Uznal, že forma “citovania”, ktorú zvolil (odkaz 50) nebola najšťastnejšia a mohla vyvolať pochybnosti. Preto sa autorom danej publikácie verejne ospravedlnil a stiahol celý zvyšok danej publikácie z verejnej distribúcie.
Politická činnosť
V komunálnych voľbách v roku 2010 získal v 7. banskobystrickom obvode 1 056 hlasov čím sa stal 1. náhradníkom, tesne pred Marianom Kotlebom. 15. novembra 2014 získal najvyšší počet hlasov v obvode Rudlová-Sásová vo voľbách do mestského zastupiteľstva v Banskej Bystrici a stal sa poslancom. Získal 1 737 hlasov a bol na 7. mieste v rámci mesta. O štyri roky neskôr 10. novembra 2018 obhájil mandát poslanca MsZ so ziskom 2 295 hlasov, čo pri mierne zvýšenej účasti znamenalo nárast o 558 hlasov. V novoustanovenom Mestskom zastupiteľstve sa stal predsedom poslaneckého klubu Banskobystrická pravica (BBP) a členom grémia primátora mesta Banská Bystrica.
Od decembra 2014 ohlásil spoluprácu s politickou stranou Sloboda a Solidarita, kde pôsobil ako expert a tímlíder pre zahraničnú politiku a politický systém. Neskôr v decembri požiadal od 1. januára 2015 o odchod z funkcie prorektora UMB.
V roku 2016 kandidoval v parlamentných voľbách na kandidátnej listine SaS. Politická strana získala 315 558 hlasov, čo činí 12,10 % a Martin Klus získal 21 513 preferenčných hlasov, čím sa stal poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. V VII. volebnom období Národnej rady Slovenskej republiky zastáva post podpredsedu Výboru NR SR pre Európske záležitosti, člena Výboru NR SR pre pôdohospodárstvo a životné prostredie (do januára 2018) a člena Zahraničného výboru NR SR (od januára 2018). Zároveň je členom Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení NATO a náhradníkom v Stálej delegácii NR SR v Organizácii pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD).
31. marca 2017 ohlásil Martin Klus svoju kandidatúru na župana Banskobystrického kraja v krajských voľbách v novembri 2017. Na konci júna 2017 ho strany SaS, OĽaNO, NOVA, KDH a OKS podporili ako ich spoločného kandidáta na tento post. 3. októbra oznámil, že v zmysle sľubu, ktorý dal voličom netrieštiť hlasy demokratických kandidátov, sa na základe prieskumov rozhodol vzdať svojej kandidatúry a podporiť kandidáta Jána Luntera. Ten 4. novembra veľkou väčšinou hlasov porazil úradujúceho župana, lídra extrémistickej K-ĽSNS Mariana Kotlebu.
16. októbra 2019 bol zvolený za podpredsedu NR SR, na post uvoľnený po júnovom odchode Lucie Ďuriš Nicholsonovej do Európskeho parlamentu.
Po odchode niektorých členov strany Sloboda a Solidarita bol 9. októbra 2019 zvolený za predsedu poslaneckého klubu SaS. Zároveň ho 16. októbra 2019 zvolilo plénum NR SR ústavnou väčšinou za podpredsedu NR SR, post uvoľnený po júnovom odchode Lucie Ďuriš Nicholsonovej do Európskeho parlamentu. Od 13. 10. 2019 pôsobil ako prvý Slovák v Parlamentnom zhromaždení NATO ako podpredseda jeho subvýboru pre partnerské vzťahy Severoatlantickej aliancie.
Po parlamentných voľbách v roku 2020 pôsobil ako štátny tajomník Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky až do 28. septembra 2022, kedy bol odvolaný a nahradený Andrejom Stančíkom.
Koncom októbra 2022 oznámil odchod z klubu SaS aj z postu podpredsedu strany, kvôli pretrvávajúcim rozdielnym pohľadom na smerovanie krajiny a otázke o predčasných voľbách. Krátko na to, v decembri, požiadal aj opustil stranu SaS potom, čo strana podala do NR SR návrh na vyslovenie nedôvery kabinetu Eduarda Hegera.
V januári 2023 vláda SR schválila Klusa ako kandidáta na člena Európskeho dvora audítorov (EDA). Na vypočutí v marci 2023 vo výbore Európskeho parlamentu pre kontrolu rozpočtu však ako politológ, bez kvalifikácie v oblasti auditu verejných peňazí, nezískal žiaden podporný hlas. Prezidentka SR Zuzana Čaputová následne vyzvala vládu, aby nomináciu Klusa stiahla.
Nilandú (Fáfu)
Nilandú je jeden z obývaných ostrovov na atole Fáfu na Maldivách. Je hlavným mestom atolu. Počet obyvateľov je 1 633 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 175 m, šírka 725 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 140,79 km.
Wisques
Wisques je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emery Roth
Emery Roth (* 1871, Sečovce – † 20. august 1948, New York) bol slovenský architekt židovského pôvodu. Narodil sa na Slovensku a ako trinásťročný emigroval do Spojených štátov, kde sa postupne vypracoval z kresliča na architekta. Patril medzi najvýznamnejších newyorských architektov apartmánových budov a hotelov v období pred druhou svetovou vojnou. Pri tvorbe využíval štýly Beaux-Arts a art deco, v skoršom období aj secesie (Hotel Belleclaire).
Emigrácia a pôsobenie v Spojených štátoch
Po príchode do New Yorku mu dal Kiss peniaze na kúpu lístka na vlak. Avšak Roth stratil lístok s Kissovou adresou a ocitol sa tak sám vo veľkomeste. Postupne si privyrábal rôznymi drobnými prácami, až napokon začal pracovať ako kreslič v spoločnosti Burnham & Root. Pracoval pre významného newyorského architekta Richarda Hunta, po Huntovej smrti, roku 1895, spolupracoval s významným bytovým architektom Odgenom Codmanom. Spoločne pracovali na tvorbe moderných newyorských apartmánových budov.
Založenie vlastnej spoločnosti
V roku 1898 sa Roth osamostatnil. Taktiež sa oženil s Ellou Grosmanovou, s ktorou mal štyri deti – synov Juliana a Richarda, dcéry Elizabeth a Kathrin. Roth projektoval množstvo novodobých budov a jeho povesť čoraz viac rástla. Mimoriadne sa mu darilo po prvej svetovej vojne. V dvadsiatich rokoch ho považovali za jedného z najlepších architektov. Výnimočnosť jeho prác spočívala v tom, že dokázal dokonale spájať klasické prvky s modernými. Jedným z jeho najvýznamnejších stavieb je Hotel Belleclaire na Broadway, ktorý kritici pomenovali ako „nezvyčajný šperk“. Jeho Ritz Hotel Tower sa stal symbolom bohatstva v New Yorku. Naprojektoval veľké množstvo významných stavieb v tomto meste, okrem iného aj prvé mrakodrapy. V roku 1938 založil spoločnosť Emery Roth & Sons, premenovaním svojej architektonickej praxe, keďže s ním začali pôsobil jeho synovia Julian a Richard. V roku 1948 Rotha ocenil Americký inštitút architektov za budovu 300 East 57th Street.
Emery Roth zomrel 20. augusta 1948 na následky choroby. Po jeho smrti prebrali rodinnú spoločnosť Julian a Richard Roth.
Dielo Emeryho Rotha
náhľad|First Hungarian Reformed Church of New York (1916) náhľad|Warwick Hotel (1927) náhľad|The Beresford (1929) náhľad|The Eldorado (19291931) náhľad|The San Remo (1930)
Okrem toho projektoval množstvo synagóg a obytných domov pre strednú triedu.
Externé odkazy
https://www.cityrealty.com/nyc/market-insight/features/great-listings/designs-that-defined-new-york-see-inside-emery-roth039s-most-iconic-buildings/22561
Máenbúdú
Máenbúdú je jeden z obývaných ostrovov na atole Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 874 (jún 2006), dĺžka ostrova 975 m, šírka 350 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 174,32 km.
Gagarinov pohár
Pôvod
Pohár je pomenovaný podľa slávneho kozmonauta Jurijho Gagarina, ktorý 12. apríla 1961 ako prvý človek na svete vyletel do vesmíru.
Błażowa
Błażowa je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat rzeszowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 140 obyvateľov (30.6.2007).
Gregor XVI.
Gregor XVI., vl. menom Bartolomeo Alberto Cappellari, rehoľným menom Maurus, (* 18. september 1765, Belluno – † 1. jún 1846, Rím) bol kamaldulský mních, taliansky duchovný a 254. rímsky pápež (v období rokov 18311846).
Životopis
Bartolomeo Cappellari pochádzal z rodiny aristokratického právnika. Ako osemnásťročný vstúpil do kamaldulského kláštora na benátskom ostrove Murano. Tu prijal rehoľné meno Maurus.
Medzi rokmi 18091814 (po Napoleonovej internácii pápeža Pia VII.) bol nútený opustiť Rím a usadil sa na ostrove Murano a v Padove. V roku 1815 sa stal konsultorom niekoľkých kongregácii. Od roku 1818 bol generálnym prokurátorom svojej rehole. V roku 1826 ho pápež Lev XII., ktorému sa stal dôležitým spolupracovníkom, vymenoval za kardinála.
Pontifikát
V posledný novembrový deň roku 1830 zomrel pápež Pius VIII. a 14. decembra sa v Kvirinálskom paláci začalo konkláve, ktoré malo zvoliť jeho nástupcu. Po strastiplných päťdesiatich dňoch bol 2. februára 1831 zvolený 253. nástupcom sv. Petra kardinál Cappellari, ktorý prijal meno Gregor XVI. Nie je bez zaujímavostí, že významnú úlohu pri jeho zvolení zohral vplyv rakúskeho kancelára, kniežaťa Metternicha. Z historického hľadiska išlo o poslednú voľbu, kedy novozvolený pápež v čase zvolenia nezastával úrad biskupa.
Hneď po uvedení na pápežský stolec sa Gregor XVI. ukázal ako jeden z najkonzervatívnejších pontifikov novodobých cirkevných dejín. Mníšsky štýl života, v ktorom bol od mladých liet vychovávaný, sa stal základňou jeho politických krokov. Bol nekompromisným odporcom moderných trendov v spoločnosti. Rozhodne sa staval proti narastaniu prejavov nacionalizmu a liberalizmu. Kvôli svojim postojom sa často dostával do konfliktov s ľudovými masami, volajúcimi po právnych a administratívnych reformách, ktoré nejedenkrát vyústili do otvorených vzbúr. Na ich potláčanie bol pápež nútený povolávať na pomoc rakúske vojsko (fakticky od roku 1831 do roku 1848 bol Pápežský štát okupovaný Rakúskom).
Takmer celé obdobie jeho pontifikátu bol nepretržitý boj v mene vlastných konzervatívnych ideí. V jednej zo svojich encyklík – Mirari vos (1832) – odsúdil pojmy ako sloboda svedomia a sloboda prejavu. Bol presvedčený, že moderný liberalizmus tkvie v náboženskej ľahostajnosti, kvôli čomu bol v dlhoročnom spore s vládami Španielska a Portugalska, ktoré, podľa jeho názoru, schvaľovali neprijateľné proticirkevné a liberálne orientované zákony, ako aj so Švajčiarskom, ktoré sa podľa Gregorovho presvedčenia snažilo zákonnými prostriedkami zrušiť pápežskú moc nad katolíkmi v krajine.
V roku 1835 sa postavil proti filozoficko-teologickému učeniu nemeckého profesora Georga Herma a jeho stúpencov.
Gregorove politické zásahy smerovali aj do cárskeho Ruska, Poľska a Pruska. Vláde cára Mikuláša I. vyčítal prenasledovanie katolíkov, naproti roku odsúdil revolučné vystúpenie Poliakov proti Rusku v rokoch 18301831. V prevažne protestantskom Prusku dosiahol zaručenie slobodných biskupských volieb a zriadenie zvláštneho vládneho oddelenia pre katolícke záležitosti.
Šíriteľ viery
Významná zásluha Gregora XVI. patrí jeho úsiliu o šírenie katolíckej viery vo svete. Veľkú pozornosť venoval rehoľným spoločenstvám; mnohé sa reformovali a založili sa nové.
Ako bývalý prefekt Kongregácie propagandy mal veľkú zásluhu pre cirkev mimo Európy. Do jeho vlády spadá veľké oživenie misionárskej činnosti v 19. storočí. V roku 1836 schválil rehoľu Máriina spoločnosť, ktorú nazývali Maristi (dnes sa volá Spoločnosť montfortánskych misionárov). Pápež Gregor XVI. ju poveril misiami v Oceánii.
V oblasti reorganizácie cirkevného života zriadil sedemdesiat nových diecéz a apoštolských vikariátov a vymenoval takmer dvesto misionárskych biskupov. Svoju pozornosť upriamil na cirkevný život v USA a v Kanade.
Podporovateľ vedy
V protiklade jeho k konzervatívnym postojom v spoločenských sférach stál jeho mimoriadny záujem o vedu a umenie. Podporoval vedecký archeologický výskum (napr. rímskych katakomb); s jeho menom bude navždy spojené založenie Gregoriánskeho etruského múzea (Museo Gregoriano Etrusco) v roku 1836 (dnes súčasť Vatikánskych múzeí) a Lateránskeho múzea (Museo Profano Lateranense) v roku 1844. Gregorovým pričinením značne pokročili práce na rekonštruovanej pápežskej bazilike San Paolo fuori le mura.
Gregor XVI. zomrel 1. júna 1846. V súkromí veľmi citlivý a láskyplný muž, navonok však tvrdohlavý a neústupčivý, málo chápajúci moderný svet, zanechal svojmu nástupcovi nie veľmi radostné dedičstvo v cirkvi i pápežskom štáte. Jeho telesné ostatky sú dnes uložené v honosnom náhrobku v Bazilike svätého Petra. Sochár Luigi Amici tu pápeža zvečnil v mramore v póze žehnajúceho pontifika, sediaceho na tróne medzi alegorickými postavami.
Kostol Ducha Svätého (Devínska Nová Ves)
Kostol Ducha Svätého je rímskokatolícky kostol, ktorý sa nachádza v bratislavskej mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pôvodne renesančnou stavbou postavenou okolo roku 1580.
V roku 1963 bol zapísaný do ústredného zoznamu kultúrnych pamiatok.
Výstavba
Kostol Ducha Svätého bol postavený okolo roku 1580. Presný údaj nemožno zistiť, lebo súdobé pramene sú zriedkavé. V cirkevných prameňoch sa od 17. storočia uvádza, že je postavený 46 siah od dediny, je 16 siah dlhý, 6 siah široký a 5 siah vysoký, má štvorhrannú vežu 12 siah vysokú a 3 siahy širokú, sú na nej dva zvony, na ktorých sa zvoní ručne na obed, večer a v prípade nebezpečia. Má pohodlnú a suchú sakristiu. vľavo|náhľad|Kostol Ducha Svätého na historickej fotografii Od 18. storočia sa o jeho vnútrajšku hovorí, že je zasvätený Duchu Svätému a že má krstiteľnicu, kazateľnicu so sochami štyroch evanjelistov, lavice vo dvoch radoch a drevený chór. O vonkajšku sa uvádza, že v roku 1720 bol vybielený. Okolo kostola je cintorín s drevenou ohradou a pri cintoríne stojí kamenná socha sv. Jána Nepomuckého.
V roku 1883 sa už cintorín nachádza za kostolom. Pred týmto prišlo aj k zásadným úpravám v kostole. V roku 1874 bola postavená nová kazateľnica a vymuroval sa chór. Zmenilo sa aj zasvätenie pravého bočného oltára. Miesto sv. Lucie je na ňom Panna Mária. Ľavý bočný oltár sa až v roku 1912 stal oltárom Božského Srdca. V tom istom roku dostal aj hlavný oltár nový kamenný stôl s relikviou sv. Barbory, ktorá bola patrónkou fary od roku 1713.
K významnej úprave interiéru kostola došlo v roku 1947, kedy sa uskutočnila prístavba chóru – rozšírenie organovej empory. Vznikol prípravný výbor na zakúpenie organu od Organárskeho závodu Bratia Rieger v Krnove. Použil sa starý píšťalový materiál z pôvodného organu. Kožu na nové mechy dodali miestni obyvatelia žijúci v Spojených štátoch amerických. Skolaudovaný bol 12. mája 1948.
Procesie a púte
Náboženský život vizitátori hodnotili podľa dodržiavania pracovného pokoja cez nedele a sviatky, účasti na omšiach, dodržiavania pôstu, prijímania sviatosti a podľa účasti na púťach a procesiách.
Procesie sa konali na Bielu sobotu, prosebné dni, sv. Marka a na Božie Telo. Ďalej na deň sv. Jána Nepomuckého od roku 1911 k jeho kaplnke a na deň sv. Floriána a Vendelína, taktiež k ich kaplnke.
Púte sa konali do Marianky na sviatok narodenia Panny Márie, niektorú sobotu po Veľkej noci do Kreusenbrunnu, posledného apríla až 3. mája do Šaštína, pred sviatkom Nanebovzatia Panny Márie (15. augusta) do Altenburgu a na jeseň do Eisenstadtu.
Centrum duchovného života
Kostol predstavoval centrum duchovného života. Bol ním aj pre Chorvátov, ktorý prišli v 16. storočí do dedín na západnom Slovensku. Postavili si kostol v Lábe, Jabloňovom, Kuchyni, Šenkviciach a Chorvátskom Grobe. Aj devínskonovoveský kostol je dodnes živou pamiatkou, dielom prvej generácie chorvátskych kolonistov. V roku 1968 bol uznaný za kultúrnu pamiatku spolu s renesančnou kamennou krstiteľnicou, taktiež zo 16. storočia.
Semetín - lesné pramenisko
Semetín - lesné pramenisko je prírodná pamiatka ev. č. 5838 neďaleko obce Liptál v okrese Vsetín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je lesné penovcové pramenisko.
Čimice
thumb|Čimická ulica Čimice sú štvrť a katastrálne územie Prahy, súčasť mestskej časti Praha 8. Prvýkrát sa spomínajú v roku 1334, ako osada v majetku pražského prepoštstva. V dobách husitských ju Pražania zabavili, ale neskôr sa dostala do súkromných rúk a vystriedala niekoľko majiteľov. Z roku 1551 pochádza správa o pevnosti, na konci 16. storočia boli Čimice trvalo pripojené k libeňskému panstvu (Bryknar z Brukšteina). V roku 1662 prešli Čimice s libeňským panstvom do majetku Starého Města. V roku 1900 boli Čimice obcou karlínskeho okresu so 157 obyvateľmi. V roku 1960 boli Čimice s 1 1001 200 obyvateľmi pripojené k Prahe ako súčasť nového obvodu – Praha 8.
Chochlačka dutá
Chochlačka dutá (Corydalis cava) je trváca a medonosná rastlina z čeľade makovitých. Má veľkú podzemnú hľuzu, z ktorej vyrastá priama, dvojlistá stonka. Listy sú trojpočetné, nepárno perovito zložené a lístky sú sekundárne členené. Fialové, málokedy biele kvety sú zoskupené do koncových strapcov a majú podlhovastú ostrohu. Plodom je tobolka. Celá rastlina je jedovatá.
Výskyt a obdobie kvitnutia
Ide o európsky druh, rozšírený aj v susedných oblastiach Ázie. Rastie najmä vo vlhších lesoch a hájoch, kde je zjari i dosť hojný a nápadný. Kvitne od marca do mája.
== Liečebné využitie == Na liečebné účely sa zberá hľuza, po usušení tvoriaca drogu Bulbus corydalis. Zbiera sa ručne najmä na jeseň alebo na jar, hneď po rozmrznutí pôdy. Droga omamne vonia a chutí horko. Obsahuje alkaloidy s halucinogénnym účinkom, najdôležitejšie sú korydalín a bulbokapnín. Má utlmujúci účinok na centrálnu nervovú sústavu, znižuje krvný tlak a brzdí pohyby tenkého čreva. Predpisuje sa pri ťažkých nervových poškodeniach, závratiach a duševných poruchách. Silnejšie dávky, alebo laické požívanie môže spôsobiť bolesti podobné zápalu mozgových blán, preto drogu predpisuje len lekár.
Fulham FC
Fulham Football Club je anglický futbalový klub so sídlom vo Fulhame v juhozápadnej časti Londýna. V súčasnosti hrá v najvyššej anglickej Premier League. Fulham FC bol založený v roku 1879 a je najstarším profesionálnym futbalovým klubom v Londýne. V súčasnosti hrá klub v prvej najvysšej anglickej súťaži Premier League. V roku 2010 sa prebojovali do finále Európskej ligy UEFA, kde však podľahli Atléticu Madrid.
Hlavní rivali Fulhamu sú kluby nachádzajúce sa na západe Londýna: Chelsea, Queens Park Rangers a Brentford
Vyhrané domáce súťaže
1949,2001,2022
2 miesto: 1975
Vyhrané Medzinárodné súťaže
2. miesto: 2010
2002
Dresy
Farby domácich dresov v posledných sezónach
Mosadz
thumb|250px|Mosadzný ozdobný predmet (kocka), vedľa kúsky zinku a medi Mosadz je zliatina medi so zinkom a prípadne ďalšími prvkami s menším podielom.
Rozdelenie mosadzí
Mosadze sa podľa účelu rozdeľujú na tvárnené a zlievarenské.
Podľa počtu zložiek sa mosadze delia na dve skupiny:
Kolohousenka
Kolohousenka bol prvý česko-slovenský tank, ktorý vyrábala firma Škoda v polovici dvadsiatych rokov 20. storočia v troch variantoch. Bol vyvezený aj do zahraničia a v službe bol do roku 1930.
Mosadz
Dvojzložkové mosadze
Najvyšší využívaný podiel zinku v mosadziach na tvárnenie je 42 %, pretože pri jeho väčšom podiele kryštalizujú v sústave Cu-Zn krehké fázy. Ak je obsah zinku do 39 %, kryštalizuje iba jedna fáza (α), pri obsahu 39 až 46 % kryštalizujú dve fázy (α + β). Maximum pevnosti mosadze je pri 46 % zinku, maximum ťažnosti pri 30 % zinku.
Brzozów
Brzozów je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat brzozowski v rovnomennej gmine.
Kolohousenka
Vývoj
V roku 1923 Česko-Slovensko zakúpilo plány od nemeckého dizajnéra ing. Heinricha Vollmera, ktorý vo svojom systéme kombinoval kolesový podvozok s pásovým. Kolesový podvozok sa mohol spúšťať a dvíhať, čo zaručovalo vozidlu optimálny výkon pri pohyboch na cestných komunikáciách, ako aj v teréne. Pásy pochádzali z traktora Hanomag WD-50. Vozidlo potrebovalo asi 15 minút na prechod z kolesového pohonu na pásový. Práva na výrobu získali tri spoločnosti a za krátko sa vyrobili prvé dva prototypy rady Kolohousenka pod označením KH-50. Stroje boli zo začiatku koncipované ako samohybné delá, avšak skúšky neboli uspokojivé. Prototypy sa za krátko začali kaziť a preto boli upravené a vybavené otočnou vežou s kanónom kalibru 37 mm. Neskôr bol vyvinutý nový variant s dvomi ťažkými guľometmi, ktorý dostala armáda pod označením KH-60. Tieto stroje boli vyvezené aj do Sovietskeho zväzu a Talianska. Existovali aj plány na vybavenie stroja kanónom kalibru 75 mm. Poslednou verziou bol KH-70 vybavený 47 mm rýchlopalným kanónom. Kolohousenky následne slúžili v armáde až do roku 1930, kedy boli vyradené.
Mosadz
Viaczložkové mosadze
Prísadou ďalších prvkov sa zlepšujú mechanické a technologické vlastnosti, alebo odolnosť proti korózii.
Prísady hliníka, kremíka a cínu zvyšujú pevnostné vlastnosti (legovanie a zjemnenie zrna) a odolnosť proti korózii (ochranná vrstva oxidov). Ak sú mosadze určené na tvárnenie, majú podiel zložiek obmedzený maximálne na 3 % Al, 3 % Si a 1 % Sn.
Prísady mangánu a niklu spevňujú mosadz a zvyšujú odolnosť proti korózii. Mangán býva zastúpený maximálne do 3 %, pretože zhoršuje tvárnosť, naopak nikel až do 20 %, pretože tvárnosť zlepšuje. Niklové mosadze sa dajú leštiť a sú vhodné na pokovovanie, preto sa používali na výrobu príborov a ozdobných predmetov.
Mosadzné spájky patria medzi tvrdé spájky, sú určené pre mechanicky namáhané spoje. Vhodné sú pre spájanie kovov s teplotou tavenia nad 1000 °C. Hustota mosadze 8 700 kg/m3.
Hoslovice
Hoslovice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 174 obyvateľov, z toho 90 mužov a 84 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 43,9 roka, ženy 43,1 roka).
La Souche
Poloha
La Souche má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
La Souche má 356 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Litografia
náhľad|Litografický lis náhľad|Negatív litografickej dosky a hotový výtlačok Litografia alebo kameňotlač patrí medzi grafické techniky, do skupiny tlače z plochy. Vynález a vývoj litografie sa pripisuje Aloisovi Senefelderovi (1771 - 1834). On sám nebol výtvarníkom, ale jeho vynález si osvojili umelci ako Goya, Ingres, Toulouse - Lautrec a i.
Princíp litografie
Litografia je založená na princípe vzájomného odpudzovania mastnoty a vody. Základným materiálom je litografický kameň alebo kamenná doska s úplne rovným povrchom. Na litografický kameň sa kreslí litografickou ceruzkou, litografickým tušom a inými materiálmi. Pokreslené miesta určené na odtláčanie priťahujú mastnotu - prijímajú farbu.
Miesta, ktoré sa neodtlačia, priťahujú vodu a odpudzujú tlačiarenskú farbu. Na navlhčený litografický kameň sa položí papier a odtláča sa pomocou tlačiarenského lisu.
Litografia z greckého lithos - kameň, grafein - písať.
Pri litografii sa používa jemne vyhladený kameň, druh vápenca, ktorý sa prevažne ťaží v Bavorsku. Tlačová platňa mávala veľký formát a hrúbku aj 10 cm. Veľkoformátové strojové platne boli veľmi ťažké, napr. vo formáte 80x120cm vážili viac ako 150kg.
Kameňotlač sa uplatňovala najmä v 2. polovici 19. storočia ako ilustračná technika. Formy sa zhotovovali ručne. Po objavení fotografie a svetlocitlivých vrstiev vznikla fotolitografia, ktorá umožnila vyrábať tlačové formy jednoduchším fotomechanickým spôsobom.
Tlač z kameňa bola pomalá, s ťažkými kamennými formami sa ťažko manipulovalo a nahradila sa produktívnejšou ofsetovou technikou.
Omrvinková navigácia
Omrvinková navigácia (angl. breadcrumb navigation) (tiež mininavigácia, alebo drobčeková navigácia) je navigačná pomôcka v používateľskom rozhraní. Navigácia dáva používateľom spôsob, ako si udržať prehľad o polohe v rámci programov alebo dokumentov. Tento termín pochádza z rozprávky „O Janíčkovi a Marienke“, ktorí si omrvinkami značili cestu domov. Tento spôsob navigácie používa tiež Windows Vista a Windows 7.
Servières
Servières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Omrvinková navigácia
Webové stránky
Omrvinková navigácia sa zvyčajne zobrazuje horizontálne v hornej časti webovej stránky, zvyčajne pod názov stránky alebo hlavičky. Poskytuje odkazy späť na predchádzajúcu stránku a používateľovi umožňuje navigovať sa po prejdených stránkach až po aktuálnu, resp. na druhej strane po počiatočnú, hlavnú stránku. Omrvinková navigácia poskytuje pre užívateľa prejdenú cestu začínajúcu od východiskového bodu. Na oddelenie jednotlivých odkazov sa obvykle používa znak väčšie-ako (>), niekedy je oddelenie riešené grafickým spôsobom. Príklad typickej omrvinkovej navigácie:
Servières
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Omrvinková navigácia
Webové stránky
hlavná stránka > podstránka1 > podstránka2 > aktuálna stránka
Servières
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Omrvinková navigácia
Druhy omrvinkovej navigácie
Existujú tri typy web navigácie:
Použiteľnosť
Niektorí programátori kritizujú tento spôsob navigácie, pretože navigácia duplikuje funkcie, ktoré sú už zakomponované v prehliadačoch. Použitie navigácie je tiež problémové pre webové sídla s rozsiahlou štruktúrou podstránok, kde pre rozsiahlosť nie je možné jednoriadkovo popísať cestu medzi hlavnou a aktuálnou stránkou.
Global Positioning System (GPS)
Pokročilé GPS nástroje dokážu sledovať pohyb používateľa GPS so záznamom prejdenej trasy v určitom čase so sledovaním významných miest a prezentovať ich ako „omrvinkový chodník“ umožňujúci spätnú navigáciu na ktorýkoľvek zaznamenaný kľúčový bod.
Operačné systémy
Windows Explorer, v systéme Windows 7 používa omrvinkovú navigáciu vo svojom paneli s adresou. Správcovia súborov, ako Nautilus, Dolphin, Finder a Windows Explorer (Windows Vista / 7) umožňujú omrvinkovú navigáciu, výmenou či rozšírením adresného riadku.