cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Povrch s nulovou rýchlosťou
Lagrangeove body
Povrch s nulovou rýchlosťou je tiež dôležitým parametrom pri hľadaní Lagrangeových bodov. Tieto body zodpovedajú miestam, kde má efektívny potenciál rotujúceho súradnicového systému extrémny. To zodpovedá miestam, kde sa povrchy s nulovou rýchlosťou zachytia a ak sa zmení C vytvárajú otvory. Pretože trajektórie sú ohraničené povrchmi, trajektória, ktorá sa snaží uniknúť (alebo vstúpiť) do oblasti s minimálnou energiou, bude typicky prechádzať blízko Lagrangeovho bodu, ktorý sa používa pri plánovaní nízko energetickej trajektórie.
Zhluky galaxií
Vzhľadom na skupinu galaxií, ktoré gravitačne intereagujú, sa povrch nulovej rýchlosti používa na určenie toho, ktoré objekty sú gravitačne viazané (tj. nie sú prekonané Hubblovou expanziou), a teda sú súčasťou klastra galaxií, ako je napríklad miestna skupina.
Mizogýnia
Mizogýnia všeobecne označuje (chorobný) odpor, pohŕdanie, nenávisť, alebo predsudky voči ženám. Mizogýnia na seba môže brať mnoho podôb, ako napríklad sociálne vylúčenie, priama alebo nepriama diskriminácia, nepriateľstvo, androcentrizmus, patriarchát, ponižovanie, podceňovanie alebo obmedzovanie žien, násilie voči ženám alebo ich sexuálna objektivizácia. Ide o extrémnu formu sexizmu.
Človek, trpiaci mizogýniou sa nazýva mizogýn.
Katalin Nováková
Katalin Nováková (* 6. september 1977, Segedín, Maďarsko) je maďarská politička a prezidentka Maďarska.
Životopis
V rokoch 1996 – 2001 študovala ekonómiu na Korvínovej univerzite v Budapešti a v rokoch 1999 – 2004 práva na univerzite v Segedíne a na univerzite Paris-Nanterre. Katalin Nováková je vydatá, veriaca a má tri deti. Hovorí po francúzsky, anglicky, nemecky a španielsky. Jej manželom je István Veres, ktorý je od roku 2013 riaditeľom peňažného a devízového trhu Magyar Nemzeti Bank.
Politická kariéra
V roku 2001 začala pracovať na ministerstve zahraničných vecí, kde mala na starosti záležitosti Európskej únie. V roku 2010 sa stala ministerskou poradkyňou, v roku 2012 šéfkou oddelenia na ministerstve ľudských zdrojov a v roku 2014 štátnou tajomníčkou pre rodinu a záležitosti mládeže. Od októbra 2020 do decembra 2021 bola ministerkou pre záležitosti rodiny. V decembri 2021 ju Fidesz navrhol ako kandidátku na funkciu maďarskej prezidentky. Je podpredsedníčkou Medzinárodnej ženskej demokratickej únie a spracováva analýzy na tému prorodinnej politiky.
V marci 2022 bola zvolená za maďarskú prezidentku, keď v hlasovaní parlamentu zvíťazila nad opozičným kandidátom, ekonónomom a právnikom Péterom Rónom. Získala 137 zo 188 platných hlasov. Do úradu nastúpila 10. mája 2022 a je prvou ženou v tejto funkcii.
Teória VSEPR
Teória VSEPR je chemická teória, ktorá umožňuje predpovedať tvar molekúl podľa počtu elektrónových párov, ktoré obklopujú centrálny atóm zlúčeniny.
VSEPR je skratka odvodená od čo by sa do slovenčiny dalo preložiť ako (teória) odpudzovania elektrónových párov valenčnej vrstvy. Zriedkavejšie sa dá stretnúť aj s jej alternatívnym názvom Gillespieho-Nyholmova teória. Tento názov pochádza z mien jej dvoch hlavných tvorcov - Ronalda Gillespieho a Ronalda Nyholma.
Piesočný vrch
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubany a Tichý Potok. Najbližšími sídlami sú východne situovaný Tichý Potok, Poloma, Krásna Lúka a Bajerovce, severným smerom leží Šambron, Jakubany a Kolačkov, západným Ihľany a južným obec Torysky a Nižné Repaše.
Teória VSEPR
Teória VSEPR hovorí o tom, že valenčné elektróny sa kvôli ich rovnakému náboju navzájom odpudzujú a preto nadobudnú tvar pri ktorom je toto vzájomné odpudzovanie čo najmenšie, čím sa teda mení aj celkový tvar molekuly.
Piesočný vrch
Opis
Piesočný vrch leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor severovýchodným smerom na Kuliguru. Východne sa nachádza Chmelov, Čiernohuzec , Zámčisko , Kuligura a Siminy , severne leží Magurič , Repisko a Šípková hora , západným smerom Čierna hora , Derežová  a Jankovec  a južným Javor , Škapová , Čistý diel  a Na Bielkach. Severné a západné svahy hrebeňa odvodňujú prítoky Jakubianky do rieky Poprad, juhovýchodné potok Škapová do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Teória VSEPR
Teória VSEPR je na rozdiel od orbitálovej hybridizácie, ktorá je založená na vlnovej funkcii, založená na pozorovateľnej hustote elektrónov a preto, aj keď obidve teórie hovoria o tvare molekúl, nie sú navzájom prepojené.
Danubius Octet Singers
náhľad|Danubius Octet Singers Danubius Octet Singers je mužské spevácke okteto, zameriavajúce sa na interpretáciu klasickej zborovej tvorby. Teleso bolo založené dirigentom Danielom Simandlom v roku 2013 a združuje osem profesionálnych spevákov, členov popredných zborových telies, pôsobiacich v Bratislave a vo Viedni.
Danubius Octet Singers sa zameriava predovšetkým na interpretáciu slovenskej, českej a slovanskej mužskej zborovej tvorby. Od svojho založenia teleso pravidelne účinkuje na hudobných festivaloch a koncertoch doma i v zahraničí. Významným tvorivým počinom sú tematické hudobno-literárne pásma k výročiam osobností slovenských a českých dejín, ako napr. Ľudovíta Štúra, Jozefa Miloslava Hurbana, Emy Destinnovej, či Milana Rastislava Štefánika. Danubius Octet Singers taktiež spolupracuje s významnými slovenskými hercami a recitátormi, napr. s Božidarou Turzonovovou, Jurajom Sarvašom, Jozefom Šimonovičom, Jurajom Hrčkom.
Piesočný vrch
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami však riedky les, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít možno ojedinele vidieť okolité vrcholy Levočských vrchov, Ľubovniansku vrchovinu, Bachureň, Branisko, no tiež časť Vysokých Tatier.
Teória VSEPR
Určenie tvaru
VSEPR sa používa na určenie tvaru najmä jednoduchých a symetrických molekúl.
Ženská softbalová liga
Ženská softbalová liga je slovenská softbalová súťaž žien, ktorá prebieha od roku 1991. Organizuje ju Slovenská softbalová asociácia (SSA). Najúspešnejším tímom je SK Trnava Panthers, ktorý v nej zvíťazil 16-krát.
Piesočný vrch
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a neznačenými chodníkmi z okolitých dolín.
Ženská softbalová liga
V rokoch 1991 a 1992 existovala v Česko-Slovensku tzv. Národná liga žien. V 6-člennej lige hral aj košický tím Akademik TU Crows Košice (v roku 1991 pod názvom VSŽ Košice), ktorý zhodne skončil na poslednej šiestej priečke.
Teória VSEPR
Metóda AXE
Na základe stérického čísla, počtu ligandov a počtu neväzbových elektrónových párov sa dá podľa nasledujúcich tabuliek predpokladať tvar molekuly.
Diaľkový vlak
náhľad|300x300bod|Interiér slovenského rýchliku Diaľkový vlak je súhrnné označenie vlakov, ktoré prekonávajú dlhšie vzdialenosti. Takéto vlaky sú oproti regionálnym vlakom vedené na dlhšie trasy a zastavujú len vo vybraných staniciach (napr. vo väčších mestách alebo dôležitých uzloch). V takýchto vlakoch je spravidla možnosť rezervácie miesť a môžu v nich byť riadené jedálenské, lehátkové či lôžkové vozne.
Teória VSEPR
Niektoré AX2E0 molekuly
Štruktúra v plynnej fáze trojatómových halogenidov kovov alkalických zemín (napríklad halogenidy vápnika, stroncia alebo bária; MX2) nemajú lineárny tvar ako sa dá podľa teórie VSEPR predpokladať, ale lomený. Podľa Ronalda Gillepsieho je to spôsobené interakciou medzi ligandmi a nevalenčnými elektrómni centrálneho atómu.
Diaľkový vlak
Vlakový spoj s najdlhšou trasou na svete jazdí v Rusku medzi mestami Moskva a Vladivostok po transsibírskej magistrále. Jeho trasa je dlhá 9 259 kilometrov a jej prejazd trvá 6 dní.
Teória VSEPR
Niektoré AX2E2 molekuly
Príkladom iného tvaru AX2E2 molekuly je oxid lítny (Li2O), ktorý aj keď by mal mať lomený tvar má lineárny. Toto sa dá vysvetliť kvôli iónovým väzbám v molekule, kvôli ktorým sa atómy lítia navzájom silno odpudzujú. Ďalším príkladom je molekula H3Si-O-SiH3, kde je uhol medzi atómami kremíka a kyslíka 144,1 ° (pre porovnanie s ostatnými podobnými molekulami, Cl2O - 110,9 °; CH3-O-H3C - 111,7 °). Podľa Gillepsieho je uhol medzi týmito atómami práve taký kvôli vzájomnému odpudzovaniu relatívne veľkých -SiH3 ligandov.
Ján Milosrdný
Ján Milosrdný môže byť:
Teória VSEPR
Niektoré AX6E1 molekuly
AX6E1 molekuly ako napríklad fluorid xenónový (XeF6) a štvormocné katióny telúru a trojmocné katióny bizmutu, ako napríklad TeCl62-, TeBr62-, BiCl63-, BiBr63-, BiI63- sú namiesto tvaru pentagonálnej pyramídy, predpokladaného teóriou VSEPR, v tvare osemstenu, pretože neväzbové elektrónové páry neovplyvňujú tvar molekuly v takej miere ako predpokladá teória VSEPR.
Deva (tyčinka)
Deva je čokoládová tyčinka s rumovou príchuťou, vyrábaná rovnomennou slovenskou čokoládovňou. Originálna tyčinka, Deva Klasik, sa vyrába už od roku 1951.
V minulosti bola tyčinka Deva známa pod názvom Milena. Tento názov v súčasnosti používa podobná tyčinka českej čokoládovne Orion.
Počas socialistického režimu v Česko-Slovensku sa tyčinky vyvážali aj do Kanady, Spojených štátov a Spojených arabských emirátov. V 80. rokoch 20. storočia to boli Spojené kráľovstvo, Singapur, Saudská Arábia, Kuvajt, Jemen, Afganistan a Austrália. Teraz je o ňu záujem v Ázii, konkrétne v Číne a opäť v Singapure.
Doullens
Doullens môže byť:
Sic transit gloria mundi
Sic transit gloria mundi je latinská fráza znamenajúca: "Tak sa pominie sláva sveta." "(Tak sa pominie svetská sláva)" Pravdepodobne ide o upravenú frázu z diela Tomáša Kempenského De Imitatione Christi: "O quam cito transit gloria mundi" ("Ó, ako rýchlo sa svetská sláva míňa")
Fráza bola používaná počas ceremónie pápežskej korunovácie v rokoch 1409–1963. Sprievod novozvoleného pápeža počas procesie z Baziliky sv. Petra trikrát zastavil, pričom pri každej zastávke pápežský ceremoniálny majster padol pred pápežom na kolená, držiac tlejúci balík ľanového súkna. Až súkno zhorelo, majster vyriekol slová: "Pater Sancte, sic transit gloria mundi!" ("Svätý Otec, tak pominie sláva sveta.") ako symbolické varovanie pred materializmom a márnosťou.
Wilhelm Cuno
Životopis
Narodil sa v meste Suhl, v tom čase v pruskom Sasku, v dnešnom Durínsku. Bol synom Augusta George Wilhelm Cuna (1848-1915) a jeho manželky Catheriny Elisabeth Theresie (1852-1878). Patril do rímskokatolíckej rodiny. V roku 1906 sa oženil s Marthou Bertou Wirtzovou, dcérou nemeckého obchodníka z Hamburgu Huga Wirtza. Mali syna a dve dcéry.
Študoval právo v Berlíne a Heidelbergu a získal doktorský titul. Roku 1907 sa zamestnal na Úrade ríšskej pokladnice (Reichsschatzamt), pôvodne ako poradca (Regierungsassessor). V roku 1910 bol Cuno povýšený do funkcie vládneho poradcu (Regierungsrat) a roku 1912 sa stal členom Tajnej rady (Geheimer Regierungsrat). Jeho úlohou bola predovšetkým príprava vládnych návrhov a ich prezentácia v Ríšskom sneme (Reichstag). Počas prvej svetovej vojny sa podieľal na organizovaní dodávok potravín pre nemeckú armádu ako vedúci organizácie pre distribúciu obilia a múky (Reichsgetreidestelle) do júla 1916. Potom sa stal štátnym tajomníkom Adolfa von Batocki-Friebeho na Vojnovom úrade pre potraviny (Kriegsernährungsamt). Koncom roku 1916 bol menovaný do funkcie generálneho tajomníka (Generalreferat) pre ekonomické záležitosti v štátnej pokladnici. Na žiadosť Alberta Ballina, Cuno opustil štátnu správu a zamestnal sa v námornej spoločnosti Hapag (Hamburg Amerikanische Packetfahrt Actien Gesellschaft) ako riaditeľ v novembri 1917. Po smrti Ballina v novembri 1918 bol Cuno v decembri 1918 povýšený do funkcie generálneho riaditeľa.
Ako ekonomický expert sa zúčastnil povojnových rokovaní vrátanie odškodnenia a mierových podmienkach. Zúčastnil sa aj Janovskej konferencie roku 1922, ktorú opustil na protest po podpísaní Rapallskej zmluvy medzi Weimarskou republikou a Sovietskym zväzom. Cuno bol taktiež dôležitým vyjednávačom v rokovaniach medzi nemeckými lodnými spoločnosťami a vládou o kompenzácii obchodných lodí dodávanými spojencom na základe Versaillskej zmluvy. V roku 1920 sa Hapag spojil s United American Lines, čím sa Hapag obnovila na prepravnú spoločnosť pre civilné obyvateľstvo. Okrem toho, sa Hapag stal vyhradným lodným prepravcom produktov medzi Nemeckom a USA. Vďaka tomuto neoficiálne zastupoval ríšsku zahraničnú politiku počas svojich služobných ciest do zahraničia.
Funkcia kancelára
náhľad|kancelár Wilhelm Cuno (vľavo) a prezident Friedrich Ebert (napravo) Odmietol niekoľko návrhov stať sa ministrom zahraničných vecí alebo ministrom financií, ale súhlasil s vytvorením kabinetu po odstúpení Jozefa Wirtha z postu kancelára. 22. novembra 1922 bol menovaný za kancelára (Reichskanzler) len s prezidentským dekrétom a bez hlasovania v Ríšskom sneme. Stal sa prvým kancelárom vo Weimarskej republike, ktorý nebol členom žiadnej politickej strany. Politicky bol pomerne vzdialený od sociálno-demokratického prezidenta Friedricha Eberta, od ktorého dostal poverenie vlády. Mal nízku dôveru voči republike v Nemecku a jej parlamentnému systému. Vládu zložil z mimovládnych ekonómov a z Nemeckej ľudovej strany, Nemeckej demokratickej strany, Nemeckej strany centrum a Bavorskej ľudovej strany. V jeho vládu bola vložená vysoká dôvera, nakoľko poskladal vládu odborníkov a aj on sám bol významným odborníkom s mnohými konexiami v zahraničí, že povedú krajinu v náročných podmienkach počas rokovaní so spojencami. Cunov plán na vyriešenie problému s odškodnením a stabilizáciou marky na devízovom trhu bol odmietnutý spojencami na výzvu francúzskeho premiéra Poincarého. Keď začalo Nemecko omeškávať s dodávkami dreva a uhlia, Francúzsko hlásalo, že ide o zámerné porušenie zmluvy, čo malo za následok vypuknutie Rúrskej krízy. Následne Cunova vláda vyzvala na pasívny odpor. Porúrie, ktoré v tom čase predstavovalo priemyselné srdce Nemecka, takmer úplne skolabovalo. Finančná podpora tohto regiónu poskytnutá vládou sa odzrkadľovala v celkových číslach, čo spôsobovalo narastajúcu infláciu. Okrem toho sa rapídne zvýšila aj tlač peňazí. Cuno sa snažil o rokovania s Francúzskom, ktoré v máji a júni 1923 zlyhali. V auguste 1923 sa spustila obrovská vlna protestov proti vláde. 12. augusta 1923 Cuno a jeho kabinet rezignovali.
Život po politike
Po odchode z politiky asa vrátil ako riaditeľ do Hapagu. Roku 1926 sa opäť stal generálnym riaditeľom. Pracoval na zlúčení s Norddeutsche Lloyd, ku ktorému došlo roku 1930. V roku 1925 počas prezidentských volieb, Cuno verejne podporoval kandidáta Paula von Hindenburga. V roku 1932 sa Cuno pripojil k Wilhelmovi Kepplerovi, aby ekonomicky radil Adolfovi Hitlerovi.
Zomrel 3. januára 1933 v meste Aumühle pri Hamburgu.
Travis Roy
Travis Matthew Roy (* 17. apríl 1975, Yarmouth, Maine, USA – † 29. október 2020, Burlington, Vermont, USA) bol americký hokejista, spisovateľ a filantrop. Vo svojom debutovom zápase za Bostonskú univerzitu už po jedenástich sekundách strávených na ľade vrazil hlavou do mantinelu, pričom si nešťastne zlomil štvrtý a piaty krčný stavec. Po náraze zostal od krku nižšie ochrnutý. V roku 1996 založil nadáciu zameranú na pomoc ľuďom s poranením miechy, mnoho finančných prostriedkov zároveň putuje aj na výskum zranení miechy. K máju 2021 nadácia vyzbierala vyše 4,5 milióna amerických dolárov.
Hokejová kariéra a zranenie
Roy začínal s hokejom v rodnom Maine, neskôr sa presťahoval do štátu Massachusetts, aby sa mohol v športe ďalej rozvíjať, kde patril medzi najsľubnejšie juniorské talenty v okolí Bostonu a viacero univerzít mu ponúkalo štipendium. Napokon si zvolil Bostonskú univerzitu, ktorá bola naprieč Spojenými štátmi známa svojím úspešným hokejovým programom. Na univerzitu nastúpil v sezóne 1995-96, rok predtým jej hokejový tím získal celoštátny titul. V mužstve mu boli spoluhráčmi aj budúce hviezdy NHL ako Mike Grier, Jay Pandolfo alebo Chris Drury.
Roy bol jedným z mála prvákov v tíme, ktorí boli zaradení na aktívnu súpisku už pri otváracom stretnutí sezóny. Premiéru v najprestížnejšej univerzitnej lige si odkrútil proti Univerzite Severná Dakota. Roy sa prvý a posledný krát dostal na ľad v tretej minúte zápasu. Puk bol vystrelený za bránku Univerzity Severná Dakota, kde sa za ním náhlil spoločne s jedným so súperových obrancov. Roy vo vysokej rýchlosti stratil stabilitu a vrazil hlavou do mantinelu.
Po náraze zostal do konca života odkázaný na invalidný vozík, bol tetraplegikom, no neskôr opätovne získal do istej miery cit v pravej ruke. Po náročnej rekonvalescencii sa vrátil na univerzitu, kde v roku 2000 úspešne dokončil štúdium.
Život po zranení
V roku 1998 v spolupráci so športovým novinárom E.M. Swiftom napísal svoju autobiografiu, ktorú pomenoval Eleven Seconds (Jedenásť sekúnd); presne toľko sekúnd stihol odohrať v NCAA. Kniha pojednáva o jeho živote pred a po zranení. Neskôr sa Roy natrvalo presťahoval do Bostonu, pretože metropola mu umožňovala o niečo samostatnejší život, ako rodné mestečko.
Roy nosil na drese číslo 24, ktoré bolo na jeho počesť vyvesené pod strop arény jeho alma mater a žiaden iný hokejista ho už v tomto tíme nikdy neoblečie. Stal sa prvým hráčom vo vyše storočnej histórii mančaftu, ktorý sa tejto pocty dočkal.
Travis Matthew Roy zomrel 29. októbra 2020 z dôvodu komplikácii po absolvovanej operácii.
Kaia Gerberová
Kaia Gerberová (* 3. september 2001, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká modelka, herečka a módna návrhárka, dcéra modelky Cindy Crawfordovej.
Životopis
Je dcérou podnikateľa Rande Gerbera a topmodelky Cindy Crawfordovej, ktorá je nemeckého, anglického, francúzskeho a dánskeho pôvodu. Jej starší brat je model Presley (* 1999) je tiež model.
Svoju kariéra odštartovala ako desaťročná pre značku Versace junior. Neskôr začala fotiť pre módne časopisy ako Vogue, Teen Vogue a Pop Magazine. V roku 2017 debutovala na prehliadke pre Calvina Kleina]. Neskôr predvázdala pre módne domy ako Chloe, Burberry, Max Mara, Prada, Chanel, Fendi, Moschino a Versace.
V roku 2016 debutovala vo filme Sister Cities ako mladá Carolina.
V roku 2018 vytvorila svoju prvú kolekciu KarlxKaia s módnym návrhárom Karlom Lagerfeldom.
Ocenenie
V roku 2018 získala ocenenie Model of the Year (modelka roka) na The Fashion Awards.
Simplicius
Simplicius (* ?, Tivoli, Taliansko – † 10. marec 483, Rím) bol 47. pápež. Jeho meno sa dá preložiť ako „Prostý“. Katolícka cirkev slávi jeho sviatok 10. marca.
Pápežský úrad zastával od 3. marca 468 do svojej smrti.
Po smri Hilária, bol na štvrtý deň zvolený 3. marca 468, Simplicius z Tivoli, syn Castinia. Za jeho pontifikátu nastal kolaps Rímskej ríše, a císár Romulus Augustus bol zosadený gótskym kráľom Odoakarom. Odoakar bol ariánskeho vyznania, no miestne obyvateľstvo sa nezaoberalo tým. Pre nich bolo jedno kto im vládne, hlavne ak sa majú dobre. Mnoho budov bolo zdevastovaných. Pápež Simplicius získal jednu sutinu, starú tržnicu, ktorú ešte zdevastoval Alarich a vybudoval tam chrám sv. Štefana. Vtedy asi z Palestíny dostal aj telo sv. Štefana. Časť jeho ostatkov bola uložená v hrobe sv. Vavrinca za hradbami. Druhú časť uložili v tržnici v tzf. sfinge (záhade) na Coeliu. Na hlavných stĺpoch boli vyryté kríže, a z tehiel vytvorené kríže boli nad okrúhlymi oknami. Na Esquiline postavil kostol sv. Bibiány, ktorý stojí dodnes. Poblíž kostola Panny Márie vystaval konzul Iunius Bassus nádhernú sálu, vyzdobenú mramorovými stenami, obrazmi a prepychovým vykladaniami. Ten sa stal majetkom góta Vallu, a ten to podaroval Simpliciovi pre náboženské účely. Tu vystraval Simplicios nemocnicu, pristaval absidu a premenil tak sálu na kostol sv. Ondreja. Pohanskú výzdobu však ponechal. Potom nariadil Simplicious blízkym farnostiam, aby sa tam konali bohoslužby. Mali sa tu striedať farári. V kostole Sv. Petra tu mali slúžiť farári VI. a VII. okrsku, kostola sv. Pavla farári I. okrsku, farári III. okrsku mali na starosti kostol sv. Vavrinca. Chórovú službu a hodinky mali na starosti mnísi z kláštora. Z chórových kláštorov sa časom vyvinuli kanovnícke kapituly.
Pápež mal problémy s východnými cirkvami, ktoré sa čoraz viac prikláňali k monofyzismu, a trhali zväzky s rímskou cirkvou. Počas vlády cisára Basiliska, sa na stolec sv. Marka dostal monofysta Peter Mongul a v Antiochii sa stal patriarchom Peter Fullo. Zo strachu pred cisárom podpísalo asi 500 biskupov cisársky rozkaz, ktorým bol odsúdený do ohňa list pápež Lev Veľký adresovaný Flaviánovi a spisy chalcedonského koncilu. V Efeze sa konala synoda, ktorá nazvala tento cisársky rozkaz ako "božský a apoštolský okružný list". Carihradský patriarcha žiadal, aby túto výsadu pápež potvrdil. Simplicios však nepovolil nič, čím by utrpeli práva biskupov a patriarchov. Cisár zosadzoval a vyháňal katolíckych biskupov a kňazov a na ich miesta dosadzoval monofyzitov. Pápež svojich biskupov podporoval a povzbudzoval aby vytrvali. Basiliskus bol zakrátko zosadený, a na krátku chvíľu nastal pokoj. Zanedlho však vznikol nový rozkol. V Carihrade vystúpil patriarcha Akakios, a získal podporu dvora. Pápež hájil listami nezmeniteľnosť viery, ktorú prijali a zdedili od apoštolov.
Simplicius zomrel 10. marca 483 a vládol 15 rokov a 7 dní. Je pochovaný v kostole sv. Petra. Sviatok má 2. marca.
Teória Slnka a Mesiaca
náhľad|Pápež [[Inocent III., uznávaný kánonista bol za svojho živote prezývaný aj lux mundi (svetlo sveta) ]] Teória Slnka a Mesiaca je stredoveká politicko-právna teokratická teória 13. storočia, podľa ktorej svetská moc podlieha moci duchovnej (pápežskej). Zástancom tejto teórie bol vrcholný predstaviteľ nadradenosti moci pápežstva Inocent III. Myšlienky teórie sa prejavili v Inocentovom dekréte Venerabilem z roku 1202, či na štvrtom lateránskom koncile. Podstatou teórie bola metafora, či alegória - Mesiac je menší a menej výrazný, svieti len vďaka svetlu odrazenému od väčšieho Slnka, Podobne svetský panovník má mať moc len vďaka moci a autorite pápeža, zástupcu Boha na zemi. Len pápežovi podľa teórie prislúchala plná moc (plenitudo potestas). Pápež ako Kristov vikár vládne dvojakou mocou (Krista kráľa a Krista kňaza) nad celou cirkvou. Cirkev síce je od svetskej moci oddelená a zásadne sa nemá do angažovať do jej záležitostí inak, než napomínaním, avšak vo výnimočných prípadoch (causaliter, certis causus inspectis) pápež môže priamo zasiahnuť aj do svetskej moci. Pápež napr. podľa teórie môže zasahovať do výberu kandidátov pre svetský trón (napr. voľba cisára v 1198).
Kamikadze Lover
Kamikadze Lover je názov albumu coververzií hitov slovenskej pop rockovej skupiny Elán, ktorý v roku 1982 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus.
Album bol s rôznymi obalmi a identickými katalógovými a maticovými číslami vydaný v roku 1982 ako Waiting For Love. Ide o kompiláciu predtým vydaných slovenských piesní z dvoch albumov kapely a niekoľkých ich singlov. Pôvodné štúdiové nahrávky boli pre tento projekt predabované a naspievané v angličtine. Anglické texty piesní nemusia byť obsahovo identické so slovenskými originálmi. Originálne piesne pre tento album boli v slovenskom jazyku: „Zlodej slnečníc“, „Čakám ťa láska“, „Aj keď bez peňazí“, „Chcel by som ti šepkať“, „Ulica“, „Kaskadér“, „Kamaráti“, „Mláďatá“, „Koľko a čo za to“, „Tenisky“, „Ja viem“ a „Kamikadze lásky“.
Picquigny
Picquigny môže byť:
Orechovo (Čepelare)
Orechovo je dedina v pohorí Rodopy v okrese Čepelare v Smoľanskej oblasti v južnom Bulharsku.
Poloha
Dedina Orechovo sa nachádza v južnom Bulharsku v Smoľanskej oblasti v západnej časti pohoria Rodopy. Miesto sa nachádza v povodí rieky Orešica na jej ľavom strmom brehu v nadmorskej výške od 700 do 999 m.n.m. na severovýchodných svahoch vrchu Persenk, ktorý je najvyšším vrchom tejto časti pohoria Rodopy, ktorá sa nazývá Čepnatica.
Deina leží približne 60 km juhozápadne od Plovdivu, 60 km severne od Smoľanu, 10 km západne od dediny Chvojna a približne 25 km severne od okresného mesta Čepelare. Od hlavného mesta Sofie je dedina vzdialená približne 200 km a od Asenovgradu približne 40 km juhozápadne. Do dediny vedie asfaltová cesta z 10 km vzdialenej dediny Chvojna, ktorá leží na hlavnej ceste spájajúcej Asenovgrad so Smoľanom.
Charakteristika a dejiny
V období antiky na území dnešného Orechova stávala rímska osada, ale na základe archeologických nálezov sa predpokladá, že územia bolo už predtým obývané tráckymi kmeňmi, ktoré sa tu zaoberali ťažbou medi a striebra a ich zpracovaním. Najstarším zachovným nájdeným predmetom je trácka minca z 1. storočia.
Dnešná dedina je stará niekoľko stoviek rokov , ale nie je presne jasné, kedy bola založená. Prvýkrát je spomenutá v osmanských registroch z roku 1576.
V Orechove pôsobí miestny folklórny súbor.
Služby
V dedine sa nachádza niekoľko menších obchodov so základným tovarom a v mnohých domoch sa ponúka možnosť ubytovania. Celkovo sa môže v Orechove ubytovať približne 100 návštevníkov. V dedine sa nachádza aj turistické informačné centrum.
Pamiatky
Najvyznamnejšou pamiatkou v obci je chrám Sv. Nedele postavený v roku 1882, ktorý má, rovnako ako viacero stavieb v dedine, priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Stavby dedine sú z veľkej časti typické pôvodné rodopské kamenné domy z 19. storočia, čo dáva Orechovu jedinečný historický ráz.
V okolí dediny sa nachádza pomerne veľké množstvo kaplniek, je ich celkovo viac ako 20.
== Prírodné pamiatky v okolí       == Okolie dediny je vďaka svojej polohe v srdci pohoria Rodopy bohaté na prírodné pamiatky. Medzi najdôležitejšie z nich patria napríklad:
V okolí dediny, alebo priamo cez ňu prechádza aj pomerne veľké množstvo turistických trás.
Oxana Alexandrovna Akiňšinová
Oxana Alexandrovna Akiňšinová (* 19. apríl 1987, Leningrad, Sovietsky zväz) je ruská filmová herečka.
Životopis
Oxana Akiňšinová sa narodila v Leningrade (dnes Petrohrad) vo vtedajšom Sovietskom zväze. Jej otec bol automechanik a jej matka účtovníčka. Má mladšiu sestru.
Kariéra
Akiňšinová začala účinkovať vo filme už ako dvanásťročná a objavil ju herec Sergej Bodrov.
V roku 2001 stvárnila hlavnú rolu vo filme Lilya 4-Ever od režiséra Lukasa Moodyssona, kde za svoju rolu získala nomináciu na európsku filmovú cenu za najlepšiu herečku v roku 2002 a v rovnakom roku, za rovnakú rolu získala švédske filmové národné ocenenie Guldbaggen.
V roku 2019 získala hlavnú úlohu v hororovom filme Rassvet. O rok neskôr (2020) si zahrala hlavnú úlohu vo sci-fi filme Sputnik.
Osobný život
Od roku 2007 do roku 2010 bola Akiňšinová vydatá za obchodníka Dmitrija Litvinova, s ktorým má syna Filipa (* 2009). V januári 2013 porodila druhého syna Konstantina, s filmovému producentovi Archilovi Gelovanimu, s ktorým má tiež dcéru narodenú koncom januára 2017.
Hérofilos
Hérofilos môže byť:
Androtión (historik)
Androtión (okolo roku * 410 pred Kr. – † 340 pred Kr.) bol grécky historik. Androtión, syn Andróna z atického dému Gargéttos, po štúdiách u rétora Isokrata vstúpil do politiky v Aténach niekedy pred rokom 385/4 pred Kr., potom slúžil štátu v rôznych funkciách viac ako štyridsať rokov. Uvádza sa, že svoj život dožil vo vyhnanstve v Megare, kde napísal dejiny Atiky do roku 343 pred Kr. Toto dielo (dnes už stratené) malo osem kníh, bolo rozsiahlejšie (možno dvakrát tak dlhé) ako Kleidemovo dielo Atthis. Zatiaľ čo mnohí miestni historici sústredili svoju energiu na „mýtické“ obdobie aténskych dejín, Androtión (a tiež po ňom Filochoros) sa viac zaujímal o históriu svojej doby.
Jeho dielo bolo jednoznačne rešpektované, pretože bolo hlavným prameňom pre Filochorovo historické dielo Atthis a pre Aristotelovu Ústavu aténsku.
Salašiská
Salašiská je názov vrchu v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Tisovcom, približne západne od Revúcej. Je najvyšším vrchom podcelku Tŕstie.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Tŕstie. Leží na území Banskobystrického kraja, okresu Rimavská Sobota a na katastrálnom území obce Krokava. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Tisovec, západne ležiaca Rimavská Píla, juhozápadne Hačava, juhovýchodne Krokava, východne Ratkovské Bystré a Revúca a severovýchodne Muránska Lehota a Muráň. Vrcholom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Muránska planina a na západných svahoch leží prírodná rezervácia Tŕstie.
Opis
Vrch leží v strednej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom z vrchu Tŕstie na Tri chotáre. Severne sa nachádza Šarkanica, Macov vrch , Tri chotáre a Krížna poľana , východne leží Šrámová , Dutková  a Predné Tŕstie , južne Rovienky , Lazy  a Tŕstie  a západne Ostrá , Poľana  a Hradová. Severozápadné svahy odvodňuje Losinec a Ľadový potok do Rimavy, južné sú pramennou oblasťou riečky Blh a voda z východných odteká prítokmi Turca v povodí Slanej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, Veporské vrchy, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi, odbočujúcimi zo značených trás. V blízkosti vedie:
Teória dvoch mečov
náhľad|Ilustrácia od [[Hans Bornemann|Hansa Bornemanna, Kristus odovzdávajúci dva meče - jeden pápežovi a druhý cisárovi]] Teória dvoch mečov alebo náuka o dvoch mociach bola stredoveká právno-politická teória rozdelenia moci nad svetom všeobecne uznávaná v západnom, t.j. latinskom (katolíckom) svete.
Historicky vychádzala z línie vymedzovania sa svetskej a duchovnej moci a bojov o mocenskú prevahu medzi pápežom a svetskými panovníkmi (najprv byzantskými cisármi a neskôr cisármi Svätej ríše rímskej). Myšlienkovo vychádzala z učenia viacerých filozofov a teológov ako svätý Augustín (náuka o dvoch obciach), či Damazus I. Jedným z prvých zakladateľov teórie o dvoch mocenských centrách bol pápež Gelasius I., ktorý v roku 494 napísal list cisárovi Anastasiovi, známy ako Formula Gelasiana alebo podľa jeho prvých dvoch slov ako Duo sunt. Gelasius v liste rozoznáva dve moci - auctoritas sacrata pontificum (svätá moc biskupov) a regalis potestas (kráľovská moc). Tieto moci mali byť nezávislé a pracovať v harmónii pre blaho kresťanskej spoločnosti. Duchovná moc však má mať podla Gelasia čestnú prednosť, pretože: „...klerici budú musieť na Božom súde vydať účty i za pozemských kráľov." Pápež cisára vo svojej epištole cisára oslovuje ako syna, avšak význam tohto slova je možné chápať aj v zmysle, zdôraznenia postavenia hlavy Cirkvi, ktorá vlastní auctoritas, moc prevyšujúcu všetky ostatné moci (potestas). Rozdiel medzi týmito termínmi sa objavil už v starovekom Ríme u cisára Augusta. Gelasiova teória bola neskôr v pozmenenej podobe transformovaná aj do druhej časti kánonickej zbierky Decretum Gratiani (Graciánov dekrét) a rozvíjala sa v priebehu celého stredoveku (napr. pápeži Gregor I., Mikuláš I., Gregor VII., či Bonifác VIII.). Svojimi následkami ovplyvňovala dianie v západnom svete až do novodobej histórie (boj o investitúru, protestantizmus, sekularizácia).
Samotná teória dvoch mečov vychádzala z predstavy existencie dvoch mečov - svetského (reprezentovaného cisárom) a duchovného cirkevného (reprezentovaného pápežom). Stredovekí právnici avšak túto teóriu interpretovali rôzne podľa toho, koho záujmy chceli obhajovať a podľa toho prisudzovali buď oba meče pápežovi alebo cisárovi Svätej ríše rímskej. Podľa výkladu favorizujúceho cirkev následne pápež pomyselný meč (t.j. moc) odovzdal cisárovi, aby ochraňoval cirkev a jej veriacich, či rozširoval vieru a potláčal bludy. Cisársky úrad tak podľa tohto výkladu bol úradom cirkevným a podriadeným pápežovi. Zástancami tejto teórie v stredoveku boli najmä silní pápeži ako zakladateľ svetovládnych snáh pápežstva Gregor VII. (myšlienky priamej duchovnej moci pápeža potestas directa v Dictatus papae z 1075), či Bonifác VIII., ktorý v roku 1302 vydal vrcholné dielo tejto teórie - bulu Unam Sanctam. Opačné názory zase pápežovi priznávali moc len v rovine náboženskej a teda mystickej, ale nie svetskej. Takýmto prípadom bol napríklad východný (byzantský) cézaropapizmus presadzovaný cisárom Justiniánom I. v Novelách Corpus Iuris Civilis.
Názov teórie je pravdepodobne inšpirovaný slovami Svätého písma, Nového Zákona: ''„On im povedal: Ale teraz, kto má mešec, nech si ho vezme, takisto aj kapsu, a kto nemá, nech predá šaty a kúpi si meč. Lebo hovorím vám: Musí sa na mne splniť, čo je napísané: Započítali ho medzi zločincov. Lebo sa spĺňa o mne všetko. Oni hovorili: Pane, pozri, tu sú dva meče. On im povedal: Stačí.“'' (Lukáš 22, 3638)
Iným náznakom zárodku existencie teórie dvoch mocí v Biblii je citát: ''Oni mu podali denár. Spýtal sa ich: „Čí je tento obraz a nápis?“ Odpovedali mu: „Cisárov.“ Tu im povedal: „Dávajte teda, čo je cisárovo, cisárovi, a čo je Božie, Bohu.“'' (Mt 22, 1521)
Ladislav Hučko
Mons. ThDr. RNDr. Ladislav Hučko CSc. alebo vladyka Ladislav (Hučko) (* 16. február 1948, Prešov) je gréckokatolícky biskup a apoštolský exarcha gréckokatolíckeho apoštolského exarchátu v Českej republike.
Biografia
Narodil sa v rodine gréckokatolíckeho kňaza v Prešove. Po násilnom zrušení gréckokatolíckej cirkvi sa jeho rodina kvôli prenasledovaniu musela presťahovať. V roku 1971 ukončil štúdium experimentálnej fyziky na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.
V rokoch 19901991 bol výkonným sekretátom Konferencie biskupov Slovenska.
30. marca 1996 ho križevský vladyka Slavomír Miklovš vysvätil za kňaza.
Štúdium zavŕšil získaním doktorátu na pápežskej Lateránskej univerzite 2000. V roku 2004 sa stal docentom pre oblasť dogmatickej teológie. Následne začal učiť dogmatickú teológiu na teologickom inštitúte v Košiciach. Stal sa aj zakladajúcim členom a šéfredaktorom časopisu Verba Theologica. Pôsobil aj ako špirituál v kňazskom seminári sv. Karola Boromejského v Košiciach.
24. marca 2003 ho Ján Pavol II. vymenoval za druhého apoštolského exarchu pre gréckokatolíkov v Česku a za titulárneho biskupa orejského. Vysvätený na biskupa bol 31. mája 2003 v Prahe. V roku 2005 bol zvolený za generálneho sekretára Českej biskupskej konferencie.
Augustín Bárta
Augustín Bárta môže byť:
Ford S-Max
right|thumb|Ford S-Max zozadu Ford S-Max (štylizované ako Ford S-MAX je MPV, ktoré od roku 2006 vyrába automobilka Ford Motor Company pre Európsky trh a Chang'an Ford Automobile Co., Ltd pre Čínsky trh. S-Max bol predstavený na Salon International de l’Auto 2006 a prišiel do predaja popri modelu Galaxy v júni 2006. Úmyselne je športovo vyzerajúci ako sedan a priestanný ako MPV. Je inšpirovaný sedemsedadlovým veľkým MPV Galaxy a kompaktným MPV Ford C-Max.
Opavia
Opavia je česká značka sušienok a oplátok. V súčasnosti sa používa ako takzvaná zastrešujúca značka, pod ktorú spadá niekoľko značiek z portfólia plnených a suchých sušienok, formovaných oplátok a plnených oplátok, známych na českom a slovenskom trhu. Produkty s touto značkou sa vyrábajú v troch českých továrňach; na najmodernejších linkách vo výrobných závodoch v Opave a v Lovosiciach, a tradičnou výrobou s veľkým podielom ručnej práce v Mariánských Lázňach. Väčšina produkcie oplátok a sušienok s logom Opavia pochádza z Česka, časť je vyrábaná tiež v zahraničných továrňach spoločnosti Mondelēz International, ktorej značka patrí.
História
Označenie Opavia sa pôvodne vzťahovalo k továrni v Opave. Vzniklo v roku 1958 v rámci zlúčenia Slezského průmyslu jemného pečiva n. p. Opava s Průmyslom trvanlivého pečiva n. p. Praha. Vtedy bol z opavského podniku vytvorený odštepný závod Opavia. Na začiatku 90. rokov 20. storočia došlo k privatizácii továrne v Opave. Novým vlastníkom továrne aj značky Opavia sa stalo konzorcium spoločností Danone a Nestlé. Značka Opavia sa prezentovala na výrobkoch logom so symbolom makov a neskôr klasov. Logo pritom doplnila informácia „Založeno 1840“. Dátum sa vzťahuje k roku, v ktorom opavský súkeník Kaspar Melhior Baltasar Fiedor so svojou ženou založil v Opave firmu Fiedor vyrábajúcu oplátky, historickú predchodkyňu továrne v Opave.
Basketbalová extraliga mužov 1997/98
Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1997/98 bol 6. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový mediálny názov TORY I. liga a súťažilo v nej 12 účastníkov. Titul obhájil BK Slovakofarma Pezinok po víťazstve vo finálovej sérii nad BK Chemosvit Svit.
Opavia
História
V 90. rokoch 20. storočia vzniklo pre značku Opavia niekoľko ikonických reklám.
Basketbalová extraliga mužov 1997/98
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 8 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 8. miesto, ktorá sa hrala rovnako dvojkolovým systémom. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 9. až 12. miesto, hranej ale štvrkolovým systémom, ktorá určila 1 zostupujúci tím do nižšej súťaže. V nadstavbovej časti sa započítavali aj výsledky zo základnej časti. Po nadstavbovej časti tímy na 5. až 8. mieste odohrali ďalšiu fázu súťaže dvojkolovým systémom o konečné umiestnenie. Najlepšie 2 tímy v nadstavbovej časti odohrali finálový duel o majstra, tímy na 3. a 4. mieste odohrali zasa duel o bronz. Oba duely sa hrali na 4 víťazné zápasy.
Opavia
História
V roku 1999 boli Čokoládovne rozdelené – Nestlé naďalej zastrešovalo výrobu čokoládových cukroviniek, zatiaľ čo pod firmu Danone spadala výroba trvanlivého pečiva. O dva roky neskôr sa Danone Čokoládovne premenovali na Opavia – LU. V roku 2007 Opavia prešla pod americký koncern Kraft Foods, v roku 2012 potom pod Mondelēz International, ktorý vznikol rozdelením Kraft Foods na dve samostatné skupiny.
Basketbalová extraliga mužov 1997/98
Účastníci
Na základe účinkovania klubov v európskych súťažiach sa Slovensko v tejto sezóne umiestnilo v európskom rebríčku FIBA, zostavovanom z výsledkov z posledných troch sezón, na 19. mieste so ziskom 6,555 bodov. V samotnej sezóne 1997/98 sa Slovensko v európskych súťažiach (zastupovaných len jediným klubom) so ziskom 0,6 bodov umiestnilo na 30. mieste rebríčka európskych krajín.
Opavia
História
V súčasnosti sa označenie Opavia využíva výhradne ako značka produktov. Na jej podporu vznikajú nové reklamné kampane.
Basketbalová extraliga mužov 1997/98
Nadstavbová časť
Poznámka: Lučenec za tretiu kontumačnú prehru v sezóne pred 2. kolom nadstavbovej časti vylúčili zo súťaže a zároveň anulovali kontumačnú prehru z 1. kola; nadstavbovú skupinu tak odohralo iba 7 tímov.
Play-off
Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Opavia
História
Spoločnosť Mondelēz International vyrába v Česku tradičné výrobky, medzi ktoré sa zaraďujú produkty ako Tatranky, Esíčka, Koka, Věnečky či Fidorka. V posledných rokoch uvádza na trh aj úplne nové produkty pod značkou Opavia, ktoré nasledujú trend zdravšieho maškrtenia.
Mario Draghi
Mario Draghi OMRI (* 3. september 1947, Rím, Taliansko) je taliansky ekonóm, bankár a politik, ktorý pôsobil ako 59. predseda vlády Talianska od 13. februára 2021. Predtým pôsobil ako prezident Európskej centrálnej banky v rokoch 2011 až 2019 a guvernér Talianskej národnej banky medzi rokmi 2006 a 2011.
Život
Narodil sa v Ríme a absolvoval tu ekonómiu na univerzite La Sapienza, ďalej pokračoval v štúdiu na Massachusettskom technologickom inštitúte, kde v roku 1976 získal Ph.D. pod vedením držiteľov Nobelovej ceny Franca Modiglianiho a Roberta Solowa.
V rokoch 1981 až 1991 pôsobil ako profesor na Florentskej univerzite.
Prepísmenkovanie
Prepísmenkovanie môže byť:
Melissos
Melissos môže byť:
Katedra anglistiky a amerikanistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Katedra anglistiky a amerikanistiky je jedna z katedier Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Okrem kurzov pre študentov ponúka jazykové kurzy všeobecnej a špecializovanej angličtiny aj pre verejnosť. Vydáva tiež svoj vlastný časopis Perspectives.
Písmový systém
Písmový systém (iné názvy: textový systém,písmová sústava, písomný systém, písomná sústava, systém/sústava písma, písacia sústava/písací systém ; angl. writing system/system of writing, nem. Schriftsystem) môže byť:
Kostol Najsvätejšej Trojice (Varín)
Kostol Najsvätejšej Trojice je rímskokatolícky chrám, nachádzajúci sa v obci Varín v okrese Žilina. Farnosť patrí do žilinskej diecézy. V interiéri chrámu sa nachádza dielo sochára Alexandra Trizuljaka, rodáka z Varína. Ide o vzácnu skulptúru Božieho tela z konca 40. rokov 20. storočia.
Dejiny
Dejiny Kostola Najsvätejšej Trojice sa začínajú písať v roku 1200, kedy bola vybudovaná fara s kaplnkou, ktorá bola zasvätená sv. Krížu. Avšak v ďalších cirkevných dokumentoch z roku 1233 sa už spomína novopostavený kostol, ktorý bol zasvätený Panne Márii. Dôkazom tohto je aj erb obce z roku 1416, kde sa nachádza Panna Mária s dieťaťom.
Súčasťou varínskej farnosti boli až do 17. storočia tieto obce: Terchová, Belá, Lysica, Lutiše, Vadičov Riečnica, Stráža, Dolná Tižina, Gbeľany, Nededza, Krasňany, Nezbudská Lúčka, Kotrčiná Lúčka, Teplička nad Váhom a Zástranie.
V druhej polovici 16. storočia sa naplno prejavila reformácia aj vo varínskej farnosti. Keďže rodina Pongráczova prešla na stranu reformácie, aj poddaní museli prijať náboženstvo zemepána.
V 17. storočí protestanti prestavali kostol a doplnili ho klenbami a emporami, ako to bolo typické v evanjelickom štýle.
Po smrti palatína Turzu sa zemepáni začali vracať späť ku katolíckej viere, od roku 1673 bol varínsky kostol opäť katolícky.
Klasicistická kaplnka
Súčasťou kostola je klasicistická kaplnka z roku 1727, ktorú vybudovali na náklady patróna kostola Antona Pongráca. V kaplnke bolo vybudované mauzóleum, jednoloďový priestor. Má rovný záver, ktorý je zaklenutý krížovými hrebienkovými klenbami. Nad portálom je oválna plocha s plastickým erbom rodiny Pongrácovej, na ktorom je vyobrazený trojhran štítu so zuborezom.
Oltár
Neskorobarokový oltár pochádza z roku 1769. Je upevnený priamo na stene s vysokým reliéfom polychromovanej drevorezby Najsvätejšej Trojice a Nanebovzatia Panny Márie v oblakoch.
Krstiteľnica
Patrí medzi najstaršie predmety v kostole. Jej spodná časť pochádza z 13. storočia a kamenný nadstavec je z roku 1580 s vyrytým nemeckým kolopisom.
Boží hrob
Sochu Božieho tela vytvoril Alexander Trizuljak, ešte ako študent na Akadémii výtvarných umení v Prahe. Ide o vzácnu mramorovú skulptúru, ktorá bola vytvorená podľa hlineného modelu. V súčasnosti je socha opatrená bielym náterom, čo poškodzuje kvalitu výtvarného diela.
Dekanát
Varínsky dekanát je jeden z desiatich, ktoré sú zriadené v novozaloženej Žilinskej diecéze. Do dekanátu patria farnosti Varín, Terchová, Belá, Lutiše, Dolná Tižina, Teplička nad Váhom, Strečno, Brodno a Divina. Sídlo tohto dekanátu je viacmenej symbolické, keďže do varínskej farnosti v minulosti patrili viaceré obce.
Zajačij ostrov
náhľad|Zajačij ostrov, na ktorom stojí Petropavlovská pevnosť. Zajačij ostrov (, po slovensky Zajačí ostrov ) je ostrov na rieke Neva v Petrohrade v Rusku. Leží južne od väčšieho Petrohradského ostrova, od ktorého je oddelený Kronverským prielivom, naproti Kronverku. Na ostrove sa nachádza Petropavlovská pevnosť.
Ostrov na diaľku dosahuje 860 metrov, na šírku 430 metrov. Najvyššia vyvýšenina je 9 metrov vysoká.
Vermút
náhled|Rôzne európske vermúty Vermút (nespisovne zriedkavo vermut, v dávnejšej minulosti aj vermouth ) je (podľa predpisov EÚ) aromatizované víno, do ktorého bol pridaný alkohol a ktorého charakteristická chuť sa dosiahla použitím vhodných látok z bylín rodu palina (Artemisia).
Etymológia
Slovenské slovo vermút pochádza z nemeckého slova Wermuth (novší pravopis: Wermut), ktorého významy sú: 1. názov resp. súčasť názvu niektorých druhov z rastlinného rodu palina (Artemisia), 2. palina pravá, 3. vermút. Význam „vermút“ tohto slova v nemčine vznikol v 1. polovici 19. storočia, a to asi skrátením slova Wermuthwein, ktoré znamená vermút (doslova: víno s palinou pravou). Pôvod nemeckého slova Wermuth je sporný.
Z nemeckého slova Wermuth pochádzajú aj francúzske ekvivalenty slova vermút (vermouth, staršie vermout) a talianske ekvivalenty (vermut, vermutte, a prostredníctvom francúzštiny aj: vermouth, vermout)
Charakteristika
Prvý vermút namiešal v roku 1786 v Turíne Antonio Benedetto Carpano. Niesol názov Punt-é-Mes. Taliansky vermút je červený a sladký, francúzsky biely a suchý.
Vermút sa vyrába z 2.-3. ročných vín, do ktorých sa následne pridáva zmes korenia a byliniek. Následne sa budúci vermut dosladí a fortifikuje čistým alkoholom na 15 objemových %.
Právne záležitosti
Právna definícia vermútu v rámci EÚ je uvedená v prvej vete tohto článku.
V Taliansku je vermút právne regulovaný od roku 1933. Na úrovni EÚ (predtým ES) je vermút chránený od roku 1991, pričom ale zo všetkých vermútov je chránený len „Vermouth di Torino“ a „Vermouth de Chambéry“ - pôvodne ako „geografické názvy“ (angl. geographical designation), od roku 2015 ako „chránené zemepisné označenia“ (angl. protected geographical indication). Pre Vermouth di Torino bola v roku 2017 v Taliansku (v dôsledku príslušných nových predpisov EÚ) schválená presná špecifikácia (po taliansky: disciplinare) tohto typu vermútu a zároveň bol navrhnutý na ochranu aj alternatívny pravopis „Vermut di Torino“. Schvaľovanie tejto špecifikácie na úrovni EÚ sa má dokončiť v roku 2020.
Ján IV. (Nikajské cisárstvo)
Svätý '''Ján IV. Laskaris''' (* 25. december 1250, Nymfaion?† okolo/asi 1305) bol nicejský cisár v rokoch 12581261. Bol posledným panovníkom z rodu Laskarovcov, pretože bol zvrhnutý svojim spolucisárom Michalom VIII. Po oslepení ho Michal poslal do kláštora, kde aj zomrel. Po smrti bol v Konštantínopole zaznamenaný jeho kult.
Životopis
Ján sa narodil v roku 1250 nicejskému cisárovi Theodorovi II. a Elene Asenovnej. Keď jeho otec v auguste 1258 zomrel, mal Ján iba osem rokov, takže vládu prevzali regenti patriarcha Arsenios a Georgios Muzalon. Ešte v tom istom roku bol však Muzalon zavraždený a regentstva ujal Michal Palaiologos. Ambiciózny šľachtic sa už o rok nechal korunovať Jánovým spoluvládcom a maloletého cisára odsunul do ústrania. V roku 1261 Michal obsadil Konštantínopol a pre potvrdenie svojej legitimity sa nechal v chráme Hagia Sofia druhýkrát korunovať byzantským cisárom. Úplne pri tom Jána obišiel, ba navyše už čoskoro ho nechal oslepiť a uväzniť v pevnosti Dakibyze. Neskôr bol poslaný do kláštora. To proti Michalovi poštvalo byzantský klér zoskupený okolo patriarchu Arsenia, ktorý Michala exkomunikoval. Jánova situácia sa nezlepšila a otázka legitimity Palaiologovcov na tróne bola následne živená arsenitmi, ktorí navyše odmietli snahy Michala VIII o úniu so Západom. Vrámci zmierenia s prívržencami Laskarovcov Jána v maloázijskom kláštore v roku 1284 navštívil nový byzantský cisár Andronikos II. Palaiologos, ktorý ho požiadal o odpustenie. Asi v roku 1305 Ján zomrel a jeho pozostatky boli možno prenesené do Konštantínopola.