cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trivago
Vyhľadávač hotelov
Trivago porovnáva ceny hotelov a skúsenosti, ktoré s jednotlivými ubytovacími zariadeniami majú návštevníci. Vyhľadávanie zahrňuje geografické kritéria, napr. mesto, región, či turistické atrakcie, ale taktiež vybavenie jednotlivých hotelov a penziónov (napr. kúpele, športové či kongresové vybavenie, dostupnosť internetu pomocou Wi-Fi). Po výbere konkrétneho ubytovacieho zariadenia je užívateľ presmerovaný na internetovú rezervačnú stránku, ktorá je pre daný hotel či penzión poskytnutá za najnižšiu možnú cenu.
Trivago Index hotelových cien (tHPI)
Firma každý mesiac uverejňuje Index hotelových cien (tHPI - trivago Hotel Price Index), ktorý poukazuje na vývoj cien ubytovania vo vybraných destináciách.
Trivago Hotel Manager (tHM)
Trivago Hotel Management je zadarmo vedená platforma vytvorená priamo pre vlastníkov jednotlivých ubytovacích zariadení. Tu si môžu sami spravovať profil a zároveň im Hotel Manager ponúka mnoho tipov a doporučení ako zaistiť lepšie zobrazenie profilu na trivagu a ako sledovať výsledky. Hotelieri sú tu schopní sledovať aj štatistiky a počet zobrazení daného ubytovacieho zariadenia.
Domkárska ulica
Domkárska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov.
Trivago
Pracovné prostredie
Trivago ponúka zázemie medzinárodnej spoločnosti, zamestnáva 60 národností. Zamestnanci ťažia z mnohých výhod, medzi ktoré patrí nešpecifikovaná pracovná doba, firemné akcie a ďalšie pracovné benefity.
The House of Blue Light
The House of Blue Light je dvanásty štúdiový album britskej rockovej skupiny Deep Purple. Album vyšiel v roku 1987. Je to druhý projekt, ktorý nahrala obnovená zostava, označovaná ako Mark II (skrátene aj Mk 2) a šiesty album, ktorý spolu títo členovia skupiny nahrali.
Zoznam skladieb
Poznámka : Niekoľko skladieb na LP a kazetových verziách je kratších ako na pôvodnom CD vydanom v roku 1987. Pri remastrovanom CD z roku 1999 boli použité pôvodné master pásky pre vinylový album, čo znamená, že aj jeho dĺžka je kratšia ako pri pôvodnej verzii CD.
Autormi všetkých skladieb sú Ritchie Blackmore, Ian Gillan a Roger Glover, okrem uvedených výnimiek.
Kostol svätých Petra a Pavla (Matiašovce)
Kostol svätých Petra a Pavla v Matiašovciach je v gotický rímskokatolícky kostol z obdobia stredoveku nachádzajúci sa v strede obce Matiašovce v tradičnom regióne Zamagurie v Prešovskom kraji na Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika
Kostol bol postavený okolo roku 1300 v ranogotickom slohu. V následujúcich storočiach bol niekoľkokrát opravovaný a reštaurovaný,  predovšetkým okolo roku 1460, alebo napríklad v rokoch v rokoch 1661, 1811, 1833, 1948 a 1968. Bol barokovo upravovaný.
Budova je jednoloďová obdĺžnikovitého pôdorysu s polygonálnym záverom a jednou vežou, ktorej vrchná časť, ale bola pre zlý stav zbúraná a nikdy nebola obnovená. Zvyšok veže bol zastrešený barokovým štítom. Kostol je ohradený stredovekým múrom.
Kazateľnica v kostole pochádza zo začiatku 18. storočia a bola zhotovená v klasicistickom slohu, oltár je zhotovený v neogotickom slohu a je z konca 19. storočia.
Ohradný múr s kaplnkami - vyhlásený za kultúrnu pamiatku 3. januára 2013 (Číslo ÚZPF: 911/2). Bol postavený okolo kostola v oválnom pôdoryse v čase jeho výstavby, teda okolo roku 1300. Následne bol múr niekoľkokrár opravovaný a reštaurovaný a to v rokoch 1433, 1739 - 1740, 1956 - 1957 a 1970. Súčasný vzhľad je prevážne barokový. Kaplnky, ktoré sú polkruhovitého pôdorysu boli pristavané v roku 1739, je ich štrnásť a predstavujú krížovú cestu. Maľby v kaplnkách pochádzahú z roku 1835.
Príkostolný cintorín - vyhlásený za kultúrnu pamiatku 3. januára 2013 (Číslo ÚZPF: 911/3). Založený bol v čase výstavby kostola okolo roku 1300. Stavebnými úpravami prešiel v 14. storočí a ku koncu 18. storočia. Rozprestiera sa okolo kostola vo vnútri ohradeného areálu.
Mallerey
Mallerey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pastier ružový
Pastier ružový alebo škorec ružový (lat. Pastor roseus) je spevavec a patrí do čeľadi škorcovité. Obýva centrálnu Palearktídu. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov pastier ružový patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy, pretože nie je isté, ako vplývajú zmeny biotopu na veľkosť populácie. V Európe je trend kolísavý.
Výskyt a stav na Slovensku
Posledných 20 rokov 20. storočia sa vzácne zatúlali v jarnom období aj na Slovensko, invázie boli v rokoch 1984, 1994 a 1995. Ekosozologický status v roku 1995 Im - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Arménsky chrám svätého Juraja (Plovdiv)
Arménsky apoštolský chrám svätého Juraja   je chrám Arménskej apoštolskej cirkvi v súčasnej podobe z prvej polovice 19. storočia ležiaci v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Budova leží v centrálnej časti Plovdivu v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv v severozápadnom svahu pahorku Nebet tepe na ulici Turist  č. 2..
Arméni v Plovdive
Prví Arméni sa na území dnešného Bulharska začali objavovať v priebehu 5.6. storočia, pričom v dnešnom Plovdive boli prvýkrát zaznamenaní okolo roku 570 a od tej doby nepretržite patrili k najpočetnejším ako aj najvýznamnejším menšinám v meste. Počet Arménov v Bulharsku sa ďalej podstatne navýšil v priebehu 8.10. storočia, kedy byzantskí vládnuci predstavitelia presúvali celé arménske komunity na územie bulharskej Macedónie a Trácie. Ďalšia z emigračných vĺn Arménov na územie dnešného Bulharska prebehla v 16. storočí a arménske komunity tak v tom čase už boli rozšírené v mnohých bulharských mestách, pričom plovdivská arménska komunita bola najväčšia a najvýznamnejšia zo všetkých. Jedným z významných míľnikov pre arménsku menšinu v meste bola práve kúpa pôvodne gréckeho pravoslávneho chrámu svätého Juraja, ktorý sa stal prvým arménskym svätostánkom v meste a na ktorého mieste bol v roku 1828 postavený súčasný chrám. Počet Arménov v meste sa navýšil aj v rokoch 19201922 po arménskej genocíde, ako aj v dôsledku grécko-tureckej vojny. V dôsledku týchto udalostí do Bulharska vrátane Plovdivu emigrovalo približne 20 00022 000 arménskych utečencov. Plovdiv ostal do súčasnosti najväčím a najvýznamnejším centrom arménskej menšiny v Bulharsku. Je zároveň miestom, kde sa do súčasnosti zachovalo najviac fyzickej evidencie historickej arménskej komunity v podobe množstva architektúry.
Dejiny a súčasnosť chrámu
História chrámu siaha hlboko do minulosti, konkrétne približne ku koncu 4. storočia, kedy sa oblasť okolo dnešného Plovdivu stala súčasťou Byzantskej ríše. Už v tom čase bol v severozápadnom svahu pahorku Nebet tepe postavený prvý kresťanský chrám zasvätený svätému Jurajovi. Chrám sa nachádzal vo vnútornom areáli vtedajšej pevnosti pri severnej stene pevnostného múru. Vo svojom prvotnom vzhľade chrám existoval do roku 447, kedy bolo vtedajšie Trimoncium vypálené počas nájazdu Hunov, vzápätí bol však obnovený. V roku 1096 počas prvej križiackej výpravy sa v chráme slúžili bohoslužby pre križiackych rytierov prechádzajúcich mestom. Z obdobia druhej križiackej výpravy sa dochovala písomná zmienka o chráme z roku 1149 v podobe zvitku na ktorom je zaznamenané, že v oltárnej časti chrámu bol s veľkými poctami pochovaný biskup Alvisius z Arras, ku ktorého hrobu sa prišiel pokloniť sám Ľudovít VII., ktorý výpravu viedol. V období Druhá bulharská ríša bol chrám spočiatku využívaný, pričom ho navštevovali aj cári Ivan Asen I. a Peter, no cár Kalojan ho nechal z dôvodu svojej nenávisti k Byzantíncom zbúrať. Chrám dal následne obnoviť v roku 1205 jeho nástupca, cár Ivan Asen II. Ešte raz bol chrám poničený a následne obnovovaný v roku 1364. V roku 1520 bol napokon chrám sultánskym dekrétom, tak ako všetky ostatné bulharské chrámy v meste, odovzdaný do správy gréckeho patriarchátu. V roku 1657 bol chrám poničený tureckými obyvateľmi mesta.
Počet Arménov v meste narastal a tak v roku 1675 predala plovdivská metropola chrám arménskej komunite pre jej potreby. V roku 1828 bola pôvodná budova zbúraná a na jej mieste bola postavená nová budova chrámu, ktorá sa zachovala do súčasnosti. Hlavnými sponzormi stavby boli bohatí plovdivskí občania, predovšetkým Chajrabed Čorbadži, Tateos Aga, Manuk Chintlijan a Chadži Garabed ale aj iní. Výstavba bola dokončená 26. októbra 1828 a 8. decembra toho istého roku bol chrám aj vysvätený. Chrám vysvätil arcibiskup Mesrob z Andrianopolu. V čase výstavby bola v areáli postavená aj budova arménskej školy. V roku 1850 bola v chrámovom dvore postavená zvonica. Ku koncu 19. storočia bola postavená ďalšia školská budova (postavená v roku 1894) a ako aj budova arménskeho komunitného centra (postavená v roku 1883).
Chrám svätého Juraja je aj v súčasnosti funkčným arménskym chrámom a spoločne so školou sú centrom arménskej komunity v meste.
Exteriér
Chrámový areál je obdĺžnikovitého tvaru a časť funguje už od čias založenia prvej školy ako školský dvor. Zo západnej strany je chrámový areál ohradený vysokým kamenným múrom a z východnej strany sa nachádzajú strmé svahy pahorku Nebet tepe. Priestranstvo okolo kostola v chrámovom dvore bolo využívané ako miesto pre pochovávanie významných členov arménskej komunity. Na toto poukazuje aj množstvo do súčasnosti zachovaných náhrobných dosiek v chrámovom dvore.
Interiér
Oltárnu časť chrámu lemujú zvnútra obklady z dlaždíc z fajansy z 13.14.storočia z mesta Kütahya v dnešnom Tureckuvtedajšieho centra arménskych umeleckých remesiel.
Veľkú hodnotu majú staré ikony nachádzajúce sa v chráme, maľované známymi i neznámymi arménskymi maliarmi. Medzi dve najvýznamnejšie sa radia ikona Sveta Bogorodica Pătevoditelka (, doslova Svätá Bohorodička Sprievodkyňa) namaľovaná neznámym arménskym maliarom na konci 13. storočia a ikona Bogorodica s Mladeneca (, doslova Bohorodička s dieťaťom) z roku 1838, ktorá je dielom významného maliara Nikolu Odrinčanina. Interiér chrámu zdobia ajpre arménske chrámy z 19. storočia typicképlátna s biblickými výjavmi pochádzajuce z 19. storočia.
Kryptamúzeum
Pod chrámom sa nachádza krypta, ktorá slúži ako múzeum s expozíciou venovanou arménskym utečencom ktorí na začiatku 20. rokov 20. storočia našli útočisko v Plovdive. Medzi najvýznamnejšie vystavené exponáty patria drobné starodávne predmety z bývalých arménskych chrámov v Adrianopole, Tekirdağu, Malkary, alebo Çorlu, ktoré z chrámov pred ich zničením utekajúci Arméni zachránili, keď tieto miesta opúšťali v dôsledku arménskej genocídy a grécko-tureckej vojny. Nachádza sa tu tak rozsiahla zbierka arménskych religióznych predmetov, ako napríklad krížov, relikviárov, kalichov, rukopisov biblií, relikvií a ďalších, pričom týmto svojim zameraním je múzejná expozícia svetovým unikátom. Múzeum bolo otvorené pri príležitosti výročia 1700 rokov od prijatia kresťanstva v Arménsku v roku 301.
Zaujímavosti
Okrem Plovdivu sa najvýznamnejšie arménske komunity na území Bulharska nachádzajú v Ruse, vo Varne, v Šumene a v Burgase.
Châtel-Montagne
Châtel-Montagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Polohopis
Châtel-Montagne má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Cesta II. triedy 592 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 592 (tiež II/592''') je cesta II. triedy na Slovensku v okresoch Bánovce nad Bebravou a Partizánske. Jej dĺžka je.
Priebeh
Cesta sa začína na južnom okraji Bánoviec nad Bebravou križovatkou s cestou I/9 a vedie južným smerom k obci Dolné Naštice a Rybany a pokračuje v okrese Partizánske. Prechádza cez Ostratice, Livinu a Nadlice, kde končí na križovatke s I/64.
Majstrovstvá Ázie vo vodnom póle
Majstrovstvá Ázie vo vodnom póle je najvyššie ázijské podujatie národných družstiev vo vodnom póle, ktoré riadi Ázijská plavecká federácia (AASF). Jeho dejiny siahajú do roku 1984, kedy sa v Kórejskej republike konal na Plaveckých majstrovstvách Ázie prvý vodnopólový turnaj, vtedy len v mužskej kategórii. Až od roku 2009 sa organizuje spoločne s mužským aj ženský turnaj. Majstrovstvá prebiehajú so 4-ročnou periodicitou a väčšinou sú súčasťou podujatia Plavecké majstrovstvá Ázie. Najviac víťazstiev v mužskej kategórii zaznamenalo družstvo 🇨🇳, ktoré vyhralo 6 turnajov, u žien 🇨🇳 zvíťazila 4-krát.
Majstrovstvá Ázie tiež slúžia ako kvalifikácia na majstrovstvá sveta.
Účasti ženských družstiev na majstrovstvách Ázie
(do 2023)
Vought F-8 Crusader
Vought F-8 Crusader (pôvodne F8U) bolo americké nadzvukové palubné lietadlo, vyvinuté pre americké námorníctvo. Išlo o jednomotorové jednomiestne stíhacie lietadlo určené na vybojovanie vzdušnej prevahy.
F-8 bola významne nasadená do bojov vo vietnamskej vojne, ale prieskumná verzia tohto lietadla hrala dôležitú úlohu aj počas kubánskej raketovej krízy.
Vznik a vývoj
náhľad|vľavo|Makety lietadiel XF-8U Crusader a Bell X-1E pripravené na testy v aerodynamickom tuneli
Hoci sa spoločnosti Vought podarilo počas druhej svetovej vojny vyvinúť vynikajúce stíhacie lietadlo F4U Corsair, prechod do prúdového veku v povojnovom období bol pre túto firmu zložitý. Najprv prišiel Vought so stíhačkou neobvyklej konštrukcie F6U-1 Pirate, ktorá bola pre americké námorníctvo veľkým sklamaním a celkovo sa vyrobilo iba 30 lietadiel tohto typu. Následne vyvinula táto firma F7U Cutlass, čo bolo skutočne inovatívne lietadlo, ale bohužiaľ nebolo veľmi dobré a vyznačovalo sa vysokou nehodovosťou. Ani jeden z týchto strojov nepriniesol spoločnosti Vought uznanie zo strany amerického námorníctva, ale už o pár rokov neskôr demonštroval tento výrobca lietadiel, že dokážu vyrobiť aj oveľa lepšiu stíhačku. náhľad|Prototyp XF8U-1 Osud tretej prúdovej stíhačky od firmy Vought sa začal v septembri 1952, keď americké námorníctvo vydalo požiadavku na nové stíhacie lietadlo. Nový stroj mal byť schopný dosiahnuť rýchlosť 1,2 Machu vo výške a 0,9 Machu na úrovni mora. Mal sa vyznačovať spoľahlivosťou a ľahkou údržbou, mal mať vysokú obratnosť a pristávať pri rýchlosti len /h. Okrem spoločnosti Vought a predložilo svoje návrhy ďalších sedem výrobcov lietadiel (McDonnell, North American, Douglas, Convair, Lockheed, Grumman a Republic). Týchto osem spoločností predložilo celkovo 21 návrhov. Za najlepšie návrhy považovalo námorníctvo lietadlá Grumman XF11F-2 (verzia F11F Tiger poháňaného motorom General Electric J79), McDonnell F3H-G (dvojmotorová úprava stíhačky F3H Demon), North American "Super Fury" (námorná verzia F-100) a návrh od Voughtu. Ten niesol označenie "V-383" a pripravil ho tím pod vedením Johna Russella "Russa" Clarka, ktorý pracoval aj na lietadlách F6U Pirate a F7U Cutlass. V-383 bol tak revolučný, že vzbudil v námorníctve veľký záujem a firma Vought sa máji 1953 stala víťazom súťaže. Získala zmluvu na výrobu makety a modelov pre skúšky v aerodynamickom tuneli. US Navy tiež prejavila záujem o fotografickú prieskumnú verziu "V-392". O mesiac neskôr udelilo námorníctvo Voughtu zákazku na výrobu dvoch prototypov V-383, ktoré dostali označenie "XF8U-1".
Začiatkom roku 1956 sa rozbehli dodávky lietadiel americkému námorníctvu, ktoré s nimi do apríla úspešne vykonalo kvalifikačné skúšky na palube lietadlovej lode USS Forrestal. Stíhačka F8U-1 bola zavedená do služby v US Navy dňa 28. decembra 1956. Do marca 1957 bola výroba tejto verzie v plnom prúde. Závod Voughtu v Dallase (Texas) produkoval mesačne osem stíhacích lietadiel F8U-1 a celkovo zišlo z výrobnej linky 318 kusov.
F-8A
náhľad|F8U-1 (F-8A) počas letu
V konštrukcii F8U-1 sa snúbila vysoká manévrovateľnosť s vynikajúcimi vlastnosťami pri vzlete a pristátí na lietadlovej lodi. Inovatívnym rysom tohto lietadla bolo krídlo s premenlivým uhlom nábehu. Tento konštrukčný prvok vyriešil problémy s pristátím, ktoré zažívali piloti F7U Cutlass. Pri vzlete a pristátí bolo možné krídlo F8U-1 vyklopiť nahor o sedem stupňov pomocou hydrauliky. V prípade zlyhania tohto hydraulického systému mohol pilot použiť ešte záložný pneumatický systém. Aby krídlo zostalo počas letu na svojom mieste, pilot ho musel zaistiť pomocou špeciálnej páky. Systém krídla s premenlivým uhlom nábehu umožnil pilotom pristávať a vzlietať pri nižšej rýchlosti. Zároveň mohli pri pristátí udržať trup lietadla v relatívne vodorovnej úrovni, čo im zabezpečovalo lepší výhľad z kabíny. Konce krídel sa pri odstavení lietadla na lodi hydraulicky sklápali smerom nahor.
Crusader bol vyrobený hlavne zo zliatiny hliníka, ale na približne štvrtinu trupu a povrchu krídel bola použitá zliatina horčíka. Niektoré časti lietadla boli vyrobené z titánu, najmä zadná časť trupu okolo trysky, ako aj väčšiny centrálnej konštrukcie.
náhľad|Prieskumná verzia RF-8A
Prvých 30 vyrobených lietadiel F8U-1 poháňal prúdový motor Pratt & Whitney J57-P-12, ktorý bol potom nahradený motorom J57-P-4A. Obe pohonné jednotky mali veľmi podobný výkon, pričom s prídavným spaľovaním dosahovali maximálny ťah 71 kN.
F8U-1 bol vybavený radarovým palebným systémom AN/APG-30, ktorý pracoval v pásme X. Radar nepretržite poskytoval informácie o vzdialenosti vzdušného cieľa servomechanizmu, ktorý ovládal zameriavací systém kanónov.
RF-8A
Americké námorníctvo malo od počiatku záujem aj o prieskumnú verziu postavenú na základe F8U-1. Prvé takéto lietadlo s označením F8U-1P vzlietlo 17. decembra 1957. Výroba tohto variantu prebiehala do roku 1960 a celkovo ich bolo postavených 144 kusov. V tejto verzii nebola žiadna výzbroj ani systém riadenia paľby. Namiesto toho získalo lietadlo štyri fotografické zariadenia, ktoré sa nachádzali v prerobenej prednej časti trupu.
F-8B
Prvý let F8U-1E sa konal začiatkom septembra 1958. Celkovo bolo vyrobených v tejto verzii 130 lietadiel.
F-8C
Po F8U-1E nasledoval F8U-2, ktorý bol vo Voughte označovaný ako "Crusader II". Hlavnou odlišnosťou F8U-2 od jeho predchodcu bol výkonnejší motor J57-P-16 s ťahom 47,6 kN (s prídavným spaľovaním 75,2 kN), vďaka ktorému bol stroj schopný dosiahnuť rýchlosť takmer 2 Machy a mal výrazne zvýšenú stúpavosť. Pod chvostom boli pridané dve stabilizačné plochy, aby sa zlepšila smerová stabilita lietadla. Rozpätie krídel u F8U-2 bolo o kratšie ako u predchádzajúcich verzií Crusaderov. Medzi ďalšie zmeny patrilo nahradenie vystreľovacieho sedadla od Voughtu britským sedadlom Martin-Baker Mark 5, ktorými boli v rámci štandardizácie dodatočne vybavené staršie verzie. Na oboch stranách lietadla pribudla dvojica závesných bodov v tvare písmena "Y", ktoré umožňovali vyzbrojiť Crusader štyrmi raketami AIM-9 Sidewinder (v bežnej praxi nosili iba dve tieto rakety, pretože štyri kusy z nich preťažovali nos stíhačky).
Prvý prototyp F8U-2 vzlietol v decembri 1957, ďalší v januári 1958. Prvé sériovo vyrobené lietadlo sa dostalo do vzduchu v auguste 1958. Výroba bola ukončená v septembri 1960, po dodaní 187. stroja F8U-2.
F-8D
Vo februári 1960 vzlietla verzia F8U-2N, ktorá bola určená na plnenie nočných bojových úloh. Dodávky lietadiel US Navy začali v júni toho istého roku a do januára 1962 bolo vyrobených 152 kusov.
F8U-2N bolo vybavené novou avionikou, výkonejším motorom J57-P-20 s maximálnym ťahom 80,1 kN. Namiesto vysúvacej raketnice pre neriadené strely bolo lietadlo vybavené väčšou palivovou nádržou (celková kapacita vzrástla na 6130 litrov). Na väčšinu F8U-2N bol namontovaný infračervený senzor (IRST) AN/AAS-15, ktorý sa nachádzal na nose lietadla pred kokpitom.
F-8E
Poslednou sériovo vyrábanou verziou Crusadera pre USN bola F8U-2NE. Prvé lietadlo z tejto verzie vzlietlo koncom júna 1961 a celkovo ich bolo vyrobených 286.
Tento variant disponoval vylepšeným infračerveným senzorom, čo umožnilo realizovať operácie za každého počasia. Toto vylepšenie si vyžiadalo ďalšie zväčšenie nosu, čo predĺžilo lietadlo o. Nový radarový systém AN/APQ-94 dokázal vyhľadať vzdušný cieľ vo veľkosti bombardéru na vzdialenosť a sledovať ho na vzdialenosť. Takmer všetky F8U-2NE (s výnimkou prvých pár kusov) mali zvýšenú schopnosť pôsobiť proti pozemným cieľom, pretože pod krídlami mali dva odnímateľné závesné body pre rakety vzduch-zem Zuni, riadené strely AGM-12 Bullpup alebo bomby. Celková nosnosť výzbroje tak dosahovala. Lietadlá získali aj rádionavigačnú avioniku pre navádzanie rakiet Bullpup. Tieto strely vzduch-zem však boli značne neefektívne, preto ich Crusader niesol len zriedka.
V roku 1963 sa Vought stal súčasťou spoločnosti „Ling-Temco-Vought (LTV)“. Táto firma pokračovala vo výrobe Crusadera pre zahraničného zákazníka, ktorým bolo francúzske námorné letectvo. Francúzsko si objednalo 42 stíhačiek pre svoje lietadlové lode CLEMENCEAU a FOCH. Ich sériová výroba sa začala v júni 1964. Verzia F-8E(FN) sa vyznačovala prepracovanými krídlami a chvostovými plochami, vďaka čomu bolo možné znížiť pristávaciu rýchlosť o /h. Lietadlo získalo tiež nový radar Magnavox AN/APQ-104. Táto verzia mohla niesť rovnakú výzbroj ako konvenčná F-8E, ale mala integrované aj francúzske protilietadlové rakety Matra R530 a neskôr tiež Matra Magic R.550. Strely Magic boli ťažšie ako Sidewinder, preto ich F-8E(FN) nikdy neniesla viac ako dve.
Kubánska raketová kríza
V polovici októbra vyhotovili prieskumné lietadlá U-2 zábery, ktoré naznačovali, že Sovieti rozmiestňujú na Kube balistické rakety stredného doletu, ktoré mohli ohroziť americké mestá. Snímky z veľkej nadmorskej výšky pokrývali veľkú časť oblasti, neboli však príliš detailné. Aby Spojené štáty dokázali, že Sovieti skutočne inštalujú na Kube rakety, potrebovali získať detailnejšie fotografie zhotovené z malej nadmorskej výšky.
Na túto úlohu boli ideálne lietadlá RF-8A. Prelety Crusaderov nad územím Kuby sa začali 23. októbra 1962 a operácia niesla názov "Blue moon". Zúčastnili sa jej lietadlá z prieskumnej letky námorníctva VFP-62, ktoré operovali vo viacerých pároch. Dvakrát denne opustili námornú základňu Key West, preleteli ponad Kubu a pristáli na základni Jacksonville. Tam bol film vyvolaný a fotografie zaslané do Pentagonu. Dočasne boli k letke VFP-62 pridelení aj štyria piloti námornej pechoty.
Tieto lety jednoznačne potvrdili, že Sovietsky zväz rozmiestnil na Kube balistické rakety stredného doletu. Na základe toho americký prezident John F. Kennedy nariadil námornú blokádu ostrova a USA uviedli do plnej pohotovosti svoje strategické sily. Po veľmi nervóznej konfrontácii sa nakoniec podarilo so Sovietmi dohodnúť na stiahnutí týchto rakiet.
Vietnamská vojna
Po vstupe USA do vietnamskej vojny sa F-8 stalo prvým lietadlom amerického námorníctva, ktoré bežne bojovalo proti MiGom severo-vietnamského letectva. Crusadery z lietadlovej lode USS Hancock (CV-19), ktoré boli do bojov nasadené v apríli 1965, sa rýchlo etablovali ako veľmi obratné stíhacie lietadlá. Napriek tomu, že je F-8 považovaná za "posledného pištoľníka", tak na väčšinu zostrelov použila protilietadlové rakety AIM-9 Sidewinder. Bolo to čiastočne aj kvôli tomu, jej kanóny Colt Mark 12 sa pri manévroch s vysokým preťažením zvykli zaseknúť. Počas vzdušných súbojov dosiahli stíhačky Crusader 19 zostrelov nepriateľských lietadiel, pričom boli stratené len 3 stroje F-8. Z 19 zostrelených lietadiel bolo 16 MiGov-17 a 3 MiGy-21.
Nasadené boli aj F-8 z americkej námornej pechoty, ktoré vzlietali z menších lodí triedy Essex alebo z letísk v južnom Vietname. Aj keď boli F-8 určené primárne na vybojovanie vzdušnej prevahy, počas tohto konfliktu poskytovali aj blízku podporu pozemným jednotkám.
Používatelia
náhľad|Prieskumné stroje RF-8G
Špecifikácie (F-8E)
náhľad|Nákres F8E
Mantry
Mantry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katedrála svätého Ľudovíta (Plovdiv)
Katedrála svätého Ľudovíta je rímskokatolícka katedrála nachádzajúca sa na ulici „bulevár kňažnej Márie-Lujzy“ v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Patrónom katedrály je svätý Ľudovít IX.kráľ Francúzska v rokoch 12261270.
Katolikon
náhľad|Katolikon Zografského monastiera na hore [[Athos (polostrov)|Athos]] Katolikon alebo katholikon je grécke označenie spravidla najväčšieho a najvýznamnejšieho hlavného chrámu v pravoslávnych kláštoroch (monastieroch). Býva prístupný verejnosti a konajú sa v ňom slávnostné verejné bohoslužby. Má rôznorodú architektonickú štruktúru, zvykne obsahovať vnútorný a vonkajší nartex, kde sa konajú niektoré náboženské obrady. Katolikon zvykol bývať zasvätený patrónovi kláštora. Ide o moderné označenie, ktoré sa v staršom období gréckych dejín v priebehu Byzantskej ríše v tomto zmysle nevyužívalo, byzantské pramene zvykli hlavný chrám nazývať naos alebo ekklésia.
Katedrála svätého Ľudovíta (Plovdiv)
Charakteristika
Katedrála je jedným z najvýznamnejších katolíckych svätostánkov v Bulharsku. Je konkatedrálou (spolu so sofijskou katedrálou svätého Jozefa) Sofijsko-Plovdivského biskupstva. V areáli sa nachádza samotná budova kostola, zvonica a budova biskupstva. Chrámový sviatok sa slávi 25. augusta.
Dejiny
Skupina rímskokatolíckych veriacich existovala v Plovdive preukázateľne už v roku 1768, ale v tom období na území mesta a okolia neexistoval rímskokatolícky svätostánok a misionári slúžili liturgie po domoch, často aj tajne. V roku 1836 biskup Ivan Ptaček z rádu redemptionistov získal oficiálne povolenie na výstavbu malého katolíckeho kostola a tento bol postavený v roku 1839. Neskôr Vatikán odvolal z Plovdivu a okolia Rád redemptionistov a nahradil ich kapucínmi. Jednému z nich, talianskemu biskupovi Andreovi Canovovi sa podarilo docieliť výstavbu mnohých rímskokatolíckych svätostánkov v Plovdive a všade v okolí, kde žili katolícke menšiny. Výstavba súčasnej budovy katedrály, vedená bracigovským majstrom Ivanom Bajaninom, začala v roku 1858 a bola ukončená roku 1861. Katedrála bola vysvätená biskupom Andreom Canovom 25. marca 1861. Zvonica bola postavená v roku 1898 vo florentínskom štýle podľa projektu architekta Mariana Pernigoniho. Budova katedrály bola poškodená zemetrasením v roku 1928 a následným požiarom v roku 1931. Bola však opravená a opätovne vysvätená 8. mája 1932. V roku 2002 katedrálu navštívil v rámci svojej návštevy Bulharska pápež Ján Pavol II.
Cesta II. triedy 585 (Slovensko)
Priebeh
Cesta sa začína v Lučenci na križovatke s cestou I/75 a pokračuje južným smerom obcami Panické Dravce, Veľká nad Ipľom a Trenč. V okrese Veľký Krtíš pokračuje obcou Dolná Strehová (križuje II/591) a Pôtor, kde sa na križovatke s I/75 končí.
1900 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 1900 na dnešnom území Slovenska, ktoré bolo v tom čase súčasťou Rakúsko-Uhorska.
Demografia
K roku 1900 stúpol počet Slovákov žijúcich v Uhorsku oproti roku 1880 z 1 855 451 na 2 002 165, teda o 7,9 %. To predstavovalo 11,9 % z celkového počtu obyvateľstva Uhorska (Maďari predstavovali 51,4 %). V priebehu ďalšieho desaťročia sa počet Slovákov zdanlivo znížil, čoho príčinou bola však v drvivej miere štatistická maďarizácia, nie prirodzený pohyb obyvateľstva.
Miera negramotnosti obyvateľstva podľa údajov z tohto roku predstavovala až 38,6 %, na čom sa značnou mierou podpísali školské zákony prikazujúce učiť žiakov memorovaniu v maďarčine, ktorej slovenské deti nerozumeli.
Miera migrácie k tomto roku nebola vysoká – podiel počtu osôb, ktoré zostávali po celý život v lokalite, v ktorej sa narodili predstavoval v Uhorsku 70 % a v slovenských župách 69,3 %.
Hospodárstvo
V roku 1900 sa začala desaťročie trvajúca tendencia systematického poklesu podielu obyvateľstva na Slovensku zaoberajúceho sa poľnohospodárstvom (hoci medzi jednotlivými župami bola až 30-percentné rozdiely) v relatívnych hodnotách až zhruba o tretinu, čoho príčinou bolo hlavne rýchlejšie etablovanie ľahkého priemyslu v niektorých oblastiach Slovenska. Pritom v tomto sektore dochádzalo k vysokej zamestnanosti žien. Množstvo ornej pôdy na Slovensku v tomto roku predstavovalo 0,69 ha, pričom po ďalšie desaťročie zostávalo na konštantnej úrovni (v roku 1910 išlo o 0,68 ha), hoci pri prepočte na jedného zarábajúceho v poľnohospodárstve je v tomto desaťročnom období zrejmý posun v produktivite práce z 2,44 na 2,73 ha.
V tomto roku predstavovala ťažba zlata na Slovensku, vyznačujúc sa ročnou produkciou 341 kg, 10,4 % celouhorskej ťažby a ťažba striebra s ročnou produkciou takmer 12 000 kg 63 %. Tieto hodnoty v nasledujúcom 13-ročnom období poklesli (zlato na 138 kg a 4,7 %, striebro na 2 875 kg a 33 %), na čom sa pričinili svetové ceny drahých kovov, vyčerpanosť ložísk a taký nárast nákladov na ťažbu, ktorý ju činil nerentabilnou až stratovou.
Roku 1900 sa na Slovensku nachádzalo 432 závodov, resp. prevádzok s viac ako 20 zamestnancami, čo predstavovalo približne 21 % celouhorského stavu. Najvyššou koncentráciou priemyselných podnikov sa vyznačovala Gemerská a Spišská župa (až 31 % celouhorského stavu v sektore baníctva a železiarstva).
Châtelperron
Châtelperron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha obce
Châtelperron má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Châtelperron má 146 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Julianna Marguliesová
Julianna Marguliesová (* 8. jún 1966, Spring Valley, New York, USA) je americká herečka, známa zo seriálu Dobrá manželka. Za svoju rolu vo filme získala niekoľko ocenení. Má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Detstvo a mladosť
Je židovského pôvodu a jej rodina emigrovala do Spojených štátov. Má tri sestry, z ktorých je Marguliesová najmladšia.
Kariéra
V roku 1991 získala svoju prvú filmovú rolu vo filme Ruthless Justice, kde stvárnila rolu prostitútky. V roku 1994 si zahrala zdravotnú sestru Carol Hathaway v seriáli Pohotovosť. V roku 1995 získala za túto úlohu cenu Emmy. Počas tohto seriálu bola nominovaná na túto cenu každý rok.
Od roku 2009 hrala hlavú postavu v seriáli Dobrá manželka, Aliciu Florrick. Vo filme sa predstavila po boku hercov a herečiek ako Christine Baranská, Matt Czuchry či Allan Cumming. Za túto úlohu získala v roku 2009 Zlatý glóbus. Seriál sa natáčal do roku 2016. V roku 2018 si zahrala menšiu úlohu v seriáli Dietland a o rok neskôr si zahrala hlavnú úlohu v šesťdielnom seriáli The Hot Zone.
Súkromný život
Píše ľavou rukou, má dve arabské mačky a v roku 2007 bola zaradená medzi 100 najkrajších ľudí sveta. Od roku 2007 je vydatá za Keitha Lieberthala a o rok neskôr sa im narodil syn Kieran Lindsay Lieberthal.
Kuchta
Kuchta môže byť:
Cesta II. triedy 591 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 591 (II/591''') je cesta II. triedy na Slovensku v okresoch Banská Bystrica, Zvolen, Detva a Veľký Krtíš. Jej dĺžka je.
Priebeh
Cesta sa začína v Banskej Bystrici križovatkou s cestou I/66 a pokračuje obcami Horná Mičiná, Dolná Mičiná, Čerín a Sebedín-Bečov. Prechádza do okresu Zvolen a pokračuje cez Zolnú a Zvolenskú Slatinu (peáž s I/16) do detvianskeho okresu. Cez Vígľaš, Slatinské Lazy, Starú Hutu (križuje II/526) a Horný Tisovník smeruje do okresu Veľký Krtíš. Tu II/591 spája obce Červeňany, Šuľa, Senné, Brusník, Horná Strehová, (križuje I/75) Vieska a Dolná Strehová, kde sa na križovatke s II/585 končí.
Bilskirnir
Bilskirnir (staronórsky „blesk“) je v severskej mytológii sieň boha Thora. Tu žije so svojou manželkou Sif a ich deťmi. Podľa Grímnismálu je sála najväčšou z budov (obsahuje 540 miestností), ktoré sa nachádzajú v Asgarde, rovnako ako všetky obydlia bohov v kráľovstve Thrudheim (alebo Þrúðvangar podľa ságy Gylfaginning a Ynglinga).
Železničná stanica Lenartovce
Železničná stanica Lenartovce je železničná stanica v Lenartoviach. Leží na trati 160 Zvolen – Košice. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 5 dopravných a 2 manipulačné koľaje. Odbočuje od nej trať do maďarského Bánréve. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Železničná stanica Tomášovce
Železničná stanica Tomášovce je železničná stanica v Tomášovciach. Leží na trati 160 Zvolen – Košice. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 5 dopravných a 2 manipulačné koľaje. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Marigna-sur-Valouse
Marigna-sur-Valouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kyselina difluóroctová
Kyselina difluóroctová je organická zlúčenina, ktorá patrí medzi halogénkarboxylové kyseliny, to je derivát kyseliny octovej, v ktorej metylovej skupine sú dva atómy vodíka nahradené fluorovými atómami. V roztokoch vytvára difluoroctánové katióny. Kyselina difluóroctová sa dá použiť k priamej difluórmetylácii, väzieb medzi vodíkom a uhlíkom.
Châtelus (Allier)
Châtelus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Polohopis
Châtelus má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Châtelus má 135 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Marnézia
Marnézia je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Razgrad
Razgrad môže byť:
Marnoz
Marnoz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nezvratný osud
Nezvratný osud môže byť:
Martigna
Martigna je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mníšky v akcii (seriál)
Mníšky v akcii je nemecká televízna situačná komédia, ktorú vytvorili Jana Brandt a Sven Döbler. Pôvodne sa vysielala na Das Erste od 8. januára 2002. Do roku 2021 vzniklo 20 sérií tohto v Nemecku veľmi populárneho sitkomu, ktoré zahŕňajú 260 odvysielaných epizód. Zároveň vznikli aj štyri vianočné špeciály. Seriál sleduje každodenný život mníšok v malom kláštore vo fiktívnom meste Kaltenthal v dolnom Bavorsku. Proti nim stojí Wolfgang Wöller, sebecký starosta. Sitkom ukazuje aj životné príbehy aj ďalších občanov mesta.
Sitkom produkovala ARD. Pôvodne v ňom hrala Jutta Speidel ako hlavná postava hlavnej mníšky, v roku 2007 ju však nahradila Janina Hartwig. Relácia sa v Nemecku vysielala o 20:15 v utorok večer na ARD. Okrem toho, že relácia je nesmierne populárna v Nemecku (s približne 7,2 miliónmi zhliadnutí na epizódu), vysielala sa denne aj v Rakúsku, Švajčiarsku, Taliansku, Maďarsku, Dánsku. Na Slovensku ju v slovenskom znení vysielala RTVS.
Zápletka
Wolfgang Wöller (Fritz Wepper), populárny politik a starosta fiktívneho dolnobavorského mesta Kaltenthal, sa obáva straty podpory a prípadných volieb v dôsledku zvýšenia nezamestnanosti. Spolu s mestskou radou sa zamiluje do myšlienky bioenergie. Je odhodlaný dať svoju tvár a meno novému veľkému bioenergetickému zariadeniu, ktoré snáď vytvorí pre mesto ekonomický rast. Na to však potrebuje aj podporu opozície, ktorá odmieta podporiť túto myšlienku, pretože neexistuje miesto, kde by sa takéto zariadenie dalo umiestniť.
Nakoniec Wöllerov pohľad padne na miestny kláštor, veľký starý hrad, v ktorom býva iba šesť mníšok, no rozprestiera sa na veľkej parcele. Keďže mníšky, najmä sestra Hanna (Janina Hartwig), odmietajú čo i len diskutovať o predaji nehnuteľnosti, pán Wöller prednesie svoje nápady matke predstavenej. Tá je rovnako proti tejto myšlienke, ale súhlasí s tým, že šesť mníšok na taký obrovský majetok nestačí. Nakoniec neochotne súhlasí s predajom. Sestra Hanna robí všetko, čo je v jej silách, aby tomu zabránila, čím ide nielen proti starostovi, ale aj matke predstavenej.
Vianočné špeciály
Do roku 2014 boli vyrobené štyri celovečerné vianočné špeciály.
Um Himmels Willen — Weihnachten v Kaltenthale
(Vianoce v Kaltenthale, prvé odvysielanie: 23. decembra 2008) Tesne pred Vianocami dostane starosta Wöller pozvanie z Vatikánu a požiada sestru Hannu, aby ho sprevádzala. V Ríme sa ukázalo, že pozvanie nebolo na súkromnú audienciu u pápeža, ale na podujatie v Bazilike sv. Petra. Wöller a Hanna sú sklamaní a chcú sa ihneď vrátiť do Nemecka, ale bráni im v tom generálny štrajk. Medzitým ostatné mníšky z Kaltenthalu pripravujú každoročný vianočný večierok pre deti a matka predstavená Elisabeth Reuter má prekvapujúcu návštevu od svojej predchodkyne.
Um Himmels Willen — Weihnachten unter Palmen
(Vianoce pod palmami, prvé odvysielanie: 25. decembra 2010) Starosta Wöller chce uniknúť z vianočného zmätku rezerváciou plavby po Stredozemnom mori. Krátko po nástupe však skoro skolabuje, pretože sestry Hanna, Agnes a Felicitas z kláštora Kaltenthal nastúpili na tú istú loď. Plavbu loďou dostali ako dar a majú v úmysle zbierať milodary pre jednu kaltenhalskú rodinu v núdzi. Mníšky sa stretávajú s Felixom, synom majiteľa lode Maxa Brockmanna. Chlapec prišiel pri autonehode o matku a spriatelil sa s členkou posádky Ursulou Henningovou. To sa nehodí chlapcovmu otcovi a Ursulu vyhodí. Keď sa Ursula dostane na palubu Tenerife, Felix sa za ňou pokúsi utiecť, ale Hanna mu v tom zabráni a pokúsi sa nájsť riešenie pre túto náročnú situáciu. Medzitým sa Wöller zoznámil s Isabellou Kegelovou, ktorá sa narodila v Kaltenthale. Chce sa s ňou okamžite oženiť na palube, no Isabella ho tesne pred svadobným oltárom zavrhne. Keď si Wöller pred rokmi hľadal manželku, vykašľal sa Isabellu, lebo mala nadváhu. Woller ju však teraz na palube nespoznal, lebo schudla približne 30 kg.
Um Himmels Willen — Mission unmöglich
(Nemožná misia, prvé odvysielanie: 20. decembra 2012) Starosta Kaltenthalu a predajca áut Wolfgang Wöller predal väčšinu svojich ojazdených áut do Nigérie a zaplatil za to vopred. Rýchlo sa ukázalo, že išlo o podvod. Tým, že na to použil verejné peniaze pre Kaltenthal, hrozí mu politický škandál. Aby sa tomu vyhol, cestuje do Nigérie v sprievode sestry Hanny z miestneho kláštora. Hanna by tam chcela nájsť doktora Mabengu, prepusteného lekára z nemocnice Kaltenthal, ktorý po hádke s manželkou odcestoval s dcérou do Nigérie. Wöller a Hanna sú na návšteve u sestry Lotte, Hannasovej predchodkyne, ktorá teraz vedie misijnú stanicu v Nigérii.
Um Himmels Willen – Das Wunder von Fatima
(Fatimský zázrak, prvé odvysielanie: 25. decembra 2014) Sestra Hanna, starosta Wöller a bohatá vdova Sonja Berger spolu cestujú do Fátimy v Portugalsku, aby našli Thomasa Breitnera, stratenú mladícku lásku pani Bergerovej. Starosta Wöller, ktorý sa zdá byť neobyčajne nápomocný a veľkorysý, má opäť svoj sebecký dôvod: nazdáva sa, že bohatá pani Bergerová je tým legendárnym „Anjelom z Kaltenthalu“, ktorý anonymnými darmi pomáha ľuďom bez domova. Z dôvodu znovuzvolenia presunul dary vo výške 50 000 eur, ktoré boli pôvodne určené pre vojnové siroty, pre strelný klub v Kaltenthale, a túto medzeru v peniazoch musí urýchlene vyplniť. Preto dúfa v dobrú vôľu bohatej vdovy.
1901 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 1901 na dnešnom území Slovenska, ktoré bolo v tom čase súčasťou Rakúsko-Uhorska.
Membránový transport
Najvýznamnejšou hodnotou membránového transportu je gradient, ktorý môže byť koncentračný (na jednej strane membrány je látka vo vyššej koncentrácii ako na druhej) alebo elektrický. Transport látok v smere gradientu sa označuje ako pasívny a nevyžaduje energiu, transport proti smeru gradientu je aktívny a energiu vyžaduje (vo forme štiepenia ATP).
Jednoduchá difúzia
Takýmto spôsobom prenikajú do a z bunky prakticky voľne látky rozpustné v tukoch, pre ktoré nie je dvojvrstvová fosfolipidová membrána prekážkou. Okrem týchto látok do cez membránu difúziou prenikajú malé molekuly ako CO2, kyslík a niekedy voda.
Difúzia prebieha v smere gradientu a jej rýchlosť ovplyvňuje veľkosť resp.strmosť gradientu, teplota, plocha a priepustnosť membrány pre danú látku.
Iónové kanály
thumb|Hlavné spôsoby prenosu signálov v bunkách Iónový kanál je transmembránový proteín, ktorého štruktúra tvorí v plazmatickej membráne tunel. Týmto tunelom môžu do alebo z bunky difundovať ióny v smere elektrochemického gradientu. Iónový kanál je dynamická štruktúra, ktorej priepustnosť sa môže s vysokou frekvenciou meniť. Podľa spôsobu riadenia ich priepustnosti sa rozdeľujú na 5 skupín:
Facilitovaná difúzia
Facilitovaná difúzia je spôsob transportu, ktorý využíva transportné proteíny plazmatickej membrány. Molekula sa na proteín naviaže, čo spôsobí zmenu jeho tvaru a presun molekuly na opačnú stranu membrány. Tento prenos je podstatne rýchlejší ako jednoduchá difúzia, pričom rýchlosť závisí na:
Aktívny
Na svoje fungovanie spotrebúva energiu vo forme štiepenia ATP. Typickým a najrozšírenejším príkladom je Na+-K+ pumpa, ktorá sa vyskytuje v membránach prakticky všetkých buniek a ktorá udržuje stabilný pomer koncentrácií týchto iónov v bunke a mimo nej. Transportuje Na+ von z bunky a K+ do bunky a spotrebúva jednu až dve tretiny energie bunky. Transportný proteín má ATP-ázovú aktivitu, štiepi ATP na ADP a fosfát na následne uvoľnená energia stačí na prenos 3 Na+ von a 2 K+ do bunky. Rýchlosť transportu ovplyvňuje pri dostatku energie iba rýchlosť samotného transportného proteínu a jeho počet na membráne.
Primárne aktívny
Primárne aktívny transport prebieha proti smeru elektrochemického gradientu a vyžaduje preto energiu.
Sekundárne aktívny
Tento systém pre svoje fungovanie nepotrebuje energiu priamo a je preto de facto pasívny. Pracuje však vždy v spojení s iným systémom, ktorý energiu spotrebúva. Ak tieto systémy transportujú dve látky rovnakým smerom, označuje sa ako symport, ak každá smeruje na opačnú stranu membrány, antiport.
Mathenay
Mathenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Scream Queens (seriál z roku 2015)
Scream Queens je americký komediálny hororový televízny seriál, ktorý mal premiéru 22. septembra 2015 na stanici Fox.
Dej prvej série
Dej prvej série sa odohráva v sesterstve Kappa Kappa Tau na univerzite vo Wallace. Sesterstvu vládne Chanel Oberlin spolu so svojimi sestrami Chanelkami #2, #3 a #5. Na sesterstvo má zálusk riaditeľka univerzity Cathy Munsch. Riaditeľka prinúti Chanelky, aby prijali každú osobu, ktorá požiada o členstvo. Lenže to nie je to najhoršie, sesterstvo postihlo. Na univerzite začne vyčíňať vrah v maske diabla.
Žitavská pahorkatina
Vymedzenie
Podcelok leží v strednej časti Podunajskej pahorkatiny a vytvára trojuholník územia, ktorý sa dá približne vymedziť mestami Nitra, Zlaté Moravce a obcou Maňa. Na západe ju ohraničuje Nitrianska niva, na juhovýchode Žitavská niva, severovýchodný okraj vymedzuje Pohronský Inovec a jeho podcelky Veľký Inovec a Lehotská planina. Severný a severozápadný okraj tvorí pohorie Tribeč a jeho podcelky Rázdiel, Veľký Tribeč, Jelenec a Zobor.
Chránené územia
Na území Žitavskej pahorkatiny leží maloplošné chránené územie Klasovský park a Topoľčiansky park.
Doprava
Severnou časťou pahorkatiny vedie z krajského mesta Nitra na Zlaté Moravce medzinárodná cesta E 58 v trase rýchlostnej cesty R1 a tiež cesta I/65 (Nitra – Žiar nad Hronom). Centrálnou časťou pahorkatiny vedie cesta I/51 (Nitra – Levice). Železničná doprava je zastúpená regionálnymi traťami Leopoldov – Kozárovce a Nové Zámky – Zlaté Moravce.
Kuter (loď)
náhľad|A.-L. Garnenay: Kuter vypláva z prístavu v Dieppe Kuter (anglicky: cutter) je názov používaný pre menšie až stredne veľké lode s rôznymi účelmi, na prepravu osôb, menšieho nákladu, rybársky kuter, kuter pobrežnej stráže apod. Tieto lode sa používali väčšinou iba pre plavbu v blízkosti pobrežia alebo na dolnom toku veľkých riek, pre plavbu na otvorenom mori neboli vhodné. V dnešnej dobe bývajú tieto lode poháňané spaľovacím motorom, v minulosti boli poháňané parným strojom alebo to boli plachetnice poháňané silou vetra. Názov plavidla pochádza z anglického slovesa to cut (rezať) a teda znamená že reže vlny.
Vývoj kutra
Vo vojnovom námorníctve bol vyžívaný na kuriérske účely a tiež ako hliadkové plavidlo najmä v pobrežných vodách. Kutre boli tiež využívané ako člny na veľkých vojnových lodiach (hlavne v období napoleonských vojen).
Pôvodne vzhľadom na veľkosť lode komplikované oplachtenie bolo v priebehu času zjednodušené pre ľahšie ovládanie. Zmizli rahnové plachty a kutre z obdobia konca 19. storočia disponovali oplachtením škunerového typu. V porovnaní s inými loďami podobnej veľkosti mal kuter kýl, hlbší ponor a previsnutú kormu.
Po zjednodušení oplachtenia bol obľúbený pre svoje plavebné a manévrovacie schopnosti a veľkú plochu oplachtenia, ktorá však bola ľahko ovládateľná. Vďaka týmto vlastnostiam bolo mnoho rybárskych lodí vybavených oplachtením podľa vzoru kutra a kuter samotný bol využívaný na mnohé účely, ako napríklad rybárska, športová, colná či nákladná loď. Kuter bol tiež využívaný aj po prechode na parný a motorový pohon.
Ako kuter dnes označujeme niektoré druhy jácht, ktoré majú jeden sťažeň a viac ako jednu kosatku. Oplachtené kutre sú dodnes využívané na účely výcviku.
Alfonz V. (Portugalsko)
Alfonz V. Portugalský zvaný Africký (el Africano) (* 15. január 1432, Sintra - † 29. august 1481, Sintra) bol dvanásty portugalský kráľ, panujúci v rokoch 1438 až 1481. Pochádzal z dynastie Avizovcov.