cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Webová gramotnosť
Webová gramotnosť, resp. internetová gramotnosť predstavuje súbor kompetencií potrebných k aktívnemu využívaniu internetového prostredia, konkrétne kompetencie: 1) participácie vo webovom prostredí, 2) percepcie informácií na internete a 3) produkcie informácií na internete. Hoci sa webová gramotnosť dotýka rôznych kompetencií, jednotlivcovi umožňuje užitočne a zmysluplne využívať internet a podieľať sa na tvorbe jeho obsahu. Tieto kompetencie sú v rôznej miere v prienikoch s konceptom informačnej, digitálnej, mediálnej i čitateľskej gramotnosti.
Oblasť participácie zahŕňa kompetencie pripojiteľnosti a spojiteľnosti s ostatnými používateľmi internetu, kompetencie ochrany v on-line prostredí, kompetencie v oblasti otvoreného prístupu, kompetencie kolaborácie a prispievania a napokon kompetencie zdieľania obsahov. S konceptom informačnej gramotnosti výrazne súvisí aj druhý tematický okruh webovej gramotnosti súvisiaci s percepciou internetových obsahov – čítanie. To zahŕňa kompetencie vyhľadávania na internete, používania navigácie na internetových stránkach, syntézy informácií z rôznych zdrojov, hodnotenie nájdených informácií a zdrojov. Tretia oblasť, písanie, už svojimi kompetenčnými nárokmi koncept informačnej gramotnosti prevyšuje. Patria sem kompetencie v oblasti pretvárania pôvodného obsahu, revízia a úprava digitálneho obsahu, produkcie digitálnych obsahov a objektov, znalosti programovacích jazykov a kódovania a napokon dizajnovania digitálneho obsahu.
Yvrench
Yvrench je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šesťmestie
Hornolužické šesťmestie bol spolok šiestich miest Hornej Lužice vytvorený roku 1346 a trvajúci až do roku 1815. Tvorili ho mestá Budyšín (Bautzen), Kamenec (Kamenz), Žitava (Zittau), Zhorelec (Görlitz), Lobava (Löbau) v dnešnom Nemecku a mesto Lubań (Lauban) na území dnešného Poľska. Spolok hral dôležitú ekonomickou i politickú rolu v dejinách Hornej Lužice (tá do roku 1635 spadala pod Českú korunu, nasledovne sa stala lénom Saského vojvodstva).
Dejiny
Spolok bol založení za vlády Karola IV., možno i z jeho vlastného popudu, nakoľko Karol v mestách videl spojencov proti miestnej šľachte. Spolok vznikol v roku 1346. Dobou najväčšej slávy spolku bolo prvých 200 rokov jeho trvania. Spojenectvo miest fungovalo na princípe rovnosti. Skrz celé nasledujúce storočie, spolok miest ovplyvňoval dejiny Hornej Lužice veľmi silne, a jeho vplyv vydržal oveľa dlhšie než hoci aký obchodný spolok v Rímsko-nemeckej ríši. Spolok miest spôsobil značné zvýšenie ich politického vplyvu a viditeľnosti.
Na rozdiel od iných občianskych opatrení v Hornej Lužici v tej dobe nebolo žiadne dominantné mesto, avšak pred 12. storočím mesto Budyšín (Bautzen) slúžilo ako rodové sídlo Milčanov (západoslovanský kmeň). Budyšín slúžil ako správne centrum a bol často nazývaný mestom spolku a Zhorelec (Görlitz) bol po niekoľko stáročí najľudnatejšie a ekonomicky najsilnejšie mesto, rozdiely medzi jednotlivými mestami nikdy neboli tak veľké, že jedno mesto ovládalo spolok úplne.
V období husitských bojov podnikali niektorí šľachtici z rodu Warttenbergov lúpežné výpravy do severných Čiech a Saska, čoho reakciou bolo v roku 1444 vyslanie vojsk Šesťmestia a následné dobytie a niekedy i vypálenie väčšiny warttenbergských sídiel. V roku 1447 sa Šesťmestie podieľalo na likvidácii hradov v severovýchodných Čechách a jeho posádky viedli drobnú vojnu proti Slezanom a dolnolužickým kupcom. Spolok sliezskych kniežat a Šesťmestia vykúpil, vypálil a zničil hrady Žacléř, Adršpach, Střmen, Skály, Belver a Vízmburk.
Definitívni koniec nastal v roku 1815, keď Viedenský kongres mestá rozdelil medzi Sasko a Prusko. Štvorica miest v Sasku utvorila spolok Štvormestie, avšak aj ten roku 1868 zanikol.
Vzťahy medzi mestami
I napriek tomu, že mestá spolu vychádzali celkom dobre, vládla medzi nimi hospodárska súťaž. Vďaka tomu si obyvatelia miest dávali prezývky navzájom. Obyvatelia Zhorelca (Görlitz) boli označovaný ako „klobučníci“, ľudia zo Žitavy (Zittau) boli prezývaní „dojiči kráv“, z Budyšína (Bautzen) „mačací zlodeji“, obyvateľom Kamenca (Kamenz) sa hovorilo „poťahovači nosa“, obyvatelia Lubańe (Lubań) boli označovaní „pojedači cibule“ a obyvatelia Lobavy (Löbau) sa prezývali „kapustníci“.
Súčasnosť
V roku 1991 pri oslavách 770. založenia mesta Löbau (Lubań) bol spolok kvôli turistickému ruchu obnovený, avšak ako Sedmomestie, pretože mesto Zhorelec (Görlitz) bolo rozdelené na dve mestá - poľský Zgorzelec a nemecký Görlitz.
Preston North End FC
Preston North End FC (celým názvom: Preston North End Football Club) je profesionálny anglický futbalový klub, sídliaci v meste Preston. Domáce zápasy hrajú na štadióne Deepdale s kapacitou 23 404 miest.
Úspechy
1889,1890
1889, 1938
Zora Staršia
MUDr. Zora Staršia-Haluzická (* 30. júl 1940, Bratislava) je bývalá česko-slovenská basketbalistka, členka Siene slávy slovenského basketbalu. Dlhé roky pôsobila na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Bola manželkou hokejového trénera Jána Staršieho.
Je držiteľkou trojice medailí z Majstrovstiev Európy v basketbale žien; v roku 1962 vo Francúzsku a v roku 1966 v Rumunsku získala striebornú medailu, v roku 1960 v Bulharsku bronz.
Kuomintang
200px|right|thumb|Vlajka Kuomintangu. thumb|right|180px|[[Čankajšek s vlajkou Čínskej republiky na poštovej známke z roku 1945. Modrý kantón vlajky tvorí symbol Kuomintangu.]] Kuomintang (tradičné znaky: 中國國民黨; zjednodušené znaky: 中国国民党; pinyin: Zhōngguó Guómíndǎng; slovenským prepisom Čung-kuo Kuo-min-tang) alebo Čínska národná strana, známa tiež pod skratkou KMT, je čínska konzervatívna politická strana pôsobiaca v súčasnosti v Čínskej republike na Taiwane.
Politický vývoj v strane
Kuomintang je počas celej éry stredopravou, konzervatívnou stranou. Od roku 1912 (pôvodne ako Nacionalistická strana) až do konca 40. rokov 20. storočia bol Kuomintang vládnucou stranou v rámci celej Číny. Od roku 1949, kedy sa stiahol iba na Taiwan a okolité ostrovy, až do konca 80. rokov, vládol Kuomintang formou "jedna strana" totalitnému režimu na Taiwane.
Zahraničnopolitické názory
V otázke prípadnej nezávislosti Taiwanu sa Kuomintang stavia do opozície Demokratickej pokrokovej strane (DPP), ktorá prípadnú nezávislosť viac podporuje a tak vyhrocuje vzťahy s Komunistickou stranou Číny a jej režimom na pevnine, deklarujúcim politiku jednej Číny. KMT sa stavia k nezávislosti rezervovane, sčasti aj preto, že stále vníma aj pevninskú časť Číny ako potenciálne vlastníctvo nacionalistickej Čínskej republiky na Taiwane okupované komunistami, teda politika jednej Číny z druhej strany.
Katedrála svätého Mikuláša (rímskokatolícka) v Kyjeve
náhľad|Katedrála svätého Mikuláša v Kyjeve Katedrála svätého Mikuláša je rímskokatolícka katedrála pre veriacich katolíkov západného obradu v hlavnom meste Ukrajiny Kyjev.
História
V Kyjeve žila poľská rímskokatolícka komunita od čias, keď Kyjev patril Poľskému kráľovstvu. Zostala tam žiť aj po pripojení mesta k Ruskému impériu. Postupne k nej pribudli aj rímski katolíci nemeckej a inej národnosti. Katedrála svätého Mikuláša sa budovala v rokoch 1899 až 1909 v neogotickom architektonickom štýle podľa plánov architektov S. V. Volonského, V. Gorodeckého a E. Saly. Budovala sa podľa vzoru stredovekých gotických katedrál zo západnej Európy (Nemecko, Francúzsko). Je výnimkou v mori sakrálnej východnej (pravoslávnej a gréckokatolíckej) architektúry. Pôsobí ako ostrov západného kresťanstva vo východnom kresťanskom svete. Po nástupe komunistov k moci bola katedrála rímskokatolíckej cirkvi odobratá. Veľké škody utrpela počas druhej svetovej vojny v roku 1943 (oslobodzovacie boje). Od roku 1978 sa v rekonštruovanom chráme konali organové koncerty.
Súčasnosť
Po roku 1990 sa rímskokatolícka cirkev usiluje o vrátenie katedrály do jej rúk. Od roku 1992 sa v chráme konajú pravidelné bohoslužby v ukrajinskom, ruskom a poľskom jazyku. 25. júna 2001 navštívil katedrálu pápež Ján Pavol II. počas svojej štátnej návštevy Ukrajiny.
Močiarka (prítok Maliny)
Močiarka alebo zastaralo Štumpach je ľavostranný prítok Maliny. Ide o potok IV. rádu na Záhorí, v okrese Malacky. Má dĺžku 15,036 km a plocha jeho povodia predstavuje 60,947 km². Vzniká v nadmorskej výške a do Maliny ústi vo výške  Je to prevažne nížinný typ potoka.
Vznik
Vzniká sútokom menších zdrojníc v lokalite Strelcovské pod vrchom Kaňovské, neďaleko obce Jablonové, v nadmorskej výške v Pezinských Karpatoch (podcelok Malých Karpát).
Prvá zdrojnica pramení v nadmorskej výške, má dĺžku 70 metrov a tečie zo severovýchodu na západ.
Druhá zdrojnica pramení vo výške, má dĺžku 60 metrov a tečie z juhu na severozápad.
Prietok
Potok má snehovo-dažďový režim, čo spôsobuje nerovnomernú vodnatosť. Priemerný prietok je v stanici Láb najvyšší v marci a najmenší v októbri.
center|500px|Priemerné mesačné prietoky v stanici Láb (m³/s)
Chalupáři
Hlavné postavy stvárňuje trojica hercov Jiří Sovák, Josef Kemr a Jiřina Bohdalová, ktorá tvorí nenahraditeľnú súčasť života v obci.
Náklady na natáčanie seriálu presiahli viac ako 12 miliónov Kčs. Premiéra prvého dielu (v nedeľu 23. novembra 1975) patrí medzi najsledovanejšie premiéry v histórii československých seriálov, sledovalo ju 93 % populácie vo veku od 15 do 70 rokov.
21. júna 2014 sa v obci Višňová konala oslava k 40. výročiu natáčania seriálu. Miesta natáčania tu pripomínajú informačné tabule.
Simónides z Keu
Simónides (* cca 557 pred Kr., Keós – † cca 468 pred Kr., Akragas) bol starogrécky lyrický a elegický básnik. Preslávil sa básňami ospevujúcimi víťazstvo, žalospevmi, hymnami a epigramami. Pokladá sa za objaviteľa mnemotechniky.
Biografia
Simónides pochádzal z kykladského ostrova Keós. Bol strýkom básnika Bakchylida. Ako básnik pôsobil na mnohých miestach starovekého Grécka, mnoho času strávil na dvore aténskeho tyrana Hipparcha, na dvore macedónskeho kráľa Alexandra I. a v Syrakúzach na dvore tyrana Hieróna I. (asi od roku 476 pred Kr. až do svojej smrti). Ako dvorný básnik skladal často básne, ktoré si u neho mocní objednávali. Simónides si už veľmi skoro získal slávu a uznanie na básnickych súťažiach, kde mal príležitosť, okrem iného, nastúpiť aj ako Pindarov súper. Pokladajú ho často za jedného z prvých „intelektuálov“, lebo ovplýval nadpriemernou schopnosťou vyjadrovania sa a hojnosťou duchovných hodnôt. (hovorilo sa, že bol spoločenský gavalier a šikovný Ión). Rímsky rečník Cicero v Tuskulských rozhovoroch uvádza, že Simónides sa ani vo svojom vysokom veku neprestal zaujímať o vedu a umenie. Zomrel okolo roku 468 pred Kr. v Akragante na Sicílii.
Diela
náhľad|Mramorová pamätná tabuľa v Thermopylách s epitafom: Pútnik, zvestuj Lakedaimonským, že my tu mŕtvi ležíme ako zákony kázali nám Simónides ovládal takmer všetky druhy zborovej lyriky. Skladal hymny, skólia, enkómia, epinikiá a elégie, ale preslávil sa hlavne svojimi žalospevmi a náhrobnými epigramami (možno všetky boli zložené pre náhrobné kamene a iné pamätníky). Okrem iných náhrobných nápisov pochádza od neho i epitaf pre Aténčanov padlých v bitke pri Maratóne, ktorý bol viac cenený než epitaf Aischylov, alebo slávny epitaf venovaný Sparťanom, padlým v bitke pri Termopylách.
Simónides napísal aj vyše pol stovky epinikií, oslavných piesní (básní) na víťazov v gymnických hrách, napr. na slávneho krotónskeho siláka Milóna, viacnásobného víťaza v zápasení alebo na boxera Glauka a iných. Z jeho tvorby sa však zachovali už len fragmenty.
Nikšić
Nikšić je s takmer 60 000 obyvateľmi druhé najväčšie mesto Čiernej Hory. Nachádza sa asi 50 km severne od čiernohorského hlavného mesta Podgorice, v centrálnej časti krajiny pod vrcholom Trebjesa. Mesto je centrom rovnomennej občiny.
Kultúra
Nikšić je mesto s bohatým kultúrnym a historickým dedičstvom, nachádza sa tu mnoho pamiatok z Ilýrie a doby Rímskej. Mnoho dokumentov historických artefaktov je vystavaných v miestnom múzeu, ktoré tvoria spolu s archívom a knižnicou, ktorá je súčasťou Kultúrneho centra. Okrem Kultúrneho centra sa v meste nachádza aj miestne divadlo, verejné inštitúcie Zahumlje, a Centrum pre informačnú činnosť - TV Nikšić, Rádio Nikšić, TV Montena atď.
Vzdelanie
V Nikšič sa nachádza 11 materských, 24 základných a 4 stredné školy. Ďalej je tu jedna hudobná a umelecká škola a Filozofická fakulta.
Hospodárstvo
Nikšić je po Podgorice druhé najväčšie priemyselné centrum Čiernej Hory.
V meste je výrazné zastúpený drevársky priemysel a produkuje sa tu jedna z najznámejších značiek piva bývalej Juhoslávie Nikšićko Pivo. Ďalšími významnými závodmi sú Nikšićká železiareň (Nikšićka Željezara), bauxitová baňa a ďalšie. Nikšićské železiarne boli založené nedlho potom, čo juhoslovanskí komunisti prevzali moc. Niesli meno Borisa Kidriča a patrili k najväčším zamestnávateľom v regióne. Boli však dlhodobo veľmi stratové a stali sa symbolom problematického ekonomického plánovania socialistickej Juhoslávie.
Tieto veľké priemyselné podniky sa usilovne snažia prežiť rozpad socialistického hospodárstva a od tej doby tiež zažili väčší ekonomický rast. Proces privatizácie už u týchto firiem prebehol alebo stále prebieha.
Doprava
Mesto spája so zvyškom Čiernej Hory predovšetkým cesta E762. Nikšić je tiež hlavnou križovatkou ciest smerom do Bosny a Hercegoviny. Je možné sa dostať do Foče na sever a do Trebinje na juhovýchod. Je tu tiež cesta do Risanu v Boke Kotorskej. Mesto má ďalej spojenie do Zabljaku a Šavniku.
Nikšić má železničné spojenie iba do čiernohorskej metropoly Podgorica. Jednokoľajová elektrifikovaná trať bola modernizovaná v prvej polovici druhej dekády 21. storočia. Úzkorozchodná trať smerom do Bosny a Hercegoviny nie je v prevádzke od roku 1965.
Nikšićké letisko je pre lety uzavreté. Medzinárodné letisko Golubovci v Podgorici je vzdialené asi 70 km a vedie pravidelné lety do Belehradu, Sarajeva, Budapešti, Zürichu, Frankfurtu, Ľubľany, Paríža, Ríma, Viedne, Istanbulu, Dubrovníka, Bruselu, Kodane, Mníchova, Záhrebu, Moskvy, Londýna a ďalších lokalít.
Yvrencheux
Yvrencheux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Yzengremer
Yzengremer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andreea Acatrineiová
Andreea Acatrineiová (* 7. apríl 1992, Brašov, Rumunsko) je rumunská športová gymnastka, na Letných paralympijských hrách 2008 v Pekingu získala bronz v súťaži družstiev.
Katedrála Zosnutia Bohorodičky (Plovdiv)
Katedrálny chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky, je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy
Chrám je známy aj pod názvami: Katedrálny chrám Zosnutia Bohorodičky,  Katedrálny chrám svätej Bohorodičky , prípadne len Katedrála svätej Bohorodičky , Chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky , alebo Chrám svätej Bohorodičky.
Poloha
Katedrála sa nachádza v centre mesta Plovdiv, v hraniciach tzv. Trojpahorčia na ulici „Săborna“.
Dejiny a súčasnosť
Na mieste súčasnej katedrály sa už v minulosti nachádzal chrám zasvätený svätej Bohorodičke, pričom na mieste stál pravdepodobne už prelome 9. a 10. storočia. Tento chrám bol v roku 1189 povýšený na katedrálny chrám a neskôr okolo neho vznikol aj kláštor,  Chrám spolu s kláštorom však boli zničené po tom, čo Plovdiv v roku 1371 padol pod nadvládu Osmanskej ríše. Následne bol postavený druhý chrám zasvätený svätej Bohorodičke, severne od vtedajšieho centra mesta v blízkosti rieky, ten bol však zbúraný v roku 1444 pri výstavbe do dnešných dní existujúcej mešity Imaret. V roku 1688 bol chrám presvätej Bohorodičky obnovený na pôvodnom (teda dnešnom) mieste.
V časoch bulharského národného obrodenia však už tento chrám prestal postačovať počtu veriacich a tak bola budova zbúraná a na jej mieste bol bracigovskými majstrami v roku 1844 postavený nový chrám. 25. decembra 1859 sa v tomto chráme konala prvá božská liturgia v Plovdive, ktorá bola odslúžená v bulharskom jazyku  a ďalšia liturgia v bulharčine, ktorej sa zúčastnilo viac ako 40 duchovných z hlavných sídiel plovdivskej eparchie sa konala 12. marca 1860, pričom tieto udalosti prispeli k počiatkom hnutia za autokefálnu bulharskú pravoslávnu cirkev. Na počesť oslobodenia Bulharska bola v roku 1881  na západnej strane chrámu pristavaná zvonica,   ktorej autorom je architekt Josef Schnitter. Zvonica bola posvätená ruským vojskám, ktoré v januári roku 1878 oslobodili Plovdiv. V roku 1930 prebehla prestavba okolia chrámu pri ktorej bol zväčšený chrámový dvor a taktiež bolo postavené mohutné schodisko vedúce k budove. Na prelome 2. a 3. tisícročia prebehla pri príležitosti 2000 rokov od narodenia Ježiša Krista reštaurácia chrámu.
Dnes je chrám plne funkčný a slúži veriacim ako katedrálny chrám bulharskej pravoslávnej cirkvi.
Charakteristika
Budova bola postavaná bracigovskými majstrami v roku 1844, mená konkrétnych staviteľov sa však nedochovali. Samotná budova chrámu je postavená ako trojloďová pseudo–bazilika s apsidou, dlhá 32 a široká 17 metrov. Naos chrámu je rozdelený na tri lode 6 pármi stĺpov. Stĺpy sú kamenné, masívne s vzhľadom typickým pre bracigovskú architektonicko–staviteľskú školu. Strecha budovy je klenutá. Chrám bol pôvodne z dôvodu v dobe výstavby platiacich právnych ohraničení pri výstavbe kresťanských chrámov, postavený bez kupoly, zvonice, vonkajších galérií, alebo predsiení. Na západnom konci budovy sa nachádza neskôr pristavaná zvonica, ktorej autorom je architekt Josef Schnitter. Zvonica je trojposchodová a je postavená v štýle ruského pseudo–klasicizmu so štyrmi mohutnými pylónmi, ktoré ju podopierajú a so zakončením veže vo forme kupoly. Celý architektonický ansámbel ešte pozostáva z 10 metrov vysokého múra, ktorý ohraničuje chrámový dvor z juhu a bol postavený v roku 1873, a samotného rozľahlého nádvoria, ktoré bolo rozšírené v roku 1930, kedy bolo postavené aj mohutné schodisko vedúce k chrámu, ktoré celý komplex doplňuje. V južnej a východnej časti chrámového nádvoria sa nachádza malý cintorín, kde boli pochovávaní duchovní, ako aj predstavitelia farnosti, ktorí bojovali za autokefálnu bulharskú pravoslávnu cirkev.
Ikonostas má rozmery 14,3 x 3,75 metra, bol spolu s ikonami zhotovený v rokoch 1875 – 1876, nemá však vysokú umeleckú hodnotu. Je vyrezaný v empírovom slohu a jeho autorom je rezbár Anton Stanišev z debarskej drevorezbárskej školy. Veľká časť ikon bola namaľovaná známym umelcom Nikolom Odrinčaninom z Edirne. Fresky v interiéri pochádzajú z druhej polovice 20. storočia.
Patrocínium
Chrám je zasvätený Zosnutiu presvätej Bohorodičky.
Chrámový sviatok: 15. augusta na sviatok Zosnutie presvätej Bohorodičky.
Malé chrámové sviatky:
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č. 4 z roku 1995 – ako dôvody ochrany boli uvedené architektonická a umelecká, rovnako ako aj historická hodnota budovy. Celý názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Cărkva „Sveta Bogorodica“ s memorialni pametnici v dvora (, doslova Chrám svätej Bohorodičky s memoriálnymi pamätníkmi vo dvore).
Yzeux
Yzeux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Curt Frenzel Stadion
Názov je odvodený od Curta Frenzela, prezidenta Augsburger Panther, zakladateľa novín Augsburger Allgemeine a dlhoročného podporovateľa hokeja v Augsburgu a okolí.
Curt Frenzel Stadion bol dejiskom juniorských majstrovstiev sveta v roku 1981 a Deutschland Cupu v rokoch 2015 až 2017.
Arkesilaos (syn Aristodika)
Arkesilaos bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Arkesilaos, syn Aristodikov, grécky sochár neznámeho rodiska, tvoril pravdepodobne v 1. polovici v 5. storočia pred Kr. O tomto sochárovi a o jeho sochárskom diele nám zanechal správu grécky historik Diogenes Laertios vo svojom spise O živote a učení slávnych filozofov, kde uvádza: „''Boli ešte traja iní Arkesilaovia: básnik starej komédie, iný básnik, ktorý písal elégie, a sochár, na ktorého zložil Simónides tento epigram:
Indonézske národné florbalové družstvo mužov
Indonézske národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Indonéziu v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Indonézskej florbalovej asociácie (IFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo až v roku 2014. Vo februári 2018 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 39. miesto.
Súťažne sa prvýkrát predstavilo na Majstrovstvách Juhovýchodnej Ázie v roku 2014, kde obsadilo pri štyroch zúčastnených tímoch bronzovú priečku. Následne sa predstavilo až na turnaji Ázijsko-oceánskeho pohára v roku 2017, kde sa dostalo do semifinále a skončilo napokon na 4. mieste.
Konžský slobodný štát
Konžský slobodný štát (iné názvy: Slobodný konžský štát, Slobodný štát Kongo, Nezávislý štát Kongo, Nezávislý konžský štát; fr. État indépendant du Congo) bolo v rokoch 1885 až 1908 nezávislé kráľovstvo, ktoré belgický kráľ Leopold II. pretvoril z územia povodia Konga na svoj vlastný majetok. V roku 1908 belgický parlament prebral od kráľa kontrolu nad územím ako belgickou kolóniou, pretože režim nastolený v Slobodnom konžskom štáte sa vyznačoval nevídanou brutalitou a takisto nedokázal spravovať toto obrovské územie. Odhaduje sa, že počas trvania Slobodného konžského štátu zomrelo okolo 10 miliónov obyvateľov na občianske nepokoje, hlad a choroby, z ktorých šírenia je dokonca obvinený režim.
Dejiny
thumb|120px|left|Leopold II. na Poštovej známke Slobodného štátu Konga Európske objavovanie a ovládnutie Konga prebiehalo zhruba od roku 1870 do 20. rokov 20. storočia - prvým bol sir Henry Morton Stanley, ktorého sponzoroval belgický kráľ Leopold II., ktorý túžil po Kongu ako kolónii. Ako predseda Association Internationale Africaine poštval jedného európskeho rivala proti druhému. Formálne získal teritórium Kongo na konferencii v Berlíne v roku 1885. Leopold urobil z územia svoj vlastný majetok a pomenoval ho Slobodný štát Kongo. Leopoldov režim začal v Kongu realizovať rôzne projekty ako napríklad stavbu železnice od pobrežia do Leopoldville (dnes Kinshasa), ktorej dokončenie trvalo roky. Takmer všetky tieto projekty boli zamerané na čo najväčšie vyťaženie kapitálu z kolónie, čo viedlo k surovému vykorisťovaniu Afričanov. V „Slobodnom štáte“ bolo miestne obyvateľstvo využívané najmä na zber gumy, ktorá mala stúpajúcu hodnotu v dôsledku rastúceho trhu s gumenými pneumatikami. Na predaji gumy zarobil Leopold obrovskú sumu peňazí, vďaka čomu postavil mnoho budov v Bruseli a Ostende na oslavu svojej osoby a krajiny. Len medzi rokmi 1885 a 1908 zahynul milión Konžanov v dôsledku vykorisťovania a chorôb. Vládna komisia neskôr prišla k záveru, že populácia v Kongu sa počas tohto obdobia zmenšila možno o polovicu; no v oblasti nebolo urobené žiadne systematické sčítanie ľudu až do roku 1920. Na presadenie výrobných kvót na gumu bola povolaná Force Publique (FP). FP bola armáda, avšak jej cieľ nebol brániť krajinu ale terorizovať domorodých obyvateľov.
Činnosť úradov v Slobodnom štáte Kongo vzbudila medzinárodnú kritiku. Protesty vedené E.D. Morelom, britským diplomatom Rogerom Casementom a taktiež známym spisovateľom Markom Twainom, ktorý vo svojom reporte v roku 1904 odsúdil miestne praktiky. Román Josepha Conrada Srdce Temnoty sa odohráva v Slobodnom štáte Kongo.
V roku 1908 Belgický parlament po počiatočnom odmietaní podľahol medzinárodnej kritike (najmä zo strany Veľkej Británie) a prebral od kráľa kontrolu nad územím ako belgickou kolóniou. Od tej chvíle bolo Belgické Kongo spravované belgickým parlamentom.
Genocída
Afrika mala v roku 1900 medzi 90 až 133 miliónmi obyvateľov a tak počet obetí v Slobodnom konžskom štáte, ktorý sa odhaduje na 10 miliónov, tvorí významný podiel. Belgickí vojaci sa takisto vyznačovali nebývalou brutalitou. Každá dedina mala kvóty, koľko gumy musí pre kolonizátorov zabezpečiť, čo spôsobovalo, že si medzi sebou gumu kradli. Keď dedina kvóty nesplnila, vojaci ich mali zabiť a doniesť odseknuté pravé ruky na veliteľstvo ako dôkaz, že dedinčanov zabili. Niekedy však vojaci podvádzali a dedinčana nezabili, iba mu odsekli pravú ruku.
Kapia
Kapia (nesprávne kápia; slovo pochádza z bulhar. slova kapija) môže byť:
Kyjevsko-pečerská lavra
náhľad|Pohľad z areálu lavry na [[Dneper]] náhľad|Plán peščer (jaskýň) v lavre z roku 1675 Kyjevsko-pečerská lavra alebo Kyjevsko-pečorská lavra alebo Pečerská/Pečorská lavra je pravoslávny monastiersky komplex v ukrajinskom  hlavnom meste Kyjev. Je zasvätená Zosnutiu presvätej Bohorodičky. Patrí k najvýraznejším architektonickým skvostom Kyjeva.
Pôvodne išlo o komplex jaskýň, v ktorých sa usádzali mnísi, preto sa aj nazýva Pečerská (teda doslova jaskynná, stsl. пещера = jaskyňa) lavra. Dnes sú tieto jaskyne pospájané do dvoch veľkých celkov – blízkych a vzdialených jaskýň (peščer) – dlhých úzkych podzemných chodieb podobných katakombám.
Dejiny
náhľad|Uspenský [[chrám v lavre (2000)]] Monastier bol založený roku 1051 pustovníkmi prepodobnými Teodózom a Antonom (Pečerskými) za vlády Jaroslava Vladimiroviča na južnom okraji Kyjeva na vysokom brehu rieky Dneper. Stal sa centrom kultúry a duchovného života Kyjevskej Rusi. V roku 1240 po dobytí Kyjeva mongolskými vojskami pod vedením Batuchána bol zničený. Neskôr ho obnovili, ale utrpel škody pri nájazdoch vojsk Zlatej hordy či neskôr vojsk Krymského chanátu a poľsko-litovských vojsk. Veľká rekonštrukcia sa uskutočnila v rokoch 1555 až 1556. V rokoch 1592 až 1688 patrila Kyjevsko-pečerská lavra pod jurisdikciu Konštantínopolského patriarchátu, v rokoch 1699 až 1786 pod jurisdikciu Moskovského patriarchátu a od roku 1786 pod jurisdikciu kyjevského metropolitu Ukrajinskej pravoslávnej cirkvi (Moskovského Patriarchátu). Ťažké časy zažil monastiersky komplex po komunistickom prevrate v roku 1917. V roku 1930 ho komunistická moc dala zatvoriť a komplex chátral. Veľké škody utrpel počas druhej svetovej vojny v rokoch 1941 až 1943. Po vojne prebehla rekonštrukcia a areál slúžil ako múzeum. V roku 1988 sa tu konala pravoslávna božská liturgia pri príležitosti tisícročia prijatia kresťanstva na Rusi (988).
Súčasnosť
V súčasnosti patrí monastiersky komplex pravoslávnej cirkvi (pod Moskovským patriarchátom). Je sídlom metropolitu Volodymyra (Viktora Sobodana). Od roku 1990 je spolu s Chrámom svätej Sofie (Svätej Múdrosti) zapísaný do zoznamu UNESCO.
Zaujímavosti
V blízkych peščerách (jaskyniach – katakombách) svätého Antona sú uložené aj pozostatky jedného z prvých svätcov zo slovenského územia – prepodobného Mojseja Uhrína (Mojžiša Uhorského).
Chlapci a chlapi
Chlapci a chlapi je 11-dielny česko-slovenský seriál režiséra Evžena Sokolovského z roku 1988. Dej je zasadený do armádneho prostredia motostreleckého útvaru v Hrádku od nástupu brancov až po skončenie prvého roku ich základnej vojenskej služby. Titulnú pieseň „Dva roky prázdnin“ naspievala Iveta Bartošová.
Sumach pálkový
Sumach pálkový (zastarano: škumpa octová ; lat. Rhus typhina) je drevina z čeľade obličkovcovité.
Je to opadavý ker, alebo strom, často výšky 2 až 8 m. Má hustú korunu a výrazné črty: veľké zložené listy na rovnej kostrnke, výrazne ochlpené mladé vetvy a veľké červenohnedé zhluky plodov (kôstkovice). Malé a zelené kvety sú jednopohlavné. Borka je hladká a tmavohnedá. Listy sú dlhé do 60 cm a lístky majú vrúbkovaný okraj. Na jeseň sa listy sfarbujú do výraznej žltej alebo červenej.
Ján Kuboš
Mons. ThDr. ICLic. Ján Kuboš, PhD. (* 28. február 1966, Trstená) je rímskokatolícky pomocný biskup a diecézny administrátor Spišskej diecézy sede vacante a titulárny biskup sídla Quiza.
Sumach pálkový
Je pôvodom z východného pobrežia Severnej Ameriky. Pestuje sa ako okrasná rastlina v miernom pásme, nové výhony vytvára z koreňového systému a dokáže tvoriť husté porasty. Ide o invázny druh na území Slovenska.
Ján Kuboš
Životopis
Študoval na Základnej škole v Nižnej na Orave, ďalej pokračoval v štúdiu na Gymnáziu v Trstenej. Po skončení stredoškolského štúdia sa rozhodol pokračovať vo vysokoškolskom štúdiu katolíckej teológie a seminárskej formácií v Kňazskom seminári sv. Cyrila a Metoda v Bratislave a na Rímskokatolíckej Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Diakonskú vysviacku prijal 8. decembra 1988 a kňazskú vysviacku prijal 18. júna 1989 v Dóme sv. Martina v Bratislave vkladaním rúk apoštolského administrátora Trnavskej arcidiecézy biskupa Mons. Jána Sokola pre službu v Spišskej diecéze.
Biskup
Dňa 25. marca 2020 ho pápež František na Slávnosť Zvestovania Pána vymenoval za spišského pomocného biskupa a titulárneho biskupa Quizi. Spišský diecézny biskup Mons. Štefan Sečka ho s platnosťou od 12. júna 2020 menoval za generálneho vikára Spišskej diecézy.
Biskupskú konsekráciu prijal na Slávnosť Narodenia sv. Jána Krstiteľa 24. júna 2020 v Katedrále sv. Martina v Spišskej Kapitule. Hlavným svätiteľom bol spišský diecézny biskup Mons. Štefan Sečka a spolusvätiteľmi boli apoštolský nuncius na Slovensku arcibiskup Mons. Giacomo Guido Ottonello a emeritný pomocný biskup Spišskej diecézy Mons. Andrej Imrich. Jeho biskupské heslo znie: Dobrota – Spravodlivosť – Pravda.
Mons. Jánovi Kubošovi po zvolení za diecézneho administrátora zároveň zostáva v platnosti pápežské menovanie za pomocného biskupa Spišskej diecézy.
Majstrovstvá Európy vo faustbale žien 2017
Majstrovstvá Európy vo faustbale žien 2017 bol v poradí 16. turnaj majstrovstiev Európy vo faustbale žien, ktoré organizuje Európska faustbalová asociácia (EFA). Konal sa v dňoch od 26.27. augusta 2017 v meste Calw, v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko, v Nemecku, za účasti 4 tímov. Nemecko bolo organizátorom európskeho šampionátu žien piatykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1999, 2004, 2008 a 2011. Spolu s turnajom žien sa uskutočnil aj turnaj mužov do 21 rokov. Zápasy sa odohrali na štadióne Stadion Calw-Wimberg, ktorý je domovským štadiónom športového klubu TSV Calw v. 1846 e.V. Titul obhájilo domáce 🇩🇪, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇦🇹.
Pod Šibeničním kopcem
Pod Šibeničním kopcem je prírodná pamiatka ev. č. 2168 neďaleko obce Horní Dunajovice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 250 - 280 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je unikátne spoločenstvo Melicetum ciliate vytvorené na podklade kryštalických vápencov. Vzhľadom k úplnej prevahe silikátových hornín na juhovýchodnom okraji Českého masívu je flóra a vegetácia tejto lokality v širšom regióne výnimočná. Z významných druhov rastlín tu nájdeme napr. medničku brvitú (Melica ciliata), oman hodvábny (Inula oculus-christi), rezedu žltú (Reseda lutea) a ľan tenkolistý (Linum tenuifolium).
Hippokoón (kráľ Sparty)
Hippokoón bol v gréckej mytológii spartský kráľ, syn kráľa Oibala (alebo Periéra)  a nymfy Batei.
V gréckych mýtoch je otcom Hippokoóna uvádzaný väčšinou Oibalos, ktorého pôvodne považovali za syna spartského kráľa Kynorta, ale tým, že Sparťania po víťazstve v messénskej vojne, messénskeho Periéra umelo začlenili do genealógie svojich kráľov  a Oibala vyhlásili za Periérovho syna a tak podložili svoje nároky na Messéniu, možno tým spôsobili to, že poznáme obsahovo rôzne verzie mýtov týkajúcich sa života Hippokoóna.
Najrozšírenejšou verziou je mýtický príbeh, ktorý hovorí, že Hippokoón bol synom spartského kráľa Oibala a nymfy Batei. Keď kráľ Oibalos zomrel, kráľom Sparty sa stal jeho mladší nevlastný brat Tyndareós s odôvodnením, že je synom Gorgofony legitímnej manželky kráľa Oibala a on je len synom nymfy. Hippokoón sa však nároku na trón nevzdal a svojho nevlastného brata zo Sparty vyhnal. Spolu s Tyndareom zo Sparty odišiel aj Tyndareov mladší brat Ikarios a útočisko našli u aitólskeho kráľa Thestia. Hippokoón otec dvanástich synov potom vládol v Sparte niekoľko rokov.
Pausanias ešte v druhom storočí na svojich cestách po Lakónii videl pamätník symbolizujúci víťazstvo Herakla nad Hippokoónom a jeho synmi a to dokazuje, že za aké významné pokladali Sparťania toto víťazstvo.
Tuskegee
náhľad|Tuskegee Tuskegee je mesto v štáte Alabama v USA.
V roku 2005 populácia mesta presiahla 11 590 osôb, rozloha mesta je celkovo 40,7 km², z ktorých 1,53% je voda.
Mesto bolo založené v roku 1833. Boli tu vycvičení prví bojoví piloti čiernej pleti slúžiaci v americkom vojenskom letectve počas 2. svetovej vojny. Nasadení boli v bojoch v severnej Afrike a Európe. Lietali v 332. stíhacej skupiny.
Let Adam Air 574
Let Adam Air 574 bol let stroja Boeing 737-4Q8 (imatrikulácia PK-KKW) indonézskej leteckej spoločnosti Adam Air z medzinárodného letiska Juanda v Surabaji na ostrove Jáva na letisko Sam Ratulangi v Manado na ostrove Sulawesi.
Lietadlo s 96 pasažiermi a 6 členmi posádky sa dňa 1. januára 2007 počas preletu Makasarského prielivu zrútilo do mora. Bola to prvá havária typu Boeing 737-400 s obeťami na životoch v komerčnej prevádzke a najväčšia katastrofa v dejinách leteckej spoločnosti Adam Air.
Music Player Daemon
náhľad|ncmpcpp
Oleksovické vřesoviště
Oleksovické vřesoviště je prírodná pamiatka ev. č. 2100 neďaleko obce Oleksovice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 234 - 254 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Music Player Daemon
Music Player Daemon (MPD) je slobodný a otvorený server na prehrávanie hudby. Prehráva audio súbory, organizuje zoznamy skladieb a spravuje hudobnú databázu.
Oleksovické vřesoviště
Ochrana
Predmetom ochrany sú dve malé pieskovne s kolóniou brehule hnedej a nadväzujúce lesné porasty s dominantným vresom obyčajným, cenné sukcesné štádiá psamofytnej vegetácie s kyjankou sivou, bielolistom roľným a bielolistom najmenším.
Music Player Daemon
Na interakciu s ním je potrebný klientsky program. Balík pre mpd obsahuje program mpc, čo je jednoduchá konzolová aplikácia.
Často sa používa v proprietárnom hardvéri. Projekt MPD spravuje zoznam dodávateľov, pričom niektorí z nich porušujú GPL.
Eva Kurnik
Eva Kurnik (* 11. jún 1997, Maribor) je slovinská spisovateľka.
Vyštudovala strednú ekonomickú školu v Maribore. V roku 2016 napísala svoj prvý román Njena pot (Jej cesta). Dnes je študentkou na univerzite v Maribore. V roku 2019 vydala svoj druhý román Toskanski spev (Toskánsky spev).
Albefeuille-Lagarde
Albefeuille-Lagarde je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Coufouleux
Coufouleux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Noc s Metalindou
Noc s Metalindou je koncertný album slovenskej rockovej skupiny Metalinda. Album v roku 1996 vydalo hudobné vydavateľstvo Meta Music.
Nahrávky na album vznikli počas koncertného turné skupiny Metalinda, ktoré malo spoločný názov „Noc s Metalindou“. Nahrávalo sa v mestách Gelnica, Revúca, Moravský Ján, Banská Bystrica, Rimavská Sobota, Nitra, Vráble, Partizánske, Ružomberok, Prešov, Veľké Kapušany, Trebišov, Michalovce a Vranov nad Topľou. Medzi nahrávkami sú všetky vtedajšie osvedčené hity kapely a jedna originálna skladba, „V nebi sa už nemusíme stretnúť“, ktorá je na tomto albume v elektrickej hardrockovej verzii. K tejto skladbe bol nakrútený videoklip, na ktorom je zostrih záberov z koncertného turné. Na tomto turné prebehla počas koncertov krátka súťaž, na ktorej náhodní diváci, deti z publika, zaspievali niektorú z piesní kapely. Skladba „V nebi sa už nemusíme stretnúť“ neskôr vyšla v akustickej verzii aj na nasledujúcom štúdiovom albume skupiny Metalinda, ktorý v roku 1966 vydali pod názvom Na kolenách. Ďalšou nahrávkou, ktorá sa na tomto albume môže považovať za bonus je pieseň „Kovový kráľ“. Skupina Metalinda ju nahrala s predskupinou ich koncertného turné, ktorou bola kapela Dorian Gray.
Österreichischer Rundfunk
Názov
Doslovný preklad názvu je "rakúsky rozhlas", pričom ale rozhlasom sa tu myslí rozhlas v širšom zmysle, čiže vysielanie programovej služby rádiovými vlnami, t.j. v pojme je zahrnuté aj televízne vysielanie - porovnaj rozhlas.
Dejiny
Dňa 30. septembra 1924 bola založená spoločnosť Radio Verkehrs AG, ktorá však bola v roku 1938 spojená s Großdeutscher Rundfunk. Po druhej svetovej vojne sa na frekvenciách Großdeutscher Rundfunk obnovilo samostatné rakúske vysielanie.
Dňa 11. decembra 1957 bola založená spoločnosť Österreichischer Rundfunk Ges. m. b. H. Základom pre postavenie ORF bolo prvé rakúske referendum v roku 1964, ktoré bolo zamerané na reformu systému vysielania. Posledná veľká reforma bola vykonaná v roku 2001, keď bol ORF transformovaný na nadáciu verejného práva.
Stanice
ORF vysiela na štrnástich rozhlasových a štyroch televíznych staniciach.
Rozhlas
Celoštátne Regionálne
Televízia
Zrušené:
Lowell (Massachusetts)
thumb|Lowell Lowell je mesto v Middlesex County v americkom štáte Massachusetts. V roku 2014 v ňom žilo 109 945 obyvateľov. Je to štvrté najväčšie mesto v Massachusetts a druhá najväčšie v rámci Veľkého Bostonu.
Dejiny
Oblasť mesta bola osídlena penacookskými Indiánmi. Lowell bol založený v roku 1653, v roku 1836 sa stal mestom. Pomenované je po Francisovi Cabotovi Lowellovi, miestnej osobnosti z obdobia priemyselnej revolúcie.
V meste sídli University of Massachusetts Lowell.
Slovenská mariánska cesta
náhľad|Gaboltovský chrám na začiatku cesty. náhľad|Interiér baziliky v Raj. Lesnej náhľad|Hronský Beňadik - hlavný portál náhľad|Bazilika Sedembolestnej Panny Márie v Šaštíne Slovenská mariánska cesta je pútnická cyklomagistrála, spájajúca významné mariánske pútnické miesta na Slovensku. Začína v Gaboltove neďaleko Bardejova a dvojicou trás smeruje k šaštínskej bazilike Sedembolestnej Panny Márie.
Magistrála vznikla s cieľom zvýšenia náboženského povedomia, histórie a zvýšenie návštevnosti katedrál, bazilík a významných miest. Obe trasy pútnickej cesty vytvárajú veniec miest, spojených s mariánskou úctou, no zároveň prinášajú pútnikom aj mnohé menej známe prírodné i kultúrne zaujímavosti Slovenska. Z dôvodu nedostatočných ubytovacích a stravovacích kapacít popri trase je navrhnutá ako cyklomagistrála.
Severná trasa
Severná trasa má dĺžku 665 km a pri prevýšení 9 100 m je rozdelená na 11 etáp:
Južná trasa
Južná vetva má 804 km, prevýšenie 9 500 m a je rozdelená na 12 etáp:
Oleksovická mokřina
Oleksovická mokřina je prírodná pamiatka ev. č. 1897 neďaleko obce Hostěradice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 205 - 210 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú rákosové porasty lemované na okrajoch krovými až stromovými jelšami a vrbinami a striedané miestami kultúrnym lesom vhodnej druhovej skladby (mäkký luh). Na rast rastlín sa viaže rad chránených, ohrozených druhov živočíchov.
Albias
Albias je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
MFK Skalica
MFK Skalica je slovenský futbalový klub, založený v roku 1920. Svoje domáce zápasy hrá na Mestskom štadióne ´´Na Letňáku´´ v Skalici. Momentálne hrá v najvyššej slovenskej súťaži, Fortuna lige.
Postup do Fortuna ligy
MFK Skalica postúpil do Fortuna ligy aj napriek porážke 0–2 proti MFK Zemplín Michalovce v zápase posledného kola 2. ligy, ktorý sa odohral 13. júna 2015. Skalica nahradila v súťaži FC VSS Košice, ktoré zostúpili aj napriek vysokému postaveniu v tabuľke kvôli finančným problémom. Skalica tak dosiahla najväčší úspech vo svojej histórii. V roku 2022 Skalica opäť hrá vo Fortuna lige, kde nahradila klub FK Senica, ktorý nedostal na túto súťaž licenciu.
Aktuálna súpiska
''Aktuálne k 11. marcu 2019''
Slovácko sa nesúdi
Slovácko sa nesúdí je úspešný 12 dielny česko-slovenský komediálny seriál režiséra Petra Tučeka z roku 1975 a 1984. Bol nakrútený na námet rovnomennej humoristickej knihy Zdeňka Galušku a nakrúcal sa v dvoch sériach. Dvojicu hlavných postáv - Pagáča a Jury Kláska stvárnili Jozef Kroner a Oldřich Velen.
Herecké obsadenie
Jozef Kroner, Oldřich Velen, Stanislav Hájek, Ilja Prachař, Oldřich Vykypěl, Jiří Lábus, Vlasta Peterková, Pavla Severinová, Josef Somr, Zdeněk Kryzánek, Jiří Tomek, Stanislav Tříska, Václav Kyzlink, Slávka Budínová, Karel Augusta, Svatopluk Skopal, Oldřich Navrátil, Vladimír Švabík, Vlastimil Brodský, Terézia Hurbanová a iní.
Tesla Roadster Elona Muska
náhľad|Tesla Roadster a Zem v pozadí. „Spaceman“ figurína je oblečená v skafandri SpaceX
Tesla Roadster Elona Muska je elektrický športový automobil, ktorý slúžil ako užitočný náklad pre skúšobný let rakety Falcon Heavy vo februári 2018 a teraz je umelým satelitom Slnka. Na sedadle vodiča je figurína „Starman“ oblečená do skafandra. Automobil a raketa sú produkty spoločnosti Tesla a SpaceX, spoločností založených Elonom Muskom. Roadster (model z 2008) bol predtým používaný Elonom Muskom na dochádzanie do práce a je prvým sériovo vyrábaným automobilom vo vesmíre.
Druhý stupeň rakety s Teslou dosiahol únikovú rýchlosť a vstúpil na heliocentrickú obežnú dráhu prechádzajúcu za obežnú dráhu Marsu. Orbita dosahuje maximálnu vzdialenosť od Slnka v aphéliu 1,6637 astronomických jednotiek (au). Počas prvej časti letu mimo zemskú atmosféru, bolo vysielané živé video do centra kontroly misie o niečo viac ako štyri hodiny.
Roadster ako užitočné zaťaženie
Roadster je natrvalo pripojený k druhému stupňu rakety Falcon Heavy. Aby sa vyrovnalo rozloženie hmotnosti, automobil bol natrvalo namontovaný na rakete v šikmej polohe nad adaptérom užitočného zaťaženia. Trubkové štruktúry boli pridané kvôli montáži predných a bočných kamier. Na sedadle vodiča je umiestnený „Starman“, plnohodnotná ľudská figurína, oblečená v kozmickom skafandri SpaceX. Je umiestnená s pravou rukou na volante a ľavý lakeť leží na otvorenom okennom prahu.
Figurína bola pomenovaná podľa piesne Davida Bowieho „Starman“ a zvukový systém vozidla bol nastavený tak, aby nepretržite prehrával Bowieho pieseň „Space Oddity“.
V odkladacej priehradke auta je aj novela od spisovateľa Douglasa Adamsa z roku 1979 Stopárov sprievodca galaxiou, spolu s odkazmi na knihu v podobe uteráka a nápis na palubnej doske, ktorý uvádza „Nepanikárte!“. Miniatúrne vozidlo Starman je umiestnené na palubnej doske. Plaketa s menami zamestnancov, ktorí pracovali na projekte, je umiestnená pod vozidlom a je tam aj štítok „Vyrobené na Zemi ľuďmi“. Vozidlo obsahuje kópiu trilógie Isaaca Asimova na 5D optickom disku, čo je dôkaz o koncepcii dlho trvajúceho ukladania dát s vysokou hustotou, ktorú dotovala spoločnosť Musk Foundation Arch Mission.
náhľad|Premiérový štart Falconu Heavy
Trajektória
náhľad|Diagram obežnej dráhy Tesly Roadster
Raketa úspešne odštartovala dňa 6. februára 2018 o 15:45 miestneho času (20:45 svetového času) zo štartovacieho komplexu 39A v Kennedyho vesmírnom stredisku. Bola umiestnená na obežnú dráhe Zeme, pričom zostala pripojená k druhému stupňu Falcon Heavy. Po dlhšej šesťhodinovej preletovej fáze cez Van Allenove radiačné pásy bol druhý stupeň opäť spustený a urýchlený na rýchlosť pre únik od Zeme. Dňa 9. novembra 2018 dosiahol najvzdialenejší bod obežnej dráhy 248 892 569 km od Slnka. K Zemi sa opäť priblíži po 3 rokoch od štartu a to koncom marca 2021 na 0,276 au.
Najväčšie priblíženia :
Elementy dráhy pre epochu 2458239.5 1.5.2018
Hlavná polos a 1.324939643(au), excentricita 0,255714, inklinácia 1.077396°, dĺžka vzostupného bodu Ω 317.110254°, argument Perihélia  ω 177,478125°, stredná anomália 55,569031°
Perihélium 0,986134051(au), afélium 1.663745234(au), čas v perihéliu 2458153.514961(Julian Day Number)
Sledovanie orbity
Na základe optických pozorovaní uskutočnených pomocou robotického teleskopu na observatóriu Warrumbungle, Dubbo v Austrálii a spresnení obežnej dráhy, blízke stretnutie so Zemou (pôvodne predpovedané pre rok 2073) nie je možné. V roku 2020 bude vozidlo prechádzať okolo Marsu približne 6,9 milióna kilometrov, mimo vplyvu jeho gravitačnej sféry.
žiadny|náhľad|660x660bod
Projekt Virtual Telescope pozoroval Teslu dva dni po jeho spustení, kde mal zdanlivú hviezdnu veľkosť 15,5. Systém Roadster bol automaticky zaznamenaný teleskopom Asteroid Terrestrial-impact Last Alert System (ATLAS), ktorý prevádzkuje University of Hawaiʻi. Roadster bolo pozorovaný Deimos Sky Survey (DeSS) na vzdialenosti 720 000 kilometrov s blikajúcim efektom, ktorý naznačuje, že sa točil.
Ohlas
Výber auta ako užitočného zaťaženia bol rôznym spôsobom interpretovaný ako chytrý marketingový krok pre Teslu, umelecké dielo alebo príspevok k vesmírnemu odpadu. Nová raketa málokedy získa užitočný náklad pre svoj prvý let, nakoľko riziko neúspechu je veľmi veľké. Ak by nákladom nebol Tesla roadster Starman, tak by to bolo betónové závažie a časom by let upadol do zabudnutia.
Pavol Jursa
Ing. Pavol Jursa (* 27. júl 1954, Trenčín) je slovenský televízny scenárista, producent, básnik, textár.
Životopis
V Trenčíne absolvoval Gymnázium Ľudovíta Štúra, potom vyštudoval na Fakulte riadenia na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. Po roku 1989 bol ekonómom tvorivo-produkčnej skupiny TATRA STAR, s.r.o., ktorá vyrobila úspešný seriál televíznych grotesiek so spoločným názvom Bud Bindi. Ako scenárista a producent sa Pavol Jursa podieľal aj na filme Dávajte si pozor!. V Slovenskom národnom divadle bol Pavol Jursa zástupcom umeleckého šéfa opery a baletu. Neskôr pracoval v marketingovom oddelení Televízie Markíza. V rokoch 20072008 zastával pozíciu riaditeľa ochrannej autorskej organizácie SOZA.