cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barlaam z Kalábrie
Dielo a myslenie
Namiesto jednoduchého učenia biblických rybárov používal aristotelovské sylogizmy a prvky filozofickej teológie. Tým sa dostal do opozície mníšstva z hory Athos, ktorého teológia bola uzavretá v patristickom modeli. Na teológiu nazerali predovšetkým byzantskou stredovekou - t.j. asketickou a mystickou optikou. Pomocou sylogistickej logiky Barlaam naopak argumentoval, že ak v modlitbe vidia nejaké svetlo, musí to byť materiálny (stvorený) úkaz a určite nie nestvorené božské svetlo. Vychádzal pri tom z toho, že Boh je ľudským vnemom plne neprístupný a nepoznateľný a akékoľvek videnie Boha môže byť len opisom subjektívnych pocitov.
Chavannes (Drôme)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Barlaam z Kalábrie
Dielo a myslenie
V tomto spore sa pri tom črtali vážne otázky vzťahu medzi vierou a rozumom, ako aj otázky ľudskej dokonalosti, charakteru modlitby a najmä rozlišovania medzi Božskou esenciou (=podstatou, usiou) a energiou (energeiai). Palamistov obvinil z rozdelenia Božstva. Odmietol ich názor, že kým Božia podstata je neviditeľná, Božia energie dala „zadržať“ vo svetle. Otázka konfliktu, ktorý následne nastal sa obrátila k symbolickým témam, ako exegéza transfigurácie (premenenia) Pána na vrchu Tábor. Barlaam požadoval vo výrokoch teológie prvenstvo logiky a prísne rozlišovanie medzi stvorenými a nestvorenými podstatami.
Chavannes (Drôme)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barlaam z Kalábrie
Dielo a myslenie
Väčšina starogréckych filozofických škôl sa podľa Barlaama nedokázala povzniesť nad ríšu zmyslov. Urobil to podľa neho iba platonizmus, ktorý vnímal ako jedinú filozofiu kompatibilnú s kresťanstvom. Stoici ani epikurejskí účastníci aténskeho prejavu svätého apoštola Pavla nekonvertovali na kresťanstvo, kresťanom však bol Pseudo-Dionýzios Areopagita, ktorého Barlaam považoval za platonistu. Vďaka blízkej príbuznosti jeho spisu corpus Dionysiacum s Proklom, Barlaam novoplatonické pojmy začleňoval do svojich spisov a eklekticky ich kombinoval s kresťanstvom. To isté následne vykonal aj s textami Platóna, neoplatonikov (Porfýrios, Iamblichos, Syrianus, Olympiodóros) a dielami byzantských neoplatonizujúcich autorov akými boli Michaél Psellos, Michaél Efesios či Eustrátios Nikejský.
Človek, ktorý chce kráčať po ceste filozofie musí podľa Barlaama najprv „umŕtvovaním svojich vášní“ očistiť svoju dušu. Má sa tiež zbaviť predsudkov vložených do jeho duše sociálnym prostredím, ako aj skúmať a spochybňovať svoje názory. Ako ideál filozofického života predstavuje Sokrata, pričom sa riadi Proklovým vnímaním tohto ideálu. Rozpoznanie pravdy od lži je v jeho ponímaní možné dosiahnuť použitím Aristotelovej dialektiky, t.j. starostlivým vyhodnotením opačných názorov. Klam vyplýva z vlastných túžob, ako aj zo základných charakterových čŕt reality. Realita sa skladá z racionálneho (rozumového) a zmyslového, pričom druhé je hmlistým odrazom toho prvého. Človek sa zúčastňuje na oboch. Skutočné vedomosti sú výsledkom priameho poznávania. Pretože vedomosti väčšiny ľudí vychádzajú buď z viery, alebo sú odvodené, chyba v poznaní podľa Barlaama číha všade. Hoci tvrdil, že zisťovanie pravdy v racionálnych realitách ako Božia trojjedinosť je pomocou sylogizmov nemožné, nezdieľal Grégorov skepticizmus. Šlo mu len o kvalifikovanie toho, čo je ľuskému poznaniu prístupné.
Aristotelova logika je podľa neho nepostrádateľným nástrojom pre každú ušľachtilú ľudskú činnosť (filozofickú, vedeckú, teologickú i politickú). Aristotelove kategórie vzťahuje iba na vnímateľný poznateľný svet. Používanie pojmov na opísanie racionálnej oblasti môže byť iba metaforické. Sylogizmy možno uplatniť len vo filozofických a vedeckých (prísne povedané iba matematických, poprípade astronomických) tvrdení. Dialektické závery sa týkajú len prírodných vied. Ostatné oblasti Aristotelovej filozofie sú kompatibilné s platonizmom i kresťanstvom. Keďže sa väčšina Aristotelových výrokov týka rozumových bytostí, nemôže byť v rozpore s Platónovými princípmi toho, čo leží nad zmyslovou skúsenosťou a nad diskurzívnym myslením.
Poznanie spočívalo podľa jeho učenia v pochopení „dôvodov bytia“. Hlásil sa k novoplatónskej doktríne univerzálií. Tie mali existovať v Božej mysli a sú aj súčasťou rozumových bytostí. Ako také môžu byť uchopené pomocou filozofie a vedy. Toto poznanie je druhom poznania Boha, pretože ukazuje, že racionalita tvora odráža múdrosť jeho Stvoriteľa. Vyzerá byť nerozhodný v tom, či myseľ extrahuje „dôvody bytia“ z vnímania (Aristoteles) alebo sa zmyslová skúsenosť len „prebúdza“ (uvedomuje) z vrodeného a prítomného v duši (Platón, Proklos).
TRAPPIST-1
náhľad|Umelecká predstava hviezdy a planetárneho systému
Trappist-1, tiež známa pod označením 2MASS J23062928-0502285, je mimoriadne chladný červený trpaslík, hviezda spektrálnej triedy M8V. Nachádza sa v súhvezdí Vodnára v pomerne blízkom susedstve Slnka, od ktorého je hviezda vzdialená 12 parsekov (približne 39 svetelných rokov).
Objav a pomenovanie
Hviezda s označením 2MASS J23062928-0502285 sa prvýkrát pozorovala v októbri 2013 teleskopom Trappist, ktorý je prevádzkovaný v juhoamerickom Čile a po ktorom získal tento systém svoje alternatívne pomenovanie Trappist-1. Pozorovanie, ktoré viedol tím belgických astronómov na čele s Michaelom Gillonom, prebiehalo celkovo 245 hodín (cez 62 nocí medzi 17. septembrom a 28. decembrom 2016). Sledované boli zmeny v jasnosti hviezdy v blízkom infračervenom spektre (asi 900 nm). V máji roku 2016 boli potvrdené tri exoplanéty s označením Trappist-1b, c, d (označenie a sa používa pre hviezdu samotnú).
Vlastnosti hviezdy
Trappist-1 je červený trpaslík spektrálnej triedy M8 hlavnej postupnosti. Jeho hmotnosť dosahuje len 8 % slnečnej, polomer 11,5 % Slnka a celkový žiarivý výkon len 0,05 %. Hviezda žiari najviac v infračervenom (tepelnom) spektre. V porovnaní s najväčšou planétou slnečnej sústavy, Jupiterom, je hmotnosť červeného trpaslíka približne 84-násobná, čo je predpokladaná spodná hranica pre možnosť zapálenia termonukleárnej reakcie v jadre hviezdy (medzi 13 a 80 hmotnosťami Jupitera ide o hnedého trpaslíka). Teplota povrchu trpaslíka je mimoriadne nízka. Získaná hodnota je 2 550 K, Trappist-1 býva preto zatriedený medzi veľmi chladné trpaslíky. Vek hviezdy sa odhaduje na vyše 500 miliónov rokov.
Trappist-1 je jednou z bližších hviezd. Od Slnka ju delí 39 svetelných rokov medzihviezdneho priestoru (12 parsekov). Hviezda sa nachádza v súhvezdí Vodnára, na východ od hlavného obrazca, v blízkosti hviezd lambda a psí Aquarii. So zdanlivou hviezdnou veľkosťou 18,8 magnitúda nie je pozorovateľná ani voľným okom, ani väčšími amatérskymi ďalekohľadmi.
Planetárny systém
Prvou planétou v poradí od centra sústavy je Trappist-1b, teleso s veľkosťou porovnateľnou so Zemou (polomer 1,086 Zeme), avšak s predpokladanou nižšou hustotou, a preto zároveň menšou hmotnosťou. Planéta obieha vo vzdialenosti 0,011 AU od svojho slnka a obehne ho za 1,5 dňa. Prvý prechod bol zaznamenaný 27. októbra 2015. Druhou obežnicou v poradí je Trappist-1c, ktorej polomer je opäť porovnateľný so Zemou (1,056 Zeme) a hustota a hmotnosť sú určené o niečo vyššie ako zemské (hmotnosť 1,38 Zeme). C bola prvá planétou, ktorej prechod bol pozorovaný, stalo sa tak 17. septembra 2015. Obieha vo vzdialenosti 0,015 AU od hviezdy s obežnou dobou 2,4 dní. Trappist-1d je treťou v poradí od hviezdy vzdialená 0,021 AU a pri prvých meraniach boli dáta o tejto planéte nejasné, a preto Gillon a jeho kolektív žiadali ďalšie observatória o potvrdenie (medzi aprílom a májom 2016), pozorovanie komplikovali ďalšie telesá systému. Táto exoplanéta je rozmerovo menšia ako Zem, dosahuje iba 0,77 zemského polomeru a je aj menej hmotná (40 % Zeme). Hviezdu obehne raz za 4 dni. Tieto tri planéty sú podľa záverov NASA a belgickej skupiny astronómov z februára 2017 pred obývateľnou zónou, príliš blízko hviezde.
Poslednou, siedmou planétou sústavy je Trappist-1h obiehajúca vo vzdialenosti 0,063 AU s periódou 20 dní. Predpokladaná veľkosť je menšia (0,755 R⊕) ako Zem. Teleso sa nachádza až za obývateľnou zónou a vedci počítajú s možnosťou, že ide o zmrznutý svet (popísaný ako snehová guľa).
Poznámky
<references group="pozn." />
Kruhovka
Kruhovka môže byť:
Zoznam cintorínov v Košiciach
Táto stránka obsahuje zoznam všetkých cintorínov na území Košíc.
Ԁ
náhľad|Písmeno Ԁ Ԁ (minuskula: ԁ) je v súčasnosti už nepoužívané písmeno cyriliky.
Používalo sa medzi rokmi 1920 a 1930 na zápis komijčiny (Molodcovova azbuka) a ďalej na zápis mordvianskych jazykov. Písmeno zachycovalo rovnakú hlásku ako písmeno Д.
Saint-Laurent-de-la-Salle
Saint-Laurent-de-la-Salle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Clansayes
Clansayes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wildstylez
Joram Metekohy (*	7. január 1983, Veenendaal, Holandsko), známejší pod menom Wildstylez je holandský hardstylový DJ a hudobný producent. Predtým, než začal používať svoj súčasný alias, vydával hudbu ako Seizure a neskôr Outsiders. Tvoreniu hudby sa venuje od roku 2004 až do súčasnosti. Na konte má jeden sólo album Lose Control, dve EP a množstvo singlov a remixov. Počas svojej kariéry sa dostal na najväčšie hardstylové festivaly ako Defqon.1, Qlimax, či Intents a spolupracoval s menami ako Hardwell, Ran-D a Noisecontrollers. No jeho najúspešnejšia spolupráca je s Headhunterz s ktorým v roku 2008 vytvoril superskupinu Project One.
Hudobná kariéra
Joram začal tvoriť hudbu v roku 2004 spolu s Rubenom Hooyerom pod menom Seizure. Okrem ich vlastnej tvorby v nasledujúcich rokoch niekoľkokrát spolupracovali s holandským duom Alpha Twins. V roku 2007 Joram spolu s Alpha Twins sformoval trio Outsiders a pod týmto menom vydali cez vydavateľstvo Scantraxx dve piesne. Neskôr v tom istom roku vydal Joram aj svoje prvé sólové piesne ako Wildstylez. Začiatkom roka 2008 v spolupráci s Headhunterz, vychádzajúcou hviezdou hardstyle scény, vydal piesne Blame It On The Music a Project 1. Ich úspech sa stal impulzom pre vznik superskupiny Project One a ich spoločného albumu. Za menej než tri mesiace stihli vytvoriť 13 piesní pre ich debutový album Headhunterz and Wildstylez Present: Project One. Do obchodov sa dostal ešte v júli toho istého roku. Medzi fanúšikmi sa stal veľmi populárnym a výrazne ovplyvnil smer, ktorým sa v nasledujúcich rokoch vydal celý žáner hardstyle. Ako Project One vystupovali do roku 2009, kedy Wildstylez superskupinu opustil a zameral sa na vlastnú tvorbu.
Po odchode zo Scantraxxu v roku 2010, založil spolu s Noisecontrollers nové vydavateľstvo Digital Age. V tomto roku tiež vytvoril hymnu pre hardstylový festival Defqon.1 s názvom No Time To Waste. V roku 2012 došlo k rozpadu vydavateľstva, preto svoju tvorbu uverejňoval cez rôzne vydavateľstvá, ako Q-Dance Records, A² Records alebo Brennan Heart Music. V tomto roku vytvoril hymny pre austrálsku aj holandskú edíciu festivalu Defqon.1 a v spolupráci s Brennan Heartom vydal singel Lose My Mind. Táto pieseň sa rýchlo stala populárnou a patrí medzi najznámejšie hardstylové piesne tohto desaťročia. Na jeho kanáli na YouTube má viac než 28,5 milióna zhliadnutí a ďalších 12,5 milióna na kanáli Brennan Hearta.
O rok neskôr založil svoje vlastné vydavateľstvo Lose Control Music a vytvoril ďalšiu hymnu, tentokrát pre festival Intents s názvom Back To History. V roku 2015 mu cez jeho vydavateľstvo vyšiel prvý album Lose Control a v tom istom roku vytvoril v poradí už štvrtú hymnu festivalu Defqon.1, tentokrát pre jeho čilskú edíciu, s názvom Unleash the Beast. O rok neskôr spolu s Headhunterz obnovili ich superskupinu Project One a vrátili sa na scénu s novými piesňami pod týmto menom. V roku 2017 Wildstylez vytvoril hymnu pre ďalší známy hardstylový festival Qlimax s názvom Temple of Light.
V roku 2018 v spolupráci so známym DJ-om Hardwellom vydal pieseň Shine a Light a spolu s Headhunterz založil nové vydavateľstvo Art Of Creation. Tu vydal svoje druhé EP s názvom Children Of Drums EP a remix piesne Broken od Evil Activities & Endymion. Ako Project One v tom roku vytvoril aj hymnu pre festival Defqon.1 s názvom Maximum Force.
Pri príležitosti 25. výročia vzniku žánru hardstyle organizácia Q-Dance na konci roku 2019 spustila hlasovanie o najlepšie piesne tohto žánru. Do top 25, ktorá odznela na špeciálnom festivale vo februári 2020 venovanom tomuto výročiu, sa dostali 3 piesne od Wildstyleza: Lose My Mind (5.), World of Madness (17.) a Timeless (19.). V top 100 sa ešte umiestnili ďalšie dve piesne, a to Year of Summer (74.) a The Human Soul (88.).
Ԃ
náhľad|Písmeno Ԃ Ԃ (minuskula: ԃ) je v súčasnosti už nepoužívané písmeno cyriliky.
Používalo sa medzi rokmi 1920 a 1930 na zápis komijčiny (Molodcovova azbuka) a ďalej na zápis mordvianskych jazykov. Výslovnosť písmena približne zodpovedá výslovnosti hlásky zachycovanej v slovenčine písmenom ď.
Diaľnica D55 (Česko)
Diaľnica D55 (do 31. decembra 2015 Rýchlostná cesta R55 ) je diaľnica v Česku, ktorá po svojom dokončení povedie od križovatky s D35 v Olomouci cez mestá Přerov (peáž s D1), Otrokovice a Hodonín do Břeclavu, kde sa napojí na diaľnicu D2.
Saint-Laurent-sur-Sèvre
Saint-Laurent-sur-Sèvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adolf Artúr Drexler
Adolf Artúr Drexler (* 1905, Zlaté Moravce† 1955, Kindlington, Spojené kráľovstvo) bol slovenský architekt.
Životopis
Pochádzal z rodiny židovského pôvodu v Zlatých Moravciach. Jeho otec bol majiteľom miestneho majeru. Architektúru študoval na Technische Hochschule v Berlíne u profesorov Hansa Poelziga, Heinricha Tessenowa a Hermanna Jansena. Taktiež strávil na študijnom pobyte v Paríži niekoľko mesiacov. Neskôr realizoval v Zlatých Moravciach, Nitre a Leviciach viacero stavieb vo funkcionalistickom štýle. Pred vypuknutím 2. svetovej vojny emigroval do Anglicka, aby sa vyhol rasovému prenasledovaniu. Tu sa usadil v Kidlingtone pri Oxforde, kde žil ako farmár. Po vojne už Zlaté Moravce nenavštívil. Zomrel v roku 1955 ako slobodný a bezdetný. Ako architekt je aj v odborných kruhoch málo známy, hoci kvalitu jeho diela možno považovať za vysokú.
Znehodnotená stavba
Lukáčiho vila v Zlatých Moravciach bola dlho vo vlastníctve cirkvi. Neskôr ju predala Krajskému školskému úradu v Nitre, ktorý ju plánoval využívať na centrum pedagogicko-psychologického poradenstva. Rekonštrukcia však bola realizovaná nevhodne, pričom interiér bol zničený. Prípadom sa zaoberala aj prokuratúra, nakoľko vila leží v pamiatkovej zóne mesta.
Şehzade Mahmud
Şehzade Mahmud (* 1512 – † 14. február 1521) bol prvý syn Süleymana I. a Fulane Hatun, keď bol Süleyman ešte Şehzade. Fulane Hatun bola prvou konkubínou Süleymana, ale len na krátku dobu, dokým jej syn zomrel. Mahmud zomrel na kiahne v roku 1521 vo veku 10 rokov, keď už bol jeho otec sultánom.
Claveyson
Claveyson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Thalassarche
Thalassarche je rod morských vtákov z čeľade albatrosovitých. Albatrosy rodu Thalassarche sa vyskytujú iba na južnej pologuli a s 10 zástupcami sa jedná o druhovo najrozmanitejší rod albatrosov.
Taxonómia
Thalassarche patrí do čeľade albatrosovitých a radu víchrovníkotvarých, kam sa radia aj príbuzné rody: víchrovcovité, víchrovníčkovité a búrkozvestovité. Všetky tieto morské vtáky zdieľajú niektoré špecifické morfologické rysy ako sú rúrkovité nozdry, soľné žľazy ústiace do nosných dierok alebo zobák, ktorý sa skladá zo 7–9 rohovitých dostičiek. Ďalšou spoločnou charakteristikou je tvorba žalúdočného oleja, ktorý sa skladá z voskového esteru a triacylglycerolov, ktoré sa nachádzajú v žľaznatom žalúdku (proventriculus). Tento olej predstavuje bohatý zdroj energie dospelcov počas dlhých letov a sú ním kŕmené aj mláďatá. Olej je silno zapáchajúci a rúrkonosce ho tak využívajú na obranu pred predátormi – v prípade ohrozenia dôjde k vyvrhnutiu oleja v snahe odradiť predátora.
V austrálskej Viktórii bol objavený fosílny pozostatok lebky, ktorá patrila fosílnemu druhu Thalassarche thyridata. Tento druh je datovaný do neskorého miocénu (~10 mil. rokov), kedy sa albatrosy rodu Thalassarche už preukazateľne líšili od albatrosov rodu Phoebetria.
Už od 19. storočia sa o taxonómii albatrosov viedli rozsiahle diskusie. V 20. storočí boli zástupcovia rodu Thalassarche viac či menej zaradené do rodu Diomedea, ktorý zahrňoval všetky albatrosy až na dvoch zástupcov rodu Phoebetria, ktorí sú od ostatných albatrosov jednoznačne vizuálne odlišní, morfologicky aj ekologicky. Až v roku 1996 po rozsiahlych analýzach DNA Garyho Nunna z Amerického prírodovedného múzea bolo niekoľko príbuzných albatrosov vyčlenených z rodu Diomedea do rodu Thalassarche.
Zoznam druhov
BirdLife International a ACAP rozoznávajú nasledujúcich 10 zástupcov rodu Thalassarche (s 10 zástupcami sa jedná o najpočetnejší rod albatrosovitých):
Popis
Albatrosy rodu Thalassarche majú rozpätie krídel od 180–256 cm. Chrbát a vrchná strana krídel je čierná či syto tmavo šedá. To je rozdiel od albatrosov rodu Diomedea, ktorých chrbát je biely. Pohlavný dimorfizmus je nevýrazný a v teréne je takmer nemožné rozlíšiť samca od samice. Juvenilne jedince majú podobne sfarbené perie ako dospelci, ich zobák je však čierný. Zobák dospelcov máva sýto žltú alebo oranžovú farbu alebo linku.
Rozšírenie
Všetci zástupcovia rodu sú rozšírení na južnej pologuli, ich konkrétnejšie rozšírenie zobrazuje vyššie zobrazená tabuľka.
Grigol Abašidze
Grigol Abašidze (* 19. júl 1914, Zeda Rgani, Gruzínsko† 29. júl 1994, Tbilisi) bol gruzínsky básnik, prozaik a verejný činiteľ. Pracoval ako redaktor. Okrem vlastnej tvorby i prekladal. Hrdina socialistickej práce (1974).
Dielo
V českom jazyku vyšli jeho romány:
Slovenské a české preklady sú robené z ruských prekladov jeho gruzínskych originálov.
Saint-Maixent-sur-Vie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ԅ
Používalo sa medzi rokmi 1920 a 1930 na zápis komijčiny (Molodcovova azbuka) a ďalej na zápis mordvianskych jazykov. Výslovnosť písmena približne zodpovedá výslovnosti písmena ź (patalizované z) v poľštine.
Apelles (maliar)
náhľad|Alexander Veľký na návšteve v Apellovom maliarskom štúdiu, maľba z roku 1628, autor:Willem van Haecht (1593–1637) Apelles (Apellés) bol grécky maliar z 2. polovice 4. storočia pred Kr. Je považovaný za najvýznamnejšieho maliara celej antiky. Apelles, zrejme rodák z maloázijského Kolofónu (alebo z ostrova Kos), sa základom maliarskeho umenia učil v Efeze. Neskôr dlhé roky študoval v slávnej maliarskej škole v Sikyóne na severe Peloponézu (v starovekom Grécku táto škola poskytovala svojim žiakom nielen praktické vedomosti, ale i kvalitné teoretické vedomosti ). Tvoril hlavne v Aténach a na macedónskom kráľovskom dvore v Pelle (pracoval pre Filipa II. a neskôr sa stal oficiálnym portrétistom Alexandra Veľkého ).
V Aténach mal vraj spolu s o niečo starším sochárom Praxitelom tú istú modelku, krásnu hetéru Frynu, ktorú Aténčania obvinili z bezbožnosti, pretože sa odvážila stáť ako modelka pre sochu bohyne. Praxiteles sa potom preslávil sochárskym dielom nahej Afrodity, ktorú zhotovil pre chrám v meste Knidos a Apelles prekrásnou maľbou Afrodity pre Kos. Táto jeho tzv. Afrodita anadyomené (Afrodita vynárajúca sa z mora) uvádzala jeho súčasníkov i neskoršie generácie do nadšenia. Zhotovenie tejto práce bolo tak dokonalé (hlavne zobrazenie vlasov bohyne), že ani neskorší majstri nemohli už nič nové pridať. Tento obraz oslávilo aj niekoľko starogréckych básnikov. Jeden z nich (z 2. stor. pred Kr.) nám ho predstavuje takto: Apella preslávili aj portréty, medzi ktoré patril Alexandrov autoportrét (prvý, ktorý bol kedy zaznamenaný) a maľba Alexandra s bleskom (pri tejto maľbe mal divák dojem, že blesk i prsty, ktoré ho zvierajú, vystupujú z obrazu.). Na portrétoch Alexandra, namaľovaných Apellom, vyvolávalo najväčší úžas a nadšenie neobyčajne jemné modelovanie postáv a realistický výraz. Hovorilo sa, že keď skutočné kone videli Apellom namaľovaného Alexandrovho koňa, erdžali, považovali ho za živého koňa. Apelles však nepohrdol ani menej slávnymi modelmi. Namaľoval i podobizeň herca Gorgosthena alebo hetéru Pankapu. Pre Asklépiov chrám na ostrove Kos okrem slávnej Afrodity namaľoval aj obraz znázorňujúci obetný obrad, ale tiež jeden zo svojich troch portrétov Antigona Jednookého. Staroveké písomné zdroje ho chválili aj za jeho záľubu v živých expresívnych farbách. Apelles maľoval na drevenú dosku, zásadne používal štyri farby, zvlášť sa vyžíval v jemnostiach šerosvitu. Zdokonalil maľovanie voskom, techniku zvanú enkaustika. Bolo to umenie zvláštnym spôsobom pripravovať a nanášať na podklad voskové farby. Enkaustická technika robila farby tvrdšími a dodávala im zvláštny kovový lesk. Jeho diela sa predávali za vysoké ceny a krášlili bohaté príbytky. Sláva mu však nestúpla do hlavy, svoje diela ukazoval verejnosti, prijímal kritiku a na mieste ich opravoval. Ale podľa Plutarcha keď si raz k nemu v prítomnosti jeho žiakov prisadol akýsi zbohatlík menom Megabyzos a dával mu výklad o líniach a otieňoch tak povedal: „''Pozri na tých chlapcov tu, ktorí roztierajú farbu! Pokiaľ si mlčal, pozorovali ťa veľmi vážne a obdivovali tvoj odev a zlaté ozdoby, ale len čo si začal hovoriť o veciach, ktorým nerozumieš, posmievajú sa ti.''“ Apelles napísal pojednanie o maliarstve. Zomrel okolo roku 300 pred Kr. Ani jedno jeho písomné ako aj maliarske dielo sa nezachovalo.
Islay
Islay môže byť:
Róbert Gragger
Životopis
Študoval na univerzite v Budapešti, v Paríži (Sorbonna) a na Friedrich-Wilhelms-Universität v Berlíne s Erichom Schmidtom a Gustavom Roethem. Štúdium ukončil v roku 1909. Potom pôsobil ako učiteľ na strednej škole a neskôr na univerzite pre pedagógov. S podporov etnológa Johannesa Bolteho, ktorý ho zahrnul do výskumu zdrojov rozprávok bratov Grimmovcov, literárneho historika Maxa Roedigera a Ulricha von Wilamowitz-Moellendorffa (rektora) bol napriek vojnovým obmedzeniam ako výnimočný expert maďarsko-nemeckých vzťahov v oblasti jazyka a literatúry vymenovaný za pridruženého profesora maďarského jazyka a literárnej histórie na Friedrich-Wilhelms-Universität 1. októbra 1916. Zároveň bol vymenovaný za prvého riaditeľa Maďarského inštitútu v Berlíne. Tento pôvodne seminár s 84 študentmi je dnes najdlhšie fungujúcim maďarským inštitútom v zahraničí bez prerušenia. Zároveň pri seminári založil knižnicu, ktorá na začiatku obsahovala 10 000 zväzkov kníh. Do jeho smrti v roku 1926 tento počet narástol na 25 000 zväzkov. V roku 1921 bol vymenovaný za riadneho profesora. O rok neskôr v rámci inštitútu zriadil Ugro-Fínske oddelenie.
Vďaka svojim skúsenostiam bol v roku 1922 Georgom Leidingerom, vedúcim oddelenia rukopisov Bavorskej štátnej univerzity, poverený preskúmaním cudzieho textu z Latinského kódexu z 13. storočia, ktorý bol turkológom Franzom Babingerom identifikovaný ako písaný v maďarčine. Po jeho preskúmaní zistil, že ide o jeden z prvých maďarských rukopisov vôbec, takzvaný Staromaďarský nárek Panny Márie.
Cléon-d’Andran
Cléon-d’Andran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Róbert Gragger
Životopis
Graggerova hlavná oblasť výskumu bola komparatívna literatúra. Taktiež skúmal vplyvy Moliéra v Maďarsku a venoval sa spisovateľom Theodorovi Stormovi, Theodorovi Fontanemu a Nikolausovi Lenauovi.
V roku 1925 bol vymenovaný za čestného profesora na univerzite v Pécsi. Po veľkom úsilí, keď sa mu podarilo v októbri 1926 zabezpečiť kúpu bývalého Herz-Palais ako nového sídla pre Collegium Hungaricum, nečakane zomrel 10. novembra 1926. Je pochovaný na cintoríne v Dahleme. Jeho vedecké pozostalosti zostali na Univerzite v Berlíne.
Cléon-d’Andran
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Róbert Gragger
Práca (výber)
náhľad|Hrob Róberta Graggera v Berlíne-Dahleme
Cléon-d’Andran
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Abaševská kultúra
Abaševská kultúra je kultúra bronzovej doby, ktorá bola rozšírená v lesostepnej oblasti Povolžia – v údoliach riek Volga a Kama, severne od Samary a na južných úpätiach Uralu. Klasicky je datovaná približne do obdobia rokov 25001900 pred Kr., podľa rádiokarbónovej metódy datovania existovala približne v období rokov 21401740 pred Kr. Názov získala podľa mohylníka objaveného v roku 1925 v dedine Abaševo v Čuvašskej autonómnej sovietskej socialistickej republike (dnes Čuvašská republika) v Sovietskom zväze (dnes Rusko). Medzi ďalšie náleziská patria lokality Algaši, Pepkino, Tochmejevsk, Vilavatovo a i.
Ӂ
náhľad|Písmeno Ӂ Ӂ (minuskula: ӂ) je v súčasnosti už nepoužívané písmeno cyriliky.
Abaševská kultúra
Nositelia kultúry sa živili chovom dobytka, oviec, kôz a poľnohospodárstvom. Mŕtvych pochovávali v mohylách budovaných často na vyvýšených miestach na brehoch riek. Mohylníky boli tvorené skupinami s dvomi až 50 (príp. aj viacerými) mohylovými násypmi. Pod väčšími mohylami bolo niekoľko hrobov (napr. v Abaševe 15), pod menšími dva až štyri hroby, malé ukrývali iba jeden hrob. Používali kostrový pohrebný rítus, telá mŕtvych ukladali v skrčenej polohe na chrbte, zriedkavejšie na boku a vo vystretej polohe, pričom hrobové jamy často vykladali a zakrývali drevom. V niektorých hroboch bola nájdená keramika (zdobená geometrickými motívmi ), medené artefakty (najmä nože, šidlá, hroty šípov, dýky, sekery, náramky, prstene, ozdoby odevu), antropomorfná plastika, kožené alebo kožušinové čiapky (ženské pokrývky hlavy ) bohato zdobené medenými záveskami a nášivkami, ako aj prvé výrobky z bronzu.
Abaševská kultúra mala významný podiel na vzniku vyspelej kultúry Sintašta a jej bronzovej metalurgie.
Ӂ
Je to variant písmena Ж. Používalo sa na zápis moldavčiny a gagauzštiny. Obidva jazyky prešli na zápis latinkou, preto sa písmeno prestalo oficiálne používať. Písmeno zachytávalo rovnakú hlásku ako písmeno Ӝ v udmurtčine, ako písmeno Џ v srbčine, ako písmeno Ҷ v tadžičtine, ako písmeno Ӌ v chakaštine, alebo ako v minulosti používané písmeno Ҹ v azerbajdžančine.
Saint-Malô-du-Bois
Saint-Malô-du-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Clérieux
Clérieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kozia skala
Kozia skala je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Folkušová, približne juhojuhovýchodne od Martina.
Poloha
Nachádza sa v západnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obce Blatnica a Necpaly. Najbližšími sídlami sú západne ležiace obce Necpaly, Folkušová a Blatnica. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis
Kozia skala leží v bočnom hrebeni, ktorý vybieha severozápadným smerom z masívu Suchého vrchu. Masív tvorí horský chrbát s dvojicou vrcholov; niektoré zdroje pod názvom Kozia skala uvádzajú vyššiu kótu , iné západnejšiu, nižšiu  , označovanú aj ako Eliášová. Južné úpätie vymedzuje Gaderská dolina, severovýchodné Necpalská dolina. Západne susedí Eliášová a Pekárová, južne Tlstá , Lubená  a Prostredný grúň , východne Dedošová , Jastrabské  a Morávková  a severne Hrosková  a Lazce. Vrch patrí do povodia rieky Váh, resp. jeho čiastkového povodia rieky Turiec, kde vodu odvádza z južných svahov Gaderský a zo severovýchodných Necpalský potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, no riedky les, ktorý umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať najmä okolité veľkofatranské vrcholy, pri priaznivých podmienkach tiež Malú Fatru a Strážovské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný odbočením z chodníkov, vedúcich blízkymi dolinami:
Şehzade Murad
Şehzade Murad (* 1519, Manisa, Osmanská ríša – † 19. október 1521, Instanbul, Osmanská ríša) bol najstarší (Süleymanov tretí) syn sultána Süleymana I. a jeho konkubíny Gülfem Hatun. Narodil sa, keď bol Süleyman ešte Şehzade. Jeho starým otcom bol sultán Selim I. Zomrel na kiahne v roku 1521 vo veku dvoch rokov. V tom čase už bol Süleyman sultán.
Mohrova kružnica
náhľad|Mohrova kružnica znázorňujúca všeobecný trojrozmerný napätostný stav. Tri hlavné napätia vyjadrujúce napätostný stav sú σ1, σ2, and σ3. Mohrova kružnica je graf znázorňujúci stav napätosti určitého bodu v rovine, ak sú známe hlavné alebo normálové a tangenciálne napätia v dvoch navzájom kolmých rovinách. Mohrova kružnica umožňuje znázorniť dvoj- aj trojdimenzionálne napätia. Na abscise (osi x) je v grafe znázorňované normálové napätie (σ  – sigma) a ordináte (osi y) je znázornené tangenciálne (šmykové) napätie (τ – tau). Konštrukcia Mohrovej kružnice umožňuje rýchle grafické odhady hodnôt a vektorov, čo je vhodné najmä pre overovanie analytických výsledkov.
Spôsob konštrukcie
Kružnica je narysovaná v pravouhlom súradnicovom systéme tak, že na os x sa vynáša normálové napätie. Existujú ale určité odlišnosti v spôsobe zápisu kompresného a tenzného napätia. V geológii je zaužívaná forma zapisovať (ex) tenzné napätie zaznačuje naľavo od nuly (záporné hodnoty hlavných napätí); ak ide o tlak (kompresiu) hodnoty sú vynášané na kladnú časť priamky (doprava). V inžinierskej mechanike sa používa opačná forma zápisu. Existujú tiež odlišné formy zápisu tangenciálneho napätia na osi y, kde sú kladné hodnoty vynášané buď do spodnej polroviny alebo do vrchnej polroviny. Obe spôsoby vynášania sú však ekvivalentné.
Stredom kružnice je bod na abscise (osi x) so súradnicami. Jej polomer má veľkosť zodpovedajúcu hodnote. (Rozdiel σ1 − σ3 sa tiež nazýva deviátor hlavných napätí.) Prechádza cez hodnoty σ1 (maximálne normálové napätie) a σ3 (minimálne normálové napätie).
náhľad|vpravo|Odčítanie uhla 2θ. Každý bod kruhu, resp. jeho súradnice, sú vyjadrením komponentov normálového a tangenciálneho napätia, ktoré pôsobia v dvoch ľubovoľne uklonených plochách rezov preložených niektorým z bodov telesa. Inými slovami, je obvod kruhu miestom, ktoré predstavujú stavy napätosti rôznych smerov pre všetky rôzne sklonené plochy. To znamená, že pre akýkoľvek bod nachádzajúci sa na kruhu, je možné z osí x a y diagramu odčítať hodnoty jeho normálového a tangenciálneho (strižného) napätia. Body kružnice vyjadrujú orientácie rovín od 0 do 90° od smeru osi σ1. Orientáciu uhla (2θ), ktorý zviera rovina rezu so σ1, možno z grafu odčítať ako dvojnásobok uhla medzi abscisou (horizontálou – osou x) a spojnicou daného bodu so stredom kružnice. Z Mohrovej kružnice možno tiež odčítať uhol vnútorného trenia φ pre určitý napäťový stav. Predstavuje ho uhol zvieraný dotyčnicu kružnice v danom bode a abscisou (osou x).
V ideálnom prípade rovina, v ktorej pôsobí najväčšie tangenciálne napätie zviera s rovinami, v ktorých pôsobí maximálne normálové napätie σ1 (a σ3 – minimálne normálové napätie) uhol 45°. Na Mohrovej kružnici zobrazí do bodu na vrchole kružnice, ktorý sa pretína s uhlom 2θ o veľkosti 90°. Naopak v rovinách, ktoré sú rovnobežné so σ1 je tangenciálne napätie nulové a normálové maximálne. Túto podmienku spĺňajú rezy, ktoré sú rovnobežné s osou x, teda 2θ je rovná 0 resp. 180°.
História
Pomenovaná je na počesť nemeckého inžiniera Ch. O. Mohra, ktorý sa zaoberal znázornením priestorového napätia. Jeho práca venovaná znázorneniu na kružnicu bola vydaná v roku 1882. Ako prvý použil grafické znázornenie pri posudzovaní pozdĺžnych a priečnych napätí v nosníkoch K. Culmann. Mohrova kružnica rozšírila možnosti znázornenia dvoj a trojdimenzionálneho napätia a tiež umožnila predpovedať podmienky porušenia materiálu.
Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 2022
Organizácia volieb
Spojenie komunálnych a krajských volieb priniesla vláda Petra Pellegriniho. Voľbám predchádzalo mimoriadne predĺženie funkčného obdobia krajských predstaviteľov na päť rokov, nasledovné obdobia budú opäť štvorročné. Hlasovať mohlo 4,4 milióna voličov, občanov Slovenska a osôb s trvalým pobytom. Prvý krát hlasovať v komunálnych voľbách mohlo aj približne 205 000 prvovoličov.
Hlasovacie miestnosti boli otvorené od 7:00 do 20:00. Volebné obálky a schránky mali bielu farbu.
Volebná účasť
Volieb sa zúčastnilo 2 059 800 voličov, čím volebná účasť dosiahla 46,19 %. Najvyššia účasť bola 95,83 % v Ondrašovciach v Okrese Prešov a najnižšia 15,43 % v Holumnici v okrese Kežmarok.
Banská Bystrica
V Banskej Bystrici bol za primátora zvolený 66,16 % Ján Nosko (NEKA), ktorý mandát vyhral tretíkrát za sebou.
Do zastupiteľstva sa dostalo 25 nezávislých kandidátov; 2 kandidáti Hlas-SD; 2 za koalíciu SaS, KDH, Progresívne Slovensko, DS, ODS - Občianski demokrati Slovenska a ŠANCA; 1 za SME RODINA a 1 za SNS.
Bratislava
V Bratislave bol za primátora zvolený 60,20 % Matúš Vallo (TEAM BRATISLAVA, Progresívne Slovensko, SPOLU), ktorý mandát vyhral druhýkrát za sebou.
Do zastupiteľstva sa dostalo 29 kandidátov TEAM BRATISLAVA, Progresívne Slovensko, SaS; 5 nezávislých kandidátov; 5 SOM SLOVENSKO; 3 Starostovia a NEKA; 2 Tím Ružinov a 1 SME RODINA, KDH, ZA ĽUDÍ, DOBRÁ VOĽBA a Umiernení a SZÖVETSÉG - ALIANCIA.
Košice
Do zastupiteľstva sa dostalo 21 nezávislých kadidátov; 8 kandidátov KDH, SaS, SME RODINA, NOVA, SZÖVETSÉG - ALIANCIA, SRK, DOBRÁ VOĽBA a Umiernení a OĽaNO; 6 Starostovia a NEKA; 2 ZA ĽUDÍ; 1 SMER-SD, SNS, SMS, ŽIVOT; 1 Progresívne Slovensko; 1 Hlas-SD a 1 SPOLU, DS, ŠANCA, ODS - Občianski demokrati Slovenska.
Nitra
V Nitre bol za primátora zvolený 30,80 % Marek Hattas (TÍM KRAJ NITRA), ktorý mandát vyhral druhýkrát za sebou.
Prešov
V Prešove bol za primátora zvolený 37,26 % František Oľha (SaS, PS, SPOLU, DS, ŠANCA, ODS a DOBRÁ VOĽBA a Umiernení), ktorý získal mandát prvýkrát.
Do zastupiteľstva sa dostalo 8 nezávislých kandidátov; 8 SaS, PS, SPOLU, DS, ŠANCA, ODS a DOBRÁ VOĽBA a Umiernení; 5 KDH; 4 Hlas-SD a SZÖVETSÉG - ALIANCIA; 3 SMER-SD; 2 OĽaNO; 1 Starostovia a NEKA.
Trenčín
V Trenčíne bol za primátora zvolený 72,94 % Richard Rybníček (NEKA), ktorý mandát vyhral štvrtýkrát za sebou.
Trnava
V Trnave bol za primátora zvolený 44,70 % Peter Bročka (NEKA), ktorý mandát vyhral tretíkrát za sebou.
Do zastupiteľstva sa dostalo 25 nezávislých kandidátov; 3 KDH, SaS, SPOLU, ODS - Občianski demokrati Slovenska, ŠANCA, SME RODINA, ZA ĽUDÍ, Kresťanská únia a OKS; 3 Starostovia a NEKA.
Žilina
V Žiline bol za primátora zvolený 45,53 % Peter Fiabáne (NEKA), ktorý mandát vyhral druhýkrát za sebou.
Do zastupiteľstva sa dostalo 26 nezávislých kandidátov; 2 SMER-SD; 1 Hlas-SD; 1 KDH a 1 PS.
Doplňujúce voľby
V obciach, v ktorých sa komunálne voľby nekonali v riadnom termíne, starosta nebol zvolený kvôli rovnosti hlasov, kandidát na starostu sa vzdal alebo ľudia nezvolili dostatočný počet poslancov, sa budú 25. marca 2023 v 54 obciach konať doplňujúce voľby.
Íván
náhľad|Íván [[Madrasa|madrasy, 15./16. storočie, Taškent, Uzbekistan]] Íván je zaklenutá sieň na obdĺžnikovom pôdoryse, uzatvorená múrmi iba z troch strán, ktoré nesú valenú klenbu. Na štvrtej strane je otvorená oblúkom do vnútorného nádvoria, spravidla oproti vchodu. V rozvinutej (typickej) forme ide o prvok nevystupujúci zo základnej architektonickej štruktúry, resp. z roviny jej fasády, čím sa odlišuje od pištaku. Typicky prvok partskej a neskôr perzsko-sásánovskej architektúry, kde plnil funkciu audienčnej siene. V islamskej architektúre na jednej strane vysoká hala otvorená do nádvoria ako súčasť paláca, mešity, madrasy či obytného domu. Íván sa vyznačuje obdĺžnikovým rámom s bohatou ornamentálnou výzdobou z pálených tehál, štuky, glazovaných obkladov alebo z fajansových vlysov či mozaík.
Etymológia
Slovo íván pravdepodobne pochádza zo staroperzského slova apadána, čo znamená palác alebo zo sanskritského slova apa-dhā, čo naopak znamená tajomstvo či úkryt. Obe navrhované etymológie sa dnes považujú za problematické. V prvých písomných zdrojoch íván znamená skôr funkciu než špecifický typ stavby. Najpravdepodobnejšou etymológiou je názov sásánovského paláca Ajván-e Kesra (Husravov palác) v Ktésifóne (Ták-i Kisrá), pričom slovo ajván odkazovalo na funkciu a slovo tak na oblúk. Ostatné príklady použitia výrazu v písomných prameňoch možno zriedkavo spájať s konkrétnou formou. V opisoch Abbásovských palácov z 8. a 9. storočia plnil ajván funkciu audienčnej siene, v ktorej sedel kalif za drevenou mriežkou či zástenou (mašrabíjja) a pozoroval oficiálne oslavy. Slovo ajván postupne nadobudlo technicky užší význam architektonickej formy. Nápis vo východnej sieni Veľkej mešity v Isfaháne obsahuje opis (tento vysoký ajván... ). Nie je jasné či ide o odkaz na formu alebo na miesto zvláštneho rozlíšenia. Alíšer Navoí uvádza ajván s mnohými stĺpmi, čo určite nezodpovedá sieni v Isfaháne.
V inom zmysle ajván predstavoval vyvýšenú plochu alebo plošinu oddelenú od miestnosti. Takáto vyššia časť mohla byť vyčlenená pre jej formálny význam ako čestné miesto alebo pre nejakú čisto funkčnú potrebu ako v prípade časti kúpeľa. Najmä v mameluckých opisoch stavieb v Damasku a Káhire. Íván odkazoval na každú otvorenú sieň na nádvorí v mešite alebo madrase, zvyčajne s obvyklým klenutým stropom pokrývajúci celú miestnosť ako určitá forma hypostylu. V ďalšom význame ajván mohol odkazovať na palác alebo nejaký druh významnej stavby.
Opis
náhľad|Íván v [[Hatra|Hatre, 2. storočie, Irak]] Prvé formy ívánu sa začali objavovať v Partskej ríši v oblasti Mezopotámie od 2. storočia ako napríklad v Hatre, Dura Europos, Uruk alebo Seleukei, kde počas 1. storočia došlo k posunu v konštrukcii stĺpov, prekladu a klenby. Archeologický výskum odhalil, že v priebehu 1. storočia tam došlo k masívnej výstavbe chrámov, palácov a obytných domov. Íván sa objavil v troch rozličných formách ako nezávislá štruktúra, dvojité symetrické alebo štyri protiľahlé krídla obdĺžnikového nádvoria. V Ašure boli nájdené dve budovy so základmi podobnými ívánu. Prvá budova sa nachádza v blízkosti ruín zikkuratu. Blízkosť stavby naznačuje, že mohla slúžiť na náboženské účely. Mohlo by to tiež naznačovať palácovú budovu, pretože v staroveku na Blízkom východe bolo bežné, že zikkurat a palác sa nachádzali vedľa seba. Druhá budova je na protiľahlej strane. Walter Andrae, nemecký archeológ, navrhol hypotézu svetskej stavby než ako sakrálnej stavby, pretože neexistujú žiadne dôkazy o nápisoch alebo nástenných maľbách. Hoci absencia umeleckých a náboženských prvkov nemusí nevyhnutne znamenať svetskú funkciu. Ívány boli pravdepodobne často začlenené do palácov a komunitných priestorov. Niektorí historici umenia sa pokúšali nájsť pôvod ívánu v starších mezopotámskych oblúkoch alebo helenistických prvkoch. Dnes sú tieto hypotézy považované za problematické. Pre nedostatok archeologických dôkazov dodnes nie je možné s istotou určiť či boli pôvodne postavené v Mezopotámii alebo na iránskej náhornej plošine. Jediný zachovaný íván z 1. storočia na východe je Kuh-e Hadže v Sistane.
vľavo|náhľad|Íván [[Ardašír I.|Ardašírovho paláca, 3. storočie, Firúzabád, Irán]] Od polovice 3. storočia perzsko-sásánovská architektúra prevzala z veľkej časti formu ívánu a zmenila jeho funkciu. Šlo o veľkolepý vstup do nádvoria alebo stavby ako napríklad íván Ardašírovho paláca vo Firúzabáde z 3. storočia alebo íván Husravovho paláca v Ktésifóne zo 6. storočia. Plnil funkciu audienčnej siene paláca, čiže boli miestom oficiálnych vystúpení, stretnutí a korunovácií. Íván sa vyznačoval obdĺžnikovým rámom s bohatou ornamentálnou výzdobou rastlinných motívov, loveckých scén alebo geometrických vzorov z pálených tehál, štuky, glazovaných obkladov, fajansových vlysov či z mozaík. V reliéfoch sa prejavuje zmes rímskych a byzantských tradícií ako napríklad do skaly vytesaný íván v Tak-e Bustane. Nasleduje rímsku tradíciu a rastlinné vzory sú ovplyvnené štylizovanými byzantskými mozaikami.
náhľad|Ívány Veľkej mešity, [[14. storočie Isfahán, Irán]] V islamskej architektúre boli ívány silno ovplyvnené rímskymi, byzantskými alebo sásánovskými stavbami. Koncept audienčnej siene paláca s klenbou a kupolou sa preniesol do mešít. Funkcia islamského ívánu závisela od okolností a architektonického vývoja samotnej stavby. Uplatnil sa najmä v islamskej profánnej architektúre. Ďalší vývoj ako integrálnej časti komplexu vyústil do usporiadania štyroch ívánov osovo okolo vnútorného nádvoria paláca alebo obytného domu ako napríklad v Chorasáne a Sistane. Usporiadanie štyroch ívánov sa stalo štandardom v islamskej náboženskej architektúre až v 12. storočí. Predovšetkým slúžil ako vstup do mešity, svätyne alebo hrobky. Protiľahlé ívány svätyne (tzv. kibla íván) boli vždy najväčšie a zvyšné dva boli najmenšie. Íván sa rozšíril mimo územia dnešného Iránu počas vlády Ajjúbovcov a Mamelukovcov do Sýrie a Egypta. Prvýkrát sa objavuje v mešite al-Aksá na Chrámovej hore v Jeruzaleme. O histórii vývoja plánu štyroch ívánov sa vedú diskusie. Niektorí odborníci vidia pôvod v madrasách alebo náboženských školách určených na vzdelávanie aristokratických detí v oblasti sunnizmu. Typ štyroch ívánov sa používal pravdepodobne v palácovej a chrámovej architektúre už počas partského a sásánovského obdobia. Boli často umiestnené na všetkých alebo viacerých stranách vnútorných priestorov a nádvorí. Íván sa výraznejšie používal od 13. storočia v náboženskej a profánnej architektúre. Na konci 13. storočia a začiatkom 14. storočia sa íván začal viac obmedzovať na profánnu architektúru. Na druhej strane sa v tomto kontexte okrem klenutých sál používa na označenie veľkých kupolovitých stavieb. Obzvlášť populárny bol v 17. storočí, ako napríklad Veľká mešita v Isfaháne alebo Tádž Mahal v Ágre.
Jarky
Jarky môže byť:
Who Can It Be Now?
„Who Can It Be Now?“ je skladba austrálskej skupiny Men at Work. Vydaná bola ako singel v júni 1981 v Austrálii, ešte pred vydaním ich debutového albumu Business as Usual, v ktorom sa neskôr objavila.
V Austrálii obsadil 2. miesto a na Novom Zélande obsadil 45. miesto. V októbri 1982 však singel obsadil 1. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100. Ako jeden z najväčších hitov skupiny, bol použitý na ich neskorších kompiláciách a tiež na koncertnom albume Brazil. Skladba sa stala poplárnym symbolom hnutia new wave a použitá bola v mnohých kompilačných albumoch 80. rokov. V komediálnej nočnej televíznej šou Saturday Night Live bola dňa 23. októbra 1982 hraná naživo spolu so skladbou „Down Under“.
Kompozícia
Skladba začína saxofónovým hookom, ktorý zahral Greg Ham. Colin Hay však pôvodne tento hook napísal pre neskorší čas v skladbe, ale producent Peter McIan mu odporučil dať ho na začiatok. Počas nahrávania skladby chcel McIan saxofónové sólo, a povedal Hamovi nech zahrá hocičo aby dostal nejaký zvuk. Tak použil impovizovanú kompozíciu Hama do skladby.
Saint-Mars-la-Réorthe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jarky (potok)
Opis toku
Od prameňa tečie južným smerom cez lesný extravilán, skrúca sa do východného smeru, v priberá ľavostranný prítok Žliabok, v  sa skrúca do juhovýchodovýchodného smeru a tento smer si v podstate zachováva až do svojho ústia, v  priberá bezmenný pravostranný prítok z lesa Potôčky a zároveň vteká na územie obce Žikava, v  ľavým brehom obmýva úpätie lesa Medzi jarkami a pravým brehom úpätie vrchu Hôrka s, lesný extravilán sa postupne mieša s poľnohospodárskym extravilánom, v  na svojom krátkom derivačnom kanáli vytvára vodnú nádrž s názvom Žikava, v  vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, v  vteká do intravilánu obce Žikava, v  vyteká z intravilánu do extravilánu obce Žikava, v  prekračuje obecnú hranicu medzi obcami Žikava a Topoľčianky, v  priberá ľavostranný prítok Žikavka, od opustenia intravilánu obce Žikava až do svojho ústia má aj v súčasnosti kľukatý, meandrovitý priebeh toku, tesne pred obecnou hranicou medzi obcou Topoľčianky a mestom Zlaté Moravce v juhozápadojužnom kúte poľnohospodárskeho extravilánu obce Topoľčianky ústi v  do Hostianskeho potoka ako jeho pravostranný prítok. Hostiansky potok ústi ďalej do Žitavy. Vodný tok Jarky má dva významnejšie prítoky Žliabok a Žikavka.
Saint-Mars-la-Réorthe
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Martin-de-Fraigneau
Saint-Martin-de-Fraigneau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cliousclat
Cliousclat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sihlianka
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne, na severozápadnom úbočí vrchu Javorinka  a zároveň na juhovýchodnom úbočí vrchu Predné hory  na území obce Kolačkov neďaleko od obecnej hranice medzi obcou Kolačkov a obcou Jakubany, v okrese Stará Ľubovňa, v geomorfologickom celku Levočské vrchy, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina.