cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Motorový rušeň 731
Konštrukcia
Hlavný rám je oproti rušňu 730 úplne prepracovaný (je nižší). Naftová nádrž, zavesená pod hlavným rámom medzi podvozkami je pri sériových rušňoch upravená ako trojdielna, aby pri poškodení neunikol celý jej obsah do okolitého prostredia. Za nárazníkmi sú umiestnené novo vyvinuté deformačné prvky, ktoré majú až do istej veľkosti energie čelného nárazu ochrániť nosné časti hlavného rámu a agregáty rušňa pred poškodením. Rušeň nemá žiadne zariadenie na vykurovanie vlakovej súpravy.
Veľa použitých prvkov (nie však elektronický regulátor) je unifikovaných so súčasne vyrábaným priemyslovým („hutným“) rušňom rady T 419.1, neskôr preznačeným na rad 730.
Prevádzka
Rušne boli z výroby pridelené do väčšiny veľkých rušňových dep na území Česka, na Slovensko bolo dodaných iba niekoľko rušňov do RD Spišská Nová Ves, kde stále ostávajú v prevádzke. Hlavnou náplňou ich práce je posun a zostavovanie vlakov v zoraďovacích staniciach, prieťahy súprav medzi stanicami a ľahké nákladné vlaky na miestnych tratiach. Pred oddelením nákladnej dopravy do samostatných firiem boli občas nasadzované aj na osobné vlaky, dnes už to nie je možné. Ich zaradenie do prevádzky umožnilo odstaviť staré rušne rady 720, 721, 725, 726 a zhospodárniť dopravu. Po odstavení väčšiny rušňov rady 730 prevzali ich výkony práve stroje typu 731. Na území Česka je najviac strojov tejto rady prevádzkovaných na Olomoucku a Ostravsku, menšie počty sú dislokované v depách Ústí nad Labem, Brno, Břeclav a ďalších.
Mamirolle
Mamirolle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mancenans
Mancenans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škoda 33Tr SOR
Škoda 33Tr SOR je nízkopodlažný kĺbový trolejbus vyrábaný v spolupráci podnikov Škoda Electric (elektrická výzbroj a kompletizácia) a SOR Libchavy, ktorá dodáva karosérie vychádzajúce z autobusu SOR NS 18.
Konštrukcia
Ide o trojnápravový dvojčlánkový trolejbus dĺžky 18,75 m, ktorý využíva karosériu autobusu SOR NS 18. Je nízkopodlažný s nástupnou výškou 330 mm, podlahou vo výške 340 mm a štyrmi dverami.
Dejiny
Prvý voz 33Tr kúpi mesto Teplice, prevádzkovať ho bude spoločnosť Arriva City v rámci teplickej MHD. Podľa zmluvy má byť dodaný do polovice novembra 2019.
Cavaillon (mesto)
Cavaillon je francúzske mesto v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Lucie Myslivečková
Lucie Myslivečková (* 8. december 1989, Čeladná ) je slovenská krasokorčuliarka súťažiaca v ženskej sólovej kategórii.
Krasokorčuliarska kariéra
Svoju kariéru začala v roku 1993. V minulosti boli jej partnermi Matěj Novák a Neil Brown.
Sezóna 2016-2017
Federica Testa ukončila kariéru a Lukáš Csöllym tak ostal bez partnerky. V júli 2016 oznámil nájdenie novej partnerky, Lucie Myslivečkovej.
Sezóna 2017-2018
Miestenku na Zimných olympijských hrách 2018 v kórejskom Pchjongčchangu získala spolu s partnerom Lukášom Csöllym 30. septembra 2017 ziskom 6. miesta na Nebelhorn Trophy 2017 v Oberstdorfe v Nemecku. Na hudbu kabaretu Lizy Minelli získali vo voľnom tanci 87,25 bodov, čo je ich osobné maximum. Súčtom 143,22 bodov vylepšili svoje maximum z Memoriála Ondreja Nepelu 2016. V januári 2018 bola ich olympijská účasť potvrdená.
Michail Alexejevič Štalenkov
Michail Alexejevič Štalenkov (, * 20. október 1965, Moskva, Rusko) je bývalý ruský hokejový brankár, člen zlatého a strieborného olympijského tímu.
Štalenkov bol brankárom, ktorý vedel aj pod veľkým tlakom predvádzať výborné výkony. Bol rýchly a mal výbornú lapačku, avšak mal problém s udržaním puku a často dostával góly z dorážok. Vyhovoval mu ruský spôsob hokeja a v NHL nikdy nepôsobil ako prvý brankár. Napriek tomu pre ruskú hokejovú históriu je mimoriadne dôležitým mužom. Je členom Siene slávy ruského hokeja.
Klubová kariéra
Michail Štalenkov svoju kariéru začal vo svojom domovskom tíme Dynamo Moskva, kde „kryl chrbát“ ruskej hokejovej legende Vladimírovi Myškinovi.
V roku 1990 sa dva rivalské moskovské tímy (Dynamo a CSKA) stretli vo finále, kde sa Dynamo stalo víťazom ligy, čím ukončilo 13-ročnú dominanciu CSKA. Štalenkov si s Myškinom delili zápasy na polovicu, ale už od roku 1991 sa mladší z dvojice stal prvým brankárom tímu. Titul obájili ešte dvakrát, pričom Štalenkov sa stal jednotkou sovietskeho reprezentačného tímu.
V roku 1992 však opúšťa Rusko a šťastie skúša v zámorí (toto sa deje v čase už politického „otepľovania“), konkrétne v kanadskej IHL, kde sa stáva hlavným gólmanom Milawaukee Admirals.
V Drafte 1993 si ho všíma novovzniknutý tím Mighty Ducks of Anaheim a draftujú ho v 5. kole (celkovo 108.), ako nádejného gólmana. Prioritne sa však spoliehajú na brankársku dvojicu Guy Hebert - Ron Tugnutt.
Sezónu 1993/1994 začína v AHL, no po výmene Tugnutta ostáva miesto záložného brankára voľné. Štalenkov sa svojej šance chopil výborne a s 90,9% úspešnosťou zákrokov presvedčil vedenie tímu, že má v bránkovisku miesto.
Na štyri ďalšie sezóny bolo duo Hebert - Štalenkov neohrozené. Ani Mike O'Neill a ani Tom Askey nepresvedčili, že si post dvojky Anaheimu zaslúžia tak, ako Štalenkov. Hoc jeho výkonnosť mala tendenciu klesať, bol pre tím stabilným náhradníkom.
Jeho najväčšia skúška prišla v Play-off v roku 1997, kedy v 2. kole musel zaskakovať po zranení Heberta v 3 zápasoch proti Detroitu Red Wings. Séria bola v stave 0:1 a Anaheim bol prvýkrát vo svojej histórii v Play-off. Napriek tomu, že Štalenkov si pripísal vysokú 93,8% úspešnosť zákrokov, nedokázal ani v jednom zápase priviesť Anaheim k víťazstvu a séria skončila jasnou prehrou 0:4. Štalenkov po tomto sklamaní ostal v Anaheime ešte jednu sezónu, kde tretíkrát v histórii pôsobenia v tomto tíme si nedokázal pripísať viac ako 90% úspešnosť (89,3%).
V roku 1998 mu skončila zmluva a Anaheim sa ju rozhodol nepredĺžiť, ale priviesť do tímu nového záložného brankára - Dominica Roussella.
Ako neobmedzený voľný hráč bol Štalenkov podpísaný v Expension Drafte 98 novým tímom Nashvillom Predators, ale následne bol vymenený do Edmontonu Oilers.
V NHL strávil ešte tri sezóny, kde okrem Edmontonu chytal ešte za Phoenix Coyotes a Floridu Panthers. Sezóna 1999/2000 bola Štalenkovou poslednou v NHL, odchytal v nej až 30 zápasov a udržal si solídnu úspešnosť zákrokov nad 90%.
Mestská športová hala Topoľčany
Mestská športová hala Topoľčany je športová hala v Topoľčanoch. V hale sa hrá najmä hádzaná a domovským klubom je HK agro Topoľčany a ŠKP Topoľčany.V roku 2020 prešla kompletnou rekonštrukciou. Kapacita haly je 2 050 miest na sedenie. Hala sa nachádza medzi ulicami Bernoláková, Šafaríkova a Janka Kráľa.
Michail Alexejevič Štalenkov
Klubová kariéra
Už v roku 2000 sa vrátil do svojho domáceho tímu Dynamo Moskva a strávil tam ešte dve úspešné sezóny. V roku 2002 ukončil profesionálnu hráčsku kariéru.
Reprezentačná kariéra
Štalenkov bol úspešný najmä v medzinárodnom hokeji a so sovietskou a neskôr ruskou reprezentáciou sa zúčastnil niekoľkých Majstrovstiev sveta, Canada Cupu a dvakrát Olympijských hier, kde ako hlavný brankár tímu získal zlatú a striebornú medailu. Na Majstrovstvách sveta v roku 1994 si dokonca pripísal až 96,2% úspešnosť zákrokov.
Mestská športová hala Topoľčany
Pôvodná športová hala
Pôvodná športová hala bola postavená v roku 1980 na Bernolákovej ulici v Topoľčanoch. Hala pozostávala z parketovej palubovky s čiarami na hádzanú. Kapacita hľadiska bola tisíc sediacich osôb. Hala počas svojej existencie prešla pár drobnými rekonštrukciami. Zásadnejšou rekonštrukciou bola výmena palubovky v roku 2012 za mäkčenú Gerflorovú podľahu.
Rekonštruovaná športová hala
Pôvodná komplexná rekonštrukcia športovej haly bola plánovaná už v apríli roku 2017, ktorá kvôli vysokým nákladom na rekonštrukciu – 5 mil. €, prekračovala maximálny rozpočet mesta na rekonštrukciu vo výške 3,2 mil. €. Po komunálnych voľbách 2018 sa nové vedenie mesta rozhodlo projekt rekonštrukcie športovej haly kompletne prepracovať tak, aby bolo možné rekonštrukciu vykonať v rámci rozpočtu.
Rekonštrukcia športovej haly pokračuje aj v roku 2021, aj keď oficiálny termín odovzdania mal byť október 2020, ale z dôvodu Pandémie COVID-19 sa termín dokončenia predĺžil. Hala bola skolaudovaná a odovzdaná do užívania dňa 9. júna 2021 čo predstavuje omeškanie o 253 dní oproti plánovanému termínu.
Dani Ceballos
Daniel Ceballos Fernández (* 7. august 1996, Utrera) je profesionálny španielsky futbalista hrajúci za anglický klub Arsenal, kde hosťuje z Realu Madrid. Na drese má číslo 8 a hráva na pozícii záložníka.
Betis
Ceballos sa narodil v Utrere. Do mládežníckych tímov Sevilla FC sa dostal ako 8-ročný, no v roku 2009 odišiel. Následne začal hrať za klub CD Utrera a v roku 2011 sa dostal do tímu Realu Betis, kde podpísal svoj prvý profesionálny kontrakt.
26. apríla 2014, bez štartu za B-tím Ceballos debutoval za áčko Betisu pri domácej prehre 0–1 s Realom Sociedad. Svoj prvý gól dal 21. decembra pri výhre 2–0 nad Racingom de Santander.
15. októbra 2015 podpísal Ceballos zmluvu do roku 2020. Prvý gól v najvyššej španielskej súťaži dal Ceballos 16. apríla 2017 pri domácej výhre 2–0 nad Eibarom.
Real Madrid
Ceballos si s Realom pripísal dva tituly v Lige majstrov zo sezón 2017/18 a 2018/19. 13. januára 2019 po 15 minútach na ihrisku rozhodol gólom z priameho kopu o vonkajšej výhre Realu 2–1 nad svojim bývalým klubom, Realom Betis.
Arsenal
25. júla 2019 bolo oznámené Ceballosove hosťovanie na jeden rok v Arsenale. Hráč mal údajne ponuky aj od úhlavného rivala Arsenalu, Tottenhamu, ale uprednostnil Gunners.
Châteauneuf-de-Gadagne
Châteauneuf-de-Gadagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vojtech Mariáši
Vojtech Máriáši (aj Vojtech Mariássy, maď. Mariássy Béla, * 23. októbra 1824, Brzotín –  † 5. októbra 1897, Ždaňa) poslanec uhorského snemu, historik práva.
Mancenans-Lizerne
Mancenans-Lizerne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Vojtech Mariáši
Po absolvovaní štúdií cestoval po Anglicku a Francúzsku. V roku 1848 bol kapitánom národnej gardy. V roku 1861 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Veľké Blahovo za Rezolučnú stranu. V marci 1864 bol zatknutý a obvinený z protištátnej činnosti, avšak v dôsledku absencie dôkazov bol po 100 dňoch prepustený. V roku 1869 bol opäť zvolený za poslanca vo volebnom okrsku Veľké Blahovo a v roku 1872 vo Sázssebesi. V máji 1872 po havárii koňmi ťahaného koča mu museli amputovať pravú ruku a následne sa naučil písať ľavou. V roku 1875 sa definitívne stiahol z politiky, presťahoval sa do Győru, potom do Sárváru a venoval sa histórii.
Mancenans-Lizerne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Châteauneuf-du-Pape
Châteauneuf-du-Pape je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šľuchta
Šľuchta je vrch v pohorí Čierna hora, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Jaklovce, približne východne od Gelnice.
Opis
Šľuchta leží v samostatnom masíve nad údolím Hornádu s vodnou nádržou Ružín. Južným smerom sa nachádza Smolej, Folkmarská skala a Hoľa , východným Vysoký vrch , Sivec , Bujanov  a Suchý vrch , severným Bystrá , Grúň  a Roháčka  a západným Kurtavá skala , Krompašský vrch  a Ostrý vrch. Masív patrí do povodia Hornádu, kde vodu odvádzajú len krátke vodné toky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Čergov, Slanské a Volovské vrchy a Tatry,.
Roberto Eduardo Viola
Roberto Eduardo Viola (* 13. október 1924, Buenos Aires – † 30. september 1994, Buenos Aires) bol argentínsky politik a vojak. 29. marca 1981 sa stal (de facto) 37. prezidentom Argentínskej republiky. Vzhľadom na rôzne štátne zriadenia Argentíny v minulosti je považovaný za 42. prezidenta krajiny. Pôsobil v argentínskej armáde, dosiahol hodnosť generálporučíka. Patril medzi vojenských prezidentov počas tzv. Národného reorganizačného procesu, ktorý sa vyznačoval systematickým porušovaním ľudských práv, ktoré zahŕňalo politické vraždy, mučenia, únosy, väznenia, či odoberania detí. Dva roky po páde vojenského režimu, teda v roku 1985, bol za tieto zločiny odsúdený na 17 rokov odňatia slobody, následne v roku 1990 udelil prezident Carlos Menem amnestiu na zločiny spáchané počas vlády vojenskej chunty a Viola bol tak prepustený.
Horacio Tomás Liendo
Horacio Tomás Liendo (* 17. december 1924, Córdoba – † 24. august 2007, Buenos Aires) bol argentínsky politik a vojak. 21. novembra 1981 sa stal dočasným (de facto) prezidentom Argentínskej republiky potom, čo vládnuca vojenská chunta oznámila, že prezident Roberto Eduardo Viola nie je zo zdravotných dôvodov schopný vykonávať svoju funkciu. Viola síce zostal formálne prezidentom až do 11. decembra 1981, no do tohto dňa vykonával jeho právomoci práve generál Horacio Tomás Liendo, čím sa stal dočasným prezidentom. Nezložil ale prezidentskú prísahu a neradí sa tak do oficiálneho zoznamu prezidentov krajiny. Pred tým pôsobil tiež ako minister práce a minister vnútra. Pôsobil v argentínskej armáde, dosiahol hodnosť divízneho generála.
Životopis
Narodil sa v meste Córdoba v rovnomennej provincii. V roku 1947 úspešne absolvoval štúdium na Národnej vojenskej akadémii a získal hodnosť druhého poručíka. Postupne bol povyšovaný, až sa v roku 1954 stal kapitánom a následne začal študovať na Vysokej vojenskej škole. O šesť rokov neskôr bol povýšený na majora a vyslaný do USA na absolvovanie špeciálneho kurzu. Už v roku 1965 bol povýšený na podplukovníka a postupne sa prepracoval do širšieho velenia pozemných síl. V roku 1970 bol povýšený na plukovníka a stal sa riaditeľom Školy komunikácie. O päť rokov neskôr bol povýšený do generálskej hodnoti, keď sa stal brigádnym generálom.
Roberto Eduardo Viola
Životopis
Ani Viola však nedokázal zastaviť ekonomický prepad krajiny, navyše rokovania s predstaviteľmi politických strán, vyvolali kritiku vo vnútri ozbrojených síl. V novembri nastala masívna devalvácia meny v snahe získať zahraničné investície, no nasledoval pokles HDP Argentíny, dokonca aj bežní občania si začali meniť argentínsku menu za cudziu, hlavne americký dolár, aby mali stabilné peniaze. Inflácia dosiahla nárast o 131%. V septembri 1981 zomrel dlhoročný predseda opozičnej Radikálnej občianskej únie Ricardo Balbín, ktorého pohreb sa zmenil na veľkú protivládnu demonštráciu. Zástupcovia strán, ale aj demonštranti žiadali vyhlásenie volieb a návrat demokratickej civilnej vlády. 21. novembra 1981 vojenská chunta náhle vyhlásila, že prezident Viola nie je schopný zo zdravotných dôvodov vykonávať funkciu prezidenta. Právomoci prezidenta od tohto dátumu prevzal minister vnútra generál Horacio Tomás Liendo, ktorý sa stal dočasným prezidentom a to napriek tomu, že Viola bol stále oficiálne prezidentom. Prevahu v ozbrojených silách postupne získavali zástancovia tvrdej línie, chunta následne 11. decembra 1981 aj oficiálne ukončila vládu prezidenta Violu a nahradila ho viceadmirálom Carlosom Albertom Lacostem, ktorý sa však tiež nestal riadnym prezidentom, ale iba úradujúcim na krátky čas, kým sa novým oficiálnym prezidentom nestal generál Leopoldo Fortunato Galtieri, hlavný predstaviteľ tvrdej línie. Až ten zložil prezidentskú prísahu.
Horacio Tomás Liendo
Životopis
V roku 1976 armáda zosadila prezidentku Maríu Estelu Martínezovú Perónovú a nový vojenský prezident Jorge Rafael Videla vymenoval Liendu za nového ministra práce. V roku 1979 bol povýšený na divízneho generála, no súčasne skončil vo funkcii ministra a stal sa súčasťou generálneho štábu ozbrojených sil. Ďalší vojenský prezident Roberto Eduardo Viola ho vymenoval v marci 1981 za ministra vnútra, Liendo sa postupne prepracoval medzi najvplyvnejších predstaviteľov vojenskej chunty. 21. novembra 1981 vojenská chunta náhle vyhlásila, že prezident Viola nie je schopný zo zdravotných dôvodov vykonávať funkciu prezidenta. Právomoci prezidenta od tohto dátumu prevzal práve minister vnútra Horacio Tomás Liendo, ktorý sa stal dočasným prezidentom a to napriek tomu, že Viola bol stále oficiálne prezidentom. Prevahu v ozbrojených silách postupne získavali zástancovia tvrdej línie, chunta následne 11. decembra 1981 aj oficiálne ukončila vládu prezidenta Violu, čím súčasne skončilo aj pôsobenie Lienda vo funkcii dočasného prezidenta. O niekoľko dní neskôr odišiel Liendo do dôchodku a stiahol sa aj z politického života. Zomrel v ústraní v auguste 2007 v Buenos Aires, kde je aj pochovaný.
Roberto Eduardo Viola
Životopis
Demokratická vláda sa v Argentíne vrátila na konci roku 1983. Už 22. apríla 1985 sa začal na civilnom súde proces s čelnými predstaviteľmi vojenskej chunty. Obžalovaní boli v prvom kole Jorge Rafael Videla, Emilio Eduardo Massera, Roberto Eduardo Viola, Armando Lambruschini, Orlando Ramón Agosti, Omar Graffigna, Leopoldo Galtieri, Jorge Anaya a Basilio Lami Dozo, všetko poprední predstavitelia poslednej chunty. Obžaloba sa týkala skoro 9 000 skutkov zmiznutí, no zahŕňala aj obvinenia z únosov, mučenia, znásilnení a vrážd politických disidentov. Rozsudok bol vynesený 9. decembra 1985, Roberto Eduardo Viola bol odsúdený na 17 rokov odňatia slobody, stratu hodnosti a bol vylúčený z ozbrojených síl. Odsúdení boli aj ďalší vysokí predstavitelia režimu. V roku 1990 udelil prezident Carlos Menem amnestiu na zločiny spáchané počas vlády vojenskej chunty, vďaka čomu bol aj Viola prepustený. Roberto Eduardo Viola zomrel na konci septembra 1994 v Buenos Aires a vyhol sa tak svojmu opätovnému súdeniu, ktorému čelili zvyšní predstavitelia vojenskej chunty v ďalších rokoch.
Mandeure
Mandeure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Extinction Rebellion
Extinction Rebellion (XR, slovensky Rebélia proti vyhynutiu) je medzinárodné spoločenské hnutie, ktorého cieľom je podnietiť radikálne zmeny prostredníctvom občianskej neposlušnosti, s požiadavkou aby sa zabránilo negatívnym dôsledkom klimatickej zmeny a minimalizovalo sa vymieranie druhov.
Hnutie bolo založené v roku 2018 približne stovkou akademikov, ktorí podpísali výzvu k akcii a aktivity boli zahájené koncom októbra Rogerom Hallamom, Gail Bradbrookovou, Simonom Bramwellom a ďalšími aktivistami z kampane Rising Up! V novembri 2018 sa v Londýne konali rôzne akcie občianskej neposlušnosti. Hnutie je neobvyklé v tom, že veľké množstvo aktivistov počíta so zatknutím a sú pripravení ísť do väzenia; podobná taktika masového uväznenia bola použitá v prípade Výboru 100 (Committee of 100) v roku 1961.
Hnutie Extinction Rebellion sa hlási k občianskym hnutiam ako Occupy, Gándhího hnutie za nezávislosť, hnutie sufražetiek, hnutie Martina Luthera Kinga a hnutie za občianske práva. Má v úmysle iniciovať celosvetovú snahu o boj proti škodlivým zmenám klímy.
Požiadavky
Hnutie Extinction Rebellion má následujúce požiadavky (podľa webu XR):
Transylvania
Transylvania môže byť:
Marchaux
Marchaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Autoboulos (maliar)
Autoboulos alebo Autobulos bol starogrécky maliar. Jedinú zmienku o maliarovi Autobulovi nám poskytuje staroveké encyklopedické dielo Naturalis Historia od rímskeho spisovateľa Plínia, kde sa uvádza, že bol žiakom gréckej maliarky Olympiady. Rodisko tohto umelca a ani doba jeho tvorby nie je známa.
Hudobný album (rozlišovacia stránka)
Hudobný album môže byť:
Cheval-Blanc
Cheval-Blanc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francesco Coccopalmerio
Francesco Coccopalmerio (6. marca 1938) je taliansky kardinál. Bol predsedom Pápežskej rady pre legislatívne texty od svojho vymenovania pápežom Benediktom XVI. 15. februára 2007 až do prijatia jeho rezignácie pápežom Františkom 7. apríla 2018. Prvé roky života strávil v Milánskej arcidiecéze a pomocným biskupom sa stal v r. 1993. V roku 2000 sa presťahoval do Rímskej kúrie.
Bartošík
Na Slovensku sa priezvisko vyskytuje aj so zápismi Bartoščík, prechýlene Bartoščíková (v roku 1995 spolu 15 výskytov v obci Breza) a Bartoššík , prechýlene Bartoššíková (v roku 1995 spolu päť výskytov v Prešove).
Francesco Coccopalmerio
Milánska arcidiecéza
Funkcie v Milánskej arcidiecéze zastával do roku 1994. V rokoch 1966 až 1999 bol profesorom kánonického práva na Teologickej fakulte v severnom Taliansku. Od roku 1981 je profesorom kánonického práva na Pápežskej Gregorovej univerzite.10. apríla 1993 pápež Ján Pavol II. ho vymenoval za pomocného biskupa v Miláne s titulárnou stolicou Coeliana. Za biskupa bol vysvätený 22. mája toho roku. V rámci talianskej biskupskej konferencie je jedným z popredných hlasov v právnych otázkach a ekumenickom a medzináboženskom dialógu. Od roku 2000 je členom Najvyššieho tribunálu Apoštolskej signatúry.
Pápežská rada pre legislatívne texty
15. februára 2007 mu bol udelený osobný titul arcibiskup a menovaný za predsedu Pápežskej rady pre legislatívne texty. Od roku 2008 je na pokyn pápeža Benedikta jednou z jeho hlavných zodpovedností revízia postupov pri riešení sexuálneho zneužívania duchovnými a uplatniteľných trestov. V roku 2014 vysvetlil: "Chceme, aby bol tento jemný materiál prístupnejší, zrozumiteľnejší a pre biskupov ľahšie aplikovateľný." Ide o „Knihu VI: Sankcie v cirkvi“. Bol údajne jedným z vyšších kardinálov, ktorí pri príprave oznámenia zrušenia exkomunikácií štyroch vodcov Spoločnosti svätého Pia X. v januári 2009 nevzali do úvahy nedávne správy, že jeden z nich, biskup Richard Williamson bol popieračom holokaustuDňa 23. decembra 2010 bol menovaný na päťročné obnoviteľné obdobie za člena Kongregácie pre náuku viery.[6] 18. februára 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za kardinála-diakona v San Giuseppe dei Falegnami. Dňa 21. apríla 2012 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre náuku viery, Apoštolskej signatúry a Pápežskej rady na podporu jednoty kresťanov. 22. decembra 2012 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre kauzy svätých. Tieto členstvá môže držať až do svojich 80. narodenín. Na Biskupskej synode o novej evanjelizácii v októbri 2012 tvrdil, že ekumenické úsilie o ďalšie zjednotenie kresťanov naprieč sektárskymi líniami by mohlo zohrať kľúčovú úlohu v boji proti prebiehajúcemu „dekresťančeniu“ Európy predstavením „mimoriadneho znamenia islamu“ Kresťanská solidarita.
Pápežské konkláve 2013
Na stretnutiach kardinálov, ktoré predchádzali pápežskému konkláve v marci 2013 navrhol vytvoriť moderátora kúrie, preláta, ktorý by identifikoval nezrovnalosti a navrhol metódy na zabezpečenie konzistentnosti medzi oddeleniami Rímskej kúrie, ktoré niekedy protirečia jednému. Niektorí kardináli túto myšlienku vo veľkej miere ocenili, ale niektorí sa obávali, že takéto vymenovanie by pôsobilo ako „vicepápež“, ktorý by účinne určoval politiku Vatikánu a kurií alebo duplikoval už aj tak značnú autoritu náhradníka v Štátnom sekretariáte ktorý už plní úlohu pápežovho „náčelníka štábu“. Pred týmto konkláve povedal: „Je čas pozrieť sa mimo Talianska a Európy, najmä pokiaľ ide o Latinskú Ameriku. Bol jedným z kardinálov ktorí sa zúčastnili na pápežskom konkláve v roku 2013, ktoré zvolilo pápeža Františka. Bol spomínaný v talianskej tlači ako možný pápež. Podľa jednej správy získal v konkláve viac hlasov ako ktorýkoľvek iný taliansky kardinál kvôli jeho návrhu na reformu Rímskej kúrie.
Pôsobenie Rímskej kúrie za pápeža Františka
V januári 2015 pápež František ho vymenoval do novej kontrolnej rady v rámci Kongregácie pre náuku viery, ktorá posudzuje odvolania duchovných, ktorí boli uznaní vinnými zo sexuálneho zneužívania maloletých. V roku 2015 kardinál spochybnil rozsah právomocí, ktoré dostal Sekretariát pre hospodárstvo a jeho prefekt kardinál Pell. Tieto otázky nezahŕňali požiadavku transparentnosti vo všetkých finančných operáciách, ale konsolidáciu riadenia pod Sekretariát pre hospodárstvo. V roku 2017 povedal, že ustanovenia Amoris Laetitia umožňujú ľuďom v nepravidelnom manželstve prístup k sviatostiam iba vtedy, ak uznajú, že ich situácia je hriešna a chcú ju zmeniť. Skutočnosť, že takýto pár tiež verí, že okamžitá zmena situácie rozdelením by spôsobila viac škody a opustenie sexuálnych vzťahov by ohrozilo ich súčasný vzťah, nevylučuje možnosť prijatia sviatostného rozhrešenia a prijímania.
Rezignácia
Mesiac po 80. narodeninách prijal pápež František jeho rezignáciu a za jeho nástupcu vymenoval Filippa Iannoneho. ktorý bol 4. marca 2022 bol povýšený do hodnosti kardinála kňaza.
Aféra Capozzi
V júni 2017 sa objavili správy, že niekedy v priebehu mesiaca Mons. Luigi Capozzi, súkromný sekretár kardinála Francesca Coccopalmeria, bol zatknutý vatikánskou políciou po ilegálnom užití kokaínu na gay orgiách v jeho (Capozziho) vatikánskom byte. Potom bol hospitalizovaný na rímskej klinike Pia XI, aby mohol detoxikovať. Potom mal krátke obdobie ústrania v neďalekom kláštore a potom strávil nejaký čas v nemocnici Gemelli v Ríme. Napriek tomu, že Capozzi v byte býval, byt bol vo vlastníctve Coccopalmerio. Pred zatknutím Coccopalmerio tiež odporúčal vymenovať Capozziho za biskupa. Článok Jerusalem Post z 24. júla 2019 odhalil, že po zatknutí Capozzi dostal príkaz podstúpiť protidrogovú rehabilitačnú terapiu a už nebol vo Vatikáne, ale na duchovnom cvičení niekde v Taliansku.
Aféra Inzoli
Vo vydaní nemeckého katolíckeho časopisu Herder Korrespondenz z októbra 2018 Benjamin Leven, nemecký teológ a redaktor uvedeného časopisu, uviedol, že podľa vlastných zdrojov to bol kardinál Coccopalmerio, kto sa obrátil na pápeža v prospech násilníka dona Maura Inzoliho, aby bol čiastočne znovu ustanovený za kňaza. Leven tiež tvrdil, že Coccopalmerio je v Ríme známy tým, že je vo všeobecnosti proti odstráneniu vinníkov z kňazského stavu, čo je pre neho niečo ako „trest smrti“.
Courthézon
Courthézon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Crestet
Crestet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jerry O’Connell
Jerry O'Connell (* 17. február 1974, New York, New York, USA) je americký herec. Je známy z filmov ako Pri mne stoj! (1986), Jerry Maguire (1996), Vreskot 2 (1997), Klokan Jack (2003) a z televíznych seriálov ako Drzá Jordan (2001 - 2007), Ochrancovia (2010 - 2011), a Carter (2018 - 2019).
Detstvo a mladosť
O'Connell sa narodil na Manhattane ako najstarší syn učiteľky umenia, a umeleckého riaditeľa reklamnej agentúry pôvodom zo Spojeného kráľovstva. Má írsky, taliansky a poľský pôvod. O'Connellov starý otec z otcovej strany pochádzal z grófstva Cork v Írsku, zatiaľ čo jeho stará mama z matkinej strany bola z Belfastu v Severnom Írsku. Jeho starý otec z matkinej strany bol Charles S. Witkowski, 34. starosta Jersey City, v štáte New Jersey.
O'Connell vyrastal na Manhattane so svojím mladším bratom, hercom Charliem O'Connellom. Ako teenager navštevoval Manhattan's Professional Children's School. V rokoch 1991 až 1994 navštevoval New York University. Promoval v roku 1995.
Kariéra
O'Connell začal svoju hereckú kariéru už v detstve. Krátko po dovŕšení jedenástich rokov získal svoju prvú celovečernú rolu filme Pri mne stoj!. V rokoch 1988 až 1991 hral v kanadskom sci-fi situačnej komédii Moja tajná identita. V roku 1995 sa zúčastnil konkurzu na televízny pilot Cesta do neznáma, kde hral hlavnú úlohu.
V roku 1996 hral po boku Reneé Zellweger a Toma Cruisea, vo filme Jerry Maguire. O rok neskôr, sa pripojil k hereckému obsadeniu filmu Vreskot 2.
V roku 2001 hral v kriminálnej dráme televízie NBC, Drzá Jordan, kde svoju rolu hral až do záverečnej epizódy v roku 2007. V roku 2008 hosťoval v televíznom seriály Samantha Who?. V roku 2010 si po boku Elisabeth Shue a Adama Scotta zahral vo filme Piraňa 3D. V rovnakom roku hral po boku Jima Belushiho vo televíznom seriály Carter, ktorý bol zrušený v roku 2011, po jednej sérii.
Účinkoval v niektorých divalných inscenáciách na Broadwayi, ako napríklad v divadelnom predstavení Seminar, kde sa spoločne s ním objavili aj herci ako Alan Rickman, Lily Rabe, Hamish Linklater a Hettienne Park. V apríli 2015 sa O'Connell vrátil na Broadway ako scenárista v komédii Living on Love s Renee Fleming, Annou Chlumsky a Douglasom Sillsom.
V roku 2019 si zahral spoločne so svojou manželkou Rebeccou Romijn v komédii Satanic Panic. O rok neskôr, sa vrátil opäť na Broadway.
V roku 2020 začal hrať v reklamách na potraviny Boba Evansa po boku Alfonsa Ribeira.
Súkromný život
V júli 2007 sa O'Connell oženil s herečkou a bývalou modelkou Rebeccou Romijn. Majú spolu dvojčatá, narodené v roku 2008. O'Connell má dvojité americké a britské občianstvo.
Marvelise
Marvelise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Púšťanie lodičky do prúdu Dunaja
Púšťanie lodičky do prúdu Dunaja bol fotograficky zdokumentovaný happening Vladimíra Popoviča uskutočnený v roku 1965 v Bratislave, ktorý spočíval vo vypustení papierových lodičiek na Dunaj. Išlo o jeden z prvých happeningov na Slovensku, pričom, rovnako ako iné formy slovenského akčného umenia danej doby, mal neverejný charakter a počet zúčastnených sa obmedzoval na okruh najbližších priateľov a známych. Popovič happening uskutočnil ešte ako študent Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave a v jeho vtedajšom ponímaní lodičky symbolizovali pocit slobody, voľnosti a hry, no ich papierová forma je zároveň „symbolom krehkosti, zraniteľnosti civilizácie a pominuteľnosti“. Motív papierových lodičiek sa objavil aj v neskoršej Popovičovej tvorbe.
Crillon-le-Brave
Crillon-le-Brave je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Špecifická obežná energia
náhľad|Dĺžka veľkej polosi a, vzdialenosť telies r, rýchlosť v
Mathay
Mathay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Špecifická obežná energia
V gravitačnom systéme dvoch telies je špecifická obežná (orbitálna) energia dvoch obiehajúcich telies konštantná, suma ich vzájomnej potenciálnej energie εp a ich celkovej kinetickej energie εk delená redukovanou hmotnosťou je konštantná.
Mathay
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Špecifická obežná energia
Keď hmotnosť M centrálneho telesa je ďaleko väčšia ako hmotnosť m menšieho telesa platí:
kde
Špecifická obežná energia je vyjadrená v jednotkách J/kg = m2s−2 alebo MJ/kg = km2s−2.
Zo vzťahu ε=-μ/(2*a) vyplýva, že pre danú veľkú polos, špecifická obežná energia je nezávislá od excentricity.
Nacionaľnyj zasluženyj akademičkyj ukrajinskyj narodnyj chor Ukrajiny imeni Hryhorija Verovky
Nacionaľnyj zasluženyj akademičkyj ukrajinskyj narodnyj chor Ukrajiny imeni Hryhorija Verovky, medzinárodne skrátene známy aj ako Veryovka (, doslova Národný zaslúžilý akademický ukrajinský ľudový zbor Ukrajiny Hryhorija Verovku) je ukrajinský profesionálny národný akademický umelecký zbor.
Založený bol Radou ľudových komisárov ZSSR 11. septembra 1943 v Charkove za účelom propagácia ukrajinského ľudového umenia. Prvý koncert sa uskutočnil v roku 1944 v Kyjeve, kam zbor po oslobodení mesta presídlil. Jeho prvým organizátorom a režisérom bol Hryhorij Hurijovič Verovka, po ktorom je zbor od roku 1965 pomenovaný. Po Verovkovi sa riadenia zboru ujal Anatolij Avdijevskyj, ktorý zbor dotvoril do súčasnej podoby. V roku 1971 zbor získal titul akademický zbor a v roku 1997 sa stal národným zborom Ukrajiny. Od roku 2016 stojí na čele zboru Zenovij Mychajlovyč Korinec. Do širokého programu a reprodukcie zboru patria prevažne kozácke, čumacké a tradičné ukrajinské ľudové piesne, koledy, ščedryky, tance, ľudové rituály a obrady, ale i klasická, či operná hudba, zväčša v chórovom vokálnom prevedení. V súčasnosti má chór 158 členov.
Interkontinentálny pohár
Interkontinentálny pohár (, do r. 1980 European/South American Cup) bol každoročne konaným pohárom, v ktorom sa stretol víťaz Liga majstrov UEFA a víťaz Copa Libertadores, čo je juhoamerická obdoba európskej Liga majstrov UEFA; zástupcovia oboch najrozvinutejších kontinentov vo futbale. Tento pohár bol sponzorovaný spoločnosťou Toyota a bol teda označovaný aj ako Toyota Cup. Od roku 1960 do roku 1979 sa hral systémom doma-vonku (okrem roku 1973, kedy sa hralo na jeden zápas na neutrálnej pôde) a v rokoch 1980 až 2004 sa hral vždy na jeden zápas v Japonsku. Roku 2004 súťaž zanikla a bola nahradená Majstrovstvami sveta vo futbale klubov. V roku 2017 FIFA oficiálne uznala všetky tituly ako majstrami sveta klubov s rovnakým postavením víťazom Svetového pohára klubov FIFA alebo majstrov sveta de jure.
Mazerolles-le-Salin
Mazerolles-le-Salin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Entraigues-sur-la-Sorgue
Entraigues-sur-la-Sorgue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Médière
Médière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cucuron
Cucuron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dikastérium pre službu integrálnemu ľudskému rozvoju
Dikastérium pre službu integrálnemu ľudskému rozvoju (lat. Dicasterium ad integram humanam progressionem fovendam) bolo oznámené Vatikánom 31. augusta 2016 a účinnosť nadobudlo 1. januára 2017. Prvým prefektom bol kardinál Peter KA Turkson. 16. júna 2017 pápež vymenoval francúzskeho profesora Bruna Marie Duffého, dlhoročného odborníka v oblasti ľudských práv a humanitárnej pomoci, za tajomníka dikastéria. Fr. Nicola Riccardi a Msgr. Segundo Tejado Muñoz boli 8. júla 2017 vymenovaní za zástupcov. Michael Czerny a Fabio Baggio sú zástupcami pre záležitosti týkajúce sa utečencov a migrantov.
Dikastérium Rímskej kúrie spojilo prácu štyroch pápežských rád (ktoré boli súčasne zrušené) založených po Druhom vatikánskom koncile: spravodlivosť a mier, pastoračná starostlivosť o migrantov a cestujúcich, pastoračná pomoc zdravotníckym pracovníkom a Cor Unum. Pápež František mu dal zodpovednosť za „otázky týkajúce sa migrantov, tých, ktorí to potrebujú, chorých, vylúčených a odsunutých na okraj, uväznených a nezamestnaných, ako aj obetí ozbrojených konfliktov, prírodných katastrof a všetkých foriem otroctva a mučenia“. Pápež oznámil, že „dočasne“ bude osobne riadiť špeciálnu sekciu pre migrantov a utečencov ako súčasť dikastéria.
Pythodóros
Pythodóros môže byť:
Zoznam nemocníc v Bratislave
Toto je zoznam nemocníc v Bratislave.
Vlastislav Cesnak
Vlastislav Cesnak (* 22. september 1945, Kulpín – † 27. apríl 2019, Kulpín) bol srbský maliar a architekt, dolnozemský Slovák.
Carlos Lacoste
Carlos Alberto Lacoste (* 2. február 1929, Buenos Aires – † 25. jún 2004, Buenos Aires) bol argentínsky politik a námorník. 11. decembra 1981 sa stal (de facto) prezidentom Argentínskej republiky. Vládol iba jedenásť dní, nezložil ale prezidentskú prísahu a neradí sa tak do oficiálneho zoznamu prezidentov krajiny. Pred tým pôsobil tiež nako minister sociálnych vecí. Pôsobil v argentínskom vojenskom námorníctve, dosiahol hodnosť viceadmirála.
Vlastislav Cesnak
Životopis
Vlastislav Cesnak sa narodil 22. septembra 1945 v Kulpíne v učiteľskej rodine. Základnú školu ukončil v Kulpíne a gymnázium v Báčskom Petrovci. Študoval na Fakulte architektúry v Belehrade. Po pobyte v Nemecku, kde sa pracovne angažoval v rámci súkromných projektových ateliérov v Bambergu (Arch. P. Keidel, Arch. H. Knoblau) a v Norimbergu (Regierungbaumeister Arch. H.A. Wilhelm), zamestnáva sa v Zhromaždení obce Báčsky Petrovec oddelení pre stavebníctvo a urbanistické plánovanie. Zaoberá sa fotografiou. Mal autorské výstavy fotografií a uverejňoval svoje fotografie v tlači. náhľad|Stará škola Vlastislav Cesnak sa zaoberal umením vyše 40 rokov. Okrem malieb sa venoval aj fotografii. Námety výtvarných prác čerpal zo svojich prechádzok osadou a prírodou, teda z prostredia v ktorom sa pohybuje. Sú to významné budovy v Kulpíne, kostoly, stará škola, ako aj príroda z okolia Kulpína. Prevažne maľoval krajinky, dedinské veduty, zátišia, ľudské figúry – portréty a akty. Rád experimentoval aj s abstrakciou.
Carlos Lacoste
Životopis
Narodil sa v Buenos Aires do rodiny francúzskeho pôvodu, v roku 1945 začal študovať na Námornej vojenskej škole, ktorú o tri roky neskôr úspešne ukončil. Bol bratrancom manželky bývalého prezidenta Jorgeho Rafaela Videlu a Lacosteho manželka zas bola sesternicou manželky neskoršieho prezidenta Leopolda Galtieriho. Od roku 1961 žil šesť rokov v USA, kde počas tejto doby študoval riadenie a výzbroj. Už v roku 1974 sa stal námorným kapitánom a o tri roky neskôr bol povýšený do hodnosti kontraadmirála. V októbri 1974 sa stal členom komisie na prípravu Argentíny na organizovanie Majstrovstiev sveta vo futbale 1978. O dva roky neskôr sa stal riaditeľom tejto komisie, pričom v tejto funkcii si vyslúžil kritiku ešte aj od členov vlastnej vlády kvôli veľmi vysokým výdavkom na majstrovstvá.
Vlastislav Cesnak
Životopis
Na dôchodku žil v Kulpíne. Zaoberal sa hlavne olejomaľbou a najčastejšími motívmi obrazov boli veduty a krajinky. V poslednom období, s pomocou počítača, skúšal kombinovať obrazy a fotografie. Samostatne vystavoval zo desaťkrát a zúčastnil sa aj na mnohých kolektívnych výstavách vo Vojvodine v mestách Odžaci, Bačka Topola, Sremska Mitrovica, Bačka Palanka, Plandište, Bač Vrbas, Kula, Mali Iđoš, Sombor, Apatin, Srbobran.
Carlos Lacoste
Životopis
V novembri 1981 sa pomaly končila vláda generála Roberta Eduarda Violu, ktorého v tomto období poslala vojenská chunta na povinnú zdravotnú dovolenku. Jeho právomoci na zhruba dva týždne prevzal generál Horacio Tomás Liendo. 11. decembra 1981 bola vláda Violu oficiálne ukončená a za nového prezidenta bol prechodne vymenovaný práve viceadmirál Lacoste, ktorý bol súčasne minister sociálnych vecí. Lacoste vládol jedenásť dní až do vymenovania nového prezidenta, ktorým sa 22. decembra stal generál Leopoldo Galtieri, zástanca tvrdej línie v ozbrojených silách odmietajúcej zmierovanie s politickými stranami. Lacoste však pokračoval aj vo vláde prezidenta Galtieriho v pôvodnej funkcii ministra sociálnych vecí. V roku 1982 sa znova začali objavovať obvinenia Lacosteho z neštandardného financovania majstrovstiev sveta z roku 1978, ktoré malo počas prípravy majstrovstiev narásť až o 443%. Po páde vojenskej chunty sa jeho meno objavilo medzi podozrivými, ktorí mali mať podiel na vraždení disidentov ich vyhadzovaním z lietadiel do oceánu. Zomrel v júni 2004 v Buenos Aires, kde je aj pochovaný.
Vlastislav Cesnak
Životopis
Bol členom výtvarného spolku „Keby...“ pôsobiaceho v rámci M.O. Matice slovenskej v Kulpíne a tam každý rok pravidelne vystavuje.
Počítačová grafika
náhľad|Počítačova grafika 2006. Vlastislav Cesnak, vzdelaním architekt, má prirodzene silný cit pre maliarstvo. Autor siahne takpovediac po všetkých maliarskych žánroch. To je zátišie, akty, ale na výstave sú dominantné krajinomaľby rovinatého kulpínského chotára. Kulpín dostal vo Vlastislavovi Cesnakovi ďalšieho kronikára tohoto prostredia. Cesnakova tvorivá fotografia je známa verejnosti. Preto nemôže prekvapiť jeho experiment v novej počítačovej grafike, ktorá poukazuje na neustálu hru autora a rozširovanie fantázie. Teda novým digitálnym počítačovým technológiám, ktoré umožňujú syntézu viacerých rovín, a ktorých výsledkom je nespočetné množstvo tvorivých efektov, neodolal ani V. Cesnak. Výstava obrazov – cyklus olejomalieb a počítačovej grafiky menšieho formátu vznikol v rokoch 20042006.
Mount Mitchell (Severná Karolína)
Mount Mitchell je najvyšší vrch Apalačských vrchov  a najvyšší v Spojených štátoch východne od rieky Mississippi. Relatívna výška vrcholu je.
Názov
V jazyku Čirokí je známy ako Attakulla. Skorší anglický názov bol Black Dome. Pôvodca súčasného názvu je prof. Elisha Mitchell (17931857) z University of North Carolina, ktorý sa zabil pri páde pri zisťovaní či je najvyšší na východ od Mississippi.
Poloha
Vrch sa nachádza v Yancey County v časti Apalačských vrchov, Black Mountains. Mount Mitchell State Park je najstarší štátny park v štáte Severná Karolína. Najbližší vyšší vrch je v štáte Nové Mexiko, vo vzdialenosti viac než 1900 km.
Entrechaux
Entrechaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Mercey-le-Grand
Mercey-le-Grand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Entrechaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mercey-le-Grand
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Entrechaux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mercey-le-Grand
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Faucon
Faucon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zohorský potok
Zohorský potok je vodný tok na Záhorí, v okrese Malacky. Jedná sa o potok IV. rádu, ľavostranný prítok Maliny, s dĺžkou 5,666 km a plochou povodia o rozlohe 32,178 km². Pramení v nadmorskej výške a vlieva sa, do Maliny vo výške  Je to čisto nížinný typ potoka.
Prameň
Pramení na úpätí Malých Karpát, v podcelku Podmalokarpatská zníženina, neďaleko mesta Stupava, v lokalite Rímska, v listnatom lese vo výške
Opis toku
Najskôr tečie skoro severným smerom, stále v stromovom poraste, popri novovystavanej časti spomínaného mesta. Potom sa oblúkom stáča na severozápad, a takto pokračuje, až pokiaľ nepodtečie cestu I/2, kde sa náhle stočí na západ. Pokračuje stále západným smerom, následne zmení smer na severozápadný, opúšťa Stupavu a voľakedy tu priberal svoj prvý prítok, pravostranný melioračný kanál, ktorý už je dnes zasypaný. Po chvíli križuje elektrické vysokonapäťové vedenie, vlieva sa do neho sprava kanál a hneď potom podteká diaľnicu D2. Tečie ďalej v poraste tŕstia na severovýchod, priberá z pravej strany významnú Dúbravu s prítokom Sedlisko a následne aj ďalší kanál, vteká do močariska a zľava priberá krátky potok. Ešte v tomto smere do neho ústi najvýznamnejší Rakytov, a po sútoku sa tok definitívne stočí na západ. Priberá sprava kanál postavený na odvodnenie železnice Bratislava - Břeclav a následne ju aj podteká. Vteká do umelého koryta, premosťuje ho ešte cestný most, a následne, vo výške ústi zľava do Maliny.
Brooklyn Nine-Nine
Brooklyn Nine-Nine alebo Brooklyn 99 je americký komédialny televízny seriál z policajného prostredia vytvorený Dan Goorom a Michael Schurom. Ústrednou postavou seriálu je Jake Peralta (Andy Samberg), talentovaný, ale nevyzretý detektív, ktorý sa často dostáva do konfliktu s jeho veliacim dôstojníkom, prísnym kapitánom Raymondom Holtom (Andre Braugher). Ďalej v seriáli účinkujú Stephanie Beatriz ako Rosa Diaz, Terry Crews ako Terry Jeffords, Melissa Fumero ako Amy Santiago, Joe Lo Truglio ako Charles Boyle, Chelsea Peretti ako Gina Linetti, Dirk Blocker ako Michael Hitchcock a Joel McKinnon Miller ako Norm Scully.
Televízia FOX si pôvodne objednala 13 epizód pre prvú sériu, nakoniec bola prvá séria rozšírená na 22 epizód. Seriál mal premiéru 17. septembra 2013. 10. mája 2018, po piatich sériách, seriál televízia FOX zrušila. Nasledujúci deň NBC začalo pracovať na šiestej sérii, ktorá mala premiéru 10. januára 2019. Siedma séria mala premiéru vo februári 2020 a ôsma má mať premiéru v roku 2021.
Robotníctvo
Robotníctvo