cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kamčatka
Geografia
thumb|left|[[Kambaľnyj]] Polostrov má pretiahnutý tvar (dĺžka približne, šírka ). Najvyšší bod je Kľučevskaja, stredom polostrova sa od severu k juhu tiahne po celej dĺžke horský chrbát. Tento sa v spodnej časti rozdeľuje na dva chrbáty – Východný chrbát a Stredný chrbát. Medzi nimi sa nachádza veľké údolie, ktorým preteká rieka s rovnakým názvom Kamčatka. Prakticky všetky vrcholy Stredného chrbta sú sopky, niektoré aktívne, no oveľa viac ich je už vyhasnutých. Pre tak veľký výskyt vulkanizmu na relatívne malej ploche sú kamčatské vulkány zaradené do svetového dedičstva UNESCO. Kamčatka je taktiež jediná lokalita v Eurázii (ak nerátame Island), kde sa vyskytujú gejzíry – Dolina gejzerov.
Rieky
Riečna sieť polostrova je veľmi hustá. Zo západnej časti polostrova stekajú mnohé pomerne krátke rieky patriace úmoriu Ochotského mora. Na východnej strane Kamčatky pramenia rieky, ktoré majú úmorie v Beringovom mori alebo bezprostredne vtekajú do Tichého oceánu.
Do Tichého oceánu sa vlieva aj najdlhšia rieka polostrova Kamčatka.
Rieky polostrova sa delia do troch skupín:
Podnebie
thumb|[[Dolina gejzerov]] Kamčatka, vďaka svojej rozľahlosti, je miestom viacerých klimatických pásiem. Od miernej klímy európskeho vnútrozemia na juhu po subarktické podnebie na severe. Z východu je podnebie silno ovplyvňované oceánom. Letné mesiace sú pomerne teplé, zima je dlhá s veľkými snehovými nádielkami. Priemerná hodnota ročných zrážok je na m², čo je jedna z najvyšších hodnôt v Rusku. Centrálna časť Kamčatky má klasické vnútrozemské podnebie s malými zrážkami a omnoho väčšími výkyvmi teplôt.
Fauna a flóra
Kamčatka je domovom viacerých druhov zvierat. Vďaka riedkemu osídleniu sa tu dobre darí medveďom (približne 4 kusy na sto štvorcových kilometrov).
Obyvateľstvo
thumb|Petropavlovsk-Kamčatskij, v pozadí [[Koriacka sopka]] Celkovo na polostrove žije viac ako 400 000 ľudí, väčšina Rusov. Významná menšina sú Koriaci (približne 13 000), ktorí žijú v severnej časti polostrova v Koriackom autonómnom okruhu. Najväčším a zároveň aj správnym mestom oblasti je Petropavlovsk-Kamčatskij.
Kabušiki gaiša
Kabušiki gaiša alebo kabušiki kaiša ( – doslovný preklad: akciová / podielová spoločnosť; v japončine skratka 株, v latinke K.K.; anglický prepis kabushiki gaisha) je právna forma obchodnej spoločnosti definovaná japonským obchodným zákonníkom.
Písanie
V japončine môže stáť názov tejto právnej formy pred vlastným menom spoločnosti (napr. – Kabušiki gaiša Nikon) alebo za ním (napr.  – Suzuki kabušiki gaiša). Pri preklade svojho obchodného mena tieto japonské spoločnosti používajú ako označenie právnej formy „Co. Ltd.“ (napr. Casio Computer Co., Ltd.), „Corp.“ – „Corporation“ (napr. Sony Corporation) alebo „Inc.“ – „Incorporated“ (napr. ANA Holdings Inc.).
Špecifiká
Variantom právnej formy kabušiki gaiša je (od roku 2006) tzv. hi-kókai kabušiki gaiša („zatvorená kabušiki gaiša“), pri ktorej musí správna rada súhlasiť s každým prevodom podielov. Kabušiki gaiša sa približne podobá slovenskej akciovej spoločnosti, kým hi-kókai kabušiki gaiša sa približne podobá spoločnosti s ručením obmedzeným.
Potrebné základné imanie (od roku 2006) činí 1 JPY. Kabušiku gaiša má správnu radu (torišimarijaku kai) pozostávajúcu z minimálne troch členov (v hikókai kabušiki gaiša stačí jeden člen), z ktorých aspoň jeden je štatutárnym zástupcom (daihjó torišimarijaku).
Sascha Gerstner
Sascha Gerstner (* 2. apríl 1977) je nemecký hudobník a skladateľ. Ovláda hru na gitaru, klávesy a spev. V rokoch 1998 až 2001 hral so skupinou Freedom Call, s ktorou nahral dva albumy. Od roku 2002 je gitarista power metalovej skupiny Helloween, do ktorej ho kontaktoval producent Charlie Bauerfeind.
Audun-le-Roman
Audun-le-Roman môže byť:
Monostorpályi
Monostorpályi je obec v Maďarsku v Hajducko-bihárskej župe v obvode Derecske–Létavértes.
Má rozlohu 4444 ha a žije tu 2227 obyvateľov (2007).
Chambley-Bussières
Chambley-Bussières môže byť:
Štyléma
Štyléma je základná jednotka štylistiky, pomocou ktorej sa tvorí istý štýl textu. Je to výrazový prostriedok, ktorý má systémovo vymedzenú slohovú hodnotu (význam). Ako štylémy sa uplatňujú prvky všetkých rovín jazykového systému, ak sa pokladajú za štylistické prostriedky, ktoré možno funkčne využiť v jednotlivých typoch textov.
Korat
Korat je mačacie plemeno so štíhlym telom a orientálnou stavbou tela. Nazýva sa niekedy aj Si-Sawat (voľne preložené ako mačka prinášajúca šťastie). Názov vznikol z podľa provincie Cao Nguyen Khorat v Thajsku, odkiaľ toto dnes už veľmi vzácne plemeno pochádza. Už pred storočiami sa vyskytovali v Siame (Thajsku) zmienky o plemene so striebornými špičkami chlpov a žiariacimi očami. Dnes je korat síce rozšírený aj vo svete, ale keďže plemeno je prísne zakázané krížiť s inými, je zriedkavý.
Korat je prítulná mačka a má rada pozornosť a ľudí. S ostatnými mačkami vychádza dobre, ale niekedy môže žiarliť. Je to veľmi inteligentná mačka - ľahko ju naučíte aportovať a chodiť v postroji. Má veľmi melodický hlas a rada sa "pozhovára. Má rada šplhanie, je živá a aktívna.
Telo je umierneného orientálneho typu (musí byť štíhle, ale nie ako u siamskej mačky). Predné nohy sú kratšie než zadné a chrbát je mierne sklonený. Mačka má dobre vyvinuté svalstvo a preto je ťažšia, než sa zdá. Chvost je stredne dlhý a končí sa zaguľatenou špičkou. Hlava je srdcovitého tvaru s vysoko posadenými veľkými ušami. Nos má drobné prehnutie (stop). Oči sú v pomere k hlave veľké. Doširoka otvorené pôsobia guľatým dojmom, ale ich tvar je mandľový, typický pre orientálne plemená. Sú zelené, aj keď mladé jedince môžu mať oči jantárové. Môže trvať aj štyri roky, kým sa vyvinie dokonalá farba očí. Srsť je krátka, saténovo hebká. Kvôli chýbajúcej podsade prilieha tesne ku koži. Na korienku je chlp svetlejší a ku končekom tmavne. Špička má striebristý nádych, čo vyvoláva ligotavý, iskrivý efekt.
Conflans-en-Jarnisy
Conflans-en-Jarnisy môže byť:
Husák
Husák môže byť:
Rupt-aux-Nonains
Rupt-aux-Nonains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fédry
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Givry-en-Argonne (kantón)
Givry-en-Argonne je francúzsky kantón v obvode Sainte-Menehould v departemente Marne v regióne Champagne-Ardenne. Tvorí ho 23 obcí.
McMurdo Sound
Pomenovaná výskumníkom J. C. Rossom v roku 1841 podľa anglické námorného dôstojníka Archibalda McMurda.
Letisko Tunošna
Letecké nešťastie
7.septembra 2011 došlo v bezprostrednej blízkosti letiska k havárii z Tunošna štartujúceho lietadla Jakovlev Jak-42, ktorým cestoval do Minska hokejový tím Lokomotiv Jaroslavľ. Pri havárii a po nej zahynulo 44 osôb, jedna osoba prežila.
Svet ideí
Svet ideí je podľa Platóna duchovný svet, ktorého entitami sú idey, spomedzi ktorých najvyššou je idea dobra, kvôli ktorej sú tu ostatné idey. Na rozdiel od zmyslového sveta je tento svet večný a nemenný. Človek prináleží k tomuto svetu svojou dušou.
Svetové mesto
right|thumb|300px|Londýn 300px|right|thumb|New York 300px|right|thumb|Tokio
Svetové mesto alebo zriedkavo globálne mesto je mesto, ktoré spĺňa nasledovné požiadavky:
Medzi najvýznamnejšie svetové mestá patria mestá Londýn, New York, Paríž a Tokio.
Kvázimetrický priestor
Kvázimetrický priestor je matematická štruktúra zovšeobecňujúca pojem metrického priestoru. Kvázimetrický priestor je definovaný ako metrický priestor, ktorého metrika nie je nutne symetrická. To znamená, že môžu existovať body a, b kvázimetrického priestoru také, že vzdialenosť z a do b nie je tá istá ako vzdialenosť z b do a.
Definícia
Kvázimetrický priestor je usporiadaná dvojica (X,d), kde X je neprázdna množina a d je zobrazenie na usporiadaných dvojiciach prvkov X, nazývané kvázimetrika na X, pre ktoré sú splnené nasledujúce podmienky:
Príklad
Vzdialenosť medzi vrcholmi silne súvislého orientovaného grafu G s kladným ohodnotením hrán je kvázimetrikou na množine vrcholov grafu G.
Herserange
Herserange môže byť:
Sugescia
Sugescia (z < suggestus < suggerere = podložiť, klásť pod) je podnet alebo proces, ktorý vedie od podnetu k reakcii.
Homécourt
Homécourt môže byť:
Sugescia
Sugescia ako podnet je obvykle tvrdenie formulované a oznamované tak, aby vyvolalo zamýšľaný účinok samočinne, bez kritického uvažovania a bez účasti vôle subjektu. Sugescia ako proces spočíva v uskutočňovaní sugerovaného javu, v jeho automatickej mimovolnej premene na subjektívny zážitok alebo správanie. Uvedenou nekritickosťou a automatickosťou sa sugescia odlišuje od inštrukcie alebo príkazu, na ktorých splnení sa subjekt podieľa svojím vedomým rozhodnutím.
Rozdiel medzi inštrukciou alebo príkazom a sugesciou je zjavný pri porovnaní formulácií Zdvihnite ruku a Vaša ruka sa zdvíha, Zavrite oči a vaše oči sa o chvíľu samy zavrú, Predstavte si, že je vám teplo a Začínate pociťovať teplo''.
Tvrdenia vo forme inštrukcií a príkazov sa pravda niekedy so sugesciami kombinujú a niekedy môžu aj podnety zamýšľané ako sugescie pôsobiť ako inštrukcie a naopak.
Pre spoľahlivé posúdenie, či podnet mienený ako sugescia účinkoval skutočne ako sugescia, treba ešte následné hodnoverné výpovede subjektu o druhu vnútorného zážitku.
Sugescia sa môže chápať aj ako psychologický proces ovplyvňovania či manipulovania osobnosti, najmä jeho vnímania, myslenia a úsudku sugestívnymi citovými, ale i racionálnymi podnetmi. Sugestibilita, resp. náchylnosť k preberaniu myšlienok iných je vyššia u detí a u osôb s nižšou sebadôverou či inteligenciou, prípadne u takých jedincov, ktorí sa ocitli v mimoriadnej životnej situácii alebo sú vysilení a unavení.
Sugerované nanútené predstavy vyvoláva aj reklama.
Shell sort
Shell sort je kvadratický triediaci algoritmus podobný insertion sortu. Aj keď má tiež zložitosť O(n^2), tak je z algoritmov tohoto typu najvýkonnejší.
Algoritmus
Tento kód je napísaný v programovacom jazyku C++. int * shellSort(int * array, int size) { int gap = size / 2; while (gap > 0) { //dokud mame co porovnavat for (int i = 0; i < size - gap; i++) { //upraveny insertion sort int j = i + gap; int tmp = array[j]; while (j >= gap && tmp > array[j - gap]) { array[j] = array[j - gap]; j -= gap; }           array[j] = tmp; }       if (gap == 2) { //zmena velikosti mezery gap = 1; } else { gap /= 2.2; }   }    return array; }
Tautológia výrokovej logiky
Tautológia výrokovej logiky je formula, ktorá má v poslednom stĺpci pravdivostnej tabuľky vo všetkých riadkoch P. Tautológia vyrokovej logiky umožňuje vykonávať ekvivalentné transformácie formúl.
Cidlina (okres Třebíč)
Cidlina (okres Třebíč) je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 93 obyvateľov, z toho 48 mužov a 45 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,6 roka (muži 43,6 roka, ženy 47,8 roka).
Nagykereki
Nagykereki je obec v Maďarsku v Hajducko-bihárskej župe v obvode Berettyóújfalu.
Má rozlohu 3727 ha a žije tu 1320 obyvateľov (2007).
Longuyon
Longuyon môže byť:
Sainte-Menehould (kantón)
Sainte-Menehould je francúzsky kantón v obvode Sainte-Menehould v departemente Marne v regióne Champagne-Ardenne. Tvorí ho 27 obcí.
Rupt-devant-Saint-Mihiel
Rupt-devant-Saint-Mihiel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Špeciálne jednotky ozbrojených zložiek Slovenskej republiky
Na Slovensku je niekoľko špeciálnych jednotiek. Niekoľko z nich je podriadených Policajného zboru. Svoje jednotky má aj Zbor väzenskej a justičnej stráže.
Útvar osobitného určenia
Je elitnou protiteroristickou jednotkou prezídia Policajného zboru. Má celoslovenskú pôsobnosť; o jeho nasadení rozhoduje policajný prezident.
Medzi úlohy tohto útvaru patrí:
Súčasťou tohto útvaru sú aj ostreľovači, pyrotechnici, vyjednávači a psovodi.
Medzi najúspešnejšie akcie slovenskej elity patrí zadržanie Vladimíra Mečiara, ktorý odmietal vyjsť zo svojej vily a dostaviť sa na policajný výsluch, zatknutie šiestich teroristov Írskej republikánskej armády v Piešťanoch a v neposlednom rade aj zneškodnenie nebezpečného nadrogovaného vraha Masára a tým pádom aj ukončenie rukojemníckej drámy v obci Kaplna pri Senci.
Pohotovostný policajný útvar
Je súčasťou odboru poriadkovej polície riaditeľstiev Policajného zboru vo všetkých 8 krajoch Slovenska.
Jednotlivé útvary sú vysielané do akcií zameraných na zadržanie ozbrojených páchateľov trestnej činnosti a na úseku pátrania po hľadaných osobách a veciach pochádzajúcich z trestnej činnosti. Plnia aj úlohy pri ochrane verejného poriadku počas kultúrnych, spoločenských, športových a iných podujatí. V súčinnosti s Úradom pre ochranu ústavných činiteľov a diplomatických misií MV SR zabezpečujú sprevádzanie a ochranu oficiálnych štátnych návštev.
Podobne ako útvar osobitného určenia, aj pohotovostné útvary majú svojich špecialistov z radov ostreľovačov, pyrotechnikov, vyjednávačov a psovodov, ktorí sú súčasťou skupiny zvláštnych činností. Okrem nej je súčasťou PPÚ aj skupina policajných akcií a skupina výcviku; ňou musia prejsť všetci nováčikovia.
Zásahová skupina Národnej kriminálnej agentúry Prezídia Policajného zboru
Národná kriminálna agentúra Prezídia Policajného zboru vykonáva za využitia spravodajských metód operatívno-pátraciu činnosť, získava, zhromažďuje, vyhodnocuje a analyzuje informácie vzťahujúce sa na odhaľovanie, dokumentovanie, vyšetrovanie a zisťovanie páchateľov v jeho pôsobnosti; pri vykonávaní zákrokov smerujúcich k zadržaniu a realizovaniu páchateľov trestnej činnosti využíva vlastnú zásahovú jednotku, úzko spolupracuje s Útvarom osobitného určenia, Pohotovostnými policajnými útvarmi, Odborom špeciálnej ochrany a Jednotkou služobných zákrokov FR SR.
História
Na účely zvýšenia efektívnosti a účinnosti boja proti organizovanej trestnej činnosti, vykonávaného Úradom boja proti organizovanej kriminalite Prezídia Policajného zboru uložil minister vnútra v novembri 2004 svojím rozkazom č. 45 prezidentovi Policajného zboru zriadiť zásahovú skupinu. Zásahová skupina úradu bola zriadená rozkazom prezidenta Policajného zboru č. 142 z 23. decembra 2004 a úrad ju začal používať na služobné zákroky v zmysle nariadenia prezidenta Policajného zboru č. 22 z 23. decembra 2004 od 1. januára 2005. Po reorganizácii dvoch vrcholových policajných úradov – ÚBOK a ÚBPK a ich následnom zlúčení vzniká 1. decembra 2012 nový útvar s názvom Národná kriminálna agentúra Prezídia Policajného zboru. Touto reorganizačnou zmenou sa mení aj názov Zásahovej skupiny a to na Zásahovú skupinu Národnej kriminálnej agentúry PPZ.
Úlohy
Úlohou zásahovej skupiny agentúry je vykonávanie zásahov proti páchateľom trestnej činnosti, súvisiacej s neoprávnenou manipuláciou s omamnými a psychotropnými látkami, jedmi a prekurzormi a páchateľom obzvlášť závažnej trestnej činnosti, ktoré patria do pôsobnosti agentúry. Zásahy zásahovej skupiny agentúry sú vykonávané pod jednotným velením s použitím špeciálnej výzbroje, špeciálneho výstroja a ostatného materiálu. Zásahová skupina agentúry vykonáva zásah podľa pokynov riadiaceho zásahu buď samostatne, alebo v súčinnosti s inými útvarmi Policajného zboru, alebo v spolupráci s orgánmi finančnej správy. Členovia zásahovej skupiny sa zúčastňujú pravidelného výcviku, ktorý pozostáva z telesnej a kondičnej prípravy, streleckej prípravy, odborného výcviku zameraného na taktiku zákroku a inštruktážno-metodického zamestnania zameraného na taktiku služobných zákrokov.
V roku 2005 zásahová skupina vykonala 76 služobných zákrokov, zameraných predovšetkým na zadržanie páchateľov obzvlášť závažnej trestnej činnosti.
Prijímacie konanie
Uchádzač musí byť príslušníkom NAKA PPZ. Úspešné absolvovanie fyzických testov, ktoré pozostávajú zo zhybov na hrazde, sed-ľahov za 2 minúty, 100 metrového behu, 12 minútového behu, 100 metrov plávania, sebaobrany (boxu), silových disciplín (kliky, tlaky s vlastnou váhou, tlaky s činkou), streleckého parkúru a testov zručnosti, pamäti a odolnosti voči stresu.
Výstroj a výzbroj
Príslušníci ZS NAKA PPZ využívajú výzbroj zavedenú v PZ ako sú pištole Glock 17, útočné pušky Sa vz. 58, samopaly Heckler & Koch MP5. Použitý výstroj je rovnako vo väčšej miere štandardne používaný v Policajnom zbore, stehenné puzdrá, nepriestrelné vesty Kirasa, balistické prilby, taktické rukavice a okuliare, špeciálna technika na prekonanie odporu alebo utvorenej prekážky (na otvorenie dverí akéhokoľvek druhu).
Pohotovostná motorizovaná jednotka
Jej hlavnou úlohou je chrániť osoby pred útokmi na ich život, zdravie, slobodu, majetok a dôstojnosť. Vedie aktívnu preventívnu a represívnu činnosť proti kriminalite všetkého druhu, najmä však páchanej na uliciach a verejných priestranstvách.Pohotovostná motorizovaná jednotka je útvar, ktorý bol zriadený na efektívnejšie zabezpečenie plnenia úloh poriadkovej polície. Výkon služby je zabezpečovaný vo všetkých okresoch na území Bratislavy nepretržite 24 hodín. Pohotovostné motorizované jednotky sa nachádzajú v každom krajskom meste Slovenskej republiky. Po oznámení občana na linku 158 (112), vykonáva služobné zákroky proti páchateľom trestnej činnosti. Počas výkonu služby odhaľuje trestnú činnosť a zároveň pátra po hľadaných osobách a veciach. Spolupôsobí pri dohľade nad bezpečnosťou a plynulosťou cestnej premávky, spolupracuje s orgánmi činnými v trestnom konaní, vykonáva služobné zákroky na chránených objektoch.
Poriadková jednotka
Tvoria ju vybraní príslušníci rôznych oddelení Policajného zboru, ktorí nacvičujú zásahy proti demonštrantom a výtržníkom. Zabezpečujú poriadok na významných akciách a futbalových zápasoch. Nosia tzv. „korytnačku“, chrániče na rôznych častiach tela.
Odbor špeciálnej ochrany
Je súčasťou Úradu pre ochranu ústavných činiteľov a diplomatických misií MV SR.
Zásahová jednotka špeciálnej zásahovej skupiny Zboru väzenskej a justičnej stráže
Špeciálna zásahová skupina Zboru väzenskej a justičnej stráže plní úlohy súvisiace s pôsobnosťou zboru pri zabezpečení výkonu väzby a výkonu trestu, pri ochrane a strážení objektov zboru a pri pátraní po obvinených a odsúdených v prípade ich úteku z výkonu väzby alebo výkonu trestu. Pôsobí tiež napríklad pri nepokojoch, výtržnostiach alebo vzburách viacerých obvinených alebo odsúdených, ktorí rušia poriadok v ústave, pri násilnom konaní obvinených alebo odsúdených smerujúcom k úteku z ústavu a v ďalších neočakávaných situáciách, kedy ide o protiprávne konanie obvinených alebo odsúdených, pri ktorom je bezprostredne ohrozené zdravie alebo život iných osôb, alebo sa predpokladá vznik škody veľkého rozsahu. Taktiež vykonáva eskorty nebezpečných osôb vo výkone väzby alebo vo výkone trestu odňatia slobody.
Jednotka služobných zákrokov (Colná správa)
Vykonáva zákroky proti páchateľom, ktorí sa zaoberajú pašovaním drog, alkoholu, cigariet a iného tovaru.
Fylit
Fylit je premenená hornina, vznikajúca premenou nízkeho stupňa (fácia zelených bridlíc) z ílovito-prachovitých sedimentov. Hlavné minerály tejto horniny sú kremeň, chlority a tmavé sľudy (sericit, biotit). Termín fylit je používaný pomerne nejednotne väčšinou len na základe makroskopického pozorovania.
Vznik
Fylit vzniká zvýšením teploty a tlaku. Ďalšou metamorfózou sa z fylitu v dôsledku nárastu tlaku a teploty stáva svor a neskôr rula až migmatit. Je typickou regionálne premenenou horninou nižšieho stupňa vo fácii zelených bridlíc.
Vlastnosti
Je to najčastejšie sivá, žltkastá až zelenkastá hornina. Lesk je pozorovateľný najmä na plochách bridličnatosti. V prípade grafitickej prímesy má tmavú farbu. Fility sa vyznačujú veľmi jemnou bridličnatosťou, podľa ktorej majú aj tenkú doskovitú odlučnosť. Typická je porfýroblastická mikroskopická štruktúra. Veľkosť minerálov sa pohybuje v rozpätí 0,1-1,0 mm. Textúra je lepidoblastická. Svorové fylity sú prechodné horniny k vyššie metamorfovaným svorom.
Zloženie
náhľad|vpravo|Pohľad na fylit v polarizačnom mikroskope pri skrížených nikoloch Charakteristickým znakom fylitov je tiež prítomnosť sericitu, ktorý na plochách bridličnatosti vytvára hodvábny lesk a chloritu, sfarbuje horninu do zelena. Ďalšie dôležité minerály sú kremeň a niekedy aj biotit (ktorý môže spôsobovať tmavé sfarbenie ) alebo živce. Niekedy fylity môžu obsahovať i kalcit, grafit a iné minerály. Granát a staurolit sú typické hlavne pre vyššie premenené variety. Z akcesórií býva prítomný turmalín, rutil, magnetit, pyrit a ďalšie.
Výskyt
Fylity tvoria mohutné komplexy v Spišsko-gemerskom rudohorí, najmä v gemeriku Volovských vrchov, tiež v niektorých zónach veporika, v harmónskej skupine Malých Karpát a inde.
Využitie
Niektoré fylity sa ťažia ako pokrývačské bridlice.
Nyírmártonfalva
Nyírmártonfalva je obec v Maďarsku v Hajducko-bihárskej župe v obvode Hajdúhadház.
Má rozlohu 5748 ha a žije tu 2132 obyvateľov (2007).
Villerupt
Villerupt môže byť:
Void-Vacon
Void-Vacon môže byť:
Otto Skorzeny
Otto Skorzeny (* 12. jún 1908, Viedeň – † 6. júl 1975, Madrid) bol SS-obersturmbannführer Waffen-SS počas druhej svetovej vojny. Velil komandu, ktoré oslobodilo Benita Mussoliniho z Gran Sasso, podieľal sa na uskutočnení viacerých významných diverzných akcií, ktoré mali podstatný vplyv na priebeh celej vojny.
Život
Narodil sa vo Viedni 12. júna 1908 v rodine rakúskeho dôstojníka. V 20. rokoch sa aktívne venoval šermu, pri jednom zo súbojov utŕžil zranenie tváre, po ktorom mu zostala výrazná jazva na líci. Okrem rodnej nemčiny aktívne ovládal i francúzštinu a angličtinu. V roku 1931 vstúpil do rakúskej nacistickej strany a čoskoro i do SA. Počas anšlusu Rakúska sa Skorzeny pričinil o záchranu rakúskeho prezidenta Wilhelma Miklasa pred likvidáciou nacistami.
Po začiatku druhej svetovej vojny neuspel pri vstupe do Luftwaffe a pre to sa rozhodol pre vstup do Waffen SS. Stal sa príslušníkom 1. divízie SS Leibstandarte Adolf Hitler a v jej radoch bojoval v rokoch 1941 a 1942 na východnom fronte, kde si vyslúžil Železný kríž za odvahu. V roku 1942 bol ranený a v decembri sa vrátil do Nemecka. Vďaka odporúčaniu priateľa sa Skorzeny po uzdravení zo zranení uchádzal o miesto veliteľa zvláštnej jednotky, ktorá sa v lete 1943 vytvárala pod dohľadom samotného Hitlera. Cieľom jednotky malo byť vyslobodenie Mussoliniho zo zajatia, do ktorého ho umiestnila talianska vláda. Po dvoch mesiacoch sa Nemcom podarilo lokalizovať Mussoliniho väzenie a 12. septembra 1943 ho Skorzenyho jednotka v Hoteli Campo Imperatore na Gran Sasso bez jediného výstrelu oslobodila. Menej známym faktom zostáva, že Skorzeny odletel z miesta len s Mussolinim a zvyšok jednotky bol ponechaný napospas osudu.
25. mája 1944 bol poverený vedením operácie Rösselsprung, namierenej na likvidáciu juhoslovanského partizánskeho veliteľa Tita. Napriek tomu že sa im podarilo jeho veliteľstvo lokalizovať a napadnúť ho, zlikvidovať sa im ho nepodarilo. 20. júla 1944 sa podieľal na potlačení vzbury proti Hitlerovi, ktorá nastala po neúspešnom atentáte. V októbri viedol ďalšiu špeciálnu operáciu Panzefaust, ktorej úlohou bolo uniesť Horthyho syna Nicolasa aby prinútil jeho otca k abdikácii z funkcie regenta krajiny a tým prerušil rokovania o prímerí s Červenou armádou. Prechod Maďarska na stranu Spojencov by znamenal odrezanie asi milióna nemeckých vojakov v Grécku a Juhoslávii.
21. októbra 1944 sa nechal Hitler inšpirovať spojeneckým nasadením nemeckých tankov pri Aachene a vypracoval pre Skorzenyho novú úlohu. Tou bol prienik spojeneckých línií v amerických uniformách a na amerických ukoristených vozidlách s cieľom spôsobovať zmätok zatiaľ, čo budú nemecké jednotky viesť úspešnú ofenzívu v Ardenách. Jeho jednotke sa skutočne podarilo spôsobiť ustupujúcim Američanom určité starosti, ale to najmä pre snahu o ich polapenie. Väčšina jeho mužov sa neskôr spojila s nemeckými jednotkami. V tej dobe rozšírili niektorí z jeho zajatých mužov, že je Skorzeny na ceste do Paríža aby zlikvidoval generála Eisenhowera. Aj vďaka tomu získal prívlastok „najnebezpečnejšieho muža v Európe.“
Koncom roku 1944 bol poverený vytvorením takzvaných stíhacích zväzov SS (SS-Jagdverbänd). Tieto zvláštne oddiely mali uskutočňovať protipartizánske akcie a rôzne druhy sabotážnych akcií za nepriateľskými líniami. Na Slovensku a Morave od jari 1945 pôsobil stíhací zväz SS Juhovýchod. Jeho súčasťou bola stíhacia skupina SS Slovensko, ktorá sa skladala z jednotiek Edelweiss, Schneewittchen a Josef. Tieto jednotky sa podieľali na vypalování obcí a masakrách civilného obyvateľstva na Slovensku a Morave. 21. a 24. januára 1945 tieto jednotky vypálili obce Ostrý Grúň a Kľak. 19. apríla 1945 sa jednotka Josef podieľala na masakri v obci Ploština a 23. apríla 1945 v Prlove.
Neskôr na sklonku vojny viedol pravidelné jednotky v bojoch o Prusko a Pomoransko, za čo bol vyznamenaný najvyšším nemeckým vyznamenaním Rytierskym krížom s dubovými listami. V máji 1945 sa vzdal západným spojencom.
Po skončení druhej svetovej vojny bol internovaný v zajateckom tábore. Na súde pre vojnové zločiny v Dachau obhajoval svoje akcie v bitke o Ardeny tým, že podobné praktiky používali v niektorých zvláštnych operáciach i spojenci, menovite napríklad F.F.E. Yeo-Thomas z SOE. Rozsudku sa však nedočkal, 27. júla 1948 utiekol do Španielska, kde pracoval ako inžinier. Neskôr pôsobil ako konzultant pre egyptského prezidenta Násira, či argentínskeho diktátora Juana Peróna. Od roku 1952 mal povolené navštevovať Nemecko aj Rakúsko. Zomrel na následky rakoviny 7. júla 1975 v Madride.
Vigneulles-lès-Hattonchâtel
Vigneulles-lès-Hattonchâtel môže byť:
Ville-sur-Tourbe (kantón)
Ville-sur-Tourbe je francúzsky kantón v obvode Sainte-Menehould v departemente Marne v regióne Champagne-Ardenne. Tvorí ho 17 obcí.
Demokratický klub
Demokratický klub môže byť:
Ferrières-lès-Ray
Ferrières-lès-Ray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolný vrch
Dolný vrch je geomorfologický podcelok Slovenského krasu. Je cca 17 km dlhá krasová planina s vysoko položenou náhornou plošinou a strmými krasovými stráňami, ktoré ju ohraničujú z troch strán. Patrí k najlepšie preskúmaným krasovým územiam na Slovensku.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Slovenský kras → Dolný vrch *** Podcelok zaberá juhovýchodnú časť Slovenského krasu a vytvára úzky pás popri hranici s Maďarskom. V rámci krajinného celku susedí na severe s Turnianskou kotlinou a na západe so Silickou planinou. Východným smerom nadväzuje rovinatá Košická rovina, patriaca do Košickej kotliny.
Geomorfológia
Teleso planiny je pretiahnuté v smere V-Z. Východné ukončenie tvorí hrasť, ktorá sa postupne ponára do sedimentov Turnianskej kotliny. Západná časť plynulo prechádza do Silickej planiny. Vzájomne ich oddeľuje tektonický zlom s vergenciou SZ-JV. Ten zároveň oddeľuje súvrstvie svetlých strednotriasových vápencov Dolného vrchu a súvrstvie spodnotriasových bridlíc Silickej planiny. V rámci fyzickogeografického členenia Slovenského krasu v zmysle E. Mazúra (1971) sa územie vyčleňuje do týchto jednotiek: montánna krajina → krasová krajina → krasová planina s lesostepou, resp. stráne krasových planín s dubohrabinami. Pokiaľ vychádzame z typologického členenia reliéfu podľa toho istého autora, reliéf Dolného vrchu determinujú:
Kras Dolného vrchu
Krasový fenomén je na planine mimoriadne bohatý, variabilný a dobre vyvinutý. Dolný vrch predstavuje v zmysle E. Mazúra (1971) tzv. planinový typ krasu. Reliéf tu tvorí pestrá škála povrchových krasových foriem a v podzemí je veľmi dobre vyvinutý endokras. Jaskyne planiny Dolný vrch patria k rôznym morfogenetickým typom; prevláda tu zvislý typ - priepasti. Horizontálne jaskyne sa nachádzajú vo svahu. Možno tu nájsť prakticky všetky vývojové štádiá priepastí:
=== Povrchové krasové formy (v zmysle J. Jakála, 1975) === Povrchový kras Dolného vrchu - exokras - je výrazne rozčlenený. Nachádzame tu takmer všetky povrchové formy a útvary planinového krasu, s výnimkou polja, bogazu a slepého údolia. Tieto malé korózne formy sa vyskytujú na Dolnom vrchu často, v rôznych typoch, a na menších i rozsiahlejších plochách (pozri škrapové polia), a to tak na plošine ako aj v svahu. J. Jakál v roku 1975 vyčlenil v rámci systematického členenia niekoľko typov škráp, ktoré sú typické pre oblasť Slovenského krasu. Bez škráp sú len tie časti svahu a plošiny, ktoré sú prekryté mocnou pôdnou pokrývkou, t. j. predovšetkým v západnej časti planiny. V krasových jamách vystupujú často studňovité škrapy a puklinovité škrapy. Najvýraznejšie vystupujú v centrálnej časti planiny na hrebeňoch medzi krasovými jamami (pri Kamenistej priepasti alebo pri Priepasti pod Stodoliskami). Najmohutnejšie a najrozčlenenejšie sú škrapy pri Bratskej priepasti, kde dosahujú výšku viac ako jeden meter. Indikuje to už veľmi intenzívnu mieru erózie, resp. splach pokryvných útvarov do podzemia. Perforácie, ktoré sa často vyskytujú v škrapoch, vytvorili väčšinou biomechanicky a chemicky koreňové sústavy drevín penetrujúcich do vápencového masívu a to v časoch, keď boli ešte škrapy prekryté zvetralinovou pokrývkou.
Najrozšírenejším typom sú krasové jamy alebo závrty, teda v zmysle J. Jakála (1975) uzavreté dutiny vo vápenci s koróznym vývojom za subaerických alebo subniválnych podmienok. Na plošine sa ich nachádza niekoľko sto, v svahu dva (pozri odstavec o svahu). Spravidla bývajú kruhového alebo elipsovitého pôdorysu, menej zastúpené sú rôznotvaré typy. Varírujú v hĺbke i priemere (veľkosti), ich typológia je veľmi pestrá. Klasifikujú sa z viacerých hľadísk, tu uprednostňujeme v zmysle J. Jakála (1975) genetické hľadisko a k nemu priradené morfologické typy:
Fluviokrasové formy (suché doliny, slepé doliny, poloslepé doliny, vrecovité doliny) ani okrajové krasové formy (okrajové krasové jamy, okrajové krasové jazerá, okrajové polje) na slovenskej strane planiny Dolný vrch/Alsó-hegy nie sú vyvinuté, skôr možno niektoré z nich hľadať na maďarskej strane planiny.
Podzemné krasové formy
Podzemný kras Dolného vrchu - endokras, je mimoriadne morfologicky pestrý a bohatý predovšetkým na vertikálne typy podzemných priestorov. Na Slovensku sa zatiaľ na rozdiel od Maďarska, kde panujú lepšie podmienky pre prienik do fluviokrasu, nepodarilo vstúpiť do veľkých jaskynných sústav. Nepriame indície však svedčia o ich existencii, veľkosti i rozsiahlosti (napr. parametre vyvieračky Teplica).
Vo všetkých troch typoch môžu vznikať tieto typy podzemných priestorov:
Geológia
Dolný vrch budujú dominantne masívne svetlé strednotriasové wettersteinské vápence, ktoré vekovo zasahujú celý ladinský stupeň a časť kordevolu. Ide o objemovo i plošne prevládajúce organogénne vápence, ktoré majú vysoké zastúpenie rôznych druhov fosílií. Dominantným druhom je stielkatá riasa Diplopora annulata. Na plošine sa zachovali aj dva menšie výskyty vekovo mladších, tiež strednotriasových, tzv. leckogelských vápencov. Litologicky monotónnu stavbu spestrujú nádašské, reiflinské a pseudoreiflinské, a steinalmské vápence, ktoré vystupujú vo východnom ukončení Dolného vrchu, už v doline Bodvy.
Hydrológia
Pod severnou stráňou Dolného vrchu vyviera viacero prameňov rôzneho hydrologického typu, pôvodu, s rôznymi vlastnosťami a charakteristikami. V súčasnosti je známych 22 prameňov. Vybrané pramene (od východu)
Biota
Plošinu a stráne planiny pokrývajú relatívne kompaktné, fytocenologicky pestré lesné spoločenstvá. Podľa E. Krippela (1971) sa tu uplatňujú hrabové dúbravy (Carpineto-Quercetum) v rámci vegetačného stupňa dubového, a bukové dúbravy (Fageto-Quercetum) vo vegetačnom stupni bukovo-dubovom. Ten istý autor v rámci Dolného vrchu vymedzil aj skupiny súčasných lesných typov:
Súčasné lesné porasty všeobecne v Slovenskom krase sú podľa E. Krippela (1971, s. 88)) oproti pôvodným silno redukované. Na plošine a sčasti v severných svahoch dominujú predovšetkým výmladkové lesy v rámci hrabových dúbrav Carpineto-Quercetum, ktoré vznikli na miestach, kde bol vymýtený pôvodný les. Tento typ lesa podľa E. Krippela intenzívne degraduje pôdy. Buk v stráňach smerom na západ ubúda, pričom nastupuje dubohrabina. Na skalných expozíciách často vystupuje lipa a jarabina. Na plošine tvoria enklávy na mikroklimaticky vhodných stanovištiach (krasové jamy, krasové depresie) javory horské-kleny i brezy. V porastoch všeobecne sa často vyskytujú aj enklávy briez a drienok. Na planine sa vyskytuje viacero druhov cievnatých rastlín. Jarný aspekt je typický pre kopytník európsky (Asarum europaeum), luskáč (Vincetoxicum hirundinaria), zubačku cibuľkonosnú (Dentaria bulbifera), marinku voňavú (Galium odoratum), ľaliu zlatohlavú (Lilium martagon), vtáčiu prilbu (Cephalantera alba).
Na Dolnom vrchu sa vyskytujú desiatky druhov bezstavovcov (Evertebrata). Zastúpené sú okrúhlovce, obrúčkavce, mäkkýše, článkonožce.
Nepríjemným spoločníkom je druh ôs, ktoré si budujú hniezda v zemi, a v horúcich letách často napádajú okoloidúcich. Veľmi nepríjemné vedia byť pôdne roztoče z rodu Neotrombicula sp., ktorých larvy nalezú na zvieratá i na ľudí rádovo v stovkách, pričom spôsobujú ochorenie, tzv. trombidiózu alebo trombikulózu. Ex post sa nedá proti ochoreniu brániť, ale možno mu predchádzať tak, že si človek nebude sadať ani líhať na zem, ale vždy na nejakú pevnú podložku - škrapy, kmeň stromu, peň. Zdrojom týchto parazitických roztočov je tráva, lístie, hrabanka.
Na Dolnom vrchu sa vyskytuje niekoľko druhov obojživelníkov, ktoré sa zaujímavo adaptovali na prakticky bezvodé, rýdzo krasové prostredie. Aktívne vstupujú dokonca do jaskynných priestorov (aj priepastí), kde vládnu priaznivejšie mikroklimatické pomery (cca 8°C). Na jeseň vyhľadávajú iniciálne depresie, ktorých sedimentárna výplň býva v zime vyhrievaná teplom z jaskýň. Na plošine planiny možno stretnúť mloka obyčajného (Triturus vulgaris), kunku vrchovskú (Bombina variegata), ropuchu obyčajnú (Bufo bufo), skokana štíhleho (Rana dalmatina) a rosničku zelenú (Hyla arborea). Plazy majú na planine chudobné zastúpenie - zistená bola len užovka obyčajná (Natrix natrix) a jašterica obyčajná (Lacerta agilis). Užovka počas tzv. aestivácie, teda letargie v mimoriadne horúcich letných dňoch, takisto trávi čas ukrytá v krasových jaskyniach, resp. v ich vstupných fáciách, kde vládne teplota do 10°C. Avifauna Dolného vrchu sa vyznačuje jednak pomerne vysokou diverzitou aj stálosťou, pravidelným výskytom jednotlivých druhov. Opakovane tu bola zistená jedna z najvzácnejších sov na Slovensku - výrik lesný (Otus scops). Možno tu počuť či vizuálne pozorovať aj iné druhy sov: sovu obyčajnú (Strix aluco), ktorá deň trávi často vo výklenkoch priepastí, kuvička vrabčieho (Glaucidium passerinum), ktorý obsadzuje sporadické, plošne malé enklávy ihličnanov na planine (hlavne borovice) a obvykle sa vyskytuje najmä v horských ihličnatých lesoch - jeho výskytový areál tu dosahuje svoj južný okraj, a vo svahoch sa vyskytuje aj sova dlhochvostá (Strix uralensis). Hniezdi tu aj bocian čierny (Ciconia nigra) a orol krikľavý (Aquila pomarina). V jaskyniach sa našli hniezda červienky obyčajnej (Erithacus rubecula) i drozda čierneho (Turdus merula). Hniezdi tu aj myšiak hôrny (Buteo buteo). Ďatľovce sú na planine pomerne hojné, v lesných porastoch planiny sa vysykytuje 8 druhov ďatľov. Častý je hlavne tesár čierny (Dryocopos martius). Z mammalií na planine možno stretnúť rysa ostrovida (Lynx lynx), viac ráz sa tu zatúlal medveď hnedý (Ursus arctos), skrytým spôsobom života tu žije mačka divá (Felis silvestris), bežne sa vyskytuje jazvec (Meles sp.), jeden záznam dokumentuje dokonca psíka medvedíkovitého, ktorý bol v päťdesiatych rokoch introdukovaný aj na Slovensku. V jaskyniach je častá kuna (Martes sp.), žije tu i lasica. Z drobných cicavcov tu žije plch veľký (Glis glis), ktorý s obľubou zimuje v jaskyniach, a v chudobných pôdach si robia nory hlodavce z rodu Apodemus.
História
Preukázateľné doklady o prítomnosti ľudí na planine sa datujú už do mladšej doby bronzovej. Ide o artefakty z dvoch jaskýň (keramika kyjatickej kultúry) a jeden z povrchu planiny (bronzová sekerka). Staršie doklady (paleolitická stanica?, limnokvarcitové škrbadlo?), ktoré by však bolo treba overiť, sa uvádzali v staršej literatúre len z pahorku Veľký Paklán, ktorý už leží v Turnianskej kotline, pod severným úpätím Dolného vrchu. Obce z Turnianskej kotliny a z planiny Alsó-hegy sa datujú na základe písomných prameňov do 12.-13. storočia n. l. To svedčí o tom, že minimálne jedno tisícročie miestni obyvatelia na planinách pôsobili. Získavali tu v milieroch pálením drevné uhlie, a vo vápenkách pálené vápno. V lesoch nachádzali dostatok dreva. Na planine poznáme 3 vybudované studne, z toho jedna je funkčná dodnes. Na maďarskej strane planiny (Alsó-hegy) sa vyskytujú taktiež minimálne tri vykopané a vápencom vyložené studne. Okrem iného, veľké zarastajúce lúky a stáročné solitérne duby (dnes už zapojené v poraste) indikujú prítomnosť tzv. pasteveckých lesov na planine, kde rozostupy medzi solitérmi činili až niekoľko desiatok metrov. Človek pôsobí na planine dodnes - ťaží tu drevo, poľuje, skúma jaskyne. Na maďarskej časti planiny je rozvinutá sieť turistických chodníkov, na Slovensku jestvuje len cyklotrasa pod severným úpätím Dolného vrchu, a na plošine sieť jaskyniarsky značených ciest a chodníkov.
Klíma
Dolný vrch má niekoľko mikroklimatických zvláštností, ale inak sa nevyníma z charakteru miernej klímy mierneho klimatického pásma. V zmysle klímogeografického členenia Slovenského krasu podľa K. Tarábeka (1971) sa Dolný vrch radí do klimatického subtypu mierne kontinentálna, mierne teplá a mierne vlhká klíma planín (resp. horských plošín). Územie ohraničuje izohyeta 700 mm, ktorá dokumentuje ročný úhrn zrážok v období meraní (1931-1960). Špecifiká podmieňuje predovšetkým rozčlenenie krasového reliéfu. Sneh schádza z planiny ako posledný zo severných svahov krasových jám (závrtov) a ich dien. V čase stabilných meteorologických pomerov v lete je v lesných porastoch mimoriadne horúco. Teplota v súvislom lesnom poraste dosiahne nezriedka aj 30°C. Každá kvapka vody, ktorá sa dostane na povrch planiny infiltruje do podzemia alebo ju spotrebuje vegetácia. Na povrchu sa mláky tvoria výlučne počas búrok alebo dlhšie trvajúcich dažďov - aj to len v koľajach lesných ciest.
Súčasný stav a územná ochrana
Planina Dolný vrch patrí k najzachovalejším krasovým územiam u nás, predovšetkým z hľadiska stavu lesných biotopov. V posledných rokoch sa začalo s ťažbou drevnej hmoty aj v západnej časti planiny, ale napriek tomu je územie najmenej dotknuté antropogénnymi zásahmi.
Dolný vrch/Alsó-hegy majú vysoký status v rámci sústavy chránených území na Slovensku i v Maďarsku. Obe časti planiny sú súčasťou národných parkov NP Slovenský kras, res. Aggteleki nemzeti park. V Maďarsku sú v rámci územia vyčlenené aj rezervácie - teda najvyšší stupeň územnej ochrany; na Slovensku patrí planina do tretieho stupňa územnej ochrany. Podzemný fenomén má v obidvoch štátoch aj špecifický druh ochrany - u nás je to pri vybraných lokalitách národná prírodná pamiatka (napr. Obrovská priepasť), resp. prírodná pamiatka (všetky ostatné jaskyne na Dolnom vrchu), vyplývajúce zo Zákona č. 543/2002 Zb. o ochrane prírody a krajiny.
Lars Burgsmüller
Lars Burgsmüller (* 6. december 1975, Mulheim, Nemecko) je bývalý nemecký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a 1 turnaj vo štvorhre.
Wentworth Miller
Wentworth Miller, občianskym menom Wentworth Earl Miller III. (* 2. jún 1972, Chipping Norton, Spojené kráľovstvo) je americký herec. Miller je známy predovšetkým vďaka TV seriálu Prison Break.
Životopis
Narodil sa v Anglicku, vyrastal v Brooklyne, New York. Tri roky študoval na Midwood High School v Brooklyne, štúdium dokončil v roku 1990 na Quaker Valley Senior High School v Sewickley. V roku 1995 vyštudoval anglickú literatúru na Princeton University.
Je slobodný, má dve sestry. V roku 2013 sa verejne priznal ku svojej homosexualite, keď odmietol svoju účasť na filmovom festivale v Rusku na protest proti tamojším anti-gay zákonom. V januári 2014 ho čitatelia amerického gay magazínu Out umiestnili na 9. miesto v rebríčku 100 najžiadanejších slobodných mládencov. Jeho herecká kariéra začínala televíznymi spotmi, je zároveň spojená s rolami v televíznych seriáloch Buffy the Vampire Slayer, Popular a Pohotovosť, a tiež s účinkovaním v trojdielnej televíznej minisérií Dinotopia.
Svoju prvú hlavnú úlohu vo filme si zahral v snímke Ľudská škvrna po boku Anthony Hopkinsa.
Sáránd
Sáránd je obec v Maďarsku v Hajducko-bihárskej župe v obvode Derecske–Létavértes.
Progress (šach)
Progress v šachu je dodatkovým kritériom, keď sa turnaj hrá švajčiarskym systémom. Je to súčet súčtov bodov hráča po jednotlivých kolách. Ak nerozhodli kritériá s vyššou prioritou, lepšie sa umiestni hráč s väčším progresom. Majme dvoch hráčov, ktorí hrali takto:
Prvý stĺpec výsledok v danom kole, druhý súčet bodov, tretí progress.
Súčet bodov majú rovnaký, ak majú aj rovnaký Bucholz, lepšie sa umiestni prvý hráč, pretože má výsledný progress 14, kým druhý hráč má progress 10.
Elidsko-eretrijská škola
Elidská škola alebo elidsko-eretrijská škola bola jedna zo sokratovských škôl, ktorej prívržencami boli: Faidón z Elidy, Menedemos, Asklepiades z Eretrie. Zachovali sa o nej len útržkovité správy; svojimi názormi sa podobala megarskej škole.
Stúpenci elidsko-eretrijskej školy sa zaoberali prevažne etickými otázkami. Menedemos tvrdil, že všetky rôznorodé cnosti majú jednotný základ, a preto ich možno redukovať na jediné dobro, ktoré je vlastne rozumom postihnuteľnou pravdou. Menedemovi pripisujú aj názor, že všeobecné vlastnosti vecí samostatne nejstvujú, prejavujú sa iba v jednotlivých konkrétnych veciach.
Cassini (sonda)
Cassini bola americká planetárna sonda určená pre prieskum planéty Saturn, jeho prstencov a jeho mesiacov. Bola súčasťou kombinovanej misie Cassini-Huygens. Na jej prístrojovom vybavení sa podieľali tiež európska organizácia pre výskum vesmíru ESA a talianska národná kozmická agentúra ASI. Stala sa celkovo štvrtou sondou, ktorá skúmala planétu Saturn, prvou sondou, ktorý skúmala Saturn z jeho orbity a tiež sondou skúmajúcou ho z najväčšej blízkosti – rekordné priblíženie k planéte dosiahlo.
Pomenovanie dostala podľa astronóma Cassiniho, ktorý objavil štyri Saturnove mesiace a Cassiniho medzeru v prstencoch Saturna. Cassini bola prvou sondou, ktorá skúmala Saturn od preletu sondy Voyager 2 v roku 1981. Sonda bola vypustená v roku 1997 a niekoľkokrát preletela okolo Zeme a Venuše. Každý z týchto gravitačných manévrov sondu urýchlil, čím sa podstatne skrátila doba príletu k Saturnu. K svojmu cieľu sa priblížila v júni 2006. Zážihom brzdiaceho motora sa 1. júla 2004 dostala na obežnú dráhu okolo Saturna, na ktorej zotrvala až do septembra 2017, kedy zanikla zhorením v atmosfére planéty. Sonda počas svojej činnosti získala 635 GB cenných informácii o systéme Saturna. 26. apríla 2017, pár mesiacov pred koncom svojej misie, vletela ako prvý ľuďmi vyrobený objekt cez medzeru medzi Saturnom a vnútorným okrajom jeho prstencov.
História projektu
Prvý prieskum planéty Saturn zblízka uskutočnila sonda Pioneer 11 v roku 1979. O rok neskôr okolo Saturnu preletel Voyager 1, ktorý uskutočnil aj tesný prelet okolo Saturnovho najväčšieho mesiaca Titanu. Tretí prieskum planéty sondou, opäť len formou preletu, sa uskutočnil v roku 1981, keď okolo neho preletela sonda Voyager 2. Po tomto prelete nastalo dlhé obdobie, počas ktorého vonkajšie časti slnečnej sústavy neboli skúmané žiadnou sondou. 17. apríla 1983 boli definované štyri projekty na výskum slnečnej sústavy, medzi ktorými bol aj projekt s označením Titan Probe/Radar Mapper (TPRM) a ktorého hlavným cieľom mal byť mesiac Titan. V jeseni 1984 sa americká kozmická agentúra NASA obrátila na ESA a ponúkla jej spoluprácu na tomto projekte. Ďalšie plánovanie prinieslo návrh označený Titan Probe/Saturn Orbiter (TPSO), ktorý sa už viac približoval súčasnej podobe misie Cassini-Huygens. Stavba sondy Cassini bola schválená začiatkom deväťdesiatych rokov. right|thumb|Sonda Cassini v [[Kennedyho vesmírne stredisko|Kennedyho vesmírnom stredisku, august 1997]] thumb|150-gramová plutóniová peleta približne veľkosti cukríku marshmallow, určená pre [[rádioizotopový termoelektrický generátor (RTG) sondy Cassini. Peleta je samovoľne do červena rozžeravená teplom, produkovaným alfa rozpadom izotopu 238Pu, z ktorého oxidu je vyrobená.]]
Konštrukcia
Sonda bola trojosovo stabilizovaná, mala dĺžku 6,8 metra a najväčšiu šírku 4 metre. Trojosová stabilizácia sa realizovala buď pomocou troch zotrvačníkov alebo prostredníctvom 16 malých reaktívnych motorčekov. Jej prázdna hmotnosť bez pohonných látok a pristávacieho puzdra Huygens bola, čím sa radila medzi najťažšie planetárne sondy (ťažšie boli už len sondy z programu Fobos). Hlavné teleso sondy malo približne valcovitý tvar a skladalo sa z troch modulov. Medzi dvoma konštrukčnými modulmi bol jeden pohonný. Z telesa sondy vyčnievalo množstvo nosníkov, z ktorých najväčší bola dlhá tyč nesúca magnetometer. Veľká časť sondy a jej prístrojov bola ukrytá pod fóliami, ktoré ich chránili pred extrémnymi podmienkami v kozme. Vrstvy krytu z myláru mali za úlohu chrániť sondu pred nárazmi mikrometeoroidov. Jednotlivé stavebné prvky sondy boli prepojené približne 22 000 spojmi a asi 12-timi kilometrami káblov.