cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Indira Gándhiová
thumb|right|220px|[[Richard Nixon a Indira Gandhi v 1971.]] Indira Priyadaršini Gándhiová (इन्दिरा प्रियदर्शिनी गान्धी) (* 19. november 1917 – † 31. október 1984) vykonávala funkciu ministerskej predsedníčky Indie od 19. januára 1966 do 24. marca 1977 a tiež od 14. januára 1980 po jej zavraždenie v roku 1984. Patrila medzi najvýznamnejších politických lídrov modernej indickej histórie.
Rodina
Študovala na univerzite v Pune a potom ju poslali do Shantiniketanu. Tu sa naučila viesť veľmi prísny a vysoko disciplinovaný život. Odtiaľ ju poslali študovať do Švajčiarska a potom do Anglicka na univerzitu v Oxforde, ale nikde nezískala vysokoškolský titul.
Po matkinej smrti v roku 1936 zastávala miesto hostiteľky v otcovom dome a cestovala s ním navštevovať dôležité politické osobnosti. V roku 1938 vstúpila do Indickej národnej strany, a onedlho potom sa vydala za novinára a politika Feroz Gándhiho, ktorému porodila dvoch synov (Sandžaja a Rádžíva), no neskôr s manželom nežila, pretože sa starala o domácnosť svojho otca. Jej manžel zomrel v roku 1960 a štyri roky po ňom (1964) aj jej otec. V roku 1976 pri havárii lietadla zahynul jej prvý syn Sandžaj a v roku 1991 sa stal obeťou atentátu jej druhý syn Rádžív.
Politika
Inšpirovaná svojimi rodičmi vyrastala, aby sa stala otcovým nástupcom. Jej cesta k moci a politike začala, keď mala 12 rokov. Počas britskej nadvlády, kedy bola prenasledovaná opozícia, sa stala členkou detskej skupiny, ktorá podporovala opozíciu, a jej hlavnou myšlienkou bolo oslobodenie Indie spod britskej nadvlády. Ako jej predsedníčka prednášala prejavy, kým ostatné deti práve varovali ľudí, ktorých mali prísť zatknúť. Svoju prácu brala veľmi vážne.
Krátko po svadbe bola s manželom poslaná do väzenia na základe obvinenia z podvratnej činnosti proti Britom. Jej prvé a jediné uväznenie trvalo 7 mesiacov (11. september 1942 - 13. máj 1943). Uväznení boli v centrálnej väznici v Allahabade. V roku 1947 našťastie India získala od Británie slobodu. V tom istom roku sa jej otec stal ministerským predsedom a bol ním až do svojej smrti v roku 1964.
V roku 1959 sa stala 4. ženou zvolenou za ministerku (bola ministerkou vo vláde Shri Lál Bahádur Šastrího, ktorý zasadol do kresla ministerského predsedu po smrti Néhrúa). Mnoho Indov bolo negramotných, takže rozhlas a televízia boli ich hlavným zdrojom informácií. Ako ministerka sa preto silne zasadzovala za výrobu lacných rádií. Okrem toho odštartovala program plánovaného rodičovstva, pričom zaviedla program dobrovoľnej sterilizácie. Toto jej rozhodnutie však kritizovali ako jej protivníci, tak aj jej vlastní ľudia.
Prvá vláda
Po Šastrího smrti v roku 1966 bola úspešne menovaná za ministerskú predsedníčku a v roku 1967 oficiálne jej strana vyhrala voľby, takže sa stala jednou z vôbec prvých žien, ktoré boli zvolené, aby viedli štát.
Jej prvé vládnutie viedlo k rozkolu. Jej frakcia, Nový Parlament, vyhrala voľby zdrvujúcim víťazstvom v rokoch 1971 a 1972. V zahraničných záležitostiach dosiahla úspechy, keď India porazila Pakistan (1971), čo viedlo k založeniu štátu Bangladéš. V júni 1975 odmietla rezignovať, keď vyšli najavo nelegálne praktiky, ktoré boli vykonávané počas jej kampane, a na radu svojho syna vyhlásila stanné právo. Opozícia bola uväznená a zaviedla sa cenzúra tlače. V novembri Najvyšší súd zamietol jej potrestanie.
Obmedzenie občianskych slobôd bolo síce v prospech indických občanov, no i napriek tomu bola v roku 1977 jej frakcia vo voľbách porazená a ona bola odvolaná zo svojej funkcie.
Druhá vláda
V roku 1980, keď sa stala opäť ministerskou predsedníčkou, v tom čase predsedníčkou vládnucej strany. V máji 1984 sa Sikhskí extrémisti opevnili v Zlatom chráme v Amritsare. Indira dlho váhala, či má proti nim zakročiť, no napokon poslala armádu a povstanie sa skončilo krvavými jatkami, vďaka čomu Sikhovia začali prahnúť po pomste. Len o niekoľko mesiacov neskôr, 31. októbra 1984 bola zastrelená dvomi sikhskými členmi jej ochranky. Atentátnici Beant Singh a Satwant Singh vystrelil 33 guliek do jej pŕs a brucha. Najskôr ju Beant Singh strelil revolverom kalibru 38 trikrát do brucha. Potom, keď spadla na zem, druhý atentátnik, Satwant Singh vyprázdnil do je tela plný zásobník (30 striel) svojho samopalu typu Sten. Napriek tomu nezomrela hneď, ale až po prevoze do nemocnice. Beant Singh bol zabitý okamžite po incidente počas prestrelky s ostatnými členmi ochranky a Satwant Singh sa vzdal. Neskôr bol odsúdený k smrti spolu z konšpirátorom Keharom Singhom, ktorý atentát zosnoval. Deň úmrtia Indiry Ghándiovej je v Indii sviatkom na jej počesť a pamiatku.
Indira Gándhiová patrila medzi najvýznamnejších politických lídrov modernej indickej histórie a svoj život zasvätila pokroku vo svojej krajine zmietanej obrovskými problémami a náročnými úlohami, ktoré sa snažila riešiť. Za jej vlády, v roku 1971, India vyslala svoj prvý satelit do vesmíru a v oblasti ekonomiky sa stala krajinou, ktorá mala jednu z najrýchlejšie sa rozvíjajúcich ekonomík vo svete.
Jej syn Rádžív Ratna Gándhi zložil len pár hodín po jej smrti prísahu a uspel ako ministerský predseda.
Ján Fajnor
Ján Fajnor (* 14. január 1941 Brezová pod Bradlom† 22. február 2005 Bratislava) bol scenárista a režisér dokumentárnych filmov.
Pôsobil najmä v Slovenskej televízii, kde začínal v roku 1961 vo vysielaní pre deti a mládež s obľúbeným magazínom Lastovička. Kľúčovou bola spolupráca s Elom Havettom na kultúrnom magazíne Ráčte vstúpiť, ktorý budoval dobové kinematografické povedomie, keďže prinášal aktuality z diania vo filme a profily tvorcov. V roku 1977 získala táto relácia hlavnú cenu na festivale Prix Danube Bratislava, ale pár mesiacov po udelení ceny ju zakázali priamo na príkaz riaditeľa Československej televízie.
Doménou jeho televíznej tvorby sa stali predovšetkým dokumentárne portréty osobností slovenského kultúrneho života. Jeho tvorivá metóda sa výrazne odlišuje od autorov filmov pre kiná. Fajnorove snímky sú postavené na slove, monológu a na výraznej a mnohovrstevnatej osobnosti. Neobmedzoval sa na 15 až 20-minútové filmy, nakrúcal 50 až 60-minútové snímky. Pred kameru si pozýval najmä ľudí niečím netypických, vyhranených, s bohatým duchovným rozmerom. Fajnorovi sa darilo vnuknúť svojím snímkam nadčasovú polohu, napr. v televíznom dokumente Sen - jama vo mne o spisovateľovi Rudolfovi Slobodovi. Vo filme Život je len dívanie sa mu podarilo preniknúť do tvorivého zákulisia Vladimíra Kompánka, výrazného predstaviteľa slovenského sochárstva a maliarstva druhej polovice 20. storočia. Objektom jeho dokumentu Košatý strom plný pozorných očí z roku 1988 sa stal český spisovateľ európskeho formátu Bohumil Hrabal. Začiatkom osemdesiatych rokoch realizoval cyklus Pokusy, v ktorých sa snažil o netradičný pohľad na osobnosti slovenského kultúrneho života. Patrí k nim napríklad Pokus o Vladimíra Mináča (1982) či Pokus o Blahoslava Hečku (1983). Počas nakrúcania sa kamera nepohla z miesta, zaberala záhradu a v pozadí dom. Napriek výrazovej askéze prostredia vytvoril Fajnor strhujúci portrét osobnosti, pričom formálne obmedzenie vyzdvihlo fascinujúci komentár a myšlienky protagonistu. Ďalším portrétom potvrdzujúcim silu Fajnorovej poetiky je snímka Blízko je tak ďaleko z roku z roku 1986, v ktorom herečka Naďa Hejná rozpráva na Národnom cintoríne v Martine historky, anekdoty a historky mohých osobností slovenskej kultúry. Prostredníctvom spomienkach na jednotlivcov sa vrství výpoveď o národe. Fajnor v tomto dokumente volí lyrickú štylizáciu, ktorá podporovala atmosféru spomienok a hľadania v pamäti. K mimoriadnym dielam patrí aj Pokus o útek z roku 1983 o slepeckom páre. Svoju poetiku založenú na slove opustil v dokumente Labyrint sveta (1983) o rovnomennom predstavení brnianskeho divadla na provázku. Zo správy o inscenácii realizovanej v spustnutých priemyselných priestoroch sa vytvoril pomocou obrazu posolstvo o samote, agresivite a snoch. Posledným dokumentom, ktorý nakrútil, je Allegro ma non mortale z roku 1999. Jeho dvorným kameramanom a najbližším spolupracovníkom bol Richard Krivda.
Alexander Buzna
Alexander Buzna (* 14. január 1868, Krušovce – † 8. apríl 1945, Nižná) bol slovenský kňaz zemianského pôvodu a maliar.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Bratislave a teológiu absolvoval v Ostrihome. V roku 1892 bol vysvätený za kňaza. Neskôr študoval maliarstvo na výtvarných akadémiách v Budapešti, vo Viedni a v Ríme.
V jeho tvorbe prevažujú olejomaľby, bol plodným portrétistom a venoval sa aj krajinomaľbe. Inšpiroval sa vo folklóre a je autorom viacerých obrazov slovenských krojov. Tvoril prevažne sakrálne diela, ktoré nájdeme v kostoloch vo Veľkom Blahove, v Podolí, v Pobedime alebo v obci Banka.
Malá Domaša (vodná nádrž)
Malá Domaša je malá vyrovnávacia vodná nádrž Veľkej Domaše v Ondavskej vrchovine. Nachádza sa v doline Ondavy, medzi obcami Slovenská Kajňa a Malá Domaša, vo východnej časti východného Slovenska (Horný Zemplín).
Kostol svätej Anny (Vilnius)
Kostol svätej Anny vo Vilniuse je rímskokatolícky kostol postavený v slohu neskorej litovskej gotiky. Kostol je dominantou v komplexe budov kostola a kláštora bernardínov.
Dejiny
Pôvodne bol kostol postavený v 14. storočí pre arcivojvodkyňu Litvy Annu. Tento pôvodný kostol bol postavený z dreva, no v roku 1419 ho postihol požiar. V rokoch 14961500 bol prestavaný do štýlu neskorej tzv. flamboyantnej gotiky a neskôr v roku 1582 po ďaľšom požiare zrekonštruovaný.
Na Kostol sv. Anny sa viaže aj legenda, ktorá vraví, že keď Napoleon Bonaparte navštívil Vilnius a uvidel krásu tohto kostola, bol ňou natoľko unesený, že ho chcel presunúť do Paríža.
Architektúra
Jednou z netypickostí je, že pri stavbe kostola bolo použité veľké množstvo tehál, až 33 druhov, čo dodáva kostolu svoju unikátnosť. Kostol má jednu loď, dve veže a interiér je vyzdobený v barokovom slohu. Zvonica stojaca vedľa kostola, ktorá bola dostavaná v 70. rokoch 19. storočia, je už postavaná v neogotickom slohu.
NGC 2551
NGC 2551 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 9. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Centrifugálny
Centrifugálny (lat.) je odstredivý, smerujúci od stredu.
Centripetálny
Centripetálny (lat.) znamená dostredivý, smerujúci do stredu.
Bologna University Observatory
Bologna University Observatory je observatórium v Loiane (+11°20,2'; +44°15,5'; 785 m), patriace univerzite v Bologni. Zaoberá sa spektroskopiou a fotometriou hviezd.
Deutsche Bahn
thumb|Sídlo Deutsche Bahn v [[Berlíne na Potsdamer Platzi]] Deutsche Bahn AG (skratka DB AG) je nemecká akciová spoločnosť pôsobiaca v oblasti (najmä železničnej) dopravy so sídlom v Berlíne. Jej jediným vlastníkom je nemecký štát. Je materskou spoločnosťou koncernu Deutsche Bahn (skrátene koncern DB; iný názov: skupina Deutsche Bahn, skrátene skupina DB).
Značky
V rokoch 2007-2015 sa koncern DB delil na tieto 3 základné značky:
Od roku 2015 sa koncern DB delí na tieto 4 základné značky (stav 2021) :
Celková vnútorná štruktúra (stav 2021)
koncern Deutsche Bahn: Vysvetlivky:
Slovensko
Generálne zastupiteľstvo Deutsche Bahn pre Slovensko: Šancová 112, Bratislava.
Na Slovensku je koncern DB činný najmä prostredníctvom dcérskych spoločností spoločnosti Arriva plc. thumb|Jednotka ICE 3 DB, [[Frankfurt-Höchst]]
Předměřice nad Jizerou
Předměřice nad Jizerou je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 702 obyvateľov, z toho 341 mužov a 361 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,3 roka, ženy 42,0 roka). thumb|left|Jan Štursa Pohreb v Karpatoch, pamiatnik v Predmericiach
Glaciálny relikt
Glaciálny relikt je v biológii relikt z ľadovej doby či ľadových dôb. Je to organizmus, ktorý bol v ľadových dobách rozšírený, ale spolu s ústupom ľadovcov z tohto sledovaného územia do veľkej miery vymizol a zostal tam zachovaný len na obmedzených, preňho vhodných stanovištiach. Glaciálne relikty možno nájsť napríklad v Tatrách či Krkonošiach.
Daman a Diú
Daman a Diú alebo Daman a Díu alebo Damán a Díjú (po hindsky दमन और दीव, po anglicky Daman and Diu, predtým spolu s Goou súčasť portugalskej kolónie Portugalská India, je dnes zväzovým teritóriom Indie.
Po obsadení Portugalskej Indie 1961 indickým vojskom sú oba okresy od roku 1962 pod vládou tzv. administrátora, vymenúvaného ústrednou indickou federálnou vládou v Dillí (tretia časť kolónie, Goa sa v roku 1987 stala federálnym štátom). Hlavným mestom oboch okresov je mesto Daman. Hovorovým jazykom je najmä gudžarátčina (a ako v celej Indii aj angličtina), portugalsky dnes hovorí iba malá časť obyvateľov (5 – 10 percent).
Daman
Okres Daman (resp. predtým po portugalsky Damão) leží na južnom cípe federálneho indického štátu Gudžarát (Gujarat) na pobreží Arabského mora (Indický oceán). Meno Daman zrejme pochádza z mena rieky, ktorá tu preteká Damanganga (tiež Daman Ganga).
Minulosť Damanu je tesne spojená s dejinami okolitých území, najmä s dejinami štátu Gudžarát. Začiatkom 16. storočia prenikajú na západné pobrežie Indie Portugalci a zakladajú kolóniu Portugalská India, ku ktorej Daman patril od roku 1588.
Daman má rozlohu 72 km². V hospodárstve hrá úlohu iba poľnohospodárstvo a rybolov. Väčšinu obyvateľstva tvoria hindovia, žijú tu tiež aj malé menšiny moslimov a kresťanov. Hovorovým jazykom je gudžarátčina.
Diú
thumb|left|Kostol v Diú Diú patril (rovnako ako Daman) od roku 1535 do roku 1961 k portugalskej kolónií Portugalská India. Okres Diú je ostrov a malé územie na južnom pobreží indického štátu Gudžarát (Gujarat), obe časti sú spolu spojené mostom. Diú má rozlohu 40 km², ostrov sám meria 11 × 3 km. Meno pochádza zo sanskritského výrazu dvipa („ostrov“).
NGC 2552
NGC 2552 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. marca 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Mystique
Mystique je fiktívna postava z komiksovej série X-Men. Mutácia jej umožňuje transformovať štruktúru svojich buniek. Vďaka tejto schopnosti sa dokáže zmeniť, nezávisle od pohlavia, na ľubovoľnú ľudskú bytosť. Takisto dokáže meniť výšku svojho hlasu. Jej vlastná podoba má modrú pleť a žlté oči. Podobne ako Wolverine má zvýšené regeneračné schopnosti, čo spôsobuje nielen odolnosť voči jedom, vysokú ohybnosť a obratnosť, ale aj spomalenie procesu starnutia. Keďže sa Mystique už v ranom veku naučila využívať svoje neobyčajné vlastnosti, tak sa nedá určiť jej vek, ani presná identita. V jednotlivých častiach sa uvádzajú iba jej krycie mená Raven Darkholme, Mallory Brickman, Raven Wagner a ďalšie. Prevažnú časť svojho života pracovala ako súkromná detektívka a tajná agentka. Pri týchto činnostiach si osvojila radu bojových zručností a techník.
Krátky čas pracovala pre profesora Charlesa Xaviera, neskor sa ich cesty, motivy, a názory trochu rozišli... Je matkou prezidentského kandidáta Graydona Creeda a Nightcrawlera. Neskôr vychovávala mladú mutantku Rogue. Je zakladateľkou druhého bratstva mutantov.
Prvýkrát sa táto postava zjavila v komiksoch Ms.Marvel v roku 1978. V čísle 16 ako Raven a v čísle 18 ako Mystique. Autormi tejto postavy sú grafik David Cockrum a spisovateľ Chris Claremont.
GeForce 256
náhľad|GeForce 256 (NV10) GPU
GeForce 256 je grafická karta spoločnosti nVidia. Je známa aj pod klasickým menom GeForce. Uvedenie sa datuje na rok 1999 v auguste. Od svojho priameho predchodcu (RIVA TNT 2) je obohatená o počet pixel pipeline, "offloading host", geometrické kalkulácie, hardvérové prehrávanie videa MPEG-2 a predovšetkým implementovanie transformácií a nasvietenia (T&L, transform and lighting).
nVidia ako líder trhu
nVIDIA ako líder zohrávala kľúčovú úlohu v napredovaní herného priemyslu. nVIDIA úspešne obstála v boji s konkurenčnými výrobcami grafických kariet ako S3, 3dfx, Matrox, ktorých produkty jednoducho nemohli súperiť. Po pár mesiacoch od uvedenia GeForce 256 (ďalej ako GF256) bol z trhu stiahnutý S3 SAVAGE 2000, DIAMOND VIPER 2, aj napriek dokonca lacnejšiemu výrobnému procesu ako u GF256. Príčinou stiahnutia z trhu boli aj slabé ovládače.
Prvé GPU
Následkom vzniku GF256 bolo na svete prvé GPU (grafická procesorová jednotka), zadefinové nVIDIOU. Pod GPU rozumieme čip s integrovaným T&L, nastavenie usporiadania trojuholníkov, nový renderovací engine pracujúci s minimálne 10 miliónmi polygónov za sekundu. Niektoré veci boli identické s profesionálnymi kartami (mali geometrické procesory). Podobné boli (výkonnostne položené nižšie) 3D LABS PERMEDIA (s čipom GLINT DELTA). Zhodovali sa v princípe hardvérovej akcelerácie T&L (DirectX 7, OpenGL).
Technológie
O málo neskôr nVIDIA uviedla slabšiu variantu ponúkajúcu veľa funkcií za polovičnú cenu - GeForce 2 MX.
Profesionálna verzia Quatro
Je postavená na základe grafickej karty GeForce 256, určená hlavne pre pracovné stanice (rôzne štúdiá). Nebola teda určená pre bežného zákazníka. Akokoľvek, Quatro podtrhovalo jej súrodenca, GF 256. Veľa profesionálov tvrdilo o GF 256, že mohla byt tiež využívaná ako Quatro (pravda, s o niečo nižším výkonom). Pre bežného používateľa bolo GF 256 veľmi drahá voľba a naopak, ak tento hardvér u profesionála, bol prezývaný ako "chudobný chlapík medzi profesionálnymi kartami."
GF 2 a GF 256 boli karty, ktoré vydržali dlho. Získali si popularitu a dobre sa ujali na trhu. Hardvérová akcelerácia T&L bola budúcnosť, ktorá chýbala konkurencii (ATI Rage 128, Voodoo3, 5, Matrox G 400, STM Power VR3, Kyro). Vtedy to pre ne nebolo ešte tak limitujúce, veľa hier vychádzalo na engine bez podpory T&L. GF 256, GF 2, GF 4 MX podporovali fixný strom shaderu uvedeného v DirectX 7 (teda nie programovateľný shader v DX 8 a 9). Akokoľvek, celosvetový úspech a popularita ďalších členov N1X (GF2 a 4MX) mohla za to, ze GF 256 bola takpovediac funkčná (použiteľná) do roku 2006. Kým za dobu jej výslnia pri uvedení, efekty a plný výkon využívali len technologické demá.
GeForce 256 SDR
120/166 MHz jadro; 2,7 GB/s priepustnosť; SDR 128 bit pamäť osadená 32 MB
GeForce 256 DDR
120/150 MHz; 4,8 Gb/s priepustnosť, DDR 128 bit pamäť aj vo verzii 64 MB
Palivové čerpadlo-regulátor
(Palivové) čerpadlo-regulátor je zariadenie; ktoré sa používa v letectve a leteckých motoroch na presnú a spoľahlivú dodávku paliva do motora pri všetkých polohách a režimoch letu. Skladá väčšinou z jedného kusu a sústavy ventilov, pružín, membrán a dômyselných mechanických súčastí, ktoré sa ale v súčasnosti postupne nahrádzajú elektronikou.
Z dôvodu zabránenia kavitácie a zabezpečenia dostatočného sacieho tlaku sa pred hlavným vyskotlakým čerpadlom spravidla nachádza ešte nízkotlaké ktoré vytvára malý pretlak pred vysokotlakým čerpadlom.
Palivo vo väčšine týchto regulátorov prúdi od spomínaného nízkotlakého čerpadla cez filter ďalej do vysokotlakého čerpadla ktoré býva zvyčajne piestikové alebo zubové, odtiaľ palivo prechádza tzv. dávkovacou ihlou ktorá je hlavným prvkom čerpadlo regulátora a priamo reguluje množstvo pretekaného paliva ku tryskám motora avšak je ovplyvňovaná množstvom iných regulačných prvkov čerpadloregulátora ako je npr. tlak vzduchu, teplota, otáčky kompresora prípadne voľnej turbíny a iné.
Princíp tejto regulácie spočíva na zmene tlakov v závislosti od spomínaných parametrov ktoré potom menia za pomoci dávkovacej ihly množstvo paliva.
V súčasnej dobe sú klasické mechanické čerpadlá-regulátory používané na lietadlách na Slovensku ako L-39,Mig-29,Mi-2/8/17/24/171,L-410,An-24/26 sú to lietadlá len s turbovrtuľovými, turbohriadeľovými alebo prúdovými motormi.
Tieto čerpadlá-regulátory sa dnes nahrádzajú tzv. zariadením FADEC (full authoroti digital engine control)
Centroméra
Centroméra alebo kinoméra (lat.+ gr.) je krátka oblasť chromozómu, ktorou sa chromozóm pripája k vláknam deliaceho vretienka pri mitóze počas metafázy. Opticky sa javí ako zúženina chromozómu. Miesto prekríženia dvoch chromatíd.
Svietivosť (fyzika)
Svietivosť je základná fotometrická veličina. Vyjadruje množstvo svetelného toku vyslaného zdrojom do jednotkového priestorového uhla.
''Tento článok týkajúci sa fyziky je zatiaľ „výhonok“. Pomôž Wikipédii tým, že ho doplníš a rozšíriš.''
Aaron Nimzowitsch
Aaron Nimzowitsch (, uvádzaný aj ako Aaron(Aron) Niemzowitsch; * 7. november 1886, Riga, Lotyšsko – † 16. marec 1935, Kodaň, Dánsko) bol šachista židovského pôvodu, jeden z najlepších hráčov v medzivojnovom období a významný šachový teoretik, zakladateľ hypermodernej školy.
Životopis
Narodil sa 7. novembra 1886 v Rige a zomrel 16. marca 1935 v Dánsku. Pochádzal z bohatej židovskej rodiny, šach sa naučil hrať od svojho otca. V roku 1904 odcestoval do Berlína študovať filozofiu. Avšak ešte v tom istom roku dal prednosť šachu a začal sa mu venovať profesionálne. Po prvej svetovej vojne sa presťahoval do Kodane, kde začína dosahovať prvé úspechy. Žil tam až do smrti, získal dánske občianstvo. Je pochovaný v Bispebjergskom cintoríne.
Kariéra
Nevyhral ani jednu partiu proti Capablancovi. Lepšie sa mu darilo proti Alechinovi, dokonca ho porazil s čiernymi kameňmi. Nimzowitsch tzv. Nesmrteľnú zugzwangovú partiu  proti Friedrichovi Sämischovi, Kodaň 1932. Podobnú partiu odohral proti Paulovi Johnerovi, Drážďany 1936. O Nimzowitschovi bolo známe, že hral výborne čiernymi kameňmi. Práve za čiernych je po ňom pomenovaných veľa otvorení, ako napríklad Nimcovičova Indická'' obrana.
Tvorba
Nimzowitsch je považovaný za jedného z najzanietenejších šachistov. Bol veľmi dobrým teoretikom a mal na tú dobu prevratné myšlienky. Boli ním inšpirovaní viacerí šachisti ako Richard Réti, alebo Tigran Petrosian.
Vyšli mu tri knihy v nemčine:  Mein System  (Môj systém) (1925). Die Praxis meines system  (Môj systém v praxi) a  Die Blokade  (Blokáda). Blokáda je krátka knižka, obsiahnutá v Mojom systéme. Všetky Nimzowitschove poznatky, teórie a postupy sú obsiahnuté v Mojom systéme a je preukázané, že až 99 % veľmajstrov čítalo Môj systém. Momentálne je to jedna z najlepších učebníc šachu, napriek tomu, že má vyše osemdesiat rokov. Môj systém v praxi obsahuje len partie na témy v Mojom systéme a má skôr zábavný ako vyučujúci význam.
V tomto období boli všeobecne prijímané a všade vyučované striktné teórie podobne veľkého teoretika Siegberta Tarrascha. Nimzowitschova teória pôsobila drvivo. Dal dokopy všetky poznatky, rozvinul ich a okrem toho dodal veľa vlastného, ako napríklad: prekrytie (nadbytočné krytie istého bodu, alebo figúry, čo umožňuje väčšiu flexibilitu brániacej strany), kontrolovanie stredu figúrami a nie pešiakmi, blokáda, profilaxia (predvídanie udalostí, urobenie ťahu, ktorý by som musel aj tak urobiť a tým zabránenie hrozieb súpera a vytvorenie svojich), fianchetto (vývin strelca na polia b2, g2, respektíve b7, g7) (dalo by sa oponovať, že toto neobjavil on, ale on túto myšlienku rozvíjal a používal). Okrem toho sformuloval teóriu o predsunutom bode a vniknutí veže na siedmy rad.
Veľa otvorení je po ňom pomenovaných, ako Nimcovičova Indická obrana (1.d4 Nf6 2.c4 e6 3.Jc3 Sb4) a menej hrávaná Nimcovičova obrana (1.e4 Jc6). Veľmajster Raymond Keene pomenoval 1.Jf3, nasledované 2.b3 ako Nimcovičov-Larsenov útok. Nimzowitsch okrem toho rozvíjal Francúzsku obranu a to dvoma systémami, Viedenský variant (1. e4 e6 2. d4 d5 3. Jc3 Sb4) a e5 variant (1. e4 e6 2. d4 d5 3. e5). Bol priekopníkom ešte v dvoch otvoreniach, a to v Nimcovičovom variante Sicílskej obrany (1.e4 c5 2.Jf3 Jf6, provokujúc 3.e5 Jd5 podobné Alechinovej obrane) a 1.e4 c5 2.Jf3 Jc6 3.d4 cxd4 4.Jxd4 d5?!, ktoré je považované za pochybné.
Saint-Malo-de-Guersac
Saint-Malo-de-Guersac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montgaroult
Montgaroult je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rašelinisko u Suchdola
Rašelinisko u Suchdola je prírodná pamiatka ev. č. 1370 naďaleko obce Kunžak v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Objektom ochrany je lokalita s výskytom radu neobvyklých druhových kombinácií v rastlinných spoločenstvách s radom vzácnych druhov. Napríklad kosáčik plavúňovitý.
Eratostenovo sito
Eratostenovo sito je jednoduchý algoritmus pre nájdenie všetkých prvočísel menších ako zadaná horná hranica. Algoritmus je pomenovaný po gréckom matematikovi Eratostenovi, ktorý žil v rokoch 276–194 pred Kr.
Algoritmus funguje na postupnom „presievaní“ zoznamu čísel – na začiatku zoznam obsahuje všetky čísla v danom rozsahu (2, 3, 4, …, zadané maximum). Potom sa opakovane prvé číslo zo zoznamu vyberie, toto číslo je prvočíslom; zo zoznamu sa potom odstránia všetky násobky tohto čísla (to sú zložené čísla). Tak sa pokračuje až dovtedy, kým sa zo zoznamu neodstráni posledné číslo (alebo dovtedy, keď je ako prvočíslo označené číslo vyššie ako odmocnina najvyššieho čísla – v tomto prípade všetky zostávajúce čísla v zozname sú určite prvočísla).
Príklad
Pre nájdenie prvočísel medzi prvými 20 číslami :
Krok 1: Zoznam obsahuje všetky čísla v rozsahu 2–20:
Krok 2: Odoberieme prvé číslo zo zoznamu a označíme ho ako prvočíslo:
Krok 3: Odoberieme zo zoznamu všetky násobky práve odobratého prvočísla:
Krok 4: Pokračujeme opäť bodom 2, pokiaľ ostávajú nejaké čísla :
Výsledný zoznam prvočísel v rozsahu 2–20: 2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19.
Ferdinand Perier
Ferdinand Perier, SJ (* 22. september 1875, Antverpy, Belgicko – † 10. november 1968, Kalkata, India) bol rímskokatolícky arcibiskup – arcibiskup kalkatský a rehoľník Spoločnosti Ježišovej.
Biografia
Ferdinand Perier sa narodil 22. septembra 1875 v Antverpách v Belgicku. 3. októbra 1909 bol Ferdinand vysvätený na kňaza Spoločnosti Ježišovej. 10. augusta 1921 bol vymenovaný za titulárneho arcibiskupa Plataei a arcibiskupa koadjútora kalkatského. 21. decembra 1921 prijal biskupskú vysviacku z rúk arcibiskupa Pietra Pisaniho, apoštolského delegáta v Indii a spolusvätiteľov Santina Taveggiu, biskupa krišnagarského a Louisa Van Hoecka, SJ, biskupa patnanského. Keď 23. júna 1924 rezignoval kalkatský arcibiskup Brice Meuleman, SJ, Ferdinand Perier ako koadjútor po ňom „zdedil“ funkciu kalkatského arcibiskupa. 12. augusta 1960 ako takmer 85-ročný odstúpil z funkcie kalkatského arcibiskupa a bol vzápätí vymenovaný za titulárneho arcibiskupa rhoinského. Zúčastnil sa prvého a druhého zasadania Druhého vatikánskeho koncilu ako koncilový otec. Zomrel 10. novembra 1968 v Kalkate.
NGC 2553
NGC 2553 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 17. februára 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Altiplano
thumb|Mapa územia, ktoré zaberá náhorná plošina Altiplano.
Altiplano (šp. vysočina, náhorná rovina) je názov náhornej plošiny, po Tibetskej plošine druhej najrozsiahlejšej na Zemi. Nachádza sa vo vnútrozemí Južnej Ameriky, prevažne na území Bolívie a Peru a čiastočne zasahuje do Čile a severu Argentíny. Priemerná nadmorská výška je. Západnú a východnú stranu ohraničuje horská reťaz Ánd (Cordillero Occidental a Cordillero Central) s početnými aktívnymi vulkánmi, severnú jazero Titicaca a na juhu sa nachádza jedno z najsuchších miest na zemi - púšť Atacama. Samotná oblasť Altiplana je riedko osídlená, hustejšie zaľudnené sú len územia v okolí jazera Titicaca a banské oblasti (nakoľko sa tu nachádzajú pomerne veľké ložiská striebra, medi, cínu a zinku). Altiplano je známe tiež najvyššie položenou železničnou traťou, spájajúcou mestá Cusco a La Paz.
thumb|left
Podnebie
Životné podmienky Altiplana ovplyvňuje klíma - chladná a suchá. Príčina spočíva v clonení Ánd, ktoré zachytávajú zrážky prúdiace od Pacifiku. Priemerné ročné teploty sa pohybujú v intervale 3 - 12 °C (maximá ~ 24 °C, minimá ~ −20 °C), ročný úhrn zrážok predstavuje 200 až /m2. Väčšinu roka prevláda v oblasti suché, studené, veterné, ale slnečné počasie.
Vznik
Vznik Altiplana je datovaný na koniec druhohôr, keď vplyvom tektonických pohybov nastal v oblasti pokles a následná masívna sedimentácia. Neskôr, v miocéne sa začala vulkanická aktivita v Cordillero Occidental, ktorá prekryla vrstvu sedimentov lávovými prúdmi a inými sopečnými produktami. V období pleistocénu bola celá oblasť zaliata vodou - jazero Ballivián. Začiatkom holocénu jazero vysychá, jeho zvyšky predstavujú jazerá Titicaca a Poopó a oblasť dostáva dnešnú podobu.
Centrum
Centrum alebo stredisko alebo zriedkavo ústredie je miesto (oblasť), v ktorom je sústredená určitá činnosť; najdôležitejšie miesto.
Centrum alebo stredisko alebo ústredie je inštitúcia, kde sa vo veľkom vykonáva/sústreďuje určitá činnosť.
Centrum alebo stredisko je stredobod.
Centrum môže byť:
Ústredie je ústredňa (miesto resp. inštitúcia, v ktorom sa sústreďuje a riadi nejaká činnosť).
Ján Oparty
Doc. Ing. Ján Oparty, ArtD. (* 21. máj 1949 Trstená) je producent, scenárista, režisér dokumentárnych filmov a pedagóg.
Veporikum
Veporikum je stredná tektonická jednotka centrálnych Západných Karpát, na severe je čiastočne nasunuté na južnú časť tatrika, na juhu je podobným spôsobom veporikum prekryté severnou časťou gemerika. Tvoria ho najmä paleozoické kryštalické bridlice a granitoidy, menej usadené a premenené horniny mladšieho paleozoika a mezozoika. Jeho geologické členenie nie je plne doriešené a je zatiaľ predmetom odborných diskusií.
Ján Oparty
Životopis
Je absolventom réžie a scenáristiky dokumentárnych filmov na Divadelnej fakulte VŠMU. Po skončení štúdia pracoval v rokoch 1982-1992 v Štúdiu krátkeho filmu Slovenskej filmovej tvorby v Bratislave. V osemdesiatych rokoch sa vyprofiloval ako režisér populárno-vedeckých filmov a v roku 1984 debutoval dielami Hľadať spôsob a Pánska jazda. Ich prínosom bolo najmä tematické obohatenie tvorby, nakoľko v tom čase sa dokumentárny film nachádzal v období stagnácie. Snímka Pánska jazda rozpráva o skupine robotníkov, ktorí namiesto dovolenky išli na žatevnú brigádu. Ďalším filmom boli Spomienky na minulosť (1985), kde zobrazil portrét rázovitého dedinského vynálezcu. Opartyho harmonizujúci prístup však odbúraval konkrétnu výnimočnosť a rozpornosť detailov a spracovanie obrúsilo hrany potencionálnych konfliktov. V roku 1989 nadviazal na tendenciu skúmania stavu spoločnosti a to snímkou Skutočný príbeh. Rozvíjal v nej tému nekompetencie, ľahostajnosti a lajdáctva na vysokej škole, čím poodhalil príčiny zaostávania slovenskej vedy. Dokumentaristicky sa pripomenul aj v roku 1993, kedy natočil film Stanko Mužík a nadviazal tak na emotívne sugestívne snímky Petra Solana z druhej polovice sedemdesiatych rokov o mentálne postihnutých ľuďoch. V roku 1992 založil spoločnosť ALEF Studio. Okrem iného produkoval dokument Sahry Karimi o získavaní osobnej slobody v Afganistane, s názvom Afganské ženy za volantom. Snímka získala ocenenie za najlepší dokument na festivaloch Jeden svet, Ekofilm, Sole Luna a špeciálnu cenu poroty na festivale Miradasdoc. Ján Oparty od roku 2002 pedagogicky pôsobí na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU v Bratislave. Od 13. mája 2013 je členom vedenia Slovenskej filmovej a televíznej akadémie. Jeho najnovší dokument Skala útočišta o obnove stredovekého kláštora je v postprodukcii. Ako producent pripravuje s režisérom Ivom Trajkovom a scenáristom Ondrejom Šulajom historický film o Cyrilovi a Metodovi, Anjelský obraz.
Veporikum
Veporikum na povrchu buduje pás na západe ohraničený stredoslovenskými neovulkanitmi, na východe zasahuje do západnej časti Slovenského rudohoria (od masívu Kohúta). Významnú časť veporika tvorí východná (kráľovoholská) časť Nízkych Tatier na východ od sedla Čertovica, južná časť pohoria Branisko a Čierna hora. Zo severu je veporikum ohraničené čertovickou, na juhu lubenícko-margecianskou líniou. Predpokladá sa, že pokračovaním veporika by mohli byť aj predneogénne horninové komplexy vystupujúce v Zemplínskych vrchoch (tzv. zemplinikum), ktoré sa značne odlišujú od ostatných geologických jednotiek Západných Karpát.
Pôvodne Zoubkom označované ako granidy (podľa staršieho názvu rieky Hron). Neskôr Andrusov zaviedol názov veporidy, ktorý je odvodený od študovaných typových oblastí vo Veporských vrchoch. Termín veporikum bol prvýkrát použitý v roku 1973 v Andrusovovej, Bystrického a Fusánovej práci Outline of the structure of the West Carpathians.
Geologická stavba
Väčšinu dnešného veporika tvorí predalpínske podložie, ktoré je veľmi podobné tatriku. Za najstaršie horniny veporika sú považované kryštalické bridlice (ortoruly, pararuly, migmatity) tiež ryolity, dacity a prípadne ich vulkanoklastiká, ktoré boli postihnuté rôznymi stupňami metamorfózy a najmä alpínskej diaftorézy. Pre veporikum je špecifické zachovanie niektorých čŕt pôvodnej hercýnskej stavby.
Granitoidy veporika sú od tatrických odlišné. Nachádza sa tu viacero typov špecifických variet granitov, sústredených v takzvanom veporskom plutóne. Veľká časť z nich je karbónskeho veku. Zriedkavé teleso pri Rochovciach spojené s vrchnokriedovou alpínskou kolíziou nevystupuje na povrch ale bolo zistené podľa geofyzikálnych indícií vrtným prieskumom.
Usadené horniny tvoriace obal kryštalinika, sa oproti ostatným geologickým celkom Západných Karpát vyznačujú výraznejšou alpínskou metamorfózou. Sú rozčlenené do dvoch hlavných jednotiek:
Na veporiku ležia aj trosky chočského príkrovu (hronikum) a kryha muránskeho príkrovu (ktorý patrí do silicika).
Oblasť veporika bola v období starších treťohôr (paleogénu) aspoň čiastočne zaliata morom, o čom svedčia relikty paleogénnych usadenín v oblasti Horehronského podolia. Neskôr v mladších treťohorách (miocéne) oblasť prekrývali viaceré sopky (Štiavnický stratovulkán, Poľana, Veporský stratovulkán).
Vývoj
Mezozoický vývoj veporika, ktorý nasledoval po násune jednotiek pochádzajúcich z Meliatickej oblasti na sever, mal vo vrchnej kriede za následok jeho pochovanie počas tzv. tuhárskej fázy pod horniny gemerika a na ňom nasunutých jednotiek. Toto pochovanie malo za následok rozsiahlu metamorfózu (amfibolitová fácia). Česť veporika bola v tomto období ponorená do hlbších častí kôry. V následnej kohútskej fáze došlo k odstrešeniu a spätnému vynoreniu, ktoré iniciovalo presun fatrika a zrejme i hronika (v prípade, že má hronikum skutočne vnútroveporický pôvod). Následná extenzia pozdĺž mierne uklonených zlomov spôsobila spätný pohyb blokov nadložného gemerika pozdĺž lubenícko-margecianskeho násunu. Na toto obdobie štádia tzv. metamorfného kôrového komplexu (84 – 88 miliónov rokov) sa viaže aj výstup rochovského granitu. Vynorenie, bolo natoľko extrémne, že v priebehu pomerne krátkeho obdobia bol eróziou celkom odstránený celý Veporský stratovulkán, ktorý bol ešte v badene a sarmate.
Cesta
Cesta môže byť:
Gravahviezda
Gravahviezda (angl. gravastar) je hypotetický astronomický objekt, predpovedaný astrofyzikálnou teóriou, navrhnutou Pawlom Mazurom a Emilom Mottolom. Táto teória by mohla nahradiť teóriu čiernych dier. Teória gravahviezd predpokladá, že namiesto toho, aby sa hviezda zrútila do jediného priestorového bodu s nekonečnou hustotou, prejde priestor ako taký fázovým prechodom, zabraňujúcim ďalšiemu zrúteniu a transformuje sa do podoby sférického prázdna obklopeného určitým druhom extrémne hustej hmoty.
Táto teória je pomerne nová, a zatiaľ vzbudila medzi astrofyzikmi iba malý záujem. Nedostatok záujmu súvisí s tým, že tento koncept vyžaduje prijatie veľmi špekulatívnej teórie kvantovej gravitácie, ale pritom prináša iba obmedzené výhody oproti teórii čiernych dier. A okrem toho ani v rámci kvantovej teórie gravitácie neexistuje žiadny nevyhnutný dôvod na to, aby sa priestor správal presne tak, ako predpokladajú Mazur s Mottolou – podľa dostupných informácií teda teória kvantovej gravitácie teóriu gravahviezd síce nevylučuje, ale ani ju nevyžaduje.
Pôvod označenia je jednoduchý: Hviezda, ktorá je tvorená GRAvitačným VÁkuom.
Mazur s Mottolou si všimli, že gravahviezdy by boli riešením informačného paradoxu: zatiaľ neexistuje vysvetlenie pre obrovské množstvo entropie, ktoré je čiernym dieram prisudzované (čierna diera má zjavne biliónkrát viac entropie, ako hviezda, z ktorej sa sformovala). Nikde vo vnútri čiernej diery pritom nevieme nájsť miesto, kde by táto entropia mohla existovať. Predpokladá sa, že gravahviezdy majú veľmi malé množstvo entropie, čo tento problém rieši.
Zrod gravahviezd by mohol byť príčinou pozorovaných zábleskov gama žiarenia, čím sa teória gravahviezd stáva ďalšou z mnohých špekulatívnych teórií, ktoré sa tento fenomén snažia vysvetliť.
Predpokladá sa, že priestor vo vnútri gravahviezdy by bol extrémne zakrivený a obklopený bublinou neuveriteľne hustej a odolnej hmoty, nachádzajúcej sa vo fáze Bose-Einsteinovho kondenzátu.
Mazur a Mottola dokonca prišli s myšlienkou, že pozorovateľný vesmír by sa celý mohol nachádzať vo vnútri jedinej obrovskej gravahviezdy. V tejto podobe možno teóriu gravahviezd zaradiť aj medzi alternatívne kozmologické teórie.
Teória veľmi blízka teórii gravahviezd (alebo možno dokonce iba iná formulácia tej istej teórie) je teória „hviezd z tmavej energie“, ktorú v apríli 2005 navrhol kalifornský fyzik George Chapline.
Landú
Landú je jeden z obývaných ostrovov na atole Núnu na Maldivách. Počet obyvateľov je 884 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 230 m, šírka 100 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 188,09 km.
NGC 2554
NGC 2554 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. februára 1785.
Mukačevský rajón (historický)
náhľad|Poloha v rámci Zakarpatskej oblasti
Mukačevský rajón bol administratívna jednotka na úrovni okresu v Zakarpatskej oblasti na Ukrajine.
Územie nezahŕňalo samotné Mukačevo, ktoré spadá pod oblasť. Rajón s rozlohou 998 km² obývalo viac ako 101 000 obyvateľov (2012) v 2 obciach mestského typu a 86-tich obciach. Cez Mukačivskyj rajon vedie železničné i cestné spojenie na Ľvov a z východu na západ preteká rieka Latorica.
Kraj
Kraj môže byť:
Radio Maryja
280px|náhľad|Radio Maryja v [[Toruň|Toruni ]] Radio Maryja je poľská rozhlasová stanica národno-katolíckeho charakteru. Bola založená 9. decembra 1991 v Toruni rádom redemptoristov. Časť verejnosti a médií považuje programovú líniu Radia Maryja za kontroverznú, xenofóbnu a nedemokratickú s občasnými antisemitskými výpadmi. Rádio právne pôsobí ako cirkevná osoba (porovnaj právnická osoba, fyzická osoba), patriace k rímskokatolíckej cirkvi a je podriadené priamo pápežovi, podobne ako celý rád, ktorý vlastní koncesiu. Riaditeľom rádia je Otec Tadeusz Rydzyk, prezývaný aj Otec riaditeľ (Ojciec Dyrektor). V dokumentoch predložených poľskej rade pre rozhlasové a televízne vysielanie KRRiTV vystupuje P. Rydzyk ako „jednočlenný dozorný orgán, jednočlenný riadiaci orgán a jednočlenný kontrolný orgán“ Radia Maryja.
Radio Maryja má koncesiu platnú do roku 2008. Koncesia definuje program Radia Maryja ako program spoločensko-náboženského charakteru, ktorý sa zaoberá problematikou kresťanskej viery a problémami života spoločnosti z pohľadu viery a náuky katolíckej cirkvi.
Hlavnými prvkami programu sú evanjelizácia, modlitba, meditácia, náboženská hudba a spoločensko-politická publicistika. Najobľúbenejšie programy sú Nedokončené rozhovory (Rozmowy Niedokończone), v ktorých sa preberajú rôzne témy, Aktuality (Aktualności), odriekavanie breviára a Katechézy (Katechezy) založené na katechizme katolíckej cirkvi. V politických záležitostiach stanica reprezentuje kritickú líniu voči členstvu a podmienkam členstva Poľska v Európskej únii, ekonomickému liberalizmu, globalizácii a hospodárskym zmenám v Poľsku po roku 1989, najmä spôsobu privatizácie a samotnej možnosti predávať pôdu cudzincom. Nadväzuje tak na tradície poľskej medzivojnovej takzvanej národnej demokracie.
Program stanice propaguje ekonomické zriadenie sociálneho štátu s dôrazom na národný charakter hospodárskej politiky. Ostro útočí na model liberálneho demokratického štátu.
V záležitostiach zvykov a dogiem nadväzuje na ľudovú zbožnosť. Je charakteristické silným konzervativizmom. Podľa kritikov chybne interpretuje ustanovenia 2. vatikánskeho koncilu, podľa zástancov ich dodržiava naopak veľmi dôkladne. Poľský episkopát ustanovil špeciálnu skupinu pre pastiersku starostlivosť o Radio Maryja (Zespół ds. duszpasterskiej troski o Radio Maryja), tá však neurobila žiadne podstatné kroky, ku ktorým má oprávnenie.
Podľa obhajcov, zmyslom stanice je evanjelizácia a kontroverzné výroky nenávistného alebo antisemitského charakteru sú vzácne, pochádzajú najmä od poslucháčov. Kritici Radia Maryja naopak tvrdia, že rádio zneužíva stereotypy, ľudskú ignoranciu, neznalosť a komplexy ľudí s nízkym vzdelaním. Radio Maryja krajne propaguje xenofóbiu, antisemitizmus, nahovára poslucháčom, že existujú údajné celosvetové židomurárske sprisahania a v mnohých udalostiach zo spoločensko-politického života Poľska vidí skryté kutie sprisahaní.
Rádio má tiež nejasné finančné zdroje, neodovzdáva zákonom predpísané finančné vyúčtovanie, nepredložilo tiež vyúčtovanie financií zo zbierky na záchranu gdanských lodeníc (kolíska Solidarity). Okrem toho sú niektorí pracovníci zamestnávaní načierno a porušujú pravidlá bezplatnej koncesie vysielaním reklám. Rádio, ako čisto náboženská činnosť redemptoristov, neplatí dane. Otcovi Rydzykovi sa vyčíta aj to, že nereagoval na niekoľkonásobné napomenutia predstaviteľov katolíckej cirkvi.
Počúvanosť rádia je podľa odhadu RadioTrack (MillwardBrown SMG/KRC) asi 2,4 %, čo stanicu radí na piate miesto v Poľsku. Podľa rôznych ďalších odhadov ju denne počúva 1–4,5 mil. ľudí. Celý rad poslucháčov sa s rádiom silno identifikuje. Asi 200 tisíc ľudí je združených v Rodine Radia Maryja (Rodzina Radia Maryja).
Na jeseň 2005 P. Rydzyk so svojou rozhlasovou stanicou podporil v prezidentských voľbách kandidáta PiS Lecha Kaczyńského a usudzuje sa, že to bola jedna z tých naozaj významných podpôr, ktorá umožnila Lechovi Kaczyńskému v druhom kole poraziť Donalda Tuska, kandidáta centristickej a umiernenej liberálnej Občianskej platformy.
Lohi (Dálu)
Lohi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Blondie
Blondie môže byť:
San Pedro (sopka v Čile)
San Pedro je názov komplexu dvojice stratovulkánov (San Pedro - 6 145 m a San Pablo - 6 092 m), nachádzajúcich sa na okraji púšte Atacama v Čile. Je to jedna z najvyšších činných sopiek na Zemi. Komplex je tvorený prevažne andezitmi a dacitmi, San Pedro je mladší člen komplexu. Z 19. a 20. storoča je reportovaných viacero správ o aktivite komplexu.
Huey Lewis & the News
Huey Lewis & The News je americká rocková hudobná skupina. Kapelu tvoria Huey Lewis, Sean Hopper, Bill Gibson, Mario Cipollina, Chris Hayes a Johnny Colla. K ich najúspešnejším piesňam patria „Heart and Soul“, „Do You Believe in Love“, „I Want a New Drug“ či „The Power of Love“. Posledná pieseň sa tiež objavila v americkom filme Návrat do budúcnosti I v ktorom hrá Michael J. Fox.
NGC 2555
NGC 2555 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. decembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
.308 Winchester
náhľad|Náboj .308 Winchester náhľad|Vedľa batérie .308 Winchester je komerčná verzia vojenského náboja 7,62 × 51 mm NATO (náboj je tiež označovaný ako T65) uvedená v roku 1952 na trh firmou Winchester Repeating Arms Company (to znamená 2 roky pred tým, než sa začala používať zmienená vojenská verzia).
Rozdiel oproti 7,62 × 51 mm NATO
Vojenský náboj 7,62 × 51 mm NATO je takmer identický s komerčným nábojom .308 Winchester. Ale špecifikácia tohto náboja je pod kontrolou NATO, zatiaľ čo kontrolu jeho civilnej verzie má na starosti SAAMI. Jediný väčší rozdiel je v rozmere nábojnice v určitom mieste. Líši sa o 0,013" (vojenská verzia je väčšia). Takže keď sa použije civilný náboj do vojenskej zbrane, tak na stenu nábojnice pôsobia príliš veľké sily, čo môže spôsobiť problémy. Síce je celkom bezpečné miešať medzi sebou obe kalibre, ale keď sa používajú správne náboje do určenej hlavne, tak vzniká menej problémov.
Vlastnosti + rozdiel oproti náboju .30-06 Springfield
Náboj 7,62 x 51 mm vo väčšine zbraní podáva rovnaký balistický výkon ako náboj .30-06 Springfield, ktorý sám nahradil. Nábojnica je síce kratšia, ale použitá strela a množstvo strelného prachu sú takmer identické. Menší objem nábojnice je dostatočný vďaka modernejším strelným prachom než boli tie, ktoré sa používali na začiatku éry náboja .30-06 Springfield. náhľad|Zľava doprava: [[.50 BMG, 300 Win Mag, .308 Winchester (rovnaký vzhľad ako 7,62 × 51 mm NATO), 7,62 × 39 mm, 5,56 × 45 mm NATO, .22LR ]]
Použitie
Tento náboj je vďaky svojej presnosti používaný pre terčovú streľbu a vďaka svojmu výkonu na lov veľkej zveri (až do veľkosti losa).
Žiarivka
Žiarivka je druh elektrického svetelného zdroja, ktorá na premenu elektrickej energie na svetelnú využíva žiarenie tlejivého elektrického výboja v parách ortuti. Samotný výboj vyžaruje neviditeľné ultrafialové žiarenie, ktorým je ožarovaná tenká vrstva vhodného luminoforu, nanesená na vnútornej strane banky žiarivky. Žiarenie excituje molekuly luminoforu, ktoré následne pri návrate do pôvodného stavu emitujú fotóny viditeľného svetla. Tento jav sa nazýva fluorescencia (odtiaľ je odvodený aj anglický názov žiarivky – fluorescent lamp).
Od prvého septembra 2009 bol v krajinách Európskej únie zakázaný predaj klasických žiaroviek s príkonom vyšším ako 80 W a od prvého septembra 2012 bol zakázaný predaj klasických žiaroviek s príkonom vyšším ako 70 W. Tieto obmedzenia sa výraznou mierou podpísali na väčšom rozšírení tzv. kompaktných žiariviek (žiariviek do pätíc) resp. neskôr LED žiaroviek.
Lineárna žiarivka
Klasická žiarivka v tvare dlhej trubice. Zvykne sa tiež nazývať žiarivková trubica, hovorovo aj neónová trubica alebo neónka. Toto označenie je však nesprávne, nakoľko žiarivka neobsahuje neón (tlejivý výboj v riedkom neóne žiari priamo vo viditeľnom spektre, má oranžovo-červenú farbu a sú na ňom založené iné druhy svetelných zdrojov – napr. tlejivka alebo neónová výbojka, využívaná napr. na tvorbu reklamných nápisov).
Kompaktná žiarivka
Pojem kompaktná žiarivka (niekedy aj kompaktná žiarovka) vo všeobecnosti označuje žiarivku s menšími (kompaktnejšími) rozmermi než má klasická žiarivková trubica.
Najbežnejším typom sú kompaktné žiarivky, určené pre priamu náhradu klasických osvetľovacích žiaroviek. Takéto žiarivky sa preto nazývajú aj úsporné žiarovky. Majú spravidla podobný tvar a rovnaké objímky ako klasické žiarovky. Obsahujú integrovaný elektronický predradník pre zapálenie a udržiavanie výboja.
Existujú tiež samostatné kompaktné žiarivky bez integrovaného predradníka, so špeciálnymi päticami. Sú určené do rôznych menších druhov svietidiel (napr. stolné lampy, osvetlenie v doprave a pod.).