cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Synagóga v Nitre
Architektonické riešenie
Synagóga je centrálna stavba so štvorcovým pôdorysom a na južnej strane rozšírený o polygonálny rizalit. Stavba je ukončená centrálnou kupolou, ktorá spočíva na štryroch pilieroch s ozdobnými hlavicami. Veľké okná majú štylizovanú kružbu, ktorú nesú románske stĺpiky z betónových odliatkov. Stavba má výrazne tehlové piliere a medzi nimi bezozdobné plochy stien. Fasáda je tvorená výtvarnými detailmi z orientálnej architektúry a je členená glazovanými tehlami kombinovanými s omietkou.
Štvorcový sieňový priestor synagógy je otvorený do kupoly, ktorá dosadá na štyri piliere a súčasne podopiera poschodovú emporu. Centrálny priestor modlitebne tvorí archa, ktorá je dnes bez sviatostí.
Expozícia Shraga Weila
Významný umelec Shraga Weil prežil detstvo a mladosť v Nitre. Jadrom jeho tvorby sú grafické práce. Na Slovensku zanechal 30  grafických listov, väčšina z nich sa nachádza v priestoroch Synagógy v jej trvalej expozícii. Grafiky sú hodnotné nielen vzhľadom na pôvod autora, ale hlavne z hľadiska tematiky, keďže prevažujú prvky biblickej a židovskej tradície.
Tanier
right|thumb|Tanier s príborovým nožíkom
Tanier je (väčšinou) okrúhly, zväčša plochý diel jedálenského riadu, na ktorom sa servíruje jedlo na jedenie. Vyrába sa z porcelánu, skla, keramických materiálov, plastických hmôt a iných materiálov. Forma taniera je určená druhom jedla, ktoré sa v ňom podáva, pre polievky sa používajú hlboké taniere, pre hlavné jedlo taniere plytké.
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 2015
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 2015 boli v poradí 18. Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien, ktoré organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konali sa od 20.28. mája 2015 v Tiencine, v Číne, za účasti 16 tímov. Pôvodne sa mali na turnaji predstaviť aj družstvá Fidži a Turkménska, ktoré sa z neho odhlásili až po vyžrebovaní. Čína bola organizátorom ázijského šampionátu žien štvrtýkrát, predtým hostila turnaj v rokoch 1987, 1993 (oba v Šanghaji) a 2005 (v Tchaj-cchangu). Zápasy sa hrali v arénach Tianjin Olympic Center Stadium a Tianjin Polytechnic University Gymnasium. Titul získala domáca 🇨🇳, ktorá vo finále zvíťazila nad 🇰🇷.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia ázijských družstiev na svetový kvalifikačný turnaj o postup na LOH 2016, ktorý sa uskutočnil v Japonsku. Kvalifikovali sa naň 3 najlepšie družstvá.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené podľa umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách. Japonsko reprezentovalo družstvo do 23 rokov. Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne postavenie v medzinárodnom rebríčku FIVB k októbru 2014.
Grumman F4F Wildcat
Grumman F4F Wildcat („Mačka divá“) bolo na začiatku druhej svetovej vojny najdôležitejšie stíhacie lietadlo, ktoré slúžilo na lietadlových lodiach USA.
Vznik a vývoj
thumb|left|XF4F-3 počas skúšobného letu, 1939 náhľad|vpravo|Wildcat [[846 Naval Air Squadron|846. námornej leteckej perute Fleet Air Arm s inváznymi pruhmi, 26. jún 1944]]
Bojové nasadenie
Lietadlo Grumman F4F Wildcat sa zúčastnilo všetkých dôležitých námorných operácií od bitky o Midway cez Guadalcanal, po vylodenie sa v Severnej Afrike a ochranu konvojov plaviacich sa cez Atlantik. Pri vzájomných súbojoch v Pacifiku boli Wildcaty prekonávané japonskými strojmi Mitsubishi A6M Zero, ktoré boli lepšie v letových vlastnostiach, no Wildcat bol lepšie vyzbrojený, robustný a spoľahlivý, znášal aj ťažké poškodenie.
F4F-3
thumb|right|Lietadlá F4F-3 Wildcat stíhacej letky [[VF-51|VF-5 amerického námorníctva z lietadlovej lode USS Yorktown počas letu vo formácii, cca 1941]]
F4F-4
thumb|right|Stroje F4F-4 Wildcat [[United States Marine Corps|americkej námornej pechoty na Hendersonovom letisku, Guadalcanal, Šalamúnove ostrovy, 1942]]
Východoafrická náhorná plošina
Východoafrická náhorná plošina je veľká náhorná plošina vo východnej časti strednej Afriky. Jej výška je väčšinou od 1000 do 1500 metrov. Je rozdelená na niekoľko zón od severu na juh a skladá sa z prelomu pohorí, náhorných planín a vyhĺbenín. Najnápadnejším rysom je existencia dvoch veľkých línií vyhĺbenín, kvôli veľkému poklesu celých časti zemskej kôry, ktorých najnižšie časti sú vyplnené rozsiahlymi jazerami. Smerom na juh sa dve línie zbiehajú do jedného veľkého údolia, kde sa nachádza jazero Malawi, ktorého južná časť je menej zreteľná kvôli štiepeniu a poklesu ako zvyšok systému.
Apis
Apis môže byť:
878 Mildred
878 Mildred je planétka s priemerom 13 km, ktorú objavil S. B. Nicholson 6. septembra 1916.
Félix Édouard Guérin-Méneville
Félix Édouard Guérin-Méneville (* 12. október 1799, Toulon, Francúzsko - † 26. január 1874, Paríž) bol  francúzsky entomológ, prevažne koleopterológ.
Životopis
Počas svojho života sa zaoberal hlavne chrobákmi (Coleoptera). Napísal ilustrované entomologické dielo "Iconographie du Regne Animal de George Cuvier 1829–1844", doplnok k dielu G. Cuviera a P. A. Latreillea, ktorému chýbali ilustrácie. Založil niekoľko odborných časopisov: Magasin de zoologie, d’anatomie comparée et de paléontologie (1830), Revue zoologique par la Société cuviérienne (1838), Revue et Magasin de zoologie pure et appliquée (1849), a Revue de sériciculture (1863). Bol aj editorom Dictionnaire Pittoresque d’Histoire Naturelle, diela vydávaného v Paríži v rokoch 1836 – 1839.
Bol zvolený aj za prezidenta Francúzskej entomologickej spoločnosti (Société entomologique de France) v roku 1846. Je známy ako autor okolo 400 entomologických prác. Skratka jeho mena sa používa vo viacerých podobách, ako napr.: Guér., Guér.-Mén., Guérin a pod.
Počas svojho života opísal viacero druhov hmyzu, napr.: Octotoma scabripennis Guérin-Méneville, Aphrophora flaviceps Guérin-Méneville, 1844, Aphrophora ornata Guérin-Méneville, 1844, Cercopis numida Guérin-Méneville, 1844, Phymatostetha stellata Guérin-Méneville, 1844, Ptyelus ornatus Guérin-Méneville, 1844, Sphodroscarta ornata Guérin-Méneville, 1844, Salona panorpaepennis Guérin-Méneville, Antheraea yamamai Guérin-Méneville, 1861, Anaea aidea (Guérin-Méneville, [1844]), Jeho zbierka hmyzu sa nachádza na viacerých miestach: Chrobáky (Coleoptera): Cicindelidae, Carabidae a Staphylinidae je v British Natural History Museum v Londýne. Časť zbierky je v Mus. Roy. Hist. Nat. Belg. v Brüsseli.
Tomáš Plekanec
Klubový hokej
S hokejom začínal v Kladne. V roku 2001 bol draftovaný klubom Montreal Canadiens. V NHL debutoval v sezóne 2003/04, keď v mužstve Montrealu nastúpil na dve stretnutia. Nasledujúce dve sezóny odohral za farmársky klub Montrealu, Hamilton Bulldogs. Od sezóny 2005/06 je stabilným hráčom Montrealu, postupne sa stal lídrom v ofenzíve. V júni 2010 predĺžil s klubom zmluvu o ďalších šesť rokov.
Reprezentácia
Reprezentoval na MS 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, ako aj na ZOH 2010. Nosí dres číslo 14.
Rodina
Otec Pavol Plekanec pochádza zo slovenskej obce Valaská Belá. Jeho manželkou je speváčka Lucie Vondráčková, majú syna Matyáša (* 2011).
Marquixanes
Marquixanes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rennes-le-Château
Rennes-le-Château je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Marquixanes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rennes-le-Château
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Hrádek nad Nisou
Hrádek nad Nisou je mesto v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 7 633 obyvateľov, z toho 3 846 mužov a 3 787 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,9 roka (muži 38,0 roka, ženy 41,7 roka).
Rennes-le-Château
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 82 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
879 Ricarda
879 Ricarda je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil M. F. Wolf 22. júla 1917.
Pavol Marcely
Pavol Marcely (* 26. jún 1914, Zvolen - † 17. október 1980, Piešťany) bol slovenský generál, pedagóg a protifašistický bojovník.
Životopis
Do roku 1933 študoval na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, do roku 1965 na FF UK v Bratislave. Pôvodne učiteľ, neskôr príslušník Slovenskej armády a ČSĽA. Účastník profifašistického odboja v slovenskej armáde, počas SNP štábny kapitán, príslušník československého vojska v ZSSR, bojoval v karpatsko-duklianskej operácii, 15. októbra 1944 aj s brigádou vysadený na letisku Tri duby, dnes Letisko Sliač, po prechode SNP do hôr bojoval na najohrozenejších úsekoch frontu, 5. decembra 1944 ťažko ranený. Ako 36 ročný sa stal najmladším dôstojníkom slovenskej národnosti, ktorý bol vymenovaný do prvej generálskej hodnosti. Brigádnym generálom sa totiž stal 1.10.1950. Na konci septembra 1953 bol preložený do zálohy. Reaktivovaný do Československej ľudovej armády bol začiatkom augusta 1968 a to vo vojenskej hodnosti generálmajora. Následne bol zaradený vo Vojenskom historickom ústave na oddelenie vojenských dejín Slovenska v Bratislave. V rokoch 1969 až 1971 pôsobil ako vojenský a letecký pridelenec v Belehrade. Odtiaľ nastúpil na MNO v Prahe kde vykonával štábne funkcie. Do opätovného odchodu do zálohy odišiel koncom júla 1973. .
Venoval sa problémom štatistiky, predseda Slovenského štatistického ústavu. Vysokoškolský pedagóg, prednášal na PF UK v Trnave, prispel k rozvoju slovenského školstva. Od roku 1974 pracoval ako vedúci útvaru obrany na Ministerstve práce a sociálnych veci SSR v Bratislave. Prispieval memoárovými a odbornými článkami do novín a časopisov i do odbornej tlače.
Udelené vyznamenania
Nositeľ mnohých vysokých vojenských vyznamenaní ako napríklad: Jeho meno nesie Základná škola Pavla Marcelyho, Drieňová 16 v Bratislave.
Kolektívny dom
Kolektívny dom je obytný dom pavlačového, chodbového alebo kombinovaného typu pre niekoľko stoviek až tisíc obyvateľov. Okrem bytových jednotiek sú tu zahrnuté spoločné prevádzkové a sociálne vybavenie (jasle, materská škola, družina, jedálne, knižnice, klubovne, kiná, predajne, telocvične, prednáškové sály, dielne pre záujmovú činnosť a podobne). Idea kolektívnych domov sa začala datovať už v Slnečnom štáte talianskeho renesančného utopistu Tommasa Campanellu a v prácach sociálnych utopistov 19. storočia ( Henri de Saint-Simon, François Marie Charles Fourier, Robert Owen).
Myšlienka kolektívneho domu bola pod vplyvom sociálno–utopických predstáv 19. storočia a predpokladala prepojenie individuálneho priestoru s ideálmi kolektivizmu.
V 20. rokoch 20. storočia bola koncepcia kolektívneho domu podrobne rozpracovaná sovietskymi urbanistami, kolektívne domy boli vybavované spoločnou kuchyňou a jedálňou. Po roku 1930 už nebol výhradne uplatňovaný princíp podoby kolektívneho domu, no niektoré námety zobecneli a boli použité aj v ďalších rokoch a to hlavne po 2. svetovej vojne.
V období Česko-Slovenska boli postavené na území Česka dva najvýznamnejšie kolektívne domy v Litvínove (architekti Evžen Linhart a Václav Hilský, 1946-1958) a v Zlíne ( Jiří Voženílek, 1949-1950). Osobitný variant tzv. malého mesta vo veľkomeste uskutočnil Le Corbusier v obytnom bloku Unité d`habitation v Marseille (1946-52).
3097 Tacitus
3097 Tacitus je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Dutch Top 40
Podobne ako hitparáda Mega Top 50, je kompináciou predajov singlov a ich hranosti v rozhlasovej stanici. Od roku 2003 je započítavaný aj počet stiahnutí.
Buxières-lès-Clefmont
Buxières-lès-Clefmont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oakland (Kalifornia)
right|thumb|Oakland right|thumb|mesto(štát) na mape USA Oakland je prístavné mesto v štáte Kalifornia na západe USA založené v roku 1850. Priemysel lodiarsky, drevársky, sklársky, chemický, konzervárenský, pivovarnícky, vinársky, ropný. Dopravná križovatka. Súčasť aglomerácie San Francisco.
Má rozlohu 202,4 km² a 415-tisíc obyvateľov.
Peter Martinček (skladateľ)
Peter Martinček (* 13. november 1962, Bratislava† 14. február 2021) bol slovenský hudobný skladateľ. Od roku 1987 pôsobil ako pedagóg skladby a teoretických predmetov na konzervatóriu v Bratislave, určitý čas prednášal aj na VŠMU – Estetiku hudby a Dejiny hudby 20. storočia. V rokoch 1990 – 1994 bol vedúci kompozično-dirigentského oddelenia konzervatória, kde viedol Súbor pre súčasnú hudbu. Peter Martinček „van Grob“ bol aj členom medzinárodných skladateľských porôt – Roma 1993 – 1994, Wien, Bratislava, Súťaž Slovenských konzervatórií. Angažoval sa pre kultúrne projekty mladých umelcov v EU. Martinčekova hudba sa dnes hrá po celom svete s veľkým úspechom. Jeho skladby odzneli vo viac ako 1000 profesionálnych komorných, orchestrálnych a televíznych predvedeniach v posledných sezónach v Teatro La Fenice, Berlínskej katedrále, Slovenskej filharmónii, Moyzesovej sieni, Mirbachovom paláci, kostoloch v Toronte, Niagara Falls, koncertných halách v USA, Českej filharmónii - Rudolfinum...
Životopis
Narodil sa v umeleckej rodine. Jeho otec Dušan Martinček bol hudobný skladateľ, matka Magdaléna bola profesorka spevu, strýkovia Martin Martinček svetový fotograf, Miloš Pietor významný režisér, a teta Ester Šimerová-Martinčeková je označovaná za prvú dámu slovenského „výtvarného neba“.
Štúdium
V rokoch 1978 – 1982 študoval na konzervatóriu v Bratislave skladbu u J. Pospíšila a dirigovanie u A. Vykydala. V rokoch 1982 – 1987 pokračoval v štúdiách na VŠMU v triede národného umelca D. Kardoša. V roku 1986 absolvoval umeleckú stáž na Accademia Musicale Chigiana v Siene u popredného talianskeho skladateľa F. Donatoniho.
Charakteristika tvorby
Ako skladateľ je známy doma aj vo svete svojou bohatou vokálnou tvorbou (diela Seltsame Lieder, Tvár pri tvári, Žalmové pisne, Ave Maria). Jeho opery (Memento, Revelation of St. John), vokálne a komorné diela interpretujú poprední svetoví umelci, ako napríklad Peter Dvorský, Jaroslav Svěcený, Eva Jenisová, Andreas Pistorius, J.B. Pommiere, Hiroshi Oshima, Leoš Svárovský, ale aj domáci umelci (Peter Michalica, Moyzesovo kvarteto, Dagmar a Jozef Zsapka, Jana Martinčeková, Karol Toperczer, Peter Oswald, Jordana Palovičová, Jana Kurucová, Oliver von Dohnányi, Eva Hornyaková, R. Štúr...). Významné sú aj jeho symfónie 3. a 4. vysoko cenené doma aj v zahraničí. Jeho skladby sú dnes žiadané a interpretované po celom svete.
Ocenenia
Video-opera Memento, ktorá sa pravidelne vysiela vo svete aj v STV Bratislava (1992, 2006, 2009), získala na festivale v Montreale (Banff) v roku 1991 hlavnú cenu Rocky Mountaine z vyše 500 opier z celého sveta. Martinček je nositeľom aj iných významných skladateľských cien doma (dvojnásobný držiteľ Ceny SHF) a Ceny J. L. Bellu (2015) za 4. symfóniu „In memoriam M.R.Štefánik“.
Čeľabinsk
Čeľabinsk (🇷🇺) je mesto v Rusku, centrum Čeľabinskej oblasti. Leží na východných svahoch južného Uralu, zo severu a západu obklopené brezovými a borovicovými lesmi. Preteká ním rieka Miass. Je jedným z hlavných priemyselných centier Ruska.
História
Počas druhej svetovej vojny sa v meste rozvíjal hlavne zbrojársky priemysel. V Čeľabinskom traktorovom závode sa vyrábali známe tanky T-34 či KV-1. V meste sa vyrábali aj raketomety kaťuša. Počas studenej vojny bolo dôležitým miestom výroby jadrových zbraní.
15. februára 2013 explodoval nad mestom malý asteroid, pričom tlaková vlna z výbuchu zranila asi 1200 ľudí.
Priemysel
V súčasnosti je Čeľabinsk centrom chemického, stavebného a potravinárskeho priemyslu. Spracúvajú sa tu železné zliatiny železa, nehrdzavejúca oceľ, vyrábajú sa traktory (Čeľabinský traktorový závod), mechanizmy na stavbu ciest. Je tu rozvinutý ťažký priemysel, hlavne metalurgia a zbrojársky priemysel.
Doprava
Mesto je dôležitým dopravným uzlom. Prechádza tadiaľto Transsibírska magistrála - železnica spájajúca Moskvu s Vladivostokom a dôležité cestné ťahy smerom na Kazachstan, Stredný Ural, Baškirsko a Sibír. Mesto obsluhuje čeľabinské letisko Balandino. V roku 1993 sa začalo so stavbou metra, ktorého prvá časť by mala byť po viacerých odkladoch otvorená v roku 2019.
Alexander Eckerdt
Životopis
Narodil sa v Košiciach. V rokoch 1950 – 1951 študoval na Základnej škole grafickej. Po skončení v rokoch 1951 – 1952 študoval na Grafickej priemyslovke v Prahe. Na Vysokú školu výtvarných umení v Bratislave nastúpil v roku 1952 k profesorovi Čemickému, ale ten s ním nespolupracoval, pretože Eckerdt vraj nemal cit pre farbu. Neskôr spolupracoval s Vincentom Hložníkom, u ktorého VŠVU dokončil v roku 1958. Celý život tvoril v Košiciach, kde aj pôsobil na ľudovej škole umenia v rokoch 1960 – 1964.Jeho najdôležitejšie výstavy sa konali najmä v Košiciach (1962, 1964, 1973, 1983, 1993), Bratislave (1963, 1970, 1980, 1992), Brne, ale taktiež vo vtedajšom Západnom Berlíne. Alexander Eckerdt patrí k najvýznamnejším predstaviteľom košického výtvarného života druhej polovice 20. storočia. Bol iniciátorom tvorivej skupiny s názvom Roveň, ktorá pôsobila v rokoch 1962 – 1965. Alexander Eckerdt ovládal fenomén obojručnej kresby. Taktiež bol jedným zo zakladateľov a kľúčových členov občianskeho hnutia Verejnosť proti násiliu v Košiciach.
Na Kováčskej ulici 33 v Košiciach sa nachádza jemu venovaná galéria s názvom Malá galéria A. Eckerdta.
Rozsudok (opera)
Rozsudok  je slovenská opera Jána Cikkera.
Svoju operu Rozsudok písal Ján Cikker ako v poradí siedmu. Za svoju predlohu si autor zvolill novelu Heinricha von Kleista Zemetrasenie v Čile. Opera vznikala v rokoch 1976 - 1978, premiéru mala v SND v Bratislave hneď nasledujúceho roku. Libreto spracoval skladateľ sám, okrem textu indiánskej piesne, ktorá pochádza od Milan Rúfus|Milana Rúfusa.
Dej
Skladateľ rozčlenil operu do piatich obrazov. Jej dej sa odohráva v rokoch 1646-47 v Santiagu. Jednotlivé obrazy sú silne diferencované:
Prvý obraz otvára motív Dies irae, ktoré sa viackrát v priebehu opery opakuje. Predstavuje v ňom 4 ústredné postavy: Izabel (soprán), Lorenza, jej milého (tenor), Dona Henrica, jej otca (barytón) a Peppu, pestúnku (alt). Už v tomto obraze sa objavuje prvý vrchol – moment pristihnutia Izabely a Lorenza Donom Henricom, od ktorého sa odvíja ďalšie stupňovanie. Z celej opery sa iba v tomto obraze vyskytujú určité deklamačné nepresnosti, ktoré možno autor prehliadol pri krútňave myšlienok nad komponovaním novo vznikajúceho diela (str. 7 aby ju, bozkov tvojich, str.13 na veky, str.19 aby duše nesmútili, aby oči...str.24 na posteli atd.).
Premostenie do 2. obrazu tvorí subtílna predohra, navodzujúca atmosféru kláštora. Otvára ho ženský zbor vokalizáciou na hlásky „o, a“ a potom „zvukom hromadnej modlitby, akoby rytmizované mrmlanie bez slabík“, čo si pravdepodobne vyžadovalo politické ovzdušie doby, kedy opera vznikala.
Takmer bezprostredne nasleduje ďalšia zmena: „Na inom mieste... sa objaví don Henrico – maska. Stojí pred vyvýšeným kreslom, na ktorom niekto sedí, komu vidieť iba nohy v lesklých topánkach, jeho postava je v tme.) Don Henrico prosí „Excelenciu“ o milosť pre svoju dcéru. Ozýva sa predošlý mužský zbor sudcov za scénou, zatiaľ čo Don Henrico mizne. Z diaľky, „nekonkrétne“ počuť hlas Lorenza, ktorý predpovedá ďalšiu zmenu: „Prudké svetlo ožiari Lorenza so vzadu zviazanými rukami, ako ho násilím sácajú dvaja ozbrojenci pred Carlosa, riaditeľa väznice (barytón)“. Poznámka však už nekonkretizuje, v ktorej časti javiska sa má táto scéna odohrávať – nakoľko Izabel zostáva na javisku viditeľná spiaca počas všetkých premien.
Vrcholom tejto scény je zároveň jej najiracionálnejšia časť: skladateľ ju zveril dvom tanečníkom – alter egá Izabel a Lorenza, a zboru, ktorý spieva na text pripomínajúci bosorácke zaklínadlá (napríklad ženský hlas niekoľkokrát imituje krákanie vrany, zbor: haha, reke, vere, buku... okrem iného sa tu opäť ozýva zvolanie Dies irae). Tento sabat vystrieda okamžite scéna umierajúceho dona Henrica s Pepitou na notárom (tenor) spisujúci svoj závet. Úplným záverom je apoteóza Izabely so zborom za scénou, v prichádzajúce ráno jej popravy.
Pozoruhodnosťou tohoto obrazu je skladateľova schopnosť spracovať literárnu predlohu do scénickej formy skoncentrovaním výstupov posúvajúcich dej do chronologických obrazov na minimálnom časovom aj javiskovom priestore. 3. dejstvo sa, tak ako prvé skladá z dvoch obrazov. 4. obraz predstavuje námestie s popraviskom, a podľa autorových poznámok, odvolávajúc sa priamo na Kleistovu novelu, je na scéne veľa štatistov – ľud, komedianti, diváci. Dej tohoto obrazu nasleduje bezprostredne po predošlom. V tomto obraze pristupujú ako sólisti 5 „malých osôb“ (ako uvedené v rozpise postáv): Pedrillo, uvádzač (barytón), 2 ženy (soprán, alt) a 2 muži (tenor, bas). Ich úlohou je komentár spoločnosti a odsúdenej Izabel. Prichádza Izabel aj so sprievodom ľudí, no v okamihu, keď má byť sťatá, nastane silné zemetrasenie. Scéna sa rúca, ľud uniká, na scéne ostávaju iba Pepa a Lorenzo, ktorí odvádzajú Izabel do bezpečia. Nasleduje medzihra prepájajúca do posledného 5. obrazu.
Scéna 5. obrazu predstavuje lúku na okraji lesa a „vrchy, ktoré sme videli aj v 1. obraze. Je druhý deň poludnie po udalostiach predošlého obrazu.“ Lorenzo s Izabel sa chystajú na útek za more, k čomu im dopomáha Peppa, ale sú vyrušení dvoma ženami a dvoma mužmi z predošlého obrazu, ktorí rozpoznávajú Izabel. Opäť mužský zbor imituje kompletný chorál Dies irae, ženský zbor (pútnici) spieva invokáciu k svätému Jagovi. Prichádza aj Pedrillo a podnieti zástup k zmasakrovaniu Izabel, Lorenza aj ich dieťaťa. Na záver preklínajúc vraždenie nevinných umiera aj Peppa, vyslovujúc tým hlboké humaistické posolstvo.
Citáty
Igor Vajda k spracovaniu opery píše: „(Cikker) musel rekonštruovať a domyslieť dej spred zemetrasenia, ktorým sa Kleistova novela začína.“ Vytvoril tiež nové postavy: Peppu, Laetitiu, sudcov, notára, iné zas vynecháva, ako dona Ferdinanda a jeho príbuzných, s ktorými sa milenci zblížia po zemetrasení, čo im obom zachráni život. Cikker tiež v niektorých momemtoch pozmenil dej opery oproti deju v Kleistovej novele, napr. povolanie Pedrilla, miesto zavraždenia milencov, osud ich dieťaťa.
Nazáver slová samotného Cikker k jeho dôvodom, prečo si zvolil daný námet pre svoju operu: „Kleist v novele...kritizuje neľudskosť písaných zákonov spoločnosti, a najmä tých nepísaných, ktoré človeka privádzajú do skazy. ...Kriticky poukazuje na skutočnosť, že ľudstvo do tých čias nenašlo iný spôsob riešenia konfliktov ako vraždami, násilím a vojnami.“
Chotyně
Chotyně je obec v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 930 obyvateľov, z toho 470 mužov a 460 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,6 roka (muži 37,5 roka, ženy 39,7 roka).
Hanami
right|thumb|Sakury v okolí hradu Himeji
Borut Pahor
Borut Pahor (* 2. november 1963, Postojna, Slovinsko) je slovinský prezident. Od novembra 2008 do februára 2012 bol premiérom Slovinska.
V roku 1987 získal diplom v oblasti politických vied, kde sa zaoberal predovšetkým medzinárodnými vzťahmi. V rokoch 1990-1992 bol členom Parlamentného zhromaždenia Slovinskej republiky, v rokoch 1992-2000 členom Národného zhromaždenia Slovinskej republiky, kde do roku 2004 vykonával funkciu predsedu. V roku 2004 bol zvolený do Európskeho parlamentu.
Od roku 1997 do roku 2012 bol predsedom politickej strany Sociálna demokracia v Slovinsku.
21. septembra 2008 zvíťazila jeho strana s Pahorom ako lídrom kandidátky v parlamentných voľbách v Slovinsku. 7. novembra 2008 bol zvolený Národným zhromaždením do úradu premiéra Slovinska. Funkciu premiéra ukončil 10. februára 2012.
V decembrových parlamentných voľbách získala slovinská sociálna demokracia len 10,5 % hlasov. Na kongrese SD v júni 2012 neobhájil kreslo predsedu strany, nový predseda SD – Igor Lukšič – však o Pahorovi vyhlásil, že tento je zrodený pre úrad prezidenta. V druhom kole prezidentských volieb, 2. decembra 2012 bol Borut Pahor zvolený za prezidenta Slovinska, keď porazil dovtedajšieho prezidenta Danilo Türka, ktorého v závere volebnej kampane podporil tiež niekdajší Pahorov mentor Milan Kučan.
Dňa 23. decembra 2012 prevzal úrad prezidenta.
Jan Siemerink
Johannes Martinus Siemerink známy aj ako Jan Siemerink (* 14. apríl 1970, Rijnsburg, Holandsko) je bývalý holandský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje ATP v dvojhre.
Matemale
Matemale je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obal
Obal je ochranný povlak, ochranný materiál na predmetoch, najmä na tovare, látka, ktorou je niečo obklopené, obložené.
Marián Prekop
Marián Prekop je slovenský kulturista a tréner kulturistiky. V roku 1989 získal druhé miesto na Majstrovstvách Európy v Nórsku a v roku 1991 tretie miesto v Taliansku. Je držiteľ dvoch titulov majstra Česko-Slovenska a získal aj ocenenie Majster športu. Dnes pôsobí ako osobný tréner.
Charakteristika
Vynikal najmä súmernosťou postavy, výbornými nohami a precízne predvedenou voľnou zostavou. Jeho nevýhodou bol nízky vzrast a o reprezentačné miesta musel bojovať s ďalšími elitnými československými kulturistami – napr. Anton Holič, Libor Minařík, Alois Pek, Anton Šaray, Ondrej Žemba, Pavol Jablonický, Petr Dudarec, Milan Rolinec, Miloš Paulů, Pavel Grolmus, Jan Černý, Jan Kus, Roman Vrábel a ďalší. K jeho najväčším úspechom patrí 2. miesto na ME 1989 v Oslo. Je dvojnásobný majster Česko-Slovenska, mnohonásobný medailista M-ČSSR a M-SSR, získal veľa medzinárodných ocenení. V roku 1989 mu ÚV ČSZTV za svoje mimoriadne športové výkony a vysoké majstrovstvo udelil čestný titul "Majster športu".
V súčasnosti sa venuje trénerskej práci, fitnes a kondičným tréningom pre ženy a mužov. Pôsobí aj ako rozhodca SAKFST.
Petr Tenkrát
Petr Tenkrát (* 31. máj 1977, Kladno) je bývalý český hokejista a reprezentant v ľadovom hokeji. Hrával na poste útočníka. Meria 182 cm a váži 83 kg (2006).
Klubový hokej
V sezóne 2006/07 bol hráčom klubu NHL Boston Bruins.
Kostra človeka
thumb|Kostra človeka Kostra človeka (lat. humana osseus alebo sceletum) je tvorená navzájom spojenými kosťami. Kostra dáva telu pevnosť a vnútornú oporu. Chráni vnútorné orgány a určuje tvar a rozmery tela.
Kostru tvorí osová kostra a kostra končatín.
Kosti (lat. ossa) majú dve funkcie
Kostru človeka rozdeľujeme na niekoľko častí:
Adolf Müller
Adolf Müller (* 1. december 1929, Libušín - † 26. marec 2002) bol česko-nemecký politológ.
Pôsobil ako profesor politickej vedy na Vysokej škole sociálnej v Münsteri. V roku 1971 založil a do roku 1991 viedol exilové nakladateľstvo INDEX.
3098 van Sprang
3098 van Sprang je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Klan (seriál)
Klan – V dobrom aj v zlom (pôvodne Klan) je romantický seriál, ktorý je voľne založený na chorvátskom seriáli Ruža vjetrova. Seriál mal premiéru 1. septembra 2013 na JOJ a bol vysielaný denne o 17:45, tak ako aj denný seriál Panelák. V seriáli hrajú Patrik Vyskočil a Kristína Svarinská. Len po 4 odvysielaných častiach stiahla JOJ seriál z vysielania kvôli nízkej sledovanosti. Výroba seriálu napriek tomu pokračovala a na obrazovky sa seriál vrátil 2. januára 2014 pod názvom Klan - V dobrom aj v zlom. Seriál bol však po niekoľkých častiach presunutý na sesterskú stanicu Plus, kde ho vysielala do konca prvej série 27. februára 2014.
Dej
Klan je o príbehu dvoch zamilovaných ľudí, ktorí pochádzajú z odlišných klanov. Ich svadba spojí ich dve rodiny, ktoré sú na opačnej strane zákona.
Produkcia
29. mája 2013 JOJ oznámila, že na jeseň 2013 pripravuje seriál Klan, ktorý bude pre ňu písať Andy Kraus (Panelák, Keby bolo keby, Pod povrchom, Kutyil s.r.o.). Kreatívnou šéfkou Klanu je Radka Reviláková (Panelák).
Teaser, ktorý JOJ zverejnila 24. júla 2013 bol nakrútený na Neziderskom jazere v Rakúsku.
1. séria (2014)
Po neúspechu seriálu sa JOJ rozhodla natočené časti podrobiť kvalitatívnej analýze a seriál zmeniť. Názov seriálu sa taktiež zmenil na Klan - V dobrom aj v zlom.
Cerisy-la-Salle (kantón)
Cerisy-la-Salle je francúzsky kantón v obvode Coutances v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 11 obcí.
880 Herba
880 Herba je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil M. F. Wolf 22. júla 1917.
Rennes-les-Bains
Rennes-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 171 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buxières-lès-Villiers
Buxières-lès-Villiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miloš Chorvát
Miloš Chorvát (* 1927) je slovenský architekt.
Mičurinské stredisko
Bratislava, na Búdková 2
Obytný dom
Bratislava, Holého 7, 9, 11, 13 spoluautor Rudolf Miňovský
Dom umenia
Bratislava, Námestie SNP 12
Architekt pristaval k trom družstevným domom od E. Belluša objekt, ktorý sa pôvodne volal Dom výtvarného umenia a architektúry. Na objekte cítiť postalinské uvoľnenie a ducha obnovenej moderny. Vo vyššej hmote sa verne prispôsobil staršej architektúre a blok uzavrel nižšou výstavnou budovou tvaru pretiahnutého šesťuholníka. Aj v tomto objekte sa objavuje architektov obľúbený motív zvlneného stropu inšpirovaný Alvarom Aaltom.
Dispozícia (architektúra)
Racionálna a komfortná dispozícia je jedným z cieľom architekta, ako dosiahnuť umelecké a zároveň funkčné architektonické dielo svojich dôb. Architektonická dispozícia je súčasťou troch bodov, ktoré sformuloval sám Marcus Vitruvius Pollio a na ktoré architekt musel pozerať bez ohľadu na dobu vzniku stavby.
Urbanistická dispozícia zahŕňa aj rozloženie a usporiadanie jednotlivých stavieb v širšom meradle urbanistického priestoru
Chrastava
Chrastava je mesto v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 6 243 obyvateľov, z toho 3 113 mužov a 3 130 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,0 roka (muži 37,6 roka, ženy 40,4 roka).
Ajax (informatika)
AJAX (Asynchronous JavaScript + XML) je súhrnné označenie pre technológie vývoja interaktívnych webových aplikácií, ktoré umožňujú meniť obsah stránok bez potreby ich kompletného znovunačítania zo servera. V porovnaní s klasickými webovými aplikáciami môžu AJAX-ové aplikácie pri vhodnom návrhu poskytovať používateľsky komfortnejšíe prostredie, vyžadujú však použitie moderných webových prehliadačov.
Používané technológie
AJAX nie je samostatný programovací jazyk ani technológia sama o sebe. Je to kombinácia nasledovných prvkov (nie nevyhnutne všetkých):
Aplikácia technológie AJAX
Príklad použitia asynchrónnej žiadosti na server metódou POST.
AjaxJS.js AjaxPHP.php Výsledkom je textový output v konzole:
Je nutné dodať, že ide iba o príklad. Odoslanie dát serveru, ktorý ich prakticky nepozmenené vráti dokumentu, v praxi nemá veľké využitie. Oveľa častejšie sa technológia AJAX používa na dynamické pozmenenie údajov v databáze.
Kolonizácia Severnej Ameriky
[[Súbor:Colonizationoftheamericas-blank.png|thumb|right|Kolonizácia Severnej Ameriky v roku 1750
]]
Kolonizácia Severnej Ameriky prebiehala od zhruba 16. storočia až do dôb obsadenia posledných miest patriacich domorodým obyvateľom (indiánom) v 19.storočia. V kolonizácii Severnej Ameriky sa angažovali Španieli, Angličania, Francúzi, Holanďania a v menšej miere tiež Švédi a Rusi. Geograficky sa Angličania a Francúzi sústredili predovšetkým na oblasti dnešného USA a Kanady, teda do severnejších oblastí Severnej Ameriky. Tie najsevernejšie oblasti dnešnej Aljašky boli kolonizované Ruskom, ktoré Aljašku predalo USA v roku 1868. Naopak juh dnešného USA bol celý pod kontrolou Španielska, ktoré ovládalo celú alebo väčšinu Kalifornie, Texasu, Arizony, Nového Mexika i Floridy. Dnešné Mexiko bolo dobyté španielskymi conquistadormi hneď na začiatku 16. storočia ako jedna z prvých oblastí pod európskou kontrolou na americkom kontinente vôbec.
Multimédiá
Multimédiá sú kombináciou textu, zvuku, grafiky, animácie, interaktivity a videa; podmnožina hypermédií. Sú určené na informovanie a zábavu publika. Multimédiá sú taktiež označované ako elektronické médiá na zálohovanie a predstavenie multimediálneho obsahu.
Marcel Melicherčík
Marcel Melicherčík (* 20. december 1986, Poprad) je slovenský hokejový brankár.
Klubový hokej
Marcel Melicherčík pochádza zo slovenského Popradu, ktorého je odchovancom. V tomto meste strávil väčšinu času svojej kariéry. Prelomovým ročníkom možno označiť sezónu 2010/2011, v ktorej odchytal 53 zápasov s bilanciou 2,17 gólu na zápas a podobnými štatistikami sa mohol pochváliť aj v zápasoch play-off. V septembri roku 2012 uspel na skúške v HC Lev Praha. S účastníkom najvyššej ruskej súťaže trénoval, ale KHL si nezahral. V decembri toho istého roku sa rozlúčil s pražským Levom a sťahoval sa do českých prvoligových Litoměřic, kde odchytal prvé minúty sezóny 2012/2013. Po skončení výluky NHL v sezóne 2012/2013 sa dohodol na zmluve s HC Sparta Praha. V Sparte odchytal 9 zápasov, pričom v siedmich prípadoch dopomohol pražskému klubu k víťazstvu. V sezóne 2013/2014 pôsobil v klube Bílí Tygři Liberec, niekoľko zápasov odohral aj v druholigových Benátkach. Pred sezónou 2014/2015 sa dohodol na zmluve so slovenským klubom HC Košice.
3099 Hergenrother
3099 Hergenrother je planétka s priemerom 70 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 3. apríla 1940.
Rádio SiTy
Rádio SiTy je od roku 2004 slovenská lokálna rozhlasová stanica v Bratislave, vysielajúca spravodajstvo a výhradne tanečnú hudbu od 70. rokov až po súčasnosť.
Vysielacie štúdio sa nachádza na Račianskej 77 v Bratislave.
Atómový obal
Atómový obal je zložka atómu, pozostávajúca z elektrónov, ktorých počet sa rovná atómovému číslu (počtu kladných jednotiek náboja v jadre atómu). Atómový obal je predmetom skúmania fyziky atómového obalu.
Ibn Rusta
Ibn Rusta (iné prepisy: Ebn Rosta, Ibn Rustah, Ibn Rosteh; celým menom: Abú Alí Ahmad bin Umar ibn Rusta/iné prepisy: Abú Alí Ahmad b. Omar ebn Rosta, Abú Alí Ahmed ibn Omar Ibn Rosteh; * 9. stor., Isfahán – † po 913, možno 923 ) bol arabsko-perzský geograf, cestovateľ a encyklopedista.
O jeho živote sa vie okrem miesta narodenia málo. Okolo roku 903 cestoval po Arábii a Jemene.
Kniha vzácnych drahocenností
Je autorom encyklopedickej po arabsky písanej knihy Kitáb al-a'lák an-nafísa (iný prepis: Ketáb al-a'aláq al-nafísa, do slovenčiny prekladané ako: Kniha vzácnych drahocenností alebo Kniha cenných drahokamov). Písal ju pravdepodobne medzi rokmi 903 až 913. Pri zostavovaní textu autor pravdepodobne okrem vlastných cestovateľských skúseností využil aj Kitáb al-masálik wa l-mamálik od Ibn Hurdádbiha z roku 885, ako aj stratenú knihu rovnakého mena, ktorú pred rokom 900 zostavil sámánovský vezír Abú Abdalláh Muhammad al-Džajhání. Kniha vzácnych drahocenností je dôležitým prameňom poznania dejín raných Slovanov, najmä Rusov a Chorvátov. Zachoval sa z neho len 7. diel, ktorý sa zaoberá geografiou a obsahuje aj informácie o Bulharoch, Burtásoch, Slovanoch/Slovenoch, Maďaroch, Chazaroch a iných národoch. Spomína v ňom aj kráľa Svätopluka (870-894), uvádza, že je to panovník Slovanov (Slovenov), títo Slovania majú kráľovstvo, Svätopluk má hodnosť raís ar-ru'asá (teda vládca vládcov/knieža kniežat/vodca vodcov a pod.), je korunovaný a ďalej ho v texte označuje aj priamo ako kráľ (vo voľnejšom preklade vládca) a jeho zástupca je subandž - župan. Jeho sídlo je uprostred krajiny Slovanov a volá sa „Dž.rwáb“ (dnes bližšie neidentifikovateľné).
Viliam Marčok
Životopis
V roku 19461953 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19541958 na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Pôsobil ako učiteľ v Považskej Bystrici, od 1961 vysokoškolský pedagóg na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici, po 1968 musel pre svoje postoje pracovisko opustiť, od 1975 pracovníkom Slovenského literárneho fondu, 19891995 pedagógom na Katedre slovenského jazyka a literatúry Filozofickej fakulty UK, pôsobil ako profesor na Katedre slovenskej literatúry Pedagogickej fakulty UK v Bratislave. Po básnických začiatkoch upriamil svoju pozornosť na literárnovedný výskum a folkloristiku, najmä rozvíjanie folklórnej tradície v tvorbe pre deti a mládež. Napísal viacero odborných štúdií z oblasti literárnej histórie, komparatistiky, historickej poetiky a súčasnej literatúry, ktoré publikoval v zborníkoch a literárnych periodikách (Slovenská literatúra, Literárny týždenník, Slovenské pohľady, Romboid a i.)
Zomrel 7. mája 2013 v Bratislave.
Maureillas-las-Illas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Coutances (kantón)
Coutances je francúzsky kantón v obvode Coutances v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 7 obcí.
IRDA
IRDA môže byť:
IrDA môže byť:
Irda je fiktívny druh zo série Dragonlance, pozri Irda (Dragonlance)
Multiplet
Multiplet multiplet je skupina častíc, ktoré majú okrem elektrického náboja všetky ostatné kvantové čísla rovnaké.
Kolonizácia Afriky
thumb|right|Mapa Afriky z roku [[1631]]
Kolonizácia Afriky má dlhú históriu. Národmi z iných svetadielov bola Afrika kolonizovaná už od dôb staroveku, za najvýznamnejšiu epizódu je ale považované západné osídľovanie v 19. a 20. storočí, kedy bola aspoň raz kolonizovaná každá časť africkej pôdy. Táto kolonizácia Afriky má korene v 16. storočí, kedy Portugalci začali zakladať oporné body na pobreží pre zabezpečenie cesty do Indie; vo vnútrozemí vtedy existovali silné domorodé ríše. Takzvaný "zápas" či "preteky o Afriku", obdobie vôbec najintenzívnejšej kolonizácie, nesúce sa v duchu súperenia jednotlivých mocností, bol odštartovaný v osemdesiatych rokoch 19. storočia. Začiatok konca modernej africkej kolonizácie (teda dekolonizácie) nastal v päťdesiatych rokoch 20. storočia a dovŕšený bol v rokoch sedemdesiatych, kedy už na väčšine afrického územia držali moc zase pôvodní obyvatelia.
Základná škola (Púchov, Mládežnícka 1434/16)
'''Základná škola, Ul. Mládežnícka 1434/16, Púchov''' vznikla v roku 1980 pri novovznikajúcom sídlisku Sedlište. Je to stredne veľká plnoorganizovaná štátna základná škola s vyučovacím jazykom slovenským. Počas svojej existencie sa škola vyprofilovala ako škola so zameraním na matematiku a prírodovedné predmety.
Najväčší počet žiakov (1 019) školu navštevoval v roku 1988. Od roku 1998 škola patrí medzi školy podporujúce zdravie, významnou akciou v tejto oblasti bolo vybudovanie školskej ekoplochy. Od roku 2000 začala postupná inovácia existujúcich odborných učební – prírodopisu, fyziky, chémie, zemepisu, jazykov a aj vďaka realizovaným projektom boli vybudované počítačové učebne. Pribudol aj športový areál, pripravuje sa rekonštrukcia budovy školy.
Učitelia prvého a druhého stupňa sa systematicky venujú žiakom nielen v rámci výučby ale i v príprave na súťaže a v množstve poobedňajších aktivít. V ostatných rokoch sa škola už trikrát stala držiteľom Putovného pohára prednostu Krajského školského úradu v Trenčíne za prvé miesto vo vedomostných a umeleckých súťažiach v  kraji.
V súčasnosti už škola disponuje aj triedami ktoré sú vybavené tabletovou technológiou. Každá trieda má prípojku na internet a taktiež dataprojektor i potrebné premietacie plátno. Tri počítačové učebne (jedna z nich slúži na výučbu anglického jazyka) sú kompletne vybavené modernými počítačmi. V školskeho roku 2016/2017 má škola 563 žiakov a je tak populačne aj rozlohovo najväčšia základná škola v Púchovskom okrese.
Potápačský dýchací prístroj
V angličtine sa používa termín SCUBA, ktorý je skratkou názvu Self-Contained Underwater Breathing Apparatus.
Rozdelenie
Moderné nezávislé potápačské dýchacie prístroje sa rozdeľujú na dva typy:
Základné súčasti
Obidva typy prístrojov sa vo všeobecnosti skladajú z troch základných súčastí: Bežne používané komerčné potápačské vybavenie používané na rekreačné potápanie je integrovaného typu, takže okrem týchto základných súčastí bývajú k potápačskému dýchaciemu výstroju pripojené aj iné súčasti potápačského výstroja. Je to však len pripojenie fyzické a nemá funkčný súvis so samotným dýchacím prístrojom.
Prístroje s konštantným prietokom
Prístroje s konštantným prietokom sú historickým typom dýchacieho prístroja bez nádychového regulátora. Dýchací plyn v nich voľne prúdil z tlakovej fľaše a potápač sa nadychoval z unikajúceho prúdu plynu. Nevýhodou tohto typu bolo, že dýchací plyn sa míňal bez ohľadu na skutočnú potrebu.
Pokusy o zostrojenie takéhoto prístroja na vojenské a priemyselné účely existovali už pred rokom 1939. Išlo napríklad o japonský patent zaregistrovaný v roku 1918 vo Veľkej Británii s názvom Ohgushi's Peerless Respirator, ktorý bol otestovaný v hĺbke 99 m. Ďalším príkladom je prístroj, ktorý zostrojil v roku 1925 Yves Le Prieur, ktorý sa považuje za vynálezcu nezávislého potápačského dýchacieho prístroja. Dodávka dýchacieho plynu na tomto prístroji už nebola nepretržitá, ale regulovala sa pri každom nádychu ručným otváraním a zatváraním príslušného ventilu.
Prístroje s nádychovým ventilom
Charakteristikou týchto prístrojov je, že dodávajú dýchací plyn v závislosti od potreby potápača. Nádychový ventil začne prepúšťať plyn až v okamihu, keď sa potápač začne nadychovať, a po ukončení nádychu sa uzatvorí aj prívod dýchacieho plynu. Až do 80-tych rokov sa takéto prístroje nazývali akvalungy, podľa patentu s názvom Aqua-lung, ktorý zostrojili Jacques-Yves Cousteau a Emile Gagnan.
Prístroje bez stredotlakovej hadice
Nádychový aj výdychový ventil museli byť umiestnené v na tom istom mieste (v tej istej hĺbke), aby sa zabránilo tlakovému rozdielu, ktorý by mohol zapríčiniť ťažkosti pri vdychovaní, alebo naopak nekontrolovaný únik dýchacieho plynu (tzv. free-flow). Vďaka dvom nápadným hadiciam sa tieto prístroje nazývajú aj dvojhadicové (angl. twin-hose).
Dvojstupňové potápačské dýchacie prístroje
Moderný potápačský dýchací prístroj (automatika) je z technického hľadiska dvojstupňovou kombináciou regulátora konštantného tlaku (prvý stupeň) a regulátora variabilného tlaku s dýchacím ventilom (druhý stupeň).
Prístroje so zatvoreným okruhom
Sem sa zaraďujú: Označujú sa anglickým slovom rebreather, čo sa dá voľne preložiť ako prístroj na opakované dýchanie.
Kvetný obal
Kvetný obal (fytoterapia) je časť kvetu.
Inter hala Pasienky
Je to športová hala nadčasovej konštrukcie s jasne definovaným tvarom dvoch krížiacich sa parabolických oblúkov prestrešených zavesenou lanovou konštrukciou. Mestská časť Nové Mesto navrhla pamiatkovému úradu zaradenie tejto stavby do zoznamu národných kultúrnych a technic­kých pamiatok.
Projekt
Keď sa v 50. rokoch 20. storočia uvažovalo o potrebe výstavby novej športovej haly, ani sám autor návrhu Jozef Chovanec nepredpokladal, že jeho stavba vyvolá taký razantný ohlas a bude súčasťou scény slovenskej architektúry až dodnes.
50. roky boli v stavebníctve obdobím využívania „nástrojov budovania“, ktorými boli typizácia a prefabrikácia. Stavba športovej haly na bratislavských Pasienkoch, ktorá je čiastočnou kópiou pôvodnej (originálnej) haly Paraboleum v Raleigh, USA, koncepčne vyčnievala, bola vyzývavou, provokujúcou a elegantnou súčasne.
Zložité statické výpočty realizoval projektant statiky a stavebnej časti - Ing. Jozefa Poštulku v spolupráci s architektom Jozefom Chovancom, ktorý je autorom diela a ktorý navrhol dispozičné riešenie a architektonické prvky.
Situovanie
Pasienky sú významnou oblasťou mestskej časti Bratislava – Nové Mesto. Je to lokalita, z južnej strany vymedzená Trnavskou cestou a Bajkalskou ulicou a zo severu Vajnorskou a Tomášikovou ulicou. Je to mestská zóna, kde sú sústredené mestské športové aktivity ako napr. krytý plavecký bazén, športové haly (Pasienky a Elán), nekrytý futbalový štadión s atletickou bežeckou dráhou a iné menej významné tréningové plochy pre športovcov.
Na priesečníku Bajkalskej ulice (mestská komunikácia okružného typu) a Trnavskej cesty (typická meststká radiála obsluhujúca tranzitnú dopravu), v južnom cípe pomyselného pentagónu, ktoré už vyššie spomínané ulice tvoria, sa nachádza Športová hala Pasienky.
Koncepcia
Športová hala je typologický druh stavby slúžiaci športu a jeho priaznivcom. Má enormné priestorové a dispozičné požiadavky na spôsob riešenia hracích plôch z hľadiska maximálnej univerzálnosti, diváckej kapacity a technického riešenia časti pre divákov - diváckeho zázemia, ktorými sú vstupy, sedenie, krivka viditeľnosti, požiarna bezpečnosť, ale aj sociálne zariadenia a stravovanie.
Autor návrhu, Jozef Chovanec, bol už od počiatku nútený zabezpečiť fungovanie haly tak, aby v nej bolo možné prevádzkovať viaceré druhy športov. Pôvodne to mali byť rôzne typy sálových hier a okrem iného aj odvetvia ľahkej atletiky, ktorými boli skok do diaľky, skok do výšky, skok o žrdi a trojskoky. Investičný zámer, z ktorého sa pôvodne v roku 1958 vychádzalo predpokladal kapacitu 3500 miest na sedenie v hľadisku, avšak po dodatočných úpravách zámeru sa počet divákov vyšplhal až na 5500. Pri podujatiach alebo športoch, ktorých náročnosť na hraciu plochu, prípadne plochu na umiestnenie pódia, nie je až tak značná, je možné dosiahnuť kapacitu až 6100 sledujúcich divákov v hľadisku haly.
Konštrukčné riešenie
Hmotovo-priestorová schéma haly je definovaná jasne a určito. Tento fakt radí túto nepochybne atraktívnu architektúru k lepším realizáciám, ktoré sa v 20. storočí vykonali na Slovensku. Veľkou výhodou je aj to, že je koncepcia haly jasne čitateľná. Je od prvého pohľadu zrejmé o aký objekt, s akým objemom a funkciou ide. Nič nie je maskované, ani zakrývané.
Keďže pri tomto type stavby je tvar primárne určený statickým pôsobením konštrukcie a nie naopak, môžeme ju zaradiť aj medzi vrcholné diela slovenského inžinierskeho staviteľstva 20. storočia.