cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
IAI EL/W-2085
EL/W-2085 je izraelské lietadlo včasnej výstrahy a riadenia (AWACS), ktoré vzniklo na báze Gulfstream G550 a bolo vyvinuté spoločnosťou Elta Systems.
Vznik a vývoj
V auguste 2003 uzavrel Izrael so spoločnosťou Gulfstream zmluvu na štyri modifikované lietadlá G550 (s opciou na ďalšie dve). Prvý let takto modifikovaného lietadla sa konal v máji 2006 a do septembra 2006 bol dodaný izraelskej spoločnosti Elta, ktorá uskutočnila inštaláciu misijných systémov. Prvé dve lietadlá s nainštalovaným systémom EL/W-2085 boli dodané izraelskému letectvu vo februári a v máji 2008, pričom boli hneď zavedené do služby. K prvému verejnému predstaveniu lietadla došlo v tom istom roku na britskej leteckej šou vo Farnborough.
Konštrukcia
thumb|right|Predstavenie izraelského EL/W-2085 na leteckej šou vo Farnborough thumb|right|Tankovanie lietadla EL/W-2085 počas letu pomocou tankeru KC707 EL/W-2085 je modifikovaný Gulfstream G550, ktorý je poháňaný dvojicou prúdových motorov Rolls-Royce BR710 C4-11 (každý s ťahom 68.44 kN). V porovnaní s pôvodným modelom G550 sa táto modifikácia vyznačuje zvýšenou hmotnosťou prázdneho lietadla, upravenou konštrukciou, dodatočnou kabelážou, tromi generátormi (namiesto jedného) a kvapalinovým chladiacim systémom. V porovnaní so svojim predchodcom EL/M-2075, ktorý vznikol ešte na báze Boeingu 707, má toto lietadlo vyšší dostup a dlhší dolet.
Lietadlo je vybavené systémom Phalcon, ktorý pozostáva z radaru typu AESA, identifikátora vlastný-cudzí, ako aj systémov elektronického a komunikačného spravodajstva.
EL/W-2085 nevyužíva systém mechanicky rotujúcej antény, ako niektoré iné lietadlá AWACS, ale radar s aktívnym elektronickým skenovaním (AESA). Tento rádiolokátor poskytuje pokrytie v rozsahu 360 stupňov. Radar dokáže detegovať aj nízko letiace objekty na vzdialenosť stoviek kilometrov počas dňa a noci a za akýchkoľvek poveternostných podmienok. Oproti mechanicky rotujúcej anténe umožňuje aj sledovanie rýchlo manévrujúcich cieľov.
Výmena informácií medzi EL/W-2085 a inými platformami je zabezpečená cez duplexný satelitný komunikačný systém EL/K-189. Satelitná komunikácia pracuje na pásme Ku od 12,5 do 18 GHz. Vlastnú ochranu lietadla zabezpečuje radarový varovný prijímač (RWR), systém varovania pred prilietajúcimi raketami (MAWS) a klamné ciele.
Používatelia
Izrael
Singapur
Oust-Marest
Oust-Marest je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Teologická fakulta v Košiciach Katolíckej univerzity v Ružomberku
Teologická fakulta v Košiciach (skr. TF KU) je jedna zo štyroch fakúlt Katolíckej univerzity v Ružomberku. Dekanom fakulty je doc. ThDr. Radoslav Lojan, PhD.
História a súčasnosť fakulty
Teologická fakulta Katolíckej univerzity v Ružomberku bola založená podľa zákona č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov zriaďovacou listinou rektora Katolíckej univerzity v Ružomberku vydanou dňa 1. júla 2003 a dekrétom Kongregácie pre katolícku výchovu.
Fakulta je súčasťou Katolíckej univerzity v Ružomberku. Právnym základom činnosti fakulty je zákon č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Z hľadiska kánonického práva sa táto fakulta riadi apoštolskou konštitúciou Jána Pavla II. Sapientia Christiana vydanou dňa 15. apríla 1979, a "Ordinationes" Kongregácie pre katolícku výchovu z 29. apríla 1979, ktoré sú priložené k samotnej Konštitúcii, a normami Kódexu kanonického práva (kán. 815 - 820 CIC).
Na štúdium na Teologickej fakulte KU bolo v akademickom roku 2019/2020 zapísaných celkovo 459 študentov, z toho na dennú formu 417 a externú formu 42. Najväčší počet študentov sa zapísal na študijné programy sociálna práca (193) a katolícka teológia (84). Z celkového počtu cudzincov (35) študujúcich na Teologickej fakulte v akad. roku 2019/2020 tvoria väčšinu (23) študenti zapísaní na externú formu štúdia III. stupňa, pochádzajúci z Česka (5), Ukrajiny (5), Rakúska (1) a z Poľska (12).
V závere februára 2019 vzniklo na košickej teologickej fakulte Centrum na ochranu maloletých, ktorého cieľom je príprava a rozvoj programov prevencie pre rôzne pastoračné, vzdelávacie a formačné prostredie v oblasti zneužívania detí a adolescentov. Malo by taktiež podporovať a realizovať interdisciplinárny výskum sexuálneho zneužívania detí a adolescentov. Jeho prvým riaditeľom sa stal Andrej Kačmár.
Katedry
Fakulta má štyri katedry:
Štúdium
Teologická fakulta v Košiciach poskytuje vzdelávanie v nasledujúcich študijných programoch:
Vedecké časopisy
náhľad|235x235bod|Verba Theologica, 2/2018 V súčasnosti sú na fakulte vydávané dva vedecké časopisy:
Verba Theologica
Je recenzovaný vedecký časopis založený v roku 2002. Vychádza dvakrát ročne (máj, november). Časopis je od roku 2018 zaradený do indexu ERIH PLUS (The European Reference Index for the Humanities and the Social Sciences), do databázy CEJSH (The Central European Journal Of Social Sciences And Humanities) a do databázy CEEOL (Central and Eastern European Online Library).
Notitiæ historiæ ecclesiasticæ
Notitiæ historiæ ecclesiasticæ je vedecký recenzovaný časopis Inštitútu cirkevných dejín na Teologickej fakulte, Katolíckej univerzity v Ružomberku, ktorý bol založený v roku 2012 a vychádza pravidelne v printovej podobe.
Guntram Bohatý
Guntram Bohatý (nemecky Guntram der Reiche, latinsky Guntradamus dives) (* ? - † 973) bol ríšsky gróf v oblasti Breisgau a je považovaný za praotca rodu Habsburgovcov.
Životopis
Guntram, neskôr nazývaný Bohatý, pochádzal z eberhardskej vetvy významného ríšskeho rozrodu Etichonovcov, ktorý bol pravdepodobne fransko - burgundsko - vizigótskeho pôvodu a ktorého domínium ležalo na území dnešného Alsaska a Porýnia.
Napriek svojmu významu a vplyvu bol Guntram na ríšskom sneme v auguste 952 v Augsburgu obvinený zo zrady a bola mu na príkaz samotného cisára odňatá veľká časť jeho majetku. Napriek tomu si udržal určitý vplyv a majetok, ale vplyv zrovnateľný s pôvodnou pozíciou získali až Guntramovi vnuci, z ktorých Radbot, klettgauský gróf, založil opátstvo Muri, miesto posledného odpočinku prvých Habsburgovcov. Aj vďaka tomuto spojeniu je Guntram považovaný za praotca rodu Habsburgovcov. Radbot je tiež jedným z možných zakladateľov hradu Habichtsburg, ktorý dal neskôr meno slávnemu rodu Habsburtovcov, ale jeho účasť na tomto akte nie je istá a alternatívna teória hovorí o tom, že hrad Habischtsburg založil až Werner Habsburský.
Hlavným dôkazom pre tvrdenie, že Guntram Bohatý je predkom rodu Habsburgovcov sú práve zápisy v opátstve Muri. Napriek týmto záznamom nie je úplne isté, či bol naozaj Guntram predkom rodu Habsburgovcov, ale javí sa ako najpravdepodobnejší a historicky doložený.
Deti
O Guntramových deťoch nie je veľa vierohodných informácií, ale predpokladá sa, že mal troch synov - Lancelin (Landold) (*955/960 - † 991), Eberhard a Kancelin, pričom ale Lancelin a Kancelin sú niekedy pokladaní za jednu a tu istú osobu.
Šírín Abú Ákilová
Šírín Abú Ákilová ( - Šírín Abú Ákila (alebo Áqila), angl. prepis: Shireen Abu Akleh (alebo Aq(i)la); * 3. apríl 1971, Jeruzalem† 11. máj 2022, Dženín) bola palestínsko-americká novinárka, ktorá pôsobila ako korešpondentka katarskej televízie Al-Džazíra.
Život
Pochádzala z kresťansko-arabskej rodiny. Absolvovala bakalárske štúdium printovej žurnalistiky na Džámia al-Jarmúk v Jordánsku. Následne pracovala ako reportérka pre rozhlasové stanice Radio Monte Carlo a Hlas Palestíny. Od roku 1997 pôsobila v televíznej stanici Al-Džazíra, pre ktorú prinášala reportáže o dianí v Palestíne a Izraeli (napr. o Druhej intifáde).
11. máji 2022 bola ťažko postrelená počas protiteroristickej akcie Izraelských obranných síl (IDF) v meste Dženín na severe Západného brehu Jordánu a po prevoze do nemocnice o 4:15 UTC vyhlásená za mŕtvu. Podľa palestínskych úradov a televízie Al-Džazíra ju postrelili príslušníci IDF, no hovorca IDF vyhlásil, že nepredpokladá, že by jej smrť zavinili izraelskí vojaci a zároveň navrhol spoločné izraelsko-palestínske vyšetrenie incidentu.
Foidový syenit
Foidový syenit alebo syenit s foidami je plutonická hornina tvorená hlavne alkalickými živcami (hlavne ortoklas a mikroklín) a foidami (hlavne nefelín a sodalit), v menšej miere môžu byť zastúpené alkalické amfiboly alebo pyroxény. Najbežnejším z foidových syenitov je nefelinický syenit. Jeho vulkanickým ekvivalentom je fonolit.
Ako prvý tieto horniny pomenoval J. Lorenzen roku 1882. Pre foidové syenity existuje veľké množstvo lokálnych názvov ako ditroit (varieta s mikroklínom, sodalitom a kankrinitom), chibinit (varieta s egirínom a augitom), foyaitit (bohatý na K-živce a nefelín, so zastúpením pyroxénu, hornblendu a biotitu) atď.
Vlastnosti
Makroskopicky má faneritickú textúru, s minerálnymi zrnami veľkosti až. Zriedkavé fenokrysty môžu dosahovať veľkosť 2 až. Sivú až ružovú farbu má za následok prítomnosť alkalických živcov ako je ortoklas, sanidín alebo mikroklín. Nezriedka sa tu nachádza aj lamelovitá forma albitu – perthit. Z foidov sa tu nachádzajú nefelín, sodalit, noselán a haüyn. Prítomnosť minerálov skupiny foidov vylučuje možnosť prítomnosti kremeňa. Mafické minerály ako klinopyroxény a amfiboly môžu byť prítomné, ale iba v malých množstvách. Vďaka prítomnosti foidov a alkalických živcov ide o typickú alkalickú horninu.
Akcesorické minerály tvorí zirkón, titanit či lamprofilit, ale aj minerály s obsahom F, P2O5 a CO2 ako sú kankrinit, kalcit, apatit a fluorit. Niekedy môžu byť prítomné zeolity.
Z geochemického hľadiska obsahujú okolo 50 – 56 % SiO2, 19 – 24 % Al2O3, menšie množstvo Ca a Mg, 15 – 17 % K a Na. Vysoký obsah ľahkých prvkov vzácnych zemín, indikuje že magma je vysoko diferencovaná.
Vznik a výskyt
náhľad|vpravo|Nefelinický syenit v polarizačnom mikroskope. S amfibolom, nefelínom a alkalickým živcom. Vyvreté horniny bez kremeňa vznikajú pri nízkom stupni parciálneho tavenia hmôt zemského plášťa. V zdrojových oblastiach magiem foidovo syenitického zloženia dominuje obsah CO2 nad H2O. Takéto magmy sú typické pre kontinentálne rifty, vulkanické ostrovy a supra-subdukčnú pozíciu. Foidové syenity vystupujú v komplexoch alkalických hornín, alebo s karbonatitmi.
Lokality
Medzi najznámejšie lokality patrí masív Chibiny na ruskom polostrove Kola, kde však vystupujú vo forme pegmatitov. Okrem toho v Rusku vystupujú na Sibíri a Urale. V Európe sú známe z okolia Osla v Nórsku, ďalej zo Švédska, Pyrenejí a rumunských Karpát. Známe sú aj z niekoľkých lokalít v Česku. Vyskytujú sa aj v južnom Grónsku, Kanade (južný Yukon), Brazílii, americkom Kansase (Magnet Cove), v Južnej Afrike (Transvaal), na Madagaskare, Číne či Indii.
Využitie
Na foidové syenity sú viazané niektoré ložiská nerastných surovín, napr. apatitov (Chibny), grafitu (Sajany), kryolitu (Grónsko).
Outrebois
Outrebois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tatarkova próba
Tatarkova próba alebo Gipsyho ferrata je strmý zráz, ako aj rovnomenná cesta na Gerlachovský štít, na ktorej sa zráz nachádza. Je to jedna z náročnejších výstupových trás. Náročnejšia je aj orientácia v tomto teréne. Samotná próba je vysoká asi 40 metrov. Jej sklon je približne 60 stupňov.
Popis výstupovej trasy
Východisko tejto varianty výstupu na Gerlachovský štít je z Tatranskej Polianky.
Cestu si možno skrátiť autom, ktoré na objednávku vezie ľudí z Tatranskej Polianky až na Sliezsky dom.
Zo Sliezskeho domu pri Velickom plese vedie zelená značka cestou na Poľský hrebeň. Pri Dlhom plese odbočíme vľavo z chodníka. Tu sa po asi hodine a pol začína Tatarkova próba. Táto cesta je náročnejšia ako klasická výstupová cesta cez Velickú próbu a ďalej cez Velický žľab. Podľa stupnice horolezeckej obtiažnosti UIAA sa klasifikuje ako II-III. Po tejto próbe pokračujeme žľabom až na Tetmajerovo sedlo. Tetmajerovo sedlo sa nachádza medzi Zadným Gerlachom, a medzi samotným Gerlachovským štítom. Odtiaľ to je na najvyšší bod celých Karpát ako aj najvyšší bod Slovenska ešte približne 1 hodina. Takúto túru je však možné absolvovať jedine s horským vodcom. Zostup je rovnaký ako pri výstupe Velickou próbou, teda Batizovským žľabom a Batizovskou próbou. Batizovskou dolinou ďalej pokračujeme až po Batizovské pleso kde sa napojíme na Tatranskú magistrálu, na červenú značku. Po asi hodine a pol sa dostaneme na Sliezky dom.
1. liga hádzanárov 2000/01
1. liga hádzanárov v sezóne 2000/01 bol 8. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaže sa na začiatku zúčastnilo 12 družstiev, po vystúpení Stupavy uprostred sezóny ostalo iba 11 družstiev. Víťazom ligy sa stalo družstvo HaK Zempmilk Michalovce.
Systém súťaže
Systém súťaže pozostával iba z jednej časti, ktorá sa skladala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Víťaz súťaže postúpil do baráže o interligu (HIL) s posledným slovenským tímom interligy. Naopak, posledné družstvo zo súťaže zostúpilo do 2. ligy.
Výsledky
Poznámka: Po 11. kole zo súťaže odstúpilo družstvo Stupavy, ktoré malo dovtedy bilanciu 2 výhry a 9 prehier.
Pearl Hart
Pearl Hart môže byť:
Menumorut
Život
Podľa kroniky Gesta Hungarorum sa narodil ako syn Moruta. Jeho kniežatstvo sa nachádzalo v dnešnom severovýchodnom Maďarsku. Podľa kroniky mal Arpád po vstupe do Panónskej panvy poslať Menumorutovi správu, v ktorej Menumoruta prosil, aby sa Maďari mohli usadiť v jeho kniežatstve. Keď to Menumorut odmietol, bol Maďarmi vyhnaný. Útočisko našiel v Grécku, ale potom, čo sa dozvedel o maďarskom víťazstve nad Moravanmi, začal s Arpádom vyjednávať o mieri. Mier sa potvrdil svadbou Arpádovho syna Zoltána a Menumorutovej dcéry. Zomrel o dva roky neskôr a novým kniežaťom sa stal Zoltán.
Štátna cesta 417 (Chorvátsko)
Štátna cesta 417 je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Osijecko-baranjskej župe neďaleko mesta Osijek. Je dlhá 2,3 kilometra a začína sa v mimoúrovňovej križovatke s cestami D2 a D213, ktoré tvoria južný obchvat mesta. Cesta sa končí v riečnom prístave Osijek.
Emerson, Lake & Powell
Eponymný štúdiový debut kapely bol návratom k štýlu pôvodnej zostavy ELP. Bol to súbor dlhých progresívne rockových nahrávok, jemných balád a klasických hudobných tém. Napríklad skladbu „Mars, Bringer of War“ od Gustava Holsta, Lake predtým hral počas svojho pôsobenia v kapele King Crimson. Jedna pieseň, „The Score“, dokonca odkazuje na text „Vitajte späť, moji priatelia, na show, ktorá nikdy nekončí“ ktorý mala pôvodná zostava ELP v piesni „Karn Evil 9: First Impression“ na albume Brain Salad Surgery.
Na koncertoch skupina predviedla aj klasické skladby z repertoáru ELP a The Nice. Turné sprevádzali rôzne spory, ktoré viedli k tomu, že kapela vyhodila svoj manažment a nakoniec sa rozpadla ešte skôr, ako stihla nahrať druhý štúdiový album. Potom sa Emerson opäť spojil s Palmerom a spolu s Robertom Berrym v roku 1988 založili skupinu 3. Originálna zostava Emerson, Lake & Palmer sa znovu spoljila v roku 1992 nahrali album Black Moon, ktorý štýlovo pripomína a nadväzuje na album, ktorý pred ním vydali Emerson, Lake & Powell.
V súčasnosti už nežije ani jeden z troch členov kapely Emerson, Lake & Powell. Cozy Powell zomrel ako 50 ročný pri dopravnej nehode dňa 5. apríla 1998. Keith Emerson zomrel vo veku 71 rokov dňa 11. marca 2016 na následky výstrelu do hlavy, ktorý bol označený za samovraždu, a Greg Lake zomrel ako 69 ročný 7. decembra 2016 na rakovinu pankreasu.
Syndróm dráždivého čreva
Syndróm dráždivého čreva alebo syndróm dráždivého hrubého čreva (lat. colon irritabile, angl. irritable bowel syndrome, IBS) je funkčné ochorenie hrubého čreva, pre ktoré je charakteristická epizodická alebo dlhodobá porucha vyprázdňovania hrubého čreva, spojená s pocitmi nafukovania a bolesťami brucha v neprítomnosti špecifického chorobného nálezu na čreve. Je častejší u žien ako u mužov, väčšinou postihuje nadpriemerne aktívnych, dominantných ľudí so sklonmi k perfekcionizmu.
Príznaky a diagnostika
Syndróm dráždivého čreva býva s prevládajúcimi hnačkami alebo zápchou, prípadne v zmiešanej alebo necharakteristickej podobe (Rímska klasifikácia IV). Ďalšie príznaky bývajú bolesti brucha, nafukovanie, prelievanie v črevách. Vyprázdňovanie stolice môže byť sprevádzané bolesťami a pocitom nedostatočnej úľavy po stolici. Bolesti brucha bývajú najčastejšie v ľavom dolnom kvadrante brucha, trvalého rázu, ale aj s chvíľkovou ostrou bolesťou, niekedy zhoršené po jedle, dočasne zmiernené po stolici. Niekedy sa šíria až do hrudníka a napodobňujú bolesti pri iných ochoreniach. Hnačka sa často zhoršuje v stresových situáciach a núti pacienta ísť na stolicu niekoľkokrát  po sebe. Iní pacienti majú úpornú zápchu, niekedy sa pacientovi podarí vyprázdniť len raz za niekoľko dní, ale bolesti a nafukovanie v črevách vzrastajú s plynutím času od poslednej stolice. Niekedy je v stolici prímes hlienu. Ďalšie príznaky, ktoré sa môžu objaviť pri syndróme dráždivého čreva sú zvracanie, pálenie záhy, časté nútenie na močenie, sexuálna dysfunkcia, zhoršovanie príznakov v období menštruácie, psychické príznaky, spojené so stresom. Syndróm dráždivého čreva sa objavuje skôr u mladších ľudí a prebieha ako chronické ochorenie.
Diagnóza syndrómu dráždivého čreva sa stanovuje na základe príznakov a po vylúčení iných ochorení, ktoré by tieto príznaky mohli spôsobovať: zápalové ochorenia hrubého čreva, najmä idiopatické črevné zápaly, poruchy trávenia a vstrebávania, celiakia, ochorenia pankreasu (podžalúdkovej žľazy), intolerancia laktózy, prípadne iných zložiek potravy, alergia a iné. Na prítomnosť iného, závažného ochorenia upozorňujú varovné príznaky: chudnutie, anémia (málokrvnosť) s nedostatkom železa, výskyt závažného ochorenia u pokrvných príbuzných (nádor, celiakia, idiopatický črevný zápal). Pacient má mať urobené základné vyšetrenia krvi, zacielené najmä na prítomnosť zápalu (C-reaktívny proteín - CRP, kompletný krvný obraz, minerály) a vyšetrenie stolice, zamerané na prítomnosť patogénnych baktérii, ale aj prvokov a parazitov. Väčšinou, podľa charakteru príznakov a zváženia lekára sa pristupuje k ďalším vyšetreniam - ultrasonografickým, endoskopickým - ezofagogastroduodenoskopia (aj s odberom vzoriek sliznice tenkého čreva na vylúčenie celiakie) a/alebo kolonoskopia, prípadne aj vyšetrenie počítačovou tomografiou (CT) a nukleárnou magnetickou rezonaznciou (MR).
Liečba
Liečba je obtiažna. Pacienta treba v prvom rade uistiť, že sa nejedná o život ohrozujúce ochorenie (čo býva možné až po vykonaní mnohých vyšetrení) a presvedčiť ho o nevyhnutnosti zmeny životosprávy. Pri tomto je niekedy potrebná pomoc psychológa alebo psychiatra.
Zo stravy treba vylúčiť potraviny, ktoré pacientovi spôsobujú ťažkosti, napríklad hnačky alebo nafukovanie. Býva to mlieko, strukoviny, kysnuté cesto. Pri zápche môže pomôcť strava s vysokým obsahom vlákniny. Niektorým pacientom pomáha bezlepková diéta.
Z liekov sa skúšajú probiotiká s neistým výsledkom, podobne neistá je aj účinnosť antibiotika rifaximinu, o ktorom sa predpokladá, že priaznivým spôsobom mení zloženie mikrobiálneho osídlenia hrubého čreva. V posledných rokoch sa skúšajú v liečbe syndrómu dráždivého čreva rôzne nové preparáty, zamerané na zmiernenie jeho príznakov. Týmto smerom je zameraná aj symptomatická liečba s využitím bežne dostupných spasmolytík (liekov, tlmiacich kŕče hladkej svaloviny zažívacieho traktu), preháňadiel alebo antidiarhoík (liekov proti hnačke). Spektrum používaných liekov dopĺňajú psychofarmaká - tricyklické antidepresíva (TCA) alebo inhibítory spätného vychytávania serotonínu (SSRI).
Tisandros (sochár)
Tisandros alebo Teisandros bol grécky sochár v 5. stor. pred Kr.
Tisandros, grécky sochár neznámeho rodiska, pôsobil koncom 5. stor. pred Kr. Pausanias zaznamenal, že bol autorom niekoľkých bronzových sôch námorných bojovníkov (nauarchoi) bojujúcich po boku Lysandra, umiestnených Sparťanmi a ich spojencami (ako votívny dar) na pamätníku v Delfách, zhotovených na počesť ich víťazstva nad Aténčanmi pri Aigospotamoi (Kozích riečkach) v roku 405 pred Kr. (celkove 38. sôch ) Pausanias ich tu menovite uvádza: „''Sú to títo muži: Arakos a Erianthes, jeden z Lakedaimónu, Erianthes z Boiótie (...medzera v texte...) za Mimantom z jednej strany Astykrates, chijskí bojovníci Kéfisokles, Hermofantos a Hikesios, rodskí Timarchos a Diagoras, knidský Theodamos. Z Efezu Kimmerios a milétsky Aiantides. Tých zhotovil Tisandros.“''
Z tohto pamätníka sa zachovalo mnoho zvyškov, najmä z podstavcov sôch a nápisov (v minulosti to boli najmä sochy Sparťanov a ich spojencov, zvečnených za ich statočnosť ). Medzi týmito fragmentmi sa našiel aj jeho menom signovaný podstavec, ktorý bol základňou sochy Aiantida z Milétu.
Štátna cesta 416 (Chorvátsko)
Priebeh trasy
Trasa cesty D416 začína v križovatke tvaru písmena Y s cestou D414, ktorá leží v nadmorskej výške 70 m n. m. Cesta odtiaľ vedie juhovýchodným smerom prudko klesajúc ku prístavu. Po približne 600 metroch nasleduje križovatka s miestnou komunikáciou, ktorá vedie do centra osady Prapratno a po ďalších 300 metroch je komunikácia ukončená trajektným nástupiskom a parkoviskom.
Paul Teutul Sr.
náhľad|Paul Teutul Sr. uprostred, vľavo synovia - Paul Teutul a Michael Teutul, vpravo prezident [[Brazília|Brazílie, Luiz Inácio Lula da Silva s manželkou]] Paul John Teutul Sr. (* 1. máj 1949, Yonkers, New York) je zakladateľ Orange County Choppers (OCC), spoločnosti zaoberajúcou sa výrobou motocyklov (chopperov) na zákazku. Účinkuje vo vlastnej šou pod názvom American Chopper, ktorú vysiela spoločnosť Discovery Channel.
Životopis
Paul Teutul sa narodil v Yonkers, v štáte New York, vyrastal v Pearl River v štáte New York. Počas vojny vo Vietname sa plavil ako člen obchodného loďstva. Je druhýkrát ženatý, v roku 2007 sa rozviedol s manželkou Paulou a vzal si súčasnú manželku Beth Dillon. Z prvého manželstva má štyri deti – Paula, Michaela, Daniela a dcéru Cristin.
Kariéra
Teutul pôvodne spravoval rodinný podnik Orange County Ironworks, ktorý pred rokmi sám založil. Po opustení Orange County Ironworks, ktorú v súčasnosti vlastní a spravuje syn Daniel, v roku 1999 založil spolu so synom Paulom spoločnosť Orange County Choppers, spoločnosť špecializujúcu sa na výrobu motocyklov (chopperov) podľa požiadaviek klientov. Spoločnosť OCC sa onedlho stala veľmi úspešnou.
American Chopper
Úspech spoločnosti OCC zaujal televíznych tvorcov a v roku 2003 začala spoločnosť Discovery Channel s vysielaním šou s názvom American Chopper, kde môžu diváci „na vlastné oči“ vidieť stavbu motocyklov originálneho dizajnu.
Štátna cesta 523 (Chorvátsko)
Štátna cesta 523 je 2,9 kilometra dlhá štátna cesta v Chorvátsku, ktorá leží v Prímorsko-gorskokotarskej župe, neďaleko odbočky k Mostu Krk.
Plní funkciu spojnice medzi cestou D501 a D8, resp. D102, ktorá pokračuje na ostrov Krk.
Popoluška
náhľad|Popoluška, ilustrácia od Olivera Herforda. Popoluška a rozprávková kmotrička. Popoluška je ľudová rozprávka s tisíckami variantov po celom svete.Hlavnou hrdinkou je mladá žena žijúca v skromných pomeroch, ktoré sa náhle zmenia na pozoruhodné šťastie, keď sa prostredníctvom manželstva dostane na trón. Za najstarší známy variant príbehu o Popoluške sa zvyčajne považuje príbeh Rodopis, ktorý vyrozprával grécky geograf Strabón niekedy medzi rokmi 7 pred n. l. a 23 n. l. Je o gréckej otrokyni, ktorá sa vydá za egyptského kráľa.
Prvú literárnu európsku verziu príbehu uverejnil v Taliansku Giambattista Basile vo svojom Pentamerone v roku 1634; verziu, ktorá je v súčasnosti najznámejšia v anglicky hovoriacom svete, uverejnil vo francúzštine Charles Perrault v zbierke Príbehy alebo rozprávky z čias minulých, fr. "Histoires ou contes du temps passé" v roku 1697. Ďalšiu verziu neskôr uverejnili bratia Grimmovci ako Aschenputtel vo svojej zbierke ľudových rozprávok v roku 1812.
Hoci sa názov príbehu a meno hlavnej postavy v rôznych jazykoch mení, v anglicky hovorenom folklóre je Popoluška archetypálnym menom. Stále populárny príbeh o Popoluške naďalej ovplyvňuje populárnu kultúru na medzinárodnej úrovni, pričom prepožičiava dejové prvky, narážky a tropy širokej škále médií.
V slovenských rozprávkach je postavou s obdobne odvodeným menom Popolvár.
Dej (Charles Perrault)
Bohatý vdovec má krásnu mladú dcéru, dievča neobyčajne láskavé a milé. Tento pán sa ožení s pyšnou a povýšeneckou ženou ako so svojou druhou manželkou. Tá má dve dcéry, ktoré sú rovnako márnivé a sebecké. Dievča je macochou donútené k ponižujúcim prácam. Po skončení denných prác sa dievča schúli ku krbu, aby sa zahrialo. Často sa objavuje pokrytá popolom, čo viedlo jej nevlastné sestry k posmešnej prezývke "Cendrillon" (Popoluška). Popoluška znáša urážky trpezlivo a nepovie to otcovi, ktorý by jej, ako sa domnieva, vynadal.
Jedného dňa princ pozve všetkých ľudí v krajine na kráľovský ples. Obe nevlastné sestry veselo uvažujú o svojej garderóbe na ples a posmievajú sa Popoluške. Hovoria jej, že slúžky na ples nepozývajú.
Keď obe nevlastné sestry a macocha odchádzajú na ples, Popoluška zúfalo plače. Jej krstná víla sa zázračne objaví a okamžite začne Popolušku premieňať z domácej slúžky na mladú dámu, ktorou bola od narodenia, a to všetko v snahe dostať Popolušku na ples. Premení tekvicu na zlatý koč, myši na kone, potkana na kočiša a jašterice na lokajov. Potom Popoluškine handry premení na nádherné šaty s drahokamami a jemné sklenené topánočky. Kmotrička víla jej povie, aby si užila ples, ale varuje ju, že sa musí vrátiť pred polnocou, keď kúzla stratia svoju moc.
Na plese je Popoluškou očarený celý dvor, najmä princ. Na tomto prvom plese Popoluška nezabudne odísť pred polnocou. Po návrate domov sa Popoluška láskavo poďakuje svojej kmotričke víle. Potom nevinne pozdraví obe nevlastné sestry, ktoré ju predtým nespoznali, a nehovoria o ničom inom, len o krásnom dievčati na plese.
Ďalší ples sa koná nasledujúci večer a Popoluška sa ho opäť zúčastní s pomocou svojej kmotričky víly. Princ sa na plese ešte viac zaľúbil do tajomnej dámy a Popoluška je ním zasa taká očarená, že stratí pojem o čase a odchádza až s posledným úderom polnoci, pričom v náhlivosti stratí na schodoch paláca jednu zo svojich sklenených črievičiek. Princ ju prenasleduje, ale pred palácom vidia stráže odchádzať len prosté vidiecke dievča. Princ si dá črievičku do vrecka a sľúbi, že nájde a ožení sa s dievčaťom, ktorému patrí. Popoluška si medzitým ponechá druhú črievičku, ktorá nezmizne ani po zrušení kúzla.
Princov panoš vyskúša črievičku všetkým ženám v kráľovstve. Keď príde do Popoluškinho domu, obe nevlastné sestry sa ju márne snažia obuť. Popoluška sa opýta, či to môže skúsiť, ale obe nevlastné sestry sa jej vysmievajú. Samozrejme, črievička dokonale padne a Popoluška pre istotu odhalí aj druhú. Popoluškina nevlastná rodina prosí o odpustenie a Popoluška súhlasí. Popoluška dúfala, že jej nevlastná rodina ju bude mať vždy rada. Popoluška sa vydá za princa a odpustí svojim dvom nevlastným sestrám, ktoré potom vydá za dvoch bohatých dvorných šľachticov. Všetci žili šťastne až do smrti.
Morálne ponaučenie
Prvé ponaučenie z tohto príbehu je, že krása je poklad, ale láskavosť je na nezaplatenie. Bez nej nie je nič možné, s ňou človek dokáže všetko.
Druhé ponaučenie príbehu však zmierňuje prvé a odhaľuje kritiku, na ktorú Perrault mieri: Je nepochybné, že "je veľkou výhodou mať inteligenciu, odvahu, dobré vychovanie a zdravý rozum. Tieto a podobné talenty pochádzajú len z neba a je dobré ich mať. Avšak ani tie vám nemusia priniesť úspech bez požehnania krstného otca alebo krstnej matky".
Dej (bratia Grimmovci)
náhľad|Popoluška sa modlí k stromu a vtáčiky jej darujú krásne šaty. Výtvarný návrh Elenore Abbottovej. V dedine vypukne mor a manželka bohatého pána leží na smrteľnej posteli. Zavolá si svoju jedinú dcéru a povie jej, aby zostala dobrá a láskavá, lebo Boh ju ochráni. Potom zomiera a je pochovaná. Dieťa každý deň navštevuje matkin hrob, aby smútilo, a prejde rok. Pán sa ožení s inou ženou, ktorá má dve staršie dcéry z predchádzajúceho manželstva. Majú krásne tváre a svetlú pleť, ale ich srdcia sú kruté a zlé. Nevlastné sestry ukradnú dievčatku krásne šaty a šperky a nútia ju nosiť handry. Vyženú ju do kuchyne a dajú jej prezývku "Aschenputtel" ("Popoluška"). Od svitu do mrku ju nútia vykonávať všetky ťažké práce v domácnosti. Kruté sestry nerobia nič iné, len sa jej vysmievajú a sťažujú jej prácu vytváraním neporiadku. Dievča však napriek tomu všetkému zostáva dobré a láskavé a pravidelne navštevuje hrob svojej matky, aby plakala a modlila sa k Bohu, aby sa jej pomery zlepšili.
Jedného dňa pán navštívi jarmok a sľúbi nevlastnej dcére skvostné dary. Najstaršia žiada krásne šaty, zatiaľ čo mladšia perly a diamanty. Jeho vlastná dcéra len prosí o prvú vetvičku, ktorá by mu cestou frnkla do klobúka. Pán ide ďalej a získava darčeky pre svoje nevlastné dcéry. Keď prechádza okolo lesa, získa lieskovú vetvičku a dá ju svojej dcére. Tá vetvičku zasadí nad hrob svojej matky, zalieva ju svojimi slzami a v priebehu rokov z nej vyrastie rozžiarený lieskový strom. Dievča sa pod ňou trikrát denne modlí a počas modlitby k nej vždy priletí biely vták. Vtákovi povie svoje želania a vták jej zakaždým zhodí to, čo si želala.
Kráľ sa rozhodne vyhlásiť slávnosť, ktorá bude trvať tri dni, a pozve na ňu všetky krásne dievčiny krajiny, aby si princ mohol jednu z nich vybrať za nevestu. Pozvú aj obe sestry, ale keď ich Aschenputtel prosí, aby jej dovolili ísť s nimi na slávnosť, macocha odmietne, pretože nemá slušné šaty ani topánky, ktoré by si obula. Keď dievča nalieha, žena jej hodí do popola misku so šošovicou, aby ju pozbierala, čo jej má zaručiť účasť na slávnosti, na vytriedenie šošovice má len dve hodiny. Keď dievča splní úlohu za menej ako hodinu s pomocou kŕdľa bielych holubíc, ktoré prileteli, keď zaspievala pieseň, macocha len zopakuje úlohu a podhodí jej ešte väčšie množstvo šošovice. Keď ju Aschenputtel dokáže splniť vo väčšej rýchlosti, nechcúc dcéram pokaziť šancu, macocha sa s dcérami ponáhľa na oslavu a plačúcu Popolušku nechá za sebou.
Dievča sa utiahne na cintorín a želá si oblečenie zo striebra a zlata. Biely vtáčik pustí zlaté a strieborné šaty a hodvábne topánky. Dievčatko sa vydá na hostinu. Princ s ňou celý čas tancuje, vyhlasuje ju za svoju tanečnú partnerku vždy, keď ju páni požiadajú o tanec. Keď zapadne slnko, Popoluška požiada, aby mohla odísť. Princ ju odprevadí domov, ale ona mu unikne a skočí do holubníka na panstve. Otec prichádza domov predčasne a princ ho požiada, aby holubník rozsekal, ale Aschenputtel medzičasom utiekla na cintorín k lieskovcu, aby vrátila svoje krásne šaty. Otec ju nájde spať v kuchyni na piecke a nič netuší. Na druhý deň sa dievča objaví vo veľkolepejšom odeve. Princ s ňou opäť celý čas tancuje, a keď sa zotmie, sprevádza ju domov. Ona však vylezie na hrušku v záhrade, aby mu unikla. Princ zavolá jej otca, ktorý strom zotne a uvažuje, či to nemôže byť Aschenputtel, ale Aschenputtel je už v čase otcovho príchodu v kuchyni. Na tretí deň sa objaví oblečená vo veľkolepých šatách a so zlatými črievičkami. Teraz je princ rozhodnutý, že s ňou ostane, a celé schodisko nechá namazať smolou. Aschenputtel v snahe uniknúť princovi na nej stratí jednu zo svojich zlatých črievičiek. Princ ju vyberie a vyhlási, že si vezme za ženu tú dievčinu, ktorej noha sa hodí na zlatú črievičku.
Nasledujúce ráno ide princ do Aschenputtelinho domu a črievičku vyskúša najstaršej nevlastnej sestre. Matka jej radí, že - keďže už nebude musieť chodiť pešo, keď bude kráľovnou - si má odrezať prsty na nohách, aby sa do črievičky zmestili. Počas jazdy s nevlastnou sestrou dve čarovné holubice z neba princovi povedia, že z jej nohy kvapká krv. Princa sa jej zrada hlboko dotkne a vráti sa vyskúšať črievičku druhej nevlastnej sestre. Tá si odreže časť päty a princ je opäť oklamaný. Keď s ňou prichádza na kráľovský hrad, holubice ho opäť upozornia na krv na jej nohe. Vráti sa, aby sa opýtal na ďalšie dievča. Pán mu povie, že jeho mŕtva žena zanechala v dome "špinavú Popolušku", pričom zabudne spomenúť, že je to jeho vlastná dcéra a že je príliš špinavá, aby ju videl, ale princ ho požiada, aby jej dovolil vyskúšať si črievičku. Aschenputtel sa objaví po tom, čo si umyje tvár a ruky, a keď si obuje črievičku, ktorá jej padne ako uliata, princ v nej spozná cudzinku, s ktorou tancoval na slávnosti, a to ešte skôr, ako si ju vyskúša. Na zdesenie macochy a oboch chromých sestier ich slúžka získava princa bez akejkoľvek ľsti. Princ posadí Aschenputtel pred seba na koňa a odchádza do paláca. Pri prejazde okolo lieskovca dve čarovné holubice z neba vyhlásia Aschenputtel za pravú princovu nevestu a zostávajú na jej pleciach.
V druhom vydaní z roku 1819, počas Aschenputtelinej kráľovskej svadby, falošné nevlastné sestry dúfali, že sa im podarí dostať do priazne ako budúcej kráľovnej, no tentoraz neuniknú jej tichému hnevu, ktorý v sebe nosila až do toho dňa. Keď kráča k oltáru so svojimi nevlastnými sestrami ako družičkami, Aschenputteline holubice odletia z jej ramien a zasiahnu obe nevlastné sestry do očí, jednu do ľavého a druhú do pravého. Je to ich posledná šanca na vykúpenie, ale keďže sa zúfalo snažia získať náklonnosť novej princeznej, nevzdávajú sa a obrad absolvujú. Keď sa svadba končí a Aschenputtel so svojím milovaným princom vychádza z kostola, jej holubice vyletia znova a zasiahnu zdrav oči oboch zlých nevlastných sestier. Potom Aschenputtel, konečne oslobodená od zneužívania a zotročovania, navždy opúšťa svoju rodinu a stáva sa princeznou, zatiaľ čo nevlastné sestry žijú svoj život ako slepé žobráčky, keďže jej otec a macocha sú v nemilosti.
Thajské národné florbalové družstvo žien
Thajské národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Thajsko v medzinárodných ženských florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Thajskej florbalovej asociácie (TFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2015, na Hrách Juhovýchodnej Ázie. V júni 2018 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 19. miesto.
Družstvo sa na majstrovstvách sveta dokázalo kvalifikovať hneď pri svojej prvej účasti v regionálnej kvalifikácii v roku 2017. Na samotnom finálovom turnaji potom obsadilo 13. mieste, ako najlepšie z ázijských tímov. V roku 2015 skončilo zasa strieborné na florbalovom turnaji v rámci Hier Juhovýchodnej Ázie, rovnako tak aj na premiérovom turnaji ázijsko-oceánskeho pohára.
Štátna cesta 418 (Chorvátsko)
Štátna cesta 418  je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Osijecko-baranjskej župe neďaleko mesta Osijek. Je dlhá 2,5 kilometra a spája štátnu cestu 2 s osijeckým letiskom, ktoré leží juhovýchodne od mesta.
Blabbermouth.net
Blabbermouth.net je webová stránka určená pre heavy metalové a hard rockové spravodajstvo, ako aj albumové recenzie a recenzie hudobných DVD. Stránka Blabbermouth.net bola založená a rozbehnutá Borivojom Krginom. Prvá verzia webovej stránky bola spustená v marci 2001; v októbri 2001 ju začalo hostovať hudobné vydavateľstvo Roadrunner Records.
Používatelia môžu posielať komentáre na vybrané novinové články a albumové recenzie, buď ako odpoveď iným používateľom alebo ako odpoveď na samotný článok.
História
Zakladateľ Borivoj Krgin prišiel s konceptom stránky Blabbermouth v januári 2000. Robert Kampf, Krginov priateľ, ktorý rozbehol spoločnosť Century Media Records, ostal s Krginom v New Yorku a dohodol stretnutie s Gunterom Fordom z World Management. Počas stretnutia dostal Ford návrh „heavy metalového portálu“, stránky, ktorá bude poskytovať novinky, merchandise a recenzie CD na získanie hudobných vydavateľstiev na predaj nahrávok na stránke. Ford chcel, aby sa zapojil aj Kampf. Krginovi sa nepáčil nápad a želal si stránku, ktorá bude ponúkať hodinové spravodajstvo, lebo si myslel, že neexistujú žiadne dobré spravodajské stránky.
Dva mesiace po stretnutí začal Krgin skúmať ako vyvinúť a hostovať svoju vlastnú webovú stránku. Po roku Krgin sa cítil dostatočne pripravený ísť „naživo“. Počiatočná „primitívna“ verzia stránky bola spustená 3. marca 2001. V októbri rovnakého roku Monte Conner, Krginov priateľ a A&R spoločnosti Roadrunner Records, oslovil Krgina s nápadom vlastnenia stránky hostovanej na serveroch spoločnosti Roadrunner. Týmto spôsobom by sa Krgin mohol zamerať skôr na obsah Blabbermouth.net ako na technické aspekty, ktoré sa podieľajú na prevádzke stránky.
Stránka Blabbermouth.net je vykreslená v časopise London Free Press ako „spoľahlivá stránka priemyslu a fanúšikov“.
Zdroje
Podľa jeho slov, strávil Krgin najviac času prevádzkovaním stránky. Pri hľadaní informácií týkajúcich sa hudobných skupín tvrdí, že vyhľadáva oficiálne webové stránky (vrátane stránok sociálnych sietí), ktoré sú zvyčajne hlásené okamžite a skupiny správ, kde členovia hudobnej skupiny pracujú. Krgin sa však spolieha na kontakty, ktoré v uplynulých rokoch urobil, od členov buď hudobnej skupiny, metalových novinárov, manažérov a iných ľudí v hudobnom priemysle a uviedol, že odtiaľto pochádzajú „najlepšie“ informácie.
Krgin údajne posiela e-maily a telefonicky denne prijíma nové informácie. Stránka Blabbermouth.net má funkciu „odosielania správ“, ktorá sa ukázala pre Krgina ako užitočná. Keď dostanú fámu, ktorú pokladá za hodnú zverejnenia, Krgin najprv skúma a kontaktuje ľudí, ktorí súvisia s hudobnou skupinou a spýta sa ich na fámy. Tvrdí sa, že 90% zverejnených informácií sa buď nachádza online, alebo ich posielajú priamo na webovú stránku hudobných skupín, manažérov, hudobných vydavateľstiev alebo pridružených osôb.
Kritika
Stránka Blabbermouth.net je kritizovaná by hudobníkmi a osobami z hudobného priemyslu za internetový trolling a spravodajské príspevky, ktoré nesúvisia s heavy metalom alebo hard rockom. Krgin povedal, že príspevky týchto článkov prilákajú vtipné komentáre od používateľov a sú úľavu od neustálej monotónnosti noviniek o albumoch.
V septembri 2006, Krgin tvrdil, že vykonali očistu od komentárov stránky Blabbermouth.net a prijali politiku, podľa ktorej môžu používatelia nahlásiť útoky s cieľom odstrániť ich z webu. Predtým boli podľa jeho slov od „komentárovej“ funkcie, ktorá bola implementovaná na začiatku roka 2002, zverejnené na stránke „nespočetné hanlivé, obscénne, hanlivé, rasistické, homofóbne a vyhražné komentáre“.
Návštevnosť
Stránku Blabbermouth.net navštívilo podľa Google Analytics viac ako 1,2 miliónov jedinečných návštevníkov (od augusta 2011), v priemere 80 000 jedinečných návštevníkov za deň. Najrušnejším dňom bolo doteraz 298 000 unikátnych návštevníkov v jedinom 24-hodinovom období dňa 16. mája 2010 kvôli smrti Ronnieho Jamesa Dia. Druhým najrušnejším dňom bolo viac ako 200 000 unikátnych návštevníkov v jedinom 24-hodinovom období, ktorý bol deň po smrti frontmana skupiny Negative, Petra Steela (15. apríla 2010).
Stránka Blabbermouth.net je podľa Alexa zaradená ako 12 279-tá najviac globálne navštevovaná webová stránka.
Pred nedávnou zmenou, ktorá vyžaduje, aby sa používatelia prihlásili cez účet na sociálnej sieti Facebook, aby mohli uverejňovať komentáre, mala stránka Blabbermouth.net od augusta 2011 viac ako 101 000 registrovaných používateľov (používateľov, ktorí sú zaregistrovaní na uverejňovanie komentárov na stránke).
Lykos z Messénie
Lykos bol starogrécky päťbojár z Messénie. Antický cestovateľ Pausanias videl jeho náhrobok cestou z Korintu do Sikyónie a evidentne na ňom čítal, že Lykos dosiahol víťazstvo v päťboji na olympijských hrách: „''Tým, ktorí idú z územia korintského do Sikyónie, sa naskytne náhrobok messénskeho Lyka, nech už je ktokoľvek tento Lykos, nenachádzam totiž žiadneho Messénčana Lyka vycvičeného ani v päťboji, ani olympijského víťaza. Toto je vlastne nasypaná hlina, sami Sikyónčania pochovávajú najväčšou mierou podobným spôsobom. Mŕtve telo pokryjú zemou a na vybudovanom kamennom podklade postavia stĺpy a na nich vytvoria príkrov v podobe štítov na chrámoch. Nepripojujú potom iný nápis než meno bez označenia otca, odkazujúc mŕtvemu pozdrav.“ Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho by sa to možno dalo vysvetliť aj tak, že tú olympiádu nevyhral v élidskej Pise (Pisa alebo Pisatis'' bola oblasť v Elide, kde sa nachádzala Olympia), ale v nejakej inej lokalite (v starogréckom svete sa konalo mnoho miestnych slávností, často obmedzených na oblasť, kde sa konali ).
Štátna cesta 420 (Chorvátsko)
Štátna cesta 420 je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Dubrovnícko-neretvianskej župe v meste Dubrovnik. Je dlhá 2,8 kilometra a spája štátnu cestu 8 s prístavom Gruž.
Končiny (vrch v Súľovských vrchoch)
Končiny je vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad Zemianskou Závadou, približne juhovýchodne od Považskej Bystrice.
Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Trenčianskom kraji, v okrese Považská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obcí Prečín a Domaniža. Najbližším sídlom je na severozápadnom úpätí situovaná Zemianska Závada, severne sa nachádza Prečín, východne Domaniža a južne leží Ďurďové. Vrch leží v CHKO Strážovské vrchy.
Opis
Končiny sa nachádzajú v rázsoche, ktorá vybieha severným smerom z vrchu Stráne. Severným susedom je vrch Tarabová a Bukovina, západne sa nachádza Roháč , Tŕnie  a Kňazová , južne dominujú Stráne a východným smerom Srniak. Vrch je súčasťou povodia Váhu, kde rieku odvádza Závadský potok cez riečku Domanižanku. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z miest s nižšou a riedkou vegetáciou je možno vidieť najmä okolité Súľovské vrchy, pri dobrých podmienkach aj Strážovské vrchy, Malú Fatru, Javorníky a Biele Karpaty.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia.
Pravoslavnaja enciklopedija
Pravoslavnaja enciklopedija (🇷🇺) je ruskojazyčná špecializovaná encyklopédia, ktorú od roku 2000 vydáva Cerkovo-naučnyj centr „Pravoslavnaja enciklopedija“ v Moskve. Vedúcim centra a projektu je od jeho vzniku Sergej Leonidovič Kravec. Encyklopédia vychádza pod patronátom Ruskej pravoslávnej cirkvi. Hlavným iniciátorom jej vzniku bol moskovský patriarcha Alexej II. Podľa patriarchátu „ide o prvé a zatiaľ jediné zásadné vedecké dielo na svete o dvetisícročnej histórii pravoslávia“. Okrem ruských prispievateľov sa na projekte podieľajú stovky odborníkov z iných, predovšetkým pravoslávnych krajín, najmä z Gruzínska, Bulharska, Rumunska či Srbska.
Encyklopédia sa zameriava predovšetkým na pravoslávnu tematiku, obsahuje však aj rozsiahlu látku týkajúcu sa katolicizmu, protestantizmu a staroorientálnych cirkví, Okrem čisto cirkevných tém (teológia, liturgika, hagiografia a i.), zahŕňa aj početné heslá z iných humanistických odborov, akými sú napr. umenie, architektúra, hudba či filozofia. Význam diela spočíva aj v tom, že iné obdobné encyklopedické diela v pravosláví sa spravidla orientovali iba na témy jednotlivých partikulárnych cirkvi. Viac ako 80 % obsahu je v ruštine publikovaných po prvýkrát, vďaka čomu má encyklopédia aj vedecký charakter. Rozsiahly textový materiál je doplnený bohatým ilustračným materiálom. Celkovo sa ráta s vydaním 75 zväzkov encyklopédie, pričom k augustu 2023 vyšlo 69 heslových zväzkov a jeden (nultý) zväzok o Ruskej pravoslávnej cirkvi. Niektoré články z encyklopédie vychádzajú ako kompilácie v samostatných vydaniach (napr. ekumenické koncily). Encyklopédia je čiastočne sprístupnená online, pričom pravidelne sú pridávané nové články (v decembri 2022 až na pár výnimiek iba heslá do 50. zväzku; zoznam zväzkov pozri nižšie).
Vznik
Myšlienka spísania encyklopédie zaoberajúcej sa pravoslávnym svetom vznikla v cárskom Rusku už začiatkom 20. storočia. Inšpiráciou jej bola tvorba rozsiahlych encyklopedických diel v západnej Európe. Tvorba Pravoslávnej teologickej encyklopédie však bola v roku 1911 prerušená po dvanástom dieli. Prvá svetová vojna, občianska vojna a nástup boľševikov k moci následne tieto snahy definitívne prerušili. Nové významnejšie pokusy následne vznikli až v 70. rokoch 20. storočia a ani tieto neboli príliš úspešné. Po zmene režimu sa v 90. rokochvedeckému vydavateľstvu Izdateľstvo Spaso-Preobraženskogo Valaamskogo monastyrja podarilo vydať úspešné Dejiny ruskej cirkvi v 12 zväzkoch. Na diele sa podieľal prvý koordinovaný tím cirkevných a svetských vedcov v ruských postsovietskych dejinách. Patriarcha Moskvy a celej Rusi Alexej II. preto vyjadril nádej, že by spolupráca mohla pokračovať aj v rámci nového diela – encyklopédie zaoberajúcej sa všetkými aspektami kresťanského života v celých jeho dejinách.
V roku 1996 bolo Izdateľstvo Spaso-Preobraženskogo Valaamskogo monastyrja premenované na Cerkovo-naučnyj centr „Pravoslavnaja enciklopedija“ (v preklade „Cirkevné vedecké centrum ‚Pravoslávna encyklopédia‘“). Po ukončení prác na poslednom zväzku Dejín ruskej cirkvi v roku 1997, začalo vydavateľstvo pracovať na príprave encyklopédie. Okrem špecialistov na ruské dejiny boli do projektu zapojení aj poprední sekulárni vedci zo všetkých spektier humanitných vied. Neskôr sa pripojili aj vedci z iných krajín, predovšetkým z Gruzínska a Bulharska, ale aj Srbska, Rumunska, Ukrajiny, Fínska či Albánska. Grécke cirkevné kruhy a ekumenický patriarchát boli podľa Sergeja Kraveca voči ruskej snahe skôr skeptické. Spolupráca s ukrajinskými prispievateľmi sa po vypuknutí rusko-ukrajinského sporu výrazne zhoršila. V roku 2000 vyšiel prvý zväzok o Ruskej pravoslávnej cirkvi a od roku 2001 vychádzajú abecedné zväzky. Spočiatku vychádzali dva zväzky ročne, neskôr tri a v poslednom období dokonca štyri zväzky ročne.
Poradie hesiel
Základom pre usporiadanie článkov v zborníku je abecedný princíp. Pri viacerých článkov o osobnostiach s rovnakým menom je poradie nasledovné: 1) biblické osoby 2) svätci: apoštoli, rovní apoštolom, ostatní svätci v určenom poradí 3) patriarchovia: ruskí, konštantínopolskí, alexandrijskí, antiochijskí, jeruzalemskí, gruzínski, srbskí, rumunskí, bulharskí; 4) rímski pápeži; 5) prímasi miestnych pravoslávnych cirkví, ktorí nemajú titul patriarchu; 6) katolikovia a prímasi východných nepravoslávnych cirkví; 7) pravoslávni a heterodoxní biskupi; 8) rímski a byzantskí cisári; 9) vládcovia Ruska; 10) neruskí panovníci v abecednom poradí názvov krajín.