cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pius X.
Mantova
right|thumb|Mantovský biskup Jozef Sarto V septembri roku 1884 dostal kanonik Sarto list z Ríma, ktorým ho pápež Lev XIII. menoval za biskupa v Mantove. Všemožne sa snažil vyhnúť tomuto povýšeniu, ktoré pokladal za priveľký kríž, ale pápež potvrdil jeho menovanie. O niekoľko týždňov, 20. novembra 1884 bol v chráme sv. Apolinára v Ríme slávnostne vysvätený za biskupa. V apríli roku 1885 prevzal vedenie mantovskej diecézy. Čoskoro zistil, že to bola najťažšia úloha, s akou sa dovtedy stretol. Mladý taliansky štát bol ešte plný revolučného vrenia spojeného s antiklerikalizmom. Začali vznikať i sociálne nepokoje. To všetko vplývalo tak na veriacich, ako aj na duchovenstvo, ktoré nebolo práve na patričnej výške. Ale biskup Sarto sám slúžil kňazom ako vzor svojou nábožnosťou, pracovitosťou, obetavou štedrosťou voči biednym a jednoduchým chudobným životom. Veľmi mu záležalo na výchove kňazského dorastu. To bola jeho hlavná úloha a cieľ, ktorý chcel dosiahnuť. Všemožne sa snažil pozdvihnúť úroveň seminára, v ktorom sám prevzal vyučovanie morálky a cirkevného spevu, zvlášť Gregoriánskeho chorálu, ktorý mu už ako malému chlapcovi prirástol k srdcu. Krátko po svojom nastúpení začal pastoračnú vizitáciu, ktorá trvala tri roky. Po nej zvolal diecéznu synodu, ktorá sa v mantovskej diecéze nekonala už takmer 250 rokov. Táto bola so záujmom sledovaná aj okolitými diecézami, dokonca aj samotným pápežom. Aby upevnil a znásobil dosiahnuté výsledky, mons.Sarto krátko po synode začal vykonávať druhú pastoračnú vizitáciu, ktorú už ale nestihol dokončiť.
Benátky
left|thumb|Kardinál Jozef Sarto 31. decembra 1891, umrel benátsky kardinál patriarcha Dominik Agostini a pápež po dlhšom uvážení menoval na jeho miesto mantovského biskupa Jozefa Sarta. Ten bol 12. júna 1893 spolu s ďalšími štyrmi biskupmi menovaný za kardinála a prevzal s pápežových rúk červený biret. O tri dni neskôr bol menovaný aj benátskym patriarchom. To vyvolalo napätie medzi talianskou vládou a Cirkvou. S odvolaním sa na staré patronátne právo, ktoré mala kedysi Benátska republika, talianska vláda odmietla 17 mesiacov uznať pápežské rozhodnutie. Až po dlhšom vyjednávaní a po zložitom kompromise, taliansky kráľ súhlasil s vymenovaním. A tak 24. novembra 1894 mohol patriarcha Sarto slávnostne vstúpiť do Benátok. Na patriarchálnom stolci kardinál Sarto pokračoval v pastoračných metódach, ktoré si overil dlhoročnou skúsenosťou v minulosti. Oživil a podporoval vyučovanie katechizmu, staral sa o výchovu dobrých kňazov a usiloval sa očistiť liturgiu od nežiaducich svetských vplyvov. Roku 1895 oživil osemsté výročie posvätenia baziliky sv. Marka a v roku 1897 deväťsté výročie smrti benátskeho dóžu Pietra Orseola. V tom istom roku usporiadal aj eucharistický kongres, na ktorý poslal Lev XIII. svojho legáta. Patriarchovi neboli ľahostajné ani politické a sociálne problémy veriacich. Pri administratívnych voľbách odporúčal a dosiahol zvolenie kresťanských kandidátov a vytlačil tým slobodomurársku vládu z Benátok. Od priemyselníkov vyžadoval väčšiu sociálnu spravodlivosť, hlavne pre utláčané robotníčky v továrňach. Sám žil veľmi chudobne; všetko čo mal a mohol, rozdal chudobným. Často si zapríčinil dlhy, aby mohol pomôcť tým, čo to potrebovali. Existuje povesť, že založil aj svoj kardinálsky prsteň, keď už iné nemal, čo by mohol speňažiť a že sa našli dobrí ľudia, ktorí mu potom ten prsteň vykúpili späť.
Győrsky okres
thumb|Okres Győr
Győrsky okres (maďarsky: Győri járás) je okres v Maďarsku. Jeho správnym centrom je mesto Győr.
Pius X.
Voľba za pápeža
Lev XIII. umrel 20. júla 1903 a všetci kardináli sa schádzali v Ríme na konkláve, aby zvolili nového pápeža. Za najväčšieho favorita pokladali Levovho štátneho tajomníka, kardinála Mariana Rampollu del Tindara. V prvom skrutíniu dostal najväčší počet hlasov práve Rampolla 24, kardinál Gotti 17 a Sarto 5, kardinál Vanutelli 4, ostatné hlasy sa rozdelili medzi deväť ďalších kandidátov. Večer bolo nové hlasovanie. Rampolla dostal 29, Gotti 16 a Sarto 10. Štyria iní kardináli dostali spolu sedem hlasov. Keď sa kardináli chystali na tretiu voľbu, požiadal o slovo poľský kardinál Puzyna a prečítal v mene rakúsko-uhorského cisára dokument, kde sa cisár ohradzoval proti kandidatúre Rampollu. Všetkých prítomných kardinálov to pobúrilo a kardinál-dekan posvätného kolégia vyhlásil, aby to nebrali do úvahy. V ďalšej voľbe dostal Rampolla svojich 29 hlasov, Sarto 21 a Gotti 9. Popoludní sa zvýšil počet hlasov pre Rampollu o jeden hlas, Sarto dostal 24 a ostatné pripadli na niekoľko iných kandidátov. S rastúcim nepokojom sledoval Sarto stúpanie hlasov v jeho prospech. Nasledujúceho dňa dostal 27 hlasov a prevýšil Rampollu o tri hlasy, prosil konkláve, aby jeho kandidatúru nechali padnúť. Ale keďže nebola nádej na to, aby bol Rampolla zvolený a ostatní kandidáti nemali veľkú šancu na zvolenie, kardinál-dekan poslal k nemu tajomníka konkláve arcibiskupa Rafaela Merry del Val, aby podal úradné vyhlásenie, či prijme voľbu alebo ju odmietne. Sarto ho poveril, aby odkázal, že sa zrieka voľby. No keďže nebolo iného východiska a chceli sa vyhnúť problémom, vybrali sa za ním jeho traja spoluvolitelia a presvedčili ho aspoň k tomu, aby odvolal odmietnutie voľby. V ďalšom kole dostal 35 hlasov, Rampolla 16. Patriarcha necítil sa byť hodný takej významnej hodnosti. Nasledujúce ráno 4. augusta 1903, mlčky zaujal svoje miesto na konkláve. Na konci tejto voľby, pri ktorej dostal 55 hlasov, bol zvolený za nového pápeža. Zvolil si meno Pius X. K jeho prvým krokom po zvolení bolo, že zrušil právo veta a zakázal akýkoľvek styk s vonkajším svetom pri voľbe pápeža pod hrozbou exkomunikácie. O päť dní neskôr 9. augusta bol slávnostne korunovaný v bazilike sv. Petra za účasti asi 50 000 veriacich.
Pontifikát
thumb|left|Pius X. na prechádzke vo vatikánskych záhradách
Smrť a pohreb
Jeho predtucha blížiacej sa smrti sa splnila 28. júna 1914, keď v Sarajeve zavraždili následníka rakúsko-uhorského trónu, čo malo za následok vypuknutie 1. svetovej vojny. Začiatkom augusta ešte pripravil krátky povzbudzujúci príhovor katolíkom celého sveta. O pár dní na to, 8. augusta, už zreteľne cítil, že sa blíži jeho koniec. No ešte týždeň slúžil riadne svätú omšu a konal audiencie. Ale od 16. augusta mohol už len zriedka vstať z postele. Napokon sa pridala vysoká horúčka, udelili mu sviatosť pomazania chorých a 20. augusta 1914 okolo 01.00 v noci Pius X. umiera. Pochovali ho v krypte pod chrámom sv. Petra a to nezabalzamovaného, podľa výslovnej žiadosti.
Ďalšie pápežské aktivity
Pius X. vyhlásil za blahoslavených desať a kanonizoval štyroch kandidátov. Tí blahoslavení za jeho pontifikátu boli: Marie Genevieve Meunier 1906, Rose Chretien 1906, Valentin Faustino Berri Ochoa 1906, Ján Bosco 1907, Clarus 1907, Zedislav Berka 1906, Ján Van Ruysbroeck 1908, Andrej Thung 1909, Agáta Lin 1909, Anges De 1909, Jana z Arcu 1909, Ján Eudes 1909. Kanonizoval: Alexander Sauli 1904, Gerard Majella 1904, Klement Maria Hofbauer 1909, Jozef Oriol 1909.
Pius X. napísal 16 encyklík, medzi inými Vehementer nos (11. februára 1906). Táto encyklika reagovala na náboženskú situáciu vo Francúzsku, kde nútila slobodomurárska vláda duchovenstvo k poslušnosti, pod hrozbou odňatia majetku.
V proroctvách Malachiáša bol označovaný ako Ignis Ardens – Blčiaci oheň.
Beatifikácia a kanonizácia
Už o dva roky po smrti sa ozvali hlasy, ktoré chceli, aby bol tento Boží služobník vyhlásený za svätého. Beatifikačný proces sa nakoniec začal v roku 1923, ale pre komplikácie bol skončený až v roku 1951. V roku 1944 bola jeho truhla exhumovaná a vystavená v kaplnke Svätého Kríža v bazilike sv. Petra na kánonické skúmanie. Keď truhlu otvorili, skúmajúci objavili telo v zachovalom stave, napriek tomu, že ležalo 30 rokov pochované a nebolo predtým zabalzamované. Na to mu udelil Pius XII. titul Ctihodný služobník Boží. Jeho telo bolo potom vystavené 45 dní, kým bolo opäť uložené naspäť do hrobky. Beatifikačný proces týmto pokračoval a bol požadovaný aspoň jeden zázrak, ktorý by pripísali Piovi X. Nakoniec sa vyskytli dva. Prvý sa stal sestre Marie-Frangoise Deperras, ktorá mala rakovinu kosti a z ktorej sa vyliečila v roku 1928, počas novény, keď jej položili na hruď relikviu Pia X. Druhý sa prihodil sestre Benedette De Maria, ktorá mala rakovinu. V roku 1938 sa nakoniec dotkla relikvie Pia X. a bola uzdravená. Pius XII. odobril tieto zázraky 11. februára 1951. Napokon 3. júna 1951 pred 23 kardinálmi, stovkami biskupov a arcibiskupov a pred zástupom 100 000 veriacich vyhlásil Pia X. za blahoslaveného. Počas procesu bol deklarovaný ako „pápež Eucharistie“.
Po procese blahorečenia, 17. februára 1952, jeho telo preniesli spod chrámu a bolo uložené v bazilike sv. Petra pod oltár v kaplnke Obetovania. Tak ako v roku 1944, ani v roku 1952 nebolo jeho telo porušené. Telo najvyššieho Pontifika bolo uložené do preskleného sarkofágu a bolo vystavené pre veriacich. O tri roky neskôr, 29. mája 1954, Pia X. kanonizovali, keď boli uznané ďalšie dva zázraky, ktoré mu mohli byť pripísané. Slávnostnú omšu celebroval pápež Pius XII. v bazilike sv. Petra pred zástupom 800 000 veriacich a cirkevných predstaviteľov. Pius X. sa stal prvým pápežom, ktorý bol kanonizovaný od 17. storočia.
Ladislav Klíma
Ladislav Klíma (* 22. august 1878, Domažlice – † 19. apríl 1928 Praha) bol český prozaik, dramatik a básnik, ale predovšetkým filozof, ktorý je dokonca označovaný za najoriginálnejšieho českého mysliteľa.
Fenotyp
Fenotyp je súhrn všetkých (dedičných) vonkajších znakov a vlastností organizmu, jedinca; realizácia genotypu.
Externé odkazy
גן (ביולוגיה)
Ladislav Klíma
Narodil sa v Domažliciach v rodine vyučeného mlynára, ktorý sa však týmto povolaním neživil, ale pracoval ako úradník v advokátskej kancelárii. Klíma, od mladosti zaujatý filozofiou, chodil až do roku 1895 na miestne gymnázium, ale v januári toho roku bol vylúčený za hanlivý výrok o habsburskej monarchii (vyhlásil ju za „prasačiu dynastiu“). Prestúpil teda na gymnázium do chorvátskeho Záhrebu, ale ani tam štúdium nedokončil a v roku 1904 odišiel do Prahy, kde sa usadil, viedol samotársky život a začal prispievať do časopisov, napríklad v rokoch 1919–21 do Tribuny a v roku 1925 do Práva lidu. Pretože nemal občianske povolanie, žil z dedičstva po príbuzných a z drobných príspevkov od priateľov, medzi ktorých patril aj básnik Otokar Březina.
Jeho filozofia sa zakladala na solipsizme (existujem len ja a moje zážitky) a voluntarizme (základom bytia je vôľa). Zo svetových filozofov bol ovplyvnený najmä Georgom Berkeleym (subjektívny idealizmus), Arthurom Schopenhauerom (pesimizmus) a Friedrichom Nietzschem (učenie o nadčloveku).
Klíma písal filozofické state aj krásnu literatúru, podstatná časť jeho diela zostala však až do jeho smrti vo forme rukopisov a až potom bola postupne vydávaná. Podľa vlastných slov tiež sám Klíma zničil asi 90 % svojich textov kvôli prílišnej obscénnosti. Jeho zobrané spisy boli vydané až v 90. rokoch v nakladateľstve Torst, počnúc vydaním trojdielneho diela Velký román v roku 1996.
Klíma bol na české pomery nekonvenčnou postavou, a to nielen svojimi názormi, ale aj spôsobom života. Pod vplyvom svojej filozofie odmietal ako zbytočné civilizačné návyky a svoje telo mučil alkoholom, fajčením a aj tým, že mu bolo jedno, čo jedol (podľa vlastných slov zjedol aj zadrhnutú myš). Práve alkoholizmus a experimentovanie s vlastným telom spôsobili jeho predčasnú smrť na tuberkulózu. Zomrel v Prahe, je pochovaný na Malvazinkách.
Pohár EHF
Pohár víťazov pohárov EHF môže byť:
Dolné Otrokovce
Dolné Otrokovce sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Michala archanjela z roku 1934.
Neudorf bei Parndorf
Neudorf bei Parndorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Neusiedl am See.
Geografia
Nachádza sa asi 20 km juhozápadne od centra Bratislavy pri obci Potzneusiedl a obciach Gattendorf a Parndorf.
Dejiny
Neudorf patrí medzi miesta, kde sa usadila pred rokmi chorvátska menšina. Aj dnes je tu možné naraziť na dvojjazyčné nemecko-chorvátske názvy, napr. na škole alebo budove obecného úradu. Do prvej svetovej vojny bol Neudorf súčasťou Uhorska, po jej skončení sa po Trianonskej zmluve stal súčasťou Burgenlandu, ktorý bol začlenený do nového Rakúska. Podľa niekoľkých návrhov malo byť okolie Neudorfu a ostatných obcí pri Bratislave na rakúskej strane pričlenených k Česko-slovenskej republike.
Hermin
Hermin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam fyzikálnych článkov/S
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 121 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
sa
Samobudiace dynamo · Samuel Hahnemann · Samuel Chao Chung Ting · Samuel Milner (uhorský fyzik) · Saul Perlmutter
sá
Sálanie
sé
Sériové zapojenie
sh
Sheldon Lee Glashow
sch
Schrödingerova rovnica · Schwarzschildov polomer · Schwarzschildova metrika
si
SI · Siaha · Siderická obežná doba · Sidney Darlington · Siemens (jednotka) · Sievert (jednotka) · Sila · Silná interakcia hmotných objektov · Siločiara · Siločiarový model · Silové napätie v hmote · Siméon Denis Poisson · Simon van der Meer · Simplexová metóda · Siriometer
sk
Skalár · Skalárny bozón · Skalárny súčin · Skinefekt · Skleníkový efekt · Sklon dráhy · Skupenstvo · Skutočný predmetový priestor · Skúška tvrdosti podľa Rockwella · Skvapalňovanie
sl
Slabá interakcia hmotných objektov · Slaterov determinant · Slnečný čas · Slnovrat (astronómia) · Slučková kvantová gravitácia
sn
Snellov zákon
so
Solitón · Somnath Bharadwaj · Sophie Germainová
sp
Spektrálna čiara · Spektrálna farba · Spektrálny prístroj · Spektrálny typ · Spektrofotometria · Spektroskop · Spektroskopia · Spin (fyzika)
st
Stanislav Ondrejka · Statický systém · Stav sústavy · Stavová rovnica · Stavová rovnica ideálneho plynu · Stavová veličina · Stavový vektor · Stáčanie priamky apsíd · Stefan Hell · Stefanov-Boltzmannov zákon · Stephen Wolfram · Steradián · Sternov-Gerlachov experiment · Steven Chu · Steven Weinberg · Stirlingova aproximácia · Stopa (jednotka dĺžky) · Stredná anomália · Stredná kvadratická rýchlosť · Stredná voľná dráha · Stredné poludnie · Stredné Slnko · Stredné vlny (vlnová dĺžka) · Strieda (elektronika) · Strouhalovo číslo · Studená fúzia
su
Subatómová častica · Sublimácia (pevná látka) · Sulfán · Superaktinoid · Superdiamagnetizmus · Superkopa galaxií · Superparamagnetizmus · Supersymetria · Supratekutá látka · Supravodivosť
sú
Súčasná fyzika · Súčiniteľ prestupu tepla · Súčiniteľ teplotnej vodivosti · Sústava (termodynamika) · Sústava CGS · Sústava lineárnych rovníc · Sústava MKS · Sústava MTS
sv
Svante August Arrhenius · Svedberg · Svetelnosť · Svetelný tok · Svetlá výška · Svetlovod · Svietiplyn · Svietivosť (astronómia) · Svietivosť (fyzika)
sy
Sylvestrovo kritérium · Synergetika · Synchrotrónové žiarenie · Synodická obežná doba · Synodický obeh
Zoznam rekordov Ligue 1
Toto je zoznam rekordov Ligue 1 od založenia v roku 1932.
Elisabeth Abeggová
thumb|Pamätná tabuľa v berlínskej mestskej časti Tempelhof, ulica Tempelhofer Damm č. 56 Elisabeth Abeggová (* 3. marec 1882, Štrasburg, Francúzsko – † 8. august 1974, Berlín, Nemecko), bola nemecká učiteľka a členka nemeckého protinacistického odboja.
Život
Bola kvakerka a promovaná pedagogička (s akademickým titulom Dr. phil.), ktorá vyučovala dejepis na Luisenoberlyceum v mestskej časti Berlín-Stred (Berlin-Mitte). V roku 1935 musela z tejto školy odísť pre nepriateľský postoj k nacionálne-socialistickému režimu. Potom bola za trest preradená na Rückertovo gymnázium v mestskej časti Schöneberg. V roku 1941 bola po udaní poslaná do penzie.
V roku 1942 začala s pomocou príbuzných, hlavne svojej sestry Julie Abeggovej, ďalej tiež priateľov, kvakerských stúpencov a bývalých žiakov skrývať Židov pred prenasledovaním a deportáciami. Vytvorila rozsiahlu podzemnú organizáciu pokrývajúcu Berlín a jeho okolie, Východné Prusko a Alsasko, v ktorom ukrývala Židov a zásobovala ich. Mnoho Židov, hlavne detí, našlo dočasné útočisko v jej vlastnom dome, na chod svojej organizácie obetovala všetky svoje úspory i rodinné cennosti.
Po skončení druhej svetovej vojny pracovala opäť v školstve. V roku 1967 ju izraelská organizácia Jad Vašem prehlásila za spravodlivú medzi národmi. V Berlíne ju pripomína pamätná tabuľa v ulici Tempelhofer Damm na dome č. 56. V berlínskej štvrti Berlín-Stred je po nej pomenovaná jedna ulica (Elisabeth-Abegg-Strasse).
Stoličnobelehradský okres
thumb|Okres Székesfehérvár
Stoličnobelehradský okres je okres v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Stoličný Belehrad.
Inaugurácia Andreja Kisku
Inaugurácia prezidenta Andreja Kisku sa uskutočnila v nedeľu 15. júna 2014 v Bratislave.
Inagurácia prezidenta sa oficiálne začala o 11.45. V budove Slovenskej filharmónie slávnostne zasadla Národná rada. Kiska zložil volebný sľub do rúk predsedníčky Ústavného súdu a predniesol svoj inauguračný prejav. Neskôr nového prezidenta čakala prehliadka jednotiek Ozbrojených síl, stretnutie s občanmi, ekumenická bohoslužba v Dóme sv. Martina, symbolické odovzdanie úradu od Ivana Gašparoviča na nádvorí Prezidentského paláca, slávnostný obed a kladenie vencov obetiam Železnej opony. Deň ukončila slávnostná recepcia.
Prezidentský sľub
Prezidentský sľub je predpísaný priamo Ústavou SR (čl. 104, ods. 1):
Predsedníčka Ústavného súdu Ivetta Macejková potvrdila, že sľub zložil v súlade s ústavou. Sľub zložil o 11.59.
Na inaugurácii v Redute sa podieľali vojaci z Veliteľstva posádky Bratislava a Čestná stráž Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Príslušníci Čestnej stráže priniesli bojové zástavy reprezentujúce útvary Ozbrojených síl. náhľad|[[Andrej Kiska, prvý slovenský prezident, ktorý nebol pred vstupom do úradu členom politickej strany]]
Prezidentský prejav
Po zložení prezidentského sľubu nasledoval Kiskov prvý prejav vo funkcii hlavy štátu. Na jeho záver uviedol, že chce, aby sa zo Slovenska stala krajina:
Menos z Megary
Menos (Menos) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 8. stor. pred Kr.
Menos z Megary zvíťazil v behu na jedno stadion na 19. olympijských hrách v roku 704 pred Kr. Beh na jedno stadion zaviedli v Olympii už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a ostal jedinou súťažnou disciplínou do roku 724 pred Kr., keď sa na hrách zaviedol aj beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj naďalej považoval za hlavné preteky, menom víťaza týchto pretekov sa označovala celá olympiáda.
Punta Arenas
thumb|right|250px|Letecký pohľad na mesto. Punta Arenas je prístavné mesto v Patagónii na pobreží Magalhãesovho prielivu. Je to najväčšie a zároveň hlavné mesto čilského regiónu Magallanes y de la Antártica Chilena. S počtom obyvateľov cez 120 000 je tretie najväčšie mesto Patagónie. Názov je skomoleninou španielskeho slova Punta Arenosa - v preklade piesočný bod. V meste istý čas pobýval slovenský spisovateľ Martin Kukučín, ktorý sa sem vysťahoval z chorvátskeho ostrova Brač (vtedy ako súčasť monarchie).
Punta Arenas je jedným z najjužnejšie položených miest na svete, nachádza sa kúsok pod 53. rovnobežkou. O titul najjužnejšieho mesta súťaží s argentínskym Ushuaia, ktoré je južnejšie, no má menej obyvateľov.
Hůry
Hůry sú obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 529 obyvateľov, z toho 270 mužov a 259 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,9 roka (muži 37,9 roka, ženy 38,0 roka).
Jozef Vojtech Kasanický
Jozef Vojtech Kasanický (* 10. december 1923 Martin – † 2. máj 2002, Bratislava) bol slovenský výtvarník, podnikateľ, ktorý sa niekoľkokrát uchádzal o funkciu prezidenta ČSFR i SR, naposledy v roku 1999. Kasanický bol známy svojimi podnikateľskými aktivitami, plastickými operáciami a veľkolepými plánmi na oživenie slovenskej ekonomiky.
Vo februári 1993 odovzdal na národný poklad Slovenskej republiky šek v hodnote pol milióna dolárov. Správna rada Nadácie Matice slovenskej ho odmietla, pretože jeho splatnosť podmieňoval splnením určitých podmienok, najmä tým, že vláda SR musí prijať jeho ekonomickú doktrínu. Koncom 90. rokov sa od počítačového magnáta Billa Gatesa usiloval získať peniaze na pomoc slovenským Rómom.
Pri príležitosti svojich 70. narodenín sa 21. decembra 1993 vo viedenskom Islamic centre oženil s 21-ročnou Denisou Pyšnou.
Formát filmu
Formáty pohyblivého filmu
Pozri Zoznam formátov filmu
Viacobrázkové
(1) Už nevyrábané veľkými výrobcami, ale stále ešte vyrábane firmou Ferrania.
(2) Už nevyrábané veľkými výrobcami, ale stále ešte vyrábané firmou Maco.
Ak nie je uvedené inak, všetky formáty boli uvedené firmou Kodak, ktorá začala obsadzovať číselné série v roku 1913. Predtým boli filmy identifikované len podľa mena fotoaparátu, pre ktorý boli určené.
For roll holder means film for cartridge roll holders, allowing roll film to be used with cameras designed to use glass plates.
Fenomenalizmus
Fenomenalizmus alebo fenomenizmus je učenie o poznaní, ktoré vychádza z tézy, že bezprostredným objektom ľudského poznania sú bezprostredné zmyslové danosti, javy, fenomény: poznávame len javy, fenomény, nie súcno samo (vec osebe).
Vencovitá tepna
náhľad|Vencovité tepny a ich vetvy (červene) v ľudskom srdci Vencovitá tepna/artéria (iné názvy: koronárna tepna/artéria, nesprávne vencová tepna;, pl. arteriae coronariae) je tepna (artéria, arteria), ktorá privádza krv do srdcovej svaloviny (myokardu, myocardium) a vyživuje ju. Vencovité tepny sú preto dosť zásadné pre srdečnú činnosť. Vyskytujú sa u väčšiny stavovcov, najlepšie sú samozrejme vyvinuté u drsnokožcov (žralok a raja), krokodílov, vtákov a cicavcov, vrátane človeka. Naopak u väčšiny kostnatých rýb a u primitívnych štvornožcov nie je systém koronárnych tepien takmer vôbec vyvinutý.
Anatómia človeka
Rozlišujú sa dve vencovité tepny, pravá vencovitá tepna (arteria coronaria dextra) a ľavá vencovitá tepna (arteria coronaria sinistra). Obe vychádzajú z oblasti na samotnom začiatku aorty v oblasti tesne za polomesiacovitými chlopňami. Následne sa zanárajú do srdcová svalovina a vykazujú vlnovitý priebeh – to súvisí so značnými zmenami objemu srdcovej svaloviny.
Obe vencovité tepny sú približne rovnako silné. Pravá vencovitá tepna sa však výrazne viac vetví, čo súvisí s nedostatkom kyslíka v dutine pravej komory (svalovina je tu odkázaná výhradne na vencovité tepny).
Súvisiace ochorenia
Jednotlivé vetvy vencovitých tepien nemajú dostatočne veľké spojenia s okolnými vetvami (tzv.kolaterály). Keď sa vencovitá tepna zúži, dochádza k zhoršenému zásobeniu danej časti srdcovej svaloviny kyslíkom, a ľahko dochádza k patologickým stavom. Ochorenie sa nazýva Ischemická srdečná choroba. Najčastejšie dochádza k zužovaniu tepien pri atheroskleróze. Prejavom nedokrvenosti (ischémie) je bolesť na hrudi – angina pectoris.
Van Hool AG 300
thumb|Van Hool A 330|alt= Van Hool AG 300 je nízkopodlažný kĺbový autobus, ktorého výrobcom je belgický výrobca autobusov Van Hool NV. Vyrába sa od roku 1993.
Na Slovensku jazdí v Nitre 13 kusov.
Boussès
Boussès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tramen
História
Hoci je známa pod viacerými názvami (firefight, dramen, domen...). Je spojením slov "Trace" (britský elektronický hudobník, ktorý spopularizoval break) a "amen" (súčasť breaku, ktorá je najvýraznejšia a poznateľná).
Medzi interpretov, ktorí používajú Tramen patria Trace, Dom & Roland, Bad Company, Venetian Snares a mnoho ďalších.
Hermies
Hermies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slon ázijský
Slon ázijský (iné názvy: slon indický , slon obyčajný ; lat. Elephas maximus; staršie názvy: Elephas asiaticus, Elephas indicus) je druh z rodu Elephas.
Charakteristika
Ide o druhý najväčší žijúci druh slona. Má menšie uši než africké druhy slonov a iba jeden výbežok na konci chobota. Kly bývajú väčšinou malé, niektoré samice ich dokonca nemajú. Stoličky slona ázijského veľmi pripomínajú stoličky vyhynutého mamuta, čo naznačuje ich blízky príbuzenský vzťah. Slon ázijský oddávna slúži človeku; všetky jeho poddruhy sa krotia a využívajú v službách človeka.
Súhrnné informácie:
Pozri aj charakteristiku uvedenú v článku slon ázijský indický.
Poddruhy slona ázijského
Členenie na poddruhy je sporné. Rôzni autori uvádzajú systematiku nasledovne:
a) 3 poddruhy
b) 4 poddruhy :
d) 7 recentných poddruhov (určených podľa geografie) :
St Martin-in-the-Fields
250px|thumb|Exteriér kostola St Martin-in-the Fields. 250px|thumb|Interiér kostola. 250px|thumb|Strop kaviarne, ktorá sa nachádza v [[krypta|krypte kostola.]]
St Martin-in-the-Fields alebo slovensky '''Kráľovský farský kostol Sv. Martina v poliach''' je jedným z anglikánskych kostolov v Londýne. Nachádza sa v severovýchodnom rohu Trafalgarského námestia.
Prvá zmienka o kostole pochádza z roku 1222, kedy sa kostol stal predmetom sporu medzi opátom z Westminsteru a londýnskym biskupom. S konečné rozhodnutie padlo v prospech Westminsteru a kostol zverený do správy mníchom z Westminsterského opátstva. V roku 1542 dal kráľ Henrich VIII. kostol prestavať. V tomto čase bol kostol doslova "v poliach", keďže sa nachádzal na izolovanom mieste medzi mestami Westminster a Londýn.
Kostol prežil i Veľký požiar Londýna v roku 1666, a to najmä vďaka svojej izolovanej pozícii. V roku 1721 ho opäť prestavali podľa návrhov anglického architekta Jamesa Gibbsa do jeho súčasnej podoby.
Kostol má obdĺžnikový pôdorys, vstup tvorí štít v klasickom antickom štýle, podopieraný radom obrovských stĺpov v korintskom slohu. Na vrchole špicatej veže sa nachádza pozlátená koruna. Pri návrhoch interiéru sa Gibbs inšpiroval ďalším významným anglickým architektom Sirom Christopherom Wrenom a jeho stavbou kostola St James's.
V kostole je pochovaných niekoľko známych osobností, medzi inými prírodovedec Robert Boyle, herečka Nell Gwynneová, francúzsky sochár Roubiliac, slávny anglický zlodej a lupič Jack Sheppard a rezbár Thomas Chippendale.
Vďaka svojmu zaujímavému miestu, v rohu Trafalgarského námestia, je St Martin-in-the-Fields jedým z najznámejších kostolov v Londýne. Je známy vďaka svojej politike otvorených dverí. Kostol je otvorený pre verejnosť počas celého dňa i noci. Taktiež je známy vďaka svojej práci pre ľudí bez domova a pre príležitostné koncerty. V krypte kostola sa nachádza obľúbená kaviareň Café in the Crypt. V kaviarni sa konajú džezové koncerty. Všetok zisk z vedľajších aktivít sa využíva na podporu bezdomovcov.
Dopravné spojenie
Najbližšie stanice londýnskeho metra:
Aisépos
Aisépos (Aisépos) môže byť:
Konanie
Konanie môže byť:
Csornský okres
thumb|Okres Csorna
Csornský okres je okres v severnom Maďarsku v župe Győr-Moson-Sopron. Jeho správnym centrom je mesto Csorna.
Mníchovská fenomenológia
Mníchovská fenomenológia (ontologická fenomenológia, realistická fenomenológia) je smer fenomenológie, ktorý sa pôvodne rozvinul na univerzite v Mníchove. Termín mníchovská fenomenológia inicioval Alexander Pfänder.
Supernova
thumb|[[Pozostatok supernovy|Zvyšky Keplerovej supernovy, SN 1604]] right|thumb|SN1994D
Termín supernova sa vzťahuje na niekoľko typov hviezdnych explózií, ktorými vznikajú extrémne jasné objekty zložené z plazmy, ktorých jasnosť potom v priebehu týždňov či mesiacov opäť o mnoho radov klesá.
Explózia uvádza do pohybu nárazovú vlnu, ktorá sa šíri do okolitého priestoru a formuje zvyšky supernovy. Najznámejším príkladom tohto procesu sú zvyšky SN 1604 (na obrázku vpravo). Explózie supernov sú hlavným zdrojom všetkých prvkov ťažších ako kyslík a pri mnohých dôležitých prvkoch zdrojom jediným. Napríklad všetok vápnik v našich kostiach a všetko železo v hemoglobíne boli syntetizované pri explózii supernov pred miliardami rokov. Supernovy vnášajú do medzihviezdnej hmoty ťažké prvky a obohacujú tak molekulové mračná, ktoré sú dejiskom tvorby nových hviezd. Činnosť supernov významne ovplyvnila zloženie slnečnej sústavy a umožnila tak nakoniec chémiu života na Zemi, ako ho poznáme.
Výbuch supernovy je sprevádzaný obrovskými teplotami a za istých podmienok môžu fúzne reakcie počas vrcholnej fázy vyprodukovať niektoré z najťažších prvkov, ako je kalifornium.
„Nova“ znamená po latinsky „nový,“ čo sa vzťahuje na tomu, že sa objavuje ako veľmi jasná nová hviezda na nebeskej sfére; prefix „super“ ju odlišuje od obyčajnej novy, ktorou je tiež pomenovaná hviezda, ktorá zvýšila svoju jasnosť, ale na menšom priestore a odlišným mechanizmom. Napriek tomu je však zavádzajúce považovať supernovu za novú hviezdu, pretože v skutočnosti ide o zánik hviezdy (alebo prinajmenšom jej radikálnu transformáciu na niečo odlišného).
Klasifikácia
Keď sa astronómovia snažili porozumieť explóziám supernov, klasifikovali ich podľa čiar rôznych chemických prvkov objavujúcich sa v ich spektre. Dobrý popis týchto tried poskytuje anglická publikácia „Optické spektrá supernov“ od Filipenka (Annual Review of Astronomy and Astrophysics, Volume 35, 1997, pp. 309-355)
Základným prvkom rozdelenia je prítomnosť alebo neprítomnosť čiary vodíka. Ak spektrum supernovy obsahuje čiaru vodíka, tá je klasifikovaná ako typ II, inak ide o typ I.
Okrem týchto skupín existujú podrobnejšie delenia podľa prítomnosti iných čiar alebo tvaru svetelnej krivky.
Zhrnutie
<dl> <dt>Typ I</dt> <dd>Žiadne Balmerove čiary vodíka</dd> <dl> <dt>Typ Ia</dt> <dd>Čiara Si II na 615,0 nm</dd> <dt>Typ Ib</dt> <dd>Čiara He I na 587,6 nm</dd> <dt>Typ Ic</dt> <dd>Slabé alebo žiadne čiary hélia</dd> </dl> <dt>Typ II</dt> <dd>Má Balmerove čiary vodíka</dd> <dl> <dt>Typ II-P</dt> <dd>Plochá svetelná krivka</dd> <dt>Typ II-L</dt> <dd>Lineárny pokles svetelnej krivky (závislosť magnitúdy na čase)</dd> </dl> </dl>
Typ Ia
thumb|Schematický nákres vzniku supernovy typu Ia Supernovám typu Ia chýba hélium a obsahujú vo svojom spektre absorpčnú čiaru kremíku blízko svetelného vrcholu. Podľa najširšie akceptovanej teórie je tento typ supernov výsledkom procesu, pri ktorom uhlíko-kyslíkový biely trpaslík zhromažďuje hmotu z blízkeho hviezdneho sprievodcu, zvyčajne červeného obra, až nakoniec dosiahne Chandrasekharovu medzu. Nárast tlaku zvýši teplotu v okolí centra a začne perióda konvekcie dlhá asi 100 rokov. V istom bode tejto fázy slabého vrenia sa zapáli deflagračný plameň živený jadrovou fúziou. Detaily jeho vzniku, umiestnenie a počet bodov, v ktorých začne, sú stále neznáme. Dramatickému zrýchľovaniu šírenia plameňa napomáha Rayleighova-Taylorova nestabilita a interakcia s turbulentnými prúdmi. Predmetom veľkých debát je stále otázka premeny podzvukového šírenia plameňa (deflagrácia) do nadzvukovej detonácie.
Teória zaoberajúca sa týmto typom supernov je podobná teórii nov, v ktorej biely trpaslík naberá hmotu oveľa pomalšie a nedosiahne Chandrasekharovu medzu. V prípade novy zapríčiní dopadajúca hmota fúznu reakciu materiálu blízko povrchu, nespôsobí však kolaps hviezdy.
Supernovy typu Ia majú charakteristickú svetelnú krivku (graf jasnosti po explózii ako funkcia času). V okamihu maximálnej jasnosti obsahuje spektrum čiary stredne ťažkých prvkov od kyslíka po vápnik; sú to hlavné produkty fúzie vo vonkajších vrstvách hviezdy. Mesiace po explózii, keď vonkajšie vrstvy expandujú natoľko, že sa stanú priehľadnými, začne v spektre dominovať svetlo emitované materiálom blízko jadra hviezdy: ťažké prvky syntetizované pri explózii, najvýznamnejšími sú prvky skupiny železa. Rádioaktívny rozpad 56Ni cez 56Co na 56Fe produkuje vysokoenergetické fotóny, ktoré dominujú energetickému výstupu vyvrhnutej hmoty v strednodobom aj dlhodobom horizonte.
Typ supernov Ia uvoľňuje najväčšie množstvo energie medzi všetkými ostatnými známymi triedami supernov. Najvzdialenejší jednoduchý objekt, aký bol kedy vo vesmíre detegovaný (galaxie a guľové hviezdokopy sa nepočítajú), bola práve supernova SN 1997ff typu Ia vzdialená viac ako 11 miliárd svetelných rokov (viac ako 100 yottametrov).
Na rozdiel od iných typov supernov, supernovy typu Ia možno spravidla nájsť vo všetkých typoch galaxií, vrátane eliptických. Nezdá sa, že by uprednostňovali nejakú oblasť dnešných hviezdnych formácií.
Podobnosť tvarov profilov jasnosti všetkých známych supernov typu Ia vedie k ich používaniu ako štandardných sviečok v extragalaktickej astronómii. Sú prakticky jediným nástrojom umožňujúcim meranie veľkých intergalaktických vzdialeností. V roku 1998 dali pozorovania supernov typu Ia neočakávaný výsledok – vyzerá to, že rozpínanie vesmíru sa zrýchľuje.
Typ Ib a Ic
Rané spektrá typov Ib a Ic neobsahujú čiary vodíka ani výraznú kremíkovú absorpciu blízko 615 nanometrov. Za udalosťami ako sú supernovy typu II stoja pravdepodobne masívne hviezdy, ktoré vyčerpali palivo vo svojich centrách; na rozdiel od nich pôvodcovia typov Ib a Ic stratili väčšinu svojich obálok následkom silných hviezdnych vetrov alebo interakciou so svojím sprievodcom. Uvažuje sa, že supernovy typu Ib sú výsledkom zrútenia Wolfových-Rayetových hviezd. Existujú isté dôkazy, že supernovy typu Ic môžu byť pôvodcovia niektorých typov gama zábleskov, aj keď sa zároveň usudzuje, že ich môže druhotne spôsobiť akákoľvek supernova v závislosti na geometrii explózie.
Vyčerpanie paliva pre fúziu
Hviezdy oveľa hmotnejšie ako Slnko sa vyvíjajú o dosť zložitejšími spôsobmi ako naša hviezda. V jadre Slnka sa každú sekundu premení 589 miliónov ton vodíka na 584 miliónov ton hélia, rozdiel hmotnosti 4,3 miliónov ton je premenený na čistú energiu, ktorá je vyžiarená do priestoru. Hélium vyprodukované v jadre sa tu hromadí, dokiaľ sa teplota v jadre nezvýši na úroveň, ktorá dovolí fúziu hélia. Nakoniec sa vodík v jadre premenou na hélium a postupným rozriedením vznikajúcim héliovým „popolom“ vyčerpá, fúzia sa spomalí, gravitácia získa prevahu a začne jadro stláčať. Zmršťovanie jadra zvýši teplotu natoľko, že sa začne kratšia fáza fúzie hélia, ktorá bude hrať úlohu menej ako 10 % života hviezdy. Vo hviezdach menších ako 10 hmotností Slnka sa uhlík produkovaný fúziou hélia ďalej nespaľuje a hviezda sa potom postupne ochladzuje, tvorí sa degenerovaný elektrónový plyn a vzniká biely trpaslík. Bieli trpaslíci sa môžu neskôr stať supernovou typu I, ako to bolo popísané vyššie.
Ešte väčšie hviezdy majú gravitáciu dostatočne silnú na vytvorenie teplôt a tlakov umožňujúcich fúziu uhlíka v jadre potom, čo sa začne zmršťovať. Postupne ako sa v centre vytvárajú ťažšie a ťažšie atómové jadrá, jadrá týchto masívnych hviezd nadobúdajú vrstevnatú štruktúru podobnú cibuli. Vonkajšia vrstva obsahuje vodíkový plyn, pod ňou je vrstva vodíka spájajúceho sa fúziou do hélia, vrstva hélia, vrstva hélia spájajúceho sa fúziou do uhlíka, vrstva uhlíka a vrstva uhlíka meniaceho sa fúziou na ťažšie prvky. Tieto hviezdy prechádzajú postupnými štádiami vývoja, pri prechode medzi nimi sa jadro zmršťuje, až začne vytvárať atómové jadrá, ktorých fúzia bola predtým nemožná, a novouvoľňovaná energia opäť nastolí rovnováhu medzi tlakom plynu a gravitáciou. Aj v priebehu jedného štádia sa jasnosť hviezdy nepravidelne mení – každý nový zážih fúzie vytláča prvky z fúzujúceho jadra do toho, čo nazývame „hviezdna obálka,“ reakcia sa stlmí, dovolí gravitácii vtlačiť hmotu naspäť do aktívneho jadra a začať tak nový cyklus.
Limitujúcim faktorom v tomto procese je množstvo energie uvoľnenej fúziou, ktoré závisí na väzobnej energii v atómových jadrách. Každý následný krok produkuje postupne ťažšie a ťažšie prvky, ktoré sú stále tesnejšie zviazané silnou interakciou, čo znamená, že uvoľňujú pri fúzii menej energie, ako by uvoľňovali ľahšie jadrá.
Zrútenie jadra
Železné (Fe) jadro hviezdy je pod obrovským gravitačným tlakom a pretože tu už nie je ďalšia fúzia, nemôže ako zvyčajne vzdorovať tlakom plynu, a miesto toho nastupuje tlak elektrónovej degenerácie – odpor elektrónov proti stlačovaniu k iným elektrónom. Ak sa dosiahne Chandrasekharova medza, pri ktorej sa presiahne degeneračný tlak, železné jadro sa začne rúcať. Zmršťujúce sa jadro produkuje vysokoenergetické gama lúče, ktoré rozbíjajú niektoré železné jadra na 13 He a 4 neutróny, v procese známom ako fotodisociácia. Žiadna jadrová reakcia s jadrom železa však nemôže uvoľniť energiu; môže ju iba absorbovať. Aj keď reakcie v jadre milióny rokov vyžarovali energiu von a udržovali hviezdu v rovnováhe proti gravitácii, náhle začínajú naopak energiu pohlcovať, pomáhajú gravitácii, takže sa jadro, masívna štruktúra veľkosti Slnka, v zlomku sekundy zrúti.
Ako sa hustota zmršťujúceho sa jadra prudko zvyšuje, elektróny a protóny sú tlačené k sebe, dokiaľ ich elektrické priťahovanie neprekoná vzájomné vnútorné jadrové odpudzovanie. Pri tejto reakcii, obrátenom beta rozpade, je elektrón vtlačený do protónu, uvoľní sa neutríno a vznikne neutrón. Únik neutrína z jadra a odčerpávanie energie ďalej urýchľuje kolaps, následkom čoho trvá oddelenie hviezdneho jadra od vonkajších vrstiev a dosiahnutie hustoty atómového jadra iba milisekundy. Pri tejto hustote bráni ďalšiemu stlačovaniu vzájomný odpor neutrónov spôsobený ich kvantovými vlastnosťami (ide o fermióny podliehajúce vylučovaciemu princípu). V tomto okamihu je neutrónový degeneračný tlak dostatočný k vyrovnaniu gravitácie; jadro však v skutočnosti presiahne bod rovnováhy a podlieha nepatrnému pruženiu, vytvárajúc nárazové vlny, ktoré narážajú do kolabujúcich vonkajších vrstiev hviezdy. Ak je zárodok neutrónovej hviezdy, ktorý sa z jadra sformoval, dostatočne masívny, pokračuje v kolapse a skončí alebo priamo ako čierna diera alebo sa v závislosti na hmotnosti kolaps zastaví v niektorom z teóriou predpovedaných stabilných medzistavov. Takým prechodom môže byť hypotetická hyperónová hviezda, ktorej neutrónový plyn bol stlačením ďalej degenerovaný a neutróny vybudené do stavu hyperónov. Ak ani degeneračný tlak hyperónovej plazmy nie je schopný odolať gravitácii, môže sa kolaps zastaviť ešte v štádiu kvarkovej hviezdy skladajúcej sa z kvark-gluónovej plazmy. Kvarky sú opäť fermióny a vďaka Pauliho vylučovaciemu princípu by mali byť schopné vyrovnať gravitačný tlak vytvorením degenerovaného plynu podobne ako elektróny v prípade bielych trpaslíkov a neutróny v neutrónových hviezdach. Existencia kvarkových hviezd, však zatiaľ nebola dostatočne podložená pozorovaním.
Prenos energie kolapsu do explózie
Vieme, že fáza kolapsu jadra hviezdy je tak rýchla a energetická, že iba neutrína sú schopné ju v tej chvíli opustiť. Väčšina gravitačnej potenciálnej energie kolapsu je premenená na 10 sekundový záblesk neutrín, pri ktorom sa uvoľní 1046 J. Časť tejto energie, asi 1044 J je reabsorbovaná explodujúcou hviezdou. Energia pripadajúca na časticu v supernove je typicky desiatky až stovky MeV (1 až 150 pJ). Neutrína produkované supernovou boli skutočne pozorované v prípade supernovy 1987A a ubezpečili astronómov, že základný obraz kolapsu je v princípe správny. Niekoľko súbežne pracujúcich detektorov neutrín založilo SNEWS, systém varovania pred supernovami (Supernova Early Warning System), ktorý má zabezpečiť včasné upozornenie komunity astronómov na prichádzajúcu explóziu supernovy v našej Galaxii.
Energia častíc je pomerne malá, takže štandardný model časticovej fyziky sa zdá byť v zásade v poriadku, vyššie hustoty si však môžu vynútiť jeho korekcie. Pozemské urýchľovače sú schopné vytvoriť interakcie častíc, ktorých energia je oveľa vyššia, ako bola pozorovaná pri supernovách, tieto experimenty však zahŕňajú iba jednotlivé častice interagujúce s inými jednotlivými časticami, je preto možné, že pri vysokých hustotách vo vnútri supernovy vznikajú neočakávané efekty. Interakcie medzi neutrínami a inými časticami vo vnútri supernovy sú určované slabou interakciou, ktorej modelovanie je dobre zvládnuté. '''Oproti tomu interakcie medzi protónmi a neutrónmi sú ovplyvňované najmä silnou interakciou, pri ktorej sú výpočtové modely oveľa zložitejšie.
Hlavným nevyriešeným problémom supernov typu II je, že nerozumieme, ako záblesky neutrín prenášajú energiu na zvyšok hviezdy a vytvárajú nárazovú vlnu, spôsobujúcu jej explóziu. Z predchádzajúceho vyplýva, že na vznik explózie je nutné iba jedno percento vyžiarenej energie, ale objasniť jeho získanie sa ukazuje byť veľmi ťažké. V roku 1990 jeden z modelov vysvetľoval tento fakt o. i. mechanizmom zvrátenej konvekcie, kde predpokladal, že konvekcia, či už neutrín zvnútra, ako aj padajúcej hmoty zhora, dokončí proces deštrukcie pôvodnej hviezdy. Počas explózie sú zachytávaním neutrónov vytvárané prvky ťažšie ako železo a vďaka tlaku neutrín na okraje „neutrínosféry“ je okolitý priestor obohatený oblakmi plynu a prachu bohatšími na ťažšie prvky, ako bola hviezda, z ktorej pôvodne pochádzali.
Neutrínová fyzika, založená na štandardnom modeli, je na pochopenie tohto procesu kľúčová. Ďalšou rozhodujúcou oblasťou výskumov je magnetohydrodynamika plazmy (MHD), z ktorej je vytvorená umierajúca hviezda, jej správanie sa počas zmršťovania jadra, ako sa vytvára „nárazová vlna,“ kedy a ako sa „zastaví“ a znova načerpá energiu. Počítačové modely sú úspešné vo výpočtoch správania sa supernov typu II iba od chvíle, keď je nárazová vlna už vytvorená. Ak ignorujeme prvú sekundu explózie a predpokladáme, že explózia už začala, astrofyzici sú schopní detailne predpovedať prvky produkované supernovou a ich očakávanú svetelnú krivku.
Zvyšné jadro hviezdy sa môže v závislosti na svojej hmotnosti stať alebo neutrónovou hviezdou, čiernou dierou, prípadne aj doteraz iba hypotetickou hyperónovou alebo kvarkovou hviezdou, pretože však mechanizmu kolapsu supernovy rozumieme málo, hraničné hmotnosti nepoznáme.
Podtypy supernov typu II
Supernovy typu II možno ešte rozdeliť podľa tvaru ich svetelných kriviek na typy II-P a II-L. Typ II-P obsahuje vo svojej svetelnej krivke „plošinu“, zatiaľ čo II-L v nej má „lineárny“ pokles (, lineárny v závislosti magnitúdy na čase, exponenciálny v závislosti jasnosti na čase). Predpokladá sa, že toto rozdielne správanie sa má pôvod v obálke týchto hviezd. Supernovy Typu II-P majú veľkú vodíkovú obálku, ktorá zachytí energiu vyslanú vo forme gama lúčov a pomaly ju uvoľňuje, zatiaľ čo pri type II-L sa predpokladajú oveľa menšie obálky premieňajúce menej gama žiarenia do viditeľného svetla.
Supernovy typu II je možné tiež ďalej rozdeliť podľa ich spektra. Kým väčšina supernov typu II sa vyznačuje veľmi širokými emisnými čiarami, čo znamená expanznú rýchlosť mnoho tisíc km/s, niektoré z nich majú relatívne úzke rysy, čo môže byť spôsobené interakciou obálky s medzihviezdnym materiálom; nazývame ich typ IIn, kde „n“ znamená „úzky“.
Pri niekoľkých supernovách, ako napríklad SN 1987K a 1993J, sa zdá, že zmenili typ: spočiatku vykazovali čiary vodíka, potom však, v priebehu týždňov či mesiacov, začali dominovať čiary hélia. Pre popis tejto kombinácie rysov typov II a Ib sa používa termín „typ IIb.“ Ide pravdepodobne o masívne hviezdy, ktoré stratili takmer celý, ale nie všetok vodíkový obal. Ako zvyšky supernovy expandujú, vodíková vrstva sa rýchlo stane opticky priesvitnou a odhalí hlbšie vrstvy.
Existujú špekulácie, že niektoré výnimočne veľké hviezdy môžu miesto toho pred svojím zánikom vytvoriť „hypernovu.“ V navrhnutom mechanizme hypernovy sa jadro extrémne masívnej hviezdy zrúti priamo do čiernej diery a dva extrémne energetické výtrysky plazmy sú vymrštené takmer svetelnou rýchlosťou z pólov jej rotácie. Tieto výtrysky emitujú intenzívne gama lúče a patria medzi niekoľko kandidátov na vysvetlenie gama zábleskov.
Pomenovanie supernov
Objavy supernov sú oznamované na Centrálu astronomických telegramov Medzinárodnej astronomickej únie, ktorá vydá obežník s prideleným názvom. Názov sa skladá z roku objavu a jedno alebo dvojpísmenového označenia. Prvých 26 supernov v roku dostáva písmena od A po Z. Potom sa začína s AA, AB, atď.
Významné supernovy
thumb|right|[[Krabia hmlovina je expandujúci oblak plynu vytvorený supernovou z roku 1054.]] Je potrebné si uvedomiť, že roky tu uvedené predstavujú okamih prvého pozorovania na Zemi. Udalosť samotná nastala vo vzdialenostiach stoviek alebo tisícok svetelných rokov od Zeme a tomu zodpovedá doba, ktorú muselo svetlo na prekonanie tejto vzdialenosti prejsť.
Supernovu v roku 1604 použil Galileo ako dôkaz neplatnosti aristotelovskej dogmy o nemennosti nebies.
Supernovy po sebe často nechávajú zvyšky; štúdiom týchto objektov získavame o nich ďalšie vedomosti.
Pozri aj
Energetickú bilanciu výbuchu supernovy prekonáva iba málo javov vo vesmíre
Zoznam okresov v Rakúsku
Súbor:Bezirke_Österreichs_Statutarstädte_Kennzeichen.svg
Kapuvársky okres
thumb|Okres Kapuvár
Kapuvársky okres je okres v severnom Maďarsku v župe Győr-Moson- Sopron. Jeho správnym centrom je mesto Kapuvár.
Sukcesia (ekológia)
Sukcesia je ekologický termín označujúci vývoj a zmeny v zložení spoločenstiev v ekosystéme a predstáv o ňom. Rozlišuje sa tzv. primárna sukcesia, odohrávajúca sa na novom území (teda popisujúca vznik spoločenstiev; napr. na práve vzniknutom sopečnom ostrove, atole), a sekundárna sukcesia, ktorá sa zaoberá vývojom v už existujúcich spoločenstvách, napríklad zarastanie umelo vzniknutých a neudržiavaných lúk.
Princíp sukcesie
Keď rastliny rastú, tak sa mení prostredie, napríklad vytváraním väčšieho tieňa alebo ovplyvňovaním úrodnosti poľnohospodárskej pôdy. Nakoniec sa miesto stane menej vhodné pre rastliny, ktoré tam práve rastú a stane sa vhodnejšie pre rastliny s odlišnými požiadavkami. Pretože semená a výtrusy sa ľahko prenášajú vzduchom, začne sa tu dariť mladým rastlinám iných druhov a celé spoločenstvo sa mení. Nakoniec prevládne úplne nová skupina rastlín, ktoré zvíťazili v boji o svetlo, vodu a živiny. S postupom zmien vegetácie dochádza aj k zmenám živočíšnych populácií, pretože tým, ako sa striedajú rastliny, sa mení taktiež dostupná potrava a možný úkryt pre živočíchy.
Chotýčany
Chotýčany sú obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 218 obyvateľov, z toho 99 mužov a 119 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 37,2 roka, ženy 40,3 roka).