cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nový Čas
Aktuálne vlastnícke vzťahy
Nový Čas (spolu s ďalšími slovenskými periodických titulmi: Život, Eva, Madam EVA, AUTO BILD, GEO) patril do vydavateľskej skupiny Ringier Axel Springer Slovakia (CEO Milan Dubec - pozri dole časť história). V novembri 2017 Dubec potvrdil, že Ringier predáva denník a tlačené magazíny. Kupcom denníka Nový Čas aj týždenníka Nový Čas Nedeľa, ako aj ich online rozšírenia bola spoločnosť FPD Media finančníka Antona Siekela, ktorý má svoje vydavateľstvo Publishing House, ktoré vydáva regionálny Žilinský večerník, Kysucký večerník, Záhorák a časopis Break. Publishing House je od septembra 2016 regionálnym obchodným zastúpením spoločnosti Mafra Slovakia, ktorú kúpil Andrej Babiš.
Ringier predal ďalšie tituly (Nový Čas pre ženy, Život ako aj mesačníky Nový Čas Krížovky, Nový Čas Bývanie, EVA, Madam EVA, GEO a AUTO BILD, spolu so všetkými ich online rozšíreniami) vydavateľstvu News and Media Holding, ktoré patrí investičnej skupiny Penta.
Predaj portfólia tlačených novín podliehal schváleniu kompetentných orgánov kontroly fúzií a preto uzavretie oboch transakcií sa očakávalo až v polovici roka 2018. K 31. júlu 2018 sa dokončila a uzavrela transakcia, ktorou okrem predaja Nového Času Ringier Axel Springer Media AG zavŕšil aj predaj svojho portfólia tlačených magazínov do rúk News and Media Holding.
Konkurencia zo SME upozorňuje, že FPD Media má neprehľadnú vlastnícku štruktúru. Podľa verejných registrov ho vlastní Cyperčan Alexandros Oikonomou. Siekel nie je jeho skutočný majiteľ, ale "nominovaný akcionár". (Siekel viedol a ešte povedie Slovenský olympijský a športový výbor až do OH v Paríži 2024. )
História
Nový Čas začal vychádzať 1. augusta 1991 ako tabloid inšpirovaný rakúskym denníkom Kronen Zeitung, s ktorým mali noví rakúski vydavatelia (Mag. Peter Kölbel a Alexander Lupšič) skúsenosti. Nahradil denník Čas, ktorý od 24. februára 1990 opäť vydávala Demokratická strana (DS) a ktorý vznikol v období Slovenského národného povstania. Čas bol v rokoch 1945 až 1948 mimoriadne populárnym ústredným tlačovým orgánom DS s najvyšším nákladom medzi denníkmi (80 až 100 tisíc výtlačkov). Po februárovom prevrate v roku 1948 DS formálne nahradila Strana slovenskej obrody. Tá namiesto Času vydávala denník Ľud, ktorý vychádzal v relatívne nízkom náklade od roku 1948 až do februára 1990. Potom denník prevzala obnovená DS a premenovala ho nazad na Čas, na čom mala významný podiel vyštudovaná žurnalistka, tlačová tajomníčka, neskôr poslankyňa a podpredsedníčka SNR Oľga Keltošová. V lete 1991 bol denník predaný rakúskym majiteľom a opäť premenovaný, teraz na Nový Čas.
V auguste 1992 kúpilo Nový Čas nemecké vydavateľstvo Grüner und Jahr (súčasť nemeckého koncernu Bertelsmann). Do 25. februára 2004 produkciu riadila jeho akciová spoločnosť Vydavateľstvo časopisov a novín. Fúziou s vydavateľstvom Euroskop – Ringier vzniklo od septembra 2004 vydavateľstvo Ringier Slovakia. Spoločnosť Ringier Axel Springer Slovakia, a.s. vznikla v júli 2010. Spoločnosť má trvalé sídlo v Zürichu vo Švajčiarsku. V roku 2017 zamestnávala približne 2 700 zamestnancov.
Vízia
Od roku 2002 sa Nový Čas rozhodol pre koncepciu minimálneho spravodajstva s dôrazom na spoločenský bulvár. Zaviedol ju nový šéfredaktor vtedy „sesterského českého Blesku“ Vladimír Mužík. Redaktori dbajú na čítanosť, a preto sa snažia prinášať "šokujúce" nezávislé čítanie. Nový čas má témy: aktuality (téma dňa), politika, Slovensko, regióny, prominenti, programy, počasie, zahraničie, šport, krátke flashové správy. Je vhodný pre čitateľov, ktorí vyhľadávajú zrozumiteľný štýl vyjadrovania a „ľahkosť pera“, dynamickú grafiku postavenú na množstve fotografií a výrazných farbách. Pre tých, ktorí majú záujem o bulvár, chcú byť rýchlo v obraze a neočakávajú analytické spracovanie materiálov.
Náklad, cena a čítanosť
Nový čas mal v minulosti najväčší náklad viac ako 250 000 kusov. Aj v súčasnosti je to najčítanejší denník s nákladom okolo 100 000, z ktorých sa predá asi polovica. V roku 2015 bol náklad 130 000 kusov (pondelok – sobota) a predaných 76 000 kusov. Náklad v nedeľu predstavoval 58 000 kusov (november 2017). Čítanosť (projekcia) je: 786 257  (MML TGI, 16.9.2013 – 30.3.2014). Cena za ktorú si ho môže čitateľ kúpiť je 0,55 € (pondelok – piatok) a 0,75 € (sobota).
Žáner a formát
Žánrovo je to tabloid (bulvárna tlač). Počet strán má 40 a viac. Tlačí sa v spoločnosti Media Works, Budapešť. Formát denníka je 235 x na novinovom papieri gramáže 42,5 g/m2.
Jens Weißflog
Jens Weißflog (* 21. júla 1964, Erlabrunn) je bývalý nemecký reprezentant v skokoch na lyžiach.
Vyrástol v krušnohorskej obci Pohl, kde v rokoch 1971 až 1977 navštevoval základnú školu. Lyžovanie trénoval v Stredisku severskej kombinácie; zaznamenal množstvo úspechov v detských a dorasteneckých pretekoch. Od roku 1977 navštevoval detskú a mládežnícku športovú školu v Oberwiesenthal; po ukončení štúdia sa stal členom národného tímu NDR. V sezóne 1980 až 1981 sa prvýkrát zúčastnil Turné štyroch mostíkov. V roku 1984 získal zlatú medailu na Zimných olympijských hrách v Sarajeve. V roku 1988 sa oženil s Nicolou Möckelovou (v roku 2005 sa po dohode rozišli), a má s ňou dvoch synov. Po zjednotení Nemecka prešiel do jednotného národného družstva. Druhú zlatú olympijskú medailu vyhral v roku 1994 v Lillehammeri.
Méstor
Méstor alebo Méstór (Méstor/iný prepis Méstór) môže byť v gréckej mytológii:
Biela voda (prítok Váhu)
Biela voda je pravostranný prítok Váhu na Strednom Považí, preteká územím okresu Púchov. Má dĺžku, povodie (na území Slovenska cca ), priemerný prietok v ústí /s. Je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 50%.
Prameň
Pramení v Javorníkoch na juhozápadnom svahu Stolečného, pod hlavným hrebeňom pohoria v lokalite Janákovec, v nadmorskej výške približne
Opis toku
V pramennej oblasti tečie sprvu severojužným smerom, následne sa stáča na juhozápad a preteká osadou Čertov. Tu sa opätovne stáča a až k obci Lúky tečie severojužným smerom, pričom z významnejších prítokov priberá pri osade Krivé Mladoňovský potok zľava, Tisovský potok sprava, v obci Lazy pod Makytou Gabčovský potok zľava a Baluchovský potok sprava. Od sútoku s najväčším prítokom, pravostranným Beňadínom, sa postupne stáča na juhovýchod. Na dolnom toku vytvára hranicu medzi geomorfologickými celkami Biele Karpaty na pravom a Javorníky na ľavom brehu. Pri obci Záriečie priberá zľava Petrínovec, nad Dohňanmi taktiež zľava Petríkovec a priamo v tejto obci aj ľavostranný Hoštinský potok. Napokon preteká mestom Púchov, kde sa spája s vodami Váhu.
Povodie podľa prítokov v smere toku
Biela voda (P – pravostranný, Ľ – ľavostranný prítok)
Ústie
Biela voda sa vlieva do Váhu na území mesta Púchov (medzi časťami Horné Kočkovce a Hrabovka) v nadmorskej výške približne
Kunčice (okres Hradec Králové)
Kunčice sú obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 311 obyvateľov, z toho 146 mužov a 165 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,0 roka, ženy 41,6 roka).
Woman
Woman môže byť:
Rekreačná chata (Senec)
Rekreačná chata v Senci je budova v Senci z dielne KSA. 1997
Situácia
Nachádza sa v chatovej oblasti Senec, pri jazere, na stiesnenom pozemku, číslo chaty 212.
Koncept
Zadaním bolo vytvoriť sezónny rekreačný objekt s minimálnymi nákladmi na realizáciu a možnosťou maximálneho zabezpečenia, ktorý by bol miestom stretávania sa početnej rodiny najmä počas letnej sezóny.
Hmotové riešenie
Zámer sledoval koncept. KSA navrhli jednoduchú, holú, strohú krabicu, ktorá je reakciou na presýtené prostredie. Využitie prírodných materiálov /drevo použité ako v interiéri, tak aj v exteriéri vo forme preglejkových platní/ harmonizuje s kontextom prostredia. Chata v Senci je nasýtená duchom miesta-jazero, obloha, energia miesta tvorená prírodnými silami- s ktorými vedie obojstranný dialóg. Prostredie modeluje samotnú hmotu stavby, ktorá si ho cez vyklápaciu stenu vpúšťa do svojho interiéru. Celkový charakter stavby sa v čase organicky mení. Tento proces tu funguje viac ako časopriestorová demonštrácia, kedy sa dom svojím vonkajším plášťom “prebudí”/otvorením/ a potom zasa “zaspí”/uzavretím-sklopením terasy po strane objektu a zavretím čelnej steny/ ako rozkladateľná škatuľa. Prvé podlažie smeruje ku skupine stromov. Druhé je horizontálou nasmerovanou k hladine vody, expanduje k nej zasklenou stenou. Vnútorné priestory sa otvárajú okoliu odklápaním fasády. Plošiny vyklápateľné von vymedzujú mólo, ktoré cez zasklenú stenu preniká hlboko dovnútra a slúži ako podlaha prízemia a súčasne je spojivom medzi chatou a vodou.
Konštrukčné riešenie
Objekt bol stavaný na betónovom móle a časti základov bývalej chaty. Konštrukčným princípom sa stal drevený rám s drevotrieskovou výpňou, ktorý dovolil pomerne slobodné narábanie s priestorom. Vonkajším pretŕčaním radu drevených trámov nad terasu prízemia, poskytli autori divákovi možnosť nahliadnuť dovnútra organizmu stavby. Bočná stena kuchyne je z drôtoskla a celý interiér je zo stavebnej preglejky (steny, podlahy, stop, okenice, stôl, posuvné dvere, police, sklápacie postele), ktorá zjednocuje celý priestor. Iba schody spájajúce prízemie s prvým podlažím sú z pása pozohýbaného obyčajného železného plechu, ako aj minimalistický kozub zaliaty v stene. Strecha je oplechovaná. V čom riešenie chaty zaostáva je, že tu je použitý len minimálny detail.
Prínos
Chata v Senci patrí k prvým realizáciám ateliéru KSA na Slovensku a považujeme ju za experiment v slovenskej architektúre. Je pôsobivou architektonickou hračkou v prostredí okolitej tradičnej zástavby. Svojou ľahkosťou, premenlivosťou, prispôsobivosťou i starnutím a tmavnutím drevených povrchov polemizuje s predstavou o trvácnosti, dokonalosti a večnosti architektonického diela. Má svoj švih a nápad a jasne na nej cítiť názor autorov. Treba už len dodať, že pevný koncept založený na zreteľnom názore bol teda dodržaný a to kvalitným obsahom.
Božena Lenčová
Božena Lenčová, rodená Slivková, (* 23. január 1937, Košecké Rovné, Slovensko) je slovenská spisovateľka.
Význam
Božena Lenčová je slovenská spisovateľka pre deti a mládež, ako aj bábkoherečka.
Životopis
Narodila sa 23.1.1937 v Košeckom Rovnom (dnes časť obce Zliechov), okres Považská Bystrica, v rodine železničiara a domácej. Detstvo prežila v Dolných Kočkovciach pri Púchove, kde ukončila aj základné vzdelanie. Maturovala na Pedagogickej škole v Žiline v roku 1956. V tom istom roku začala študovať na Vysokej pedagogickej škole v Bratislave, odbor slovenčina a výtvarná výchova. V druhom ročníku, z rodinných dôvodov, štúdium prerušila a presťahovala sa aj s manželom Jánom Lenčom do Žiliny. V roku 1960 sa zúčastnila konkurzu do umeleckého súboru Bábkového divadla v Žiline, kde pracovala tridsaťpäť rokov až do svojho odchodu do dôchodku, v júni 1995. Má dve dcéry a vnúčatá. V súčasnosti autorka žije v Žiline.
Niccolò Antonio Zingarelli
Niccolò Antonio Zingarelli (* 4. apríl 1752, Neapol, Taliansko – † 5. máj 1837, Torre del Greco) bol taliansky hudobný, prevažne operný, skladateľ.
Život
Zingarelli študoval v Neapole na konzervatóriu Santa Maria di Loreto. Jeho učiteľom bol okrem iného Fedele Fenaroli. Svoju prvú operu „I quattro pazzi“ skomponoval už ako šestnásťročný, uvedená bola v roku 1768 ako školské predstavenie. Prvou verejne uvedenou bola opera „Montezuma“, ktorú uviedlo v roku 1781 divadlo San Carlo v Neapole. Po štúdiách odišiel do Paríža, kde uviedol operu „Antigona“ (1790). V revolučnej dobe utiekol späť do Talianska a stal sa kapelníkom milánskeho dómu. Tu zotrval až do roku 1794. V tomto roku obdržal miesto kapelníka (maestro di cappella) v chráme Santa Casa v Lorete. V roku 1804 vystriedal Pietra Guglielmiho vo funkcii zbormajstra Sixtínskej kaplnke vo Vatikáne.
V tejto funkcii, ako nadšený vlastenec, odmietol dirigovať Te Deum na počesť narodenia Napoleonovho syna Napoleona II.. Za tento čin ho zatkli a deportovali do Paríža. Napoleon sám však bol milovníkom Zingarelliho hudby, okamžite mu udelil milosť a udelil mu štátny dôchodok.
Dielo
Skomponoval cez 40 opier. Zingarelliho najslávnejšími operami sa stali „Giulietta e Romeo“ (1796) a predposledné dielo „Berenice“ (1811).
Jednak s ohľadom na zamestnania, ktoré zastával, ale tiež preto, že bol hlboko veriaci človek, je veľmi rozsiahle aj Zingarelliho chrámové dielo (omše, oratória, kantáty, moteta). Len pre chrám v Lorete skomponoval 541 diel a z toho 28 omší. Ešte mesiac pred smrťou vo veku 85 rokov, skomponoval rozsiahle oratórium „Útek do Egypta“ a requiem pre samého seba.
Kendall Jennerová
Kendall Nicole Jennerová (* 3. november 1995, Los Angeles, Kalifornia, Spojené štáty) je americká modelka a televízna osobnosť. Prvýkrát sa do pozornosti médií dostala vďaka účinkovaniu v reality šou, Keeping Up with the Kardashians.Jennerová začala s modelingom vo svojich  14 rokoch. Po práci v komerčných printových reklamných kampaniach a fotení mala v rokoch 2014 a 2015 prelomovú sezónu a počas týždňov módy v New Yorku, Miláne a Paríži prechádzala po mólach pre módnych návrhárov. Jennerová sa objavila v kampaniach a titulných fotkách seriálu LOVE a rôznych medzinárodných edícií Vogue a je ambasádorkou značky Estée Lauder.
Kendall je považovaná za jednu z hlavných postáv v modernom supermodelingu. Magazín Vogue to nazval „the Instagirl era“ a Harper's Bazaar zase „Social Media Modeling“. Svojich fanúšikov si získala posielaním selfies zo zákulisia jej kariéry prostredníctvom sociálnych sietí, ktoré jedinečným spôsobom zobrazujú jej kariéru a život na verejnosti.
Chersidamas (syn Priama)
Chersidamas (Chersidamas) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Chersidamas patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie len v jedenástom speve Iliady, keď v trójskej vojne umiera rukou itackého kráľa Odysea.
Hádzaná na Panamerických hrách 2007
náhľad|Víťazné družstvo 🇧🇷 pri odovzdávaní medailí
Hádzaná na Panamerických hrách 2007 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2007. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii od 13.22. júla 2007, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1987, a toto bolo jeho 6. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Riocentro Pavilhão 3B s kapacitou 2 745 divákov, ktorý je súčasťou športového komplexu Complejo Riocentro. V mužskej aj v ženskej kategórii obhájili tituly reprezentácie Brazílie.
Tento turnaj slúžil zároveň aj ako kvalifikácia panamerických družstiev na hádzanársky turnaj Letných olympijských hier 2008, ktoré sa uskutočnili v Pekingu. Kvalikovali sa naň iba víťazné družstvá v oboch kategóriách.
Stratford (Connecticut)
right|thumb|Stratford
Stratford je mesto v americkom štáte Connecticut v okrese Fairfield County. Založili ho puritáni v roku 1639.
Má rozlohu a žije tu takmer 50-tisíc obyvateľov (2005). Je súčasťou metropolitnej oblasti Greater New York.
Fayet (Aveyron)
Fayet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Močiar
thumb|Močiar na [[Labe]]
Fayet (Aveyron)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 267 obyvateľov (2009).
Močiar
Močiar (iné názvy: močarina, močarisko, nespisovne bažina) je územie presiaknuté vodou, na ktorom rastú charakteristické rastliny - tzv. močiarne rastliny. Je to zvláštny druh sladkovodných mokradí, ktoré predstavujú habitat s vyšším obsahom vodnatých rašelinných častíc. Niektoré druhy močiarov sú zásobené iba pomocou dažďových zrážok, čo má za následok ich vyššie pH a vznik kyslej rašeliny. Druhá skupina je zásobená zrážkami a aj tečúcou vodou, čo vedie ku vzniku neutrálneho prostredia.
Fayet (Aveyron)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Špirálová galaxia
thumb|[[Bodeho galaxia alebo M 81, špirálová galaxia vzdialená od Slnka 12 miliónov svetelných rokov v súhvezdí Veľká medvedica]]
Špirálová galaxia alebo špirálová hmlovina je typ galaxie v Hubblovej schéme, charakterizovaný nasledovnými fyzikálnymi vlastnosťami:
Špirálovité galaxie boli pomenované podla svetlých ramien vnútri disku, ktoré sa tiahnu zhruba logaritmicky z vypukliny. V týchto ramenách sa tvoria nové hviezdy. Hoci sú niekedy ťažko rozoznateľné, napr. vo vločkovitých špirálach, sú to ramená, ktoré odlišujú špirálovité galaxie od ich šošovkových náprotivkov, ktoré majú diskovú štruktúru, ale žiadnu evidentnú špirálu.
Disky špirálovitých galaxií majú tendenciu byť obklopené veľkými svetelnými kruhmi, tvorenými hviezdami Populácie II, z ktorých je mnoho sústredených do guľových hviezdokôp obiehajúcich stred galaxie.
Pôvod špirálovitej štruktúry
Prvým priekopníkom štúdií vytvárania špirálovitých ramien bol Bertil Lindblad. Uvedomil si, že myšlienka hviezd usporiadaných permanentne v špirálovitom tvare bola neudržatelná kvôli „ohybovej dileme“ (angl. winding dilemma). Keďže rýchlosť rotácie galaktického disku sa mení v závislosti od vzdialenosti od stredu galaxie, lúčovité rameno (idúce od stredu po okraj ako v kolese) by sa pôsobením rotácie rýchlo zakrivilo. Po niekoľkých otočeniach galaxie by sa rameno zakrivilo natoľko, že by omotalo galaxiu ešte pevnejšie. Toto však odporuje vykonaným pozorovaniam. thumb|right|Vysvetlenie ramien špirálovej galaxie Prvú akceptovateľnú teóriu vymysleli C. C. Lin a Frank Shu v roku 1964. Navrhli, aby špirálovité ramená boli prejavom špirálovitých vĺn hustoty. Domnievali sa, že hviezdy sa pohybujú po mierne eliptických obežných dráhach a že orientácie týchto obežných dráh sú vo vzájomnom vzťahu, to znamená, že elipsy sa plynule odlišujú v sklone so vzrastajúcou vzdialenosťou od stredu galaxie. Toto je znázornené na obrázku. Je jasné, že eliptické obežné dráhy sú v niektorých oblastiach tesne vedľa seba a vytvárajú tak efekt ramien. Z toho dôvodu neostávajú hviezdy na tom mieste, na ktorom ich vidíme, navždy, ale posúvajú sa z ramena do ramena tým, ako sa pohybujú po svojich obežných dráhach.
Matej Polereczky
Matej Polereczky (* cca 1662, Mošovce – † 1722 ) bol obchodník a povstalec.
Outremécourt
Outremécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Matej Polereczky
Životopis
Obchodník so súknom v Banskej Bystrici, kde bol (21. februára 1696) prijatý za mešťana. Väznený pre dlžoby a zbavený majetku, po prepustení mestský prepravca v Banskej Bystrici (1702).
Outremécourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Matej Polereczky
Životopis
Už v roku 1703 sa zapojil do kuruckého povstania Františka II. Rákociho. Kapitán karabinierského pluku povstaleckého vojska, viedol boje v okolí Banskej Bystrice. Neskôr získal hodnosť majora, ale po jeho porážke emigroval s celou rodinou do Poľska a neskôr do Francúzska.
Outremécourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dieffenthal
Dieffenthal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beňadiková
Beňadiková je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis
Na severnom okraji obce, v smere na Liptovský Ondrej, prebieha v súčasnosti výstavba obytnej štvrte Záhrady. Obytná štvrť je lokalizovaná severne od intravilánu obce, východne od cesty III. triedy do Liptovského Ondreja, medzi cestou a potokom Trnovec.
Extraliga hádzanárov 2014/15
Extraliga hádzanárov v sezóne 2014/15 bol 22. ročník extraligy hádzanárov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej (SZH). Oproti minulej sezóne sa počet účastníkov znížil o jedno družstvo. Aktuálny majster Tatran Prešov sa okrem slovenskej súťaže zúčastnil aj 3. ročníka nadnárodnej súťažeSEHA ligy. Deviatykrát za sebou sa majstrom Slovenska stal tím HT Tatran Prešov.
Systém súťaže
Systém súťaže ostal oproti minulej sezóne rovnaký. Základná časť pozostáva z 18 kôl. Každý s každým sa stretne 2-krát, čo znamená, že každý tím odohrá 18 zápasov. Po základnej časti nasleduje nadstavbová časť s 2 skupinami, ktorá sa hrá rovnako systémom 2-krát každý s každým a v ktorej si družstvá prenášajú body zo základnej časti. V nadstavbovej skupine A hrajú družstvá na 1. až 6. mieste po základnej časti a prví štyria postúpia do play-off. Zápasy play-off sa hrajú na 3 vyhrané duely. V nadstavbovej skupine B hrajú družstvá na 7. až 10. mieste po základnej časti a posledné družstvo z extraligy vypadáva.
Skupina A
Družstvá na 1. až 6. mieste po základnej časti.
Skupina B
Družstvá na 7. až 10. mieste po základnej časti.
Parná turbína
thumb|Rotor parnej turbíny z poľského torpédoborca ORP Wicher II
Parná turbína je krútiaci tepelný stroj, transformujúci kinetickú energiu a tepelnú energiu prúdiacej pary na mechanický rotačný pohyb prenášaný na os resp. hriadeľ stroja.
Parnú turbínu vynašiel Sir Charles Parsons v roku 1884 Postupne bola zdokonaľovaná a spolu so spaľovacím motorom v dvadsiatom storočí postupne nahradila parný stroj, ktorý predčí účinnosťou.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v softbale žien 2014
Majstrovstvá Južnej Ameriky v softbale žien 2014 boli v poradí 10. Majstrovstvá Južnej Ameriky v softbale žien, ktoré organizuje Juhoamerická softbalová konfederácia (CONSURSA). Konali sa od 2.8. augusta 2014 v Bogote, v Kolumbii, za účasti 6 tímov. Pôvodne sa mala na turnaji predstaviť aj 🇩🇴; nahradilo ju B družstvo Kolumbie. Zápasy sa hrali v športovom komplexe Unidad Deportiva El Salitre. Titul získala Brazília, keď vyhrala všetky stretnutia a vo finále zvíťazila nad domácim družstvom Kolumbie.
Tento turnaj tiež slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2016 či Panamerické hry 2019.
Parná turbína
Skladá sa z jedného alebo viacerých postupne sa zväčšujúcich lopatkových kolies. Lopatkové kolesá, ktoré sú súčasťou statora stroja, sa nazývajú rozvádzacie. Tie, ktoré sú spojené s rotujúcou osou (resp. sú umiestnené na hriadeli) stroja, sa nazývajú obežné a spolu s osou tvoria rotor.
Na zvýšenie účinnosti bývajú zvyčajne veľké parné turbíny rozdelené na niekoľko dielov - vysokotlakový a nízkotlakový, prípadne aj strednotlakové stupne. Medzi nimi môže byť aj regenerátor pary, ktorý znova ohreje expanziou vychladenú paru, čím zväčší (za cenu dodania relatívne malého množstva energie) jej objem.
Parná turbína sa využíva predovšetkým v energetike na pohon alternátorov (tepelná elektráreň, jadrová elektráreň), s ktorými býva mechanicky spojená spoločným hriadeľom. Parná turbína sa ale používa aj ako lodný pohon parník, bojová loď, jadrová ponorka).
Caburgua-Huelemolle
Caburgua-Huelemolle je menší vulkanický komplex, pozostávajúci z niekoľkých troskových kužeľov prevažne bazaltového zloženia. Nachádza sa v centrálnej časti Čile, približne 20 km východne od jazera Villarrica. Podľa stratigrafických záznamov je odhadovaný vek poslednej erupcie medzi 6 000 až 8 000 rokmi.
Kriannios z Élidy
Kriannios (Kriannios) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v behu ťažkoodencov.
Andrej Ivanov
Andrej Ivanov môže byť:
Majstrovstvá štyroch kontinentov v krasokorčuľovaní
Majstrovstvá štyroch kontinentov v krasokorčuľovaní je každoročne organizovaná medzinárodná krasokorčuliarska súťaž, ktorá sa koná pod záštitou Medzinárodnej korčuliarskej únie (ISU) a ktorej sa zúčastňujú súťažiaci z krajín štyroch kontinentov (Amerika, Ázia, Afrika a Oceánia). Súťaž sa usporadúva od roku 1999 ako obdoba Majstrovstiev Európy v krasokorčuľovaní, ktoré sú organizované pre európskych krasokorčuliarov. Súťaže prebiehajú v štyroch kategóriáchdvoch sólových („muži“, „ženy“) a dvoch párových („športové dvojice“, „tanečné páry“).
Dejiny
Prvá medzinárodná krasokorčuliarska súťaž bola zorganizovaná v roku 1891 v Hamburgu (Nemecké cisárstvo) ešte pred založením Medzinárodnej korčuliarskej únie (ISU). Tá vznikla v roku 1892 na zasadnutí v holandskom Scheveningene, kde sa zároveň rozhodlo aj o každoročnom konaní majstrovstiev Európy. Do roku 1948 sa šampionátu mohli zúčastňovať všetci členovia Medzinárodnej korčuliarskej únie, teda aj neeurópski súťažiaci. Po víťazstve Kanaďanky Barbary Ann Scottovej a Američana Dicka Buttona v rovnakom roku bolo rozhodnuté, že sa majstrovstiev Európy môžu zúčastniť iba krasokorčuliari z európskych štátov. Alternatívou k európskej súťaži pre neeurópskych krasokorčuliarov sa stali Majstrovstvá štyroch kontinentov v krasokorčuľovaní, ktoré od roku 1999 začala usporadúvať ISU ako náhradu za dovtedy neexistujúce majstrovstvá zostávajúcich kontinentov.
Právo účasti
Právo zúčastniť sa majstrovstiev majú športovci registrovaní v neeurópskych národných krasokorčuliarskych zväzochčlenoch Medzinárodnej korčuliarskej únie, ktorí 1. júla predchádzajúceho roku dosiahli vekovú hranicu 15 rokov.
Ženšen
Ženšen (nekodifikované tvary: žeňšeň, žeň-šeň; po čínsky žen-šen) alebo koreň ginseng alebo ginseng môže byť neformálne označenie pre:
Kevin Ullyett
Kevin Ullyett (* 23. máj 1972, Harare, Zimbabwe) je súčasný zimbabwiansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 30 turnajov ATP vo štvorhre.
Lejšovka
Lejšovka je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 201 obyvateľov, z toho 105 mužov a 96 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 39,5 roka, ženy 40,1 roka).
Bobrovček
Bobrovček je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Teheránska konferencia
Teheránska konferencia (kódové meno Eureka) bolo vôbec prvé stretnutie hlavných predstaviteľov ZSSR, USA a Spojeného kráľovstva počas druhej svetovej vojny. Stretnutie Stalina, Roosevelta a Churchilla (tzv. Veľkej trojky) sa konalo 28. novembra – 1. decembra 1943 v iránskom hlavnom meste Teheráne. Na stretnutí sa prejednávali otázky, ktoré do značnej miery rozhodli o povojnovom osude strednej a východnej Európy. Konferencii predchádzala konferencia v Káhire, nasledovala konferencia v Jalte a ešte neskôr v Postupime.
Predmetom rokovaní bola predovšetkým spojenecká stratégia na európskych bojiskách, konkrétne otvorenie západného frontu. Churchill navrhoval rozšíriť pôsobnosť spojencov v oblasti Stredomoria a pripraviť si tak podmienky na vylodenie na Balkáne. Tento návrh nevylučoval možnosť zároveň aj spojeneckého vylodenia na západe Európy, a navyše by obmedzoval sovietske pôsobenie v strednej Európe. Pre Stalina, ktorý v tom čase už operoval podľa plánu na vytvorení satelitných krajín v strednej a východnej Európe, bol tento návrh neakceptovateľný a Roosevelt sa bez váhania priklonil na sovietsku stranu, ktorá navrhovala iba vylodenie v severnom Francúzsku cez kanál La Manche na jar roku 1944 za podpory ďalších operácií na juhu Francúzska (Operácia Dragoon). Mala nasledovať koordinácia operácie spojencov v Európe so sovietskym generálnym štábom.
Ďalším dôležitým bodom rokovania bola poľská otázka, v ktorom Stalin žiadal východnú časť Poľska, v podstate v tom rozsahu, ktorý získal podľa spojeneckej zmluvy s Nemeckom v roku 1939. Spojenci súhlasili a bolo dohodnuté, že Poľsko ako kompenzáciu získa časť nemeckej ríše na západe. V podstate sa tak rozhodlo o poľských východných hraniciach na tzv. Curzonovej línii. Spojenci a ZSSR sa ďalej zaviazali v čo najväčšej miere podporovať Titových partizánov v Juhoslávii zásobami a výzbrojou a Sovietsky zväz mal po skončení vojny v Európe vstúpiť do vojny s Japonskom.
Woodward’s
thumb|[[Woodward's building vo Vancouveri rok pred jej odstrelom v roku 2006]]
Woodward's bol názov siete obchodných domov v Kanade, ktorá pôsobila v provinciách Alberta a Britská Kolumbia vyše sto rokov, kým nebola odkúpená Spoločnosťou Hudsonovho zálivu (HBC).
Charles Woodward otvoril prvý obchod nesúci jeho meno v roku 1892 vo Vancouveri na rohu ulíc Main Street a Georgia Street. 12. decembra 1902 bola založená spoločnosť Woodward Department Stores Ltd. a bol otvorený nový obchod na rohu Hastings Street a Abbott Street. V roku 1926 bol otvorený obchod v Edmontone a koncom 40. rokov 20. storočia začala spoločnosť otvárať značný počet nových obchodov v obidvoch provinciách. Po finančných ťažkostiach bol Woodward's v roku 1993 predaný Spoločnosti Hudsonovho zálivu.
Woodward's bol po vačšinu 20. storočia hlavnou sieťou obchodných domov najmä na juhozápade Britskej Kolumbie.
Takahito Mura
Takahito Mura (* 11. február 1991, Matsudo, Japonsko) je bývalý japonský krasokorčuliar súťažiaci v mužskej sólovej kategórii. Je víťaz súťaže Majstrovstvá štyroch kontinentov v krasokorčuľovaní 2014.
Firmi
Firmi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Inge Lehmannová
Inge Lehmannová (* 13. máj 1888, Kodaň, Dánsko – † 21. február 1993, tamtiež) bola dánska seizmologička a geofyzička.
Firmi
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Inge Lehmannová
Na začiatku tridsiatych rokov objavila na základe údajov z novozélandských zemetrasení z rokov 1928 a 1931 vnútorné jadro Zeme. Svoju hypotézu publikovala v roku 1936.
Firmi
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2533 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andrej Jevgenievič Ivanov
Andrej Jevgenievič Ivanov známy aj pod skráteným menom Andrej Ivanov (* 6. apríl 1967, Moskva, ZSSR – † 19. máj 2009, Moskva, Rusko) bol ruský futbalista, ktorý hrával na pozícii obrancu. Zúčastnil sa Majstrovstiev Európy vo futbale 1992.
Zomrel 19. mája 2009 po tom, ako spáchal samovraždu. Dlhší čas mal však problémy s alkoholom.
Štefan Butkovič
Životopis
V rokoch 19201928 študoval na Slovenskom evanjelickom kolegiálnom gymnáziu v Prešove. V decembri 1935 úspešne ukončil štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a od roku 1936 pracoval v organizačno-právnickom oddelení riaditeľstva štátnych železníc v Košiciach. V dôsledku Viedenskej arbitráže sa presťahoval do Bratislavy, kde pracoval v podobnej pozícii na ministerstve dopravy. Po návrate do oslobodených Košíc, v roku 1945, sa stal zástupcom prednostu právneho a správneho oddelenia na riaditeľstve štátnych železníc v Košiciach. V tomto postavení jednou z jeho úloh bolo vyriešenie budúcnosti technických zbierok po bývalom maďarskom múzeu, ktoré sa nachádzali v priestoroch riaditeľstva. V roku 1947 sa stal správcom týchto zbierok, ktoré premiestnil do budovy na Hlavnej ulici. V tejto budove sú dodnes. Zbierky boli v roku 1948 sprístupnené verejnosti a stali sa základom Technického múzea, ktoré bolo v roku 1983 premenované na Slovenské technické múzeum. Dr. Butkovič bol jeho riaditeľom v rokoch 1954 - 1973, neskôr pôsobil v múzeu vo funkcii konzultanta až do odchodu do dôchodku v roku 1975. Pod jeho vedením prešlo múzeum veľkým vývojom. V roku 1973 malo múzeum 45 zamestnancov a pôvodné zbierky v 17 technických odboroch boli rozšírené o špecializované oddelenia vrátane baníctva (v podobe podpovrchovej simulácie bane), hutníctva a energetiky. Mimoriadne postavenie mala výstavba astronomického komplexu s prvým planetáriom na Slovensku. Významné miesto v činnosti múzea pod vedením Dr. Butkoviča mala popularizácia výsledkov vedecko-technického pokroku. To zahrnovalo napríklad predvádzanie fyzikálnych a chemických experimentov pre školy v povojnových 50. a 60.rokoch pred masovým používaním televízie, prvej čierno-bielej (1953) a neskôr aj farebnej televízie (1970) v Košiciach. Populárne boli koncerty reprodukovanej vážnej hudby a nedeľné filmové predstavenia.
Pri výstavbe múzea Dr. Butkovič využíval poznatky získané počas pobytov v zahraničných múzeach (Londýn, Mníchov, Viedeň, Budapešť, Moskva). Presadzoval sa o to, aby múzeum nebolo len zbierkou technických pamiatok, ale aby dynamickým spôsobom nadväzovalo kontakt s návštevníkmi a motivovalo ich ku aktívnej interakcii s vystavenými objektami.
Od roku 1964 sa pod jeho vedením začali otvárať externé oddelenia múzea: fotografické Múzeum J.M.Petzvala v Spišskej Belej, Hámor v Medzeve a neskôr zrekonštruovaný unikátny areál technických objektov na čerpanie, varenie a uskladnenie soli v Solivare, ktorý je od roku 2008 národnou kultúrnou pamiatkou. V areáli sa nachádza výstava o živote a diele Štefana Butkoviča s pamätnou tabuľou tomuto solivarskému rodákovi. Dr. Butkovič presadzoval rekonštrukciu ďalších technických objektov z minulosti ako napríklad železiarskej huty vo Vlachove, vysokej pece v Červeňanoch a portálu štôlne Jozef v opálových baniach na Dubníku. Medzi jeho aktivity patrilo organizovanie súpisov slnečných hodín a sakrálnych kováčskych pamiatok na Slovensku.
Vedecko-výskumná činnosť Dr. Butkoviča bola zameraná predovšetkým na históriu banského podnikania a výrobu ortuti. Odhalil jedinečné postavenie Slanských vrchov ako oblasti spoločnej pre dobývanie rôznorodých nerastov (soľ, opál, zlato, ortuť). Pochopil dôležitosť významných vedecko-výskumných osobností slovenského pôvodu (Samuel Mikovíni, Jozef Maximilián Petzval, Aurel Stodola, Maximilián Hell, Andrej Kmeť, Jozef Murgaš, Štefan Banič) pre sebauvedomenie a formovanie moderného slovenského národa a časť jeho výskumu bola preto venovaná ich životu a dosiahnutým úspechom.
Už od prvých rokov Dr. Butkovič presadzoval myšlienku, že múzeum je vedecko-výskumná inštitúcia. V tomto smere bol jeho výskum a publikačná činnosť skvelým príkladom. V roku 1968 obhájil kandidátsku prácu s názvom „Po stopách výroby ortuti na Slovensku“. V spolupráci s Historickým ústavom SAV múzeum vychovalo viacero vedecko-výskumných pracovníkov.
Dr. Butkovič bol celý život zapálený pre svoju prácu, vynikal optimizmom a entuziazmom. To boli prednosti, ktoré mu pomohli dosiahnuť jeho pracovné ciele aj bez politickej angažovanosti v zložitom prostredí totalitnej spoločnosti. Za svoju celoživotnú prácu bol odmenený cenou Andreja Kmeťa a mnohými inými vyznameniami.
Jeho manželka Marta (* 9. júl 1913, Košice† 22. január 2002, Košice) bola dcérou vynálezcu Roberta Michla (autora medzinárodného patentu na elektrické hodiny z roku 1929), riaditeľa košickej elektrárne, ktorý zabezpečoval elektrifikáciu Košíc. Marta, pôvodným povolaním učiteľka francúzštiny, bola dlhoročnou pracovníčkou Východoslovenského múzea v Košiciach. Mali spolu tri deti: Moniku, Evu a Petra.
High tech
High tech môže byť:
Ozières
Ozières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Prophecy
The Prophecy je druhý štúdiový album slovenskej metalovej skupiny Anthology.
Vladimír Polívka
Životopis
Študoval na reálke v Příbrami, 1912 maturoval na učiteľskom ústave, získal spôsobilosť pre meštianske, 1920 v Prahe pre stredné školy. Učil v Čechách, po roku 1919 v Lučenci a v Banskej Bystrici. Člen Mestského zastupiteľstva v Lučenci,  stúpenec T. G. Masaryka a čechoslovakizmu, funkcionár Čs. národnosocialistickej strany na Slovensku. Jednateľ a starosta Sokola v Lučenci. Vydal korešpodenciu M. R. Štefánika a jeho Ekvádorský zápisník. Prispieval do novín a časopisov. Roku 1929-1938 poslanec Národného zhromaždenia.
Lhota pod Libčany
Lhota pod Libčany je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 926 obyvateľov, z toho 471 mužov a 455 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 37,2 roka, ženy 40,8 roka).
Bystrica (prítok Kysuce)
Bystrica je rieka na severe Slovenska, na Kysuciach, preteká územím okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Kysuce. Má dĺžku a priemerný prietok v Zborove nad Bystricou je /s. Je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení na rozhraní Oravskej Magury a Kysuckej vrchoviny v rázsoche medzi vrchmi Beskyd a Okrúhlica  v nadmorskej výške okolo
Opis toku
Tečie na západ a až po vtok do vodárenskej nádrže Nová Bystrica priberá len kratšie prítoky. Staňov potok (zľava) a Harvelka (sprava) sa vlievajú už do vodnej nádrže.
Pod priehradným múrom tečie opäť na západ v Bystrickej brázde, priberá sprava Vychylovku, preteká obcou Nová Bystrica a jej osadami. Zľava priberá Skaličnú, sprava Veľký potok a vteká na územie obce Stará Bystrica. Tu priberá ľavostrannú Radôstku a ďalej Čierňatín, pri malej obci Klubina potom Klubinský potok z pravej strany.
Oblúkom sa stáča na sever a neskôr na severozápad, tečie okrajom obce Zborov nad Bystricou a sprava priberá Fojtov potok. Preteká popri Kalinove, podteká štátnu cestu I/11 a v Krásňanskej kotline ústi do Kysuce pri meste Krásno nad Kysucou v nadmorskej výške okolo
Blanka Poliaková
Blanka Poliaková, pseudonym Andrea Kohútová (* 19. júl 1936, Banská Bystrica) je slovenská poetka, redaktorka.
Životopis
Študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici (maturovala 1954). Roku 1954 pracovala ako hlásateľka miestneho rozhlasu, 1955 kalkulantka Stavoindustrie, 1956 – 1958 kreslička Vojenského kartografického ústavu, 1958 – 1968 pracovníčka Múzea SNP v Banskej Bystrici, 1969 redaktorka vydavateľstva Mladé letá, 1970 – 1993 redaktorka časopisu Slovenka v Bratislave. Debutovala básnickou zbierkou Požičaj mi deň (1963), v ktorej prevažujú prírodné motívy a pocitové vnímanie sveta. V ďalších zbierkach intímnej lyriky sa zamyslena nad krehkosťou ľubostného citu, dočasnosťou šťastia a trvalými hodnotami v ľudskom živote, pričom nezabudla ani na spoločenské väzby. Zložitý vnútorný svet mladých ľudí zobrazila v próze Dedičstvo (1968), reportáže z ciest po Bulharsku zhrnula do knihy V mojich stopách more (1987). Pre deti predškolského veku napísala verše, v ktorých bez moralizovania vštepuje deťom zmysel pre dobro, krásu a ľudskosť.
Poézia pre dospelých
autorka ešte publikovala:
Diemeringen
Diemeringen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sahara
thumb|Sahara na satelitnej snímke
Sahara je najväčšia piesočno/kamenistá púšť sveta. Má rozlohu 9 miliónov km² zaberá takmer rovnakú plochu ako Čína alebo USA. (V arabčine znamená „púšť“.) Leží v severnej Afrike a je ju dobre vidieť z vesmíru. Rozkladá sa od Atlantického oceánu až k Červenému moru cez 10 štátov (Egypt, Líbya, Alžírsko, Tunisko, Maroko, Mauritánia, Niger, Čad, Mali a Sudán). Má zhruba tvar lichobežníka s dĺžkou 4 500 až 5 500 km v smere západ-východ a šírkou 1 500 až 2 000 km od severu na juh.
Prírodné pomery
náhľad|Sahara Povrch púšte tvorí najmä plošina s nadmorskou výškou od 200 do. Najvyššími pohoriami, ležiacimi v púšti je Ahaggar, Aïr a Tibesti. Okolo týchto pohorí sa tiež nachádza najviac oáz. Hoci je Sahara často predstavovaná ako piesočná púšť (erg), väčšina jej povrchu je kamenistá. Piesočná časť tvorí iba 19 % jej povrchu. Pri severnom pobreží je takmer v rovnakej výške ako morská hladina. Vo vzdialenosti asi 400 kilometrov sa presne pozdĺž líbyjského pobrežia zdvíha po celej dĺžke strmo o 800 metrov, kde pokračuje opäť ako rozľahlá piesočná planina. V týchto strmých skalách, ktoré tvoria stúpanie 60 – 80 stupňov, a ktoré oddeľujú spodný pobrežný pás od náhornej saharskej planiny, sa prekvapujúco nachádzajú drobné arabské dedinky so stádami kôz na skalách.
V saharských krajinách existujú programy podporované UNESCO na skultivovanie Sahary, zúrodnenie a zväčšenie úrodného pobrežného pásu, a tým k zväčšeniu obývateľného územia.
Poznámky
<references group="pozn" responsive="" />
Región (Brazília)
Brazília je rozdelená na päť regiónov (tiež zvané makroregióny) podľa klasifikácie Brazílskeho inštitútu pre geografiu a štatistiku (IBGE). Tieto regióny pozostávajú z celých štátov.
Severný región (Região Norte)
thumb|Severný región Região Norte zaberá 45,27 % celkovej brazílskej rozlohy. Zároveň je ale aj regiónom s najmenším počtom obyvateľov.
Na severozápade Brazílie sa nachádza len málo priemyslu a nie je dobre prístupný. Preto sa tu uchoval spolu s Amazonskou nížinou najväčší ekosystém na zemi.
Stredozápadný región (Região Centro-Oeste)
náhľad|Stredozápadný región Región sa vyznačuje dôležitosťou najmä pre prítomnosť nerastných surovín. Napriek tomu ešte stále nie je Região Centro-Oeste veľmi dobre dostupný. Pre prítomnosť hlavného mesto sa očakáva ďalší rozvoj.
Juhovýchodný región (Região Sudeste)
náhľad|Juhovýchodný región V Região Sudeste žije viac ľudí ako v ktorejkoľvek ďalšej juhoamerickej krajine. S mestskými aglomeráciami São Paulo a Rio de Janeiro je tento región hospodárskym motorom krajiny.
Južný región (Região Sul)
náhľad|Južný región Região Sul je najmenším brazílskym regiónom. Klimatické pomery odpovedajú tým v južnej Európe. Región sa vyznačuje veľkým kultúrnym vplyvom nemeckých a talianskych prisťahovalcov, ktorý sa prednostne usádzali práve v tejto časti Brazílie. Okolo 85 % obyvateľov tvoria belosi.
Bruck an der Leitha (okres)
Bruck an der Leitha je okres v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Jeho sídlom je mesto Bruck an der Leitha. Okres má rozlohu a v roku 2017 tu žilo 99 759 obyvateľov.
Podsystém
Podsystém alebo subsystém alebo podsústava je relatívne oddelená a rozlíšiteľná časť (zložka, prvok) systému. Môže ním byť napr. atóm, bunka, pri automobile motor, podvozok, karoséria a pod. V spoločenských systémoch je základným podsystémom človek.
Stevns Klint
Stevns Klint je vápencový útes na ostrove Sjælland vo východnom Dánsku. Je dlhý a  vysoký.
Lokalita je vzhľadom na svoj charakter (takmer vertikálny útes s obnaženými geologickými vrstvami) unikátnym miestom pre pozorovanie tzv. K-T rozhrania. Je aj dôkazom zrážky Chicxulubského meteoritu so Zemou (cca pred 66 miliónmi rokov). V tunajšom vápenci boli v praveku nachádzané pazúriky, neskôr (v období cca 1600 – 1830) pazúrik slúžil ako kresadlo pre pušky.
Od roku 2014 je na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Jeníkovice
Jeníkovice môžu byť:
Peter Filip
Peter Filip (* 12. január 1969, Spišská Nová Ves) je bývalý slovenský profesionálny hokejista, v minulosti pôsobiaci ako útočník v extraligových kluboch HK Poprad, MHC Martin a HK VTJ Spišská Nová Ves. Meria 174 cm a váži 80 kg.
Reprezentácia
V slovenskom drese odohral 2 zápasy.
Sabinovčan
Sabinovčan môže byť:
Štefan Polkoráb
Štefan Polkoráb (* 2. september 1896, Pezinok-Cajla – † 14. október 1951, Bratislava) bol slovenský maliar.
Životopis
Roku 19111913 sa pripravoval na výtvarné štúdium u G. Mallého v Bratislave, 19131917 a 19191922 študoval na AVU v Prahe. Po absolutóriu sa vrátil do Bratislavy, neskôr býval v Trnave. Roku 1932 portrétoval v Topolčiankach prezidenta republiky T. G. Masaryka. Pravidelne sa vracal na Horehronie, kde mal trvalé stanovište v Heľpe. Vo svojej tvorbe sa venoval portrétnej a figurálnej maľbe, zaujal ho aj motív vinohradníckych prác, častým námetom boli zábery dedinských detí, kompozíciou Počúvanie kázne (1939) vytvoril sociografickú monografiu o horehronskej žene.
Charles de Secondat, Baron de Montesquieu
Charles-Louis de Secondat, Baron de La Brède et de Montesquieu, skrátene Montesquieu (* 18. január 1689, La Brède, Francúzsko – † 10. február 1755, Paríž) bol francúzsky filozof, spolutvorca idey deľby moci, ktorú rozpracúval v nadväznosti na Lockovo učenie o deľbe moci na zákonodarnú, výkonnú a súdnu.
V spisoch Duch zákonov a Perzské listy Montesquieu zdôvodňoval, že panovník musí celkom rešpektovať zákony schválené parlamentom a činnosť sudcov má byť celkom nezávislá. V opačnom prípade panuje nesloboda. Táto myšlienka mala pozitívny ohlas vo Veľkej Británii aj v amerických kolóniách, ovplyvnila otcov zakladateľov Spojených štátov pri tvorbe americkej ústavy.
Život
Montesquieuho raný život bol obdobím významných vládnych zmien. Anglicko sa po slávnej revolúcii (1688 - 1689) vyhlásilo za konštitučnú monarchiu a v roku 1707 sa spojilo so Škótskom a vytvorilo kráľovstvo Veľkej Británie. Vo Francúzsku v roku 1715 zomrel dlho vládnuci Ľudovít XIV. a jeho nástupcom sa stal päťročný Ľudovít XV. Tieto národné premeny mali na Montesquieua veľký vplyv; vo svojom diele sa na ne opakovane odvolával.
Montesquieu sa stiahol z právnickej praxe a venoval sa štúdiu a písaniu. Literárny úspech dosiahol vydaním svojich Perzských listov (francúzsky Lettres persanes) z roku 1721, satiry predstavujúcej spoločnosť videnú očami dvoch perzských návštevníkov Paríža, v ktorej dôvtipne kritizuje absurdity súdobej francúzskej spoločnosti. Dielo sa okamžite stalo klasikou a okamžite sa začalo pirátsky šíriť. V roku 1722 odišiel do Paríža a vstúpil do dvorných kruhov s pomocou vojvodu z Berwicku, ktorého poznal, keď bol Berwick vojenským guvernérom v Bordeaux. Zoznámil sa aj s anglickým politikom vikomtom Bolingbrokeom, ktorého politické názory neskôr Montesquieu začlenil do svojej analýzy anglickej ústavy. Na členstvo vo Francúzskej akadémii ho však neprijali z formálneho dôvodu, a to že nebýval v Paríži, a v roku 1726 predal svoj úrad kvôli rozhorčeniu, že jeho intelektuálne podriadení sa na súde vyšvihli vyššie ako on. Nakoniec urobil niekoľko ústupkov vrátane pobytu v Paríži a v januári 1728 bol prijatý do Akadémie.
V apríli 1728 sa Montesquieu s Berwickovým synovcom lordom Waldegravom vydal na veľkú cestu po Európe, počas ktorej si písal denník. Jeho cesty zahŕňali Rakúsko a Uhorsko, rok strávil v Taliansku. Koncom októbra 1729 odišiel v spoločnosti lorda Chesterfielda do Anglicka, kde sa stal slobodomurárom a bol prijatý do lóže Horn Tavern vo Westminsteri. Navonok sa zdalo, že sa usadil ako statkár: na anglický spôsob upravil svoj park, pátral po vlastnom rodokmeni a presadzoval svoje šľachtické práva. Neustále však pracoval na svojich štúdiách a jeho úvahy o geografii, zákonoch a zvykoch počas ciest sa v tomto období stali hlavným zdrojom jeho hlavných diel o politickej filozofii. Ďalej vydal Úvahy o príčinách veľkosti Rimanov a ich úpadku (1734), ktoré patria medzi jeho tri najznámejšie knihy. Niektorí bádatelia ju považujú za prechod od Perzských listov k jeho hlavnému dielu Duch zákona, ktoré pôvodne vyšlo anonymne v roku 1748 a do angličtiny bolo preložené v roku 1750. Rýchlo sa rozrástlo a hlboko ovplyvnilo politické myslenie v Európe a Amerike. Vo Francúzsku sa kniha stretla s nepriaznivým prijatím zo strany stúpencov aj odporcov režimu. Katolícka cirkev v roku 1751 zakázala Ducha - spolu s mnohými ďalšími Montesquieuovými dielami - a zaradila ho na index zakázaných kníh. Vo zvyšku Európy, najmä vo Veľkej Británii, sa jej dostalo najvyššieho uznania.