cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slovenská entomologická spoločnosť v Žiline
Stanovy
Členom spoločnosti sa mohol stať každý priateľ entomologického štúdia. Členovia spoločnosti sa delili na čestných, zakladajúcich a činných. Členmi spoločnosti, boli aktívni entomológovia zo Slovenska, vysokoškolskí študenti, profesori, dôchodcovia vo výslužbe, obchodníci, úradníci, podnikatelia, živnostníci a pod. Znenie stanov tejto spoločnosti bolo veľmi podobné na stanovy prvej České společnosti entomologické v Prahe, ktorá vznikla v roku 1904 pod vedením Františka Klapálka.
Aktivity
Členská základňa sa stretávala na rôznych miestach v Žiline. Boli to napríklad miestnosti v Hoteli Astória na dnešnej Národnej ulici, kde bolo zrejme najviac stretnutí, ale i v Hoteli Grand na dnešnej Sládkovičovej ulici, v budove Prvej rímskokatolíckej ľudovej školy v Žiline (dnes aula Žilinskej univerzity v Žiline), ale aj v tzv. Hlinkovom dome (bývalé panoramatické kino Úsvit neďaleko mestskej tržnice). Činnosť a aktivity tejto spoločnosti boli zamerané predovšetkým na organizovanie študijných a zberových exkurzií. Usporadúvali tiež prednášky odborného, ale i osvetového charakteru a organizovanie poradenskej služby pri determinácii menej známych druhov hmyzu. Práca tejto entomologickej spoločnosti sa rozrastala relatívne pomaly, lebo pracovala v prostredí nedostatku financií a v čase druhej svetovej vojny, v ktorej Slovensko vystupovalo ako spojenec a klientský štát Nemecka.
Zánik
Činnosť spoločnosti po druhej svetovej vojne ustávala. Posledné valné zhromaždenie sa uskutočnilo 19. októbra 1945, teda v už aj de facto obnovenej Československej republike a na území obnovila pôsobnosť Československá spoločnost entomologická.
Význam a poslanie
Spoločnosť dala základ pre vznik Slovenskej entomologickej spoločnosti v roku 1957, pričom niektorí významní členovia Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline stáli aj pri jej založení.
V svojich zásadách uplatňovala ako jedna z prvých inštitúcií aj zásady ochrany vzácnych (a dnes chránených) druhov hmyzu.
Diviak
Diviak môže byť:
La Trinité-sur-Mer
La Trinité-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pión
right|thumb|Schéma piónu
Pión alebo mezón pi je spoločné pomenovanie troch subatomárnych častíc, π0, π+ a π−.
Pióny sú najľahšie mezóny a zohrávajú dôležitú úlohu v objasňovaní nízkoenergetických vlastností silnej jadrovej sily. Pióny ako častice matematicky opísal japonský fyzik Hideki Jukawa, za čo mu bola udelená Nobelova cena. Ako častica bol pión objavený až o 10 rokov neskôr.
Partizánska ulica
Partizánska ulica je ulica:
Pozri aj
Partizánska cesta
Bugeat (obec)
Bugeat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1868
NGC 1868 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Danville
Danville sú sídla v USA:
Ivan Hudec
MUDr. Ivan Hudec (* 10. júl 1947, Nitra – † 7. február 2022, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, dramatik a autor literatúry pre deti a mládež, v rokoch 19941998 minister kultúry SR za HZDS.
Životopis
V rokoch 1962 až 1966 študoval na Strednej priemyselnej škole chemickej v Bratislave. Po maturite pokračoval v štúdiu na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského (LF UK), úspešne ho ukončil v roku 1972. Pôsobil na viacerých pracoviskách ako praktický lekár, pedagóg, vedecký i riadiaci pracovník. V rokoch 19721973 bol lekárom v Žiline, v období rokov 19731975 pracoval v Nemocnici L. Dérera v Bratislave na Kramároch. Stal sa odborným asistentom na Katedre radiodiagnostiky LF UK (19751978), bol pracovníkom Výskumného ústavu humánnej bioklimatológie v Bratislave (19781982). V rokoch 19821985 bol primárom Okresného ústavu národného zdravia v Čadci, napokon vykonával funkciu námestníka riaditeľa v Diagnosticko-liečebnom ústave (19851990). Publikoval viac ako 50 odborných prác doma i v zahraničí, okrem iného vypracoval metodiku počítačového zberu dát pre rádiodiagnostiku, organizačné postupy na určenie výkonov praktického lekára.
Už počas štúdia na LF UK bol spoluzakladateľom študentského divadielka malých javiskových foriem – bratislavského Divadla u Rolanda, kde pôsobil ako autor, režisér, herec a organizátor. Spoločne s Petrom Belanom spoluautorsky pripravil 11 hier, z nich bola najúspešnejšia hra Ostrovy (1974, knižne vyšla až v roku 1992 spolu s ďalšími dvoma hrami pod názvom Triptych o Ďzure, Ostrovoch a Dravcovi). Neskôr sa dramatickej tvorbe venoval iba príležitostne.
V prvých slobodných voľbách v júni 1990 ho zvolili za poslanca Slovenskej národnej rady, kandidoval za Komunistickú stranu Slovenska, ktorá sa pretransformovala na Stranu demokratickej ľavice (SDĽ). Za SDĽ sa uchádzal o hlasy voličov aj v roku 1992, v Národnej rade SR však pôsobil ako nezávislý poslanec a podporoval vládne Hnutie za demokratické Slovensko (HZDS) Vladimíra Mečiara.
V predčasných voľbách v roku 1994 už kandidoval za HZDS. V tretej vláde premiéra Mečiara sa stal ministrom kultúry, funkciu vykonával počas celého volebného obdobia – od 13. decembra 1994 do 29. októbra 1998. Zároveň pôsobil na postoch predsedu Rady vlády SR pre masmédiá, člena Rady vlády pre národnosti a člena Výboru ministrov pre drogové závislosti a kontrolu drog.
Poslancom za v tom čase už opozičné HZDS bol aj v ďalšom volebnom období (19982002). Pôsobil ako externý kultúrny radca vyššieho územného celku Trenčianskeho samosprávneho kraja. Vykonával aj súkromnú lekársku prax a bol majiteľom vydavateľstva Print-Servis (19922012).
Ivan Hudec bol nositeľom najvyššieho štátneho vyznamenania Rad Andreja Hlinku I. triedy (1998), laureátom viacerých literárnych cien, získal ocenenie Osobnosť Kysúc – za celoživotné dielo (2011). Bol členom Spolku slovenských spisovateľov.
Tvorba
Písal najmä romány a poviedky, v ktorých sa venoval manželským problémom, histórii Slovenska alebo sa vracal do lekárskeho prostredia, z ktorého má mnoho vlastných skúseností. Okrem tejto literatúry písal i grotesky a mysteriózne poviedky. Ťažisko jeho literárnych aktivít spočívalo v oblasti prózy. Venoval sa tiež písaniu divadelných hier. Jeho prozaické diela vyšli v českom, maďarskom, poľskom, ruskom a ukrajinskom preklade.
Recep Tayyip Erdoğan
Recep Tayyip Erdoğan (* 26. február 1954, Istanbul, Turecko) je 12. a súčasný prezident Turecka, v úrade od roku 2014. Predtým slúžil ako premiér v období rokov 20032014 a ako primátor Istanbulu medzi rokmi 1994 a 1998. Erdoğan pochádza z islamského politického prostredia a považuje sa za konzervatívneho demokrata, jeho administratíva viedla politiku ekonomického liberalizmu a sociálneho konzervativizmu. V roku 2001 založil Stranu spravodlivosti a rozvoja (AK Parti), ktorú doviedol k trom volebným víťazstvám v rokoch 2002, 2007 a 2011 predtým, ako vystúpil zo strany v roku 2014 pred jeho prezidentskou kampaňou. Očakáva sa, že jeho politická agenda bude vládou naďalej presadzovaná, keďže nový premiér, Ahmet Davutoğlu, zaujíma k nemu poddajnú pozíciu. 28. mája 2023 sa v Turecku konali prezidentské voľby, kde Erdoğan získal 52,18% s 27 834 692 hlasmi. Najviac hlasov získal v meste Malatya, a to až niečo cez 80%.
Erdoğan ako prezident
V júni 2015 prezident vyhlásil, že jeho krajina nikdy nedovolí, aby vznikol kurdský štát, ktorého územie by zahŕňalo juhovýchod Turecka a časti severnej Sýrie, čo bol zreteľný útok na úspešný volebný výsledok prokurdskej Ľudovej demokratickej strany (HDP) a úspechy kurdských milícií v boji proti Islamskému štátu v Iraku a Sýrii.
Po patových všeobecných voľbách v roku 2015, kedy AKP nezískala väčšinu, uvažuje Erdoğan o rozpustení parlamentu a vypísaní nových volieb. Prezident Tureckej republiky je zároveň predsedom vlády od roku 2018 po referende o štátnej a ústavnej zmene v Tureckej republike z roku 2017. Zastupuje hlavného veliteľa tureckých ozbrojených síl, Tureckej republiky a jednotu tureckého národa v mene Tureckého Veľkého národného zhromaždenia. Zabezpečuje uplatňovanie ústavy Tureckej republiky a harmonické fungovanie štátnych inštitúcií.Povinnosti a právomoci prezidenta sú upravené v článku 104 Ústavy Tureckej republiky.Prezident tiež zastupuje hlavného veliteľa v mene Veľkého národného zhromaždenia Turecka, ktoré je neoddeliteľnou súčasťou duchovnej existencie parlamentu. Povinnosť hlavného veliteľa tureckých ozbrojených síl v prípade možnej vojny vykonáva v mene prezidenta náčelník generálneho štábu.
Pearsonov symbol
Pearsonov symbol je trojica symbolov, ktorá slúži ako druh označovania typov kryštalografických štruktúr (a v podstate aj kategorizácie - pretože rovnaký Pearsonov symbol môže mať viac minerálov).
Pearsonov symbol nešpecifikuje konkrétnu štruktúru, ale celý rad štruktúr, ktoré majú rovnakú symetriu a rovnaký počet atómov na elementárnu bunku. Napríklad Pearsonov symbol cP8 zahŕňa štruktúru typu B20 ako aj typu B21. (B20 a B21 sú symboly značenia v spôsobe označovanie štruktúr nazývanom „Strukturbericht“, pričom nemecký pojem Strukturbericht sa bez prekladu používa aj v angličtine). Kryštalografickú štruktúru B20 má napr. FeSi a štruktúru B21 ma kryštál CO.
Význam symbolov
Pearsonov symbol sa skladá z troch znakov.
Prvým je malé písmeno charakterizuje kryštalografickú sústavu:
Za týmto malým písmenom nasleduje veľké písmeno charakterizujúce centráciu mriežky:
Posledným znakom je číslo charakterizujúce počet atómov v jednej elementárnej priestorovej bunke.
Napríklad mriežka typu CsCl sa značí ako cP2, mriežka typu NaCl sa označuje cF8. Kubická plošne centrovaná mriežka typu austenit sa v tomto systéme označuje cF4.
Hexagonálna mriežka
thumb|left|250px|Hexagonálna základna mriežka
Pozn. Existuje nejednoznačnosť aj v samotnom označení základnej (Bravaisovej) hexagonálnej mriežky, niekedy sa označuje za bazálne centrovanú (ako sa javí) niekedy za primitívnu (častejšie), v každom prípade v hexagonálnej sústave existuje iba jedna základná (Bravaisová) mriežka a nie dve
Gömörszőlős
Gömörszőlős (, historicky ) je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Putnockom okrese.
Má rozlohu 877 ha a žije tu 77 obyvateľov (2007).
KMPlayer
KMPlayer (Konqueror Media Player) je multimediálny prehrávač pre KDE. Je možné ho integrovať do prehliadača Konqueror, tak isto ho možno použiť ako samostatný prehrávač. Pri prehrávaní využíva MPlayer alebo xine. Prehrávač podporuje streamované video i prehrávánie audio CD Súčasná verzia z 22. marca 2008 je pre release pre KDE 4. Program používa knižnicu Cairo.
Ploufragan (kantón)
Ploufragan je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho päť obcí.
KMPlayer
Pre operačný systém Windows existuje iný s podobným názvom prehrávač The KMPlayer.
Sus (rod)
Sus (lat.) je rod z čeľade diviakovité (=staršie sviňovité, ešte staršie: bravovité).
Slovenské rodové meno znie: diviak alebo (skôr staršie) sviňa, zriedkavo alebo nevhodne prasa, v poľnohospodárstve aj ošípaná, zastarano aj brav alebo kanec.
Charakteristika
Diviaky majú rypák, na konci ktorého je okolo nozdier chrupkovitý disk vystužený malou kostičkou. Na nohách majú ratice-paprčky. Kožu majú hrubú, srsť dlhú, štetinatú. Chvost je tenký, otáčavý. Žijú v skupinách (samica s mláďatami), dorozumievajú sa krochkaním a kvičaním. Samce sa k skupine pripájajú iba v čase rozmnožovania.
Systematika
rod Sus:
Konkrétne vývojové vzťahy medzi vyššie uvedenými druhmi sú značne sporné.
Bývalý druh Sus salvanius (po slovensky diviak trpasličí/sviňa malá) sa dnes vždy zaraďuje (a už v minulosti sa niekedy zaraďoval) do rodu Porcula (po slovensky svinka/diviak/sviňa) ako druh nazvaný Porcula salvania.
Zdroje kapitoly systematika:. Slovenské názvy:
Kaón
Kaón alebo mezón K je skupina štyroch mezónov, ktoré môžu niesť kvantové číslo nazvané "podivnosť" (angl. strangeness). V kvarkovom modeli obsahujú jeden podivný kvark alebo antikvark.
Plouguenast (kantón)
Plouguenast je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho päť obcí.
Jongieux
Jongieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1869
NGC 1869 je otvorená hviezdokopa s emisnou hmlovinou v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. septembra 1826.
Lepidopterológia
Lepidopterológia je náuka o motýľoch (lat. Lepidoptera). Je to súčasť a jeden z mnohých odborov entomológie. Osoba venujúca sa lepidopterológii je lepidopterológ. Náuka o motýľoch patrí k najviac rozšíreným a najznámejším odborom entomológie. Aj medzi zberateľmi patrí lepidopterológia k častým záujmom amatérskej i profesionálnej entomologickej verejnosti.
Napriek kráse motýlich krídel sa však entomológovia častejšie ako lepidopterológiou zaoberajú náukou o chrobákoch - coleopterológiou.
Lepidopterológovia
K významným lepidopterológom patria (alebo pozri kategóriu Lepidopterológovia):
Lajos Abafi-Aigner, Adolf Adámek, Hynek Albrecht, Sergej Nikolajevič Alferaki, Jules Léon Austaut, Andreas Bang-Haas, Otto Bang-Haas, Ján Bogsch, Jean Baptiste Alphonse Dechauffour de Boisduval, Moritz Balthasar Borkhausen, Jozef Bossanyi, Carl Hermann Conrad Burmeister, Aristides von Caradja, Carl Alexander Clerck, Ferdinand Maximilian Karl Leopold Maria Coburg, Johann Nepomuk Cosmas Michael Denis, Henry Doubleday, Philogène Auguste Joseph Duponchel, Dru Drury, Eugen Johann Christoph Esper, Eduard Friedrich von Eversmann, Johann Christian Fabricius, Johann Gotthelf Fischer von Waldheim, Zdeněk Frankenberger, Hans Fruhstorfer, Augustus Radcliffe Grote, Achille Guénée, Moses Harris, Johann Centurius Graf von Hoffmannsegg, Ede Agost Hudák, Johann Siegfried Hufnagel, Armin Husz, Jacob Hübner, Lajos Issekutz, Jan John, Hynek Alois Joukl, Aba Kertész, Henry Bernard Davis Kettlewell, Mieczysław Romuald Krzywicki, Ferdinand Le Cerf, Carl Linné, Josef Johann Mann, Johann Wilhelm Meigen, Vladimír Vladimirovič Nabokov, Otakar Nickerl, Witold Niesiołowski, Ferdinand Ochsenheimer, Ferdinand Albín Pax, Paul Pekarský, Vasilij Petrovský, Jules Pierre Rambur, Hans Rebel, Andrej Reiprich, Alois Friedrich Rogenhofer, Nikolaj Michajlovič Romanov, Lionel Walter Rothschild, S. A. von Rottemburg, August Johann Rösel von Rosenhof, Josef Fischer von Röslerstamm, Giovanni Antonio Scopoli, Adalbert Seitz, Karl Schawerda, Ignaz Schiffermüller, Otto Slabý, Arnold Spuler, Otto Staudinger, Hans Ferdinand Emil Julius Stichel, Leo Sheljuzhko, Georg Friedrich Treitschke, James William Tutt, Roger Verity, Edward Wotton, Philipp Christoph Zeller, Ján Zelný, Kristián Andrej Zipser a mnohí iní
Štefánikova ulica
Štefánikova ulica je ulica:
Diaľnica A8
Diaľnica A8 môže byť:
Steven Pinker
Steven Arthur Pinker (* 18. september 1954, Montreal, Quebec, Kanada) je kanadsko-americký experimentálny psychológ, kognitívny vedec, jazykovedec a autor populárno-náučnej literatúry. Pracuje ako profesor psychológie na Harvardovej univerzite. Je známy ako zástanca evolučnej psychológie a výpočtovej teórie mysle.
Pinkerovými akademickými špecializáciami sú vizuálna kognícia a psycholingvistika. Zastáva názor, že rečové schopnosti u ľudí sú biologickou adaptáciou, čím odporuje názoru Noama Chomského, podľa ktorého sú tieto schopnosti len vedľajším produktom iných adaptácií.
Göncruszka
Göncruszka je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Göncskom okrese.
Má rozlohu 1669 ha a žije tu 644 obyvateľov (2007).
Vialikija Čučavičy
náhľad|Kostol v dedine Vialikija Čučavičy (🇧🇪; 🇷🇺) je dedina v Lunineckom okrese Brestskej oblasti Bieloruska.
Doprava
V minulosti cez dedinu prechádzala trať úzkorozchodnej železnici Ľušča — Vialuta — Vialikija Čučavičy — Hock.
Pamiatky
V dedine sa nachádza Kostol Presvätej Bohorodičky (Pakroŭskaja carkva), postavený medzi 1846 a 1851 rokmi.
Multimediálny prehrávač
Multimediálný prehrávač je výraz, ktorý popisuje softvér na prehrávanie multimediálnych súborov. Prevažne ide o audio alebo video súbory. Niektoré programy vedia prehrávať oba alebo sú špecializované. V takom prípade hovoríme o zvukovom prehrávači alebo video prehrávači. Príkladom multimediálneho prehrávača môže byť Windows Media Player alebo Winamp.
Filipka
Filipka môže byť:
Plouha (kantón)
Plouha je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho päť obcí.
Nikolaus Lenau
Nikolaus Lenau, vl. menom Nikolaus Franz Niembsch Edler von Strehlenau (* 25. august 1802, Csátad, Rumunsko - † 22. august 1850, Oberdöbling, Rakúsko) bol rakúsky básnik.
Jeho otec bol rakúsky dôstojník. Nikolaus študoval filozofiu, právo a medicínu vo Viedni, Bratislave a v Heidelbergu. Svoje prvé básne uverejnil v Seidlovej Aurore v roku 1927.
V roku 1832 sa odsťahoval do USA, s plánom založiť si tam farmu, no čoskoro sa sklamaný vrátil naspäť. Odvtedy viedol nestály život, často meniac svoj pobyt. Niektoré jeho básne v tomto období boli inšpirované nešťastnou láskou k priateľovej manželke. V roku 1844 bol umiestnený na liečení v psychiatrickom ústave, kde bol až do svojej smrti.
Výrazným prvkom jeho tvorby bola melanchólia. Vo Viedni a okolí je po ňom pomenovaných viacero ulíc a námestí.
Dielo
Slovenský výber básní autora vyšiel pod názvom Moja ruža v roku 1970.
NGC 1870
NGC 1870 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 3. augusta 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Györgytarló
Györgytarló je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Sárospatackom okrese.
Má rozlohu 3019 ha a žije tu 586 obyvateľov (2007).
Halmaj
Halmaj je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Szikszóskom okrese.
Má rozlohu 1260 ha a žije tu 1 937 obyvateľov (2007).
Antiprotón
Antiprotón (\bar{p}) je antičastica protónu. Antiprotóny sú stabilné, ale väčšinou majú krátku životnosť kvôli kolíziám s protónmi, čo vedie k anihilácii oboch častíc a vyžiareniu energie. Objavený bol v roku 1955 na University of California v Berkeley fyzikmi Emilio Segrè a Owen Chamberlain, za čo v roku 1959 dostali Nobelovu cenu za fyziku.
West Coast hip-hop
West Coast hip-hop je subžáner hip-hopu, ktorý zahŕňa všetkých interpretov zo Západného regiónu USA. Opakom je East Coast hip-hop, ktorý pochádza z mesta New York. West Coast hip-hopový subžáner gangsta rap sa stal dominantným v začiatkoch 90. rokov popri zrode G-funku a založení vydavateľstva Death Row Records.
Kryštálová jaskyňa v Malom Rozsutci
Kryštálová jaskyňa v Malom Rozsutci je verejnosti neprístupná jaskyňa v Malej Fatre pod Malým Rozsutcom.
Z mineralogického hľadiska je veľmi významná. Je zaujímavá zo stránky vedeckej, so zreteľom na genézu, je unikátna svojím výskytom, ojedinelým typom kalcitovej výzdoby, ale možno hovoriť aj o jej ohrození, najmä ľudskou činnosťou. Z hľadiska genézy vlastných priestorov možno ich klasifikovať ako typ vrstevnokorozívny.
Vytvorila sa v tmavosivých reiflingských vápencoch patriacich chočskému príkrovu. Otázka vzniku kalcitovej výzdoby je značne zložitá. Pôvodne vyslovený názor o hydrotermálnej výplni puklín sa ukazuje menej pravdepodobný, pretože hĺbková kontinuita s prívodnými cestami hydrotermu je ťažko preukázateľná. Pokus interpretácie vzniku v dôsledku anomálnych hodnôt rádioaktívnych prvkov (žiarenia) publikoval V. Bukinovský (1971). Zdá sa priveľmi voľne interpretovaný a v práci J. Tulisa (1974) je vyvrátený, aj keď autor v závere pripomína, že tým nechce diskutovať o vplyve rádioaktívnych prvkov na kryštalizačné procesy. K meraniam rádioaktivity v Kryštálovej jaskyni J. Tulis (1974) pripomína, že prirodzená rádioaktivita vápencov je nižšia ako okolitého ovzdušia a namerané hodnoty všeobecne nepresahujú klarkové hodnoty karbonátových hornín.
Tieto okolnosti svedčia o tom, že kľúč ku genetickým riešeniam treba hľadať v podiele mikrochemických komponentov, v špeciálnych geochemických podmienkach vzniku, podrobnom kryštalografickom rozbore tvarov, prípadne aj v mikroklimatických podmienkach lokality. Orientačné spektrochemické analýzy ukázali, že prítomnosť mikrochemických komponentov v kalcitoch jaskyne vcelku zodpovedá zloženiu okolitej materskej horniny, z ktorej vznikli vylúhovaním pripovrchovou cirkuláciou vody a v špeciálnych podmienkach v priestoroch jaskyne vykryštalizovali. Rozbory sekundárnej výplne odhalili podstatne širšiu škálu prvkov, čo zrejme súvisí s vlastnosťou ílovitých substancií viazať prvky výplne.
Dĺžka jaskyne je 26 metrov. Dno je intenzívne zasunuté množstvom kalcitových drúz. Keďže aj povrch stien je takmer súvislo pokrytý drúzovým kalcitom, je pravdepodobné, že aj miesta, na ktoré padli odtrhnuté drúzy, boli znovu pokryté kryštálmi. Aj v Kryštálovej jaskyni možno pozorovať, že veľkosť vrcholových kryštálov súvisí s hrúbkou podložky, čo poukazuje na podobné skúsenosti SEKANINU (1962) pri výskume exogénnych kalcitov na Štramberku.
Ojedinelosť výskytu tohto typu jaskynnej výzdoby, aj napriek nešetrným ľudským zásahom (v roku 2002 poškodil(i) neznámy vandal(i) najmä úvodnú časť), predstavuje mineralogické nálezisko mimoriadneho významu.
Torzovité nálezy kostí, najmä v tzv. „cintoríne a v líščej komore", sa zatiaľ podrobne nespracovali. Lokalita je toho času zatvorená. Z ďalších mineralogických nálezov sa v literatúre uvádzajú pyrity ako fysilizačný element v sedimentoch krížňanského príkrovu na Medziholí, hoci ako mineralogické nálezisko nemajú väčší význam.
Jasovská jaskyňa
Jasovská jaskyňa je verejnosti sprístupnená jaskyňa nachádzajúca sa pri obci Jasov v okrese Košice-okolie v Košickom kraji.
Geomorfológia
Z hľadiska platného geomorfologického členenia Slovenska sa nachádza sa v geomorfologickom celku Košická kotlina, resp. jeho podcelku Medzevská pahorkatina, v jej severozápadnej časti, južne od Jasova. Často sa však mylne uvádza, že geomorfologicky leží v Slovenskom krase, do ktorého patrí z hľadiska geologického členenia Slovenska. Obe členenia vychádzajú z odlišných kritérií. Umelý vchod jaskyne je situovaný na báze masívu Jasovskej skaly vypínajúcej sa nad nivou Bodvy, a to približne v úrovni hrany jej koryta vo výške ; prirodzený otvor, ktorý dnes slúži ako východ, vo výške.
Sprístupnenie
Jasovská jaskyňa je najstaršia sprístupnená jaskyňa na Slovensku: už roku 1846 bola čiastočne sprístupnená mníchmi z jasovského kláštora. V rokoch 1922 až 1924 boli objavené aj nižšie ležiace časti jaskyne. V roku 1924 vybudovali v jaskyni betónové chodníčky a zaviedli elektrické osvetlenie. Jej dĺžka je, z čoho je verejnosti sprístupnených (dĺžka prehliadkovej trasy je ).
Geológia, speleogenéza, morfológia
Jasovská jaskyňa sa tvorila v masíve Jasovskej skaly, ktorú tvoria svetlé organodetritické steinalmské vápence triasového (druhohorného) veku. Vyvinula sa v piatich výškovo rôzne diferencovaných úrovniach, ktoré vzájomne komunikujú. Oválny tvar chodieb, laterálne a stropné korytá dokazujú, že na speleogenéze jaskyne sa vo významnej miere podieľali vody rieky Bodva, ktoré vnikali do puklín a zlomov, rozširovali ich mechanicky vymieľaním (erózia) i chemicky (korózia), a v podobe podzemného toku formovali chodby pozdĺž predisponujúcich tektonických porúch. Na križovaní puklín vznikli v dôsledku gravitačného opadu z prostredia materskej horniny rozsiahlejšie dómy, ako napr. Dóm netopierov, Bludisko a pod. Z hľadiska genetických typov jaskynných priestorov reprezentuje subtyp aktívnej fluviokrasovo-korózno-rútivej jaskyne.
Archeologické nálezy
náhľad|Najstarší nápis v Jasovskej jaskyni Jaskyňa patrí k najstarším známym jaskyniam na Slovensku. Niektoré časti sú známe od nepamäti, o čom svedčia archeologické nálezy z paleolitu, neolitu a halštatu, ale aj z archeologicky mladších období. Prieskum tohto náleziska sa začal už v roku 1878, keď E. Nyáry a A. Tallóczy urobili prvý archeologický a paleontologický výskum vo vstupných častiach jaskyne. Ďalší významný speleoarcheologický výskum sa uskutočnil v roku 1916. Vtedy geológ dr. T. Kormos a jeho spolupracovníci odkryli črepiny a časti nádob z bukovohorskej a pilinsko-kyjatickej kultúry, bronzové predmety a množstvo osteologického materiálu. Na najvyššom poschodí, v suchom výklenku v Husitskej sieni sa na stene nachádza známy, švabachom písaný nápis z roku 1452, hovoriaci o víťazstve bratríckych vojsk nad J. Huňadym pri Lučenci.
Sojuz TM-28
Sojuz TM-28 bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-28 vyštartoval 13. augusta 1998 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Člen posádky Jurij Baturin sa stal prvým ruským politikom vo vesmíre. Posádka uskutočnila jeden výstup do otvoreného vesmíru. Išlo o 28. expedíciu k Miru.
Výstup do otvoreného vesmíru (EVA)
Účelom bolo pripojenie nových káblov k solárnym panelom na module Spektr.
La Trinité-Surzur
La Trinité-Surzur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Camps-Saint-Mathurin-Léobazel
Camps-Saint-Mathurin-Léobazel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pontrieux (kantón)
Pontrieux je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho osem obcí.
Quintin (kantón)
Quintin je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho osem obcí.
Hippothoos (syn Aigypta)
Hippothoos (Hippothoos) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho arabskej manželky. Hippothoos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Keď sa potom konala hromadná svadba a Hippothoos sa ženil s Gorgou, ani netušil, že Danaos prikázal dcéram, aby svojich manželov za svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, Gorgé a ako aj ostatné jeho dcéry príkaz otca splnili a od bohov si vyslúžili večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.
Volejbal na Letných olympijských hrách 2004
Volejbal na Letných olympijských hrách 2004 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2004, ktorý sa konal v Aténach, v Grécku v dňoch od 14.29. augusta 2004, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1964 a toto bolo jeho 11. vydanie. Zápasy sa hrali aréne Peace and Friendship Stadium. Nováčikmi olympijského turnaja boli družstvo žien Dominikánskej republiky a obe družstvá domáceho Grécka.
Svoj druhý olympijský titul v kategórii mužov získala 🇧🇷 po finálovom víťazstve nad 🇮🇹. Ženský turnaj vyhrala 🇨🇳, keď vo finále zvíťazila nad 🇷🇺.
Kvalifikácia
náhľad|Kvalifikované tímy mužov na LOH 2004
Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB pred LOH 2004.
Referencie
náhľad|Zápas žien na LOH 2004
Jilemnického ulica
Jilemnického ulica je ulica :
NGC 1871
NGC 1871 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,1.
Grainet
Dejiny
Osada Grainet vznikla v roku 1400 na Zlatej ceste, ktorú prvé písomné pramene spomínajú už v 11. storočí.
Enceladus
Enceladus môže byť:
Prison Architect
Prison Architect je počítačová hra, ktorá simuluje konštrukciu a manažment súkromného väzenia. Hra bola vytvorená britskou spoločnosťou Introversion Software. Hra bola od 25. septembra 2012 dostupná ako predobjednávka platenej alfa verzie hry pričom nové aktualizácie vychádzali každé tri až štyri týždne. Alfa verzie hry sa predalo 1 milión kópií, čo vývojárom zarobilo viac ako 10,7 miliónov amerických dolárov. K 26. septembru 2015 sa predalo 1,25 miliónov kópií hry, čo vývojárom zarobilo 19 miliónov amerických dolárov. V roku 2012 sa vývojári s hrou zúčastnili akcie Independent Games Festival. Hra bola dostupná cez predbežný prístup na Steame, a oficiálne vydaná bola 6. októbra 2015.
Štýl hrania
Hra je 2D simulácia konštrukcie a manažmentu v ktorej hráč ovláda stavbu a prevádzku väznice. Hráč je zodpovedný za manažment rôznych záležitostí ohľadom väzenia, ako napríklad stavba ciel a iných miestností, plánovanie a napájanie miestností a rôznych zariadení na elektrinu a vodu, nájom zamestnancov ako napríklad robotníkov, strážnikov a pod. Hráč je takisto zodpovedný za financie a udržiavanie väzňov spokojných. Rola hráča v hre je architekt a riaditeľ väzenia. Hráč môže postaviť miestnosti ako dielňa, práčovňa alebo miestnosť s čistiacimi potrebami v ktorých môžu väzni, alebo pridať rôzne reformné programy. Hráč môže úpravou režimu nepriamo rozkázať čo majú väzni robiť. Hra je inšpirovaná inými počítačovými hrami ako napríklad Theme Hospital, Dungeon Keeper a Dwarf Fortress. V prvom oficiálnom vydaní bol pridaný mód úteku, kde hráč môže hrať za väzňa a takisto bol rozšírený príbehový mód.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Belá (okres Nové Zámky)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Belá (okres Nové Zámky) v okrese Nové Zámky.
Hangács
Hangács je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Delňa (potok)
Delňa je potok v dolnom Šariši, tečie územím okresu Prešov. Je to ľavostranný prítok Torysy a má dĺžku 16 km. Nad obcou Kokošovce napája vodnú nádrž Sigord s rekreačnou funkciou (kúpanie, vodné športy, rybolov). Na dolnom toku sa výraznejšie vlní a pri meste Prešov napája rovnomenné letné kúpalisko.
Hangács
Má rozlohu 2255 ha a žije tu 662 obyvateľov (2007).
Delňa (potok)
Prameň: v Slanských vrchoch, v podcelku Šimonka, na západnom úpätí vrchu Šimonka (1 092,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 650 m n. m.
Smer toku: prevažne na západ, medzi osadou Sigord a obcou Dulova Ves vytvára výrazný oblúk smerujúci na juh
Geomorfologické celky: 1.Slanské vrchy, podcelok Šimonka, 2.Košická kotlina, podcelok Toryská pahorkatina
Prítoky: sprava dva prítoky spod sedla Červená mláka (855 m n. m.), Malá Delňa, Šťavica, Kamenný potok (433,3 m n. m.), prítok (324,5 m n. m.) z oblasti Ortášov, z oblasti Kopaníc, zľava z Rácovej doliny
Ústie: do Torysy severne od obce Haniska v nadmorskej výške 233 m n. m.
Obce: Zlatá Baňa, osada Sigord, Kokošovce, Dulova Ves a južným okrajom mesta Prešov
La Vraie-Croix
La Vraie-Croix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Roche-Derrien (kantón)
La Roche-Derrien je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho 11 obcí.
Ulica Červenej armády
Ulica Červenej armády je ulica:
NGC 1872
NGC 1872 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Rostrenen (kantón)
Rostrenen je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho šesť obcí.
Fanas z Pellény
Fanas (Fanas) bol trojnásobný olympijský víťaz v roku 512 pred Kr.
Mechanika kontinua tuhej fázy
Mechanika kontinua tuhej fázy je fyzikálne odvetvie, ktoré sa delí na pododvetvia:
Fanas z Pellény
Fanas z achájskej Pellény si na 67. olympijských hrách v roku 512 pred Kr. vybojoval víťazstvá v troch bežeckých disciplínach, a to v behu na jedno stadion, v behu na dve stadiá a v behu ťažkoodencov a stal sa tak prvým olympionikom, ktorému sa podaril taký veľkolepý triumf. Záznam o olympijských víťazstvách Fana je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Loimaa
Loimaa je malé mesto vo Fínsku v kraji Varsinais-Suomi v provincii Západné Fínsko.
Počet obyvateľov je 13 087 (31. december 2004) a rozloha chotára je z toho  je voda. Hustota obyvateľstva je 27,26 ob./km². Úradný jazyk fínčina.
Diaľnica A1 (Taliansko)
Diaľnica A1 tiež  je najdlhšia a jedna z najvýznamnejších diaľnic v Taliansku.
Spája Miláno a Neapol po západnom pobreží Apeninského polostrova a prechádza regiónmi Lombardsko, Emilia-Romagna, Toskánsko, Umbria, Lazio a Kampánia. Od roku 1988 je celá vybudovaná; jej prvý úsek sa začal stavať v roku 1957 a bol sprevádzkovaný 4. októbra 1964. Dnes meria 759,6 km, čím je jednou z najdlhších a najkvalitnejších diaľnic Európy.
O jej vybudovaní rozhodla talianska vláda v päťdesiatych rokoch, aby spojila sever s juhom a tým pozdvihla vojnou zničený priemysel.
Hangony
Hangony je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Ózdskom okrese.
Má rozlohu 3915 ha a žije tu 1693 obyvateľov (2007).
Ulica budovateľov
Ulica budovateľov je ulica:
Chabrignac
Chabrignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Balme
La Balme je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anton Hykisch
Anton Hykisch (pseudonymy A. Horník, Ahy, Peter Arnošt) (* 23. február 1932, Banská Štiavnica) je slovenský prozaik, dramatik a autor literatúry pre deti a mládež.
Životopis
Narodil sa v rodine úradníka a vzdelanie získaval v Banskej Štiavnici, Pukanci, v Leviciach a napokon v Bratislave, kde študoval v rokoch 1951 – 1956 na Vysokej škole ekonomickej. V rokoch 1956 – 1958 pracoval vo výskumnom ústave, v roku 1958 na Železničnom staviteľstve, v rokoch 1958 – 1962 v Záhradníctve a rekreačných službách mesta Bratislavy. V rokoch 1962 – 1969 pracoval ako literárny redaktor v Československom rozhlase, v rokoch 1969 – 1974 v Ústrednej knižnici SAV, od roku 1974 pracoval v Diele. Od roku 1987 bol redaktorom a neskôr i riaditeľom vydavateľstva Mladé letá, v rokoch 1990 – 1992 bol poslancom a v rokoch 1993 – 1997 veľvyslancom v Kanade.
Ocenenia
V januári 1998 mu prezident republiky prepožičal štátne vyznamenanie Pribinov kríž I. triedy.
Tvorba
Ako príslušník Generácie 56 debutoval románom Krok do neznáma (1959), ktorý bol vzápätí z ideologických dôvodov skartovaný a opätovne vyšiel až o štyri roky neskôr. V nasledujúcich knihách Sen vchádza do stanice (1961), Stretol som ťa (1963), Naďa (1964) usiloval sa reagovať na životné situácie a etické postoje svojich súčasníkov, kritika však ocenila až román Námestie v Mähringu (1965), v ktorom sa aj na základe vlastnej mladíckej skúsenosti s pokusom o ilegálne opustenie republiky v r.1949 pokúsil zobraziť osudy svojej generácie. Román je sčasti autobiografickým príbehom mladého inžiniera, ktorý sa po prvý raz dostáva na Západ, keď sa ako študent neúspešne pokúsil o útek do slobodného sveta, aj s vedomím, že za svoj čin bude musieť znášať dôsledky. V 70. a 80. rokoch vydal prózy Vzťahy (1978), Túžba (1980), Atómové leto (1988), knihu sci-fi poviedok  Dobre utajený mozog (1979), pozornosť však vzbudil až dvojdielnym románom Čas majstrov (1977), situovaným do Banskej Štiavnice na rozhraní 15. a 16. storočia. Dielo svojou myšlienkovou výpoveďou o nevyhnutnosti tvorivej slobody ako základnej podmienky ľudskej existencie a jej presvedčivou umeleckou realizáciou patrí k naším najvýznamnejším historickým románom. Svoje hodnotové postavenie úspešného tvorcu historickej prózy potvrdil aj románom Milujete kráľovnú (1984). Dielo je evokáciou života na Slovensku za čias panovania Márie Terézie. Autor v nich strieda scény z panovníckych dvorov, knižníc, dielní a bojísk. Román zobrazuje osudy slovenských vzdelancov tých čias, ale aj osudy významných postáv európskej histórie (Voltaire, Haydn, Mozart). Záujem o moderné technické výdobytky využil v náučnej knihe Volanty do nebies (1975) a v knihe Budúcnosť je už dnes (1987), ktorú už priamo adresoval mladému čitateľovi. Pre deti mladšieho školského veku napísal knihu Kamarát Čipko (1989), v ktorej im prostredníctvom autorskej rozprávky t. j. fantazijného výmyslu sprostredkoval náučné informácie z oblasti dobovej elektroniky. Časť kritiky prijala knihu ako pokus o symbiózu autorskej rozprávky so žánrom umelecko-náučnej prózy (E. Tučná), časť druhá autorovu žánrovú iniciatívu označila za konvenčné mechanické kríženie beletristických postupov a technicko-odborných poznatkov, ktoré je v rozpore s metódami modernej literatúry faktu (M. Jurčo). Anton Hykisch je tiež autorom reportáží o Kanade a Číne. V roku 1968 vydal cestopisnú esej Kanada nie je kanada, ktorú napísal po návrate zo Svetovej výstavy Expo 67 v Montreale.
NGC 1873
NGC 1873 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. januára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
Ahoj (pozdrav)
thumb|Pozdrav v Bratislave, 1997 Ahoj je neformálny pozdrav používaný pri stretnutiach aj pri rozlúčke.
Etymológia
Oslovenie „ahoj“ preniklo do slovenčiny (a češtiny) v prvej polovici 20. storočia ako vodácky pozdrav, podľa anglického námorníckeho zvolania ahoy, v angličtine doloženého od roku 1751 ako zlúčenie slov a (stará forma pre citoslovce o a ah) a hoy, čo je zvolanie na upútanie pozornosti.
Iné vysvetlenie je, že ide o akronym latinskej frázy Ad Honorem Jesu (na slávu Ježišovu), ktoré „neobstojí; podľa všetkého ide len o dodatočnú etymologickú interpretáciu tohto slova, ktorá – aj keď nepochybne sleduje ušľachtilé ciele – neberie do úvahy jeho reálnu históriu.“
Braine-le-Château
Obyvateľstvo
Braine-le-Château má približne 9 762 obyvateľov (2010).
Dejiny
Od 1. januára 1977 obec Braine-le-Château pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Hyperón
Hyperón je vo fyzike častíc akákoľvek subatomárna častica, ktorá je baryón (hadrón(a skladá sa teda z troch kvarkov) ale stále fermión nie bozón) s nenulovou "strangeness" (podivnosť (Podivný kvark - podivný)), ale s nulovou hodnotou "charm" (pôvab (Pôvabný kvark - pôvabný)) a "bottomness" (Kvark b - spodný).
Andrej Chudoba
Andrej Chudoba, vl. menom Ondrej Hudoba (* 21. november 1927, Malé Krškany – † 21. január 2014, Pukanec) bol slovenský prozaik, básnik a scenárista.
Životopis
Narodil sa v rodine roľníka a vzdelanie získaval v Leviciach, Krškanoch, Bátovciach, a napokon opäť v Leviciach, kde študoval v rokoch 1945 – 1949 na učiteľskej akadémii. V rokoch 1951 – 1952 pracoval ako učiteľ v Žemberovciach, v rokoch 1952 – 1954 ako robotník-rysovač v Tlmačoch, v rokoch 1954 – 1955 ako pomocný účtovník v Pukanci a v rokoch 1955 – 1959 ako robotník a plánovač v Hodruši-Hámroch. Medzi rokmi 1959 – 1963 sa venoval iba literárnej činnosti. V roku 1963 pracoval znovu ako učiteľ, tentoraz v Pukanci, kde pôsobil až do roku 1990, kedy odišiel do dôchodku, no ostal tam žiť i naďalej. Zomrel v meste Pukanec ako 86 ročný 21. januára 2014.
Tvorba
Svoje prvé literárne pokusy začal uverejňovať už počas učiteľských štúdií v rôznych časopisoch (Mladá tvorba, Tvorba a i.). Knižný debut mu vyšiel v roku 1958 (zbierka básní), debutová próza mu knižne vyšla v roku 1962. V poézii sa venuje písaniu silne citovo zafarbenej prírodnej i ľúbostnej lyriky, ktorá sa nesie v zmysle všelásky. V próze sa jeho tvorba zakladá na vykresľovaní vzťahov medzi mužom a ženou, na láske ako cite i vášni, pričom sa nesnaží ísť do ľudskej podstaty a hĺbky, aby dospel k dramatickým riešeniam, ale venuje sa vykresľovaniu ľudí i citov až do samých detailov. Jeho diela sa odohrávajú väčšinou vo vojnovom a povojnovom období a sú situované do prostredia Levíc a okolia, ktoré dobre pozná z vlastného života.
Saint-Brieuc-Nord
Saint-Brieuc-Nord je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho iba severná časť mesta Saint-Brieuc.
Háromhuta
Háromhuta je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Sárospatackom okrese.
Má rozlohu 3780 ha a žije tu 152 obyvateľov (2007).
Ulica kozmonautov
Ulica kozmonautov je ulica:
NGC 1874
NGC 1874 je emisná hmlovina s otvorenou hviezdokopou v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. decembra 1835.
Važecká jaskyňa
Važecká jaskyňa je kvapľová jaskyňa v Liptovskej kotline pri Važci.
Nachádza sa v doline Bieleho Váhu na severnom okraji Nízkych Tatier v pohorí Kozie chrbty, pri JZ okraji obce Važec, vo výške Jaskyňu objavil študent Ondrej Húska v roku 1922 a o šesť rokov ju provizórne sprístupnili. Neskôr jaskyniari objavili ďalšie priestory v podzemí a v roku 1954 ju sprístupnili už definitívne. Celková dĺžka jaskyne je, z čoho je sprístupnených pohodlnou prehliadkovou trasou. V roku 1968 bola jaskyňa vyhlásená za chránený prírodný výtvor. Važecká jaskyňa je vytvorená v zaujímavom type kotlinového krasu v šedomodrých vápencoch stredného triasu, ktoré sa striedajú so svetlými dolomitmi.
Podzemné priestory vznikli v pleistocéne erozívnou a korozívnou činnosťou vôd Bieleho Váhu, ktoré vnikali pod povrch tektonických puklín hlavne na vrstvových plochách vápencov. Preto majú priestory jaskyne tvar nízkych priestranných sál, sčasti vyplnených riečnymi nánosmi. Podzemné priestory zahŕňajú chodby, dómy a siene, ktoré vznikali na miestach tektonických puklín a mnohé majú rútivý charakter. Priestory jaskyne skrášľuje pestrofarebná, sklovito-modrá, modro-biela alebo voskovo žltá sintrová výplň. Zo stropu visia tenké brčká, stalaktity, záclony, na podlahe sú hrubšie stalagmity a podlahové náteky. Nájdeme tu zátišia bohato zdobené sintrovými nátekmi a mladými kvapľami rôznych tvarov a farieb.
Medzi najpozoruhodnejšie patrí vysoký a  široký kvapľový stĺp a Biele záclony v Húskovej sieni, Koralové jazierko v Jazierkovej sieni, Galéria a Zbojnícka komora. Jaskyňa je do značnej výšky vyplnená riečnymi usadeninami (Kostnica, Hlinená chodba, Čarovná záhradka), v ktorých sa zachovali kosti medveďa jaskynného (Ursus speleus).
Važecká jaskyňa je staticko-dynamickým typom jaskyne s priemernou teplotou 7,1°C a vlhkosťou 94%. Z recentných živočíchov sa tu vyskytuje podkovár malý (Rhinolophus hipposideros), v sintrových jazierkach žije chvostoskok (Colembolla).
Diaľnica A3 (Taliansko)
Diaľnica A3 je jedna z diaľnic v Taliansku.
Spája Neapol a Reggio Calabria po západnom pobreží Apeninského polostrova (v niektorých miestach však zachádza relatívne dosť do vnútrozemia). Prechádza regiónmi Basilicata, Kalábria a Kampánia.
Budovaná bola v niekoľkých etapách, v smere od severu k juhu. Prvá krátka etapa (z Neapola do Pompejí) bola otvorená 29. júna 1929, druhá medzi Pompejami a Salernom potom 16. júla 1961. Posledný bol úsek Salerno – Reggio Calabria, ktorý bol pre verejnosť otvorený 13. júna 1974. Diaľnica tak dosiahla dĺžku.
Anenský vrch (prírodná pamiatka)
Anenský vrch je prírodná pamiatka ev. č. 1228 v lokalite Mikulov na Morave v okrese Břeclav. Správa CHKO Pálava.
Saint-Brieuc-Ouest
Saint-Brieuc-Ouest je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho iba západná časť mesta Saint-Brieuc.
Anenský vrch (prírodná pamiatka)
Ochrana
Predmetom ochrany je stepná lada s výskytom chránených druhov rastlín. Zo osobitne chránených rastlín boli na tomto území zaznamenané astra spišská, kosatec nízky, veternica lesná, jasenec biely, fialka premenlivá a zlatovlások obyčajný.
Vasilij Petrovský
Ing. Vasil Petrovský (Vasilij K. Petrovskij) (*nar. ? Rusko – † 1948 ?) bol entomológ – lepidopterológ ruského pôvodu, ktorý má význam hlavne ako autor výskumu fauny motýľov na území prvej česko-slovenskej republiky a prvej slovenskej republiky. Bol aj členom Prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline.
Biografia
Ing. Vasilij Petrovskij sa narodil v Rusku, ale bližšie miesto i dátum jeho narodenia nie sú známe. Bol stavebným inžinierom, ktorý emigroval do Česko-Slovenska a pôsobil spočiatku v Prahe. V tomto období býval na Bezejmené ulici č. 1237, Praha – Nusle. Neskôr pôsobil na viacerých miestach Česko-Slovenska.
Anenský vrch (prírodná pamiatka)
Ochrana
Samotný Anenský vrch s nadmorskou výškou 267 metrov sa nachádza asi 2 kilometre severozápadne od Mikulova a je súčasťou geomorfologického celku Mikulovská vrchovina a podcelku Pavlovské vrchy.
Vasilij Petrovský
Biografia
V roku 1934 sa Petrovský stal členom Československé společnosti entomologické a pôsobil v skupine pražských entomológov, kde patrili napr.: František Gemperle, Gustav Grosse, Gustáv Hazucha (Hazuka), Bohuslav Matyaš, Ján Nezbeda, František Pokorný, Dr. Rudolf Schwarz, Arnošt Silbernagel, Ing. Antonín Straub, Ing. Sergej Šachovský, Bohumil Štícha, Edvard Troníček a Vilém Vlach.
Počas svojej aktívnej práce v Československé společnosti entomologické bol v rokoch 1937 až 1938 i členom výboru tejto spoločnosti a zastával v týchto rokoch funkciu knihovníka spoločnosti, ktorú vykonával až asi do začiatku roku 1939. V roku 1940 bol ešte uvedený v zozname členov České společnosti entomologické v Prahe.
Od roku 1941 žil Vasilij Petrovský v Bratislave, na Guyrikovičovej ulici č. 4. Pôsobil vtedy ako dobrovoľný pracovník v prírodovedeckom oddelení Bratislavského múzea. Spoločne s RNDr. Ladislavom Korbelom (1912 – 2006) a Vladimírom Deptom (1885 – 1963) vytvoril okruh entomológov, ktorí veľmi aktívne pracovali na pôde múzea. V rokoch 1941 – 1944 sa aktívne zapojil do výskumu Svätojurského šúru. Jeho entomologické zberateľské aktivity môžeme dnes posúdiť iba podľa jeho zberných protokolov, ktoré písal v ruskom jazyku. Zaznamenával sem poznámky zo svojich exkurzií, ale aj druhy motýľov, ktoré ulovil, alebo pozoroval. V Slovenskom národnom múzeu sú zachované jeho záznamy o rozšírení jednotlivých druhov, výsledky vlastných zberov a excerpcie z literatúry. Sú tam i krátke charakteristiky svojich kolegov – entomológov.
Po roku 1945 už nenachádzame po ňom stopy, ale podľa jeho posledného článku sa dá usudzovať, že ešte v roku 1948 bol zrejme na území Slovenska.