cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čeka
Vznik VČK
Čeka bola prvá zo série tajných polícií v Sovietskom Rusku, teda predchodca NKVD a KGB. Bola založená Felixom Dzeržinským na popud Lenina (20. decembra 1917). V roku 1922 bola preorganizovaná v GPU. Päťročná existencia organizácie Čeky stála život odhadom 200 až 500 tisíc občanov. Táto bezpečnostná služba zavraždila na príkaz V.I.Lenina aj ruskú cársku rodinu v Jekaterinburgu.
Štáb Čeky sa nachádzal v Moskve, v ulici Boľšaja Ľubianka, v dome č. 11, kde predtým sídlila poisťovňa Jakor a londýnska spoločnosť Lloyds. Neskôr sa Čeka presťahovala do domu č. 2, kde sa nachádzala ruská poisťovacia spoločnosť Rossija. Ulica bola neskôr premenovaná po prvom predsedovi – ul. Dzeržinského / Dzeržinská.
Zánik VČK
V roku 1922 bola Čeka zrušená a namiesto nej bolo vytvorené Štátne politické riaditeľstvo (Государственное политическое управление, skr. ГПУ, slov. GPU) ako súčasť NKVD RSFSR.
Republikánska ľudová strana
Republikánska ľudová strana môže byť:
Asellus Tertius
Asellus Tertius alebo Kappa Boötis (κ Boo / κ Boötis), prípadne 17 Bootis, je hviezda v súhvezdí Pastier.
Lukáš Vaculík
Životopis
Po štúdiách na pražskom konzervatóriu pôsobil v Městských divadlách pražských, v Divadle Rokoko ako aj v Činohernom klube. Účinkoval vo viacerých divácky úspešných filmoch, ako boli Kachyňove psychologické filmy Lásky mezi kapkami deště, Oznamuje se láskám vašim či Olmerov Tankový prapor.
Stade de Reims
Stade Reims je francúzsky futbalový klub založený v severovýchodnom meste Reims. Bol založený v roku 1911 markízom Melchiorom de Polignacom pod názvom Société Sportive du Parc Pommery. Súčasný názov vznikol 18. júna 1931, aj keď neskôr v 90tych rokoch v období krízy vystupoval pod názvom Stade de Champagne Reims. Momentálne (január 2013) hrá najvyššiu domácu súťaž Ligue 1, do ktorej sa prebojoval pre sezónu 2012/13 po 2. mieste v Ligue 2.
Domáce zápasy hrá na štadióne s názvom Stade Auguste Delaune, ktorý má kapacitu 21 684 miest. Vybudovaný bol 2. júna 1935.
Stade Reims je jeden z najúspešnejších klubov vo francúzskej histórii, nakoľko 6-krát získal titul Francúzskeho majstra, 2-krát vyhral Francúzsky pohár a 5-krát zvíťazil v pohári známom ako Trophée des champions. V európskych súťažiach je úspechom 2-násobná účasť vo finále predchodcu Ligy majstrov, známeho v minulosti pod názvom Európsky pohár. Avšak všetky úspechy zaznamenal v 50tych a 60tych rokoch a preto je skôr známy historicky ako súčasne. V tom období bola veľká časť jeho kádra súčasťou francúzskeho futbalového družstva.
Káder mužstva
12px|Kapitán klubu
Georges Pompidou
Georges Jean Raymond Pompidou (* 5. júl 1911, Montboudif, Francúzsko – † 2. apríl 1974, Paríž) bol francúzsky štátnik a od roku 1969 do svojej smrti prezident Francúzska a spoluknieža Andorry.
Životopis
Georges Jean Raymond Pompidou sa narodil 5. júla 1911 do rodiny učiteľov v dedine Montboudif v departemente Cantal rozprestierajúcom sa v centrálnej časti Francúzska. Po absolvovaní Filozofickej fakulty na prestížnej vysokej škole École normale supérieure v Paríži pokračoval v roku 1934 v šľapajach svojich rodičov a vydal sa na učiteľskú dráhu. Počas druhej svetovej vojny pedagogickú činnosť prerušil a až do kapitulácie Francúzska v roku 1940 slúžil v alpskom pešom pluku. Členom dočasnej vlády, v ktorej pôsobil ako referent pre otázky vzdelávania, sa stal po skončení druhej svetovej vojny. Práve v tomto období sa začala jeho úzka spolupráca s Charlesom de Gaulleom – od roku 1948 viedol päť rokov jeho kanceláriu. Keď v roku 1953 de Gaulle dočasne opustil politiku, Pompidou nastúpil do Rothschildovej banky a neskôr sa stal aj jej riaditeľom. Bola to pre neho príležitosť podieľať sa na hospodárskom živote krajiny a nadviazať širšiu škálu vzťahov.
V roku 1958 sa Charles de Gaulle opäť vrátil k moci a o štyri roky nato - v roku 1962 - sa po odstúpení Michela Debrésa Georges Pompidou postavil na čelo vlády. Tento post zastával šesť rokov - od 14. apríla 1962 do 10. júla 1968 a stal sa dovtedy najdlhšie vládnúcim premiérom. Vo Francúzsku sa totiž od konca druhej svetovej vojny do mája 1958 až 23-krát zmenil šéf vládneho kabinetu. Po abdikácii Charlesa de Gaullea, ktorý v apríli 1969 odstúpil potom, ako v referende neprešiel jeho návrh na reformu Senátu a na presun niektorých kompetencií na kraje, sa konali vo Francúzsku v júni 1969 prezidentské voľby. Georges Pompidou porazil v druhom kole Alaina Poher. Pompidou ziskal 58,2 % hlasov a najvyšši počet hlasov v dovtedajšej histórii. V Elyzejskom paláci, sídle francúzskeho prezidenta, pokračoval Georges Pompidou v kurze, ktorý nastolil jeho predchodca de Gaulle, ale politológovia sa zhodujú na tom, že si počínal pragmatickejšie. Na čele Francúzska bol od 15. júna 1969 až do svojej smrti 2. apríla 1974.
Petrivka (Lypovecký rajón)
Petrivka je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti. Prvá písomná zmienka je z roku 1654. Žije tu 108 obyvateľov.
The Pretenders
The Pretenders je americko-anglická rocková skupina, ktorá bola založená v meste Hereford v Anglicku v marci 1978. Pôvodná zostava skupiny sa skladá zo zakladateľky a hlavnej textárky Chrissie Hynde (spev, rytmická gitara), Jamesa Honeyman-Scotta (sólová gitara, sprievodný spev, klávesy), Peteho Farndona (basová gitara, sprievodný spev) a Martina Chambersa (bicie, sprievodný spev, perkusie). Po smrti Honeyman-Scotta a Farndona spojenej s užívaním drog, podstúpila skupina množstvo personálnych obmien, pričom Hynde ostala jedinou pôvodnou členkou. Chambers sa však vrátil do skupiny po niekoľkých rokoch prestávky.
Medzi najväčšie hity skupiny patria skladby „Don’t Get Me Wrong“ alebo „I’ll Stand by You“.
Björnsonova ulica
Björnsonova ulica je ulica:
Bitka pri Tymbre
Bitka pri Tymbre bola rozhodujúcim vojenským stretom vojny medzi lýdskym kráľom Krézom a perzským kráľom Kýrom II. Veľkým. Odohrala sa v posledných týždňoch roku 547 pred Kr.. Kýros, ktorý prenasledoval Kréza do Lýdie po Bitke pri Pterii, sa stretol so zvyškami jeho armády v bitke na rovine severne od Sardisu a na hlavu ho porazil. To sa ukázalo ako rozhodujúci okamih celej vojny, Sardis bol obsadený a Lýdia dobytá Perziou.
Kýros údajne porazil lýdsku jazdu, pretože zápach jeho tiav vystrašil lýdske kone. Po boji bolo celé územie Lýdie pripojené k Perzskej ríši, vrátane gréckych miest v Malej Ázii, čo vyvolalo postupne eskalujúci konflikt medzi Gréckom a Perziou.
Podľa Herodota, sa Kýros po bitke choval k zajatému Krézovi s rešpektom a úctou, no je to v rozpore s Nabonidovou kronikou, jednou z babylonských kroník (hoci nie je jasné, či sa text vzťahuje na Lýdiu alebo nie).
Pretty Maids
Pretty Maids je dánska hard rocková/heavy metalová skupina z mesta Horsens. Založili ju v roku 1981 Ronnie Atkins a Ken Hammer. Ich hudba je označovaná ako ťažká rocková s použitím klasických gitár a silným dôrazom na melódické prvky ako sú klávesy či vokály. Počas svojej existenie predala skupina stovky tisíc nahrávok. Skupina je známa svojou coververziou skladby „Please Don’t Leave Me“ od dvojice John Sykes/Phil Lynott, ktorá jej zvýšila popularitu. Objavili sa tiež na nemeckej verzii Monsters of Rock, kde bola Metallica spolu s Deep Purple headlinermi.
Canterburská katedrála
Canterburská katedrála v Canterbury je jednou z najstarších a najznámejších dochovaných kresťanských stavieb v Anglicku a je súčasťou svetového dedičstva UNESCO. Je tiež katedrálou Arcibiskupa canterburského, vedúceho predstaviteľa Anglikánskej cirkvi. Jej formálne označenie je Katedrála a metropolitný kostol Ježiša Krista v Canterbury. Je cieľom približne 2 miliónov turistov ročne.
La Turballe
La Turballe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Canterburská katedrála
Dejiny
náhľad|vľavo|[[Pôdorys katedrály]]
La Turballe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Canterburská katedrála
Založenie
Augustín tiež založil za hranicami mesta benediktínske opátstvo Svätého Petra a Pavla. To bolo neskôr venované jeho pamiatke a dlhú dobu bolo miestom posledného odpočinku canterburských arcibiskupov. Toto opátstvo spolu s kostolom Svätého Martina je tiež súčasťou svetového dedičstva.
La Turballe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Canterburská katedrála
Anglosaské obdobie
Saská katedrála bola silne poškodená pri útoku Vikingov na Canterbury v roku 1011. Arcibiskupi Lyfing a Aethelnoth dali dostavať západnú apsidu ako oratórium Svätej Márie.
Normanské obdobie
náhľad|Normanská veža pred jej zbúraním Po ovládnutí Anglicka Normanmi v roku 1066 sa stal prvým normanským arcibiskupom Lanfrank z Pavie. Ten dal postaviť na ruinách pôvodnej stavby katedrálu v normanskom slohu, ktorej vzorom bolo opátstvo v Caen, kde bol Lanfranc predtým opátom. Nová katedrála bola vysvätená v roku 1077. Arcibiskup Anselm z Canterbury (1090 až 1109) významne rozšíril chór na východ, aby zaistil dostatočný priestor pre mníchov kláštora. Pod ňou dal vybudovať veľkú a nádherne zdobenú kryptu, ktorá je najväčšia svojho druhu v Anglicku.
14. až 16. storočie
Opát Chillenden (1390 až 1410) dal prestavať hlavnú chrámovú loď v perpendikulárnom slohu, ale ponechal normanské východné krídlo v jeho pôvodnej podobe. Lanfranckova normanská veža bola zbúraná v roku 1430. Jej rekonštrukcia bola začatá v roku 1490 a dokončená v roku 1510 a vznikla tak veža vysoká 90,5 m.
V dobe rušenia anglických kláštorov, kedy boli uzatvárané všetky cirkevné zariadenia, bola katedrála opátstvom. V marci roku 1539 sa vrátila do pôvodného stavu.
Jurij Michajlovič Lužkov
Jurij Michajlovič Lužkov (* 21. september 1936, Moskva† 10. december 2019) bol bývalý primátor Moskvy. Do úradu primátora nastúpil v roku 1992, keď nahradil Gavriila Popova. 28. septembra 2010 bol z tejto funkcie odvolaný prezidentom Dmitrijom Medvedevom. Na jeho miesto nastúpil najprv dočasný primátor Vladimir Resin a následne Sergej Sobjanin.
Canterburská katedrála
Nedávne dejiny
Pôvodná normanská veža bola z dôvodu statických problémov zbúraná na začiatku 18. storočia. V 30. rokoch 19. storočia bola nahradená dvojicou veží na juhozápadnom okraji v perpendikulárnom slohu. To bola posledná veľká prestavba katedrály.
Ruiny románskej ubytovne boli v 19. storočí nahradené neogotickou knižnicou a archívom. Táto stavba bola zničená leteckou bombou, určenou katedrále, ktorá však minula svoj cieľ, pri nálete počas druhej svetovej vojny. O niekoľko rokov neskôr bola rekonštruovaná do pôvodnej podoby.
Veurne
Veurne je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 11 666 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Veurne pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Budovateľská ulica
Budovateľská ulica je ulica:
Anthony Eden
Anthony Eden (* 12. jún 1897, Windlestone Hall, Spojené kráľovstvo - † 14. január 1977, Alvediston) bol britský štátnik, člen Konzervatívnej strany.
V rokoch 19551957 bol premiérom, v troch funkčných obdobiach ministrom zahraničných vecí Spojeného kráľovstva.
Massively-Multiplayer Online Role-Playing Game
Massive(ly)-Multiplayer Online Role-Playing Game (doslova Online RPG pre masívne veľa hráčov) je počítačová RPG pre viac hráčov, ktorá umožňuje tisíckam hráčov po celom svete, aby boli prostredníctvom internetu v jeden čas spoločne vo fiktívnom virtuálnom svete prostredníctvom internetu. MMORPG sú odnož online hier.
Hry sa pravidelne aktualizujú, čím sa do nich dostávajú nové predmety, lokality atď..
La Chapelle-Montligeon
La Chapelle-Montligeon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kónkánčina (makrojazyk)
Goa bola viac ako 400 rokov portugalskou kolóniou, a preto bola kónkánčina vytláčaná portugalčinou; v jazyku sú badateľné vplyvy jazyka susedného štátu Karnátaky (kannadčina), ale aj hindčiny a nezanedbateľný je aj vplyv angličtiny, čo súvisí predovšetkým s televíznymi programami vysielanými po anglicky a anglickými turistami. Hrozí jej však zánik, pretože hindčina a angličtina sa čoraz viac uprednosťnujú ako hovorový jazyk.
La Chapelle-Montligeon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kónkánčina (makrojazyk)
Nárečia
Kónkánčina má veľké množstvo nárečí.
Rôzna klasifikácia kónkánskych nárečí
Klasifikácia podľa Ethnologue (ISO klasifikácia)
ISO norma ISO 639-3 klasifikuje kónkánčinu ako makrojazyk (ISO 639-3: kok) a delí ju na:
Písmo
Kónkánčina nemá vlastné písmo, zvyčajne sa píše písmom dévanágarí, ktoré je oficiálnym písmom v štáte Goa, ale dá sa písať aj latinkou. Kannadské písmo sa používa v štáte Karnataka. Malajálamske písmo sa používa v štáte Kerala. Moslimskí kónkánci na pobreží používajú arabské písmo.
Bitka pri Trafalgare
Bitka pri Trafalgare sa odohrala 21. októbra 1805 v oblasti mysu Trafalgar, anglické vojnové loďstvo vedené Horatiom Nelsonom v nej porazilo spojenú španielsko-francúzsku vojnovú flotilu. Týmto víťazstvom, v poslednej veľkej námornej bitke plachetníc v histórii, potvrdila Británia svoju námornú prevahu a stala sa na ďalšie storočie svetovou námornou veľmocou.
Plán invázie
Francúzsky cisár Napoleon Bonaparte si podmanil takmer celú Európu. Jeho ďalším cieľom bolo zničiť svojho tradičného rivala – Veľkú Britániu. Prišiel so smelým plánom prekročiť kanál La Manche a vylodiť sa v južnom Anglicku. Pokúsil sa zhromaždiť svoju vojnovú flotilu v ústí prielivu a početne prevýšiť britských obrancov.
Jeho plán bol ale zmarený úspešným manévrom britského kráľovského loďstva. Spojená francúzsko-španielska flotila bola donútená ukryť sa v Cádize.
Napoleon s veľkou nevôľou musel zrušiť prípravu invázie. Obrátil svoju armádu na východ a začal ťaženie proti Rakúsku.
Nelsonov chmat
Napoleon vydal rozkaz, aby spojená flotila vplávala do Stredozemného mora a podporila jeho ťaženie proti Rakúsku. V tej dobe ale Briti v okolí Cádizu disponovali veľmi silnou námornou silou, ktorej velil viceadmirál lord Horatio Nelson.
Až do bitky pri Trafalgare existovala jediná stratégia vedenia námornej bitky. Vojnové lode sa stavali do dlhých radov (preto tzv. radové lode). Pri útoku tak proti sebe stáli vždy dva rovnobežné rady lodí. Každá jedna loď mala svojho jedného protivníka a bitka prebiehala tak, že na seba vzájomne pálili jednu delovú salvu za druhou. Nelson sa rozhodol túto starú tradíciu porušiť.
Nelson bol najskúsenejší a najúspešnejší veliteľ kráľovského loďstva tej doby. Svojím prekvapeným námorným kapitánom predložil celkom novú stratégiu vedenia námornej bitky – Nelsonov chmat. Ten spočíval v snahe získať bojovú prevahu tým, že sa flotila zameria na jediné miesto nepriateľskej bojovej línie a prerazí ju najrýchlejšie, ako bude možné. Preto Nelson navrhol zaútočiť v dvoch kolónach, ktoré sa pohybujú kolmo k nepriateľskému radu, rýchlo rozdeliť nepriateľskú líniu na menšie časti a jednotlivo ich zničiť. Jedna časť mala byť zničená polovicou anglickej flotily, zatiaľ čo druhá polovica flotily mala brániť zvyšku nepriateľského loďstva zasiahnuť do boja. Táto zmena mala navždy zmeniť spôsob námorného boja.
Bitka
thumb|left|Plán bitky pri Trafalgare Bitka začala presne podľa plánu. Briti zaútočili v dvoch kolmých líniách na pravé krídlo spojenej španielsko-francúzskej flotily. Jedna britská kolóna pod velením viceadmirála Couthberta Collingwooda obkľúčila zadnú časť nepriateľskej flotily a začala ju ničiť presnou paľbou. Druhá kolóna, ktorej velil Nelson, sa rýchlo prebila stredom nepriateľskej formácie, rozdelila ju na dve časti a bránila prednej polovici prekvapenej flotily v pomoci napadnutej druhej polovici.
Britské straty boli veľké. 449 mŕtvych a 1 241 ranených. Ale z 27 britských lodí nebola žiadna potopená ani zajatá.
Z 33 nepriateľských lodí ich bolo počas bitky 22 zajatých alebo zničených.
Nelsonova smrť
Bitka pri Trafalgare bola poslednou veľkou bitkou plachetníc a do tej doby najdôležitejším víťazstvom v histórii britského kráľovského loďstva. V Londýne pripomína toto víťazstvo Trafalgarské námestie s pomníkom admirála Nelsona. Veľké levy, ktoré ležia pri päte vysokého stĺpa pamätníka, sú vraj odliate z ukoristených španielskych a francúzskych diel.
Tokijské metro
300px|right|thumb|Schéma siete tokijského metra
Tokijské metro (jap.: 東京の地下鉄, Tókjó-no čikatecu) je jedna z troch sietí podzemnej rýchlodráhy v Tokiu, ktorá tvorí podzemný dopravný systém Tokia.
Tokijské metro tvorí časť najkomplexnejšieho systému mestskej hromadnej dopravy na svete. Vždy je bezchybne udržiavané a čisté, na niektorých staniciach na starších linkách sa začína viditeľne prejavovať ich vek.
Veľká snaha bola venovaná uľahčeniu orientácie pre používateľov nerozumejúcich po japonsky.
Kaus Medius
Kaus Medius alebo Delta Sagittarii (δ Sgr/δ Sagittarii) je hviezdny systém v súhvezdí Strelec.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov 1974
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov 1974 boli v poradí 2. majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa v dňoch od 2.11. mája 1974 v Madride, v Španielsku, za účasti 18 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Juhoslávie a Portugalska. Zápasy sa hrali na štadióne športového klubu Real Sociedad Hípica Española Club de Campo. Titul získalo domáce 🇪🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom titulu z 🇩🇪.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 1975, ktoré organizovala Malajzia. Kvalifikovalo sa na ne 1 družstvo.
Kaus Borealis
Kaus Borealis alebo Lambda Sagittarii (λ Sgr/λ Sagittarii) je hviezda v súhvezdí Strelec. Má 35,9-krát väčšiu svietivosť ako Slnko. Dve nezávislé metódy merania určili, že jej priemer je 11 Sĺnk. Patrí do spektrálnej triedy K0 III a je od nás vzdialená 78 svetelných rokov.
Lavau-sur-Loire
Lavau-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Waregem
Waregem je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 36 306 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Waregem pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Isoroku Jamamoto
Životopis
Narodil sa ako Isoroku Takano v Nagaoke, v japonskej prefektúre Niigata. Jeho otec Sadajoši Takano bol samuraj.
Po absolvovaní Japonskej cisárskej námornej akadémie v roku 1904, slúžil na krížniku Nisšin počas Rusko-japonskej vojny. Bol ranený počas bitky o Cušimu, keď stratil dva prsty na ľavej ruke. V roku 1914 pokračoval v štúdiu na Akadémii generálneho štábu, vďaka čomu v roku 1916 dosiahol hodnosť poručíka.
V roku 1916 bol Isoroku adoptovaný do rodiny Jamamoto a získal tak jej meno. V tej dobe bolo bežnou praxou japonských rodín, ktoré postrádali synov, že adoptovali mladých chlapcov, či mužov, aby mohli ďalej niesť rodinné meno. V roku 1918 sa Isoroku Jamamoto oženil so ženou menom Reiko, s ktorou mal 4 deti: dvoch synov a dve dcéry.
Neskôr v rokoch 1919 – 1921 absolvoval štúdium na americkej námornej akadémii v Newporte na Rhode Islande a Harvardovej univerzite. Neskôr pôsobil ako námorný atašé vo Washingtone. V roku 1923 bol povýšený do hodnosti kapitána. Už o rok neskôr, sa začal zaujímať o námorné letectvo. V roku 1928 velil krížniku Isuzu a následne lietadlovej lodi Akagi. Jamamoto vo vyšších funkciách presadzoval rozvoj námorného letectva. Ako viceadmirál predsedal leteckému oddeleniu, predtým ako sa stal prvým veliteľom prvej flotily lietadlových lodí. V roku 1930 sa zúčastnil na 2. Londýnskej námornej konferencii, a ďalšej v roku 1934.
Jamamoto bol osobne proti invázii do Mandžuska v roku 1931, ako aj proti vojne s Čínou, ktorá sa naplno rozhorela v roku 1937. Nesúhlasil ani s podpisom trojdohody, ktorá dala vzniknúť osi Berlín-Rím-Tokio v roku 1940. Ako člen ministerstva námorníctva sa osobne ospravedlnil americkému veľvyslancovi Josephovi C. Grewovi za útok na delový čln USS Panay v decembri 1937. Jamamoto bol aj proti vojne s USA. Neznepokojovala ho pritom ani tak reálna sila amerického loďstva, ktoré podľa jeho názoru boli Japonci schopní poraziť a zničiť, ale obával sa obrovského priemyslového potenciálu USA a vojenského loďstva, ktoré by USA dokázali pomerne rýchlo postaviť, pokiaľ by sa dostali do vojny.
Jamamoto naplánoval úder proti Pearl Harboru a prvú fázu bojov v Tichomorí. Už čoskoro po začiatku bojov sa ukázalo, že mal pravdu, keď upozorňoval, že Japonsko si nemôže dovoliť dlhodobú vojnu. Jamamoto presadzoval ideu rozhodujúcej bitky, v ktorej chcel rýchlo rozdrviť americké loďstvo a pomocou hrozby úderov proti západnému pobrežiu Ameriky si vynútiť mier. Úder na Pearl Harbor však nesplnil hlavný účel, keďže americké lietadlové lode neboli v chvíli útoku zastihnuté v prístave.
Rozhodujúca bitka, ku ktorej sa Jamamoto dostal až v roku 1942, známa ako bitka o Midway, sa skončila ťažkou porážkou Japonska. K porážke prispeli nielen Jamamotove nedostatky a záľuba v priveľmi komplikovaných plánoch, ktoré viedli k rozptýleniu síl a osudne sa spoliehali na moment prekvapenia ako aj istotu, že nepriateľ urobí presne to, čo sa od neho očakáva. Problémom bola i mäkká personálna politika, jednalo sa najmä osobu admirála Naguma, kedysi veľmi schopného dôstojníka, na ktorého však v tej dobe už doliehal vek a zodpovednosť. Jamamoto ho aj napriek neuspokojivým výsledkom váhal odvolať, či preveliť, pretože sa obával, že pokorený admirál spácha seppuku. Ale nebol to len Nagumov slabý výkon, ktorý sa spolu s veľkou dávkou smoly a prekombinovaného plánovania, podpísal na ťažkej porážke pri Midway. Japonci v tej dobe nemali ani tušenia, že všetky zachytené rádiotelegrafické depeše námorníctva Američania úspešne dešifrujú a analyzujú. Práve znalosť japonských námorných šifier mala vplyv na Jamomotovu neskoršiu smrť.
Jamamoto aj napriek porážke a strate 4 lietadlových lodí ďalej viedol veľmi vynaliezavým spôsobom boj proti Američanom. Nemohol však zamedziť ich rastúcej početnej, materiálnej a postupne i kvalitatívnej prevahe. Japonské námorníctvo na prelome rokov 1942 a 1943 uviazlo v zdĺhavých a vyčerpávajúcich bojoch o Guadalcanal. Za zhoršujúcej sa situácie sa Jamamoto rozhodol uskutočniť inšpekciu jednotiek dislokovaných v oblasti Šalamúnových ostrovov, čo sa mu však stalo osudným. Americká rozviedka zachytila a dešifrovala depeše s harmonogramom jeho cesty a rozhodla sa využiť túto príležitosť na jeho likvidáciu. Americké stíhačky P-38 Lightning s dlhým doletom si ráno o 9:34 18. apríla 1943 počkali na stroj vezúci Jamamota a zostrelili ho (Operácia Vengeance). Stroj, v ktorého troskách Jamamoto zahynul spolu s ostatnými dôstojníkmi svojho štábu, dopadol do džungle neďaleko pobrežia ostrova Bougainville.
Smrť vrchného veliteľa a jedného z najschopnejších japonských stratégov bola veľkou ranou pre japonské námorníctvo. Odborníci sa zhodujú na tom, že pod Jamamotovým vedením by japonské námorné sily bojovali počas druhej svetovej vojny omnoho vynaliezavejšie a zrejme by neklesli k brutálnej a samovražednej taktike kamikadze, ktorú presadili jeho bezradní nástupcovia. Niektorí odborníci dokonca poukazujú na to, že Jamamoto bol jedinou osobou, ktorá bola schopná vyviesť Japonsko z beznádejnej vojny ešte skôr, než sa zvrhla v masaker japonského loďstva a letectva a skôr, než Američania zhodili atómové bomby na Hirošimu a Nagasaki.
La Chapelle-près-Sées
La Chapelle-près-Sées je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
WKS Śląsk Wrocław (hádzaná)
WKS Śląsk Wrocław je poľský mužský hádzanársky klub z Vroclavu. Je to jeden zo športových oddielov multi-športového klubu WKS Śląsk Wrocław. Hádzanársky oddiel vznikol v roku 1955. Je 15-násobný majster Poľska a takisto 7-násobný víťaz Poľského pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie účasť vo finále v Pohári európskych majstrov či semifinále vo Vyzývacom pohári EHF. Momentálne hrá druhú najvyššiu domácu súťaž, 2 liga polska w piłce ręcznej mężczyzn.
Úspechy
Poľská najvyššia súťaž:
Víťaz Poľského pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov EHF:
Vyzývací pohár EHF:
Mestský pohár:
Marfark
Marfark alebo Theta Cassiopeiae (θ Cas / θ Cassiopeiae) je hviezda v súhvezdí Kasiopeja. Vyše dvoch oblúkových minút od nej sa nachádza jej zdanlivý sprievodca.
Josef Bican
Josef Bican (* 25. september 1913, Viedeň – † 12. december 2001, Praha) bol česko-rakúsky futbalista, útočník ktorý reprezentoval obidve krajiny.
Účastník MS 1934 (hral za Rakúsko a dal jeden gól). 5x vyhral zlatú kopačku pre najlepšieho strelca Európy. V Slavii Praha odohral 240 zápasov a dal 417 gólov a tým pádom sa stal najlepším strelcom v profesionálnej kariére. Dodnes drží prvenstvo v počte strelených gólov v profesionálnej kariére. Po ukončení hráčskej kariéry pracoval ako tréner.
Kernavė
Kernavė je stará litovská metropola na brehu rieky Neris, severozápadne od Vilniusu - tzv. „litovská Trója“. Tunajšie archeologické nálezisko je zapísané na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku vo vodnom póle 2013
Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku vo vodnom póle 2013 boli Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku vo vodnom póle mužov a žien, ktoré organizuje Stredoamerická a karibská plavecká konfederácia (CCCAN). Turnaj bol súčasťou 28. Majstrovstiev Strednej Ameriky a Karibiku v plaveckých športoch 2013. Konali sa od 3.7. júla 2013 v San José, v Kostarike, za účasti 7 mužských a 5 ženských tímov. Pôvodne sa na turnaji mali predstaviť aj obe družstvá Mexika a družstvá mužov Holandských Antíl, Panamy a Salvádora. Zápasy sa hrali v bazéne Ciudad Deportiva en Hatillo. Obe reprezentácie Kuby získali titul.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Stredoamerické a karibské hry 2014, ktoré hostilo mexické Veracruz. Z mužskej kategórie sa kvalifikovalo 7 družstiev, z ženskej kategórie 5 družstiev.
Ženy
Play-off sa nehralo.
Bilót
Bilót alebo kráľovský sudca (lat. bilotus regius, bilochus regius, iudex regis) bol menovaný kráľom, ktorému podliehal a ktorý ho poveroval svojím zastupovaním v komitáte. V každom komitáte boli dvaja. Postupne sa dostali pod právomoc hradských špánov.
Mali právo súdiť v mene kráľa nešľachticov, mali právo povolávať pred súd všetkých obyvateľov komitátu, okrem špána a vyšších predstaviteľov cirkvi. Boli tiež prísediacimi na palatínskych kongregáciách.
Táto inštitúcia bola zrušená Belom IV. v roku 1241.
La Chapelle-Souëf
La Chapelle-Souëf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kruhliak
Kruhliak  je vrch v Bukovských vrchoch, zároveň v Národnom parku Poloniny.
Prechádza cez neho slovensko-poľská štátna hranica. Nachádza sa na slovensko-poľskom hraničnom hrebeni, medzi vrchmi Rypy na západe a Kurników Beskid  na juhovýchode. Odbočujú z neho rázsochy, severne s vrchmi Jasło a Małe Jasło  a severovýchodne s vrchom Fereczata  na poľskej strane.
Vrcholové časti zaberá územie Stužica – Bukovské vrchy, ktoré bolo v roku 2007 zapísané do zoznamu Svetového prírodného dedičstva UNESCO v kategórii Staré bukové lesy a bukové pralesy Karpát a iných regiónov Európy. Dôvodom boli zachovalé pralesy s vyše 200-ročnými bukmi (Fagus sylvatica) vysokými takmer 40 metrov a vyše 300-ročnými mimoriadne mohutnými jedincami a skupinami jedle bielej (Abies alba) mimoriadnej hodnoty, dosahujúcimi výšku až 50 metrov, ako aj rovnako mohutnými jedincami javora horského (Acer pseudoplatanus) a bresta horského (Ulmus glabra). Zároveň patrí do lokality Bukovské vrchy (SKUEV0229), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.
Vrch je v oblasti, ktorá je z pohľadu svetelného znečistenia najtmavšou oblasťou na Slovensku. Vznikol tu prvý park tmavej oblohy na Slovensku pod názvom Park tmavej oblohy Poloniny.
Samotný vrchol je z väčšej časti zalesnený, ale poskytuje dobrý výhľad smerom na slovenskú stranu do Ruskej kotliny.
Turizmus
Cez vrch Kruhliak vedie hlavná červená turistická značka, ktorá zároveň vedie po hlavnom karpatskom hrebeni cez najvýchodnejší bod Slovenska – trojmedzie  na vrchu Kremenec  a prechádza po slovensko-poľskej štátnej hranici cez viacero vrchov s viacerými panoramatickými vyhliadkami, ako napr. Kamenná lúka, Jarabá skala , Ďurkovec , Pľaša , ďalej cez Ruské sedlo , vrchy Rypy , Strop, , Černiny , najvyšší vrch Laboreckej vrchoviny Vysoký grúň , Laborecký priesmyk až k Duklianskemu priesmyku.
Nachádza sa tu križovatka turistických trás. Najmä zo slovenskej strany sú priestory vrchu turisticky atraktívne.
Zo slovenskej strany je najľahší výstup z najvyššie položenej obce v Sninskom okrese ako aj v celom Zemplíne Runiny po modrej a následne  červenej turistickej značke.
Obec Runina je východiskovým bodom do Národného parku Poloniny – na hlavný karpatský hrebeň s vrcholmi Pľaše, Ďurkovca, Jarabej skaly a Kruhliaka a do oblasti nad vodárenskou nádržou Starina.
Z Kruhliaka sa severozápadným smerom po poľskej červenej turistickej značke, približne za ↑ 0:25 h (↓ 0:20 h) je možné dostať na poľský vrch Jasło, ktorý je významným vyhliadkovým turistickým miestom v poľskom pohorí Bieščady  a z ktorého je na rozdiel od Kruhliaka výhľad na všetky svetové strany.
Zo Slovenska
==== Z Poľska ====
Možnosti dopravy do turistických východísk
Do obce Runina je možné dopraviť sa prímestskou dopravou autobusovými linkami SAD Humenné. Vzdialenosť: Humenné-Runina, Snina-Runina. Pre vyhľadanie spojenia možno použiť internetový cestovný poriadok.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Wervik
Wervik je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Horatio Nelson
Od roku 1789 bol veliteľom britskej flotily v Stredozemnom mori. Víťazstvom v bitke pri Abú Kíre v roku 1798 získal pre Spojené kráľovstvo námornú prevahu v Stredozemnom mori.
Wervik
Obyvateľstvo
Mesto má približne 18 134 obyvateľov (2010).
Horatio Nelson
V roku 1805 potvrdil nadvládu Británie na mori víťazstvom v bitke pri Trafalgare, kde porazil spojené francúzsko-španielske loďstvo a nestratil ani jednu loď. V bitke padol.
Wervik
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Wervik pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Horatio Nelson
Bol milencom lady E. Hamiltonovej.
Bitka v zátoke Abú Kír
Nelson prenasledoval francúzske námorníctvo do Stredozemného mora. Francúzi totiž chceli podporiť Napoleonovu egyptskú výpravu. Francúzske lode najprv hľadal pri Cypre a Alexandrii. Narazil na ne 1. augusta 1798. Nelson zavrhol tradičnú lineárnu taktiku a útok podnikol z oboch strán, čím získal výraznú prevahu na jednom smere. Zaútočil so 14 radovými loďami a Francúzi s 10 fregatami a 3 radovými loďami. Francúzi s útokom nepočítali. Nelson napriek tomu, že sa blížil večer, okamžite vyplával k zálivu. Bitka známa aj ako Bitka o Níl sa začala okolo 17. hodiny. Jeho 5 lodí preniklo za protivníkovu zostavu a 6 lodí sa rozostavilo z vonkajšej strany francúzskej línie. Ďalšie 2 lode preťali líniu Francúzov a 1 loď zostala uviaznutá pri vstupe do zálivu na plytčine. Francúzi kvôli nepriaznivému vetru nemohli nasadiť všetky lode, tie ktoré sa zúčastnili boja museli bojovať proti protivníkom z oboch strán. Z celej francúzskej eskadry sa zachránili len dve radové lode a dve fregaty, ktorým sa pod velením admirála Pierra Villeneuva podarilo ujsť. Angličania stratili len jednu loď. Angličania okrem tejto jednej lode nemali žiadne výrazné straty.
Mestský hrad v Banskej Štiavnici
Mestský hrad alebo častejšie používané označenie Starý zámok je zachovalý hradný komplex v Banskej Štiavnici. Nachádza sa v centre mesta na úpätí vrchu Paradajs vo výške a vznikol na prelome 15. a 16. storočia prestavbou a opevnením farského kostola. Dnes slúži ako sídlo vlastivedného múzea a Slovenské banské múzeum.
Dejiny
náhľad|vľavo|Nádvorie hradu Vzniku Starého zámku, ktorý je písomne doložený v roku 1486, predchádzalo poškodenie už čiastočne opevnenej baziliky vojakmi Šimona Rozgoniho v roku 1442. Vypálený kostol utrpel ďalšie škody aj pri silnom zemetrasení v roku 1443 a tak sa časom pristúpilo k jeho rekonštrukcii. V rokoch 1495 až 1515 bol kostol prestavaný na baziliku a opevneniu pribudli oblé bašty a strieľňové otvory na delá. Opevnenie dopĺňala priekopa a val, ktoré boli dobudované po zvýšení tureckého ohrozenia, ktoré zároveň zmenilo celú prestavbu komplexu. Výrazným spevnením múrov baziliky vznikla obranná pevnosť – mestský hrad, ktorý mal chrániť banské mesto.
V 60. rokoch 16. storočia boli vykonané ďalšie úpravy a posledné výraznejšie práce na obrannom komplexe boli vykonané v roku 1777, kedy bola prestavaná vstupná veža. V 19. storočí, kedy už pôvodná funkcia pevnosti pominula, slúžila je časť pre potreby mestského archívu, knižnice, mestskej polície, ale aj ako ľadovňa mäsiarov či telocvičňa. Od 1. júla 1900 slúži Starý zámok ako mestské múzeum a komplex je od roku 1950 národnou kultúrnou pamiatkou.
Strádovské Peklo
Strádovské Peklo je prírodná rezervácia ev. č. 1770 neďaleko obce Licibořice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Železné hory.
Ochrana
Predmetom ochrany je komplex prirodzených suťových lesov s ohrozenými druhmi rastlín a živočíchov. Celý ekosystém je typickou ukážkou prirodzených spoločenstiev daného územia.
RIVA 128
right|thumb|STB Velocity 128
nVidia Riva 128 bola grafická 3D karta, ktorá bola uvedená v roku 1997 ako RIVA 128 (STB VELOCITY 128) alebo NV3. Bola to jedna z prvých komerčných kariet s integrovaným 3D čipom. Po predchádzajúcom modeli NV1 sa snažila nVIDIA získať základňu zákazníkov práve vypustením tohto modelu. Jej uvedenie znamenalo jasný smer v budúcom počínaní nVIDIE.
Predošlý model (NV1) mal zásadne odlišný spôsob renderingu, tzv. "kvadratické" mapovanie. Softvérovo plne nepodporovaná pomocou Direct3D. Zato RIVA 128 si podporu zaistila navrhnutím priamo na toto prostredie. V tom čase boli na trhu karty 3Dfx VOODOO 1 s najlepším filtrovaním textúr, k chodu však potrebovala ďalšiu 2D kartu. NVIDIA mala integrované aj 2D jadro a bola teda cenovo prijateľnejším riešením. Ďalej umožňovala vyššie rozlíšenie ako VOODOO (800x600 alebo 960x720 naproti 640x480 alebo 800x600 bez z-buffera).
RIVA 128 bola jednou z prvých kariet vyrábaná aj vo verzii AGP 2x, čím bola technicky popredu. RIVA podporovala 4 MB RAM a 128 bit BUS. Mala jednu pixel pipeline (pixel za nasamplovanu textúru (nie multitexturing)). Čip bol limitovaný 16-bitovými farbami (high colours), čiže 16-bitovým formátom pixelov a 16-bitovým Z-bufferom. RIVA 128 priniesla 2D obraz dovtedy videný len na vysokokvalitných 2D kartách.
RIVA mala dobrú podporu v Direct3D, rozumela si však aj s OpenGL. Škodou pre RIVU bolo to, že v dobe jej vydania bolo veľa hier navrhnutých pre VOODOO, prostredie Glide, výlučne pre 3dfx.
RIVA navzdory dobrým vlastnostiam a plnohodnotnej podpore s ovládačmi prostredia Direct3D, hra UNREAL (resp. veľmi populárny engine tejto už kultovej hry) nebola spustiteľná. Len pod OpenGL, kde výsledkom bolo pomalé renderovanie a s častými chybami (pri UNREALI). Paradoxne bola schopná hrania Quake 3, ktorý bol oveľa náročnejší a pokrokovejší ako UNREAL engine.
Le Bignon
Le Bignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anna Klévska
Anna Klévska (po francúzsky Anne de Clèves, po nemecky Anna von Jülich-Kleve-Berg; * 22. september 1515, Düsseldorf – † 16. júl 1557, Londýn), bola nemecká šľachtičná a štvrtá manželka Henricha VIII. Kráľovnou bola od 6. januára 1540 do 9. júla 1540 a bola prvou nemeckou kráľovnou Anglicka. Manželstvo nikdy nebolo naplnené a Anna nebola oficiálne korunovaná za kráľovnú. Po anulovaní manželstva bola označovaná ako Kráľova milovaná sestra.
Detstvo a mladosť
Anna sa narodila v roku 1515 neďaleko Düsseldorfu ako druhá dcéra klévskeho vojvodu Jána III. Klévskeho, grófa z Marku a Ravensbergu, a Márie Geldernskej, vojvodkyne z Jülich-Bergu (žila v rokoch 1491 až 1543). Vyrastala spolu so svojimi sestrami Amáliou a Sibylou na zámku Berg.
Jej otec bol veľkým stúpencom Erazma Rotterdamského a umiernenej reformácie. Podporoval Šmalkaldský spolok (bol to spolok protestantov v Nemecku, ktorý vznikol v roku 1531) a oponoval tak nemeckému cisárovi Karolovi V. a zvyšku katolíckej Európy.
Po otcovej smrti v roku 1538 sa Annin brat William stal jülich-klévsko-bergským vojvodom nesúcim pozitívny prívlastok – Bohatý. Pokračoval v otcovej politike.
V roku 1526 sa jej staršia sestra Sybila vydala za Jána Frederika, saského kurfirsta, hlavného predstaviteľa protestantskej konfederácie v Nemecku.
Vo veku dvanástich rokov (teda v roku 1527) bola Anna zasnúbená s desaťročným Františkom, synom a dedičom vojvodu z Lotrinska. Tieto zásnuby sa neskôr považovali za neoficiálne a v roku 1535 boli zrušené.
Subdominanta
Subdominanta (spodná dominanta) je hudobný pojem, ktorý označuje štvrtý tón diatonickej stupnice alebo súzvuk na ňom postavený.
Anna Klévska
Detstvo a mladosť
Hoci jej brat William bol luterán, ona a zvyšok rodiny, najmä jej matka, vojvodkyňa Mária, boli prísni katolíci. Vojvodov prebiehajúci spor s cisárom Karolom V. o Gelderland (čo je jedna z holandských provincií nachádzajúca sa na východe krajiny) spravil Anninu rodinu vhodným spojencom pre anglického kráľa Henricha VIII., čím nasledovalo prímerie v Nice. Thomas Cromwell preto naliehal na kráľa, aby sa čím skôr uskutočnila svadba s Annou.
Subdominanta
Nazýva sa subdominanta preto, že je v rovnakej vzdialenosti pod tonikou v akej je dominanta nad ňou – v intervale čistej kvinty. Medzi tonikou a subdominantou je teda vzdialenosť čistej kvarty.
V stupnici C dur (to je tá stupnica, ktorá znie, pokiaľ sa začne na tóne C a hrá sa iba na biele klávesy klavíra) je subdominantou nota F. Subdominantný kvintakord je súzvuk F-A-C. V hudobnej teórii sa subdominantný súzvuk označuje písmenom S alebo rímskou číslicou IV (durový) alebo iv (molový).
STS-33
STS-33 bola misia amerického programu raketoplánov, konkrétne stroja Discovery v novembri 1989. Bol to 32. štart raketoplánu a 9. let stroja Discovery. Hlavným cieľom letu bolo vynesenie satelitu (ELINT) pre ministerstvo obrany.
Subdominanta
Spolu s tonikou a dominantou tvorí základné harmonické funkcie.
Anna Klévska
Snúbenica anglického kráľa
Pred sobášom sa musela naučiť čítať a písať. Naučila sa, ale len po nemecky. Anna mala veľmi dobré vlastnosti, bola mierna, cnostná a učenlivá, a práve tieto vlastnosti ju robili vhodnou pre Henricha. Anna bola francúzskym veľvyslancom, Charlesom de Marillac, opísaná ako vysoká, štíhla, priemernej krásy s veľmi sebaistým a rozhodným výrazom. Bola tmavšej pleti, mala tmavé vlasy a na svoj vek vyzerala staršie. Holbein jej namaľoval vysoké čelo, hlboko vsadené oči a špicatú bradu. right|150px|thumb|Podpis Anny Klévskej.
Henrich bol veľmi netrpezlivý a svoju budúcu manželku chcel vidieť čím skôr. Preto, keď cestovala 27. decembra 1539 do Londýna, vybral sa za ňou do Rochesteru. No keď ju zbadal, bol veľmi sklamaný. Cítil sa byť podvedený, pretože Annin výzor všetci chválili, no Henrich tvrdil, že nie je vôbec taká pekná, ako sa o nej hovorí. Henrich začal naliehať na Cromwella, aby našiel nejakú právnu cestu, ako by sa dalo manželstvu vyhnúť, ale v tomto čase to nebolo možné bez toho, aby sa ohrozilo životne dôležité spojenectvo s Nemeckom.
Manželstvo
Svadobná noc údajne nebola naplnená. Henrich sa zveril Cromwellovi, že manželstvo nebude úspešné, lebo, ako povedal: „Predtým som ju nemal rád, ale teraz je to ešte horšie“. Obhajoval sa tým, že Anna už pred svadbou nebola pannou. Anna samozrejme vstúpila do manželstva ako nedotknutá, no vďaka striktnej a úzkoprsej výchove svojej matky, prísnej katolíčky, sa nevedela brániť. Totiž ani len netušila, že niečo v jej manželstve nie je v poriadku. V tej dobe bol Henrich už zamilovaný do devätnásťročnej Kataríny Howardovej, ktorá bola členkou kráľovskej družiny.
Anna musela opustiť kráľovský dvor 24. júna a 6. júla jej Henrich oznámil, aby prehodnotila manželstvo a možnosť rozvodu. Krátko nato bola Anna požiadaná, aby dala súhlas na anulovanie manželstva. Anna súhlasila, a tak bolo toto manželstvo 9. júla 1540 anulované. Ako dôvod sa uviedlo jej prvé zasnúbenie s Františkom Lotrinským.
Po rozvode
Anna, ako bývalá kráľovná, dostala veľkorysé finančné vyrovnanie – Henrich jej daroval palác Richmond a zámok Hever, domov Henrichových bývalých príbuzných, Boleynovcov. Dom Anny Klévskej, ktorý sa nachádza v Lewese v Sussexe v Anglicku, je len jedna z mnohých nehnuteľností, ktoré vlastnila. V tejto nehnuteľnosti však nikdy nežila.
Henrich a Anna zostali dobrými priateľmi a Anna sa stala čestným členom kráľovskej rodiny a bola označovaná ako Kráľova milovaná sestra. Bola častým hosťom na kráľovskom dvore a Henrich jej bol veľmi vďačný, že neprotestovala proti rozvodu.
Po poprave Kataríny Howardovej, Anna a jej brat, vojvoda klévsky, naliehali na kráľa, aby sa s Annou znova oženil, no kráľ tento návrh rozhodne odmietol.
V roku 1553 (teda po smrti Henricha VIII.), keď Henrichove dcéry, Mária a Alžbeta, prišli do Londýna a Mária sa stala novou panovníčkou, Anna sa s ňou stretla a tiež sa zúčastnila aj Máriinej korunovácie vo Westminsterskom paláci. Vtedy sa naposledy ukázala na verejnosti.
Smrť
Keď Anna ochorela, kráľovná Mária jej dovolila bývať na hrade Chelsea Old Manor, kde žila Henrichova posledná manželka, Katarína Parrová, keď sa po manželovej smrti znovu vydala. Tu Anna v polovici júla 1557 nadiktovala svoju poslednú vôľu. Spomenula v nej svojho brata, sestru, švagrinú, ako aj budúcu kráľovnú Alžbetu I., vojvodkyňu z Norfolku a grófku z Arundelu. Určitú finančnú sumu odkázala aj služobníctvu a požiadala Máriu a Alžbetu, aby jej služobníctvo zamestnali vo svojich domácnostiach. Anna zomrela 16. júla 1557 na hrade Hever, pár týždňov pred svojimi štyridsiatymi druhými narodeninami. Bola pochovaná 3. augusta. Jej hrobka sa nachádza oproti kaplnke Eduarda Vyznávača a je mierne nad úrovňou očí priemerne vysokého človeka.
Anna zomrela ako posledná z Henrichových manželiek – jeho poslednú manželku Katarínu Parrovú prežila o deväť rokov. Nezomrela však v najvyššom veku – Katarína Aragónska zomrela vo veku päťdesiat rokov a Anna vo veku štyridsaťjeden rokov.
STS-33
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
La Chapelle-Viel
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
SPR Orlen Wisła Płock
SPR Orlen Wisła Płock je poľský mužský hádzanársky klub z Płocku. Hádzanársky oddiel vznikol v roku 1964 pod názvom SPR Wisła Płock. V najvyššej poľskej lige debutoval v roku 1975. Je 7-násobný majster Poľska a takisto 10-násobný víťaz Poľského pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie účasť vo štvrťfinále v Pohári víťazov pohárov a Pohári EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, PGNiG Superliga Mężczyzn.prijebaní buzeranti
Úspechy
Poľská najvyššia súťaž:
Víťaz Poľského pohára:
Európske súťaže
Pohár víťazov pohárov EHF:
Pohár EHF:
Július Farkaš (herec)
Július Farkaš (* 28. október 1934, Dlhá – † 16. september 1983, Trnava) bol slovenský divadelný herec, režisér, zakladajúci člen Trnavského divadla pre deti a mládež.
Životopis
S herectvom začínal v hereckom súbore Slovenského rozhlasu. Neskôr pôsobil v Trnave; najprv v Dedinskom divadle a neskôr v Krajovom divadle. V roku 1974 sa stal spoluzakladajúcim členom Divadla pre deti a mládež. Podľa slovenskej teatrologičky Dagmar Podmakovej to bol herec významovej skratky a náznakov, ako aj herec ovládajúci dôsledný výklad textu a jeho významov. Jedna z vedúcich osobností vtedajšieho novozaloženého súboru.
Dielo
Július Farkaš vytvoril v priebehu desiatich sezón po spustení nového projektu niekoľko nezabudnuteľných kreácií. Za vrchol v jeho hereckej tvorbe možno považovať herecké stvárnenie postavy Muromského v inscenáciách Svadba Krečinského a Proces.
divadelné úlohy
Edward Cornish
Edward Seymour Cornish (* 1927) je americký futurológ a publicista.
Kariéra
Edward Cornish je zakladateľom World Future Society WFS. WFS založil v roku 1966 vo Washingtone DC v USA. Vykonával funkciu prezidenta WFS. Je zakladateľom a editorom časopisu The Futurist. Zaoberá sa metodológiou prognózovania a futurológie. Zaoberá sa tiež históriou futurologického myslenia.
Dielo
Napísal a vydal knihy a publikácie ''Resource Directory for America´s Third Century. Part 1. An Introduction to the Study of the Future (1977), Resource Directory for America´s Third Century. Part 2. Information Sources for the Study of the Future (1977), The Study of the Future. An Introduction to the Art and Science of Understanding and Shaping Tomorrow´s World (1977), 1999: The World of Tomorrow: Selections from The Futurist (editor) (1978), The Great Transformation. Alternative Futures for a Global Society (editor) (1983), Global Solutions. Innovative Approaches to World Problems (1984), Habitats Tomorrow. Homes and Communities in an Exciting New Era (editor) (1984), The Computerized Society. Living and Working in an Electronic Age (editor) (1985), Communications Tomorrow. The Coming of the Information Society (editor) (1982), The 1990s and Beyond (editor) (1990), The Cyber Future. 93 ways our lives will change by the year 2025 (1999), Exploring Your Future. Living, Learning, and Working in the Information Age (editor) (2000), The Opportunity Century. 50 Paths to Success in the 21st Century (spoluautor) (2000), Futuring. The Exploration of the Future'' (2004).
Knihy
Cornish, Edward (editor): Exploring Your Future. Living, Learning, and Working in the Information Age. World Future Society, Bethesda, Maryland 2000
Cornish, Edward: Futuring. The Exploration of the Future. World Future Society, Bethesda 2004
Správy
Cornish, Edward: The Cyber Future. 93 ways our lives will change by the year 2025. World Future Society, Bethesda, Maryland 1999
Články
Cornish, Edward: The Wild Cards in Our Future. The Futurist. A magazine of forecasts, trends, and ideas about the future. July – August 2003, Volume 37, No. 4
Biela Masajka
Biela Masajka je nemecká kniha.