cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Absolútna idea
Absolútna idea podľa Hegela je rozvinutie pojmu do plnosti konkrétnej totality, absolútna a úplná pravda, idea mysliaca samu seba. V absolútnej idei dosahuje absolútno svoje plne konkrétne bytie, opúšťa slobodné médium čistého myslenia a prechádza do prírody ako svojho inobytia.
Trakai (hrad)
Hrad Trakai (po litovsky Trakų pilis, po poľsky zamek w Trokach) sa nachádza v rovnomennom mestečku asi západne od litovského hlavného mesta Vilnius.
História
História hradu siaha do 13. storočia, kedy sa križiaci rádu nemeckých rytierov a livónskeho rádu snažili ovládnuť územie dnešnej Litvy. Litovské knieža Gediminas si v roku 1321 zvolil túto bahnitú oblasť na stavbu hradu, kam preniesol svoje sídlo z Kernavė. Tento hrad stál asi juhovýchodne od terajšieho mesta, na mieste, nazvanom dnes Senieji Trakai (Staré Trakai). Onedlho potom (1323) Gediminas založil ďalší hrad a nové hlavné mesto Vilnius. Na Trakai sa vrátil až Gediminov syn Kęstutis.
Rekonštrukcia
Od začiatku 20. storočia sa začala na základe archeologických výskumov a historických dokladov pripravovať kompletná rekonštrukcia hradu do podoby z 15. storočia. Počas poľskej vlády v rokoch 1929 až 1939 sa podarilo obnoviť časť hradu, dostavba pokračovala aj po druhej svetovej vojne za sovietskej vlády (s prerušením v roku 1961, ktoré zavinila kampaň proti „glorifikácii feudálnej minulosti“). Rekonštrukcia sa dovŕšila začiatkom 90. rokov.
Orientácia na hrade
Za vstupnou bránou sa rozkladá zámocký dvor, vľavo boli kazematy so zbrojnicou a skladmi, neskôr aj väzenie. Po padacom moste sa prejde na nádvorie, odkiaľ sa po drevených schodoch dostaneme do jednotlivých miestností. V hrade je zriadené múzeum histórie a súčasnosti Trakai, ktoré zobrazuje život šľachty a miestnych nevoľníkov.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Lámu
Neobývané ostrovy
Athahédha, Berasdhoo, Bileitheyrahaa, Bodufenrahaa, Bodufinolhu, Boduhuraa, Bodumaabulhali, Bokaiffushi, Dhekunu Vinagandu, Faés, Fonagaadhoo, Fushi, Gasfinolhu, Guraidhoo, Hanhushi, Hedha, Holhurahaa, Hulhimendhoo, Hulhisdhoo, Hulhiyandhoo, Kaddhoo, Kalhuhuraa, Kandaru, Kudafares, Kudafushi, Kudahuraa, Kudakalhaidhoo, Kukurahaa, Maakaulhuveli, Maandhoo, Maaveshi, Mahakanfushi, Medhafushi, Medhoo, Medhufinolhu, Medhuvinagandu, Munyafushi, Olhutholhu, Olhuveli, Thunburi, Thundudhoshufushi Nolhoo, Uthuruvinagandu, Uvadhevifushi, Vadinolhu, Veligandufinolhu, Ziyaaraiffushi
Vlača
Vlača je obec na Slovensku v okrese Vranov nad Topľou.
Polohopis
Vlača leží na južnom okraji Nízkych Beskýd v doline Tople. Nadmorská výška v strede obce je 200 m n. m. a v chotári 160-250 m n. m. Rovinný až mierne zvlnený povrch odlesneného chotára tvoria prevažne štvrtohorné náplavy Tople a svahové hliny.
Briaucourt
Briaucourt môže byť:
Nárazník
Nárazník môže byť:
1215 Boyer
1215 Boyer je planétka s priemerom 79 km, ktorú objavil A. Schmitt 19. januára 1932.
Brie
Brie môže byť:
Le Coudray-Macouard
Le Coudray-Macouard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brignac
Brignac môže byť:
Ustroń
Ustroń je mesto v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v okrese Powiat cieszyński v rovnomennej gmine.
Žije tu 15 956 obyvateľov (31. 3. 2011).
Mjódžin
Mjódžin je názov podmorskej kaldery vulkanického pôvodu s priemerom okolo 7 km, nachádzajúcej sa v oblúku vulkanického súostrovia Izu, asi 450 km južne od Tokia. Kaldera sa nachádza medzi ostrovami Aogašima a Beyonesu. Steny kaldery majú výšku 500 až 900 m, na západnom okraji sa zvyšky predkalderovej vulkanickej stavby vypínajú nad hladinu, až do výšky až 360 m.
Vek vytvorenia kaldery nie je presne známe, ale odhaduje sa na pár tisícok rokov. V súčasnosti nie je zaznamenaná žiadna aktivita, s výnimkou niekoľkých hydrotermálnych prameňov (s teplotou 278 °C), nachádzajúcich sa vo východnej časti kalderového dna.
František Ondříček
František Ondříček (* 29. apríl 1857, Praha – † 12. apríl 1922, Miláno) bol český huslista, hudobný skladateľ a pedagóg.
Detstvo a štúdium
Prelom vo Františkovom živote znamenal začiatok 70. rokov. Vtedy divadelný riaditeľ Pavel Švanda zo Semčíc angažoval Ondříčkovu kapelu ako stály orchester svojej letnej arény na Smíchove a štrnásťročný talent sa stal jeho koncertným majstrom. Po úspešnom vystúpení 16. marca 1872 na Žofíne bol odporučený pedagógovi Pražského konzervatória Antonínovi Bennewitzovi. Štúdium ukončil v roku 1876 absolventským Beethovenovým koncertom. Začiatkom nasledujúceho roku si ho prišiel do konviktskej sály vypočuť Henryk Wieniawski. Po koncerte ho na pódiu pobozkal a keď Ondříček zahral jeho Legendu, dojatý umelec zvolal: "Tú môžeš hrať hneď po mne!"
Kariéra virtuóza
Po ukončení štúdia ostal nádejný mladý huslista ešte dva roky v Paríži a vybudoval si povesť vo francúzskych a belgických mestách ako sólista, ale i koncertný majster Pasdeloupovho orchestra. Medzi svetovo uznávaných huslistov sa zaradil hneď v nasledujúcich rokoch – v apríli 1882 koncertoval v londýnskej St. James's Hall, na jeseň nasledovalo turné po Varšave, Ľvove, Krakove a Brne. Vrcholom jeho dovtedajšej kariéry boli dve vystúpenia vo Viedni: najskôr v decembri 1882 sa ako sólista Viedenskej filharmónie predviedol s koncertom Mendelssohna Bartholdyho a rok nato (2.12.1883) vo viedenskej premiére predniesol Dvořákov husľový koncert. V ďalšom období sa jeho kariéra sólového virtuóza naplno rozvinula a kulminovala, pričom sa zaradil medzi absolútnu svetovú špičku. V roku 1888 bol menovaný cisárskym komorným virtuózom a usadil sa vo Viedni. Nasledujúci rok zažil premiéru v Rusku a v roku 1892 v Taliansku, kde boli jeho vystúpenia osobitne významné. Nielen, že sa stretol s Ernestom Camillom Sivorim, žiakom legendárneho N. Paganiniho, ktorý Ondříčka oboznámil s niekoľkými špeciálnymi prvkami hry svojho učiteľa, ale aj s Paganiniho synom, barónom Achillom. Ten po druhom talianskom Ondříčkovom koncertnom turné v Parme (1893), na ktorom zazneli aj Paganiniho skladby, dojatý zvolal: "Poznávam slák svojho otca." Preto dokonca nechal otvoriť otcovu hrobku a Ondříček si z rakvy odniesol klinec, ktorý nosil až do smrti vo svojom husľovom puzdre pre šťastie. V sezóne 18951896 absolvoval niekoľko desiatok triumfálnych koncertov v Spojených štátoch a v rokoch 18961897 sa prvýkrát predstavil v Petrohrade, pričom sa počas tohto turné dostal až do sibírskeho Irkutsku. Ako prvý český a jeden z mála prominentných svetových huslistov tak rozšíril svoju pôsobnosť na tri svetadiely – Európu, Ameriku a Áziu.
Esenciou jeho repertoáru boli sólové skladby J.S. Bacha, klasicistické husľové sonáty (L. van Beethoven), základná koncertantná husľová literatúra – koncerty Paganiniho, Mendelssohna, Ernsta, Brucha, Čajkovského, Brahmsa a najmä Dvořákov husľový koncert a moll, ktorý celosvetovo preslávil. Okrem toho hrával často aj skladby iných českých autorov – vlastné, Laubove, Hřímalého, Suka, Karla a Petrželku.
20. storočie
Začiatkom 20. storočia sa začala na svetových pódiách presadzovať nová generácia huslistov, a tak sa Ondříček orientoval viac na pedagogickú činnosť. Po neúspešnom pokuse o angažmán v Paríži a Prahe začal v roku 1905 vyučovať súkromne vo Viedni, od roku 1909 pôsobil pedagogicky na Novom viedenskom konzervatóriu, kde od roku 1912 zastával funkciu riaditeľa. Popritom sa však venoval aj koncertovaniu, zaujímavým počinom bolo zostavenie kvarteta pri príležitosti Haydnových osláv. Premiéru absolvovalo 20. februára 1908 vo Viedni, ale kvôli finančným problémom sa po troch rokoch rozpadlo.
Nové podnety v umeleckej dráhe priniesol vznik Československa. V roku 1919 bol Ondříček vymenovaný za profesora Pražského konzervatória a okrem toho výrazne obnovil svoju virtuóznu činnosť. Do tohto obdobia spadá aj jeho koncert v Bratislave (1920). Ako pedagóg si ešte v rokoch 19051912 za pomoci svojho žiaka lekára S. Mittelmanna vytvoril osobitný spôsob výuky na anatomicko-fyziologickom základe. Medzi jeho žiakov patrili napr. Bohuslav Orel, Vojtěch Frait, Ella Stillerová-Ondříčková, Viktor Švec, Karel Korecký, Herbert Stitzenberger, Bohuslav Šich, Kamil Vyskočil, Vilém Raitr, Alexandr Kissjakov, Regina Řeháková, Jan Gregor, Maxmilián Koliáš, Vlastimil Stach, Václav Kolenatý-Kamilov, Alexander Gabaret, Alexander Albu, Mario Zavadini, Karel Navrátil a iní.
Intenzívna pedagogická a koncertná činnosť si vyžiadala svoju daň. František Ondříček zomrel dňa 12. apríla 1922 v železničnom vozni na milánskom nádraží zasiahnutý mŕtvicou. Niekoľko týždňov po tejto udalosti skonala aj jeho manželka Ella Stillerová-Ondříčková. Ich popol bol uložený na vyšehradskom cintoríne. Ondříček bol uznávaný pre svoju plnokrvnú muzikalitu, vrcholnú techniku, monumentalitu a podmanivosť slohového, neraz však silne špecifického a realisticky pravdivého podania. To dokumentujú aj slová Josefa Bohuslava Foerstera, ktoré z jeho úst zazneli v Panteóne pražského Národného múzea na umelcovom pohrebe:
"František Ondříček! Zlatá struna, napätá medzi nebom a zemou, ktorej sa dotkol prst Boží – nástroj, ktorý spieval ťarchu života i jeho slávu, radosť i žiaľ, smiech i slzu, nádej i útlak – rovnako pravdivo, rovnako presvedčivo, rovnako dojemne – pretože z neho hovoril život…"
Epilóg
thumb|František Ondříček (pamätná tabuľa v Prahe)
Ondříčkovo kvarteto
V roku 1921 sa z Ondříčkových študentov Pražského konzervatória konštituovalo Umelecké sláčikové kvarteto. Na počesť nebohého učiteľa zmenilo svoj názov v roku 1922 na Ondříčkovo kvarteto. Od roku 1937 bolo komorným združením Československého rozhlasu a stalo sa tak prvým trvalou zmluvou zaisteným komorným súborom v Československu. V roku 1947 mu bola udelená cena hl. m. Prahy. Zaniklo v roku 1956.
Pamätná tabuľa
V roku 1937 bola pri príležitosti 90. výročia Ondříčkovho narodenia umiestnená medzi okná prvého poschodia jeho rodného domu pamätná tabuľa s textom: "Fr. Ondříček, slavný houslista český, narodil se v tomto domě dne 29. dubna 1857." Autorom tabule je sochár Jan Kavan a jej súčasťou je reliéf umelcovej hlavy a vavrínová vetvička, ktoré podľa návrhu Otakara Španiela odlial pred rokom 1934 kovolejár Franta Anýž.
Známka
V roku 1957 bola pri príležitosti 100. výročia narodenia Ondříčka vydaná známka s jeho podobou v hodnote 60 halierov. Autorom portrétu bol Max Švabinský.
Dielo
František Ondříček sa okrem interpretácie venoval aj kompozícii, úpravám skladieb a pedagogike. Zanechal preto po sebe viacero inštrumentálnych a didaktických diel ako skladateľ, aranžér a pedagóg.
Achille van Acker
Achille van Acker (* 8. apríl 1898, Bruggy, Belgicko – † 10. júl 1975, Bruggy, Belgicko) bol belgický socialistický politik.
Životopis
Pôsobil v odborovom hnutí, počas 2. svetovej vojny v protifašistickom odboji. V povojnovom období bol ministerským predsedom vo viacerých vládach Belgicka: v rokoch 1945 – 46 sa podieľal na obnove krajiny a v rokoch 1954 – 58 na zlepšení vzťahov medzi ľavicou a kráľovským dvorom.
Skloňovanie
Skloňovanie alebo deklinácia je systematická úprava tvaru mien (teda podstatných mien, prídavných mien, zámien a čísloviek).
Druhy podľa typu jazyka
V analytických jazykoch (napríklad románske jazyky, angličtina, bulharčina) sa skloňuje (v širšom zmysle) pomocou predložiek (napr. v angličtine je genitív od slova house "of the house") a lexikálna časť gramatického tvaru ostáva nezmenená.
V aglutinačných jazykoch (aglutinujúcich) sa skloňuje pomocou prípon, ktoré majú vždy len jeden gramatický význam (napr. maďarčina, turečtina).
Vo flektívnych jazykoch sa skloňuje pomocou prípon, ktoré majú aj viac gramatických významov (napr. slovenčina - genitív je chlapa alebo chlapov).
V introflektívnych jazykoch sa skloňuje (aj) zmenou v kmeni slova (napr. slovenčina - genitív od žena je žien; nemčina - množné číslo od Vater je Väter; angličtina - množné číslo od goose je geese). Hlavnými introflektívnymi jazykmi sú semitsko-hamitské jazyky (napr. arabčina), kde existuje zložitý ustálený systém na viacero zmien v kmeňoch slov.
Milan Majtán
PhDr. Milan Majtán, DrSc. (* 3. máj 1934, Vrútky – † 30. jún 2018, Bratislava) bol slovenský jazykovedec. Pracoval v Jazykovednom ústave Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied, venoval sa predovšetkým oblasti onomastiky, výskumu dejín slovenského jazyka a dialektológie.
La Renaudie
La Renaudie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Steven Alan Hawley
Mladosť a výcvik
Narodil sa v kansaskom meste Ottawa, ale za svoje rodné mesto uvádza Salinu. Vysokoškolské vzdelanie inžiniera astronomickej fyziky získal na univerzite v Kansase roku 1973. Na kalifornskej univerzite v Santa Cruz roku 1971 obhájil doktorát astronómie. Do strediska výcviku kozmonautov v NASA bol vybraný v roku 1978 ešte slobodný ako astronaut, špecialista na astronómiu. Oženil sa Eileen M. Keeganovou z Redondo Beach.
Lety do vesmíru
Po prvýkrát vzlietol na obežnú dráhu Zeme koncom leta roku 1984 v raketopláne Discovery. Štart prebehol zo zvyčajného kozmodrómu na myse Canaveral. Posádku Discovery tvorili Henry Hartsfield (veliteľ), Michael Coats (druhý pilot), letoví špecialisti dr. Judith Resniková, dr. Steven Hawley a Richard Mullane a nakoniec „prvý cestujúci“ v raketopláne, Charles Walker, inžinier z firmy McDonnell Douglas. Vypustili družice SBS 4, Leasat 2 a Telstar 3. Návrat bol na základňu Edwards Air Force Base. Steven Hawley sa týmto letom stal 145 kozmonaut Zeme.
Po dvoch rokoch druhý let na palube Columbie, kde bola sedemčlenná posádka, ktorej velil Robert Gibson. Sprevádzali ho pilot Charles Bolden, trojica letových špecialistov Franklin Chang-Diaz, Steven Hawley a George Nelson, špecialista inžinier Robert Cenker z firmy RCA a zástupca republikánskej strany za štát Florida v Snemovni reprezentantov Bill Nelson. Štart bol na myse Canaveral, kozmodróm v Kennedyho vesmírnom stredisku. Počas letu vypustili družicu Satcom. Pristáli na základni Edwards v Kalifornii.
Na tretí let čakal ďalších 7 rokov. Letel v raketopláne Discovery na jar 1990, počas päťdenného letu vypustili Hubblov vesmírny ďalekohľad (HST). Posádka: Loren Shriver, Charles Bolden, McCandless, Steven Hawley a Kathryn Sullivanová. Štartovali na Floride, pristáli na základni Edwards v Kalifornii. thumb|Observatórium Chandra v nákladovom priestore raketoplánu Columbia pri misii STS-93 Štvrtá misia STS-82 na rovnakom raketopláne mala za cieľ opravu HST, ktorého vypustenia sa Hawley dva roky predtým zúčastnil. Tentokrát boli v posádke Kenneth Bowersox, Scott Horowitz, Lee Mark, Harbaugh Gregory, Smith Stewen, Joseph Tanner a  Hawley. Štart aj pristátie boli na Floride na myse Canaveral.
Piatym, posledným letom bola účasť v lete 1999 na expedícii STS-93 s raketoplánom Columbia. Hlavným (a splneným) cieľom letu bolo vypustenie veľkého astronomického observatória Chandra. Veliteľkou bola žena - Eileen Collinsová, v posádke boli: Ashby Jeffrey, Catherine Colemanová, Steven Hawley a Francúz Michel Tognini. Aj tentokrát štart a pristátie boli na Floride.
Steven Hawley strávil celkovo 35 dní na obežnej dráhe Zeme.
Po rokoch
V NASA zostal v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone, v roku 1993 tam pracoval ako člen vedenia.
Podmet
Podmet alebo gramatický subjekt (alebo nepresne gramatický podmet) je jeden zo základných vetných členov a jeden zo subjektov (vyjadruje teda nositeľa činnosti, stavu alebo vlastnosti).
Podmet je to, čo tvorí východiskový bod gramatickej stavby dvojčlennej vety (napr. Peter píše), a na čo sa viaže prísudok prisudzovacím skladom. Pre indoeurópske jazyky je najlepšia definícia (gramatického) podmetu nasledovná: Podmet slovesa je slovo, ktoré sa s ním zhoduje v osobe, čísle a prípadne aj rode.
Podmetu spravidla zodpovedá nominatív, ale v slovenčine napríklad niekedy aj genitív.
Vzájomný vzťah podmetu a prísudku môže byť aktívny (napr. Krava otvára ústa) alebo pasívny (napr. Krava je otváraná mäsiarom). Môže byť vyjadrený aj nevyjadrený.
Delenia v slovenčine
Delenie 2 :
Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov 2012
Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov 2012 boli v poradí 13. Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov, ktoré organizuje Basketbalová asociácia Perzského zálivu (AGBA) a zúčastňujú sa jej štáty Rady pre spoluprácu arabských štátov v Zálive. Konali sa v Manáme, v Bahrajne od 30. septembra6. októbra 2012, za účasti 5 tímov. Katar sa stal víťazom týchto regionálnych majstrovstiev a obhájil tak titul.
Majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá Ázie 2013, ktoré sa uskutočnia na Filipínach. Na kontinentálne majstrovstvá sa kvalifikovali 3 najlepšie družstvá.
Výsledky
Play-off sa nehralo.
Masarykova kolónia
Masarykova kolónia môže byť:
Partikula
Partikula môže byť:
Revízor
Revízor môže byť:
1216 Askania
1216 Askania je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil K. Reinmuth 29. januára 1932.
Interjekcia
Interjekcia môže byť:
Wilhelm Gustloff (politik)
Wilhelm Gustloff (* 30. január 1895, Schwerin, Nemecká ríša - † 4. február 1936, Davos, Švajčiarsko) bol nemecký vodca švajčiarskej Národnosocialistickej nemeckej robotníckej strany (NSDAP) (nacistickej) strany, švajčiarskej odbočky strany v Davose založenej v roku 1932.
Okresné mesto
Okresné mesto mesto, ktoré je sídlom administratívnej jednotky okres.
V okresnom meste majú väčšinou sídla správne orgány s pôsobnosťou na území okresu, či detašované územné pracoviská správnych orgánov s územnou pôsobnosťou presahujúcou hranice okresu.
Ernest King
Ernest Joseph King (* 23. november 1878, Lorain, Ohio, USA – † 26. jún 1956, Portsmouth, New Hampshire) bol americký admirál, ktorý sa významne podieľal na amerických úspechoch počas 2. svetovej vojny.
Život
Narodil sa v meste Lorain v štáte Ohio. Námornú akadémiu v Annapolise absolvoval v roku 1901 (4/67). Zúčastnil sa španielsko-americkej vojny ako člen posádky lode USS San Francisco.
Pred prvou svetovou vojnou zastával rôzne funkcie v hladinovom loďstve, no od roku 1919 začal plniť úlohy v rámci ponorkového loďstva.
V roku 1926, bol poverený velením záložnej lietadlovej lode USS Wright, pričom plnil ďalšie funkcie pobočníka na štábe námorných leteckých síl Atlantickej flotily. V januári 1927 začal letecký kurz. Neskôr od mája 1927 pokračoval vo velení lodi Wright. V roku 1929 bol poverený velením leteckej základne v Norfolku v štáte Virgínia. Od júna 1930 bol kapitánom lode USS Lexington a na tomto poste zotrval 2 roky. Medzi rokmi 1932 navštevoval vojenskú univerzitu na Rhode Islande 1933, po jej absolvovaní bol povýšený na kontradmirála a ako propagátor letectva poverený vedením zvláštnej komisie pre letectvo. Medzi rokmi 1936 a 1940 velil viacerým leteckým jednotkám. V roku 1938 získal hodnosť viceadmirála.
Moët & Chandon
Moët & Chandon, tiež Moët et Chandon alebo Moët, je francúzska spoločnosť vyrábajúca šampanské. Spolumajiteľ tejto značky je koncern LVMH - Moët Hennessy Louis Vuitton. Moët et Chandon patrí medzi najväčšie svetové firmy distribuujúce šampanské. Podnik bol založený v roku 1743 vinárom Claude Moëtom. Dnes firma vlastní vyše 1 000 ha viníc a ročne vyprodukuje približne 26 miliónov fliaš.
Ernest King
Život
Napriek tomu, že bol Ernest King veľmi inteligentný a schopný veliteľ mnohé jeho rozhodnutia, ktoré počas vojny vydal boli mnohými považované za nesprávne, či kontroverzné.
Broyes
Broyes môže byť:
Ernest King
Život
17. decembra 1944 spolu s admirálmi Leahym a Nimitzom dosiahol najvyššiu námornícku hodnosť v amerických námorných silách: päťhviezdičkový (flotilový) admirál (angl. Fleet Admiral). Do výslužby odišiel 15. decembra 1945.
Zomrel v námornej nemocnici v Portsmouthe.
Bad Elster
Bad Elster je nemecké kúpeľné mesto v saskom krajinskom okrese Vogtland. Mesto sa nachádza v blízkosti hraníc medzi tromi historickými zemami; Saskom, Bavorskom a Čechami, a v blízkosti miest Aš, Hof a Plauen. Bad Elster patrí medzi mestá mikroregiónu Priatelia v srdci Európy. Mesto ležiace v údolí pozdĺž Bílého Halštrova, obklopujú vysoké lesné porasty, ktoré ho chránia pred extrémnymi teplotnými výkyvmi.
Bad Elster do konca 18. storočia
Jeden až dva kilometre severozápadne od mesta sa nachádzajú zvyšky kruhového valu (tzv. Starého zámku) z 12. storočia, ktoré dokazujú osídlenie oblasti dlho pred prvou historickou zmienkou o meste v roku 1324.
V roku 1412 vykupujú pozemky mesta a okolia Zedtwitzovia, v ktorých držaní zostávajú až do 18. storočia.
Liečebný účinok Elstersého prameňa (kedysi označovaný ako Säuerling (Kyselka), dnes Moritzquelle) bol spoznaný veľmi skoro. Jiří Leisner, vtedajší plavenský mestský fyzik a osobný lekár krajinského pána, vojvodu Moritza zo Saska a Zeitzu zapisuje v roku 1669, že „táto voda bola od nepamäti používaná nielen obyvateľmi Elsteru, ale jazdili si pre ňu až z Adorfu“ a tiež píše, že „bola využívaná pacientmi s mnohými chorobami“.
V roku 1795 navštívil Elster slávny básnik Johann Wolfgang von Goethe, a neskôr vo svojom diele uvádza elsterské pramene Hermanna a Dorotheu.
Moët & Chandon
Pôsobenie v 19. storočí
Na začiatku 19 storočia pozdvihol firmu na medzinárodnom trhu Napoleon Bonaparte. Dopomohol k tomu vtedajší riaditeľ firmy Jean-Rémy, keď sa osobne stretol v roku 1804 s Napoleonom, ktorý bol ubytovaní spolu so svojím vojskom v sídle firme 20 rue de Champagne. Vďaka väčšej pozornosti Napoleona sa toto šampanské vyzdvihlo na vysokú úroveň. Jean-Rémy dostal dôstojnícky kríž čestnej légie. Na počesť Napoleona sa vyrába kolekcia Brut Imperial na jeho počesť.
Bad Elster
19. a 20. storočie
Pred rokom 1851 bol Elster len samostatnou farou. V roku 1892 bol vysvätený nový novogotický kostol Svätej Trojice. Starý kostol Svätého Petra a Pavla bol zbúraný.
Moët & Chandon
Pôsobenie v 19. storočí
Po jeho vyzdvihnutý začala spoločnosť Moët & Chandon byť obľúbená medzi osobnosťami ako napríklad u Alexandra II., Františka II., Arthura Wellesley, 1. vojvodu z Wellingtonu, Madame de Staël a aj u kráľovnej Viktórie. V 20. rokoch 19. storočia bola ročná produkcia 20 000 fliaš. Vedenia spoločnosti v roku 1832 opustil Jean-Rémy, a nahradil ho jeho syn Victor Moët a jeho zať Pierre-Gabriel Chandon de Briailles. Po ich nástupe sa zmenil názov M.Chandon na Moët et Chandon. V roku 1842 zaradila firma do svojej výroby svoj prvý ročník šampanské. Ich najpredávanejšou značkou, Brut Imperial bol prvýkrát predstavený v roku 1860.
V roku 1879 odkúpila firma oblasť Val-de-Marne, aby rozšírila výrobu. Taktiež odkúpili oblasti Cramant, Le Mesnil-sur-Oger, Bouzy, Ay a aj Verzenay. Taktiež stúpol počet zamestnancov. V tejto dobe bolo zamestnaných u Moët & Chandon 2 000 ľudí. Títo ľudia boli veľmi dobre sociálne zabezpečení, ako napríklad mali zadarmo lekársku starostlivosť, bývanie, penzióny, peňažnú výpomoc v materstve, nemocenské, a bezplatnú právnu pomoc. V roku 1872 bola ročná produkcia 2 milióny fliaš a v roku 1880 už 2,5 miliónov fliaš.
Bad Elster
19. a 20. storočie
Od roku 1875 nesie miesto názov Bad Elster a od roku 1935 používa mestské práva. Roku 1880 tu bolo otvorené Kúpeľé múzeum, ktoré sa stalo prvým svojho druhu nielen v meste, ale aj v celom krajinskom okrese Vogtland.
Pamiatky
náhľad|Kúpeľná budova
Ekonomika
Bad Elster žije predovšetkým z turizmu, ktorý do mestskej kasy prináša veľké množstvo peňazí. V meste sa nachádza sedem kúpeľných rehabilitačných kliník. V roku 2005 sa tu nachádzalo 35 ubytovacích miest, ktoré ponúkali až 2 400 lôžok. Počas toho istého roku bolo napočítaných 540 000 prenocovaní.
Doprava
V blízkosti mesta sa nachádza rýchlostná cesta B 92, ktorá býva však len málo vyťažená. Z Bad Elsteru vedú do Česka dva dopravné hraničné prechody; jeden do Hranic (časť Krásňany), a druhý do Doubravy, pre dopravu otvorený v roku 2008. Proti otvorenie pre autá protestovali radnice v Aši aj v Bad Elsteri, ale márne. Dôvodom protestov boli možné neblahé následky pre prírodný park Smrčiny. Stanica v Bad Elsteri na trati Cheb - Plauen sa nachádza asi 2,5 kilometra od stredu mesta, na okraji miestnej časti Mühlhausen.
Sinigrín
Sinigrín je glukozinolát nachádzajúci sa v častiach niektorých rastlín z čeľade kapustovité (Brassicaceae). Je pomenovaný podľa horčice čiernej, Sinapis nigra. Je nepriamo zodpovedný za charakteristicky pálivú chuť týchto plodín. Sám o sebe nemá nijak silnú arómu, avšak ak dôjde k narušeniu bunkovej štruktúry pletív kľúčových orgánov rastliny (horčičné semienka, podzemok wasabi a iné), reaguje s enzýmom myrozinázou a hydrolyzuje sa za vzniku alylizotiokyanátu. Alylizotiokyanát je zodpovedný za silnú chuť horčice a chrenu. Semienka horčice bielej, Sinapis alba, majú omnoho menej výraznú chuť, pretože tento druh obsahuje iný glukozinolát, konkrétne sinalbín.
Sinigrín pôsobí alelopaticky (ovplyvňuje rast okolitých rastlín).
Le Fief-Sauvin
Le Fief-Sauvin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čačak
Čačak je mesto v centrálnom Srbsku, 145 km južne od Belehradu. Je správnym centrom Moravického obvodu. V roku 2002 malo 72 148 obyvateľov. Mestom preteká rieka Zapadna Morava. Nadmorská výška Čačaku činí 204 m (údolie rieky) až 985 m (vrchol hory Ovčar).
V Čačaku sídlia dve fakulty Univerzity v Kragujevaci (poľnohospodárska a technická).
Z Čačaku pochádzala celá rada známych srbských a juhoslovanských osobností. Medzi nich patrili napr. premiér Milan Stojadinović, politici Velimir Ilić, Petar Stambolić, Ivan Stambolić, Miloš Minić, či spevák skupiny Riblja Čorba, Bora Đorđević.
To bol Magicfestival
To bol Magicfestival bol zábavný program z prostredia Magicfestivalu Bratislava 1983 - festivalu modernej mágie, ktorý sa uskutočnil v Parku kultúry a oddychu v Bratislave.
Program v roku 1983 vyrobila Slovenská televízia Bratislava.
Stopáž:	00:57:54 h.
Zdroje
Archív Slovenskej televízie Bratislava (číslo programu IDEC: 683-3200-0160-0000)
Heardov ostrov
Heardov ostrov môže byť:
Kanadský systém vlády
thumb|Politická mapa Kanady Kanadský systém vlády (v angl. Government of Canada, formálne His Majesty's Government in Canada) je systém federálnej vlády v Kanade. Moc a štruktúra tohto federálneho systému vládnutia sa riadi kanadskou ústavou.
Hlava štátu
Karol III., kráľ Kanady, je panovníkom a hlavou štátu, ktorý má výkonnú, legislatívnu a súdnu moc tak, ako je vyjadrené v ústave: "výkonná moc a právomoc nad celou Kanadou je zaistená kráľom." No monarcha nikdy neuplatňuje svoju absolútnu moc nad Kanadou z dôvodu prijatia Bill of Rights v roku 1689, neskôr zdedenému a uplatňovanému aj v Kanade, ktorý položil základy parlamentnej zvrchovanosti v Spojenom kráľovstve. Napriek tomu je označovaný za panovníka Kanady.
V kanadskom federálnom systéme hlava štátu nie je súčasťou federálnej alebo provinčnej jurisdikcie, kráľovná vládne nestranne nad celou krajinou ako celkom; čo znamená, že zvrchovanosť každej jurisdikcie neprechádza cez generálneho guvernéra, alebo kanadský parlament, ale cez "korunu". Z toho dôvodu je "koruna" "rozdelená" do jedenástich legislatívnych jurisdikcií, jedenástich "korún" – jednej federálnej a desiatich provinčných. Termín "koruna" sa používa na označenie právomocí a sily panovníka. Otcovia konfederácie videli tento systém konštitučnej monarchie ako oporu proti akémukoľvek pokusu o rozdelenie kanadskej konfederácie.
Panovník v praxi zriedkavo osobne vykonáva svoju výkonnú, súdnu či legislatívnu moc. Pretože panovník nesídli v Kanade, vymenúva generálneho guvernéra, ktorý ho reprezentuje a vykonáva jeho právomoci. Osoba, ktorá sa na túto funkciu hodí sa vyberá na základe odporúčania predsedu vlády. Odporúčanie v tomto zmysle je v podstate len formalita, keďže by bolo veľmi nezvyčajné, keby bolo odporúčanie predsedu vlády prehliadnuté – je to zaužívaný zvyk, ktorý chráni monarchiu. Pokiaľ sa panovník riadi radami jeho ministrov, nie je osobne zodpovedný za rozhodnutia vlády. Generálny guvernér nemá stanovené funkčné obdobie, nakoľko má byť „jeho Výsosti k službám", no v praxi je vždy po približne piatich rokoch v úrade vymenený.
Aj keď panovník, či generálny guvernér (alebo viceguvernéri) zriedkavo priamo zasahujú do politických záležitostí, skutočná sila panovníka, tak ako je zakotvená v Kanadskej ústave by nemala byť podceňovaná. Panovník síce môže mať plnú moc, no musí byť vykonávaná diskrétne, inak jej použitie môže vyvolať ústavnú krízu. Udelenie moci do rúk panovníka predstavuje posledný dohľad nad výkonnou mocou. Ak by panovník mal napríklad dojem, že navrhovaný zákon ohrozuje slobodu alebo bezpečnosť jeho občanov, môže jeho schválenie odmietnuť vyhlásením takzvaného Royal Assent. Taktiež jeho prípadné násilné zbavenie moci by bolo obťažné, keďže panovník je hlavným veliteľom ozbrojených síl, ktoré mu prisahajú svoju vernosť.
Predseda vlády
Ministerského predsedu Kanady vymenúva generálny guvernér. Aby bola zaistená stabilná vláda, musí mať táto osoba dôveru parlamentu. V praxi tento post zvyčajne zastáva líder politickej strany, ktorá má väčšinu v House of Commons, dolnej komore kanadského parlamentu. V niektorých prípadoch sa v kanadskej histórii stalo, že žiadna strana nemala majoritu v House of Commons, v tom prípade jedna strana, zvyčajne najväčšia, sformuje menšinovú vládu.
Ministerský predseda ostáva v úrade, až kým nepodá demisiu, alebo ho neodvolá z funkcie generálny guvernér. V tom prípade sa strana, ktorá bola u moci môže pokúsiť o pokračovanie vlády aj keď má menej kresiel v parlamente ako druhá strana. Koaličné vlády sú na federálnej úrovni vzácnosťou, od vlády Sira Johna A. Macdonalda a jeho Liberálno-Konzervatívnych vlád v polovici 19. storočia mala Kanada iba jednu koaličnú vládu, na čele ktorej počas prvej svetovej vojny stál Sir Robert Borden.
Politické strany nie sú spomenuté v ústave. Predseda vlády a väčšina jeho kabinetu sú členmi parlamentu, ktorému sa zodpovedajú za svoje pôsobenie vo vláde. Podľa ústavy je akykoľvek dospelý kanaďan spôsobilý na zastávanie tejto pozície. Predseda vlády si vyberá zloženie svojho kabinetu, jeho členovia sú menovaní generálnym guvernérom, pričom ostávajú v úrade až do rozhodnutia generálneho guvernéra o ich odvolaní.
thumb|Vnútorné priestory House of Commons Ak parlament vysloví vláde nedôveru, očakáva sa, že ministerský predseda a zvyšok jeho kabinetu buď rezignujú, alebo požiadajú o rozpustenie parlamentu a vypísanie predčasných federálnych parlamentných volieb. Aby sa vyhli hlasovaniu členov parlamentu len podľa ich presvedčenia, vyžadujú politické strany v parlamente od svojich poslancov silnú stranícku disciplínu, keď sú poslanci – najmä z vládnucej strany – pod silným tlakom, aby hlasovali za "líniu svojej strany", lebo v opačnom prípade budú čeliť následkom. Aj keď poslanec vládnej strany môže hlasovať podľa svojho vedomia a svedomia, je si vedomý faktu, že hlasovanie proti línii svojej strany (najmä počas hlasovania o vyslovení dôvery vláde) môže vyústiť do jeho vylúčenia zo strany. Vylúčenie znamená stratu poslaneckého mandátu, pričom strana, ktorá svojho poslanca vylúči, zaňho dosadí svojho náhradníka. Podľa tradície môže vláda padnúť iba vtedy, ak v parlamente neprejde vládny návrh rozpočtu. Takisto ak vláda zistí, že v parlamente nedokáže presadiť svoju legislatívu, je zvykom (no nie povinnosťou) dať hlasovať o vyslovení dôvery vláde. Predseda vlády môže tiež spojiť hlasovanie o novom zákone s hlasovaním o vyslovení dôvery vláde.
V prípade, že po rezignácii predsedu vlády má iná politická strana v parlamente dostatok poslancov na vytvorenie vlády, môže ju generálny guvernér požiadať o sformovanie novej vlády. Táto situácia nastala po ústavnej kríze v roku 1926, známej ako King-Byng Affair. V praxi je nepravdepodobné, že by sa dokázala sformovať nová aliancia, ktorá by získala dôveru parlamentu.
Legislatíva
thumb|Budova kanadského parlamentu v [[Ottawa|Ottawe]] Kanadský parlament ako celok pozostáva z panovníka a dvojkomorového parlamentu: voleného House of Commons a menovaného Senátu. V praxi kontroluje legislatívu politická strana, ktorá má väčšinu kresiel v House of Commons, do ktorej sa volia poslanci z 308 volebných okrskov, po dobu nepresahujúcu 5 rokov. Stabilné kanadské politické strany a pluralitný volebný systém zvyčajne dal od 70. rokov kontrolu nad House of Commons iba jednej politickej strane. Päťročné volebné obdobie bolo predĺžené iba raz, počas prvej svetovej vojny v roku 1916. Predseda vlády môže prakticky kedykoľvek požiadať generálneho guvernéra o rozpustenie parlamentu a vypísanie nových parlamentných volieb. Táto požiadavka bola zamietnutá iba raz, počas menšinovej vlády v roku 1926. Je zaužívané, že predseda vlády zvyčajne požiada o vypísanie nových volieb po štyroch rokoch u moci.
Senát nie je bez vplyvu. Pretože vládnuca strana zvyčajne nominuje svojich stúpencov do radov senátorov, je vplyv Senátu najväčší keď sa po dlhej dobe dostane k moci iná politická strana. Kanadská ústava obsahuje špeciálne ustanovenie, ktoré keď táto situácia nastane, umožňuje predsedovi vlády odporučiť vymenovanie ďalších ôsmich senátorov.
Súdnictvo
thumb|Sídlo Kanadského najvyššieho súdu v Ottawe Trestné právo, väčšina ktorého je zapísaná vo federálnom Trestnom zákonníku je jednotné v celej krajine a podlieha federálnej jurisdikcii. Civilné právo je založené na anglickom Obecnom práve s výnimkou provincie Quebec, ktorej Spojené kráľovstvo v roku 1774 ponechalo možnosť riadiť sa francúzskym civilným právom. Zatiaľ čo legislatíva netýkajúca sa kriminálnych činov sa zvyčajne v jednotlivých kanadských provinciách líši, niektoré zákony, ako napríklad federálny zákon týkajúci sa rozvodov, sú jednotné v celej krajine.
Súdnictvo sa delí na federálne, provinčné a mestské (obecné) súdy.
Kanadský najvyšší súd je súdom poslednej inštancie. Jeho členmi je deväť sudcov, ktorým predsedá Chief Justice of Canada (predseda najvyššieho súdu). Členov najvyššieho súdu vymenúva generálny guvernér. Na tomto súde sa prejednávajú odvolania proti rozhodnutiam provinčných a teritoriálnych súdov.
Súdy v provinciách v ktorých sa uplatňuje anglické Obecné právo (Common law) sa musia riadiť predchádzajúcimi rozhodnutiami kanadského najvyššieho súdu a rozhodnutiami odvolacieho súdu v ich provincii či teritóriu. V protiklade k tomu sa súdy v Quebecu síce môžu riadiť rozsudkami vyšších súdov, no tieto pre nich nie sú záväzné.
Federalizmus
thumb|[[Rideau Hall, rezidencia generálneho guvernéra Kanady]] Zvyšok výkonu moci – čo sú všetky právomoci a nariadenia, ktoré nie sú špecifikované v ústave – ostáva v rukách federálnej vlády. Pôvodným zámerom pri vytváraní tohto systému bola snaha o vyhnutie sa lokálpatriotizmu, ktorý vyústil do americkej občianskej vojny, no v roku 1895 Judicial Committee of the Privy Council (jeden z najvyšších súdov v Spojenom kráľovstve) rozhodol, že federálna vláda môže tieto svoje právomoci vykonávať len v prípade vojnového stavu. Následkom toho sa dohľad nad novými funkciami vlády, ako pracovného práva a sociálnych vecí a služieb prispôsobil novej legislatíve, zhrnutej v British North America Acts. Veľké množstvo týchto právomocí získali provincie, takže dnešná Kanada je vysoko decentralizovaná federácia. Hlbšia decentralizácia nastala po pridelení ďalších právomocí Quebecu.
Každá provincia má viceguvernéra reprezentujúceho kanadskú nezávislosť a suverenitu, premiéra a jeho kabinet a jednokomorový parlament. Jednotlivé vlády v provinciách majú ten istý parlamentný systém ako federálna vláda, s premiérom provincie menovaným rovnakým spôsobom ako predseda vlády. Viceguvernéri sú menovaní generálnym guvernérom na návrh ministerského predsedu.
1217 Maximiliana
1217 Maximiliana je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil E. Delporte 13. marca 1932.
Buhl
Buhl môže byť:
Wisła
Wisła je mesto v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v okrese Powiat cieszyński v rovnomennej gmine. V meste sa narodil poľský skokan na lyžiach Adam Małysz.
Žije tu 11 235 obyvateľov (30.6.2010).
Beyonesu Retsugan
Beyonesu Retsugan (angl. Bayonnaise Rocks) sú nadmorské zvyšky okraja rozľahlej podmorskej kaldery (9 km priemer), nachádzajúcej sa v Pacifiku, asi 450 km južne od Tokia. Postkalderové štádium aktivity predstavuje vznik lávového dómu Mjódžin-šó, nachádzajúceho sa na severovýchodnom okraji kaldery. Tento je pôvodcom väčšiny erupcií, pozorovaných v 19. a 20. storočí. Erupcia v roku 1952 si vyžiadala aj 31 obetí na životoch, všetko námorníkov z lode Mjódžin Maru.
Štvoruholník
Štvoruholník je rovinný geometrický útvar, mnohouholník so štyrmi vrcholmi a štyrmi stranami.
Vlastnosti
Súčet veľkostí vnútorných uhlov štvoruholníka je rovný 360° (2π), čo vyplýva z toho, že ho možno uhlopriečkou rozdeliť na dva trojuholníky.
Prístavok
Prístavok alebo apozícia je podľa rôznych názorov:
Štvoruholník
Vlastnosti
Obvod štvoruholníka so stranami a, b, c, d je rovný
Prístavok
Chápanie prístavku ako zhodného prívlastku je bežné iba na školách, inde prevažujú iné definície.
.yt
.yt je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Mayotte. Doména je delegovaná registru Francúzska a oficiálna webová adresa nic.yt je presmerovaná na francúzskeho registrátora AFNIC.
Prístavok
Od zvyšku vety sa prístavok oddeľuje čiarkami, pomlčkami, dvojbodkou alebo zátvorkami, niekedy prostredníctvom spájacích výrazov (napríklad, ako, teda, najmä, čiže). Podáva doplňujúcu informáciu o funkcii rozvíjaného výrazu.
Štvoruholník
Konvexný štvoruholník
Konvexný štvoruholník má všetky vnútorné uhly konvexné.
Vechec
Vechec je obec na Slovensku v okrese Vranov nad Topľou.
Štvoruholník
Konvexný štvoruholník
Pre jeho obsah platí Bretschneiderov vzorec:
Vechec
Polohopis
Vechec leží na náplavovom kuželi v strednej časti údolia Lomnice, na styku severozápadného výbežku Východoslovenskej nížiny s úpätím Slanských vrchov, v nadmorskej výške 184 m n. m.
Štvoruholník
Konvexný štvoruholník
kde a, b, c, d sú strany štvoruholníka, s jeho polovičný obvod, α a γ uhly pri protiľahlých vrcholoch (napr. A a C).
Vechec
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci Vechec vyplýva z mandátu, ktorý rieši spor o vlastníctvo medzi Rozgoňovcami a Nekčiovcami a pochádza z roku 1327. Palatín Detrik Bubek v roku 1399 poveril leleský konvent pozvať vlastníkov panstva Lipovec a šľachticov z Rozhanoviec na riešenie ich sporu o vlastníctvo Vechca a viacerých okolitých obcí.
Štvoruholník
Konvexný štvoruholník
Odtiaľ plynie, že štvoruholník s danou postupnosťou strán má najväčší obsah, pokiaľ je to tetivový štvoruholník.
Vechec
Dejiny
V mandáte palatína je doklad o tejto dedine, z ktorého vyplýva, že tunajšie sídlisko jestvovalo už pred rokom 1399. V uvedenom mandáte sa vyskytuje pod názvom Vechec, v písomnostiach z 15.-16. storočia tiež pod týmto názvom. Predpokladáme, že názov obce vznikol prevzatím mena, resp. prezývky prvého miestneho šoltýsa. Na základe uvedených poznatkov sa domnievame, že obec Vechec založili usadlíci so šoltýsom podľa zákupného práva v prvej polovici 14. storočia. Šoltýstvo v dedine jestvovalo aj v 16. storočí. Po rozhodnutí palatína v roku 1402 a kráľa v roku 1410 sa dostal Vechec do vlastníctva šľachticov z Rozhanoviec ako majetková súčasť panstva Čičva, resp. Vranov, po ktorých ho zdedili Bátoryovci na základe dohody o dedičstve panstiev z roku 1519. V 17. storočí patril zemanom. V polovici 15. storočia vo Vechci hospodárilo približne pätnásť sedliackych domácnosti, z ktorých sa neskôr polovica odsťahovala. V roku 1493 tu zostalo sedem sedliackych usadlostí, medzi nimi rodina Grega Zyra a Štefana Čemerenského, pričom pozemky po ďalších siedmich sedliackych domácnostiach boli opustené. Do roku 1550 počet sedliackych domácností vzrástol na jedenásť. V roku 1600 malo sídlisko desať obývaných poddanských domov, šoltýsov dom, takže Vechec bol malou dedinou s prevažne poddanským obyvateľstvom. Narastajúca chudoba a sociálny úpadok sedliakov mali za následok úbytok poddanských obyvateľov a domov. V roku 1715 žilo vo Vechci šesť, v roku 1720 iba tri sedliacke domácnosti. Na základe prvého sčítania ľudu v Uhorsku v roku 1784 až 1787 obec mala 63 domov, 100 rodín, 571 obyvateľov, z toho 1 neprítomný a 1 cudzí. Z celkového stavu obyvateľov mužov bolo 301, z toho 114 ženatých a 187 slobodných a stav žien bol 278. podľa zamestnanosti bolo vo Vechci nasledovné zloženie obyvateľstva: 1 farár, 2 zemania, 36 sedliakov, 38 potomkov mešťanov a roľníkov, 67 želiarov a 22 iných. V obci ďalej žilo 122 mladých ľudí, z toho do 12 rokov – 99, od 13-17 r. – 23. V rokoch 1880–1910 sa veľká časť obyvateľov vysťahovala za prácou do Ameriky.
Štvoruholník
Konvexný štvoruholník
Má 4 vrcholy, 4 strany, 4 vnútorné uhly a dve uhlopriečky.
Vechec
Rímskokatolícka ľudová škola
Najstaršou zachovanou správou o školstve vo Vechci je list biskupovi zo 14. septembra 1788, kde sa píše o záväzku sedliakov a želiarov z Vechca a Čemerného o vydržiavaní učiteľa. Ročne mu sedliaci odovzdajú štvrtinu úrody ozimín a 12 grajciarov, želiari osminu ozimín a 6 grajciarov. Sedliaci z Vechca každý jeden voz dreva. Sedliaci z Čemerného každý časť sena a jednu nádobu kapusty.
V rozpočte rímskokatolíckej ľudovej školy vo Vechci na rok 1930/1931 sa spomína, že škola bola zriadená v roku 1820. No jedna z prvých písomne podložených zmienok o škole v obci Vechec je z roku 1846. Vtedy boli pripravené plány na jej realizáciu už v roku 1843, ešte z čias pôsobenia františkánskeho duchovného Philipa Urbana, OFM. Veľkú zásluhu na jej realizácii mal však až ThDr. Ján Mikó st. V rokoch 1846 – 1956 administrátor a neskoršie farár vo Vechci. Bol prvým diecéznym kňazom  farnosti. Jeho bohaté skúsenosti zo školstvom mali veľký vplyv na jeho realizácii aj v dedinke Vechec.
Prístavok
Príklady:
Zlatica Balažovjech-Klincová
Zlatica Balažovjech-Klincová (* 13. november 1920, Brezno – † 5. február 2006 bola slovenská akademická maliarka, jej dielo tvorí vyše 3000 obrazov. Venovala sa žánrovej figurálnej maľbe a krajinomaľbe, často maľovala deti.
Vechec
Rímskokatolícka ľudová škola
Zo zápisnice napísanej 24. apríla 1894 vranovským hlavným slúžnym Jurajom Fuzessérym sa dozvedáme o majetku patriacemu učiteľovi a jeho mzde vo Vechci. Učiteľské miesto bolo spojené s vykonávaním kantorského miesta. Kantorovi patrilo v tom čase: jeden dom z dreva, záhrada o rozlohe 210 árov, z ktorej reálny výnos bol 29 Frt., ale skutočný výnos 2 Frt. Tiež pôdy, z toho: 1306 árov ornej pôdy a 778 árov pasienkov, tu je skutočný výnos 50 Frt. Párovú mzdu: 10 meríc raže, v hodnote 40 Frt. 10 meríc ovsa, v hodnote 20 Frt. Právo chovu a pasenia, v hodnote 15 Frt. Štólu v hodnote 30 Frt. Hotovosť vo výške 180 Frt. Spolu to činilo: 337 Frt. Z tejto zápisnice sa zistilo, že v tom čase v obci bol richtárom žid Mór Berkovits a učiteľ Imrich Ricsányi. Platnosť tejto zápisnice potvrdil Vincent Szkiba, duchovný, predseda školskej stolice.
Zlatica Balažovjech-Klincová
Je pochovaná v Bratislave na Martinskom cintoríne.
Vechec
Rímskokatolícka ľudová škola
Nie je možné zistiť, či budova terajšej starej školy, ktorá je v dezolátnom stave, je práve tou spomínanou školou z roku 1846. Kniha Katolícke Slovensko 833 – 1933 prináša o škole tieto údaje: miestna škola je rímskokatolícka, udržiavateľom školy je cirkevná obec, budova školy je stará (slovo stará dokazuje, že môže ísť o školu z rozmedzia rokov 1846-1956 z čias pôsobenia vdp. Jána Mika vo farnosti Vechec); má dve učebne, učia sa v nej chlapci aj dievčatá, vyučujúcim jazykom je slovenčina. V školskom roku 1918/19 v nej študovalo 95 žiakov a v školskom r. 1932/33 v nej študovalo 120 žiakov. Školský rozpočet na rok 1932 činil 15.761 Kč.
Pamätník Zemplínského kraja z roku 1904 uvádza počet študentstva v tom istom roku vo Vechci 92. Škola patrila pod sečovský obvod, ktorého hlavným vychovávateľom bol Koloman Hisem. V novej knihe o Vechci z roku 1998 sa o škole píše, že podľa dosiaľ dostupných písomných dokladov prvá písomná zmienka o škole v obci je z roku 1896, čo naše vyššie spomenuté údaje vyvracajú. Spomína sa tam aj jej poštátnenie 29. augusta 1945 a premenovanie na Štátnu ľudovú školu. Začiatkom osemdesiatich rokov 20. storočia sa začalo so stavbou novej školy a v starej škole bola zriadená kovoobrábacia dielňa.
Buchy
Buchy môže byť obec vo Francúzsku:
Paul Coffey
Paul Coffey (* 1. jún 1961, Weston, Ontário, Kanada) je bývalý kanadský hokejový obranca. Coffey patril k popredným hokejovým obrancom svojej doby, pôsobil vo viacerých kluboch v NHL. Coffey je druhý v tabuľke produktivity obrancov NHL.
Hráčska kariéra
Coffey bol draftovaný v roku 1980 klubom Edmonton Oilers. Za Oilers odohral Coffey 7 sezón, v troch z nich prekonal hranicu 100 bodov´. Stal sa rekordérom v počte bodov za sezónu pre obrancu.
Coffey ukončil svoju aktívnu hráčsku kariéru v roku 2000, pričom celkovo zaznamenal 396 gólov, 1135 asistencií, and 1531 bodov, čím sa stal druhým najproduktívnejším obrancom v histórií ligy. (prvým je Ray Bourque)
Reprezentácia
Coffey reprezentoval Kanadu na Kanadskom pohári v rokoch 1984, 1987 a 1991. Hral za Kanadu na Majstrovstvách sveta v roku 1990 a na Svetovom pohári v roku 1996.
Zámok
Zámok alebo zámka môže byť:
Zámok môže byť aj:
Prívlastok
Prívlastok alebo atribút je vetný člen, ktorý rozvíja vo vete podstatné meno alebo jeho zástupku (alebo iný prívlastok) bez ohľadu na jeho syntaktickú funkciu.
Prívlastok býva najčastejšie vyjadrený týmito slovnými druhmi:
Z praktického hľadiska sa na prívlastok najčastejšie pýta otázkami: Aký?, Ktorý?, Čí?
Delenia
Delenie 1 (podľa polohy):
Delenie 2:
Delenie 3:
Medzi zhodné prívlastky sa v školských učebniciach zaraďuje aj prístavok (apozícia), v jazykovede sa však častejšie považuje za mennú polovetnú konštrukciu. Príklady: [Bratislava,] hlavné mesto Slovenska, [je ...]; [Púšťame sa kratšou cestou -] vrchom.
Delenie 4:
1218 Aster
1218 Aster je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil K. Reinmuth 29. januára 1932.
La Roche-Blanche (Puy-de-Dôme)
La Roche-Blanche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bohumil Haluzický
Bohumil Haluzický (* 8. marec 1879, Bzová, Česko – † 11. január 1957, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, publicista, literárny historik a kritik.