cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
OKAY
Spoločnosť sídli v Brne a založil ju v roku 1994 Ing. Jindřich Životský, ktorý je zároveň jej jediným vlastníkom. Od roku 2002 spoločnosť pôsobí aj na slovenskom trhu. V roku 2013 prekročili tržby skupiny päť miliárd korún českých. Okrem viac ako stovky predajní v Česku a na Slovensku prevádzkuje tiež v obidvoch krajinách internetový obchod. Spoločnosť pôvodne prevádzkovala aj 50 predajní v Poľsku a 20 v Rakúsku, z týchto trhov sa však stiahla.
Do rodiny OKAY Holdingu patrí taktiež sieť maloobchodných predajní JENA Nábytek (vrátane svojho e-shopu) a sieť brnianskych maloobchodov s potravinami OKAY Market.
Súčasnosť
Spoločnosť sa v roku 2010 stala víťazom ankety Predajca roka v kategórii elektro. Prieskum bol vykonaný na reprezentatívnej vzorke 1020 osôb naprieč celou českou populáciou vo veku 15-79 rokov. V roku 2014 zamestnáva OKAY Holding už viac ako 700 ľudí, z toho približne 250 na brnianskej centrále. Celková plocha predajní dosahuje cca 200 000 m².
Profesor OKAY
Profesor OKAY je od roku 2014 maskotom spoločnosti OKAY. Od augusta tohto roka sa začal objavovať v propagačných materiáloch a reklamných spotoch v rádiovom i televíznom vysielaní. K videniu je aj vo videách na firemnom YouTube kanáli. Postava profesora vystupuje vždy v bielom plášti so žltým motýlikom. Charakteristická je predovšetkým svojím účesom, ktorý nezaprie inšpiráciu u najznámejšieho teoretického fyzika Alberta Einsteina.
Postavu využíva spoločnosť OKAY tiež ako poradcu svojim zákazníkom. V článkoch na internetových stránkach radí profesor OKAY zákazníkom ako vybrať najvhodnejší výrobok a vyvracia najrôznejšie mýty a povery.
Profil majiteľa
Jindřich Životský sa narodil v roku 1964 v Brne. Absolvoval Vysoké učení technické v Brně (Fakultu elektrotechniky) a po krátkom pobyte v Nemecku sa od roku 1992 venuje vlastnému podnikaniu a v roku 1994 zakladá firmu OKAY. Z cudzích jazykov ovláda anglický a nemecký.
3701 Purkyne
3701 Purkyne je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 20. februára 1985.
Staré Smrkovice
Staré Smrkovice je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 266 obyvateľov, z toho 130 mužov a 136 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 39,6 roka, ženy 39,4 roka).
Daxner
Daxner môže byť:
Perex
Perex môže byť:
Hochfelden (Bas-Rhin)
Hochfelden je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alkandros
Alkandros môže byť:
Hormoaning
Hormoaning je EP skupiny Nirvana. Tento minialbum vyšiel 5. februára 1992 ako promo k sérii koncertov v Austrálii a Japonsku.
Jean-Marie Balestre
Jean-Marie Balestre (* 9. apríl 1921, Saint-Rémy-de-Provence† 27. marec 2008, Saint-Cloud) bol francúzsky novinár a funkcionár v automobilovom športe.
V rokoch 19791991 pôsobil ako predseda Medzinárodnej federácie športových automobilov (FISA) a v rokoch 19861993 viedol Medzinárodnú automobilovú federáciu (FIA). Obe funkcie potom po ňom prevzal Max Mosley.
V mladosti sa zúčastnil občianskej vojny v Španielsku. Po návrate študoval právo a potom pôsobil ako novinár. Po 2. svetovej vojne sa objavilo dôvodné podozrenie, že kolaboroval s Nemcami. Toto odmietol s odvodnením, že fungoval ako dvojitý agent.
V roku 1952 založil Fédération Française du Sport Automobile.
Saint-Beaulize
Saint-Beaulize je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 98 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vicq (Haute-Marne)
Vicq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barania hlava (prírodná rezervácia)
Barania hlava je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody NAPANT.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Podkonice v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2006 na rozlohe 13,4050 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Ochrana zachovalých biotopov európskeho významu aktívne vrchoviská a rašeliniskové smrekové lesy a ohrozených a zriedkavých druhov národného významu.
Střevač
Střevač je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 283 obyvateľov, z toho 133 mužov a 150 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 36,4 roka, ženy 42,4 roka).
3702 Trubetskaya
3702 Trubetskaya je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 3. júla 1970.
Evangelos Florakis (základňa)
Evangelos Florakis je námorná základňa Cyperského námorníctva, ktorá sa nachádza na južnom pobreží ostrova v blízkosti priemyselnej komplexu s elektrárňou Vasilikos pri dedine Zygi, medzi Limassolom a Larnakou. Pred 11. júlom 2011 bola základňa hlavným sídlom jedného z piatich hlavných veliteľstiev Cyperského námorníctva. Toto veliteľstvo bolo zodpovedné za dohľad nad pobrežnými zariadeniami a ich personálom. Dnešný stav veliteľstva nie je známy.
Základňa bola pomenovaná podľa genpor. Evangelosa Florakisa, hlavy Cyperskej národnej stráže, ktorý tragicky zahynul pri havárii vrtuľníka v júli 2002. Pred premenovaním bola známa pod názvom Námorná základňa Mari.
Eozín
Varianty
Existujú dve veľmi blízke zlúčeniny, ktoré sa spoločne označujú ako eozín. Častejšie sa používa eozín Y (tiež známi ako eozín Y ws, žltkastý eozín, Acid Red 87, C.I. 45380, bromeozín alebo D&C Red No. 22); má veľmi slabo žltkastý odtieň. Druhý eozín je eozín B (modrastý eozín, Acid Red 91, C.I. 45400, Saffrosine, Eozín Scarlet alebo imperiálna červeň); je zafarbený nepatrne do modra.
Evangelos Florakis (základňa)
11. júla 2011 sa tu odohrala tragická explózia, pri ktorej zahynulo 13 ľudí. Medzi obeťami bol aj veliteľ základne Lambros Lambru a náčelník Cyperského námorníctva Andreas Ioannides.
Eozín
Varianty
Eozín Y je tetrabrómderivát fluoresceínu. Eozín B je dibrómdinitroderivát fluoresceínu.
Andy Biersack
Životopis
Narodil sa v Cincinnati rodičom Amy a Chrisovi Biersackovým. Už odmalička miloval hudbu, s ktorou ho zoznámil jeho otec, spevák punkovej kapely The Edge. Svoj prvý album si kúpil, keď mal osem rokov a bol to Revenge od Kiss.
Navštevoval základnú katolícku školu, ktorú spomínal v niekoľkých rozhovoroch. Pre to, ako sa Andy obliekal a akú hudbu počúval, bol v škole terčom šikany. Túto svoju časť života popisuje v skladbe s názvom "Knives and Pens". Neskôr navštevoval strednú školu Cincinnati's School for Creative and Performing Arts, kde študoval drámu a spev. Avšak štúdium nechal ešte pred maturitou a dva dni pred osemnástymi narodeninami odišiel do Los Angeles, kvôli rozbehnutiu svojej kariéry.
Black Veil Brides
Keď mal štrnásť rokov, založil s kamarátmi skupinu, ktorá sa volala jednoducho "Biersack" (zahrali spolu iba jeden koncert). Neskôr ju premenoval na Brides a pod týmto menom nahrali EP nahrávku s názvom "Sex and Hollywood". Jeden člen skupiny však začal ich piesne uverejňovať pod svojím menom. Preto Andy skupinu premenoval na Black Veil Brides a kompletne vymenil členov. V septembri 2009 podpísala skupina zmluvu s nezávislou spoločnosťou StandBy Records. Nahrávací proces začal okamžite. V roku 2009 vydali svoju prvú EP nahrávku "Never Give In" a natočili svoj prvý videoklip k skladbe "Knives and Pens". Skupina vyrazila na svoje prvé americké turné s názvom "On Leather Wings". Debutový album skupiny "We Stich These Wounds" vyšiel 20. júla 2010 a za prvý týždeň predaja sa predalo cez 10 000 kópií. Umiestnil sa tiež na 36. mieste v rebríčku Billboard Top 200 a na 1. mieste v rebríčku Billboard Independent Chart. Druhý album skupiny "Set the World on Fire" vyšiel 14. júna 2011 v spoločnosti Lava Records/Universal Republic Records. Tretí album vyšiel 8. januára 2014 a dostal názov "Wretched and Divine: The Story of the Wild Ones". Sám Andy sa však o ňom neskôr vyjadril, že im nevyšiel podľa ich predstáv, pretože sa pri nahrávaní správal ako diktátor. Ich štvrtý a zatiaľ posledný album "Black Veil Brides IV" vyšiel 28.októbra 2014 a obsahuje prevažne politické témy. Na tomto albume sa podľa ich vyjadrení podieľali všetci a je lepší ako ktorýkoľvek iný.
Andy Black
V máji 2014 povedal Andy v rozhovore pre Kerrang! magazín, že pracuje na novej hudbe, avšak bez účasti zvyšku skupiny a že tento jeho sólo projekt dostal názov Andy Black. Vysvetlil, že tento projekt je absolútne odlišný od toho, čo robia s BVB. Podľa jeho slov cítil, že tento zvuk by do kapely priniesť nemohol a preto sa rozhodol do toho ísť ako sólo umelec. Andyho inšpiráciou pre tento projekt bola jeho láska k hudbe osemdesiatych rokov. Na svojej sólo tvorbe spolupracuje s producentom Black Veil Brides Johnom Feldmannom. V rozhovore tiež uviedol, že tento projekt nie je pre neho prioritou a neznamená koniec skupiny. 19. mája 2014 vyšiel jeho prvý singel "They Don't Need to Understand", ktorý mal premiéru na Hot Topic. 2016 album "The Shadow side"
Herecká kariéra
Po tom, čo odišiel zo školy a presťahoval sa do LA, začal sa venovať aj herectvu. Dostal malú úlohu v reklame AT&T s názvom "Confetti" a tiež sa na tridsať sekúnd mihol v reklame Montana Meth "Jumped". Andy tiež hosťoval na webe Funny or Die v sérii "Average Joe". V celovečernom filme Black Veil Brides si strihol hlavnú úlohu - film dostal názov "The Legion of the Black" a v amerických kinách sa vysielal od 6. januára 2013.
Viera
V rozhovore pre Loudwire povedal: "Ja nie som veriaci, aj keď som vyrastal v katolíckej rodine. Keď som šiel na pohreb môjho starého otca, človeka, ktorého som veľmi ľúbil, počúval som, ako všetci hovoria o tom, že je v nebi. Vždy som s tými myšlienkami bojoval, pretože by som chcel veriť, že môj dedko sedí na nejakom oblaku a hrá Xbox 360 alebo robí čokoľvek iné, čo sa v nebi dá, ale nemôžem."
Nehody na pódiu
Počas vystúpenia s Black Veil Brides Andy spadol z piliera pri pódiu. Incident sa odohral 18. júna 2011 v Hollywoode a mal za následok 3 zlomené rebrá, kvôli čomu skupina zmeškala prvý týždeň svojho turné s názvom "The Vans Warped Tour". 26. októbra 2011 počas vystúpenia v Británii Andy spadol na bubny a zlomil si nos, kvôli čomu nemohol odohrať hneď niekoľko koncertov. Avšak o dva dni neskôr vystúpil aj so skupinou na koncerte v Londýne.
Pseudonymy
Andyho prvé umelecké meno bolo "Andy Sixx", používal ho do roku 2011, keď sa rozhodol používať svoje rodné meno "Andy Biersack". Vo svojom sólovom projekte používa pseudonym Andy Black.
S Black Veil Brides
Love Was Made To Break, Beautiful Pain,
Put The Gun Down, Drown Me Out, Paint It Black, Break Your Halo,
Gôtovany
Gôtovany (pôvodne Guothovany, ) sú malá obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis
Obec leží v západnej polovici Liptovskej kotliny, na pomedzí Galovianskych hájov a Ľubelskej pahorkatiny, približne južne od Liptovskej Mary. Gôtovanmi preteká potok Črmník, ktorý na južnom okraji priberá Borovský potok. Miestnou časťou Fiačice preteká Dúbravka, smerujúca do neďalekej priehrady.
Prístup zabezpečuje cesta III/2328, ktorá južne od obce odbočuje z cesty I/18 (Ružomberok – Liptovský Mikuláš). Okresné mesto je vzdialené východným smerom, Ružomberok  západne a krajské mesto  rovnako západným smerom. Južne od obce leží Aerodrome Jasna.
Dejiny
Obec sa spomína v roku 1358 ako Ipochfalva, 1445 ako Lewstachhaza, 1773 ako Guotowany, 1920 ako Gôtovany, 1927 ako Gôtoväny a 1946 Gôtovany. Vyvíjala sa ako zemianska obec a patrila rodine Guothovcov. V roku 1784 mala 13 domov a 87 obyvateľov, v roku 1828 13 domov a 98 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom, neskôr (Po vzniku ČSR) pracovali aj v stavebníctve, baníctve a priemyselných závodoch v okolí.
Od roku 1924 je súčasťou obce aj bývalá obec Fiačice, doložená v roku 1267 ako terra Fyotha. Patrila zemianskym rodinám, v 18. storočí Kubínyiovcom. V roku 1784 mala 22 domov a 193 obyvateľov, v roku 1828 už 32 domov a 254 obyvateľov, ktorí sa zaoberali najmä poľnohospodárstvom.
Brigita Šimonová
Brigita Šimonová (* 6. január 1942, Banská Bystrica) je vysokoškolská pedagogička, literárna historička, sestra Ladislava Šimona.
Životopis
V roku 1956-1959 študovala na Jedenásťročnej strednej škole v Banskej Bystrici, 1959-1964 na Filozofickej fakulte UPJŠ (teraz Prešovská univerzita) v Prešove. Stredoškolská profesorka v Rožňave, na SPŠJM v Banskej Bystrici, od roku 1973 vysokoškolská pedagogička na Pedagogickej fakulte UMB v Banskej Bystrici. Venuje sa literatúre pre deti a mládež, najmä problematike rozprávky, vyučovania literatúry a metodike. Autorka štúdií.
Dodo
Dodo môže byť:
Polícia
náhľad|Hliadka Dopravnej polície Policajného zboru
Etymológia
Slovenské slovo polícia bolo prebraté z, ktoré vzniklo polatinčením používaného v súvislosti s občianstvom, občianskym poriadkom a riadením spoločnosti. Tento výraz bol odvodený z, čím sa označoval mestský štát.
Polícia na Slovensku
Úlohy polície na Slovensku plní Policajný zbor, obecná a mestská polícia a Vojenská polícia.
Purple Rain
Purple Rain môže byť:
Ľudmila Šinalová-Kopecká
Ľudmila Šinalová-Kopecká (* 14. október 1954, Beňuš) je slovenská spisovateľka pre deti a pedagogička.
Životopis
Po maturite na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Banskej Bystrici absolvovala roku 1978 štúdium na Filozofickej fakulty UK v Bratislave. V roku 1978 – 1992 pôsobila ako učiteľka na Strednom odbornom učilišti služieb a Strednom obchodnom učilišti, od 1992 je pedagogičkou na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici. Debutovala knihou Strom splnených želaní (1993), inšpirovanou motívmi indických rozprávok. V zbierke rozprávok Jahodníček a iné rozprávky (2000) uplatnila metaforické obrazy z reálneho života, zmmysel pre poéziu, humor a vtipné novotvary. Poviedky a rozprávky publikuje aj časopisecky (Život, Smer a i.).
Vedomosti
Vedomosti (podľa KSSJ sa jednotné číslo – teda vedomosť – nepoužíva, podľa staršieho Peciarovho Slovníka slovenského jazyka sa používa) sú učením osvojené poznatky, čiže zapamätané a pochopené fakty alebo vzťahy medzi faktami (v podobe napríklad pojmu, pravidla, poučky, zákona, vzorca, značky a pod.), najmä ak sa v nich odráža poznanie objektívnej skutočnosti vo vedomí toho, kto si ich osvojil.
The Fut
The Fut bol britský rockový hudobný projekt pôvodom z Londýna, ktorý v roku 1969 založili Maurice Gibb z Bee Gees, Steve Groves, Steve Kipner a Billy Lawrie. Počas krátkeho pôsobenia nahrali singel Have You Heard the Word, ktorý v roku 1970 vydalo vydavateľstvo Beacon.
Saint-Beauzély
Saint-Beauzély je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 517 obyvateľov (2009).
Hochstett
Hochstett je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
I
I alebo i môže byť:
I môže byť aj:
i môže byť aj:
Perfekcionizmus
Perfekcionizmus (lat.) je etické učenie, podľa ktorého je cieľom morálky ustavičné zdokonaľovanie človeka.
Zoznam najväčších hitov v roku 1967 (USA)
Toto sú piesne, ktoré v jednotlivých týždňoch roku 1967 skončili v rebríčku Billboard Hot 100 na prvom mieste.
Jozef Sluka
Jozef Sluka (* 4. október 1964, Bojnice) je bývalý slovenský futbalista.
Kariéra
V československej lige odohral za Žilinu a Inter 60 zápasov, v ktorých dal 7 gólov. V slovenskej lige odohral v drese Interu a Prievidze 63 zápasov a strelil 12 gólov.
Huty
Huty sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Vodnopólová extraliga mužov 2008/09
Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 2008/09 bol v poradí 17. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). V súťaži účinkovalo 6 družstiev, rovnako ako predchádzajúcich dvoch sezónach. Titul obhájil klub ČH Hornets Košice, ktorý nestratil v celej sezóne ani bod. V tejto sezóne niesla súťaž mediálny názov EMM extraliga.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulým sezónam nezmenil, pribudol iba vyšší počet zápasov v základnej časti. Súťaž opäť pozostávala zo základnej a nadstavbovej časti. Základná časť sa skladala z 20 kôl a družstvá v nej odohrali zápasy systémom každý s každým dvakrát doma a vonku. Zo základnej časti postúpili 4 najlepšie družstvá do nadstavbovej časti. Nadstavbová časť sa skladala zo 4 turnajov, každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa do nej započítavali aj výsledky zo základnej časti. Umiestnenie v nadstavbovej časti určilo majstra i ostatných medailistov. Z extraligy nezostúpilo žiadne družstvo. Posledné družstvo extraligy malo pôvodne hrať baráž, ale družstvá 1. ligy sa vzdali účasti v nej.
Raymond Polin
Raymond Polin (* 7. júl 1910, Briançon, Francúzsko - † 8. február 2001, Nogent-le-Phaye) bol francúzsky filozof, ktorý sa venoval axiológii.
V rokoch 1976 - 1981 bol prezidentom Sorbonny.
Mužská štvorhra na ATP Johannesburg 1979
Mužská štvohra na ATP Johannesburg 1979 sa hrala ako súčasť ATP Johannesburg 1979 od 16. apríla 1979. Titul získali Brit Colin Dowdeswell a Švajčiar Heinz Günthardt, ktorí vo finále porazili juhoafricko-rumunský pár Raymond Moore, Ilie Năstase 6-3 7-6.
Baranovo
Baranovo je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody NAPANT.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Banská Bystrica v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 15,83 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''CHÚ vyniká zachovalými pôvodnými lesnými spoločenstvami a vzácnymi biotopmi ohrozených a chránených živočíchov. Na severnej hranici svojho rozšírenia sa tu vyskytujú teplomilné mediteránne druhy.''
Bournonit
Bournonit je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, chemicky komplexný sulfid olova, medi a antimónu – PbCuSbS3.
Charakteristika
Bournonit vytvára krátke prizmatické aleho tabuľkovité kryštály, ktoré bývajú zdvojčatené a na plochách ryhované. Vyskytuje sa však aj celistvý, zrnitý alebo v podobe kompaktnej masy. Má typickú oceľovosivú až čiernu farbu a sivý alebo čierny vryp. Je to nepriehľadný minerál s kovovým leskom.
Poznávanie
Bournonit sa pri zohrievaní v plameni ľahko taví. Pomerne dobre sa rozpúšťa v kyseline dusičnej. Prítomnosť medi v tomto nerasti dokazuje zelené sfarbenie výsledného roztoku.
Ortoepia
Ortoepia je náuka o spisovnej výslovnosti a vedný odbor jazykovedy. Z praktických dôvodov sa pripája k hláskosloviu.
Ozubnicová železnica
náhľad|Koľaj ozubnicovej železnice náhľad|Dvojkolesie s hnacím ozubeným kolesom ako pamätník ozubnicovej železnice pri parku Városmajor v Budapešti
Ozubnicová železnica alebo ozubnicová dráha (hovorovo zubačka) je železnica, kde na prenos ťažnej sily neslúži iba adhézia, ale táto je prenášaná prostredníctvom ozubeného kolesa zaberajúceho do ozubeného hrebeňa upevneného v osi koľaje. Vozidlá na túto dráhu môžu mať čisto ozubnicový pohon, teda všetky dvojkolia sú bežné a ozubený hrebeň nesmie byť prerušený, (napríklad zubačka Štrbské Pleso – Štrba vo Vysokých Tatrách) alebo môžu mať zmiešaný pohon, teda majú hnacie dvojkolie a ozubený hrebeň nemusí byť osadený v úsekoch, kde na prenos ťažnej sily stačí adhézia, napríklad Tanvald – Kořenov, Tisovec – Pohronská Polhora.
Oba systémy majú výhody aj nevýhody, prvý zjednodušuje vozidlá, druhý trať, nie je napríklad potrebné budovať náročné ozubnicové výhybky, netreba budovať ozubnicu na všetkých koľajach a v celej dĺžke trate.
Druhy zubačiek
Počas vývoja železníc sa vyvinulo a rozšírilo niekoľko ozubnicových systémov.
Riggenbachova ozubnica
Ozubnicu tvoria dva U profily, medzi ktorými sú namontované jednotlivé zuby. Švajčiarsky konštruktér Niklaus Riggenbach túto ozubnicu vytvoril v roku 1866, súčasne nezávisle použil veľmi podobný systém Sylvester Marsh v Amerike, kde je známy ako Marshov systém.
Strubova ozubnica
Ozubnica je tvorená koľajnicou, v ktorej hlave sú vyfrézované zuby. Vozidlo bolo vybavené hákmi zasahujúcimi pod hlavu tejto koľajnice a brániacimi vyšplhanie kolesa na zuby. Tvorcom je Emil Strub, švajčiarsky inžinier, konštruktér a vynálezca, ktorý začínal v diedňach v Aarau pod vedením Niklausa Riggenbacha. V roku 1896 vyhral svojou ozubnicou súťaž o najlepšie riešenie dráhy na Jungfrau.
Abtova ozubnica
Jeden, dva alebo tri páry ozubených lamiel tvoria ozubnicu. Viaclamelová ozubnica má výhodu v plynulejšom zábere a zjednodušení výhybiek, obídu sa bez pohyblivej ozubnice v oblasti jazykov a bez pohyblivých koľajníc v strednej časti. V mieste jazykov sa hrebene rozídu do rôznych smerov, druhý hrebeň sa v dostatočnej vzdialenosti pripojí. V strednej časti sa jednoduché hrebene primknú ku koľajnici, teda ozubené koleso prekríži koľajnicu tak, že záber prejde plynulo z jedného ozubenia na druhé. Autorom je Carl Roman Abt, švajčiarsky strojný inžinier, systém si nechal patentovať v roku 1882.
Locherova ozubnica
Pre dráhu na Pilatus vytvoril švajčiarsky inžinier, vynálezca a podnikateľ v odbore stavby železníc Eduard Locher, Dr. h.c. ozubnicu s dvoma vodorovne umiestnenými hrebeňmi. Aj tento systém zabraňuje vyšplhaniu ozubeného kolesa, pretože všetky sily pôsobia v rovine koľaje. Systém sa ďalej nerozšíril, predovšetkým z dôvodu nemožnosti použitia výhybiek.
Výhybky
Na koľajach Abtovho dvojhrebeňového systému v menšom sklone sa používa jednoduchší typ výhybky, na ktorej na mieste prerušenia jedného hrebeňa je v zábere ozubené koleso na druhom hrebeni. Vo väčšom sklone sa používa výhybka, v ktorej pri prestavení dochádza k presunu dielov tak, že dvojitý hrebeň i koľajnice na daný smer pokračujú bez prerušenia. Pre tieto výhybky sa niekedy používa označenie Abtova výhybka, ktoré však častejšie označuje výhybky pre pozemné lanovky.
Viéville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svatojanský Újezd
Svatojanský Újezd je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 96 obyvateľov, z toho 51 mužov a 45 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,2 roka (muži 39,6 roka, ženy 47,2 roka).
Mikojan-Gurevič MiG-15
Mikojan-Gurevič MiG-15 (v kóde NATO: MiG-15: „Fagot“, MiG-15UTI: „Midget“) je prúdové stíhacie lietadlo, vyvinuté v Sovietskom zväze leteckým konštruktérom Arťomom Mikojanom. MiG-15 bol jednou z prvých úspešných prúdových stíhačiek so šípovitým krídlom, ktorá sa preslávila v bojoch nad Kóreou, kde v začiatkoch vojny MiG-15 deklasoval všetky nepriateľské stíhačky s rovným krídlom počas denných bojov. MiG-15 zároveň slúžil ako základ pre vývoj pokročilejšieho MiGu-17, ktorý stále predstavoval vážnu hrozbu pre modernejšie nadzvukové americké stíhačky počas vojny vo Vietname v 60. rokoch. Predpokladá sa, že MiG-15 je najvyrábanejším prúdovým lietadlom všetkých čias, pričom bolo postavených viac než 12 000 kusov. Je možné, že vrátane licenčnej výroby bolo vyrobených viac než 18 000 kusov. MiG-15 je spolu so stíhačkou North American F-86 Sabre na zozname najlepších stíhačiek Kórejskej vojny a lietadiel používaných v tej dobe.
Vznik a vývoj
Väčšina prvých prúdových lietadiel bola navrhnutá podľa schémy vrtuľových stíhačiek s rovným krídlom, obmedzujúc tak ich maximálnu rýchlosť. Nemecký výskum počas druhej svetovej vojny preukázal, že šípovité krídlo bude mať lepšie vlastnosti v transsonických rýchlostiach a sovietski konštruktéri túto informáciu neváhali okamžite použiť. Hovorí sa, že Arťom Mikojan a Michail Gurevič boli vo veľkej miere ovplyvnení lietadlom Focke-Wulf Ta 183. Neuskutočnený projekt nemeckého prúdového lietadla z konca vojny mal šípovité krídla a bol podobný s neskorším MiGom-15, ale tieto dve lietadlá majú odlišnú konštrukciu a základný dizajn. Sovieti sa zmocnili plánov Ta 183 a jeho prototypov, ale väčšina konštruktérov Focke-Wulfu bola zajatá západnými spojencami; preto je rozporuplné či mohol konštrukčnému tímu MiGu-15 poslúžiť Ta 183 ako inšpirácia, ale na toto tvrdenie dostatočné dôkazy neexistujú. V súčasnosti mnoho zdrojov uvádza, že MiG-15 je originálnej konštrukcie s použitím nemeckého výskumu, ale navrhnutý, postavený a vyrobený sovietmi. Nezvyčajné pokusné lietadlo MiG-8 Utka s kanardami, postavené konštrukčnou kanceláriou MiG hneď po vojne, vraj malo mať najväčší vplyv na použitie šípovitých krídel na neskorších dizajnoch Mikojana a Gureviča.
thumb|170px|Motor Klimov VK-1, ktorý poháňal MiG-15bis
V roku 1946 už sovietski konštruktéri boli schopní poskytnúť týmto strojom potrebný pohon. Sovietsky minister letectva Michail Chruničev a letecký konštruktér Alexandr Sergejevič Jakovlev navrhli Stalinovi, aby ZSSR zakúpil pokročilé prúdové motory od Britov. Vraví sa, že Stalin odpovedal: "Ktorý hlupák by nám predal výsledky svojho tajného výskumu?" Napriek tomu však dal potrebný súhlas a tak Mikojan, konštruktér leteckých motorov Vladimir Klimov a ďalší cestovali do Veľkej Británie požiadať o nákup motorov. Na Stalinovo veľké prekvapenie, britská labouristická vláda a jej pro-sovietsky minister obchodu, Sir Stafford Cripps boli veľmi ochotní poskytnúť technické informácie a licenciu na výrobu motora Rolls-Royce Nene. Tento motor bol okopírovaný a vyrábaný ako Klimov RD-45, pričom bol následne zabudovaný do MiGu-15. Firma Rolls-Royce sa neskôr pokúšala súdiť o £207 mil. za licenčné poplatky, ale neuspela.
Medzitým, dňa 15. apríla 1947, vydal Zbor ľudových komisárov dekrét č. 493 – 192, ktorý prikazoval konštrukčnej kancelárii Mikojan vyrobiť dva prototypy novej prúdovej stíhačky. Keďže dekrét ukladal termín prvého letu v decembri toho roku, inžinieri v OKB-155 sa vrátili k problémovému dizajnu MiGu-9. MiG-9 trpel poruchovým motorom a problémami s ovládateľnosťou; tie mali byť vyriešené novým vynikajúcim klimovovým motorom a použitím šípovitých krídel a prekonštruovaním chvostových plôch. Výsledný prototyp bol označený ako I-310.
Stroj I-310 bola úhľadná stíhačka so šípovitým krídlom s uhlom 35° na krídlach a chvoste a ktorá mala výnimočný výkon s najvyššou možnou rýchlosťou /h. Jeho priamym protivníkom bol podobný Lavočkin La-168. Po testovaní bol ako víťaz na výrobu vybraný stroj od konštrukčnej kancelárie MiG. Bol označený ako MiG-15 a prvý sériový stroj sa vzniesol 31. decembra 1948. Do výzbroje ZSSR bol zavedený v roku 1949 a v NATO dostal kódové označenie "Fagot". Prvé sériové kusy mali sklon prevažovať sa na pravú alebo ľavú stranu kvôli výrobným odlišnostiam, takže boli zavedené aerodynamické "nože" na odstránenie tohto problému, pričom tieto "nože" boli nastavované pozemným personálom, dokiaľ stroj neletel správne.
thumb|200px|Kokpit MiGu-15
Vylepšená verzia, MiG-15bis ("druhý"), bol do služby zavedený začiatkom 50. rokov 20. storočia s motorom Klimov VK-1, zlepšenou verziou motoru RD-45/Nene a ďalšími menšími zlepšeniami a úpravami. Viditeľnými rozdielmi boli svetlá v prepážke nasávacieho otvoru a horizontálne brzdné štíty. Kanóny kalibru boli umiestnené bližšie k sebe. Niektoré stroje mali tiež podvesy na bloky neriadených rakiet alebo nesenie 50 –  bômb. Verzie stíhacích bombardérov mali označenie "IB", "SD-21" a "SD-5". Približne 150 strojov bolo upravených na štandard SD-21 počas rokov 1953 – 54. Neznámy počet strojov bol upravený na verziu "IB" koncom 50. rokov 20. storočia. Je možné, že MiG-15 mal dostatočný výkon na nadzvukovú rýchlosť počas klesania, ale nemohol to kvôli absencii celopohyblivých chvostových plôch využiť. V dôsledku toho sa schopnosť pilota ovládať lietadlo pri priblížení k rýchlosti Mach 1 značne znižovala. Neskoršie MiGy už mali celopohyblivé chvostové plochy.
MiG-15 mal pôvodne za úlohu zachytiť americké bombardéry ako, napr. B-29. Dokonca bol aj skúšaný počas simulovaného vzdušného súboja s koristným americkým B-29 a jeho sovietskou kópiou Tu-4. Aby bolo zabezpečené zničenie aj takýchto veľkých bombardérov, niesol MiG-15 dva kanóny kalibru, s 80 nábojmi na hlaveň a jeden kanón kalibru so 40 nábojmi na hlaveň. Tieto zbrane mali veľkú palebnú silu pri záchytnom stíhaní, ale ich obmedzená kadencia sťažovala zostrelenie menších a manévrujúcich nepriateľských prúdových stíhačiek počas vzdušného boja.thumb|200px|Lafeta MiGu-15 s kanónmi kalibru 23 mm a 37 mm na prepravnom vozíku Kanóny kalibru a  mali tiež rozdielnu balistiku a tak sa stalo, že piloti OSN bojujúci v Kórei mali skúsenosť, že strely  im leteli ponad a strely  leteli popod ich lietadlo. Kanóny boli osadené šikovnou plošinkou, ktorá sa mohla v prednej časti lietadla zrolovať dole a sprístupnila tak kanóny pre obsluhu a znovunabitie.
Bolo postavených niekoľko modifikácií MiGu-15, pričom jednou z najznámejších bola cvičná dvojsedadlová MiG-15UTI. Pretože kancelária MiG nikdy nevyrábala cvičné verzie pre neskoršie MiGy-17 a MiGy-19, zostal MiG-15UTI jediným pokročilým cvičným prúdovým lietadlom Varšavskej zmluvy až do 70. rokov 20. storočia, kedy bol takmer úplne nahradený česko-slovenským cvičným prúdovým lietadlom Aero L-29 Delfín a Aero L-39 Albatros (okrem Poľska). Zatiaľ čo Čína vyrábala dvojmiestne cvičné verzie MiGu-17 a MiGu-19, Sovieti považovali MiG-15UTI za dostatočne vyhovujúci ich potrebám a cvičné verzie týchto strojov nevyrábali.
Bojové nasadenie
MiG-15 bol exportovaný vo veľkých množstvách, pričom Čína obdržala svoje MiGy-15bis v 50. rokoch 20. storočia. Čínske MiGy-15 sa počas vojny v Kórei zúčastnili prvých bojov prúdových lietadiel. MiG-15 so svojim šípovitým krídlom sa rýchlo ukázal byť nadradený nad všetky západné prúdové stíhačky prvej generácie s rovnými krídlami ako, napr. britský Gloster Meteor alebo vrtuľové P-51 Mustang a F4U Corsair. Prvý zostrel prúdového lietadla MiGom-15 dosiahol poručík Semion Fiodorovič Jominič, keď zostrelil F-80C Shooting Star pilotovaný Frankom Van Sickleom, ktorý počas incidentu zahynul (USAF tento zostrel pripisuje severokórejskému protilietadlovému delostrelectvu). Jedine F-86 Sabre so svojimi vysoko vycvičenými pilotmi sa mohol porovnávať s MiGom-15. Svoj krst ohňom MiG-15 prežil počas poslednej fázy občianskej vojny v Číne (1946 – 1949). Počas prvých mesiacov roku 1950, letectvo nacionalistickej Číny zaútočilo z Taiwanu na pozície komunistov na pevnine Číny, a to hlavne na Šanghaj. Mao Ce-Tung požiadal ZSSR o pomoc a 50. stíhacia letecká divízia, vybavená MiGmi-15bis bola nasadená na juhu Čínskej ľudovej republiky. Dňa 28. apríla 1950 kapitán Kalinikov zostrelil stroj P-38 Lightning, patriaci Kuomintangu, čo bol prvý zostrel dosiahnutý MiGom-15. Ďalší zostrel nasledoval 11. mája, keď kapitán Iľja Ivanovič Sčinkarenko zostrelil B-24 Liberator patriaci Li Chao Huaovi, veliteľovi 8. leteckej skupiny čínskeho nacionalistického letectva.
Vojna v Kórei
thumb|right|Bývalý severokórejský MiG-15bis v americkom múzeu
Keď sa vojna v Kórei vystupňovala v dôsledku severokórejskej ofenzívy zo dňa 25. júna 1950, bolo letectvo Severnej Kórey vybavené sovietskymi vrtuľovými lietadlami z čias druhej svetovej vojny, vrátane 93 kusov lietadiel Il-10 a 79 kusov Jak-9P a približne 40 – 50 transportných/cvičných a spojovacích lietadiel. Veľká číselná a technická prevaha USAF na čele s lietadlami ako Lockheed F-80 Shooting Star a Republic F-84 Thunderjet sa veľmi rýchlo prejavila získaním vzdušnej nadvlády. Tým vystavila severokórejské mestá nechránené pred ničivou silou bombardérov B-29, ktoré spolu s lietadlami námorníctva a námornej pechoty križovali kórejskú oblohu bez akéhokoľvek odporu.
Rozhodnutie nasadiť MiG-15 vyrovnalo pomer síl, pričom MiG-15 prekonal vo výkone aj všetky nepriateľské prúdové lietadlá s rovným krídlom. MiGy mali vo výškach nad dvakrát väčšiu stúpavosť ako Sabre a boli i mierne rýchlejšie. MiG-15 sa ukázal byť veľmi účinný v úlohe, na ktorú bol skonštruovaný – napádanie formácií bombardérov B-29, pričom ich množstvo zostrelil. Porovnanie s F-86 nebolo až také jednoznačné, aj keď Američania dosiahli vyšší počet zostrelov. Sovietsky 64. stíhací zbor si pripísal zničenie 1 106 lietadiel Spojených národov počas Kórejskej vojny, v porovnaní so spojeneckými záznamami, ktoré pripisujú sovietskym pilotom MiGu-15 len 142 zostrelených lietadiel. Západní odborníci uznávajú, že sovietski piloti dosiahli vyššie individuálne skóre než ich americkí protivníci, v dôsledku viacerých faktorov, pričom celková štatistika NATO je s najväčšou pravdepodobnosťou nepresná.
Mnoho rokov bola účasť sovietskych pilotov v Kórejskej vojne predpokladaná jednotkami OSN, ale Sovietsky zväz to opakovane popieral. S koncom Studenej vojny však piloti, ktorí sa zúčastnili Kórejskej vojny začali priznávať svoju úlohu. Sovietske lietadlá boli označené severokórejskými alebo čínskymi výsostnými znakmi a piloti si obliekali severokórejské uniformy alebo civilné oblečenie, aby zamaskovali svoj pôvod. Pre rádiovú komunikáciu dostali sovietski piloti kartičky s najpoužívanejšími výrazmi v kórejčine napísané v azbuke. Tieto triky však nevydržali dlho v podmienkach leteckých súbojov a piloti bežne komunikovali (nadávali) v ruštine. Sovietski piloti mali zakázané lietať nad oblasťami, kde by mohli byť zajatí, čo by prezradilo nasadenie ZSSR vo vojne. ZSSR nikdy nepriznal, že jeho piloti niekedy počas Studenej vojny lietali nad Kóreou. Američania, ktorým sa podarilo vypočuť si rádiovú komunikáciu počas boja potvrdili, že počuli ruštinu, ale zodpovednosť za tieto lety priznávali len Číňania a Severní Kórejčania. Až do vydania kníh čínskymi a sovietskymi autormi ako Zhang Xiaoming, Leonid Krylov, Jurij Tepsurkajev a Igor Sejdov boli údaje o konkrétnych pilotoch známe len málo. Američania rozoznali techniku pilotáže svojich protivníkov, ktorých nazývali "honchos" a miesto, kde sa rieka Ja-lü vlievala do Žltého mora a kde sa odohrávali početné letecké súboje nazvali "Aleja MiGov".
thumb|right|„[[Aleja MiGov“ vyznačená na mape Kórejského polostrova]]
Sovieti cvičili čínskych pilotov na MiG-15 v čase, keď komunistická Čína vstúpila do vojny na strane Severnej Kórey. Do októbra 1950 ZSSR súhlasil s poskytnutím leteckých jednotiek so špičkovými sovietskymi stíhačkami MiG-15 spolu s vycvičenými posádkami, ktoré by ich pilotovali. Kremeľ zároveň súhlasil s dodaním MiGov-15 Číne a Severnej Kórei, ako aj s poskytnutím výcviku ich pilotom. Dňa 1. novembra 1950, osem MiGov-15 zachytilo približne 15 stíhačiek P-51D Mustang patriacich USAF a poručík Fiodor V. Čiz na MiGu-15 zostrelil jeden P-51D s pilotom Aaronom Abercombriem, ktorý zahynul. Tri MiGy-15 tej istej jednotky zachytili desať stíhačiek F-80 Shooting Star a MiG-15 s poručíkom Semionom Fiodorovičom Jominičom dosiahol prvý zostrel prúdového lietadla prúdovým lietadlom v histórii. Podarilo sa mu to zostrelom F-80C pilotovaného Frankom Van Sickleom, ktorý počas incidentu zahynul (USAF tento zostrel pripisuje severokórejskému protilietadlovému delostrelectvu). Ale už 9. novembra utrpeli piloti MiGu-15 prvú stratu, keď podplukovník William T. Amen na stroji F9F Panther, z lietadlovej lode USS Philippine Sea, zostrelil a zabil kapitána Michaila F. Gračova.
Do konca mesiaca si sovietske jednotky nárokovali zostrel 29 amerických lietadiel: 11 kusov F-80, 7 kusov B-29 a 9 kusov F-51. Z týchto 29 záznamov sa 23 záznamov zhoduje so známymi stratami, ale americké zdroje ich pripisujú protilietadlovej paľbe alebo letovým poruchám, pripúšťajúc jedine štyri B-29. Americkí historici pripúšťajú, že MiG-15 získal nad severozápadnou Kóreou vzdušnú prevahu.
Aby čelili neočakávanému zvratu udalostí, boli Američania nútení vyslať v decembri na Ďaleký východ tri letky stíhačiek F-86 Sabre, ktorá bola jediným americkým lietadlom so šípovitými krídlami. Dňa 17. decembra podplukovník Bruce H. Hinton prinútil majora Jakova Nikanoroviča Jefromejenka katapultovať sa zo svojho horiaceho MiGu-15. Počas ďalších dní obe strany dosahovali striedavé úspechy; kapitán Nikolaj Jefremovič Vorobiov na MiGu-15bis zostrelil dňa 22. decembra 1950 stíhačku F-86A s kapitánom Lawrencom V. Bachom. Obe strany svoje víťazstvá v tomto mesiaci zveličovali; piloti Saberov si nárokovali osem MiGov a Sovieti dvanásť Saberov. Skutočné straty boli tri MiGy a najmenej štyri Sabery.
thumb|left|250px|Severokórejský MiG-15bis čínskej výroby v múzeu na lietadlovej lodi USS Intrepid
thumb|right|MiG-15 letí vo formácii s [[North American F-86 Sabre|F-86 Sabre počas letovej ukážky na Chino Airshow]]
Takže ak MiG-15 prinútil F-86 Sabre bojovať na vertikále alebo horizontále nad, získal tým podstatnú výhodu. Navyše MiG-15 mohol s ľahkosťou uniknúť Saberu tým, že vystúpal do svojej maximálnej výšky s vedomím, že F-86 ho nemôže nasledovať. Pod hladinou mal Sabre ľahkú výhodu nad MiGom vo väčšine aspektov, okrem stúpavosti, najmä ak sovietski piloti spravili chybu a bojovali v horizontále. Hlavnou úlohou MiGu-15 nebol len manévrový boj s F-86, ale aj čeliť hrozbe bombardérov USAF Boeing B-29 Superfortress. Táto úloha bola v apríli 1951 pridelená elitným jednotkám sovietskeho letectva, presnejšie 324. stíhaciemu pluku, pod vedením plukovníka Ivana Kožeduba, najväčšieho spojeneckého esa z Druhej svetovej vojny. Neskôr táto úloha pripadla 303. stíhaciemu pluku, pod vedením generála Georgija A. Lobova, ktorý do Kórey pricestoval v júni toho istého roku. Počas misie zo dňa 12. apríla 1951 zaútočilo 44 MiGov-15 na veľkú formáciu 48 ks B-29 Superfortress, 18 ks F-86 Sabre, 54 ks F-84 Thunderjet a 24 ks F-80 Shooting Star, ktoré mierili nad most spájajúci Severnú Kóreu a Čínu ponad rieku Jalu. Keď sa následná bitka skončila, skúsení Sovietski piloti zostrelili alebo nenávratne poškodili desať B-29A, jeden F-86A, a tri F-80C, pričom stratili len jeden MiG-15.
thumb|left|Severokórejský MiG-15 v múzeu
Najmenej dvaja sovietski piloti sa počas tohto obdobia stali esami: Majori Arkadij S. Botysov a Vladimir N. Zabelin so šiestimi a deviatimi zostrelmi respektíve. Nové a lepšie vycvičené divízie protivzdušnej obrany nahrádzali 97. a 190. divíziu v júli a auguste 1952, a ak sa im aj nepodarilo prevziať od Američanov vzdušnú nadvládu, určite ju medzi septembrom 1952 a júlom 1953 aspoň neutralizovali. Počty zostrelov sa historikmi USA a Ruska opäť rozchádzajú, ale najmenej pri troch príležitostiach mali sovietske MiGy-15 navrch nad esami v Saberoch.
thumb|right|MiG-15 počas boja so stíhačkou F-86 Sabre, cca 1953
Hrozba zo strany MiGov-15 prinútila Ďalekovýchodné veliteľstvo vzdušných síl zrušiť útoky B-29 počas dňa a od novembra 1951 ich nahradiť misiami, počas ktorých boli navádzané radarom. Spočiatku to pre komunistických obrancov predstavovalo hrozbu, keďže ich jediná špecializovaná nočná stíhacia jednotka bola vybavená vrtuľovými stíhačkami Lavočkin La-11, ktorý bol nevhodný pre stíhanie bombardérov B-29. Časť tejto jednotky bola prezbrojená na MiGy-15bis a do boja sa zapojila ďalšia nočná stíhacia jednotka, ktorá spôsobila americkým bombardérom ďalšie straty. Dňa 10. júna 1952 v čase medzi 21:50 a 22:30 zaútočili štyri MiGy-15bis na bombardéry B-29 nad Sonchonom a Kwaksanom. Podplukovník Michail Ivanovič Studilin poškodil B-29A, ktorý musel núdzovo pristáť na leteckej základni Kimpo. Pár minút neskôr major Anatolij Karelin pridal ďalšie 2 Superfortressy. Major L.A. Bojkovec a poručík Žhahmanij Ihsanglajev tiež poškodili po jednom B-29. Anatolij Karelin sa neskôr stal esom so šiestimi zostrelmi (všetky z nich boli B-29 a v noci). Následkom týchto bojov boli nočné operácie B-29 na dve mesiace zakázané. Pôvodne navrhnuté zostrelenie a nie sprievod bombardérov, boli na ochranu B-29 pred MiGmi nasadené najlepšie americké nočné stíhačky: F-94 Starfire a F3D Skyknight. Menej úspešný bol MiG-15 pri prekonávaní dvojmiestnej nočnej stíhačky F3D Skyknight námornej pechoty, ktorá bola na ochranu B-29 nasadená po zlyhaní F-94 Starfire. Čo tieto lietadlá s rovným krídlom strácali na výkonnosti, to dobiehali svojím radarom, ktorý umožňoval Skyknightu vidieť svoj cieľ, zatiaľ čo MiG-15 ich nevidel. V noci z 2. na 3. novembra 1952 poškodil Skyknight s pilotom majorom Williamom Strattonom a radarovým operátorom Hansom Hoaglandom MiG-15 kapitána V.D. Višňaka. O päť dní neskôr pilot Oliver R. Davis s radarovým operátorom D.F. Fesslerom zostrelili MiG-15bis, jeho pilot – poručík Ivan P. Kovaľov sa katapultoval. Skyknight zostrelil päť MiGov-15 bez vlastných strát a žiadne z B-29 ktoré sprevádzal neboli nepriateľskými stíhačkami zostrelené. Ale tieto boje neboli víťazné len pre Skyknighty; v noci 16. januára 1953 bol F3D takmer zostrelený MiGom-15 po tom, čo Skyknight s kapitánom Georgeom Crossom a seržantom J.A. Pietukowski vážne poškodený počas útoku sovietskeho MiGu-15bis. Skyknight sa len s ťažkosťami vrátil späť na základňu Kunsan. O tri a pol mesiaca neskôr, v noci 29. mája 1953, zostrelil čínsky pilot Hou Shujun na MiGu-15 stíhačku F3D-2 nad Anju. Kapitán James B. Brown a seržant James V. Harrell sú doteraz evidovaní ako nezvestní.
Lietadlo Sea Fury z ľahkej lietadlovej lode Kráľovského námorníctva Veľkej Británie, s pilotom Petrom Carmichaelom, dňa 8. augusta 1952 zostrelilo MiG-15 vo vzdušnom boji. Sea Fury bol jedným z mála vrtuľových lietadiel, ktoré zostrelili prúdové lietadlo. Dňa 10. septembra 1952 zostrelil kapitán Jesse G. Folmar stíhačku MiG-15 na svojom stroji F4U Corsair, ale sám bol následne zostrelený ďalším MiGom.
thumb|right|Sovietsky MiG-15 v múzeu Monino, 2008
Údaje uvádzané sovietskymi zdrojmi naznačujú, že MiGy-15 patriace 64. stíhaciemu zboru, vykonali počas vojny 60 450 denných bojových misií, 2 779 nočných, zúčastnil sa 1 683 denných vzdušných súbojov, 107 nočných; pričom si nárokuje na 1 097 zostrelených lietadiel OSN nad Kóreou. Išlo o 647 kusov F-86, 185 kusov F-84, 118 kusov F-80, 28 kusov F-51, 11 kusov F-94, 65 kusov B-29, 26 kusov Glosterov Meteor a 17 lietadiel rôznych typov.
Sovietske vzdušné sily a protivzdušná obrana boli hlavnými užívateľmi MiGu-15 počas vojny v Kórei, ale nie jedinými. Bol taktiež používaný čínskym a severokórejským letectvom. Okrem jednej epizódy v januári 1951 sa Čínske vzdušné sily zapojili do boja až 25. septembra 1951, kedy 16 MiGov-15 zaútočilo na Sabery. Pilot Li Yongtai dosiahol zostrel, ale Číňania tiež prišli o jeden MiG a jeho pilota. Severokórejské jednotky s MiGom-15 sa do boja zapojili o rok neskôr, v septembri 1952. Od tohto dátumu si severokórejské letectvo nárokuje na zostrely 211 kusov F-86, 72 kusov F-84 a F-80 a 47 iných typov lietadiel. Stratili 116 čínskych pilotov a 231 lietadiel: 224 MiGov-15, tri La-11 a štyri Tupolevy Tu-2. Viacero pilotov dosiahlo päť alebo viac zostrelov, príkladom môže byť Zhao Baotong so siedmimi víťazstvami,Wang Hai s 9 zostrelmi a päť dostrelov dosiahli Kan Yon Duk a Kim Di San.
Verzie lietadla
thumb|right|Cvičná dvojmiestna verzia MiG-15UTI „Midget“ thumb|right|MiG-15UTI v označení [[Vojenské vzdušné sily ZSSR|sovietskych vzdušných síl]]
Špecifikácie (MiG-15bis)
thumb|right|250px|MiG-15bis alias česko-slovenský S-103
Technické údaje
right|250px
TV8
TV8 alebo Televízia Osem je slovenská interaktívna televízia vysielajúca od roku 2010. Momentálne vysiela cez satelit a kábel.
Veštice a Veštcovia ktorý sa objavujú na obrazovke - Anna, Tamara, Damiel, Renáta, Bela, Tatiana, Marcia, Boris, Marcella, Hajnalka, Airam, Rudy, Vanessa, Synthia, Leon, Štefan, Marcela, Jozef, Peter, Adam, Ladislav, Radka, Adam Lukačovský, Angela, Magda, Leon a Jozef.
Majstrovstvá Európy vo futbale 2008
Rozhodcovia
Na Majstrovstvách Európy vo futbale 2008 zápasy rozhodovalo dvanásť hlavných rozhodcov a 24 asistentov:
Počas duelov sa diskutovalo o Ľubošovi Micheľovi ako kandidátovi na pískanie finálového duelu. Nakoniec sa však hlavným arbitrom nestal. Stal sa ním Roberto Rosetti. Okrem nich bolo na Majstrovstvách Európy k dispozícii niekoľko rozhodcov vo funkcii štvrtého rozhodcu. Boli to: Ivan Bebek, Stephane Lannoy, Viktor Kassai, Kristinn Jakobsson, Grzegorz Gilewski, Olegário Benquerença, Craig Thomson a Damir Skomina.
Saint-Chély-d’Aubrac
Saint-Chély-d’Aubrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 551 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gaštanový hájik
náhľad|Okolie železničnej zastávky Bratislava-Vinohrady, parčík s gaštanmi
Gaštanový hájik je miestna časť v Bratislave v mestskej časti Nové Mesto v okrese Bratislava III v okolí Železničnej stanice Bratislava predmestie a Železničnej zastávky Bratislava-Vinohrady. Názov oblasť dostala v roku 1957 podľa gaštanového hájika – pozemku s vysadenými gaštanmi, ktorý dnes už desaťročia neexistuje. Nachádza sa tu aj základná škola a poľnohospodárske družstvo.
V minulosti tu končila električková trať – nachádza sa tu ich obratisko, dnes väčšina električiek pokračuje až do Rače.
Stanley Kramer
Stanley Kramer (* 29. september 1913, New York, New York, USA – † 19. február 2001, Woodland Hills, Kalifornia) bol americký režisér a producent.
Životopis
Narodil sa v Brooklyne v New Yorku a vysokoškolské vzdelanie získal na New York University. K filmu sa dostal ako spracovateľ textov a dialógov. Postupne sa presadzoval ako producent, potom režisér, nakoniec riadil svoju vlastnú produkčnú spoločnosť. V jeho filmoch hrali najväčšie súčasné hviezdy ako Katharine Hepburnová, Gary Cooper, Spencer Tracy a ďalší. Jeho filmy a výkony hercov boli osemdesiatkrát nominované na Oscara, v šestnástich prípadoch cenu skutočne získali. Ale aj keď šesť z jeho filmov bolo nominovaných na Oscara v hlavnej kategórii najlepší film, nikdy toto ocenenie nedostal. Hoci sa filmy na ktorých sa nejakým spôsobom podieľal, radia medzi nesmrteľné, spočiatku sa presadil ako priekopník nezávislej produkcie. Snímky bol totiž schopný vyrobiť nesmierne lacno. Napriek tomu v jeho filmoch chceli hrať aj hviezdy Hollywoodu.
Filmy, ktoré režíroval sú silne politicky liberálne a týkajú sa rasových predsudkov, kreacionizmu, alebo jadrovej vojny. Napriek tomu tvrdil: "Nechcem meniť svet. Stačí mi, keď dvaja ľudia vyjdú z kina dajme tomu v Kansas City a jeden druhému povie: Niečo také som ešte nevidel."
28. marca 1960 ako jeden z prvých dostal hviezdu na Hollywoodskpm chodníku slávy.
Polis
Polis bol v starovekom Grécku najrozľahlejšie štátne spoločenstvo. Polis tvorilo len mesto a územie ležiace okolo neho. Mesto bolo hospodárskym a náboženským centrom. Kolónie boli po stránke štátoprávnej samostatné. V prípadoch spojenectva si boli polis rovnoprávne.
Štáty s rozľahlejším územím vznikali až od doby Alexandra Macedónskeho a držala ich pohromade vojenská moc.