cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čeští brouci
Prácu napísal Josef Kliment v roku 1899. Vyšla nákladom a vydaním autora vo vydavateľstve Františka Riedla v Německom Brode. Obsahuje cca 811 strán textu a je doplnená farebnými tabuľami väčšiny druhov chrobákov, ktoré sú v práci uvedené. Patrí ku klasických a jedinečným, veľmi vzácnym prácam konca 19. storočia. Nemá už v súčasnosti výraznú vedeckú hodnotu, ale obrovskú zberateľskú cenu, lebo zachytáva vtedajšiu úroveň českej koleopterológie. Kniha obsahuje 251 čeľadí, 1002 rodov, 5181 druhov (odrôd a odchýlok - aberácií). Na 46 farebných tabuliach je vyobrazených 2481 druhov chrobákov + 4 litografické tabuľky vo všeobecnej časti. Obrázky maľoval Vladimír Zoufal.
Útulňa Andrejcová
Útulňa Andrejcová alebo aj Útulňa pod Andrejcovou je zrubová chata na hlavnom hrebeni Kráľovohoľských Nízkych Tatier.
Windsor Castle
Väčšina kráľov a kráľovien Anglicka mala priamy vplyv na stavbu a vývoj hradu, ktorý bol ich kasárňami, pevnosťou, domovom, oficiálnym palácom a občas dokonca aj ich väzením. História hradu a britských monarchov je nerozlučne spojená. V období mieru boli rozširované jeho obytné priestory a v období vojen bolo vylepšované jeho opevnenie.
Čeští brouci
Práci sa dnes vytýka hlavne snaha autora dať každému českému chrobákovi české meno, z čoho vznikol celý rad veľmi bizarne znejúcich mien, ktoré sa dnes už nepoužívajú.
Útulňa Andrejcová
Charakteristika
náhľad Je určená na jednorazové prespanie turistov, počas prechodu hrebeňom pohoria. Je nepretržite otvorená a nachádza sa nad obcou Pohorelá, v sedle pod rovnomenným vrchom vo výške V minulosti bola bez hospodára a staral sa o ňu Národný park Nízke Tatry a Horská služba Nízke Tatry čo sa zmenilo v roku 2014, kedy si útulňu prenajal súčasný chatár Marek Šurina. Od roku 2019 je v súkromnom vlastníctve a prevádzku zabezpečuje občianske združenie Horské spoločenstvo z Brezna. Útulňa prechádza postupnou rekonštrukciou, no jej funkcia ostáva zachovaná. Je využívaná hlavne počas letných mesiacov a jej kapacita je 30 osôb. Pri naplnenej kapacite útulne prevádzkar poskytuje aj možnosť prenájmu vlastných turistických stanov. Nocľah v nej je od roku 2020 spoplatnený sumou 5 eur a je nutné si ho ho dopredu zarezervovať telefonicky na čísle +421 904 596 443. Útulňa poskytuje aj možnosť občerstvenia. Aktuálne informácie nájdete na facebookovej stránke útulne
Windsor Castle
Pôdorys
náhľad|Plán hradu Windsor Hrad sa počas doby svojej existencie stále vyvíjal až do výslednej dnešnej podoby, ktorá je zobrazená na pláne. V strede je umelo vytvorený pahorok (v pláne písmeno "A"), na ktorom Viliam Dobyvateľ vybudoval prvý drevený hrad.
Útulňa Andrejcová
História
Z dôvodu zvýšenia atraktívnosti východnej časti nízkotatranského hrebeňa bolo rozhodnuté o výstavbe horskej útulne. Projekt spracoval Ing. Milan Marenčiak a pri výbere bola zvolená lokalita v sedle, západne od Andrejcovej. Výstavbu objektu zabezpečovala TJ Jasná Liptovský Mikuláš pod vedením Ladislava Milana, rodák z Liptovskej Tepličky a znalec miestnych podmienok. Samotná výstavba začala v máji 1968 a z veľkej časti boli použité lokálne suroviny; kameň a drevo. Upravený bol i blízky prameň a postavená latrína a v októbri 1968 bola stavba skolaudovaná. Využívaná bola od začiatku turistami a trampami, počas letného spásania hôľnych lúk poskytovala útočisko aj pastierom či dokonca samotnému dobytku.
Mitterkirchen im Machland
Mitterkirchen im Machland je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Perg.
Útulňa Andrejcová
História
Objekt dlho chátral a výraznejšie bol opravený až v roku 2005, kedy organizácia SZOPK - Slovenský zväz ochrancov prírody a krajiny využil prostriedky v rámci programu Konta Orange - Obnovme Tatry a útulňu zrekonštruoval ( nová šindľová strecha, nový padláš, nová veranda, prístavba k severnej stene chaty a pod.).
Mitterkirchen im Machland
Žije tu 1 703 obyvateľov (1. 1. 2010).
Útulňa Andrejcová
História
Od roku 2014 je útulňa pod správou chatára Marek Šurinu, ktorý postupne za pomoci miestnych nadšencov objekt ako aj okolie revitalizuje a zveľaďuje. Opäť sa menila krytina na streche, opravil sa komín s vyhrievacím telesom, chata sa postupne celá zaizolovala aby mohla poskytnúť komfort a bezpečie aj v zimných mesiacoch.
Míchovec
Míchovec je prírodná pamiatka ev. č. 1876, ktorá sa nachádza v okrese Brno-venkov neďaleko obcí Běleč a Synalov. Správa AOPK Brno.
Ochrana
Predmetom ochrany je pralesový porast bukových javorín s masovým výskytom mesačnice trvácej, významné skalné hradby.
Zemědělská entomologie
Autorom práce je Prof. Dr. František Miller (1902 - 1983) - známy entomológ a arachnológ.
Práca bola vydaná v roku 1956 vo vydavateľstve ČSAV v Prahe. Má 1056 strán odborného textu. Vyšla v náklade 3300 výtlačkov. Obsahuje odborné znalosti a podáva informácie o hmyze z hľadiska potrieb poľnohospodárskej praxe. Je určená hlavne pre niektoré skupiny záujemcov: (študentov vysokých škol poľnohospodárskeho smeru na rozšírenie ich vedomostí z pohľadu inžiniera - agronóma, odborníka - fytopatológa, alebo poľnohospodárskeho výskumného pracovníka). Odborná publikácia bola spracovaná autorom podľa vtedajších najnovších zdrojov a poznatkov, ktoré získal štúdiom monografií a početných odborných článkov, ktoré boli rozptýlené v mnohých odborných časopisoch. Práca zachytávala v svojej dobe zhruba rozsah vtedajších odborných vedomostí, ktoré boli známe o poľnohospodárskej entomológii. Obrázky do práce nakreslila z väčšej časti manželka autora práce. Monografia obsahuje celkove 501 obrázkov, kresieb a tiež viacero tabuliek a systematických delení hmyzu.
Dvojrozmerný čiarový kód
Dvojrozmerný čiarový kód, 2D čiarový kód, 2D kód alebo maticový kód je čiarový kód, ktorý nesie strojovo čitateľnú informáciu zakódovanú v svetlých a tmavých alebo farebných plochách usporiadaných v dvoch smeroch. Takéto usporiadanie umožňuje uložiť väčšie množstvo informácií než bežný, lineárny čiarový kód.
Železničná trať Olomouc – Opava
Železničná trať Olomouc - Opava východ (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 310) je jednokoľajová trať, súčasť celoštátnych železníc. Trať vedie z Olomouca hlavnej stanice cez Valšov, Bruntál, Milotice nad Opavou a Krnov do Opavy. Na trati sa nachádza päť tunelov. Prevádzka na trati bola zahájená v roku 1872.
Z Krnova viedla odbočná trať do Nemecka (terajšie územie Poľska) do stanice Głubczyce; doprava bola zastavená v roku 1945 po 2. svetovej vojne; sčasti zostala ako vlečka, zvyšok bol rozobraný. Trať z Opavy k štátnej hranici a do Nemecka (teraz územie Poľska) do stanice Pilszcz začala prevádzku v roku 1909 a ukončila prevádzku tiež v roku 1945.
Útulňa
náhľad|Útulňa v Hiadeľskom sedle Útulňa je menší, obyčajne drevený dom, chata jednoduchej konštrukcie, zvyčajne na odľahlom alebo ťažšie prístupnom mieste. Obvykle slúži ako úkryt na noc alebo v zlom počasí.
Birdy (speváčka)
Birdy, rodným menom Jasmine van den Bogaerde (* 15. máj 1996 Lymington, Spojené kráľovstvo) je britská speváčka.
V roku 2008 vyhrala ako 12 ročná súťaž Open Mic UK, čím sa stála všeobecne známou. Jej prvý singel „Skinny Love“ sa presadil v mnohých krajinách Európy. Celosvetový úspech dosiahla vďaka albumu Birdy, ktorý sa krátko po vydaní v novembri 2011 dostal na vrchol rebríčkov v Austrálii, Belgicku a Holandsku. V roku 2013 vydala druhý album Fire Within.
V roku 2014 chystá speváčka Tour k albumu Fire Within a tiež bude predskokanka na americkej časti Tour Christiny Perri.
Bořek (priezvisko)
Bořek je české priezvisko odvodené od mužského mena Bořek. Česká ženská prechýlená podoba je Bořková, slovenská Bořeková.
V Česku je najviac rozšírené (s výrazným odstupom) v Pardubiciach, potom v mestách Náchod, Rychnov nad Kněžnou a Dvůr Králové nad Labem. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v Košiciach.
Známi nositelia
Pozri v článku Bořek.
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1980
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1980 bola európska kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov na Letné olympijské hry 1980 v Moskve, ktorú organizovala Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konala sa v piatich švajčiarskych mestách: Lugano, Luzern, Neuchâtel, Vevey a Ženeva, v dňoch od 6.17. mája 1980. Zúčastnilo sa jej 19 tímov, ktoré súťažili o 3 postupové miesta na olympijský turnaj. Víťazom turnaja sa stalo 🇮🇹.
Druhým najlepším česko-slovenským strelcom sa po Kamilovi Brabencovi stal so 127 bodmi Stanislav Kropilák.
Priama účasť
Z Európy sa priamo na LOH 1980 kvalifikovali družstvo hostiteľskej krajiny a víťaz MS 1978:
Konečné poradie
Pozn: Neskôr z európskej kvalifikácie postúpili na LOH aj Švédsko a Poľsko, ktoré nahradili bojkotujúce družstvá 🇺🇸 a 🇨🇦.
Dražovce
Významná archeologická lokalita: Našli sa tu nálezy z paleolitu, neolitu (sídlisko), neskorej bronzovej doby (žiarové hroby), halštatskej doby (hradisko), veľkomoravskej doby (hradisko a kostrové hroby) a poveľkomoravskej doby (pohrebisko z 11.-15. storočia).
Na skalnatom kopci nad Dražovcami stojí kostol svätého Michala archanjela. Prvý kostol stál na tomto mieste už v polovici 11. storočia, dnešný chrám dostal svoju podobu v 13. storočí.
V katastrálnom území sú štátne prírodné rezervácie Lupka a Zoborská lesostep.
Bzová
Bzová môže byť:
v Česku:
Koloman Banšell
Koloman Banšell (* 26. august 1850, Točnica – † 27. marec 1887, Lučenec) bol evanjelický kňaz, slovenský básnik, literárny teoretik, prozaik a novinár.
Ukrajinizácia
Prvé kroky ukrajinizácie mali za cieľ rozšíriť použitie ukrajinčiny v oblasti ukrajinských politických strán a vlády, nakoľko v roku 1922 pripadalo na jedného člena komunistickej strany Ukrajiny sedem ľudí, ktorí hovorili iným, najčastejšie však ruským jazykom. Vo vláde bola situácia trocha iná - tam na jedného človeka pripadali traja ľudia. Aby sa táto disproporcia medzi vládou a stranou na Ukrajine odstránila, v auguste roku 1923 začali jej členovia organizovať kurzy ukrajinského jazyka. Tým, ktorí ich neskončili úspešne, hrozilo oslobodenie z kurzov. V roku 1925 ukrajinská vláda vydala príkaz, ktorý postavil ukrajinský jazyk do role, kedy ho ako zasadací jazyk používala celá ukrajinská vláda. O dva roky neskôr (1927) ten istý zákon postihol aj parlament a odvtedy sa jeho zasadania viedli po ukrajinsky. Bez ohľadu na stratu entuziazmu mnohých neukrajinských členov vlády a strany, nová politika ukrajinizácie čoskoro priniesla svoje ovocie. Ak v roku 1922 používalo ukrajinčinu takmer 20 % vládnych predstaviteľov, v roku 1927 to už bolo vyše 70 %. Tento ukazovateľ však nebol jediným, ktorý v týchto rokoch prudko vyletel. Zvýšil sa aj počet ukrajinských politikov, ktorí vstúpili do strany a vlády (1923 - 35 %, 23 %; 1926-1927 - 52 %, 54 %).
Koloman Banšell
Životopis
thumb|150px|left|Hrob Kolomana Banšella v Lučenci Pochádzal z učiteľskej rodiny, odkiaľ aj získal základné vzdelanie (chodil do školy, kde učil jeho otec), neskôr navštevoval školy v rôznych slovenských mestách (Banská Štiavnica, Revúca, Prešov). Pracoval ako vychovávateľ v Gerendáši (Maďarsko), po roku však odišiel na študijný pobyt do Bazileja vo Švajčiarsku. V roku 1873 začal pracovať v Budapešti v redakcii Slovenských novín, no už začiatkom roku 1873 sa vrátil do Gerendáša, kde opäť prijal miesto vychovávateľa. Od roku 1874 bol evanjelickým farárom v malých dedinkách: Šamšon (Maďarsko), Veľký Lom a Mašková. V roku 1879 sa pokúsil o samovraždu, v rokoch 1880–85 sa liečil v ústave pre choromyseľných v Budapešti. Posledné roky svojho života prežil v biede a zabudnutí v Lučenci, kde sa v záchvate nových depresií zastrelil. Pochovaný je v Lučenci.
Tvorba
Svoje prvé literárne diela uverejňoval v rôznych, väčšinou rukopisných časopisoch (Svit, Zore, Bubon). Prvé básne uverejnil v roku 1867 v Sokole. Jeho tvorba mala veľa novátorských čŕt, ktorými sa odtrhol od postromantickej literatúry. Jeho básnická tvorba postupne dostávala charakter manifestov a výziev. Svojou tvorbou sa snažil o rozhýbanie mladej generácie, no prejavoval sa v nej hlavne jeho vlastný nepokoj, sklamanie, rezignácia, strata ideálov, ktoré vyústili až do jeho pokusov o samovraždu a tragickej smrti. Spolu s P. O. Hviezdoslavom vydával almanach Napred, ktorý bol počiatkom slovenského literárneho realizmu.
Ukrajinizácia
Ďalšou osobnosťou, ktorá sa vehementne zasadzovala za politiku ukrajinizácie bol Mikola Skripnik - predseda komisariátu vzdelávania v rokoch 1927–1933. Jeho najväčšou zásluhou bolo dosiahnutie vyše 80 % všeobecnovzdelávacích škôl a 30 % vysokých škôl, kde sa vyučovalo výlučne po ukrajinsky, a to všetko na území Ukrajiny. Navyše za jeho pôsobenia vo funkcii predsedu komisariátu vzdelávania sa 97 % ukrajinských detí učilo vo svojom rodnom jazyku. Počas februárovej revolúcie mohli ukrajinofili o takýchto podmienkach, ktoré pre nich Skripnik prichystal len snívať, o desať rokov neskôr sa však stali realitou.
Politika ukrajinizácie obyvateľstva si však vyžadovala aj vzdelaných učiteľov, a tých bolo v tom čase na Ukrajine málo. K žiadaným 100 000 pedagógov chýbala vyše polovica. Preto Skripnik požiadal niekoľkých učiteľov z Haliče, aby prišli na Ukrajinu pracovať. Na toto sa mu však z Moskvy nepodarilo dostať povolenie.
Ďalším problémom, s ktorým sa muselo ukrajinské obyvateľstvo v oblasti školstva vysporiadať bol nedostatok ukrajinských učebníc. Problémy mala aj ukrajinská tlač, ktorú kruto potláčal cársky režim v Ruskom impériu. V roku 1922 sa na Ukrajine vydávalo 9 -10 titulov (na porovnanie - v roku 1933 zo 426 periodík vydávaných na Ukrajine bolo 373 v ukrajinskom jazyku). Ružovo to nevyzeralo ani s ukrajinskými knihami. Počet všetkých vydaných knižiek napísaných v ukrajinčine bol iba 27 %, toto číslo sa však do roku 1927 viac ako zdvojnásobilo.
Aby sa však dôsledky politiky ukrajinizácie prejavili dlhodobejšie, bolo treba skoncovať s monopolom ruskej kultúry v ukrajinských mestách. Sociálno-ekonomické zmeny, koré sa v 20. rokoch 20. storočia udiali, prívržencov tohto politického smeru nútili myslieť si, že sa toto veľké dielo nebude dať uskutočniť. Masový kurz industrializácie, ktorý začali sovieti v roku 1928, vytvoril veľký dopyt po mestských robotníkoch. Tak isto politika kolektivizácie zlikvidovala mnohých roľníkov a ich zem sa stala súčasťou kolchozov. Výsledkom týchto zmien bolo ukrajinské „sťahovanie národov“ z miest do dedín a celková zmena národnostného zloženia proletariátu a mestského obyvateľstva
Svojimi úspechmi politika ukrajinizácie, ktorá podľa Mikolaja Skripnika nezašla tak ďaleko ako si on sám predstavoval, v prvom rade ďakovala tomu, že bola spojená s celým procesom modernizácie krajiny. Nie patriotizmus, ale tradícia bola hlavnou príčinou zachovania rodného ukrajinského jazyka pre mnohých Ukrajincov. To sa vysvetľovalo tým, že ukrajinčina, lepšie ako ktorýkoľvek iný jazyk, dávala ukrajinskému obyvateľstvu možnosť dostať lepšie vzdelanie, dozvedieť sa viac z novín a časopisov a vykonávať svoju každodennú prácu. Vďaka politike ukrajinizácie ukrajinský jazyk prestal byť romantickou a málo chápanou ideou maličkej skupiny inteligencie alebo príznakom ustupujúceho roľníctva. Etabloval sa do role základného komunikačného prostriedku a identity spoločenstva, ktoré sa ňou modernizovalo.
Katolícka cirkev východného obradu
Katolícka cirkev východného obradu alebo katolíci východného obradu môže byť:
Voulaines-les-Templiers
Voulaines-les-Templiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Molln
Molln je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Kirchdorf an der Krems.
Žije tu 3 626 obyvateľov (1. 1. 2010).
Bussy-la-Pesle (Nièvre)
Bussy-la-Pesle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Drozdov
Drozdov môže byť:
Slnečná škvrna
thumb|right|Skupina slnečných škvŕn thumb|right|Slnečná škvrna v ultrafialovom žiarení
Slnečná škvrna je tmavé miesto vo atmosfere Slnka. Má nepravidelný kruhový tvar a silné magnetické pole. Sú najznámejším prejavom slnečnej aktivity. Veľké slnečné škvrny majú dlhú životnosť a sú viditeľné voľným okom. Niektoré menšie majú životnosť len pár hodín, väčšie až niekoľko mesiacov.
Škvrny vznikajú v tých miestach fotosféry, kde je znížená lokálna intenzita magnetického poľa, ktoré potláča konvekciu. Jej dôsledkom je nižšia teplota až o niekoľko sto Kelvinov, ako v okolitej fotosfére. Preto škvrny vyzerajú byť tmavšie, ako ich okolie, hoci na tmavom pozadí by žiarili jasne oranžovým svetlom. Škvrna je zvyčajne plytká priehlbina v plazme a väčšinou má dve časti: Penumbru a umbru. Umbra, alebo úplny tieň je tmavšia centrálna časť škvrny. Obklopuje ju svetlejšia penumbra. Malé slnečné škvrny (póry) zvyčajne nemajú penumbru. Veľkosť slnečných škvŕn sa pohybuje v rozpätí od do niekoľko desiatok tisíc kilometrov.
Škvrny sa väčšinou zjavujú vo dvojiciach s opačnou polaritou magnetického poľa. Miesto ich výskytu a počet zavisí od slnečného cyklu. Sú najstarším pozorovaným prejavom slnečnej aktivity. V minime slnečnej aktivity sa takmer nevyskytujú, v maxime je ich, naopak, veľmi veľa. Graf ich výskytu sa nazýva Motýlikovitý diagram. Podľa počtu slnečných škvŕn a ich skupín sa vyjadruje Wolfovo číslo, ktoré súčasne charakterizuje slnečnú aktivitu. V spektre slnečných škvŕn sa v dôsledku nižšej teploty objavujú aj neutrálne atómy.
Slnečné škvrny sú najstarším pozorovaným javom na povrchu Slnka. Najstaršie záznamy o existencii tmavých miest sa datujú na rok 2800 pred Kr. Ďalekohľadom ich prvýkrát pozoroval až Galileo Galilei. Predpokladal však, že ide o tieň na povrchu Slnka vrhaný mrakmi.
'''Varovanie: pohľad priamo do Slnka môže vážne poškodiť zrak. Pozorovanie slnečných škvŕn je bezpečné len cez slnečné filtre, alebo za pomoci projekcie.'''
Bořek
Bořek môže byť:
Justín I.
thumb|Minca Justína I. Justín I. (iné mená: Justin I., Justinus I., Iustinus I., Justinos I., I(o)ustinos I., Flavius Iustinus Augustus, Imperator Caesar Flavius Iustinus Augustus, zriedkavejšie: Justinius I., Iustinius I.; * 450 blízko Naissu – † 1. august 527 Konštantínopol) bol byzantským cisárom v rokoch 518–527 a súčasne zakladateľom justiniánskej dynastie (518–578 resp. 602).
Život
Justín sa narodil okolo roku 450 v okolí Naissu ako syn roľníkov. V roku 470 prišiel do Konštantínopolu, kde vstúpil do armády. Zúčastnil sa vojny s Peržanmi, ale vyznamenal sa najmä počas isaurskej vojny. Neskôr bol povýšený na veliteľa cisárskej gardy (Exkubiton). Po smrti cisára Anastasia v roku 518 sa Justín dokázal presadiť proti ostatným kandidátom a vo veku šesťdesiatichôsmych rokov nastúpil na trón. Ukázal sa pritom ako veľmi schopný a zároveň úplne bezzásadový. Už na začiatku Justínovej vlády pôsobil ako jeho radca jeho veľmi vzdelaný synovec a neskorší nástupca Justinián.
Vo vzťahoch s cirkvou vsadil najmä na diplomaciu. Korešpondenciou s pápežom Hormizdom sa mu podarilo ukončiť akakiánsku schizmu. Tým bolo jasne dané najavo, že znovuposilnená Východorímska ríša opäť prejavuje intenzívnejší záujem o záležitosti na západe. V nasledujúcom období potom cirkev vedená pápežom Jánom I. prijala sprostredkujúcu úlohu medzi cisárom a ostrogótskym kráľom Teodorichom, ktorá však zlyhala, keď Teodorich nechal pápeža zatknúť kvôli obvineniu, že sa spojil s Rimanmi.
Vzťahy s Ostrogótmi sa neskôr ešte zhoršili, keď bola na Teodorichovom dvore porazená vzmáhajúca sa procisárska strana. V tejto súvislosti je tiež nutné vidieť popravu filozofa Boethia. Súčasne boli od roku 523 na východe prenasledovaní ariáni, čo bolo v Ravenne prijímané s nevôľou, lebo Ostrogóti vyznávali ariánstvo.
Čas Justínovej vlády sa nie naposledy vyznačoval bojom proti Peržanom na východnej hranici. Už predtým existovalo latentné napätie medzi oboma ríšami (okrem iného kvôli neúspechu jednaní o adopcii neskoršieho perzského kráľa Husrava I. Justínom), ktoré vyústilo niekedy v rokoch 525/526 do bojov na Kaukaze, najmä v oblasti Lazika. Vojna však bola nerozhodná a pokračovala aj po Justínovej smrti.
K úspechom možno zaradiť skutočnosť, že sa podarilo rozšíriť kresťanstvo na územie dnešného Jemenu. Dobré vzťahy boli udržiavané aj s arabskými a kaukazskými pohraničnými kmeňmi. Navyše vpádom Slovanov a Avarov na Balkán sa Rimania v tom čase ešte dokázali bez problémov ubrániť.
Keďže Justín pochádzal z Illyrika, bol tiež jedným z posledných rímskych cisárov, ktorého rodným jazykom bola latinčina. Jeho údajne zlá gréčtina vyvolávala posmech, pretože podľa Prokopia vraj na písanie vlastného mena potreboval šablónu.
Timaios z Élidy
Timaios (Timaios) bol olympijský víťaz súťaže trubačov v roku 396 pred Kr. Timaios z Élidy zvíťazil na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. v novej disciplíne, a to v súťaži trubačov. V Olympii sa pôvodne v prvý deň hier hneď po prísahe športovcov vyhotovil oficiálny zoznam pretekárov, ktorý uvádzal ich mená, mená otcov, mená domovských miest (krajín) a názov disciplíny. Tento zoznam zaznamenaný na bielej vápencovej doske potom hellanodikovia vystavili pred bránu Búleutéria. Vystavením dosky sa prvý deň hier oficiálne skončil.
Od roku 396 pred Kr. sa po prísahe konala súťaž trubačov a hlásateľov, ktorej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov. Z olympijských hier je známy len jediný prípad (práve z týchto hier), keď sa odovzdávali dve ceny, t. j. osobitne pre trubača i hlásateľa.
Hostomice
Hostomice môžu byť:
Allen J. Bard
Allen J. Bard (* 18. december 1933, New York, New York, USA) je americký chemik, profesor chémie a biochémie na Texaskej univerzite v Austine. Zaoberá sa výskumom v oblasti elektrochémie.
Ocenenia
V roku 2002 získal Priestleyho medailu. V roku 2008 získal spolu s Williamom Moernerom Wolfovu cenu za chémiu. V roku 1990 bol zvolený za člena American Academy of Arts and Sciences.
Borko
Borko môže byť:
Železná ulica
Železná ulica je ulica:
Laurel Halo
Laurel Halo je americká hudobníčka špecializujúca sa na elektronickú hudbu. Vo svojich šiestich rokoch začala hrať na klavír. Pochádza z Ann Arbor v Michigane a od roku 2013 žije v Nemecku. Počas svojej kariéry vydala niekoľko EP a v máji 2012 aj svoj prvý radový album nazvaný Quarantine; druhý album Chance of Rain vyšiel v októbri 2013. V roku 2017 jej vyšiel tretí album Dust.
Vo februári 2013 vyšiel jej remix piesne „Living with You“ waleského hudobníka Johna Calea.
Vráž
Vráž môže byť:
Próteus (rozlišovacia stránka)
Próteus Próteus) môže byť v gréckej mytológii:
Audun-le-Roman (kantón)
Audun-le-Roman je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 25 obcí.
Ace (album)
Ace je osemnásty štúdiový album nemeckej techno/hard dance skupiny Scooter. Bol vydaný 5. februára 2016 vo vydavateľstve Sheffield Tunes & Kontor Records.
Mondsee
Mondsee je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu 3 284 obyvateľov (1. 1. 2010).
Třesín (prírodná pamiatka)
thumb|Zrúcanina tzv. Rytierskej siene postavená rodom Lichtenštajnov, CHKO Litovelské Pomoraví Třesín je prírodná pamiatka ev. č. 1654 na vrchu Třesín medzi obcami Měník a Mladeč v okrese Olomouc. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Litovelské Pomoraví.
Ochrana
Predmetom ochrany je izolovaný vápencový chrbát so zmiešanými porastmi a vzácnou štrbinovú kvetenou.
Územie pamiatky sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Litovelské Pomoraví a s vtáčím územím s rovnakým názvom.
thumb|left|Čertov most - romantická stavba postavená na Třesíne [[Lichtenštajnovci|Lichtenštajnovcami]]
Borový (priezvisko)
Borový je slovenské a české priezvisko. V Česku je najčastejšie v Radčiciach (okres Dolný Kubín), Dulove (okres Ilava) a Trstenej. V Česku je najviac rozšírené v Ostrave a Prahe.
Známi nositelia
Pozri v článku Borový.
Montmain (Seine-Maritime)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Hředle
Hředle môžu byť:
Hvozdec
Hvozdec môže byť:
Polnočná omša
Polnočná omša je slovenská filmová adaptácia rovnomennej divadelnej hry Petra Karvaša.
Príbeh malomeštiackej rodiny Kubišovcov túžiacich prežiť druhú svetovú vojnu v bezpečí.
Allineuc
Allineuc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cercy-la-Tour
Cercy-la-Tour je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grafit (rozlišovacia stránka)
Grafit môže byť:
Jivina
Jivina môže byť:
Zoznam medzinárodných dní a sviatkov
Toto je zoznam medzinárodných dní a sviatkov.
Moosbach
Moosbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Braunau am Inn.
Bayon (kantón)
Bayon je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 27 obcí.
Moosbach
Žije tu 921 obyvateľov (1. 1. 2011).
Loděnice
Loděnice môže byť:
Málkov
Málkov môže byť:
Sedem jednou ranou
Sedem jednou ranou (po nem. Sieben auf einen Streich, po angl. Seven by One Flow) je slovenská filmová rozprávka natočená na motívy rovnomennej rozprávky bratov Grimmovcov.
Rozprávka o šikovnom krajčírovi, ktorý jednou ranou zabil sedem múch, premohol nebezpečného diviaka, jednorožca, a dvoch obrov a tak získal ruku princeznej a celé kráľovstvo.
Eutektikum
thumb|300px|Príklad eutektického roztoku, tuto [[voda a nejaká látka]] Eutektikum (z gréc. dobre taviteľný) je zmes dvoch alebo viacerých fáz navzájom v sebe úplne nerozpustných, alebo len čiastočne rozpustných (t. j. majú heterogénnu oblasť), ktorá má menšiu teplotu tavenia ako každá z týchto látok. V tekutom stave musia byť navzájom rozpustné (ak nie, tak je to monotektický systém).
Eutektikum zliatiny konkrétnych látok má nasledovné vlastnosti:
Na obrázku máme príklad eutektika, na osi x máme pomer roztoku, na osi y teplotu. V bode eutectique pur máme najnižšiu možnú teplotu tuhnutia týchto látok.
V tomto bode látka prejde do tekutého stavu hneď a bez medzifázy, mimo tento bod existuje vedla tekutej fázy aj pevná fáza (niečo ako cesto).
Eutektikum vo fázovom diagrame
Fázový diagram zliatin s eutektikom je typická V-charakteristika na prechode medzi taveninou a tuhým skupenstvom. Obrázok je pre systémy, kde v tuhom skupenstve sú obidve látky navzájom nerozpustné. Oblasť označená (4) je oblasť nerozpustnosti (heterogénna oblasť), kde sú tieto látky navzájom nerozpustné a teda tvoria heterogénnu zmes.
Ak sú čiastočne rozpustné, potom pribudne ešte zvislé V zľava (oblasť alfa) a sprava (oblasť beta). Alfa znamená, že máme kryštál s dominantnou alfou a s plne rozpustenými minoritnými beta atómami. Pri opustení alfa oblasti (buď znižovaním teploty alebo pridávaním komponenty beta) sa na rozhraní kryštálov vylučuje malé množstvo kryštálov s dominantnou betou, teda takých, ktoré sú obyčajne v oblasti beta vpravo.
Toto funguje aj obrátene zo smeru z beta oblasti.
Keď zvyšujeme podiel beta, tak sa vylučuje stále viac beta kryštálov až v eutektickom bode (5) sa vytvoria vedľa seba typické eutektické dlhé kryštálové lamely alfy prekladané s dlhými beta-kryštálovými lamelami.
Pri oceli je oblasť alfa veľmi malá.
Využitie
Eutektikum je napríklad tuhý roztok rozpadnutého austenitu s cementitom (cca 4,3 %), ktorý sa volá ledeburit.
Eutektické materiály sa používajú, keď treba zliať dokopy dva kovy, ktoré sa inak ťažko zlievajú. Napríklad hliník a volfrám - kým sa volfrám začne taviť, hliník by sa už dávno vyparil. Preto sa do volfrámu pridá nejaký prvok aby sa vytvorila eutektická zmes a tá sa už dá zliať s hliníkom, aj keď výsledná zliatina nie je čistý Al-W.
Ale najlepší príklad je, keď posypeme ľad soľou - vtedy sa ľad začne rozpúšťať (tak do -5 °C)
Skuhrov
Skuhrov môže byť:
Stašov
Stašov môže byť:
Moosdorf
Moosdorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Braunau am Inn.
Žije tu 1 519 obyvateľov (1. 1. 2010).
Tetín
Tetín môže byť:
Chambley-Bussières (kantón)
Chambley-Bussières je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 12 obcí.
Montreuil-en-Caux
Montreuil-en-Caux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sedím na konári a je mi dobre
Sedím na konári a je mi dobre (angl. Sitting on a Branch, Enjoying Myself) je česko-slovenský film režiséra Juraja Jakubiska.
Príbeh dvoch charakterovo rozdielnych priateľov odohravajúci sa tesne po konci druhej svetovej vojny.
Mörschwang
Mörschwang je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Ried im Innkreis.
Žije tu 305 obyvateľov (1. 1. 2010).
Jurisdikcia
Jurisdikcia môže byť:
Cervon
Cervon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vodné hodiny
Vodné hodiny môžu byť:
Briey (kantón)
Briey je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho deväť obcí.
Dynastia adoptovaných cisárov
Dynastia adoptovaných cisárov (iné názvy: dynastia adoptívnych cisárov, adoptovaní cisári, adoptívni cisári) bola:
Cisári patriaci do dynastie podľa najširšej definície:
Cirey-sur-Vezouze (kantón)
Cirey-sur-Vezouze je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho sedem obcí.
Giovanni Antonio Scopoli
Giovanni Antonio Scopoli (známy aj ako Prof. Dr. Ioannes Antonius Scopoli, Johannes Antonius Scopoli, ale aj Ján Anton Skopoli, * 3. jún 1723, Cavalese, Taliansko† 8. máj 1788, Pavia) bol taliansko-rakúsky prírodovedec svetového mena, univerzitný profesor, geológ, chemik, botanik, lekár a entomológ – prevažne lepidopterológ, ktorý má obrovský význam pre svetovú, ale i slovenskú vedu a entomológiu.
Životopis
Narodil sa v Cavalese v južnom Tirolsku v roku 1723 ako syn právnika. Po skončení základného vzdelania študoval na univerzitách v Tridente a neskôr medicínu v rakúskom Innsbrucku, kde získal lekársky diplom. Po skončení medicíny pôsobil od roku 1743 ako lekár v Tridente a v Benátkach. Dva roky pracoval ako osobný tajomník grófa Seckana. Neskôr pôsobil ako banský lekár a profesor chémie a hutníctva na banskej škole v Idrii v Slovinsku, kde bol menovaný lekárom ortuťových baní. Tu strávil skoro šesťnásť rokov. V roku 1761 publikoval svoju prácu: "De Hydroargyro Idriensi Tentamina" o príznakoch otravy ortuťou medzi baníkmi. Vo voľnom čase sa venoval štúdiu miestnej prírody, histórie a entomológii. Od roku 1769 pôsobil ako profesor mineralógie, chémie a hutníctva na Baníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Na fakulte prednášal lesnícku botaniku a zoológiu a robil botanický, geologický a faunistický výskum, prevažne na území stredného Slovenska. Tu mohol naplno rozvinúť svoj vedecký záujem a uplatnil svoje všestranné schopnosti i v rámci entomológie. Významne rozvinul všetky prednášané vedecké odbory. Počas svojho pôsobenia v Banskej Štiavnici sa Scopoli významne zaslúžil o prírodovedný prieskum územia Slovenska. Ako vedec svetového mena písal si s ruským vedcom Lomonosovom. Písal latinsky a nemecky. Je autorom prvej uhorskej kryštalografie. Scopoli, ako autor 22 vedeckých prác, vydal roku 1772 v Banskej Štiavnici významné, po latinsky písané dielo „Základy systematickej a praktickej mineralógie“, ktoré preložili i do nemčiny. V diele „Rok prírody“ opísal faunu a flóru v okolí Banskej Štiavnice už podľa systému švédskeho prírodovedca Karola von Linného, s ktorým bol v osobnom styku. Jeho prednášky, spisy a nákresy sa dostali až do Švédska, Dánska, Saska a Ruska. V roku 1777 prišiel na univerzitu v Pávii, kde v roku 1788 aj zomrel.
Na jeho počesť je jeho menom pomenovaný alkaloid Scopolamin/Skopolamín.
Entomologické aktivity
Okrem týchto svojich, vyššie spomínaných aktivít, je považovaný za významného entomológa. Počas pobytu v Slovinsku napísal svoju veľmi známu a významnú prácu entomologického zamerania: „Entomologica Carniolica“. Ako svojmu koníčku sa Giovanni Antonio Scopoli venoval aj zberu rastlín a prírodnín, hlavne hmyzu v Alpách. Počas svojho života opísal viacero rodov, druhov a poddruhov hmyzu, napr.: Ascalaphus (= Libelloides) macaronius Scopoli, 1763, Bombus argillaceus Scopoli, 1763, Phlebotomus papatasi Scopoli, 1786, Thalera fimbrialis Scopoli, 1763, Catocala fulminea Scopoli, 1763, Anthaxia hungarica Scopoli, 1772, Zygaena carniolica Scopoli, 1763 a pod. Z rodov hmyzu opísal napr. rod Battus Scopoli, 1777.
Jeho zbierka hmyzu bola pravdepodobne asi okolo roku 1766 pri stroskotaní lode (event. pri požiari lode) zničená.
Mario Ančić
Mario Ančić (* 30. marec, 1984, Split, Juhoslávia, dnes Chorvátsko), prezývaný Super Mario alebo Baby Goran, je profesionálny tenista, známy svojím vynikajúcim podaním.
Začiatky
Tenis začal hrať ako sedemročný, patril medzi najlepších juniorov na svete.
Najväčšie úspechy
Vo Wimbledone 2006 ho zastavila až svetová jednotka Roger Federer v štvrťfinále.
Zranenie na vodnom skútri
Koncom júla si počas dovolenky v Umagu pri páde z vodného skútra roztrhol väzy v kolene. Podľa lekárov bude musieť pauzovať niekoľko týždňov, čo ohrozilo jeho účasť na US Open.
Rebríček ATP
Jeho najvyššie umiestnenie v rebríčku ATP bolo 7. miesto, ktoré dosiahol 10. júla 2006.
Andel (Côtes-d'Armor)
Andel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Enniskillen
Enniskillen je mesto v Severnom Írsku vo vnútrozemí írskeho ostrova. Leží medzi jazerami Lower Lough Erne a Upper Lough Erne.
Andel (Côtes-d'Armor)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Enniskillen
Leží v grófstve Fermanagh, je sídelným centrom a aj najväčším sídlom grófstva. Žije tu necelých 14-tisíc obyvateľov (odhad 2008). Rozloha Enniskillenu je 13,011 km².
Andel (Côtes-d'Armor)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Enniskillen
Bombový útok
Oslavy konca 1. svetovej vojny v Enniskillene 8. novembra 1987 sa stali terčom útoku Dočasnej írskej republikánskej armády, pri výbuchu bomby zahynulo 10 civilistov a 1 policajný dôstojník.
3. symfónia (Saint-Saëns)
'''Symfónia č. 3 c mol „Organová“, Op. 78''' je dielo francúzskeho skladateľa Camille Saint-Saënsa.
Vznik
Skladateľ symfóniu dokončil v roku 1886 na objednávku Londýnskej filharmonickej spoločnosti. Saint-Saënsovi sa dlho nepodarilo získať výrazný úspech v symfonickej tvorbe. O svojej tretej symfónií vyhlásil: „Dal som do nej všetko, čoho som bol schopný. Čo sa mi podarilo tu, už nikdy nedosiahnem znovu“ Ďalšiu už naozaj nikdy nenapísal. Tretia symfónia predstavuje akúsi rekapituláciu jeho života. Z tohto dôvodu v nej netradične použil organ a klavír – dva nástroje, ktoré ho sprevádzali po celý život. Dielo od začiatku plánoval venovať skladateľovi a svojmu priateľovi Franzovi Lisztovi, ten však zomrel krátko po londýnskej premiére diela. Saint-Saëns tak nakoniec skladbu venoval Lisztovej pamiatke.
Premiéra diela sa uskutočnila 19. mája 1886 v St James's Hall v Londýne. Zaznel aj Saint-Saë nsov Klavírny koncert č. 4 c mol, a päťdesiatročný skladateľ sa teda na tomto koncerte predviedol aj ako sólista a dirigent.
Analýza
Dielo je skomponované pre veľký symfonický orchester doplnený o klavír a organ. Organ sa objavuje v pomalej časti Poco adagio a potom vo finále skladby (časti Maestoso - Allegro). Hoci symfónia sa dnes najčastejšie uvádza s prívlastkom "Organová", pôvodný skladateľov titul znie "S organom", čo naznačuje, že organ tu nemá koncertantné ambície a jeho úloha je synergická s ostatnými nástrojmi orchestra. Napriek tomu zvuk veľkého 32 píšťalového organu dodáva skladbe najmä pri živom prevedení jedinečnú majestátnosť a efekt. Klavír sa objavuje v časti Presto vtipnými krátkymi virtuóznymi vstupmi a v časti Maestoso v sprievodnej štvorručnej podobe.
Symfónia je skomponovaná ako dvojvetová, hoci sa v jej pláne dajú ľahko rozlíšiť 4 hlavné celky zodpovedajúce tradičnej symfonickej stavbe, vrátane druhej pomalej a tretej "tanečnej" časti. Napriek zreteľne oddeliteľným častiam sa však symfónia vyznačuje cyclickou transformáciou ústredného motívu v celom jej priebehu, v duchu lisztovskej "tématickej transformácie". Práve to dodáva skladbe rafinovanú prepracovanosť a súdržnosť, ktorá je jej najsilnejšou stránkou, netradičná inštrumentácia ju už len podporuje vonkajším efektom.
Symfónia začína v tempe Adagio krátkym úvodom, ktorého nálada je pesimistická až trúchlivá. V ďalšej časti, Allegro moderato, sa rozvíja naliehavá staccatová téma. V tejto časti skladateľ využil motív z Lisztovho diela Totentanz. Zakrátko zaznie aj druhá téma. Časť Poco adagio zodpovedá pomalej vete v tradičnej symfonickej stavbe. V tejto časti sa už objavuje organ, ktorý tvorí sprievod sláčikom v krásnej pietnej téme. Celá prvá veta končí v tichom morende. Druhá veta začína energickým Allegro moderato. To ešte viac zrýchli v Presto, v ktorom sa objavujú veľmi rýchle vstupy klavíru. Maestoso otvára organ so svojím mohutným kvintakordom z C dur. Ozýva ešte dvakrát ako vyvrcholenie krátkych sláčikových vstupov. Vzápätí sláčiky, podfarbované štvorručným žblnkaním klavíra, uvádzajú hlavnú serenádovú tému, odvodenú od hlavnej témy prvej vety. Ide o jeden z najskvelejších okamihov skladby. Téma sa zopakuje v mohutnej hymnickej podobe s podporou organu, pričom každá fráza témy je zakončená krátkou fanfárou plechových nástrojov. Vedľajšia téma je nežnejšia a výrazne kratšia. V záverečnom, veľkolepo koncipovanom úseku skladby sa tempo zrýchľuje na Allegro a dielo smeruje k efektnému vyvrcholeniu. Posledné takty uzatvára niekoľko zostupných úderov na tympany s organovým akordom v pozadí a záverečný akord orchestra.
Prešovská eparchia
Prešovská eparchia môže byť:
Železničná trať Wałbrzych – Meziměstí
Železničná trať Wałbrzych - Meziměstí (v Poľsku označená číslom 291) je jednokoľajová železničná trať s dĺžkou 32 km, prevádzka na nej sa začala 15. mája 1878.
Trať vedie z poľského Wałbrzychu (stanica Wałbrzych Szczawienko) do českého Meziměstí cez stanice Szczawno Zdrój, Boguszów Gorce Wschód, Boguszów Gorce Towarowy a Mieroszów, prechádza tiež tunelom Podlesie o dĺžke 262 m. V prevádzke je v súčasnosti iba úsek Boguszów Gorce Wschód – Meziměstí, pričom cezhraničný úsek slúži teraz iba pre nákladnú dopravu, ale špekuluje sa aj o obnovení osobnej dopravy.
Posledná večera
náhľad|Svetoznáme vyobrazenie Poslednej večere od [[Taliansko|talianskeho renesančného umelca Leonarda da Vinciho]] náhľad|Ikona Poslednej večere z ikonostasu baziliánskeho monastiera na Bukovej Hore pri Stropkove z 18. storočia Posledná večera alebo Pánova večera je posledný pokrm, ktorý podľa kresťanského náboženstva, Ježiš zdieľal s jeho apoštolmi pred jeho ukrižovaním. Poslednú večeru si kresťania pripomínajú na Zelený štvrtok počas Veľkej noci. Okrem toho, Posledná večera poskytuje biblický základ pre eucharistiu, tiež známu aj ako Sväté prijímanie.
Podľa synoptických evanjelií (Mt 26, 17-29, Mk 14, 17-26, L 22, 7-22) ktoré popisujú, že Posledná večera sa konala týždeň po Kristovom príchode do Jeruzalema. Ježiš rozdelil medzi svojich apoštolov chlieb a víno, ako telo a krv, ktoré sa za nás obetujú. Počas jedla Ježiš predpovedal zradu jedného z jeho prítomných apoštolov, takisto ako to, že do budúceho rána ho Peter trikrát zaprie.
Evanjeliá taktiež rozprávajú o tom, ako Ježiš svojim apoštolom umýval nohy a dával im nové prikázanie „Aby ste sa milovali navzájom, ako som ja miloval vás“. Ďalej to pokračuje Kristovou rozlúčkou a modlitbou v Getsemanskej záhrade.
Ian Watkins
Ian David Karslake Watkins (* 30. júl 1977, Merthyr Tydfil, Glamorganshire, Wales) je rockový hudobník. Bol zakladajúci člen a spevák, textár waleskej alternatívnorockovej hudobnej skupiny Lostprophets. Watkins bol koncom roka 2012 obvinený zo sexuálneho zneužívania detí.
Hoci spočiatku tvrdil, že je nevinný, v novembri bola rozkódovaná ukrytá časť pevného disku z jeho laptopu a objavené filmové materiály, ktoré ho jednoznačne usvedčili z pedofílie. Pod ťarchou dôkazov sa Watkins napokon priznal. Jeho bývalí spoluhráči nad ním vyjadrili sklamanie a znechutenie a vysvetlili, že hoci bol zložitou osobnosťou a spolupráca s ním bola za posledné roky existencie kapely namáhavá, o jeho zločinoch vôbec netušili. Watkins bol odsúdený na súhrnný trest 35 rokov, z toho 29 nepodmienečne.
Kapela v októbri 2013 prostredníctvom sociálnej siete Facebook oznámila, že končí. V júli 2014 bývalí členovia kapely oznámili, že pokračujú pod názvom No Devotion.
Montroty
Montroty je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mühlheim am Inn
Mühlheim am Inn je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Ried im Innkreis.
Zoznam planétok 1 – 250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Liste der Asteroiden, Nummer 1 bis 500 Kisbolygók listája (1–500) List vun de Asteroiden/1–500 Списак астероида (1—499) Lista över småplaneter (1–500)
Colombey-les-Belles (kantón)
Colombey-les-Belles je francúzsky kantón v departemente Meurthe-et-Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 31 obcí.
31. máj
Úmrtia
thumb|upright|[[Joseph Haydn († 1809)]]
Michal Algöver
Michal Algöver (* 19. január 1826, Šúr, Maďarsko – † 9. december 1908, Balážske Ďarmoty, Maďarsko) bol slovenský matematik, úradník a zememerač.
Život
Narodil sa v maďarskom Súri ako syn evanjelického farára a študoval na gymnáziách v Banskej Štiavnici, Lučenci a Kežmarku. Od roku 1853 pôsobil ako zememerač v službách grófa Zichyho na jeho panstvách v okolí Balážskych Ďarmôt (maď. Balassagyarmat), sám býval v Podlužanoch (pri Slovenských Ďarmotách).
Bol autorom prvej po slovensky písanej matematickej učebnice-príručky, ktorú vydal pod názvom Počto- a meroveda v roku 1861, teda ešte pred známou učebnicou Martina Čulena. Práca bola písaná pre praktické potreby obyvateľstva, s podtitulom Príručný pomocník v škole, doma i v hospodárstve, obchode a priemysle. Ako účastník slovenského národného a matičného hnutia prispieval do celého radu slovenských denníkov a časopisov, v ktorých publikoval aj články s matematicko-prírodovedným obsahom. Bol zakladajúcim členom Matice slovenskej, členom výboru a viacerých jej vedeckých odborov, medzi nimi aj pododboru počtovedo-silozpytného. V osobitnom spise obhajoval aj používanie štúrovskej slovenčiny, pravdepodobne s tým súvisí aj priekopnícke používanie národného jazyka v matematickej publikácii.
Zomrel 9. decembra 1908 v Balážskych Ďarmotách.
Cessy-les-Bois
Cessy-les-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Admiral Hipper (trieda lodí)
Admiral Hipper bola trieda ťažkých krížnikov Tretej ríše, ktoré boli stavané po triede Deutschland, po zrušení obmedzení Washingtonskej zmluvy a Versaillskej zmluvy na Londýnskej konferenci v roku 1930.
Nemecko malo možnosť po uvoľnení obmedzení postaviť päť jednotiek ťažkých krížnikov podľa vtedajších štandardov. Výtlak bol obmedzený na 10 000 t, ktorý však bol prekročený (cez 14 000 t). Bolo dohodnuté a rozhodnuté o stavbe piatich jednotiek s názvami: Admiral Hipper, Blücher, Prinz Eugen, Seydlitz a Lützow. Seydlitz a Lützow neboli dokončené, dokonca Lützow bol v máji 1940 odpredaný Sovietskemu zväzu (rok pred vypovedaním vojny).
Cyrano z Bergeracu (dráma)
náhľad|Hector Savinien de Cyrano - básnik, dramatik, spisovateľ, inšpirátor Edmonda Rostanda náhľad|left|Autor hry: Edmond Rostand na premiére „Cyrano de Bergerac“ Cyrano z Bergeracu je divadelná hra, veršovaná dráma v piatich dejstvách takmer celá napísaná v dvanásťslabičných alexandrínoch. Jej autorom je Edmond Rostand, ktorý ju napísal súc inšpirovaný príbehom a tvorbou iného francúzskeho autora - šľachtica Savinien Cyrano de Bergerac, vlastným menom Hector Savinien de Cyrano. Hra bola po prvý raz uvedená na javisku Divadla Porte-Saint-Martin v Paríži 28. decembra 1897 a má neustálu popularitu.
Inšpiračné zdroje
Okrem toho, že je dlhá, obsahuje viac ako 1600 veršov, má početné postavy a náročnú výpravu. Hru uvádzal a hral v nej hlavnú úlohu populárny herec Coquelin starší. Úspech bol taký presvedčivý, že cez pauzu prišiel do Rostandovej lóže vtedajší minister, aby dekoroval vlastnou stužkou Čestnej légie autora so slovami: „Dovoľujem si odovzdať ju trochu vopred.“ Rostand toto vyznamenanie neskôr naozaj obdržal. Cyrano sa za nasledovné dva roky hral štyristokrát, do roku 1913 dosiahol počet repríz tisíc len v samotnom Paríži.
Čo sa týka inšpiračných zdrojov, Rostand hru nazval "heroickou komédiou", no kritika ju analyzovala a objavila v nej skôr romantizmus a neoromantizmus. Na príbeh rytiera Saviniena de Cyrano upozornila autora jeho manželka, spisovateľka Rosemonde Gérard. Rostand písal hru v období 189697 a počas tvorby interaktívne spolupracoval s hercom Coquelinom starším, čím sa stalo, že hlavná postava bola na mieru ušitá práve jemu.
Dej
Konštrukcia deja hry stojí na troch postavách. Dvoch zamilovaných, Roxane a Christianovi a priateľovi Christiana, Cyranovi z Bergeracu. Cyrano, milujúci sesternicu Roxanu (ktorej však lásku nikdy nevyznal, pretože sa bál odmietnutia kvôli svojmu veľkému nosu), sa ponúkne, že bude písať zaľúbené listy Roxane v mene rytiera Christiana neznalého umenia poetického. Cyrano píše veršované listy lásky a sám sa zamiluje do Roxany.
Hra sa začína dejstvom, v ktorom sa počas divadelného predstavenia odohrá povestný súboj Cyrana s protivníkom vikomtom de Valvert v Hôtel de Bourgogne. Dej pokračuje scénou u výrobcu paštét Ragueneaua, kde sa stretáva Cyrano s Christianom. Ten, objednajúc si uňho listy Roxane, netuší, čo tým spôsobí. Cyrano dlhé roky potom písal a potme recitoval pod Roxaniným balkónom vlastné veršované vyznania. Rytieri nikdy neprezradili autorstvo pred Roxanou, po skone Christianovom v bitke pri Arrase Cyrano nepriznal zámenu. Preciózka Roxana naďalej miluje Christiana i zásluhou ideálnej predstavy o ňom vytvorenej z listov. Svoje autorstvo a lásku priznáva Cyrano Roxane, ktorá sa oňho stará v kláštore, až tesne pred smrťou.