cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Habsburská monarchia
Základné názvy
Vyššie uvedené názvy habsburská monarchia/habsburské mocnárstvo (nem. Habsburgermonarchie, habsburgische Monarchie), habsburská ríša (nem. Habsburgerreich, habsburgisches Reich), rakúska monarchia/rakúske mocnárstvo (nem. österreichische Monarchie), rakúska ríša (nem. österreichisches Reich), rakúska dedičná monarchia/rakúske dedičné mocnárstvo (nem. österreichische Erbmonarchie), Rakúsko (nem. Österreich), cisárske (alebo imperiálne) Rakúsko (nem. kaiserliches Österreich, novšie aj: imperiales Österreich ), (cisársko-kráľovské [skrátene: c. k.]) rakúske štáty (nem. (kaiserlich-königliche [skrátene: k. k.]) österreichische Staaten ), (po)dunajská monarchia (nem. Donaumonarchie) neboli oficiálne názvy monarchie, napriek tomu sa veľmi často používali aj ako súdobé názvy. Názvy Rakúsko a cisársko-kráľovské rakúske štáty však možno (minimálna v 19. storočí) považovať za polooficiálne.
Tanzánijský šiling
Tanzánijský šiling alebo Tanzánsky šiling (swah. shilingi, ) je zákonným platidlom východoafrického štátu Tanzánia. Názov šiling má tanzánijská mena spoločný s ďalšími menami okolitých štátov (Uganda, Keňa, Somálsko). ISO 4217 kód šilingov je TZS. Jedna stotina šilingu sa nazýva senti, ale pre svoju nízku kúpnu hodnotu sa v praxi žiadne mince s nominálnou hodnotou senti nevyskytujú.
Vývoj tanzánskej meny
Tanzánijský šiling sa do obehu dostal 14. septembra 1967, keď nahradil dovtedy používaný východoafrický šiling. Najskôr v roku 2015 plánuje Východoafrické spoločenstvo (členské štáty Keňa, Uganda, Tanzánia, Burundi, Rwanda) vytvoriť menovú úniu a znovu zaviesť východoafrický šiling.
Habsburská monarchia
Základné názvy
Technicky sa pojem habsburská monarchia/habsburské mocnárstvo môže vzťahovať už na koniec stredoveku, čiže celkovo na obdobie 1276 – 1918, keď Habsburgovci vládli monarchii s centrom v dnešnom Rakúsku, a pojem rakúska monarchia/rakúske mocnárstvo sa technicky môže vzťahovať na monarchiu s centrom v dnešnom Rakúsku už na konci stredoveku, čiže celkovo v rokoch 1156 – 1918, ale oba pojmy sa dnes zvyknú používať až pre obdobie po roku 1526, keď monarchia bola dostatočne veľká.
Tanzánijský šiling
Mince a bankovky
Status zákonného platidla majú mince nominálnej hodnoty 5, 10, 20, 50 senti, 1, 5, 10, 20, 50, 100, 200 šilingov. V praxi sa v obehu však vyskytujú len mince najvyšších hodnôt - 50, 100, 200 šilingov. Mince nižších hodnôt zostávajú zákonným platidlom hoci sa už takmer nepoužívajú.
Súčasné bankovky sa do obehu dostali v roku 2003. Majú nominálne hodnoty 500, 1000, 2000, 5000, 10000 šilingov.
Habsburská monarchia
Základné názvy
Výraz rakúska monarchia/rakúske mocnárstvo (lat. monarchia austriaca, nem. österreichische Monarchie) ako súdobé označenie sa začal používať okolo roku 1700, najmä od vlády Márie Terézie. Po roku 1849 sa používal (aj) názov rakúska dedičná monarchia/rakúske dedičné mocnárstvo. .
O názve Rakúsko pozri Rakúsko (rozlišovacia stránka).
Názov cisárske Rakúsko (resp. novšie aj imperiálne Rakúsko) označoval síce celú habsburskú monarchiu, ale v období 1867-1918 sa často vzťahoval len na Predlitavsko.
Názov (po)dunajská monarchia je vyslovene neformálny a používa sa od 19. storočia (najmä pre obdobie Rakúska-Uhorska).
Španielsko
Habsburské Španielsko (1516 – 1700), ani druhé mexické cisárstvo (1864 – 1867) do pojmu habsburská/rakúska monarchia nepatrí, pretože nešlo o rakúskych Habsburgovcov. Niektorí autori však túto problematiku riešia tak, že rozlišujú pojmy:
c. k. monarchia
Označenia C. k. monarchia či ''C.-K. monarchia či cisársko-kráľovská monarchia (namiesto slova monarchia môže byť v slovenčine vždy slovo mocnárstvo), t.j. po nemecky k. k. Monarchie či kaiserlich-königliche Monarchie'', sa používali od 18. stor. až do roku 1918, ale v označeniach úradov sa skratka c. k. (C.-K.) po roku 1867 vzťahovala už len na Predlitavsko (porov. prehľad skratiek v článku Rakúsko-Uhorsko). .
Dedičné krajiny a korunné krajiny
V 18. storočí (do roku 1804) sa podľa niektorých názorov habsburská monarchia volala dedičné krajiny. Týmto termínom sa ale alternatívne označovalo a označuje len približne dnešné Rakúsko a české krajiny. Podrobnosti a zdroje pozri v článku dedičné krajiny (Rakúsko).
Jednotlivé hlavné územné jednotky Rakúskeho cisárstva (vrátane Uhorska) v rokoch 1849 - 1867 a potom od roku 1867 už iba Predlitavska v rámci Rakúsko-Uhorska sa označovali ako korunné krajiny. Pozri článok korunná krajina.
Rakúske cisárstvo
Od roku 1804 sa monarchia stala zároveň rakúskym cisárstvom (nem. Kaisert(h)um Österreich, zriedkavejšie Kaisterstaat Österreich). Podľa niektorých názorov išlo zároveň (od roku 1812 ) o oficiálny názov (potom ho treba písať v slovenčine v podobe Rakúske cisárstvo). Od počiatku používania do roku 1849 bolo neujasnené, či pojem zahŕňa aj Uhorsko; v ponímaní dnešných historikov ale tento pojem spravidla zahŕňa aj Uhorsko. V rokoch 1849-1867 zahŕňal Uhorsko aj vo vtedajšom ponímaní. Výraz sa používal aj po roku 1867, ale spravidla len neoficiálne a v tomto období už spravidla nezahŕňal Uhorsko. O Rakúskom cisárstve pozri aj článok Rakúske cisárstvo.
Rakúsko-Uhorsko
V rokoch 1867-1918 sa habsburská monarchia volala aj Rakúsko-uhorská monarchia (nem. Österreichisch-Ungarische Monarchie), Cisárska a kráľovská monarchia Rakúsko-Uhorsko (nem. Kaiserliche und königliche Monarchie Österreich-Ungarn), Rakúsko-Uhorsko, duálna monarchia, c. a k. monarchia atď. . Podrobnosti názvoch a častiach Rakúsko-Uhorska pozri v článku Rakúsko-Uhorsko.
Navrhované názvy
Niektorí autori používajú názvy: Habsburgia (angl.), Danubien (nem.) či Donauland (nem.).
Základná charakteristika
Rakúska habsburská monarchia bola spočiatku iba monarchistickou úniou (zväzkom korún bez spoločnej ústavy alebo spoločných inštitúcií mimo samotného habsburského dvora), ktorá bola zložená z krajín, ktoré sa nachádzali sčasti v Rímskonemeckej ríši a sčasti mimo Rímskonemeckej ríše a boli zjednotené iba osobou panovníka. V 18. storočí sa monarchia postupne centralizovala. Od roku 1804 do roku 1867 bola habsburská monarchia formálne zjednotená ako Rakúske cisárstvo. V roku 1867 došlo opäť k čiastočnému oslabeniu centra, keďže Rakúske cisárstvo bolo nahradené Rakúsko-Uhorskom. Po porážke v prvej svetovej vojne (1918) monarchia zanikla.
Rakúska habsburská monarchia zahŕňala pôvodné tzv. dedičné krajiny (po nemecky Erblande) z roku 1526; krajiny českej koruny; v rokoch 1714-1794 aj španielske Holandsko; léna v cisárskom Taliansku; krajiny uhorskej koruny; a územia dobyté na úkor Osmanskej ríše. Dynastickým hlavným mestom bola Viedeň, s výnimkou rokov 1583 až 1611, keď bola hlavným mesto Praha.
Dejiny
Rodina Habsburgovcov vznikla na Habsburskom hrade v modernom Švajčiarsku a po roku 1279 začala vládnuť v Rakúsku. Rakúske vojvodstvo bolo súčasťou voleného Nemeckého kráľovstva v rámci Svätej ríše rímskej. Rudolf I. z rodu Habsburgovcov pridelil rakúske vojvodstvo svojim synom počas Augsburského ríšskeho snemu (1282), čím založil „rakúske dedičné krajiny“. Od tejto chvíle sa habsburská dynastia nazývala aj rakúska dynastia. Medzi rokmi 1438 až 1806 bol až na niektoré výnimky habsburský arcivojvoda Rakúska zvolený za cisára Svätej rímskej ríše.
Habsburgovci rástli v povedomí Európy v dôsledku dynastickej politiky, ktorú presadzoval Maximilián I., cisár Svätej rímskej ríše. Maximilián I. sa oženil s Máriou Burgundskou, čím sa Burgundské Holandsko dostalo do habsburského dedičstva. Ich syn, Filip I., sa oženil s Janou Kastílskou (dcéra Ferdinanda II. z Aragónu a Izabeli I. z Kastílie). Karol V., (syn Filipa a Jany) zdedil habsburské Nizozemsko v roku 1506, habsburské Španielsko a jeho územia v roku 1516 a habsburské Rakúsko v roku 1519.
Po smrti Ľudovíta II. v bitke pri Moháči proti osmanským Turkom bol v roku 1526 arcivojvoda Ferdinand zvolený (ktorý bol jeho švagrom na základe zmluvy o adopcii podpísanej Maximiliánom a Ľudovítom na prvom kongrese vo Viedni) kráľom Čiech a Uhorska. Čechy a Uhorsko sa stali dedičnými habsburskými doménami iba v 17. storočí: Po víťazstve v bitke na Bielej hore (1620) nad českými povstalcami vyhlásil Ferdinand II. obnovenú ústavu (1627), ktorá zaviedla dedičné dedičstvo nad Čechami; a po bitke pri Moháči (1687), v ktorej Leopold I. dobyl takmer celé Uhorsko od osmanských Turkov, mal cisár v Bratislave snem, aby založil dedičnú sukcesiu v uhorskom kráľovstve.
Pop Scop
Pop Scop je prvý štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Burčiak z roku 1981. Ako speváci na ňom hosťujú viacerí slovenskí interpreti.
Habsburská monarchia
Dejiny
Karol V. rozdelil rod Habsburgovcov v roku 1556 odovzdaním Rakúska spolu s cisárskou korunou Ferdinandovi (ako sa rozhodlo pri cisárskych voľbách v roku 1531) a Španielskej ríše jeho synovi Filipovi. Španielska vetva (ktorá tiež zahŕňala Holandsko, Portugalské kráľovstvo v rokoch 1580 až 1640 a Mezzogiorno v Taliansku) zanikla v roku 1700. Rakúska vetva (ktorá ovládala aj Svätú rímsku ríšu, Uhorsko a české krajiny) bola od roku 1564 do roku 1665 rozdelená medzi rôzne vetvy rodu, potom však zostala jednotnou personálnou úniou.
Územia
Územia ovládané rakúskou monarchiou sa v priebehu storočí menili, jadro však vždy pozostávalo zo štyroch blokov:
Panovníci (15191918)
Habsburskí panovníci mali veľa rôznych titulov a vládli každému kráľovstvu pod iným menom a v inom postavení.
Le Louroux-Béconnais (kantón)
Le Louroux-Béconnais je francúzsky kantón v obvode Angers v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 7 obcí.
741 Botolphia
741 Botolphia je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 10. februára 1913.
Neolitizácia
Neolitizácia je nástup neolitu, prenikanie neolitickych kultúr na isté územie, napr. neolitizácia Slovenska.
Neolitizácia Slovenska
Neolitizácia Slovenska sa začína na východnom Slovensku zásahom krišsko-starčevského okruhu (Košice, Michalovce), pokračuje v starom a strednom neolite na juhozápadnom Slovensku v želiezovskej skupine a na východnom Slovensku v bukovohorskej kultúre (koniec 5. tis. pred Kr.). V mladom neolite nastáva zásadná zmena v tvarovej a výzdobnej náplni keramiky (lužíanska skupina) a počas lengyelského okruhu resp. polgárskeho okruhu konc. 4. tis. pred Kr. prechádza neolit v eneolit.
Caixas
Caixas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gregor Láni
Gregor Láni (* 16. storočie, Mošovce† 19. august 1651, Brezno) bol slovenský cirkevný hodnostár a evanjelický kňaz.
Životopis
Od roku 1616 študoval na univerzite vo Wittenbergu, kde získal titul magister. Roku 1618 rektor gymnázia v Bytči, 1619 v Žiline, 1620 kazateľ u Alžbety Coborovej na Oravskom hrade, 1622 farár v Hričove, 1626 v Rajci, 1634 vo Zvolene, od roku 1644 v Brezne, od roku 1635 superintendent.
V pastoračnej práci čelil rastúcej rekatolizácii. Vo Wittenbergu dišputoval o 10 vybratých filozofických otázkach.
Rádioamatérstvo
Rádioamatérstvo (anglicky: ham radio alebo amateur radio) je rádiová vysielacia služba,činnosť, podľa Rádiokomunikačného poriadku  Telekomunikačnej únie angl. International Telecommunication Union skratka (ITU). V mnohých krajinách sú platné medzinárodné pravidlá implementované do národných predpisov pre rádiové vysielanie. Účastník amatérskeho rádiového vysielania sa volá rádioamatér, a po splnení určitých podmienok ( preverenie znalostí z techniky, prevádzky a predpisov ) obdrží od príslušného Telekomunikačného úradu jednoznačný volací znak.
Villevenard
Villevenard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Polyaromatický uhľovodík
Polyaromatické uhľovodíky (PAU) alebo polycyklické aromatické uhľovodíky (PAH, z anglického polycyclic aromatic hydrocarbons) sú skupinou aromatických uhľovodíkov s najmenej dvoma benzénovými jadrami, ktoré vznikajú prevažne pri nedokonalom spaľovaní. Patria sem napríklad naftalén, antracén a fenantrén.
Vlastnosti
Existujú stovky PAU, z ktorých mnohé sú mutagénne alebo karcinogénne. Najlepšie bol preskúmaný benzo[a]pyrén (BaP), ktorý môže byť vdýchnutý, ale vstupuje do tela aj v potrave alebo cez kožu. Expozícia BaP môže viesť k ohrozeniu zdravého vývoja plodu, vzniku rakoviny, podráždeniu až popáleniu kože.
Zdroje znečistenia PAU
Významnými zdrojmi znečistenia polyaromatickými uhľovodíkmi sú priemyselné podniky (chemičky, hute, elektrárne, teplárne), ale aj spaľovacie motory dopravných prostriedkov alebo individuálne vykurovanie. Vo vnútornom prostredí môžu byť významným zdrojom PAU cigaretový dym, sviečky a vonné tyčinky alebo tepelná úprava potravín (napr. grilovanie).
Loupia
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 226 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Snilovské sedlo
Snilovské sedlo je rozsiahle lúčnaté horské sedlo v najatraktívnejšej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Malej Fatry medzi vrchmi Veľký Kriváň a Chleb. Do sedla vedie kabínková lanovka od Chaty Vrátna vo Vrátnej doline. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška sedla
Monarchizmus (hnutie)
Monarchizmus (gr.) alebo (najmä vo Francúzsku) rojalizmus je politický smer uprednostňujúci alebo snažiaci sa zachovať/obnoviť ako štátne zriadenie monarchiu, prípadne všeobecnejšie hnutie prívržencov monarchie. Stúpenec monarchizmu sa nazýva monarchista alebo rojalista.
Vlk z Wall Street (film z roku 2013)
Vlk z Wall Street (v angl. origináli The Wolf of Wall Street) je čierna komédia z roku 2013, ktorú režíroval Martin Scorsese a bol založený na rovnomenných memoároch Jordana Belforta. Vo filme si zahral Leonardo DiCaprio ako Belfort, newyorský burzový maklér, ktorý vedie firmu, ktorej hlavným cieľom sú podvody s cennými papiermi a korupcia na Wall Street v 90. rokoch.
742 Edisona
742 Edisona je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil F. Kaiser 23. februára 1913.
Cigáni idú do neba
Cigáni idú do neba (orig. rus. Табор уходит в небо) je sovietsky film moldavského režiséra Emila Loteanu z roku 1975 na motívoch Gorkého poviedok.
Dej
Ľúbostný príbeh Zobara a Rady je situovaný do rómskeho prostredia. Zobar v predvečer Nového roka spolu so svojimi priateľmi ukradne dôstojníkom z kasární kone a postupne ich predáva. Vojenská hliadka ho zraní. Raneného ho neskôr v kríkoch nájde Rada, ktorá sa o neho stará a ošetruje ho. Hovorí sa o nej, že vie čarovať. Zobar sa do nej zamiluje na prvý pohľad, ale ona bez slova zmizne. Keď ju zamilovaný Zobar znovu stretne s jej kočovnou rodinou, Rada ho prosí, aby ju nechal na pokoji. Zobar pokračuje v krádeží koní, čo sa mu však vypomstí, pretože vojaci postupne likvidujú členov jeho tábora. Zobara chytia a postavia na šibenicu, z ktorej však v poslednej chvíli utečie, čím sa zachráni. Ujde za Radou, ktorá mu nakoniec vyznáva lásku. Keď ju však pred celým táborom požiada o ruku, Rada sa mu vysmeje, pretože nechce prísť o vlastnú slobodu. Zobar strácajúc svoj vlastný rozum bodne Radu do hrude. Keď to jej otec Danillo uvidí, zoberie nôž a bodne Zobara do chrbta. Milenci v objatí padajú na zem a zomierajú. Významnú úlohu vo filme zohrala hudba Eugena Dogu.
Frontman
thumb|Frontman [[U2, Bono]] Frontman je vedúci hudobník (prípadne spevák) hudobnej skupiny. Sú tomu napríklad Bono z U2, Mick Jagger z The Rolling Stones, Joey Tempest z Europe.
Referencie
Band (Musik)
Okupácia južného Slovenska
Okupácia južného Slovenska (1938 – 1945) (v maďarskej histografii zväčša prinavrátenie, v extrémnych prípadoch oslobodenie ) bola anexia južných častí Česko-Slovenska Maďarskom na základe výsledku prvej viedenskej arbitráže. Maďarsko okrem južného Slovenska obsadilo aj časť Podkarpatskej Rusi, ktorú po rozpade Č-SR okupovalo celú. Svoje územné zisky voči Slovensku rozšírilo počas Malej vojny. Po skončení druhej svetovej vojny boli pôvodné hranice Česko-Slovenska s Maďarskom obnovené a potvrdené Parížskou mierovou zmluvou.
Pozadie
Česko-slovenské hranice boli stanovené na základe kombinácie etnických, hospodárskych a vojenských kritérií a k novému štátu bolo pričlenené aj územie s početnou maďarskou menšinou. Napriek existencii aktivistických prúdov v politike maďarských menšinových strán, väčšina príslušníkov maďarskej menšiny sa s česko-slovenským štátom nestotožnila a žiadala pripojenie k Maďarsku, ktoré im bolo jazykovo a kultúrne bližšie. Medzivojnové Maďarsko sa s rozpadom Uhorska nezmierilo, usilovalo sa o obnovu predtrianonských hraníc a revizionistické myšlienky sa stali integrálnou súčasťou maďarskej spoločnosti vrátane vzdelávacieho systému. Keďže Maďarsko v zahraničí nenašlo pre svoje snahy dostatočné pochopenie, nádeje vkladalo do nových totalitných režimov a svoju zahranično-politickú koncepciu postavilo na spolupráci s nacistickým Nemeckom a fašistickým Talianskom. Zmena mocenských pomerov v Európe, Mníchovská dohoda a politika appeasementu západných veľmocí vytvorili predpoklady pre teritoriálne zmeny na úkor Česko-Slovenska. Tieto vychádzali z výsledkov prvej viedenskej arbitráže, keď úlohu arbitrov prevzali štáty priamo zainteresované na jeho likvidácii a jeho územné oklieštenie malo byť prípravou na ďalšiu agresiu.
Prevzatie územia
Výsledok arbitráže bol v Maďarsku prijatý s obrovským nadšením. Na strane Česko-Slovenska naopak zavládlo sklamanie. Hoci Česko-Slovensko počítalo s odstúpením maďarských etnických území, rozhodnutie arbitrov etnické hranice nerešpektovalo a pre Tisovu novú autonómnu vládu znamenalo prvú závažnú politickú prehru. Tiso sa nezmienil o porušení Ribbetropových sľubov, ale dôvody hľadal v predchádzajúcej politike centrálnej vlády. Obetný baránok bol nájdený v Židoch, ktorí v predvečer arbitráže usporiadali v Bratislave demonštráciu za pripojenie k Maďarsku. Slovenská autonómna vláda deklarovala, že sa s rozsudkom nezmieri, bude sa snažiť o jeho revíziu a ešte pred odovzdaním územia Maďarsku viacerí slovenskí politici vykonali okružnú cestu po južnom Slovensku, aby tamojších Slovákov upokojili a uistili ich, že sa čoskoro vrátia do vlasti. Na druhej strane, autonómna aj centrálna vláda v snahe predísť chaosu vyzývalli českých a slovenských obyvateľov, aby neopúšťali svoje domovy, s rozsudkom sa zmierili a prejavili lojalitu novému štátu. Autonómna vláda kládla zvláštny dôraz na zotrvanie slovenskej inteligencie, najmä učiteľov.
Po zlých skúsenostiach s odstúpením českého pohraničia mala česko-slovenská vláda záujem predísť zbytočnému napätiu a nezhodám. Česko-slovenské a maďarské veliteľstvá podpísali v Bratislave protokol, ktorý upravoval technické záležitosti preberania územia tak, aby sa predišlo nedorozumeniam na úseku styku oboch armád. Medzi 5.-11. novembrom 1938 bolo územie obsadené štyrmi maďarskými zmiešanými brigádami. Ich príchod na južné Slovensko sprevádzali pompézne oslavy, pričom organizátori vedome napodobňovali príchod nacistickej armády do odstúpeného českého pohraničia. V Komárne dav nadšene skandoval mená predstaviteľov štátov, ktoré rozhodli o výsledku arbitráže – Adolfa Hitlera a Benita Mussoliniho. Návrat k Maďarsku bol chápaný ako akt historickej spravodlivosti a oslobodenie spod "českej nadvlády".
Politika a štátna organizácia
Česko-slovenský systém pluralitnej demokracie bol nahradený autoritatívnym režimom hortyovského Maďarska, ktorý obmedzil politické práva všetkých obyvateľov južného Slovenska bez ohľadu na ich národnosť. V rovnakom čase na Slovensku prebiehalo postupné budovanie totalitného režimu v réžii Hlinkovej slovenskej ľudovej strany. Do 21. decembra 1938 bolo územie pod vojenskou správou maďarskej armády, následne prevzal moc civilný aparát. Vojenská správa hranice okupovaného územia hermeticky uzavrela, nefungoval súkromný telefonický a telegrafický styk a bola pozastavená cestná a železničná doprava. Na pomoc vojenskej správe boli pridelení civilní poradcovia, zväčša príslušníci Zjednotenej maďarskej strany (Egyesült Magyar Párt – EMP), ktorá si dávala zásluhy za svoju iredentistickú činnosť pred okupáciou. Jej predseda Andor Jaross bol vymenovaný za vládneho zmocnenca s úlohou poradcu generálneho štábu, neskôr sa stal ministrom pre záležitosti Hornej zeme bez kresla. EMP sa snažila zabrániť vstupu nových subjektov na politickú scénu "Felvidéku" a zneužívala svoju moc na prenasledovanie Slovákov ale aj Maďarov, ktorí počas česko-slovenskej éry prejavovali iné politické názory.
Predstavy EMP o prebratí pozícií, ktoré uvoľnili česko-slovenskí úradníci však zostali nenaplnené a Maďarsko ich obsadilo prevažne úradníkmi z materskej krajiny ("anyaországh"). Tí opäť zaviedli metódy, ktoré v priebehu existencie Česko-Slovenska prakticky vymizli, ich správanie sa stalo predmetom sťažností samotnej EMP a v novembri-decembri 1939 eskalovalo až na úroveň maďarského parlamentu. Na základe rozhodnutia ministerskej rady z februára 1939 sa museli bývalí zamestnanci česko-slovenskej verejnej správy (vrátane Maďarov) podrobiť previerkam národnej spoľahlivosti. Previerky boli v priebehu ďalších mesiacov rozšírené okrem učiteľov, advokátov a lekárov aj na lekárnikov a od augusta 1938 aj na dôchodcov, vdovy a siroty, ktoré požadovali podporu od štátu.
V roku 1940 sa EMP zlúčila s vládnou Stranou národného života (Magyar Élet Pártya). Je bývalý predseda Andor Jaross sa stal aktívnym pronacistickým kolaborantom a ako minister vnútra v Sztójayovej vláde niesol zodpovednosť za deportácie Židov z územia Maďarska. Podobne ako v iných krajinách, ochota obyvateľov južného Slovenska politicky sa angažovať v súlade s predstavami štátnej moci postupne v priebehu vojny klesala a úvodnú eufóriu prekrývali sociálne problémy.
Hospodárstvo
Obyvateľom južného Slovenska prinieslo pripojenie k Maďarsku takmer okamžité zníženie životnej úrovne. Proces hospodárskeho zjednocovania začal menovou výmenou vo výrazne nevýhodnom kurze (1:7 namiesto 1:5). Prichádzajúci maďarskí honvédi rýchlo vykúpili lacný a kvalitný tovar, čo viedlo k všeobecnému nedostatku a tovar, ktorý bol dostupný bol výrazne predražený. Tovar privezený z Maďarska bol v priemere o 30 % – 40 % drahší. Ceny niektorých priemyselných výrobkov stúpli až o 100 %, na cukor boli zavedené prídelové lístky. Nezamestnanosť narástla a to aj vďaka pozastaveniu rozvojových projektov Česko-Slovenskej vlády ako regulácia riek a výstavba ciest. Južné Slovensko bolo dôležitou poľnohospodárskou základňou Česko-Slovenska, ktorej odstúpenie znamenalo pre Slovensko stratu 41 % obrábanej poľnohospodárskej pôdy, ktorá produkovala až 80 % potravín potrebných pre zásobovanie obyvateľstva. Z hľadiska Maďarska však neznamenala významnejší prínos, naopak, miestni poľnohospodári čelili problémom s odbytom, pretože stratili svoj prirodzený trh a dostali sa do konkurencie s poľnohospodármi na materskom území, ktorí aj pred tým čelili problémom s nadprodukciou. Maďarská vláda obmedzila osevné plochy najvýnosnejších plodín ako cukrová repa, tabak alebo koreňová paprika.
Mužská dvojhra na Heineken Open 1999
Mužská dvojhra na Heineken Open 1999 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1999 od 11. do 18. januára 1999. Titul získal Holanďan Sjeng Schalken, ktorý vo finále porazil Nemca Haasa 6-4 6-4. Bol to jeho štvrtý titul v dvojhre na okruhu ATP.
Okupácia južného Slovenska
Hospodárstvo
Problémy v sociálnej oblasti boli ešte prehĺbené zaostalosťou sociálneho systému v Maďarsku v porovnaní s Česko-Slovenskom. Maďarsko neposkytovalo štátnu podporu v nezamestnanosti, nemocenské poistenie sa nevzťahovalo na poľnohospodárskych robotníkov a starobné a invalidné dôchodky mali nižšiu hodnotu. Poľnohospodárski robotníci nemali na rozdiel od Česko-Slovenska svoje odborové organizácie a ich hospodárske a sociálnopolitické organizovanie bolo zakázané. V predchádzajúcom období bolo maďarské obyvateľstvo vystavené rozsiahlej sociálnej demagógii a propaganda šírená z Maďarska sa ho snažila presvedčiť o opaku. Po pričlenení k Maďarsku bolo konfrontované s realitou, dožadovalo sa rovnakých sociálnych výhod a situáciu bolo potrebné dodatočne vysvetľovať. Maďarská vláda odmietala z ideologických dôvodov poskytovať podporu v nezamestnanosti a sociálne problémy sa snažila riešiť núdzovými prácami, neskôr zapojením obyvateľstva do vojenského priemyslu. Krátkodobú podporu nezamestnaným poskytol výťažok zbierky "Maďar Maďarovi" (Magyar a Magyarért). Problémy v poľnohospodárstve mali riešiť štátne intervenčné nákupy, ktoré ale neriešili ich hlavnú príčinu a dlhodobý charakter.
Postavenie menšín
Maďarská vláda od začiatku nedodržala viacero bodov dohody o evakuácii a odovzdaní odstúpeného územia a nedokázala predísť výčinom armády, žandárstva, teroristických oddielov szabadcsapatok ale aj miestnych Maďarov voči slovenskému a českému obyvateľstvu. Prevzatie územia Maďarskom sprevádzalo násilné vyháňanie, rabovanie a krádeže, v obci Gbelce (Köbölkút) došlo dokonca k vražde štyroch českých kolonistov. Maďarská vláda rozpustila všetky nemaďarské spolky, ich majetok zhabala alebo pridelila maďarským organizáciám. Tieto kroky boli v príkrom rozpore v medzivojnovou maďarskou propagandou, ktorá kritizovala česko-slovenskú menšinovú politiku, ako aj prejavmi Miklósa Horthyho Košiciach a Komárne, keď vítal Slovákov späť v ich s "tisícročnej vlasti" a sľuboval rešpektovanie ich národnostných a kultúrnych práv.
Maďarsko svojou politikou smerovalo k rýchlej zmene etnických a majetkových pomerov. V zvlášť ťažkej situácii sa ocitli bývalí česko-slovenskí legionári, ktorí boli vnímaní ako nepriatelia štátu a nemaďarskí kolonisti. Už 5. novembra 1938 maďarský generálny štáb vydal nariadenie o vypovedaní všetkých kolonistov, ich rodinných príslušníkov a potomkov, pričom nepovoľoval výnimky ani pre osoby, ktoré sa hlásili k maďarskej národnosti. Termín "kolonista" sa v praxi nevzťahoval len na poľnohospodárskych kolonistov, ale na akékoľvek osoby, ktoré sa na južnom Slovensku usídlili po roku 1918 z ľubovoľného iného dôvodu, vrátane prirodzenej vnútroštátnej migrácie a nákupu majetku z vlastných prostriedkov. Okrem Čechov a Slovákov sa tieto opatrenia dotkli aj príslušníkov nemeckej menšiny.
Postoj slovenskej menšiny na okupovanom území vyvrátil propagandistické tézy o "bratoch Slovákoch", ktorí túžia o oslobodení spod českého jarma a chcú návrat k tisícročnej svätoštefanskej ríši. Vďaka 20-ročnej existencii spoločného česko-slovenského štátu si boli v oveľa väčšej miere vedomí svojich národnostných práv a dožadovali sa ich, príp. sa priamo dožadovali znovupričlenenia k Č-SR. Na viacerých miestach toto viedlo k násilným konfliktom so štátnou mocou (napr. Šurany, Komjatice, Čechy).
Slovenská strana brzdila snahy o vyháňanie obyvateľstva a nútenú asimiláciu hrozbou odvetných opatrení, ako napr. možné usídlenie ďalších vyhnaných kolonistov na maďarských pozemkoch v Č-SR alebo aplikácia podobného postupu voči maďarským menšinovým školám. Perzekúcie Slovákov vnímala veľmi citlivo a základným kritériom pre vzťah k maďarskej menšine sa stal princíp reciprocity, podľa ktorého mali Maďari na Slovensku len také práva, aké bola ochotná poskytnúť maďarská vláda Slovákom. Obe strany viedli voči sebe intenzívnu propagandu, ktorá ďalej vyostrovala vzájomné vzťahy. Na jeseň 1943 maďarská vláda prehodnotila svoju politiku a navrhla, aby sa miesto priameho maďarizačného úsilia osvetová činnosť vykonávala v jazyku národnostných menšín, čím sa malo dosiahnuť ich zblíženie s maďarským štátom. Plán nebol vzhľadom na nemeckú okupáciu Maďarska uvedený do praxe.
Špecifické bolo postavenie židovskej menšiny. Slovenská autonómna vláda sa na odstúpené územie snažila deportovať Židov, ktorých obvinila z výsledku arbitráže a ešte pred jeho obsadením realizovala "postrk" (deportácie) 7 500 Židov. Maďarská vláda prirodzene odmietla Židov bez domovskej príslušnosti prijať a naopak, aj ona sa snažila čo najvyšší počet Židov vyhostiť na Slovensko. V čase arbitráže už v Maďarsku platil prvý protižidovský zákon a protižidovská legislatíva sa ďalej rozširovala. Po začiatku okupácie bola nariadená revízia židovských živností, ktorá sa na zvyšok územia Maďarska nevzťahovala. Slovenský štát (najmä po nástupe pronacistického krídla HSĽS po rokovaniach v Salzburgu) pristupoval k riešeniu židovskej otázky s vyššou razanciou, čo však neznamená, že Židia na južnom Slovensku boli celkom v bezpečí. Ešte pred prvým transportom zo Slovenska maďarská vláda realizovala deportácie približne 18 000 Židov do Kamenca-Podolského, kde boli následne povraždení. Extrémne vysokú úmrtnosť mali aj pracovné jednotky nasadené počas vojny proti ZSSR. Tragický osud Židov na južnom Slovensku zavŕšila nemecká okupácia a následné deportácie realizované maďarským žandárstvom a políciou.
Obnovenie Česko-Slovenska
Po prechode Červenej armády sa južné Slovensko stalo opäť súčasťou obnoveného Česko-Slovenska, ktoré začalo likvidovať okupačnú správu. Česko-Slovensko pri postoji k maďarskej menšine vychádzalo z princípu kolektívnej zodpovednosti a aplikovalo voči nej rozsiahle represívne opatrenia. Nové hranice boli potvrdené Parížskou mierovou konferenciou, ktorá zamietla maďarské územné nároky a zavedenie menšinového štatútu, ale aj jednostranný transfer obyvateľstva z Česko-Slovenska ako základnú metódu riešenia sporu.
743 Eugenisis
743 Eugenisis je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil F. Kaiser 25. februára 1913.
LCD televízor
right|thumb|Všeobecný LCD televízor
LCD televízor je televízor, ktorý používa na zobrazovanie technológiu LCD. LCD televízory sú tenšie ako klasické elektrónkové televízory rovnakej veľkosti a sú k dispozícii v omnoho väčších rozmeroch. Táto kombinácia vlastností určuje praktickosť LCD televízorov v mnohých oblastiach.
V roku 2007 predajnosť LCD televízorov prvýkrát celosvetovo prekonala predajnosť klasických televízorov a naďalej sa zvyšuje. LCD televízory majú v segmente plochých obrazoviek najvyšší percentuálny trhový podiel i vyšší medziročný nárast ako plazmové zobrazovače, no celkovo z dôvodu dopytu po veľkých uhlopriečkach rastú absolútne čísla predajov oboch typov televízií. LCD obrazovky vyrába na rozdiel od plazmových panelov veľké množstvo výrobcov a i ponuka uhlopriečok je vyššia. LCD televízory sú dnes najpredávanejšou televíznou technológiou súčasnosti.
Montreuil-Bellay (kantón)
Montreuil-Bellay je francúzsky kantón v obvode Saumur v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 13 obcí.
Ildırı
náhľad|Zvyšky amfiteátra náhľad|Dnešné mesto Ildir Ildırı je dedina v dnešnom Turecku na pobreží Egejského mora, neďaleko mesta Izmir. V staroveku bola známa ako Erythrai (starogr. Ερυθραί; novogr. Erythres - Ερυθρές; po latinsky Erythrae), neskôr do roku 1923 ako Lythri (gr. Λυθρί) a bolo to významné starogrécke mesto v kraji Iónia v Malej Ázií.
Starovek
Podľa gréckej mytológie mesto pôvodne založili Kréťania pod vedením Erythra, ktorý mal byť synom Radamantha, ktorého rodičia mali byť Európa a Zeus. Kréťania mali byť vyhnaní Iónmi niekedy v 11. storočí pred Kr. Je možné, že táto mytológia vychádza zo skutočnej udalosti, nakoľko západná Malá Ázia podliehala vplyvom Minojskej Kréty. V klasickej antike tu žili iónski Gréci a mesto patrilo do spolku mestských štátov Iónie. Z Erytreje pochádza aj archaická socha koré, ktorá je jedna z najstarších gréckych sôch. V 6. storočí pred Kr. mesto vyplienili Peržania. Erytrea však nikdy nepatrila medzi najväčšie a najvýznamnejšie grécke mestá, avšak i tu sa nachádzalo mnoho chrámov a divadlo. Mesto v 3. storočí pred Kr. pripadlo Alexandrovi Veľkému, neskôr patrilo do Pergamskej ríše, ktorá v 2. storočí pred Kr. prešla dovbrovoľne pod správu Rimanov. V 1. storočí po Kr. mesto postihlo ničivé zemetrasenie, z ktorého sa už nespamätalo a ostala tu len malá dedina.
Neskoršie dejiny
Až do 13. storočia, teda počas byzantskej doby bola táto malá dedina sídlom biskupa, v tejto dobe sa už nazývalo Lythri, čo je meno, ktoré sa vyvinulo zjednodušením od Erytrea. V nasledujúcom storočí už túto dedinu ovládali Turci. Podobne ako aj v ostatnej západnej Malej Ázií, aj v Lythri žili Gréci. V 17. storočí sa tu usadili aj noví grécki prisťahovalci z okolitých ostrovov. V roku 1920 tu žilo 1800 obyvateľov, všetko boli Gréci. V tejto dobe sa v Lythri nachádzali dva kostoly a viaceré grécke školy. V roku 1923 sa konala Grécko-turecká výmena obyvateľov, Gréci z Lythri sa usadili buď na ostrove Chios, ale tiež aj v Atike, kde založili mesto Nea Erythrea (Nová Erythraia). Do prázdnej dediny potom prišli hlavne moslimovia z Kréty, ktorí rozprávali iba po grécky, takže gréčtina je ešte dodnes používaná, hoci hlavne medzi staršími obyvateľmi.
Dolný les
Dolný les je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vysoká pri Morave v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1981 na rozlohe. Ochranné pásmo nebolo určené. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Záhorie. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: Pravidelne zaplavovaný mäkký lužný les s ojedinelými rastlinnými a živočíšnymi druhmi a spoločenstvami na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Calce
Calce je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polus
Polus môže byť:
Stredná odborná škola strojnícka (Považská Bystrica)
Stredná odborná škola strojnícka (SOŠs) Považská Bystrica - pokračovateľom úspešného Stredného odborného učilišťa strojárskeho v Považskej Bystrici
Základné informácie
Riaditeľ(ka):
Súčasnosť
V školskom roku 2009/2010 sú otvorené nasledovné
Detroit techno
Detroit techno je štýl elektronickej hudby, ktorý vznikol v 80-tych rokoch v Detroite. Medzi inovátormi žánru sú Juan Atkins, Derrick May a Kevin Saunderson.
Luc-sur-Aude
Luc-sur-Aude je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 197 obyvateľov (2009).
Neolit
Neolit (iné názvy: mladšia kamenná doba, mladá kamenná doba, lingvisticky nesprávne: mladšia/mladá doba kamenná) je obdobie kamennej doby, ktoré sa začalo nahradením prisvojovacieho hospodárstva predchádzajúcich období (paleolitu, mezolitu), teda hospodárstva založeného na love, rybolove a zbere divorastúcich plodín, výrobným hospodárstvom – cieľavedomým pestovaním obilnín a chovom domácich (resp. zdomácnených) zvierat.
Časové zaradenie
Celosvetová začiatok sa teda datuje na 10000/8000 rokov pred Kr. U nás sa odlišuje najmä vývoj v strednej Európe od vývoja na Blízkom Východe, kde neolit nastáva o 4000 – 2000 rokov skôr.
Neolitická revolúcia
Neolit sa začal tzv. neolitickou revolúciou – v neolite človek prírodu donútil, aby mu poskytla potrebné statky pre život: prestal byť koristníkom, základné prostriedky obživy si začal kryť cieľavedomým pestovaním obilnín a chovom domáceho zvieratstva.
Ľudia objavili pravidelnosť striedania ročných období a biologických cyklov rastlín a zvierat, nastala domestikácia plodín a zvierat. Nastal prechod od lovu a zberu k poľnohospodárstvu a chovu. Základ obživy tvorí kopaničiarske alebo žiarové poľnohospodárstvo doplnené chovom dobytka (spaľovaním zbavovali pôdu porastov, kyprenie palicou, z ktorej vznikol rýľ, a motykou). Istejšia obživa upevnila rodové zriadenie s matriarchálnymi črtami.
Neolitická revolúcia neprebehla vo všetkých oblastiach zároveň, najprv najpriaznivejších podmienkach na Blízkom východe v oblasti úrodný polmesiac (od Cypru cez Malú Áziu, horný tok Eufrat a Tigris – po Egypt), v Prednej Ázii, na Ďalekom východe, v Severnej Amerike. Neskôr sa z juhovýchodnej Európy (z Balkánu cez Karpatskú kotlinu) dostala na Slovensko.
Iné
Neolit je súčasť kamennej doby, takže kameň bol ešte stále hlavnou zložkou na výrobu dokonale spracovaných nástrojov.
Deľba práce sa ešte nerozvinula, i keď muži a ženy vykonávajú odlišné práce, no osady si vyrábali všetko potrebné. Iba v niektorých oblastiach prevládol chov dobytka.
Nové hospodárske formy priaznivo ovplyvňovali život človeka a hlboko zasahovali do všetkých jeho sfér. Odzrkadlili sa napokon aj v populačnom raste, ktorý bol príčinou – v dôsledku existencie expanzívneho hospodárstva – rozsiahlej neolitickej kolonizácie, ktorá zasiahla pomerne skoro aj naše krajiny, odvtedy trvale osídlené; tým položil neolit základy ich kultúrneho obrazu.
Usilovnosť nositeľov neolitických poľnohospodárskych civilizácií, akceptovanie kultúrnych výdobytkov, ich pretváranie a dotváranie vedú ku koreňom dnešnej našej civilizácie, najmä európskej.
Nástroje
Používali sa nové dokonalejšie náradia:
Sídla a obydlia
Chov zvierat, pestovanie obilia si vyžaduje aby ostali na jednom mieste a budovali trvalé obydlia. Domy sú z hliny, dreva, kameňa, zo sušených tehál. Usadlý spôsob života spôsobil rýchle rozrastanie sa členov rodu, ktorí zaberajú nové úrodné oblasti. Dedinu, ako sídlo rodu, tvorí niekoľko domov širokých 5 –, dlhých 6 – , spočiatku boli neopevnené a v jednom dome bolo viac rodín.
Štáty
V Mezopotámii a Egypte sa v 4. tisícročí pr. n. l. utvárali najstaršie štáty. Tamojšie pokročilé poľnohospodárstvo umožnilo obživu neroľníckeho obyvateľstva, vznikali prvé remeslá; utvárali sa vrstvy kňazov, bojovníkov, úradníkov.
Náboženstvo a umenie
Umenie sa zameriava iba na niektoré stránky života a vytvárali sošky žien (zobrazujú plodnosť – uctievanie). Výzdoba nádob, ktoré sa vyrábali v každej osade.
Pohrebné obrady v neolite
V porovnaní s prvými hrobmi vyhrabanými neandertálskym človekom pred 50 000 rokmi sa stáva pohreb v období neolitu zložitejším. Zatiaľ čo neandertálci pochovávali svojich mŕtvych do jednoduchej priekopy s niekoľkými milodarmi (kvetiny, rohy z kozorožca), bohato vybavené hroby usadlých skupín obyvateľstva vypovedajú o úzkych vzťahoch medzi svetom mŕtvych a živých. Väčšina mŕtvych bola pochovaná do zeme, ale v menšej miere sa vyskytuje i spopolnenie. Výnimku tvorí niekoľko oblastí, ako napríklad Írsko pred koncom 2. tisícročia pred Kr. Mŕtvi väčšinou ležali na boku vo fetálnej polohe. Cintoríny, ktoré vyrastali pri dedinách ako miesta vyhradené pre zosnulých, sa líšili od obývaných častí sídliska. Okolo roku 3500 pred Kr. sa objavujú prvé hromadné hroby, zrejme rodinné; hromadné hroby a hierarchizácia spoločnosti sa premietajú i do tejto oblasti, kde hroby náčelníkov obsahujú, na rozdiel od iných, prepychové predmety.
Severná a stredná Európa
Uvedená je najbežnejšia alternatíva; roky neplatia pre všetky regióny; uvedený je aj eneolit (chápaný niekedy ako „konečný neolit“).
Periodizácia na Slovensku
Pozri: neolit na Slovensku.
Slovensko
Na Slovensku sa v neolite vyskytovali tieto kultúry:
Majstrovstvá Európy malých štátov vo volejbale žien 2015
Majstrovstvá Európy malých štátov vo volejbale žien 2015 boli v poradí 8. Majstrovstvá Európy malých štátov vo volejbale žien, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV), resp. Divízia malých štátov CEV. Konali sa od 15.17. mája 2015 v meste Schaan, v Lichtenštajnsku, za účasti 5 tímov. Lichtenštajnsko bolo organizátorom európskeho šampionátu malých štátov tretíkrát, keď predtým hostilo turnaj žien v rokoch 2004 (vo Vaduze) a 2009 (v Schaan). Zápasy sa hrali v aréne Sport und Freizeitzentrum Resch Schaan. Titul obhajil 🇨🇾.
744 Aguntina
744 Aguntina je planétka s priemerom 61 km, ktorú objavil J. Rheden 26. februára 1913.
Villiers-aux-Corneilles
Villiers-aux-Corneilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Brankár (ľadový hokej)
Hokejový brankár je člen hokejového tímu. Jeho hlavnou činnosťou je zabrániť puku prekročenie bránkovej čiary, čiže zabrániť tzv. gólu.
História
Pozícia brankár sa v začiatkoch ľadového hokeja výrazne neodlišovala od hráča v poli, a čo sa vybavenia týka do značnej mierky ani herný štýl. Prvé hokejové pravidlá, tzv. halifaxské, ešte aj nerozlišovali pozíciu hráčov na ľade a tak sa úloha brankára prešla na hráča, čo bol najbližšie k bránke. Pozícia hráčov na ľade určovali až pravidlá montrealské. Spočiatku mohli brankári, ako jediný hráči na ihrisku, zastaviť pohyb puku rukou. Nesmel ho však držať ani hádzať. Brankár nesmel sadať, kľakať ani padať na ľad. Na miesto brankár sa v priebehu hry mohol presunúť hociktorý z obrancov.
Prvá súčasť výstroja, ktorou sa začali brankári líšiť od hráčov v poli, boli chrániča tela. Používali sa chrániče vypožičané z iných športov, medzi nimi napríklad kriketové. Aj keď sa používali už začiatkom 90. rokoch 19. storočia (azda prvý ich použil roku 1891 Seen Clearly), ich popularitu naštartovalo až víťazstvo tímu Winnipeg Victorias nad Montreal Victorial 14. februára 1896 v boji o Stanley Cup. George Merritt s kriketovymi chráničom na korčule udržal v zápase čisté konto a postaral sa o veľkú senzáciu a tiež o rozšírenie „betónov" medzi ostatných brankárov.
Villiers-aux-Corneilles
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brankár (ľadový hokej)
História
V roku 1905 prišiel Percy LeSeuer s novým typom hokejky, tú ešte vylepšil v roku 1910 Riley Hern. Od roku 1907 začali brankári používať špeciálnu rukavicu a od roku 1915 dômyselnejšie chrániče rôznych častí tela.
Brankári svoje telo síce stále viac a viac chránili proti zásahom puku alebo súperovým hokejkám, veľmi dlho si však akokoľvek odmietali chrániť hlavu. Prvý brankár medzi profesionálmi, ktorý sa objavil na ľade s ochranou tváre bol Clint Benedict 20. februára 1930. Na sklonku kariéry utrpel po zásahu puku zlomeninu nosa a lícnej kosti, ale vrátil sa ešte v dvoch stretnutiach na ľad s maskou skombinovanou z masky pre americký futbal a pre box. Kým medzi amatérmi bolo používanie masiek relatívne časté, na profesionálnej úrovni boli dlho nechcené. Povinnou súčasťou výstroja sa stala až v priebehu 70. rokov 20. storočia.
Noyant (kantón)
Noyant  je francúzsky kantón v obvode Saumur v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 15 obcí.
413
je to číslo
Stredná odborná škola strojnícka
Stredná odborná škola strojnícka môže byť:
Ďuro
Ďuro môže byť:
Horný les
Horný les je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vysoká pri Morave v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1981 na rozlohe. Ochranné pásmo nebolo určené. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Záhorie. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: Komplex lužných lesov s dvomi ekologicky rozdielnymi časťami na okraji rozšírenia panónskeho tvrdého lužného lesa s výskytom ojedinelých vodných a močiarnych druhov rastlín a živočíchov, najmä vodného vtáctva.
745 Mauritia
745 Mauritia je planétka s priemerom 116 km, ktorú objavil F. Kaiser 1. marca 1913.
Poloma (921 m n. m.)
Poloma je zalesnený vrch v Lúčanskej časti Malej Fatry. Nachádza sa nad Medzihorskou dolinou, v západnej časti masívu Kozla, východne od obce Poluvsie.
Uzemnenie
thumb thumb Uzemnenie alebo zemnenie alebo ľudovo zem (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, skr. GND) je vodivé spojenie živých alebo neživých častí elektrického zariadenia so zemou, teda s miestami vzdialenými od zemniča pretekaného prúdom tak, že medzi týmito miestami nenameriame žiadne napätie. Uzemnenie funguje ako referenčný potenciál v obvode.
Charakteristika
Vodič, ktorý rozvádza potenciál, sa nazýva zemnič alebo uzemňovač. Keďže takýto vodič má v skutočnosti nenulový odpor, prúd, ktorý ním tečie, spôsobí v súlade s Ohmovým zákonom nenulový úbytok napätia. To v praxi znamená, že dva navzájom vzdialené uzemnenia môžu mať rozdielny (a v čase sa meniaci) potenciál. Tento jav spôsobuje okrem iného rušenie pri prenose údajov a signálov, preto sa často pre komunikačné vedenia a zbernice, ktoré nie sú uzavreté v jednom elektronickom zariadení (napr. spájajú viacero elektronických zariadení v rámci miestnosti, budovy, alebo sú diaľkovými vedeniami), používajú od jednotlivých zariadení galvanicky oddelené vedenia.
Podobný jav sa prejavuje v rozmeroch samotných elektronických zariadení, kde vznikajú rozdiely v zemných potenciáloch na zemných spojoch na doske plošných spojov, často v rytme odberu zapojených obvodov, čo spôsobuje problémy s rušením najmä v citlivejších analógových obvodoch, avšak pri podcenení problému aj v rýchlejších digitálnych obvodoch; a taktiež môže spôsobiť nežiaduce elektromagnetické vyžarovanie obvodu. Tento jav sa potláča správnym návrhom dosky plošných spojov, používaním rozsiahlych zemných plôch, používaním viacvrstvových dosiek plošných spojov, rozvádzaním zemného potenciálu z jedného bodu (hviezdicovito), nepoužívaním zbytočne rýchlych digitálnych integrovaných obvodov a riadením rýchlosti nábežných a dobežných hrán signálov a pod.
V silnoprúdových rozvodoch sa obvykle pripája stred trojfázovej sústavy na zemnič, ktorý býva fyzicky umiestnený v zemi, pričom samotná zem predstavuje vodivé spojenie v prípade výpadku zemniaceho vodiča.
Uzemnenie vs. záporný pól uzemnenia
V mnohých elektronických zariadeniach býva spojená zem so záporným pólom napájania, tieto pojmy sa často zamieňajú.
Zem vs. kostra
Tiež sa zamieňa pojem zem s pojmom kostra, pretože vtedy sa obvykle pripája vodivá kostra (obal, krabica, puzdro) elektrického zariadenia so zemným potenciálom.
Referenčná zem vs. ochranný vodič
Niekedy sa zamieňa referenčná zem za ochranný vodič v trojvodičovej sústave (označovaný PE 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿), prípadne za jeden z pracovných vodičov, ktorý býva vodivo spojený so zemničom (označovaný N 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿).
Brankár
náhľad|[[Brankár (ľadový hokej)|Brankár v ľadovom hokeji pri neúspešnom pokuse zachytiť puk do lapačky]] thumb|220px|[[Bandyhokej]] Brankár alebo publicisticky gólman (z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) je špecifická hráčska funkcia vo väčšine bránkových športových hier, hráč strážiaci bránku. Jeho úlohou je bezprostredne brániť vstreleniu gólu súperovým tímom chytením či odrazením (vyrazením, odkopnutím a pod.) lopty, loptičky či puku.
Kvôli svojej ochrane a na uľahčenie hry má pravidlami stanovené výhody. Obvykle je od spoluhráčov odlíšený dresom alebo zvláštnym výstrojom. Funkcia brankára sa vyskytuje vo futbale, hádzanej, ľadovom hokeji, pozemnom hokeji, florbale, hurlingu, bandyhokeji, lakrose, vodnom póle a i.
Calmeilles
Calmeilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Landek (národná prírodná pamiatka)
Landek je zalesnený pretiahnutý kopec, ležiaci v sliezskej časti štatutárneho mesta Ostravy v katastrálnom území Koblov a Petřkovice nad sútokom Odry a Ostravice. Jedná sa o európsky i svetovo známu lokalitu predovšetkým z hľadiska geológie, archeológie, histórie, prírodovedy a baníctva. Jej význam je porovnávaný so známejšími kopcami (napr. s Řípom, Blaníkom, Orebom alebo Táborom).