cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Salamanca (rušeň)
Konštrukcia
náhľad|Model 1:8 v Národnom železničnom múzeu v [[Yorku (GB) ]] Konštrukcia rušňa bola riešená s jedným hnacím kolesom, ktoré bolo umiestnené medzi bežnými kolesami a bolo ozubené. Toto ozubené koleso zapadalo do ozubeného hrebeňa uloženého mimo koľají. Týmto riešením sa dosiahol prenos veľkej ťažnej sily rušňa aj pri jeho malej adhéznej hmotnosti. Touto konštrukciou bol položený základ ďalších ozubnicových železníc. Dve bežné dvojkolesia len niesli hmotnosť stroja a zaisťovali smerové vedenie. Rušeň bol konštruovaný pre rozchod 1 245 mm.
Pohon
náhľad|Rez rušňom Pohon zabezpečoval parný stroj, pričom boli použité dva vertikálne valce umiestnené symetricky k stredu stroja nad ozubeným kolesom. Na konštrukciu stroja sa použili hnacie valce s priemerom 8 "(203 mm) a zdvihom 20" (508 mm), ktoré zabezpečovali potrebnú ťažnú silu na prevádzku s ťažkými uhoľnými vozňami. Rušeň bol schopný utiahnuť až 100 ton, t.j. 30 vagónov naložených uhlím. Prenos sily bol realizovaný pomocou dvoch kľukových mechanizmov, pre každý valec jeden, ktoré poháňali cez pomocné ozubené kolesá (pastorky, 30 zubov) spoločné ozubené koleso (60 zubov) na hlavnom hriadeli okolo ozubnice (20 zubov). Ako jeden z prvých rušňov mal dvojvalcový parný stroj a v konštrukcii bolo použité pootočenie uhla záberu týchto strojov o 90° tak, aby bol striedavo prekonávaný mŕtvy bod úvrate. Týmto riešením odpadla nutnosť použitia zotrvačníka, ktorý pri starších, jednovalcových typoch rušňov pomáhal na prekonanie úvrate. Táto konštrukcia taktiež umožňovala rozbeh aj v prípade, že sa pri zastavení nachádzal jeden piest v úvrati, čo u jednovalcových strojov nebolo možné.
Kotol
V konštrukcii stroja bol použitý jednoplamencový kotol. Valce boli zasadené vertikálne priamo do tela kotla (mimo plamenca).
Manabí (provincia)
thumb|Mapa provincie Manabí v Ekvádore. Manabí je provincia v Ekvádore. Jej hlavným mestom je Portoviejo. Provincia dostala meno po obyveteľoch "Manabí". Nachádza sa v strednej časti Ekvádoru na pobreží Pacifikého oecánu, Manabí je známe svojimi nádhernými plážami, kurióznymi rybárskymi dedinkami, obchodnými strediskami ako je Manta, druhý najväčší prístav krajine a Manabijským hospodárskym strediskom a národným parkom "Machalilla", s jeho bohatou vegetáciou a rozličnými druhmi fauny. Taktiež sa tu vyrába mnoho remeselných výrobkov a provincia je celosvetovo známa svojou hrnčiarskou výrobou a výrobou panamských klobúkov. Podnebie v provincii je suché až subtropicky vlhké, s priemernou teplotou 25 °C. Má dve vnútroštátne letiská a medzinárodné nákladné letisko.
Pláže
San Vicente, San Jacinto, San Clemente, Puerto Cayo, Puerto Rico, Puerto Lopez, Crucita, Canoa, Cojimíes, Pedernales a Jaramijó to všetko sú príjemné pláže s rybárskymi dedinkami. Tieto pláže sa tiahnu viac než pozdĺž pobrežia Manabí. Celoročne navštevované dovolenkové strediská provincie Manabí poskytujú pokoj a ticho ako aj lahodnú, jedinečnú pobrežnú kuchyňu. Okolitá vegetácia sa skladá z mangrov, húštin a lesov. Dedinky ako je Puerto López či Pedernales sa stali dovolenkvými strediskami s dobrou hotelovou infraštruktúrou a slúžia ako východiskové body pre výlety na miesta ako národný park Machalilla. Odľahlejšie hotely a ekoubytovne postavené z trstiny a iných miestnych prírodných materiálov sú taktiež populárnymi turistickými cieľmi.
Mestá - história, zvyky a remeslá
Manta je druhým najväčším prístavom krajiny s rozsiahlymi hotelovými zariadeniami a je najväčším mestom provincie Manabí. Jej hlavná pláž, Murciélago, má modernú promenádu s množstvom reštaurácií ponúkajúcich miestne kulinárne špeciality a najlahodnejšie nápoje regiónu. V posledných rokoch sa stala populárnou zastávkou medzinárodných výletných lodných spojení plaviacich sa z Karibiku do Latinskej Ameriky. Mesto má množstvo barov a diskoték, často navštevovaných turistami, špeciálne cez víkendy. V októbri, Manta pravidlene víta tucty divadelníkov, ktorí prichádzajú na Chusig Theater počas medzinárodného divadelného festivalu. Manta je tiež významným obchodným cieľom medzinárodných firiem obchodujúcich s tuniakmi a rastlinnými olejmi.
Bahía de Caraquez má taktiež veľa prvotriednych hotelov a miest na oddych a zábavu. Veľa ľudí sa rozhodne pre krátku plavbu loďou cez rieku Río Chone a užije si deň v susednom San Vicente alebo sa vyberie na krátky výlet autobusom do surferskej a rybárskej dedinky Canoa. Alternatívne si môžete užiť pláže v Bahía, roztrúsené pozdĺž promenády, alebo si to snáď namieriť na odľahlé pláže ako Boca Briceño alebo El Matal. Ďalšie zaujímavé miesta zahŕňajú ústie rieky Río Chone s ostrovmi Isla Corazón a Fragatas, múzeom Centrálnej Banky a Domom kultúry.
Medzi mnohé atrakcie Portoviejo, hlavného mesta provincie, taktiež známeho ako mesto "kráľovských tamariškov", patrí Metropolitná katedrála a seminár San Pedro. Okolo mesta je niekoľko prírodných termálnych kúpeľov ako El Zapallo, La Peña, La Papayita, San Antonio a Cerro de Hojas.
Montecristi - história klobúkov
Montecristi je medzinárodne známa dedina pre svoju výrobu vysokokvalitných “Panamských klobúkov” (áno, čítate správne, panamské klobúky sa vyrábajú a vždy sa vyrábali v Ekvádore a nie v Paname). Ležiac na úpätí veľkej hory nazývanej Montecristi, rovnomenné mestečko poskytuje veľa atrakcií ako sú dom Eloy Alfaro (bývalý ekvádorský prezident), múzeum Hermanasa Largacha a pútnické miesto Monserrate Sanctuary, kde tradične putujú tisícky tak ekvádorských ako aj zahraničných pútnikov, špeciálne cez víkendy. Ďalším zaujímavým miestom je La Pila, kde umelci vyrábajú množstvo rozličných plastík a napodobenín predkolumbovskej keramiky. Popri klobúkoch tieto umelecké ústredia vystavujú iné ručne vyrábané remeselné produkty rozličných druhov zo slamy a železa.
Národný park Machalilla Park - archeológia a panenské pláže
S nepoškvrnenými bielymi plážami, endemickou vegetáciou a ostrovom La Isla de la Plata, kde prežívajú zabudnuté niektoré z galapgských druhov, navštevujú celoročne národný park Machalilla tak miestni ako aj zahraniční turisti. Hlavnou sezónou je obdobie od júna do októbra, to je obdobie keď sem z Antarktídy priplávajú veľryby aby tu priviedli na svet mláďatá. Nachádza sa približne južne od Portoviejo, a park je aj miestom zaujímavých archeologických nálezísk ako Agua Blanca, s pozostatkami kultúry Machalilla. Za zmienku stojí ešte aj ostrov Salango Island, kde našli útočiste ohrozené také druhy ako je mravenčiar.
Kuchyňa
Sa skladá z rýb, kreviet alebo mäkkýšov, Ceviche je jednou najchutnejších špecialít v Manabí. Vo všeobecnosti sú všetky druhy morskej stravy veľmi populárne. Ale čo môžete denno-denne nájsť na stole tak miestnych obyvateľov ako aj turistov sú rybie pokrmy, pripravované s búrskymi orieškami a sancocho, miestna pochúťka pripravovaná so zeleniny a rýb. V Puerto Lopéz je celkom populárny pokrm spondylus ceviche pripravovaný z mäkýšov druhu spondylus.
Kantóny
Provincia je rozdelená na 22 kantonov.
Kantón (a hlavné mesto)
Chamalières (mesto)
Chamalières je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Nowy Wiśnicz
Nowy Wiśnicz je mesto v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve v okrese Powiat bocheński v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 772 obyvateľov (30.6.2007).
Nowa Huta
right|thumb|Poloha
Nowa Huta je najvýchodnejší (osemnásty) mestský obvod Krakova. Žije tu vyše 200-tisíc obyvateľov a je to jedna z najľudnatejších oblastí mesta.
STS-106
STS-106 bola misia amerického raketoplánu Atlantis na Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Cieľom letu bola doprava zásob na stanicu. Uskutočnil sa jeden výstup do vesmíru.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
František Turzo
František Turzo môže byť:
Norfolk (ostrov)
right|thumb|Poloha
Norfolk je malý ostrov v Tichom oceáne nachádzajúci sa medzi Austráliou, Novým Zélandom a Novou Kaledóniou. Rozloha:, počet obyvateľov: 1 841 (2004). Hlavné mesto je Kingston. Politicky je to tzv. vonkajšie teritórium Austrálie.
Alúvium Žitavy
Alúvium Žitavy je prírodná rezervácia v katastrálnom území mesta Hurbanovo a obce Martovce v okrese Komárno.
Je lokalizovaná v geomorfologickom celku Podunajská rovina, má rozlohu a bola vyhlásená v roku 1993. Dôvodom ochrany je zachovaný lužný les s diverzitou rozmanitých druhov rastlín a živočíchov, vrátane množstva vtákov (hniezdiská).
V rezervácii Alúvium Žitavy bolo zistených 16 druhov vodných mäkkýšov.
Karel Brabec
Karel Brabec (* 2. január 1918, Praha – † 1993) prezývaný Kráľ Dunaja bol česko-slovenský občan, v 50. rokoch minulého storočia v službách americkej armádnej spravodajskej služby CIC ako agent-chodec (resp. agent-plavec) poverovaný úlohami spojenými s ilegálnymi prechodmi z Rakúska do Česko-Slovenska.
Mladosť
Ako rodený Pražan vyrastal v detských rokoch okrem iného pri Vltave. Bol členom 16. oddielu Vodných skautov a vodu miloval. Vtedy ešte netušil, ako veľmi bude všetky svoje znalosti o vode a vodnom toku v budúcnosti potrebovať. Vyučil sa za strojného zámočníka pri montáži leteckých motorov v pražskej Waltrovke. Do armády narukoval ako mechanik pred obsadením republiky nacistickým Nemeckom. Po demobilizácii pracoval celé vojnové obdobie ako zámočník. Venoval sa tiež športu – pestoval ľahkú atletiku, najmä beh za SK Viktorie Žižkov. Už pred vojnou jazdil ako člen vinohradského lyžiarskeho oddielu do Pece pod Sněžkou. Tam sa v rámci domáceho odboja a bojov na pražských barikádach počas májového povstania českého ľudu vrátil začiatkom mája 1945. Za zásluhy v boji proti fašizmu bol v roku 1948 vyznamenaný generálom Svobodom.
Bol aktívny pri zrode Horskej služby v Krkonošiach, kde pracoval ako národný správca predajne Zdar. V tom období tiež precestoval ľudovo-demokratické krajiny Európy v rámci propagácie motocyklov Jawa.
Väzenie
V roku 1950 bol obvinený z údajných hospodárskych deliktov a trestná komisia ONV v Hradci Králové ho poslala na 2 roky na nútené práce. Trest nastúpil v marci 1950 do baní v Příbrami. Už v máji však z výkonu trestu utiekol a až do októbra 1950 sa skrýval. Potom sa mu podarilo nelegálne prejsť do Rakúska, kde sa vo Viedni usadil.
Agent CIC
Keďže bola v Rakúsku obmedzená možnosť obživy, prijal ponuku americkej armádnej spravodajskej služby CIC a stal sa jej agentom. V polovici roku 1951 sa nelegálne vrátil do Česko-Slovenska, aby do Rakúska previedol svoju manželku. Z dôvodu nedostatku peňazí na takúto akciu sa však vrátil do Rakúska bez nej. Podarilo sa mu to až na druhý pokus na konci leta 1951, kedy spolu s ňou previedol za hranice dr. Horusického, ktorý bol odsúdený za rozvracanie republiky, ale podarilo sa mu z plzeňskej väznice utiecť. Za to dostal od CIC 20 tisíc korún. V polovici októbra 1951 dostal od CIC novú úlohu – mal do Česko-Slovenska previesť ďalšieho agenta v gumovom člne cez Dunaj. Úlohu splnil, ale so spôsobom prechodu nebol spokojný, pretože to bolo príliš riskantné a nebezpečné. Na ďalšie prechody teda dostal od americkej armády ľahký gumový skafander, ktorý si sám vylepšil. Dokázal nepozorovane kráčať po dne rieky, prípadne sa unášať prúdom. Niekoľkokrát prešiel cez Dunaj do Česko-Slovenska a naspäť. Dokázali mu celkovo 5 prechodov hranice, on sám hovoril o viacerých.
Zatknutie
Kráľa Dunaja zatkla Štátna bezpečnosť ráno 30. decembra 1951 pri plnení spravodajskej úlohy v uliciach Bratislavy. Po meste roznášal letáky a pohľadnice s karikatúrou Stalina. Odsúdený bol na 17 rokov väzenia. Od vyššieho trestu ho zrejme zachránila jeho činnosť na konci vojny a zásluhy pri budovaní Horskej služby v Krkonošiach. Jeho väzenský spis je plný disciplinárnych trestov, ale v práci dosahoval dobré výsledky. Niekoľkokrát pomýšľal na útek. Ten sa mu podaril, keď ho sanitka prevážala po úraze. Na železničnom priecestí sa vygúľal zo sanitky a dva dni sa túlal, potom to vzdal. Z väzenia bol prepustený na veľkú amnestiu v roku 1960.
Po prepustení z väzenia žil aktívnym životom, ale do Rakúska sa cez Dunaj už nemohol dostať, pretože tento úsek hranice už bol strážený oveľa prísnejšie než v roku 1951. Zadržali ho skôr, než stačil vstúpiť do vôd Dunaja. Za hranice sa dostal až legálne po Nežnej revolúcii. Zomrel v roku 1993.
Jeho skafander bol vystavovaný v Múzeu ZNB v Prahe.
1049 Gotho
1049 Gotho je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil K. Reinmuth 14. septembra 1925.
Amurru
Amurru môže byť:
Expedícia 2
Expedícia 2 bola druhá posádka dlhodobo obývajúca Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Veliteľom stanice bol ruský kozmonaut Jurij Usačov, letovými inžiniermi Susan Helmsová a James Voss (obaja USA). Hlavnými cieľmi misie bolo pokračovanie v aktivácii stanice a oživení systémov a tiež zabezpečenie spojenia s raketoplánmi, Sojuzmi a nákladnými loďami Progress.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Štart, pripojenie k ISS
Raketoplán Discovery odštartoval na let STS-102 z Kennedyho vesmírneho strediska 8. marca 2001 o 11:42:09 UTC. Na palube štartovali na svoju dlhodobú misiu posádka Expedície 2. K ISS sa raketoplán pripojil 10. marca. Dňa 19. marca 2001 došlo k výmene stálych posádok, členovia Expedícia 1 (William Shepherd, Sergej Krikaľov a Jurij Gidzenko) odovzdali stanicu novej posádke a vrátili sa s Discovery na Zem.
V priebehu prvých týždňov pobytu na stanici sa posádka venovala experimentom a oživovaniu ďalších častí stanice. 16. apríla 2001 bola od stanice odpojiť nákladnú loď Progress M-44, ktorá potom zanikla v hustých vrstvách atmosféry. V rámci príprav na prílet raketoplánu Endeavour (STS-100) bol 18. apríla Sojuz TM-31 preparkovaný z portu na spodnej strane modulu Zarja na zadný port modulu Zvezda. Posádka ISS v skafandroch nastúpila do Sojuzu. Loď pilotoval Jurij Usačov. Po kontrole hermetickosti sa posádka opäť vrátila na ISS.
Sojuz TM-32
Dňa 30. apríla 2001 pristála na spodnom porte modulu Zarja kozmická loď Sojuz TM-32 s posádkou Talgat Musabajev, Jurij Baturin a prvý vesmírny turista Dennis Tito. Cieľom tejto misie bola výmena záchrannej kozmickej lode pripojenej k ISS. Po prenesení nákladu a presunutí tvarovaných sedadiel do staršieho Sojuzu odleteli Musabajev, Baturin a Tito so Sojuzom TM-31 6. mája 2001 späť na Zem.
Posádka ISS sa potom venovala testom manipulátora SSRMS a experimentom. 23. mája 2001 sa k zadnému portu modulu Zvezda pripojila nákladná loď Progress M1-6. Progress na stanicu dopravil 2400 kg nákladu, vrátane pohonných hmôt. Pri testoch manipulátora sa zistilo, že záložný riadiaci systém nepracuje správne. Štart raketoplánu Atlantis (STS-104) bol zatiaľ odložený, pretože pri umiestnení prechodovej komory Quest, ktorú mal raketoplán priviesť, musel byť manipulátor plne funkčný. Technici upravili riadiaci program manipulátora, po ďalších testoch sa už závady neprejavovali a tak bol let raketoplánu povolený.
STS-104
Atlantis sa pri misii STS-104 spojil s ISS 14. júla 2001 a počas troch výstupoch do vesmíru astronauti presunuli z raketoplánu prechodový modul Quest a pripojili ho k modulu Unity. Po úspešnom splnení úloh raketoplán stanicu 22. júla opustil.
STS-105, ukončenie misie
Raketoplán Discovery (STS-105) priletel na ISS 12. augusta 2001. So sebou priviezol nákladný modul Leonardo so zásobami, ktoré boli presunuté do priestorov ISS. Posádka raketoplánu počas dvoch výstupov do vesmíru pokračovala v montáži a zapájaní stanice. Na palube Discovery bola aj nová stála posádka ISS Expedícia 3 (Frank Culbertson, Vladimir Dežurov a Michail Ťurin). Dlhodobé posádky si stanicu odovzdali, členovia Expedície 2 sa stali členmi posádky raketoplánu. Raketoplán sa od stanice odpojil a Usačov, Voss a Helmsová sa s ním dostali 22. augusta 2001 späť na Zem.
Prądnik Czerwony
right|thumb|Poloha
Saint-Andéol-de-Fourchades
Saint-Andéol-de-Fourchades je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Saint-Andéol-de-Fourchades má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Andéol-de-Fourchades má 53 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
A Day Without Rain
Album A Day Without Rain bol najúspešnejším albumom v kariére speváčky Enyi a bol piatym najpredávanejším albumom roku 2001.
Židovská poriadková služba
náhľad|Jakub Lejkin, zástupca veliteľa, pred nastúpenou jednotkou náhľad|Jazdecká rota Židovskej poriadkovej služby Židovská poriadková služba, tiež známa pod názvom Židovská polícia bola kolaborantská policajná jednotka vytvorená Judenratom (židovskou radou) v židovských getách počas druhej svetovej vojny a podliehajúca nacistickým rozkazom.
Členovia poriadkovej služby nemali oficiálne uniformy, často nosili len identifikačnú pásku na rukáve a nemali povolené držať strelné zbrane. Primárne ich Nemci využívali na zabezpečenie deportácií ostatných Židov do koncentračných táborov.
Do poriadkovej polície boli vyberaní jedinci, ktorí mali obvykle malé väzby s komunitami, na ktoré dohliadali (to platilo zvlášť po začiatku deportácií do koncentračných táborov) a na ktorých teda bolo spoľahnutie, že budú poslúchať nemecké rozkazy. Prvým veliteľom polície vo varšavskom gete bol Józef Szeryński, poľsko-židovský policajný plukovník a konvertita na kresťanstvo. Zmenil si meno zo Szenkman na Szeryński a rozvinul sa u neho antisemitický postoj. Prežil atentát vykonaný členom Židovskej polície Jisraelom Kanalom. V getách, v ktorých Judenrat odporoval nemeckým rozkazom (ako napríklad v Lucku), bola Židovská polícia často používaná na ovládnutie Judenratu, alebo ho nahradila.
Jedna z najväčších policajných jednotiek bola vo Varšavskom gete, kde Poriadková služba mala zhruba 2500 mužov. V Lodžskom gete ich bolo okolo 1200 a v Ľvovskom gete 500.
Poľsko-židovský historik a archivár varšavského geta Emanuel Ringelblum popísal krutosť polície ako:
Lom (okres Strakonice)
Lom je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 112 obyvateľov, z toho 55 mužov a 57 žien, pričom priemerný vek v obci bol 47,4 roka (muži 46,4 roka, ženy 48,5 roka).
Peštianska župa
Peštianska župa môže byť:
Kostol svätého Jána (Vilnius)
'''Kostol sv. Jána' (po litovsky: Šv. Jono Krikštytojo ir šv. Jono Apaštalo ir evangelisto bažnyčia'') je rímskokatolícky kostol, ktorý sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto hlavného mesta Litvy Vilniusu.
Dejiny
Kostol založil knieža Jogailo po tom ako v roku 1387 Litva oficiálne prijala kresťanstvo. V roku 1571 ho dali do patronátu jezuitom, ktorí ho pripojili k akadémii a architektonicky upravili. V roku 1655 bol po obsadení Litvy ruskými vojskami zničený a začiatkom 18. storočia - v roku 1702 - Švédmi rozkradnutý. V rokoch 1773 - 1812 kostol patril Lekárskej akadémii Vilniuskej univerzity.
Architektúra
Hoci bol kostol založený v roku 1387, stavebné práce na ňom ukončili až v roku 1423. Rekonštrukčné práce tiež zanechali na kostole stopy. Trojloďový kostol (dodnes takým aj zostal) bol najprv postavený v gotickom štýle s ôsmimi piliermi a presbytériom. Okrem týchto ôsmich sĺpov veľkoleposť kostola dotváralo aj mnoho oporných pilierov. Zvonicu ku kostolu pristavali začiatkom 16. storočia, neskôr ju však zbúrali. Za jezuitov bol kostol celkovo predĺžený o šírku kostolných lodí. Muselo sa teda pristúpiť k zbúraniu starého presbytéria a postaveniu novej apsidy v neskorogotickom štýle.
Koncom 16. storočia sa začala stavať nová, 68 metrov vysoká zvonica, ktorej stavba mala dve etapy - gotickú a renesančnú. Na vrchu zvonice sa nachádza 6,2 metra vysoký kríž. Historici predpokladajú, že začiatok jej stavby sa datuje na rok 1608 a jej prvá rekonštrukcia sa uskutočnila v roku 1743, nie je to však potvrdené.
Na začiatku 17. storočia boli v architektonickom štýle barok zrekonštruované hodiny a nový - renesančný - vzhľad dostala aj hlavná fasáda kostola. V roku 1737 kostol a zvonica vyhoreli a museli byť znova rekonštruované. K zvonici pribudovali barokový balkón (okná zvonice sú vitrážovité) a na fasádu kostola sv. Jána tiež pribudli barokové prvky.
Prestavba kostola sa dotkla aj interiéru. Boli v ňom vybudované nové klenby, chór pre organ a hlavný oltár od litovského architekta Jonasa Kristupasa Glaubicasa. Na hlavnom oltári sa nachádza niekoľko sôch sv. Jána, a to sv. Jána I. (pápeža), bahoslaveného Jána kardinála (patriarchu), sv. Jána Nepomuckého (kanonika) a sv. Jána (biskupa). Za hlavným oltárom je oltár Márie Loretskej so sochou Panny Márie. Vľavo od nej sú sochy ukrižovania Ježiša Krista, sv. Kazimíra, sv. Jozefa a sv. Ignáca. Na pravej strane lode kostola je oltár plačucej Matky Božej, oltár sv. Archanjela Michala, oltár sv. Petra a sv. Pavla a oltár sv. Františka Xaverského. Dodnes sa z takýchto 23 barokových oltárov zachovalo desať. Ich kompozícia je litovským unikátom. Na ploche kostola sú roozstavané tri na konci hlavnej lode a sedem za nimi na rôznych úrovniach. Oltáre v apside sú spojené schodami. Súčasťou jedného z oltárov je kríž s ukrižovaným Kristom. Okrem oltárov zdobiacich vnútro kostola sa v interiéri nachádza aj osemnásť sôch od Jonasa Gedelisa - dvanásť z nich sú sochy sv. Jána.
V roku 1786 boli zrekonštruované interiérové hodiny kostola. Pred nimi postavili pozlátené dvere s erbom. Strop klenby zdobí freska.
V roku 1827 kostol rekonštruovali v duchu klasicizmu. Na jeho južnej fasáde pri bočnom vchode dodnes stojí klasicistický portikus (dielo architekta Karolisa Podčašinskisa) so štyrmi korintskými stĺpmi. Zbúral trinásť oltárov a miesto nich k pilierom postavil sochy sv. Jána. Všetky fresky na stenách kostola omietol. Stenu medzi kostolom a zvonicou zo strany ulice zbúral.
V roku 1898 boli do deviatich okien presbytéria naištalované vitráže. Na prelome 19. a 20. storočia do interiéru kostola naištalovali niekoľko pamätných tabúľ patriacich významným činovníkom vedy a kultúry, ktorých meno sa spája s Vilniuskou univerzitou - básnikovi Adamovi Mickiewiczovi (1889), skladateľovi Stanislavovi Moniuszkovi a iným.
Súčasnosť
Po rekonštrukcii kostola sa v ňom od roku 1963 nachádza múzeum s exponátmi Vilniuskej univerzity.
Talós (mytológia)
Talós (starogr. Τάλως – Talós, ) je v gréckej mytológii synovec slávneho umelca a vynálezcu Daidala.
Podľa starších gréckych verzií tohto mýtu dala Perdix svojho syna Talóa bratovi Daidalovi za učňa. Daidalos bol slávny umelec a vynálezca. (neskôr bol Talós uvádzaný ako Kalos alebo Perdix ). Ale Talós bol tiež veľmi nadaný, už v dvanástich rokoch vraj vynašiel pílu, hrnčiarsky kruh a sústruh. Po krátkom čase Daidalos nezniesol, že jeho žiak je nadanejší než on a chlapca zákerne zhodil z aténskej Akropoly. Grécke mýty uvádzajú, že sa Talós pádom z výšky zabil, ale podľa rímskej verzie ho zachránila bohyňa Athéna. Bohyňa ho ako padal z výšky premenila na prepelicu. Pretože sa prepelica povie po grécky perdix dostal toto meno aj on.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2004
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2004 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2004, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 24 európskych družstiev, ktoré súťažili o 11 postupových miest na záverečný turnaj v dvoch kvalifikačných skupinách a následnom play-off.
Prebiehala od 21. novembra 2003 do 6. júna 2004. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off.
Priamy postup
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 4 najlepšie družstvá ME 2002:
Play-off
29. máj6. jún 2004
Châteauneuf-sur-Sarthe (obec)
Châteauneuf-sur-Sarthe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Košická dohoda
Košická dohoda bola dohodou z roku 1384, podľa ktorej nastúpila na poľský trón mladšia dcéra uhorského kráľa Ľudovíta Veľkého Hedviga z Anjou (ako poľská kráľovná Hedviga I.).
Na uprázdnený poľský trón po Ľudovítovi I. mal pôvodne nastúpiť snúbenec jeho staršej dcéry Márie z Anjou Žigmund Luxemburský. Mária však bola korunovaná za uhorskú kráľovnú a regentkou počas jej neplnoletosti sa stala kráľovná vdova Alžbeta Kotromanićová. Poľská šľachta odmietla prijať Žigmunda za svojho kráľa, ale bola ochotná rokovať o prijatí Máriinej mladšej sestry Hedvigy na poľský trón. Podmienkou bolo jej trvalé zdržiavanie sa v Poľsku. Po predchádzajúcich rokovaniach v máji a júni 1384 došlo v Košiciach k dohode medzi oboma stranami, ktorú sprostredkoval vplyvný rod Gorjanských (Mikuláš I. Gorjanský bol radcom kráľovny-regentky Alžbety).
Hedvigu z Anjou korunovali v Krakove 15.októbra 1384. Napriek svojmu predchádzajúcemu zasnúbeniu s Viliamom Rakúskym bola po korunovácii z politických dôvodov nútená sa zosobášiť s litovským veľkokniežaťom Jogailom, od roku 1386 poľským kráľom Vladislavom II. Jagelom. Dynastia Jagelovcov vládla v Poľsku nepretržite do roku 1572.
1050 Meta
1050 Meta je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil K. Reinmuth 14. septembra 1925.
Fetch
Fetch je druh vojenského robota slúžiaci na odmínovanie.
Na svete je obrovské množstvo mín, ktoré sú artefaktmi vojnových konfliktov. Zamínované sú rozľahlé územia, obývané civilným obyvateľstvom. Každoročne tisícky osôb prichádzajú o život alebo sú zmrzačené pri náhodných výbuchoch, ale aj pri cielenom odmínovaní. Pomôcť znížiť riziko, urýchliť odmínovanie a zautomatizovať túto činnosť možno použitím robotov.
V roku 1996 vyvinula spoločnosť iRobot odmínovacieho robota pod názvom Fetch. V súčasnosti existuje jeho druhá verzia, Fetch II. Roboty sú konštruované tak, aby napriek svojej sofistikovanosti boli zhotoviteľné ľahko a s čo najnižšími nákladmi. Zaujímavosťou je, že pracujú v skupinách po štyroch. Skupina robotov je ovládaná diaľkovo operátorom. Ten vymedzuje územie, na ktorom operujú, a sleduje priebeh odmínovania. Samotný proces je však absolútne automatizovaný. Zariadenia si samy vyberajú trasy, po ktorých sa pohybujú, pričom svoje trajektórie zakresľujú do elektronickej mapy, ktorú vidia všetky roboty aj operátor. Cieľom je optimalizovať činnosť tak, aby prešli čo najkratšiu trasu, ale skontrolovali celé územie a neduplikovali navzájom svoju prácu.
Olkusz
Olkusz je mesto v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve v okrese Powiat olkuski v rovnomennej gmine. Žije tu 37 429 obyvateľov (30.6.2007).
Administratívne členenie
Mesto a obec sa delí na ďalších 19 miestnych častí:
Amoriti
Amoriti alebo Amorejci (po akkadsky Amurru(m), v egyptských textoch Amar(a), Amor, po sumersky Martu) boli západosemitské kmene, ktoré sa v textoch vyskytujú v troch kontextoch, ktorých súvis či nesúvis nie je dodnes objasnený:
VSŽ Košice v sezóne 1975/1976
VSŽ Košice v sezóne 1975/1976 odohrali svoju 12. sezónu v I. lige. Najvyšsia hokejová súťaž otvorila svoju 33. sezónu. Liga bola mimoriadne rozdelená na 2 fázy. Príčinou bolo v prvom rade kvôli príprave národného tímu ČSSR na Olympijské hry, ktoré sa konali v rakúskom meste Innsbruck, kde ČSSR získalo striebro, a taktiež v neposlednom rade kvôli príprave na Majstrovstvá sveta v Katoviciach v Polsku, kde sa národné hokejové mužstvo československa stalo už po 4-krát v histórii majstrami sveta v ľadovom hokeji. Tím Telovýchovnej Jednoty Východoslovenských Železiarní Košice v tejto sezóne trénovala dvojica Pavol Zábojník a Tibor Ágh. V základnej časti trvajúcej 22 zápasov Košice obsadili 7. miesto. Postup do skupiny o titul im utiekol pri rovností bodov o skóre pred piatou Pražskou Spartou a šiestou Plzňou. V druhej fáze sa TJ VSŽ Košice umiestnili na 9. mieste pred Slovanom Bratislava s počtom 31 bodov a tým si zachovali svoju prvoligovú príslušnosť. Titul získalo SONP Kladno pred druhými Pardubicami a treťou Dukla Jihlavou. Z ligy vypadol Ingstav Brno a vrátil sa do nej TJ Gottwaldov, ktorý v baráži zdolal Lokomotívu Bučinu Zvolen.
Herný systém
Liga sa hrala systémom 12 tímov, kde každý s každým odohral 1 zápas vonku a 1 zápas doma. Potom sa skupina rozdelila na skupinu o titul, čiže o 1. - 6. miesto a skupinu o udržanie, čiže o 7. - 12. miesto, kde každý s každým odohral opäť 1 zápas vonku a 1 zápas doma.
Saint-Andéol-de-Vals
Saint-Andéol-de-Vals je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Saint-Andéol-de-Vals má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Andéol-de-Vals má 545 obyvateľov (2009).
Sociálnodemokratická alternatíva (2002 – 2004)
Sociálnodemokratická alternatíva vznikla v roku 2002. Založili ju bývalí poprední členovia Strany demokratickej ľavice Peter Weiss, Milan Ftáčnik a Brigita Schmögnerová. Ustanovujúci snem strany sa konal 13. apríla 2002. Predsedom strany sa stal Milan Ftáčnik. V parlamentných voľbách v roku 2002 strana získala iba 1,79 % hlasov a nedostala sa do parlamentu. SDA zanikla 31. decembra 2004 zlúčením so stranou SMER spoločne s ďalšími ľavicovými stranami - Stranou demokratickej ľavice a Sociálnodemokratickou stranou Slovenska.
Volebné preferencie
Volebné preferencie strany v percentách podľa Štatistického úradu SR.
Politici Sociálnodemokratickej alternatívy
Články o politikoch Sociálnodemokratickej alternatívy sú uvedené v kategórii Politici SDA.
Karol Spišák
Karol Spišák (* 17. august 1941, Bratislava – † 13. marec 2007, Bratislava) bol slovenský herec a režisér.
Amurru (územie)
Amurru alebo Amurrum (po akkadsky Amurru(m), v egyptských nápisoch Amar(a), Amor; doslova „krajina Amoritov“) bolo historické územie v Levante.
Pôvodne to bolo (v egyptských nápisoch) zhruba územie východne od Fenície a severne od Palestíny, najmä dnešný (východný) Libanon. Neskôr územie ohraničené riekou Orontes na západe, Stredozemným morom na východe, Arwádom na severe a Tripolisom na juhu (Abdi-Aširta tu aj založil rovnomenné kráľovstvo); iné ohraničenie je územie na juh od Ugaritu a na sever od Byblosu.
Neskôr (napríklad za vlády Nebukadnesara I.) sa do pojmu zahŕňala aj Fenícia a iné susedné oblasti, alebo to bolo jednoducho označenie pre celé územie na západ od Babylonie.
Mnajdra
Mnajdra je megalitický neolitický chrámový komplex na Malte. Pochádza z rokov 3800 – 2500 pred Kr.
Fantastické zvery a ich výskyt
Ide o povinnú učebnicu pre 1. ročník Rokfortskej strednej školy čarodejníckej, ktorú napísal uznávaný biológ M.L.O.K. (Maurice Leonard Orlando Kornelius) Scamander s predslov Albusa Dumbledora a Harryho, Ronových a Hermioniných poznámok. Je potrebná k hodinám Obrany proti čiernej mágii a Starostlivosti o zázračné tvory.
Filmy
17. novembra 2016 mal premiéru rovnomenný film o fantastických zveroch. Naplánované sú aj ďalšie štyri pokračovania.
Chambon-sur-Dolore
Chambon-sur-Dolore je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cordulegaster heros
Cordulegaster heros je najväčšia vážka žijúca na území Slovenska.
SpaceX CRS-6
SpaceX CRS-6 (SpX-6) bola zásobovacia misia na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Let odštartoval 14. apríla 2015 pomocou nosnej rakety Falcon 9 s kozmickou loďou Dragon firmy SpaceX, u ktorej si zásobovací let objednala NASA v rámci programu komerčných dopravných letov. Misia skončila návratom lode do Tichého oceánu dňa 21. mája 2015. Pre spoločnosť SpaceX to bol šiesty zásobovací let k ISS z celkom dvanástich objednaných.
Priebeh letu
thumb|left|upright|Štart rakety Falcon 9 v1.1 s kozmickou loďou Dragon
Loď Dragon na stanicu priviezla celkovo 2 015 kg jedla, zásob a vedeckých experimentov. Z toho 500 kg tvorili zásoby a vybavenie pre posádku ISS, 518 kg technické vybavenie pre ISS, 16 kg počítače a elektronické zariadenia a 23 kg technické vybavenie potrebné pre výstupy do vesmíru. Zvyšných 884 kg tvorilo vedecké vybavenie a experimenty (väčšinou biologický výskum). Dragon na ISS priviezol tiež 15 malých satelitov, ktoré boli vypustené z modulu Kibó.
Dňa 21. mája 2015 došlo k odpojeniu od stanice a následnému návratu späť na Zem (do Tichého oceánu), s nákladom 1 370 kg vedeckého vybavenia a odpadu.
Test záchrany prvého stupňa nosnej rakety
Okrem primárneho cieľa misie, dopravy nákladu k ISS, bol naplánovaný test záchrany prvého stupňa nosnej rakety Falcon 9, pretože spoločnosť SpaceX vyvíja znovupoužiteľné raketové nosiče. Pár minút po štarte sa po oddelení 1. a 2. stupňa rakety mal 1. stupeň preorientovať, zážihom motorov zbrzdiť, kontrolovane zostúpiť späť do atmosféry a pomocou hypersonických mrežových kormidiel a ďalšieho zážihu motorov pristáť v Atlantickom oceáne na špeciálnej plávajúcej plošine. Prvý stupeň na plošine skutočne pristál, ale kvôli prílišnej bočnej rýchlosti sa vzápätí po dosadnutí prevrátil a explodoval.
Rovnaký pokus sa uskutočnil už v januári 2015 pri misii CRS-5. Raketa vtedy tiež presne trafila plávajúcu plošinu, ale pristála príliš tvrdo a bola úplne zničená. Ďalší pokus o pristátie na plávajúcej plošine sa mal uskutočniť v júni 2015 pri misii CRS-7. Raketa však pri štarte zlyhala a explodovala.
Thomas Hobbes
Thomas Hobbes (* 5. apríl 1588, Westport (Malmesbury), Wiltshire – † 4. december 1679, Hardwick Hall, Derbyshire) bol anglický filozof, mechanistický materialista, teoretik štátu a práva, teoretik spoločenskej zmluvy.
Hobbes tvrdil, že na počiatku žili ľudia v prirodzenom stave, teda v stave rovnosti. Avšak ten je v živote človeka iba na samom začiatku, t. j. keď sa narodí, no vplyvom výchovy a prostredia dochádza k nerovnosti. Tá vedie k tomu, že sa ľudia delia na silných a slabých, medzi ktorými dochádza k boju. Nakoniec každý s každým vedie vojnu. Ľudia si to uvedomujú, dostávajú strach a na jeho základe uzatvárajú spoločenské zmluvy. Tento prirodzený stav vedie k občianskemu stavu a ten zase k právnemu stavu.
Ariel (robot)
Ariel je druh vojenského robota.
Je to úplne autonómny robot pripomínajci kraba, ktorého vyvinula spoločnosť iRobot. Má šesť nôh, na ktorých sa pohybuje. Vďaka takejto konštrukcii je schopný prejsť aj po veľmi komplikovanom teréne na miesta, kam by sa kolesové alebo pásové vozidlá nedokázali dostať. Jeho hlavnou funkciou je vyhľadávanie mín na súši a najmä v mori a ich zneškodňovanie. Stratégia skupín robotov, ktoré majú navzájom spolupracovať, je vyhľadať míny, uložiť ich na najvhodnejšie miesto, ktoré starostlivo vybrali vopred, utiahnuť sa do bezpečia a nechať míny vybuchnúť. Robot je konštruovaný tak, aby bolo jedno, či pracuje v normálnej polohe alebo otočený „hore nohami“. Každá jeho noha má dva stupne voľnosti. Prenášať môže míny s maximálnou hmotnosťou a operovať môže až do hĺbky.
Němčice (okres Strakonice)
Němčice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 114 obyvateľov, z toho 58 mužov a 56 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 39,9 roka, ženy 41,8 roka).
Girovce
Girovce sú obec na Slovensku v okrese Vranov nad Topľou.
Polohopis
Obec Girovce sa rozprestiera na Ondavskej vrchovine s priemernou nadmorskou výškou 155 m.n.m. Katastrálne územie susedí s 5 obcami : Giglovcami, Košarovcami, Jasenovcami, Holčíkovcami a katastrom Lukačoviec. Väčšinu územia zaberá pohorie Stykovica, kde je položený aj najvyšší bod Giroviec. Cez katastrálne územie preteká rieka Žarnovec, ktorá pramení v lese na pohorí Stykovica z 2 bezodtokových ramien. Rieka Žarnovec ústí do Oľky, ktorá sa ďalej vlieva do Ondavy. Okrem vodných tokov tu zasahujú aj Rybníky Košarovce, resp. ich časť.
Geologická stavba a reliéf
Geologická štruktúra tohto katastrálneho územia patrí najmä do obdobia terciéru, konkr. paleogénu. Stavbu z geologického hľadiska tvoria vo veľkej miere drobnozrnkové zlepence. Nachádzajú sa na severozápadnej časti územia, najmä pod lesnou časťou. Z kvartéru, presnejšie holocénu  sa tu vyskytujú fluviálne sedimenty- piesčité a štrkové hliny, tie sú v najnižšie položených častiach obce.
Veľký Šturec
Veľký Šturec je nevýrazné sedlo v hlavnom hrebeni Veľkej Fatry, medzi Krížnou  a Zvolenom, na východnom úpätí vrchu Šturec.
Poloha
Nachádza sa v juhovýchodnej časti Veľkej Fatry, na hranici geomorfologických podcelkov Zvolen na východe a Hôľna Fatra na západe. Vedie ním hranica medzi Žilinským a Banskobystrickým krajom a zároveň okresmi Banská Bystrica a Ružomberok. V sedle sa stretávajú katastrálne územia obcí Liptovské Revúce, Motyčky a Staré Hory.
Doprava
Sedlom vedie horská cesta, spájajúca Liptov s Pohroním. Zároveň spája Revúcku dolinu (povodie Váhu) so Starohorskou dolinou (povodie Hrona). Do začiatku 60. rokov 20. storočia bola hlavnou cestnou spojnicou Liptova s Pohroním. Cesta mala nespevnený povrch a v zimnom období bola náročná na údržbu a ťažko zjazdná. S masívnym rozvojom cestnej dopravy a nevhodným smerovým a výškovým vedením cesta prestala kapacitne vyhovovať. Dnes je doprava odklonená cez horský priechod Donovaly. Cesta prekonáva mnohými ostrými serpentínami značný výškový rozdiel a spája obec Liptovské Revúce s Motyčkami. Prejazd cestou nie je pre motorové vozidlá zakázaný, no je spojený so značným rizikom a vozovka je v zime neudržiavaná.
Turizmus
Cez sedlo prechádza značkovaná turistická a cyklistická trasa, súčasť Cesty hrdinov SNP (E8) medzi Zvolenom a Krížnou. Je pomerne ľahko prístupné, práve vďaka komunikácii, ktorá ním prechádza.
VAZ 1111
thumb|Lada Oka
Vozidlo malo síce takmer rovnakú karosériu a rôzne konštrukčné riešenia rovnaké ako Cuore, ale zvyšok automobilu bol vytvorený nanovo, hlavne pohonné ústrojenstvo a podvozok. Rovnako ako Daihatsu Cuore, mala mať Oka trojvalcový motor, ale z dôvodu meškania vývoja tohto motora, bolo rozhodnuté použiť dvojvalec, ktorého pôvod je v štvorvalcovom motore 1,3 litra z vozidla Lada 2108 Samara. Trojvalec bol dokončený na začiatku 90. rokov, ale kríza v priemysle nedovolila realizovať tento projekt.
Výroba Oky v továrni VAZ bola zastavená v roku 1995. V tom čase bol dokončený silnejší motor 0,75 litra (11113), dvojvalec (33 koní), na miesto starého 0,65 litra (29 koní). Aj tento motor je polovicou motora zo Samary, tentoraz silnejšieho, s objemom 1,5 litra (21083).
V roku 2006 prestal AvtoVAZ vyrábať motory, ktoré teraz potrebovali úpravu na Euro-2. Výmena klasického karburátora za drahé elektronické vstrekovanie a katalyzátor by sa závodu neoplatila. V tej dobe bola tiež ukončená výroba v továrni KamAZ, ktorú kúpila skupina Sollers (UAZ a ďalšie značky)
Závod SeAZ začal montovať do Oky čínsky importný motor so vstrekovaním (modifikácia SeAZ-11116, trojvalec, 1,0 litra, licencie od Daihatsu Charade). V roku 2007 sa na základe Oky začal vyrábať pickup a furgon. Od januára 2008 spĺňala Oka Euro-3. Na konci roka 2008 sa prestala Oka vyrábať, pretože sa to už neoplatilo. V roku 2009 sa zvyšok vozov rozpredal a okrem galvanovne a niektorých oddelení už celá továreň stojí. V roku 2010 malo byť vyrobených niekoľko pickupov.
Gjance
thumb Gjance (, občas Gyangtse či Gyangdzê; tibetsky རྒྱལ་རྩེ་, Wylie rgyal rtse; čínsky 江孜镇) je mesto v Tibetskej autonómnej oblasti, štvrté najväčšie mesto v Tibete vôbec (po Lhase, Žikace a Čhamdu).
Mesto bolo značne poškodené v dobe kultúrnej revolúcie.
Janisjarvi
náhľad|Pohľad na jazero Janisjarvi (po rusky Янисъярви - janisjarvi; fín. Jänisjärvi) je jazero na juhozápade Karelskej republiky v Rusku severne od Ladožského jazera. Má rozlohu. Priemerne je hlboké a dosahuje maximálnu hĺbku.
Jazero má skoro kruhový tvar, vytvorený po dopade meteoru pred 700 (± 5) miliónmi rokov spadajúceho do obdobia starohôr (proterozoikum) konkrétne do obdobia kryogenium. Kráter vytvorený dopadom má v priemere.
Pred druhou sv. vojnou, bol kráter jazera (vtedy ešte vo Fínsku) považovaný za vyhasnutú sopku tak, ako aj jazero Lappajärvi. Potom boli obe preklasifikované na krátery meteoritické.
Zdroj vody je snehový a dažďový. Rozsah kolísania úrovne hladiny je pri regulovaní až. Vyššia je na začiatku júna nižšia v apríli. Zamŕza v novembri alebo v prvej polovici decembra a rozmŕza na konci apríla alebo mája. Odtok z jazera je regulovaný vodnou elektrárňou na rieke Janisjoki pri jeho odtoku.
Romeo, Júlia a tma (novela)
Romeo, Júlia a tma je novela českého spisovateľa Jana Otčenáška z roku 1958. Ide o novelu o tragickom príbehu Pavla a židovského dievčaťa Ester v období heydrichiády.
Doba Protektorátu priniesla do literatúry mnoho diel. Poviedky Jana Drdu, z ktorej najsilnejšia je Vyšší princíp, diela Bohumila Hrabala a mnoho iných. Dielo, ktoré je o láske, dielo, v ktorom cítiť napätie od začiatku do konca. Hlavnými postavami sú Pavel a Ester. Obaja sú do seba zamilovaní a neskutočne sa boja gestapa.
Pavel
18 ročný Pavel, ktorý je ešte vo veku dospievania, ani netuší, že si sadne k svojej láske. Chlapec nenávidiaci dobu heydrichiády si sadne k dievčaťu, ktoré plače. „Ach, zrejme ju niekto nechal a teraz chce skočiť pod vlak.“ Pomyslí si.
Pavlov názor na prísediacu sa zmení hneď potom ako na nej uvidí žltú hviezdu. Chytí ju za ruku a mysľou mu čosi preblysne. Skryje ju. Spomínaný čin možno hodnotiť ako prvok existencializmu.
Ester
Ester je hanblivé dievča, v jej srdci sa však skrýva žiarivé teplo, ktoré zo začiatku nepatrí nikomu s výnimkou rodiny. Hovorí o svojej rodine, ktorá sa má „dobre“ v Terezíne. Neskôr do svojho srdca pustí Pavla a ani netuší, koľko problémov mu urobí.
Charakteristika diela
Autor si všíma aj náladu miestneho, pražského obyvateľstva. Píše o ľuďoch, ktorý si v čase biedy vedeli pomôcť. Píše však aj o kolaborantoch a odsudzuje ich. Podľa neho ľudia, ktorí pomáhajú gestapu, udávajú iných, nemajú v slušnej spoločnosti, čo robiť. Komentuje svoj názor aj výrokom jedného obyvateľa domu, kde Pavel spolu s rodinou žije. „Já taky nejsem žádny Jánošík, to mi hergot věř, ale jsou chvíle, kdy člověk musí ukázat, že je vůbec člověkem, má-li se ještě vůbec kdy podívat slušným lidem do očí.“ Otčenášek je autorom, ktorý píše o reakcii obyvateľstva voči Lidiciam. Keď sa Pavel o Lidiciach dozvie, nevie čo má robiť. Autor píše realisticky, ba až naturalisticky aké gestapo bolo. Názor Jana Otčenáška voči nacizmu cítiť aj vo výroku „Po tých Lidicích ma už nepřekvapí ničím.“
Dielo bolo sfilmované. Pavla si zahral legendárny Ivan Mistrík a Ester Daniela Smutná.
Hodvábna cesta
Hodvábna cesta bola významná staroveká a stredoveká obchodná cesta cez Strednú Áziu, ktorá spájala Čínu s Rímskou ríšou a Byzantskou ríšou; od 2. storočia pred Kr. sa jej prostredníctvom dostalo do Európy mnoho čínskych technických vynálezov: papier, hodváb, porcelán.
Mídú (Dálu)
Na ostrove sú štyri mešity, dve pre mužov (Majid Salam a Masjid Zikra) a dve pre ženy. Na ostrove je súd, a zdravotné stredisko, škola a vyššia škola. Na ostrove je prírodný prístav.
Hodvábna cesta
Ako prvý použil názov Hodvábna cesta nemecký zemepisec barón Ferdinand von Richthofen v roku 1877.
Mídú (Dálu)
Ostrov bol poničený počas cunami v roku 2004. Na ostrove nie je pozemný telefón, no je tam mobilná sieť, a dve telefónne búdky.
Westminsterský palác
náhľad Westminsterský palác (angl.: The Palace of Westminster), označovaný aj ako Houses of Parliament, je sídlom parlamentu Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska – sídli tu Snemovňa lordov (angl.: House of Lords) a Dolná snemovňa (angl.: House of Commons). Palác sa nachádza na brehu rieky Temže, v obvode City of Westminster, v blízkosti vládnych budov na ulici Whitehall.
Westminsterský palác slúži ako miesto stretnutia Dolnej snemovne a Snemovne lordov, dvoch komôr parlamentu Spojeného kráľovstva. Názov je odvodený od susedného Westminsterského opátstva. Predstavuje Starý palác, čiže stredoveký stavebný komplex, ktorý bol z veľkej časti zničený požiarom v roku 1834 a jeho náhradu, Nový palác, ktorý stojí dodnes. Westminsterský palác je vo vlastníctve koruny.
Dejiny
V následnej súťaži na rekonštrukciu paláca zvíťazil architekt Charles Barry s návrhom budov v gotickom štýle, konkrétne inšpirovaných anglickou kolmou gotikou 14.–16. storočia. Zvyšky Starého paláca (okrem Klenotnice) boli začlenené do ostatnej výstavby. Stavba začala v roku 1840 a trvala 30 rokov. Odvtedy sa opakovane uskutočňovali masívne konzervačné práce na eliminácie účinkov znečisteného ovzdušia v Londýne. Po druhej svetovej vojne nasledovali rozsiahle opravy, vrátane zjednodušenej rekonštrukcie poslaneckej snemovne po jej bombardovaní v roku 1941. Palác je aktuálne jedným z centier politického života v Spojenom kráľovstve. Westminster sa stal metonymom pre britský parlament a britskú vládu. Ruský cár Mikuláš I. nazval nový palác „kamenným snom“. V roku 1986 bol palác spolu s opátstvom a kostolom sv. Margaréty zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Interiér
Westminsterský palác obsahuje viac ako 1 100 miestností usporiadaných symetricky okolo dvoch sérií nádvorí, 100 schodísk a 4,8 km chodieb, ktoré sú rozložené na štyroch poschodiach. Prízemie zaberajú kancelárie, jedálne a bary; na prvom poschodí (známom ako hlavné poschodie) sa nachádzajú hlavné miestnosti paláca vrátane rokovacích miestností, vestibulov a knižníc. Najvyššie dve poschodia sú využívané ako výbory a kancelárie. Niektoré z interiérov navrhol a vymaľoval J. G. Crace v spolupráci s Puginom, popredným odborníkom na gotickú architektúru. Crace napríklad vyzdobil a pozlátil strop kaplnky St. Mary Undercroft. Celkovo má Westminsterský palác podlahovú plochu 112 476 m2. Práce na výzdobe interiéru s prestávkami pokračovali až do 20. storočia.
Veže
Westminsterský palác má tri hlavné veže. Z nich najväčšia a najvyššia je 98,5-metrová Victoria Tower, ktorá zaberá juhozápadný roh paláca. Okrem vrcholov, ktoré sa týčia medzi okennými arkiermi pozdĺž priečelia paláca, oživujú panorámu budovy početné vežičky. Podobne ako Centrálna veža, aj tieto boli pridané z praktických dôvodov, aby maskovali ventilačné šachty. Existuje niekoľko ďalších prvkov Westminsterského paláca, ktoré sú tiež známe ako veže. Veža svätého Štefana je umiestnená v strede západnej prednej časti paláca, medzi Westminster Hall a Old Palace Yard, a nachádza sa v nej verejný vchod do budovy parlamentu, známy ako vchod svätého Štefana. Pavilóny na severnom a južnom konci nábrežia sa nazývajú Speaker's Tower a Chancellor's Tower, podľa predsedov dvoch snemovne v čase rekonštrukcie paláca.
Châtelais
Châtelais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.