cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slovák (noviny)
Redaktor a vydavateľ
Vo vedení redakcie pôsobili vedúci politici a publicisti HSĽS ako Karol Sidor, Vojtech Tuka, A. Haas, Jozef Sivák, Ignác Grebáč-Orlov a iní.
Tarare (kantón)
Tarare je francúzsky kantón v obvode Villefranche-sur-Saône v departemente Rhône v regióne Auvergne-Rhône-Alpes. Tvorí ho 16 obcí.
Vigy
Vigy môže byť:
Slovenské národné vodnopólové družstvo žien
Vrcholné podujatia
Na olympijské hry sa slovenskému družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz, rovnako ani na Majstrovstvá sveta. V roku 2007 si piatym miestom na ME B kategórie 2007 vybojovalo postup na európsku kvalifikáciu na LOH 2008, ktorá sa mala konať v ruskom meste Kiriši. Družstvo však z finančných dôvodov na tento kvalifikačný turnaj necestovalo.
Na hlavnom podujatí majstrovstiev Európy sa predstavilo iba raz, v roku 1993. Podujatie organizoval britský Leeds a družstvo na ňom odohralo 5 stretnutí v základnej skupine. Postupne vysoko prehralo s 🇳🇱, 🇪🇸, 🇮🇹, 🇩🇪, 🇬🇷 a v poslednom zápase o konečné 11. miesto podľahlo aj 🇨🇿. Viackrát sa na hlavnom turnaji ME nepredstavilo, dokonca sa nekvalifikovalo ani na hlavnú kvalifikáciu.
Trikrát sa ale zúčastnilo B turnaja ME. Najlepšie zahralo v poslednom turnaji v Manchestri v roku 2009, kde skončilo na 4. mieste. Po postupe zo základnej skupiny zvíťazilo vo štvrťfinále nad 🇭🇷. Ale v semifinále a následnom zápase o 3. miesto nestačilo na domáce 🇬🇧, resp. 🇺🇦. Po zmene kvalifikačného systému sa prihlásilo do kvalifikácie na ME 2012. Pod vedením trénerky Cinzie Ragusovej v nej však vysoko prehralo vo všetkých šiestich zápasoch a obsadilo poslednú priečku v kvalifikačnej skupine. Do kvalifikácie o 2 roky sa družstvo neprihlásilo. V kvalifikácii o postup na ME 2018 pod trénerom Marekom Gálisom najprv vyhralo 1. kvalifikačné kolo, aby nakoniec neuspelo v dvojzápasovom play-off s 🇹🇷.
Zostava družstva
Zostava družstva v kvalifikácii na ME 2018:
Woippy
Woippy môže byť:
Saint-Joire
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4
NGC 4 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 29. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,9.
Ernest
Ernest je mužské krstné meno. Pôvod má v staronemeckom ernust „vážny, čestný, rozhodný“. Meniny na Slovensku má 12. januára.
Dva dni v Chujave
Dva dni v Chujave je poviedka Jonáša Záborského z roku 1873.
Skladá sa z dvoch častí:
Dej
Táto časť predstavuje prítomnosť, bezcieľnosť živoriaceho ľudu v zapadnutej obci Chujava, kde sú domy na spadnutie a ľudia hľadajú útechu v alkohole. Do dediny prichádzajú úradníci z mesta vyberať poplatky a pokuty. Obyvatelia dediny sú rozhnevaní a rozdeľujú sa na skupinky – presadzujú svoj názor. Postavy knihy sú sebecké a v ústnom prejave používajú nárečie, reč predstaviteľov chudoby je nevyberaná a vulgárna, autor ňou dokresľuje karikatúru jednotlivcov. Ľuďom ide len o peniaze a o to, aby sa mali čo najlepšie. Samotný ľud zdiera nielen vrchnosť, ale aj krčmári a dvaja statkári. Dedinčania musia zaplatiť pokutu, pretože prichystali malé kôpky štrku na stavbu cesty a tí, čo sa búria sú palicovaní. Richtár sa bojí vrchnosti a súhlasí so všetkým, čo mu nariadia. Sedliaci a želiari tajne i zjavne repcú a východisko nachádzajú v alkohole. Najviac na tomto získajú Židia, ktorí vlastnia krčmy a ich prostredníctvom zarábajú veľa peňazí.
Rozpráva o tom, čo sa stalo po rokoch, keď sa všetko na dobré obrátilo. Do zanedbanej Chujavy prišiel farár Ľudomil Rastic, ktorý sa spojil s úradníkom Roumovským, advokátom Stupnickým a učiteľom Semenákom. Títo zriadili detskú opatrovňu, školu, spoločnú sýpku a požičovňu obilia; neskôr odkúpili majetok od statkára Kobrayho a po požiari začali stavať nové domy pre dedinčanov. Svojím prístupom si najskôr získali deti a mladých ľudí a postupne celú dedinu. Svojou aktivitou premohli pasivitu, individualizmus a zaostalosť ľudu.
Verny
Verny môže byť:
Láz (okres Třebíč)
Láz je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 281 obyvateľov, z toho 146 mužov a 135 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 39,1 roka, ženy 41,6 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Čadca
thumb|Okres Čadca
V okrese Čadca sa nachádza 114 kultúrnych pamiatok. Nasleduje zoznam jednotlivých zoznamoch pamiatok podľa obcí.
Vlajka Anglicka
thumb|150px|Súčasná vlajka Anglicka Vlajku Anglicka tvorí kríž svätého Juraja, patróna Anglicka, v tvare červeného kríža na bielom pozadí. Šírka kríža je 1⁄5 výšky vlajky. Pomer strán je 5:3.
Tento červený kríž sa objavil ako znak Anglicka už počas križiackych výprav a je to jeden z najskorších znakov reprezentujúcich Anglicko. Štatút národnej vlajky Anglicka dostal v 16. storočí.
Vlajka Anglicka bola zakomponovaná do vlajky Spojeného kráľovstva a vlajky kanadskej provincie Alberty.
Vojampoľskij
Vojampoľskij je vulkanický komplex, nachádzajúci sa v severnej časti pohoria Stredokamčatský chrbát na polostrove Kamčatka. Komplex tvorí dvojica štítových vulkánov (Vojampoľskij - 1 225 m a Chachtana - 1 217 m) a budovaný je prevažne bazaltovými až bazaltovo-andezitovými horninami. Vek poslednej erupcie komplexu nie je známy.
Heinkel He 111
Heinkel He 111 bol nemecký bombardér, navrhnutý bratmi Siegfriedom a Walterom Günterovcami začiatkom tridsiatych rokov 20. storočia, v rozpore s Versaillskou zmluvou. Často prezývaný ako „vlk v ovčej koži“, pretože tento stroj bol falošne vyvíjaný ako dopravné lietadlo, no v skutočnosti mal byť rýchlym stredným bombardérom pre Luftwaffe.
Svojho času najľahšie rozpoznateľný nemecký bombardér, vďaka sklenenej kabíne neskorších verzií, bolo toto lietadlo najpočetnejším stredným bombardérom Luftwaffe počas prvej fázy druhej svetovej vojny. Počínal si dobre až do začiatku bitky o Britániu, kde sa jeho slabá obranná výzbroj, malá rýchlosť a nedostatočná obratnosť ukázali naplno. Napriek tomu sa ukázal byť veľmi odolný, vydržal aj ťažké poškodenie a stále bol schopný pokračovať v lete. Ako vojna pokračovala, He 111 bol nasadzovaný do rôznych úloh na každom fronte na európskom dejisku bojov. Počas bitky o Britániu bol nasadený ako strategický bombardér, v priebehu bitky o Atlantik ako torpédový bombardér a na západnom, východnom, stredomorskom a severoafrickom fronte ako stredný bombardér a dopravné lietadlo.
Napriek neprestajnému vylepšovaniu bol Heinkel He 111 v druhej polovici vojny zastaraný. V Luftwaffe mal byť nahradený projektom Bomber B, no časové sklzy a aj nakoniec zrušenie projektu donútili nemecké letectvo používať He 111 aj naďalej, až do konca vojny. Výroba sa zastavila v roku 1944, keď bola produkcia všetkých bombardérov zastavená v prospech stíhačiek. Po odstavení bombardovacieho letectva sa He 111 uplatnil v úlohe dopravného a zásobovacieho lietadla.
Spark (časopis)
Spark je český hudobný časopis (mesačník), ktorý sa zaoberá heavy metalom, rockom a punkom. Prvé číslo vyšlo v októbri roku 1991. Prináša rozhovory s domácimi i zahraničnými kapelami a interpretmi, recenzuje novo vydané albumy a komentuje aktuálne dianie na hudobnej scéne.
Heinkel He 111
Dizajn Heinkelu He 111 prežil aj po vojne v stroji CASA 2.111. Táto verzia bola vyrábaná v Španielsku v licencii firmou Construcciones Aeronáuticas SA. Jediný výraznejší rozdiel bol v použitých motoroch. Pokračovateľ Heinkelu He 111 ostal v službe až do roku 1973, kedy bol vyradený.
Spark (časopis)
Čas od času bývajú k Sparku priložené kompaktné disky (CD). Od mája 2003 s ním vychádza tzv. megaposter, čo je obojstranný plagát (napr. v čísle 10/09 Immortal/Škwor) o veľkosti papieru A2.
Heinkel He 111
Prvý let
Prvý prototyp He 111 vzlietol 24. februára 1935, pilotovaný hlavným testovacím pilotom Gerhardom Nitschke, ktorému bolo prikázané nepristávať na firemnom letisku továrne Heinkel v Rostocku-Marienhe, pretože pristávacia dráha bola príliš krátka, a namiesto toho pristáť v Rechline. Ale pilot rozkaz ignoroval a pristál v Marienhe. Okrem iného skonštatoval, že tento stroj je dobrý pri manévrovaní v malej rýchlosti a tak nehrozilo riziko, že by preletel pristávaciu dráhu. Nitschke si taktiež pochvaľoval na tú dobu dosť vysokú letovú rýchlosť a dobré letové a pristávacie vlastnosti, stabilitu počas letu, postupného klesania, a pri lete s jedným motorom, pričom netrpel predným náklonom pri vysunutí podvozku. Ale počas druhého testovacieho letu Nitschke odhalil, že stroj trpí pozdĺžnou nestabilitou pri stúpaní a lete v plnej rýchlosti a taktiež, že krídelká nemajú požadovaný účinok.
Výroba
thumb|Výroba Heinkelu He 111P v roku 1939. Kvôli uspokojeniu dopytu po Heinkeli He 111 bola postavená továreň v Oranienburgu. Stavba začala 4. mája 1936 a presne o rok neskôr zišiel z výrobnej linky prvý He 111. Úrad manažmentu RLM Ernstovi Heinkelovi navrhol, aby továreň niesla jeho meno. Firma Ernst Heinkel GmbH bola založená s podielovým kapitálom 5 000 000 RM, pričom Heinkelov podiel bol 150 000 RM. Továreň bola postavená a vlastnená Nemeckým štátom. Z tejto továrne zišlo z výrobnej linky v prvý rok vojny 452 ks He 111 a 69 ks Junkersu Ju 88.
Nemecká výroba pre Luftwaffe bola 808 strojov He 111,do septembra 1939. Podľa Heinkelových memoárov bolo v roku 1939 postavených ďalších 452 ks He 111, čím sa celkový vyrobený počet zastavil na 1260 vyrobených strojoch. No stroje vyrobené v roku 1940 utrpeli v Bitke o Britániu obrovské straty, keď bolo zostrelených 756 bombardérov. Medzitým sa výroba Junkersu Ju 88, hlavného konkurenta He 111, zvýšila na 1 816 ks, čo bolo 26-krát viac než predošlý rok. Straty v predošlom roku boli značné taktiež na Balkánskom a Východnom fronte. Kvôli kompenzácii bola výroba He 111 zvýšená na 950 ks v roku 1941, a v roku 1942 sa ešte zvýšila na 1 337 ks. Počet vyrobených Ju 88 bol však ešte vyšší, pričom bolo vyrobených viac než 3 000 strojov v roku 1942, z čoho 2 270 bolo v bombardovacej verzii. V roku 1943 sa výroba He 111 opäť zvýšila a to na 1 405 ks. Napriek tomu ho Ju 88 stále prevyšoval v počte vyrobených kusov, aj keď výroba He 111 dosiahla 2 160 ks v roku 1943. thumb|Inštalácia krídla Heinkelu He 111P-4 s výrobným číslom 2929. Spojenecká bombardovacia ofenzíva a konkrétne „Veľký týždeň“ zlyhal v poškodení výroby v továrni Heinkelu. Od toho času, až do posledného štvrťroka 1944, bolo vyrobených 765 Heinkelov He 111. V tom istom čase vyrobil Junkers 3 013 ks Ju 88, z čoho bolo 600 bombardérov. Počas rokov 1939 – 1944 bolo spolu vyrobených 5 656 Heinkelov He 111, v porovnaní s 9 122 ks Ju 88. V tom čase sa Luftwaffe dostala do strategickej defenzívy a tak bola výroba bombardérov a s ňou aj He 111 pozastavená. Výroba v septembri, poslednom výrobnom mesiaci roka 1944, zahŕňala 118 bombardérov. Z toho bolo vyrobených 21 ks Junkersu Ju 87, 74 ks Junkersu Ju 188, 3 ks Junkersu Ju 388 a 18 ks Arada Ar 234. Z Heinkelových typov bolo vyrobených len 2 ks Heinkelu He 111 a žiaden He 177.
Bojové nasadenie
Heinkel He 111 bol jedným z najpočetnejších nemeckých bombardérov druhej svetovej vojny. Bol navrhnutý v polovici tridsiatych rokov 20. storočia a v službe vydržal až do roku 1945, pričom jeho španielska kópia CASA 2.111 ostala v službe až do roku 1973.
Čína
thumb|Čínsky Heinkel He 111A s hviezdicovými motormi, ktorý sa zrútil v Kunmingu 23. decembra 1944. Prvou bombardovacou verziou Heinkelu He 111, ktorá sa dostala do výroby bol He 111A-0, z ktorej bolo 10 predsériových strojov dodaných na testovanie, na konci roka 1935. Výkon týchto strojov, poháňaných 2 motormi BMW VI, bol sklamaním a lietadlo Luftwaffe odmietla. Ale čínska vláda Kantonu bola menej prieberčivá a zakúpila 6 lietadiel He 111A-0, ktoré prevzala v polovici roka 1936 a zaradila do služby v Nacionalistických Čínskych vzdušných silách v novembri–decembri 1936.
Číňania použili svoje He 111 v druhej Čínsko-japonskej vojne, ktorá sa začala 7. júla 1937, pričom operačné nasadenie bolo pozdržané nedostatkom vhodných bômb. Na svojej prvej misii, nálete vykonávanom piatimi He 111 a šiestimi Martin 139, proti japonským silám pri Šanghaji, nechali neskúsené posádky otvorené zaťahovateľné trupové gondoly. To spôsobilo, že Heinkely neudržali krok s bombardérmi Martin a tri z piatich strojov bolo zostrelených japonskými stíhačkami Jeden He 111 bol vytiahnutý z depozitu v decembri 1943, osadený hviezdicovými motormi Wright Cyclone a prekonvertovaný na dopravné lietadlo.
Španielska občianska vojna
Počiatočná bombardovacia sila Légie Kondor, nemeckej dobrovoľníckej podpornej sile podporujúcej Francov režim, pozostávala z dopravných/bombardovacích lietadiel Junkers Ju 52/3m. Tieto sa však ukázali byť zraniteľné stíhačkami Polikarpov I-15 a I-16, pričom Nemci utrpeli ťažké straty. Preto bolo rozhodnuté vyslať jedny z najmodernejších nemeckých bombardérov do Španielska. Jednak to bolo kvôli zhodnoteniu nového stroja v bojových podmienkach a taktiež na použitie účinnej sily proti republikánom. Vo februári 1937 dorazili do Španielska štyri He 111B, spolu so štyrmi Dorniermi Do 17 a štyrmi Junkersami Ju 86, vytvoriac tak letku jednotky Kampfgruppe 88.
Čudná vojna
thumb|Posádka Heinkelu He 111 sa pripravuje na bojovú misiu, [[Východné Prusko, 1939.]] V čase čudnej vojny bol He 111 poverený strategickým bombardovaním nad Severným morom a bombardovaním námorných základní v Spojenom kráľovstve, ako spôsobu útoku na Kráľovské námorníctvo. Dňa 9. novembra vydal Adolf Hitler direktívu č. 9, ktorá určovala ako cieľ najväčšej dôležitosti britské námorníctvo. Vedomý si zničujúcej blokády, ktorá zničila nemecké snahy počas prvej svetovej vojny, direktíva určovala ako primárne ciele bombardovania britské sklady obilia a oleja, zamínovanie britských morských trás a priame útoky na britské obchodné loďstvo. V októbri 1939 bolo podniknutých viacero bombardovacích náletov na Domácu flotilu, zakotvenú v Scapa Flow a Firth of Forth. Konkrétnym cieľom bol krížnik HMS Hood. Záchtyné stíhanie bolo vykonávané squadronami RAF, vybavenými lietadlami Supermarine Spitfire a Hawker Hurricane, ktoré utrpeli len občasné straty. Jeden z významnejších incidentov sa odohral 22. februára 1940. Kampfgeschwader 26 bola poverená útokmi na rybárske lode v regióne Dogger Bank. Kriegsmarine podozrievala tieto lode z toho, že sú používané ako lode včasnej výstrahy, zisťujúce pohyby nemeckých vojnových lodí v Severnom mori, ktoré v tom čase podnikali výpravy na zničenie spojeneckého obchodného loďstva. V tom istom čase bola nemecká námorná flotila  Zerstörerflottille 1  vyslaná do tejto oblasti, v snahe poškodiť spojenecké obchodné loďstvo. Medzi nemeckými loďami a otvoreným morom sa nachádzalo obrovské mínové pole, ktoré malo zabrániť Kráľovskému námorníctvu dostať sa k Heligolandskej úžine. V tomto poli ležala široká medzera, ktorou sa Nemci mali prešmyknúť. No spojenie medzi Luftwaffe a Kriegsmarine sa prerušilo. Preto jednotka Kampfgeschwader 26 nebola oboznámená s prítomnosťou nemeckých torpédoborcov v tejto oblasti. Útočiac z výšky, Heinkely He 111 potopili lode Lebrecht Maas a Max Schultz, pričom 600 nemeckých námorníkov prišlo o život.
Nórske ťaženie
thumb|225px|Heinkel He 111 jednotky [[Kampfgeschwader 1|Kampfgeschwader KG 1, jún 1940.]] Pri operácii Weserübung, invázii do Nórska a Dánska, tvoril He 111 základ bombardovacieho letectva. Nasadené boli jednotky KG 4, KG 26 a KGr 100. Okupácia Dánska bolo ukončená za 24 hodín a s minimálnymi obeťami a žiadnymi stratami vo vzduchu. Prvou všeobecnou úlohou He 111 spolu s Luftwaffe, bolo kompenzovať nadradenosť britského námorníctva v Severnom mori. Na podporu nemeckej útočnej skupiny smerujúcej do Osla, zloženej z ťažkých krížnikov Blücher a Lützow, ľahkého krížnika Emden, troch ponoriek a ôsmich mínoloviek s 2 000 mužmi na palube, boli určené He 111 jednotky KG 26. Heinkely He 111 neboli schopné zabrániť potopeniu Blüchera a bitke o Drøbak Sound, vedenej z pevnosti Oscarsborg. Kampfgeschwader 26 sa zamerala na Drøbak z toho dôvodu, že ostatné opevnené body už boli dobyté, no po bombardovaní bombami SC 250, sa Nóri vzdali. Dňa 9. apríla 1940 Heinkely He 111 jednotky KG 26 pomohli Junkersom Ju 88 jednotky KG 30 poškodiť vojnovú lod HMS Rodney a potopiť loď HMS Gurkha. Po zabezpečení zvyšku Nórska sa He 111 zúčastnil bitky o Narvik a protilodným misiám proti spojeneckým posilám, dopraveným do Nórska po mori v máji a júni 1940.
Francúzske ťaženie
thumb|Heinkely He 111 letiace vo formácii nad [[Francúzskom, 1940.]] thumb|He 111 jednotky [[Kampfgeschwader 1, 21. jún 1940.]] Francúzske ťaženie sa začalo 10. mája 1940. Jednotky vybavené He 111 sa stretli len so slabým a nekoordinovaným spojeneckým stíhacím odporom nad Belgickom a Holandskom. Dňa 14. mája 1940 sa He 111 jednotky KG 54 zúčastnili bombardovania Rotterdamu, pričom boli zničené veľké časti mesta po tom, čo He 111 zhodili 91 – 100 ton bômb. Holanďania sa vzdali skoro ráno nasledujúceho dňa, ukončiac tak bitku o Holandsko. Väčšina jednotiek utrpela počas prvej fázy ľahké až mierne straty. Výnimkou bola jednotka KG 27, ktorá utrpela najťažšie straty z jednotiek vybavených He 111 nad francúzskym sektorom. Koncom prvého dňa bolo stratených sedem He 111, dva boli odpísané a päť poškodených. He 111 pomohol pri prielome k Anglickému kanálu a porážke francúzskych síl pri Sedane, spojeneckej protiofenzíve v bitke o Arras a asistoval nemeckým obkľučujúcim silám počas bitky o Dunkerque.
Počas prielomu pri Sedane bolo nemeckými jednotkami bombardérov odlietaných 3 940 misií proti francúzskym pozíciám, z ktorých väčšina bola vybavená He 111. Výsledkom bol francúzsky kolaps, ktorý umožnil vytvoriť kliešte, navrhnuté v pláne operácie Fall Gelb. He 111 so svojou väčšou nosnosťou, bol taktiež poverený zničením francúzskej železničnej siete v regióne Reims a Amiens. Tieto útoky boli kľúčové z hľadiska zabránania prísunu francúzskych posíl a sťahovaniu ich vojsk. V dôsledku toho bol akýkoľvek francúzsky protiútok proti nemeckému ľavému krídlu nemožný. Po ukončení operácie Fall Gelb, jednotky He 111 sa začali pripravovať na operáciu Fall Rot. Operácie Paula sa zúčastnilo okolo 600 He 111 a Do 17, ktorej úlohou bolo konečné zničenie Francúzskych vzdušných síl v Paríži a okolí. Ale nasledujúce súboje a bombardovanie zlyhalo v zničení toho, čo z Armée de l'Air zostalo. Okrem malých výnimiek boli straty He 111 ľahké. He 111 si počínal dobre, napriek tomu, že straty boli vyššie než v akomkoľvek predošlom ťažení, čo bolo spôsobené ľahkou defenzívnou výzbrojou. Tá sa mala naplno prejaviť počas bitky o Britániu, prvou veľkou skúškou slabosti obrannej výzbroje He 111.
Bitka o Britániu
Pokroky dosiahnuté v júli a auguste 1940 boli stratené pri zmene stratégie bombardovania, zameranej od 7. septembra 1940 na bombardovanie britských miest. Od tej chvíle sa od He 111 požadovalo strategické bombardovanie, niečo na čo nebol skonštruovaný. Napriek tomu He 111 mal dosť veľký potenciál na spôsobenie veľkých škôd pri ničení strategických cieľov, jedným z príkladov bolo zničenie továrne na výrobu lietadiel De Havilland Mosquito pri Bristole, vykonané jednotkou Kampfgeschwader 55, 30. augusta 1940. O mesiac neskôr, 26. septembra, Kampfgeschwader 55 zničila svojimi He 111 továreň vo Woolstone na výrobu stíhačiek Supermarine Spitfire. Tento útok spôsobil zatvorenie továrne a rozdelenie výroby, napriek tomu prerušenie výroby však nebolo také vážne ako počas júla a augusta 1940.
Počas Blitzu boli He 111 osadené navigačným systémom Knickebein. Tento systém mal za úlohu zvýšiť navigačné schopnosti He 111. Viacero strojov osadených týmto systémom bolo zbytočne riskantne nasadených pri rušivých náletoch na Londýn, počas zimy 1939 – 40. Neskôr bol Knickebein nahradený systémom X-Gerät, od ktorého sa očakávalo zvýšenie presnosti pri bombardovaní do takej miery, že by bol schopný útočiť na jednotlivé budovy. Zanedlho bol zavedený systém Y-Gerät. thumb|Pohľad z kabíny He 111. Takýto typ kabíny sa ukázal byť pri čelnom útoku veľmi zraniteľný. Dňa 3. novembra 1940, sa RAF naskytla príležitosť otestovať He 111 aj so svojim vybavením. Bombardér núdzovo pristál pri pobreží a čiastočne sa ponoril. Kapitán Kráľovského námorníctva sa ujal vedenia operácie na vytiahnutie stroja, pretože mal vyššiu hodnosť, než prítomný armádny dôstojník. Kapitán trval na tom, aby bol He 111 odtiahnutý do hlbšej vody, kým bude vytiahnutý, ale laná sa pretrhli a lietadlo sa potopilo. Nakoniec sa stroj podarilo vytiahnuť, no slaná voda sa už dostala do systému X-Gerät.
Luftwaffe sa snažila útočiť na priemyselné, dopravné a civilné ciele naraz, ale to sa jej nepodarilo. Napriek tomu sa jej však pri bombardovaní Birminghamu, Bristolu, Barrowu, Coventry, Liverpoolu, Plymouth a Southamptonu podarilo spôsobiť ohromné škody. Niektoré z týchto cieľov boli zakryté mrakmi, no He 111 vybavené systémom X-Gerät spôsobili ťažké škody. Briti sa bránili použitím falošných cieľov na prilákanie pozornosti bombardérov a systémom Meacon, ktorý rušil komunikačný systém Luftwaffe.
Počas bojov, medzi júlom a októbrom 940, bolo zničených 242 ks He 111, čo je menej než 303 zničených Ju 88. Najnižšie straty mal Do 17, pričom bolo zničených 132 strojov, najmenej z troch nasadených typov nemeckých bombardérov.
Balkánske ťaženie
Ťaženie proti Juhoslávii a Grécku trvalo len 3 týždne, no He 111 v ňom hral kľúčovú úlohu. Dňa 6. apríla 1941 sa He 111, priradené k Luftflotte 4, zúčastnili bombardovania Belehradu. Po krátkom postupe a dobytí Grécka, He 111 taktiež podporovali sily Osi pri Bitke o Krétu, kde utrpeli len malé straty. V tom čase sa tiež podieľali pri obliehaní Malty a bombardovaní Egypta a Suezského prieplavu. Veľký podiel na týchto náletoch mala hlavne Kampfgeschwader 4, keď počas mája a júna 1941 bombardovala pobrežné ciele vrátane Alexandrie a utrpela stratu 6 strojov a 5 posádok.
Nasadenie v úlohe torpédového bombardéra
thumb|Heinkel He 111 pri nácviku torpédového útoku, 10. október 1941 Počas Bitky o Atlantik a tiež aj v Stredozemnom mori slúžil He 111 ako torpédový bombardér. V priebehu bitky o Atlantik vytvorila Luftwaffe na tento účel veliteľstvo Fliegerführer Atlantik. Luftwaffe používala na jar 1941 pri útokoch na obchodné lode bežné bomby. To vyústilo do vysokých strát na posádkach ale aj na strojoch He 111, pretože útoky boli prevádzané z malej výšky. Na konci apríla 1941 mala jednotka III./Kampfgeschwader 40 len 8 z 32 pôvodných posádok a musela byť stiahnutá z bojov. Väčšina jednotiek vybavených He 111 bola prezbrojená na rýchlejšie Junkersy Ju 88 a Dorniery Do 217, ktoré tiež utrpeli straty, no nie v takom rozsahu ako He 111. Takýmto stratám sa mohlo predísť použitím kvalitného vzdušného torpéda. Nemecké námorníctvo zakúpilo patenty na Hortonovo námorné torpédo od Nórska v roku 1933 a patent na torpédo Whitehead Fiume od Talianska v roku 1938. Napriek tomu bol však vývoj vzdušného torpéda pomalý. Pri skúškach v roku 1939 s použitím lietadiel Heinkel He 59 a Heinkel He 115, bola miera zlyhania až 49 %, a to z dôvodov aerodynamických nedostatkov, hĺbkovej ovládateľnosti a tesnenia torpéda.
Až do roku 1941 dosahovala Luftwaffe v tejto oblasti veľmi slabé výsledky. Keď sa v roku 1941 začala Luftwaffe o túto oblasť aktívne zaujímať, Kriegsmarine protestovala proti jej zainteresovaniu a spolupráci a požiadavky Luftwaffe prevzať vývoj boli zamietnuté. Keďže Bitka o Atlantik bola v plnom prúde, Luftwaffe potrebovala torpédový bombardér aby nemuseli byť stroje útočiace na obchodné loďstvo vybavené dodatočnou obrannou výzbrojou. Bolo založených niekoľko škôl v Aténach a v Gossenbrode v Nemecku, ktoré sa zaoberali výučbou torpédového bombardovania. Bolo zistené, že He 111 je veľmi vhodný na túto úlohu a v decembri 1941 dostala Luftwaffe povolenie na vedúce postavenie vo vývoji nového torpéda. Skúšky v Grossenbrode umožnili He 111 niesť 2 torpéda, pričom Ju 88 mohol niesť rovnaký náklad a pritom bol rýchlejší. Jednotka Kampfgeschwader 26 používala obe stroje; He 111 aj Ju 88.
V letke I./KG26 slúžilo okolo 42 Heinkelov He 111, ktoré vzlietali do boja z Nórska. Náklad He 111 pozostával z talianskeho torpéda Whitehead Fiume a nemeckého ľahkého  torpéda F5. Obe fungovali na vzdialenosť pri rýchlosti /h. Bojová hlavica torpéda vážila viac než. Aby mohol pilot He 111 podniknúť torpédový útok, muse klesnúť na a znížiť rýchlosť na /h. Minimálna hĺbka vody musela byť aspoň. He 111 bol nasadený na operácie v Arktickom oceáne proti arktickým konvojom, putujúcim do Sovietskeho zväzu zo Severnej Ameriky a Británie. Jedno zo známejších nasadení bol útok jednotky I./KG 26 na konvoj PQ 17, v júni 1942. Jednotke sa podarilo potopiť tri lode a tri ďalšie poškodiť. Spolu bolo potopených 25 z pôvodného počtu 35 obchodných lodí. KG 26 sa taktiež úspešne podarilo zachytiť konvoj PQ 16, kde potopili štyri lode, no stratili 6 posádok. Konvoj PQ 18 bol zachytený medzi 13.15. septembrom 1942, pričom bolo potopených 13 zo 40 lodí, a Luftwaffe tento úspech stál 40 lietadiel. KG 26 prišla pri tomto nasadení o 20 strojov He 111 a 14 členov posádok. Jednotky vybavené He 111 pokračovali v úspešnom nasadení aj na iných bojiskách.
Takto sa zúčastňoval napríklad protilodných operácií proti sovietskemu námorníctvu v Čiernom mori. Sovietske lode sa väčšinou plavili v noci a po jednom, čo robilo stíhanie veľmi zložitým. Svoje lode si sovieti dôsledne chránili na mori aj v prístavoch. Protilietadlová paľba bola počas dňa zničujúca a v noci bola posilnená svetlometmi. Napriek tomu to nezabránilo útokom jednotiek He 111 s istou dávkou úspechu. V Stredozemnom mori sa Spojencom podarilo v roku 1943 vybojovať nadvládu vo vzduchu, no jednotka KG 26 pokračovala v svojich operáciach aj naďalej. Heinkely He 111 útočili na spojenecké loďstvo pozdĺž afrického pobrežia, zo základní na Sicílii a Sardínii, nielen vo dne ale aj v noci. Napriek nočným stíhačom a protilietadlovej paľbe sa He 111 podarilo dostať až k svojim cieľom. Straty boli stále nižšie a nižšie, najmä vďaka skúsenostiam posádok a postupom pri útoku. Podobné misie však museli byť na jar 1944 pozastavené, najmä kvôli nedostatku posádok a lietadiel. V apríli mohla spolu KG 26 nasadiť už len 13 strojov He 111 a Ju 88. S výnimkou I./KG 26 boli všetky jednotky prezbrojené na Ju 88.
Stredný východ, severná Afrika a Stredomorie
thumb|Heinkel He 111 patriaci jednotke [[Kampfgeschwader 26 nad Severnou Afrikou, marec 1941.]] V čase povstania Aliho Rašída a nasledovnej Anglo-Irackej vojny sa Luftwaffe a jej He 111 bojovo zúčastnili v jednotke 4.staffel.II./KG 4, nasadenej na pomoc irackým nacionalistom, pod velením Fliegerführer Irak. He 111 niesli irackú kamufláž, no ich pobyt bol veľmi krátky. Následkom irackého kolapsu bola táto jednotka 31. mája 1941 stiahnutá, len 17 dní po svojom príchode. Záznamy ukazujú, že sa počas svojho nasadenia He 111 zúčastnil 7 ozbrojených prieskumných letov a piatich bombardovacích misií proti Habbaniya, ktoré zahŕňali 20 posádok, a zhodenie 10 ton bômb.
Talianske zlyhania počas začiatočnej fázy ťaženia v Severnej Afrike prinútili Wehrmacht posilniť sily Osi v severnej Afrike, čo viedlo k 28 mesačnej leteckej kampani. Spolu s Ju 88 sa He 111 zúčastňoval na ofenzívnom hĺbkovom bombardovaní od úplneho začiatku ťaženia. V januári 1941 sa niekoľko bombardovacích jednotiek Luftwaffe zúčastnilo náletov proti anglickým a spojeneckým konvojom. Jedntoka Kampfgeschwader 26 bola ako prvá poverená touto úlohou. Ale už pri prvých náletoch utrpela značné straty, napriek neprítomnosti protivníkov vo vzduchu. V noci z 17. na 18. januára 1941 bolo vyslaných 12 strojov jednotky KG 26 s úlohou bombardovať Bengázi. thumb|Vrak Heinkelu He 111 H na letisku v [[Bengázi, v popredí dve nemecké bomby SD 1000, začiatok roka 1943. ]] Sedem strojov bolo stratených po tom čo sa zrútili kvôli nedostatku paliva. Napriek tomu boli He 111 často úspešné a tak potopili mínolovku HMS Huntley a nákladnú loď Sollum. Viacero jednotiek vybavených He 111 taktiež podporovalo nemeckú inváziu na Krétu. Počas Balkánskeho ťaženia a neskôr invázie do Sovietskeho zväzu, bola väčšina bombardovacích operácii v tejto oblasti zverená strojom Junkers Ju 88 a Ju 87. Heinkely He 111 sa vrátili do tejto oblasti počas zimy 1941/42, čase patovej situácie na sovietsko – nemeckom fronte.
Počas rokov 1941 – 1942 sa malý počet He 111 zúčastnil obliehania Malty, následom ktorého sa mal ostrov vzdať. Keďže v tom čase sa stíhacie veliteľstvo RAF sústredilo na operácie v oblasti Lamanšského prielivu, potápaním obchodných a zásobpvacích lodí sa to Luftwaffe takmer podarilo. Spojenecké sily, nachádzajúce sa na Malte zvažovali kapituláciu až do novembra 1942, no koncom tohoto mesiaca útoky prestali a obliehanie sa skončilo.
Východný front
thumb|Trojica Heinkelov He 111 nad južnou časťou [[Sovietsky zväz|Sovietskeho zväzu, 1943.]] Dňa 22. Júna 1941 začal Adolf Hitler Operáciu Barbarossa, nemeckú inváziu do Sovietskeho zväzu. Stroje He 111 v tom čase tvorili súčasť troch bombardovacích jednotiek. Kampfgeschwader 53, pod velením leteckej armády Luftflotte 2, bola pridelená k armádnej skupine Sever. Kampfgeschwader 27 pod velením Luftflotte 4, pridelenej k armádnej skupine Stred a jednotka Kampfgeschwader 55, pridelená 5. leteckému zboru. Rovnako ako v predošlých ťaženiach, mal He 111 poskytovať taktickú podporu nemeckej armáde. O strategickom bombardovaní sa uvažovalo len málo. Velenie sa spoliehalo na to, že takáto operácia nebude nutná až do dobytia európskej časti ZSSR, na západ od línie spájajúcej mestá Archangeľsk a Astrachán. Počas rokov 1941 – 42 bolo taktické nasadenie He 111 obmedzené kvôli odmedzenej manévrovateľnosti a zavalitému trupu. Jeho úlohou v tom čase bolo ničenie tankov. V tom čase boli jedinými špecializovanými bojovými strojmi Junkers Ju 87 Stuka a Henschel Hs 123. Ale obom chýbal potrebný dolet. Jediným možným riešením bolo použitie lietadiel Ju 88 a He 111. V tejto úlohe bolo niekoľko jednotiek úspešných, keď KG 55 zničila alebo poškodila 122 nákladných vagónov a 64 lokomotív. Sovieti však urýchlene zaviedli protiopatrenia; hustá koncentrácia protilietadlového delostrelectva začala spôsobovať nárast strát, hlavne u neskúsených posádok. Špeciálna letka (Eis)./KG 55 jednotky KG 55, utrpela až 10 % straty. V čase zimných bojov roku 1941 bol He 111 opäť použitý v úlohe dopravného lietadla. Z Demjanského kotla evakuoval He 111 až 21 000 vojakov, pričom dopravil 24 300 ton jedla a výzbroje. Počas bojov v obkľúčení sa He 111 ukázal ako nenahraditeľný. thumb|Štartujúci He 111 v zmývateľnej bielej zimnej kamufláži, Rusko, január 1943. Počas roku 1942 sa He 111 zúčastnil bitky o Stalingrad. V priebehu sovietskej operácie Uran, ktorá obkľúčila nemeckú 6. armádu, bol opäť raz nasadený ako dopravné a zásobovacie lietadlo. Ale nemecká operácia zlyhala a šiesta armáda bola zničená. Sovietska protilietadlová obrana, okolo mesta zničila okolo 165 kusov He 111.
Potom bol už He 111 na východnom fronte používaný v rovnakých úlohách ako predtým a bol poverený úlohou strategického bombardovania. V období rokov 1941 – 42 nebolo bombardovanie sovietskeho priemyslu hlavným cieľom veliteľstva Luftwaffe. To sa však zmenilo pred bitkou v Kurskom oblúku, keď sa uskutočnili pokusy na zničenie sovietskej vojenskej výroby. Továreň na výrobu tankov GAZ, bola počas júna 1943 vystavená sérii ťažkých náletov. V noci z 4. na 5. júna 1943, Heinkely He 111 jednotiek   55 a KG 100 zhodili 161 ton bômb, spôsobiac tak obrovské poškodenie budov a výrobných liniek. Všetkých 50 budov továrne GAZ č. 1, dopravných pásov, 5 900 kusov vybavenia a 8 000 tankových motorov bolo zničených. Ale Nemci sa v svojich odhadoch pri výbere cieľa prepočítali. Zbombardovaná továreň totiž produkovala len ľahký tank T-70. Továreň č. 112, druhý najväčší výrobca silnejších tankov T-34, pokračovala nerušene vo výrobe. Sovietske výrobné zariadenia boli prestavané alebo opravené v priebehu šiestich týždňov. Továreň č. 112 v roku 1943 vyrobila 2 851 ks tankov T-34, v roku 1944 to bolo 3 619 a v roku 1945 sa podarilo dodať 3 225 ks. Luftwaffe taktiež zlyhala pri zničení Gorkého delostreleckej továrne č. 92 alebo závodu na výrobu lietadiel Lavočkin La-5 a La-5FN. Nepodarilo sa jej ani obmedziť ruské prípravy na nadchádzajúcu bitku, no He 111 sa ukázal byť schopným strategického bombardovania.
Neskôr, v tom istom roku, tvoril He 111 jadro strategickej bombardovacej ofenzívy Luftwaffe. V čase sovietskej ofenzívy na Dnepre vykonávali jednotky vybavené He 111 útočné misie. Sovietske stíhačky však pôsobili Luftwaffe počas strategického denného bombardovania vysoké straty. V dôsledku toho, boli nemecké posádky v zime 1943 – 44, preškolené na lety v noci. Ofenzíva sa začala v noci z 27. na 28. marca 1944 a zúčastnilo sa jej okolo 190 strojov He 111, ktoré zhodili v priemere 200 ton bômb. V noci z 30. marca na 1. apríla 1944 odlietali 252 misií, čo bol najväčší počet počas trvania tejto ofenzívy. Hlavnými cieľmi boli veliteľské stanoviská na východnej a západnej Ukrajine. thumb|Heinkel He 111 s klzákom Gotha Go-242 v Sovietskom zväze, 1943. Neskôr počas leta 1944 boli He 111 opäť s úspechom použité ako súčasť zmenšujúceho sa nemeckého bombardovacieho letectva. Nemecký priemysel začal sťahovať svoje továrne na východ, mimo dosahu bombardérov RAF a USAF. V reakcii na to, USAF začala lietať zo základní v Sovietskom zväze, kde po skončení misie aj pristávala a po zopakovaní sa vracala do Anglicka. Jednotka IV. Fliegerkorps bola poverená útokmi na letiská, z ktorých USAF operovala. Dňa 21. júna 1944, pristáli stroje B-17 Flying Fortress patriace 8. leteckej armáde USAF, na letiskách Mirgorod a Poltava, po tom čo bombardovali ciele v Maďarsku. Sovieti však nezabezpečili dostatočnú protilietadlovú ochranu a tak IV. Fliegerkorps a jej He 111 z KG 4, KG 53 a KG 55 zhodili 91 ton bômb. Podarilo sa im zničiť 44 ks B-17 a 15 stíhačiek USAF. Nemecké He 111 leteli vo výške 4 000, pričom nebol zasiahnutý ani jeden z nich. Po týchto udalostiach boli americké misie zastavené. Nemci za dôvod považovali neschopnosť Sovietov postarať sa o primeranú protileteckú ochranu. Pravdepodobnejším dôvodom však bolo získanie základní v západnej Európe, odkiaľ mohli lietadlá USAF zasiahnuť akýkoľvek cieľ v Európe, bez použitia sovietskych letísk.
Neskoršie nasadenie
Jedinou z nich, ktorá dosiahla operačný status bola Hs 293, ovládaná navádzacím systémom FuG 203B Kehl III. Bombometčík navádzal raketu na cieľ diaľkovým riadením ovládacích plôch strely, pričom po odpálení z lietadla sa zapálili na rakete pozičné svetlice, umožňujúce udržať vizuálny kontakt s raketou, až do jej zásahu cieľa. Niektoré verzie He 111, ako He 111 H-16 /R3 a H-20/R2 niesli rakety V-1 na ciele v Londýne, ako súčasť programu Adolfa Hitlera na pomstu za bombardovanie nemeckých miest. thumb|Heinkel He 111 H-16 nesúci strelu [[Fieseler Fi 103|Fi 103, 1944.]] Strely V-1 boli odpaľované zo severného Francúzska a Holandska, ale z 2 000 odpálených sa nad Londýn dostalo len 50 %, pričom 661 z nich bolo zostrelených. Úloha niesť strely V-1 bola pridelená He 111 H-21 a H-22 po tom, čo spojenecké vojská dobyli odpaľovacie zariadenie v Holandsku. Podmienky za ktorých operovali He 111 koncom roka 1944 sa veľmi líšili od tzv. „Blitzu“ z rokov 1940 – 41. Nočné stíhačky RAF niesli radar AI Mk IV, operujúci v metrických vlnových dĺžkach, ktorý spolu s vysokým výkonom stíhačiek De Havilland Mosquito spôsobil, že sa museli posádky nemeckých bombardérov držať pri svojich letoch nad Severným morom do Anglicka nízko nad hladinou mora, aby sa vyhli skorej detekcii. Pri letoch v malých výškach hrozilo riziko nárazu s prevaľujúcou sa vlnou, a tak na zabezpečenie minimálnej šance na prežitie, posádky nosili ťažké potápačské obleky a nesfúknuteľné plávajúce vesty, čo zároveň robilo priemerný let trvajúci 3 – 5 hodín veľmi nepohodlným. Nálety väčšinou začínali nad rádiomajákom nad mestom Dan Helder v Holandsku. Po dosiahnutí odpaľovacieho bodu pilot vystúpal do výšky, vypustil svoj náklad a následne klesol na nízku letovú hladinu. Spiatočná cesta bola rovnako nebezpečná. Jednotky stíhačiek Mosquito operovali nad Holandskom a útočili na pristávajúce He 111. Koncom roka 1944 a začiatkom 1945 boli He 111 opäť používané v úlohe dopravného stroja. Pomáhali evakuovať nemecké sily z Grécka a Juhoslávie, medzi októbrom a novembrom 1944. Jednotky vybavené lietadlami He 111 taktiež evakuovali ľudí a vybavenie z Budapešti počas jej obliehania, pričom Kampfgeschwader 4 útočila na sovietske predmostia a zhadzovala do Dunaja míny, v snahe zabrániť Červenej armáde prekročiť rieku. Zvyšné He 111 boli z Maďarského frontu stiahnuté, po tom, čo sa obliehanie vo februári 1945 skončilo. Ich úlohou potom, čo sa Sovieti blížili k Berlínu, bolo ničenie mostov cez Odru.
Vojenskí používatelia
Čína
Česko-Slovensko
Nemecko
Rumunsko
22px|border Slovensko
22px Španielsky štát
Turecko
Spojené kráľovstvo
Spojené štáty
Civilní používatelia
Čína
Nemecko
22px Rumunsko
Democrat
Democrat je zaniknutá osada v Nevada County v štáte Kalifornia v Spojených štátoch. Nachádzala sa v nadmorskej výške 1 271 m n. m.
Vlajka Amerických Panenských ostrovov
thumb|200px|Súčasná vlajka Amerických Panenských ostrovov Vlajka Amerických Panenských ostrovov pozostáva zo zjednodušenej verzie veľkej pečate Spojených štátov amerických, zlatého orla, držiaceho v pazúroch olivovú ratolesť a tri šípy (symbolizujúce tri hlavné ostrovy). Po stranách orla sú písmená V a I, znamenajúce Virgin Islands (Panenské ostrovy po anglicky).
Vlajka bola oficiálne uznaná v roku 1922.
Radovan
Radovan je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 14. januára.
Meno slovanského pôvodu s významom radujúci sa, rozradovaný.
Vlajka Americkej Samoy
thumb|250px|Vlajka Americkej Samoy Vlajka Americkej Samoy – tvoria ju tri trojuholníky, dva pravouhlé a jeden rovnoramenný v ktorom je vyobrazený symbol orla. Pravý uhol prvého trojuholníka je v ľavom hornom rohu vlajky, prepona tohto trojuholníka tvorí jedno rameno rovnoramenného trojuholníka, ktorý ma červené lemovanie a jeho vrchol je v strede ľavej strany vlajky. Druhý pravouhlý trojuholník je otočený opačne, jeho prepona tvorí druhé rameno rovnoramenného trojuholníka. V rovnoramennom trojuholníku, na pravej strane je vyobrazený orol, symbolizujúci priateľstvo medzi USA a Americkou Samoou. Orol v pazúroch drží tradičné symboly moci domorodých vodcov Samoy.
Vlajka bola oficiálne uznaná 24. apríla 1960.
NGC 5
NGC 5 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. októbra 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Sax
Sax môže byť:
SAX môže byť:
Ivan Odilo Štampach
Ivan Odilo Štampach (* 18. február 1946, Praha) je český teológ, religionista a bývalý
dominik án (v roku 1999 z rádu vylúčený a exkomunikovaný). Od roku 2000 pôsobí ako docent na Katedre religionistiky na Univerzite Pardubice. V rokoch 1948 - 1975 žil na Slovensku (Hlboké a Trenčín).
Dobroslav
Dobroslav je mužské krstné meno. Má slovanský pôvod a znamená „oslavujúci dobro“ alebo „slávny dobrotou“ alebo jednoducho „dobrý“. Meniny na Slovensku má 15. januára.
Fontaine-lès-Luxeuil
Fontaine-lès-Luxeuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Šúnja
Šúnja alebo šúnjam je sanskritský výraz, ktorý možno preložiť slovenskými adjektívami prázdny, otvorený, ničotný, neexistujúci. Spolu s pojmom šúnjatá je jedným zo základných pojmov budhistickej náuky: vyjadruje filozofický koncept, náboženský prístup a spôsob etického konania. Bez jeho realizácie nie je možné oslobodiť sa z kolobehu zrodení.
Fontaine-lès-Luxeuil
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam skratiek štátov USA
Skratky a kódy štátov USA sú používane ako súčasť poštových adries, v rámci zapracovávania dát, v obecnom zmysle skratiek, a taktiež k ďalším účelom.
História
Už v októbri 1784 prijal Poštový úrad USA spoločné skratky pre štáty a teritória. Avšak tieto boli akceptované len vďaka ich obľúbenosti. Pošty uprednostňovali namiesto skratiek plné názvy v zmysle predchádzania zámeny adries.
Moderné dvojpísmenové skratkové kódy štátov a teritórií sa začali používať v priebehu prechodu pôšt na ZIP kódy v roku 1963. Od tej doby bola zmenená skratka iba jediného štátu Nebrasky, z kódu „NB“ na „NE“, aby sa predišlo zámene s provinciou New Brunswick (Nový Brunsvik) v Kanade. Predtým než v roku 1987 minister obchodu prijal dvojpísmenové kódy ako oficiálne v poštovnom styku vládnych dokumentov, tak vládna tlačiareň používala (United States Government Printing Office, GPO) vlastnú sadu skratiek.
Súčasné použitie tradičných skratiek
AP pravidlá (Associated Press Stylebook) sú obvyklou smernicou pre väčšinu amerických novín ako používať skratky štátov, pokiaľ sú pripojené k názvu mesta (napr. Miami, Fla.) AP doporučuje písať celý názov štátov Alaska, Hawaii a u štátov, ktorých názov je zložený z piatich či menej písmen, ďalej potom písať celé názvy všetkých teritórií s výnimkou District of Columbia (D.C.). Manuály ako Bluebook a ALWD Citation Manual, používajú štandardne tieto tradičné skratky taktiež.
Poštové skratky
Poštový úrad USA zaviedol sadu skratiek, aby zjednodušil poštový prenos pomocou optického rozpoznávania znakov a ďalších automatizovaných zariadení. Existujú taktiež oficiálne USPS skratky ako súčasť adries, napríklad u určenia ulíc.
Tieto poštové skratky sa líšia od tradičných skratiek ako napr. Calif., Fla. alebo Tex. AP pravidlá uvádzajú, že tradičné skratky štátov možno používať v inej súvislosti než v názve poštových adries. Avšak Chicagske pravidlá (Chicago Manual of Style) teraz odporúčajú používať i dvojpísmenové skratky v tradičnej forme, ako jednu z volieb.
Poštové skratky sú zhodné s ISO 3166-2 pre všetkých 50 štátov Únie.
Nekolidujú však s trinástimi kanadskými pod-národnými poštovými skratkami.
Ďalšie skratky a kódy
Federal Information Processing Standard ustanovil číselné a abecedné kódy pre všetky štáty a mnoho odľahlých území. FIPS číselné kódy sú označené ako FIPS (viac tabuľka vyššie).
Abecedné FIPS kódy štátov sú až na výnimky zhodné s kódmi USPS, okrem menších odľahlých ostrovov USA a poštových vojenských oblastí USA, ktoré majú USPS kódy (AA, AE, AP), ale žiadne FIPS kódy.
Lesná (okres Třebíč)
Lesná je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 90 obyvateľov, z toho 53 mužov a 37 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 39,0 roka, ženy 46,6 roka).
Filozofická škola
V súčasnosti sa pod filozofickou školou chápe skupina mysliteľov, umelcov alebo vedcov, ktorí sa hlásia k tomu istému prúdu.
NGC 6
NGC 6 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 20. septembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Macrianus Minor
náhľad|290px|[[Antoninián uzurpátora Macriana]] Macrianus Minor alebo Titus Fulvius Iunius Macrianus (* † 261) bol uzurpátor rímskeho trónu, ktorý ovládal spolu so svojim bratom Quietom v rokoch 260 – 261 východné provincie impéria. Jeho otcom bol správca vojenskej pokladne a dozorca nad zásobovaním Fulvius Macrianus, meno matky je neznáme.
Macrianovská uzurpácia súvisela so zajatím cisára Valeriána Peržanmi (jún 260) a následným bezvládím na východe rímskej ríše (Valeriánov syn Gallienus sa zdržiaval v tom čase na západe). Revoltu zorganizoval asi v septembri 260 Macrianov rovnomenný otec po dohode s veliteľom Ballistom (Callistom), ktorému sľúbili hodnosť prefekta pretoriánov. Macrianus sám ani jeho brat Quietus politiku príliš neovplyvňovali, obaja boli ešte veľmi mladí. Ich otec potom cisársku hodnosť neprijal, pretože bol ochrnutý na jednu nohu (podľa predstáv súčasníkov mal byť cisár fyzicky zdravý).
Roku 261 sa Macrianus a jeho otec vypravili na Západ proti cisárovi Gallienovi, aby si vynútili uznanie svojej vlády. Quietus zostal na Východe. Bitka, ktorá sa odohrala kdesi v Illyriku s Gallienovými vojvodcami Aureolom a Domitianom skončila katastrofálnou porážkou oboch Macrianov a ich smrťou.
Lautaro
Lautaro môže byť:
Braňo Holiček
BcA. Braňo Holiček, vlastným menom Branislav Holíček (* 14. august 1985, Košice), je slovenský dabér, divadelný herec a režisér. Herecky a režisérsky pôsobí v pražskom súbore Ypsilonka.
Životopis
Braňo Holiček pochádza z Košíc. Jeho rodičia sú Ľubica a Jaroslav Holičkovci. Má dvoch bratov. Keďže mal herecký a spevácky talent, študoval na Základnej umeleckej alternatívnej škole v Košiciach. Tam tiež účinkoval v detských hrách a muzikáloch. Zúčastnil sa rôznych speváckych súťaží. Neskôr vyštudoval Pražské konzervatórium, v súčasnosti je študentom DAMU, odbor réžia alternatívneho divadla.
V roku 1997 získal hlavnú rolu v muzikáli Oliver!, ktorý uvádzalo Východoslovenské štátne divadlo v Košiciach.
V roku 1998 mu vyšlo jeho prvé debutové CD Kik Flip s 11 pesničkami rôznych žánrov (k piesni „Naša trieda“ si dokonca zložil text a hudbu sám). Naspieval tiež dve pesničky na soundtracku k filmu Fontána pre Zuzanu 3.
Hral tiež hlavnú úlohu v koprodukčnom filme Sokoliar Tomáš.
Už počas štúdia na DAMU sa začal profesionálne venovať divadelnej réžii, v súčasnosti pôsobí ako kmeňový režisér divadla Ypsilon, ale aj v pražskej Meet Factory a iných.
V roku 2012 bol nominovaný na cenu Český tučňák so svojím absolentským predstavením z DAMU Masakr v Paříži. V decembri 2012 uviedol v pražskom divadle Ypsilon satirickú politickú hru Demo Demokracie.
V marci 2013 získal Cenu Alfréda Radoka ako Talent roku.
S manželkou Vendulou majú 3 deti – syna Huga a dvojčatá Dorotu a Žofiu (2016).
Zoznam obcí departementu Côte-d’Or
Kompletný zoznam 706 obcí departementu Côte-d’Or.
Meneptolemos z Apollónie
Meneptolemos (Meneptolemos) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 500 pred Kr.
Synopsia
Synopsia je univerzálne nahliadnutie výsledkov všetkých partikulárnych nahliadnutí vzťahujúcich sa na určitý komplexný predmet; je to nahliadnutie eidosu tohto predmetu.
Meneptolemos z Apollónie
Meneptolemos z Apollónie sa na 70. olympijských hrách v roku 500 pred Kr. stal víťazom v behu dorastencov na jedno stadion. Beh dorastencov na jedno stadion zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Polyneikes z Élidy. Staroveký autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu zaznamenal, že v olympijskej Altide videl sochu Meneptolema. Stála pri sochách olympionikov Filóna z Korkyry a Hierónyma z Andru.
Kristína
Kristína je ženské krstné meno, má grécky pôvod a v preklade znamená „kresťanka“. Meniny na Slovensku má 16. januára. Medzi najčastejšie domácke a skrátené mená Kristíny patrí Kika, Kikuška, Tina.