cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Druhá čečenská vojna
Druhá čečenská vojna predstavuje ozbrojený konflikt, pri ktorom ruské sily obnovili federálnu kontrolu nad čečenským separatistickým regiónom. Hlavné bojové akcie prebiehali od augusta 1999 do mája 2000, ruské vojská však v rámci protiteroristických aktivít operovali v oblasti až do 16. apríla 2009.
Goussonville
Goussonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Druhá čečenská vojna
Predohra
Čečenská republika Ičkéria sa síce po prvej čečenskej vojne v r. 1996 stala fakticky nezávislou, nebola však stabilným štátom. Oficiálna vláda Čečenska vedená novým prezidentom Aslanom Maschadovom mala len slabú kontrolu nad krajinou. Obzvlášť mimo hlavného mesta Groznyj rozsiahlym oblastiam samozvane vládli rôzni povstaleckí velitelia (ako napr. Salman Radujev, zať mŕtveho Džochara Dudajeva), mnohí sa navyše stavali nepriateľsky k centrálnej vláde. Vymožiteľnosť práva sa zminimalizovala, kriminalita výrazne narastala a únosy s cieľom výkupného sa v Čečensku stali bežnou praxou. Výrazne tiež narástol vplyv islamských extrémistických skupín, ktoré sa dostávali do častých konfliktov s oficiálnymi čečenskými bezpečnostnými silami, čo v r. 1998 vyústilo až do vyhlásenia výnimočného stavu.
Tieto problémy a neschopnosť vlády v Groznom zaviesť v krajine poriadok vyvrcholili v auguste 1999 inváziou islamistických militantov pod vedením Šamila Basajeva a Ibn Al-Chattába do susedného Dagestanu. To, spolu so sériou veľkých teroristických útokov v ruských mestách, definitívne presvedčilo ruských predstaviteľov o nevyhnutnosti vojenského zásahu v Čečensku s cieľom obnoviť v ňom federálnu kontrolu.
Boje
Podobne ako počas prvej vojny, aj teraz dochádzalo k porušovaniu ľudských práv a vojnovým zločinom. Ruská armáda bola silno kritizovaná napr. za bombardovanie Grozného s použitím balistických rakiet krátkeho doletu z 21. októbra 1999, pri ktorom zahynulo viac ako 140 civilistov, či masívne letecké bombardovanie dediny Katyr-Jurt zo 4. februára 2000 (viac ako 170 obetí). Predovšetkým frustrácia z prehranej vojny a snaha o pomstu, často v kombinácii s islamským náboženským fanatizmom, priviedla mnohých čečenských rebelov k uskutočňovaniu teroristických útokov zameraných hlavne proti ruským civilistom a predstaviteľom federálnej čečenskej vlády. 9. mája 2004 bol pri bombovom útoku počas vojenskej prehliadky zabitý Achmat Kadyrov, 27. decembra 2002 pri veľkom samovražednom bombovom útoku na sídlo federálnej vlády v Groznom zahynulo až 83 ľudí. V najznámejších útokoch proti civilistom čečenskí teroristi v r. 2002 obsadili Moskovské divadlo, či v r. 2004 prepadli školu v Beslane. Tieto a mnohé ich ďalšie teroristické akcie si vyžiadali stovky obetí.
Kvôli upevneniu federálnej vlády a potlačeniu zvyškov povstaleckého odporu, spojeného s protiteroristickými akciami (ruskí predstavitelia celú druhú čečenskú vojnu označovali len ako protiteroristickú operáciu) pokračovala prezencia ruských vojsk v krajine až do 16. apríla 2009, keď bola protiteroristická operácia v Čečensku oficiálne vyhlásená za ukončenú.
Dohra
Na ruskej strane za prvý rok bojových operácií od augusta 1999 do konca roku 2000 padlo alebo bolo nezvestných 3007 mužov, ďalších 8771 bolo ranených. Neskôr ich straty narastali najmä v dôsledku nečakaných prepadov menších jednotiek. Do roku 2008 tvorili celkové straty asi 6000 mŕtvych a nezvestných. Do konca bojových operácii stratili ruské sily najmenej 7620 mužov (zabitých a nezvestných). Problémom ruských ozbrojených síl počas operácie bol nedostatok dôkladne vycvičených, disciplinovaných vojakov a nízka morálka mužstva v radových jednotkách. Chýbala potrebná technika vhodná na boje proti partizánom, letecká podpora schopná boja v horskom teréne i v noci a iné. Neprejavovala sa ani iniciatíva nižších veliteľov, ktorá je veľmi dôležitým faktorom pri podobných bojoch menšej intenzity.
Roman Dostál
Roman Dostál (* 13. júl 1970, Ústí nad Orlicí) je český biatlonista. Je majster sveta v pretekoch na 20 km z roku 2005 z rakúskeho Hochfilzen a dvojnásobný účastník zimných olympijských hier v roku 2002 a 2006. Jeho titul majstra sveta v roku 2005, ktorý dosiahol vo svojich 34 rokoch, bol veľmi prekvapivým víťazstvom (navyše docieleným za veľmi zlého počasia), pretože až do tejto doby sa Roman Dostál na najvyšších priečkach pri pretekoch svetovej biatlonovej špičky (s výnimkou jedných pretekov na majstrovstiev Európy v roku 1999) nikdy neumiestnil.
Roman Dostál je ženatý, manželkou je bývalá biatlonistka Hanka Rychterová, spolu majú dve deti syna Romana a dcéru Anitu.
Grandchamp (Yvelines)
Grandchamp je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zegerscappel
Zegerscappel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lipovský hrad
Lipovský hrad nazývaný aj Zámčisko, Jazvečia hora alebo aj Varhoška je hradná zrúcanina na Šariši, v západnej časti okresu Prešov.
Charakteristika
Zvyšky niekdajšieho hradu sa nachádzajú v nadmorskej výške a nad terén sa vypínajú západne od obce Lipovce. Hrad je prvýkrát písomne doložený z roku 1262, dal ho postaviť kráľ Ondrej II. Bola to ranogotická stavba a plnil obrannú funkciu. Zbúraný bol koncom kuruckých vojen v roku 1591.
Celý areál hradu je verejne prístupný, ale ešte nebol predmetom archeologického výskumu. Nevedie k nemu značkovaný turistický chodník. Najpohodlnejší prístup je od štátnej cesty Lipovce – Lačnov, západne od Lipoviec, kde je kríž a malý včelín. Dnes je tam inštalovaná aj informačná tabuľa propagujúca cestovný ruch s názvom: Prešovská hradná cesta.
Povesť o hrade
O Lipovskom hrade napísal povesť, Nerovná láska na Lipovskom hrade, spisovateľ Ján Domasta. Výňatok z povesti: … „Hanka ukáže do hlbočiny pod cestou: tam nám bude najlepšie. Tam nás pochovajte. Dievka moja, čo to vravíš?! – hrozí sa mať. – Nemáš na to právo! Nesmieš siahnuť ani na svoj, ani na chlapcov život! – A na čo mám právo? … Na čo? … Bozkáva dieťa, slzami ho kropí, slzami ho máča. Keď nás nepozývajú dnu, ostaneme tu… Naveky tu ostaneme! … Skamenieme, aby nás tvoj otec denne vídal, aby ho denne výčitky umárali! … Hrad spustol. Len skamenená Hanka je podnes pred ním, akoby chcela po celé veky rozprávať o svojej veľkej, pokorenej láske.“
Mestská časť
Mestská časť je:
Nariadenie vlády SR č. 258/1996 uvádza mestské časti Bratislavy a Košíc ako položky v zozname slovenských obcí, teda ako obce.
Právne postavenie mestských častí
Mestské časti v Bratislave sú právnickými osobami, ktoré za podmienok ustanovených zákonom a štatútom mesta samostatne hospodária s vlastným majetkom a s vlastnými finančnými zdrojmi, ako aj s majetkom, ktorý im bol zverený. V prípade Košíc za tých istých podmienok hospodária so zvereným a vlastným majetkom a so zverenými a vlastnými finančnými príjmami.
V prípade ostatných miest na Slovensku mestská časť nemá právnu subjektivitu.
Určovanie názvov a územia mestských častí
Názvy mestských častí a im prislúchajúce katastrálne územia v Bratislave a Košiciach sú určené v zoznamoch v prílohách zákonov o týchto mestách. Podrobné vymedzenie územia mestských častí v týchto mestách ustanovujú ich mestské zastupiteľstvá. Tie môžu vytvoriť, zrušiť, zlúčiť alebo rozdeliť mestské časti alebo vykonať iné zmeny ich hraníc – všeobecne záväzným nariadením (trojpätinová väčšina), so súhlasom alebo na návrh obyvateľov dotknutých mestských častí (hlasovanie) za podmienok ustanovených v zákonoch a osobitných predpisoch.
Z ustanovení zákona o obciach týkajúcich sa názvov obcí a ich častí vyplýva, že názov mesta a mestskej časti sa uvádza v štátnom jazyku. Označovanie v inom jazyku upravuje osobitný zákon. Neprípustný je názov, ktorý je dlhý, duplicitný, urážajúci mravnosť, náboženské alebo národnostné cítenie alebo je nepriliehavý vzhľadom na historický vývin územia.
Orgány mestských častí a výbory v mestských častiach
Orgánmi mestskej časti či miestnymi orgánmi v Bratislave a Košiciach sú miestne zastupiteľstvo a starosta. Miestne zastupiteľstvo je zastupiteľským zborom obyvateľov mestskej časti a orgánom samosprávy mestskej časti. Starosta je výkonným orgánom mestskej časti, zastupuje ju navonok, je štatutárnym orgánom v majetkoprávnych veciach mestskej časti. Odborné, administratívne a organizačné práce súvisiace s plnením úloh mestskej časti plní miestny úrad.
V prípade ostatných miest (ak sa aplikujú na „mestskú časť“ ustanovenia o „časti obce“) mestská časť nemá vlastné orgány, ktoré by v nej vykonávali verejnú správu, ale je súčasťou konkrétneho mesta, ktorého samosprávne orgány o nej rozhodujú a uskutočňujú všetky úkony súvisiace s jej správou vrátane správy majetku, ktorý sa na jej území nachádza. Mesto však môže zriaďovať v mestských častiach s vlastným spravidla katastrálnym územím výbory. O zriadení výborov v mestských častiach a o vymedzení ich oprávnení rozhoduje mestské zastupiteľstvo. Členmi výborov sú všetci poslanci mestského zastupiteľstva zvolení v mestskej časti. Na čele výboru je predseda, ktorým je člen výboru zvolený výborom. Výbory v mestských častiach reprezentujú obyvateľov mestskej časti a podieľajú sa na samospráve mesta. Oprávnenia a povinnosti výboru pri samospráve mesta, vzťahy výboru a mestského zastupiteľstva, štruktúru výboru a ďalšie potrebné veci upraví štatút mesta.
Čukotka
Čukotka môže byť skrátený názov pre:
Eunéos (Sikyón)
Eunéos je v gréckej mytológii veľkňaz boha Apolóna Karneia a vládca Sikyónu.
Staroveký autor Eusebios z Kaisareie uvádza, že po vláde Zeuxippa, posledného kráľa Sikyónu, moc v štáte prevzali kňazi boha Apolóna Karneia. Ich štvrtým vládcom sa stal Eunéos, ktorý nastúpil po štvorročnej vláde kňaza Theoklyta. Eunéos potom vládol šesť rokov a po ňom vládu v Sikyóne prevzal Theonomos.
Podľa historika Iulia Africana vláda Eunéa trvala len štyri roky.
Zermezeele
Zermezeele je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Si-an JH-7
Si-an JH-7 (v kóde NATO: „Flounder“; známy tiež pod názvom: FBC-1 (Fighter/Bomber China-1) Flying Leopard) je čínsky dvojmiestny dvojmotorový stíhací bombardér, ktorý vyvinula spoločnosť Si-an (Xi'an Aircraft Industry Group – Skupina leteckého priemyslu Si-an).
Zermezeele
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Si-an JH-7
Lietadlo je určené na ničenie lodí stredných a veľkých rozmerov, námorných a leteckých základní v prednej línii, komunikačných uzlov a početných jednotiek, ktoré by sa potenciálne mohli vylodiť na pobreží. Stroj je schopný preniknúť nad nepriateľské územie nadzvukovou rýchlosťou v nízkej letovej hladine a za akýchkoľvek poveternostných podmienok.
Vznik a vývoj
thumb|Dvojica lietadiel JH-7A “Lietajúci leopard”, ako je JH-7 niekedy nazývaný, vznikol na základe požiadavky čínskeho letectva, vydanej v roku 1973. Nové lietadlo malo nahradiť stroje Harbin H-5, ktoré boli verziou sovietskeho Iľjušin Il-28 a predstavovali základný piliér všetkých čínskych bombardovacích jednotiek. Operačná analýza ukázala, že nové lietadlo bude musieť mať veľký dolet, bude musieť byť schopné lietať za akéhokoľvek počasia, vo dne i v noci. Kľúčové bolo, aby bolo schopné lietať tiež v nízkych letových hladinách a v rýchlostiach blízkych rýchlosti zvuku, a aby bolo v kabíne miesto pre operátora zbraňových systémov, zodpovedného za útočnú časť misie. O lietadlo prejavilo záujem aj čínske námorníctvo s tým, že rozšírili zoznam požiadaviek o schopnosť ničiť i hladinové plavidlá.
Vývojom lietadla bola poverená spoločnosť Xian Aircraft Industrial Corporation, ktorá v tom čase už mala skúsenosti s licenčnou výrobou strategického bombardéru Tupolev Tu-16, v Číne známom ako H-6. Projektu bolo pôvodne pridelené označenie H-7 (kde H ako Hongzhaji znamenalo bombardér), ale neskôr to bolo zmenené na JH-7 (Jianjiji-Hongzhaji, teda stíhací bombardér). Z hľadiska dizajnu sa finálny návrh podobal na Sepecat Jaguar, avšak z hľadiska veľkosti pripomínal skôr F-4 Phantom.
Prototyp JH-7 absolvoval prvý let 14. decembra 1988 a o rok neskôr boli zahájené letové testy pri nadzvukových rýchlostiach. Z celkovo vyrobených 5 prototypov prišla Čína o jeden stroj, ktorý v roku 1994 kvôli poruche motora havaroval. Vleklý vývoj a technické problémy počas testovania dlhoočakávaného lietadla spôsobili, že čínske letectvo stratilo už v roku 1991 o JH-7 záujem a objednalo radšej ruské Su-27SK.
Práce na odstraňovaní nedostatkov sa však nezastavili a po ukončení úvodnej testovacej fázy nasledovala predsériová výroba 20 lietadiel, ktoré boli v roku 1998 zaradené do služby v čínskom námorníctve. Tieto stroje boli použité na ďalšie letové testy, ale aj na testovanie presnosti ničenia pozemných cieľov bombami a raketami typu vzduch-zem. V roku 2001 bola zahájená sériová výroba, vrámci ktorej bolo do roku 2003 vyrobených okolo 35 lietadiel.
Medzitým pracovala spoločnosť XAC na vývoji zdokonalenej verzie, nazvanej JH-7A. V roku 2002 boli vyrobené dva prototypy a 1. júla toho istého roka sa nové lietadlo prvýkrát vznieslo do vzduchu. O dva roky neskôr bol variant JH-7A zaradený do čínskeho letectva a námorníctva.
Konštrukcia
thumb|Ťien Chung-7A počas letu
Drak
JH-7 je hornoplošník s veľkými vztlakovými klapkami, vďaka čomu je lietadlo ideálne pre útoky na pozemné ciele v nízkych letových hladinách. Trup JH-7 má relatívne štvorcový tvar, podobne ako lietadlo Panavia Tornado.
Avionika
Lietadlá JH-7A sú vybavené pulzným dopplerovským rádiolokátorom JL-10A PD so schopnosťou detekcie cieľov maximálne na. V pozemnom móde dokáže sledovať 14 cieľov súčasne na a navádzať rakety na 6 z nich.
Kokpit
Kokpit JH-7 pozostáva z 2 samostatne otváraných kabín v tandemovom usporiadaní. Vpredu sedí pilot a za ním operátor zbraňových systémov.
Motor
Ako pohonná jednotka bola zvolená dvojica prúdových motorov Rolls-Royce Spey, úspešne používaných na Západe v strojoch Blackburn Buccaneer, F-4K Fantom alebo A-7 Corsair. V roku 1975 bola podpísaná dohoda s Rolls-Royce na licenčnú výrobu motorov Spey, ktoré nesú označenie WS9. Spey predstavoval novú generáciu motorov, porovnateľných s ruskými pohonnými jednotkami, ktoré boli v tej dobe v Číne k dispozícii. Produkcia skúšobnej šarže WS9 sa začala v roku 1976.
Výzbroj
Typická protilodná zbraňová konfigurácia pozostáva z dvoch riadených striel YJ-81K alebo C-801K, dvoch rakiet vzduch-vzduch PL-5B pre vlastnú ochranu, plus dvoch prídavných palivových nádrží.
Varianty
JH-7 – počiatočná produkčná séria
JH-7A – modernizovaná verzia s vylepšenou avionikou a zbraňovým systémom. JH-7A má prepracovaný systém riadenia letu „fly-by-wire“, nový rádiolokátor JL-10A PD a kokpit, vybavený modernými multifunkčnými displejmi.
Používatelia
Čína
Nikita Sergejevič Chruščov
náhľad|Stretnutie Chruščova s [[Richard Nixon|Nixonom]]
Nikita Sergejevič Chruščov (* 15. apríl 1894, Kalinovka – † 11. september 1971, Moskva) bol sovietsky politik. Prvý tajomník ÚV KSSZ v rokoch 19531964 a predseda rady ministrov (premiér) ZSSR v rokoch 19581964.
Začiatok politickej kariéry
Pochádzal z roľníckej rodiny. Od 12 rokov pracoval ako robotník a neskôr predák baníkov v Donbase. Počas ruskej občianskej vojny slúžil ako politický komisár v Červenej armáde. Po jej skončení získal ďalšie vzdelanie v donbaskej pobočke robotníckej fakulty a od roku 1924 pracoval v komunistickom aparáte. Od roku 1927 sa zúčastnil všetkých zjazdov komunistickej strany. V 30. rokoch ho Lazar Kaganovič odporučil na miesto obvodného straníckeho tajomníka v Moskve, kde Chruščov uskutočnil očistu aparátu od „nepriateľov ľudu“. Za odmenu ho roku 1934 zvolili do ústredného výboru strany.
Vzostup
V období vrcholiacich stalinských represií bol 44-ročný Chruščov ustanovený za prvého tajomníka Komunistickej strany Ukrajiny, kde sa stranícky aparát v dôsledku zatýkania prakticky rozpadol. V roku 1939 sa stal členom politbyra, čím zaujal pevné miesto medzi novou sovietskou byrokratickou elitou.
Počas druhej svetovej vojny sa ako vykonávateľ nezmyselných rozkazov nemalou mierou podieľal na katastrofických porážkach sovietskych vojsk pri Kyjeve a Charkove. Bol členom vojenských sovietov Stalingradského, Voronežského, Juhozápadného a 1. ukrajinského frontu. Okrem iného dohliadal na politickú korektnosť rozhodnutí Radiona Malinovského a celkovo sa počas Stalingradskej bitky podieľal na politickej činnosti a udržiavaní morálky Stalingradského frontu. V prvej fáze ťažkých bojov sa Chruščov skutočne nachádzal v prvej línii podobne ako veliteľ 62. armády Čujkov, s ktorým úzko spolupracoval počas bojov o mesto.
Nástup k moci
Po vojne Stalin povolal Chruščova späť do Moskvy, aby vyvážil rastúci vplyv Georgija Malenkova. Chruščov tam v tomto období prišiel s myšlienkou revolučnej premeny vidieka – výstavbou „agrokomplexov“, akýchsi vidieckych továrenských sídiel. Týmito myšlienkami si však vyslúžil len kritiku. Po Stalinovej smrti v marci 1953 inicioval odstránenie Lavrentija Beriju, šéfa NKVD, ktorý po Stalinovej smrti nadobudol veľkú moc. Niekoľko rokov viedol tichú vojnu o moc v strane s Georgijom Malenkovom. Viedol socialistické poľnohospodárstvo krajiny. Pripravil a realizoval program poľnohospodárskeho využitia neobrábanej pôdy v Kazachstane a na západnej Sibíri. Program spočiatku priniesol dobré výsledky čo výrazne zvýšilo jeho prestíž, avšak nepredvídateľné klimatické podmienky a nadmerné používanie chemických hnojív program úplne zlikvidovalo potom, čo bol pri moci.
Najvyšším predstaviteľom ZSSR sa stal potom, čo sa mu podarilo odstaviť predsedu rady ministrov Malenkova, dva roky po Stalinovej smrti. Malenkovovo odstránenie bolo v určitej forme revolučné, pretože bol prvý sovietsky vysoký politik, ktorého strata vysokých funkcií automaticky neznamenala aj jeho smrť. V júni 1957 odvrátil pokus Malenkova, Kaganoviča a Molotova o jeho odstránenie.
Odsúdenie kultu osobnosti Stalina
Spolu s ďalšími začal a predstavoval politiku destalinizácie, ktorá o niečo neskôr umožnila podobné uvoľnenie aj vo vtedajších sovietskych satelitoch. Na XX. zjazde strany predniesol 25. februára 1956 tajný prejav „O kulte osobnosti a jeho následkoch“, v ktorom kritizoval niektoré Stalinove zločiny. Prejav sa dostal v júni 1956 na titulku New York Times.
Chruščov pokračoval v prepúšťaní nevinne odsúdených z gulagov, sovietskej sústavy pracovných táborov. Tento proces začali po Stalinovej smrti Berija aj Malenkov. Neskôr po XX. zjazde pre vlnu nepokoja, ktorá vládla po zverejnení informácií o Stalinových zločinoch spolu s ostatnými vysokými predstaviteľmi strany zmenil rétoriku a hovoril ďalej len o „chybách“ Stalina.
Počas jeho vládnutia došlo k zmierneniu cenzúry, boli vydané niektoré práce A. Solženicyna (Jeden deň Ivana Denisoviča) a B. Pasternaka (Doktor Živago), ktoré odsudzovali revolúciu alebo komunistický režim. Chruščov však nebol úspešný v riešení ekonomických problémov krajiny, najmä veľmi neefektívneho poľnohospodárstva. Napriek nesporným zásluhám o zmiernenie totalitného režimu v Sovietskom zväze uvažoval Chruščov vždy v dimenziách marxisticko-leninskej ideológie.
Medzinárodné vzťahy
Pevne veril v konečné víťazstvo komunizmu a „socialistické vymoženosti“, čo ho privádzalo k výrokom typu „My vás (Západ) pochováme“, „My vás (Západ) naučíme po kostole hvízdať“ a podpore ľavicových povstalcov po celom svete. Celková Chruščovova politika sa vyznačovala rozporuplnosťou a zatieňovala ju nesúvislosť a celková chýbajúca koncepcia či vízia.
Takzvané "Chruščovovo otepľovanie" (rusky: хрущёвская о́ттепель) ako obdobie po Stalinovej smrti charakterizovala nielen destalinizácia znamenajúca uvoľnenie útlaku občanov ZSSR ale aj politika tzv. mierového spolužitia, ktorá napríklad zmenšila zasahovanie ZSSR do záležitostí Činy. V Maďarsku prekladali toto obdobie ako pred revolúciou v 1956 ako tzv. "Topenie v Moskve". Po Chruščovovom prejave bol 18. júla 1956 v Maďarsku promoskovský Mátyás Rákosi zbavený funkcie predsedníctva Maďarskej strany pracujúcich (MDP) a nahradený Ernőm Gerőm. 25. októbra 1956 prebehla pred budovou parlamentu obrovská demonštrácia za odstúpenie Ernő Gera. Nakoniec Chruščov podporil Jánosa Kádára, ktorý 7. novembra, vtiahol na čele svojej promoskovskej vlády, na sovietskych tankoch do Budapešti.
V roku 1962 podporil vybudovanie sovietskej základe jadrových rakiet stredného doletu na Kube. Jej výstavbu však čoskoro pozorovali Američania, ktorí do oblasti prisunuli podstatnú časť síl svojho námorníctva, došlo ku kubánskej kríze, kedy sa superveľmoci dostali najbližšie k jadrovej vojne. Sám však neskôr nariadil odsun rakiet z oblasti čím situáciu upokojil. Vzbudzoval pozornosť na medzinárodnej scéne svojráznym správaním. Pri jednej debate na pôde OSN v roku 1960 v rozčúlení, vyzul topánku a búchal ňou do stola, aby dal váhu vlastným slovám.
Na poli krajín východného bloku jednak podporoval destalinizáciu ich režimov (napr. zbúranie najväčšieho súsošie v Európe - Stalinovho pamätníka v Prahe na Letnej roku 1962) a obnovil medzinárodné vzťahy s Juhosláviou. Na druhú stranu neváhal nasadiť armádu na potlačenie protikomunistického povstania v Maďarsku a nepokojov v Poľsku. Kvôli odvrhnutiu Stalina sa dostal do ideologického konfliktu s komunistickou Čínou a tiež s Albánskom.
Odvolanie z funkcií a neskorší život
Chruščovove prešľapy v zahraničnej politike, najmä neúspech v Kubánskej kríze a naštrbenie vzťahov s Čínou ale aj pokračujúce hospodárske problémy viedli ostatných popredných straníckych predstaviteľov k jeho odstráneniu. Nezanedbateľné boli obavy mnohých vysokých funkcionárov o svoje miesta pri jeho neustálych experimentoch a zmenách. V októbri 1964 počas dovolenky na Kryme ho privolali na mimoriadne zasadanie politbyra, kde ho 14. októbra 1964 pozbavili všetkých funkcií a prinútili odísť na dôchodok „zo zdravotných dôvodov“. Za nového prvého tajomníka po krátkom období kolektívneho riadenia zvolili Leonida Brežneva. Všetky pokusy o zmenu skončili, a to až do polovice 80. rokov.
Po odstránení Chruščova z verejného života „zo zdravotných dôvodov“, bol fakticky v domácom väzení, kde žil na svojej dače a nesmel voľne cestovať. Čoskoro upadol do hlbokých depresií, keďže kvôli tomu, že bol neustále sledovaný ho postupne prestali navštevovať jeho starí priatelia.
Zomrel na infarkt 11. septembra 1971, pochovaný je na Novodevičiom cintoríne v Moskve.
Divadlo a.ha.
Divadlo a.ha. je názov činoherného profesionálneho divadla, ktoré sa počas celej svojej existencie venovalo  komornému divadlu. Skratka „a.ha“ v jeho názve vyjadruje spojenie „ako hostia“ (divadlo nemalo nikdy stabilný herecký súbor, ale pracovalo s hercami z rôznych divadiel).
História
Komorné profesionálne Divadlo a.ha. vzniklo v roku 1991. Založili ho režisér Štefan Korenči, dramaturgička Viki Janoušková a  manažérka Monika Korenčiová a prvom období svojej existencie (v rokoch 1991 až 1993) pôsobilo v priestoroch  Galérie M+ na Laurinskej ulici v Bratislave pod názvom Divadelná spoločnosť a.ha. V týchto priestoroch a pod týmto názvom uviedli inscenácie ZOO Story (h. Peter Šimun a Marián Geišberg) a Mačka na koľajniciach (h. Dagmar Sanitrová a Peter Kočiš).
Z dôvodov nevyhovujúcich hygienických podmienok bola činnosť divadla v priestoroch galérie ukončená a Divadelná spoločnosť a. ha. sa presídlila do klubu Čierny havran, kde v rokoch 1993 až 1996 najprv pôsobila pod pôvodným názvom Divadelnej spoločnosti, neskôr prijala názov Štúdio Havran. V Čiernom havranovi odpremiérovala inscenáciu Správca (h. Anton Korenči, Marián Geišberg a Peter Kočiš).
Charakteristika
Podtitulom Divadla a.ha. bol slogan “scéna 10 krát 10 metrov aj s divákmi”. Komorný priestor bol jedným z určujúcich prvkov poetiky divadla. “V prvom rade sa výsostne intímny a veľmi krehký vzťah medzi hercami a publikom vytvára pod vplyvom malých rozmerov sály (10 x 10 m), v ktorom sa inscenácia odohrávajú. Herci sa pohybujú veľmi blízko popri divákoch, niekedy na vzdialenosť niekoľkých centimetrov. Vzdialenosť medzi hercom a divákom, jej skracovanie alebo zväčšovanie, tak isto aj umiestnenie herca i diváka v samotnom priestore, je súčasťou inscenačnej koncepcie”.
Divadelný priestor Divadla a.ha. bol charakteristický nielen svojou komornosťou, ale i variabilnosťou hľadiska a javiska (diváci na dve strany, na štyri, či v aréne...) a vyžadoval svojské, autentické a vyspelé herectvo. „Dianie sa odohráva akoby pod mikroskopom, detail si však zachováva všetky kvality veľkej drámy.“ Na tému a detail sústredený spôsob inscenovania kládol dôraz na kvalitu hereckého výkonu. Herci „tu dostali možnosť zahrať postavy, ktoré sa diametrálne od seba odlišujú. Možno dokonca povedať, že rozsah charakterov postáv takmer u každého herca je v škále 360 stupňov.“
Tvorcovia a spolupracovníci
S Divadlom a.ha. spolupracovali mnohé významné osobnosti slovenského divadelníctva. Kmeňovým režisérom bol Štefan Korenči, dramaturgičkou Viki Janoušková, no k spolupracovníkom divadla patrili i režiséri Dodo Gombár, Martin Hvišč, scénograf Aleš Votava, Pavol Andraško, Jana Kuttnerová, herci Marián Geišberg, Peter Šimun, Ján Kroner, Peter Kočiš, Anton Korenči st., Anna Javorková, Szidi Tobias, Paťa Jarjabková, Ivan Martinka, Martin Kaprálik, Martin Horňák, Peter Sklár, Jana Strnisková, Ján Kožuch, Tatiana Kulíšková, Vladimír Jedľovský, Lenka Košická, Zuzana Kronerová, Ľudovít Moravčík, Robo Roth a i.
Divadelné hry
Divadlo a.ha počas svojho pôsobenia odpremiérovalo viac ako 50 titulov, pričom približne tretinu z nich tvorili pôvodné slovenské tituly. Osobitnú líniu repertoáru divadla tvorili pôvodné rozprávky (predovšetkým autora Miloša Janouška, v neskoršom období Petra Glocka, Antona Korenčiho ml. a Juraja Bielika).
Gressey
Gressey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Postupim
Postupim (nem. Potsdam) je hlavné mesto nemeckej spolkovej krajiny Brandenbursko vo východnej časti Nemecka. Je súčasťou metropolitnej oblasti Berlín/Brandenbursko. Leží na rieke Havola, juhozápadne od centra hlavného mesta Berlín.
Dejiny
Mesto bolo až do roku 1918 sídlom pruských kráľov. V okolí mesta sa nachádza niekoľko prepojených jazier a unikátnych kultúrnych pamiatok. Medzi ne patrí aj zámok Sanssouci, ktorý je najväčšou nemeckou pamiatkou zapísanou na zozname Svetového dedičstva UNESCO. V meste sa konala aj významná konferencia po skončení 2. svetovej vojny, nazvaná Postupimská. V severovýchodnej časti mesta s názvom Babelsberg sa pred 2. svetovou vojnou nachádzalo centrum filmovej produkcie. Svoj význam ako centrum európskeho filmu si uchoval až do pádu Berlínskeho múra. Filmové štúdio Babelsberg má aj historickú hodnotu ako jedno z najstarších veľkých filmových štúdii na svete. Produkuje filmy od roku 1911. Od 19. storočia sa Postupim stal centrom vedy v Nemecku. V súčasnosti sa tu nachádzajú viaceré univerzity a viac ako 30 výskumných stredísk.
Mansijčina
Mansijčina (zastarano vogulčina, mansijsky мāньси лāтыӈ, mānsi lātyŋ) je ugrofínsky jazyk, ktorým rozprávajú príslušníci mansijskej národnostnej menšiny na území dnešného Ruska pozdĺž rieky Ob a jej prítokov v Chantyjsko-Mansijskom autonómnom okruhu (Jugra) a v Sverdlovskej oblasti. Podľa sčítania ľudu v roku 1990 tu žilo 3 184 ľudí mansijsky hovoriacich obyvateľov. V roku 2002 sa tento počet zmenšil na 2 746.
Mansijčina medzi ugrofínskymi jazykmi
Mansijčina spolu s chantyjčinou tvoria podskupinu obsko-ugorských jazykov. Obidva tieto jazyky sú jazykovo najpríbuznejšie maďarčine, s ktorou tvoria skupinu ugorských jazykov. Ugorské jazyky sú súčasťou ugrofínskej jazykovej vetvy, ktorá patrí do uralskej jazykovej rodiny.
Písmo
Prvým dielom písaným v mansijčine latinkou bol preklad Evanjelia svätého Matúša vydaný v roku 1868 v Londýne. V roku 1937 nahradila latinku cyrilika.
Dialekty
Mansijčina je rozdelená do štyroch hlavných dialektov (východná, južná, západná a severná mansijština), navzájom nezrozumiteľných, pričom južný a západný už zanikli.
Ján Valach
Ján Valach môže byť:
Korn III: Remember Who You Are
Korn III – Remember Who You Are je deviaty štúdiový album metalovej skupiny Korn, ktorý celosvetovo vyšiel 13. júla 2010. Album je prvý s bubeníkom Rayom Luzierom, ktorý s kapelou hrá od roku 2008. Hudobne sa skupina na ňom chcela vrátiť ku svojim prvým albumom Korn a Life Is Peachy, preto sa po dlhom čase spojila aj s producentom týchto dvoch albumov, Rossom Robinsonom.
Havran čierny
Havran čierny alebo havran poľný (Corvus frugilegus), ľudovo havran, je spevavec z čeľade krkavcovitých. Je rozšírený v celej Palearktíde, v Európe nehniezdi len na úplnom juhu Balkánskeho, Apeninského a Pyrenejského polostrova. Za posledných 50 rokov hniezdna populácia v Európe silno poklesla približne na 12 miliónov párov a 80 % z nich je v Rusku. V Európe je známych 5 oblastí zimovania, hniezdne populácie zo Slovenska využívajú dve z nich. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov havran čierny patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, usudzuje sa tak na základe toho, že klesá populácia v Ázii. V Európe síce došlo k miernemu vzostupu stavov v rokoch 19802013 ale prieskumy pre červený zoznam hovoria, že populácia klesá rýchlosťou 25% za obdobie troch generácií (21.9 rokov).
Opis
Dorastá do rovnakej veľkosti ako vrana, od ktorej sa odlišuje perím na nohách a neopereným koreňom zobáku. Havran čierny meria 45 – a váži 235 – 600 g.
Oxid uhoľnatý
thumb|Rozšírenie oxidu uhoľnatého Oxid uhoľnatý ( mimo odborných kontextov alebo staršie (t.j. do začiatku 80. rokov 20. stor.) odborne: kysličník uhoľnatý  ) je bezfarebný plyn bez chuti a zápachu, je ľahší ako vzduch, nedráždivý. Vo vode je málo rozpustný. Je obsiahnutý vo svietiplyne, v generátorovom a vo vodnom plyne. Má silné redukčné vlastnosti, pri vysokej teplote odčerpáva kyslík viazaný v oxidoch kovov. V prírode je prítomný v nepatrnom množstve v atmosfére, kde vzniká predovšetkým fotolýzou oxidu uhličitého pôsobením ultrafialového žiarenia, ako produkt nedokonalého spaľovania fosílnych palív či biomasy. Je tiež obsiahnutý v sopečných plynoch. V medzihviezdnom priestore sa vyskytuje v značnom množstve. Našiel sa aj v atmosfére Marsu (0,08 %) a spektroskopiou bol preukázaný v kométach.
Havran čierny
Hlas
Havran čierny je spoločenský druh a preto má širokú škálu hlasových prejavov. Jeho hlas znie nosovejšie a rovnomernejšie ako hlas vrany, nie je ani taký drsný. Najčastejšie sa ozýva hlasom "Ká" alebo "Kráá" a používa ho pri stretnutí sa s partnerom. Počas agresívneho správania vydáva hlasnejšie a vyššie znejúce "kräääää". Hlavne na jar môžeme počuť tiché, mäkké, vrčivé štebotanie. Aj mláďatá na hniezde sú hlasné, najprv majú pískavé zvuky a neskôr sa ozývajú prenikavým "Rrrá".
Oxid uhoľnatý
Príprava
Oxid uhoľnatý sa pripravuje spaľovaním uhlíka s malým množstvom kyslíka:
Havran čierny
Výskyt a stav na Slovensku
Havran čierny hniezdi v kolóniách na nížinách a pahorkatinách do, alebo v kotlinách, ako sú Liptovská kotlina a Popradská kotlina, kde vystupujú ako hniezdiče až do 600 –
Oxid uhoľnatý
Príprava
prípadne reakciou vodných pár s uhlíkom pri vysokých teplotách (príprava vodného plynu):
Havran čierny
Výskyt a stav na Slovensku
V zime sa časť hniezdnej populácie sťahuje a časť sa ostáva potulovať v širšom okolí. Populácia zo západného Slovenska zimuje vo Francúzsku a Nemecku. Východoslovenská populácia zimuje na severovýchodnom okraji apeninsko-panónskeho zimoviska.
Oxid uhoľnatý
Príprava
S kyslíkom sa prudko zlučuje (horí modrým plameňom) na oxid uhličitý: za uvoľnenia značného množstva tepla. V zmesi so vzduchom, obsahujúci od 12,5 až 74,2 % oxidu uhoľnatého, vybuchuje.
Havran čierny
Výskyt a stav na Slovensku
Na Slovensko prilieta zimovať populácia z južnej Ukrajiny a severovýchodného Ruska. V ich kŕdľoch sú primiešané aj iné druhy, ako kavka tmavá a vrana popolavá. V čase migrácie sú to kŕdle veľké 1 000 – 3 000 jedincov.
Oxid uhoľnatý
Škodlivosť pre človeka
Oxid uhoľnatý je značne jedovatý, jeho jedovatosť je spôsobená silnou afinitou k hemoglobínu, vytvára s ním karbonylhemoglobín, čím znemožnuje prenos kyslíka v podobe oxyhemoglobínu z pľúc do tkanív. Väzba oxidu uhoľnatého na hemoglobín je približne tristokrát silnejšia ako s kyslíkom a preto jeho odstránenie z krvi trvá mnoho hodín až dní. Príznaky otravy sa objavujú už pri premene 10 % hemoglobínu na karboxyhemoglobín. Toto je jednou z príčin škodlivosti fajčenia. Na oxid uhoľnatý sú najcitlivejšie tehotné ženy a ich plody, ďalej malé deti, osoby s ochoreniami srdcovo-cievneho aparátu a staré osoby. Otrava oxidom uhoľnatým sa prejavuje najčastejšie bolesťami hlavy, závratmi, hučaním v ušiach, sčervenaním v tvári, bolesťami končatín, búšením srdca.
K významnému uvoľneniu oxidu uhoľnatého došlo vo Východoslovenských železiarňach 27. októbra 1995. V blízkej obci Veľká Ida dosahovala koncentrácia oxidu uhoľnatého až 50 mg·m−3, preto museli byť obyvatelia tejto obce evakuovaní. Usmrtených bolo 11 ľudí. Ozdravenie po akútnej otrave oxidom uhoľnatým môže nastať v priebehu niekoľkých dní, nervové alebo psychické poruchy trvajú dlhšie. V niektorých prípadoch dochádza aj k celoživotným poruchám. Podľa najnovších vedeckých výskumov môže človek kvôli oxidu uhoľnatému dostať rakovinu pohlavných orgánov.
Použitie
Oxid uhoľnatý sa najprv používal ako plynné palivo (svietivý plyn). Jeho zmes s vodíkom (vodný plyn) je jedným z medziproduktov používaných v ťažkom chemickom priemysle.
Havran čierny
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 10 000 – 17 000, zimujúcich jedincov 300 000 – 1 000 000. Veľkosť populácie má mierny pokles od 20 – 50%. Veľkosť územia na ktorom sa vyskytuje je stabilná, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995,1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Oxid uhoľnatý
Ekologický význam
Vzhľadom na jedovatosť je jednou z významných ekologických škodlivín. Pretože vzniká pri nedokonalom spaľovaní uhlíka a organických látok, je napríklad vylučovaný automobilmi, hlavne keď: Vďaka pokroku v konštrukcií spaľovacích motorov sa emisie oxidu uhoľnatého v poslednom čase znižujú.
Havran čierny
Biotop
Hniezdnym biotopom havrana čierneho sú poľné lesíky, stromoradia a vetrolamy, v intraviláne parky, cintoríny, niekedy i budovy, ako veže Dómu svätej Alžbety v Košiciach (naposledy v roku 1990).
Oxid uhoľnatý
Dopad na atmosféru
Oxid uhoľnatý má nekontrolovateľný radiačný dopad na atmosféru aj kvôli zvyšovaniu koncentrácie metánu a zväčšovaniu ozónovej diery kvôli zreagovaniu chemických prvkov s ostatnými prírodnými prvkami v atmosfére. Oxid uhoľnatý sa vytvára počas nedokonalého spaľovania paliva. Oxid uhoľnatý sa samovoľne oxiduje na stabilnejšiu formu oxidu uhličitého. Oxid uhoľnatý sa v atmosfére nachádza iba krátku dobu.
Havran čierny
Hniezdenie
Havran hniezdi v kolóniách na stromoch v otvorenej krajine, ako aj v parkoch. Materiál na hniezdo nosia obaja rodičia, rôzne konáriky a do vnútra mach, hniezdo však stavia samička, ktorá sama sedí na 3 – 5 (6) vajíčkach 18 – 19 dní. Samec jej prináša potravu a len zriedkavo ju vymení pri inkubácii. Hniezdiť začínajú v marci a v apríli. Starostlivosť o vyliahnuté mláďatá trvá 30 – 35 dní a z hniezda vyletia koncom mája a v júni. Rodičia sa o ne starajú aj po vyletení.
Zuydcoote
Zuydcoote je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Havran čierny
Potrava
Živí sa rastlinnou a živočíšnou potravou. Z rastlín sú to hlavne obilniny (najmä pšenica, jačmeň, kukurica, menej ovos a raž) a tiež slnečnica, semená konope, tekvica a repa. Na jeseň vyhľadáva ovocie a orechy (jablká, hrušky a slivky). Zo živočíchov konzumuje najmä rôzne bezstavovce a menej drobné stavovce. Uprednostňuje najmä dážďovky, rôzne druhy aj bezulitných slimákov, hmyz a jeho larvy (hlavne drôtovce a larvy chrobákov Elateridae). Z drobných stavovcov je to napríklad hraboš poľný, rôzne piskorovité aj hryzec vodný, zriedkavo zožerie i znášky vtákov. V zime vyhľadáva odpadky a zdochliny.
Podľa prieskumu 1008 žalúdkov získaných zo všetkých mesiacov roka je pomer rastlinnej a živočíšnej potravy 3,6 : 1. V zime je to 12,5 : 1 a v hniezdnom období 1 : 1,5.
Zuydcoote
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Havran čierny
Ochrana
Je zákonom chránený (§ 33 ods. 3 zákona o Ochrane prírody a krajiny 543/2002 Z. z. ), spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Elektronická stavebnica
Elektronická stavebnica je edukačné médium, ktoré slúži k realizácii elektrických obvodov.
Grosrouvre
Grosrouvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národný park Écrins
Národný park Écrins je chránené územie na juhovýchode Francúzska, ktorý zaberá časť pohoria Dauphinské Alpy južne od mesta Grenoble a severne od obce Gap.
Územie parku tvoria vysoké alpské štíty, ľadovcové polia a údolia, alpské lúky, subalpínske lesy a jazerá. Viac ako sto vrcholov v parku je vyšších ako 3000 metrov a štyridsať ľadovcov zahŕňa plochu asi 17 000 hektárov. Hranice parku sa približne rovnajú pohoriu Massif des Écrins, ktoré je ohraničené údoliami riek Drac, Romanche a Durance.
West End (Vancouver)
thumb|Poloha štvrte West End West End je mestská časť na západe kanadského mesta Vancouver v Britskej Kolumbii susediaca so Stanley Parkom, historickými oblasťami Yaletown a Coal Harbour a vancouverským downtownom.
Táto mestská časť je na západe ohraničená ulicou Burrard Street, na východe ulicou Denman Street a na juhu ulicou West Georgia Street. Termín West End pôvodne označoval všetko na západ od ulice Burrard Street ku Stanley Parku, vrátane územia na západ od Denman Street a oblasti Coal Harbour.
Dejiny
thumb|Dom zo staršej éry na ulici Comox Street vo West Ende Rovnako ako celý Vancouver, bol aj West End pôvodne zalesnenou divočinou. Túto oblasť kúpili v roku 1862 John Morton, Samuel Brighouse a William Hailstone, traja muži známi ako „traja anglickí greenhorni“, či „traja nováčikovia“, vzhľadom na všeobecné presvedčenie, že zaplatili príliš veľa za nedostupné pozemky. V pláne mali vznik tehelne na brehu Coal Harbour a ťažbu hliny na výrobu porcelánu, no jej kvalita nebola dostatočná. Keď tieto plány zlyhali (najmä z dôvodu nedostatočnej infraštruktúry), predali veľkú časť oblasti vtedy známej ako "Brickmaker's Claim" investorom z Victorie, ktorí sa snažili podporiť jej rozvoj pod menom New Liverpool. Jediné čo ostalo z týchto zámerov je územný plán, registrovaný v New Westminsteri.
thumb|left|Dva typické domy zo staršej éry na ulici Comox Street vo West Ende S príchodom Kanadskej pacifickej železnice a jej konečnou zastávkou v neďalekom Coal Harboure sa West End stal prvou vancouverskou nóbl štvrťou, domovom najbohatších železničiarskych rodín. Veľa z nich malo sídla pozdĺž ulice Georgia Street, známej vtedy ako "alej modrej krvi". Neskôr, keď sa finančná štvrť začala rozširovať smerom ku West Endu a stúpla cena týchto pozemkov, sa sídla majetných obyvateľov začali stavať vo vtedy vzdialenejších častiach West Endu.
Demografia
thumb|Historická budova Manhattan, postavená v roku 1908 West End je domovom zmiešanej populácie, starých aj mladých, Kanaďanov, prisťahovalcov a cudzincov s prechodným pobytom. Podobne ako iné štvrti v susedstve downtownu, je aj West End veľmi husto osídlený. Je v blízkosti hlavnej obchodnej a finančnej štvrte, nachádza sa v ňom veľa malých parkov a mnoho obytných budov, vrátane historických objektov Manhattan, Beaconsfield, Beverly a Queen Charlotte.
V roku 2001 v ňom žilo 42 120 obyvateľov, z toho 31,5% vo veku medzi 40 až 65 rokov a 51% medzi 20 až 40 rokov. Na základe štatistík sa ukazuje že vo West Ende žije aj veľa detí, pričom celý polostrov na ktorom sa nachádza downtown a West End má viac detí ako tradičné rodinné štvrte West Point Grey a Kerrisdale. Vo West Ende sú dve základné školy (Lord Roberts & Lord Roberts Annex) a jedna stredná škola (King George Secondary School).
Obyvatelia tejto mestskej časti sú veľmi aktívni v občianskych zoskupeniach.
Vo West Ende sídli aj gay štvrť zvaná Davie Village, umiestnená najmä na ulici Davie Street medzi Burrard Street a Bute Street.
Atrakcie
thumb|left|[[Sunset Beach]] Medzi parky a pláže vo West Ende a v jeho susedstve patria napríklad Alexandra Park, Cardero Park, Nelson Park, Stanley Park a Sunset Beach. Tieto parky sa svojou veľkosťou pohybujú od Morton Park po  Stanley Park. Časť nábrežia Stanley Park Seawall sa tiahne pozdĺž pobrežia od mostu Burrard Bridge po Ceperly Park.
V tejto mestskej časti je aj pláž English Bay Beach, nachádzajúca sa na brehu zátoky English Bay, v ktorej sa vždy v polovici leta koná každoročný 3-dňový festival v choreografii ohňostrojov Celebration of Light. Na východnej strane West Endu sa na ulici Burrard Street nachádza nemocnica St. Paul's Hospital, jedno z najväčších a najstarších zdravotníckych zariadení v meste.
Medzi komunitné centrá vo West Ende patrí kúpalisko Vancouver Aquatic Centre, West End Community Centre, Coal Harbour Community Centre a Barclay Manor. Sú v nich umiestnené bazény, telocvične, fitnescentrá a klzisko, ako aj viacúčelové miesta na prenájom.
Čukotský polostrov
náhľad|Poloha Čukotky
Čukotský polostrov (hovorovo Čukotka) je najvýchodnejší polostrov Ázie (Ruska). Na sever od neho je Čukotské more, na juh Beringovo more (Anadyrský záliv). Ukončený je Dežňovovým mysom. Rozloha asi. Najvyšší vrch:
Guerville (Yvelines)
Guerville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Guernes
Guernes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Guerville (Yvelines)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Guernes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zuytpeene
Zuytpeene je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Abancourt (Oise)
Abancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národný park Réunion
Národný park Réunion je chránené územie vo francúzskom zámorskom departemente na ostrove Réunion v Indickom oceáne. Národný park bol zriadený pre ochranu miestneho vysoko endemického ekosystému v pohorí Les Hauts.
Vytvorenie NP sa plánovalo od roku 1992. Jeho vznikom zanikli dve existujúce prírodné rezervácie Mare-Longue a la Roche Écrite a stali sa súčasťou parku.
Medzi kriticky ohrozený druh patrí endemický vták Coracina newtoni.
9. jún
Narodenia
thumb|upright|[[Jan Hrušínský (* 1955)]] thumb|upright|[[Johnny Depp (* 1963)]] thumb|upright|[[Miroslav Klose (* 1978)]] thumb|upright|[[Natalie Portman (* 1981)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Charles Dickens († 1870)]]
Guitrancourt
Guitrancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Extraliga hádzanárok 2001/02
Extraliga hádzanárok  v sezóne 2001/02 bol 9. ročník najvyššej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Štartovalo v nej opäť 8 družstiev. Jej špecifikom bolo, že sa prvých 6 tímov kvalifikovalo do novovytvorenej spoločnej slovensko-českej súťaže (WHIL). Svoj siedmy titul (tretí v rade) získalo družstvo HK Slovan Duslo Šaľa.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne pozmenil. Najprv sa hrala základná časť, ktorá pozostávala zo 14 kôl, a v ktorej sa každý s každým stretol raz doma a raz vonku. Po základnej časti sa už nehrala nadstavbová ani prelínacia časť, ale všetkých 8 družstiev hralo priamo play-off. Prvýkrát sa v extralige hrali už zápasy štvrťfinále, po ktorých nasledovali zápasy semifinále, finále a zápasy o 3. miesto. Porazené tímy v semifinále odohrali zápasy play-off o 5. až 8. miesto a neskôr o konečné umiestnenie. Najlepších 5 družstiev postúpilo v nasledujúcej sezóne do WHIL. Šieste družstvo odohralo baraž o WHIL s víťazom 1. ligy. Zvyšné 2 družstvá zostúpili do 1. ligy.
Odlesňovanie
thumb|Orbitálna fotografia NASA z východnej [[Bolívia|Bolívie, projekt Tierras Bajas]]
Odlesňovanie alebo deforestácia je systematické vyrubovanie lesných porastov ľuďmi s cieľom znížiť lesné plochy na danom území. Môže byť chápané ako lokálne; väčšinou však ide o strategické rozhodnutie v rámci vyšších územných celkov.
Rozsah
Ročné odlesňovanie v amazonskom dažďovom pralese predstavovalo (od 07/2012 do 07/2013).
Dôvody odlesňovania
Úbytok lesov môže byť spôsobený aj bez prispenia človeka:
Papča (obec)
Papča je miestna časť obce Drienčany, do roku 1960 samostatná obec v okrese Rimavská Sobota.
Polohopis
Obec leží v Rimavskej kotline pod výbežkom Železníckeho predhoria Revúckej vrchoviny, na ľavom brehu potok Papča, v nadmorskej výške. Obec sa nachádza na odbočke cesty 3. triedy z Teplého Vrchu do Lukovíšť, 2,5 km južne od obce Drienčany.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1332. Na vrchu Bankov nad obcou stál v minulosti Drienčanský hrad, ktorý zanikol v 17. storočí.
Hertfordshire
Hertfordshire (skrátene as „Herts“) je nemetropolitné, ceremoniálne a tradičné grófstvo v Anglicku.
Abbecourt
Abbecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod