cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Songcän Gampo
Nástup buddhizmu
Pre sochy, ktoré si so sebou princezné do Tibetu priniesli, boli postavené dva chrámy. Pre Budhu Akšóbhju, teda sochu Bhrkutí Déví, bol postavený chrám Džókhang a pre sochu Wen-čcheng bol postavený chrám s názvom Ramočhe. V neskorších rokoch pod hrozbou napadnutia Lhasy čínskymi vojskami boli obe sochy ukryté. Socha Brkutí Déví bola zakopaná a socha Wen-čcheng bola zamurovaná v Džókhangu. Neskôr boli sochy opäť nájdené a umiestnené späť do chrámov, no socha Wen-čcheng do Džókhangu a Bhrkutí Déví do chrámu Ramočhe.
Lipovce
Salvátorské lúky
sú štátnou prírodnou rezerváciou, ktorú tvorí pásmo mokrých lúk a krovín v okolí minerálnych prameňov Salvátor v Lipovciach. Na tomto mieste sa hojne vyskytuje najmä jazyčník sibírsky.
Songcän Gampo
Nástup buddhizmu
Počas Songcän Gampovej vlády bola do Indie vyslaná skupina šestnástich učencov vedená Sambhótom, aby tam študovala sanskrt a indické písma. Späť do Tibetu sa vrátil iba Sambhóta, ktorý potom na základe svojich znalostí písiem gupta a brahmí zostrojil tibetské písmo. Songcän Gampo podnikol aj niekoľko vojnových výprav. Jeho armáda mala viesť víťaznú bitku aj s indickým panovníkom Ardžunom, nástupcom kráľa Haršu, ale indické pramene sa o tejto bitke nezmieňujú.
Nie je presne isté, na čo Songcän Gampo zomrel. Je možné, že podľahol bližšie neobjasnenej epidémii na mieste zvanom Phänpo. Jeho hrob sa nachádza v Čhonggjä v údolí rieky Jarlung.
Salles (Lot-et-Garonne)
Salles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam ľudí na Symbolickom cintoríne pri Popradskom plese
Zoznam ľudí na Symbolickom cintoríne pri Popradskom plese je členený podľa roku udalosti a obsahuje označenie sektora, v ktorom je tabuľa umiestnená a osobné údaje obete nešťastia.
Dobev
Dobev je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 807 obyvateľov, z toho 413 mužov a 394 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 37,7 roka, ženy 41,8 roka).
Ženská dvojhra na Brisbane International 2009
Ženská dvojhra na Brisbane International 2009 sa hrala ako súčasť Brisbane International 2009 od 4. januára do 10. januára. Víťazkou sa stala nasadená dvojka Bieloruska Viktorija Azarenková, ktorá vo finále porazila Francúzku Marion Bartoliovú 6:3, 6:1. Bol to jej prvý titul na okruhu WTA v dvojhre.
Hyginus Gromaticus
Hyginus Gromaticus bol rímsky spisovateľ zaoberajúci sa zememeračstvom (odtiaľ jeho cognomen Gromaticus, ktoré znamená zememerač) žijúci za vlády cisára Trajána (98 – 117). Hyginovi Gromaticovi sa donedávna pripisovalo aj pojednanie o rímskych vojenských táboroch (De Munitionibus Castrorum), ale dnes sa usudzuje, že jeho vznik spadá do 3. storočia. Ako autor tohoto diela sa v súčasnosti uvádza "Pseudo-Hyginus".
Fu si
Fu si (伏羲 Fú Xī, asi 2842 - 2738 pred Kr.) je legendárny čínsky cisár, ktorému sa pripisuje vytvorenie kalendára, objav trigramov, autorstvo Knihy premien (I-ťing). Je čínsky kultúrny hrdina, ktorý je údajným vynálezcom písania, rybárstva a pascí.
Recques-sur-Hem
Recques-sur-Hem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gnarls Barkley
Gnarls Barkley je americká alternatívna hip-hopová dvojica zložená z členov Danger Mouse a Cee Lo Green. Ich debutový album St. Elsewhere bol vydaný v roku 2006 spolu s ich najúspešnejším singlom „Crazy“. V marci 2008 vydali druhý album The Odd Couple.
Zoznam planétok 69001 – 69250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Rumélia
Rumélia (z tur. Rumeli = "krajina Romaiov") môže byť:
Ôsma križiacka výprava
thumb|Dobývanie Tunisu Ôsma križiacka výprava bola rovnako ako siedma križiacka výprava zorganizovaná francúzskym kráľom Ľudovítom IX. Svätým. Kráľovi sa nepáčil vývoj v Sýrii, kde na zvyšné križiacke dŕžavy dotierali pohania.
Mamelucký sultán Baibars al-Bunduqdari využil vojnu medzi Benátkami a Janovom (1256 - 1260) a zmocnil sa v roku 1256 Haify, Toronu a Nazaretu. Navyše dobyl aj križiacku Antiochiu, ktorú mali kresťania takmer 170 rokov. Cyperský kráľ Hugo III., ktorý bol zároveň i vládcom Jeruzalemského kráľovstva, sa vylodil pri Akko, aby ubránil aspoň hlavné mesto.
Priebeh výpravy
Tieto udalosti viedli Ľudovíta IX. k tomu, aby sa v roku 1267 opäť rozhodol bojovať proti pohanom. Nikto iný sa k nemu nepridal a tak sa znovu spoliehal len na svojho brata Karola z Anjou. Karol svojho brata presvedčil, aby svoju výpravu najprv smeroval do Tuniska, po jeho dobytí mal pochodovať cez Egypt až k Jeruzalemu. Karol týmto plánom sledoval najmä svoj prospech, pretože ako kráľ Sicílie mal v Tunisku svoje prevažne obchodné záujmy.
V júli 1270 sa francúzsky kráľ vylodil v Tunisku. Vylodenie v parnom lete bolo zlé rozhodnutie. Veľa mužov pri nedostatočnom množstve pitnej vody ochorelo a zomrelo.
25. augusta zomrel aj kráľ Ľudovít IX., pravdepodobne na úplavicu, na druhý deň po príchode svojho brata Karola. Karol vyhlásil novým francúzskym kráľom mladého Ľudovítovho syna Filipa III., ale zostal vodcom výpravy. thumb|left|Miniatúra s umierajúcim Ľudovítom IX. a obliehanie Tunisu v pozadí ([[Jean Fouquet)]] Križiaci začali obliehať mesto Tunis. Obliehanie sa nepodarilo a velitelia od ďalších pokusov upustili. 30. októbra sa podarilo so sultánom vyjednať zmluvu obsahujúcu voľný obchod s mestom a tiež ochranu kresťanských mníchov. Po tomto malom diplomatickom úspechu výprava oficiálne skončila. Krátko na to dorazil do Tuniska anglický princ Eduard, ktorý potom pokračoval v plavbe do Akko. Francúzska časť výpravy sa vydala na cestu k domovu.
Mikojan-Gurevič MiG-9
Mikojan-Gurevič MiG-9 bolo prvé sovietske prúdové stíhacie lietadlo, pomenované v kóde NATO ako "Fargo". Jeho vývoj začal v roku 1944, ale kvôli problémom s domácimi motormi sa oneskoril. Sovieti vďaka ukoristeným nemeckým materiálom, ktoré získali vďaka víťazstvu vo Veľkej vlasteneckej vojne, skopírovali nemecký motor BMW 003A. Prototyp s označením I-300 uskutočnil prvý let 24. apríla 1946. Lietadlo sa dostalo do výzbroje armády ZSSR na prelome rokov 1946–1947. Celkom bolo vyrobených 602 kusov.
Enckeho medzera
thumb|right|Detail na Enckeho medzeru. Enckeho medzera je 325 km široká medzera vo vnútri prstenca A umiestnená od stredu Saturna. Je vytváraná opakovaným pôsobením malého mesiaca Pan, ktorý obieha vo vnútri tejto medzery. Toto pôsobenie nakoniec viedlo k vyčisteniu väčšiny materiálu z oblasti medzery. Fotografie zo sondy Cassini-Huygens ukázali, že vo vnútri Enckeho medzery sa nachádzajú najmenej tri uzlovité prstence. Špirálové vlny viditeľné na oboch stranách medzery sú spôsobené vplyvom dráhovej rezonancie blízkych mesiacov na okolité prstence, pričom mesiac Pan vytvára dodatočné špirálové vlny.
thumb|center|800px|Pohľad na prstence [[Saturna, na pravej strane Enckeho medzera.]]
I Just Wanna Live
„I Just Wanna Live“ je jedna z najpopulárnejších piesní skupiny Good Charlotte. Pieseň je z albumu The Chronicles of Life and Death. Skladba bola nahraná v roku 2004 spoločnosťou Epic Records a vydaná v roku 2005, producentom bol Eric Valentine.
Sterea Ellada
Sterea Ellada (novogr. Στερεά Ελλάδα – Sterea Ellada; doslova Pevninské Grécko) môže byť:
Vešeléni
Vešeléni (po maďarsky a staršie po slovensky Wesselényi, historickým pravopisom aj Wesselini, Vesseleni) môže byť:
Samazan
Samazan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jami no Macuei
Jami no Macuei (jap.: 闇の末裔; ) je japonská manga séria od autorky Joko Macušitovej. Príbeh vychádzal v Japonsku v časopise Hana to Jume od spoločnosti Hakusenša a v Spojených štátoch prostredníctvom spoločnosti VIZ Media. Ucelených zväzkov bolo vydaných jedenásť. V roku 2000 bolo odvysielaný aj rovnomenný 13-dielny anime seriál v televízii WOWOW v Japonsku. V roku 2003 sa Joko Macušitová rozhodla spraviť si prestávku, ktorá s výnimkou pár vedľajších príbehov trvá doteraz.
Jami no Macuei obsahuje v sebe prvky komédie i hororu, má veľa násilných scén rozptýlených medzi mnohými veselými. Príbeh sa točí okolo šinigamiov, takzvaných „bohov smrti“. Šinigami sídlia v „Meifu“ – podsvetí. Stávajú sa nimi ľudia, ktorí spáchali samovraždu, alebo ich k ríši živých niečo viaže. Sú služobníkmi Enma Daióa, kráľa smrti a pracujú pre Džu-Ó-Čoa. Keď niekto zomrie vo chvíli, ktorá mu je presne vymeraná v Dome sviečok, ide do Meifu. Ale pokiaľ je niekto zavraždený alebo zomrie počas nehody, nemôže sa dostať do Meifu, pokiaľ nezomrie sám vinník. Ak príde k náhlemu nárastu obetí, zvláštny úrad Džu-Ó-Čo sleduje situáciu. Šinigami vyšetrujú príčiny nárastu a pomáhajú dušiam dostať sa do Meifu.
Šikigami
Šikigami v Jami no Macuei sú strážni duchovia, stvorenia, ktoré môžu byť vyzvané šinigamami. Pri boji vo svete živých vyzerajú šikigami ako rôzne druhy mytologických stvorení. Sú odlišné druhy šikigamiov, približne rozdelené štyrmi elementami: zemou, vzduchom, ohňom a vodou. Väčšina šinigami môže vyvolať iba dvoch alebo troch šikigamiov. Jedinou výnimkou je Asato Cuzuki, ktorý ovláda silu dvanástich najvyššie postavených šikigamiov. Patria sem nasledujúci:
GensóKai
Neskoršie kapitoly mangy objasňujú, ako šikigami žijú slobodným životom v oddelenej dimenzii, ale pripojenej k Meifu. Tento imaginárny svet, GensóKai, je obývaný mnohými šikigamami. Tak ako Meifu, i GensóKai sa zdá byť samostatnou ríšou a spoločnosťou so svojimi vlastnými pravidlami. Zaujímavé je, že šikigami obývajú svet v ich ľudskej forme (nazývajú sa avatarmi). Hisokovi to spôsobí veľa zmätku, keď ich navštívi, pretože hľadá „tigra alebo červeného vtáka“ ignorujúc fakt, že sa šikigami v ich vlastnom svete najčastejšie podobajú ľuďom.
Kaposvársky obvod
Kaposvársky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Šomodskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Kaposvár.
Pevninské Grécko
Pevninské Grécko môže byť:
Segozero
Pobrežie
Pobrežie je členité.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2001
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2001 boli v poradí 28. Majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v 3 francúzskych mestách: Gravelines, Le Mans a Orléans od 14.29. septembra 2001, za účasti 12 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba Grécko. Hráčky domáceho Francúzska vybojovali zlatú medailu.
Segozero
Vodný režim
Zdrojom vody je sneh a dážď. Rozsah výkyvu hladiny je maximálne. Hladina zamrzne v decembri a roztápa sa v máji. Z jazera odteká rieka Segeža, ktorá ústi do Vygozera.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2001
Tieto ME boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2002, ktoré sa konali v Číne. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Kvalifikácia
System kvalifikácie sa oproti predchádzajúcim mierne pozmenil.
Segozero
Osídlenie
Na západnom brehu leží obec Padany, na južnom brehu obec Karaja Maseľga a na severovýchode Segeža a Popov Porog.
Zdroj
V tomto článku boli použité informácie z Veľkej sovietskej encyklopédie, heslo „Сегозеро“.
Trnavský samosprávny kraj
Trnavský samosprávny kraj (skr. TTSK) je jeden z ôsmich samosprávnych krajov Slovenska. Jeho najväčším mestom je Trnava.
Zastupiteľstvo Trnavského samosprávneho kraja
náhľad|vľavo|Zloženie zastupiteľstva Trnavského samosprávneho kraja vo volebnom období 20172022 Pre súčasné zastupiteľstvo TTSK pozri Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja (2017 – 2022)
Zastupiteľstvo Trnavského samosprávneho kraja sa skladá zo 40 poslancov volených v priamych voľbách (Dunajská Streda 8 poslancov, Galanta 7, Hlohovec 3, Piešťany 5, Senica 5, Skalica 3 a Trnava 9).
Pozri kategóriu: Zoznamy poslancov Trnavského samosprávneho kraja
Bedřich Fučík
Bedřich Fučík, v období normalizácie pre svoje preklady používajúci pseudonym Václav Horák (4. január 1900, Čáslavice pri Třebíči – 2. júl 1984, Praha), bol český literárny kritik, historik, editor a prekladateľ, manžel prekladateľky Jitky Fučíkovej. Patril medzi literárnych kritikov orientovanej katolíckym smerom, jeho kritika bola zameraná proti avantgardnému umeniu, proletárskej revolúcii.
Dielo
Okrem tejto tvorby je autorom mnohých článkov, esejí a kritík, ktoré uverejňoval v časopisoch Listy pro umění a kritiku, Tvar, Akord Vyšehrad. Ďalej je autorom mnohých prekladov.
Dolní Novosedly
Dolní Novosedly sú obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 222 obyvateľov, z toho 114 mužov a 108 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 38,3 roka, ženy 40,5 roka).
Videohra
Videohra je:
Videohra v širšom zmysle
Fyzické zariadenia, na ktorých sa videohra hrá, môžu byť:
Z hľadiska dátového nosiča môže byť videohra buď pevne "zabudovaná" v zariadení alebo môže byť umiestnená na internete, na jednotke USB flash, na CD-ROM, na kartridži (pre herné konzoly), staršie na audiokazete a podobne.
Videohry možno členiť aj podľa veku hráča, princípu hry, témy hry a podobne. K tomu pozri analogicky článok počítačová hra.
Systémy hodnotenia obsahu
Pred predajom videohier je ich obsah posudzovaný rôznymi organizáciami s cieľom ochrany detí pred témami, ktoré pre ich vek nemusia byť vhodné, ako napríklad násilie, hazard, alebo sexuálne témy. Toto hodnotenie býva zobrazované na obale hry, ale aj na marketingových materiáloch.
Analýzu obsahu hier a udeľovanie takýchto hodnotení v Európe zastrešuje organizácia PEGI, v severnej Amerike ESRB.
Pentagon
Pentagon môže byť:
Lengyeltótsky obvod
Lengyeltótsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Šomodskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Lengyeltóti.
Take Me Out
„Take Me Out“ je skladba škótskej rockovej skupiny Franz Ferdinand. Bola vydaná ako druhý singel z ich debutového albumu Franz Ferdinand v Spojenom kráľovstve dňa 12. januára 2004 a v USA dňa 9. februára, oba cez vydavateľstvo Domino Records. Singel fol vydaný na CD, 7" vinyle a tiež ako DVD singel, na ktorom je aj prpagačné video a krátky rozhovor so skupinou.
Singel dosiahol 3. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart, 3. miesto v americkom rebríčku Modern Rock Tracks a 66. miesto v rebríčku Billboard Hot 100. Singel bol zvolený za najlepší singel roku 2004 denníkom The Village Voice a obsadil 1. miesto v hlasovaní Triple J Hottest 100, 2004 austrálskej rozhlasovej stanice.
V roku november 2004 bol singel certifikovaný zlatou platňou asociáciou Recording Industry Association of America.
Skladba „Take Me Out“ bola použitá v traileri k filmu Hancock z roku 2008.
Frustrácia
Frustrácia (z lat. frustratio = sklamanie) je vnútorný stav organizmu, ktorý vzniká, ak je nejaká dôležitá potreba síce vzbudená, no jej uspokojeniu sa kladie do cesty ťažko prekonateľná alebo neprekonateľná prekážka.
Frustrácia je spravidla podkladom agresie. Frustrácia je jedna z náročných životných situácií.
Prekážka vyvolávajúca frustráciu sa môže skrývať v nás alebo v okolitom prostredí (napr. rad na pošte, zavretý obchod, čakanie na výsledok výberového konania či prijímacích skúšok, zrušenie spoločnej večere zo strany partnera). Pre všetky tieto situácie je typická práve naša bezmocnosť, odsúdenie k čakaniu, nečinnosti. Pritom je náš organizmus pripravený bojovať. Ale naráža na stenu. Frustrácia je tak spojená s nepríjemnými pocitmi ako napätie, hnev, sklamanie.
Obranné mechanizmy
Racionalizácia
K najznámejšiemu patrí racionalizácia. Rozumové zdôvodnenie, prečo sme neuspeli. Hovorí sa jej tiež „kyslé hrozno“ podľa známej bájky o líške ktorá mala chuť na hrozno. Viselo však pre ňu veľmi vysoko, nedosiahla na neho a musela si nechať prejsť chuť. A tak si frustrovaná líška osladila svoj neúspech tým, že presvedčila sama seba, že hrozno nestojí za námahu lebo je určite kyslé.
Sublimácia
Spoločnosťou neprijímané, odsudzované záľuby uplatníme v oblasti, kde prijímané sú. Ženy exhibicionistky v podstate neexistujú. Prečo? Môžu svoju túžbu (svoje nahé telo) predvádzať, ukazovať iným ľuďom v striptízovom klube a ešte majú za to obdiv a peniaze. Ale to neznamená, že všetky striptérky sú exhibicionistky.
Kompenzácia
Nahradíme nedosiahnuteľný cieľ dosiahnuteľným. Tak sa môže žena, ktorá nemôže mať deti, stať učiteľkou v materskej škôlke či byť pestúnkou..
Projekcia
Vlastné neprijateľné úmysly prisudzujeme druhým. Mladý muž je zamilovaný do istej slečny. Odmieta si však svoj cit pripustiť a presvedčí sám seba, že: „To nie som ja, kto je zamilovaný. To ona je zamilovaná do mňa!“
Regresia
Je návrat na nižší (poprípadne zaseknutie sa na jednom) vývojový stupeň, ktorému prirodzene prispôsobíme svoje chovanie, takže štyridsať ročný muž úspešný podnikateľ sa zrazu môže stať pubertálnym výrastkom so všetkými hlúpymi nápadmi, ktoré k tomuto veku patrí. Môže to byť prechodné a po určitom období opäť zmiznúť, alebo trvalé a jedinec už nikdy nedosiahne vyššieho vývojového stupňa.
Extrémne typy frustrácie
Deprivácia Ide o vážnejší, horšie napraviteľný stav – najčastejšie sa vyskytujúci u detí. Dieťa túži po objatí, po láske. Keď je nemilované, túži a čaká márne. Po mesiacoch, rokoch márneho čakania sa u neho rozvíja psychická deprivácia.
Existencionálna frustrácia
Ide o najvážnejší typ frustrácie. Človek stratil zmysel života, stratil nádej v budúcnosť. Tu pomôže dobrá psychoterapia.
Frustračné tolerancie
Každý z nás má inú odolnosť voči frustračným situáciám. Miera odolnosti voči frustrácii je vrodená. Jedinec s nižšou frustračnou toleranciou jednoduchšie podlieha dôsledkom frustrácie. Pravidelné vystavovanie frustračným vplyvom však zvyšuje frustračnú toleranciu. Ľudia s vážnymi životnými problémami (napr. ťažko choré dieťa) sa spravidla nenechajú vyrušiť zo vzácneho pokoja banalitami.
Sauméjan
Sauméjan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tri sestry
Tri sestry je názov divadelnej hry, ktorú napísal  v roku 1900 ruský spisovateľ Anton Pavlovič Čechov. Je to dráma v štyroch dejstvách. Prvýkrát boli Tri sestry inscenované v roku 1901.
Regnauville
Regnauville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Concerto for Group and Orchestra
Concerto for Group and Orchestra je prvý koncertný album britskej hardrockovej skupiny Deep Purple. V USA vyšiel v decembri 1969 a v UK o mesiac neskôr.
Charakteristika albumu
Snahy o prepojenie soundu rockovej kapely a symfonického orchestra boli na prelome šesťdesiatych a sedemdesiatych rokov minulého storočia pomerne dosť populárne.
Tvorcovia
Album bol nahratý s pomocou mobilného nahrávacieho štúdia De Lane Lea pod vedením Dava Siddla a Martina Bircha.
Kostol Narodenia Panny Márie (Lužianky)
Kostol Narodenia Panny Márie v obci Lužianky bol dokončený v roku 1938 a vysvätený 18. marca 1939. Postavil ho staviteľ Ing. Ladislav Terčanský z Hlohovca.
Dĺžka kostola je 22 m, šírka 9 m a výška 9 m. Vedľa kostola je pristavaná sakristia a veža (jej výška je 32 m). Oltár je dielo rakúskych majstrov. Nad oltárom je socha Panny Márie a nápis na stene : „Tvoje narodenie Panna, Božia rodička, zvestovalo radosť celému svetu.“ V kostole sú sochy sv. Jozefa, sv. Anny, sv. Terézie z Lisieux, sv. Antona a Krista Kráľa.
Zdroj
Obec Lužianky - Cirkev
Fúga
Fúga (tal.) je trojdielna neperiodická kontrapunktická skladba pre dva až šesť hlasov založená na jednej, dvoch až troch témach. Fúga je vrcholný formový typ európskej imitačnej hudby; vznikol v období baroka.
Pickford’s House Museum
náhľad|Pickfordov dom
Pickford's House Museum (Múzeum Pickfordovho domu) je múzeum v anglickom meste Derby. Ide o elegantný dom v georgiánskom štýle, ktorý pre svoju rodinu postavil v roku 1770 prominentný architekt Joseph Pickford.
Pickfordovým zámerom bolo okrem ubytovania tiež predviesť svoje umenie a dom postavil s plánom, že vďaka nemu získa nové zákazky. Zároveň mu dom slúžil ako sídlo. Vzadu na pozemku mal Pickford navyše pracovný dvor, ku ktorému vedie príchod vpravo od domu.
Predmetom dnešnej muzeálnej výstavy je dobre zariadené obydlie odborníka georgiánskej éry. Prízemie je vybavené dobovým nábytkom a sú tu vystavené kostýmy z osemnásteho a devätnásteho storočia. Múzeum je v majetku mesta Derby a spravuje ho mestská rada. V Derby sa nachádzajú aj mestské múzeum s galériou a priemyselné múzeum.
Hierarchia
thumb|200px|Hierarchický systém usporiadania vedomostí ľudstva v [[Denis Diderot|Diderotovej Encyklopédii z roku 1751.]] Hierarchia (z gr. ἱερός (hieros) = svätý, posvätný + ἄρχω, ἄρχειν (archó, archein) = vládnuť »» ἱεραρχία (hierarchiá)) je spôsob usporiadania systému, v ktorom je každý prvok alebo článok, s výnimkou najvrchnejšieho, podriadený jedinému nadriadenému prvku alebo článku.
Takéto usporiadanie sa dá aplikovať na sociálne systémy, organizačné štruktúry, katalogizačné a kategorizačné schémy, kybernetické systémy a pod. Charakteristickým príznakom hierarchie je práve vzťah nadriadenosti a podriadenosti.
Typickými príkladmi hierarchického usporiadania sú napríklad
Hierarchia armády
Napriek uvedenej hodnostnej hierarchii sa v armáde vyskytuje aj funkčná hierarchia. Niekedy sa môže stať, že vojak hodnostne nižší má vyššiu funkciu a je nadriadený hodnostne vyššiemu.
Šeps
Šeps je pri maľbe hladká spojovacia vrstva medzi podkladom a farbou. Má vplyv na konečnú tvrdosť a akosť farieb.
Aretaón (Trója)
Aretaón (Aretaón) je v gréckej mytológii trójsky vojak bojujúci v trójskej vojne.
Aretaón, postava Homérovej Iliady, bráni svoju rodnú Tróju, ktorú napadlo početné achájske vojsko. Ako mnoho iných bojovníkov vojnu neprežije. Zomiera v šiestom speve rukou Telamónovho syna Teukra, keď sa bojuje bez účasti bohov, o čom hovoria Homérove verše:„''Trójanov hrozný boj i Achájcov bol opustený bohmi. Mnohokrát sa sem a tam rovinou valila bitka, keď svojou kovanou kopijou druh na druha vzájemne mieril, uprostred Simoenta a Xantha, dvoch tečúcich riek.."''
Caraman (kantón)
Caraman je francúzsky kantón v obvode Toulouse v departemente Haute-Garonne v regióne Midi-Pyrénées na juhu Francúzska. Tvorí ho 19 obcí.
Wallis
Wallis môže byť:
The Chronicles of Life and Death (pieseň)
„The Chronicles of Life and Death“ je tretí singel pop punkovej skupiny Good Charlotte z ich tretieho albumu s rovnomenným názvom.
V piesni sa spieva o umierajúcom človeku, ktorý odhaľuje svoj život. Pieseň bola nahraná v Epic Records v roku 2004, vydaná bola v roku 2005. Producentom bol Eric Valentine.
Tashi Air
Flotila
Flotilu spoločnosti tvoria nasledujúce lietadlá:
Václav Vorlíček
Václav Vorlíček (* 3. jún 1930, Praha – † 5. február 2019 ) bol jeden z najúspešnejších českých režisérov a scenáristov. Jeho najčastejším spolupracovníkom bol spisovateľ a scenárista Miloš Macourek.
Paolo Di Canio
Paolo Di Canio (* 9. júla 1968) je bývalý taliansky futbalista, ktorý hrával na poste útočníka. Pôsobil v Taliansku, Škótsku a Anglicku, kde spolu odohral viac ako 500 ligových zápasov a dokázal streliť viac ako 100 gólov.
Uvea
Uvea (z lat. uva) je stredná vrstva očnej gule medzi vonkajšou priehľadnou vrstvou (tvorenou rohovkou a očným bielkom) a vnútornou vrstvou (sietnicou). Rozdeľuje sa na tri/štyri časti: dúhovku, cievovku, riasnaté teleso.
Marcalský obvod
Marcalský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Šomodskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Marcali.
Dražíč
Dražíč je obec v Česku v okrese České Budějovice (do 31. decembra 2006 v okrese Písek) v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 223 obyvateľov, z toho 104 mužov a 119 žien, pričom priemerný vek v obci bol 48,0 roka (muži 47,2 roka, ženy 48,7 roka).
Saumont
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cválajúce dni
Cválajúce dni je typická vitalistická zbierka od Jána Smreka, ktorú vydal v roku 1925. V básňach tlmočí dychtivosť a netrpezlivosť mladej generácie. Poéziu pritom poníma ako dobrodružstvo. Zbierka je polytematická, oslavuje život, pohyb a premeny. Autor intenzívne zmyslovo prežíva skutočnosť. Ide o autentické citové výpovede. V zbierke vyjadruje radosť z rôznych senzuálnych zážitkov. Signálnou básňou zbierky je báseň Cválajúce dni.
Carbonne (kantón)
Carbonne je francúzsky kantón v obvode Muret v departemente Haute-Garonne v regióne Midi-Pyrénées na juhu Francúzska. Tvorí ho 11 obcí.
Mandľový štít
thumb|Mandľové štíty na [[tapiséria z Bayeux|tapisérii z Bayeux]] Mandľový štít je typ štítu z obdobia raného a vrcholného stredoveku, t. j. zhruba od konca 10. storočia až po 12. storočie. Názov dostal podľa svojho tvaru, ktorý pripomína mandľu či prevrátenú kvapku.
Najznámejšie vyobrazenia mandľového štitu sú na tapisérii z Bayeux, ktorá popisuje normanskú inváziu do Anglicka v roku 1066. Vďaka tomuto vyobrazeniu sa mandľový štít hojne označuje aj ako normanský štít, napriek tomu, že bol rozšírený po celej Európe. Mandľový štít bol rozšírený aj v Byzantskej ríši, avšak predpokladá sa, že tento druh štítu vymysleli Grécki zbrojári priebežne s európanmi, avšak nezávisle od nich.
História a použitie
Predpokladá sa, že vznikol vývojom z okrúhleho štítu. Svoju popularitu u profesionálnych vojakov nadobudol najmä vďaka tomu, že svojím tvarom chránil okrem torza aj vysunutú nohu vojaka, či už pešiaka alebo jazdca, pri boji zblízka.
v priebehu 12. storočia sa tvar štítu vyvíjal, vrch sa zmenil z pôvodne oblého na rovný, i keď ešte so zaoblenými rohmi a zároveň sa štít zmenšoval. V 13. storočí je už rozšírenejší gotický štít.
Mandľový štít bol na začiatku svojej éry najrozšírenejší medzi jazdcami. Štít kompletne chránil jazdca z ľavej strany, v prípade útoku sprava musel jazdec manévrovať tak, aby dostal útočníka na svoju ľavú stranu, prípadne sa brániť zbraňou. Postupne prechádzal do výzbroje ťažkoodenej pechoty, zriedkavejšie aj ľahkoodencov.
Konštrukcia
Výška mandľového štítu bola v rozpätí 100, kryjúc bojovníka od ramena až k priehlavku. Štít bol vyrobený z drevených dosiek spojených tmelom a potiahnutý kožou alebo plátnom. Dosky boli väčšinou poskladané tak, aby sa docielilo vypuklosti štítu, čo prispievalo k lepšej ochrane majiteľa; existujú však aj štíty, ktoré boli rovné. Okraje štítu bývali spevnené kožou alebo vzácnejšie kovom. Štít bojovník držal pomocou koženého úchopu, prípadne páru skrížených remeňov z vnútornej strany. Ďalší dlší remeň slúžil na zavesenie cez rameno pre odľahčenie váhy. Z vonkajšej strany boli staršie typy štítov osadené puklicami, prípadne kovovými pásmi na spevnenie. Prakticky všetky dochované štíty boli maľované a zdobené mytologickými alebo zvieracími motívmi, prípadne geometrickými tvarmi.
Dejiny objavovania Tibetu Európanmi
thumb|Mapa Ázie s vyznačením ciest, ktoré medzi rokmi 1886–1935 podnikol švédsky objaviteľ [[Sven Hedin]] Dejiny objavovania Tibetu Európanmi siahajú do 14. storočia, kedy oblasti Tibetu navštevujú prví Európania – kresťanskí misionári. Prvým Európanom, ktorý vstúpil na tibetské územie, bol pravdepodobne taliansky mních českého pôvodu Oldřich Čech, ktorý mal do Lhasy doraziť v roku 1328. Prvú rozsiahlejšiu správu o Tibete však podal až v 17. storočí jezuita António de Andrade, ktorý sa v Tibete snažil o založenie jezuitskej misie. Pokusy jezuitov o christianizáciu Tibeťanov však boli neúspešné, rovnako ako pokusy kapucínov v nasledujúcom storočí.
V 19. storočí sa Tibet dostal do obchodno-mocenských záujmov Britskej Východoindickej spoločnosti, resp. Britského impéria. Do oblasti Tibetu boli vysielaní špeciálne vycvičení objavitelia zvaní panditi, koncom 19. storočia sa Tibet stal predmetom bádania mnohých európskych geografov ako boli napr. Nikolaj Prževalskij či Sven Hedin. Začiatkom 20. storočia vstúpila do Lhasy expedícia pod velením Francisa Younghusbanda, ktorá znamenala prielom v návštevnosti Lhasy Európanmi – do tej doby sa totiž podarilo do Lhasy dostať iba niekoľko málo Európanom. V prvej polovici 20. storočia sa po dlhé roky Tibetom zaoberal Giuseppe Tucci, ktorý svoje znalosti zhromaždil v rozsiahlom diele a položil tak základ modernej budhológie a tibetológie.
Obraz Tibetu v európskej kultúre
Už v staroveku sa tu a tam dostávali k Európanom správy o orientálnych krajinách. Ich faktická nepresnosť skombinovaná s úžasnými rozprávaniami o orientálnych kultúrach, ktoré si Európania mohli vtedy iba veľmi ťažko predstaviť, spôsobili, že v predstavách Európanov sa Východ stal čímsi záhadným a „tajomným“. Obraz Tibetu sa v Západných, resp. európskych krajinách, utváral od 13. storočia, kedy do tejto vysoko položenej oblasti začali prenikať prví misionári. V správach prvých Európanov ktorí dorazili na tibetské územie sa často hovorí o témach ako je údajný kanibalizmus Tibeťanov a ich údajná sexuálna sloboda. Prvé správy o Tibete tiež hovoria o obrovskom bohatstve, aké sa v Tibete má nachádzať, a o „magických“ schopnostiach lámov. Najmä táto domnienka, teda že v Tibete žijú lámovia „magických schopností“ ovládajúci „tajné náuky“, dá začiatkom 19. storočia popud k vzniku relatívne širokému prúdu stúpencov, ktorí budú považovať Tibet za zdroj „tajných náuk“ a budú k nemu vzhliadať ako k duchovnej studnici ľudstva. Do čela toho prúdu sa postavila Helena Blavatská a Henry Steel Olcott, resp. Teozofická spoločnosť.
Problematika Tibetu a jeho odrazu v Západnej kultúre veľmi úzko súvisí s orientalizmom, konceptom, s ktorým prišiel koncom 70. rokov Edward Said. Podľa teórie orientalizmu sa obraz Orientu, vrátane Tibetu, u Európanov postupne formoval a v čase sa menil. Súčasne je obraz Tibetu (najmä potom jeho náboženstvo, ktoré tvorí snáď najvýraznejší prvok tibetskej kultúry) subjektívne podmienený.
Tibet sa z veľkej časti nachádza na Tibetskej náhornej plošine, ktorá bola v minulosti pre peších či ich karavány veľmi ťažko prístupná (priemerná nadmorská výška plošiny sa pohybuje okolo ) a počas dlhých storočí sa iba niekoľkým Európanom podarilo do Tibetu dostať. Či politických alebo iných dôvodov mal navyše Tibet často uzatvorené hranice pre cudzincov. Tieto geograficko-politické pomery, ktoré nepriali európskym cestovateľom, tiež prispeli v európskom prostredí k vytvoreniu obrazu „tajomného“ a „nedostupného“ Tibetu. Tento obraz fakticky pretrval až do 20. storočia, kedy do Tibetu začali prúdiť európski cestovatelia a tibetská kultúra je podrobená vedeckému (kritickému) štúdiu práve vzniknutej vedy – tibetianistiky. No aj v novodobých dejinách sa však tu a tam objavujú nové podnety (filmy, knihy a pod.), ktoré opäť kriesia myšlienku tajomstvom zahaleného Tibetu.
Prví európski návštevníci
Prví návštevníci Tibetu z radov Európanov boli kresťanskí misionári. Už Marco Polo (1254 – 1324) sa na svojich cestách síce dostal až k tibetským hraniciam, do krajiny však nikdy nevstúpil. Preto je dnes prvenstvo v návšteve Tibetu Európanom pripisované františkánskemu mníchovi Odorikovi z Pordenone (1276/1281 – 1331), ktorý je pre svoj pôvod niekedy nazývaný Oldřich Čech. Odorik mal do Lhasy vstúpiť v roku 1328, z jeho pera potom pochádzajú prvé dochované zmienky o Tibete.
Po Odorikovi sa o Tibete vo svojich dielach zmieňujú ešte misionári Vilhelm z Rubrouck a Ján z Montecorvina. Rovnako ako Odorik, aj ďalší dvaja zmienení františkáni sa o Tibete zmieňujú iba okrajovo a podrobnejšie zmienky o Tibete pochádzajú až z neskorších storočí.
Jezuitské misie v 17. storočí
Prvá, skutočne zdokumentovaná návšteva Tibetu Európanmi spadá do roku 1624, kedy sa do Tibetu dostali jezuitskí misionári António de Andrade a Manuel Marques. Z pera skôr zmieneného jezuitu potom pochádza prvá, skutočne doložená a obsiahla zmienka o Tibete. De Andrade sa stačil ešte v roku 1624 vrátiť do Ágry, svojho východiskového stanoviska, a spísať knihu s názvom Novo Descobrimento de Gram Cathayo on Reinos de Tibet. O rok neskôr sa António de Andrade vydal do Tibetu znova. V Cabrangu založil misijnú stanicu a začal tu výstavbu prvého kresťanského chrámu na tibetskom území; so zmenou politických pomerov v tibetskom Cabrangu však bola misijná stanica zrušená a de Andradeho snahy o christianizáciu Tibeťanov tak boli zmarené.
Zatiaľ čo v severnejšej časti Tibetu pôsobil António de Andrade, do južných oblastí bola v roku 1627, na de Andradeov popud, vyslaná ďalšia misia. Portugalskí misionári João Cabral a Estêvão Cacella došli cez Bhután do Žikace, kde boli privítaní kráľom Ü-Cangu. V roku 1628 títo dvaja mnísi ustanovili v Žikace ďalšiu kresťanskú misiu. Rovnako ako misia Antónia de Andradeho, aj táto bola v roku 1635 zrušená. Cabral a Cacella po sebe zanechali spisy, vďaka ktorým sa do európskeho prostredia dostávajú prvé zmienky o šambhale. thumb|left|[[António de Andrade]] Niekedy v polovici 17. storočia sa do Tibetu pokúšali dostať ďalší dvaja jezuiti, Johannes Grueber a Albert d'Orville. V roku 1661 opustili Peking a vydali sa na tibetské územie. Podarilo sa im dosiahnuť Lhasu, kde zostali dva mesiace. Potom sa vydali cez Nepál do Indie. O ich ceste však neexistujú podrobnejšie správy – zdá sa, že Grueber po návrate z Tibetu na cestopise síce pracoval, jeho rukopis sa však nikdy nenašiel.
18. storočie
V 18. storočí do oblasti Tibetu začínajú okrem jezuitov prenikať aj misionári z radov kapucínov. Snáď najdôležitejším mužom z týchto misionárov sa stal taliansky jezuita Ippolito Desideri (1684 – 1733). Ten v roku 1712 so súhlasom Klementa XI. opustil Rím a Lhasu dosiahol v marci 1716. V Lhase Desideri zostal niekoľko rokov a počas tejto doby sa naučil ako jeden z mála Európanov i tibetsky. Desideri po svojom návrate napísal knihu s názvom Lámaizmus, v ktorej sa zaoberal tibetským budhizmom.
Čo sa týka kapucínskej misie v 18. storočí, aj tá sa pokúšala o zakotvenie na tibetskom území. Kapucínov viedol talian Orazio della Penna. Rovnako ako jezuitská misia, aj tá kapucínska však skončila neúspechom (skončila v roku 1745). Z kostola, ktorý nechali kapucíni v Lhase vystavať, zostal iba zvon z nápisom Te Deum Laudamus, ktorý je uložený v Džókhangu. Penna neskôr spísal tibetsko-taliansky slovník a preložil niektoré z posvätných textov tibetského budhizmu, čím pootvoril cestu k erudovanejšiemu skúmaniu tibetskej kultúry.
Neúspechy kresťanských misií v Tibete sú pripisované nepriateľskému postoju tibetských lámov či vzájomnej rivalite kresťanských rádov, vďaka ktorej došlo k znižovaniu počtu ich členov. Jednako neúspechy kresťanských misionárov spolu so skreslenými správami od misionárov iba prispeli k posilneniu predstáv Európanov o Tibete ako tajomnej a neprístupnej krajine. thumb|Kláštor [[Tašilhünpo, kde bol pančhenlámom privítaný George Bogle]] Roku 1774 do Žikace dorazil anglický diplomat a dobrodruh George Bogle, ktorý bol v službách Britskej Východoindickej spoločnosti. Nadviazal priateľstvo s pančhenlámom z kláštora Tašilhünpo a dokonca si za ženu vzal Tibeťanku. Bol prvým, kto do Tibetu priniesol zemiaky. Koncom 18. storočia bol do Tibetu ešte vyslaný Samuel Turner, aby sa podobne ako Bogle pokúsil o nadviazanie obchodných stykov medzi Tibetom a Britskou Východoindickou spoločnosťou.
19. storočie
V 19. storočí nastal v objavovaní Tibetu príslušníkmi Západnej kultúry zásadný zlom. Dosiaľ sa na tibetské územia dostávali predovšetkým kresťanskí misionári, ktorí obraz Tibetu, resp. tibetského budhizmu, vo svojich spisoch značne deformovali. Hlavne v druhej polovici 19. storočia sa do Tibetu dostávajú európski objavitelia a geografi, ktorí začínajú s mapovaním tibetského územia a zapĺňajú tak posledné biele miesta na mape strednej Ázie.
Panditi
S týmito objaviteľskými cestami začali v polovici 19. storočia Briti, ktorí si od objavovania dovtedy neznámych či iba veľmi málo prebádaných zemí sľubovali nadviazanie obchodných stykov s nimi alebo iné výhody. Briti postupne prišli na to, že najlepšie je do neznámych končín vyslať špeciálne vycvičených miestnych obyvateľov – tzv. panditov. Ti boli cvičení k tomu, aby pokiaľ možno nepozorovane prenikli na tibetské územia a mapovali tibetský kraj.
Medzi takých najznámejších padnitov patril Nain Singh, ktorý dostal úlohu dostať sa do hlavného centra Tibetu – Lhasy. Nain Singh sa preto v roku 1865 pripojil k jednej z karaván mieriacej do „zakázaného mesta“, a skutočne sa mu podarilo do Lhasy vkročiť. Keď tam bol, získaval od Tibeťanov najrôznejšie informácie o situácii v krajine. Súčasne si dobre pamätal rozmiestnenie dôležitých budov a zapisoval vzdialenosti medzi dôležitými bodmi. A tak sa stalo, že Nain Singh po svojom návrate poskytol Britom také množstvo informácií o Lhase, že prevyšovali dovtedy zhromaždené poznatky o Lhase všetkých Európanov dohromady. Jeho brat Kišen Singh, ktorý tiež patrí k významným panditom, vytvoril ako vôbec prvý podrobnejší plán Lhasy.
Ďalším významným panditom bol napr. Kinthup, ktorý mal za úlohu zistiť, či Európanom známa rieka Brahmaputra je tou istou riekou, ktorá je v Tibete známa ako Cangpo. V prestrojení za sluhu lámu sa Kinthup vypravil do Tibetu; podarilo sa mu dostať späť až po dlhoročných útrapách, kedy niekoľkokrát padol do zajatia a bol predaný do otroctva. thumb|[[Nikolaj Prževalskij]]
Európski geografi a cestovatelia
V roku 1872 sa do Tibetu dostal Nikolaj Prževalskij (1839 – 1888), významný ruský cestovateľ a geograf. Trasa jeho cesty viedla predovšetkým severným Tibetom. Na svojich cestách zozbieral ohromné množstvo vedeckého materiálu ako sú vzorky rastlín, rôzne exempláre vtákov a hmyzu, kože cicavcov a pod. Aj napriek veľkej snahe sa Prževalskému nikdy nepodarilo dosiahnuť Lhasu. Na jeho pamiatku bol pomenovaný kôň a gazela. Rovnako neúspešne si koncom 19. storočia počínal americký diplomat William Rockhill, ktorému sa ani po opakovaných pokusoch nepodarilo do Lhasy dostať.
V roku 1895 sa zo severnej Indie vydali do Lhasy anglický šľachtic George Littledale a jeho manželka, synovec a pes. Nakoľko sa báli odhalenia, cestovali výhradne v noci. Boli zastavení až tibetskou armádou iba 49 míľ od Lhasy. Vo vyhostení z krajiny Littledalovi nepomohli ani úplatky, ani tvrdenie, že jeho manželka je sestrou kráľovnej Viktórie. Medzi rokmi 1844 – 1846 sa tibetskou krajinou uberali dvaja lazariti Evariste-Régis Huc (1813 – 1860) a Joseph Gabet (1808 – 1853). Ti boli vyslaní z Číny a ich úlohou bolo preskúmať možnosť kresťanskej misie na tibetskom a mongolskom území. Po ich návrate Huc napísal o spoločnom putovaní knihu, ktorá vyšla v krátkom čase v niekoľkých jazykoch.
Younghusbandova expedícia
thumb|left|Younghusbandova výprava V 19. storočí sa Tibet ocitol uprostred dvoch veľmocí – cárskeho Ruska a Britského impéria. Obe krajiny sa snažili uplatniť v Tibete svoje záujmy. Na samom prelome 19. a 20. storočia sa do tibetského kláštora Sera dostal japonský budhistický mních Ekai Kawaguči, ktorý začal Britom dodávať rôzne, často skreslené správy, ktoré viedli Britov k presvedčeniu, že z ruskej strany do Tibetu prúdia zbrane a že sa v Tibete nachádzajú študenti z Burjatska (Agvan Doržijev, Gonbožab Cybikov, Ovše Norzunov). Úradníci Britského impéria sa preto rozhodli vyslať do Tibetu vojenskú expedíciu vedenú plukovníkom Francisom Younghusbandom, ktorá tak v neskoršom období zostala známa ako Younghusbandova expedícia.
Younghusbandova expedícia mala zabrániť jednak možnému šíreniu ruského vplyvu v Tibete, a jednak sa mala pokúsiť nadviazať obchodné styky s Tibetom. Briti sa po neúspešných vyjednávaniach s tibetskými úradníkmi rozhodli, že si želajú vyjednávať so samotným dalajlámom. Preto vytiahli na Lhasu; ich cestu poznamenalo niekoľko ozbrojených potýčok s Tibeťanmi, ktorí však neznamenali pre dobre vyzbrojenú a vycvičenú Younghusbandovu armádu veľké nebezpečenstvo. Briti dobyli Lhasu, do ktorej do tej doby vstúpilo iba niekoľko Európanov, a uzatvorili bilaterálne dohody medzi Tibetom a Britským impériom, ktoré stavali Britov do výhodnej pozície. Po uzatvorení týchto zmlúv Briti odišli a snažili sa Tibet naďalej izolovať od ostatného sveta.
Európania v Tibete do 50. rokov 20. storočia
thumb|[[Giuseppe Tucci]] Aj napriek snahe Britov o uzatvorenie tibetských hraníc pre cudzincov sa na tibetské územia vydalo mnoho ďalších cestovateľov európskeho pôvodu. Bol to predovšetkým švédsky cestovateľ a geograf Sven Hedin, ktorý Tibet skúmal už pred Younghusbandovou expedíciou. Pokúšal sa vtedy dostať do Lhasy, no nepodarilo sa mu to. Potom, čo Lhasu navštívilo stovky príslušníkov Younghusbandovej expedície, pre neho stratila návšteva Lhasy význam a preto svoj objaviteľský záujem sústredil na iné, dovtedy nepreskúmané oblasti centrálnej Ázie. Okrem iného sa mu podarilo zmapovať pramene rieky Brahmaputry (Cangpo).
Hedin podnikol hneď niekoľko výprav do Tibetu. V prvých desaťročiach 20. storočia robil výskumy v Tibete aj britský archeológ Marc Aurel Stein, ďalej nemecké expedície Alberta Tafela, Wilhelma Filchnera a Ernsta Schäffera (pozri Nemecká expedícia do Tibetu (1939)). Dôležitý moment vo vedeckom štúdiu budhizmu a Tibetu (teda tibetského budhizmu) nastal v roku 1927, kedy začal svoje pôsobenie Talian Giuseppe Tucci. V Tibete strávil veľmi mnoho rokov, nachodil tisíce kilometrov, bol znalcom mnohých jazykov a napísal prvé fundované knihy o Tibete a tibetskom budhizme. Položil tak základ modernej budhológii a tibetianistike.
V roku 1924 Lhasu v prestrojení navštívila Alexandra David-Néelová, belgicko-francúzska špiritualistka. Začiatkom 2. svetovej vojny boli v Tibete nútení zostať rakúski horolezci Heinrich Harrer a Peter Aufschneiter. Dostali sa do Lhasy, kde Harrer nadviazal priateľstvo s mladým Tändzin Gjamcchom. Harrer neskôr napísal knihu s názvom Sedem rokov v Tibete, podľa ktorej neskôr vznikol rovnomenný film.
Od obsadenia čínskou armádou po súčasnosť
Tibet na samom začiatku 50. rokov obsadila Čínska ľudová oslobodenecká armáda. V päťdesiatych rokoch boli tibetské hranice otvorené predovšetkým novinárom, filmárom a pod., čo využili aj českí dokumentaristi Vladimír Sís a Josef Vaniš. Títo ľudia mali zdokumentovať najmä „pozitívne vplyvy“ čínskej anexie. V súčasnej dobe je Tibet hojne navštevovaný turistami, ktorým slúži napr. letisko v Lhase či železničná trať z Golmudu do Lhasy. Do Tibetu je potrebné zvláštne vízum, ktoré schvaľuje čínska vláda. Aj v modernej dobe sa občas stáva, že je do Tibetu dočasne zakázaný prístup cudzincom.
Pic dels Aspres
Pic dels Aspres je vrch v pohorí Pyreneje, na hraniciach štátov Andorra a Španielsko. Dosahuje nadmorskú výšku 2 562 m n. m. Najbližšie mesto je Arinsal v okrsku (obci) La Massana.
Zoznam pahorkatín na Slovensku
Zoznam pahorkatín na Slovensku obsahuje zoznam pahorkatín ako geomorfologických celkov, podcelkov a ich častí.
Remilly-Wirquin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Letisko Paro
Letisko Paro (IATA:PBH, ICAO:VQPR) je jediné medzinárodné letisko v Bhutáne. Letisko sa nachádza 6 km od mesta Paro, v hlbokom údolí na brehu rieky Paro Chhu v nadmorskej výške S okolitými vrchmi dosahujúcimi výšku až  sa radí medzi najnáročnejšie letiská na svete. Lety sú tu povolené iba na základe aktuálnych meteorologických podmienok a sú obmedzené na vybrané denné hodiny.
Vybavenie letiska
Letisko má jednu, 1946 m dlhú asfaltovú vzletovú/pristávaciu dráhu. Medzi ďalšie vybavenie patrí terminál pre cestujúcich so štyrmi odbavovacími prepážkami (check-in) a jednou bránou (gate). Ďalej má letisko jeden nákladný terminál a dva hangáre.
Kardinal Offishall
Jason D. Harrow (* 12. máj 1976, Toronto, Ontário, Kanada), viac známy pod pseudonymom Kardinal Offishall je kanadský raper a hudobný producent. Je často označovaný ako "Kanadský hip-hopový veľvyslanec" a je známy svojim štýlom hip-hopu, ktorý je výrazne ovplyvnený štýlmi reggae a dancehall.
Fulbert zo Chartres
thumb|right|Fulbert zo Chartres Svätý Fulbert zo Chartres (* 960/970 v Taliansku alebo v Pikardii – † 10. apríl 1028 Chartres) bol francúzsky filozof, predstaviteľ ranej scholastiky, okolo roku 990 sa ujal ako kancelár riadenie katedrálnej školy v Chartres a založil jej slávu.
Roku 1006 sa stal biskupom v Chartres.
Sauvagnas
Sauvagnas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rødven
Rødven je osada na konci Rødvenského fjordu v obci Rauma, okres Møre og Romsdal v Nórsku. Najbližšie väčšie mesto je 34 km vzdialené Åndalsnes.
V obci sa nachádzajú dva kostoly:
Fundament
Fundament (lat.) môže byť:
Reštaurátor
Reštaurátor je zväčša maliar alebo sochár prípadne umelecký stolár či kovotepec, ktorý priamo dotvára - opravuje predmet historickej hodnoty. Samotný reštaurátor sa väčšinou zameriava iba na jeden druh materiálu drevo kameň ale aj látka alebo papier.
Ako optimálne vzdelanie sa považuje vysokoškolské vzdelanie minimálne druhého stupňa v danej oblasti a to práve z dôvodu že reštaurátor na rozdiel od konzervátora priamo zasahuje do predmetu kultúrnej hodnoty, teda napríklad dotváraním chýbajúcich častí. Činnosť reštaurátora je regulovaná právnymi predpismi: Zákon Národnej rady Slovenskej republiky c. 200/1994 Z.z. o Komore reštaurátorov a výkone reštaurátorskej činnosti jej v znení zákona c. 136/2010 Z.z. Na výkon tohto povolania je tiež nutné obdržať rôzne certifikáty ako napríklad: Osvedčenia o zápise do zoznamu autorizovaných reštaurátorov podľa zákona c. 200/1994 Z.z. o Komore reštaurátorov a o výkone reštaurátorskej činnosti jej členov v znení zákona c. 136/2010 Z.z. o službách na vnútornom trhu a o zmene a doplnení niektorých zákonov (§ 16 a 17). Komora reštaurátorov SR. vydala E.C.C.O. Profesijné smernice (II): Etický kódex Podporovaný Európskou konfederáciou  konzervátorov a reštaurátorov a prijatý valným zhromaždením v Bruseli 7. marca 2003. Ktorý sa zaoberá aj profesiou konzervátora.