cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hamadryády
náhľad|Hamadryáda, autor:[[John William Waterhouse (1849–1917)]] Hamadryády sú v gréckej mytológii dcéry rustikálneho boha horských lesov Oxyla a jeho sestry Hamadryady.
Oxylos a jeho sestra Hamadryas sa stali rodičmi ôsmich dcér, tzv. Hamadryád; Aigeridy, Ampelidy, Balanidy, Karyie, Kraneie, Moreie, Pteley a Syky. Hamadryády boli Dryády, ktorých život každej z nich bol spätý s určitou rastlinou, alebo drevinou.
V nasledujúcej tabuľke sú uvedené mená Hamadryád a ich spätosť s rastlinou či stromom.
Okrem týchto Hamadryád sú z gréckych mýtov známe aj iné. V staroveku sa verilo, že keď človek vyťal strom spôsobil tak smrť jeho dryáde. Ak to urobil so zlým úmyslom musel počítať s tým, že ho postihne trest.
Stanislav Dutka
Stanislav Dutka (* 24. december 1947, Ružomberok) je slovenský rozhlasový, športový komentátor, moderátor a redaktor.
Životopis
V roku 1967 začal pracovať v rozhlase po konkurze v Banskej Bystrici. Medzi jeho kolegov, s ktorými spolupracoval, patrili Gabo Zelenay, Rudolf Gallo, Oskar Mana alebo Mária Zavarská-Lukačovičová. Viedol tu 20 rokov športovú redakciu. Ako reportér komentoval najvýznamnejšie športové podujatia olympiády, futbalové zápasy ako napríklad majstrovstvá Európy v Belehrade v roku 1976 (Česko-Slovensko stalo sa majstrom Európy). V súčasnosti pracuje v Slovenskom rozhlase.
Sebastián Tinódy
Sebastián Tinódy (* 1510, Tinód – † 30. január 1556, Sárvár) bol renesančný spevák, básnik a hudobník maďarského pôvodu. Preslávil sa najmä ospievaním neúspešného obliehania Jágru Turkami v roku 1552, na ktorého obrane sa zúčastnilo aj veľa Košičanov. Svoje historické piesne vydal v roku 1554 aj v tlačenej podobe s názvom Cronica. Od roku 1548 už natrvalo žil a tvoril v Košiciach. Mesto mu nechalo odhaliť pamätnú tabuľu v roku 1900 na mieste predpokladaného domu, kde býval - Kováčska 34.
Zámok Langeais
right|thumb|Zámok Langeais Zámok Langeais stojí v meste Langeais na pravom brehu Loiry vo Francúzsku. Pôvodne to bola pevnosť postavená v 10. storočí grófom Fulko Nerra z Anjou. Z pôvodnej pevnosti dnes ešte stoji donjon, jeden z prvých postavených z kameňa. Počas storočnej vojny padol hrad do rúk Angličanov a v roku 1428 bol, až na donjon, zničený.
Nový zámok vznikol v roku 1465 na ochranu kráľovského majetku. Staviteľom bol Jean Bourré, člen Tajnej rady Ľudovíta XI., na príkaz kráľa.
Veľkou udalosťou na zámku bola prepychová svadba Karola VIII. a Anny Bretónskej v roku 1491, ktorá mala vplyv na dejiny Francúzska i Európy, pretože vďaka nej pripadlo Bretónsko Francúzsku a nie Habsburgovcom. Dnešným návštevníkom zámku ju pripomína animácia vo Veľkej sále.
Zámok leží v strede mesta a očarí prichádzajúcich tromi silnými okrúhlymi vežami a padacím mostom. Zámocká záhrada bola zrekonštruovaná podľa miniatúr z 15. storočia.
Tunel Bikoš
Tunel Bikoš je rozostavaný tunel rýchlostnej cesty na Slovensku s dĺžkou 1 150 m, ktorý sa bude nachádzať na rýchlostnej ceste R4 v úseku Prešov, severný obchvat I. etapa (Prešov, Sever - Prešov, Západ). Spolu s tunelom Okruhliak na susednom úseku a tunelom Prešov na diaľnici číslo 1 dotvára kompletnú trojicu prešovských diaľničných tunelov budovaných v rámci obchvatu tretieho najväčšieho mesta na Slovensku. Bikoš je vyrazený pod úpätím rovnomenného vrchu v Spišško-sarišskom medzihorí. Výstavba 1. etapy Severného obchvatu mesta Prešov sa začala v júli 2019. Víťazom súťaže na zhotoviteľa tohto úseku R4, sa stalo Združenie VÁHOSTAV-SK - TuCon - R4 Severný obchvat Prešova. Zmluvná hodnota celého stavebného diela, vrátane tunela, je 142 876 816,00 € bez DPH.
Gorila východná
Gorila východná (iné názvy: gorila horská, gorila vrchovská; ) je druh z rodu gorila.
Tunel Bikoš
S razením tunela sa začalo 5. júna 2020, tunel bol slávnostne prerazený 27. mája 2021 a v plnom profile ma byť odovzdaný do definitívneho užívania motoristickej verejnosti koncom leta 2023.
Gorila východná
Opis
Dospelý jedinec gorily východnej meria okolo 1,3 –  a váži od 68 do. Samice vážia menej a sú menšie. Tento druh má dlhú strapatú srsť, ktorá dobre udržiava telesné teplo aj vo vysokých výškach, ktoré obýva. Tvár, ruky a chodidlá (u samcov ani hrudník) nie sú osrstené. Srsť a koža goríl východných je čiernej farby. Gorily majú silné nohy a ruky.
Správanie
Gorily východné sú spoločenské a zdržujú sa v početných skupinách, v ktorých je až do 40 jedincov. Každá skupina obýva teritórium s rozlohou 400 – 800 hektárov, ktorý sa na okrajoch môže prekrývať so susednými teritóriami. Za súmraku sa skupina usadí na odpočinok – dospelé samce na zemi, samice a mláďatá spolu niekedy v hniezdach na stromoch. Votrelcov plašia štekotom. Ak ten nezaberie, začne alfa samec (u goríl nazývaný ,,strieborný chrbát“) húkať, pričom sa postaví na zadné končatiny, zovretými päsťami bije do hrude (holá koža zosilňuje tento zvuk) a pustoší vegetáciu. Ak to nestačí, s veľkým revom zaútočí a udrie alebo klepne rukou či uhryzne votrelca.
Tunel Bikoš
Technické údaje
Tunel Bikoš je projektovaný pre cestnú dopravu. Tvoria ho dve tunelové rúry, ľavá (západná) a pravá (východná), ktoré budú trvalo prevádzkované jednosmerne. Orientácia trasy tunela podľa svetových strán je v osi juh – sever, podľa ktorej sa rozlišujú označenia portálov tunela. Návrhová rýchlosť v tuneli je 100 km/h. Celková dĺžka pravej tunelovej rúry je 1164,5 m a ľavej tunelovej rúry 1144,5 m. Pozdĺžny sklon oboch tunelových rúr je navrhnutý ako jednosmerný, s klesaním od južného portálu smerom k severnému portálu v sklone 1,49 % (PTR) a 1,5 % (ĽTR). Priečny sklon oboch tunelových rúr je jednotný 2,5 %. Protipožiarne výklenky s hydrantmi sú navrhnuté vždy vľavo v smere jazdy vo vzdialenosti max. 150 m. SOS výklenky sú navrhnuté vždy vpravo v smere jazdy vo vzájomnej vzdialenosti max. 150 m. V každej tunelovej rúre sa bude nachádzať 7 PV a 7 SOS výklenkov. Medzi ďalšie vybavenie tunela patrí cementobetónová vozovka, samostatné odvodnenie vozovky, akumulačná havarijná nádrž či drenážne odvodnenie horninových vôd. Súčasťou bude aj bezpečnostné vybavenie ako zavodnený požiarny vodovod, akumulačné nádrže požiarneho vodovodu, automatická tlaková stanica, technologická centrála tunela a technologické vybavenie tunela. Vozovka bude cementobetónová so samostatným odvodnením. Tunel je razený novou rakúskou tunelovacou metódou (NRTM) s použitím mechanického rozpojovania a rozpojovania vrtno-trhacími prácami. Klesá od južného portálu smerom k severnému portálu v sklone 1,49 % (PTR) a 1,5 % (ĽTR). Priečny sklon oboch tunelových rúr je jednotný 2,5 %.
Gorila východná
Potrava
Hlavnú zložku potravy gorily východnej sú listy, výhonky a stonky – obzvlášť bambusové. Okrem nich jedáva plody, korienky, mäkkú kôru a huby. Z času načas zje aj mravce, ktoré prehltne skôr, než ju začnú hrýzť. Za jeden deň dokážu spásať až bambusu.
Rozmnožovanie
Alfa samec je otec väčšiny alebo všetkých mladých goríl v skupine. Samica, ktorá porodila, prejde k inému samcovi, zvyčajne len ak bol jej partner zabitý. Mláďa ostáva so svojou matkou do jej ďalšieho pôrodu – čo predstavuje dobu okolo 4 rokov. Pozornosť rujných samíc si dominantný samec získava imitáciou kŕmenia, húkaním, búšením do pŕs, mlátením rastlín alebo poskakovaním.
Tunel Bikoš
Technické údaje
Motoristom by mal ušetriť približne 10 minút.
Gorila východná
Ochrana
Niektoré skupiny tohto druhu sú zdrojom turistických príjmov a preto podliehajú ochrane. Iné gorily sú trvalo ohrozované pytliactvom.
Klasifikácia
Gorila východná bola donedávna považovaná za poddruh gorily obyčajnej (gorily nížinnej). Dnes ju zaraďujeme ako samostatný druh s týmito poddruhmi: O systematike pozri aj článok gorila.
Sibiu
Sibiu (historický slovenský názov Sibiň) môže byť:
Fulgid
Deriváty
Furylfulgidové deriváty sú prepínače, ktoré patria do P-typu zlúčenín, teda sú tepelne stabilné a fotochemicky reverzibilné. U furylfulgidových derivátov prebieha elektrocyklická reakcia, na ktorej sa podieľa 6 π elektrónov. Fotochromický systém tvoria dva izoméry, izomér s otvoreným (obr. a) a uzatvoreným kruhom (obr. b).
Arena Albionu
Arena Albionu je slovensko - poľská MMORPG počítačová hra s voľnou registráciou. Odohráva sa vo virtuálnom meste Albion a jej okolí.
Dej je vsadený do bližšie neurčeného stredoveku. Hráči v úlohe rytierov bojujú medzi sebou o uznanie a slávu.
Sibiňská župa
Sibiňská župa môže byť:
Champs-sur-Tarentaine-Marchal (kantón)
Champs-sur-Tarentaine-Marchal je francúzsky kantón v obvode Mauriac v departemente Cantal v regióne Auvergne. Tvoria ho 4 obce.
Zoznam geografických článkov/Č
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 367 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ča
Čab · Čabalovce · Čabasabady · Čabiny · Čabová · Čabradský Vrbovok · Čabraď (hrad) · Čačak · Čad · Čadca · Čadca (okres) · Čadečanka · Čadečka (potok) · Čadské jazero · Čagoské ostrovy · Čahovský potok · Čachtice · Čachtická jaskyňa · Čachtické Karpaty · Čachtický hradný vrch · Čajkov · Čajkovský potok · Čaka (okres Levice) · Čakajovce · Čakanovce (okres Košice-okolie) · Čakanovce (okres Lučenec) · Čakany · Čaklov · Čaková · Čakovec · Čalovec · Čamovce · Čamovský potok · Čampa (Vietnam) · Čany · Čaňa · Čaňov · Čaradice · Čaradický potok · Časové pásmo · Častava · Častá · Časti New Yorku · Častkov · Častkovce · Časť (geomorfológia) · Časť obce · Čata (okres Levice) · Čataj · Čausiansky potok · Čavisov · Čavle · Čavoj
čá
Čáčov · Čárska Kopánka · Čársky potok · Čáry · Čáslav
čä
Čäbrit Ale
če
Čebín · Čeboksary · Čebovce · Čebovský potok · Čebrať · Čečehov · Čečejovce · Čečejovský potok · Čečeľnyk · Čečenská republika Ičkéria · Čechovice (Prostějov) · Čechůvky · Čechy (okres Přerov) · Čechynce · Čekal · Čeklís (hrad) · Čekovce · Čekovský potok · Čeladná · Čelákovice · Čeláre · Čelechovice (okres Přerov) · Čelkova Lehota · Čelná priehlbina · Čelno · Čelovce (okres Prešov) · Čelovce (okres Veľký Krtíš) · Čeľabinsk · Čeľadice · Čeľadince · Čeľovce · Čemerský potok · Čeng-čou · Čenkovce · Čenkovský ostrov · Čennai · Čenstochová · Čepčínsky potok · Čepúšky · Čeremka · Čerenčany · Čerenec (vodné dielo) · Čereňany · Čerepovec · Čerešňovka · Čerešňový potok (prítok Klenovskej Rimavy) · Čerešňový potok (prítok Žitavy) · Čergov (pohorie) · Čerhov · Čerín · Čerkasy · Čerkessk · Čermanský potok · Čermany · Čermáň · Čermná ve Slezsku · Černá blata · Černá Pole · Černá skála (prírodná pamiatka, okres Blansko) · Černé jezero (prírodná pamiatka) · Černice (prírodná pamiatka) · Černihiv · Černina · Černinec · Černobyľ · Černochov · Černochov Vrch · Černomorec · Černošice · Černošina · Černošín · Černotín · Černovice (okres Pelhřimov) · Černovice (Ukrajina) · Černovír (Olomouc) · Černý důl (prírodná pamiatka, okres Opava) · Černý les u Šilhéřovic I. · Černý les u Šilhéřovic II. · Čerňavina · Čerpuk · Čerského chrbát · Čertižné · Čertižnianka · Čertov · Čertov jarok · Čertov kameň · Čertov kopec · Čertova dolina · Čertova pec · Čertovica (potok) · Čertovy skály (okres Vsetín) · Červená hora (Nízky Jeseník) · Červená Lhota (Bílá Lhota) · Červená Magura · Červená rieka · Červená Řečice · Červená Skala (Šumiac) · Červená studňa · Červená Voda (okres Sabinov) · Červená voda (prítok Turca) · Červená voda (prítok Vajskovského potoka) · Červené more · Červené námestie · Červené stráně · Červené vrchy · Červenica (okres Prešov) · Červenica pri Sabinove · Červeník · Červený Hrádek (okres Jindřichův Hradec) · Červený Hrádok · Červený Kameň (okres Ilava) · Červený kanál (prítok Malej Aňaly) · Červený kanál (prítok Maťovského kanála) · Červený kanál (prítok Vrbiny-Holiarov) · Červený Kláštor · Červený Kostelec · Červený Kút · Červený potok (prítok Drienického potoka) · Červený potok (prítok Jelešne) · Červený potok (prítok Michalovky) · Červený potok (prítok Stupavského potoka) · Červený rybníček · Červeňany · Česká (obec) · Česká Kamenice · Česká Lípa · Česká Skalice · Česká Třebová · Česká vysočina · České Brezovo · České Budějovice · České středohoří · České Velenice · Česko · Česko-moravská subprovincie · Českoleská oblast · Československá socialistická republika · Československej armády (Banská Bystrica) · Československý koridor · Český Brod · Český Dub · Český Krumlov · Český les · Český raj · Český Rudolec · Český Těšín · Český úřad zeměměřický a katastrální
čé
Čérápuňdží
čh
Čho Oju
čch
Čcheng-tu · Čching-čcheng · Čching-tao · Čchugarjong · Čchunčchon · Čchungdžu · Čchü-fu
či
Čiastkové povodie (Česko) · Čiba (Čiba) · Čiba (prefektúra) · Čičarovce · Čičava (hrad) · Čičava (obec) · Čičava (potok) · Čičidžima · Čičkovský potok · Čičmany · Čičmianska kotlina · Čierna (okres Trebišov) · Čierna (prítok Ždiarskeho potoka) · Čierna dolina (Nízke Tatry) · Čierna Hora · Čierna Hora (Nálepkovo) · Čierna hora (pohorie na Slovensku) · Čierna Hora (Poľsko) · Čierna Lehota (okres Bánovce nad Bebravou) · Čierna Lehota (okres Rožňava) · Čierna mláka · Čierna nad Tisou · Čierna Orava · Čierna Voda (Chorvátsky Grob) · Čierna Voda (okres Galanta) · Čierna voda (prítok Dolinky) · Čierna voda (prítok Malého Dunaja) · Čierna voda (prítok Popradu) · Čierna voda (prítok Teplice) · Čierna voda (prítok Uhu) · Čierne · Čierne Kľačany · Čierne nad Topľou · Čierne Pole · Čiernohorská republika (1992 – 2006) · Čiernohorská socialistická republika · Čiernohorské kniežatstvo · Čiernohorské kráľovstvo · Čiernohorský potok (prítok Železného potoka) · Čiernohronská železnica · Čiernovážska dolina · Čiernovodské jazero · Čierny Balog · Čierny Brod · Čierny Dunajec (rieka) · Čierny Feld · Čierny Hron · Čierny jarok (prítok Bieleho Váhu) · Čierny močiar · Čierny Potok · Čierny potok (prírodná pamiatka) · Čierny potok (prítok Bariny) · Čierny potok (prítok Barnova) · Čierny potok (prítok Bieleho Váhu) · Čierny potok (prítok Brezianskeho potoka) · Čierny potok (prítok Bystrianky) · Čierny potok (prítok Čierneho Hrona) · Čierny potok (prítok Čierňanky) · Čierny potok (prítok Drienického potoka) · Čierny potok (prítok Dunaja) · Čierny potok (prítok Gortvy) · Čierny potok (prítok Harmanca) · Čierny potok (prítok Hradnianky) · Čierny potok (prítok Hrona) · Čierny potok (prítok Hruštínky) · Čierny potok (prítok Javorinky) · Čierny potok (prítok Kamenistého potoka) · Čierny potok (prítok Kamienky) · Čierny potok (prítok Lesnianky) · Čierny potok (prítok Mútňanky) · Čierny potok (prítok Myjavskej Rudavy) · Čierny potok (prítok Olešnianky) · Čierny potok (prítok Oravice) · Čierny potok (prítok Píľanského potoka) · Čierny potok (prítok Radiše) · Čierny potok (prítok Skalného potoka) · Čierny potok (prítok Striebornice) · Čierny potok (prítok Štítnika) · Čierny potok (prítok Štvrtockého potoka) · Čierny potok (prítok Turca, Košťany nad Turcom) · Čierny potok (prítok Turca, Ratkovské Bystré) · Čierny potok (prítok Zlatianskeho potoka) · Čierny Váh (osada) · Čierny Váh (rieka) · Čierny Váh (vodná nádrž) · Čierny vrch (vrch v Oravskej Magure) · Čierňanka (prítok Kysuce) · Čierňanka (prítok Rajčanky) · Čierťaž (prítok Lehotského potoka) · Čierťaž (prítok Zázrivky) · Čierťažský potok (prítok Breznického potoka) · Čierťažský potok (prítok Zbojského potoka) · Čifáre · Čihadlo (prírodná rezervácia) · Čijoda (Tokio) · Čile · Čiližská Radvaň · Čiližský potok · Čimhová · Činča · Čingov · Čir (rieka) · Čirača · Čirč · Čistejov · Čita · Čitágáon (mesto) · Čižatice
čí
Číčov · Čína · Čínska ulica · Čínske more · Číž (okres Rimavská Sobota) · Číža
čl
Členenie Karpát · Členkovec · Človekovo
čm
Čmeľok
čo
Čoltovo · Čongerský kanál · Čop · Čornyj · Čorváš · Čou-kchou-tien
čó
Čókai (sopka)
čr
Čremoš (potok) · Čremošná (prítok Slanej) · Čremošné · Črchlinský potok · Črchľa (prítok Kučmanovského potoka) · Črchľový potok (prítok Kysuce) · Črchľový potok (prítok Osturnianskeho potoka) · Črchľový potok (prítok Varínky) · Črmeľ · Črmník (prítok Dúbravky) · Črmník (prítok Mlynského potoka) · Črnomelj · Črvník
čt
Čtvrtky za Bořím
ču
Čubernice · Čučma · Čudské jazero · Čukalovce · Čukčagirskoje ozero · Čukotské more · Čukotský polostrov · Čung-kuo nan-fang kcha-s'-tche · Čunking
čú
Čúbu · Čúgoku (región) · Čúkjó
čy
Čyhyryn
Zoznam astronomických článkov/M
m
M 101 (skupina galaxií) – M 66 (skupina galaxií) – M 81 (skupina galaxií) – M 96 (skupina galaxií)
ma
Maasym – Mab (mesiac) – Mačacie oko (hmlovina) – Mačka (súhvezdie) – Maďarská rodina (astronómia) – Maffei 1 (galaxia) – Maffei 1 (skupina galaxií) – Maffei 2 – Magellan – Magellanov prúd – Magellanove mraky – Magické čísla – Magion – Magnetar – Magnetická búrka – Magnetická hviezda – Magnetická otočka – Magnetické pole Zeme – Magnetický monopól – Magnetický pól (vesmírne teleso) – Magnetický rovník – Magnetobrzdné žiarenie – Magnetometer – Magnetosféra – Maia (hviezda) – Maimonides – Maksutovov ďalekohľad – Malá činka – Malé teleso slnečnej sústavy – Malé vnútorné mesiace – Maliar (súhvezdie) – Malin 1 – Malý lev – Malý Magellanov mrak – Malý medveď – Malý pes – Malý rak – Malý trojuholník – Malý voz (trpasličia galaxia) – Manicouagan – Marc Aaronson – Marcin Bylica – MarCO Mars Cube One – Marfark – Marfik – Margaret (mesiac) – Margherita Hacková – Margita Kresáková-Vozárová – Marguerite Laugierová – Maria Mitchellová – Marie Henri Andoyer – Mariner 10 – Mariner 2 – Mariner 4 – Mariner 5 – Mariner 6 – Mariner 7 – Mariner 8 – Mariner 9 – Markab – Mars – Mars 1969A – Mars 1969B – Mars 2020 – Mars 2MV-3 No.1 – Mars 2MV-4 No.1 – Mars Astrobiology Explorer-Cacher – Mars Climate Orbiter – Mars Exploration Rover – Mars Express – Mars Global Surveyor – Mars križujúce asteroidy – Mars Observer – Mars Odyssey – Mars Pathfinder – Mars Polar Lander – Mars Reconnaissance Orbiter – Mars Sample Return – Mars Science Laboratory – Marsik – Marsnik 1 – Marsnik 2 – Marsovský rover – Martin Brezina – Martin Ryle – Masajuki Janai – Mascon – Matar – Matnica – Mauna Kea Observatories – MAVEN – Max q – Max Tegmark – Max Wolf – Maximilián Hell – Maxwell Montes
me
Mebsuta – Mečiar (súhvezdie) – Medzigalaktická hmota – Medzigalaktický priestor – Medzihviezdna absorpcia – Medzihviezdna hmota – Medzihviezdna polarizácia – Medzihviezdny mrak – Medzinárodná astronomická únia – Medzinárodná časová ústredňa – Medzinárodná štandardná atmosféra – Medzinárodný rok astronómie – Medziplanetárna hmota – Medziplanetárne magnetické pole – Medziplanetárne prostredie – Medziplanetárny plyn – Medziplanetárny prach – Megaclite (mesiac) – Megafyzika – Megrez – Mekbuda – Menchib – Meniskus (optika) – Menkalinan – Menkar – Menkent – Menkib – Merak – Merga – Meridiani Planum – Meridián (astronómia) – Meridiánový kruh – Merkúr – Merope (hviezda) – Mesačné more – Mesarthim – Mesiac – Mesiac (astrológia) – Mesiac (družica) – Mesiac (mytológia) – Mesiac planétky – Mesiac v umení a literatúre – Mesiace Jupitera – Mesiace Marsu – Mesiace Neptúna – Mesiace Pluta – Mesiace Saturna – Mesiace Urána – MESSENGER – Messier 10 – Messier 100 – Messier 103 – Messier 105 – Messier 106 – Messier 107 – Messier 108 – Messier 109 – Messier 110 – Messier 12 – Messier 14 – Messier 15 – Messier 18 – Messier 19 – Messier 2 – Messier 21 – Messier 22 – Messier 23 – Messier 24 – Messier 25 – Messier 26 – Messier 28 – Messier 29 – Messier 3 – Messier 30 – Messier 32 – Messier 34 – Messier 35 – Messier 36 – Messier 37 – Messier 38 – Messier 39 – Messier 4 – Messier 41 – Messier 46 – Messier 47 – Messier 48 – Messier 49 – Messier 5 – Messier 50 – Messier 52 – Messier 53 – Messier 54 – Messier 55 – Messier 56 – Messier 58 – Messier 59 – Messier 60 – Messier 61 – Messier 62 – Messier 65 – Messier 66 (galaxia) – Messier 67 – Messier 68 – Messier 69 – Messier 70 – Messier 71 – Messier 72 – Messier 73 – Messier 74 – Messier 75 – Messier 77 – Messier 78 – Messier 79 – Messier 80 – Messier 84 – Messier 85 – Messier 86 – Messier 88 – Messier 89 – Messier 9 – Messier 90 – Messier 91 – Messier 92 – Messier 93 – Messier 94 – Messier 95 – Messier 96 (galaxia) – Messier 98 – Messier 99 – Messierov katalóg – Messierov objekt – Metalicita – Metastabilná hladina – Meteor – Meteorická stanica – Meteorický roj – Meteorit – Meteoritika – Meteoroid – Meteosat – Methone (mesiac) – Metis (mesiac) – Metón z Atén – Metónov cyklus – Mezopauza – Mezosféra
mi
Miaplacidus – Mierne pásmo – Miestna bublina – Miestna skupina galaxií – Miestna superkopa galaxií – Miestna sústava hviezd – Miestny medzihviezdny mrak – Miestny štandard pokoja – Michael E. Brown – Michael Hoskin – Michaela Musilová – Michaél Psellos – Mikrogravitácia – Mikrometeoroid – Mikronova – Mikroskop (súhvezdie) – Mikroskopická čierna diera – Mikrovlnové pozadie – Mikuláš Konkoly-Thege – Mikuláš Kopernik – Mikuláš z Oresme – Milan Antal – Milan Bélik – Milan Rastislav Štefánik – Milankovičov cyklus – Milorad B. Protić – Miloš Tichý – Mimas (mesiac) – Mimosa (hviezda) – Mimozemský život – Minchir – Minkar – Mintaka – Mira (hviezda) – Mirach – Miram – Miranda (mesiac) – Mirfak – Misam – Mizar
mí
Mí Arae – Mí Cassiopeiae – Mí Herculis – Mí Ursae Majoris – Mí Virginidy
ml
Mladý hviezdny objekt – Mliečna cesta (svietiaci pás)
mn
Mneme (mesiac)
mo
Model vesmíru – Modrá guľová hviezdokopa – Modrobiely trpaslík – Modrý nadobor – Modrý obor – Modrý posun – Modrý trpaslík – Modrý tulák (hviezda) – Modul vzdialenosti – Molekulárny mrak – Monocerotidy – Monochromatický filter – Monochromátor – Montáž ďalekohľadu – Moravské pole – More jasu – Morfologický katalóg galaxií – Morrisova metóda odhadu jasnosti kométy – Motýlia hviezdokopa – Motýľkový diagram
mr
Mrak galaxií – Mravčia hmlovina
mu
Mufrid – Muhammad al-Chorezmí – Muhlifain – Mucha (súhvezdie) – Muliphein – Multiverzum – Mundilfari (mesiac) – Murzim – Muscida
San Luis (mesto v Argentíne)
Mesto bolo založené v roku 1594. San Luis leží na štátnej ceste Ruta Nacional 7, ktorá spája Mendozu s Buenos Aires. Letisko San Luis sa nachádza od centra a spája mesto s Buenos Aires.
Omšenie
Omšenie je obec na Slovensku v okrese Trenčín. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1332. V obci je rímskokatolícky kostol Narodenia Panny Márie z 1. polovice 13. storočia. V obci sa narodil barokový spisovateľ a prekladateľ Daniel Krman mladší. Obec Omšenie má 1958 obyvateľov.
Poloha
Obec Omšenie sa nachádza v juhozápadnej časti Strážovských vrchov, len 5 kilometrov na východ od kúpeľného mesta Trenčianske Teplice. Omšenie svojou polohou patrí k horským obciam.
Dejiny
Ľudia sa tu usadili už v dávnoveku, v mladšej dobe bronzovej i neskoršej dobe železnej. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1332. Názov obce sa postupne vyvíjal z Misen cez Missyn, Mysun, Mysen, Mssen, Missen, Mischin, Massenné, Omšené. Dnes sa obec nazýva Omšenie. Okolo roku 1860 sa v obci usadili Židia. Prvý Žid bol Leopold Haas, ktorý mal 5 detí, z ktorých v Omšení zostal len jeden z nich. Okrem Haasa boli v Omšení ešte 3 židovské rodiny. No obyvatelia obce sa proti nim vzbúrili a rabovali židovské majetky. A tak v Omšení nakoniec nezostal ani jeden Žid.
V minulosti od roku 1879 do roku 1910 bolo v Omšení päť požiarov. Aj potok Teplička, ktorý preteká cez obec priniesol obyvateľom niekoľko nepríjemných prekvapení. V roku 1883 odplavila voda dokonca aj školu, ktorá stála neďaleko potoka. Povodeň tu bola aj v roku 1925, 1957, 1960 a v roku 1987. Posledné problémy s vodou nastali v roku 1997 v dôsledku výdatných dažďov. S výstavbou sa začalo v roku 1910 a dokončili ho v roku 1912. Omšenské pramene pomáhajú zásobovať vodou aj Trenčianske Teplice. Elektrifikácia obce sa začala 19. novembra 1956. Práce sa skončili dňa 11. mája 1957. V roku 1960 bolo v obci 39 telefónnych staníc. Neskôr bola zariadená automatická telefónna ústredňa v kultúrnom dome.
V roku 1951 bola do obce zavedená pravidelná autobusová doprava; v roku 1959 bola otvorená nová základná škola. Materskú školu dokončili v roku 1972 a 5. februára 1973 bola daná do užívania.V roku 1986 bola dokončená telocvičňa základnej školy. V roku 1995 bol dokončený Dom smútku. V obci sa nachádza aj Obchodný dom, Športový areál, pekáreň Homôlka a Obecný úrad s poštou.
Kultúra
V októbri 1960 vyšlo prvé číslo miestnych novín pod názvom Iskry spod Žihlavníka, ktoré vychádzali do augusta 1984. V roku 1986 sa pracovníci miestneho osvetového strediska pokúsili obnoviť vydávanie novín v Omšení. Vyšlo jedno číslo s názvom Iskry spod Žihlavníka- Spravodajca. Od roku 1995 vydáva obec noviny pod názvom Omšenské noviny. Tie vychádzajú štvrťročne.
Architektúra
Pôvodné omšenské domy boli z dreva. Domy boli štítové, s dvoma oknami smerom na ulicu. Na omšenských domoch neboli ornamenty, ozdobou okien bol vystupujúci murovaný rámik "grnyca". Neskôr sa stavali aj domy s komínom.
Cirkev v obci
Väčšina obyvateľov Omšenia je dnes rímskokatolíckeho vyznania. V Omšení sa nachádzajú dve kaplnky. Jedna z nich je baroková kaplnka. Stojí mimo obce na pravej strane cesty smerom do Trenčianskych Teplíc. Bola postavená v roku 1794. Stojí tu aj rímskokatolícky kostol Narodenia Panny Márie, pôvodne románska stavba z 13. storočia.
náhľad|Tabuľa venovaná D. Krmanovi
Erb
Ovca na erbe dokladá, že obyvatelia obce sa v minulosti zaoberali aj chovom dobytka a ovčiarstvom.
Sivignon
Sivignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mníchova Lehota
Mníchova Lehota je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Poloha a prírodné podmienky
Obec sa nachádza na rozmedzí Strážovských vrchov a Považského Inovca. Obe pohoria rozdeľuje Jastrabské sedlo. V sedle sa nachádza osada Jarky. Obcou preteká Turniansky potok.
Blízko obce sa v minulosti ťažil veľmi čistý dolomit, dnes je pri obci funkčný kameňolom na vápence, ktorý siaha až k Trenčianskym Miticiam. V miestnej časti Jarky je drvička.
Dejiny
Obec bola po prvýkrát spomenutá v listinách v roku 1439. Podľa predpokladov sa v okolí dnešnej obce v minulosti nachádzal kláštor, ktorý zrejme zanikol počas Tatárskeho vpádu. Do súčasnosti sa v obci zachoval gotický Kostol najsv. Trojice zo 14. storočia. V roku 1671 bol v katastrálnom území obce v Jastrabianskom sedle vystavaný hrádok Tanistravár (hrádok Tanistra). V roku 1708 po bitke pri Trenčíne Mníchova Lehota vyhorela, bolo tu pochovaných asi 500 padlých bojovníkov. Na začiatku 20. storočia bola obec známa pod maďarským menom Barát-Lehota.
Od 3. do 8. apríla 1945 prechádzal územím obce front. Väčšina obyvateľov sa po bombardovaní obce ukrývala v horách.
Port-des-Barques
Port-des-Barques je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wilamowická abeceda
Wilamowická abeceda je súbor písmen, ktoré sa používajú v grafickej sústave wilamowičtiny.
Je to modifikovaná latinka (modifikovaná použitím diakritických znamienok ˇ, ´, ¨ ).
Zoznam
Malé písmená: a, ao, b, c, ć, d, e, f, g, h, i, j, k, ł, l, m, n, ń, o, ö, p, q, r, s, ś, t, u, ü, v, w, y, z, ź, ż.
Donjon
náhľad|Zámok Dauphin Donjon (iné názvy: donžon, nebojsa) je veža väčšinou štvorcového alebo obdĺžnikového pôdorysu, výnimočne aj kruhového (napr. na Křivokláte). Išlo väčšinou o veže obytné, v prípade potreby mohli slúžiť aj ako veže útočiskové, ktoré boli poslednou líniou obrany hradu alebo pevnosti. Spravidla ide o najstaršie murované objekty hradných areálov s tzv. donjonovou dispozíciou, ku ktorým postupne pribúdali ďalšie obytné a obranné objekty.
Na Slovensku je veľa hradov s takýmto usporiadaním objektov, napr. Topoľčiansky hrad, Trenčiansky hrad, Blatnický hrad, Šarišský hrad, Lietavský hrad a i. Typickými ukážkami hradov donžonovej dispozície v Česku sú Kost alebo Karlštejn. Donjon mohol byť aj súčasťou pevnosti.
Krivosúd-Bodovka
Krivosúd-Bodovka je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Spiropyrán
Spiropyrány sú termálne reverzibilné fotochromické prepínače T-typu, ktoré sa pod vplyvom tepla vracajú do ich pôvodnej formy (nitrospiropyrány dávajú spätnú reakciu v tme už v priebehu 10 minút pri izbovej teplote).
Spiropyránová forma (SP) zlúčeniny je bezfarebná na rozdiel od merokyanínovej formy (MC), ktorá je farebná. Pri izomerizácii ide o elektrónové preusporiadanie a vytvorenie konjugovaného systému. „Spiro“ uhlík v sp3-hybridizácii prechádza vďaka presunu π elektrónov na uhlík v sp2-hybridizácii, ktorý má v priestore planárne usporiadanie. Po ožiarení svetlom väzba medzi „spiro“ uhlíkom a kyslíkom zanikne, kruh sa otvorí a dôjde k rotácii aromatickej benzénovej časti.
Lýdia (Malá Ázia)
thumb|Mapa Lýdie, 6. storočie pred Kr. Lýdia (gr. Λυδία) bol staroveký štát na západe Malej Ázie. Obývali ho Lýdi (Lýdovia, gr. Λυδοί - Lydi) národ indoeurópskeho pôvodu, ktorý používal grécku abecedu.
Do roku 1967 bolo známych 64 lýdskych nápisov. Ich jazykom bola lýdčina patriaca do skupiny chetitsko-luvijských jazykov používaných na západe Malej Ázie. Podľa niektorých názorov bola lýdčina blízka gréčtine. Náboženstvo mali polyteistické s panteónom veľkého množstva bohov. Vieme o nich málo, aj to hlavne iba z gréckej mytológie. Významnejšia bola Kybela, Matka Zeme, pôvodne frýgska bohyňa uctievaná v celej Anatólii, a jej syn a súčasne milenec Attis. Mytológia sa stala zdrojom, z ktorého čerpali svoje informácie o najstarších dejinách Lýdie alebo Maionie (ako Gréci krajinu pôvodne volali) grécki dejepisci.
Prvýkrát sa o Maionii zmieňuje epický básnik Homér v eposoch Iliada a Odysea. Vládcovia Lýdie sa delia na tri dynastie – Tantalovskú, Hérakleovskú a Mermnovskú. Prvým mýtickým kráľom bol Manes. Podľa mýtov sa Maionia stala známou pod menom Lýdia, až keď jej vládol tretí kráľ Lydos. Tantalos vládol v lýdskom meste Sipylos. Vnuk Tantala, ktorého bohovia odsúdili na večné muky v Tartare, je posledným panovníkom tejto dynastie. Druhá dynastia podľa Herodota mala 22 kráľov vládnucich 505 rokov od roku 1185 pred Kr. Ich predkom bol Herakles. Prvým kráľom tejto dynastie bol Agron, mená ďalších sedemnástich kráľov neuvádza. Poslední králi Hérakleovcov v záznamoch Herodota boli Ardys I., Alyattes I., Meles a Kandaules (Sadyattes I.)
Na začiatku 12. storočia pred Kr. po rozpade Chetitskej ríše, zapríčinenom vpádom tzv. morských národov, boli lýdske kmene zatlačené na malé územie v západnej časti Malej Ázie, prevažne do údolia rieky Hermos. Na západe Malej Ázie získali prevahu kmene Frýgov, ktorým podliehali aj Lýdi až do začiatku 7. storočia pred Kr., keď sa Lýdia stala nezávislým štátom s hlavným mestom Sardy. Bol to dôsledok vpádu Kimerov, ktorí zničili Frýgiu a spolu s tráckymi kmeňmi ohrozovali aj Lýdiu. V týchto časoch došlo k dynastickej zmene, keď Hérakleovcov nahradili Mermnovci. Ich prvým vládcom sa stal Guggu (gréc. Gyges), ktorý vládol od roku 687 do roku 652 pred Kr. Venoval sa hlavne upevneniu svojho kráľovstva pomocou vojenských síl. Jeho syn Ardya (Ardys II.) vládnuci od roku 652 do roku 621 pred Kr. začal dobýjať grécke mestá na maloázijskom pobreží a v tomto pokračovali aj jeho následníci Sadyattes a Alyattes II. Tieto vojny opisoval vo svojich Dejinách Herodotos. Lýdovia dobyli aj grécku Smyrnu. Píše aj o vojne, ktorú viedli Alyattes II. a médsky kráľ Kyaxares. Trvala údajne päť rokov so striedavými úspechmi na jednej alebo druhej strane a ukončilo ju až zatmenie slnka 28. mája v roku 585 pred Kr. v bitke pri rieke Halys a po vzájomnej dohode sa táto rieka stala hranicou medzi oboma štátmi.
thumb|Lýdska minca Moc Lýdie najviac vzrástla za vlády kráľa Kroisa (560 – 546 pred Kr.), ktorý využil vzostup gréckeho námorného obchodu. Postupne vytláčal Feničanov z východnej časti Stredozemného mora a Lýdia sa stala prostredníkom tovarovej výmeny medzi gréckym a východným svetom. Využila pritom aj svoje bohaté náleziská zlata. Z lýdskeho zlata sa v roku 660 pred Kr. začali po prvý raz na svete raziť mince.
Kráľ Kroisos, legendárny boháč a údajne obeť zle vyloženej veštby delfskej Pýtie, ktorá mu predpovedala, že zničí mocnú ríšu, zaútočil v roku 546 pred Kr. na perzského kráľa Kýra II. a podľahol mu. Skončila tým nezávislosť lýdskeho štátu, ktorý sa stal súčasťou Perzskej ríše. Veštba bola pravdivá, no Kroisos zničil svoju vlastnú ríšu.
Po vpáde Alexandra Veľkého v roku 334 pred Kr. sa Lýdia stala súčasťou jeho ríše a neskôr súčasťou ríše Seleukovcov. Potom patrila do gréckeho Pergamského kráľovstva. Počas gréckej helenistickej doby sa v Lýdii usadilo veľké množstvo Grékov z rôznych končín stredomoria, ktorí tu založili grécke mestá ako Filadelfia či Thyatira a usadili sa aj v starých lýdskych mestách, aj v Sardách. Gréci sa s Lýdmi pomiešali a lýdsky národ zanikol spolu s lýdskym jazykom. Od roku 133 pred Kr. sa Lýdia stala súčasťou rímskej provincie Ázia. Počas tejto doby sa tu rozmohlo kresťanstvo. Od roku 395 patrí Lýdia do Byzantskej ríše. V tejto dobe tu existovala územnosprávna jednotka, théma Lydia, nachádzalo sa tu 23 miest.
V 15. stor. oblasť definitívne ovládli Turci. Počas tureckej doby väčšina dovtedy gréckych obyvateľov prestúpilo na islam a poturčilo sa. Turci zničili aj mesto Sardy, ktoré dovtedy prosperovalo. Územie Lýdie patrilo pod správu mesta Aydin. Do roku 1923 tu žila menšina kresťanských Grékov. Niektorí z nich boli potomkovia pôvodného obyvateľstva, ktoré tu žilo pred príchodom Turkov, iní sem prišli v 16. – 18. stor. z Egejských ostrovov a z pevninského Grécka. Gréci sa starali predovšetkým o obchod a podnikateľské aktivity a žili vo veľkých mestách ako Aydin (gr. Aidini), Alasehir (gr. Filadelfia) či Akhisar (gr. Thyatira). Po Grécko-tureckej výmene obyvateľstva sa v roku 1923 miestni Gréci vysťahovali do Grécka, hlavne do Atén a okolitej Atiky.
Neurčitý slovesný tvar
Neurčitý slovesný tvar je slovesný tvar, ktorý síce patrí do celkovej paradigmy slovesa, ale nevyjadrujú sa ním predikatívne kategórie (osoba, číslo, spôsob).
Neurčitý slovesný tvar je najmä neurčitok, supínum, prechodník, príčastie a prípadne aj slovesné podstatné meno.
Sologny
Sologny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Connigis
Connigis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tunel Okruhliak
Tunel Okruhliak je plánovaný tunel rýchlostnej cesty na Slovensku s dĺžkou 1 913 m, ktorý sa bude nachádzať na rýchlostnej ceste R4 v úseku ''Prešov, severný obchvat, II. etapa''. Pôvodný termín začatia výstavby na koniec roka 2020, ktorý Národná diaľničná spoločnosť v minulosti avizovala, sa nepodarilo dodržať, keďže súťaž na zhotoviteľa bola vyhlásená až v roku 2022.
Výberové konanie a výstavba
Pôvodne mal byť úsek s týmto tunelom rozostavaný koncom roku 2021. Po ukončení súťaže podpísala 29. júna 2023 NDS zmluvu so Združením R4. Keďže však výberové konanie bolo sedemkrát posúvané, NDS predpokladá začatie prác na tomto úseku vrátane tunela koncom augusta 2023.
Pēteris Vasks
Pēteris Vasks (* 16. apríl 1946, Aizpute, Lotyšsko) je lotyšský hudobný skladateľ. Patrí medzi najuznávanejších skladateľov súčasnej hudby z pobaltských štátov.
Narodil sa ako syn baptistického duchovného. Do roku 1970 študoval hru na kontrabas na Litovskom štátnom konzervatóriu. V rokoch 19631974 pôsobil ako hráč na kontrabas v niekoľkých lotyšských symfonických a komorných orchestroch. V rokoch 19731978 študoval kompozíciu na Lotyšskom štátnom konzervatóriu u Valentina Utkina.
Spočiatku bol ovplyvnený hudbou Witolda Lutosławského, Krzysztofa Pendereckého a Georgea Crumba. Neskôr do svojich diel zakomponoval elementy lotyšského folklóru. Vo všeobecnosti sú jeho diela expresívne a priame, číre a podmanivé. Za svoje kompozície získal Pēteris Vasks už tri lotyšské štátne ceny. V roku 1996 získal tiež Herderovu hudobnú cenu Nadácie Alfreda Toepfera.
V súčasnosti žije v Rige.
South Central United States
thumb|Poloha
South Central United States alebo South Central states je región Spojených štátov, ktorý sa nachádza na juhu centrálnej časti krajiny. Vždy sa sem zaraďujú štáty Arkansas, Louisiana, Oklahoma a Texas, niekedy aj Kansas, Mississippi, Missouri a Nové Mexiko. Ojedinele aj časti štátov Alabama, Arizona, Colorado, Illinois, Indiana, Tennessee a Utah.
Čierny fajčiar
thumb|Čierny fajčiar na morskom dne. thumb|Pohľad na rozvinutý život v okolí fajčiara. Čierny fajčiar či black smoker (používaná anglická terminológia) je nápadný podmorský objekt v podobe hydrotermálneho prieduchu, ktorý sa nachádza na morskom dne. Topograficky ide o kruhové komíny tvorené minerálnymi zložkami, ktoré vynáša z vnútra zemskej kôry prehriata voda.
Fajčiari sa zvyčajne nachádzajú v okolí stredooceánskych chrbtov v priemernej hĺbke 2 100 metrov pod morskou hladinou. Prieduchy bez prestania chrlia veľké objemy mineralizovanej morskej vody s teplotou vyššou než 400 °C, ktorá však vďaka vysokému tlaku okolitej vody nedosahuje bod varu. Typické útvary fajčiarov sú tvorené minerálnymi látkami rozpustenými v unikajúcej vode, ktoré sa vyzrážajú pri styku s chladnejším okolím. Z čiernych fajčiarov prúdia zlúčeniny síry v podobe tmavých mračien sulfidov, ktoré sa vyzrážajú hneď ako opustia komín.
Prvé pozorovanie čierneho fajčiara prebehlo počas vedeckej expedície NOAA v roku 1977 pri súostroví Galapágy pomocou malej prieskumnej ponorky Alvin. V dnešnej dobe sa výskyt čiernych fajčiarov potvrdil v Atlantickom a Tichom oceáne v hĺbkach okolo 2 100 metrov, ale predpokladá sa, že ich výskyt bude spojený s väčšinou oceánov na Zemi. Vyvierajúca voda je extrémne kyslá a často sa jej pH pohybuje v hodnotách okolo 2,8 (čo zodpovedá približne pH octu). Odhadované množstvo vody, ktoré ročne vychrlia čierni fajčiari sa odhaduje na 1,4×1014 kilogramov (140 miliárd ton).
Život na morskom dne
Veľké prekvapenie vo vedeckom svete spôsobilo zistenie, že v okolí čiernych fajčiarov žijú rozvinuté spoločenstvá s uzavretým ekosystémom úplne závislým od síry. Nikto nepredpokladal, že sa život na vyššej úrovni môže objaviť v nepriaznivých podmienkach, kde panuje obrovský tlak, kam nedosahuje slnečné svetlo a kde je unikajúca voda obohatená sírovodíkom, ktorý je pre väčšinu pozemských organizmov smrteľný. Zistilo sa, že tu existuje potravinový reťazec, na ktorého začiatku sú baktérie, ktoré využívajú síru a ostatné minerály obsiahnuté v unikajúcej vode ako základný zdroj potravy, z ktorej sú pomocou chemotrofie schopné uvoľňovať energiu. Od baktérií sú závislé ďalšie vyššie organizmy (Riftia pachyptila), ktoré dosahujú prírastky až 85 centimetrov za rok. Vyskytujú sa tu slepé krevety, kraby, ryby (napr. Zoarcidae, Bathysaurus). Zdokumentovaný vrchol potravinového reťazca je zatiaľ u veľkých červov a lastúrnikov.
V okolí fajčiarov boli objavené zvláštne organizmy, ktoré svoju schránku vytvárali z pyritu podobných zlúčenín železa a síry. Predpokladá sa, že k jeho stabilizácii prispieva veľmi vysoký tlak, ktorý dosahuje hodnôt okolo 25 MPa. Schránka pravdepodobne slúži na obranu pred prostredím a pred predátormi, ktoré môžu byť vo vyšších vrstvách potravinového reťazca.
V Pacifiku pri mexických brehoch boli objavené sírne zelené baktérie (green sulfur bacteria), v ktorých prebieha fotosyntéza, ale ktoré neprodukujú kyslík. Zaujímavosťou je, že sa nachádzajú v takej hĺbke, kam nepreniká slnečné svetlo, podrobnejším výskumom sa ukázalo, že získavajú „svetlo“ zo slabej žiary horúcej vody a rozpálených skál v okolí.
Celosvetovo je známych okolo 550 druhov rôznych organizmov, ktoré sú závislé od prostredia čiernych fajčiarov. V priebehu ďalších expedícií sa stále objavujú nové a nové druhy, takže číslo nebude konečné. V okolí žriediel je vysoká hustota a výskyt jedincov.
Čierni fajčiari vo vesmíre
Po objavení rozsiahleho oceánu na jednom z Jupiterových mesiacov Európe, sa začalo predpokladať, že podobní fajčiari sa budú nachádzať i na jeho povrchu v okolí tektonických zlomov. Bolo by to ideálne miesto, kde by sa mohli vytvoriť primitívne zárodky mimozemského života. Tento predpoklad má potvrdiť alebo vyvrátiť plánovaná špeciálna podmorská vesmírna sonda, ktorá by mala byť k Európe vyslaná v nasledujúcich desaťročiach.
Objavenie čiernych fajčiarov a rozvinutého života v ich okolí ukazuje odolnosť života a jeho schopnosť adaptovať sa na nehostinné podmienky, čo sa stáva argumentom pre zástancov života na iných vesmírnych telesách.
Mike Portnoy
Mike Portnoy, celým menom Michael Stephen Portnoy (* 20. apríl 1967, Long Beach, New York) je americký bubeník, bývalý člen progresívnej metalovej skupiny Dream Theater. V tejto prestížnej kapele okrem hry na bicie nástroje skladal piesne, od albumu Awake aj texty skladieb. Spieval druhé vokály a venoval sa produkcii albumov.
Založil superskupinu Liquid Tension Experiment, je členom Transatlantic a spolupracoval s mnohými hudobníkmi. Vyštudoval hudobnú univerzitu Berklee College of Music v Bostone. Počas štúdia tam spoznal basgitaristu Johna Myunga a gitaristu Johna Petrucciho a založili skupinu Majesty, ktorú neskôr premenovali na Dream Theater.
Taktiež spolupracoval s kapelou Avenged Sevenfold, s ktorou hral na koncertoch po smrti pôvodného bubeníka The Reva (Jamesa Sullivana), pre ktorého bol Mike Portnoy vzorom.
Nahráva inštruktážne a edukačné DVD tituly, kde svojim fanušíkom ukazuje jeho vynikajúce bubenícke zručnosti. Časopis Modern Drummer ho dvadsaťtrikrát ocenil za jeho bubnovanie.
Ako druhý najmladší (po Neilovi Peartovi) sa vo svojich tridsiatich siedmich rokoch dostal do prestížnej siene slávy najlepších moderných bubeníkov (Modern Drummer's Hall of Fame).
Riom-ès-Montagnes (kantón)
Riom-ès-Montagnes je francúzsky kantón v obvode Mauriac v departemente Cantal v regióne Auvergne. Tvorí ho 8 obcí.
Pcap
pcap je programátorské rozhranie API pre odchytávanie sieťovej komunikácie (packet capturing). Implementácia systému pcap pre Unix-ové systémy sa nazýva libpcap; port pre Windows je WinPcap.
Aplikačné programy môžu používať libpcap a WinPcap na odchytávanie sieťovej komunikácie (paketov) prechádzajúcich cez (resp. prichádzajúcich na) dané zariadenie prostredníctvom počítačovej siete. Novšie verzie dokážu ajna vysielať vytvorené, resp. odchytené pakety do počítačovej siete. Tiež dokážu vypísať zoznam sieťových rozhraní použiteľných na spomenuté účely. Dokáže zo segmentu siete aj odchytávať pakety, ktoré nie sú adresované danému zariadeniu, sieťová karta však musí byť v promiskuitnom režime.
libpcap aj WinPcap používajú mnohé otvorené aj komerčné sieťové aplikácie, najmä o analyzátory sieťových protokolov (protocol analyzers), monitory siete (network monitors), systémy na detekciu prieniku do siete (NIDS), odchytávače paketov (packet sniffers), generátory sieťovej prevádzky (traffic generators) a testery siete (network testers).
Tieto systémy dokážu pracovať s formátom súborov pcap. V tomto formáte ukladá sieťovú komunikáciu od úrovne spojovej vrstvy (vrátane) ISO/OSI vyššie. Programy založené na spomínaných knižniciach dokážu vytvárať aj čítať spomenuté súbory. Dokážu teda verne zachytávať a ukladať sledovanú sieťovú komunikáciu a neskôr sa k nej vrátiť za účelom jej ďalšej analýzy, prípadne opätovnej simulácie diania v sieti.
API je použiteľné v jazykoch ako C a C++, iné jazyky používajú wrappery.
Pouillac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Solutré-Pouilly
Solutré-Pouilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Pouillac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Solutré-Pouilly
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Askja
Vulkán Askja je veľký bazaltový komplex, budujúci masív Dyngjufjöll. Pozostáva z niekoľkých erupčných centier a troch kalder, najväčšia má priemer.
Sopečná aktivita začala približne pred 10 000 rokmi. Erupcia v roku 1875 (jedna z najväčších na Islande - bolo eruptovaných približne 30 mil. m3 lávy a 180 mil. m3 prachu a popola, čo spôsobilo úhyn dobytka a následnú veľkú vlnu emigrácie na Islande) vytvorila novšiu, širokú kalderu, teraz zaliatu vodou a známu ako jazero Öskjuvatn.
Oblasť je turisticky atraktívna, v niektorých jazierkach sa nachádza voda natoľko teplá, že umožňuje kúpanie pod šírym nebom aj v polárnych podmienakch. V blízkych horách prebiehal aj tréning astronautov pre program Apollo.
Rallye Dakar
náhľad|Vzácna trofej pre víťaza náhľad|Náročný terén a sprievodné vrtuľníky tvoria súčasť rely náhľad|Terénny automobil Kamaz, ruskej výroby, jedno z najúspešnejších vozidiel súťaže. Rallye Dakar 2004. náhľad|Trasa Rely Dakar 2012 náhľad|Šesťnásobný víťaz rely – [[Karel Loprais]]
Rallye Dakar alebo po slovensky Rely Dakar/Dakarské rely (staršie Rallye Paris-Dakar, po slovensky Rely Paríž-Dakar) sú každoročné preteky kamiónov, off-road vozidiel, štvorkoliek a motocyklov. Súťaž organizuje A.S.O. – Amaury Sport Organisation a zúčastniť sa na nej môžu profesionálni pretekári ako aj amatéri, ktorí bežne tvoria okolo 80 % účastníkov. Názov sa menil a i v súčasnosti je nepresný, keďže trasa preteku sa kvôli bezpečnosti presunula v roku 2009 z afrického na juhoamerický kontinent a od roku 2020 sa jazdí v Ázii. V posledných rokoch sa preto zaužíval názov Rely Dakar.
Aj keď oficiálny názov znie rely, ide skôr o vytrvalostný off-road špeciál v náročnom teréne, kde sa používajú upravené terénne automobily. Väčšina meraných úsekov vedie cez ťažký terén. V Južnej Amerike to boli prevažne prejazdy cez piesočné duny, blato, trávnaté planiny a skalné úseky, v púštnej saudskoarabskej krajine sú to najmä piesočné duny a kamenné úseky skalných oblastí. Dĺžka etáp sa pohybuje od niekoľkých desiatok do stoviek kilometrov denne. Podujatie tak vyžaduje dlhodobú prípravu a súhru celého tímu, ktorý putuje spolu s pretekármi.
Slováci na Rely Dakar
Okrem sporadickej účasti v triede automobilov a kamiónov sa najmä v posledných ročníkoch výraznejšie presadzujú motocyklisti. Jaroslav Katriňák skončil v roku 2007 na konečnom 9. mieste, Štefan Svitko v roku 2010 na 13. mieste a v roku 2012 na výbornom 5. mieste. V ročníku 2015 skončil Štefan Svitko na 4. a Ivan Jakeš na 8. mieste (s 2. etapovými víťazstvami). Doposiaľ najlepší výkon dosiahol v ročníku 2016 Štefan Svitko, ktorý získal 2. miesto. V ročníku 2017 štartovali opäť dvaja motocyklisti; Ivan Jakeš pre zranenie nedokončil 5. etapu, Štefan Svitko sa kvôli penalizácii (pre nedovolené tankovanie a nedodržaný limit na dojazd etapy /pre ošetrenie/) prepadol na konečné 25. miesto. Ako jedinému slovenskému zástupcovi sa nedarilo ani v roku 2018, kedy bol po ťažkom páde v 10. etape nútený odstúpiť z priebežnej 8. pozície.