cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grécke jazyky
Dejiny
Vyššie spomenuté rozdiely pôvodných nárečí boli v 1. pol. 2. tis. pred. Kr. - už na gréckej pôde - prekryté niektorými novými rozdielmi, napr. zmenou popríponového -ti- na -si- (najmä v 3. os. mn. č. činných slovies; porov. neskoršie napr. atické ferúsi (= nesú) oproti všeobecne dórskemu feronti).
Výsledkom tohto vývoja bolo najneskôr niekedy v polovici 2. tis. pred Kr., teda ešte pred vrcholným rozkvetom mykénskej kultúry, že sa výrazne nárečovo rozrôznili obyvatelia žijúci na juhu vtedajšieho gréckeho sveta od ostatných nárečovo starobylejších kmeňov na severe a severozápade Grécka.
Po príchode Dórov (cca. 1100 pred Kr.) došlo k ďalšej výraznej zmene, vznikli nové 4 nárečové skupiny (založené na prechádzajúcich severo a juhogréckych nárečiach), vlastné grécke písmo (okolo 800 pred Kr., pozri aj grécka abeceda) a hovoríme o starogréčtine.
V helenistickom období, presnejšie postupne od 500 pred Kr. do 300 pred Kr., starogrécke nárečia ustúpili pred novým, jednotným gréckym jazykom, tzv. koiné, ktorý bol založený na atičtine (=atické nárečie starogréčtiny), teda jazyku Atén.
Za vlády Alexandra Veľkého (336-323 pred Kr.) bola gréčtina (koiné) jazykom celého Blízkeho Východu. Po pripojení Grécka k Rímskej ríši (146 pred Kr.) sa napriek značnému úsliu Ríma nepodarilo presadiť latinčinu (vtedy menej kultúrne vyspelý jazyk ako gréčtina) ako jazyk aj v Grécku. To isté úsilie stroskotalo neskôr v Byzantskej ríši v 4. a 5. stor. po Kr. V severnej Afrike a Malej Ázii gréčtinu neskôr vytlačila až arabčina a turečtina.
Vo Východorímskej/Byzantskej ríši sa cca. od 300 po Kr. až do jej zániku 1453 používala tzv. byzantská gréčtina, čo bola vlastne klasická atičtina (=atické nárečie starogréčtiny z 5.-4. stor. pred Kr., z ktorého sa svojho času vyvinulo aj koiné). Bol to dôsledok tzv. aticistického hnutia z 1. a 2. storočia po Kr., ktoré žiadalo odklon od koiné a návrat "ku klasike". Byzantská gréčtina bola však len jazyk správy a písomností (jazyk úradníkov) a ľudový jazyk, ktorý sa v podstate vyvinul z koiné, sa v tomto období od byzantskej gréčtiny značne odlišoval, k čomu prispela aj skutočnosť, že od 7. storočia do 11. storočia bolo prakticky celé vnútrozemie dnešného Grécka slovanské (Slovania prišli v 6. a 7. storočí, od 11. storočí sa pogréčťovali). Z hľadiska gramatiky a fonetiky medzi ľudovou rečou z konca byzantského obdobia a dnešnou hovorovou gréčtinou (dimotiki) už nie sú veľké rozdiely (rozdiel spôsobuje iba turcizácia slovnej zásoby po roku 1453), preto hovoríme, že dimotiki vzniklo v stredoveku. Rozdelenosť gréčtiny na jeden archaizujúci jazyk (dnes kathareusa) a jeden hovorový jazyk (dnes dimotiki) sa zachovala až dodnes (tzv. diglosia).
Po dobytí Carihradu Turkami v roku 1453 (zánik Byzantskej ríše) už hovoríme o novogréčtine. Nastala značná turcizácia ľudovej gréčtiny, ktorá prehĺbila priepasť medzi klasickou atičtinou (pretrvávajúcou najmä vo východnej cirkvi) a ľudovým jazykom. Začiatkom 19. storočia bol umelo vytvorený archaizujúci oficiálny jazyk kathareusa (akýsi prechod medzi klasickou atičtinou a vtedajším dimotiki, očistený o cudzie slová). Kathareusou dnes hovoria predovšetkým vzdelanci a používa sa v odbornom a slávnostnom písomnom prejave. Tzv. dimotiki je (medzičasom kodifikovaný) novodobý jazyk založený na ľudovej reči, ktorá vznikla už v stredoveku. Až do konca 19. storočia mala v písomnom a oficiálnom prejave prevahu kathareusa, dnes je to naopak a kathareusa postupne ustúpila do pozadia v prospech dimotiki. Novogréčtina je dnes úradný jazyk v Grécku a na Cypre.
Tisovník
Tisovník je rieka na juhu stredného Slovenska, preteká územím okresov Detva a Veľký Krtíš. Je to významný pravostranný prítok Ipľa, má dĺžku a povodie s plochou. Je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia je 40%.
Prameň
Pramení v pohorí Javorie na severozápadnom svahu Javoria v nadmorskej výške približne
Opis toku
Sprvu tečie na severozápad, v nadmorskej výške priberá svoj prvý prítok sprava a stáča sa na juhovýchod. Preteká kopaničiarskou oblasťou s viacerými roztrúsenými samotami obce Horný Tisovník. Pri osade Kostolné priberá zľava Starohutský potok a vstupuje do Krupinskej planiny. Preteká obcami Horný Tisovník, Dolný Tisovník a Červeňany, pri obci Šuľa priberá Madačku zľava a ďalej tečie na juh. Až k obci Príboj meandruje, následne preteká okrajom obce Senné, z pravej strany priberá Strehovicu, tečie cez Brusník a opäť meandruje.
Ďalej sa stáča na juhovýchod a vteká do Ipeľskej kotliny, tečie okolo obcí Horná Strehová, Slovenské Kľačany, Vieska a Dolná Strehová. Zľava priberá Ľuboreč a prerezáva sa cez Pôtorskú pahorkatinu. Z pravej strany, neďaleko obce Muľa, priberá svoj najvýznamnejší prítok, Starú rieku, a na katastrálnom území tej istej obce ústi v nadmorskej výške cca do Ipľa.
Povodie Tisovníka podľa prítokov (v smere toku)
Tisovník (P - pravostranné prítoky, Ľ - ľavostranné prítoky)
SSC
SSC môže byť
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Uzovský Šalgov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Uzovský Šalgov v okrese Sabinov.
Chromatografia na tenkej vrstve
thumb|Rozdelené zložky čierneho atramentu pomocou TLC Chromatografia na tenkej vrstve (skratka TLC z angl. Thin Layer Chormatography) je chromatografická technika používaná na separáciu neprchavých zmesí. TLC sa vykonáva na doštičke (platničke) zo skla, plastu alebo na hliníkovej fólii, ktorá je pokrytá tenkou vrstvou adsorbujúceho materiálu, zvyčajne silikagélu, oxidu hlinitého alebo celulózou. Táto vrstva adsorbentu je známa ako stacionárna fáza.
Tenkovrstvová chromatografia má oproti papierovej určité prednosti, väčšia účinnosť separácie a jej kratší čas.
Prevádzanie
Roztok vzorky sa nanesie na označené miesto blízko okraja (2-3 cm) a nazýva sa štart. Vrstva sa týmto okrajom ponorí do pohyblivej fázy vo vyvíjacej nádobe. Pohyblivá fáza, čo je zvyčajne zmes organických rozpúšťadiel, sa kapilárnymi silami nasáva a unáša so sebou aj separované látky. Zložky zmesi postupujú vrstvou rôznymi rýchlosťami. Tenká vrstva (alebo papier) s rozdelenými zložkami zmesi sa nazýva chromatogram. Vzdialenosť medzi štartom a miestom, pokiaľ sa nám nasala mobilná fáza sa čelo.
Pre každú vytvorenú škvrnu možno vypočítať retardačný (retenčný) faktor RF:
Hodnota retardačného faktora je pri rovnakých podmienkach (teplota, rozpúšťadlo atď.) reprodukovateľná a slúži na identifikáciu zložiek v zmesi.
Rhenus
Rhenus je nemecká logistická spoločnosť. Má 18 000 zamestnancov a je zastúpená na 290 miestach. Poskytuje zásobovacie služby v štyroch obchodných odvetviach. Ročný obrat spoločnosti bol v roku 2010 3 mld. eur.
Kristina Keneallyová
Kristina Marie Keneallyová (rodená Kerscher, * 19. december 1968, Las Vegas, Nevada, USA) je austrálska politička, členka Austrálskej labouristickej strany (ALP).
Od 4. decembra 2009 zastáva funkciu predsedu vlády Nového Južného Walesu, najľudnatejšieho austrálskeho štátu. Ide o vôbec prvú ženu v tejto pozícii. Od roku 2008 je zároveň ministerkou pre Redfern a Waterloo. Od roku 2003 zasadá v parlamente Nového Južného Walesu za volebný obvod Heffron, v rokoch 2007–2009 vystriedala niekoľko ministerských funkcií.
Osobný život
Je vydatá za Austrálčana Bena Keneallyho, synovca austrálskeho spisovateľa Thomase Keneallyho. Zoznámila sa s ním v roku 1991 na Svetových dňoch mládeže v Čenstochovej a majú synov Daniela a Brendana. Je rímskokatolíckeho vyznania. Od roku 2000 má austrálske občianstvo.
Cremutius Cordus
Aulus Cremutius Cordus (zomrel roku 25 po Kr.) bol rímsky historik počas principátu.
Cordova dcéra Marcia sa postarala o to, aby jeho historická práca nielenže unikla plameňom, ale bola neskôr, za vlády cisára Caligulu, vydaná.
O Cremutiovi Cordovi sa zmieňujú tiež Tacitus, Quintilianus, Suetonius a Dio Cassius.
Homo helmei
náhľad|Lebka Homo sapiens helmei, Smithsonian Natural History Museum Homo helmei alebo Homo sapiens helmei (v niektorých zo širších významov je synonymom neskorý archaický Homo sapiens) je v užšom zmysle (pôvodne) nález z lokality Florisbad (ktorý má ďalšie názvy Homo florisbadensis a Homo florisbadensis helmei, pôvodný názov znel „Homo (Africanthropus) helmei“), v širšom zmysle je to označenie pre tento a podobné nálezy z Afriky (najčastejšie sa tieto nálezy vymedzujú obdobím cca 300/270 000 – 130 000 rokov BP, novšie aj 400/300 000 – 200 000 BP), ale prípadne aj Európy a Ázie.
Nasledujúci text sa zaoberá len pojmom Homo helmei v širšom zmysle.
Charakteristika
Homo helmei je označenie používané, ak sa tieto nálezy považujú za samostatný druh. Homo sapiens helmei je označenie, ak sa považujú za poddruh Homo sapiens. Väčšina autorov tento taxón (Homo helmei či Homo sapiens helmei) vôbec neuznáva ako separátnu skupinu a príslušné nálezy majú potom jednoducho uvedené (najmä) ako:
Návrh vytvoriť samostatnú skupinu Homo helmei pochádza od Lahr a Foley 1994. V tomto návrhu boli zahrnuté len africké nálezy. Stringer 1996 a Lahr a Foley 1997 pridali aj ázijské a európske nálezy.
Príklady
Príklady interpretácie Homo helmei (zoradené od najstaršieho po najnovšie):
Klein (1999)
Homo helmei zahŕňa všetky africké nálezy od 400 000 (alebo už od 600 000? – nejasne formulované) do 50 000 BP (Taxón platí len, ak sa akceptuje názor, že vlastný Homo sapiens vznikol až okolo 50 000 BP a nie už skôr).
Wood (2000)
Homo helmei (=neskorý archaický Homo sapiens) sú nálezy medzi Homo heidelbergensis (raným archaickým Homo sapiens) a Homo sapiens. Patria sem nálezy Florisbad, Džabal Irhúd (Jebel Irhoud), Omo 2, Laetoli, Eliye Springs, Ileret (KNM-ER 999 a 3884).
McBrearty a Brooks (2000)
Homo helmei zahŕňa len africké nálezy (300 000 BP – 130 000 BP) Eliye Springs, Florisbad (260 000 BP), Guomde (300 000 BP), Haua Fteah, Džabal Irhúd (Jebel Irhoud), Magára el-'Alijá (Mugharet el Aliya), Ngaloba (Laetoli), (?)Omo II, Porc Épic, Singa. Autori tvrdia, že tieto nálezy možno vlastne bez problémov zaradiť aj rovno pod Homo sapiens. Okrem toho dodávajú, že Lahr a Foley 1997 do Homo helmei zaradili aj európske nálezy na základe ich veku a technológie – teda nálezy z MIS 6, 7 a 8 a s technológiou „mode 3“, a že Stringer 1996 do Homo helmei zaraďuje (popri čom presne?) aj ázijské nálezy typu Ta-li (Dali), Ma-pa (Maba), Narmada a Zuttíja (Zuttiyeh).
Stringer (2002)
Stringer 2002, ktorý sám v tomto článku Homo helmei ako taxón nepoužíva, uvádza, že vo Foley a Lahr 1997 Homo helmei vznikol v Afrika a potom sa rozšíril do Eurázie a vznikol z neho jednak (moderný) Homo sapiens a jednak Homo neanderthalensis. Preto sú u nich v pojme Homo helmei zahrnuté okrem afrických nálezov (Florisbad, Džabal Irhúd) aj európske nálezy ako Atapuerca-Gran Dolina a Ehringsdorf. On tento scenár udalostí (teda že zo skupiny, ktorú by sme mohli označiť Homo helmei, vznikol aj neandertálec) nezdieľa. Dodáva, že vo svojom článku z roku 1996 sa nazdával, že Homo helmei mohlo spadať pod (moderného) Homo sapiens ako prechod medzi H. heidelbergensis a H. sapiens.
Lewin a Foley (2004)
Na str. 370 (odkazujúc na Lahr a Foley 2001) sa píše, že Homo helmei zahŕňa nálezy z Afriky aj Európy (!), ktoré sú prechodom medzi starším archaickým Homo sapiens na jednej strane a Homo sapiens a Homo neanderthalensis na druhej strane. Na str. 390 sa píše, že Homo helmei zahŕňa (len) africké nálezy Florisbad (asi 300 000 BP), Ngaloba, KNM-ER 3884 (Koobi Fora), Omo II (Kibish), viacero nálezov z Džabal Irhúd (Jebel Irhoud) a nález Herto. Nálezy Omo I, Klasies River a Border Cave už patria k modernému Homo sapiens. Podľa str. 390 a 371 je Homo helmei alternatívne zaraďovaný ako Homo heidelbergensis, podľa str. 259 ako Homo sapiens.
Lahr a Foley (2004)
Položka 7 na obrázku http://ma.prehistoire.free.fr/newtree.htm
Koltes (2004/2005)
Homo helmei je ekvivalent "neskorého archaického Homo sapiens" (pojem Bräuera, Wooda a podobne). Do neskorého archaického Homo sapiens patria: Nálezy Haua Fteah a Magára el-Alijá sú však pomerne mladé (Haua Fteah – vyše 90 000 alebo vyše 130 000 rokov, Magára el-Alijá –  65 000 až 90 000 rokov). Treba poznamenať, že nie je celkom jasné, či sa podľa autora názov Homo helmei môže použiť aj keď sú do neskorého archaického Homo sapiens zahrnuté aj neafrické nálezy.
Cambridge Dictionary (2005)
Homo helmei je navrhovaný druh priamych afrických predchodcov Homo sapiens s typovým nálezom v Florisbad. Iní autori tvrdia, že takéto nálezy patria pod Homo heidelbergensis.
Harvati (2007)
Holmo helmei je (alternatívne k označeniu Homo rhodesiensis) označenie pre africké strednopleistocénne nálezy. Autorka toto uvádza len ako jednu z možností systému Homo.
Vančata (2007)
Homo helmei je označenie pre africké nálezy z obdobia 300 000 – 200 000 BP, napr.?Džabal Irhúd (Jebel Irhoud) a Florisbad.
Bräuer (2007, 1996)
V roku 2007 Bräuer uvádza, že vo Foley 2001 termín Homo helmei zodpovedá jeho (t. j. Bräuerovmu) "neskorému archaickému Homo sapiens", t. j. nasledujúcim nálezom z Afriky z rokov 400 000/300 000 BP až 200 000 BP: Džabal Irhúd, Kébibat, Omo 2, Eliye Springs, Wádí Dagadlé, Laetoli 18, Ileret (3884 a 999), Florisbad. Dodáda, že vo Foley a Lahr (1997) sú v pojme Homo helmei zahrnuté aj európske nálezy, čo Bräuer považuje za problematické. Okrem toho píše, že Homo helmei sa chápe buď ako predchodca len Homo sapiens, teda ako neskorý archaický Homo sapiens (tak napr. v McBrearty a Brooks 2000) alebo ako predchodca aj Homo sapiens aj Homo neanderthalensis (tak napr. Foley and Lahr 1997).
Rightmire (2009)
Tento článok sa síce termínom Homo helmei vôbec nezaoberá, aktualizuje ale hodnotenie (len) afrických nálezov, ktoré sa do Homo helmei u iných autorov zvyknú zaraďovať: rod Homo:
Podľa autora teda vlastne to, čo sa radí inde do Homo helmei rozhodne treba zaraďovať priamo pod moderného Homo sapiens (okrem nálezu Omo 2 a čiastočne nálezu Florisbad), a teda Homo sapiens vznikol okolo 270 000 BP a istý čas koexistoval s Homo heidelbergensis.
Drobyševskij (2010, 2003)
V texte z roku 2010 do Homo helmei patria všetky africké nálezy od 490 000 BP do ?35 000 BP (nejasne formulované), pričom väčšina nálezov spadá do obdobia 200 – 100 000 BP.
V texte z roku 2003 je Homo helmei (nejasne formulované) buď synonymum alebo časť taxónu Pithecanthropus steinheimensis steinheimensis zahŕňajúceho nálezy z Afriky, Európy a kont. Ázie z rokov 450 – 132 000 BP.
Wiley-Blackwell Encyclopedia of Human Evolution (2011)
Homo helmei zahŕňa napríklad nálezy Florisbad, Džabal Irhúd (Jebel Irhoud), Ngaloba (LH 18), Omo II a Singa. Článok odkazuje na McBrearty a Brooks (2000)
Porovnanie s klasifikáciou používajúcou taxón Homo heidelbergensis
Na porovnanie si možno pozrieť, kam vyššie uvedené nálezy zaradil Thurzo 1998 (ako príklad mainstreamovej klasifikácie):
Mozilla Foundation
Mozilla Foundation je nezisková organizácia, ktorá podporuje a riadi open source projekt Mozilla. Organizácia riadi infraštruktúru, drží ochranné známky a je plným vlastníkom spoločnosti Mozilla Corporation, ktorá zamestnáva niekolko vývojárov, ktorí spolu s komunitou vytvárajú webový prehliadač Mozilla Firefox a e-mailový klient Mozilla Thunderbird. Mozilla Foundation sídli v Kalifornii, USA.
História
Mozilla Foundation bola založená 15. júla 2003 krátko potom, čo sa spoločnosť America Online (AOL) rozhodla, že už ďalej nebude tento projekt podporovať finančne a nebude poskytovať vývojárov na vývoj produktu. Nadácii bol ako počiatočný kapitál poskytnutá čiastka 2 milióny dolárov a existujúca infraštruktúra vrátane ochranných známok. 3. augusta 2005 bola touto nadáciou založená spoločnosť Mozilla Corporation, ktorá je ňou plne vlastnená a naďalej zaisťuje vývoj produktov Mozilla. Do novo vzniknutej spoločnosti prešla väčšina ľudí z nadácie. Tá teraz zaisťuje iba technické zázemie a vlastní ochranné známky.
Unionizmus v Írsku
thumb|Unionisti dnes chcú, aby Severné Írsko zostalo súčasťou Spojeného kráľovstva s Anglickom, Škótskom a Walesom Írsky unionizmus je ideológia, ktorá podporuje podobu určitého pokračovania politickej únie medzi Írskom a Veľkou Britániou. Od rozdelenia Írska sa unionizmus v Írsku zameriava najmä na udržanie a zachovanie Severného Írska v rámci Spojeného kráľovstva. V tomto kontexte alebo v kontexte udalostí ktoré viedli k vytvoreniu Severného Írska, je možné rozlišovať medzi ulsterským unionizmom a unionizmom inde v Írsku.
Politický vzťah medzi Anglickom a Írskom sa datuje od normanskej invázie v 12. storočí. Dohodou o únií v roku 1800 bolo vytvorené Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska. V roku 1922 26 grófstiev Írska získalo samostatnosť od Veľkej Británie ako domínia Írsky slobodný štát. V roku 1949 táto domínia sa stala republikou a opustila Commonwealth. Zvyšných 6 grófstiev predstavovalo územie Severného Írska zostalo súčasťou toho, čo sa v roku 1927 premenovalo na Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska. Dnes je aktívny unionizmus ohromný problém Severného Írska ktorý sa zaoberá predovšetkým vzťahmi medzi Severným Írskom a Veľkou Britániou.
Unionizmus a jeho protikladná ideológia - írsky nacionalizmus sú spojené s etnickými a/alebo náboženskými komunitami. Najviac, ale nie všetci, unionisti sú s protestantského prostredia. nacionalisti sú prevažne s katolíckeho prostredia. Avšak toto je len zovšeobecnenie pretože sú aj protestantský nacionalisti aj katolícky unionisti ako aj ďalší prisťahovalci ktorí niesu ani katolíci ani protestanti.
Dlhé nad Cirochou
thumb|Farský kostol sv. Joachima a Anny thumb|Rímskokatolícky kostol sv. Anny a námestie Jána Tomka thumb|Kalvária na Námestí Jána Tomka Dlhé nad Cirochou je obec na Slovensku v Prešovskom kraji, v okrese Snina.
Polohopis
Obec leží v údolí rieky Cirocha, medzi Nízkymi Beskydami na severe a Vihorlatskými vrchmi na juhu, asi východne od mesta Humenné.
Dejiny
Od 14. do 17. storočia patrila obec Drugetovcom, neskôr Szirmayovcom, ktorí v nej postavili dodnes zachovaný barokový kaštieľ.
K 31. 12. 2008 žilo v obci 2057 obyvateľov z toho 1023 mužov a 1034 žien.
Kultúra
Najstaršou stavbou v obci je rímskokatolícky kostol sv. Anny z polovice 15. storočia, prestavaný a preklenutý v druhej polovici 18. storočia, ktorý je zároveň najstaršou murovanou sakrálnou stavbou západného obradu v regióne Sniny. V roku 2013 bola zrekonštruovaná strecha a obnovená fasáda, a bez vysvetlenia všeobecnému obyvateľsvu zrušené hodiny vo veži. V súčasnosti tento kostol slúži ako dom nádeje.
V lese severne od obce v tzv. Tristci sa nachádza poľovnícky zámoček z roku 1843 neskôr prestavaný na rekreačné stredisko. Je nedostupný pre verejnosť a chátra.
Obec úspešne reprezentuje aj miestny folklórny súbor Kudzeľ.
Karl-Gerät
náhľad|Karl-Gerät vo [[Varšava|Varšave.]] Karl-Gerät (040/041) bolo nemecké samohybné delo (mažiar) používané počas druhej svetovej vojny. Jeho najťažší náboj mal kaliber 600 mm a vážil 2 170 kg. Dostrel najľahšieho náboja (1 250 kg) bol niečo cez 10 km. Každý mažiar sprevádzal žeriav, ťažký podvalník a niekoľko upravených tankov na prepravu munície. Zadanie na kanón schopný útoku na francúzsku Maginotovu líniu bolo vypracované v roku 1936. Výroba sa začala v období tesne pred začiatkom druhej svetovej vojny. Celkovo bolo vyrobených 7 mažiarov Karl-Gerät. Prvých šesť z nich malo prezývky Adam, Eva, Thor, Odin, Loki a Ziu. Tieto zbrane boli dodané armáde od novembra 1940 do augusta 1941. Boli použité napríklad pri útoku na Brest v roku 1941, Sevastopoľ v roku 1942, ostreľovali poľských povstalcov vo Varšave roku 1944 alebo Spojenecké pozície v Ardenách a pri Remagene.
HP Pavilion
HP Pavilion môže byť:
Stará rieka (prítok Tisovníka)
Stará rieka je vodný tok na juhu stredného Slovenska, v okresoch Zvolen a Veľký Krtíš. Je pravostranným prítokom Tisovníka a má dĺžku.
Prameň
Pramení v pohorí Javorie pod vrchom Priečne bralo v nadmorskej výške cca  na území VVP Lešť.
Opis toku
Tečie spočiatku juhovýchodným smerom cez Krupinskú planinu, zľava priberá Brožkov potok a vteká do úzkeho údolia. Tu priberá z ľavej strany významnejší prítok a potom opäť ľavostranný prítok spod Pasby  a rieka tečie na juh. Ďalej priberá zľava Leštiansky potok a dolina rieky sa rozširuje, následne priberá sprava Hrádocký potok, stáča sa na juhovýchod, opúšťa VVP Lešť a vstupuje do Ipeľskej kotliny. Preteká obcou Horné Strháre, z ľavej strany vyúsťuje tunel, ktorým bola v minulosti privádzaná časť vody zo susednej doliny Koprovnice. Stará rieka ďalej tečie asi dlhým tunelom, okrajom obce Dolné Strháre a osady Slatinka, zľava priberá Koprovnicu a tečie popri obci Pôtor. Pri Žihľave sa tok rieky stáča na východ a za osadou Dolné Vátovce opäť na juhovýchod. Zarezáva sa do Pôtorskej pahorkatiny a meandruje. Pri osade Karlov priberá zľava Bukovec, oblúkovito sa stáča a vlieva do Tisovníka severne od obce Muľa.
NGC 3015
NGC 3015 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 23. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Turová (potok)
náhľad|Potok Turová tečúci obcou Turová Turová je potok na Strednom Pohroní, v západnej časti okresu Zvolen. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 10,3 km a je tokom III. rádu.
Priebeh toku
Pramení v Kremnických vrchoch, v podcelku Flochovský chrbát, na juhozápadnom svahu Poruby (698,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 675 m n. m., v lokalite Dolná Poruba. Sprvu tečie severojužným smerom, sprava priberá prítok z oblasti Farskej lúky a pokračuje dolinou Selce. Preteká podcelkom Turovské predhorie, postupne sa stáča na juhovýchod a preteká obcou Turová. Na jej území priberá pravostranný prítok z obce Tŕnie a stáča sa na juh. Pokračuje cez obec Budča, z pravej strany priberá Kremenský potok a napokon vteká do severného výbežku Pliešovskej kotliny. Do Hrona ústi južne od obce Budča v nadmorskej výške cca 271,5 m n. m., v blízkosti vtoku potoka Blieň.
Gaius Fannius
Gaius Fannius bol rímsky analistický historik pôsobiaci v 2. storočí pred Kr.
Workaholics
Workaholics (slov. workoholici) je americký sitkom, ktorý sa vysielal od 6. apríla 2011 do 15. marca 2017 počas siedmych sérií na americkej televíznej stanici Comedy Central. Seriál zobrazuje troch chalanov (Blake Anderson, Adam DeVine, Anders Holm) a drogového dílera (Kyle Newacheck), ktorí sú spolubývajúci a pracujú v tej istej telemarketingovej spoločnosti TelAmeriCorp.
Gnaeus Gellius
Gnaeus Gellius bol rímsky analistický historik žijúci počas 2. storočia pred Kr. Z jeho diela Annales (Anály) v 33 knihách sa nič nedochovalo.
Superman (postava)
Superman je fiktívny superhrdina z komiksov publikovaných spoločnosťou DC Comics. Je to úplne prvý komiksový superhrdina, jeho debutom v Action Comics #1 v júni roku 1938 začal vytvárať superhrdinský žáner. Odvtedy je jedným z najobľúbenejších a najpopulárnejších superhrdinov a je považovaný za americkú popkultúrnu ikonu. Jeho rodným menom je Kal-El, meno jeho ľudského alter ega je Clark Kent. Úhlavným nepriateľom Supermana je superzločinec Lex Luthor.
Supermanov výrazný a ikonický vzhľad tvorí modrý kostým, červený plášť a štylizovaný červenožltý emblém s písmenom S. Tento emblém ho symbolizuje v nespočetných médiách.
Autormi postavy sú Kanaďan Joe Shuster a Američan Jerry Siegel, no vlastníctvo postavy je často predmetom sporu. Siegel a Shuster dvakrát žalovali spoločnosť DC Comics o vrátenie právneho vlastníctva.
Základný opis
Superman, vlastným menom Kal-El, pochádza z planéty Krypton, ktorá však bola zničená ešte kým bol malé dieťa. Jeho rodičia Jor-El a Lara Lor-Van predvídajú skazu planéty a podarí sa im syna evakuovať v malej vesmírnej lodi, ktorá pristane na planéte Zem neďaleko malého amerického mestečka Smallville, v štáte Kansas. Pád vesmírnej lode si všimnú bezdetní manželia Martha a Jonathan Kentovci. V troskách objavia Kal-Ela, ktorého si adoptujú a vychovávajú ho ako Clarka Kenta. Keď dospeje, presťahuje sa Clark do veľkomesta Metropolis, kde sa zamestná v denníku Daily Planet ako reportér. Zároveň sa však rozhodne využiť svoje nadľudské schopnosti pre pomoc v boji proti zlu a stane sa superhrdinom, ktorého nazývajú Superman. Clark Kent začne žiť dvojitý život – život nemotorného a nepríťažlivého novinára-outsidera, a život superhrdinu, ktorý každý deň zachraňuje svet. Aby toho nebolo málo, zamiluje sa do kolegyne Lois Laneovej.
Vývin postavy
Superman bol po svojom vzniku neohrozeným a drsným superhrdinom, ktorý bojoval za prostých a chudobných ľudí. Jeho nepriateľov tvorili rôzni mafiáni, skorumpovaní podnikatelia a násilníci. V neskorších rokoch boli v komiksoch predstavení aj superzločinci v kostýmoch. Superman postupne získaval nové superschopnosti, stal sa členom superhrdinskej organizácie Justice Society of America a tiež bojoval v druhej svetovej vojne.
V 60. rokoch 20. storočia bol v komiksoch zavedený koncept multiverza. V tejto dobe bol predstavený druhý, mladší Superman, ktorý existoval vo svete paralelnom tomu, v ktorom žila pôvodná verzia zo 40. rokov. Tento nový Superman pozmenenú svoju fiktívnu históriu – nežil počas druhej svetovej vojny, už pred dospelosťou vystupoval ako superhrdina s menom Superboy, a ako Superman sa sa stal členom superhrdinského tímu Justice League of America. V týchto rokoch boli do modernej mytológie pridávané rôzne nové postavy, medzi ktoré patrila napríklad Supergirl – Clarkova sesternica Kara Zor-El, ktorá tiež prežila skázu planéty Krypton.
Osobnosť
V prvých rokoch existencie Supermana bola jeho osobnosť výrazne odlišná od tej súčasnej. Superman bol agresívny, drsný a mal voľnejší morálny kódex. Nemal žiadne problémy s použitím násilia proti jeho oponentom a často proti nim bojoval bez ohľadu na ich zdravie. Zvykol s nimi zaobchádzať takým spôsobom, ktorý bol pre nich často smrteľný (aj keď takéto úmrtia sa priamo na stranách komiksov nezobrazovali). Táto verzia Supermana existovala do roku 1940, keď nový editor Whitney Ellsworth zaviedol prísnejší a pevnejší morálny kódex, ktorý umiernil Supermanove správanie a zakázal mu zabíjať svojich nepriateľov.
Osobnosť Supermana býva charakterizovaná ako "dobrý skaut." Má silné a absolútne morálne zásady. Verí v spravodlivosť, ktorá sa však deje iba prostredníctvom zákonných a morálnych prostriedkov, v čom sa v niektorých prípadoch dostáva do sporu s Batmanom.
Superschopnosti
Schopnosťami sa radí medzi najsilnejších superhrdinov. Disponuje ohromnou fyzickou silou, dokáže lietať obrovskou rýchlosťou a strieľať z očí ničivé lúče. Je nezraniteľný bežnými prostriedkami a je nezávislý od príjmu potravín, tekutín a dýchania. Medzi jeho superzmysly patrí supersluch a videnie v takmer všetkých častiach spektra. Všetky tieto superschopnosti získava vďaka slnečnému žiareniu, ktoré nabíja jeho špeciálne telesné bunky.
Všetky svoje známe superschopnosti získaval postupne. Počas jeho prvých výskytoch v komiksoch od Joea Shustera a Jerryho Siegela disponoval iba nadprirodzenou silou a rýchlosťou (ktoré boli na výrazne nižšej úrovni než v súčasnosti) a namiesto lietania dokázal iba skákať na veľmi veľké vzdialenosti.
Vážne zraniť Supermana je možné iba pomocou kryptonitu, v súčasnej komiksovej mytológii je zraniteľný aj pomocou mágie, extrémnej fyzickej sily a nedostatku solárneho žiarenia. Keďže má odlišný genetický kód ako človek, nemôže ochorieť nijakou známou chorobou, ale zároveň to vylučuje akúkoľvek možnosť mať deti.
Filmy
Najznámejším filmom je Superman z roku 1978, ktorý režíroval Richarda Donnera. V hlavnej úlohe vystupoval vtedy neznámy Christopher Reeve, v úlohe jeho biologického otca Jor-Ela sa predstavil Marlon Brando a Supermanovho nepriateľa Lexa Luthora hral Gene Hackman. Film mal na svoju dobu nevídaný rozpočet, až 50 miliónov dolárov a stal sa z neho obrovský hit. Kultovú úvodnú znelku vytvoril John Williams, ktorý má na svedomí hudbu k filmovým sériám Star Wars, Indiana Jones a Harry Potter. Boli natočené 3 pokračovania – Superman II, ktorý si udržal kvalitu a popularitu svojho predchodcu, a Superman III a Superman IV: The Quest for Peace, ktoré boli obrovskými prepadákmi.
Superman sa vrátil v roku 2006 vo filme Superman Returns (Superman sa vracia) od režiséra Bryana Singera. Supermana si opäť zahral pomerne neznámy herec, Brandon Routh. Vo filme sa objavil aj už zosnulý Marlon Brando a v úlohe Lexa Luthora Kevin Spacey.
Po sedemročnej prestávke sa Superman vrátil opäť na plátna kín. Film s názvom Man of Steel (Muž z ocele) z roku 2013, ktorého rozpočet sa vyšplhal až na 225 miliónov amerických dolárov a režíroval ho Zack Snyder, známy filmami 300 alebo Watchmen (Strážcovia). Supermana stvárnil herec Henry Cavill, ďalej sa vo filme objavili Amy Adams ako Lois Laneová, Michael Shannon ako generál Zod, a Russell Crowe, ktorý sa stal po Marlonovi Brandovi druhým oscarovým hercom, ktorý stvárnil postavu Jor-Ela.
Videohry
Superman sa objavil ako protagonista v malom počte videohier, no žiadna z nich nezaznamenala veľký úspech. Úplne prvou bola hra Superman pre konzolu Atari 2600. V roku 1999 vyšla pre konzolu Nintendo 64 neslávne známa hra s rovnakým názvom, ktorá je často považovaná za jednu z najhorších hier všetkých čias.
Okrem týchto hier sa však Superman objavil ako vedľajšia postava v hrách, ktoré si získali väčšiu popularitu než jeho sólové tituly. Medzi ne patrí videoherná séria Lego Batman (kde sa Superman objavil v druhom a treťom dieli) a hra Injustice: Gods Among Us, kde alternatívna verzia Supermana vystupovala ako hlavný antagonista.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Lipanoch
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v meste Lipany v okrese Sabinov.
Mojmír II.
Mojmír II. bol najstarším synom kráľa Svätopluka a posledný historicky známy panovník Veľkomoravskej ríše. Pochádzal z rodu Mojmírovcov. Dátum a miesto jeho narodenia nepoznáme. Vieme len logicky povedať, že sa narodil na Veľkej Morave niekedy po roku 871 a jeho matkou zrejme bola Svätoplukova manželka Svätožizňa z českého rodu Přemyslovcov.
Začiatok vlády
Mojmír sa stal panovníkom po smrti svojho otca v roku 894. Musel riešiť vzťahy s Východofranskou ríšou na čele s kráľom Arnulfom, ktorá sa snažila na Veľkej Morave presadzovať svoj vplyv. Krajinu poškodzovali aj jeho spory s bratom Svätoplukom, ktorý spravoval nitrianske údelné kniežatstvo.
S pokračujúcimi vnútropolitickými spormi strácala Veľkomoravská ríša dobyté územia, v roku 894 to bola Panónia, ktorú dočasne zabrala Východofranská ríša, Frankovia získali vplyv aj v Čechách, ktoré sa po nástupe Spytihněva I., roku 895, od Veľkej Moravy takisto odtrhli. Ich príklad nasledovali aj polabskí Srbi, ktorí uznali zvrchovanosť Východofranskej ríše.
V roku 896 zabrali územie okolo rieky Tisy Maďari ako Mojmírovi spojenci. Jeho brat Svätopluk II., ktorý bol už predtým v kontakte s Bavormi, navštívil v roku 897 Arnulfa, aby uzavreli spojenctvo.
Petru Groza
Petru Groza (* 7. december 1884, Băcia, Rumunsko - † 7. január 1958, Bukurešť, Rumunsko) bol rumunský politik, právnik, predseda Dočasného prezídia Rumunskej ľudovej republiky v období od 2. júna 1952 - 7. januára 1958 a prvý predseda Rady ministrov v období Rumunskej ľudovej republiky (30. december 1947 - 21. august 1965) od 6. marca 1945 do 2. júna 1952.
Mojmír II.
Začiatok vlády
V roku 898 Mojmír II. vyslal poslov do Ríma k pápežovi a žiadal ho o obnovenie veľkomoravského biskupstva.
Petru Groza
Mladosť
Narodil sa v bohatej rodine sedliakov v dedine Băcia v Sedmohradsku, v tom čase v Rakúsko-Uhorsku. Po štúdiách na vysokej škole reformovanej cirkvi v Orăştie odišiel do Rakúsko-Uhorska, kde študoval na Univerzite Ötvösa Lórána v Budapešti právo. Neskôr tiež študoval na univerzitách v Lipsku a Berlíne.
Mojmír II.
Spory so Svätoplukom a Bavormi
V roku 898 Veľkú Moravu napadol Mojmírov brat, nitrianske údelné knieža Svätopluk II., ku ktorému sa pridali Bavori, ktorí sa snažili zlomiť Mojmírovu moc.
Petru Groza
Mladosť
Ku koncu prvej svetovej vojny svoje štúdiá dokončil a vrátil sa do Rumunska, aby tam pracoval ako právnik. V roku 1918 sa prvýkrát ukázal na politickej scéne ako člen Rumunskej národnej strany a dva roky zastával post riaditeľa Rady pre Sedmohradsko, združujúcu etnických rumunských politikov, ktorí boli za zjednotenie Rumunska.
Mojmír II.
Spory so Svätoplukom a Bavormi
Po Mojmírovom víťazstve a po smrti kráľa Arnulfa v decembri 899 prišli na Veľkú Moravu pápežskí legáti a vysvätili nového moravského arcibiskupa a troch biskupov. Jeden z novovysvätených biskupov išiel nepochybne do Nitry. Došlo k obnoveniu troch veľkomoravských biskupstiev a jedného arcibiskupstva, ktoré mohli znova používať staroslovanskú liturgiu. Vlastná cirkevná jurisdikcia bola pre krajinu mimoriadne dôležitá, pretože podporovala legitimitu panovníka.
Petru Groza
Premiér
Petru Groza sa stal premiérom 6. marca 1945, keď bol jeho predchodca Nicolae Rădescu z tejto funkcie odvolaný. Za jeho vlády, po abdikácii rumunského kráľa Michal I. sa z Rumunského kráľovstva dňa 30. decembra 1947 vytvorila Rumunská ľudová republika. Ako premiér jeho autorita a kompetencie boli výrazné, nakoľko dokázal bez podpory Sovietskeho zväzu skonsolidovať komunistický režim v Rumunsku ešte predtým, než ho na poste premiéra Rumunskej ľudovej republiky vystriedal Gheorghe Gheorghiu-Dej.
Mojmír II.
Bitky s Maďarmi
V roku 902 sa Mojmírovi II. podarilo zastaviť maďarský útok. Maďari v roku 904 znovu zaútočili a teraz ich porazili Bavori. V roku 906 došlo medzi maďarskými a veľkomoravskými vojskami k veľkej bitke, ktorú pravdepodobne ešte Mojmír II. dokázal vyhrať a Maďarov na krátkou dobu zahnať späť.
Ale už v roku 907 sa pri Bratislave strhla bitka medzi Bavormi a Maďarmi, v ktorej sa už účasť Mojmíra II. ani Veľkomoravanov nespomína. Je teda pravdepodobné, že Mojmír II. zomrel ešte pred touto bitkou, alebo v nej zahynul spoločne so svojím bratom a podstatnou časťou veľkomoravských veľmožov.
Aj keď Veľká Morava zanikla, nezanikla veľkomoravská sídelná štruktúra a zrejme rozdrobená na menšie územné celky, sa udržala ešte niekoľko desaťročí. Rovnako tak na určitú dobu pretrvala aj veľkomoravská cirkevná správa.
Historické pramene
Prvé zmienky o Mojmírovi II. sú z roku 894 – úmrtie kniežaťa Svätopluka. Nepriamo ho spomína aj byzantský cisár Konštantín Porfyrogenet v legendárnej povesti O troch prútoch. Najviac sa však o živote Mojmíra II. dozvedáme z Fuldských análov. Tie ho spomínajú pri boji o moc s jeho pravdepodobne nevlastným bratom Svätoplukom II. O konci Veľkomoravskej ríše písal napríklad východofranský kronikár Regino z Prümu.
Externé odkazy
Mojmír II., Mapa Veľkej Moravy
NOFX
NOFX je americká punk rocková skupina. Skupina vznikla v roku 1983 v Los Angeles v Kalifornii. V súčasnosti je situovaná v San Franciscu. Má štyroch členov: Mike Burkett (Fat Mike) - spev, basová gitara, Aaron Abeyta (El Hefe) - sólová gitara, vokály, trúbka, Eric Melvin - rytmická gitara, akordeón, vokály a Erik Sandin (Smelly) - bicie.
Skupina počas svojej kariéry vydala jedenásť štúdiových albumov, pätnásť EP a množstvo singlov na 7-palcových platniach. Skupina predala celosvetovo viac ako 6 miliónov kópií svojich nahrávok, čo z nej robí jednu z najúspešnejších nezávislých skupín všetkých čias.
Iné projekty
.
Larroque-Toirac
Larroque-Toirac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Opočlovek
Opočlovek alebo zriedkavo opicočlovek môže byť:
NGC 3016
NGC 3016 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 21. marca 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Dóžov palác
Dóžov palác alebo Dóžovský palác alebo (po taliansky) Palazzo Ducale môže byť:
Palazzo Ducale môže byť aj:
Július Gretzmacher
Július Gretzmacher (* 19. august 1836, Levoča† 26. január 1906, Banská Štiavnica) bol slovenský banský inžinier.
Životopis
Narodil sa v Levoči ako syn Jána-Samuela Gretzmachera a jeho manželky Zuzany Amálie rodenej Rots. Absolvoval Banskú a lesnícku akadémiu v Banskej Štiavnici, v období 18831904 bol vedúcim katedry baníctva na tejto škole. V školskom roku 1865/1865 bol asistentom na katedre deskriptívnej geometrie, v nasledujúcom prednášal tento predmet ako suplent. Odborne a publikačne bol činný ako banský inžinier – najmä v oblasti banských meraní.
Zomrel 26. januára 1906 v Banskej Štiavnici.
Edwy
Edwy alebo Eadwig (* okolo 940 – † 15. október 959, Gloucester) bol anglosaský kráľ, ktorý vládol v Anglicku v rokoch 955 – 959.
Rodina
Bol synom kráľa Edmunda I. a jeho manželky Elgivy (Aelfgifu). Bol bratom Edgara, kráľa Anglicka v rokoch 959 – 975. Edwy bol ženatý s Aelfgifu, dcérou Aethelgify, pochádzajúcej z potomstva kráľa Ethelreda I. Nemal žiadne deti.
Život
Po smrti svojho strýka Edreda († 23. november 955) bol jednomyseľne zvolený za kráľa a v januári 956 bol korunovaný canterburským arcibiskupom Odom v Kingston-upon-Thames. Už na korunovačnej hostine sa začali jeho problémy so šľachtou a najmä cirkvou, vedenou Svätým Dunstanom a arcibiskupom Odom. Mladý kráľ sa nedostavil na rokovanie s hodnostármi kráľovstva o štátnych záležitostiach. Preto boli vyslaný Dunstan a biskup z Lichfieldu, aby panovníka našli. Dunstan našiel mladého kráľa užívajúceho si spoločnosť Aelfgify a jej matky Aethelgify. Dunstan vytiahol kráľa z komnaty a nútil ho, aby zapudil "ľahkú ženu". Edwyho tento zásah rozhneval a Dunstan musel hľadať útočisko vo svojom opátsve v Glastonbury. Edwy, podnecovaný Aelfgifou, ktorá sa stala v roku 956 jeho manželkou, Dunstana prenasledoval, vyplienil jeho kláštor a roku 957 ho vypovedal z kráľovstva. Zároveň zabavil všetky majetky patriace opátovmu veľkému prívržencovi, jeho starej matke Eadgife, manželke bývalého kráľa Eduarda I.
Mladý kráľ sa pokúšal vytvoriť si skupinu lojálnych vazalov, o čom svedčí neobyčajné množstvo listín z roku 956. Medzi nimi boli Aelfheah, ealdorman z Mercie, Aelfhere, ealdorman z Wessexu, Byrhthelm, biskup z Winchesteru, pochádzajú údajne z príbuzenstva Ethelreda I. Postup kráľa vyvolal nespokojnosť najmä v Mercii a Northumbrii, ktoré sa v roku 957 vzbúrili a do ich čela sa postavil Edwyho mladší brat Edgar. Edwy bol porazený v bitke pri Gloucesteri, ale skôr ako by sa v krajine rozpútala občianska vojna, šľachtici dosiahli dohodu o rozdelení kráľovstva na dve časti (hranicu tvorila rieka Temža). Na juhu, vo Wessexe a Kente vládol Edwy, ktorý však aj naďalej používal v listinách titul kráľa Anglicka. Na severe vládol zase Edgar.
V nasledujúcich rokoch sa Edwyho vláda vyznačovala múdrosťou a poskytovaním významných darov pre cirkev. Roku 958 došlo k rozluke jeho manželstva z dôvodu blízkej pokrvnej príbuznosti. Keďže z manželstva nevzišli žiadne deti, po smrti Edwyho 15. októbra 959 sa stal kráľom znovu zjednoteného kráľovstva Edgar.
Couturelle
Couturelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katedrála svätého Štefana (Sens)
thumb Katedrála svätého Štefana (fr. Cathédrale Saint-Étienne) alebo Katedrála v Sens je rímskokatolícka katedrála v Sens v Burgundsku. Je to jedna z najstarších gotických stavieb vo Francúzsku. Stavba katedrály začala roku 1140, prebiehala počas celého 12. storočia, no dokončená bola až na začiatku 16. storočia.
Dúbrava (okres Snina)
Dúbrava je obec na Slovensku v okrese Snina ležiaca na hranici s Ukrajinou.
Dejiny
Obec je vznikla na valašskom práve, založením šoltýsom s usadlíkmi. Od založenia a aj počas 17. storočia patrila Drugetovcom (súčasť ich humenského panstva).
Z roku 1601 existuje doklad o (drevenom) kostole a pravoslávnom kňazovi.
Obyvatelia obce boli zdaňovaní od: 1567 3,75, 1582 4, 1610 1 a 1635 0,375 porty.
Veľkopiatková dohoda
thumb|Plagát "Áno" kampane pre Veľkopiatkovú dohodu počas súbežných referend v Severnom Írsku a Írsku. Veľkopiatková dohoda alebo Belfastská dohoda ( alebo Belfast Agreement, alebo Comhaontú Aoine an Chéasta, ulst. šk. Bilfawst Greeance alebo Guid Friday Greeance) bol hlavný politický vývoj počas mierového procesu v Severnom Írsku v 90-tych rokoch. Na tejto dohode je založený systém vlády Severného Írska. Dohoda tiež vytvorila rad inštitúcií medzi Severným Írskom a Írskom a medzi Spojeným kráľovstvom a Írskom.
Dohoda sa skladá z dvoch vzájomne prepojených dokumentov. Obe boli podpísané v Belfaste na Veľký piatok 10. apríla 1998. Sú to:
Dohoda stanovila komplexný rad ustanovení týkajúci sa mnohých oblastí vrátane.
Otázky týkajúce sa občianskych kultúrnych práv, vyraďovania zbraní spravodlivosti a polície boli ústrednými pre dohodu.
Breznický potok (prítok Hrona)
Preteká Kremnickými vrchmi, pramení v podcelku Flochovský chrbát na juhozápadnom svahu Veľkého Sona (852,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 800 m n. m. Tečie prevažne severojužným smerom, sprava priberá prítok spod Jablonky (866,0 m n. m.) a pokračuje v podcelku Turovské predhorie. Ďalej sa stáča, na krátkom úseku tečie juhozápadným smerom, preteká obcou Železná Breznica, tu z pravej strany priberá prítok (456,3 m n. m.) z oblasti Husárkinej pleše a následne prítok z doliny Šindliarska. Za obcou tečie opäť na juh, pričom vytvára oblúk vypnutý na západ, ním preteká cez osadu Huta. Ďalej vytvára výraznú zákrutu, stáča sa na juhozápad a neďaleko obce Hronská Dúbrava ústi v nadmorskej výške okolo 263 m n. m. do Hrona. Breznický potok má slabo rozvinuté povodie s výhradne pravostrannými prítokmi.
Sibualbuali
Sibualbuali je menší neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Sumatra. Masív vulkánu je tvorený prevažne dacitmi a ryolitmi a je značne erodovaný. Na východnom svahu sopky sa nachádzajú dve fumarolové polia. Vek poslednej erupcie nie je známy.
Charlie Parker
Charlie Parker (* 29. august 1920, Kansas City, Kansas, USA – † 12. máj 1955, New York, USA), známy aj ako „Bird“ či „Yardbird“, bol americký altsaxofonista, ktorý stál pri zrode bebopu.
Životopis
Narodil 29. augusta 1920 v Kansas City. Bol ovplyvnený mnohými jazzovými hudobníkmi, ktorí tam pôsobili. Ako jedenásťročný začal hrať na saxofón. Stále cvičil a zdokonaľoval sa. V sedemnástich rokoch začal hrať s Kansas City Band of Buster Smith. Dva roky strávil v New Yorku, kde mohol pozorovať pokročilejších muzikantov. Síce sa v roku 1940 vrátil späť do Kansas City, kde dva roky spolupracoval s Jay McSann's Big Band, ale New York ho príliš lákal.
East Coast
East Coast môže byť:
Charlie Parker
Životopis
Významný zlom prišiel o dva roky neskôr, kedy Charlie nahral sériu nahrávok, ktoré definovali nový druh muziky. Parker sa na konci roku 1945 vydal spoločne s trumpetistom Gillespiem do Kalifornie. Ich tamojší pobyt skončil katastrofálne. Západné publikum nenašlo zaľúbenie v bebope, Parker s Gillespiem sa neustále hádali a Parker nakoniec spadol do drogových problémov. V júli 1946 utrpel duševný kolaps a museli ho hospitalizovať na sedem mesiacov v Camarillo State Hospital (Kalifornia).
Po prepustení však znova dosiahol svoju vrcholnú formu. Vrátil sa do New Yorku, kde spoločne s bubeníkom Maxom Roachom a trumpetistom Milesom Davisom založil skupinu. V tom čase bol Parker najvplyvnejším a najslávnejším jazzovým muzikantom. Jeho jazzový vzostup kontrastoval s jeho osobným úpadkom. Heroínová a alkoholová závislosť ho ničila. V roku 1949 však podnikol svoje najslávnejšie turné po Európe.
Medzinárodná federácia amerického futbalu
Medzinárodná federácia amerického futbalu (, skr. IFAF) je medzinárodná športová organizácia, ktorá zastrešuje americký futbal vo svete. Vznikla v roku 1998. Sídlo má v La Courneuve, vo Francúzsku a momentálne na jej čele stojí od roku 2016 Kanaďan Richard MacLean. IFAF má na starosti organizáciu amerického futbalu a flag futbalu. Od roku 2005 je federácia riadnym členom Generálnej asociácie medzinárodných športových federácií a akceptovaným členom MOV. Vďaka plnému členstvu v GAISF mohol americký futbal po prvýkrát participovať ako ukážkový šport na Svetových hrách 2005 v Duisburgu.
Súťaže
IFAF organizuje nasledovné medzinárodné súťaže národných tímov:
Cigo
Cigo vlastným menom Juraj Wertlen je slovenský repový spevák. Bývalý člen rapovej skupiny 2H+, ktorej členom boli Suvereno a Vladis. V súčasnosti je členom hiphopovej skupiny H16, ktorú okrem neho tvoria reperi Majk Spirit a Otecko a producenti a zároveň DJ-ovia ako Grimaso, Yanko Kral, Abe a od roku 2012 aj Billy Hollywood. V roku 2015 vydal svoj prvý sólový album Malý princ.
Štúdiové albumy
Spolu so skupinou H16 majú štyri štúdiové albumy: Okrem toho sa predstavil ako hosť v albumoch ako To som ja (2011) od Otecka, Nový človek (2011) od Majka Spirita a Zlata stredná cesta (2011) od Suverena.
NGC 3017
NGC 3017 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Západné pobrežie
Západné pobrežie môže byť:
Disproporcionácia
Disproporcionácia alebo preskupovanie alebo zriedkavo dismutácia môže byť:
Khatag
náhľad|Khatag zo [[Sikkim v Indii]] náhľad|[[Tändzin Gjamccho|14-ty Dalajláma obdarúva khatagom Richarda Gerea]] náhľad|Modré khatagy na kamennej stéle v kláštore Manzušir v Mongolsku Khatag (iné názvy: khatak, khata, katak, kata, pre Čínu aj cha-ta, pre Mongolsko aj chadag, pre Rusko aj chadak; tibet. ཁ་བཏགས་ - výslovnosť IPA [kʰataʔ], prepis podľa Wylieho kha btags, prepis podľa THDL khatak, tibetský pchin-jin kadag; čín. 哈达 - pchin-jin: hada, slov. prepis z čínštiny: cha-ta; mong. хадаг - výslovnosť IPA [xɑtk], slov. prepis chadag; po buriat. a rus. Хадак - slov. prepis chadak)  je tradičný obradný šál typický pre budhizmus a iné východné náboženstvá. Používa sa hlavne v Tibete, Mongolsku, Buriatsku (Ruská federácia), Indii a v Číne.
Význam khatagu
Khatag symbolizuje nevinnosť, mierumilovnosť, dobrú vôľu, pohostinnosť, vyjadruje spoluúčasť darcu voči obdarovanému. Vďaka tejto svojej viacvýznamovosti sa používa ako univerzálny dar - daruje sa pri svadbách, pohreboch, pri narodení dieťaťa, ukončení štúdia, takisto na privítanie alebo rozlúčku s hosťami. V Tibete sa khatag používa ako pozdrav pri sviatku, želanie úspechu, dar pri skončení stavby domu, ako obeta bohom. Takisto sa používa ako vyjadrenie úcty.
Celosvetovo známym je zvyk tibetského dalajlámu, ktorý obdarúva khatagom diplomatov, hostí, hostiteľov na znamenie čistoty a úprimnosti svojich úmyslov a prvý krok k nadviazaniu vzťahov.
O význame khatagu svedčí aj to, že viaceré krajiny jeho vyobrazenie majú aj vo svojich štátnych znakoch - Mongolsko, Buriatsko (Ruská federácia), Kalmycko (Ruská federácia), Agský buriatsky autonómny okruh (Ruská federácia), Tuviansko (Ruská federácia).
Farebnosť a materiál
Khatag sa vyrába v rôznych farbách. Pre Tibet je typický biely khatag. Modrý khatag je zas obľúbený v Mongolsku či Buriatsku.
Najčastejšie sa tieto šatky vyrábajú z hodvábu a bavlny.
Andrej Grega
Doc.RNDr.Andrej Grega (* 2. september 1920, Koprivnica – † 4. január 1997, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a fyzik.