cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elon Musk
Musk sa narodil v juhoafrickej Pretórii. Krátko navštevoval University of Pretoria a vo veku 18 rokov sa presťahoval do Kanady, kde získal občianstvo vďaka svojej matke narodenej v Kanade. O dva roky neskôr sa zapísal na Queen’s University a prestúpil na University of Pennsylvania, kde získal bakalárske tituly z ekonómie a fyziky. V roku 1995 sa presťahoval do Kalifornie, kde začal navštevovať Stanford University. Po dvoch dňoch štúdium prerušil a spolu s bratom Kimbalom založil softvérovú spoločnosť Zip2, ktorá poskytovala a licencovala novinám softvér na online sprievodcov mestami. V roku 1999 firmu Zip2 kúpila spoločnosť Compaq za 307 miliónov dolárov a Musk spoluzaložil internetovú banku X.com. V roku 2000 sa X.com zlúčila s firmou Confinity a vytvorila PayPal, ktorý v roku 2002 kúpila spoločnosť eBay za 1,5 miliardy dolárov.
Ľudová architektúra na Slovensku
Stredné Slovensko
Stredné Slovensko malo pomerne homogénnu architektúru, môžeme tu však nájsť aj zvláštnosti, akými sú najmä maľované domy v Čičmanoch, alebo drevený poschodový banícky dom z čias nemeckej kolonizácie v oblasti Kremnice.
Elon Musk
V roku 2002 Musk založil so 175,8 miliónmi dolárov spoločnosť SpaceX, ktorá poskytuje služby v oblasti kozmických letov. V roku 2004 bol prvým investorom výrobcu elektrických vozidiel Tesla Motors, Inc. (teraz Tesla, Inc.). Stal sa jej predsedom a produktovým architektom a v roku 2008 prevzal funkciu generálneho riaditeľa. V roku 2006 pomohol vytvoriť SolarCity, spoločnosť zaoberajúcu sa solárnou energiou, ktorú neskôr kúpila Tesla a stala sa z nej Tesla Energy. V roku 2015 spoluzaložil neziskovú spoločnosť OpenAI, ktorá sa zaoberá výskumom umelej inteligencie. V nasledujúcom roku spoluzaložil Neuralink – neurotechnologickú firmu vyvíjajúcu rozhrania mozog-počítač – a The Boring Company, ktorá sa zaoberá výstavbou tunelov. Musk tiež navrhol vysokorýchlostný dopravný systém hyperloop vactrain. V roku 2022 dokončil akvizíciu spoločnosti Twitter za 44 miliárd dolárov.
Ľudová architektúra na Slovensku
Severné Slovensko
thumb|Obytná budova z Kysúc, [[Múzeum kysuckej dediny]] Drevo v severných oblastiach je tvárne a ľahko spracovateľné, dostupné, má vynikajúce fyzikálne vlastnosti a dlhú životnosť. Kameň sa používal len na základy alebo stavbu pivníc. Škáry medzi brvnami zrubových stavieb sa najčastejšie upchávali machom a prekrývali žrďovinou alebo latkami, niekde nazývanými "záhlobky". Zriedka sa zruby omazávali hlinou. Trámy sa niekedy bielili vápnom. Častá je šindľová strecha. Dispozičnou jednotkou bol dvojpriestor. Dispozície čiastočne ovplyvnil a obohatil typ poľského domu. V takomto dvojpriestore bývala jedna alebo dve rodiny, vtedy mal dom prístupné dve izby po oboch stranách pitvora, komora tu nebola ("dom o dvoch koncoch"). Tá sa potom vytvárala buď predelením pitvora, alebo pričlenením po celej dĺžke domu a bola z pitvora prístupná. Výtvarné zdobenie sa aj tu sústredilo na čelnú, uličnú fasádu. Zdobili sa združené okná, nadpražia dverí. Štít mal vysokú podlomenicu, alebo sa robil doskový štít, usporiadaný klasovito alebo vejárovito. Mal kuklu alebo polvalbu. Turzovská (valašská) kolonizácia priniesla dvojité zalomenie štítu podlomenicou.
Elon Musk
Elon Musk tiež vyjadril názory, ktoré z neho urobili polarizujúcu osobnosť. Kritizovali ho za „nevedecké a zavádzajúce vyhlásenia vrátane šírenia dezinformácií“ o COVID-19. V roku 2018 ho Komisia pre kontrolu cenných papierov a burzy USA (U.S. Securities and Exchange Commission, SEC) zažalovala za nepravdivý tweet, že zabezpečil financovanie súkromného prevzatia spoločnosti Tesla. Musk odstúpil z funkcie predsedu predstavenstva Tesly a v rámci dohody o urovnaní so SEC zaplatil pokutu vo výške 20 miliónov dolárov.
Mladosť
Elon Musk sa narodil 28. júna 1971 v meste Pretória v provincii Transvaal v Južnej Afrike. Je prvorodeným synom manželov Errola a Maye Muskových. Má dvoch mladších súrodencov – brata Kimbala (* 1972) a sestru Toscu (* 1974). Jeho rodičia sa v roku 1980 rozviedli. Musk poväčšinou žil so svojím otcom na predmestí Pretórie. Takto sa rozhodol dva roky po rozvode svojich rodičov, ktorý neustále odmietal. Elon sa potom odcudzil od svojho otca, ktorého označil za „hroznú ľudskú bytosť“. Má tiež nevlastného brata a sestru.
Ľudová architektúra na Slovensku
Orava
Na Orave bolo skoré osídlenie z čias gotiky prevrstvované valašskou kolonizáciou, od konca 17. storočia sa znovu miešala s mnohými etnikami z južného Slovenska. Na Orave vznikla taká zložitá a ťažko analyzovateľná situácia, ako nikde inde na Slovensku. Kým pre ostatné Slovensko, hlavne južné oblasti, je typická homogénnosť, na Orave to vonkoncom neplatí. Nachádzame tu pestrosť a rozmanitosť foriem, zatriedenú dnes do 4 oblastí: Kým Dolná Orava má svoj odraz aj na Liptove a Kysuciach a podobne ako na Hornej Orave a Zamagurí boli hospodárske objekty riešené formou prístavieb, goralská oblasť je celkom iná. Jej vyvrcholenie nachádzame v podbeskydskej a podhaľanskej architektúre v Poľsku. Hospodárske budovy sú spolu s obytnou budovou pod spoločnou valbovou strechou, alebo strechou s veľmi vysokou podlomenicou. Na dolnej a hornej Orave boli časté strechy s vysokou alebo nižšou podlomenicou a kuklou. V Zamagurí je to niekoľko typov striech: buď je štít riešený iba podlomenicou, alebo je obohatený ešte polvalbou (Slanický typ), prípadne je štít dvakrát zalomený (dvojitá podlomenica) a ukončený kuklou (Hruštínsky typ).
Elon Musk
Mladosť
V mladosti bol vášnivým čitateľom. V 10 rokoch sa začal zaujímať o počítače a používal počítač Commodore VIC-20. Naučil sa programovať pomocou manuálu a v 12 rokoch vyvinul hru menom Blastar, v programovacom jazyku BASIC, ktorú predal za 500 dolárov. Jeho mladosť ovplyvnila knižná séria Nadácia spisovateľa Isaaca Asimova, z ktorej si vzal myšlienku „mali by ste sa pokúsiť podniknúť množstvo akcií, ktoré pravdepodobne predĺžia civilizáciu, minimalizujú pravdepodobnosť temného veku a skrátia dĺžku temného veku, ak existuje“.
Ľudová architektúra na Slovensku
Severovýchodné Slovensko
thumb|right|[[Chrám svätého Mikuláša (Bodružal)|Chrám sv. Mikuláša v Bodružali]] Šariš, Zemplín a čiastočne Gemer. V severnejších oblastiach sa používalo drevo, v južnejších zasa nepálené tehly. Niekedy sa tieto materiály spájali v jednej stavbe. Architektúru tu ovplyvnili aj Lemkovia, ktorý boli najzápadnejším ukrajinským etnikom. Ich dom charakterizuje zrubová konštrukcia so slamenou strechou. Dispozične boli domy v severovýchodného Slovenska delené na klasický trojpriestor, za ktorým nasledovala stodola ("pleveň"). V prípade rázovitého terénu sa tiež používala vysoká podmurovka.
Elon Musk
Mladosť
Elon navštevoval Waterkloofskú domácu prípravnú školu a Bryanstonskú strednú školu. potom vyštudoval Pretórijskú chlapčenskú strednú školu. V škole ho ako najmladšieho šikanovali. Hoci sa Muskov otec snažil, aby Elon vyštudoval Pretórijskú vysokú školu, Musk sa rozhodol presťahovať do Ameriky, a povedal „spomínam si, myslel som si a videl som, že Amerika je miesto, kde sú úžasné veci možnejšie, než v ostatných štátoch sveta“. Musk vedel, že bude jednoduchšie dostať sa do USA cez Kanadu, kam sa presťahoval v júni 1989, krátko pred svojimi 18. narodeninami, aj keď s tým jeho otec nesúhlasil. Do Kanady sa dostal vďaka kanadskému pasu, ktorý získal prostredníctvom svojej matky, ktorá sa narodila v Kanade.
Ľudová architektúra na Slovensku
Severovýchodné Slovensko
Najväčším klenotom tejto oblasti sú však nepochybne drevené kostoly z 18. storočia, niektoré dokonca zo stredoveku.
Elon Musk
Vzdelanie
Keď čakal na dokumenty s kanadským občianstvom, študoval päť mesiacov na University of Pretoria. V Kanade nastúpil na Queen’s University, aby sa vyhol narukovaniu do Juhoafrických obranných síl. Queen’s University opustil v roku 1992, aby študoval ekonómiu a fyziku na University of Pennsylvania, kde promoval v roku 1997 s bakalárskym titulom (Bachelor of Arts).
Ľudová architektúra na Slovensku
Rezervácie ľudovej architektúry
údaje k 24. 2. 2009 podľa Pamiatkového úradu Slovenskej republiky
Elon Musk
Vzdelanie
V lete 1994 sa Musk zúčastnil dvoch praxí v Silicon Valley. Prvá bola so start-upom, zameraným na uskladňovanie energie, ktorý sa volal Pinnacle Research Institute a skúmal superkondenzátory. Druhou firmou bol paloaltský start-up menom Rocket Science Games. Bruce Leak, ktorý Muska najal, povedal: ''„Mal nekonečnú energiu. Chlapci v dnešnej dobe nemajú potuchy o hardvéri, alebo ako veci fungujú, ale on mal minulosť hackera a nebál sa do toho ponoriť.“'' V roku 1995 začal doktorandské štúdium aplikovanej fyziky na Stanford University v Kalifornii, ale už po dvoch dňoch štúdium ukončil, aby sa mohol pripojiť k internetovému boomu a založiť svoju prvú firmu Zip2.
Podnikateľská kariéra
thumb|Elon Musk vedľa [[Tesla Model S|Tesly Model S, 2011]]
thumb|left|170px|Musk s modelom [[kozmická loď|kozmickej lode Starship spoločnosti SpaceX, 2019]]
V roku 2002 Musk založil kozmickú spoločnosť SpaceX. V roku 2004 prvýkrát zainvestoval do automobilky Tesla a začal sa podieľať na jej vedení. Svoj podiel postupne zvyšoval, až sa stal jej najväčším akcionárom a od roku 2008 aj CEO. V roku 2010 bola spoločnosť zalistovaná na burze NASDAQ. V roku 2006 ako prvý investoval do spoločnosti SolarCity, ktorá sa v Spojených štátoch zaoberá inštaláciou solárnych panelov pre obytné domy. Spoločnosť založili jeho bratranci Peter a Lyndon Riveovci. V roku 2012 bola zalistovaná na burze NASDAQ a v roku 2016 ju kúpila Tesla. V roku 2016 tiež založil spoločnosť The Boring Company, ktorá sa zameriava na vytváranie tunelov a hyperloop trás na zefektívnenie dopravy.
V priebehu roka 2020 sa jeho imanie zhodnotilo približne o 77 %, a to najmä vďaka prudkému rastu ceny akcií Tesly, ktorá zvýšila svoju trhovú hodnotu o 743 %. Dňa 7. januára 2021 sa Musk stal podľa rebríčka agentúry Bloomberg najbohatším človekom na svete s hodnotou majetku 185 miliárd dolárov, a predbehol tak Jeffa Bezosa. O dva dni neskôr jeho majetok prekročil hranicu 200 miliárd. Okrem asi pätinového podielu v Tesle držal približne 48 % akcií firmy SpaceX. Dňa 13. apríla 2022 urobil doterajším akcionárom ponuku na kúpu 100 % akcií sociálnej siete Twitter za 54,20 dolára za akciu v celkovej hodnote 43 miliárd dolárov. Dňa 25. apríla bolo oznámené, že Twitter je pripravený Muskovu ponuku prijať. V októbri 2022 Musk dokončil akvizíciu Twitteru za 44 miliárd dolárov. V decembri 2022 ho v dôsledku poklesu ceny akcií automobilky Tesla a akvizície Twitteru na prvom mieste rebríčka najbohatších ľudí sveta podľa agentúry Bloomberg vystriedal Bernard Arnault. Potom, čo v decembri 2022 používatelia Twitteru hlasovali v Muskom vytvorenej ankete pre jeho odchod z pozície generálneho riaditeľa spoločnosti, oznámil, že tak urobí, len čo za seba nájde náhradu. V máji 2023 uviedol, že ho vo funkcii nahradí žena.
Osobný život
thumb|Musk v roku 2022
Elon Musk má americké, kanadské a juhoafrické občianstvo. V rokoch 2000 až 2008 bol ženatý s kanadskou spisovateľkou Justine Wilsonovou. Ich prvý syn Nevada sa narodil v roku 2002, ale zomrel v 10 mesiacoch v dôsledku syndrómu náhleho úmrtia dojčaťa. V roku 2004 sa im narodili dvojičky Griffina a Xaviera. V roku 2006 trojčatá Damiana, Saxona a Kaie. V rokoch 2010 až 2012 a znova v rokoch 2013 až 2016 bol ženatý s anglickou herečkou Talulah Rileyovou. Dňa 7. mája 2018 sa objavil na americkom Met Gala po boku kanadskej umelkyne Grimes, s ktorou začal žiť. Dňa 5. mája 2020 sa Muskovi a Grimes narodil syn. Podľa Muskovho vyjadrenia na Twitteri dostal meno X Æ A-12 Musk. Kalifornské zákony toto meno ale nedovolili, preto svoje dieťa premenoval na X Æ A-Xii Musk. V roku 2021 sa rozišli.
Elon sa tiež objavil v seriáloch Simpsonovci, Teória veľkého tresku, Mestečko South Park, Rick and Morty a hral vo filmoch Iron Man 2, Prečo práve on?, Machete zabíja a Ďakujeme, že fajčíte. Až do konca roku 2020 býval v Los Angeles, ale od decembra toho istého roka sa zdržiava v Texase. V relácii Saturday Night Live v živom vysielaní 8. mája 2021 povedal, že má Aspergerov syndróm. V júli 2022 denník Insider zverejnil súdne dokumenty, z ktorých vyplýva, že Musk mal v novembri 2021 dvojčatá so Shivon Zilisovou, riaditeľkou operácií a špeciálnych projektov spoločnosti Neuralink.
Cestovanie do vesmíru
Prostredníctvom kozmickej spoločnosti SpaceX sa znížiť náklady na vesmírne cestovanie. Práve SpaceX sa stala prvou firmou, ktorá uviedla do prevádzky znovupoužiteľné kozmické rakety. Hlavným cieľom SpaceX je začatie kolonizácie Marsu.
Mimozemský život
Musk tvrdí, že je „veľká šanca na existenciu jednoduchého života na iných planétach“, ale „otázka je, či existuje inteligentný život v známom vesmíre“. Neskôr vysvetlil svoje „nádeje“, že „inteligentný život v známom vesmíre existuje“ tým, že je to „pravdepodobnejšie, ako keby nebol, ale je to len odhad“.
Umelá inteligencia
Často hovorí o potenciálnom nebezpečenstve umelej inteligencie (UI), označuje ju za „najvážnejšiu hrozbu prežitia ľudskej rasy“. Počas interview na sympóziu MIT opísal UI ako „najväčšiu existenčnú hrozbu“ a ďalej „čím ďalej, tým viac si myslím, že by mala existovať nejaká regulačná ochrana, možno na národnej a medzinárodnej úrovni, aby sme si boli istí, že neurobíme nejakú hlúposť“. Vytvorenie umelej inteligencie opísal ako „vyvolanie démona“.
Napriek tomu Musk investoval do firiem vyvíjajúcich UI DeepMind a Vicarious (ďalšia spoločnosť pracujúca na zvýšenie inteligencie strojov) a v roku 2015 spoluzaložil výskumnú organizáciu OpenAI. No Musk vysvetlil, že tieto investície „sa nevykonali z pohľadu ich návratnosti, ale kvôli dozoru nad súčasným stavom vývoja v odbore“.
Elon Musk tiež hovorí: ''„Vo filmoch na túto tému, ako napríklad Terminátor, sa udalosti vyvíjajú hrozivo. A my by sme sa mali postarať, aby boli dobré, nie zlé.“''
Ľudová architektúra na Slovensku
Zóny ľudovej architektúry
Pamiatkové zóny predstavujú vzácne zachované súbory architektonických pamiatok, alebo historickú urbanistickú štruktúru a pôvodnú hodnotu lokálneho prostredia. Niektoré z nich sú súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
údaje k roku 2008
Gylis
Gylis (Gylis) môže byť:
Guntramsdorf
Guntramsdorf je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Mödling.
Žije tu 8 835 obyvateľov (31. 3. 2009).
Jailly-les-Moulins
Jailly-les-Moulins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lunácia
Lunácia je priebeh všetkých fáz Mesiaca. Začiatok lunácie je nový Mesiac, t. j. konjunkcia Mesiaca so Slnkom.
Čas, za ktorý uplynie jedna lunácia, sa preto rovná synodickému mesiacu (29 d 12 h 44 m 3 s).
Limoges-Beaupuy
Limoges-Beaupuy je francúzsky kantón v departemente Haute-Vienne v regióne Limuzínsko. Tvorí ho iba časť mesta Limoges.
Lostroff
Lostroff je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nice (obvod)
Nice je obvod v departemente Hautes-Alpes a regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 33 kantónov a 101 obcí.
Spln
thumb|right|250px|Mesiac v splne
Spln je fáza Mesiaca, kedy je Slnkom osvetlená celá privrátená strana k Zemi. Splnom končí dvojtýždňové obdobie dorastania Mesiaca a od tejto fázy vídame z osvetlenej strany Mesiaca najbližšie dva týždne čoraz menej - Mesiac tzv. ubúda.
V splne je Mesiac na opačnej strane od Zeme ako Slnko, čo nastáva 14,8 dňa po nove. Hovoríme, že nový Mesiac má v čase splnu 14,8 dňa. Mesačný disk je tak pre pozorovateľa na Zemi úplne osvetlený. Napriek tomu nie je nov najvhodnejšou fázou na pozorovanie reliéfu Mesiaca, pretože útvary Mesiaci pre pozemského pozorovateľa nevrhajú tiene. Kvôli tomu, že je Mesiac oproti Slnku, sa v splne nikdy nenachádza na oblohe spolu so Slnkom. Vychádza v okamihu západu slnka, na oblohe kulminuje o pravej polnoci (v zimnom čase okolo 24:00, v letnom čase okolo 1:00) a zapadá ráno, s východom slnka. Počas splnu vidia Mesiac všetci pozorovatelia na Zemi, ktorí majú momentálne noc, a je to jediná fáza, v ktorej je Mesiac viditeľný po celú noc. Keďže v lete je na oblohe Slnko vysoko, Mesiac v splne ležiaci presne oproti Slnku je na oblohe nízko. V zime je to naopak - Slnko sa na oblohe nachádza nízko, ale Mesiac v splne vysoko.
Spln je tiež jediná fáza Mesiaca, pri ktorej je možné pozorovať zatmenie Mesiaca, avšak pretože rovina obežnej dráhy Mesiaca nie je rovnobežná s ekliptikou, nenastávajú zatmenia Mesiaca pri každom splne.
Pri pohľade z mesačného povrchu za splnu je planéta Zem vo fáze novu.
Aj planéty slnečnej sústavy prechádzajú pri pohľade zo Zeme fázami a preto sa tiež pravidelne dostávajú do splnu. Z praktického hľadiska však možno spln planéty pozorovať len u tých planét, ktoré obiehajú od Slnka ďalej ako Zem (tzv. vonkajšie planéty). Keď majú fázu spln, hovoríme, že sú v takzvanej opozícii.
Limoges-Carnot
Limoges-Carnot je francúzsky kantón v departemente Haute-Vienne v regióne Limuzínsko. Tvorí ho iba časť mesta Limoges.
Stefanie Zweigová
Stefanie Zweigová (* 19. september 1932† 25. apríl 2014) bola nemecká židovská spisovateľka a novinárka. Nie je nijako príbuzná s rakúskym spisovateľom Stefanom Zweigom.
Život a dielo
Roku 1938 utiekla židovská rodina Stefanie Zweigovej pred nemeckým nacistickým režimom do africkej Kene, kde strávila Stefanie svoje detstvo a krajinu si zamilovala. Stefanie tu navštevovala anglickú školu, roku 1941 sa rodina prostredníctvom pohľadnice dozvedela o transporte babičky Stefanie do poľského koncentračného tábora. Roku 1947 sa Stefanie vrátila do Nemecka, kde sa jej otec stal sudcom.
Stefanie ešte dvakrát navštívila Keňu. Roku 1980 vydala svoju prvú spomienkovú knihu Ein Mund voll Erde, pojednávajúce o detskej láske k domorodému chlapcovi. Už táto kniha bola odmenená niekoľkými cenami a stala sa bestsellerom. Nasledoval autobiografický román Nirgendwo in Afrika o afrických osudoch Stefaninej rodiny. Postavy získali nové mená, niektoré udalostí boli vypustené, iné pridané, viacmenej ale opäť ide o spomienkovú knihu. Pokračovaním tohto románu je kniha Irgendwo in Deutschland, ktorá zachytáva Stefanine osudy po návrate do pôvodnej vlasti.
Neskôr sa Stefanie Zweigová začala venovať aj detskej literatúre. Tiež pôsobila ako výtvarná editorka istého frankfurtského plátku. Bola najlepšie predávanou autorkou v Nemecku. Okrem románu Nikde v Afrike však jej diela v nemeckom prostredí nie sú príliš známe.
Lietajúca ryba (súhvezdie)
Lietajúca ryba je jedno z 88 súhvezdí modernej astronómie. Zaviedli ho holandskí moreplavci Pieter Dirkszoon Keyser a Frederick de Houtman. Johann Bayer ho v roku 1603 zobrazil vo svojom atlase Uranometria a pomohol tak k jeho rozšíreniu.
Hviezdy
Lietajúca ryba obsahuje iba málo jasných hviezd. Alfa Volantis napodiv nie je jej najjasnejšou hviezdou, ale je až tretia v poradí. Táto biela hviezda hlavnej postupnosti uvádzaná aj ako podobor leží 124 ly od nás. Beta Volantis je o čosi jasnejšia ako alfa. Najjasnejšou hviezdou Lietajúcej ryby je však až dvojhviezda gama Volantis. Tvoria ju zložky s magnitúdami 3,78 a 5,67 v uhlovej vzdialenosti 14,1”. Obe hviezdy ležia vo vzdialenosti od nás udávanej v rozsahu 130 – 142 ly.
Blízko pri okraji Mliečnej cesty žiari delta Volantis. Patrí k žltobielym jasným obrom. Je pomerne podobná Polárke, no na rozdiel od nej nie je premenná.
Ďalšou zaujímavou dvojhviezdou je epsilon Volantis. Tvorí ju párik modrobielych hviezd s magnitúdami 5,4 a 6,7. Ide o tesnejšiu dvojicu, ktorá je dobre rozlíšiteľná až v 15-centimetrovom ďalekohľade.
Oranžový obor zéta Volantis s magnitúdou 3,89 má vo vzdialenosti 17“ fyzického sprievodcu 9. magnitúdy. Dvojhviezdou je aj kappa Volantis, ktorej zložky majú magnitúdy 5,4 a 5,7. Delí ich vzdialenosť 65”, preto je ľahko rozlíšiteľná aj poľným ďalekohľadom. V odstupe 37” leží ďalší sprievodca s magnitúdou 9.
Objekty
V súhvezdí nie je zvláštností veľa ani medzi hviezdami, ani medzi objektami. Hoci leží blízko Mliečnej cesty, neobsahuje žiadne hmloviny ani hviezdokopy. Aj galaxie sú v Lietajúcej rybe väčšinou slabé. Najjasnejšia je NGC 2442 jedenástej magnitúdy s pozoruhodným, no nie veľmi známym názvom „Hák na mäso“. Nájdeme ju blízko stredu lichobežníka tvoriaceho hlavný obrazec súhvezdia.
Galaxia ESO 34-11 je taká slabá, že aj najlepšie amatérske ďalekohľady ju zobrazia iba ako hmlistú škvrnu. Ide však o zaujímavý objekt, vzácnu prstencovú špirálovú galaxiu.
Poloha
Lietajúca ryba je menšie súhvezdie zväčša označované ako nevýrazné. Nájdeme ju v polovičnej vzdialenosti medzi jasnou hviezdou Miaplacidus v Kýle a Veľkým Magellanovým mrakom. Alfu a betu nájdeme blízko Miaplacidu.
Gutenbrunn
Gutenbrunn je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Zwettl.
Žije tu 574 obyvateľov (1. 1. 2010).
Fiľakovský hrad
Fiľakovský hrad (-normovaný názov) alebo hrad Fiľakovo je zo stredoveku, vypína sa nad Fiľakovom.
Dejiny
Archeologické nálezy datujú osídlenie hradného návršia už od Medenej doby (cca 3500 pred Kr.). V 12. storočí stál pravdepodobne na mieste hradného vrchu kamenný hrad. Prvá písomná zmienka o hrade je z roku 1242, kde sa píše, že Fiľakovský hrad odolal mongolským nájazdom. Hrad vlastnili viacerí majitelia, medzi nimi v rokoch 1311 – 1321 aj Matúš Čák Trenčiansky.
V rokoch 1348 a 1385 sa v listinách spomína ako kráľovský majetok. V roku 1435 ho dostali do zálohy Peréniovci, v roku 1440 majiteľka hradu – kráľovná Alžbeta poverila zabezpečením panstva Jána Jiskru.
V roku 1483 dobyli hrad vojská kráľa Mateja Korvína a vyhnali z neho Štefana Peréniho. Od roku 1490 bol správou hradu poverený budínsky kapitán Blažej Raškai. Jeho dcéru si zobral za ženu František Bebek a hrad dostal ako veno.
Po zosilnení tureckého nebezpečenstva dal hrad v roku 1551 prestavať podľa plánov talianskeho staviteľa A. da Vedano na mohutnú renesančnú pevnosť. Spolu s hradom sa vybudovalo aj mestské opevnenie, nadväzujúce na hradnú akropolu. Hrad sa napriek snahe obrancov v roku 1554 dostal do rúk Turkov, ktorí sa na ňom usídlili na 39 rokov. Odtiaľto vládol beg Hamza a po ňom beg Šaman veľkej časti južného Slovenska – Fiľakovskému sandžaku. thumb|Cisárske vojská dobyli hrad späť od Turkov v roku 1593 Cisárske vojská dobyli hrad späť od Turkov v roku 1593. Vystriedalo sa na ňom niekoľko veliteľov, napríklad Hrad na príkaz snemu v rokoch 1602 a 1604 obnovili, ale hneď ho obsadili bočkajovské vojská.
Časté vojenské nepokoje medzi mocenskými skupinami habsburskej ríše a cisárom si vynútili aj rýchle a opakované úpravy – v rokoch 1608, 1609, 1613 a znova v roku 1619 (po požiari 1615). V rokoch 1621 – 1623 o hrad bojovali Betlenovci. Kapitánom hradu bol Tomáš Bosnyák de Magyarbel.
Počas Rákociho povstania, keď bol kapitánom František Vešeléni, obsadilo mesto cisárske vojsko. Hrad aj mesto prosperovali. Na Červenej skale bola postavená strážna veža a na Strážnej hore bola trvalo umiestnená posádka. V hrade sa konali zasadania a porady okolitých žúp.
V rokoch 1650 – 1664 bol kapitánom hradu Adam Vešeléni a od roku 1657 sa dedičným kapitánom stal Štefan Koháry I. a od roku 1667 Štefan Koháry II., ktorý dal v roku 1672 opraviť hradné múry. Počas Tököliho protihabsburského povstania tento na hrad v roku 1678 zaútočil, ale nedobyl ho.
V roku 1682 sa Tököli za výdatnej podpory Turkov (60 tisíc vojakov) sústredil na znovudobytie hradu, čo sa im po náročnom obliehaní aj podarilo. Hrad vyhorel, spolu s ním zhorel aj župný archív a mesto bolo zničené. Odvtedy je hrad v ruinách.
Od roku 1972 sa uskutočňuje konzervácia hradných ruín. Po rekonštrukcii Bebekovej bašty v nej bola zriadená expozícia z dejín hradu a mesta.
Opis hradného komplexu
Pôvodný hrad tvorila v 12. storočí štvorboká veža, obvodový múr s palácom na juhozápadnej strane a pravdepodobne val s palisádami. Počas prestavby v roku 1551 bol hrad rozšírený o stredný hrad s dvojicou mohutných pentagonálnych bášt (západná nesie dodnes meno Bebekova). V mohutnom 6 m hrubom múre medzi nimi boli zriadené 3 delostrelecké pozície a 6 výklenkov pre hákovnice. Pristavaný bol aj parkanový múr s dvojicou okrúhlych nárožných bášt, ktorý vymedzil prístupový koridor do stredného hradu. Dolný hrad zabezpečovali tri polygonálne bašty a dve vežové brány s padacím mostom a 10 metrov hlbokou priekopou. Súčasťou prestavby bolo aj vybudovanie mohutných mestských hradieb s bránami a rondelmi.
Z mestského opevnenia sa zachovala jediná bašta. Dolný hrad bol pohltený mestom, zachovala sa len časť nádvoria. Hrad vyhorel v roku 1682 počas obliehania a odvtedy je v ruinách.
Dejiny Hradného múzea vo Fiľakove
O zriadení hradného múzea sa vo Fiľakove začalo uvažovať už v roku 1941. Pôvodcom myšlienky bol františkánsky páter K. König, ktorý založil prvú Hradnú komisiu. Komisia začala zhromažďovať finančné prostriedky na založenie inštitúcie a Maďarskému národnému múzeu do Budapešti poslala žiadosť o vykonanie archeologického výskumu Fiľakovského hradu. Výskum sa začal v roku 1944 pod vedením dr. Jánosa Kalmára. Vojna však prerušila tak proces zakladania múzea ako i samotný výskum.
Prvé dodnes existujúce regionálne múzeum „slovenskej časti“ Novohradu vzniklo vo Fiľakove v roku 1951 pod názvom Okresné vlastivedné múzeum pre okres Fiľakovo. V r. 1960 bolo pretransformované na mestské múzeum. V roku 1967 sa do mesta prisťahovalo Okresné vlastivedné múzeum pre okres Lučenec, sídliace od roku 1955 na Haličskom zámku (od roku 1971 fungovalo pod názvom Novohradské múzeum vo Fiľakove), ku ktorému bolo Mestské múzeum pričlenené v roku 1976 ako jeho samostatné oddelenie. V období 1967 až 1984 existovali v meste dve stále expozície: expozícia Mestského múzea na prízemí františkánskeho kláštora a expozícia Novohradského múzea v priestoroch tzv. Vigada (budova mestskej reduty z roku 1900, od roku 1940 meštianska škola). V roku 1984 sa však Novohradské múzeum kvôli nevyhovujúcim priestorom odsťahovalo do Lučenca a v roku 1988 bola rozobratá aj expozícia v kláštore. Mesto, ktoré sa ešte nedávno pýšilo dvoma expozíciami, zostalo na rok nežnej revolúcie bez múzejnej inštitúcie.
V roku 1993 sa začala nová kapitola histórie fiľakovského múzea. Žiadosti mesta vyhovelo Ministerstvo kultúry SR, ako vtedajší zriaďovateľ Novohradského múzea, a časť zbierok Mestského múzea, chátrajúcich už šesť rokov v rôznych nestrážených depozitároch, bola darovaná mestu Fiľakovo.
Obnovené Mestské múzeum sa stalo oddelením Mestského kultúrneho strediska a stála expozícia bola otvorená v roku 1994 v troch miestnostiach Vigada. Po pätnástich rokoch sa však ukázala potreba reorganizovania inštitúcie.
Myšlienka založenia hradného múzea sa v rozvojových plánoch samosprávy objavila opäť v roku 2005. V rokoch 2006/2007 prebehla rekonštrukcia interiéru Bebekovej bašty i jeho adaptácia na múzejné účely. V apríli 2007 bolo založené Hradné múzeum vo Fiľakove, ktorej bol delimitovaný majetok Mestského múzea a pridelený do správy Fiľakovský hrad.
Expozície Hradného múzea vo Fiľakove
V auguste 2008 sprístupnilo HMF na troch spodných podlažiach päťposchodovej Bebekovej bašty stálu expozíciu pod názvom „Stáročia fiľakovského hradu“, ktorá návštevníkov oboznamuje s históriou mesta a hradu od prvej písomnej zmienky po zničenie hradu v roku 1682. Vystavené sú tak vzácne stredoveké a včasnonovoveké fiľakovské hradné nálezy zo Slovenského národného múzea (kachlice s vyobrazeniami stredovekých uhorských kráľov a svätcov), ako aj pôvodné kľúče hradu a predmety pochádzajúce z obdobia 39-ročnej tureckej okupácie Fiľakova. Súčasťou expozície sú aj hodnotné exponáty z najvýznamnejších archeologických lokalít okolia Fiľakova – časť hodejovského bronzového pokladu, kovania opaskov z obdobia avarského kaganátu, pochádzajúce z chotára obce Prša, a hrobová keramika z doby bronzovej z neďalekých Radzoviec (výpožička z Novohradského múzea a galérie).
Po otvorení druhej stálej expozície v roku 2011 s názvom „Pozostatky vyhynutých stavovcov v okolí Fiľakova“ zabrala prízemie paleontologická výstava. V roku 2017 Hradné múzeum vo Fiľakove rozšírilo a zmodernizovalo svoje zbierky a muzeálne priestory. Paleontologické nálezy doplnili skameneliny bezstavovcov, odtlačky rastlín a lastúrnikov z okolia Fiľakova, a tým sa názov výstavy zmenil na „ Pamiatky skamenelého života v okolí Fiľakova “. Ďalšie výstavné priestory obohatila rekonštrukcia avarského mužského hrobu, slávnostného ženského oblečenia z doby bronzovej a oblečenia Štefana Koháryho II. – posledného hradného kapitána. Pribudli dve novozreštaurované olejomaľby svätcov z 18. storočia, ako aj nálezový materiál z archeologických výskumov posledného desaťročia. Na štvrtom podlaží sa vytvoril oddychový kútik s veľkoplošnými obrazovkami, kde sa premieta video s 3D rekonštrukciou pôvodného stavu hradu a zábery z rozličných podujatí.
Mestské vlastivedné múzeum funguje ďalej ako oddelenie Hradného múzea. Jeho expozícia bola zatvorená v lete 2008. Po rozsiahlej rekonštrukcii budovy sa návštevníkom v roku 2014 sprístupnila nová stála expozícia s názvom „Od fiľakovskej palmy k svetoznámemu kohútovi“, venovaná dejinám Fiľakova po zničení hradu s dôrazom na históriu miestneho priemyslu (smaltovne). Hradné múzeum organizuje krátkodobé výstavy tak v galérii Mestského vlastivedného múzea, ako aj na najvyššom poschodí Bebekovej bašty.
Île-de-France (región)
Île-de-France, doslova: Ostrov Francúzska, je francúzsky administratívny región, ktorý je dnes približne identický s Parížskou aglomeráciou.
Významné mestá sú Paríž, Versailles a Saint-Denis.
Meno „Ostrov Francúzska“ je odvodené od riek Seina, Marna, Oise a Beuvronne, ktoré tým, že územie takmer obklopujú, vytvárajú akoby ostrov.
Dejiny
Historicky je Île-de-France od 5. storočia jadrom Franskej ríše, neskôr Francúzska. Názvy „Francia“ (Francúzsko) a pod. sa pôvodne vzťahovali len na Île-de-France. V 9. storočí územie pred nájazdami Normanov chránili Róbertovci, neskôr Kapetovci. Od roku 937 je Île-de-France doložený ako vojvodstvo Francúzska. Po stáročia bol identický s francúzskou kráľovskou doménou. Odtiaľto sa tiež šírila gotika, ktorá je pôvodne stavebným štýlom práve tohto regiónu.
Športska dvorana Žatika
Športska dvorana Žatika je športová hala v chorvátskom meste Poreč, ktorá bola otvorená v novembri 2008. V januári 2009 sa tu hrali hádzanárske Majstrovstvá sveta 2009. Kapacita haly je 3 626 miest.
V auguste 2011 sa tu konali majstrovstvá Európy v mažoretkovom športe.
Fáza Mesiaca
right|frame|Schéma vzniku fáz [[Mesiac|Mesiaca]] right|frame|Jednotlivé fázy [[Mesiac|Mesiaca]]
Baons-le-Comte
Baons-le-Comte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Fáza Mesiaca
Fáza Mesiaca je tvar osvetlenej časti Mesiaca viditeľnej zo Zeme. Mení sa periodicky zmenou polohy Mesiaca pri pohybe okolo Zeme relatívne vzhľadom na Zem a Slnko.
Baons-le-Comte
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Fáza Mesiaca
Keď je Mesiac medzi Zemou a Slnkom (t. j. v konjunkcii), strana Mesiaca privrátená k Zemi nie je osvetlená a príslušná fáza Mesiaca sa nazýva nov. (Predtým sa ako nov označoval časový okamih, v ktorom bol úzky kosák pribúdajúceho mesačného disku prvý raz znovu pozorovateľný na západnej súmrakovej oblohe. Z toho sa odvodilo pomenovanie nový mesiac.) V nove sa ekliptikálna dĺžka Mesiaca rovná ekliptikálnej dĺžke Slnka. Vychádza a zapadá na oblohe približne v tom čase ako Slnko. Po 2 až 3 d po nove stáva sa viditeľným kosáčik Mesiaca. Viditeľnosť Mesiaca vo večerných hodinách sa postupne zväčšuje. Západ Mesiaca sa odďaľuje denne asi o 50 min.
Približne týždeň po nove nastáva prvá štvrť (dorastajúci polmesiac). Pri pozorovaní zo severnej pologule Zeme je pravá polovica Mesiaca svetlá, ľavá tmavá (tvorí písmeno D – dorastá), na južnej pologuli Zeme je to opačne. Mesiac v prvej štvrti je večer pri západe Slnka približne na juhu a zapadá okolo polnoci.
Asi o týždeň neskôr je úplnok (spln). Rozdiel ekliptikálnej dĺžky Mesiaca vzhľadom na Slnko je 180° (t. j. Mesiac je v opozícii). Celá strana Mesiaca obrátená k Zemi je osvetlená a Mesiac sa dá pozorovať celú noc. Vychádza pri západe Slnka približne na východe, kulminuje o polnoci na juhu a zapadá na západe pri východe Slnka. Po splne osvetlená časť Mesiaca postupne ubúda. Jeho východ sa oneskoruje asi o 50 minút za deň.
Pri poslednej štvrti (zmenšujúci sa polmesiac) je na severnej pologuli ľavá strana Mesiaca ešte osvetlená, pravá už tmavá (tvorí písmeno C – cúva). Mesiac vychádza asi o polnoci na východe a pri východe Slnka je na juhu. Dva až tri dni pred ďalším novom možno pozorovať úzky mesačný kosáčik iba krátko pred východom Slnka, pri svitaní. Striedanie všetkých štyroch fáz Mesiaca sa nazýva časovo zodpovedá synodickému mesiacu.
Jallanges
Jallanges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Okataina
Okataina môže byť:
Jallanges
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Považský hrad
Považský hrad (iné názvy: hrad Bystrica, Bystrický hrad) je zrúcanina hradu na strmom vrchu na pravom brehu Váhu, neodmysliteľná silueta Považia nachádzajúca sa neďaleko Považskej Bystrice.
Dejiny
Presné doklady na čas vzniku tunajšieho kráľovského hradu sa nezachovali. Podľa neoverených správ hrad bol postavený už v roku 1128 na ochranu dôležitej považskej cesty. Prvá zmienka je však až z roku 1316, kde sa spomína ako Bystrický hrad. V roku 1458 ho kráľ Matej daroval Podmanickovcom (známi sú najmä Ján a Rafael). Noví majitelia opravili všetky objekty a hrad rozšírili. Veľký požiar v roku 1543 ťažko poškodil jednotlivé stavby. Pri oprave zmenili niektoré architektonické prvky a hrad rozšírili o predhradie. Podmanickovcom patril hrad do vymretia v roku 1558.
Ďalší majitelia, Balassovci, adaptovali starý palác a vykonali ďalšie opravy ostatných budov. Napriek opravám v roku 1631 opustili nepohodlný hrad a presťahovali sa do nového, renesančného kaštieľa v podhradí. V roku 1684 obliehalo hrad vojsko cisára Leopolda I., keď ho krátko predtým obsadili tököliovské vojská. Z obavy, aby sa nestal sídlom povstalcov, ho cisár nechal v roku 1698 zničiť. Tunajšie panstvo v roku 1895 kúpil barón Popper.
Súčasný stav
Najstaršou časťou hradu bola veža, stojaca na najvyššom bode brala, a gotický palác. Veľké predhradie oválneho tvaru obklopoval hradný múr, ktorý chránili zo SV dve hranolové veže. Prístupová cesta, vedúca na hrad zo severovýchodu, je v teréne dodnes viditeľná. Vstupnú bránu chránila hranolová veža s barbakanom.
Čiastočne sa zachovali múry paláca, veží a opevnenia. Na paláci sú viditeľné otvory okien, miestami so zachovanými renesančnými rímsami. Z bývalých hospodárskych budov, postavených na nádvorí, sú viditeľné len časti múrov, prípadne ich základy. V niektorých priestoroch sú zvyšky renesančných klenieb.
Prístup
Prístup na hrad je možný cez Považské Podhradie, miestnu časť Považskej Bystrice, 4 km na sever od centra mesta, na pravom brehu Váhu pod zrúcaninou hradu (pôvodne bola obec sídlom hradných sluhov). Chodí sem mestská hromadná doprava z autobusového nástupišťa v Považskej Bystrici. Treba vystúpiť na konci dediny pri kostole a barokovom kaštieli. Potom po značke okolo renesančného kaštieľa a strmo nahor až k hradbám.
Tři vejce do skla
Tři vejce do skla je film z roku 1937 v réžii Martina Friča, v ktorom vytvoril hlavnú trojrolu český herec Vlasta Burian.
Dej
Detektív Vincenc Babočka (Vlasta Burian) je inšpektor civilnej strážnej bezpečnosti a jeho nadriadený (Theodor Pištěk) ho prehliada. Raz večer chytí Babočka bankového podvodníka Webera (tiež Vlasta Burian), ktorého prepadli inšpektori práve vo chvíli, keď si dohováral schôdzku so svojimi spoločníkmi. Od Webera sa Babočka dozvie, čo má za lubom a pretože mu je veľmi podobný, prezlečie sa za neho, aby jeho spoločníkov zatkol.
Inšpektori si ho ale pomýlia, zatknú a Webera privedie niekto iný. Weber im ale utečie, to Babočku naštve a jeho nadriadený ho pošle na vyšetrenie. Lekár (Jaroslav Marvan) ho pošle do Karlových Varov. Hneď vo vlaku však príde na stopu, a spozná maharadžu Yohiru (Rudolf Kadlec), ktorý tiež ide do Varov. Vo Varoch v pátraní pokračuje, a keď si na terase hotelu Richmond objedná „Tři vejce do skla“, netuší, že vysloví heslo Weberových komplicov. A pretože je práve prezlečený za Webera, tak si ho Weberovi komplici Jiřina (Míla Reymonová) a Frank (Bohuš Záhorský) zmýlia a dajú mu kľúče od jeho izby.
Keď tam príde, tak ho prezlečú do uniformy kniežaťa Nariškina (opäť Vlasta Burian), bez toho, aby vedeli, že to je Babočka, a chcú po ňom, aby zistil na večierku, kde má maharadža schované tri diamanty. Na večierku predvedie sa napokon dozvie, kde drahokamy sú. Neskoro v noci sa opitý vráti do izby, a v tej chvíli sa tam objaví i pravý Weber. Nastane zložitá zápletka, kedy sa obaja mlátia do hlavy. Babočkovi pomôžu Weberovi komplici Webera zneškodniť (bez toho, aby vedeli, kto je pravý). Ráno, keď komplici zistia, kto je pravý Weber, tak sa strhne zamotaný dej, pri ktorom chce Babočka maharadžovi strážiť diamanty, neskôr sa ukáže, že maharadža je falošný, rovnako ako aj jeho diamanty, on spoločne so svojím spoločníkom (Karel Dostál) potom ukradne pravé diamanty aj šek od van Houdena a tiež šperky klenotníkov.
Po niekoľkých výmenách Babočky a Webera sa Babočkovi tajne a za pomoci svojho psa podarí šperky a diamanty získať. Obe bandy potom utečú lietadlom, kde sa dozvedia, že o všetko prišli, šek získal van Houden (Antonín Novotný) zase späť, vďaka maharadžovej sekretárke Sandre Kotovej (Helena Bušová). Babočka všetkých lotrov zneškodní, vyskočí z lietadla, zavolá políciu, a tá po pristátí lietadla zločincov zatkne. Babočka je vyznamenaný, povýšený a potom ešte prehovorí do rozhlasu…
Servette FC
Servette FC je švajčiarsky futbalový klub sídliaci v meste Ženeva. Klub bol založený v roku 1890 a momentálne (2023) je účastníkom Švajčiarskej superligy. V sezóne 2004/05 bol preradený do tretej divízie z dôvodu bankrotu a následne ju vyhral a postúpil do druhej najvyššej švajčiarskej ligy Swiss Challenge League. Do Švajčiarskej superligy sa vrátil v roku 2011, keď v baráži zdolal klub AC Bellinzona. V roku 2013 zostúpil do 2. ligy a stalo sa tak prvýkrát od vzniku klubu z dôvodu športového neúspechu. Po dvoch sezónach v 2. lige bol v roku 2015 preradený do 3. ligy z dôvodu neobdržania licencie pre 2. ligu. Po roku sa vrátil do 2. ligy a o tri sezóny neskôr v roku 2019 postúpil do Švajčiarskej superligy.
Svoje domáce zápasy hráva na štadióne Stade de Genève, ktorý má kapacitu 28 833 miest. Štadión je 3. najväčším vo Švajčiarsku a v minulosti sa na ňom odohrali 3 zápasy základných skupín ME vo futbale 2008. Klub vyhral 17x švajčiarsku ligu.
Servette v európskych súťažiach
zdroj: kassiesa.net
Limoges-Centre
Limoges-Centre je francúzsky kantón v departemente Haute-Vienne v regióne Limuzínsko. Tvorí ho iba časť mesta Limoges.
E-commerce
Množstvo obchodovania cez elektronickú cestu podstatne narástlo, odkedy sa rozšíril internet. Touto cestou sa uskutočňuje veľké množstvo obchodovania, pričom sa využívajú inovácie pomocou elektronických prevodov peňažných prostriedkov na účtoch, supply chain management, internetový marketing, online spracovanie transakcií, elektronickú výmenu dát (EDI), systémy manažmentu zásob a systémy automatizovaného zberu dát. Moderné elektronické obchodovanie obyčajne využíva World Wide Web (WWW) aspoň v niektorej z fáz životného cyklu transakcie, hoci to môže byť širší pojem z technológie ako napríklad e-mail. E-commerce je nakupovanie vecí pomocou internetu, ale veľa ľudí nie je presvedčených o jeho spoľahlivosti, pretože existuje veľa neserióznych predajcov.
Malé percento elektronického obchodovania sa vykonáva úplne elektronicky pre "virtuálne" predmety, ako napríklad prístup k prémiovému obsahu na webovej stránke, ale väčšina elektronického obchodovania zahŕňa nejakú formu prepravy fyzických predmetov.
Vznik
Význam pojmu "elektronické obchodovanie" sa v posledných 30 rokoch menil. "Elektronické obchodovanie" znamenalo podporu elektronických obchodných transakcií prostredníctvom využívania technológie elektronickej výmeny dát (Elektronic Data Interchange – EDI) a elektronických prevodov finančných prostriedkov (Electronic Funds Transfer – EFT). Tieto technológie boli vyvinuté koncom sedemdesiatych rokov dvadsiateho storočia. Umožňujú firmám elektronicky poslať obchodné dokumenty, ako napríklad objednávky alebo faktúry. Vzrast a akceptácia kreditných kariet, bankomatov (ATM) a telefonického bankovníctva boli tiež formy elektronického obchodovania. Od 90. rokov elektronické obchodovanie navyše zahŕňalo systémy pre podnikové plánovanie zdrojov (ERP), data mining a údajových skladov (data warehousing).
Azda prvým príkladom elektronického obchodovania fyzických tovarov medzi veľkým počtom predávajúcich a kupujúcich bolo obchodovanie cez Boston Computer Exchange, burzu použitých počítačov, ktorá vznikla v roku 1982. Prvá informačná burza, vrátanie online konzultácií, bola pravdepodobne American Information Exchange, ďalší predinternetový online systém, ktorý bol založený v roku 1991.
Súčasnosť
Vznik E-commerce významne znížil vstupné prekážky pri predávaní rôznych typov tovarov. Drobní predajcovia sú schopní rentabilne, pomocou Internetu, predávať svoje produkty. Malí predajcovia často využívajú rôzne online aukčné stránky, ako napríklad eBay, alebo predávajú cez veľké komerčné webové stránky, ako napríklad Amazon.com, za účelom využitia výhod týchto stránok.
V roku 2007 je predpokladaných v USA $256 miliárd online transakcií, čo je 18% zvýšenie v porovnaní s predchádzajúcim rokom. Tento predpoklad je zo správy "State of Retailing Online 2007", ktorú vyhotovili organizácie National Retail Federation (NRF) a Shop.org.
Aktuálne má 67 spoločností zo zoznamu FORTUNE 1000 (zoznam 1000 najväčších korporácií USA) výnosy z e-comercie v hodnote viac ako 10 miliónov dolárov. Medzi 5 najväčších internetových predajcov patrí : Amazon, Staples, Office Depot, Dell a Hewlett Packard. Z tohoto vyplýva, že do top kategórie produktov predaných cez internet patria knihy, hudba, kancelárske potreby, počítače a iná spotrebná elektronika.
Trendy v E-commerce
Vo veľmi veľa prípadoch spoločnosti, ktoré využívajú e-commerciu, prežijú iba vtedy, ak nie sú zamerané iba na predávanie tovaru, ale majú rýchlo sa prispôsobivý riadiaci tím, dobre navrhnutú predajnú štruktúru, kvalitnú sieťovú infraštruktúru, bezpečnú a dobre navrhnutú webovú stránku a poskytujú komplexné poštovo-predajné služby. Tieto faktory sa môžu deliť medzi technické alebo organizačné aspekty a priame služby zákazníkovi.
Technické a organizačné aspekty
Ďalej treba dodržiavať ostatné štandardné vlastnosti firmy vrátane poskytovania úplných a pravdivých informácií o svojich produktoch a ich uplatnení, spoľahlivosti doručenia a okamžité resp. efektívne vybavovanie sťažností a reklamácií. Jedinečná vlastnosť prostredia internetu je, že samotný zákazník má prístup k oveľa viac informáciám o predajcovi, než aké má pri návšteve klasického kamenného obchodu.
Poskytovanie skúsenosti pre zákazníka
Úspešná organizácia, ktorá využíva elektronické obchodovanie, musí poskytovať zákazníkovi príjemný a užitočný predajný zážitok.
Niekoľko faktorov ktoré umožňujú príjemný a užitočný zážitok pre zákazníka:
Sótades z Kréty
Sótades alebo Sótadés (Sótades, iný prepis: Sótadés) bol dvojnásobný olympijský víťaz v behu na dlhú trať v 4. stor. pred Kr.
Staroveký autor Pausanias, ktorý v druhom storočí opisoval cestu po Grécku, navštívil v Olympii i posvätný háj Altis, kde okrem slávneho Diovho chrámu stáli aj sochy olympijských víťazov. Mnoho informácii o olympionikoch mu poskytli hlavne nápisy na podstavcoch ich sôch. Pausanias o Sótadovi uvádza: „''Sótades bol pre svoje víťazstvo v dolichu vyhlásený víťazom počas deväťdesiatej deviatej olympiády ako Kréťan, ako aj skutočne bol; pri nasledujúcej vzal peniaze od efézskej obce a priradil sa k nim. Za tento čin ho Kréťania potrestali vyhnanstvom."''
Kežmarský zámok
náhľad|Hlavná vstupná brána Kežmarského hradu náhľad|Podkova pre šťastie ležiaca na hradnom múre alt=|náhľad|Kežmarský hrad Kežmarský zámok (-normovaný názov ; iné názvy: Kežmarok, Kežmarský hrad) je zámok v Kežmarku, ktorý stojí na mieste kostola z 13. storočia. Ten bol v roku 1462 prestavaný na hrad a v 17. storočí na zámok. Je sídlom Múzea v Kežmarku.
Dejiny
Kežmarský zámok je pôvodne gotický hrad z prelomu 14. a 15. storočia, vznikol na mieste kláštora s Kostolom svätej Alžbety spomínaného už v roku 1251. Prvá písomná zmienka o Kežmarskom hrade pochádza z roku 1447, z čias, kedy územie obývala posádka Jana Jiskru z Brandýsa. Dlhoročnými majiteľmi hradu bola rodina Thököly. Vlastníkmi boli tiež rodiny Lasky a Rueber. Rodina Rueber hrad vlastnila do roku 1610, kedy ho 25. mája kúpil Štefan Thököly za 13 000 uhorských florénov. Na nádvorí hradu sú základy neskororománskeho kostola z 13. storočia. Z 15. storočia pochádzajú gotické prvky niektorých traktov hradu, ktorý bol renesančne, barokovo a klasicisticky upravovaný. Cenným pamiatkovým objektom je ranobaroková kaplnka. Hrad sa v roku 1702 stal majetkom mesta Kežmarok a v roku 1787 vyhorel, jeho pamiatková obnova započala na začiatku 20. storočia.
Nad portálom vstupnej veže sa nachádza tabuľa, ktorá zobrazuje erby Štefana I. Thökölyho a jeho manželky Kataríny Thurzovej. Nad erbami je nápis: "TVRRIS FORTISSIMA // NOMEN DOMINI", pod erbami "STEPHANUS TÖKÖLI DE KESMARK // ANNO SALUTIS 1628 TVRRIM HANC RENOVARI CURAVIT".
28. marca 2022 na zámku (hrade) odhalili bronzovú sochu grófa Imricha Tököliho, na koni v nadživotnej veľkosti, ktorá je dielom maďarského umeleckého sochára Lajosa Győrfiho.
Modrobiely trpaslík
Modrobieli trpaslíci alebo hviezdy typu B hlavnej postupnosti sú hviezdy hlavnej postupnosti spektrálneho typu B. Patrí medzi ne napríklad hviezda Alkaid, Regulus, alebo Acrux.
Loudrefing
Loudrefing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bořek Zeman
náhľad|Bronzové sochy na námestí v [[Kunovice (okres Uherské Hradiště)|Kunoviciach: súsošie Povídání z roku 1996 (inštalované v roku 1997), dĺžka 150-250 cm; socha Školák z roku 1993 (inštalované v roku 2004), výška: 160 cm.]] Bořek Zeman (* 12. február 1950, Fulnek† 30. máj 2014, Brno) bol český maliar, sochár, medailér a pedagóg.