cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Najznámejšie svetové rebríčky hodnotenia univerzít
Slovenské univerzity vo svetových rebríčkoch
Zoznam uvádza päť z najlepších a najprestížnejších rebríčkov svetových univerzít. Každý jeden z nich má svoju vlastnú metodológiu a rozdielne kritéria pri zostavovaní rebríčka. Podľa výsledkov za obdobie 2010-2023 môžeme pozorovať, že TOP najlepšie univerzity patria krajinám USA a Británii. Slovensku sa zatiaľ podarilo dostať len do dvoch z týchto rebríčkov a to do holandského Leiden a arabského CWUR, kde sa pohybujú od 500. miesta nižšie. Podľa odborníkov je jedným z významných dôvodov neúspechu slovenských škôl ich slabé financovanie, ako aj samotná rozloha Slovenska, keďže podľa kritikov sú kritériá pri hodnotení škôl nastavené tak, že zvýhodňujú veľké anglosaské univerzity. Alarmujúce však je to, že Slovensko zaostáva aj za susednými štátmi, ktoré sú v hodnoteniach úspešnejšie.
Kritika
Na jednej strane je veľmi pozitívne, že existujú rebríčky, ktoré sa snažia o objektívne hodnotenie jednotlivých univerzít. Takýmto spôsobom môžu dopomôcť pri výbere jednej z nich budúcim potencionálnym študentom, rovnako ako aj zamestnávateľom pri výbere z ponuky absolventov daných univerzít. Samotné univerzity tak môžu získať prehľad o svojich úspechoch v porovnaní s inými univerzitami, ako aj nápady na inovácie pri fungovaní samotnej univerzity. Na druhej strane sa však ozývajú aj rôzne kritiky, a to najmä na samotnú objektívnosť daných rebríčkov. Samotná Európska asociácia univerzít (EUA) zverejnila prednedávnom správu, v ktorej skúmala 13 svetových systémov pre hodnotenie vysokoškolských inštitúcii, vrátane aj nami už spomínaných renomovaných rebríčkov ako Shangai Academic alebo Times Higher Education. Pri tomto skúmaní dospeli k jasným záverom, že tieto rebríčky pokrývajú len asi 1-3% z celkového odhadovaného počtu univerzít na svete a zvyšok teda ignorujú. Ďalej, že skôr ako kvalitu vyučovania odrážajú rebríčky najlepšie úspechy v oblasti výskumu, a že systémy viac preferujú školy z anglicky hovoriacich krajín, keďže práce v iných jazykoch sú menej publikované a citované, čím získavajú takéto univerzity podstatne nižšie skóre. Dôležité je teda pri hodnotení univerzít najmä to, na čo chce vlastne samotný rebríček poukázať. Podľa Howarda Newbyho „rebríček, ktorý je zameraný na študentov za účelom poskytnúť dostatočné informácie, na základe ktorých sa rozhodnú kde by radi študovali, sa líši od rebríčka zameraného na indikáciu kvality výskumného oddelenia.“ Transparentnosť pri zostavovaní rebríčkov by mala byť teda na prvom mieste, problém však môže nastať pri zbieraní dát o danej inštitúcii v nedostatku informácii o nej.
Kolumbijské národné inline hokejové družstvo žien
Kolumbijské národné inline hokejové družstvo žien je ženský národný inline hokejový tím Kolumbie, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Kolumbijskej federácie športov na kolieskových korčuliach (FEDEPATIN). Družstvo sa prvýkrát predstavilo na majstrovstvách sveta FIRS v roku 2012, ktoré sa konali v Kolumbii. Svoj najlepší výsledok dosiahlo o rok neskôr, keď skončilo v americkom Huntington Beach na 4. mieste.
Elektrosvit
Elektrosvit (celý menom: 1950-1989: Elektrosvit, národný podnik alebo ELEKTROSVIT národný podnik; 1989-1990: ELEKTROSVIT, štátny podnik, 1991-(?)1998: Elektrosvit Nové Zámky, a.s. ) bol podnik (najprv národný podnik, potom štátny podnik a nakoniec akciová spoločnosť) so sídlom v Nových Zámkoch, v ktorom sa od roku 1950 vyrábali najmä svietidlá a chladničky. Ďalšie závody mal v Svatobořiciach, Karlovych Varoch, Tepliciach, Ostravy a Vrakúňa.
V budove národného podniku v Nových Zámkoch bol pôvodne závod na výrobu kože, neskôr po druhej svetovej vojne sa tu vyrábala obuv. V 50. rokoch sa rozhodlo o jeho presune do Partizánskeho a tu vznikol závod na výrobu svietidiel, chladničiek a iných zariadení. Podnik postupne rástol, vyprodukoval viacero známych výrobkov, ktoré boli exportované aj do zahraničia. Výroba bola orientovaná hlavne na export. Popri závodoch bola vybudovaná materská škola, rekreačné stredisko a bol založený klub telovýchovnej jednoty.
V roku 1991 bola založená akciová spoločnosť Elektrosvit Nové Zámky, a.s., na ktorú prešiel majetok podniku. V 90. rokoch dochádzalo k prepúšťaniu zamestnancov a krízy podniku, v roku 1998 bol na spoločnosť vyhlásený konkurz a došlo k ukončeniu výroby.
V súčasnosti obchodné meno Elektrosvit používa česká spoločnosť Elektrosvit Svatobořice, a.s., kde svojho času sídlil jeden zo závodov Elektrosvitu.
Gerila
Gerila alebo staršie guerrilla (zo špan. guerrilla) môže byť:
Hrad Dolwyddelan
Hrad Dolwyddelan (po walesky Castell Dolwyddelan, po angl. Dolwyddelan Castle) je zrúcanina waleského hradu v blízkosti dediny Dolwyddelan v historickom regióne Gwynedd v severnom Walese.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v korfbale 1998
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v korfbale 1998 bola kontinentálna kvalifikácia v korfbale na Majstrovstvá Európy 1998, ktorú organizovala Medzinárodná korfbalová federácia (IKF). Konala sa v dňoch od 30.31. marca 1997 v meste Wolvega, v provincii Frízsko, v Holandsku. Zúčastnilo sa jej 9 družstiev, ktoré súťažili o 4 postupové miesta na záverečný turnaj, ktorý sa konal v Portugalsku. Kvalifikačný turnaj pozostával zo základných a nadstavbových skupín, v ktorých sa stretol každý s každým bez následného play-off.
Hrad Dolwyddelan
Charakteristika a dejiny
Hrad bol postavený pravdepodobne na začiatku 13. storočia na výhodnom strategickom mieste, kadiaľ prechádzali dve cesty do Snowdonie.
Postavený bol v období vlády waleského kniežaťa Llywelyna ap Iorwertha a zapadal do ním vybudovanej štruktúry obrany Walesu. Neskôr slúžil ako sídlo Llywelyna ap Gruffydda, posledného kniežaťa nezávislého Walesu pred jeho ovládnutím anglickým kráľom Eduardom I., ktorý bol vnukom Llywelyna ap Iorwertha a to až do jeho zajatia Angličanmi v 18. januára 1283, ktoré znamenalo obrat v kampani kráľa Eduarda I. proti Walesu.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v korfbale 1998
Priamy postup
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a ostatné tri európske družstvá zo Svetových hier 1997:
Hrad Dolwyddelan
Charakteristika a dejiny
Od roku 1283 do roku 1290 na hrade sídlila anglická vojenská jednotka a neskôr ostal hrad nevyužívaný. V období pod správou Eduarda I. bol areál hradu rozšírený.
V 15. storočí sa hrad stal opäť obývaným, keď prešiel do majetku miestneho šľachtica Maredudda ap Ieuana, ktorý hrad aj čiastočne rozšíril.
V polovici 19. storočia prešiel hrad rozsiahlou rekonštrukciou. Táto rekonštrukcia prebehla v rokoch 1848 – 1850.
Hrad pozostáva z dvoch veží štvorcového pôdorysu, ktoré sú spojené nepravidelným kamenným múrom a leží na vrchole skalnatého horského hrebeňa.
Hlavná veža bola v čase postavenia hradu dvojposchodová, neskôr bola zvýšená pri prestavbe v 15. storočí. Vstup do objektu bol zabezpečený padacími dverami, ktoré viesli do prvého poschodia veže a boli silno zabezpečené. Hlavná miestnosť bola vykurovaná veľkým krbom a v miestnosti sa nachádzala aj oddelená latrína. Veža mala pôvodne veľmi strmú strechu. Múry veže dosahujú najväčšej hrúbky až 1,5 – 1,8 metra a veža bola pôvodne po výstavbe približne 5 metrov vysoká.
Obranný múr okolo hradu sa prispôsobuje nepravidelnému obrysu skalného hrebeňa. Na severnej strane múru sa zachovali zvyšky dvoch latrín.
Druhá západná veža, bola pôvodne rozmerovo o niečo väčšia ako Hlavná veža, ale bola menej bránená. Predpokladá sa, že bola postavená o niečo neskôr, už v období nadvlády anglického kráľa Eduarda I. Zárubne u dverí a okien tejto veže sú vyhotovené z pieskovca a sú jedinými časťami stavby, pri ktorých výstavbe bol použitý dovezený materiál. Táto veža pozostávala z dvoch poschodí a rovnako ako Hlavná veža sa v nej nachádzal krb na vyhrievanie objektu a latríny.
Prestavba pod patronátom šľachtica Maredudda ap Ieuana v roku 1488 pravdepodobne zvýšila celkové pohodlie, ale aj po nej ostali podmienky strohé. K Hlavnej veži bolo pri tejto prestavne pristavané tretie poschodie, toto však nemalo možnosť vykurovania. K Západnej veži bolo v rámci prestavby pristavané vonkajšie schodisko, ktoré uľahčovalo vstup do vrchného poschodia budovy.
Rekonštrukcia, ktorá prebiehala v 19. storočí sa venovala predovšetkým renovácii stien, múrov a podláh pevnosti.
Villaines-les-Rochers
Villaines-les-Rochers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Joseph Fesch
Joseph Fesch (* 3. január 1763, Ajaccio† 13. máj 1839, Rím) bol francúzsky kardinál, arcibiskup lyonský, nevlastný strýko Napoleona I.
Život
vľavo|náhľad|Joseph Fesch, 1806, strýko Napoleona Bonaparte
Pôvod
Joseph Fesch bol synom švajčiarskeho armádneho kapitána vo francúzskych službách, ktorý sa roku 1757 oženil s vdovou Ramolinovou, babičkou Napoleona Bonaparte. Ich syn Joseph bol teda nevlastným bratom Napoleonovej matky Letizie.
Mladosť
Študoval v Aix-en-Provence teológiu, ale v čase revolúcie prešiel do civilnej sféry a venoval sa armádnej administratíve. V roku 1796, pri prvom talianskom ťažení svojho synovca Napoleona Bonaparte, ho Napoleon vymenoval armádnym komisárom, ale tejto funkcie sa musel pre podozrenie z nezákonného obohacovania vzdať. Vrátil sa k duchovnej službe a stal sa dekanom v Bastii.
Gmina Dzierzgoń
Gmina Dzierzgoń je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 131,4 km² a žije tu 9533 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 72,55 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sztum.
Gmina Dzierzkowice
Gmina Dzierzkowice je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kraśnik.
Gmina Dzierzgowo
Gmina Dzierzgowo je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 150,63 km² a žije tu 3405 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 22,61 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Mława.
Barbara Brylska
Barbara Brylska (* 5. jún 1941, Skotniki, Generálny gouvernement, dnes Poľsko) je poľská herečka, známa z filmov Irónia osudu (1975) a Skalpel, prosím (1985). Brylska je jednou z najvýznamnejších poľských povojnových herečiek a bola považovaná aj za najkrajšiu európsku herečku svojej generácie. V 60. a 70. rokoch bola považovaná za sexbombu poľskej kinematografie.
Kariéra
Jej filmovým debutom bola epizóda v komédii Antonia Bohdziewicza, Kalosze szczęścia. Cestu ku kariére jej otvorila rola fenickej kňažky Kamy vo filme Faraón z roku 1966.
V 70. rokoch bola populárnou predovšetkým v sovietskych, bulharských, nemeckých a česko-slovenských filmoch. V roku 1975 si zahrala v sovietskom filme Irónia osudu. Po jeho premiére sa Brylska stala najznámejšou poľskou herečkou v krajinách bývalého východného bloku.
Súkromný život
Brylska bola dvakrát vydatá. Jej prvé manželstvo bolo za Jana Borowieca (19611968) a druhé za Ludwika Kosmala (od roku 1970). Jej dcéra, herečka a modelka Barbara Kosmal (nar. 1973), tragicky zahynula 15. mája 1993 pri autonehode v Brzezinoch. Má tiež syna Ludwika (nar. 1982).
Gmina Dzierżoniów
Má rozlohu 142,05 km² a žije tu 9391 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 66,11 osôb/km².
Zvestovanie Pána
náhľad|Zvestovanie Pána, [[El Greco, 1575.]] Zvestovanie Pána je v rímskokatolíckej cirkvi slávnosť (nie prikázaný sviatok), ktorá má ako svoju nosnú tému zvestovanie vtelenia Božieho Slova. Táto udalosť je opísaná v Evanjeliu podľa sv. Lukáša 1, 28-33.
V rímskokatolíckej cirkvi sa slávi obyčajne 25. marca. V prípade, že vychádza dátum 25. marca na Svätý týždeň (napr. v roku 2016) alebo na Veľkonočnú oktávu, sviatok sa presúva na najbližší deň po Veľkonočnej oktáve.
V gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi sa tento sviatok slávi ako Zvestovanie presvätej Bohorodičke alebo Zvestovanie našej presvätej Vládkyni, Bohorodičke Márii, vždy Panne.
Anastasija Vladislavovna Gontarová
Anastasija Vladislavovna Gontarová (* 11. máj 2001, Surgut, Chantyjsko-Mansijsko, Rusko ) je ruská plavkyňa. Zúčastnila sa Letných paralympijských hier 2020 v Tokiu kde získala zlatú medailu.
Životopis
Gontarová má skoliózu, vo veku 14 rokov absolvovala operáciu na zafixovanie chrbtice pomocou titániových skrutiek.
Športová činnosť
Plávať začala vo veku 5 rokov v rodnom meste Surgut.
Paralympijské hry
Na Letných paralympijských hrách 2020 v Tokiu (konaných v lete 2021) získala zlatú medailu 50 metrov voľným spôsobom v kategórii S10. Jej čas bol 27,38 s.
Žofia Jagelovská
Žofia Jagelovská alebo Žofia Jagellonská môže byť:
Holandsko (rozlišovacia stránka)
Holandsko môže byť:
Gmina Dzikowiec
Gmina Dzikowiec je vidiecka gmina v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kolbuszowa.
Drienka
Drienka môže byť:
Apológia Augsburského vyznania
náhľad|Apologia Confessionis Augustanae Apológia Augsburského vyznania alebo Apológia augsburského vyznania je luteránsky teologický text, ktorý spísal Philipp Melanchthon v roku 1530 ako obranu Augsburského vyznania voči rímskokatolíckej kritike. Ako najrozsiahlejší text v Knihe svornosti ponúka luteránsku odpoveď na rímsky katolicizmus tej doby, ako aj luteránske vysvetlenie náuky o ospravedlnení (sola fide).
Gmina Dźwierzuty
Gmina Dźwierzuty je vidiecka gmina v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Má rozlohu 263,35 km² a žije tu 6631 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 25,18 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Szczytno.
Gmina Dziwnów
Gmina Dziwnów je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve.
Villandry
Villandry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Gmina Dziwnów
Má rozlohu 37,91 km² a žije tu 4148 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 109,42 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kamień.
Holandsko (kráľovstvo)
náhľad|Schéma členenie kráľovstva od októbra 2010 Holandsko (-slovenský normovaný názov; 🇳🇱), dlhý tvar Holandské kráľovstvo (🇳🇱), je oficiálny názov kráľovstva s centrom v dnešnom vlastnom Holandsku od roku 1815. Pre roky 1815 - 1830, kedy k nemu patrilo aj Belgicko, sa neoficiálne nazýva aj Spojené nizozemské kráľovstvo. V roku 1954 bolo Holandské kráľovstvo značne reorganizované. Od tohto roku je to federálna monarchia na čele s holandským kráľom ako hlavou štátu. Ďalšia významná reorganizácia sa uskutočnila v októbri 2010.
Villandry
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Holandsko (kráľovstvo)
Do októbra 2010
Do 10. októbra 2010 Holandsko pozostávalo z troch častí („krajín“):
Len Holandsko bolo súčasťou Európskej únie, ostatné krajiny nie. Holandsko a Holandské Antily boli členmi WTO. Každá krajina mala vlastnú ústavu.
Villandry
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Dzwola
Gmina Dzwola je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 203,1 km² a žije tu 6664 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 32,81 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Janów Lubelski.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2019
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2019 je európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV), o postup na Majstrovstvá Európy 2019. Zúčastňuje sa jej 26 národných družstiev, ktoré súťažia o 12 postupových miest na záverečný turnaj. Na majstrovstvá Európy postúpia víťazi skupín a 5 najlepších družstiev z druhých miest. Kvalifikácie na posledných 5 turnajov prebiehali formou turnajov, táto sa hrá systémom zápasov doma a vonku. Kvalifikácia prebehla od 15. augusta 2018 do 9. januára 2019.
Nasadenie družstiev
Družstvá boli nasadzované do výkonnostných košov podľa rebčíka CEV tzv. serpentínovým spôsobom: Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie v európskom rebríčku CEV k septembru 2017.
Académie royale de musique
thumb|Požiar parížskej opery 6. apríla 1763 Académie royale de musique (fr.; slov. doslovne Kráľovská hudobná akadémia) bola prvá opera v Paríži, ktorú založil v roku 1669 Pierre Perrin. Perrin toto privilégium získal od Ľudovíta XIV. a uvádzal v nej opery francúzskych skladateľov v ich rodnom jazyku. Premérové predstavenie bola opera Pomona od Roberta Camberta. Vyhorela v 18. storočí a je považovaná za predchodkyňu Veľkej parížskej opery.
Nádraží Veleslavín (stanica pražského metra)
Nádraží Veleslavín je stanica metra v Prahe na linke A. Bola otvorená 6. apríla 2015.
Názov
Pracovný názov stanice bol Veleslavín, ktorý bol potvrdený v prvom schvaľovaní pražských radných v júni 2012. V januári 2013 miestopisná komisia pražského magistrátu doporučila premenovanie dvoch chystaných staníc, aby presnejšie zodpovedali pražskému miestopisu. Doterajší pracovný názov Veleslavín sa tak mal zmeniť na Nádraží Veleslavín, podľa blízkej železničnej stanice a existujúcej zastávky električiek a autobusov.
Charakter
náhľad|Koľaj v stanici a prichádzajúci vlak (2015) Stanica sa nachádza v priestore medzi stávajúcou traťou Správ železníc (obvod železničnej stanice Veleslavín) a východnej časti ulice K Červenému vrchu, so stredom približne pod ulicou Európska. Je plytko razená, asi pod zemou s jedným podpovrchovým vestibulom situovaným medzi železničnou traťou a križovatkou Európskej a Kladenskej ulice. Dĺžka nástupišta je.
Poloha stanice, vestibulu a jednotlivých výstupov sú také, aby umožňovali v etape priame väzby na dočasný autobusový terminál a zároveň bez nutnosti prestavby v predstihu reagovali na predpokladanú modernizáciu existujúcej trate Českých drah. Taktiež budúca urbanizácia priestoru medzi železničnou traťou a Európskou ulicou je z takto umiestnenej stanice dobre možná. Uvedeným predpokladom zodpovedá navrhnutý princíp usporiadania podchodu a vestibulu v dvoch výškových úrovniach. Autobusový terminál má umožniť ukončenie časti mestských, prímestských a regionálnych autobusových liniek namiesto Dejvickej (Vítězného námestia).
Projekt stanice vznikol v kanceláriách Metroprojektu, autorkou je architektka Hana Vermachová.
Hardyho spojka
thumb|upright=1.2|Hardyho spojka: pružné medzikružie a jedna príruba Hardyho spojka alebo Hardy spojka je druh pružnej spojky, ktorá slúži na jednoduché pružné spojenie dvoch súosých hriadeľov. Hardyho spojka prenáša otáčavý pohyb a súčasne dovoľuje, aby sa osi oboch hriadeľov odchyľovali o malý uhol v ľubovoľnom smere a súčasne tlmí prenos rázov medzi hriadeľmi. Spojku si dal patentovať J. L. Hardy v roku 1938.
Opis
Pôvodnú konštrukciu tvorí pružné medzikružie vystuženej gumy s párnym počtom otvorov. Oba hriadele sú pomocou dvoj- alebo trojramenných prírub priskrutkované k medzikružiu. Jedna príruba je priskrutkovaná ku párnym otvorom a druhá k nepárnym, takže celý prenos síl musí preniesť pružné medzikružie. V súčasnosti sa používa viacero tvarov a vyhotovení pružných spojok. Pružné telesá môžu byť vystužené i nevystužené a môžu mať rôzny tvar a konštrukciu, od pôvodného medzikružia, cez rôzne tvarované elementy vonkajšieho, či vnútorného vyhotovenia.
Mahmud I.
Mahmud I. (osm. tur. محمود اول, mod. tur. I. Mahmud; *2. august 1696, Edirne, Osmanská ríša – † 13. december 1754, Konštantínopol, Osmanská ríša), taktiež známy ako Hrbáč, bol sultán Osmanskej ríše od roku 1730 do roku 1754. Trón prevzal po povstaní Patrona Halila a udržoval dobré vzťahy s Mughalskou a Safíjovskou ríšou.
Mladosť
Narodil sa 2. augusta 1696 v paláci v Edirne, ako syn Mustafu II. (1664 - 1703); jeho matkou bola Saliha Sultán. Mahmud I. bol starší brat Osmana III. (vládol 1754 - 1757). Vyvinula sa mu problém s chrbticou.
Jeho otec Mustafa II. žil väčšinou v Edirne. Mahmud prežil detstvo v tomto meste. 18. mája 1702 začal v Edirne svoje štúdium. Keď sa jeho otec zosadil z trónu, priviezli ho do Istanbulu, kde ho zavreli do Kafes (klietky), kde strávil 27 rokov života.
Nástup
28. septembra 1730 vzbudili Patrona Halil s malou skupinou janičiarov niektorých obyvateľov Konštantínopolu, ktorí boli proti reformám Ahmeda III. Halil, ktorý naverboval ďalších vojakov, viedol povstanie do paláca Topkapı a požadoval smrť veľkovezíra Nevşehirliho Damata İbrahima Pašu a abdikáciu Ahmeda III. Ahmed III. vyhovel týmto požiadavkám, İbrahim Paša bol uškrtený, a súhlasil s tým, aby jeho synovec Mahmud I. stal sultánom.
Mahmudová skutočná vláda začala 25. novembra 1730, po tomto incidente. V prvom rade bol Istanbul pod prísnou kontrolou. Boli prijaté opatrenia. Asi dvetisíc podozrivých ľudí bolo zajatých, niektorí boli popravení, iní boli vyhnaní.
Gmina Elbląg
Gmina Elbląg je vidiecka gmina v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Má rozlohu 192,06 km² a žije tu 6462 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 33,65 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Elbląg.
Varta futsal liga 2018/19
Varta futsal liga 2018/19 bol 26. ročník 1. Slovenskej ligy futsalistov, najvyššej futsalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským futbalovým zväzom (SFZ), resp. Výkonným výborom Slovenského futsalu. V súťaži účinkovalo 9 družstiev, čo je o jeden tím menej ako v minulej sezóne. Svoj druhý titul získalo družstvo Pinerola Futsal 1994 Bratislava, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Mimel Lučenec.
Osman III.
Osman III. (osm. tur. عثمان ثالث ‘Osmān-i sālis; *2. január 1699, Edirne, Osmanská ríša†30. október 1757, Konštantínopol, Osmanská ríša) bol sultán Osmanskej ríše v rokoch 17541757.
Varta futsal liga 2018/19
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Po základnej časti (ZČ), v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off. Do play-off postúpilo 8 najlepších družstiev po ZČ, pričom všetky boli zaradené do štvrťfinále. To sa hralo na 3 víťazné zápasy, rovnako ako semifinále a finále. Play-off o 3. miesto sa hralo na 2 víťazné zápasy.
Osman III.
Životopis
Osman III. sa narodil 2. januára 1699 v Edirnskom paláci. Jeho otcom bol Mustafa II. a matkou bola Şehsuvar Sultán. Jeho starším nevlastným bratom bol prechádzajúci sultán Mahmud I. Po tom, čo bol jeho otec v roku 1703 zosadený z trónu, bol Osman odvezený do Istanbulu a bol 51 rokov internovaný v paláci.
Varta futsal liga 2018/19
Účastníci
Poznámky:
Osman III.
Životopis
Na trón Osman nastúpil v toku 1754 po tom, čo zomrel Mahmud I. Počas jeho vlády Osmanská ríša nezažila žiadne významnejšie zahraničné spory, pre Osmanovo časté striedanie veľkovezírov a provinčných správcov sa však ríša dostala do vnútroštátnej nestability. Jeho krátka vláda bola poznačená morovou epidémiou a dvomi veľkými požiarmi Konštantínopole v rokoch 1755 a 1756. Medzi jeho významnejšie činy patrila výstavba konštantínopolského majáka v Ahırkapı a dostavanie mešity Nuruosmaniye.
Varta futsal liga 2018/19
Základná časť
Zdroj: futbalnet.sk
Finále
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Osman III.
Životopis
Osman III. žil väčšinu svojho života ako väzeň v paláci, a v dôsledku toho, keď sa stal sultánom, mal určité zvláštnosti v správaní. Na rozdiel od predchádzajúcich sultánov nenávidel hudbu a vyhnal všetkých hudobníkov z paláca.
Zomrel v noci 30. októbra 1757, novým panovníkom sa stal jeho bratranec Mustafa III. Pochovaný bol v Novej mešite v Konštantínopole.
Volejbalová extraliga mužov 2005/06
Volejbalová extraliga mužov v sezóne 2005/06 bol 14. ročník extraligy volejbalistov, najvyššej volejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská volejbalová federácia (SVF). V súťaži účinkovalo 9 družstiev, čo je o 1 družstvo menej ako v predošlej sezóne. Titul získalo družstvo VKP Bratislava, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad VK Chemes Humenné.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti predošlej sezóne takmer nezmenil. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. Základná časť sa hrala dvojkolovým systémom každý s každým raz doma a raz vonku v tzv. dvojkolách. Všetky družstvá postúpili do nadstavbovej časti, pričom 6 najlepších postúpilo do skupiny o 1. až 6. miesto, zvyšné družstvá do skupiny o 7. až 9. miesto. Družstvám sa v nadstavbovej časti započítavali aj výsledky zo základnej časti. Najlepších 8 družstiev po nadstavbovej časti postúpilo do play-off. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Štvrťfinále a semifinále sa hrali na 3 víťazné zápasy, duel o bronz na 2 víťazné zápasy a finálový duel na 4 víťazné zápasy. Zo súťaže kvôli neúplnému počtu družstiev nikto nezostúpil.
Bodovanie
Pre určenie víťaza a poradia družstiev sa posudzujú nasledovné kritériá:
Účastníci
Poznámka: Pôvodne sa mal v extralige predstaviť aj víťaz 1. ligyVK Lovinit Lovinobaňa, ten napokon možnosť postupu nevyužil a prihlásil sa opäť iba do 1. ligy. Jeho náhradníkVKM Stará Ľubovňaa, ktorý skončil v predošlej sezóne extraligy posledný, rovnako nevyužil možnosť účinkovať v extralige, keď rozpustil seniorské družstvo.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Dom teroru
Dom teroru je múzeum v hlavnom meste Maďarska, Budapešti na ulici Andrássy út 60. Toto múzeum bolo otvorené 24. februára 2002 za vlády Viktora Orbána na počesť obetiam teroru 20. storočia, teda socializmu a fašizmu.
Dejiny budovy Domu teroru
Dom teroru je trojposchodová novorenesančná budova, ktorá bola postavená v roku 1880 ako civilná rezidencia podľa plánov Adolfa Fesztyho. Dom, ktorý vlastnil maďarský maliar Izsák Perlmutter, zdedila Izraelská komunita v Pešti, ale nakoniec budovu vlastnili vdova a dcéra Perlmuttera. V roku 1937 si budovu prenajali noví obyvatelia: Ferenc Szálasi - zakladateľ viacerých hungaristických hnutí. Počas Horthyho vlády Szálasiho uväznili, ale keď sa v roku 1940 dostal na slobodu, práve v tejto budove sa Szálasi zvykol stretávať so svojimi spojencami - vtedy tento dom nazvali, v preklade, Domom vernosti/lojality .náhľad|Nápis „TERROR“Na jeseň v roku 1944 vládnutie v Maďarsku prevzala Strana šípových krížov. Počas ich vládnutia sa v pivniciach v dnešnom Dome teroru vybudovali prvé väznice, v ktorých väznili a mučili povstalcov proti ich vláde.
ÁVH (tajná maďarská komunistická polícia) v tejto budove sídlila do roku 1956. Neskôr tu sídlilo mnoho firiem, izby boli využité ako kancelárie. Samozrejme, je dôležité poznamenať, že všetky stopy po mučení v pivniciach boli skryté a boli odhalené až v 90. rokoch 20. storočia, teda po páde komunizmu v Maďarsku.
V roku 2002 v tejto budove otvorili múzeum (Dom teroru) na počesť obetiam fašizmu, no hlavne komunizmu.
Blog s názvom WebUrbanist pochválil kreatívny nápis na streche budovy. Nápis „TERROR“ je na strechu vyrytý, teda ak svieti slnko, tieň nápisu by sa mal odraziť na budove.
Gmina Fabianki
Gmina Fabianki je vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 76,1 km² a žije tu 8719 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 114,57 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Włocławek.
Gmina Ełk
Gmina Ełk je vidiecka gmina v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve.
Má rozlohu 378,61 km² a žije tu 10148 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 26,8 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Ełk.
Obchodný dom Urban
Obchodný dom Urban (skrátene OD Urban) je obchodný dom na Hlavnej ulici v Košiciach. Bol otvorený 22. apríla 2021. Na štyroch podlažiach bude umiestnených viac ako 30 prevádzok s predajnou plochou, boutique kino, food court a kancelárske priestory. V súčasnosti (apríl 2022), je otvorených 15 prevádzok.
Vznik
náhľad|OD Urban počas rekonštrukcie Samotná budova po dokončení v rokoch 1968 až 1994 niesla názov OD Prior, neskôr OD K-Mart a pod názvom OD Tesco fungovala od roku 1996 až do apríla 2018. OD Urban vznikol postupnou rekonštrukciou pôvodného obchodného domu Tesco. Pôvodný obchodný dom spoločnosť Tesco v máji 2019 odpredala. Najprv budovu kúpila popradská spoločnosť Azor, no neskôr budovu odkúpila developerská spoločnosť ARKON. Investície na rekonštrukciu budovy sa vyšplhali na zhruba 20 miliónov €.
Timokrates (sochár)
Timokrates bol starogrécky sochár.
Svedectvom tvorby Timokrata, aténskeho sochára z 1. storočia, je jeho menom signovaný fragmentárny mramorový podstavec zo sochy (rozlomený, vyrobený z hymettického mramoru, ktorý sa ťažil juhovýchodne od Atén v pohorí Hyméttos ), ktorý sa v roku 1860 našiel pri aténskom chráme Panagia Pyrgiótissa (Παναγία Πυργιώτισσα):
Frank Darabont
Frank Darabont (rod. Darabont Ferenc; * 28. január 1959, Montbéliard, Francúzsko) je filmový režisér, scenárista a producent. Medzi jeho najznámejšie filmy patria adaptácie románov Stephena Kinga ako napr. Vykúpenie z väznice Shawshank, Zelená míľa a Hmla. Darabont vyvinul hororovú komiksovú sériu Walking Dead pre televíziu AMC, kde však pôsobil iba počas prvej a čiastočne aj druhej série.
Villebourg
Villebourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Fałków
Gmina Fałków je vidiecka gmina v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve.
Má rozlohu 132,1 km² a žije tu 4803 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 36,36 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Końskie.
Sup černastý
Sup černastý alebo sup tmavý (Gyps bengalensis) je druh z čeľade jastrabovité rodu sup (Gyps). Obýva Indický subkontinent, kde bol považovaný ešte koncom 80-tych rokov za hojný druh, náhle sa jeho populácie zrútili o 99,9 % a dnes je kriticky ohrozený. Príčinou bol protizápalový liek na báze Diclofenac-u, ktorým bol ošetrovaný hovädzí dobytok. Uhynuté jedince sa stali potravou supov u ktorých spôsobuje smrteľné zlyhanie obličiek.
Gmina Fajsławice
Gmina Fajsławice je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 70,69 km² a žije tu 5062 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 71,61 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Krasnystaw.
Gymnázium Viliama Paulinyho-Tótha
Gymnázium Viliama Paulinyho-Tótha je gymnázium v Martine so študijnými odbormi 7902 J 00 gymnázium a 7902 J 74 gymnázium - bilingválne štúdium s vyučovacím jazykom slovenským a anglickým
O škole
Gymnázium Viliama Paulinyho-Tótha je jedno z troch najstarších gymnázií na Slovensku. Od svojho vzniku v roku 1867 zastávalo významné miesto medzi strednými školami na Slovensku.
História školy
Martinské gymnázium, jedno z troch prvých slovenských gymnázií, bolo založené 11. augusta 1867 vďaka snahám a úsiliu slovenských národovcov a martinskej evanjelickej cirkvi. Funkciu správcu patronátu až do zatvorenia školy v januári 1875 vykonával Viliam Pauliny-Tóth. Za necelých 8 rokov existencie školu navštevovalo 671 žiakov nielen z Turca.
Gymnázium bolo znovu otvorené až o takmer 44 rokov neskôr, 5. októbra 1919. Tvorili ho štyri triedy a jeho oficiálny názov znel Československé štátne reformné reálne gymnázium Viliama Paulinyho-Tótha v Turčianskom sv. Martine. Veľkú zásluhu na tom mal univerzitný profesor Jaroslav Vlček – (Paulinyho zať). Škola sa postupne rozrastala, a tak sa z budovy na Mudroňovej ulici 6. októbra 1940 presťahovala do priestorov na Malej hore.
Popri dennom štúdiu bola na škole v 60. rokoch 20. storočia zriadená aj stredná škola pre pracujúcich a maturitné kurzy pre dôstojníkov. Od školského roku 1968/69 sa pri gymnáziu otvára jednoročné nadstavbové štúdium – programovanie a počítačové systémy a dvojročné nadstavbové štúdium knihovníctva, ktoré sa končí školským rokom 1982/83.
Od školského roku 1977/78 sa na gymnáziu učili skupiny voliteľných predmetov odborného zamerania. Od roku 1990 prechádzajú študenti k systému výberu voliteľných predmetov.
V septembri 1991 vzniklo Bilingválne anglicko-slovenské gymnázium, ktoré sa po dvoch rokoch osamostatnilo. Školský rok 1995/96 sa niesol v znamení začiatku experimentálneho overovania 6-ročného gymnaziálneho štúdia.
Od septembra 2017 k študijnému odboru 7902 J 00 gymnázium pribudol odbor 7902 J 74 gymnázium - bilingválne štúdium s vyučovacím jazykom slovenským a anglickým.
Študijné odbory
Škola neotvára triedy so zameraním, ale študenti si môžu voliť vlastné zameranie cestou voliteľných predmetov v 3. a 4. ročníku štúdia/ študenti bilingválneho štúdia v 4. a 5. ročníku štúdia.
Voliteľné predmety
Z cudzích jazykov si študenti vyberajú dva: anglický, nemecký, ruský, španielsky a taliansky jazyk.
Činnosti
Gymnázium organizuje okresné a krajské kolá športových súťaží a predmetových olympiád.
Bohatá je študentská záujmová činnosť v rôznych športových, jazykových a predmetových krúžkoch - Súkromné centrum voľného času sídli v priestoroch školy.
K tradičným podujatiam, ktoré sa v škole organizujú, patria napr.:
V rámci výmenných programov sa zúčastňujú pobytov v Anglicku, Španielsku, Česku, Nemecku, Poľsku a Rumunsku.
Škola je zapojená do programov Medzinárodná cena vojvodu z Edinburghu, IT Akadémia a Erasmus+.
Hvezdáreň
náhľad|Astronomická pozorovateľňa V roku 1998 bola pri gymnáziu otvorená Astronomická pozorovateľňa, ktorá od roku 2002 nesie meno Milana Rastislava Štefánika. Je prístupná nielen žiakom, ale aj verejnosti. V roku 2006 bolo v týchto priestoroch otvorené Centrum popularizácie fyziky, ktoré navštevujú hlavne žiaci základných a stredných škôl. Správcom areálu je PaedDr. Ivan Šabo, ktorý v spolupráci s členmi Klubu astronómov zabezpečuje jeho pravidelnú činnosť. Priemerná návštevnosť je okolo 2 000 návštevníkov za rok. Tradíciou sa stávajú aj Dni otvorených dverí a astronomické letné tábory.
Gmina Filipów
Gmina Filipów je vidiecka gmina v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Má rozlohu 150,35 km² a žije tu 4478 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 29,78 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Suwałki.
Dom Nikolakiho Christoviča
Dom Nikolakiho Christoviča,  známy v súčasnosti aj ako Etnografické múzeum   je meštiansky dom z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Pazardžik v okrese Pazardžik v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Dom Nikolakiho Christoviča sa nachádza v centrálnej časti mesta Pazardžik v tesnom susedstve katedrálneho chrámu Zosnutia Bohorodičky na ulici „Otec Pajsij“ č. p. 8. na jej križovatke s ulicou „Sveti sveti Kiril i Metodij“.
Dejiny a súčasnosť
Dom bol postavený pre potreby bohatého pazardžického obchodníka Nikolakiho Christoviča  v roku 1850     majstrami z Bracigova. V roku 1974 sa stala sídlom etnografickej expozície predstavujúcej život v pazardžickej oblasti do polovice 20. storočia. V roku 1998 budova získala štatút kultúrnej pamiatky. V súčasnosti je budova pod správou regionálneho historického múzea v Pazardžiku a stále sa v nej nachádza etnografická expozícia.
Charakteristika
Budova bola postavená staviteľskými majstrami z bracigovskej staviteľskej školy  pod vedením Šteriua Giulemetova. Dom je najväčším a najtypickejším predstaviteľom obrodeneckého domu na území Pazardžiku. Je postavený v slohu tzv. bulharského obrodeneckého baroka plovdivského typu.
Pred vchodom do budovy sa nachádza portikus so štyrmi drevenými stĺpmi a nad ním sa nachádza arkierová časť druhého poschodia. Celková plocha domu (obidve poschodia) dosahuje až 518 m². Pozostáva z šestnástich miestností a pivničných priestorov – dokopy teda celkovo z osemnástich symetricky rozmiestnených miestností. Za vchodom do budovy sa nachádza vestibul z ktorého vedie do salónu na druhom poschodí trojramenné schodisko. Na obidvoch poschodiach sú ďalej na ľavej aj na pravej strane smerom od hlavnej kompozičnej osi vestibulu (salónu na druhom poschodí) umiestnené vždy po tri izby. Ďalšie dve menšie miestnosti, ktoré slúžili ako údržbové miestnosti sa nachádzajú nad schodmi na druhom poschodí budovy. Na druhom poschodí je prvá polovica salónu umiestnená mierne vyššie a tak medzi dvoma polovicami vzniká koridor spájajúci dve menšie izby po bokoch, ktorý tvorí druhú vedľajšiu kompozičnú os miestnosti – pričom dom Nikolakiho Christoviča bol prvým obytným domom v Pazardžiku, v ktorom sa toto kompozičné riešenie objavilo. Pre budovu sú charakteristické tzv. alafrangy (alafranga je špecifický výraz pre dekoratívnu niku v interiéri bulharských obrodeneckých domov). Dve sa nachádzajú v izbách na prvom a dve v izbách na druhom poschodí domu. Ďalšími charakteristickými prvkami sú aj tzv. tableny – masívne dvere – ktoré sú v dome kus od kusu rozlične profilované a skomponované za použitia rôznych dekoratívnych elementov, alebo do stien vstavané úložné priestory – tzv. stenové skrinky. Stropy v budove sú drevené. Steny sú vyzdobené freskami, ktoré sú vždy špecifické pre každú jednu izbu.
Etnografické múzeum
Expozícia múzea zoznamuje návštevníkov s bohatou tradičnou materiálnou ako aj duchovnou kultúrou pazardžického regiónu,   ktorý patrí z etnografického a folkloristického hľadiska k najzaujímavejším bulharským oblastiam. Dokopy zahŕňa až tri bulharské etnografické regióny nachádzajúce sa na území pazardžickej oblasti – trácky etnografický región, srednogorský etnografický región a rodopský etnografický región. Patrí pod správu pazardžického historického múzea. Autormi expozície sú Aleksandăr Arnaudov, ktorý je hlavným autorom tématicko-expozičného plánu, ako aj umelec Asen Dimitrov a architekt Dimităr Dimitrov.
Najväčší priestor je venovaný téme obytnej a verejnej architektúry, ktorej sú venované miestnosti 1 – 4 na prvom poschodí a miestnosti 11 a 12 na druhom poschodí. V štyroch miestnostiach na prvom poschodí je architektúra pazardžického regiónu predstavená na mnohých fotografiách, kresbách a maketách, zatiaľ čo dve miestnosti na druhom poschodí predstavujú dva rozdielne dobové typy obytných miestností – miestnosť č. 11 je zariadená ako interiér domu chudobnej mestskej rodiny a miestnosť č. 12 je zariadená ako interiér hosťovskej izby bohatej rodiny, pričom v tejto izbe sa nachádzajú originálne predmety využívané členmi rodiny Nikolakiho Christoviča, ako aj kópia portrétu tohto obchodníka, namaľovaná Stanislavom Dospevským. V miestnostiach č. 5 a 6 na prvom poschodí sú predstavené domáce remeslá. Prostredníctvom predmetov a vyobrazení je tu zobrazené spracovanie ľanu, konopy, vlny a bavlny ako aj tkanie rohoží a košikárstvo. Tematika remesiel pokračuje aj v miestnostiach na druhom poschodí. Miestnosť č. 8 predstavuje obuvníctvo, miestnosť. č. 9 krajčírstvo a kožušníctvo. Miestnosť č. 10 je dedikovaná obchodu v Pazardžiku, Panagjurišti a okolí, ako aj ďalšiemu pre región špecifickému remeslu – mediarstvu. Miestnosť č. 13, ktorú tvorí veľký salón na druhom poschodí, je venovaná téme oblečenia a látok. Na figurínach je v nej znázornené tradičné oblečenie a kroje jednotlivých dedín regiónu. S témou je spojená aj miestnosť č. 14, kde sú vystavené predmety tvorby ľudovej kultúry: rôzne výtvory z tkanín, doma vyrábané ošatenia ako aj predmety obytnej a pastierskej drevorezby. Miestnosť č. 15. je venovaná ľudovým obyčajom, zvyklostiam a sviatkom a okrem rôznych predmetov sa tu nachádzajú aj texty ľudových piesní. Posledná miestnosť – teda miestnosť č. 16 – predstavuje lokálny folklór. V tejto miestnosti je možné vypočuť si ľudovú bulharskú hudbu v prevedení devätnástich rôznych ľudových hudobných nástrojov charakteristických pre pazardžický kraj.
Múzeum je pre verejnosť otvorené v pracovné dní od 9:00 do 17:00 a v soboty od 10:00 do 17:00.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č. 28 z roku 1998. Ako dôvod pamiatkovej ochrany bola uvedená architektonicko-umelecká hodnota budovy. Celý oficiálny názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kăšta na Nikolaki Christovič (, doslova Dom Nikolakiho Christoviča).
Gmina Firlej
Gmina Firlej je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 126,37 km² a žije tu 6173 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 48,85 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Lubartów.
Gmina Frampol
Gmina Frampol je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 107,61 km² a žije tu 6502 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 60,42 osôb/km².
Žofia Jagelovská (1522 – 1575)
Žofia Jagelovská alebo Žofia Jagellonská (* 13. jún 1522, Krakov† 28. máj 1575, Schöningen) bola rodom poľská princezná a sobášom vojvodkyňa brunšvická.
Biografia
Žofia sa narodila ako druhá dcéra (tretí potomok) poľského kráľa Žigmunda I. Starého a jeho druhej manželky Bony Sforzy.
22. – 25. februára 1556 sa vydala za brunšvického vojvodu Henricha II. Mladšieho, ktorý mal osem detí z predchádzajúceho manželstva. Manželstvo s mužom starším o 33 rokov zostalo bezdetné. Po smrti manžela 11. júla 1568 sa stiahla na svoje majetky v Schöningene. Krátko nato sa dostala do sporu so svojim nevlastným synom Júliusom o vládu vo vojvodstve; konflikt bol ukončený 17. januára 1572 podpisom dohody o vláde. Július však podmienky dohody nedodržal a v roku 1573 sa Žofia musela obrátiť o pomoc na cisára Maxmiliánovi II..
Na jar roku 1570 Žofia konvertovala na luteránstvo. Bola jedinou luteránkou v celej jagelovskej dynastii.
Zomrela 28. mája roku 1575 na svojom sídle v Schöningene. Pochovaná bola v kostole Panny Márie vo Wolfenbütteli.
Rašelina (prírodná pamiatka)
Rašelina je prírodná pamiatka ev. č. 1716 neďaleko obce Nový Hrádek v okrese Náchod. Nachádza sa v lokalite miestne zvanej U hraníc (ako už názov napovedá, len niekoľko desiatok metrov od štátnej hranice s Poľskom), niečo cez ¾ km severovýchodne od osady Dlouhé. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je zvyšok podhorských rašelinných lúk s ohrozenými a ustupujúcimi rastlinnými spoločenstvami a s výskytom osobitne chránených druhov rastlín ako vŕba plazivá (Salix repens), žltohlav najvyšší (Trollius altissimus), vstavačovec májový (Dactylorhiza majalis), bleduľa jarná (Leucojum vernum), vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata). Zdroj fytogenofondu pre rekonštrukciu podobných lúčnych porastov v oblasti Orlické podhorie. Mokraďové územia ako časť krajiny významné pre udržanie ekologickej stability v celom katastrálnom území Dlouhé.
Miroslav Beblavý
Doc. Ing. Miroslav Beblavý, PhD. (* 6. január 1977, Bratislava) je slovenský ekonóm, vedec, spisovateľ a bývalý politik. Od 27. apríla 2022 je konateľom investičného fondu CB ESPRI, ktorý sa zameriava na investície do verejnoprospešných podnikov a mimovládnych organizácií. Okrem toho pôsobí ako koordinátor siete expertov Európskej komisie na ekonómiu vzdelávania, externý pedagóg na Sciences Po v Paríži a externý komentátor Denníka SME. . S Ministerstvom financií SR dlhodobo spolupracoval ako konzultant pre Plán obnovy. Založil startup Zhiva pôsobiaci v oblasti digitálneho zdravotníctva.
V minulosti pôsobil ako politik, poslanec Národnej rady SR a líder strany SPOLU – občianska demokracia. V roku 2002 sa stal štátnym tajomníkom na Ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny, kde pracoval počas mandátu Ľudovíta Kaníka a Ivety Radičovej. V parlamentných voľbách v roku 2010 a 2012 bol zvolený do NR SR za SDKÚ – DS z 25. a 20. miesta na kandidátke, v roku 2012 len vďaka preferenčným hlasom. Dňa 12. decembra 2013 zo strany vystúpil a v parlamente pôsobil ako nezaradený poslanec. V roku 2014 vstúpil do strany #SIEŤ. Na ustanovujúcom sneme bol zvolený za podpredsedu. Po voľbách v roku 2016 na protest proti vstupu SIETe do vlády Roberta Fica na svoju funkciu rezignoval a zo strany odišiel. Zostal v NR SR ako nezaradený poslanec. Na jar 2017 sa spojil s Jozefom Mihálom, Katarínou Macháčkovou a Simonou Petrík, s ktorými založili stranu SPOLU – občianska demokracia. V roku 2019 SPOLU vytvorila koalíciu so stranou Progresívne Slovensko. Koalícia vyhrala voľby do Európskeho parlamentu v máji 2019. V parlamentných voľbách 29. februára 2020 však nezískala potrebných 7 % hlasov pre koalíciu a do parlamentu sa nedostala. Následne oznámil odchod z funkcie predsedu SPOLU aj odchod z politiky.
Štúdium
Po absolvovaní matematického Gymnázia Grösslingová 18 v Bratislave získal bakalársky titul v odbore financie na Ekonomickej univerzite v Bratislave a rovnaký titul v odbore divadelná réžia na Vysokej škole múzických umení. V štúdiu pokračoval na University of St Andrews v Škótsku, kde absolvoval magisterské aj doktorandské štúdium ekonómie (2005). Témou jeho dizertácie bolo Central Bank Independence and Monetary Policy in Eastern Europe (prekl. Nezávislosť Centrálnej banky a menová politika vo východnej Európe). Od 1. marca 2010 je docentom.
Novinár a analytik
V rokoch 2000 až 2002 a 2006 až 2010 pôsobil tiež ako konzultant pre Svetovú banku, Organizáciu pre hospodársky rozvoj a spoluprácu (OECD) či Európsku komisiu.
Štátny tajomník Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR
Počas rokov 2002 až 2006 pracoval na Ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny ako najmladší štátny tajomník v histórii Slovenska. Pôsobil za ministrovi Ľudovíta Kaníka a Ivety Radičovej. Ako nezávislý odborník sa venoval najmä zamestnanosti, sociálnym dávkam a rodine. Podarilo sa mu presadiť napríklad školské obedy zadarmo pre chudobné deti a zmeniť sociálne dávky tak, aby sa nezamestnaným alebo invalidom oplatilo radšej pracovať.
Osobný život
Od júna 2002 je ženatý s dlhoročnou prezidentkou Transparency International Slovensko Prof. Ing. Emília Sičáková-Beblavá Ph.D., riaditeľkou Ústave verejnej politiky Fakulte sociálnych a ekonomických vied Univerzity Komenského. Majú spolu dve deti, Paľka (2004) a Janka (2009).
Volebné obdobie 20102012
V NR SR zastával funkcie náhradného člena Výboru NR SR pre európske záležitosti a overovateľa Výboru NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport.