cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prírodný park Strážnické Pomoraví
Geológia
Park sa nachádza na hlinitoílovitých naplaveninách nivy rieky Moravy. Geologickým podložím sú štvrťohorné sedimenty, ktoré ležia na staršom treťohornom ílovitom a piesočnom podklade z pliocénneho obdobia. Mladšie štvrťohorné sedimenty tvoria riečne uloženiny a viate piesky, po ktorých je pomenovaná miestna rovnomenná chránená oblasť Váté písky. Vrstva týchto sedimentov, ktoré boli nahromadené počas poslednej doby ľadovej, dosahuje hrúbku 6-9 m. Geologicky najmladšími sedimentami sú povodňové hliny, uložené v časoch medzi 12. a 13. storočím, ktoré vznikali v súvislosti s odlesňovaním povodí, a so vzrastajúcou intenzitou pokračuje tento proces dodnes. Na rozhraní rieky a viatymi pieskami dochádza k značnej erózii vedúcej k niekoľkometrovým posunom koryta za rok.
náhľad|Sútok Veličky s Moravou
Veľkou zaujímavosťou sú petrifikované fosílne zvyšky stromov, ktoré sa uchovali v riečnych sedimentoch a vďaka zmenám toku sa po tisícoch rokov znovu dostali na zemský povrch. Na pravom brehu Moravy pri Strážnici bolo nájdené drevo datované do doby pred 44 tisíc rokmi. Z oblasti Bzenca-Přívoz bolo datovaný vek dubového kmeňa na 1940 rokov. Zriedkavo sú v oblasti k nájdené tiež zuby či kosti väčších cicavcov.
Flóra
Pôvodnou flórou tunajšieho tvrdého luhu sú predovšetkým duby (Quercus), brest väzový (Ulmus laevis) a jaseň úzkolistý (Fraxinus angustifolia Vahl), ktoré sú významne vytláčané druhmi invaznými, ako sú javor jaseňolistý (Acer negundo), orech čierny (Juglans nigra) a topoľ čierny (Populus nigra).
vľavo|náhľad|Peň topoľa čierneho na lokalite
V blízkosti meandrov sa darí najmä vlhkomilným druhom, bylinný podrast je najvýraznejší na jar, kedy kvitne chochlačka dutá (Corydalis cava), cesnak medvedí (Allium ursinum) alebo krivec žltý (Gagea lutea). V lete prevláda žihľava dvojdomá (Urtica dioicaa). Medzi významné pôvodné rastliny patria rôzne orchidey (Orchidaceae Juss.) alebo kosatce (Iridaceae).
Fauna
Strážnické Pomoraví je vďaka dlhoročným stromom významnou hniezdnou oblasťou bociana bieleho (Ciconia ciconia), volavky popolavej (Ardea cinerea) a haje tmavej ( Milvus migrans). Na podmáčaných lúkach hniezdi bežne cíbik chochlatý (Vanellus vanellus), nepravidelne kalužiak červenonohý (Tringa totanus) a diskutabilne aj náš najväčší bahniak hvizdák veľký (Numenius arquata), ktorý tu má jedno z dvoch posledných hniezdisk v rámci celej Moravy. Na nivných lúkach žije prepelica poľná (Coturnix coturnix), jarabica poľná (Perdix perdix), chrapkáč poľný (Crex crex), trasochvost žltý (Motacilla flava), pŕhľaviar červenkastý (Saxicola rubetra) a strnádka lúčna (miliaria Calandra). Piesčité a štrkové pláže pri koryte rieky osídľujú kulík riečny (Charadrius dubius), kalužiačik malý (Actitis hypoleucos), brehuľa hnedá (Riparia riparia) a rybárik riečny (Alcedo atthis). Druhy tiahnúce a zimujúce sú kormorán veľký (Phalacrocorax Carba), beluša veľká (Casmerodius albumu), husi (Anser sp.), kaňa sivá (Circus cyaneus) a orliak morský (haliaetus albicilla). a súčasne je jedným z významných vtáčích území vyhlásených v rámci programu BirdLife International
vľavo|náhľad|Ohryzy stromov ako dôkaz prítomnosti bobra európskeho na lokalite
Z vodných živočíchov a obojživelníkov menujme hrúza bieloplutvého (Gobio albipinnatus), slíža severného (Noemacheilus barbatulus), skokana zeleného (Rana esculenta) a vzácneho skokana ostropyského (Rana arvalis), ktorý sa tu pravidelne rozmnožuje.
Z hmyzej ríše sú to zástupcovia ako roháč veľký (Lucanus cervus), fuzáč veľký (Cerambyx cerdo), krasoň borovicový (Chalcophora mariana), potápnik rebierkový (acilius sulcatus) a splošťula bahenná (Nepa cinerea).
Všadeprítomné ohryzy na stromoch dokazujú tiež prítomnosť bobra európskeho (Castor fiber), ktorý bol už začiatkom 18. storočia úplne vyhubený a znova bol do Strážnického Pomoraví reintrodukovaný z Poľska.
Vtáčia oblasť
Lokalita Bzenecká Doubrava - Strážnické Pomoraví je významným hniezdiskom mnohých druhov vtákov. Preto bola táto oblasť (celkovo o rozlohe 11 725 ha) vyhlásená nariadením vlády č. 21/2005 vtáčou oblasťou v rámci sústavy Natura 2000 a rovnako je jedným z Významných vtáčích území vyhlásených v rámci programu BirdLife International. Návrh chráneného územia, ktoré má svojou rozlohou zabezpečiť stabilitu a priaznivý rozvoj vtáčích populácií, pripravila na základe daných ornitologických kritérií Česká spoločnosť ornitologická v spolupráci s Agentúrou ochrany prírody a krajiny.
Na tomto území je chránených šesť vtáčích druhov: bocian biely (Ciconia ciconia), kaňa močiarna (Circus aeruginosus), lelek lesný (Caprimulgus europaeus), ďateľ prostredný (Dendrocopos medius), ďateľ hnedkavý (Dendrocopos syriacus) a škovránik stromový (Lullula arborea).
V oblasti bolo zistených celkovo 238 druhov vtákov. Hniezdi ich tu viac ako polovica a to celkom 148.
Ohrozenie
náhľad|Hrádza Pôvodná vegetácia v parku je ohrozená mnohými inváznymi druhmi, ako sú javor jaseňolistý, orech čierny, topoľ čierny, kalina a krídlatka. Tieto rastliny spravidla v krátkej dobe prerastajú pôvodnú rovnako starú vegetáciu, čím jej silno konkurujú a obmedzujú ju v príjme zdrojov. Najviac prítomný je orech čierny, ktorý je inváznym druhom z USA. Dnes sa na podporu pôvodného tvrdého luhu vysádzajú duby, ktoré sú vzhľadom k svojmu pomalšiemu rastu silne znevýhodnené rýchlo rastúcimi inváznymi stromami.
Ďalším ohrozením celého Strážnického Pomoravia je plánovaná výstavba diaľnice D55 Břeclav-Olomouc v dĺžke 12 km. V súčasnosti je v Bruselskej európskej komisii prejednávaná sťažnosť proti plánovanej výstavbe, ktorú spoločne podali organizácie Deti Zeme a Česká spoločnosť ornitologická. V sťažnosti navrhujú aj alternatívne vedenie novej rýchlostnej cesty. Ekologický expert Ekologického právneho servisu Jiří Hummel upresňuje, že: "V úseku Rohatec - Uherské Hradiště by oficiálny variant D55 mal znížiť dopravnú intenzity na existujúcej ceste I / 55 v priemere o 50-70% a alternatívna trasa dokonca až o 55-80%".
Penelope Ann Millerová
Penelope Ann Millerová (* 13. január 1964, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká herečka. Je známa z filmov ako Biloxi Blues (1988), Čas prebudenia (1990), Peniaze iných (1991), Carlitova cesta (1993), Relic (1997), Lulu sa vracia (2000), Ambiciózna blondínka (2007), Umelec (2011) a z televíznych seriálov, ako American Crime (2015-2017) a Monštrum: Príbeh Jeffreyho Dahmera (2022).
Detstvo a mladosť
Millerová sa narodila v Los Angeles v Kalifornii, Beatrice a Markovi Millerovi. Jej otec bol televízny herec a producent. Má dve sestry; staršiu Marisu Miller, ktorá je tiež filmovou herečkou, a mladšiu, Savannah Miller, ktorá pracuje ako sociálna pracovníčka.
Millerová vyštudovala strednú školu v Los Angeles a dva roky od roku 1981 do roku 1983 navštevoval Menlo College v Athertone v Kalifornii, potom sa presťahovala do New Yorku, kde študoval divadlo v HB Studio.
Kariéra
Millerová začínala s divadelným herectvom, na Broadwayi. V roku 1985, bola obsadená do hlavnej úlohy, spoločne s Matthewom Broderickom, v divadelnej inscenácii Neila Simona, Biloxi Blues. Divadelná inscenácia, bola ocenená cenou Tony Award a Millerová si spoločne s Broderickom, zahrala aj vo filmovej verzii tejto inscenácie, v roku 1988. Za jej herecký výkon v inscenácii Our Town, získala nomináciu na divadelné ocenenie Tony Award.
V roku 1992, si zahrala v životopisnom filme Chaplin a o rok neskôr, hrala vo filme Carlitova cesta, kde hral hlavnú úlohu Al Pacino a práve on si ju vybral, do hlavnej ženskej úlohy. Za svoj herecký výkon, bola tiež nominovaná na filmové ocenenie, Zlatý glóbus. V roku 1994, si zahrala po boku Aleca Baldwina, vo filme Muž tieňa, kde za svoj herecký výkon, získala prvú nomináciu na cenu Saturn Award a druhú získala za herecký výkon v trileri Relic, z roku 1997.
Peter Abrahams
Peter Abrahams (* 19. marec 1919, Johannesburg, Južná Afrika – † 18. január 2017, Saint Andrew Parish, Jamajka ) bol juhoafrický, po anglicky píšuci spisovateľ.
Penelope Ann Millerová
Kariéra
V roku 2000 hrala škandalóznu učiteľku Mary Kay Letourneau, v televíznom filme, natočeného podľa skutočnej udalosti; Americké dievča a v rovnakom roku, tiež hrala po boku Melanie Griffith a Patricka Swayzeho, v romantickej komédii, Lulu sa vracia.
Peter Abrahams
Životopis
V roku 1939 odišiel z Juhoafrickej republiky, žil v Londýne a na Jamajke. Väčšina jeho románových príbehov sa však odohráva v južnej Afrike. Protestuje v nich proti apartheidu a rasovému útlaku všeobecne. Je autorom historických románov i vlastnej autobiografie.
Penelope Ann Millerová
Kariéra
V roku 2005 hosťovala v televíznych seriáloch ako Zúfalé manželky a C.S.I.: Kriminálka New York. V roku 2007, hrala v romantickej komédii Ambiciózna blondínka, spoločne s Jessicou Simpson a Lukeom Wilsonom v hlavnej úlohe. V roku 2011 si zahrala vedľajšiu úlohu v oscarovom filme Umelec.
V roku 2015, bola obsadená do jednej, z hlavných úloh v prvej sérii dramatického seriálu ABC, American Crime. V októbri 2020 bola Millerová obsadená ako prvá dáma Nancy Reagan vo životopisnom filme, Reagan, ktorý by mal mať premiéru v roku 2023. Film sa bude zamerivať na život Ronalda Reagana. Tiež účinkovala v troch epizódach televízneho seriálu Monštrum: Príbeh Jeffreyho Dahmera.
Súkromný život
V roku 1994 sa vydala, za Willa Arnetta, no ich manželstvo bolo rozvedené o rok neskôr. V roku 2000 sa vydala druhý krát, za Jamesa Hugginsa, s ktorým má dve dcéry. V marci 2012 Millerová podala žiadosť o rozvod, po 12 rokoch manželstva. V júni, toho istého roku, Millerová stiahla svoju žiadosť.
Miroslav Hlivák
Život
Po vyštudovaní Gymnázia Pavla Jozefa Šafárika v Rožňave (19921996) nastúpil na magisterské štúdium práva na Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave (PrF UK; 19962001), kde neskôr v roku 2003 absolvoval rigoróznu skúšku v odbore občianske právo procesné a získal titul doktora práv.
Právnické vzdelanie si neskôr rozšíril absolvovaním postgraduálneho študijného programu v odbore Slovak Business Law in the European Union („slovenské obchodné právo v Európskej únii“) Nottingham Trent University na BIBS – vysokej škole v Brne v roku 2012. V roku 2013 zavŕšil doktorandské štúdium v študijnom programe občianske právo na Ústave súkromného práva Fakulty práva Paneurópskej vysokej školy v Bratislave, v rámci ktorého obhájil dizertačnú prácu Osobitosti občianskoprávnych vzťahov a občianskoprávneho rozhodovania sporov v oblasti profesionálneho futbalu spracovanú pod vedením školiteľa Jána Ciráka.
Právnická kariéra
Po spromovaní začal pôsobiť ako advokátsky koncipient v advokátskej kancelárii JUDr. Jozefa Vaculíka (20012004), kde sa okrem iného podieľal na majetkovoprávnom vysporiadaní nehnuteľností pri výstavbe Mostu Apollo.
Od 1. januára 2005 pracoval – už ako advokát – v advokátskej kancelárii SOUKENÍK - ŠTRPKA, s. r. o., kde zároveň v období od 1. apríla 2009 do 14. septembra 2017 pôsobil ako prokurista a od roku 2013 tiež zastával pozíciu partnera. Medzi jeho najvýznamnejšie prípady patrilo zastupovanie VODOHOSPODÁRSKEJ VÝSTAVBY, ŠTÁTNEHO PODNIKU v súdnom spore o neplatnosť zmluvy o prevádzke vodnej elektrárne Gabčíkovo z marca 2006, v ktorom jeho klient uspel a domohol sa neplatnosti zmluvy.
Predseda Úradu pre verejné obstarávanie
Keď sa na jar 2017 blížilo ku koncu päťročné funkčné obdobie predsedníčky Úradu pre verejné obstarávanie (ÚVO) Zity Táborskej, nominantky vlády Ivety Radičovej vymenovanej Národnou radou Slovenskej republiky (NR SR) 28. júna 2017, vláda SR v zmysle § 141 ods. 1 vety druhej zákona č. 343/2015 Z. z. o verejnom obstarávaní a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov 29. marca zverejnila výzvu na prihlásenie kandidátov na predsedu ÚVO.
Keďže z prvého verejného vypočutia vláda nevybrala žiadneho z troch prihlásených kandidátov, 31. mája vyhlásila opätovnú výzvu. V júli 2017 dekan PrF UK Eduard Burda na kandidatúru navrhol M. Hliváka, ktorého napokon vláda vybrala spomedzi deviatich uchádzačov o funkciu. Hlivák počas výberového konania čelil kritike opozičných politikov (napr. Veroniky Remišovej ) za to, že skrze advokátsku kanceláriu SOUKENÍK - ŠTRPKA, s. r. o. má prepojenie na vládnu stranu MOST – HÍD. Opozícia poukazovala na to, že táto spoločnosť mala uzavreté zmluvy o poskytovaní právnych služieb s Ministerstvom životného prostredia SR (MŽP SR), na ktorého čele stál László Sólymos, s Národnou diaľničnou spoločnosťou, a.s., ktorej stopercentným vlastníkom je Ministerstvo dopravy a výstavby SR, vtedy vedené Árpádom Érsekom, a s Environmentálnym fondom, ktorý patrí do gescie MŽP SR. Hlivák „odmietol, že by mal blízko k vládnej strane Most-Híd, alebo že by sa v súvislosti s kandidatúrou na post šéfa ÚVO stretol s nejakým politikom“.
Poslanci Národnej rady SR (NR SR) M. Hliváka zvolili do funkcie predsedu ÚVO v tajnom hlasovaní 13. septembra 2017. Získal 78 zo 104 platných hlasov, proti bolo 21 poslancov a piati sa zdržali. Nasledujúci deň mu predseda NR SR Andrej Danko odovzdal dekrét o zvolení do funkcie, čím sa oficiálne ujal funkcie.
Evermore (album)
Evermore (štylizované malými písmenami) je deviaty štúdiový album americkej speváčky-skladateľky Taylor Swift. Vyšiel 11. decembra 2020 prostredníctvom vydavateľstva Republic Records, necelých päť mesiacov po speváčkinom ôsmom štúdiovom albume Folklore. Evermore bol spontánnym projektom jej rozšírenej spolupráce s koproducentom albumu Folklore, Aaronom Dessnerom, s ktorým si vytvorili medzi sebou kreatívnu chémiu.
Swiftová ho vníma ako „sesterskú nahrávku“ albumu Folklore. Je tematickým pokračovaním, pričom oba albumy boli ohlásené len niekoľko hodín pred uvedením na trh. Je to alternatívna rocková, folk-popová a chamber rocková nahrávka, ktorá sa vyznačuje zimnými aranžmánmi vybrnkávaných tónov gitary, jemného klavíra a občasných sláčikov. Texty skladieb sa venujú fiktívnym aj nefiktívnym konceptom lásky, manželstva, nevery a zármutku, ktoré sú vypracované vo forme rozprávania z pohľadu tretej osoby a impresionistického rozprávania. Obsahuje vokály amerických kapiel Bon Iver, HAIM a The National. Evermore si vyslúžil uznanie hudobných kritikov za charakterovú dynamiku, experimentálnu produkciu a bol označený za doplnok albumu Folklore. Evermore bol zaradený do zoznamov najlepších albumov roka 2020.
Zoznam skladieb
Evermore – štandardná edícia Evermore – deluxe edícia (bonusové skladby) Evermore – japonská deluxe edícia (bonusové skladby)
Guillos
Guillos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lotyšská ulica (Bratislava)
Poloha
Nachádza sa v mestskej časti Podunajské Biskupice pri sídlisku Medzi jarkami. Na ulici sa nachádza 9 obytných 8-podlažných panelákov. Postavená bola v rokoch 1972 – 1975. Jej názov pochádza z názvu bývalej sovietskej republiky Lotyšsko, dnes samostatný štát.
Kyselina orotová
Kyselina orotová je pyrimidíndión a karboxylová kyselina. Kedysi sa pokladala za B vitamín a bola označovaná ako vitamín B13, ale teraz je známe, že to nie je vitamín. Konjugovanou zásadou kyseliny orotovej je orotát.
Táto zlúčenina sa v tele syntetizuje mitochondriálnym enzýmom dihydroorotátdehydrogenázou (DHODH). Niekedy sa využíva ako protiión pre minerály v doplnkoch stravy (na zvýšenie biologickej dostupnosti minerálov), typicky ako orotát lítny.
Syntéza
Dihydroorotát sa premieňa na kyselinu orotovú pôsobením enzýmu dihydroorotátdehydrogenázy:
Neskôr sa orotát spája s fosforibozylpyrofosfátom (PRPP), čím vzniká orotidín-5'-monofosfát (OMP). Reakciu katalyzuje orotátfosforibozyltransferáza:
Na rozdiel od syntézy purínov sa pri syntéze pyrimidínov najprv syntetizuje celý kruh, ktorý sa potom pripojí na cukor ribózu. U syntézy purínov je to naopak a kruh sa syntetizuje už pripojený na ribózu.
Patológia
Nadbytok kyseliny orotovej môže viesť k orotickej acidúrii a acidémii. Môže to byť symptóm zvýšenej hladiny amoniaku kvôli metabolickým poruchám, ako sú napríklad poruchy močovinového cyklu.
Pri ornitín transkarbamylázovej deficiencii, čo je dedičná porucha spojená s chromózomom X a najčastejšia porucha močovinového cyklu, sa nadbytočný karbamoylfosfát premieňa na orotát. To vedie k zvýšenej hladine amoniaku v krvi, zvýšenemu orotátu v krvi i moči a k zníženej hladine močovinového dusíku v krvi. Takisto to vedie k zvýšenému vylučovaniu orotátu močom, pretože orotát sa nespracováva správne a teda musí byť vylúčený. Hyperamonémia spôsobuje použitie všetkého α-ketoglutarátu, čo vedie k inhibícii citrátového cyklu a zníženiu tvorby adenozíntrifosfátu (ATP).
Orotická acidúria je zdroj megaloblastickej anémie.
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2019
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2019 boli v poradí 12. majstrovstvá sveta vo florbale žien, ktoré organizovala Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konali sa v dňoch od 7. do 15. decembra 2019 v Neuchâtel, vo Švajčiarsku, za účasti 16 tímov. Titul obhájilo družstvo 🇸🇪.
Švajčiarsko získalo právo organizovať majstrovstvá na zasadnutí ústrednej rady IFF v decembri 2015. V čase zvolenia ešte nebolo rozhodnuté, ktoré mesto bude organizátorom. Švajčiarsky florbalový zväz vybral v septembri 2017 za organizátora mesto Neuchâtel. Švajčiarsko je organizátorom ženského svetového šampionátu tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 2003 a 2011.
Kvalifikácia
O 15 miest sa bojovalo v kvalifikácii, ktorá sa konala od 27. januára do 9. februára 2019 a Švajčiarsko malo účasť ako usporiadateľská krajina zaistenú vopred.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebom do skupín, ktoré sa konalo 14. februára 2019 vo švajčiarkom Ittigene, nasadené podľa výkonnostných košov nasledovne:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku k októbru 2017.
Guîtres (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vykurovací faktor
Vykurovací faktor alebo aj ohrievací faktor je koeficient výkonnosti tepelného čerpadla, ktorý vyjadruje jeho efektívnosť. Označuje sa \epsilon_t a je bezrozmerný.
Účelom tepelných čerpadiel je priviesť teplo do prostredia s vyššou teplotou zo zásobníka s nižšou teplotou. Tento prenos tepla sa vykonáva v pracovnom cykle zariadenia a je naň potrebné vynaložiť prácu.
Definícia
kde:
Vzťah medzi vykurovacím a chladiacim faktorom
Zo skutočnosti, že chladiaci stroj a tepelné čerpadlo môžu byť technicky rovnaké zariadenia pracujúce za rovnakých podmienok a ich názov sa odvíja len od želanej funkcie (vykurovanie alebo chladenie) a z porovnania vzťahu pre chladiaci faktor vyplýva: kde:
Vykurovací faktor je teda vždy väčší ako 1. Ak by sa na pohon tepelného čerpadla použila elektrická energia, aj v tom najhoršom prípade by bol jeho vykurovací výkon aspoň rovný výkonu odporového ohrievača s rovnakou spotrebou elektrickej energie. Reálne dodávané tepelné čerpadlá majú priemerný ročný vykurovací faktor > 2,5.
Mikropásiková anténa
Mikropásiková anténa (tiež tlačená anténa) je úzkopásmová, všesmerová anténa. Existuje niekoľko typov mikropásikovej antény, z ktorých najbežnejšia je mikropásiková pásiková anténa alebo pásiková anténa.
Mikropásikové antény sú tiež relatívne lacné na výrobu a dizajn vďaka jednoduchej dvojrozmernej fyzickej geometrii. Pracujú zvyčajne s UHF a vyššími frekvenciami, pretože veľkosť antény je priamo úmerná vlnovej dĺžke, pri rezonančnej frekvencii. Jediná anténa poskytuje maximálny smerový zisk okolo 69 dBi. Je pomerne jednoduché vytlačiť z pásikov sústavu na jeden (veľký) podklad pomocou litografických techník. Pásiková sústava môže poskytnúť oveľa vyšší zisk ako jeden pásik pri malých dodatočných nákladoch. Schopnosť vytvoriť sústavu s vysokým ziskom v nízkoprofilovej anténe je jeden z dôvodov, prečo sú pásikové sústavy bežne na lietadlách a iných vojenských aplikáciách. Takáto sústava z pásikových antén je jednoduchým spôsobom, ako vytvoriť fázovú sústavu antény so schopnosťou dynamicky tvarovať vyžarovaciu charakteristiku.
Najzvyčajnejšie použitie mikropásikovej antény je obdĺžnikový pásik. Dĺžka obdĺžnikovej pásikovej antény sa rovná približne polovici vlnovej dĺžky. Keď je vzduch anténnym substrátom, dĺžka obdĺžnikovej mikropásikovej antény je približne polovica vlny vo voľnom priestore. Vzhľadom k tomu, že anténa je vyplnená dielektrikom ako substrátom, dĺžka antény klesá so zvyšujúcou sa relatívnou permitivitou substrátu. Rezonančná dĺžka antény je o niečo kratšia, vďaka elektrickému „rozptylovému poľu“, ktoré mierne zvyšuje elektrickú dĺžku antény.
Dielektrikum, ktorým je zaťažená mikropásiková anténa ovplyvňuje jej vyžarovaciu charakteristiku aj impedančnú šírku pásma. Ako sa konštanta dielektrického substrátu zvyšuje, tak sa znižuje šírka pásma antény, čo zvyšuje faktor Q antény, a preto sa znižuje impedančná šírka pásma. Žiarenie z obdĺžnikovej mikropásikovej antény môže byť chápané ako dvojica ekvivalentných štrbín. Tieto štrbiny sa správajú ako polia a majú najvyššiu smerovosť antény, ak tvorí dielektrikum vzduch. Smerovosť klesá, ak je anténa zaťažená materiálom s rastúcou relatívnou permitivitou.
Základnou výhodou pásikových antén je schopnosť mať rôznu polarizáciu. Pásikové antény možno ľahko navrhnúť tak, aby mali vertikálnu, horizontálnu, pravotočivú (RHCP – Right Hand Circuit Polarization) alebo ľavotočivú (LHCP – Left Hand Circuit Polarization) polarizáciu, použitím paralelných napájacích bodov, alebo jedným napájacím bodom s asymetrickou pásikovou štruktúrou. Táto unikátna vlastnosť umožňuje použitie pásikových antén v mnohých typoch komunikačných vedení, ktoré môžu mať rôzne požiadavky.
Polvlnová obdĺžniková mikropásiková anténa má virtuálnu skratovú plochu pozdĺž jej stredu. Môže byť nahradená fyzickou skratovanou plochou, čím vznikne štvrťvlnová mikropásiková anténa. Anténa má iba jeden okraj žiarenia, čo znižuje smerovosť/zisk antény.
Ďalším typom pásikovej antény je plošne prevrátená F anténa (PIFA) bežne používaná v mobilných telefónoch so zabudovanou anténou. Tieto antény sú odvodené od štvrťvlnovej antény.
2. slovenská futbalová liga 2018/2019
2. slovenská futbalová liga 2018/2019 bol 26. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Súťaž organizoval Slovenský futbalový zväz. Jej víťazom sa stalo FK Pohronie. Do baráže o postup išiel FK Poprad. Do tretej ligy zostúpili FK Slavoj Trebišov, FK Inter Bratislava, 1. FC Tatran Prešov a ŠK Odeva Lipany.
Tabuľka
Z - zápasy, V - výhry, R - remízy, P - prehry, G - skóre, +/- - rozdiel skóre, B - body, Š - víťaz, F - postup do Fortuna ligy, ZO - zostup
Artikulácia (fonológia)
Artikulácia je proces produkcie zvukov reči prostredníctvom pohybu orgánov rečového aparátu. Zahrňuje koordináciu a manipuláciu rôznymi časťami ústnej dutiny, vrátane jazyka, pier, zubov, mäkkého podnebia a hlasiviek. Artikulácia je nevyhnutná na vytvorenie rôznych zvukových jednotiek, nazývaných fonémy, ktoré tvoria základ reči v rôznych jazykoch.
Pri artikulácii sa rôzne orgány rečového aparátu pohybujú a upravujú priechodnú cestu vzduchu z pľúc k ústnej dutine. Napríklad pri tvorbe zvuku "p" sa spodné pery dotýkajú horného predných zubov, čím sa blokuje priechod vzduchu. Keď sa pripojí výbuch vzduchu z pľúc, dochádza k uvoľneniu blokády a vzniká zvuk.
Artikulačný aparát je schopný produkovať širokú škálu zvukov a tvarovať ich pomocou rôznych kombinácií artikulačných pohybov. Tieto pohyby môžu byť buď pasívne (napríklad prechod vzduchu cez otvorené ústa) alebo aktívne (napríklad pohyb jazyka alebo pier).
Artikulácia je dôležitou súčasťou štúdia fonetiky a fonológie, ktoré sa zaoberajú skúmaním zvukového systému reči v rôznych jazykoch a spôsobmi, akými sa tieto zvuky produkujú a rozpoznávajú.
Petrovský kanál
Začiatok
Začína sa v na území mesta Michalovce, v jeho mestskej časti Topoľany, v poľnohospodárskom extraviláne, v severnej časti poľa Valalské pastvisko, na západ od vodného toku Ortáš a od železnice z Michaloviec do Strážskeho.
Opis toku
Petrovský kanál tečie od svojho začiatku v priamke juhozápadným smerom cez poľnohospodársky extravilán mesta Michalovce jeho mestskej časti Topoľany, v vteká na územie obce Petrovce nad Laborcom, po krátkom úseku územím tejto obce sa v  vracia na územie mestskej časti Topoľany mesta Michalovce, preteká cez pole Valalské pastvisko, v  ústi do vodného toku Stredný potok ako jeho ľavostranný prítok. Stredný potok je ďalej prítokom vodného toku Dolná Duša.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Petrovský kanál má pôvod v prvej zložke názvu obce Petrovce nad Laborcom. Z toponyma Petrovce nad Laborcom bolo po pridaní formantu -ský k prvej zložke názvu a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Petrovský kanál ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov obce Petrovce nad Laborcom s písomne doloženými záznamami 1254 Villa Peotry, 1335 Petroucz, 1337 Petrolch, 1374 Petroch, 1808 Petrowce, 1948 Petrovce nad Laborcom má pôvod zrejme od prvého majiteľa daného územia Peter s rozšírením podľa analógie rodinnej prípony -ovci → -ovce.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1990. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Petrovský kanál je jedinečným hydronymom (október 2022).
Družobná ulica (Bratislava)
Družobná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa spolu s 3 ulicami: Farmárska, Akvamarínová a Ametystová.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Cebuánčina
Cebuánčina alebo cebuano (výslovnosť [sebuano]) je jedným z jazykov, ktorými sa hovorí na Filipínach. Hovorí ním asi 20 miliónov ľudí a patrí do austronézskej jazykovej rodiny. Je to jeden z jazykov, z ktorého a do ktorého sa prekladá Google prekladač (zatiaľ v skúšobnej prevádzke – alfa verzia). Cebuano je jedným z asi 150 jazykov (v závislosti od klasifikácie), ktorými sa na Filipínach hovorí; po Tagalogu, ktorého modifikovaná podoba je úradný jazyk, filipínčine (Filipino), ktorým hovorí 22 miliónov rodených hovoriacich, ním hovorí druhý najvyšší počet rodených hovoriacich. Je nazvaný podľa ostrova Cebu (+ španielska prípona -ano).
Jazykoveda
Ide o jazyk typ VSO, v ktorých existuje ohýbanie podstatných mien. Fonologicky sú v nej len tri samohlásky: i/e, a u/o (foneticky, obsahuje samohlások päť, ale i je alofón e a u je alofon o). Ako vo väčšine austronézskych jazykov sa v ňom vyskytuje, inkluzívne a exkluzívne my.
Gujan-Mestras
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jack Ma
Jack Ma (, ; * 10. september 1964, Chang-čou), je čínsky podnikateľ, investor a filantrop. Je spoluzakladateľ a bývalý výkonný predseda spoločnosti Alibaba Group. Ma je silným zástancom otvorenej a trhom riadenej ekonomiky. Jeho majetok činil v apríli 2021 51,5 miliárd dolárov, čo ho robí tretím najbohatším človekom v Číne (po Čung Šan-šan a Ma Chua-tcheng), a jedného z najbohatších na svete – umiestnený 26. podľa Bloomberg Billionaires Index. V roku 2019 ho časopis Forbes vymenoval vo svojom zozname „Ázijskí hrdinovia filantropie 2019“ pre jeho pomoc v znevýhodnených spoločenstvách v Číne, Afrike, Austrálii a na Strednom Východe.
Život a vzdelanie
Jack Ma sa narodil v Chang-čou, Zhejiang, Čína. Jack sa začal učiť anglický jazyk v mladom veku tým, že konverzoval s anglicky hovoriacimi ľudmi v medzinárodnom hoteli v Chang-čou. Neskôr v mladosti mal ťažkosti sa dostať na vysokú školu. Dvakrát neurobil prijímacie skúšky na Hangzhou Teachers College, kvôli jeho slabému prospechu z matematiky. Až tri roky ho to stálo prejsť týmito skúškami, keďže sa konali každoročne. Ma navštevoval Hangzhou Teacher's Institute (v súčasnosti známa ako Hangzhou Normal University). Jack ukončil štúdium v roku 1988 ako bakalár slobodných umení v angličtine. Počas štúdia bol vedúcim študenskej rady. Po ukončení štúdia sa stal lektorom anglického a medzinárodného obchodu na univerzite Hangzhou Dianzi University. Tvrdí, že sa desaťkrát uchádzal o štúdium na Harvard Business School a zakaždým bol odmietnutý.
Ange-François Fariau de Saint-Ange
Ange-François Fariau de Saint-Ange (* 13. október 1747, Blois, Francúzsko - † 8. december 1810, Paríž) bol francúzsky básnik, prekladateľ a akademik.
Život a kariéra
Narodil sa ako syn kráľovho radcu, študoval na jezuitskej škole v Blois, a neskôr na na Sainte-Barbe v Paríži. Vďaka príhovoru baróna Turgota Baron de Laune sa stal učiteľom na parížskej škole v rue Saint-Antoine, kde učil gramatiku a neskôr písanie beletrie. Stal sa známym vďaka svojim prekladom Ovidiových diel, zvlášť Premien. Tiež písal vlastné ódy a básne. Roku 1810 bol prijatý do Francúzskej akadémie.
Achátová ulica (Bratislava)
Achátová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa spolu s 2 ulicami: Murárska a Akvamarínová.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Paleoarktis
náhľad|Paleoarktis
Paleoarktis (iné názvy: palearktis, paleoarktída, palearktída, v zoogeografiii aj: paleoarktická oblasť , palearktická oblasť, pale(o)arktická podoblasť ) je jednou z ôsmich alebo štrnástich biogeografických zón delenia povrchu Zeme.
Fyzicky je Paleoarktis najväčšou oblasťou (okrem Holarktis, ktorý je zjednotením Paleoarktis a severnej Ameriky). Zahŕňa európsky kontinent, severnú Áziu po úpätie Himalájí, severnú Afriku vrátane Sahary a Kanárskych ostrovov, sever a stred Arabského polostrova.
Novšie členenie definuje najsevernejšie oblasti ako nový, oddelený Arktický región. Severnú Afriku a Arabský polostrov vyčleňuje ako Saharo-Arabský subregión Paleorktídy.
Holarktis
thumb|Mapa Holarktickej oblasti Holarktis (iné názvy: holarktída, v zoogeografii aj: holarktická oblasť ) je rozlohou najväčšie zoogeografické a floristické územie, ktorá v sebe zahŕňa palearktickú a nearktickú oblasť. Palearktídou nazývame tú časť, ktorá sa rozprestiera v Eurázii a nearktickou oblasťou označujeme časť nachádzajúcu sa na území severnej Ameriky.
Počas období ľadových dôb, pri poklese hladina svetového oceánu boli obe časti spojené pevninským mostom v oblasti Beringovej úžiny. Pevninský most v tom čase umožňoval migráciu druhov medzi holarktickou a nearktickou oblasťou. Pri poslednej dobe ľadovej sa takto dostal aj človek do severnej Ameriky.
Novšie členenie definuje najsevernejšie oblasti ako nový, oddelený Arktický región. Severnú Afriku a Arabský polostrov vyčleňuje ako Saharo-Arabský subregión Paleorktídy.
Ruská invázia na Ukrajinu
Ruská invázia na Ukrajinu je prebiehajúci vojenský konflikt, ktorý začal 24. februára 2022 inváziou ozbrojených síl Ruskej federácie na Ukrajinu. Ozbrojená kampaň je pokračovaním eskalácie napätia trvajúceho od začiatku roku 2022 a rozšírením konfliktu na východnej Ukrajine trvajúceho od roku 2014. Invázia spôsobila desiatky tisíc obetí na oboch stranách a spustila jednu z najväčších utečeneckých kríz v Európe. Viac ako osem miliónov Ukrajincov bolo nútených utiecť z krajiny a ďalších 5 miliónov bolo vysídlených vnútorne. Svojím rozsahom, tempom bojových operácií sa jedná o najväčší medzištátny ozbrojený konflikt v Európe od skončenia druhej svetovej vojny.
21. februára 2022 uznalo Rusko samozvanú Doneckú ľudovú republiku a Luhanskú ľudovú republiku, po čom nasledoval vstup ruských ozbrojených síl do oblasti Donbasu a Luhanska na východnej Ukrajine. Tieto oblasti vyhlásili nezávislosť v roku 2014, keď boli obsadené proruskými separatistami, ktorých údajnú genocídu označil Putin ako postačujúci dôvod (casus belli) na faktické vyhlásenie vojny.
V ranných hodinách 24. februára 2022 prezident Vladimir Putin ohlásil „špeciálnu vojenskú operáciu“ s cieľom „demilitarizácie a denacifikácie Ukrajiny“. Nasledovali raketové útoky na letiská a protivzdušnú obranu krajiny. Ruské sily vtrhli na Ukrajinu zo severu (aj z Bieloruska) a na juhu z Ruskom okupovaného Krymu. V počiatočnej fáze dosiahli najväčšie úspechy v južnej časti frontu, kde obsadili Cherson, Berďansk, Melitopoľ a Mariupoľ. Ukrajinskú obranu však ako celok nezlomili, nezískali vzdušnú nadvládu a nepodarilo sa im ani zajať či zlikvidovať ukrajinskú vládu. Výrazný bol aj politický neúspech, keď inváziu odsúdili prakticky všetky demokratické krajiny a na Rusko boli uvalené bezprecedentné ekonomické a politické sankcie. Na fronte sa Ukrajincom podarilo začiatkom apríla prinútiť severnú skupinu ruských vojsk k ústupu do Bieloruska a späť na ruské územie čím obnovili spojenie s čiastočne obkľúčenými Charkovom, Černihivom a Sumami. V lete pokračovali obranné boje na východe Ukrajiny, v ktorých ruské sily pomaly obsadili celú Luhanskú oblasť a zatláčali Ukrajincov k Sloviansku a Bachmutu. Ruské sily sa však v týchto bojoch výrazne vyčerpali a neboli schopné zastaviť ukrajinskú protiofenzívu, ktorá oslobodila Izjum a Lyman pri ruských hraniciach. Ukrajinci zároveň začali postup s cieľom oslobodiť Cherson, čo sa im podarilo 11. novembra. Obdive bojujúce strany zostávajú naďalej vysoko motivované v pokračovaní vojny.
V Rusku je z propagandistických dôvodov vojna označovaná ako špeciálna vojenská operácia (rus. специальная военная операция, skr. СВО, slov. SVO). Ruské úrady a štátne médiá sa starostlivo vyhýbajú používaniu slov „vojna“ a „invázia“.
Predohra
Rusko-ukrajinský konflikt sa postupne rozvíjal od roku 2014. Rusko vtedy jednostranne pristúpilo k bezprecedentným krokom po vnútropolitickom oslabení Ukrajiny počas protestov známych ako Euromajdan. Podstatná časť ukrajinskej spoločnosti sa na prelome rokov 2013 a 2014 postavila proti odklonu krajiny od prozápadnej integrácie, ako aj proti krokom proruského prezidenta Janukovyča, ktorý jednak krízu vyvolal a neskôr sa ju snažil potlačiť silou. 19. až 21. januára 2014 došlo k najväčším ozbrojeným zrážkam medzi políciou a protestujúcimi na Námestí nezávislosti v Kyjeve. O život prišlo 77 ľudí vrátane 13 príslušníkov bezpečnostných zložiek. Janukovyč napokon v dôsledku protestov prijal 21. januára 2014 rad ústupkov, vrátane návratu k ústave z roku 2004, vymenoval tiež novú dočasnú vládu. Parlament ho následne ďalší deň zbavil moci tým, že hlasoval za jeho odvolanie. Ďalšieho dňa Janukovyč opustil Kyjev a neskôr ušiel do Ruska.
27. februára 2014 neoznačení ruskí ozbrojenci začali obsadzovať strategické body a vládne budovy v Simferopoli a Sevastopole na ukrajinskom Kryme. 2. marca 2014 prešiel na ruskú stranu veliteľ ukrajinského námorníctva Denys Berezovskyj. Neoznačení ozbrojenci vtedy už držali pod kontrolou všetky strategické objekty na Kryme a zablokovali všetky ukrajinské vojenské a námorné posádky, ktoré sa odmietli vzdať. Ruské sily zajali 18 000 ukrajinských vojakov a námorníkov slúžiacich na polostrove. Z nich až 14 500 následne dobrovoľne vstúpilo do služieb ruských ozbrojených síl.
Rusko na čele s Vladimirom Putinom zároveň začalo protesty na Ukrajine označovať za štátny prevrat uskutočnený ukrajinskými radikálnymi nacionalistami, fašistami a pod. Ruské masmédiá začali poukazovať na možné ohrozenie ruskej menšiny na Ukrajine. 1. marca 2014 schválila horná komora Ruskej dumy Putinov návrh na vyslanie ozbrojených síl na Ukrajinu. Rusko zároveň začalo organizovať akcie proruských separatistov v regiónoch Ukrajiny so silnou ruskou alebo po rusky hovoriacou menšinou. Krym bol oficiálne pričlenený k Ruskej federácii 21. marca 2014.
7. apríla 2014 ozbrojenci proruských polovojenských skupín v Doneckej oblasti začali obsadzovať štátne budovy a vyhlásili tzv. Doneckú ľudovú republiku. Krátko nato iné ozbrojené proruské oddiely v Luhanskej oblasti 27. apríla vyhlásili Luhanskú ľudovú republiku. Ukrajinské sily boli spočiatku zaskočené. Predseda ukrajinskej dočasnej vlády, zároveň plniaci funkciu prezidenta, Oleksandr Turčynov 15. apríla vyhlásil tzv. protiteroristickú operáciu s cieľom potlačiť separatistov a ruské vojská, ktoré ich podporovali. V priebehu leta 2014 sa na východnej Ukrajine začali otvorené boje. Ukrajinská armáda oslobodila v júni Kramatorsk a Sloviansk a zatlačila separatistov k okrajom Donecka. 17. júla 2014 bolo nad východnou Ukrajinou proruskými separatistami zostrelené civilné lietadlo Boeing 777 spoločnosti Malaysia Airlines (Let Malaysia Airlines 17), v ktorom zahynulo 298 ľudí na palube. (Protilietadlový systém 9K37 Buk, ktorým bolo lietadlo zostrelené, bol prisunutý z Ruska a po zostrele bol stiahnutý späť na ruské územie.) Neskôr na prelome augusta a septembra 2014 došlo k zjavnému nasadeniu ruských ozbrojených síl na území Ukrajiny. Situáciu sa pokúsili obidve strany vyriešiť dohodami o prímerí (prvá Minská dohoda z 5. septembra 2014 a druhá Minská dohoda platná od 15. februára 2015). Dohody však obidve strany porušovali, napríklad tým, že nestiahli ťažké zbrane z dosahu frontu. Boje rôznej intenzity v oblasti prebiehali aj naďalej. Do roku 2018 si boje na východe Ukrajiny vyžiadali asi 10 000 obetí a takmer 2 milióny vnútorne vysídlených osôb. Do začiatku roku 2022 si boje vyžiadali ďalších asi 3 000 ľudských životov.
Na prelome rokov 2021 a 2022 sa začali množiť správy o sústredení viac než 100 000 ruských vojakov okolo ukrajinských hraníc (vrátane Bieloruska). 17. decembra 2021 Rusko predložilo bezpečnostné požiadavky, aby NATO stiahlo svoje jednotky a zbrane z východnej Európy, a zaviazalo sa, že Ukrajina nebude môcť nikdy vstúpiť do NATO. Krajiny NATO na toto ultimátum nepristúpili.
Kóthón (nádoba)
náhľad|Kóthón, Museo Archeologico Regionale Antonino Salinas Kóthón (kóthón) je typ starogréckej keramickej nádoby. Kóthón (mn. č. kóthónes) je označenie používané pre rozdielne tvary starogréckych keramických nádob, napr. (nesprávne) pre exaleiptron (pri tomto tvare nádoby je termín exaleiptron znalcami uprednostňovaný pred názvom kóthón ), pre (nesprávne) skyfos a tiež pre nádobu na pitie s jedným uchom (bližšie nešpecifikovaného tvaru ), ktorú používali vojaci a cestujúci. Vďaka Plutarchovi sa dochoval aspoň približný opis spartského džbánu (kóthón) na pitie. Pre svoju užitočnosť bol obľúbený hlavne medzi vojakmi v aktívnej službe. Jeho farba skrývala nepeknú farbu vody, ktorú často museli piť, a dovnútra ohnuté okraje zadržali bahnitú usadeninu, takže sa k ústam dostala čistejšia voda. Athénaios zaznamenal Kritiov popis: „okraje boli zahnuté dovnútra, aby slúžili k zachytávaniu nečistôt vo vode.“ Lexikon Suda naviac pridáva informáciu, že kóthón mal jedno ucho. Kóthónes sa spoľahlivo prepravovali v prútenom koši zvanom gylios, o ktorom sa vo svojej komédii (Acharnes 1097) zmieňuje Aristofanes. Vojaci na vojenských výpravách v týchto košoch nosili aj svoje zásoby potravín. Skutočnosť, že sa tento tvar nádoby spája osobitne so Spartou, svedčí o tom, že sa v starovekom Grécku zručnosť a originalita hrnčiarskej výroby týkala i Sparty (v Sparte sa remeselnou činnosťou zaoberali len perioikovia ).
Ruská invázia na Ukrajinu
Predohra
Ukrajina informovaná zo strany USA, NATO a vlastným spravodajstvom prikročila k prípravám obrany krajiny. Ukrajinský prezident Zelenskyj žiadal o opatrnosť, aby Rusko nemalo žiadnu zámienku na rozpútanie vojny, a zároveň neúspešne žiadal o rokovanie s ruskou stranou. Putin však už v tom čase označoval ukrajinských predstaviteľov za fašistov a ukrajinského prezidenta za narkomana, spochybňoval ukrajinskú štátnosť a tvrdil, že Ukrajinu ovládajú oligarchovia. Zároveň kládol požiadavky smerom k NATO o zastavení jeho rozširovania, stiahnutí „útočných zbraňových systémov“ z blízkosti ruských hraníc a návrate k stavu z roku 1997. V tom čase Rusko a NATO podpísali tzv. zakladajúci akt o vzájomných vzťahoch, spolupráci a bezpečnosti. Ruská strana zároveň zahmlievala svoje aktivity a jej predstavitelia opakovane popierali akékoľvek prípravy na vojnu alebo obviňovali z eskalácie napätia USA a NATO.
V tej dobe bola hranica Ruska a NATO iba v oblasti Pobaltia (Litva, Lotyšsko a Estónsko) a ruskej exklávy Kaliningrad (hranica s Poľskom). Ozbrojené sily Litvy, Lotyšska a Estónska nepredstavovali z hľadiska svojej vybavenosti a počtu pre Rusko žiadnu hrozbu.
Sily strán
náhľad|Satalitné zábery s dôkazmi o narastajúcej ruskej vojenskej prítomnosti v blízkosti ukrajinských hraníc v decembri 2021.
Pozemné sily
Podľa správ americkej vlády na začiatku roka 2022 ruská strana dislokovala v blízkosti hraníc s Ukrajinou (v Rusku, Bielorusku, na Kryme, ako aj na Donbase) asi 150 000 až 190 000 mužov, v približne 120 práporových taktických skupinách (BTG). Tieto sily predstavovali asi 25 - 30% disponibilných ruských pozemných síl (z celkového počtu 900 000 vojakov a 2 milióny mužov v zálohe).
Ukrajinské ozbrojené sily mali na začiatku roku 2022 k dispozícii asi 196 600 vojakov, z toho 125 600 pozemné sily, 15 000 námorníctvo, letectvo 35 000, výsadkové vojsko 20 000, vojská špeciálneho určenia asi 100) a ďalších 102 000 žandárstvo a polovojenské jednotky. Krajina zároveň deklarovala, že má k dispozícii asi 900 000 rezervistov.
Začiatok útoku
Krátko po štvrtej hodine nadránom moskovského času 24. februára 2022 ruské štátne médiá odvysielali vopred zaznamenaný prejav Vladimira Putina, v ktorom oznámil svoje rozhodnutie začať inváziu na Ukrajinu. Označil ju za „špeciálnu vojenskú operáciu“ s cieľom vykonať „demilitarizáciu a denacifikáciu“ Ukrajiny a vyzval príslušníkov Ozbrojených síl Ukrajiny na kapituláciu.
Vyhlásenie o ruskej potrebe denacifikovať Ukrajinu bolo ostro kritizované, ako absolútne neopodstatné, absurdné a klamlivé tvrdenie ruskej vojnovej propagandy.
Ešte o 02:45 miestneho času ukrajinské orgány uzavreli vzdušný priestor nad krajinou pre civilnú leteckú dopravu. Ruský útok sa začal za úsvitu, krátko po piatej hodine miestneho času, a to na viacerých miestach krajiny. Ukrajinská agentúra UNIAN hlásila explózie v Kyjeve , v Odese na pobreží Čierneho mora, v Berďansku na pobreží Azovského mora, v Charkove a v Kramatorsku na východe Ukrajiny, ako aj silné ostreľovanie na Donbase. Agence France-Presse ďalej informovala o výbuchoch v Mariupole a ukrajinská mutácia Rádia Slobodná Európa písala aj o útoku na Berďansk. Ukrajinská vláda potvrdila, že ruské ozbrojené sily podnikli vzdušné útoky na vojenské zariadenia a letiská v Kyjeve, Charkove a v Dnipre ležiacom vo vnútrozemí na rieke Dneper. Zároveň informovali o delostreleckom útoku na pohraničné ukrajinské územie a o prebiehajúcom útoku zo severu, od Bieloruska, ako aj z juhu, z Ruskom okupovaného Krymu.
Krátko po siedmej hodine miestneho času pred verejnosť predstúpil prezident Ukrajiny Volodymyr Zelenskyj a oznámil zavedenie stanného práva.
Prvá fáza bojov (24. február – 7. apríl)
thumb|Situačná mapa v deň začiatku invázie. Pozemnej invázii predchádzali letecké a raketové údery na ukrajinské vojenské základne, centrá velenia, sklady a letiská po celej krajine. Ruské sily vpadli na ukrajinské územie pozdĺž celej spoločnej hranice a z územia „neutrálneho“ Bieloruska. Z Krymu bol útok vedený vo viacerých smeroch. Jednak to bol útok na pobrežie spájajúce Krym s Donbasom. Smerom na Berďansk, Mariupoľ a Melitopoľ. Ďalej tiež na Cherson a Mykolajiv. Z oblasti Melitopoľa postupovali ruské sily na Záporožie. Útoky boli vedené z oblasti Luhanskej ľudovej republiky a Doneckej ľudovej republiky. Zaútočili aj v smere z oblasti Belgorodu na Charkiv. Z Bieloruského územia bol útok vedený pozdĺž toku Dnepra cez Černobyľ na Kyjev.
Vzhľadom na očakávania útoku ukrajinské sily krátko pred ruskými údermi presunuli časť leteckých síl a protilietadlových prostriedkov na záložné pozície čím sa vyhli ich zničeniu. Od začiatku bojov bolo zrejmé, že ukrajinské letectvo i protivzdušná obrana je výrazne slabšie ako jeho ruský protivník. Ukrajinskí letci potvrdili, že modernejšie ruské stroje Su-30M a Su-35S po technickej stránke prevyšujú všetky dostupné ukrajinské stíhačky. Ruskej strane sa v prvom týždni úspešne darilo napádať a rušiť ukrajinské systémy protivzdušnej obrany, prenikať hlboko do vnútrozemia Ukrajiny pri leteckých úderoch a bojových letoch stíhacích lietadiel. Po chaotickom prvom týždni sa však ukrajinská protivzdušná obrana začiatkom marca skonsolidovala a začala plne fungovať v spolupráci so stíhacím letectvom.
Boje na severnom fronte
náhľad|Kolóna ruských obrnených vozidiel (v popredí tank [[T-80|T-80BVM, v pozadí BMP-2) počas presunu pri bojoch v okolí Kyjeva, 7. marec 2022.]] Rýchle obkľúčenie ukrajinského hlavného mesta zo západu a zajatie vedenia krajiny boli jedným z hlavných cieľov vojsk útočiacich z Bieloruska pozdĺž západného brehu rieky Dneper. Predvoj útoku na Kyjev zo severu viedli od rána 24. februára ruská 11. a 31. gardová výsadková brigáda, ktorých úlohou bolo zaistiť letisko Hostomeľ. Vrtuľníkovému výsadku sa podarilo zaistiť letisko, avšak ukrajinský protiútok znemožnil pristátie 18 transportných Il-76 s posilami. Ruské sily však onedlho dosiahli letisko pozemnými silami, zničené pristávacie dráhy a prebiehajúce boje v okolí však znemožnili ďalšie využitie letiska Rusmi. V intenzívnych bojoch okolo letiska utrpeli obe strany veľké straty. 3. marca paľbou ostreľovača zahynul zástupca veliteľa ruskej 41. armády genmjr. Andrej Suchoveckij. 4. marca zahynul ukrajinský ostreľovač maj. Valerij Čibineev, vyznamenaný v predošlých bojoch na Donbase titulom Hrdina Ukrajiny. [[File:Russian invasion of Ukraine - military symbols.svg|thumb|Typy inváznych znakov na ruskej technike:
Z – jednotky postupujúce z Krymu, DĽR a LĽR
Z (v rámčeku) – jednotky postupujúce na Charkov
O – jednotky postupujúce v smere Kyjev – Sumy – Černihiv (vých. od Dnepra)
V – jednotky postupujúce na Kyjev (záp. od Dnepra)
X – Čečenské jednotky