cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tour Égée
Budova bola postavená v roku 1999, je vysoká 155 metrov. Je takmer identická s Tour Adria.
Lipeň tymiánový
Lipeň tymiánový alebo staršie lipeň obyčajný (Thymallus thymallus) je dravá ryba z čeľade lososovité (Salmonidae).
Ide o európsky druh. Vyskytuje sa v povodí Barentsovho mora západne od rieky Ob, v povodí Bieleho, Kaspického, Čierneho, Baltského, Bieleho a Severného mora. V Atlantickom oceáne žije západne od Loiry a na juhu Francúzska v povodí Rhôny. Introdukovaný bol do riek Pád a Soča a na juhu Fínska. Na území Slovenska sa nevyskytuje v niektorých riekach na juhu a východe, žije vo Váhu, Poprade, Hornáde a Hrone.
Obýva čisté vody s vysokým obsahom kyslíka. Žije v tečúcich podhorských vodách a jazerách (lipňové pásmo). Má pestrofarebné telo, veľké šupiny a veľkú chrbtovú plutvu. Samce sa od samíc líšia svojou zväčšenou chrbtovou plutvou. Dorastá do 45 cm a 1,5 kg, na území Slovenska sa dožije maximálne 6 rokov, v severných oblastiach 10 a viac rokov. Žije v skupinách ale staršie jedince samotársky na dne. Lovia hlavne hmyz. Má význam v hospodárstve aj v športovom rybárstve. Čerstvé mäso má tymiánovú vôňu.
MFA
MFA môže byť:
Užocký priesmyk
Užocký priesmyk, niekedy aj Užocké sedlo je horský priesmyk na pomedzí Zakarpatskej a Ľvovskej oblasti Ukrajiny, spájajúci údolie Dnestru s údolím Uhu. Nachádza sa blízko ukrajinskej hranice s Poľskom, v nadmorskej výške 853 m.
Polohopis a geografia
Priesmyk sa nachádza na hlavnom hrebeni Východných Karpát, v časti známej ako Poloniny a Bukovské vrchy, predstavené aj poľským pomenovaním Západné Bieszczady a ukrajinským názvom Užanský masív. Severne od priesmyku sa nachádza prameň rieky San, prítoku Visly, južne zase prameň rieky Uh. Oblasť priesmyku je súčasťou Užanského národného parku.
thumb|250px|[[Rakúsko-Uhorsko|Rakúsko-uhorský a ruský vojenský cintorín obetiam prvej svetovej vojny v Užockom priesmyku.]]
Dejiny
Počas prvej svetovej vojny bol priesmyk dejiskom krvavých bojov, ktoré pripomína vojenský cintorín. Podobne ako pri Vereckom priesmyku, aj tu sa nachádza pamätník partizánom, Sičským strelcom, avšak nie z obdobia roku 1939, ale z obdobia konca prvej svetovej vojny (1917-1919). Na prelome rokov 1914 a 1915 priesmyk s niekoľkými prerušeniami držali ruské vojská, následne bol znovu obsadený rakúsko-uhorskou armádou. V novembri 1914 ním prenikli ruské vojská pri ich ofenzíve do východného Zemplínu.
Po skončení prvej svetovej vojny sa v priesmyku nachádzala česko-slovensko-poľská štátna hranica a v roku 1930 bola v priesmyku postavená nová budova československého colného úradu. Po maďarskej anexii Podkarpatskej Rusi sa v priesmyku nachádzala hranica maďarsko-poľská. Dva dni po tejto anexii sa tu 20. marca 1939 konala oslava znovuobnovenia spoločnej hranice oboch týchto štátov.
O priesmyk sa viedli prudké boje aj v dobe druhej svetovej vojny. Tie pripomína pamätník padlým sovietskym vojakom z dôb bojov v roku 1944. Už v čase karpatsko-duklianskej operácie a ďalej aj po skončení vojny priesmyk spolu s celou Podkarpatskou Rusou okupovali sovietske vojská. Československo sa de iure územia vzdalo podpisom Medzištátnej zmluvy o odstúpení Zakarpatskej Ukrajiny Sovietskemu zväzu 29. júna 1945 v Moskve. Po rozpade Sovietskeho zväzu koncom roka 1991 sa priesmyk stal súčasťou územia Ukrajiny. Dnes tvorí hranicu medzi Zakarpatskou a Ľvovskou oblasťou Ukrajiny.
Doprava
Cez priesmyk vedie štátna cesta H13 (regionálna cesta R 39), spájajúca Ľvov s Užhorodom cez Sambir. V roku 1872 tu bola položená tiež strategicky dôležitá železnica, spájajúca Budapešť s východnou Haličou (priesmyk ležal na zemskej hranici Uhorska a Haliči v rámci Rakúska-Uhorska). Železnica, dnes vedúca z Čopu do Ľvova, prekonáva na trati prevýšenie 362 metrov cez sústavu viaduktov a tunelov. Táto železničná trať s mnohými romantickými scenériami v priestoroch Užanského národného parku býva ľudovo označovaná ako Ukrajinský Semmering (tiež Zakarpatský či v minulosti Podkarpatský Semmering). Je prísne vojensky strážená z dôvodu blízkosti poľských a schengenských hraníc, vojaci hliadkujú väčšinu vstupov do tunelov v priesmyku.
Marx
Marx môže byť:
Vlastel
Vlastel (zo srbochorv. властѐлӣн vlastèlīn) môže byť:
Karl Marx (rozlišovacia stránka)
Karl Marx môže byť:
Å (písmeno)
thumb|Ilustrácia Å je písmeno v abecede niektorých jazykov (švédčina, fínčina, dánčina, nórčina, severofrízština, valónčina, chamorro, istro-románske jazyky), kde označuje [o]-zvuky. Ide o znak A s diakritikou (krúžkom).
Veľké Å je označením fyzikálnej jednotky Angström.
Kód Unicode pre veľké Å je 197 a pre malé å 229 (hexadecimálne C5 a E5).
Béréziat
Polohopis
Béréziat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Béréziat má 416 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Aston Martin vo Formule 1
Aston Martin je britský výrobca automobilov, ktorý sa zúčastňuje Formuly 1. Spoločnosť sa prvýkrát predstavila v F1 počas sezóny 1959, keď debutovala so šasi DBR4 s vlastným motorom, no nedokázala získať žiadne body. Počas sezóny 1960 pokračovali v slabých výkonoch, keď opäť nezískali žiaden bod. Výsledkom bolo, že Aston Martin sa po roku 1960 rozhodol opustiť Formulu 1.
Obchodné premenovanie tímu Racing Point F1 viedlo k tomu, že sa tím premenoval na Aston Martin pre sezónu 2021, ktorý súťaží s pohonnými jednotkami Mercedes. Na čele tímu je šéf tímu Otmar Szafnauer, ktorého hlavným jazdcami sú Lance Stroll a Sebastian Vettel.
Byzantský obrad
náhľad|220x220bod|[[Ikonostas - stena tvorená ikonami ktorá oddeľuje svätyňu od chrámovej lode. ]] Byzantský obrad alebo grécky obrad je jeden zo siedmich východných obradov. Používajú ho východné pravoslávne cirkvi a gréckokatolícke cirkvi.
Vyznačuje sa značným dôrazom na slávnostnosť slúženia. Spev má pri slávení prednosť pred jednoduchým recitovaním bohoslužobných textov. Špecifikom byzantského obradu je, že pri bohoslužbách nepoužíva hudobné nástroje a využíva iba ľudský hlas. Usporiadanie chrámu v byzantskom obrade je tiež špecifické. Dominantným prvkom je v ňom ikonostas. K ďalším osobitnostiam byzantského obradu patria aj sviatky počas liturgického roku a pôstna disciplína. Dôležitým je aj prvok mníšstva.
Byzantský obrad je jedným zo siedmich východných obradov. Ďalšie sú: arménsky, východosýrsky, etiópsky, koptský, maronitský a západosýrsky.
Svoju prítomnosť na slovenskom území odvodzuje od pôsobenia byzantsko-slovanskej misie (863-886) vedenej svätými Cyrilom a Metodom.
Bohoslužby v byzantskom obrade
náhľad|220x220bod|Pravoslávny kňaz slúži liturgiu náhľad|220x220bod|Pravoslávny biskup vysluhuje Eucharistiu Eucharistické bohoslužby (liturgie):
Ďalšie bohoslužby:
Bohoslužobné rúcha
náhľad|283x283bod|Gréckokatolícky arcibiskup [[Cyril Vasiľ v liturgickom odeve|stred]] náhľad|249x249bod|Pravoslávny arcibiskup [[Rastislav (arcibiskup)|Rastislav v neliturgickom odeve|stred]] náhľad|220x220bod|Pravoslávni kňazi v bohoslužobných rúchach|stred náhľad|293x293bod|Gréckokatolícky diakon v liturgickom odeve (na fotke [[Jaroslav Maxmilián Kašparů je od roku 2015 kňazom) |stred]]
Zenitová hviezda
Zenitová hviezda je hviezda, ktorá pri svojej hornej kulminácii prechádza zenitom. Jej deklinácia sa približne rovná geografickej šírke miesta pozorovania. Možno ju použiť pri meraní zenitteleskopom.
Ján III. (konštantínopolský patriarcha)
'''Ján III. Scholastikos''' (iné mená pozri pod Ióannes Scholastikos; ; * asi 503 / okolo 510515, Sirmis, Sýria† 31. august 577, Konštantínopol) bol konštantínopolský patriarcha v rokoch 565577. Prívlastok scholastikos získal preto, že bol pôvodne právnikom. Známa je jeho cirkevnoprávna zbierka Synagóge kanonón, ktorá neskôr poslúžila ako podklad pre starosloviensky nomokánon spísaný Metodom. Niekedy býva stotožňovaný s kronikárom Jánom Malalom, ale toto nebolo potvrdené.
Dielo
Neskorší patriarcha Fotios spomína, že Ján vytvoril katechetickú kázeň o Najsvätejšej Trojici (Sermo catecheticus), ktorú neskôr vyvrátil Ján Filoponos. Ján z Nikiu mu prisudzuje aj knihu Mystagogia. Toto dielo sa však nezachovalo alebo je možné, že šlo o spomínanú kázeň. Jeho najznámejším a jediným zachovaným dielom je Zbierka o 50 tituloch (Synagóge kanonón, resp. celým názvom Synagógé kanonón eis pentékonta titlús durémené, Collectio quinquaginta titulorum či Synagoga L titulorum ), ktorá je najvýznamnejšou východnou cirkevnou právnickou zbierkou. Dielo bolo usporiadané podľa vzoru justiniánskych Digest a vzniklo zrejme ešte počas Jánovho pobytu v Sýrii. Obsahuje 85 apoštolských kánonov, kánony desiatich koncilov a 68 kánonov Bazila Veľkého. Neskôr k dielu vytvoril aj dodatok cirkevných zákonov vybraných z Justiniánových Noviel, ktoré dostali názov Zbierka o 87 kapitolách (Octoginta septem capitula Ióannis Scholastici, resp. Collectio octoginta septem capitulorum či Collectio LXXXVII capitulorum ). V 6. storočí boli obe zbierky spojené a neznámym autorom doplnené ako Nomokánon Jána Scholastika (Nomocanon quinquaginta titulorum Ióannis Scholastici). V 9. storočí podľa tejto zbierky vytvoril veľkomoravský arcibiskup Metod nový nomokánon pre Veľkú Moravu. Šlo však o nové, omnoho kratšie a praktickejšie dielo. Jeho listy a dekréty sa nezachovali.
Bezpancierniky
Bezpancierniky môže byť:
Abúsír
Charakteristika
Abúsír je rozsiahle pohrebisko Starej ríše, kde prvé rozsiahlejšie prieskumy realizovali na začiatku 20. storočia nemeckí archeológovia. Je jedným z najvýznamnejších archeologických lokalít starovekého Egypta, na ktorého výskume sa podieľal a dodnes podieľa Český (v minulosti Československý) egyptologický ústav Univerzity Karlovy v Prahe. Na výskumoch v Abúsíre sa podieľajú aj slovenskí egyptológovia Kveta Smoláriková, Katarína Arias Kytnarová a Martin Odler, v minulosti tiež Dušan Magdolen.
Na severnom okraji náleziska sa rozkladá Veserkafov slnečný chrám (5. dynastia). Ďalej sa tu nachádzajú pyramídy viacerých faraónov Egypta: Neferirkareho, Niuserreho a Sahureho, všetky z 5. dynastie. Južne od Neferirkareho pyramídy leží pyramída jeho manželky Chentkaus II. a nedokončená Raneferefova pyramída. Juhozápadne od tejto pyramídy boli objavené šachtové hroby z neskoršieho obdobia (26.-27. dynastia). V okolí sú početné hrobky členov kráľovských rodín a vysokých hodnostárov. Mastaby pokračujú až k hranici so Sakkárou.
Kněhyně
Kněhyně môže byť:
Hilarius
Hilarius (* ? Sardínia, Taliansko - † 28. február 468, Rím) bol 46. pápež. Katolícka cirkev slávi jeho sviatok 29. februára.
Pápežský úrad zastával v dobe od 17. novembra 461 do svojej smrti.
Krížna poľana
Krížna poľana je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Dlhou Lúkou, približne západne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Tŕstie. Leží na území Banskobystrického kraja, okresu Revúca a na katastrálnom území mesta Revúca a obcí Muránska Dlhá Lúka a Ratkovské Bystré. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Muránska Lehota, severovýchodne ležiaca Muránska Dlhá Lúka a východne mesto Revúca, južne sa nachádza Ratkovské Bystré a Krokava a západne mesto Tisovec.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, Veporské vrchy a Spišsko-gemerský kras.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi, odbočujúcimi zo značených trás. V blízkosti vedie:
Titus Kolník
PhDr. Titus Kolník, DrSc. (* 1. január 1932, Hrachovište – † 26. november 2017, Nitra) bol slovenský archeológ. Bol predstaviteľom modernej slovenskej archeológie a špecializoval sa najmä na štúdium i popularizáciu pamiatok z doby rímskej a obdobia sťahovania národov.
Životopis
Narodil sa v roku 1932 v Hrachovišti a v rokoch 19421950 študoval na gymnáziu v Novom Meste nad Váhom. Následne absolvoval štúdium archeológie a národopisu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (19501955). Už pred skončením štúdia sa v roku 1954 stal pracovníkom Archeologického ústavu SAV. Počas kariéry absolvoval viaceré študijné pobyty v Maďarsku (1957 a 1982), v Rakúsku (1962) a v Nemecku (19641965, 19901991). Tiež bol členom viacerých vedeckých organizácii.
Svojimi terénnymi aktivitami a výskumami položil základy bádania o dobe rímskej na Slovensku, bol uznávaným odborníkom i na germánsku a rímsku problematiku. Rozsiahlou výskumnou a publikačnou činnosťou vytvoril chronologickú i historicko-interpretačnú štruktúru tejto časti dejín, čím sa vypracoval na medzinárodne uznávaného vedca.
Veľkú pozornosť venoval hodnoteniu archeologických nálezov, s dôrazom na výtvarný prejav a umenie. Výsledky bádania publikoval v mnohých domácich i zahraničných časopisoch a zborníkoch. Bol hlavným redaktorom periodika Slovenská archeológia (19911999) a v rokoch 19661969 zastával funkciu vedúceho oddelenia v Archeologickom ústave SAV.
Baumwaldský majer
Baumwaldský majer (iné názvy: Baurvaldský majer, Bahnwaldský majer) je kaštieľ v lokalite Panholec v Pezinku. Bol postavený pravdepodobne v 2. polovici 19. storočia a je pomenovaný po Kráľovskom lese (Baumwald alebo Bahnwald), ktorý sa rozprestieral medzi Panholcom a dnešnou obcou Vinosady.
História
V druhej polovici 20. storočia sa v budove nachádzala predajňa potravín a bývalo v nej vtedy asi 20 rodín.
Súčasný stav
Kaštieľ je v súkromnom vlastníctve a oplotený, ale opustený. Nie je zaevidovaný ako pamiatka a nie je ani inak pamiatkovo chránený.
Zahruškový potok
Zahruškový potok je potok v regióne Horehronie na území obce Predajná v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom Hrona a má dĺžku. Je vodným tokom III. rádu.
Prameň
Pramení v v centrálnej časti územia obce Predajná, v lesnom extraviláne na juhozápadnom svahu vrchu Holý vrch s  Patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji a nachádza sa v geomorfologickom celku Veporské vrchy v geomorfologickom podcelku Čierťaž.
Opis toku
Od prameňa tečie severným smerom lesným extravilánom centrálnou časťou územia obce Predajná, ľavým brehom obmýva les Zahrušková, v vyteká z lesného extravilánu a vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, pretína kanál rovnobežný s Hronom, podteká železnicu Banská Bystrica-Podbrezová a severne od železnice ústi v  do Hrona ako jeho ľavostranný prítok. Vodný tok Zahruškový potok nemá významnejší prítok.
Pôvod názvu
Vodný tok Zahruškový potok na území obce Predajná má pôvod v toponyme lesa Zahrušková, v priestore ktorého preteká. Podporne pôsobilo i toponymum dolina štandardizované v podobe Zahrušková dolina (dolina) štandardizované už v roku 1976. Z toponyma Zahrušková kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Zahruškový potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vodného toku Zahruškový potok bol štandardizovaný v roku 2008. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum Zahruškový potok je jedinečným hydronymom (február 2022).
MHK Dolný Kubín
MHK Dolný Kubín je slovenský hokejový klub z Dolného Kubína.
História
História klubu začína rokom 1995 keď sa klub prihlásil do 2. hokejovej ligy. V lige pôsobil až do roku 2001 so striedavými úspechmi. Neskôr klub kvôli finančným problémom fungoval len s mládežníckymi tímami s výnimkou sezóny 2003/2004. V sezóne 2007/2008 kúpil klub licenciu pre 1. hokejovú ligu ako farma klubu z Martina. V tejto súťaži pôsobí aj dnes.
Slovensko
1. hokejová liga SR - 4 ročníky
Vratná reakcia
náhľad|350x350bod|Pri vratných reakciách dochádza po istom čase k ustaveniu [[Chemická rovnováha|rovnováhy. Počas rovnovážneho stavu je prítomný produkt i reaktant a ich koncentrácia sa v čase nemení (ak reakciu neovplyvňuje nejaký externý faktor).]] Vratná, zvratná alebo reverzibilná reakcia je reakcia, v ktorej sa reaktanty menia na produkty a zároveň sa produkty menia na reaktanty:
Látky A a B spolu reagujú sa vzniku látok C a D a zároveň prebieha opačná reakcia, kde spolu reagujú látky C a D za vzniku látok A a B. Medzi týmito dvoma reakciami sa po čase ustaví rovnovážny stav. Až sa ustaví rovnováha, reakčná zmes obsahuje všetky štyri látky - oba reaktanty (A i B) a oba produkty (C i D).
Medzi príklady reverzibilných reakcií patrí štiepenie slabých kyselín a zásad. Napríklad štiepenie kyseliny uhličitej:
Reverzibilita reakcii sa naznačuje šípkou "⇌". Vratné reakcie by sa v termodynamike mali rozlišovať od vratných dejov.
Nevratné reakcie
Máloktorá reakcia však prebieha úplne, teda do spotrebovania reaktantov, väčšina reakcií prebieha len do rovnováhy. Koncentrácia reaktantov a produktov v zmesi v rovnováhe je daná analytickou koncetráciou reagentov (A a B alebo C a D) a rovnovážnou konštantou. Veľkosť rovnovážnej konštanty je závislá na zmene Gibbsovej voľnej energie reakcie (za konštantého tlaku). Ak je zmena voľnej energie veľká (viac než asi 30 kJ/mol), hodnota rovnovážnej konštanty je takisto veľká (log K > 3) a koncentrácia reaktantov je v rovnováhe veľmi nízka. Takéto reakcie sa niekedy považujú za nevratné alebo ireverzibilné reakcie, i keď je stále možné predpokladať, že v reakčnej zmesi je prítomné malé množstvo reaktantov. Tieto reakcie sa niekedy označujú i ako jednosmerné reakcie. Skutočne nevratná reakcia vzniká vtedy, keď aspoň jeden z produktov opustí reakčnú zmes, napríklad keď vzniká prchavý oxid uhličitý v reakcii
História
Koncept reverzibilných reakcií predstavil Berthollet v roku 1803 po tom, čo si všimol, že tvorba kryštálov uhličitanu sodného na kraji slaného jazera (jedného z nátronových jazier v Egypte, vo vápenci):
Dovtedy sa predpokladalo, že chemické reakcie vždy prebiehajú len jedným smerom. Berthollet usúdil, že nadbytok soli v jazere pomohol priebehu "spätnej" reakcie, čím vznikol uhličitan sodný.
V roku 1864 Guldberg a Waage formulovali svoj zákon účinku hmotností (známy ako Guldberg-Waagov zákon), ktorý popísal Bertholletovo pozorovanie. Medzi rokmi1884 a 1888 potom Le Chatelier a Braun formulovali Le Chatelierov princíp, ktorý tento koncept rozšíril do všobecnejšej roviny, ktorá zahŕňala i iné faktory než len koncentráciu, napríklad tlak a teplotu, ktoré ovplyvňujú chemickú rovnováhu.
Reakčná kinetika
Pre reverzibilnú reakciu A ⇌ B má dopredná reakcia A → B rýchlostnú konštantu k_1 a spätná reakcia B → A má rýchlostnú konštantu k_{-1}. Koncentrácia A sa potom mení podľa nasledujúcej diferenciálnej rovnice:
Za predpokladu, že koncentrácia produktu B sa v ktoromkoľvek čase rovná koncentrácii reaktantov na začiatku (v čase t = 0) mínus koncentrácia reaktantov v čase t, potom takisto platí:
Spojením týchto dvoch rovníc potom vzniká rovnica:
Separáciou premenných na rôzne strany a použitím podmienky potom možno získať rovnicu
a po niekoľkých algebraických úpravach i konečnú kinetickú rovnicu:
Koncentrácie látok A a B v nekonečnom čase (t = \infty, teda v praxi po ustavení rovnováhy, pretože potom už sa koncentrácia nemení) potom nadobúdajú hodnoty
A takisto platí
kde Keq je rovnovážna konštanta. Tento vzťah takisto možno upraviť do podoby
z ktorej podľa rýchlostných rovníc vyplýva, teda že reakcia prebieha tou istou rýchlosťou v oboch smeroch.
Pre koncentráciu reaktantu A v ľubovoľnom čase platí:
Túto rovnicu je možné previesť do lineárneho tvaru, aby bolo možné určiť hodnotu k_1+k_{-1}:
Aby bolo možné zistiť jednotlivé hodnoty k_1 a k_{-1}, je nutné použiť vzťah
Vyjadrenie rovnovážnej konštanty v tejto podobe je však len približné – jej správna hodnota by mala byť vyjadrená aktivitou jednotlivých látok, nie koncentráciami.
Autobusový príves
náhľad|Autobusový príves Karosa B 40 v Ostrave náhľad|Autobusový príves Sodomka PRK 6 náhľad|Opustený príves Karosa B 40 v Trenčianskej Teplej opravuje TREŽ, n. o. |alt= Autobusový príves, niekedy nazývaný aj ako vlečka, vlek (z češtiny) je príves určený na prepravu osôb alebo ich batožiny. Býva ťahaný autobusom, prípadne zriedkavo trolejbusom. Využíval sa, či už na mestskú, prímestskú alebo diaľkovú dopravu.
Jeho hlavnou funkciou bolo vyrovnávať ponuku pre cestujúcich, najmä počas prepravnej špičky. Prívesy sa prestali používať nástupom kĺbových vozidiel.
Slovensko a Česko
Na Slovensku sa napríklad používali aj v Bratislave. V súčasnosti sa prívesy za autobus na prepravu osôb nemôžu na Slovensku ani v Česku používať. Môžu sa používať iba prívesy na prepravu bicyklov, lyží alebo batožiny a pod. Neplatí to ale napr. vo Švajčiarsku, Nemecku (Mníchov) alebo Rakúsku.
Na území bývalého Česko-Slovenska sa autobusové prívesy používali najmä v 20. storočí (30.60. roky).
Používali sa najmä tieto typy:
Súčasný stav na Slovensku a v Česku
V súčasnosti predstavujú zachovalé prívesy technické pamiatky, ktoré je možné vidieť najmä u dopravcov v Česku. Napr. DPO v Ostrave.
V roku 2016 rekonštruovali príves Karosa B 40 v Trenčianskej Teplej.Majiteľom vozidla je TREŽ, n. o.
Zahraničie
alt=München Buszug Göppel|náhľad|Autobusový príves v Mníchove München Buszug Göppel V nemecky hovoariacich krajinách ich nájdeme pod rôznymi názvami ako BUSZUG, MIDIBUSZUG,OMNIBUSZUG, Anhängerkomposition a pod.
Nemecko
V súčasnosti sa prívesy za autobus využívajú napríklad v Nemecku (síce boli zakázané v SRN od roku 1960, ako aj v bývalej NDR od 1985, ale v súčasnosti sú opäť v prevádzke).
V súčasnosti sú v prevádzke napríklad v mníchovskom MVV.
Rakúsko
V Rakúsku (testovanie v niektorých mestách Flachgau, Lienz (fotky ), Schwaz . Testovali ich rakúske železnice v rámci ÖBB-Postbus GmbH.
Švajčiarsko
Vo Švajčiarsku (kantón Zug a niektoré iné mestá, napr. St. Gallen ), kde ich nájdeme pod rôznymi názvami ako BUSZUG, MIDIBUSZUG, OMNIBUSZUG, Anhängerkomposition a pod.
Albánsko
Do začiatku 20.storočia sa používali autobusy Škoda RTO s prívesmi.
Persea borbonia
Používanie
Dávnejšie sa používal v ľudovom liečiteľstve ako dávidlo. Pestuje sa ako parková a okrasná drevina. Slúži aj ako potrava pre medvede, jelene a iné živočíchy.
Autobusový príves
Estónsko
alt=MAN Solobus Zweiachsig mit Anhänger als Buszug der VBSG im Einsatz seit 12/2018|náhľad|MAN SOLOBUS s prívesom vo švajčiarskej MHD v meste St. Gallen. Od roku 1999 sa v MHD mesta Tallin používalo 20 súprav s autobusovými prívesmi. Autobusy Scania L94 UB a prívesy APM 5.2-13,
Výrobcovia
Niektorí výrobcovia autobusov pristúpili k obnove výroby prívesov, pričom súčasný stav techniky umožňuje prekonať problémy, ktoré v minulosti predstavovali negatíva autobusových prívesov (napr. brzdy, bezpečnosť a pod.).
Napr. automobilka MAN prišla s novým konceptom. Jeho charakteristika je, že Integrovaný štartovací zámok (4) zabraňuje neúmyselnému pohybu prívesu. Okrem toho sa autobus môže naštartovať až po zatvorení dverí. Ďalším bezpečnostným prvkom je antiiblokovací systém (ABS). Ak sú brzdy prudko zabrzdené, zabraňuje blokovaniu kolies a zachováva schopnosť riadenia vozidla. „Elektronicky riadené vzduchové odpruženie“ (ECAS) - zvyšuje pohodlie pri jazde a uľahčuje cestujúcim nastupovanie, pretože autobus môže byť pohodlne znížený na nástupnej hrane. Široká bariéra (7) zabraňuje vstupu do priestoru, a tým zabraňuje nehodám. To isté platí pre reflektory a svetlomety, ktoré umožňujú bezpečné pripojenie a odpojenie prípojného vozidla v tme. V neposlednom rade elektronický brzdový systém (EBS) skracuje brzdnú dráhu a zaisťuje rýchlejšie zastavenie vozidla a prívesu.
náhľad|Príves Hess BusZug31 ZVB Bellach (Švajčiarsko) Švajčiarsky výrobca autobus a prívesov HESS zase poslupracuje s poľským výrobcom autobusov Solaris pri dodávke celkových súprav (napr. pre Mníchov).
Androtión
Androtión môže byť:
Medzinárodné letisko Bagdad
Medzinárodné letisko Bagdad (kód IATA: BGW, kód ICAO: ORB, ; 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿; názov v rokoch 19822003: Saddámovo medzinárodné letisko, kód IATA: SDA, kód ICAO: ORBS) je najväčšie medzinárodné letisko v Iraku, nachádzajúce sa približne 16 km od centra Bagdadu v guvernoráte Bagdad. Letisko je využívané na civilné aj vojenské účely.
Letisko bolo vybudované konzorciom vedeným francúzskou spoločnosťou Spie-Batignolles/Fougerolle na základe zmluvy v hodnote približne 900 miliónov USD z roku 1979. Pre iracko-iranskú vojnu bolo skompletizovanie a otvorenie letiska odložené až na rok 1982. Vzhľadom na obmedzenia uvalené na irackú vládu Organizáciou Spojených národov z dôvodu irackej invázie do Kuvajtu (pozri druhá vojna v Perzskom zálive) došlo v roku 1991 k prerušeniu (väčšiny) civilných letov. V roku 2003 letisko obsadili americké ozbrojené sily (pozri tretia vojna v Perzskom zálive) a z názvu letiska vypustili meno diktátora Saddáma Husajna. Letisko bolo otvorené pre civilnú osobnú letovú dopravu v auguste 2004, po 21 mesiacov trvajúcich rekonštrukčných prácach financovaných z fondov Agentúry Spojených štátov amerických pre medzinárodný rozvoj, čím bolo zároveň odovzdané novej vláde Irackej republiky.
Slovenská slacklinová asociácia
Slovenská slacklinová asociácia, o.z. je slovenské občianske združenie zamerané na aktivity súvisiace so slacklinom.
Stav slacklinu na Slovensku
Jednými z priekopníkov slacklinu na Slovensku boli bratia Sedlákovci, ktorí začali dokonca distribuovať značku Gibbon. Slackline avšak dlho neprerazil medzi širokú verejnosť a zostal iba pri jednotlivcoch a malých skupinkách, ktorí sa snažili stretávať, trénovať a niektorí aj vymýšľať nové projekty. Komunita preto nie je veľká a navyše v zime vždy niekto z komunity odíde a na jar niekto nový príde. Preto nemožno ani povedať presný údaj o tom, koľko ľudí na Slovensku praktikuje slackline, no podľa približného odhadu môže ísť o stovky slacklinerov, ktorí pravidelne trénujú v letných mesiacoch na Slovensku. Highlinerov je iba niekoľko desiatok.
Leto sa vyznačuje väčším záujmom o slackline, najmä v parkoch väčších miest. Napríklad v Bratislave sa športovci zvyknúť stretávať každú stredu po práci v Sade Janka Kráľa a napínajú krátke, ale aj dlhé popruhy do 130 metrov. Menšie skupiny slacklinerov trénujú aj disciplínu highline. Popri parkoch v mestách sa na lajny chodí do slovenských hôr a údolí, napríklad do Malých Karpát, Súľova, Manína, Demänovskej doliny alebo do Tatier.
Nový obzory
„Nový obzory“ je singel českej popovej hudobnej skupiny Slza. Hudbu vytvoril Lukáš Bundil a Dalibor Cidlinský Jr., text napísal Xindl X a pieseň naspieval Petr Lexa. Pieseň bola vydaná 24 .06. 2018.
Videoklip
Videoklip sa natáčal v dňoch 28. a 29. 06. 2018 v štúdiách v meste Klecany. Hlavná postava videoklipu je Martin Novák, ktorý prechádza svojou mladosťou.
Taggy Tones
Taggy Tones je dánska rockabilly hudobná skupina z Kodane, ktorá vznikla v roku 1989.
História
Vďaka inzerátu v novinách do zostavy získali Laurenta Parisa, ktorý mal hrať na gitaru, a Rasmussen zavolal Jakoba Øelunda na bicie. Ich prvým koncertom bol koncert v januári 1990 pre Elvis Presley Fan Club v Kodani. Laurent, pôvodom z Francúzska, sa rozhodol vrátiť, na jeho miesto získali gitaristku Margrethe Björklundovú zo skupiny Darleens. Keď opustila skupinu, Laurent sa vrátil.
Ich debutový album, Viking Attack, vyšiel v roku 1992. Nasledujúci rok vyšiel Lost In The Desert.
V decembri 2000 Laurent a Karlsson odišli zo skupiny. Øelund prevzal kontrabas a získali nového člena, ktorý sa volal Frank. Øelund priviedol do skupiny aj svojho brata Emila Øelunda ako nového sólového gitaristu.
V roku 2003 vydali album Rockin’, ktorý získal tri zo šiestich hviezd v hudobnom časopise GAFFA. V roku 2008 vyšiel album Rollin’, ktorý v GAFFA získal iba dve zo šiestich hviezdičiek.
V roku 2017 sa Laurent spojil s Jessom a napísali štyri nové skladby. Novými členmi sa stali Peter Bojsen (bicie) a Rasmus Jensen (kontrabas). Rovnomenné EP skupiny vyšlo v októbri 2018.
Žervé
Žervé (z 🇫🇷) je nesolený šľahaný krémový syr francúzskeho pôvodu. Vyrába sa z tučného tvarohu. Názov nesie podľa francúzskeho priemyselníka Charlesa Gervaisa.
Bezblanovce
Bezblanovce (iné názvy: bezblanaté, anamnia , anamniá , anamnióty , stavovce bez zárodočných obalov , stavovce bez blán , nižšie stavovce , vodné stavovce ; lat. Anamnia, Anamniota) sú všetky stavovce okrem blanovcov (Amniota). Bezblanovce sú teda bezčeľustnatce, ryby (t.j. najmä drsnokožce a kostnaté ryby) a obojživelníky. Charakteristické pre ne je to, že ich embryá nemajú zárodočné obaly (amnión [lat. amnion], seróza [lat. serosa], alantois [lat. allantois]) a zárodky sa preto vyvíjajú voľne vo vode. Bezblanovce žijú buď výlučne vo vode alebo (v prípade obojživelníkov) žijú vo vode aspoň počas rozmnožovania a larválneho štádia. Dospelé jedince majú slizovitú pokožku. Bezblanovce sú parafyletický taxón.
Systém bezblanovcov pozri v článkoch stavovce a Systematika stavovcov.
Fontána pre Zuzanu 3 (album)
Fontána pre Zuzanu 3 (s podtitulom: „Soundtrack z romantickej hudobnej komédie Dušana Rapoša o láske, Afrike a čokoládových anjeloch.“) je názov soundtracku k rovnomennému filmu Dušana Rapoša z roku 1999. Album v tom istom roku ako vyšiel do kín film dalo na hudobný trh vydavateľstvo Mercury.
Sinister (film)
Sinister je americký hororový film z roku 2012. Film režíroval Scott Derrickson a mal premiéru 11. marca 2012. Dňa 21. augusta malo premiéru pokračovanie filmu s názvom Sinister 2.
Fontána pre Zuzanu 3 (album)
Dej tretej časti série o o fontáne pre Zuzanu bol situovaný do afrického prostredia. V 90. rokoch 20. storočia v slovenskej zábave patril medzi výrazné postavy „Slovák s africkými koreňmi“, Ibrahim Maiga, ktorý do tohto projektu prispel aj ako autor hudby a textov, spevák a aj ako herec v hlavnej úlohe. Medzi rádiové hity z tohto albumu patrili nahrávky: „Čierna bača“, „Ibi Yoyo“, ale hlavne veľmi úspešná pieseň „Voda, čo ma drží nad vodou“.
Sinister (film)
Dej
Do nového domu sa prisťahujú manželia Elliot a Tracy Oswaltoví. V podkroví objaví Elliot, autor detektívnych románov, krabicu s páskami, ktoré si postpune púšťa. V dome sa dejú nevysvetliteľné javy a trápia celú rodinu. Stále viac sa stupňujú. Elliot je beznádejný a postupom času prichádza na temnú minulosť tohto domu. Elliot prichádza na stopu démonickej bytosti, ktorá zničí celú ich rodinu okrem malej dcéry Ashley.
Hradby Samoty
Festival je tematicky zameraný na audiovizuálne projekty dotýkajúce sa hudobných žánrov ako dark ambient, dark folk, drone, industrial, noise a rôznych iných experimentálnych štýlov. Myšlienkou festivalu je spojiť tieto žánre s tajomnou atmosférou pamiatok poznačených zubom času.
Každý rok príde na festival niekoľko stoviek fanúšikov. Sú to väčšinou Česi a Slováci, ale aj Poliaci , Nemci , Rusi , Holanďania , Maďari a predstavitelia iných národností. Festival trvá dva alebo tri dni, od popoludnia do neskorých nočných hodín, využívajúc pritom danosti zámku ako napríklad Pivnica, Bunker alebo zámocky park.
Počas festivalu sa predstavenia konajú súčasne na dvoch alebo troch pódiách umiestených v tesnej blízkosti od seba, aby sa umožnil plynulý pohyb medzi predstaveniami. Väčšina účinkujúcich umelcov tiež doplňuje svoju hudbu o veľmi bohatý vizuál.
Na hradnom nádvorí sa okrem hudobných vystúpení a umeleckých prezentácií často konajú aj predstavenia, napríklad s ohňové show alebo 3D projekcia na hradné múry. Takisto sa tu nachádzajú stánky s občerstvením, pivom, hudobnými nosičmi a tričkami.
V neposlednom rade sa na festivale zároveň konajú sprievodné podujatia ako prednášky, kurátorské výklady/vychádzky, premietanie filmov a spriatelene umelecké výstavy.
Ročníky
=== HRADBY SAMOTY I === Dátum: 4.9.2010
Miesto konania: Hrad Cimburk u Koryčan, Koryčany, okres Kroměříž, Česko
Účinkujúci:
=== HRADBY SAMOTY II === Dátum: 30.7.2011
Miesto konania: Holíčsky hrad, Holíč, Slovensko
Výstavy:
=== HRADBY SAMOTY III === Dátum: 6-7.7.2012
Miesto konania: Zámok Rosice Rosice u Brna, Česko
=== HRADBY SAMOTY IV === Dátum: 5-6.7.2013
Miesto konania: Hrad Veveří, Brno, Česko
Výstava fotografií:
=== HRADBY SAMOTY VI === Dátum:14-15-16.07.2016
Miesto konania: Kaštiel Coburgovcov Jelšava, Slovensko
Poézia / Výstavy / Predstavenia :
Expedície so združením Čierne Diery :
=== HRADBY SAMOTY VIII === Dátum:28.-29.-30.06.2018
Miesto konania: Castle Rosice (Rosice u Brna, Česko)
=== HRADBY SAMOTY IX === Dátum:04-05-06.07.2019
Miesto konania: Kaštieľ v Moravanoch nad Váhom, Moravany nad Váhom, Slovensko
Podujatie z verejných zdrojov podporil Fond na podporu umenia.
=== MIKROHRADBY MORAVANY ´20 === Dátum:21.-22.8.2020
Prednášky/Lectures:
Výstava : Exhibition Artrooms Moravany 2
WE ARE NATURE, DEFENDING ITSELF
Darina Alster, Nela Bártová, Mário Birmon, František Bohunický, Borek Brindák, Miroslav Brooš, Kristína Bukovčáková, Dávid Demjanovič / Jarmila Mitríková, Lucia Dovičáková, Radovan Dranga / Alex Zelina, Annika Eschmann, Elizabeth Gerdeman, Michael Hahn, Anežka Hošková, Dominika Kačkošová, Kristína Kandriková, Krištof Kintera, Martin Kochan, Miloš Kopták, Marek Kvetan, Ivana Laila Drobná, Ema Lančaričová, Matouš Lipus, Kata Mach, Stano Masár, Ján Mathé, Erika Miklóšová, Alžbeta Meňkyová, Oľga Paštéková, Mikaela Mia Papp, Eugenio Percossi, Jozef Pilát, Tomáš Rafa, Shyra de Souza, Peter Sulo, Iveta Tomanová, Jakub Trajter, Dionýz Troskó, Michal Trpák, Kurátorka: Lenka Kukurová, Kurátorska spolupráca: Filip Krutek, Diana Klepoch Majdáková, Zuzana Sabová
Riaditeľka projektu: Zuzana Sabová
Mikropásik
thumb|Prierez mikropásika. Vodič (A) je oddelený od zemniacej dosky (D) dielektrickým substrátom (C). Horné dielektrikum je obyčajne vzduch (B). Mikropásik je typ elektrickej prenosovej linky, ktorá sa väčšinou vyrába technológiou tlačených plošných spojov a využíva sa na prenos signálov v mikrofrekvenčnej oblasti. Pozostáva z vodivého pásika oddeleného od zemniacej dosky dielektrickou vrstvou nazývanou aj substrát. Mikrovlnné prvky ako sú antény, spojovacie členy, filtre, deliče výkonu atď. sa môžu vyrobiť z mikropásikov, popr. celé zariadenie možno navrhnúť na jednom mikropásiku. Mikropásiková technológia je omnoho lacnejšia ako tradičná vlnovodová, ľahšia a kompaktnejšia.
Nevýhody mikropásikov pri porovnaní s vlnovodmi sú, že nedokážu zvládnuť veľké výkony a majú väčšie straty. Taktiež, na rozdiel od vlnovodu, mikropásik nie je uzatvorený a je náchylnejší na presluchy a neúmyselné žiarenie.
Mikropásikové zariadenia môžu byť vyrobené na FR-4 (štandardná doska pre plošné spoje) substráte za menšiu cenu. Ale dielektrické straty pre mikrovlnné frekvencie sú na tomto substráte vysoké. Preto sa pre tieto a ešte iné dôvody sa používa korundová keramika. V menšom meradle sa mikropásikové prenosové spoje budujú do monolitických mikrovlnných integrovaných obvodov MMIC.
Mikropásikové spoje sa taktiež používajú vo vysokorýchlostných digitálnych návrhoch plošných spojov, kde treba smerovať signály z jednej časti obvodu do druhej s minimálnym skreslením, pričom sa vyhýbame presluchom a vyžarovaniu.
Mikropásik je veľmi podobný páskovému vedeniu a koplanárnemu (rovinnému) vlnovodu CPW, a je možné všetky tri integrovať na jednom substráte.
Nehomogenita
Elektromagnetická vlna prenášaná mikropásikom existuje z časti v dielektrickom substráte a z časti aj vo vzduchu nad ním. Vo všeobecnosti, dielektrická konštanta substrátu bude iná (väčšia) než vzduchu, a preto sa vlna pohybuje v nehomogénnom prostredí. V dôsledku toho je rýchlosť šírenia niekde medzi rýchlosťou vĺn v substráte a rýchlosťou vĺn vo vzduchu. Toto správanie je popísane zavedením efektívnej dielektrickej konštanty (alebo aj efektívnej relatívnej permitivity) mikropásika; toto je dielektrická konštanta ekvivalentného homogénneho prostredia (t. j. aj takého, ktoré má tú istú rýchlosť šírenia). Ďalšie dôsledky nehomogénneho prostredia zahŕňajú:
Charakteristická impedancia
Uzavretú formu aproximovanej rovnice pre kvázi statickú charakteristickú impedanciu mikropásikového spoja vyvinul Harold Alden Wheeler:
kde je efektívna šírka, čo je aktuálna šírka mikropásika, plus korekcia pre nenulovú hrúbku pokovenia. Efektívná šírka je daná
s
Tento vzorec je asymptotický k presnému riešeniu v troch rôznych prípadoch
Ohyby
S cieľom postaviť kompletný obvod v mikropásiku je často potrebné cestu pásika zahnúť s veľkým uhlom. Náhle 90° zatočenie v mikropásiku často zapríčiňuje, že výrazná časť signálu v tejto časti je odrazená naspäť ku zdroju a iba malá časť pokračuje po ohybe. Jeden z prostriedkov efektívneho nízko odrazivého ohybu je zatočiť cestu pásika v oblúku s uhlom 3-krát väčším ako je šírka pásika. Existuje aj iná metóda, ktorá zaberie menej miesta substrátu a volá sa skosený ohyb.
Do prvej aproximácie sa náhle neskosené ohnutie správa ako paralelná kapacita umiestnená medzi zemniacou doskou a ohybom v pásiku. Skosenie ohybu znižuje plochu pokovenia a tak znižuje prebytočnú kapacitu. Skosové percento je odrezanie časti priečky medzi vnútorným a vonkajším rohom neskoseného ohybu. Optimálny skos pre veľkú škálu mikropásikových tvarov bolo určených experimentálne Douvillom a Jamesom. Zistili, že vhodná rovnica na výpočet optimálneho skosového percenta je daná,
Srdce z bubliny (album)
Srdce z bubliny je tretí štúdiový album slovenskej speváčky Zdenky Prednej, ktorý vydalo hudobné vydavateľstvo Epic / Sony Music 12. októbra 2009. Vyšiel po troch rokoch od predchádzajúceho - Zdenka Predná. Nahrávka obsahuje 12 skladieb, z toho dve bonusové, ktoré pochádzajú zo spoluprác s rapermi DNA a Opakom. K albumu vyšli štyri single a dva videoklipy.
Dizajn albumu
Vizuál albumu je vo farbách bielej a hráškovozelenej. Booklet doplňujú čiernobiele fotografie. K vydaniu albumu na digipaku sa speváčka vyjadrila: „Splnil sa mi sen aj s papierovým obalom, po ktorom som dlho túžila. Nikde mi ho nechceli urobiť, pri treťom albume som si ho tvrdohlavo presadila.“ Aj v prípade bookletu spolupracovala speváčka s rovnakým tímom ako u predchádzajúceho albumu. Fotografie nafotil Jakub Klimo. O vizuál sa postarala návrhárka a fotografka Nina Joklová. "Som na ňom zobrazená v jej šatách, ktoré sú absolútne skvelé. Nechcela som sa fotiť v drahých handričkách s výstrihmi. Radšej som zvolila niečo originálne, čo tričko s psycho a infantilnými postavičkami určite je," myslí si speváčka.
Vydanie albumu a predaj
Album vyšiel 12. októbra 2009. Ohlasovaný termín vydania albumu bol 1. september 2009. K omeškaniu vydania albumu sa Zdenka vyjadrila: „Pôvodne mala nahrávka vyjsť už v marci 2009, ale zadrhlo sa to pri práci. Začali sme neskôr oproti pôvodnému plánu a hoci začiatkom septembra bol už nosič pripravený na vydanie, riešili sa ešte drobné detaily.“
Album bol prvé tri dni sprístupnený na internete k stiahnutiu za dobrovoľný finančný príspevok. Výťažok bol venovaný Divadlu z Pasáže v Banskej Bystrici, ktoré ako jediné svojho druhu na Slovensku pracuje s ľuďmi s mentálnym postihnutím.
Krst albumu
Krst albumu sa konal 22. októbra 2009 na Lodi Adyho Hajdu v Bratislave. Album bol pokrstený vodou z Dunaja. Krstným otcom bol Milan Lasica. Zdenka sa k výberu vyjadrila: „Rozmýšľala som nad tým, koho by som chcela za krstného otca, prišla som na pána Lasicu. Možno že veľa ľudí to nečakalo, on je na scéne už dlho, jeho humor je mi strašne blízky, sympatický a veľmi si ho vážim,“ zdôvodnila výber speváčka. Milan Lasica sa po príchode na pódium pre médiá vyjadril: „Predovšetkým som veľmi prekvapený týmto pozvaním, že som dostal túto príležitosť. So Zdenkou som sa prvýkrát v živote videl asi pred pol hodinou, takže ešte stále sa na ňu nemôžem vynadívať, som rád, že som takýmto spôsobom prenikol do tých najmladších vrstiev slovenskej populárnej hudby, kam už ja ani veľmi nedovidím. Zdenke želám, aby sa stala poprednou predstaviteľkou slovenskej populárnej hudby.“ Krst spojený s krátkym koncertom bol určený iba pre pozvaných. V rámci večera zahrala s kapelou aj niekoľko pesničiek z nového albumu.
Výroba albumu
(1-10) - v štúdiách Creative Music House, Bratislava v roku 2009 (11) - štúdio Soundfabrik (12) - štúdio Zion5, pre muzikál „Príbeh ulice“
Kráľovský les
náhľad|Zvyšky lesnej vegetácie v pozadí Kráľovský les (nem. Königswald alebo Königs Waldung; iné názvy: Baumwald, Baurvaldov háj, Panholský háj, Pan-Vald, Bahnwald) bol dubový les nachádzajúci sa medzi Kučišdorfom (neskôr Veľké Tŕnie, v súčasnosti Vinosady) a Panholcom
História
Existenciu Kráľovského lesa dokumentuje presnejšie doklad z roku 1615, keď kráľ Matej II. potvrdil a vydal listinu palatína Juraja Thurzu, v ktorej sa určili chotárne hranice mestečka Pezinka a Pezinského zámku, kde je spomínaný „…istý náš hájený les“ (od quandam syluam nostram prohibiticiam), „ktorý oddeľuje klčoviská na území pezinských mešťanov … oproti obci Veľké Tŕnie“ (Vinosady). Opis zodpovedá rekonštruovanej lokalizácii Kráľovského lesa. V roku 1747 mal les rozlohu 207 ha.
V roku 1937 mal len 88 ha a v roku 1956 už len 53 ha. V priebehu 2. polovice 20. storočia takmer úplne zanikol.
Súčasný stav
V súčasnosti je možné vidieť už len pozostatky vegetácie lesa, ktoré tvoria kroviny a stromy vytvárajúce obrysy bývalého lesa. Tieto zvyškové líniové plochy majú rozlohu len od 0,5 do 0,8 ha.
Pamiatka zosnulých
náhľad|[[William-Adolphe Bouguereau: Deň mŕtvych (1859)]] náhľad|Cintorín v [[Gmina Boronów|gmine Boronów počas Dušičiek]]
Pamiatka zosnulých (Iné názvy: Deň spomienky na zosnulých, ľudovo Dušičky, zastar. Deň pamiatky na zomretých, lat. In commemoratione omnium fidelium defunctorum) je sviatok pripadajúci na 2. november. V rímskokatolíckej cirkvi je dňom liturgického roku, keď sa veriaci modlia za duše v očistci. Liturgické obrady vykonáva v tento čas aj Cirkev československá husitská, ktorá vzišla z prostredia katolíckeho modernizmu po prvej svetovej vojne.
Anglikánska cirkev slávenie Pamiatky zosnulých zrušila, avšak niekde bola pamiatka obnovená v rámci anglokatolíckeho hnutia. Protestantská reformácia nebola v zrušení takto dôsledná: Martinovi Lutherovi sa počas života nepodarilo slávenie pamiatky v Sasku potlačiť.
Na Slovensku sú dnes Sviatok všetkých svätých a Pamiatka zosnulých vnímané ako pamiatka zosnulých predkov. Najviac Slovákov si predvečer 2. novembra spája s navštevovaním cintorínov a zapaľovaním sviečok na hroboch. Okrem hrobov príbuzných a známych sa zapaľujú sviečky aj pri ústredných krížoch cintorínov, ale tiež pri sekulárnych pamätníkoch obetí a pri hroboch významných osobností.
História
náhled|[[Joža Uprka: Dušičky, 1897]] Oslava Dušičiek sa odvíja od slávnosti (sviatku) Všetkých svätých, ktorý pripadá na 1. novembra. V noci z 31. októbra na 1. novembra slávili Kelti koniec leta a nový rok, sviatok Samhain. Samhain bol podľa keltskej tradície časom, keď sa duša zosnulých vracia domov a ich príbuzní im svietidlami z vydlabaných riep pomáhajú na ceste do podsvetia. Na ochranu pred zlými duchmi sa ľudia prezliekali do handier a maľovali si tváre. Sviatku Samhain je svojou podstatou a znakmi najviac podobný Halloween oslavovaný večer 31. októbra. Historickým predchodcom kresťanských Dušičiek boli u pohanských Slovanov ritualizované oslavy či hostiny, konané priamo na nekropoliach na počesť zosnulých predkov.
S ohľadom na fakt, že Kelti a potom Slovania osídlili Strednú Európu a ich kultúry sa tu prelínali, sa predpokladá, že sviatok Samhain bol oslavovaný aj u nás.
Pamiatku verných zosnulých zaviedol roku 998 opát z Cluny, Svätý Odilo († 1048), ktorý sa snažil pokresťančiť pohanskú tradíciu. Z Cluny sa slávenie rozšírilo po všetkých benediktínskych kláštoroch. V Ríme sa pamiatka 2. novembra začala oslavovať v 13. storočí. V 15. storočí v Aragónii začali v tento deň dominikánski kňazi sláviť tri omše; tento zvyk potvrdil pápež Benedikt XIV. (1748) a rozšíril pre všetkých kňazov v Španielsku, Portugalsku a Latinskej Amerike. V roku 1915 dovolil Benedikt XV. slúžiť tri omše všetkým kňazom (jednu na úmysel pápeža, jednu za duše v očistci, jednu za iný úmysel). V tejto dobe sa na Dušičky organizovali sprievody na cintoríny, zdobili sa hroby atď.
Povrch s nulovou rýchlosťou
Problém troch telies
náhľad|Trajektória telesa zanedbatelnej hmotnosti (červená) v [[Reštringovaný problém|rovinnom kruhovo obmedzenom probléme troch telies, ktoré viackrát obieha okolo ťažšieho telesa a potom sa dostane na obežnú dráhu okolo ľahšieho telesa. Obrysy označujú hodnoty Jacobiho integrálu. Tmavomodrá oblasť je pre trajektóriu zakázaná oblasť. Je ohraničená krivkou s nulovou rýchlosťou, ktorú nie je možné prekročiť]] Pri kruhovo obmedzenom probléme troch telies obiehajú dve ťažké telesá v konštantnej radiálnej vzdialenosti, konštantnou uhlovou rýchlosťou a teleso zanedbateľnej hmotnosti je ovplyvnené ich gravitáciou. V rotačnom súradnicovom systéme, v ktorom sú telesá nehybné, sa zavedie odstredivá sila. V tomto súradnicovom systéme energia a hybnosť nie sú oddelene a Jacobi integrál je konštantný:
kde \omega je rýchlosť rotácie, x,y umiestnenie častice v rotujúcom súradnicovom systéme, r_1,r_2 – vzdialenosti k telesám a – \mu_1,\mu_2 ich hmotnosti krát gravitačná konštanta.
Pre danú hodnotu C, body na povrchu
vyžadujú, aby. To znamená, že častica nebude schopná prejsť cez tento povrch. Toto je povrch s nulovou rýchlosťou.
Všimnite si, že nulová rýchlosť je v rotujúcom rámci, v neotáčajúcom rámci častice rotujú s ostatnými telesami. Povrch tiež predpovedá len to, do ktorých oblastí nie je možné vstúpiť, nie tvar trajektórie vnútri povrchu. náhľad|Pohyb vo vnútry povrchu nulových rýchlostí. Teleso zanedbateľnej hmotnosti nemá dostatok energie na prekročenie hranice – povrchu, kde má nulovú rýchlosť. Kruhovo obmedzený systém troch telies je definovaný v troch dimenziach, aj keď sa väčšinou  zobrazuje v dvoch, vtedy ide o [[Reštringovaný problém|rovinne kruhovo obmedzený sytém.]]
Zovšeobecnenie
Túto koncepciu možno zovšeobecniť na zložitejšie problémy, napríklad na telesá na eliptických obežných dráhach, všeobecný rovinný problém s tromi telesami, problém so štyrmi telesami so slnečným vetrom alebo v prstencoch.