cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majstrovstvá Afriky vo volejbale žien 2003
Majstrovstvá Afriky vo volejbale žien 2003 boli v poradí 11. majstrovstvá Afriky vo volejbale žien, ktoré organizuje Africká volejbalová konfederácia (CAVB). Konali sa od 16.23. augusta 2003 v Nairobi, v Keni, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Senegalu; Alžírsko sa predstavilo po 18-tich rokoch. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť až 12 tímov, okrem zúčastnených aj 🇿🇦, 🇨🇮 a 🇺🇬. Ešte skôr sa odhlásili 🇳🇬 a 🇲🇺. Zápasy sa hrali v aréne Kasarani Moi International Sports Centre. Svoj tretí titul v histórii získal 🇪🇬, ktorý vo finálovom zápase zvíťazil nad domácou 🇰🇪.
Haluzice (okres Nové Mesto nad Váhom)
Infraštruktúra
Haluzice ležia bokom od hlavných cestných trás. Prístup k obci je z cesty I/61 z Nového Mesta nad Váhom do Trenčína, buď cez obec Trenčianske Bohuslavice alebo Štvrtok. Cez obec prechádza niekoľko autobusových liniek z Nového Mesta nad Váhom do Novej Bošáce a Bošáce.
Pont National
thumb|Pont National proti prúdu rieky Pont National (Národný most) je cestný a bývalý železničný most cez rieku Seinu v juhovýchodnej časti Paríža. Spája brehy medzi 12. a 13. obvodom.
Dejiny
thumb|Zaniknutá železnica na moste Most bol postavený ako železničný v rokoch 1852 – 1853 a až do roku 1870 niesol názov most Napoleona III. V rokoch 1936 a 1944 bol dvojnásobne rozšírený na strane proti prúdu. Železničná trať, ktorá viedla cez most, bola zrušená, takže dnes je most určený len pre cestnú dopravu.
Architektúra
Most je murovaný s piatimi oblúkmi, jeho celková dĺžka je 188,5 metrov a šírka 34 metrov.
NGC 6485
NGC 6485 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. júla 1864.
Harkabúz
História
Harkabúz do konca prvej svetovej vojny patril Rakúsko-Uhorsku. Do roku 1923 prechodne patril Česko-Slovensku, následne však pripadol Poľsku. V rokoch 1939 až 1945 po rozpade Poľska obec pripadla Slovenskej republike, no po druhej svetovej vojne prešla opätovne pod správu Poľska - bola anektovaná, pretože tunajšie obyvateľstvo vyjadrilo vôľu zostať žiť v Česko-Slovensku.
Marcia Crossová
Marcia Anne Crossová (* 25. marec 1962, Marlborough, Massachusetts, Spojené štáty) je americká herečka najviac známa postavou Bree v seriáli Zúfalé manželky a Kimberly Shawovej Manciniové v Melrose Place.
Životopis
Vyštudovala psychológiu v Los Angeles, kam si ako mnoho ďalších išla splniť sny. Svoju kariéru začala v seriáli The Edge of Night. Slávu jej priniesla rola psychicky labilnej Dr. Kimberly Shawovej v seriáli Melrose Place, kde hrala v rokoch 1992-1997. Pôvodne sa mala objaviť len v jednom dieli, ale ostala dlhšie a stala sa jednou z hviezd seriálu. Seriál potom opustila, aby si dokončila magisterský titul v psychológii. Vrátila sa v seriáli Everwood, z ktorého po prvej sérii odišla, a objavila sa ako Bree Van Den Kampová v seriálovom hite Zúfalé manželky. Za túto úlohu bola niekoľkokrát nominovaná na mnoho cien, aj na Zlatý glóbus a Emmy. Objavila sa tiež v seriáloch Knots Landing, Ally McBealová, Kriminálka Las Vegas ad. Zahrala si tiež v niekoľkých filmoch.
V roku 2006 sa vydala za Toma Mahoneyho, s ktorým má dvojčatá Eden a Savannah.
Hrachovište
Hrachovište je obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Slovo o pluku Igorovom
náhľad|Po bitke kniežaťa Igora s Polovcami, obraz od Viktora Michajloviča Vasnecova z roku [[1880]] Slovo o pluku Igorovom je hrdinský epos, ktorý napísal neznámy autor koncom 12. storočia. Jeho námetom je neúspešná výprava kniežaťa Igora Sviatoslaviča zo severného Novgorodu (1150 – 1202) proti kočovným Polovcom (Kumánom) v roku 1185.
Obsah a charakteristika eposu
náhľad|Ilustrácia Ivana Jakovleviča Bilibina Na začiatku eposu nás jeho autor upozorňuje, že všetko vykreslí naozaj tak, ako sa skutočne stalo a bez príkras, typických pre dávneho ruského speváka Bojana. Vlastné rozprávanie potom začína tým, že sa knieža Igor s bratom Vsevoloďom vydávajú z túžby po sláve a napriek varovnému znameniu (zatmenie Slnka) na ťaženie proti Polovcom. Po víťazstve nad poloveckým predvojom je pri prenocovaní v stepi Igorovo vojsko obkľúčené, porazené a knieža Igor zajatý. Na ruskú zem padá veľká ťarcha nešťastia (ruské ženy nariekajú nad mužmi padlými v bitke). Sám veľký knieža kyjevský Sviatoslav sa ponáhľa Igorovi na pomoc a vyzýva ostatné kniežatá, aby sa tiež vypravili do boja napraviť Igorovu porážku. V jednej z najlyrickejších častí eposu Igorova manželka Jaroslavovna márne vyčkáva svojho manžela a vo svojom žiali preklína slnko, vietor i rieku Dneper, aby jej vrátili milovaného muža. Na konci rozprávania sa Igorovi podarí zo zajatia utiecť, celá krajina sa raduje a Igor ďakuje ostatným kniežatám aj ich družinám, že krajinu zbavili nebezpečenstva.
Epos vyniká folklórnou symbolikou, bohatou obraznosťou, striedajú sa v ňom epické a lyrické pasáže. Je v ňom vyzdvihnutá myšlienka o nevyhnutnosti jednoty a vzájomnej pomoci medzi ruskými kniežatami. Neprezieravý Igorov čin je síce hodnotený kriticky (pripomínajú sa aj iní hrdinovia, ktorí sa snažili osamotene bojovať proti nepriateľovi), ale zároveň sa kladie dôraz na to, že to bol statočný čin a preto si tiež zasluhuje chválu.
Výraz „slovo“ v názve označuje skutočnosť, že ide o text, ktorý bol určený na deklamáciu alebo spev. Vyznačuje sa: „vynikajúcim poetickým spracovaním, lyrickými odbočeniami a mnohými prvkami ľudovej slovesnosti. Bohatá symbolika zdôrazňuje nerozlučnú spätosť prírody a človeka.“
Starobylá pamiatka
thumb|Slovo o pluku Igorovom, prvé ruské vydanie z roku [[1800]] thumb|Gróf Alexej Ivanovič Musin-Puškin, obraz od Johanna Baptistu Lampiho staršieho z roku [[1794]] Slovo o pluku Igorovom sprevádza rovnako ako české Rukopisy spor o jeho autenticite. Podľa literárnych historikov (najmä ruských), ktorí ho považujú za autentickú stredovekú literárnu pamiatku, bol epos zložený niekedy koncom 12. storočia neznámym černihivským autorom (niektorí považujú za autora samotného kniežaťa Igora a iní dokonca veľkého kniežaťa kyjevského). Niekedy sa objavuje názor, že text vznikol v 16. storočí. V priebehu času bol text eposu komolený nedbalými pisármi (čím sa vysvetľuje celá rada nejasných miest v texte, ktoré odporcovia pravosti eposu považujú za bohemizmy alebo učené hebraizmy – pozri ďalej) a zároveň slúžil ako vzor pre rad neskorších ruských textov (najmä pre Zadonščinu z konca 14. storočia). Napriek tomu sa epos dochoval iba v jedinom rukopise zo 16. storočia, pôvodne vo väzbe k ​​chronografu ponechanému v kláštore Krista Spasiteľa v Jaroslavli. Ten v roku 1795 ukradol bieloruský mních Iol Bykovskij a odovzdal ho dvoranovi cárovnej Kataríny II., grófovi Alexejovi Ivanovičovi Musin-Puškinovi (zberateľ staroruskej literatúry ), ktorý tiež financoval jeho prvé vydanie v roku 1800. Kým však mohol byť rukopis vedecky preskúmaný, zhorel pri požiari Moskvy v roku 1812, takže sa Slovo zachovalo iba v odpise urobenom pre Katarínu II a texte tlačeného vydania z roku 1800.
K najvýznamnejším literárnym vedcom zastupujúcim pravosť eposu patril Dmitrij Sergejevič Lichačov, ktorého zásluhou sa dnes Slovo už konvenčne a bez pochybností (a dokonca bez akejkoľvek zmienky o nejakej v minulosti vedenej polemike ) zaraďuje do ruskej stredovekej literatúry. Lichačov vytvoril zo Slova ústrednú staroruskú literárnu pamiatku a dokazoval jeho pravosť akcentáciou jeho kontextového charakteru: „pokúsil se dokázať autentickosť Slova… nepriamo tak, že ho prepojil do kontextu s inými staroruskými textami a dokázal, že tu má svoje miesto – doteraz sa totiž v týchto súvislostiach zdôrazňovala skôr výnimočnosť Slova…“.
Podvrh
Lichačovova metóda, ktorá sa takticky vzdialila textovým sporom, však nemohla vyvrátiť konkrétne pochybnosti. Časť bádateľov pochybuje o jeho pravosti a padajú tvrdenie o novovekom falze. Námietky odporcov pravosti Slova sa dajú stručne zhrnúť nasledovne:
Za skutočného autora Slova býva považovaný mimo iného aj samotný Musin-Puškin, alebo mních kláštora, ktorý mu rukopis odovzdal, Iol Bykovskij, alebo tiež Nikolaj Michajlovič Karamzin. V nedávnej dobe prišiel profesor Harvardovej univerzity Edward L. Keenan s hypotézou, že nechceným autorom eposu je Josef Dobrovský.
Adaptácia
Spory o pravosti Slova u pluku Igorovom sa nedotýkajú jeho inšpiračnej a umeleckej sily. Podľa eposu napísal ruský hudobný skladateľ Alexandr Porfirievič Borodin (1833 – 1887) na vlastné libreto operu Knieža Igor. Autor pracoval na opere od roku 1869, ale nedokončil ju. Po jeho smrti to vykonali Nikolaj Andrejevič Rimskij-Korsakov a Alexandr Konstantinovič Glazunov, premiéra sa konala v roku 1890.
GnuPG
GnuPG je open source šifrovací program, ktorý využíva silnú kryptografiu. Umožňuje bezpečne šifrovať a prenášať súbory a digitálne podpisovať súbory.
GnuPG využíva na šifrovanie súkromné a verejné OpenPGP kľúče. Systém nie je centralizovaný, takže používatelia nie sú závislí od certifikačnej autority. Verejné kľúče možno šíriť rôznymi spôsobmi – umiestnením na svoju webovú stránku, umiestniť na špeciálny server pre kľúče...
Externé odkazy
GnuPG
Návod GnuPG pod Windows
MIT PGP Public Key Server
gpg4win (pre Windows)
Tonnay-Charente (kantón)
Tonnay-Charente je francúzsky kantón v obvode Rochefort v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 8 obcí.
Určitý integrál
Určitý integrál je integrál vztiahnutý (na rozdiel od neurčitého integrálu) na interval, pričom rozsah intervalu ovplyvňuje hodnotu integrálu. Výsledkom určitého integrálu je zvyčajne nejaké číslo.
Určitý integrál značíme podobne ako integrál neurčitý, navyše však vyznačujeme interval, na ktorom integrujeme. Napr. integrál funkcie na intervale  značíme alebo
Pri integrácii určitých integrálov často používame metódy, ktoré sa používajú pri integrácii neurčitých integrálov, napr. substitučnú metódu či metódu per partes.
Aplikácie
Určitý integrál nachádza svoje opodstatnenie vo väčšine prípadov v oblastiach techniky, fyziky a aplikovanej matematiky. Existujú viaceré definície pre rôzne druhy výpočtu určitých integrálov, no popisujú rovnaký jav. V geometrii sa často stretávame s výpočtom plochy (obsahu) rôznych rovinných útvarov alebo s výpočtami objemov priestorových telies. Problémom na riešenie však bolo vypočítať obsah plochy pod grafom funkcie. Nebolo veľmi náročné objaviť spôsob ako približne vypočítať plochu pod grafom. Jedným a najznámejším zo spôsobov je rozdelenie plochy na menšie obdĺžnikové elementy. Problémom bolo objaviť teóriu, podľa ktorej by bolo možné vypočítať obsah absolútne presne. Tento problém vyriešili a formálne definovali Isaac Newton a Gottfried Leibniz.
Odvodenie
Ak by sme rozdelili plochu pod grafom funkcie na intervale na veľmi tenké obdĺžniky so stranou \Delta x a výškou f(x), tak ich obsahy je možné zapísať nasledovne
Pre interval, na ktorom počítame obsah platí. Ak budeme čoraz viac hodnôt x_i "natláčať" do intervalu, tým bude obsah plochy presnejší. Logicky sa teda naskytuje úvaha, že. Je možné potom formálne zapísať daný súčet
Tento súčet sa nazýva určitý integrál funkcie f na intervale
Newtonov-Leibnizov vzorec na výpočet určitého integrálu
Nech je funkcia f spojitá na intervale a existuje k nej primitívna funkcia F. Potom platí
Tento vzťah využíva k vyčísleniu určitého integrálu primitívnu funkciu. Pri výpočte sa používajú klasické integračné metódy cez tabuľkové integrály, substitučnú metódu alebo integrovanie per partes.
Príklad
Vypočítajte obsah plochy. Hranice integrovania popisuje zadaná množina bodov v rovine. Počítame teda určitý integrál s využitím metódy per partes
Odvodenie
Vzorec pre výpočet objemu rotačného telesa, ktoré vznikne rotáciou krivky (grafu funkcie) okolo osi x, sa odvodí taktiež pomocou veľmi malých elementov, tentokrát valcov. Predstavou, že teleso rozdelíme na veľmi tenké platne, sa ľahko odvodí daný vzťah. Skutočnosť, že nemusí ísť presne o valec, ale o zrezaný kužeľ, je zanedbateľná, nakoľko pracujeme s nekonečne malými priestorovými útvarmi. Jeden taký valec bude mať objem
pričom vychádzame zo vzťahu pre výpočet objemu valca, kde v danom prípade je polomer podstavy rovný funkčnej hodnote a výška je nekonečne malé \textrm{d}x. Súčtom všetkých takých valcov dostaneme podobnou úvahou ako pri určovaní plochy, vzorec
Pichlík (priezvisko)
Pichlík je české a slovenské priezvisko. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, s výskytom v Kežmarku, obciach Povoda a Vrakúň (obe okres Dunajská Streda). V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha a Hořovice (okres Beroun).
Určitý integrál
Príklad
Odvodíme vzorec pre objem rotačného kužeľa. Nechajme rotovať okolo osi x funkciu f(x)=kx na intervale, kde v označuje výšku kužeľa a k je smernica. Dosadením do vzťahu
V= Pre smernicu k platí, že je to tangens uhla, ktorý zviera priamka s osou x. Preto. Dosadením do výsledku dostaneme konečný vzorec
Pichlík (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Pichlík.
Určitý integrál
Fyzikálne aplikácie
Vo fyzike sa používa široké spektrum integrálov, ako napríklad dvojný, trojný, krivkový integrál. Mnoho integrálov sa používa pri výpočtoch z oblasti elektriny a magnetizmu ako napríklad Maxwellove rovnice využívajúce integrál vektorového poľa. Veľký pokrok nastal po objavení integrálu aj v oblasti astrofyziky a astronómie.
Výpočet práce
Na výpočet celkovej práce sa využíva vzťah
Výpočet hustoty
Vzorec pre výpočet hustoty vychádza z Pascalovho zákona
Epistemologický anarchizmus
Epistemologický anarchizmus (iné názvy: metodologický anarchizmus, gnozeologický anarchizmus) je koncepcia, ktorú v 70.-80. rokoch 20. storočia sformuloval Paul Karl Feyerabend podľa ktorej je vo vedeckom poznaní nevyhnutný pluralizmus teórií, hypotéz iných významových útvarov, je potrebné nastoľovať alternatívne, aj nepotvrdené a nepreverené zákony a hypotézy. Zdrojom alternatívnych ideí môže byť aj zariekavanie, šamanstvo, mystika, východné kulty, zdravý rozum atď. Nie privilegovaných noriem, vždy sa nájdu fakty a okolnosti, v ktorých sa môžu hodiť, zísť normy, štandardy a koncepcie odmietané v iných podmienkach. Heslom metodologického anarchizmu preto je, že všetko sa hodí (anything goes).
Kantón
Kantón (zastarano: kanton ) môže byť:
Fareed Zakaria
Fareed Zakaria (* 20. január 1964, Bombaj, India) je americký spisovateľ a novinár indického pôvodu, zaoberajúci sa medzinárodnými vzťahmi.
Pravidelne prispieval do novín The Washington Post a do časopisu Newsweek, v auguste 2010 ohlásil prechod ku konkurenčnému časopisu Time. Na stanici CNN uvádza talk show Fareed Zakaria GPS v ktorej sa zaoberá prevažne medzinárodnou politikou.
Medzi jeho najznámejšie knihy patrí Budúcnosť slobody (The Future of Freedom), ktorá bola vydaná v roku 2003 a stala sa bestsellerom v mnohých krajinách.
Bzince pod Javorinou
Bzince pod Javorinou je obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Polohopis
Bzince sa nachádzajú v kontaktnej zóne štyroch významných geomorfologických jednotiek: Malých Karpát, Bielych Karpát, Myjavskej pahorkatiny a Považského podolia. Obec leží na sútoku Kamečnice a jej ľavostranného prítoku Vrzavky v zníženine medzi Bielymi a Malými Karpatmi. Jej katastru ako celku dominuje Veľká Javorina, najvyšší vrchol Bielych Karpát. Samotnú obec tvorí päť častí: Bzince pod Javorinou, Cetuna, Hrubá Strana, Hrušové a Vrzavka. Z nich prírodne najpôsobivejšia je Cetuna, v ktorej vyviera skvelá pitná voda. Okresné mesto Nové Mesto nad Váhom je od obce vzdialené 5,5 km juhovýchodným smerom, druhé najväčšie mesto okresu Stará Turá 6 km juhozápadným smerom.
Názov
Súčasný názov obce Bzince pod Javorinou sa po storočiach menil. Od starých maďarských názvov Bot, Bott, Bod, Bottfalu, Bottfalva, Felsöbotfalu, Felsö Bottfalva - Horné Bzince, Alsóbotfalu, Alsó Bottfalva - Dolné Bzince, slovanských názvov Wezdenech a Byzench až po slovenské Bzinc, Bzinec.
Zo starých cirkevných a svetských rukopisov v latinčine a maďarčine sa nedá jednoznačne určiť presný pôvod názvu obce. Pokúsil sa o to už pred vyše 127 rokmi bzinský katolícky kňaz Jozef Beneš, ktorý napísal, že mnohé dediny majú svoje pomenovania podľa prírodných reálií a uviedol konkrétne príklady: „1. Od stromov: Brezová, Jablonica, Hrušové, ..., 2. Od polohy: Hlboké, Nižná, ..., 3. Od krov: Bezince, Hlohovec, ...“
Jazykovedec Prof. PhDr. Rudolf Krajčovic, CSc., uvádza, že pôvodný ľudový názov Bziniec, v plurále Bzince, bol utvorený od slovného základu bez, bza, krovitá drevina, spisovne baza. Názov teda vznikol podľa hojného výskytu bazy, ktorú nájdeme i v znaku obce.
V podstate sa zachoval pôvodný slovanský názov obce, i keď v histórii menil svoju podobu a za čias Uhorska sa pomaďarčil. Jeho súčasné znenie by nemalo byť ďaleko od pôvodného.
Prvé osídlenie podjavorinského kraja a Bziniec
Staršia doba kamenná - paleolit - je najdlhším a súčasne aj najstarším obdobím vývoja ľudskej spoločnosti a jej kultúry. Stopy prvých ľudí sa našli v okolí Nového Mesta nad Váhom (v mnešickej tehelni) už zo staropaleolitického osídlenia Slovenska - z doby kamennej, teda asi 200 000 rokov pred Kr. Bolo to obdobie veľkých klimatických zmien, s postupným otepľovaním a roztápaním ľadovcov, čím sa vytvárali priaznivé podmienky pre existenciu človeka. Praveký človek žil v loveckých spoločenstvách, ktoré sa ku koncu tohto obdobia začínajú meniť na roľnícke.
Pre mladšiu dobu kamennú (60002900 pred Kr.) je charakteristické pestovanie kultúrnych plodín, chov domácich zvierat a zhotovovanie kamenných nástrojov. Boli to počiatky roľníckej kultúry, trvalejšieho osídlenia a budovania sídiel. Z tohto obdobia sa zachovali nálezy z Bošáce, Moravského Lieskového, Čachtíc ai.
Zatiaľ najstarší archeologický nález zo Bziniec pochádza z neskorej doby kamennej (29001900 pred Kr.), ktorým je torzo kamenného sekeromlatu.
Prvá písomná zmienka o Bzinciach
Obec Bzince pod Javorinou je obec pomerne stará. Už v roku 1215 sa stala samostatnou obcou. Tento kraj bol síce osídlený už pred rokom 1215, ale toto osídlenie nemalo ešte charakter samostatnej obce. Šlo o sídliská, ktoré svoje správne centrum mali v Novom Meste nad Váhom, nazývanom Regia Villa alebo Nova Villa. V Novom Meste bol aj jediný kostol pre celý tento kraj.
V 12. storočí začali Bzince natoľko rásť, že sa vytvárala pôda pre zriadenie samostatnej obce, ktorá by bola nezávislá od Nového Mesta. A tu rozhodujúcim bodom bolo postavenie vlastného rímskokatolíckeho kostola v roku 1215, ktorý bol zasvätený sv. Michalovi Archanjelovi. K občianskemu a cirkevnému osamostatneniu Bziniec ako svojbytnej obce prispela najmä skutočnosť, že v obci sa usídlil mníšsky rytiersky rád templárov. A práve oni postavili gotický kostol, ktorý bol konsekrovaný až v roku 1776. Avšak údaje o postavení kostola nie sú podložené, a tak prvá písomná zmienka o Bzinciach pochádza až z rokov 1332-1337.
„Item Johannes de Bot seu Johannes de Viel solvit IIII. Grossos, (et erat pauper eremita)“ „Tiež Ján zo Bziniec alebo Ján z Nového Mesta zaplatil 4 groše, (bol to chudobný pustovník)“ Tento zápis pochádza z registra pápežských kolektorov o zaplatených desiatkoch, ktoré boli predpísané pápežskou kúriou užívateľom cirkevných benefícií v Uhorsku na roky 13321337.
Historikom nebolo jasné, čoho sa týka názov „Bot“. Správne ho identifikoval vedecký pracovník Historického ústavu Slovenskej akadémie vied Jozef Trochta. Vysvetlenie nájdeme v jeho rukopisnom diele Zoznam fár Slovenska. Napísal o tom takto: „Ortvay aplikuje názov „Bot“ na dedinu Trebatice pri Piešťanoch a názov „Viel“ na Nové Mesto nad Váhom. Píše o nich osobitne, ako by šlo o dve rôzne dediny, hoci podľa pápežského registra to má byť jedno miesto. Preto nemôže byť reč o Trebaticiach, ale o mieste, ktoré je blízko k Novému Mestu. A tým sú Bzince, v stredoveku „Bizench“ aj „Bot“, maďarsky „Botfalu“.
Bzince v Uhorsku
Pomery v Uhorsku boli vždy veľmi zložité. Časté vojny, nájazdy cudzích kmeňov- Tatárov, neskôr Turkov, pri zhoršených vzťahoch aj vojsk panovníkov zo susedných krajín, vrátane husitských a bratríckych výprav. Vo vnútri krajiny boli časté boje o nástupnícke práva panovníkov. Striedali sa panovníci z mocných šľachtických rodov Európy - Arpádovcov, Anjouovcov, Luxemburgovcov, Habsburgovcov a Jagelovcov. Poddanstvo sa formovalo od začiatkov Uhorského štátu ako nová forma spoločenského zriadenia. Doba stáleho vojnového nebezpečenstva, cudzích vpádov, viedla bezbranné obyvateľstvo často k tomu, že samo hľadalo ochranu u mocnejších pánov a za určité služby boli od nich závislí..
Po tatárskom vpáde (12411242) bola krajina spustošená. Mnohé dediny zanikli, alebo zostali opustené. Zemepáni pozývali nových osadníkov na opustenú pôdu, ktorú bolo treba obrábať. V tom čase asi prišli i prví obyvatelia Bziniec.
Bzince ležali na pomedzí dvoch žúp - Nitrianskej a Trenčianskej. Podstatné súvislosti pre Bzince smerujú k dvom feudálnym panstvám - beckovskému a čachtickému. Významný vplyv na osídľovanie podjavorinského kraja malo Čachtické panstvo, ale ani počas kráľovského vlastníctva, ani za Matúša Čáka Trenčianskeho Bzince nepatrili k jeho majetkom. Nepatrili k nemu ani koncom 14. storočia. Preto ich nenachádzame ani v darovacej listine z roku 1392, v ktorej kráľ Žigmund daroval Čachtické panstvo i s rozsiahlymi majetkami 23 dedín (vrátane Hrušového, Lubiny, Starej Turej a ďalších) vernému služobníkovi Štiborovi zo Štiboríc. Bzince sa do Čachtického panstva dostali až oveľa neskôr - začiatkom 16. storočia.
Bzince v 17. - 19. storočí
Obraz vtedajších Bziniec je podrobne zachytený v urbároch Čachtického panstva. Bzince boli pôvodne jedna obec, ale v priebehu storočí boli rozdelené podľa vlastníctva zemepánov. Podhorská pôda bola málo úrodná, ale darilo sa pestovaniu hrozna. Ťažko uveriť, že kedysi boli v chotároch podjavorinského kraja rozsiahle vinice s dobrou úrodou hrozna - v Bzinciach, Hrušovom, Lubine ai. Ešte v 18. storočí patrili Bzince k dedinám s rozvinutým vinohradníctvom. Dnes o tom svedčia už len niektoré zachované staré pivnice.
Bohaté boli panské lúky, cez ktoré pretekal potok Lubina plný pstruhov a rakov. V obci vtedy žilo približne 120 obyvateľov. Obec mala svoj úrad, na čele stál richtár. Obyvatelia sa venovali väčšinou poľnohospodárstvu a popri tom obrábali i vinice a venovali sa remeslám - muži vyrábali náradie z dreva a ženy tkali súkno. Obchod mal v obci dávne korene. Chodilo sa obchodovať na trhy do Nového Mesta nad Váhom, ale aj na Moravu. Dolnobzinčania sa viac venovali vinohradníctvu a Hornobzinčania výrobe pálenky. Obyvateľstvo bolo slovenské, väčšinou evanjelického náboženstva. Obyvatelia prestúpili na evanjelické náboženstvo už v prvých časoch reformácie, keď patrili do Čachtického panstva. V roku 1660 F. Nádašdy odobral právo užívať evanjelické kostoly vo všetkých, jemu patriacich obciach. Ale o 10 rokov Bzinčanom právo na kostol vrátil a od kráľa Leopolda I. dostali i ochranný list, ktorý im zabezpečoval užívanie kostola a iného cirkevného majetku. V obci žilo i niekoľko židovských rodín.
Bzince v 19. storočí
Pre 19. storočie je charakteristický rozvoj priemyslu, techniky, ale je to i storočie vojnových konfliktov a revolúcií. Pre Uhorsko a slovanské štáty v ňom je to storočie boja za národnú samostatnosť, slobodu a jazyk.
V roku 1831 zachvátila slovenské územie epidémia cholery. Táto pohroma, ktorá sa šírila od východu, neobišla ani Bzince. Na jar roku 1848 vypukla v Európe revolúcia. Jej najvýznamnejším cieľom bolo zrušenie poddanstva a získanie nezávislosti Uhorska od Rakúska. Avšak nezávislosť Uhorska ako maďarského štátu, v ktorom neexistujú žiadne slovanské národy. Preto sa proti Maďarom postavili revolučné sily ostatných národov v Uhorsku, teda aj Slovákov. Revolúcia sa skončila porážkou Maďarov. Dosiahlo sa však len zrušenie poddanstva a Slováci získali od Viedne len niektoré jazykové práva. Nebol však naplnený národný a politický program Slovákov.
Je známe, že slovenskí vodcovia roku 1848 zorganizovali vo Viedni oddiely slovenských dobrovoľníkov a priviedli ich na západné Slovensko. Slovenská národná rada, na čele ktorej boli Štúr, Hurban a Hodža, sídlila v Myjave. Karol Holuby, lubinský národovec, bol určený ako vyjednávateľ v okolitých obciach Kostolné, Horné a Dolné Bzince a Hrušové. Holuby mal organizovať dobrovoľníkov. Zo Bziniec vtedy odišlo 25 vlastencov do doplňovacieho národného útvaru na Myjave.
A poslednou katastrofou, ktorá poznamenala životy ľudí v 19. storočí bol požiar, ktorý zachvátil obec na Nový rok 1849. Vtedy vyhorelo 92 domov, 18 stodôl a strecha evanjelického kostola.
Prvá svetová vojna
Bezprostrednou príčinou vypuknutia 1. svetovej vojny bol atentát na následníka trónu Františka Ferdinanda d’ Este, ktorý bol spáchaný 28. júna 1914 v Sarajeve mladým študentom. To bola zámienka pre vojensky vyspelé Nemecko, ktoré onedlho rozpútalo celosvetovú vojnu. Bojovali armády 28 štátov a 70 miliónov vojakov.
Vypuknutie vojny znamenalo i pre obec - vtedy ešte Horné a Dolné Bzince - výrazné zhoršenie podmienok života. Muži do 40 rokov museli narukovať a veľa rodín zostalo bez živiteľov. Z Dolných Bziniec narukovalo 125 mužov. 36 ich padlo do zajatia, piati sa vrátili ako príslušníci česko-slovenského zahraničného odboja, 26 ako zajatci a piati boli nezvestní. 25 vojakov zahynulo na bojisku alebo zomrelo v nemocniciach. V obci vypuklo rabovanie, do ktorého sa okrem vojakov a cudzích ľudí zapojili aj Bzinčania. Viedol ich hlad, pomsta a nenávisť. Tá sa obrátila hlavne na židovské, ale aj kresťanské domy. Postupne sa atmosféra upokojovala a život sa vracal do starých koľají. Spoluobčania nezabudli na tých, ktorí sa z frontov nevrátili. Zo zbierok jednotlivcov i organizácií im postavili v Horných Bzinciach i v Hrušovom pamätníky. Autormi oboch boli Vladimír Becka a Antonín Svoják.
Prvá svetová vojna sa skončila 11. novembra 1918. Rozpadlo sa Rakúsko - Uhorsko a vznikli nové nástupnícke štáty. Jedným z nich bolo i Česko-Slovensko. Otvorila sa tak celkom nová história Slovenska i Bziniec.
Bzince v novom štáte
Štátny prevrat mal pre rozvoj obce veľký význam. Obec sa hospodársky povzniesla a začala prosperovať. V poľnohospodárstve sa objavili nové stroje na parný alebo benzínový pohon. Zlepšilo sa i obrábanie pôdy, používali sa umelé hnojivá a pestovali sa rôzne plodiny. V roku 1931 bolo v Bzinciach zavedené elektrické osvetlenie a bolo rozmiestnených 9 lámp. V obci bol čulý obchodný ruch. Pracovalo tu niekoľko mlynov, boli tu 2 dielne na výrobu cementovej škridle, tehelňa na výrobu pálenej tehly, pálenica a veľa obchodov so zmiešaným tovarom. Na hospodárske aj kultúrne povznesenie obce mal vplyv i podomový obchod, ktorý tu mal dlhú tradíciu. Bzinčania predávali po celej Európe. Obchodníci chodili s výšivkami až do Rumunska a Talianska, ale väčšinou predávali na Morave a v Čechách - najmä v Prahe a kúpeľných mestách. Vďaka podomovému obchodu sa zvýšila životná úroveň Bzinčanov. Prejavilo sa to i na zariadení domácností, v ktorých sa stále viac objavovali sporáky, moderný nábytok ai. Ľudia odkladali svoje kroje a začali sa obliekať do moderných šiat.
Mládež navštevovala novovybudované Štefánikovo gymnázium v Novom Meste nad Váhom, meštiansku školu, hospodársku školu a dievčatá školu Živeny. Zaujímavosťou je, že dňa 23. septembra 1921 prechádzal cez obec prvý prezident Česko-slovenskej republiky T. G. Masaryk, ktorý cestoval na Bradlo. Na jeho počesť bola postavená v obci slávobrána.
Druhá svetová vojna
Keď sa v Nemecku dostal k moci Hitler, začal systematicky uskutočňovať svoje plány, ktoré spísal vo svojom diele Mein Kampf. Za prvoradý cieľ si kládol vytvorenie tzv. Veľkonemeckej ríše, ktorá mala pozostávať z Nemecka, Rakúska, Česko-Slovenska a Poľska. 12. marca 1938 si Hitler pripojil Rakúsko (anšlus). Neskôr Česko-Slovensko a 1. septembra zaútočil na Poľsko, čo bolo príčinou vypuknutia 2. svetovej vojny, ktorá sa nevyhla ani Slovensku a Bzinciam.
18. decembra 1938 sa konali voľby do Slovenského snemu, vtedy už autonómneho Slovenska. 14. marca schválil Slovenský snem vytvorenie samostatného slovenského štátu - Slovenskej republiky. Nastala nepriaznivá situácia pre Židov, a preto i jediná židovská rodina Kellermonovcov bola deportovaná. Všetci členovia tejto rodiny (jedna žena a dvaja muži) zahynuli v pracovnom tábore Osvienčim.
29. augusta 1944 vypuklo Slovenské národné povstanie. Hlavnými organizátormi v Bzinciach boli Martin Kedro z Horných Bziniec a učiteľ Milan Slávik z Dolných Bziniec. Nákladnými autami privážali materiál z novomestských kasární. Priviezli výzbroj pre 400 mužov a ukryli ju. Martin Kedro nadviazal a udržiaval spojenie s I.D. Dibrovom, sovietskym veliteľom. Nemecká armáda sa usadila v Bzinciach 14. septembra 1944. Vojaci robili výpady do hôr, kde hľadali partizánov. Tak chytili pri Krajnom Milan Slávika a uväznili ho v Novom Meste nad Váhom. Neskôr bol deportovaný do Scherzingu a Dachau. Zomrel 15. mája 1945. Martin Kedro bol v horách s partizánmi. Po boji pri Bošáci sa dostal do hôr blízko Súče, kde ho udali a Nemci chytili. Väznili ho v Trenčíne, kde sa po vynesení rozsudku - trest smrti - pokúsil o útek. Bol zastrelený na ulici dňa 7. novembra 1944.
3. decembra 1944 sa vybralo na bzinské kopanice asi 36 gardistov, ktorí pod zámienkou, že hľadajú Židov, robili domové prehliadky. Gardisti však začali brať ľudí, medzi nimi boli ženy i starci, ktorých hnali do Nového Mesta nad Váhom. Uhrova skupina sa medzitým dozvedela, čo sa deje v osade. Veliteľ Uher rýchlo sformoval oddiel a pred Vrzávkou už partizáni čakali na gardistov. Najlepší strelci nezaváhali, tí čo nepadli po prvých výstreloch sa rýchlo vzdali. To vyprovokovalo ďalšiu aktivitu Nemcov a tá vyvrcholila 27. februára 1945, kedy sa odohrala najkrvavejšia bitka na území obce.
V cetunskej bitke sa stretli partizáni oddielu Hurban 2. partizánskej brigády J.V. Stalina s protipartizánskou jednotkou známou pod názvom Edelweiss. Na falošný podnet sa oddiel Hurban vydal do Cetuny, kde mali obec terorizovať Nemci. Keď bojovníci z oddielu Hurban dorazili do dediny, začala sa paľba. Bol to neľútostný boj. Partizánom sa podarilo vzdorovať, ale museli ustúpiť do hôr až po privolanej posile Nemcov (asi 2000). V tomto boji padlo 18 partizánov, medzi ktorými boli i Miloš Uher a Anton Jakubík. Na strane Nemcov boli straty oveľa väčšie - 196 mŕtvych a 68 zranených.
3. marca 1945 v Dolných Bzinciach pochovali 14 partizánov, ktorí padli v Cetune. Poslední Nemci opustili obec tesne pred Veľkou nocou 1945. Postupne sa začali vracať zajatci z nemeckých koncentračných táborov.
La Jard
La Jard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bzince pod Javorinou
Druhá svetová vojna
14. júla 1995 Francúzska republika vyznamenala pamätnými medailami dvoch ešte žijúcich rodákov zo Bziniec - Pavla Malečku ( zomrel 12/2006) a Jána Rágalu( zomrel v r. 2004) za ich účasť pri obrane Francúzska.
Druhá polovica 20. storočia
Dňa 1. októbra 1952 boli úradne zrušené obce Horné a Dolné Bzince a vznikla jedna obec Bzince pod Javorinou. V roku 1960 sa k obci pričlenila obec Hrušové a od Moravského Lieskového sa odčlenili viaceré osady (Hrubá strana). V roku 1925 existovali tri školy - dvojtriedna evanjelická škola, jednotriedna katolícka škola a jednotriedna evanjelická škola na kopaniciach. Vyhovujúca osemročná škola bola postavená až v roku 1959, ktorá v roku 1972 získala titul Základná škola národnej umelkyne Ľ. R. Podjavorinskej.
La Jard
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bzince pod Javorinou
Druhá polovica 20. storočia
Dňa 23. augusta 1964 bolo v obci slávnostné zhromaždenie pri príležitosti 20. výročia SNP. Obec získala vyznamenanie od prezidenta A. Novotného - rád Červenej hviezdy, za protifašistický odboj počas SNP.
Občianska vybavenosť
Obec je plynofikovaná, napojená na verejnú vodovodnú sieť, dobudovaná je čistiareň odpadových vôd a začína sa budovať kanalizácia. K zvýšeniu kultúrnosti obce prispel aj dom smútku (1989), je obnovený stred obce a to nové chodníky zo zámkovej dlažby, osvetlenie a je položený nový asfalt na ceste pred OÚ (2006). V obci sa organizuje každoročne tradičné stavanie mája v strede obce a to miestnymi hasičmi, v mesiaci august jarmok, ktorý priláka množstvo predajcov i návštevníkov obce, nemožno zabudnúť na jarmočnú veselicu na novovybudovanom tanečnom parkete vo dvore hasičskej zbrojnice. V dolnej časti obce zvanej Pažiť sa nachádza futbalové ihrisko miestneho Podjavorinkého športového klubu, ktoré láka fanúšikov futbalu každú nedeľu na futbalové zápasy žiakov, dorastu a dospelých mužov II. trieda Juh.
V blízkosti centra sa nachádzajú všetky dôležité budovy: škola, škôlka, zdravotné stredisko, knižnica, budova obecného úradu s obradnou sieňou (1987), pamätná izba Ľ. Podjavorinskej, park, oba kostoly, pošta (1979), nákupné stredisko s reštauráciou Miroslav Švok(1978), domov dôchodcov (1998), kaviareň Vidan (1992), schnack bar Mazákovec (U Fazuli)(1990), trafika, železiarstvo, súkromné obchody Mazákovec (1990), Maja (2000), kaderníctvo (2004).
NGC 6486
NGC 6486 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 28. júla 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Rich Text Format
RTF (Rich Text Format) je proprietárny formát na ukladanie dokumentov vyvinutý firmou Microsoft.
Príklad
sa zobrazí takto:
Kelly Jones
Kelly Jones (* 31. marec 1964, Fort Gordon, Georgia, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre a 8 turnajov vo štvorhre.
Sallagriffon
Sallagriffon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Phoenicopterus
Phoenicopterus, po slovensky plameniak, je rod z čeľade plameniakovité. Staršie zahŕňal aj dnešné rody Phoeniconaias a Phoenicoparrus.
Sallagriffon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Phoenicopterus
Systematika
Poznámky:
Sallagriffon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Horná Streda
Horná Streda je obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji.
Polohopis
Chotárom obce preteká starý tok Váhu i Biskupický kanál, na ktorom od roku 1954 funguje vodné dielo Horná Streda.
Dejiny
Na území dnešnej obce Horná Streda bolo slovanské pohrebisko z doby veľkomoravskej. Obec sa spomína od roku 1263, keď ju kráľ Belo IV. daroval kláštoru na Panónskej hore. Názov obce je doložený z roku 1263 ako Zeredahe, Seredahel, Sceredahel, z roku 1773 ako Streda, z roku 1920 ako Streda, z roku 1927 ako Horná Streda nad Váhom, z roku 1948 Horná Streda, maďarsky Vágszerdahely, Felsőszerdahely. Obec patrila od 17. storočia trnavským jezuitom, od roku 1773 ostrihomskému arcibiskupstvu, časť v 18. storočí Erdődyovcom. V roku 1715 mala 16 mlynov a 76 domácností, v roku 1753 mala 88 rodín, v roku 1787 mala 86 domov a 453 obyvateľov, v roku 1828 mala 84 domov a 585 obyvateľov. V roku 1813 zničila povodeň Váhu celú obec. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. Tradičné zamestnanie sa zachovalo aj po roku 1918.
Kultúra
Každoročne sa tu konajú rôzne hudobné festivaly. Obec je zaujímavá aj tým, že na pomerne malom priestore tu fungujú nezávisle od seba až dva ochotnícke divadelné súbory: DIVOCH (Divadlo ochotnícke) a Dino (Divadlo nové).
Šport
Obec má vlastný futbalový klub TJ Spartak Horná Streda, ale aj hokejový klub HK Horná Streda. V blízkosti obce sa nachádza 5 štrkovísk.
NGC 6487
NGC 6487 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 28. júla 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Saint-Didier-sur-Arroux
Saint-Didier-sur-Arroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
RTF
RTF môže byť:
OmegaT
OmegaT je nástroj pre počítačom podporovaný preklad (CAT) napísaný v programovacom jazyku Java. Je to slobodný softvér ktorý pôvodne vyvinul Keith Godfrey v roku 2000, a v súčasnosti sa jeho vývoju venuje tím vedený Didierom Brielom.
Vyžaduje si prostredie Java 1.4, ktoré je dostupné pre Linux, Mac OS X a Microsoft Windows 98 alebo vyšší.
História
Program OmegaT prvýkrát vyvinul Keith Godfrey v roku 2000. Pôvodný základ bol napísaný v C++, ale prvé verejné vydanie vo februári 2001 bolo napísané v Jave.
Prvá Java verzia používala proprietárny formát prekladových pamätí, a pre jej fungovanie bola potrebná Java 1.3. Ponúkala podporu pre dokumenty StarOffice, takzvaný obyčajný text a Unicode text, a HTML, a mohla robiť iba segmentáciu na úrovni blokov (čo pre väčšinu praktických účelov znamenalo segmentáciu podľa odstavcov).
Od verzie 1.4.4 do verzie 1.6.0 viedol vývoj Maxym Mychalčuk. Po ňom vedenie prevzal Henry Pijffers a bol správcom vydávania až do verzie 1.7.1. V súčasnosti je správcom vydávania Didier Briel.
Majdan (Vinnycký rajón)
Majdan je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 508 obyvateľov.
Relácia identity
Relácia identity (iné názvy: identická relácia, identické zobrazenie, identita, relácia rovnosti, vzťah rovnosti, diagonála) na množine A je binárna relácia, ktorá dáva každý prvok množiny A do vzťahu iba a len so sebou samým. Identita na A je teda množina Keďže identická relácia dáva každý prvok množiny A do vzťahu s nanajvýš jedným iným prvkom množiny A, konkrétne so sebou samým, je to súčasne zobrazenie. Pojem identické zobrazenie alebo identická funkcia sa používa vtedy, ak treba zdôrazniť, že sa v konkrétnom kontexte identita chápe ako zobrazenie. Pre identitu ako reláciu sa najčastejšie používa symbol =, identita na A ako zobrazenie sa označuje znakom.
OmegaT
História
OmegaT vyžaduje Java 1.4 alebo lepšie, a používa niekoľko knižníc pod licenciou LGPL.
Vývoj
Vývoj kódu má v súčasnosti na starosti tím ktorý vedie Didier Briel. Medzi aktuálnych prispievateľov do kódu patria Zoltan Bartko, Didier Briel, Kim Bruning, Henry Pijffers, Tiago Saboga, a zopár ďalších. Vývojári reagujú na hlásenia o chybách a na požiadavky na vylepšenia podané na vývojárskej stránke SourceForge.
Vydania
Aktuálna stabilná verzia, 1.7.3_1, má vlastnosti ako sú flexibilné pravidlá segmentácie ktoré umožäujú segmentáciu podľa viet, výrazne zlepšenú podporu TMX (až do 1.4b level2), vyhľadávanie založené na regulárnych výrazoch, podpora DocBook, a nové grafické používateľské rozhranie. V porovnaní s predchádzajúcou verziou 1.6, nová verzia 1.7 obsahuje 18 vylepšení funkčnosti, vrátane priamej podpory Office 2007 XML, a 36 opráv chýb. Používateľská príručka bola úplne prepracovaná, a už je k dispozícii v angličtine a ďalších siedmich jazykoch. Program je dostupný v 27 jazykoch.
Aktuálna predbežná verzia, 1.8, obsahuje 13 vylepšení funkčnosti, ako je kontrola pravopisu. Pomocou Hunspell, rovnaký základ pre solvníky ako je v OpenOffice.org a Firefoxe, umožňuje kontrolu pravopisu vo viac než 80 jazykoch. .
Postup práce v OmegaT
Používateľ umiestní zdrojové dokumenty, existujúce prekladové pamäte a akékoľvek slovníky do príslušných podpriečinkov prekladového projektu. Keď sa projekt "otvorí", OmegaT extrahuje preložiteľný text zo všetkých rozpoznaných dokumentov. Ako prekladateľ prekladá každý segment, OmegaT pridáva prekladové jednotky do prekladovej pamäte. Nakoniec, OmegaT vytvorí cieľové dokumenty zlúčením prekladovej pamäte so zdrojovými dokumentmi.
Počas prekladu, sa v priľahlom okne Zhody/Slovníka zobrazujú približne zhodné výrazy z prekladovej pamäte a zhodné termíny zo slovníkov pre aktuálny segment. Približne zhodné výrazy prekladateľ vkladá pomocou klávesových skratiek. Približne zhodné výrazy ktoré presahujú úroveň nastaviteľnú používateľom môžu byť voliteľne vkladané automaticky.
Kedykoľvek sa do projektu pridajú ďalšie zdrojové dokumenty, prekladové pamäte alebo slovníky alebo sa v tých súboroch vykonajú manuálne zmeny, musí prekladateľ projekt "znovu načítať", aby program OmegaT rozpoznal novo pridané segmenty. Projekt musí byť tiež znovu načítaný aj vtedy keď sa uprostred prekladu urobia zmeny v pravidlách segmentácie.
Spolupráca medzi prekladateľmi
Prekladatelia používajúci rôzne nástroje pre počítačom podporovaný preklad môžu zdieľať iba svoje prekladové pamäte ak (a) jeden alebo obidva z ich programov môžu importovať a/alebo exportovať proprietárny formát toho druhého programu alebo (b) obidva programy môžu importovať a exportovať nezávislý formát. OmegaT umožňuje druhú možnosť. Môže importovať a exportovať nezávislý štandardný priemyselný formát TMX (Translation Memory eXchange).
Súbory slovníka programu OmegaT sú obyčajné textové súbory s položkami oddelenými pomocou tabulátora so zdrojovým pojmom v prvom stĺpci a cieľovým textom v druhom stĺpci, tretí stĺpec môže byť použitý na čokoľvek (napr. komentáre používateľa. Ďalšie stĺpce program OmegaT ignoruje. OmegaT nepodporuje štandardný priemyselný formát pre slovníky TBX ktorý navrhuje LISA.
Podporované formáty zdrojových dokumentov
OmegaT môže priamo prekladať nasledujúce formáty:
Nepodporované formáty súborov možno pre OmegaT sprístupniť pomocou doplnkových nástrojov ako sú:
OpenOffice.org
OmegaT neposkytuje priamu podporu pre formáty Microsoft Office - Word, Excel a PowerPoint. Avšak, OpenOffice.org (a varianty) možno použiť na konverziu takýchto formátov do formátu OpenDocument, ktorý OmegaT natívne podporuje. Ale aktuálna verzia (1.7.3) priamo podporuje formáty súborov MS Office 2007.
Translate Toolkit
Translate Toolkit, sada nástrojov v jazyku python, poskytuje používateľom niekoľko konvertorov do a z Portable Object, vrátane súbory Mozilla .properties a dtd, súborov CSV, súborov Qt .ts, súborov XLIFF. Obsahuje niekoľko nástrojov pre manipuláciu s takýmito súbormi pred alebo po ich inštalácii v OmegaT.
po4a
Formáty súborov ako LaTeX, TeX, POD atď môžu byť skonvertované do a z Portable Object pomocou nástroja po4a.
Saint-Didier-sur-Arroux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
OmegaT
Podporované formáty pamätí a slovníkov
Interný formát prekladovej pamäte OmegaT nie je pre používateľa viditeľný, ale vždy pri automatickom uložení prekladového projektu, sa všetky nové alebo aktualizované prekladové jednotky automaticky exportujú a pridajú do troch externých TMX pamätí: natívneho TMX OmegaT, level 1 TMX a level 2 TMX.
Súbor level 2 uchováva textové informácie ako aj informácie o značkách v texte a možno ho použiť s CAT nástrojmi podporujúcimi TMX level 2.
Saint-Didier-sur-Arroux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
OmegaT
Podporované formáty pamätí a slovníkov
Exportované súbory level 2 obsahujú interné značky OmegaT vložené do značiek TMX čo umožňuje takýmto TMX súborom generovať zhodné výrazy v CAT nástrojoch podporujúcich TMX level 2. Testy boli kladné v programoch Trados a SDLX.
OmegaT môže importovať súbory TMX do verzie 1.4b level 1 ako aj level 2. Súbory level 2 importované do OmegaT nebudú generovať zhody v rovnakom rozsahu keďže OmegaT ignoruje obsah formátovacieho vloženého osahu. OmegaT rozpoznáva svoje vlastné súbory TMX level 2 bez problémov čo umožňuje ich použitie v iných projektoch OmegaT ako keby to boli natívne TMX súbory OmegaT. Tu znova, testy boli kladné so súbormi TMX vytvorenými pomocou programov DVX, Trados a SDLX.
Pre slovníky, používa obyčajné textové súbory s položkami oddelenými tabulátorom. Štruktúra súborov slovníka je extrémne jednoduchá: prvý stĺpec obsahuje slovo v zdrojovom jazyku, druhý stĺpec obsahuje zodpovedajúce slová v cieľovom jazyku, tretí stĺpec (voliteľný) môže obsahovať čokoľvek vrátane komentárov o kontexte atď. Takéto slovníky možno jednoducho vytvoriť exportovaním 3-stĺpcových tabuľkových dokumentov do formátu CSV s nasledujúcimi parametrami: oddeľovač poľa={tabulátor}, oddeľovač slov={medzera}.
Dokumentácia
Keď sa OmegaT spustí, zobrazí sa rýchly sprievodca nazvyný "Rýchly začiatok". V inštalácii OmegaT sa nachádza rozsiahla Používateľská príručka. Obidva dokumenty preložili dobrovoľníci do niekoľkých jazykov. Nakoniec, archivované správy používateľských skupín OmegaT sú verejne prístupné bez registrácie.
Lokalizácie
Používateľské rozhranie OmegaT a sprievodná dokumentácia sú prekladané dobrovoľníkmi.
Phoenicoparrus
Systematika
Existujú dva druhy:
OmegaT
Lokalizácie
Aktuálna stabilná verzia (1.7.3 aktualizácia 1) je lokalizovaná do nasledujúcich jazykov:
Pre celkovo 27 jazykov.
Projekt OmegaT
Projekt OmegaT je tiež druhom skupiny "počítačovej gramotnosti" ktorá sa sústreďuje na potreby prekladateľov.
Používatelia OmegaT sú vítaní pri prispievaní nástrojmi ktoré sami napísali na základe potrieb prekladateľov ktoré ešte nepokrýva samotný hlavný program OmegaT.
Nástroje vytvorené prispievateľmi do OmegaT
Prispievatelia do OmegaT vytvorili niekoľko nástrojov pre účely použitia v spojení s OmegaT. Niektoré z nich sú užitočné iba s predchádzajúcimi verziami OmegaT.
Nájdete ich alebo na webovej stránke OmegaT alebo na webovom pristore používateľskej e-mailovej konferencie:
Messina
Messina je tretie najväčšie sicílske mesto a hlavné mesto provincie Messina.
Trajekty zo Sicílie na pevninu a opačným smerom majú centrum v Messine, mesto je tiež priemyselným a kúpeľným strediskom a sídlom univerzity. V roku 1955 sa tu konala Messinská konferencia.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Kobyľňa
Kobyľňa je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 317 obyvateľov.
Debnár (priezvisko)
Debnár (o význame pozri debnár) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je na strednom Slovensku (najmä v Malej Lehote (okres Žarnovica), Banskej Bystrici, Novej Bani a obci Ostrý Grúň (okres Žarnovica).
Ars-en-Ré (kantón)
Ars-en-Ré je francúzsky kantón v obvode La Rochelle v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 5 obcí.
Dekýš (priezvisko)
Dekýš je slovenské priezvisko. Najrozšírenejšie je v okrese Žiar nad Hronom, najmä v obci Dolná Trnávka, meste Žiar nad Hronom a vo Bzenici.