cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malé Kršteňany
Dejiny
V roku 1928 začal podnikateľ Alois Sova ťažbu dolomitu. Surovina bola zaslaná na expertízu, kde sa zistilo, že ide o veľmi dobre prírodné hnojivo. Rozbor vykonal Dr. Stoklasa v roku 1930. Táto surovina dostala názov Galmag a obsahovala podľa vtedajších rozborov 50% MgO a 50% CaO. Ťažbou dolomitu sa poskytli pracovné príležitosti pre miestnych občanov. V tomto období technika povrchovej ťažby spočívala len v ručných nástrojoch, ako bol krompáč a lopata. Odvoz dolomitu zabezpečovalo miestne obyvateľstvo konskými záprahmi na železničnú stanicu do Veľkých Uheriec. Pri prácach došlo niekoľkokrát k nehodám, ktoré si vyžiadali aj ľudské obete. Zahynuli pri tom Ignác Kopál, Jozef Riziky, Jozef Ištván a Ondrej Paulík. Ložisko dolomitu pri obci patrí medzi najvýznamnejšie na Slovensku.
5. júla 1931 v popoludnajších hodinách pri službách Božích udrel blesk do drevenej kaplnky, pričom usmrtil jednu ženu a šesť ďalších osôb zranil.
Do života miestneho obyvateľstva sa negatívne zapísala druhá svetová vojna. V roku 1942 bola do koncentračného tábora odvlečená štvorčlenná židovská rodina Bockových, ktorá mala živnosť v obchode so zmiešaným tovarom v strede obce. Po skončení vojny sa nikto z nich domov už nevrátil.
V jesennom období roku 1944, v čase potlačenia SNP boli do koncentračného tábora odvedení viacerí občania, partizáni: Vincent Gašparovič, František Riziky, Ján Riziky, Gustáv Riziky a Peter Obert. Vincent Gašparovič sa z koncentračného tábora nevrátil.
V čase SNP sa občania s najnutnejšími potrebami odsťahovali do miestnych hôr, kde zostali až do 9. septembra 1944, kedy bolo povstanie potlačené. 23-ročný Jozef Kováčik, účastník SNP, zahynul s ďalšími dvoma partizánmi v chotári obce. Všetci traja boli pochovaní na miestnom cintoríne, jedného z nich si po skončení vojny po exhumácii odviezli do rodnej dediny. Druhý, 23-ročný Ján Tokoš z obce Popudinské Močidľany, je pochovaný na miestnom cintoríne.
Obec bola oslobodená 3. apríla 1945 vo večerných hodinách vojskami 2. ukrajinského frontu Červenej armády a vojskami rumunskej armády. Tento deň pripadol na utorok po Veľkonočnej nedeli. Prechod frontu si vyžiadal aj jednu obeť: stal sa ňou 14-ročný Gejza Dubina, po zásahu delostreleckého granátu. Došlo i k požiaru jedného rodinného domu.
Od roku 1945 do dnešného dňa zanikli niektoré priezviská ako boli: Ďuriš, Vrbovskí, Lojko, Kaločaj, Bock a podobne. Z početného rodu Gašparovič žije dnes v obci už len jeden občan. Najpočetnejšie priezviská v obci sú Kopál, Riziky, Dubina, Kardoš
Kultúrne zaujímavosti
Významnou osobnosťou pochádzajúcou z obce je literárny teoretik, profesor PhDr. Ján Kopál. V roku 1827 tu zomrel František Knapovský, osvetový a ľudovovýchovný pracovník a náboženský spisovateľ.
Stavebnou pamiatkou je niekoľkokrát prestavaný, pôvodne gotický kostol zo 14. storočia. Doteraz najväčšia rekonštrukcia sa uskutočnila v rokoch 1932 - 1933. Oprava vonkajšieho vzhľadu kostola sa uskutočnila v roku 2003 za pôsobenia dp. Mgr. Štefana Bieľaka, kedy boli k hlavnej budove pristavené prístrešky a vymenená strešná krytina. Posledná rekonštrukcia interiéru kostola prebehla v roku 2010 za pôsobenia dp. Mgr. Jána Salíka.
Od roku 2016 sa koná v obci Malokršteniansky deň dobrôt, ktorý sa teší hojnej účasti ľudí z obce ako aj okolitých obcí. V minulých rokoch tento festival navštívili aj herci Ivan Tuli Vojtek a Matej Landl, ako aj predseda VUC Trenčianskeho kraja Jaroslav Baška.
Laskomerské
Laskomerské bola slovenská obec v okrese Banská Bystrica, ktorá vznikla v roku 1960 zlúčením obcí Podlavice a Skubín. V roku 1966 bola obec pričlenená k mestu Banská Bystrica.
Jonava
Jonava je stará litovská metropola na brehu rieky Neris, severozápadne od Kaunasu. Je 9. najväčším mestom v Litve s približne 29 000 obyvateľmi. Mesto bolo založené v roku 1740 a v roku 1864 získalo mestské práva.
NGC 6587
NGC 6587 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 31. júla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Zoznam astronomických článkov/B
b
B 1300
ba
Babelsberg Observatorium – Babylonská astronómia – Bacolor (kráter) – Baham – Bailyho perly – Baldetova metóda odhadu jasnosti kométy – Balistická dráha – Balmerov skok – Balmerova séria – Balón (súhvezdie) – Balónová družica – Baltisk (kráter) – Baran (súhvezdie) – Barlowova šošovka – Barnard (kráter) – Barnard 68 – Barnardova galaxia – Barnardova hviezda – Bart Jan Bok – Barycentrum – Baryónové číslo – Baten Kaitos – Bayerovo označenie
bd
BD-10°3166 – BD-19°733
be
Beacon (družica) – Beagle (kráter) – Beagle 2 – Bebhionn (mesiac) – Becklinov-Neugebauerov objekt – Becquerel (kráter) – Beer (kráter) – Beid – Belinda (mesiac) – Bellatrix – Benjamin Baillaud – Benjamin Boss – BepiColombo – Bergedorfer Spektraldurchmusterung – Bergelmir (mesiac) – Berliner Astronomisches Jahrbuch – Bernard (kráter) – Bernard Ferdinand Lyot – Bertil Lindblad – Bessel (kráter) – Bestla (mesiac) – Beta Arae – Beta Camelopardalis – Beta Comae Berenices – Beta Corona Austrinidy – Beta Doradus – Beta Gruis – Beta Hydrae – Beta Hydri – Beta Monocerotis – Beta Pictoris – Beta Trianguli – Betelgeuze – Betria – Beyerova metóda odhadu jasnosti kométy – Bezštrbinový spektrograf
bh
Bharani – Bháskará (družica)
bi
Bianchiho kozmológia – Bianka (mesiac) – Bidelmanova hviezda – Biela diera – Biela noc – Biely trpaslík – Big Bear Solar Observatory – Big Bird – Big crunch – Bikonkávna šošovka – Bikonvexná šošovka – Binokulárny ďalekohľad – Biosat – Biosputnik – Bishopov prstenec – Biurakanskaja astrofizičeskaja observatorija
bl
BL Lacertae – Blazar – Blažkov efekt – Bleskové spektrum – Blízkozemská planétka – Blíženci (súhvezdie)
bo
Bod rovnodennosti – Bod slnovratu – Bodeho hmlovina – Bodový model – Boeddicker (kráter) – Bohrov model atómu – Bokova globula – Bolid – Bologna University Observatory – Bolometer – Bolometrická korekcia – Boltzmannova konštanta – Boltzmannovo rozdelenie – Bond (kráter) – Bonestell (kráter) – Bonner Durchmusterung – Bonneville (kráter) – BOOMERanG – Bosscha Observatory – Bossov katalóg – Botein – Bottlingerov diagram – Bozónová hviezda
bp
BPM 37093
br
Brachium – Brachyteleskop – Brandenburské žezlo – Brian A. Skiff – Brian May – Brian Schmidt – Bright Star Catalogue – Bruno Hans Bürgel – Brzdné žiarenie
bu
Bublina Loop I – Budiaca hviezda – Burroughs (kráter)
by
Byrgius (kráter)
bý
Býk (súhvezdie) – Býk Poniatowského
Montpellier-de-Médillan
Montpellier-de-Médillan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rönök
Rönök je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szentgotthárd.
Má rozlohu 1722 ha a žije tu 456 obyvateľov (2007).
Alemančina
thumb|Dialekty hornej nemčiny
Alemančina alebo alemanské dialekty je skupina dialektov nemčiny (hornonemčiny), ktorými sa hovorí predovšetkým vo Švajčiarsku, Švábsku a Vorarlbersku; ďalej tiež v Lichtenštajnsku, Francúzsku (Alsasko), Taliansku a Venezuele (město Colonia Tovar). Zhruba sa delí na švajčiarsku nemčinu (v širšom poňatí), ktorou sa hovorí aj v niektorých priľahlých oblastiach (Alsasko, Vorarlbersko), a švábčinu. Celkom alemanskými dialektami hovorí na celom svete zhruba 10 miliónov ľudí.
Saint-Ythaire
Saint-Ythaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sochárstvo v starovekom Egypte
Sochárstvo v starovekom Egypte sa riadilo prísnymi predpismi, podľa ktorých sa určovala kvalita diela. V priebehu troch tisícročí to viedlo k tomu, že v sochárstve prebehli len minimálne zmeny týkajúce sa prevažne použitých materiálov a techniky, ale nie formy. Najstaršie sochy pochádzajúce z 2. dynastie sa tak takmer nelíšia od sôch posledných faraónov.
Pre sochu sa v starovekom Egypte používalo označenie tevet a predstavovala viac, než len obraz osoby alebo boha. Egypťania verili, že pre svoju trvácnosť má socha schopnosť uchovávať zobrazený objekt na večnosť. Sochám boli pripisované magické schopnosti, mimo iné aj tá uchovať ľudskú dušu ka aj v prípade, že by sa po smrti mumifikované telo osoby rozpadlo. Od tohoto pôvodného účelu sa ustupovalo od Strednej ríše, kedy sa začali sochy panovníkov umiestňovať aj na verejne prístupných miestach ako pamiatky na ich vládu.
Staroegyptské označenie pre sochárov bolo kestej.
Materiál
Egyptskí sochári poznali viacero materiálov, ktoré používali na zhotovovanie sôch – kameň, drevo aj kovy. Do dnešných čias sa zachovalo najviac kamenných sôch, čo ale možno pripísať skôr trvácnosti materiálu než jeho obľúbenosti u sochárov. Kamenné sochy sa tesali najčastejšie z mäkkých druhov kameňa, hlavne vápenca, pretože sa dali ľahšie opracovať. Zriedkavejším materiálom bola žula. Je známe aj použitie pieskovca. Doklady o výrobe sôch z dreva máme z reliéfov, kde sú sochári zobrazení, ako pracujú v dielni tesárov a truhlárov, a tiež z niekoľkých hrobiek, v ktorých sa zachovali drevené podobizne majiteľov. Čo sa týka kovov, o ich použití v sochárstve máme správy až z Novej ríše. Výnimkou je medená socha faraóna Pepiho I., ktorá bola vyrobená z tepaných a nitovaných plátov.
Pracovný postup
Egyptskí sochári pracovali v remeselníckych dielňach, prípadne priamo na miestach, kde sa kameň ťažil. Používali kamenné kladivá na najhrubšie tesanie, dláta a paličky na jemnejšie opracovávanie. Na vyhladenie povrchu sôch sa používali tesly. Konečné úpravy sa robili okrúhlymi kameňmi vajcového tvaru, alebo kremičitým práškom, kožou a vodou.
NGC 6588
NGC 6588 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Páv, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. júna 1836.
León
León môže byť:
Kreoli
Kreol (špan. criollo (pôvodne creollo), port. crioulo, fr. créole) sa v slovenčine najčastejšie chápe ako:
Slovo má ale pri bližšom pohľade viacero významov, a to najmä:
Notorieta
Typickým príkladom notoriety je radenie dňov v kalendári alebo výsledky počítania (nie je treba dokazovať, že 1 + 1 = 2).
Za notorietu sú na Slovensku považované aj rozhodnutia správnych orgánov v podobných veciach ako aj obsah Zbierky zákonov.
Hyanthidas
Hyanthidas (Hyanthidas) je v gréckej mytológii syn a nástupca korintského kráľa Propoda.
Grand Est
Grand Est je jeden z 13 administratívnych regiónov Francúzska. Nachádza sa na východe Francúzska blízko hraníc s Nemeckom.
Vznikol 1. januára 2016 zlúčením troch bývalých regiónov Alsasko, Champagne-Ardenne a Lotrinsko. Správnym strediskom regiónu je mesto Štrasburg.
Slatinice
Slatinice je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 538 obyvateľov, z toho 784 mužov a 754 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,8 roka).
Sajtoskál
Sajtoskál je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Csepreg.
Má rozlohu 941 ha a žije tu 425 obyvateľov (2007).
Členovia Európskej únie
náhľad|Členovia EÚ
EÚ sa rozšírila celkom sedemkrát. Po prvýkrát v roku 1973 o Dánsko, Írsko a Spojené kráľovstvo. Grécko sa pripojilo v roku 1981, nasledované Španielskom a Portugalskom v roku 1986. K ďalšiemu rozšíreniu došlo v roku 1995, kedy sa členskými štátmi stalo Fínsko, Rakúsko a Švédsko. Rozšírenie EÚ v máji 2004 bolo najväčšie v histórii Únie. Členmi sa stalo týchto 10 krajín: Cyprus, Česko, Estónsko, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Poľsko, Slovensko a Slovinsko. V roku 2007 to boli Rumunsko a Bulharsko. Posledné rozšírenie sa uskutočnilo v júli 2013, keď sa členom stalo Chorvátsko.
Kandidátske krajiny, možní budúci členovia
Potenciálnymi kandidátskymi krajinami sú:
Turecko
O možnom vstupe Turecka do EÚ sa vedú debaty už desaťročia. Turecko podalo oficiálnu prihlášku v roku 1987, ale oficiálny status dostalo až po summite v Helsinkách v roku 1999. Otvorenie rokovania o pristúpení sa uskutočnilo 3. októbra 2005.
Zástancovia prijatia Turecka poukazujú na to, že by to znamenalo stabilizáciu jeho inštitúcií a právneho poriadku, posilnilo by to význam ekonomiky EÚ vo svete. Pokiaľ by Turecko splnilo všetky podmienky pre prijatie, nie je podľa nich možné jeho vstup do EÚ odďaľovať. Vstup do Európskej únie by bol taktiež akousi odmenou za jeho dlhodobé členstvo v NATO a pokrok v oblasti ľudských práv.
Odporcovia prijatia Turecka poukazujú na to, že jeho prevažná časť leží mimo Európy. Ďalej argumentujú tým, že má veľmi zlé vzťahy so susednými štátmi Cyprom a Arménskom. Mnohí z nich taktiež pochybujú o pokroku v oblasti dodržiavania ľudských práv a upozorňujú na etnické spory s tureckými Kurdmi. Kritici prijatia Turecka do EÚ sa obávajú zmeny mocenskej rovnováhy v Európe (predpokladá sa, že Turecko by bolo v čase vstupu najľudnatejším štátom EÚ, navyše s väčšinovou moslimskou populáciou)
Nórsko
Nórsko požiadalo o vstup do EÚ už dvakrát. V oboch prípadoch občania hlasovali v referende proti vstupu do EÚ (v rokoch 1972 a 1994). Ako všetky severské štáty, sa Nóri obávajú straty svojej suverenity, hlavne pri rozhodovaní o svojom rybárskom priemysle. Nórsko je bohatý štát a navyše s veľkými ložiskami ropy a zemného plynu, tým taktiež odpadá ekonomický motív vstupu do EÚ.
Švajčiarsko
V roku 1992 podalo Švajčiarsko prihlášku do Európskej únie, ale podobne ako v Nórsku, občania odmietli v referende už samotné prístupové rokovania. Panovali obavy zo straty tradičnej švajčiarskej neutrality, obmedzenia suverenity a politických práv.
Severné Macedónsko
Je to najmenej rozvinutá krajina z bývalých zväzových republík niekdajšej komunistickej Juhoslávie.
Island
Island bol kandidátom na členstvo v EU, ale v roku 2015 požiadal, aby ho EU ďalej nepovažovala za kandidátsku krajinu.
Ukrajina
V roku 2022 podala Ukrajina prihlášku do Európskej únie, žiadosť podpísal ukrajinský prezident Volodymyr Zelenskyj. Išlo o prevažne symbolický krok urobený počas prvých dní vojenského konfliktu
NGC 6589
NGC 6589 je reflexná hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 12. júla 1885.
Brest (obvod)
Brest je obvod v departemente Finistère a regióne Bretónsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 20 kantónov a 80 obcí.
Nové Akvitánsko
Nové Akvitánsko je jeden z 13 administratívnych regiónov Francúzska.
Vznikol 1. januára 2016 zlúčením troch bývalých regiónov Akvitánsko, Limuzínsko a Poitou-Charentes. Správnym strediskom regiónu je mesto Bordeaux. Je vôbec najväčším administratívnym regiónom Francúzska.
Chézy-en-Orxois
Chézy-en-Orxois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 6590
NGC 6590 je emisná hmlovina s otvorenou hviezdokopou v súhvezdí Strelec, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 12. júla 1885.
Salköveskút
Salköveskút je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 1320 ha a žije tu 490 obyvateľov (2007).
Lewis Carroll
Charles Lutwidge Dodgson, známy pod pseudonymom Lewis Carroll (* 27. január 1832, Daresbury, Cheshire, Anglicko – † 14. január 1898, Guildford, Surrey) bol anglický spisovateľ, matematik, logik, učenec, anglikánsky duchovný a fotograf. Jeho najznámejším dielom je román Alica v krajine zázrakov (Alice's Adventures in Wonderland) a jeho pokračovanie Za zrkadlom a čo tam Alica našla (Through the Looking-Glass and What Alice Found There) ako aj básne "Honba za Snarkom" (The Hunting of the Snark) a "Jabberwocky". Všetky tieto diela sú príkladom nonsensovej (nezmyselnej) literatúry. Je známy precíznymi slovnými hračkami, logikou a fantáziou vo svojich dielach.
Predkovia
Rodina Dodgsonových pochádzala prevažne zo severného Anglicka a čiastočne z Írska. Predkovia Charlesa Dodgsona boli väčšinou ľudia konzervatívni a činní v anglikánskej cirkvi alebo v armáde. Jeho pradedo Charles Dodgson bol anglikánskym biskupom. Jeho starý otec, ktorý sa tiež volal Charles, bol vojenským dôstojníkom a zahynul v roku 1803, keď jeho dvaja synovia boli ešte malé deti.
Starší z týchto synov – opäť Charles – bol Carrollov otec. Vrátil sa k druhej rodinnej profesii a stal sa duchovným. Navštevoval strednú školu Rugby School a potom Christ Church na Oxfordskej univerzite. Mal talent na matematiku a promoval z nej v dvoch odboroch súčasne, čo mohlo byť začiatkom vynikajúcej akademickej kariéry. Miesto toho sa ale v roku 1827 oženil so svojou sesternicou a uchýlil sa do ústrania ako dedinský kňaz.
Charlesov otec bol v mladosti aktívny a veľmi konzervatívny duchovný anglikánskej cirkvi. Zúčastňoval sa (niekedy výrazne) na ostrých náboženských polemikách, ktoré rozdeľovali anglikánsku cirkev. K anglikánskej cirkvi sa snažil viesť aj svoje deti. Mladý Charles si ale k otcovým hodnotám a celej anglikánskej cirkvi vytvoril rozporuplný vzťah.
Mladý Charles
Dodgson sa narodil na malej fare v Daresbury v grófstve Cheshire ako najstarší chlapec a zároveň už tretie dieťa svojich rodičov. Nasledovalo osem ďalších detí; všetci súrodenci (sedem dievčat a štyria chlapci) prežili až do dospelosti, čo bolo na tú dobu pozoruhodné. Keď mal Charles jedenásť rokov, jeho otec bol služobne preložený do dediny Croft-on-Tees v grófstve Yorkshire. Celá rodina sa presťahovala na tunajšiu priestrannú faru, ktorá bola ich domovom najbližších dvadsaťpäť rokov.
V detstve Charlesa vzdelávali jeho rodičia. Jeho "čitateľský denník", ktorý rodina uchovala, vypovedá o predčasne rozvinutom intelekte – v siedmich rokoch prečítal Bunyanovu Cestu pútnika. Rovnako ako jeho súrodenci však trpel zajakavosťou, ktorá často ovplyvňovala jeho spoločenský život. V dvanástich rokoch ho poslali na malú súkromnú školu v blízkosti Richmondu, kde sa zdal byť šťastný a spokojný. V roku 1845 ale prešiel na Rugby School a tom bol očividne spokojný už menej, pretože po niekoľkých rokoch, pri svojom odchode zo školy, napísal: ''„Musím povedať... že nič na Zemi by ma neprinútilo uvažovať o tom, že by som si tieto tri roky zopakoval... Pravdou je, že keby som mal... pokoj od nepríjemností aspoň v noci, každodenný život by sa mi znášal oveľa lepšie.“''
Ako žiak ale vždy s ľahkosťou vynikal: „Odkedy som učiteľom na Rugby, ešte som nestretol nádejnejšieho žiaka,“ poznamenal R. B. Mayor, jeho učiteľ matematiky.
Oxford
Rugby School opustil koncom roka 1849, a v máji 1850 bol imatrikulovaný na Oxfordskej Christ Church College. Po čakaní na ubytovanie nastúpil na univerzitu v januári 1851. Iba po dvoch dňoch bol však odvolaný späť domov – jeho matka vo veku štyridsaťsedem rokoch zomrela na „zápal mozgu,“ čo bola pravdepodobne meningitída alebo mŕtvica.
Začiatok jeho akademickej dráhy sa niesol v znamení striedania vysokých očakávaní a neodolateľného rozptyľovania. Nie vždy pracoval tvrdo, ale bol neobyčajne nadaný a úspechy dosahoval ľahko. Jeho matematický talent mu nakoniec zaistil miesto učiteľa na Christ Church, kde zotrval dvadsaťšesť rokov. Aj keď bola táto práca dobre platená, Dodgsona nudila. Veľa jeho žiakov bolo starších a bohatších ako on a málokoho z nich štúdium naozaj zaujímalo. Napriek počiatočnému znechuteniu ale Dodgson na Christ Church zotrval v rôznych funkciách až do svojej smrti.
Fyzický vzhľad
Lewis Carroll bol asi vysoký, štíhly a elegantný, mal vlnité hnedé vlasy a modré oči. Neskôr bol popisovaný ako mierne asymetrický a hovorilo sa o ňom, že sa pohybuje trochu ťažkopádne, aj keď toto mohlo byť spôsobené nejakým úrazom kolena utrpeným v strednom veku. Ako ešte veľmi malé dieťa prekonal horúčku, ktorej následkom ohluchol na jedno ucho. V sedemnástich rokoch mal niekoľko záchvatov čierneho kašľa, čo mu pravdepodobne spôsobilo chronickú slabosť hrudníka v neskorších rokoch jeho života. Ďalšou vadou, ktorá uňho pretrvala do dospelosti bolo to, čo Dodgson nazýval svojou "váhavosťou" – zajakavosť, ktorá sa začala prejavovať v ranom detstve a ktorá ho sužovala celý život.
Zajakavosť
Zajakavosť bola výraznou súčasťou Dodgsonovej osoby. Hovorí sa, že sa prejavovala len v spoločnosti dospelých a s deťmi Dodgson hovoril plynule, ale tento mýtus nie je nijako podložený. Veľa detí, ktoré ho poznalo, si ho pamätalo ako zajakavého, zatiaľ čo veľa dospelých si jeho zajakavosť nikdy nevšimlo. Vlastnú zajakavosť Dodgson pravdepodobne vnímal oveľa intenzívnejšie ako väčšina ľudí, s ktorými sa stretol. Hovorí sa, že podľa ťažkostí vysloviť svoje priezvisko zvolil aj svoju karikatúru v Alici v krajine zázrakov, ktorou bol vták Dodo. Ale aj toto je len jedným z mýtov, ktoré sa často opakujú, hoci preň nie sú žiadne presvedčivé podklady. Dodgoson síce pod Dodom naozaj zobrazil seba, ale že to malo súvislosť s zajakavosťou je len špekulácia.
Osobnosť
Aj keď Dodgsona zajakavosť trápila, nikdy nebola tak rušivá, aby v spoločnosti nemohol využiť svoje iné prednosti. V časoch, keď sa ľudia museli zabávať sami a spev a recitácia boli žiadanými spoločenskými zručnosťami, bol Dodgson dobrým zabávačom. Spieval celkom prijateľne a pred publikom sa nebál. Bol majster v napodobňovaní a rozprávaní a údajne aj celkom dobrým hráčom šarád.
Dodgson mal aj isté spoločenské ambície a horlivo usiloval o to, aby na svete zanechal svoj odtlačok ako spisovateľ alebo umelec. V čase medzi jeho skorými prácami a úspechom kníh o Alici sa začal pohybovať v prerafaelitských spoločenských kruhoch. V roku 1857 prvýkrát stretol Johna Ruskina a spriatelil sa s ním. Mal blízky vzťah s Dante Gabrielom Rossettim a jeho rodinou a z ostatných umelcov poznal aj Williama Holmana, Johna Everetta Millaisa a Arthura Hughesa. Dobre tiež poznal autora rozprávok Georgea MacDonalda – práve nadšená reakcia malých MacDonaldových detí na Alicu presvedčila Dodgsona svoje dielo vydať.
Autor
Už v ranom veku písal Dodgson poéziu a poviedky, ktoré s priemerným úspechom posielal do rôznych časopisov. V rokoch 1854 – 1856 sa jeho diela objavili ako v celoštátnych publikáciách (napr. The Comix a The Train) tak v menších časopisoch ako Whitby Gazette a Oxford Critic. Väčšina Dodgsonových diel bola humorná, niekedy satirická, ale jeho normy a ambície boli náročné. „Nemyslím si, že som napísal niečo, čo by naozaj stálo za uverejnenie v poriadnej publikácii (do čoho nerátam Whitby Gazette a Oxonian Advertiser), ale nebojím sa, že to tak bude navždy,“ napísal v júli 1855.
V roku 1856 prvýkrát zverejnil svoje dielo pod menom, ktoré ho neskôr preslávilo. Romantická báseň nazvaná "Solitude" ("Osamelosť") sa objavila v časopise The Train ako tvorba "Lewisa Carrolla". Tento pseudonym bol hračkou s jeho pravým menom: Lewis je poangličtenou formou mena Ludovicus, čo je latinská verzia mena Lutwidge, a Carroll je poangličtenou verziou mena Carolus, čo je latinská verzia mena Charles.
Alica
Aj napriek nedostatočnej informácii (Dodgsonove denníky z rokov 1858 – 1862 chýbajú) sa zdá byť jasné, že priateľstvo s rodinou Liddellových bolo koncom päťdesiatych rokov dôležitou súčasťou jeho života. Zvykol si brať deti (najprv chlapca Harryho a neskôr aj všetky tri dievčatá) na výlety loďkou do blízkych dedín Nuneham Courtenay a Godstow.
Práve pri jednej z takýchto výprav, keď vzal so svojím priateľom Robinsonom Duckworth 4. júla 1862 dievčatá na výlet po Temži, vymyslel Dodgson základ príbehu, ktorý sa nakoniec stal jeho prvým a najväčším komerčným úspechom. Atmosféru tohto popoludnia zachytáva v úvodnej básni Alica v krajine zázrakov, ktorá hovorí o onom "golden afternoon" (zlatom popoludní). Dievčatá sú tu označené menami Prima, Secunda a Tertio. Loďka plavila po Temži až k Godstow. Vo svojom denníku si Carroll poznamenal, že potom si dali na brehu čaj. Späť do Christ Church sa dostali až po štvrť na deväť. Tam muži vzali dievčatá do Carrollovho bytu, aby si prezreli jeho zbierku fotografií, a dievčatá sa vrátili domov pred deviatou. K tomuto záznamu pripísal Dodgson o sedem mesiacov neskôr poznámku: „Pri tejto príležitosti som im rozprával rozprávku o Aliciných dobrodružstvách v podzemí...“ Alice Liddellová Dodgsona prosila, aby rozprávku spísal a ten jej nakoniec (po mnohých odkladaniach) v novembri 1864 dal ilustrovaný rukopis názvom Alicino dobrodružstvo v podzemnej ríši. Tak vznikol zárodok príbehu, ktorý Carroll ešte neskôr prepracoval.
Ohromný komerčný úspech prvej knihy o Alici v mnohých ohľadoch zmenil Dodgsonov život. Sláva jeho alter ega "Lewis Carroll" čoskoro obletela celý svet. Dodgsona zaplavili listy obdivovateľov a niekedy sa mu dostávalo nežiaducej pozornosti. Tiež začal zarábať veľké sumy peňazí. Tento príjem ale nevyužil na opustenie svojho zdanlivo neobľúbeného miesta v Christ Church.
V roku 1872 vyšlo pokračovanie – Za zrkadlom a čo tam Alica našla. V jeho trochu temnejšej atmosfére sa odzrkadlili zmeny v Dodgsonovom živote. Nedávna otcova smrť (1868) ho uvrhla do depresie, ktorá mala trvať niekoľko rokov.
Honba za Snarkom (The Hunting of the Snark)
V roku 1874 Dodgson vytvoril svoje posledné veľké dielo, knihu Honba za Snarkom, ktorú venoval svojej detskej priateľke Gertrude Chatawayovej. Táto fantastická "nezmyselná" báseň pojednáva o dobrodružstvách bizarnej skupiny rôznorodých neschopných tvorov a jedného bobra, ktorí vyrazili hľadať spomínaného Snarka. Maliar Dante Gabriel Rossetti bol údajne presvedčený, že báseň je o ňom.
Fotograf
thumb|Dodgsovova fotografia Alice Liddellovej ([[1858)]] V roku 1856 sa Dodgson začal venovať novej forme umenia – fotografovaniu, najskôr pod vplyvom svojho strýka Skeffingtona Lutwidgeho a neskôr svojho oxfordského priateľa Reginalda Southeyho.
Čoskoro bol v tomto umení veľmi dobrý a stal sa známym fotografom. V prvých rokoch si zrejme aj pohrával s myšlienkou, že sa fotografovaním bude živiť.
Nedávna štúdia Rogera Taylora a Eduarda Wakelinga podáva vyčerpávajúci zoznam všetkých zachovaných fotografií a Taylor odhaduje, že len niečo cez 50% jeho zachovaných diel zachytáva mladé dievčatá. Neskôr veľa svojich fotografií detí použil v súvislosti so svojimi literárnymi dielami ako ilustrácie. Alexandra Kitchinová, známa ako "Xie" (vyslovované "Iksi"), bola jeho obľúbeným objektom pre fotografovanie. Od roku 1869 až do roku 1880, keď fotografovanie nechal, ju Dodgson vyfotografoval aspoň päťdesiatkrát, naposledy tesne pred jej šestnástym narodeninami. Z jeho pôvodného portfólia ale zostala menej ako tretina. Dodgson tiež zachytil veľa mužov, žien, chlapcov a krajín. Jeho objekty boli aj kostry, bábky, psy, sochy a obrazy, stromy, učenci, vedci, starí ľudia a malé dievčatká. Jeho skice nahých detí boli dlho považované za stratené, ale šesť sa ich po čase našlo, z čoho štyri boli uverejnené.
Fotografovanie pre neho tiež bolo vstupnou bránou do vyššej spoločnosti. Počas svojho najplodnejšieho obdobia vyhotovil portréty významných osobnosti, napríklad Johna Everetta Millaisa, Ellen Terryovej, Dante Gabriela Rossettiho, fotografky Julie Margarety Cameronovej, Michaela Faradaya a Lorda Alfreda Tennysona.
S príchodom modernizmu sa vkus zmenil a jeho fotografie boli asi od roku 1920 až do šesťdesiatych rokov zabudnuté. Teraz je považovaný za jedného z najlepších viktoriánskych fotografov a mal vplyv na niektorých moderných fotografov.
Jeho snímky sú zastúpené v zbierkach Art Institute of Chicago v Illinois, USA.
Neskoršie roky
Zomrel 14. januára 1898 na zápal pľúc po chrípke v dome svojej sestry v Guildforde, kde je aj pochovaný.
Kňazstvo
Dodgson bol od raného veku vyučovaný pre službu v anglikánskej cirkvi a očakávalo sa, že v súlade s pravidlami Christ Church bude vysvätený na kňaza do štyroch rokov po získaní univerzitného titulu. Dodgson ale očividne začal váhať. Nejakú dobu to odkladal, ale nakoniec bol v decembri 1861 vysvätený na diakona. Keď ale o rok neskôr mal postúpiť na vysvätenie na kňaza, požiadal dekana o povolenie v kňazskej dráhe nepokračovať. Bolo to proti pravidlám univerzity a dekan Liddell mu povedal, že ak odmietne byť vysvätený, bude musieť veľmi pravdepodobne zo svojho miesta odísť. Povedal Dodgsonovi, že sa bude musieť poradiť s univerzitnou radou, čo by takmer nepochybne viedlo k vylúčeniu z univerzity. Dekan Liddell si to ale nakoniec rozmyslel a dovolil Dodgsonovi zostať aj cez porušenie pravidiel. Dodgson sa kňazom nikdy nestal.
V súčasnej dobe nie sú žiadne presvedčivé podklady pre dôvod, prečo Dodgson kňazstvo odmietol. Niektorí predpokladajú, že to bolo kvôli jeho zajakavosti, pretože sa obával kázne, ale vedľa jeho ochoty vystupovať pred publikom (pri rozprávaní príbehov, recitácie, predstaveniach s magickými lampášmi) a skutočnosti, že neskôr v živote naozaj kázal, i keď nie ako kňaz, to vyzerá nepravdepodobne. Iní sa domnievajú, že mal k anglikánskej cirkvi vážne výhrady. Je známe, že sa zaujímal o kresťanské minority (obdivoval teológa F.D. Maurice) a "alternatívne" náboženstvo (teozofiu). Dodgsona v tejto dobe (začiatok šesťdesiatych rokov devätnásteho storočia) veľmi trápil nevyjasnený pocit hriechu a viny a často do svojich denníkov písal, že je "zlý a bezcenný" hriešnik a nezaslúži si byť kňazom.
Chýbajúce denníky
Z trinástich Dodgsonových denníkov najmenej štyri celé knihy a asi sedem stránok textu chýba. Ako sa knihy stratili, nie je známe. Stránky niekto zámerne odstránil. Väčšina odborníkov zastáva názor, že denníky odstránili rodinní príslušníci, aby nepoškodili povesť rodiny, ale nie je to dokázané. Všetky chýbajúce materiály, okrem jedinej stránky, pravdepodobne pochádza z obdobia medzi rokom 1853 (kedy mal Dodgson 22 rokov) a 1863 (keď mal 32).
Pre vysvetlenie straty týchto materiálov existuje mnoho teórií. Obľúbené vysvetlenie pre jednu konkrétnu chýbajúcu stránku (27. jún 1863) je taký, že boli vytrhnuté kvôli tomu, že Dodgson ten deň požiadal o ruku jedenásťročnú Alice Liddellovú. Nikdy na to ale neboli žiadne podklady a list nájdený v archíve Dodgsonovej rodiny naznačuje opak.
Migréna a epilepsia
Dodgson tiež zažil dva záchvaty, pri ktorých stratil vedomie. Jeho diagnózy určovali dvaja lekári: dr. Morshead považoval záchvat za "niečo pripomínajúceho epilepsiu". Niektorí z toho vyvodili, že epilepsiou trpel celý život, ale v jeho denníkoch ani listoch pre to nie je žiadny dôkaz a to nie je to príliš pravdepodobné, ak naozaj mával časté záchvaty. Naopak podľa Sadiho Ranson-Polizzottiho mohol Carroll trpieť epilepsiou spánkového laloku, pri ktorej nie vždy dochádza k úplnej strate, ale skôr zmene vedomia, kedy pacient prežíva veľa podobných zážitkov ako Alica v krajine zázrakov.
Tigrie oko
náhľad|vpravo|Tigrie oko Tigrie oko je zlatožltá až žltohnedá polodrahokamová odroda kremeňa s chatoyanciou. Vzniká tak, že rovnobežné žilky vlákien krokydolitu (modrý azbest) sú najprv premenené na oxidy železa a potom nahradené oxidom kremičitým. Je to pseudomorfóza kremeňa po vláknitých agregátoch riebeckitu alebo po zvetranom krokydolite. Charakteristický lesk a efekt mačacieho oka vzniká odrazom svetla na jednotlivých vláknach.
Hartford Whalers
thumb|right
Tigrie oko
Podobný nerast je sokolie oko, to má však sivomodrú farbu pôvodných azbestových vlákien. Tigrie oko sa brúsi do kabošonov, ktoré majú krásny lesk. Obľúbené je tiež tigrie železo, v ktorom sa strieda tigrie oko s goethitom a hematitom.
Hartford Whalers
Hartford Whalers (tiež známy ako New England Whalers, vo WHA v rokoch 1972-79) je bývalý americký hokejový klub hrajúci v NHL v rokoch 1979 až 1997. Jeho sídlom bolo Hartford v americkom štáte Connecticut. Jeho nástupcom sa stal klub Carolina Hurricanes.
Tigrie oko
Surovina pochádza hlavne z Juhoafrickej republiky. V oblasti Griquatown West sa ťaží už od roku 1876. Ďalšie náleziská sú v Číne, Indii, Barme, Západnej Austrálii a v Kalifornii (USA). Pôvodne bolo tigrie oko veľmi oceňované a vsádzalo sa do zlata. V súčasnosti sa nachádza vo veľkých množstvách.
Zoznam astronomických článkov/C
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 121 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
c?
C'-ťin šan tchien-wen-tchaj – C/1652 Y1 – C/1689 X1 – C/1882 R1 – C/1910 A1 – C/1927 X1 – C/1961 R1 – C/1970 K1 – C/2006 P1 – C/2011 L4 – C/2011 W3 Lovejoy – C/2012 F6 – C/2012 S1 – C/2013 A1 – C/2020 F3 (NEOWISE) – C/2022 E3 (ZTF)
ca
Cagigal Observatory – Caldwellov katalóg – Callirrhoe (mesiac) – Cambridge Observatory – Canis Minoridy – Canon der Finsternisse – Canon of Solar Eclipses – Canopus – Canso (kráter) – Capella (hviezda) – Caph – Capri Observatory – Carl Friedrich Gauß – Carl Sagan – Carlyle Smith Beals – Caroline Herschelová – Carolyn Jean Spellmanová-Shoemakerová – Carpo (mesiac) – Carringtonov poludník – Carringtonova rotácia – Carte du Ciel – Cartes du Ciel – Cartwheel – Cassegrainov ďalekohľad – Cassegrainovo ohnisko – Cassini (kráter) – Cassini (sonda) – Cassini-Huygens – Cassiniho delenie – Cassiniho zákony – Cassiopeia A – Cassiopeia B – Catalogue of Galaxies and Clusters of Galaxies – Catherine Cesarsky – Caxias (kráter)
cd
CD -38° 11173
ce
Cefeida – Cefeus (súhvezdie) – Celaeno – Celestia – Celio Calcagnini – Celková jasnosť kométy – Celostat – Centaurus (súhvezdie) – Centaurus A – Centaurus X-3 – Central Bureau of the International Polar Motion Service – Centrála pre kométy a planétky – Centrálna absorpcia – Centro Astronómico Hispano-Alemán – Centrovanie ďalekohľadu – Centrum pre malé planétky – Cerberus (súhvezdie) – Cerebros Deep Space Station – Cerro Tololo Inter-American Observatory – Cerulli (kráter)
ck
CK Orionis
cl
Claes-Ingvar Lagerkvist – Clementine (sonda) – Clonové číslo – Clyde William Tombaugh
co
Columbova medzera a Titanov prstenec – Columbus (kráter) – Coma (kopa galaxií) – Coma Berenicidy – Comet Interceptor – Compton GRO – Comptonov jav – Conamara Chaos – Connaissance des Temps – CONTOUR – Cor Caroli – Cornelis Johannes van Houten – CORSA – COS B – Cosmic Background Explorer – Cosmos 1
có
Córdoba Astronomical Observatory
cp
CP Puppis
cr
Crewe (kráter) – Crivitz (kráter)
cu
CubeSat – Culgoora Solar Radio Observatory – Cuneo Niidžima – Cupid (mesiac) – Curie (kráter) – Cursa – Cutomu Seki
cy
Cydonia Mensae – Cyg OB2-12 – Cygnus A – Cygnus OB2 – Cygnus X-1 – Cygnus X-3 – Cyllene (mesiac) – Cyril V. Jackson
Pont de la Tournelle
thumb|Pont de la Tournelle Pont de la Tournelle (Most Vežička) je most cez rieku Seinu v Paríži. Spája ostrov svätého Ľudovíta patriaci do 4. obvodu a ľavý breh (5. obvod). Od roku 1759 sa pri tomto moste meria úroveň povodní na rieke.
Dejiny
Na mieste dnešného mosta stál už v stredoveku drevený most, ktorý zničila povodeň v roku 1651. V roku 1656 bol nahradený kamenným mostom. Tento bol zbúraný v roku 1918 a v rokoch 1928 – 1930 bol postavený súčasný most.
Jeho názov je odvodený z malej veže, ktorá bola súčasťou mestských hradieb postavených v12. storočí za Filipa II. Augusta.
Architektúra
Stavbu navrhli architekti Louis Guidetti a Pierre Guidetti. Železobetónový most je tvorený jedným hlavným oblúkom a dvomi menšími po stranách. Celková dĺžka je a šírka  (vozovka, dva chodníky ). Na ľavom brehu je most zdobený 14 metrov vysokým stĺpom na ktorom stojí socha patrónky Paríža, svätej Geneviève, ktorej autorom je Paul Landowski.
Slavětín (okres Olomouc)
Slavětín je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 200 obyvateľov, z toho 96 mužov a 104 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 38,8 roka, ženy 42,3 roka).
Zoznam planétok 124251 – 124500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Montroy
Montroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nedanovce
Kultúrne zaujímavosti
V obci na cintoríne sa nachádza neorománska kaplnka z konca 19. storočia. Tradícia dychovej hudby v Nedanovciach sa datuje od roku 1926. V tomto roku z iniciatívy Teodora Turčeka začala úspešne účinkovať miestna dychovka. Úspechy dychovej hudby a jej obľúbenosť vyvolali v roku 1936 záujem o založenie ďalšej hudby. V dôsledku ťažkej situácie sa dychovky v roku 1938 spojili a vznikla Nedanovčianka.
Škoda 15Tr
Škoda 15Tr je dvojčlánkový trolejbus vyrábaný medzi rokmi 1988 a 1995 (prototypy už v prvej polovici 80. rokov) podnikom Škoda Ostrov. Od roku 1995 bola produkovaná modernizovaná verzia Škoda 15TrM.
Konštrukcia
Kĺbový trolejbus 15Tr konštrukčne vychádza (ako v mechanickej časti tak aj v časti elektrickej) zo štandardného typu 14Tr. 15Tr bol vyvinutý v prvej polovici 80. rokov 20. storočia ako vôbec prvý česko-slovenský článkový trolejbus (projekt 10Tr nebol realizovaný, vozy Škoda-Sanos 200Tr sú výsledkom česko-slovensko-juhoslovanskej spolupráci).
Archetyp (psychológia)
Archetyp označuje prvotné vrodené štruktúry kolektívneho nevedomia, psychický sediment opakujúcich sa životných situácií, úloh a zážitkov človeka. Termín sa v súčasnosti rozšíril pod vplyvom prác C. G. Junga.
Škoda 15Tr
Konštrukcia
15Tr je trojnápravový trolejbus, ktorý sa skladá z dvoch častí. Tie sú spojené kĺbom v podvozkovej časti a krycím mechom. Základom celej konštrukcie vozu je oceľový rám, na ktorom je pripevnená samonosná karoséria. Trolejbus vznikol zostavením zhodných alebo upravených dielov vozu 14Tr, čo je veľmi výhodné pre údržbu a zháňanie náhradných dielov. V pravej bočnici sa nachádzajú štvoro dvojkrídlové skladacie dvere. Priečne umiestnené sedačky pre cestujúcich sú potiahnuté koženkou. Vnútorné osvetlenie je žiarivkové.
Archetyp (psychológia)
Archetyp podľa Junga
Podľa Junga je archetyp apriórna, autonómna, dedičná štruktúra ľudského nevedomia bez špecifického obsahu. Obsah nadobúda až v priebehu individuálneho života, kde sa osobná skúsenosť viaže na archetypálne formy. Treba rozlišovať medzi vlastným formálnym archetypom, ukrytým v nevedomí, a konkrétnym archetypálnym obrazom, manifestujúcim na úrovni vedomia.
Pôsobením problémovej, krízovej situácie v osobnom alebo sociálnom živote dochádza k nevedomému oživeniu a sprítomneniu príslušného archetypu. Daný proces má spontánnu, automatickú povahu. Archetypická matrica a priori formuje činnosť fantázie a tvorivého myslenia. Pomocou tejto matrice Jung vysvetľuje existenciu opakujúcich sa motívov v mýtoch a rozprávkach rôznych národov večných obrazov svetovej literatúry a svetového umenia.
Škoda 15Tr
Konštrukcia
Vozy prvej dodávanej série mali delené čelné okná, neskôr vyrábané vozy už dostali okná jednodielne. Trolejbusy Škoda boli najprv dodávané iba v červeno-krémovom náteru, ktorý bol štandardný pre všetky dopravné podniky vtedajšej ČSSR.
Ako zaujímavosť možno uviesť, že prvé trolejbusy 15Tr boli pôvodne určené pre zamýšľanú trolejbusovú trať České Budějovice – Temelín.
Prototypy
Prvé dva prototypy vozu 15Tr boli vyrobené v roku 1983. Od ostatných vyrobených vozov sa líšili čiastočne odlišnou elektrickou výzbrojou. Po skúškach u výrobcu jazdil prvý prototyp v rokoch 1984 a 1985 v skúšobnej prevádzke v Plzni (s evidenčným číslom 500). Časť predného článku bola následne predaná na náhradné diely do Brna. Druhý prototyp bol takisto hodnotený u výrobcu a v druhej polovici 80. rokov bol zošrotovaný.
V rokoch 1987 a 1988 boli vyrobené ďalšie tri prototypy, ktoré (na rozdiel od prvých dvoch) už zasiahli do bežnej prevádzky s cestujúcimi.
Dodávky trolejbusov
V rokoch 1983 až 1995 bolo vyrobených celkom 469 vozov Škoda 15Tr a jeden podvozok (predaný firme Powertronics v brazílskom meste São José dos Campos).
Sainte-Cécile (Saône-et-Loire)
Sainte-Cécile je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Archetyp (psychológia)
Archetyp podľa Junga
Archetypy majú numinóznu povahu, to znamená, že človeka fascinujú, vzbudzujú bázeň a posvätnú úctu.
Archetypálne obrazy sa objavujú v snoch, halucináciách psychotických pacientov, alebo v náboženských a mytologických symboloch, postavách a dejoch.
Archaické kultúry považovali archetypy za vyššie sily spirituálneho charakteru, bohov, démonov alebo duchov.
Archetypálne obrazy ako mytologické symboly sa ako rituály a dogmy prejavujú vo všetkých náboženstvách a svetových ideológiách.
Vzhľadom na schopnosť archetypov podstatne ovplyvňovať alebo aj ovládnuť vedomé ego sa archetypy javia ako autonómne psychické mocnosti.
V náboženských, etnických a ideologických vojnách alebo davových hnutiach sa uvoľňuje deštruktívna psychická energia, viazaná na archetypy. Asimilácia archetypálnych symbolov do náboženstva alebo ideológie totiž umožňuje transformáciu psychickej energie a jej uvoľnenie na úrovni vedomia. Náboženské a magické rituály, ktoré prírodné národy uskutočňujú pred lovom alebo vojnovou výpravou, umožňujú mobilizovať ich psychickú energiu pre určité ciele.
Ľudská kultúra neutralizuje ničivý vplyv psychickej energie, viazanej na archetypy, a môže ju aj využívať pre vlastné civilizačné úsilie vytváraním harmonickych a konzistentných duchovných systémov,v ktorých sa archetypy objektivizujú v podobe symbolov - archetypálnych obrazov.
V dejinách ide o nájdenie vhodnej formy rituálu, ktorý by predstavoval optimálne formovanie vzťahu ľudskej kultúry k projektívnej podobe kolektívnych archetypov.
Archetypy súvisia fylogeneticky s inštinktami; archetyp je psychický náprotivok inštinktu. Archetyp a inštinkt podnecujú človeka k akcii a človek si neuvedomuje skutočné motívy svojho konania.
Najznámejšími identifikovanými archetypmi sú: persona, tieň, anima, animus, Veľká Matka, múdry starec a selbst.
Antická architektúra
Antická architektúra je základné obdobie vo  vývine európskej architektury, Je to grécka architektúra, rímska architektúra, etruská architektúra  a  starokresťanská architektúra  v období od 11. stor. pred Kr. do 6. stor. po Kr.
Stavby antickej architektury sa  vyznačujú  dokonalými  konštrukciami  a jasnou  dispozíciou,  úhľadnými  architektonickými  formami,  staviteľskou   a výtvarnou dokonalosťou.
NGC 6591
NGC 6591 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. júla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,5.
Kwame Nkrumah
Kwame Nkrumah (* 21. september 1909 – † 27. apríl 1972) bol africký vodca proti koloniálnej nadvláde, zakladateľ a prvý prezident modernej Ghany a jeden z najvplyvnejších „panafričanov“ 20. storočia.
Život
Jeho otec bol zlatník a matka obchodníčka. Bol pokrstený ako rímskokatolík a strávil deväť rokov v rímskokatolíckej základnej škole blízko Half Assini. V roku 1930 po úspešnom ukončení Achimota College začal kariéru pedagóga. Svoje štúdium sa rozhodol pokračovať v Spojených štátoch. Navštevoval Lincoln University v Pensylvánii od roku 1935 a v 1939 získal magisterský titul. Študoval literatúru socializmu (hlavne Karla Marxa a Vladimira I. Lenina) a literatúru nacionalizmu (Marcus Garvey). Nkrumah opísal seba samého ako „nesektárskeho kresťana a marxistického socialistu“. Do politiky vstúpil ešte ako študent v USA, kde sa stal prezidentom študentskej organizácie združujúcej afrických študentov. Z USA odišiel v máji 1935 do Anglicka, kde organizoval 5. Panafrický kongres v Manchestri.
Politická kariéra
Zatiaľ v Zlatom Pobreží, J. B. Danquah sformoval stranu „United Gold Coast Convention“ (UGCC), aby podporovala autonómiu na ústavnej úrovni. Nkrumah bol pozvaný do funkcie generálneho tajomníka a tak sa v roku 1947 vrátil domov. Ako generálny tajomník organizoval mítingy po celej krajine a začal vytvárať obrovskú základňu pre nové hnutie. Vo februári 1948 sa objavili rozsiahle nepokoje a Nkrumah bol spolu s ďalšími lídrami UGCC zatknutý.
Vznikol rozdiel medzi strednými lídrami UGCC a radikálnymi stúpencami Nkrumaha. Preto v júni 1949 založil Nkrumah „Convention Peoples' Party“ (CPP). Strana, ktorej programom bolo okamžitá autonómia Zlatého Pobrežia. V januári 1950 spustil Nkrumah nenásilnú kampaň, ktorej cieľom boli protesty, štrajky a odmietanie spolupráce s autoritami Britského impéria.
V nasledujúcej kríze bola krajina poznamenaná a Nkrumah bol znova zatknutý a odsúdený na ročné väzenie. Ale v prvých voľbách v Zlatom pobreží (8. február 1951) vyhrala CPP. Zvolením do parlamentu bol Nkrumah prepustený z väzenia a v roku 1952 sa stal premiérom Zlatého pobrežia.
V roku 1958 jeho vláda zlegalizovala uväznenie bez súdu pre tých, ktorí predstavujú bezpečnostné riziko. Čoskoro sa jeho vláda stala autoritatívnou. Nkrumah ale nestrácal v krajine podporu. Zaslúžil sa o výstavbu ciest, škôl a nemocníc a jeho politika „afrikanizácie“ vytvorila lepšie príležitosti pre obyvateľov Ghany.
Plebiscitom sa v roku 1960 Ghana stala republikou a Nkrumah jej prezidentom so širokou legislatívnou a výkonnou mocou, ktorú mu zabezpečila nová ústava. V úrade prezidenta sa koncentroval na politickú jednotu čiernej Afriky. Jeho administratíva realizovala veľkolepé ale často zruinované rozvojové projekty a tak sa raz prosperujúca krajina stala zmrzačenou so zahraničným dlhom. To viedlo k nepokojom a generálnemu štrajku v septembri 1961. Odvtedy začal Nkrumah používať tvrdšie nástroje politickej moci a častejšie hľadal podporu v komunistických krajinách.