cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heineken Open 1989
Štvorhra mužov
🇳🇿 Steve Guy / 🇯🇵 Šuzo Macuoka vs. 🇺🇸 John Letts / 🇺🇸 Bruce Man 7-6 7-6
Hatifusi (rozlišovacia stránka)
Hatifusi môže byť ostrov:
NGC 4742
NGC 4742 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 25. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Kostol svätých archanjelov Michala a Gabriela (Margine)
Kostol svätých archanjelov Michala a Gabriela je drevený pravoslávny kostol, nachádzajúci sa v dedine Margine v obci Abram v Bihárskej župe v Rumunsku.
Dekonštruktivizmus
Dekonštruktivizmus môže byť:
Kostol svätých archanjelov Michala a Gabriela (Margine)
História
Kostol bol postavený v roku 1700, v 1780 bol namaľovaný interiér. V roku 1899 maliar Hackman Mor znova vymaľoval väčšinu interiéru.
Infekcia enterotoxigénnymi Escherichia coli
Infekcia enterotoxigénnymi Escherichia coli je príčinou hnačiek detí i dospelých. Výskyt týchto hnačiek je endemický, stretávame sa s nimi v teplejších podnebných pásmach (napr. Egypt, Mexiko). Na Slovensku sa objavujú v podobe tzv. cestovateľských hnačiek u dovolenkárov a cestovateľov krátko po návrate z ohrozených oblastí.
Enterotoxigénne kmene E.coli kolonizujú tenké črevo pomocou fimbrií, ktoré sú druhovo špecifické. Produkujú 2 typy enterotoxínov: termolabilný (podobná štruktúra i účinok ako choleragén) a termostabilný.
Liečba je väčšinou symptomatická, s dôrazom na stabilizáciu vnútorného prostredia (rehydratácia).
Markus (priezvisko)
Markus je priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie je v Bratislave, Polomke a Závadke nad Hronom (obe okres Brezno). V Česku je najrozšírenejšie v Prahe.
Známi nositelia
Pozri v článku Markus.
Širacuju (trieda lodí)
Trieda Širacuju  pozostávala z desiatich „torpédoborcov prvej triedy“ (一等駆逐艦 ittó kučikukan) imperiálneho loďstva, postavených v rokoch 1933 až 1937. Jednotky triedy Širacuju svojim dizajnom nadviazali na predchádzajúcu triedu Hacuharu, konkrétne na jej podtriedu Ariake.
Všetkých desať postavených jednotiek bolo potopených počas bojov v Pacifiku. Päť z nich padlo za obeť ponorkám, tri boli potopené pri stretoch s hladinovými jednotkami protivníka, jeden potopili bombardéry USAAF a jeden sa potopil po kolízii.
Pozadie vzniku
Podľa „doplňovacieho programu pomocných plavidiel z roku 1931“ (známejšieho ako „1. doplňovací program“ ~ 第一次補充計画 ~ Dai–iči–dži hodžú keikaku, či neoficiálne „program prvého kruhu“ ~ マル1計画 ~ Maru iči keikaku) malo byť postavených dvanásť torpédoborcov triedy Hacuharu (projekt F-45). Triedu Hacuharu ale sprevádzali problémy so stabilitou, ktoré si vyžiadali prepracovanie plánov rozostavaných a prestavby už existujúcich jednotiek. Dňa 15. decembra 1933 preto bolo rozhodnuté, že z triedy Hacuharu bude vyčlenená trieda Ariake. V rámci plánu rozvoja loďstva na fiškálny rok 1933 potom malo byť postavených päť torpédoborcov novej a modifikovanej triedy Ariake: Ariake, Júgure, Širacuju, Šigure a Murasame. Dňa 19. novembra 1934 bolo rozhodnuté o začlenení prvých dvoch jednotiek triedy Ariake späť do triedy Hacuharu, zatiaľ čo zostávajúcich šesť rozostavaných (Širacuju, Šigure, Murasame a Júdači) či len plánovaných (Samidare a Harusame) jednotiek bolo preklasifikovaných na triedu Širacuju. Tie boli stavané podľa projektu F-45D.
Podľa „programu druhého kruhu“ (マル2計画 ~ Maru ni keikaku) z roku 1934 mala k prvej sérii šiestich jednotiek pribudnúť ešte druhá, mierne modifikovaná, série štyroch torpédoborcov (Jamakaze, Kawakaze, Umikaze a Suzukaze), na ktorú potom nadviazala desaťkusová trieda Asašio.
Konštrukcia
Jednotky triedy Širacuju vychádzali z podtriedy Ariake predchádzajúcej triedy Hacuharu. Vizuálne sa odlišovali tvarom mostíku a inštaláciou štvorhlavňových torpédometov.
Pohon
Pohonná sústava bola prevzatá z predchádzajúcej triedy Hacuharu. Pozostávala z dvoch zostáv parných turbín Kanpon o výkonu po 21 000 kW (15 445,5 kW) a troch vodotrubných kotlov Ro-gó Kanpon šiki s predhrievačmi vzduchu a prehrievačmi pary.
Výzbroj
Širacuju niesli dva zakrytované otočné štvorhlavňové torpédomety typu 92 model 2, ktoré boli montované namiesto trojhlavňových typu 90 model 2 z triedy Hacuharu. Predný torpédomet (ktorý bol umiestnený medzi oboma komínmi) a zadný komín boli umiestnené v osi plavidiel. To bolo dosiahnuté rozdelením zásobníku rezervných torpéd pre predný torpédomet na dva menšie po dvoch torpédach umiestnených po oboch stranách zadného komínu.
127mm kanóny modelu 1914 boli lafetované v dvojhlavňových vežiach modelu C, po jednej na prove a korme. Veže umožňovali eleváciu až 55°. Jednohlavňová veža modelu B s piatym 127mm kanónom sa nachádzala vzadu pred dvojhlavňovou vežou.
Neskoršie modifikácie
thumb|left|Šigure v decembri 1944 s demontovanou zadnou 127mm jednohlavňovou vežou a ľahkou protilietadlovou výzbrojou zloženou z 26 [[25mm protilietadlový kanón typu 96|25mm kanónov typu 96 (3xIII, 1xII, 15xI) a štyroch jednohlavňových 13,2mm guľometov. Zásoba torpéd bola redukovaná na maximálne 14 kusov odstránením pravobočného zásobníku pre predný torpédomet.]] Počas vojny bola posilňovaná protilietadlová výzbroj a došlo aj k montáži radarov na prežívajúcich jednotkách. Rovnako došlo k redukcii nesených náhradných torpéd. V rokoch 1942 až 1943 bola odstránená jednohlavňová 127mm veža v zadnej časti lode a nahradená za trojhlavňový komplet 25mm kanónov typu 96. Boli montováné ďalšie 25mm kanóny v jedno–, dvoj– a trojhlavňovom usporiadaní, ktoré dopĺňali 13,2mm guľomety typu 93.
V neskoršej fáze vojny (približne od roku 1943 alebo 1944) lode niesli metrový prehľadový radar 13 Gó na sledovanie vzdušných cieľov a centimetrový prehľadový radar 22 Gó proti vzdušným a hladinovým cieľom.
Fimbria
Fimbria (lat. strapec, kučera) môže byť:
Dekonštruktivizmus (architektúra)
náhľad|Imperial War Museum v [[Manchester|Manchestri, UK]] Dekonštruktivizmus alebo dekonštrukcia je architektonický štýl modernej architektúry, ktorý je charakterizovaný hmotovou neviazanosťou a určitou tvarovou deformáciou, záujmom k formovaniu povrchu a hmoty, nepravidelnosťou tvarov, ktoré popierajú, narúšajú a deformujú základné elementy architektúry. Výsledný vzhľad budov predstavujúcich dekonštruktivizmus je charakteristický nepredvídateľnosťou a kontrolovaným chaosom. Odmieta návrat k historickým odkazom architektúry ako i používanie ornamentu a dekorácie.
Vývin a filozofia
K dôležitým momentom vo vývoji dekonštruktivizmu patrí vplyv filozofa Jacqua Derrida na architekta Petra Eisenmana. Z ich spolupráce, spájaní teórie a architektonickej praxe, vzišli projekty, ktoré položili základ dekonštruktivizmu ako smeru v architektúre ako napríklad architektonická súťaž Parc de la Villette z roku 1982. Výstava v Museum of Modern Art's v New Yorku v roku 1988 pod názvom Deconstructivist Architecture (dekonštruktivistická architektúra), organizovaná Philipom Johnsonom a Markom Wigleym a taktiež otvorenie Wexner Centra pre umenie v Columbuse, ktorého autorom je Peter Eisenman, zohrali dôležitú úlohu v ďalšom vývoji. Na výstave v New Yorku boli predstavené práce architektov ako Frank Gehry, Daniel Libeskind, Rem Koolhaas, Peter Eisenman, Zaha Hadidová, COOP Himmelb(l)au a Bernard Tschumi. Všetkých autorov spájal nekonvenčný prístup k architektúre, nesviazané a expresívne narábanie s hmotou, až akési trieštenie či narúšanie konštrukcie. Od výstavy sa mnoho architektov prikláňajúcich sa k dekonštruktivizmu síce zdržiavalo takéhoto pomenovania, napriek tomu sa tento termín zaužil a označuje tak všeobecný trend v rámci súčasnej architektúry.
Kontext
Pôvodne boli niektorí architekti označení ako dekonštruktivisti ovplyvnení myšlienkami francúzskeho filozofa Jacquesa Derridu. Niektorí zástancovia dekonštruktivizmu boli však taktiež ovplyvnení tvarovou experimentáciou a geometrickou nevyváženosťou ruského konštruktivizmu.
S dekonštruktivizmom súvisí aj niekoľko ďalších myšlienkových a umeleckých smerov 20. storočia ako: modernizmus/postmodernizmus vo vzájomnom pôsobení, expresionizmus, minimalizmus, kubizmus a súčasné umenie.
Dekonštruktivizmus sa usiloval poprieť zaužívanú predstavu o "zásadách" v architektúre a zväzujúcich pravidlách ako "forma nasleduje funkciu", či "čistota tvarov".Umelci ako Naum Gabo, El Lissitksky, Kazimir Malevich a Alexander Rodchenko ovplyvnili grafický obsah a geometrické formy takých architektov ako Zaha Hadidová a COOP Himmelb(l)au. Oba smery, dekonštruktivizmus i konštruktivizmus, obsiahli vo svojej podstate použitie tektoniky abstraktnej montáže
Súčasné umenie
Dve vetvy moderného umenia, kubizmus a minimalizmus, mali taktiež vplyv na dekonštruktivizmus. Analytický kubizmus sa prejavil najmä v prístupe k hmote, kedy hrany a tvary budovy sú súčasne vnímané z rôznych uhlov pohľadu. Súlad roztrieštenosti priestoru je príznačný pre mnohé diela Franka Gehryho a Bernarda Tschumiho.
Dekonštruktivizmus spolu s minimalizmom rozchádza s kultúrnymi odkazmi. Zaujíma rovnaký prístup ku konceptuálnemu umeniu.
Kitami (provincia)
Provincia Kitami (🇯🇵) bola bývalá japonská provincia na ostrove Hokkaidó, ktorá existovala iba krátko. Jej rozloha zodpovedala súčasným podprefektúram Sója a Abaširi bez okresu Abaširi.
Provincia vznikla 15. augusta 1869 z 8 okresov. V roku 1872 pri sčítaní ľudu bola populácia provincie 1 511. V roku 1882 boli provincie na Hokkaidó zrušené.
Dekonštruktivizmus (architektúra)
Súčasné umenie
Vo svojou tendenciou k deformácii a narúšaní je tiež znak expresionizmu a expresionistickej architektúry. Dekonštruktivizmus v sebe odráža mnoho foriem neoexpresionizmu a abstraktného expresionizmu. Hranaté tvary budovy Ufa Cinema Center (COOP Himmelb(l)au) pripomínajú abstraktné geometrické útvary malieb Franza Klina.
Ufa Center má taktiež podobné usporiadanie hranatých útvarov ako ich zachytáva v konceptoch urbanických uličných priestorov Nemecka Ernst Ludwig Kirchner. Práce Wassilia Kandinskeho taktiež nesú podobnosť s dekonštruktivistickou architektúrou. Jeho smerovanie k abstraktnému expresionizmu od figurálnej práci je v rovnakom duchu ako dekonštruktivistické potlačenie ornamentu geometriou.
Projekty s počítačovou podporou
Navrhovanie za pomoci počítačovej podpory (computer-aided design) je momentálne základným nástrojom v mnohých aspektoch súčasnej architektúry, ale zvlášť charakter dekonštruktivizmu dáva priestor možnostiam, ktoré poskytuje používanie počítačov. Trojdimenzionálne modelovanie a animácia (virtuálne i fyzicky) pomáha koncipovať rozsiahle priestory, zatiaľ čo väzba medzi počítačovým modelovaním a priemyselnou výrobou umožňuje navrhovať špecifické prvky s ohľadom na čas a požadovanú cenu. Napriek tendencii mnohých architektov nahradiť manuálne projektovanie prácou s počítačom ostali mnohí architekti verní priamej tvorbe, či už Zaha Hadidová koncipovaním na základe skíc, alebo Gehry simulovaním reálnych budov vytváraním fyzických modelov.
Architekti a projekty súvisiace s dekonštruktivizmom
Stata Center v Bostone od F. O. Gehryho v spolupráci s MIT, je budovou výrazovo silnou, priamo odrážajúcou dekonštrukciu formou objemov a akoby zlomených plôch. Hmota budovy sa nad štvrtým podlažím štiepi a vytvára tak dve deformované veže, nazývané "G Tower" a "D Tower". Budova vzdialene pripomína Gehryho Tancujúci dom v Prahe.
Príkladom dekonštruktivistickej zložitosti je Vitra Design Museum Franka Gehryho vo Weil nad Rýnom, ktoré preberá biely neornamentálny kubus modernistických umeleckých galérií a pretvára a rozkladá ho, používajúc pritom geometrie odkazujúce na kubizmus a abstraktný expresionizmus. Vyvracia tak funkcionalistický aspekt modernistickej jednoduchosti, ponechávajúc však spoločný prvok - povrchovú úpravu biele stucco ako identifikačný bod.
Ďalším príkladom dekonštruktivizmu je Wexner Center for the Arts. Wexnerove centrum preberá archetypovú formu hradu, ktorú zahusťuje zložitosťou niekoľkých výsekov a a fragmentov. Táto stavba narúša archetyp hradu, stavia jeho priestory a štruktúru do konfliktu a odlišnosti.
Návrh Franka Gehryho na svoje sídlo v Santa Monice sa pokladá za prototyp dekonštruktivistickej budovy. Jeho určujúcim prvkom bol vzor predmestského domu začleného do typického prostredia s ohľadom na jeho sociálny význam. Gehry premenil masívnosť, geometrické plášte, plochy a ostatné prvky v hravú roztrieštenosť, výsledok "de"konštrukcie.
Iné projekty
.
617 Patroclus
617 Patroclus je planétka.
Polerady (okres Most)
Polerady sú obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 230 obyvateľov, z toho 118 mužov a 112 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 39,8 roka, ženy 41,3 roka).
Márkus (priezvisko)
Márkus je maďarské priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v Šamoríne a Štúrove.
Známi nositelia
Pozri v článku Márkus.
NGC 4743
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Ján Milov
náhľad|Pamätná tabuľa J. Milova vo Zvolene Ján Milov (* 13. február 1913, Veľké Janíkovce (dnes Janíkovce)† 9. marec 1979, Zvolen) bol slovenský básnik. Pseudonym Marián Ján Milov, M. J. Milov.
Ión
Ión môže byť:
Koreňonožce
Koreňonožce (v širšom zmysle) alebo panôžkovce (lat. Rhizopoda v širšom zmysle alebo Sarcodina) bol v starších systémoch taxón (podkmeň, kmeň, trieda a pod.) prvokov. Zahŕňal prvoky s premenlivým tvarom tela, krytým tenkou povrchovou membránou. Taxón sa skladal z taxónov:
Rhizopoda v najužšom zmysle
Vedecký názov Rhizopoda (= Amoebozoa v staršom zmysle) môže v najužšom zmysle byť taxón zahŕňajúci len lobopódiovce (Lobosea) a vláknonožce (Filosea) a ojedinele aj akrázie. Slovenský názov tohto taxónu je nie koreňonožce, ale meňavkovce.
Zaradenie v aktuálnom systéme
V systémoch používaných od roku 2005 taxóny patriace pod bývalé koreňonožce (Sarcodina) tvoria časti moderných taxónov Amoebozoa, Rhizaria, Excavata a Chromalveolata (presnejšie Stramenopila).
Charakteristika
V. Franc podáva nasledujúcu charakteristiku koreňonožcov:
Tenká povrchová blana na povrchu umožňuje vytváranie panôžok, ktoré slúžia na pohyb aj fagocytárne prijímanie potravy. Telo je často v schránke, ktorá môže byť z rôzneho materiálu. Cytoplazma je obyčajne rozlíšená na ektoplazmu a endoplazmu. Majú jedno alebo viac nediferencovaných jadier, u Amoebida, Foraminifera a Mycetozoa sa vyskytujú mnohojadrové plazmódiové štádiá. Pohlavné rozmnožovanie (autogamia so vznikom bičíkatých gamét) bola zistená len u niektorých druhov. Sú to akvatické, edafické aj parazitické prvoky.
Do nadtriedy Actinopoda patria vodné prvoky s guľovitým telom, ukrytým zväčša v schránke, ktorá môže byť chitinózna, kremičitá alebo zo SrSO4. Majú veľmi jemné filopódie alebo axopódie (dlhé tenké panôžky so spevňujúcim centrálnym filamentom). Rozmnožujú sa nepohlavne alebo menej často pohlavne, kopuláciou bičíkatých gamét. Až na výnimky sú súčasťou planktónu.
Systém
=== Biopedia (2008) === podkmeň koreňonožce (Sarcodina):
V. Franc (2005)
=== Cavalier-Smith (1993) ===
Bývalých koreňonožcov (Sarcodina) autor rozdelil nasledovne (str. 977, 978 a i.): Niektoré rody (napr. Chrysamoeba) umiestnil do kmeňa Heterokonta z ríše Chromista. Aj kmeň Chlorarachniophyta umiestnil do ríše Chromista. Kmeň Archamoebae umiestnil do ríše Archezoa. Do ríše prvoky umiestnil nasledovné taxóny koreňonožcov (taxóny uvedené v zátvorke sú uvedené len na uľahčenie orientácie):
(Prvoky:)
=== Stöcker at al. (1986) === trieda Rhizopoda v širšom zmysle:
Actinopoda sa niekedy radí ako samostatná trieda.
=== Corliss (1984) ===
(-) Rhizopoda:
===Levine et al. (1980) ===
podkmeň Sarcodina:
=== Ferianc (1978) ===
kmeň koreňonožce (Rhizopoda):
=== Pyramída (1976) === kmeň koreňonožce (Rhizopoda):
podkmeň koreňonožce (Sarcodina):
=== Kratochvíl, Bartoš (1954) === Rovnaký systém je uvedený v Encyklopédii medicíny, slovenské názvy sú teda odtiaľ.
trieda koreňonožce (Rhizopoda):
2807 Karl Marx
2807 Karl Marx je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 15. októbra 1969.
618 Elfriede
618 Elfriede je planétka s priemerom 124 km, ktorú objavil K. Lohnert 17. októbra 1906.
Markos
Markos môže byť:
Anton Kret
PhDr. Anton Kret, CSc. (* 10. apríl 1930, Smižany – † 6. február 2019, Bratislava) bol slovenský dramaturg, teatrológ, prekladateľ a publicista. Pseudonym: Anton Semko, A. K. Vengur, Kamil Pichňa.
Životopis
Roku 1955 absolvoval štúdium divadelnej vedy (odbor dramaturgia) na VŠMU v Bratislave, 19631966 ašpirant Akadémie spoločenských vied v Moskve 1966 CSc., 1967 PhDr. Pôsobil na Povereníctve kultúry SNR (19551959), 19661967 pracovník ÚV KSS, na Ministerstve kultúry (19671969) a v SND v Bratislave ako hlavný dramaturg (19591963 a 19711992). Externe prednášal na VŠMU v Bratislave (od 1959) predmet estetika divadla a dejiny slovanských divadiel a drámy a na Akadémii umení v Banskej Bystrici (od 1998) predmety dramaturgia, analýza dramatického diela a dejiny divadla. Bol šéfredaktorom časopisu Javisko (19921996) a šéfredaktorom súkromného vydavateľstva (19961998). Napísal desiatky štúdií a doslovov ku knižným vydaniam teatrologických a dramatických prác, množstvo kritík a recenzií z oblasti profesionálneho divadla. Celoživotne sa venuje ochotníckemu divadlu, napísal stovky článkov, recenzií a metodických materiálov. Je editorom desiatky odborných publikácií. Okrem toho je autorom rozhlasových hier, odborných publikácií. Z ruštiny preložil takmer 150 divadelných hier a 10 teoretických prác o divadle. Je nositeľom Ceny Š. Hozu, pozri www.Smižany.sk (2008), a predsedom Spolku priateľov Spiša v Bratislave od r. 1989.
Dielo
Tlačou vydané alebo v divadlách, v televízii a v rozhlase uvedené monografické práce (pod vlastným menom a pod pseudonymami Kamil Pichňa, Anton Semko a A. K. Vengur):
Preklady vedeckých prác (v abecednom poradí autorov)
Výber z diela: https://drive.google.com/drive/folders/0ByxKg-b3ja97ZEpIZXBkNzYyS0U?usp=sharing
Floure
Floure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 4744
NGC 4744 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. júna 1834.
Floure
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 366 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4744
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Želenice (okres Most)
Želenice je obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 478 obyvateľov, z toho 259 mužov a 219 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,1 roka, ženy 42,4 roka).
Siradan
Siradan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ayşe Kulinová
Ayşe Kulinová (* 26. august 1941, Istanbul, Turecko) je turecká novinárka a spisovateľka.
Vyrastala v úradníckej rodine tureckej elity. Otec, Muhittin Kulin, bol Bosniak a matka Sitare Hanım, Čerkeska. Hlásili sa k tradičnému osmanskému kódexu správania.
Soulanges (Marne)
Soulanges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Srpica obyčajná
Srpica obyčajná je pomerne hojne rozšírený holometabolný hmyz.
Markus
Markus môže byť:
Essen (Nemecko)
Kultúra
Essen bol v roku 2010 jedným z troch Európskych hlavných miest kultúry.
Mullingar
Nachádza sa v centrálnej časti grófstva, na rieke Brosna, medzi jazerami Lough Owel a Lough Ennell, v nadmorskej výške Mestom preteká kanál Royal Canal. Je významnou dopravnou križovatkou, leží na styku cesty I. triedy N4, cesty II. triedy N52 a regionálnych ciest R390, R392, R393, R394 a R400. Tiež je železničným uzlom na hlavnej trati Dublin – Sligo, od ktorej sa oddeľuje trať do Athlone. Dublin leží na VJV, Portarlington  na JJV, Tullamore  na JJZ, Athlone  na juhozápad, Longford  na severozápad, Kells  na severovýchod a Navan  na VSV.
Mullingar je sídlom grófstva Westmeath už od roku 1542, kedy anglický kráľ Henrich VIII. oddelil Eastmeath od Westmeath. Pôvodný názov mesta znie Maelblatha. Spoločne s mestami Athlone a Tullamore formuje tzv. Midlands Gateway, čo je urbanistický plán predstavený írskou vládou.
Najznámejšou dominantou mesta je katedrála Krista Kráľa. Neďaleko mesta sa nachádza tzv. Belvedere House and Gardens, rekreačný objekt s rozsiahlou záhradou. V meste je lodenica a prístavisko výletných lodí na kanáli Royal Canal, ďalšie lodenice na brehu jazier Lough Owel SSZ od centra mesta a Lough Ennell JJZ od neho.
Každý týždeň v nedeľu sa v meste usporadúva farmársky jarmok. Z mesta pochádza hudobná skupina The Blizzards, a taktiež známy spevák, z britsko-írskej skupiny One Direction, Niall Horan
Korňa
Korňa je obec na Slovensku v okrese Čadca.
Polohopis
Malebná dedina je situovaná v Beskydách, v geomorfologickom celku Turzovská vrchovina. Nachádza sa severozápadne od mesta Turzovka na súradniciach 18°32'10" východnej dĺžky, 48°24'42" severnej šírky, v nadmorskej výške 559 m n. m. (stred obce). Leží v blízkosti hraníc s Českom a Poľskom. Obcou preteká potok Kornianka, do ktorého sa postupne vlievajú potoky Marcovský potok sprava, Sobčákov potok a Dáždený potok zľava. Najbližšia okolitá obec je Klokočov.
Členenie
Korňa sa administratívne rozdeľuje na dve časti - Nižná Korňa (po obecný úrad) a Vyšná Korňa. Jemnejšie členenie jednotlivých častí je zvykové alebo pomenované podľa pôvodných majiteľov/osadníkov danej usadlosti/osady - napr. U Šopčoka, U Jendriskov, U Gajdoší, U Ďurkáči, U Zelenkov, Hrtúsov, Dubačí, Sobčákov, Marcov, Majtánov, Jančíkovci, Galuščákovci, U Varmusa, U Chrapa, U Študenta a pod. Centrum obce je na osi Obecný úrad - Kostol, kde sa súčasne nachádzajú aj predajne, penzióny a pod.
Stavby, architektúra, zaujímavosti, turizmus
náhľad|[[Prírodná pamiatka Korniansky ropný prameň|Ropný prameň]] Za povšimnutie stoja oba kostoly - pôvodný drevený, ako aj veľmi moderný nový kostol z roku 1994; drevený kostol dnes slúži ako pastoračné centrum. Originálne obydlia tvorili drevenice, ktoré v súčasnosti sú už na ústupe. Pôvodnú drevenú krčmu rozobrali a umiestnili v skanzene vo Vychylovke, kde naďalej slúži svojmu pôvodnému účelu.
Miestnou prírodnou zaujímavosťou je isto aj Korniansky ropný prameň, najvyššie položeným stredoeurópskym samovoľným výtokom ropy zo zeme. Občania používali vytečenú ropu na svietenie, jeden muž si údajne náterom z nej zakonzervoval svoju drevenicu; nikdy mu nezhnila, ale zato zhorela. Korňa sa stala známou aj vďaka pútnickému miestu zvanému Živčák (niektorí to volajú aj Živčáková, katastrálne sa však nachádza už na území Turzovky), kde došlo v roku 1958 k údajnému niekoľkonásobnému zjaveniu Panny Márie lesníkovi Matúšovi Lašutovi a iným zjaveniam i niektorým iným obyvateľom. Ročne tam putujú tisíce ľudí, podľa povery má aj voda – vyvierajúca na onom, predtým inak suchom mieste – pozoruhodné účinky; púte sú organizované miestnymi farníkmi, v kaplnke na Hore Živčáková sú konané sväté omše. V súčasnosti sa približne 500 m od pôvodnej kaplnky používa nový chrám pre tritisíc veriacich, ktorý bol posvätený v októbri 2015. Súčasťou bude aj exercično-rekreačné zariadenia pre kňazov i veriacich.
Jedna z prístupových ciest na Živčák vedie práve cez Korňu, povedľa nového kostola a cintorína; výstup na horu je lemovaný krížovou cestou. Korňa vzhľadom na obkolesenie obce horami zo všetkých strán je vyhľadávanou destináciou pre turistov, rajom hubárov a taktiež zberačov lesných plodov, mnoho razy nemilosrdne drancujúcich miestne lesy. Obec má veľmi sľubnú perspektívu ďalšieho rozvoja agroturizmu. Teší sa obľube ľudí z okolitých aj vzdialenejších miest a štátov, ktorí investujú v tejto lokalite do chát, chalúp a domov.
Sedem divov Korne
Podľa knihy Javorníky - Moravsko-sliezske Beskydy od vydavateľstva DAJAMA má Korňa svojich sedem divov:
Hospodárstvo a zamestnanosť
V minulosti chudobný kraj, mnoho občanov využilo rôzne príležitosti a odsťahovali sa trvalo alebo dočasne do cudziny. Bolo to tak napr. v dvadsiatych rokoch minulého storočia do USA, alebo po II. svetovej vojne do oblasti Sudet, Krnov a pod. Predchádzajúci režim tiež neprial tomuto regiónu v akomkoľvek rozvoji, zámerne nevytváral pracovné miesta v obci ani širšom okolí. Dôvod bol celkom jednoduchý - ľudia tvorili personálnu/ pracovnú rezervu hlavne pre priemyselnú severnú Moravu, menej pre Žilinu. Ľudia preto sú zvyknutí odchádzať za prácou ďalej z domu. Významní podnikatelia zamestnávajúci výrazný počet pracujúcich (ovplyvniteľný súčasnú úroveň nezamestnanosti) sa tu zatiaľ nenachádzajú. Rozvíja sa agroturistika, možno tu nájsť čoraz viacej turistických ubytovní, penziónov, a podobne.
Doprava
Vzhľadom na členitosť terénu je obec dostupná len pre cestnú dopravu; prístupná je od spojnice Turzovka - Klokočov. Smerom od Makova je možný prístup cez obec Kelčov, avšak malá časť cesty (rádovo stovky metrov) je zjazdná len terénnym automobilom s vyššou svetlou výškou podvozku. Do obce chodí autobusový spoj z Turzovky s napojením na železničnú spojnicu, trať Turzovka - Čadca - Žilina.
Dejiny
Do roku 1954 bola súčasťou Turzovky, ktorá pred získaním štatútu mesta bola najväčšou obcou v bývalom Československu. Súčasná Korňa vznikla spojením osád Nižná a Vyšná Korňa.
Martin Bartek
Martin Bartek (* 17. júl 1980, Zvolen) je bývalý slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej
Je rodákom zo Zvolena v roku 1998 bol draftovaný klubom NHL Nashville Predators v 8. kole z 202. miesta. V zámorí strávil niekoľko sezón v nižších súťažiach. Pred ročníkom 2003/04 sa vrátil na Slovensko a za HKm Zvolen zaznamenal v 49 zápasoch vynikajúcich 74 bodov. Ďalší rok začal vo fínskom Lukko Rauma, dokončil ho v Slovane Bratislava. Pred sezónou 2005/06 prestúpil do v ruského Metallurgu Novokuzneck, v jeho polovici sa však vrátil do Zvolena, v ktorého drese sa s bodovým priemerom 1,23 bodu na zápas zaradil na čelo extraligy.
Pred sezónou 2006/07 podpísal zmluvu s nemeckým klubom EV Duisburg. V januári 2007 prestúpil do švédskeho tímu Leksands IF, ktorý hrá druhú najvyššiu súťaž. Tu odohral len 5 zápasov, v ktorých si zapísal 10 kanadských bodov. Pred sezónou 2007/08 podpísal zmluvu s nemeckým druholigovým klubom Moskitos Essen. V sezóne 2007-08 sa stal najproduktívnejším hráčom ligy, najlepším strelcom a nahrávačom (pred druhým hráčom v lige skončil s náskokom 25 bodov). Mal priemer 2 body na zápas. Za Moskitos Essen odohral 50 zápasov a strelil 44 gólov a na 55 nahrával. V play-off mal bilanciu 4 góly a 9 nahrávok v 6 zápasoch.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 13 zápasov, zaznamenal 7 gólov.
Marek
Marek môže byť:
Ion
Ion môže byť:
2808 Belgrano
2808 Belgrano je planétka s priemerom 84 km, ktorú objavil Felix Aguilar Observatory 23. apríla 1976.
Advokátsky koncipient
Advokátsky koncipient je právnik v pracovnom pomere u advokáta, ktorý tu vykonáva právnickú prax a pripravuje sa na budúci výkon advokácie. Čiastočne môže byť platený i stavovskou organizáciou (advokátska komora), ktorá ho vedie v zozname advokátskych koncipientov.
Pavol Hudák
Pavol Hudák môže byť:
Kritón
Kritón môže byť:
Panôžkavce
Panôžkavce môže byť:
NGC 4745
NGC 4745 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 24. apríla 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,1.
Hobiţa (Peştişani)
Hobiţa je dedina v župe Gorj v Malom Valašsku (Rumunsko) patriaca do obce Peştişani. Po prvýkrát je spomínaná v dokumente kniežaťa Neagoe Basaraba v roku 1518. Hobiţa je rodným miestom známeho sochára Constantina Brâncuşiho (1876–1957).
Marek Bakoš
Marek Bakoš (* 15. apríl 1983, Nová Baňa) je profesionálny slovenský futbalista, ktorý hraje za český klub FC Viktoria Plzeň ako útočník.
Klubová kariéra
Marek Bakoš začínal s futbalom v rodnom meste Nová Baňa. V 15-tich rokoch odišiel do Nitry, kde debutoval v prvej lige. Po 5 sezónach v Nitre prestúpil v júni 2004 do Púchova. V prvej sezóne vsietil 9, v nasledujúcej 8 gólov. V januári 2006 ho získal ruský klub FK Šinnik Jaroslavl, ale v prvej sezóne tu odohral len 2 zápasy, potom klub zostúpil. V ďalšej sezóne strelil 3 góly v 20 zápasoch.
V júli 2007 sa vrátil na Slovensko a podpísal zmluvu s futbalovým klubom Ružomberka. Po dvoch sezónach ho priviedol do Plzne tréner Pavel Vrba, ktorý na Slovensku predtým pôsobil.
FC Viktoria Plzeň
Bakoš prišiel do Viktorie Plzeň v roku 2009, no do základnej zostavy sa dostal až po určitom čase. Najviac sa klubu darilo v roku 2011, keď s ním vyhral Gambrinus ligu, Superpohár (Česko) a kvalifikoval sa do Ligy majstrov. Niekoľkokrát sa vďaka svojim streleckým schopnostiam objavil v ideálnych zostavách.
A-mužstvo
Marek Bakoš debutoval v slovenskej futbalovej reprezentácii 29. februára 2012 v priateľskom zápase proti Turecku (Slovensko vyhralo v Turecku 2:1), kde odohral prvý polčas. Nastúpil aj v ďalších zápasoch reprezentácie - proti Poľsku 26. mája 2012, kde sa na ihrisko v úvode 2. polčasu a Poľsko vyhralo priateľské stretnutie doma 1:0 a 30. mája 2012 opäť v priateľskom zápase proti domácemu Holandsku, kedy hral do 78. minúty a potom bol vystriedaný Filipom Hološkom. Holandsko vyhralo 2:0. Štvrtý štart si pripísal počas posledného prípravného zápasu 15. augusta 2012 pred štartom kvalifikačných bojov o Majstrovstvá sveta vo futbale 2014. Slovenské A-mužstvo nastúpilo v Odense proti domácemu Dánsku a vyhralo 3:1, Bakoš nastúpil v základnej zostave a hral do 61. minúty, kedy ho nahradil Martin Jakubko. Po piatykrát nastúpil v základnej zostave v prvom kvalifikačnom zápase na MS 2014 proti domácej Litve a hral do 79. minúty, kedy ho nahradil Martin Jakubko. Zápas skončil nerozhodne 1:1; Bakoš strelil v prvom polčase regulárny gól, ktorý však španielsky rozhodca Gomez neuznal pre údajný ofsajd. 14. novembra 2012 odohral priateľský zápas s Českom v Olomouci, v druhom polčase nahradil na ihrisku Miroslava Stocha. Spoločne s Michalom Ďurišom a Mariánom Čišovským nastúpil proti niekoľkým klubovým spoluhráčom v českom drese. Slovenská reprezentácia podľahla domácemu mužstvu 0:3.
22. marca 2013 nastúpil v domácom kvalifikačnom zápase proti Litve, ktorý sa skončil remízou 1:1. Gólovo sa nepresadil ani vo svojom jubilejnom desiatom zápase 26. marca 2013 (išlo o priateľské stretnutie proti Švédsku, ktoré sa skončilo bezgólovou remízou ani v nasledujúcom zápase 7. júna 2013 proti Lichtenštajnsku (kvalifikačné stretnutie na MS 2014, remíza 1:1).
Úspechy
Reprezentačné
Individuálne
Hedy Lamarr
Hedy Lamarr, vlastným menom Hedwig Eva Maria Kiesler, (* 9. november 1914, Viedeň, Rakúsko – † 19. január 2000, Altamonte Springs, Florida, USA), bola rakúsko-americká herečka. Vo svojej dobe bola považovaná za jednu z najatraktívnejších filmových herečiek.
Preslávila sa filmom Extase z roku 1932 (réžia Gustav Machatý). V tomto experimentálnom filme hrala niekoľko minút nahá, čo bol prvý prípad ženskej nahoty vo filme. To bol pre vtedajšiu spoločnosť taký šok, že film odsúdil aj pápež Pius XII. a Adolf Hitler ho zakázal. Vo väčšine kópií (amerických či európskych) boli scény s nahou herečkou vystrihnuté.
Prínos v oblasti bezdrôtovej komunikácie
George Antheil pre film „Ballet Mécanique“ v rokoch 1923 – 1925 zložil hudbu pre 16 mechanických klavírov, ktoré mali hrať synchrónne. V spolupráci s Hedy Lammar tento princíp použili a spoločne dospeli k predstave rádiovej prenosovej cesty, pri ktorej by sa synchrónne, pomocou diernej pásky (či kotúča), prelaďoval ako vysielač, tak prijímač. Postup, kedy sa pri prenose informácií vysielač a prijímač synchrónne a neustále prelaďujú na ďalšie frekvencie, dnes známy pod skratkou FHSS (Frequency-hopping-spread-spectrum), si Antheil a Lammar dali patentovať v roku 1942, pričom svoj vynález dali bezplatne k dispozícii americkému námorníctvu. Takáto technika prenosu je výrazne odolnejšia voči odpočúvaniu ako aj rušeniu (zámernému či náhodnému).
US Navy však počas vojny vynález oboch umelcov nevyužila a až v roku 1959 sa myšlienky ujala americká elektrotechnická firma Sylvania Electronic Systems Division a v utajení viedla vojenský projekt, systém s preladiteľnou nosnou frekvenciou. Prvýkrát bol systém nasadený počas kubánskej krízy v roku 1962 a pre civilné použitie bol uvoľnený až v polovici osemdesiatych rokov. Systém sa čoskoro po uvoľnení uplatnil v družicových komunikačných sieťach a v súčasnosti je prítomný prakticky vo všetkých sieťach používajúcich rádiové rozhranie (mobilná telefónia, satelitná televízia, navigačný systém GPS).
George Antheil zomrel v roku 1959, Hedy Lammar v roku 2000. Za svoj vynález nikdy odmenu nedostali. Hollywoodska filmová hviezda sa aspoň dočkala morálnej satisfakcie. V roku 1997 bolo Hedy Lammar, snáď ako jedinej herečke v histórii, udelené v USA čestné uznanie za zásluhy o rozvoj elektrotechniky.
V roku 1998 použila spoločnosť Corel na obal a propagáciu svojho grafického programu Corel DRAW 8 prekreslenú fotografiu Hedy Lamarr, ale bez povolenia. Z následného súdneho sporu si Hedy odniesla 200 000 dolárov.
Jaroslav Ševčík
Jaroslav Ševčík (* 12. máj 1932, Horní Lideč – † 17. jún 2005, Bratislava) bol slovenský tanečný choreograf, režisér umeleckých programov a profesionálny tanečník.
Život
Po štúdiu na gymnáziu v Leviciach nastúpil do osvetovej školy v Bratislave a absolvoval aj Pedagogickú školu pre učiteľov tanečnej výchovy pri Štátnom konzervatóriu. V roku 1969 získal titul zaslúžilý umelec. Bol jedným z prvých členov SĽUK-u, s ktorým počas nasledujúcich tridsiatich rokov reprezentoval slovenské ľudové umenie na väčšine kontinentov. Bol prvým hlavným a nezabudnuteľným predstaviteľom v choreografii Jánošíka v SĽUK-u, účinkoval v množstve televíznych inscenácií napríklad Balada o Vojtovej Maríne, v choreografii Surovô drevo – goralský tanec, ktorý mal vyše 500 repríz. Venoval sa hlavne režijnej a choreografickej činnosti, najmä je treba vyzdvihnúť v tomto smere jeho práca s folklórnymi súbormi zahraničných Slovákov, pre ktorých táto spolupráca znamenala často vzkriesenie ich činnosti až po umelecký vzostup týchto kolektívov. Stál pri zakladaní súboru Limbora v New Yorku, Lučina v Clevelande, Trávnica v Lakewoode, Šarišan v Detroite, Slovakians v Pittsburghu, FS Ľudovíta Štúra v Melbourne, Zemplína v Toronte a ďalších. Mimoriadnu schopnosť preukázal pri práci režiséra pri koncipovaní veľkých programových celkov a prípravou programov s veľkým počtom súborov. Ide o spoluprácu a prípravu programov na medzinárodných festivaloch ako sú Folklórny festival Východná, Folklórne slávnosti pod Poľanou a medzinárodný folklórny festival Praha srdce národov – kde bol hlavným programovým režisérom. Svoje skúsenosti odovzdával mladým nielen v zahraničí, ale aj doma na Slovensku. Od roku 1997 spolupracoval s Domom zahraničných Slovákov v Bratislave.
Indian Heaven
Indian Heaven je názov menšieho vulkanického poľa, nachádzajúceho sa približne na polceste medzi sopkami Saint Helens a Adams vo Washingtone - USA, v pohorí Kaskádové vrchy.
Je tvorené siedmimi štítovými vulkánmi, z ktorých každá eruptovala len raz. Sopky sú usporiadané v smere sever (Sawtooth Mountain) - juh (Red Mountain), s najvyšším vrcholom Lemei Rock (1 806 m). Prevládajúcimi horninami sú bazalty a bazaltické andezity, prevládajúcimi sopečnými útvarmi sú lávové prúdy a troskové kužele. Posledná aktivita bola stanovená rádiouhlíkovou metódou na rok 6250 pred Kr. ± 50 rokov.
Škoda 15 T
Škoda 15 T (obchodný názov ForCity Alfa ) je električka vyvinutá plzenskou spoločnosťou Škoda Transportation pre Dopravní podnik hl. m. Prahy v rokoch 2005 – 2008.
Pri zadaní a následne aj konštrukcii vozidla boli zohľadnené skúsenosti s prevádzkou typu Škoda 14 T v pražskej sieti. Prevádzka päťčlánkovej električky s neotočnými podvozkami v Prahe mala zmiešané výsledky, predovšetkým kvôli vysokému a nerovnomernému zaťaženiu náprav na strane električky a zároveň chýbajúcim prechodniciam a veľkému podielu málo únosných tratí (predovšetkým tých na BKV paneloch) na strane koľajovej siete. Preto bolo v krátkej dobe vypísané výberové konanie na nový typ električky, ktorý by mal podvozky otočné.
Škoda 15 T má preto tri články nesené štyrmi otočnými podvozkami, z toho dvoma krajnými a dvoma Jakobsovými medzi článkami. Usporiadanie tak zvonku pripomína článkové električky Tatra KT8D5, Düwag GT8, VarioLF3, prípadne aj vozidlá linky M1 budapeštianskej podzemnej dráhy, ale konštrukčne sa od nich veľmi líši. Veľmi krátke previsy krajných článkov umožnili skonštruovať čelá električiek v plnej šírke vozidla bez toho, aby pri prejazde oblúkom vybočovala z prejazdného prierezu, podobne ako vozne KT8D5 alebo VarioLF. Do električky vedú jedny jednokrídlové dvere pre vodiča a šesť dvojkrídlových pre cestujúcich.
Kreveta
thumb|Krevety
Kreveta je slovenský názov niektorých rodov zo staršieho taxónu plávavce (nazývaného aj plávajúce desaťnožce, kráčajúce desaťnožce alebo zriedkavo krevety, lat. Natantia Boas, 1880), ktorý patrí pod desaťnožce, a ktorý je v súčasnom systéme desaťnožcov už rozdelený do taxónov Dendrobranchiata, Stenopodidea a Caridea.
Žije v moriach i sladkých vodách. Vie dobre plávať, má fylobranchiátne žiabre, prvé dva páry kráčivých končatín sú modifikované na klepetá, filtračné vejáriky alebo kefky. Má valcovitý pancier, vybiehajúci v čelný hrot rostrum, a dlhý rovný zadoček. Cez deň žije väčšinou skryto, v noci vychádza za potravou, ktorú vyhľadáva dlhými tykadlami. V nebezpečenstve uniká často smerom dozadu údermi chvostovej plutvičky. Krevety majú široké využitie v gastronómii alebo v akvaristike. Biologické podrobnosti pozri v článkoch o týchto taxónoch.
Diego de Almagro
náhľad|Poprava Diega de Almagru Diego de Almagro (* 1475, Almagro, Španielsko – † 8. júl 1538, Cuzco, Peru) bol španielsky Conquistador a objaviteľ Čile.
Životopis
Diego de Almagro sa narodil svojej matke, ako nemanželské dieťa v španielskom meste Almagro. Podľa tohto mesta aj prijal svoje priezvisko. Údajne bol najdúch.
V roku 1514 sa pripojil k expedícii Pedra Arias Dávilu, ktorý smeroval do Panamy. Z tohto obdobia nie je o Almagrovi veľa známe. Práve v tejto Panamskej expedícii sa Diego de Almagro spoznal s Franciscom Pizarrom a kňazom Hernandom de Luque.
V roku 1530 sa pridal k Franciscovi Pizarrovi, ktorý sa vydal dobiť Peru, kde si podmanil ríšu Inkov. Almagro, Pizarro a kňaz Luque požiadali Španielsku korunu aby vybavila ich výpravu pre dobytie juhu. Kráľ súhlasil a Pizarro sa mohol s 200 mužmi vydať na výpravu. Almagro zostal v Paname, kde verboval nových vojakov a tiež zabezpečoval zásoby pre výpravu. V roku 1532 sa Franciscovi Pizarrovi so 170 mužmi v bitke pri Cajamarce podarilo zajať vládcu Inkov Atahualpu za ktorého žiadali obrovské výkupné. Keď sa to Almagro dozvedel, zhromaždil mužov a odišiel za svojím starým partnerom. K Pizarrovi dorazil v apríli 1533 so 150 ozbrojenými mužmi. Bolo to 5 mesiacov po tom, čo mu španielsky kráľ udelil šľachtický titul "Don" a osobný erb. Obaja sa, ale dozvedeli, že sa k nim blíži obrovská armáda Inkov, ktorej velil inkský generál Romiñahui. Aj preto sa rozhodli v panike Atahualpu zavraždiť.
Občianska vojna medzi conquistadormi a Almagrova smrť
Keď sa situácia v ríši Inkov upokojila, tak sa vzťahy medzi Almagrom a Pizarrom rapídne zhoršili. Španielska koruna rozdelila Peru a bohaté mesto Cuzco pripadlo Almagrovi, ale Pizarro so svojimi bratmi toto mesto držali. Almagro šiel na sever, kde dobyl Quito. Po svojom návrate do Peru obsadil Almagro mesto Cuzco. Pri Cuzcu porazil armádu Inkov, ktorej velil Manco Capac II, ktorý obliehal v Cuzcu so svojou veľkou armádou Francisca Pizarra. Keď zničil armádu Inkov pri Cuzcu, mohol sa už sústrediť na samotné Cuzco. Obsadiť ho nebol až taký problém, keďže väčšina armády Hernanda Pizarra, ktorá bývala v Cuzcu sa v tom čase nachádzala v Andách, kde hľadala Manco Capaca. Keď sa Hernando Pizarro so svojou armádou vrátil do Cuzca, bol rýchlo porazený armádou Diega de Almagra. Bratia Francisca Pizara, Hernando a Gonzalo padli do zajatia. Francisco Pizarro poslal proti Almagrovi armádu, ktorej velil Alonso de Alvarado. Cieľom bola záchrana svojich bratov. 12. júla 1537 sa stretli v bitke pri Abancay s armádou Diega de Almagra, ktorej velil Rodrigo Orgonez. Alvarado bol so svojimi mužmi porazený. Gonzalovi Pizarrovi a Alvaradovi sa ale podarilo z väzenia utiecť. Almagro a Francisco Pizarro sa dohodli na prepustení Hernanda. Pizarro sľúbil Almagrovi, že ak prepustí Hernanda, tak sa vzdá nároku na Cuzco. Pizarro sa ale v skutočnosti Cuzca nikdy nechcel vzdať, len získaval čas, ktorý potreboval na prípravu svojej armády pre rozhodujúcu bitku. Príležitosť sa mu naskytla, keď Almagro ochorel. V apríli 1538 bol Diego de Almagro v bitke pri Las Salinas definitívne porazený, neskôr odsúdený na smrť a 8. júla 1538 sťatý vo väzení. Jeho telo bolo vystavené na hlavnom námestí v Cuzcu. Jeho useknutá hlava mala slúžiť ako varovanie iným rebelom.
Proximus Diamond Games
Proximus Diamond Games je tenisový turnaj typu Tier II na okruhu WTA, ktorý sa koná v Antverpách v Belgicku. Hrá sa od roku 2002 na dvorcoch Sportpaleis Merksem na začiatku februára.
Turnaj Proximus Diamond Games ponúka veľmi špeciálnu trofej, zlatú raketu vysádzanú diamantami pre hráčku, ktorá zvíťazí na turnaji trikrát počas piatich rokov. Hodnota tejto rakety sa odhaduje na 1 milión eur. Venus Williamsová mala možnosť získať raketu v roku 2005, ale vo finále prehrala s Amélie Mauresmovou. Druhú možnosť mala na turnaji v roku 2006, odhlásila sa však dva dni pre začiatkom. Amélie Mauresmová vyhrala túto trofej v roku 2007 po treťom víťazstve v rade.
V roku 2008 bude predstavená nová trofej, ktorá sa bude dať vyhrať za rovnakých podmienok. Táto trofej by mala mať ešte väčšiu cenu.
František Kreutz
František Kreutz (* 12. apríl 1920, Cinobaňa-Katarínska Huta – † 19. december 2004, Brezno) bol slovenský spisovateľ pre deti a mládež a prozaik.
620 Drakonia
620 Drakonia je planétka s priemerom 74 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 26. októbra 1906.
František Kreutz
Životopis
V roku 1935 – 1939 študoval na Učiteľských ústavoch v Lučenci a v Banskej Bystrici. V roku 1939 – 1942 pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach, 1947 – 1950 riaditeľ meštianskej školy v Detvianskej Hute, 1950 – 1960 základnej školy v Šumiaci, 1960 – 1980 v Brezne. Ako znalec regionálnej horehronskej histórie i ľudovej slovesnosti sa sústredil na koncipovanie povestí. Od roku 1957 ich publikoval v detských časopisoch Ohník a Slniečko. Poviedkami z dedinského prostredia prispel do antológií Ozveny v nás (1974), V znamení života (1978), Pribúdanie kruhov (1980). Autor knižiek pre mládež i dospelých na rozhraní historickej prózy a povesťového žánru. Venoval sa tiež vlastivednému i literárnemu regionálnemu výskumu a múzejníctvu, štúdiami a referátmi prispel do zborníkov Brezno sedemstoročné (1965), František Švantner (1972), G. K. Zechenter-Laskomerský (1974) a i.
Kratylos
Kratylos môže byť:
Markuš
Markuš je priezvisko, pozri Markuš (priezvisko), napr.:
NGC 4746
NGC 4746 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. marca 1830.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
2809 Vernadskij
2809 Vernadskij je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 31. augusta 1978. Je pomenovaná po ruskom geológovi a geochemikovi V. I. Vernadskom
Móric Krippel
Móric Krippel (* 5. september 1867, Kátlovce – † 23. november 1945, Šopron) bol slovenský lesný inžinier, vysokoškolský pedagóg.
Jeho otec bol Štefan Krippel a matka Mária rod. Reinolová.
Životopis
Študoval lesníctvo na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici (18871890); Ing., 1908 vysokoškolský pedagóg. Od roku 1890 pomocný lesník v obvode Riaditeľstva štátnych lesov v Banskej Bystrici a lesný odborník na viacerých miestach. Od 1908 vedúci katedry lesníckej ťažby a lesného priemyslu Vysokej baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, 19181938 v Šoprone. Autor vysokoškolských učebníc a príručiek o meračských prístrojoch, o lesnej ťažbe, o priemyselnom spracovaní dreva a o poľovníckych zbraniach. Vypracoval novú metódu na určovanie konštát tvrdosti dreva.
Smrť na Níle
Smrť na Níle je detektívny román Agathy Christie, ktorý prvýkrát vyšiel v roku 1937 a ktorého hlavnou postavou je Hercule Poirot.
Obsah
Mimoriadne zámožná dedička Linnet Ridgewayová, oplývajúca bohatstvom miliónov dolárov, prichádza do dediny Malton-under-Wode, aby sa tu usadila na práve kúpenom panstve Wode Hall. Dedinčania nevedia čo si majú o novej pani Wode Hall myslieť, zvlášť preto, že už úplne výstredne vynaložila šesťdesiat tisíc libier na obnovu panstva. Veľmi skoro názorne predvedie, že je bezohľadná, arogantná a pyšná. Zdá sa však, že dokáže prejaviť aj vernosť, keď u seba privíta dávnu priateľku Jacqueline de Bellefortovú, ktorú finančne zruinoval krach na burze.