cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Auguste Comte
Životopis
V tomto čase žije z príležitostných prác a v roku 1817 sa stal osobným tajomníkom utopického mysliteľa, Henri de Saint-Simona, ktorého vplyv je silne badateľný na jeho neskorších prácach. Stali sa spolupracovníkmi, vydávali spoločne časopisy, podieľali sa spoločne na tvorbe odborných článkov a nakoniec v roku 1824 sa ich cesty v dôsledku sporov o autorstve niektorých spoločne spracovávaných myšlienok rozišli.
V neskorších rokoch svojho života prišiel o väčšinu svojich príjmov a keď podporil prevrat Ľudovíta Napoleona Bonaparta v roku 1851, stratil aj väčšinu svojich podporovateľov a napokon od roku 1852 žil len zo zbierok svojich najvernejších stúpencov, s ktorými v roku 1848 založil Pozitivistickú spoločnosť a pre ktorých až do svojej smrti usporadúval pravidelné prednášky. Auguste Comte zomrel v kruhu svojich najvernejších žiakov 5. septembra 1857 a je pochovaný na parížskom cintoríne Père-Lachaise.
Comtova filozofia
Comtova filozofia chce bojovať proti anarchii a uvoľnenosti mravov, snaží sa odstrániť zlo, ktoré vzišlo z revolúcie, a obnoviť tak organické a stabilné obdobie, založené na poriadku. K tomu možno podla Comta dospieť tak, že sa bude najprv pôsobiť proti zmätku v mysliach, ktorý spôsobila koexistencia myšlienok starých a moderných, logicky nezlučiteľných. Z toho vyplýva potreba preskúmať dejiny ľudského ducha a odhaliť tak prekonané viery. Toto je účel zákona troch štádií, tvoriaceho chrbtovú kosť pozitivizmu.
Cieľom Comtovho filozofického úsilia bolo:
Comtea podnecovali pri vytváraní myšlienok pozitivizmu okrem Saint-Simona aj také osobnosti, ako boli napr. Bacon, Galilei a Descartes.
Sociológia
Comta považujú za zakladateľa sociológie, ktorej názov uviedol ako prvý vo svojej šesťdielnej práci "Cours de philosophie positive" (1830 – 1842). Od Comta pochádza aj tradičné delenie sociológie na sociálnu statiku a sociálnu dynamiku.
Comte sociológiu vnímal ako filozofiu dejín, ktorú popisoval v zmienených troch štádiách, pričom sem zahrnul aj vlastnú pozitivistickú víziu spoločnosti. Neodráža sa v nej len štátny, právny a spoločenský vývoj (na rozdiel od Hegela), ale aj vývoj umenia, náboženstva, vedy a filozofie.
Sociológiu rozdelil na dve časti:
Hernando Cortés
Hernando Cortés, známy aj pod menami Hernán Cortés, Fernán Cortés, alebo Fernando Cortés (* 1485, Medellín, Španielsko – † 2. december 1547, Castilleja de la Cuesta pri Seville) bol španielsky dobyvateľ (conquistador), ktorý porazil ríšu Aztékov a zabral územie dnešného Mexika pre Španielsko.
Začiatky
Narodil sa v Meddelíne, v Kastílskom kráľovstve ako jediné dieťa Martína Cortésa a Cataliny Pizarro Altamirano. Po svojej matke bol druhostupňovým bratrancom Francisca Pizarra, ktorý neskôr dobyl ríšu Inkov na území dnešného Peru. Cortés študoval v meste Salamanca, ale na veľký zármutok svojich rodičov ako 17-ročný zanechal školu a vrátil sa domov. Odmietol ísť v šľapajach svojho starého otca a študovať právo, ale rozhodol sa pre dobrodružnejší život. Uvažoval nad tým, či získať slávu vo vojne v Taliansku, alebo skúsiť šťastie v Novom svete.,
Príchod do Nového sveta
Cortés prišiel do Nového sveta v roku 1506. Zúčastnil sa na dobytí Hispanioly (dnešný ostrov Haiti) a Kuby. Za svoje služby bol odmenený rozsiahlymi pozemkami a indiánskymi otrokmi. Brutalita vojenskej výpravy na Kubu a následné vymretie indiánskej populácie spôsobené chorobami, prepracovaním a zúfalstvom, mohli mať neskôr vplyv na Cortésovo relatívne starostlivejšie zaobchádzanie s obyvateľmi Nového Španielska (dnešné Mexiko), keď sa stal jeho guvernérom. To umožnilo, ironicky, prežitie mnohých genotypov čistokrvných Indiánov, indiánskych kmeňov a indiánskych jazykov v dnešnom Mexiku. Expedície na polostrov Yucatán vedené Franciscom Hernández de Córdoba v roku 1517 a Juanom de Grijalva v roku 1518 sa vrátili na Kubu iba s malým množstvom zlata, ale s povesťami o vzdialenejšej krajine, ktorá zlatom priam oplýva. Keď sa to Cortés dopočul, nedočkavo predal alebo prenajal svoje pozemky, aby mohol kúpiť lode a zásoby na novú expedíciu. Oficiálne išlo o preskúmanie novej krajiny na západe a o nadviazanie obchodných stykov. Na expedíciu dostal súhlas od guvernéra Kuby, Diega Velázquez de Cuéllar. Bolo mu síce zakázané krajinu kolonizovať, ale vďaka svojej mimoriadnej schopnosti presviedčať ľudí sa mu podarilo dostať do svojho poverenia vetu o mimoriadnych opatreniach, ktoré mohli byť prijaté bez predchádzajúceho schválenia, „v skutočnom záujme kráľovstva“.
Výprava do ríše Aztékov
V roku 1519 Cortés opustil Kubu s 11 loďami, 500 mužmi a 15 koňmi. Na krátkej zastávke na Yucatáne získal síce málo zlata, ale zároveň neoceniteľný dar v osobe dvoch tlmočníkov. Jedným bola Indiánka „La Malinche“, ktorá sa neskôr stala legendárnou, druhým stroskotaný Španiel, ktorý sa naučil dialekt Mayov počas sedemročného otroctva.
Cortés pristál 4. marca 1519 so svojou výpravou na mieste, ktoré nazval Veracruz. Miestni Indiáni ho privítali darmi - potravinami, vzácnym perím a ženami. Tie museli byť vždy najskôr pokrstené, kým bolo nedočkavým Španielom dovolené „usporiadať pre nich večeru“. Cortés sa dozvedel, že krajine vládne veľký vládca v meste Tenochtitlán. Čoskoro prišli jeho vyslanci a priniesli ďalšie dary. Vládca Moctezuma II. dúfal, že jeho dary uspokoja cudzincov a tí upustia od myšlienky tiahnuť na Tenochtitlán. Pravdaže, výsledok bol úplne opačný. Na dôvažok, Cortés zistil, že ho považujú za boha Quetzalcoatla, boha s bielou tvárou, ktorý bol iným bohom prinútený odísť, ale prisľúbil, že sa vráti. Jeho návrat sa očakával práve v čase Cortésovho príchodu. Na radu svojej domorodej tlmočníčky La Malinche využil Cortés tento mýtus naplno.
Kým časť expedície chcela rýchlo získať čo najviac zlata, buď obchodom, alebo lúpežou, a potom sa vrátiť na Kubu, Cortés plánoval vybudovať svoju vlastnú fungujúcu ríšu. Prikázal potopiť celú svoju flotilu okrem jednej malej lode, pomocou ktorej komunikoval so Španielskom. Účinne tým zmaril všetky úvahy o návrate na Kubu a zamieril so svojou expedíciou do vnútrozemia, smerom k bájnemu Tenochtitlánu.
Najskôr prišiel do štátu Tlaxcala. Obyvatelia tohto malého nezávislého štátu, ležiaceho vo sfére vplyvu Aztéckej ríše, sa postavili Cortésovi na odpor. Španielske kuše, meče, bojové sekery, kone, psy a strelné zbrane však rýchlo vyhrali bitku. Cortés vyhlásil, že ak obyvatelia Tlaxcala prijmú kresťanstvo a stanú sa jeho spojencami a vazalmi panovníka Karola V., on im odpustí ich neúctivé chovanie a zvrhne nenávideného vládcu Aztékov. Ale ak nepristúpia na jeho návrh, vyhubí celý ich národ. Obyvatelia Tlaxcala súhlasili. Cortés teda mohol pokračovať ďalej a na jeho pochode ho odvtedy sprevádzalo aj asi 2 tisíc bojovníkov a najmenej toľko nosičov z Tlaxcala.
Keď Cortéz prišiel do Cholula, druhého najväčšieho mesta ríše, La Malinche vypustila fámu, že miestni chcú v spánku zavraždiť Španielov. Hoci Cortés nevedel, či sa táto fáma zakladá na pravde, prikázal podniknúť preventívny úder, ktorý mal poslúžiť ako lekcia. Španieli zajali a zabili príslušníkov miestnej šľachty, zapálili mesto a zabili asi 15 až 30 tisíc jeho obyvateľov. Cortés potom poslal odkaz Moctezumovi, že vládcovia Cholula sa k nemu neúctivo správali a preto museli byť potrestaní. Ak sa však Moctezuma bude správať k nemu úctivo a obdarí ho zlatom, nemusí sa obávať jeho hnevu.
Privítanie v Tenochtitláne
8. novembra 1519 dorazili Španieli k Tenochtitlánu. Keď prvýkrát uvideli toto mesto obkľúčené reťazou sopiek, pýtali sa sami seba, či sa im nesníva. Určite to bolo najveľkolepejšie mesto na svete. Moctezuma privítal Španielov s kráľovskými poctami a ubytoval ich, aj ich indiánskych spojencov v paláci svojho otca Axayacatla. Cortésovi dary nestačili a požiadal Moctezumu o viac zlata. Tak isto vyžadoval, aby boli odstránené modly z hlavného chrámu v meste, aby bol chrám očistený od ľudskej krvi a aby tam bola ustanovená svätyňa Panny Márie a Svätého Krištofa. Všetky tieto požiadavky boli splnené. Cortés napriek tomu zajal Moctezuma v jeho vlastnom paláci a uväznil ho, ako poistku proti vzbure Aztékov. Okrem toho požadoval obrovské výkupné v zlate, ktoré naozaj aj dostal.
Po niekoľkých týždňoch začalo napätie v meste vzrastať. Obyvatelia si čoraz viac uvedomovali, že ich vládca je v okovách a oni musia živiť nielen výpravu Španielov, ale aj tisícky ich indiánskych spojencov. V najťažšej chvíli prišla ku Cortésovi správa z pobrežia, že veľký oddiel Španielov bol vyslaný guvernérom Velásquezom, aby Cortésa uväznili pre odmietnutie poslušnosti. Cortés ponechal Tenochtitlán na starosť svojmu zástupcovi Pedrovi de Alvarado a odišiel na pobrežie. Kubánsku expedíciu vedenú Pánfilom de Narváez sa mu podarilo poraziť. Keď potom Cortés porozprával porazeným vojakom o meste plnom zlata, tí sa k nemu pripojili.
Keď sa Cortés vrátil do paláca, zistil, že Alvarado a jeho muži zmasakrovali aztécku šľachtu. Tí, ktorí prežili, si zvolili nového vládcu, Cuitláhuaca. Ten prikázal svojim vojakom obliehať palác, v ktorom bývali Španieli a Moctezuma. Cortéz prikázal Moctezumovi, aby prehovoril k svojim ľuďom z balkóna paláca a presvedčil ich, aby nechali Španielov v pokoji odísť na pobrežie. Dav ľudí Moctezumu vysmial a zasypal ho kameňmi. Niektoré z nich ho veľmi vážne zranili, takže o niekoľko dní zomrel.
V noci 1. júla 1520 sa pokúsil Cortéz potichu utiecť. Španieli omotali koňom kopytá a niesli si so sebou dosky, ktorými chceli preklenúť priekopu na ceste, vykopanú Aztékmi, na znemožnenie úteku. Plán sa však nepodaril. Aztékovia ich spozorovali a nastal urputný boj. Španielom sa ťažko bojovalo. Prekážalo im zlato, ktorého niesli toľko, koľko len vládali. Priekopa na ceste bola čoskoro úplne zaplnená mŕtvolami. Viac ako 400 Španielov a asi 2 tisíc ich indiánskych spojencov zahynulo. Cortésa Aztékovia šetrili. Chceli ho dostať živého, aby ho mohli obetovať svojmu bohovi vojny. Dúfali, že obetovaním srdca takého bojovníka si získajú späť priazeň boha vojny Huitzilopochtli.
Dobytie Tenochtitlánu
thumb|Zvyšky ruín Tenochtitlánu, ktoré sa dodnes zachovali Cortésovi, Alvaradovi a niekoľkým ďalším mužom sa však podarilo ujsť. Tak isto sa podarilo ujsť La Malinche, dvom Moctezumovým dcéram, ktoré patrili do Cortésovho háremu a Alvaradovej milenke. Pravdepodobne najdôležitejším človekom, ktorý prežil, bol pre Cortésa lodiar Martín Lopéz. Cortés mu prikázal, aby postavil 12 lodí na obliehanie mesta. Indiánski nosiči priniesli všetok potrebný materiál z pôvodnej flotily cez hory z pobrežia. Cortés a jeho spojenci si zatiaľ zabezpečovali všetky mestá v okolí Tenochtitlánu.
Pomohlo im pritom to, že Aztékovia z Tenochtitlánu, ktorí vládli nad inými aztéckymi mestami viac ako storočie, vyžadovali od nich poplatky, ba dokonca aj ľudí potrebných na obetovanie svojim bohom.
Herpetológia
thumb|Lampropeltis getula californiae Herpetológia (z gr. ἑρπετόν – herpeton – plaziace sa zviera) je jedným zo základných odborov zoológie a skúma plazy a obojživelníky. Odborník na herpetológiu sa nazýva herpetológ. Veda pod svoje štúdium zahŕňa napr. hady, korytnačky, krokodíly, jaštery, žaby a mloky.
Hernando Cortés
Dobytie Tenochtitlánu
Táto fáza výpravy bola neobyčajne namáhavá a brutálna. Spojenci z Tlaxcala prežívali iba vďaka tomu, že jedli telá svojich zmasakrovaných nepriateľov, kým Španieli sa živili psami a kukuricou. Španieli pomáhali svojim spojencom zabíjať nepriateľských Indiánov a zároveň získavali ženy ako otrokov. Pekné z nich skrývali v lesoch, spávali s nimi v noci a púšťali ich ráno, alebo sa s nimi oženili, kým ich manželov ich spojenci zjedli.
Obliehanie Tenochtitlánu začalo práve v čase, keď sa veľmi rozšírili kiahne. Pre Aztékov mala táto pre nich neznáma choroba hrozné dôsledky. Trpeli aj Cortésovi indiánski spojenci. Až 40 percent z nich zomrelo. Účinok tejto choroby na hladujúce obyvateľstvo obľahnutého mesta však musel byť katastrofálny. 13. augusta 1521 sa posledný aztécky vládca, Cuauhtémoc, vzdal Cortésovi. Španieli vstúpili do mesta, úplne ho zničili a zabili asi 120 až 240 tisíc jeho obyvateľov. Z mocnej Aztéckej ríše sa stalo Nové Španielsko na čele s guvernérom Hernandom Cortésom.
Cuauhtémoc odmietol Cortésovi prezradiť, kde sa skrývajú zlaté poklady, o ktoré Španieli prišli pri svojom úteku z mesta. Neurobil to ani potom, ako ho Cortés mučil a pálil mu chodidlá v ohni. Podľa svedectiev jeho priateľov, tento posledný Cortésov zločin sa mu stal osudným. Nikdy si ho sám sebe neodpustil a zdá sa, že mal zlý vplyv na jeho psychiku. Vybral sa na nezmyselnú expedíciu naprieč Guatemalou a Hondurasom, aby potrestal svojich španielskych spoločníkov, ktorí ho zradili. S jeho odchodom odišla z Nového Španielska všetka autorita. Cortés sa stal paranoidný a napriek námietkam svojich ľudí na výprave Cuauhtémoca obesil. Možno už nevládal dlhšie znášať pohľad na jeho znetvorené nohy.
Neskorší život
left|thumb|Hernando Cortés Keď sa Cortés vrátil sotva živý z Hondurasu, zúfalé obyvateľstvo žijúce v stave bezprávia ho s radosťou vítalo. Počas svojho pôsobenia vo funkcii guvernéra sa snažil priniesť stabilitu a na prekvapenie aj občianske práva do krajiny. Ale postupne začali prichádzať kastílski byrokrati, ktorí ničili jeho prácu. V roku 1535 bol vymenovaný nový guvernér. Cortés odišiel so svojim najstarším a najobľúbenejším synom Martínom Cortésom do Číny a neskôr do Európy. Martínovou matkou bola La Malinche. Martín Cortés, mestic, syn Španiela a Indiánky, je považovaný za prvého Mexičana.
Hernando Cortés zomrel v Seville v roku 1547. Podobne ako Krištof Kolumbus, zomrel bohatý, ale zatrpknutý človek, ktorý sa nestal veľkým Cézarom západného impéria cisára Karola V. Zanechal veľa indiánskych aj bielych detí. Dobre ich zaopatril vo svojej poslednej vôli, tak isto ako aj ich matky. Je veľmi ťažké charakterizovať tohto španielskeho dobyvateľa - jeho neopísateľné ukrutnosti, vynikajúcu vojenskú stratégiu, jeho zúfalé manévre snažiace sa zabrániť vzniku ruinujúceho plantážneho hospodárstva v Novom Španielsku, odmenenie jeho spojencov z Tlaxcala spolu s rehabilitáciou šľachty (vrátane hradu pre Moctezumových dedičov v Španielsku, ktorý dodnes stojí), jeho rešpekt k Indiánom ako váženým protivníkov, ale aj členov rodiny.
V dnešnom Mexiku je zavrhnutý. Pripomína ho tam iba jediná socha - ale aj pol milióna potomkov a jeden z najpozoruhodnejších príbehov v histórii.
Dôkaz v kruhu
Dôkaz v kruhu (iné názvy : kruh v dôkaze, circulus in demonstrando, petitio principii, bludný kruh, circulus vitiosus, uzavretý kruh) je logická chyba spočívajúca v tom, že ako argument dôkazu sa používa tvrdenie dokázané pomocou samej dokazovanej vety.
Sallaumines
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bardejovská Zábava
Bardejovská Zábava je miestna časť mesta Bardejov. Rozprestiera sa v južnej časti katastrálneho územia mesta popri štátnej ceste z Prešova.
Hedwiga Conrad-Martiusová
Hedwiga Conrad-Martiusová (* 27. február 1888, Berlín, Nemecko – † 15. február 1966, Starnberg) bola nemecká filozofka, tvorkyňa reál-ontológie. Upriamila sa na fenomenologickú analýzu bytostnej výstavby reálneho kozmu a postupne dospela k poznaniu transfyzických a transkozmických síl a princípov, ktoré ukazujú na jestvovanie mimokozmického bytia a samotného božského jestvovania. Len z tohto najvyššieho horizontu možno zdôvodniť a hlbšie poznať štruktúru kozmického bytia.
Solónova ústava
Solónova ústava bola ústava v starovekých Aténach, ktorá vznikla po reformách v roku 594/593 pred kr. a ktoré uskutočnil aténsky politik Solón.
Solón rozdelil obyvateľstvo podľa veľkosti majetku do štyroch majetkových skupín:
Rozdelenie do jednotlivých majetkových vrstiev malo význam pre plnenie si vojenských povinností:
Podľa veľkosti majetku boli odstupňované politické práva príslušníkov jednotlivých skupín.
Definícia v kruhu
Definícia v kruhu (iné názvy: kruh v definícii, circulus in definiendo, idem per idem, bludný kruh, circulus vitiosus, uzavretý kruh) je logická chyba spočívajúca v tom, že v tom, čím definujeme (definiens), explicitne alebo implicitne používame ten pojem, ktorý definujeme (definiendum).
Osiek
Osiek je mesto v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve v okrese Powiat staszowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 1 957 obyvateľov (30.6.2007).
Vasile Conta
náhľad|Vasile Conta Vasile Conta (* 1845 – † 1882) bol rumunský filozof.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dvorníky-Včeláre
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dvorníky-Včeláre v okrese Košice-okolie.
Babcock
Babcock môže znamenať:
Lev Hanzel
Lev Hanzel (* 17. december 1914, Viedeň † 8. november 1998, Bratislava ) bol slovenský filozof, ktorého hlavnou oblasťou záujmu bol historický materializmus.
Profesor Univerzity Komenského, hlavný redaktor periodika Philosophica, od 1954 do 1981 vedúci katedry filozofie FF UK v Bratislave, 1962 – 1965 hosťujúci profesor na Univerzite Martina Luthera v Halle-Wittenbergu.
Ha-poel Rišon le-Cion (hádzaná)
Ha-poel Rišon le-Cion je izraelský mužský hádzanársky klub z mesta Rišon le-Cion. Klub vznikol v roku 1968. Je 15-násobný majster Izraela a 12-násobný víťaz Izraelského pohára. Z medzinárodných úspechov je najhodnotnejšia účasť vo štvrťfinále Ligy majstrov EHF v roku 2000. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Ligat Winner Big.
Úspechy
Izraelská najvyššia súťaž:
Víťaz Izraelského pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Haploidia
Haploidia je prítomnosť jednej sady chromozómov v jadre bunky. Je to typický stav v pohlavných bunkách, v ktorých má napr. človek 23 chromozómov (v somatických bunkách 46).
Frederick Copleston
Frederik Charles Copleston (* 10. apríl 1907, Taunton, Anglicko – † 3. február 1994, Londýn) bol anglický filozof, predstaviteľ neoscholastiky, historik filozofie.
Joseph Stiglitz
Joseph Eugene Stiglitz (* 9. február 1943, Gary, Indiana, USA) je americký ekonóm, profesor Kolumbijskej univerzity. Je nositeľom Medaily Johna Batesa Clarka (1979) a Nobelovej ceny za ekonómiu (2001). Zastával funkciu viceprezidenta a hlavného ekonóma Svetovej banky.
Zaoberá sa najmä problematikou ekonomického rozvoja a globalizačných procesov vo svetovej ekonomike. V širšom povedomí je známy ako kritik činnosti medzinárodných inštitúcií (najmä Svetovej banky a Medzinárodného menového fondu) a neoliberálnych ekonómov (podľa jeho slov "trhových fundamentalistov"). Ekonómom a politikom na Slovensku a ostatných (post) tranzitívnych ekonomikách je známy ako kritik "šokovej terapie" transformácie ekonomiky a metódy kupónovej privatizácie. V roku 2000 zakladá pri Kolumbijskej univerzite Iniciatívu pre politický dialóg (IPD - Initiative for Policy Dialogue), think tank zameraný na otázky medzinárodného rozvoja. V Česku pôsobí na inštitúte CERGE-EI.
Životopis
Narodil sa do židovskej rodiny v meste Gary v americkom štáte Indiana. Študoval na Amherst College a na Massachusetts Institute of Technology, kde tiež neskôr učil. Výskumnej či pedagogickej činnosti sa venoval taktiež na univerzitách v Chicagu, Cambridgi, Yale, Stanforde, Oxforde a Princetone. Teraz je profesorom Kolumbijskej univerzity.
Prínos k ekonomickej teórii, názory
Stiglitz býva najčastejšie radený k ekonomickej škole tzv. nových keynesiáncov, nadväzujúcich na ekonomickú teóriu a závery J. M. Keynesa, presadzujúceho štátne zásahy do ekonomiky, najmä prostredníctvom fiškálnych stimulov. Cielené štátne zásahy do ekonomiky podľa Stiglitza prinášajú v mnohých oblastiach efektívnejšie výsledky, než akých by bolo dosiahnuté samovoľným pôsobením neregulovaných trhových mechanizmov (tzv. neviditeľnou rukou trhu). Často pracuje s teóriou existencie tzv. asymetrických informácií, príčiny nezamestnanosti podľa neho sú v problematike tzv. (ne)efektívnych miezd, čo spolu s Carlom Saphirom, osvetľuje v tzv. Saphirovom-Stiglitzovom modele.
Osobný život
Stiglitz je tretíkrát ženatý, svoju súčasnú manželku, Anyu Schiffrinovú, univerzitnú profesorku medzinárodných vzťahov, si vzal 28. októbra 2004.
Publikácie
náhľad|Joseph E. Stiglitz na zasadnutí [[World Economic Forum v Davose (2009)]]
Anybody Seen My Baby?
„Anybody Seen Me Baby?“ je skladba anglickej rockovej skupiny The Rolling Stones, z ich albumu Bridges to Babylon z roku 1997. Skladbu napísali Mick Jagger a Keith Richards a autorstvo textu je uvedené aj pre k.d. langa a Bena Minka. Basová gitara a klávesy vykonal Jamie Muhoberac, kým Waddy Wachtel nahral akustickú gitaru. Skladba má charakteristický R&B nádych, vedený basovou gitarou Muhobereca a tiež obsahuje spev hip-hopového hudobníka Biz Markieho. Jagger, Richards a Watchel nahrali elektrické gitary.
La Panouse
La Panouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Horace Welcome Babcock
Horace Welcome Babcock (* 13. september 1912, Pasadena, Kalifornia, USA – † 29. august 2003, Santa Barbara, Kalifornia) bol americký astronóm.
Zaoberal sa štúdiom Slnka a s tým spojenými laboratórnymi pokusmi. V roku 1946 ako prvý objavil magnetizmus inej hviezdy (78 Virginis) ako Slnka. Spolu so svojim otcom, Haroldom, zhotovili slnečný magnetograf, prístroj na registrovanie magnetických polí na Slnku. Od roku 1964 pôsobil ako riaditeľ observatórií na Mount Wilsone a Mount Palomare.
Ocenenia
Asteroid 3167 Babcock bol pomenovaný po ňom a jeho otcovi.
Ostrowiec Świętokrzyski
Ostrowiec Świętokrzyski je mesto v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve v okrese Powiat ostrowiecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 73 405 obyvateľov (30. 6. 2007).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ďurkov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ďurkov v okrese Košice-okolie.
Abstrahovanie
Abstrahovanie môže byť:
Purín
Purín je aromatická heterocyklická organická zlúčenina zložená z pyrimidínového a imidazolového jadra. Puríny, vrátane substitouvaných purínov a tautomérov, patria k najbežnejším dusíkatým heterocyklom v prírode. Puríny a pyrimidíny vytvárajú 2 skupiny dusíkatých báz. Dve zo štyroch deoxyribonukleových báz a dve zo štyroch ribonukleových báz sú puríny. Sú to adenín a guanín.
Dôležité puríny
V prírode sa nachádza mnoho purínov. Dve dusíkaté bázy sú puríny adenín a guanín. Iné dôležité puríny sú hypoxantín, xantín, teobromín, kofeín, kyselina močová a izoguanín.
Funkcia
Okrem hlavnej úlohy purínov pri stavbe DNA a RNA sú puríny tiež zložkou mnohých dôležitých biomolekúl, ako sú napríklad ATP, GTP, cyklický AMP, NADH alebo koenzým A. Purín samotný sa dosiaľ v prírode nenašiel, ale je ho možné laboratórne syntetizovať.
Puríny tiež môžu mať funkciu neurotransmiterov (látok schopných prenášať informáciu medzi neurónmi) pracujúcich na princípe purínergických receptorov. Adenozín aktivuje adenozínové receptory.
História
Pomenovanie "purín" (purum uricum) zaviedol nemecký chemik Emil Fischer v roku 1884. Dokázal ho poprvýkrát syntetizovať v roku 1899. Ako východiskovú látku použil kyselinu močovú, ktorá bola po prvý raz izolovaná z obličkových kameňov Scheeleom v roku 1776. Potom ju nechal zreagovať s chloridom fosforečným za vzniku 2,6,8-trichlóropurínu, ktorý bol následne premenený jodovodíkom a fosfónium jodidom na 2,6-dijódopurín. Potom následnej redukcii zinkovým práškom vznikol purín.
Metabolizmus
Mnoho organizmov má metabolické dráhy schopné syntetizovať alebo rozložiť puríny. Sú prírodne syntetizované ako nukleotidy. Až 90% purínov sa v rámci organizmu recykluje, pretože ich syntéza je energeticky veľmi náročná.
Zdroje purínov
Puríny sa nachádzajú vo vysokých koncentráciách v mäse, v niektorých vnútorných orgánoch, v ančovičkách, v herringoch, makrelách alebo v pive. Vegetariánska strava je chudobná na puríny.
Syntéza
Okrem syntézy in vivo je možná aj umelá syntéza. Purín sa dá získať s dobrým výnosom (asi 71%) zahrievaním formamidu:
Ďalšia možná schéma: formamid sa zahreje v otvorenej nádobe zhruba na 28 hodín v olejovom kúpeli na 170-190 °C. Po oddestilovaní zvyšného formamidu sa urobí reflux metanolom. Nasleduje filtrácia, potom destilácia a produktom je takmer čistý purín.
Salperwick
Salperwick je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Abstrakcia
Abstrakcia môže byť:
CD-ROM
thumb|CD-ROM mechanika
CD-ROM (Compact Disc Read-Only Memory) je neprepisovateľné optické záznamové médium fyzicky totožné s Audio CD, pričom formát uložených údajov je prispôsobený na uchovanie a čítanie počítačových dát. Kapacita CD-ROM média je obyčajne 650-700 MB.
CDrom význam
Na rozdiel od diskových zariadení, ako napríklad disketa, pevný disk, Zip mechanika a podobne nie sú dáta ukladané do sústredných kružníc, ale do jednej dlhej špirály podobne ako na gramofónovej platni. Záznam na CD-ROM disku je jednostranný, dĺžka celej špirály je okolo 6 km a hustota uložených dát je konštantná.
Dáta sa zaznamenávajú do sektorov, ktoré majú veľkosť 2352 bajtov. Dáta môžu byť zaznamenané troma spôsobmi:
Sektor sa skladá z 98 rámcov. Každý rámec začína 24 synchronizačnými bitmi a potom nasledujú 2 bloky s dvanástimi používateľskými bajtami a 4mi bajtami CIRC korekcie. Každý bajt začína trojicou spojovacích nulových bitov a 14-bitovým kódom bajtu. Pri zakódovaní nesmú byť dve jednotky vedľa seba. Aby to nenastalo, pri spájaní bajtov sú preložené tromi spojovacmi nulovými bitmi. Každá sekunda záznamu obsahuje 75 sektorov.
Dejiny CD-ROM siahajú do roku 1970 k firme RCA, ktorá vyvinula obojstranný video disk s priemerom 30,5 cm so spôsobom zápisu a čítania založeným na optike a odrazu lasera. Vzhľadom na vysokú cenu a malú odolnosť sa tento disk veľmi neujal. Veľa firiem vyvíjalo podobné riešenia, situácia sa zmenila v roku 1980, kedy firmy Philips a Sony uzavreli dohodu o spoločnom štandarde. Prvé CD bolo vyrobené v auguste 1982 v Hannoveri v prvej továrni na výrobu lisovaných CD, bola na ňom zaznamenaná Alpská symfónia Richarda Straussa. Masová výroba bola spustená 17. augusta 1982. Nasledovalo použitie na uloženie dát, rýchlosť mechaník sa označuje násobkom rýchlosti pôvodných audio CD, dnes obyčajne 52x.
Abstraction-Création
Abstraction-Création (fr.) bola medzinárodná skupina avantgardných maliarov, nástupca zaniknutej skupiny Cercle et Carré. Bola založená v Paríži roku 1931 a v období 1932-36 vydávala ročenku abstraktného umenia. K jej najznámejším členom patrili Jean Arp, Naum Gabo, Barbara Hepworthová, Auguste Herbin, Théo Kerg, František Kupka, Piet Mondrian, Marlow Moss, Ben Nicholson, Kurt Schwitters, Paule Vézelay a ďalší. Po 2. svetovej vojne sa jej nástupcom stal Salon des réalités nouvelles.
Ożarów
Ożarów je mesto v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve v okrese Powiat opatowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 4 778 obyvateľov (30.6.2007).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Geča
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Geča v okrese Košice-okolie.
Johann Oskar Backlund
Johann Oskar Backlund (Oskar Andrejevič) (* 28. apríl 1846, Länghem, Švédsko – † 28. august 1916, Pulkovo, Rusko) bol švédsky astronóm, ktorý sa zaoberal najmä nebeskou mechanikou. Od roku 1872 pôsobil v Rusku, člen Petrohradskej AV (1881 člen korešpondent, 1883 akademik), od roku 1895 riaditeľ observatória v Pulkove. Zaoberal sa nebeskou mechanikou, najmä pohybom Enckeho kométy. Medzi prvými získal presné hodnoty hmotnosti Merkúra a Venuše.
Eudamidas III.
Eudamidas III. (iné názvy: Eudamidás III., Eurydamidas, Eurydamidás; ) z kráľovského rodu Eurypontovcov bol kráľom Sparty od roku 241 pred Kr. do roku 228 pred Kr.   Vládol spolu s Leónidom II. pochádzajúceho z rodu Agiovcov  od roku 241 pred Kr. do roku 235 pred Kr. a potom s jeho synom Kleomenom III. od roku 235 pred Kr. do roku 228 pred Kr.
Eudamidas bol synom popraveného kráľa Sparty Agida IV., ktorý sa pokúsil v Sparte zaviesť sociálne reformy. Zavedeniu týchto reforiem bránila silná opozícia na čele ktorej stál jeho spolukráľ Leónidas II. a efori. Celý tento politický boj nakoniec skončil uväznením kráľa Agida IV. a jeho popravou. Agis IV. aj keď mal vtedy len dvadsaťštyri rokov nezomrel bezdetný. Manželka Agiatis mu porodila syna Eudamida a ten sa ako jeho najbližší príbuzný z rozhodnutia eforov stal jeho následníkom. Eudamidas sa stal kráľom keď bol ešte dieťaťom, takže vládol len formálne, ale aj neskôr mal svoje právomoci výrazne obmedzené. V Sparte vládol s podporou eforov jeho spolukráľ Leónidas.
V roku 235 pred Kr. Leónidas II. zomrel a spolukráľom Eudamida sa stal Kleomenes III. Po siedmich rokoch spoluvlády s Kleomenom III., ale mladý Eudamidas za nevyjasnených okolností zomrel. Podľa Pausania ho dal Kleomenes otráviť čo je veľmi pravdepodobné, lebo Kleomenes dal zavraždiť aj jeho strýka Archidama V. po krátkom čase ako sa stal jeho nástupcom. Bola to doba, keď Kleomenes III. pri zavádzaní svojich reforiem odstraňoval odporcov reformy a ľudí čo mu stáli v ceste dosiahnutia absolútnej moci v štáte. Po týchto čistkách dosadil na miesto spolukráľa svojho brata Eukleida, čím porušil stáročnú tradíciu (určenú Lykurgovým zákonom), že spartský trón spolukráľa neobsadil člen kráľovskej rodiny Eurypontovcov, ale člen jeho rodu.
Žďár (okres Písek)
Žďár je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 247 obyvateľov, z toho 131 mužov a 116 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,7 roka (muži 42,2 roka, ženy 43,2 roka).
Obec leží 10 km juhovýchodne od Písku a 4 km severovýchodne od Protivína. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1460. V mieste obce bolo v roku 1929 v zrušenej pieskovni nájdených 23 popolníc zo žiarového pochovávania z čias keltského osídlenia. V blízkosti sa nachádza náučná cesta Zelendárky, pomenovaná podľa miestnej osady, ktorá svoj názov má po Albertovi Zelendarovi, švagrovi Jakuba Krčína z Jelčan a Sedlčan (1535 - 1604, rožmberský regent a rybníkar).
Lisa Raymondová
Lisa Raymondová (* 10. august 1973, Norristown, Pensylvánia, USA) je bývalá americká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 4 turnaje WTA v dvojhre a 68 turnajov vo štvorhre.
Samantha Stosurová
Samantha Jane "Sam" Stosurová (* 30. marec 1984, Brisbane, Austrália) je bývalá austrálska tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA v dvojhre a 22 turnajov vo štvorhre.
Skálí
Skálí je prírodná pamiatka ev. č. 2073 severne od obce Karolinka v okrese Vsetín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy.
Ochrana
Predmetom ochrany je geomorfologický útvar (balvanovité sute s odkryvmi magurského flyšu) so zmiešaným lesným porastom a zachovanie predpokladov pre uplatnenie maximálnej šírky biologickej rôznorodosti.
Emerich Coreth
Emerich Coreth (* 10. august 1919, Raabs an der Thaya, Rakúsko - † 1. september 2006, Innsbruck) bol rakúsky filozof, pracujúci v oblasti kresťanskej filozofie, filozofickej hermeneutiky a filozofickej antropológie, jezuita a kňaz.
Heisuke Hironaka
Heisuke Hironaka (* 9. apríl 1931, Iwakuni, prefektúra Jamaguči, Japonsko) je japonský matematik známy predovšetkým vďaka práci v algebraickej geometrii. V roku 1970 dostal Fieldsovu medailu.
Emerich Coreth
Vychádzajúc z historického výskumu nemeckého idealizmu, Husserla, Heideggera a i. pokúša sa o vypracovanie transcendentálneho zdôvodnenia metafyziky.
Samer
Samer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
La Salle-Prunet
La Salle-Prunet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Samer
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Salle-Prunet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Samer
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Salle-Prunet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
BASIC (programovací jazyk)
BASIC je druh programovacieho jazyka. Jeho pomenovanie je skratka z anglických slov Beginner's All-purpose Symbolic Instruction Code, čo znamená „univerzálne kódovanie inštrukcií pre začiatočníkov“.
Vygenerovanie čísla
PROGRAM random       ! nazov programu RANDOMIZE            ! ziskanie tzv. seed PRINT RND            ! vygenerovanie a vypis nahodneho cisla END Tento program v jazyku Basic vygeneruje náhodné číslo pomocou funkcie RND. Generátor náhodných čísel potrebuje tzv. seed (semienko). Toto semienko mu poskytneme zavolaním funkcie RANDOMIZE. Program vypíše vygenerované náhodné číslo.
Enrico Bombieri
Enrico Bombieri (* 26. november 1940, Miláno, Taliansko) je taliansky matematik. Zaoberá sa predovšetkým teóriou čísel, matematickou analýzou, algebraickou geometriou a teóriou grúp.
V teórii čísel je známy predovšetkým vďaka práci v analytickej teórii čísel, kde sa zaoberal sitovými metódami, a kde dokázal tzv. Bombieriho-Vinogradovu vetu. V matematickej analýze je známy najmä vďaka práci v oblasti komplexnej analýzy, kde sa zaoberal najmä Bieberbachovou domnienkou a funkciami viacerých komplexných premenných a v oblasti parciálnych diferenciálnych rovníc. V geometrii je po ňom pomenovaná tzv. Bombieriho-Langova domnienka.
Bombieri je nositeľom viacerých vedeckých ocenení, vrátane Fieldsovej medaily za rok 1974.
Lega Pro Prima Divisione
Lega Pro Prima Divisione je tretia najvyššia futbalová liga v Taliansku. Túto súťaž hrá 36 tímov, ktoré sú rozdelené do dvoch skupín. Z každej skupiny postupujú dva tímy, teda celkovo štyri. Z toho víťaz skupiny priamo a nasledujúce štyri kluby hrajú play-off, ktorého víťaz postupuje tiež. Posledný tím v skupine automaticky vypadáva do štvrtej najvyššej súťaže Lega Pro Seconda Divisione. 14. až 17. tím hrajú vzájomnú baráž, pričom dva porazené kluby zostupujú.
Zaujímavosti
Do roku 2008 sa tretia talianska liga nazývala Serie C1. Pred sezónou 1978-79 boli v Taliansku iba tri profesionálne futbalové ligy. Treťou bola Serie C. V roku 1978 bola Séria C rozdelená do dvoch líg - Serie C1 a Serie C2, pričom Séria C2 sa stala štvrtou ligou v poradí. V roku 2008 sa rovnako ako Séria C1 premenovala - na Lega Pro Seconda Divisione. Sériu C hrávali dokonca aj také kluby ako Neapol, FC Janov, či Sampdoria. Najviac sezón v tejto lige odohral klub menom SPAL.
Ladislav Štaidl
Ladislav Štaidl (* 10. marec 1945, Stříbrná Skalice† 31. január 2021, Praha) bol český hudobník, gitarista, klavirista, skladateľ, textár, hudobný aranžér, spevák a podnikateľ. Jeho brat Jiří Štaidl bol známy český hudobník a textár.
Štaidl bol bývalým dlhoročným vedúcim Skupiny Ladislava Štaidla, sprievodnej kapely speváka Karla Gotta.
So speváčkou Ivetou Bartošovou mal syna Artura.
Zomrel 31. januára 2021 na komplikácie spojené s chorobou COVID-19.
Diskografia
okrem albumov ktoré obsahujú hudbu alebo texty Ladislava Štaidla vyšli aj tieto albumy:
Robotnícky sionizmus
Robotnícky sionizmus (iné názvy: labouristický sionizmus, ľavicový sionizmus, socialistický sionizmus; ) je názov socialistického prúdu v rámci sionistického hnutia. Na rozdiel od takzvaného politického sionizmu, ktorý predstavoval Theodor Herzl a Chajim Weizmann, robotnícki sionisti neverili, že židovský štát môže vzniknúť iba po dohode svetových veľmocí. Verili vo vytvorenie štátu skrz posilňovania židovskej robotníckej triedy, ktorá sa usadzovala v Palestíne, a skrz rovnostársky hospodáriace poľnohospodárske družstva (t. j. kibucy a mošavy). Najvýraznejšie sa táto odroda sionizmu presadila v rámci odborového hnutia: v roku 1920 bol založený dodnes najvplyvnejší zväz Histadrut; dôležitú úlohu zohrali robotnícki sionisti v prvej arabsko-izraelskej vojne v rokoch 1948 – 1949.
Atómová elektráreň Loviisa
náhľad|Atómová elektráreň Loviisa Atómová elektráreň Loviisa je jedna z dvoch fínskych atómových elektrární. Skladá sa z dvoch reaktorov typu VVER, každý s výkonom 488 MW. Nachádza sa na juhu Fínska neďaleko mestečka Loviisa, asi 100km východne od Helsink. Druhá sa nachádza v Olkiluoto.
Robotnícky sionizmus
Medzi najvýraznejších teoretikov robotníckeho sionizmu patrili: sekulárny filozof Moses Hess a politici Nachman Syrkin s marxistom Berom Borochovom. Praktickým vodcom sa stal David Ben Gurion.
Atómová elektráreň Loviisa
Atómová elektráreň Loviisa bola vybudovaná v rokoch 1970 – 1980. Prvý reaktor bol uvedený do prevádzky v roku 1977, druhý začal vyrábať elektrickú energiu o tri roky neskôr.
Robotnícky sionizmus
Ideológia
Zásadným dielom robotníckeho sionizmu bola kniha Rom und Jerusalem, die Letzte Nationalitätsfrage (doslova Rím a Jeruzalem, posledná národná otázka) Napísal ju roku 1862 filozof a spolupracovník Karla Marxa Moses Hess, ktorý obhajoval návrat Židov do Palestíny a vytvorenie štátu na socialistických základoch.
Atómová elektráreň Loviisa
Reaktory sú bezpečnostne istené systémami firiem Westinghouse a Siemens.
Robotnícky sionizmus
Ideológia
Ďalší predstavitelia socialistického sionizmu, napríklad Aharon David Gordon, boli veľmi ovplyvnení vlnou tzv. európskeho romantického nacionalizmu. Gordon sa vo svojej práci sústredil predovšetkým na opis poľnohospodárskej triedy, ovplyvnil preto vznik kolektívne hospodáriacich kibucov.
Atómová elektráreň Loviisa
V podzemí elektrárne je vybudovaných 10 km štôlní, cez ktoré prúdi morská voda používaná na chladenie reaktorov.
Robotnícky sionizmus
Ideológia
Na rozdiel od marxizmu sa robotnícky sionizmus neangažoval v tzv. triednom boji, naopak považoval medzitriednu spoluprácu za prospešnú pre vytvorenie židovského štátu.
Atómová elektráreň Loviisa
Elektráreň vlastní štátna energetická spoločnosť Fortum Oyj.
Génius
Génius je človek, ktorý má najvyšší stupeň tvorivého nadania. Niekedy sa pojmom génius označuje človek, ktorého inteligenčný kvocient presiahne hodnotu 160. Aj keď označujeme niektorých vedcov za géniov, pretože majú zásluhy hodné vysokej intelektuálnej úrovne, prívlastok "génius" nie je vždy správny. Spravidla ide o človeka, ktorý má znalosti všestranného charakteru a schopnosť premietať svoje schopnosti do skutočného sveta. Napríklad človek, ktorý dokáže zvládať niekoľko zložitých úkonov súčasne. Musia to byť úkony zamerané na inteligenciu inak ide iba o šikovného človeka. Géniom pomáha zvládať zložité úlohy najmä dobrá pracovná pamäť, ktorá im umožňuje aktívne pracovať v hlave s väčším množstvom faktov. Charakteristické vlastnosti geniálnych ľudí sa týkajú schopností ako pohotové vybavenie si relevantných faktov, systematický prístup k riešeniu problémov, používanie fantázie a abstraktné myslenie.
Génius podľa Kanta
Génius podľa Kanta je príroda prejavujúca sa v človeku ako rozum. Génius sa neriadi nijakými pravidlami, vytvára však vzor, z ktorého možno pravidlá vyvodiť. Génius je schopnosť vytvárať estetické idey, obrazy presahujúce hranice abstraktného myslenia.
Podľa K. E. Gilbertovej a H. Kuhna: "Génius, hovorí Kant, je príroda, ktorá pôsobí v človeku ako rozum. Je to nadanie vytvárať to, pre čo sa nedá stanoviť nijaké pravidlo. Dielo, ktoré génius vytvorí, sa v istom zmysle musí podobať prírodnému výtvoru. Nesmie v ňom byť vidno pracné tvorivé úsilie, nesmie ho zaťažovať akademická forma. Umelecký génius sa špecificky odlišuje od schopnosti, ktorú možno získať usilovnosťou, podporenou napodobením. Tým, že zdôrazňuje spontánnu stránku tvorby génia, zhoduje sa Kant so všetkými tvorivými umelcami, ktorí zistili,že nie sú schopní podať nejaký rozumový opis procesu, ktorým sa tvorí krása, a ani obrazne ho nedokázali opísať ináč, ako tak, že ho prirovnali k tehotenstvu."
Jaskyne planiny Dolný vrch
Jaskyne planiny Dolný vrch patria k podzemným krasovým útvarom, ktoré sa nachádzajú na planine Dolný vrch v Slovenskom krase. Okrem nich sa tu nachádzajú povrchové krasové fomy ako napr. škrapy, škrapové polia, krasové dutiny, krasové jamy resp. závrty, prepadliská, resp. reliktné šachty). Priepasti sú vertikálny, teda zvislý typ jaskyne. Jaskyňa je v tomto prípade nadradený pojem.
Geológia a geomorfológia
Dolný vrch predstavuje podcelok v rámci geomorfologického celku Slovenský kras, a teda geomorfologicky explicitne vymedzené územie, v tomto prípade s krasovým vývojom. Planina je v smere jej pozdĺžnej osi rozdelená štátnou hranicou medzi Slovenskom a Maďarskom. Maďarská časť Dolného vrchu sa nazýva Alsó-hegy (jazykový ekvivalent).
Dolný vrch možno charakterizovať ako približne dlhé teleso ohraničené zo severu významným zlomom prešmykového typu s V-Z vergenciou, ktoré budujú predovšetkým karbonatické horniny (vápence, dolomity) strednotriasového veku. Styk s nekrasovými, spodnotriasovými súvrstviami je tektonický. Vlastnosti dominantnej materskej horniny Dolného vrchu (wettersteinský vápenec lagunárnej fácie) a predovšetkým jeho litológia a puklinovitosť, podmieňujú vznik a vývoj špecifického, tzv. krasového reliéfu (exokras), ktorý sa na povrchu vyznačuje (a na Dolnom vrchu o to výraznejšie) pestrou paletou krasových foriem (krasové jamy, reliktné šachty, úvaly, slepé, poloslepé doliny, škrapové polia atď.). V istej miere odráža vývoj na povrchu aj vývoj v podzemí. Podzemie, alebo inak endokras, má osobitý vývoj a takisto zahŕňa pestrú paletu foriem (rôzne genetické typy prírodných podzemných dutín – jaskýň).
Stručná história speleologického prieskumu
Speleologický prieskum Dolného vrchu kontinuálne pokračuje od roku 1911, kedy maďarský prieskumník Imre Gábor Bekey uskutočnil prostredníctvom Uhorskej zemepisnej spoločnosti prvú väčšiu výpravu.
Do leta 1963 pôsobili na planine iba maďarskí prieskumníci z viacerých skupín Maďarskej speleologickej spoločnosti, ktorí v centrálnej časti planiny preskúmali a zdokumentovali viacero vertikálnych jaskýň. Od roku 1963, kedy prvý raz navštívil planinu jeden z nestorov českého skautingu a významný český jaskyniar Vladimír Stárka so svojimi spolupracovníkmi (V. Vojíř), sa začala písať významná tradícia českého speleologického prieskumu na tejto planine, ktorá trvá prakticky nepretržite do dnešných dní. Významnou osobnosťou, ktorá participovala na maďarskom i českom prieskume bol bača Gejza Rusznyák zo Zádielskych Dvorníkov, ktorý sa vo východnej časti planiny staral o salaš, pričom ako miestny znalec, a v podstate objaviteľ mnohých jaskýň, vodieval k vchodom a ústiam jaskyniarov z oboch táborov, ktorí ich vzápätí skúmali tradičným spôsobom. Ako prvý ich zároveň informoval o lokálnom názvosloví jaskýň.
Letné expedície Krasové sekce Společnosti Národního Muzea z Prahy pod vedením V. Stárku, Z. Valeša, F. Skřivánka či V. Lysenka, a Speleologického klubu Praha pod vedením V. Vojířa vyprodukovali kvantum fyzického úsilia i dokumentácie. Podobne sa činili ich nasledovníci – pražskí jaskyniari ZO ČSS 1-11 Barrandien, ktorí poznanie a dokumentáciu planiny podstatným spôsobom rozšírili a skvalitnili. Unikátnym počinom bolo vyhotovenie precíznej lokalizačnej speleologickej mapy planiny. Korene tejto mapy siahajú do 60. rokov 20. storočia, kedy vznikali prvé maďarské lokalizačné mapy z nášho územia, mapy KS SNM a mapa V. Vojířa.
Slovenskí jaskyniari, resp. členovia Slovenskej speleologickej spoločnosti, začali na planine speleologicky pôsobiť neskôr. Systematicky až v deväťdesiatych rokoch 20. storočia. Dovtedy sa na planine konali len speleoalpinistické či exkurzné akcie slovenských jaskyniarov, hoci objavenie Novoročnej priepasti v osemdesiatych rokoch 20. storočia svedčí aj o ich rekognoskačných aktivitách. V deväťdesiatych rokoch 20. storočia však i oni významne prispeli k poznaniu Dolného vrchu prostredníctvom významných objavov a výsledkov systematického povrchového prieskumu v dlhom severnom svahu planiny i vo východnej časti plošiny. Systematicky sa venovali aj krasovým prameňom planiny.
Možno zhrnúť, že na objavovaní, prieskume a dokumentácii jaskýň i povrchových krasových foriem sa podieľalo do dnešných čias vyše sto jaskyniarov zo Slovenska, Česka a Maďarska. Dolný vrch patrí vďaka českej speleologickej tradícii medzi najlepšie preskúmané krasové územia na Slovensku, a dá sa predpokladať, že aj v Európe (porovnaj kap. 4 Náčrt histórie speleologického prieskumu in: L. Vlk et al., 2001).
Súčasný stav poznania
Na Dolnom vrchu, teda v rámci Slovenska i Maďarska, bolo k februáru 2015 evidovaných 254 známych jaskýň, z toho 139 vertikálnych (81 na Slovensku, 58 v Maďarsku) a 115 horizontálnych jaskýň (78 na Slovensku, 37 v Maďarsku). Jaskyňa je v podmienkach Slovenskej republiky explicitne definovaná v Zákone o ochrane prírody a krajiny č. 543/2002 . Celkový počet známych jaskýň v Slovenskom krase v súčasnosti podľa dokumentátorov z košického pracoviska SMOPaJ prevýšil počet 1200. Na planine v súčasnosti stále pôsobia jaskyniari ZO ČSS 1-11 Barrandien (Praha), hoci už sporadicky, a jaskyniari zo Slovenskej speleologickej spoločnosti, ktorí tu stále vykonávajú prolongačné práce (napr. Priepasť pod Stodoliskami, Stodoliská). Objem prieskumných a dokumentačných prác sa vo všeobecnosti zmenšil, keďže ťažisko činností českých jaskyniarov sa presunulo na maďarskú časť planiny – Alsó-hegy, kde českí jaskyniari každoročne od roku 2004 organizujú letné expedície. Ostatná expedícia na maďarskej strane planiny skončila 19.8.2015. Českí a slovenskí jaskyniari v súčasnosti aktualizujú a dopĺňajú podklady k vydaniu knižnej publikácie o Dolnom vrchu/Alsó-hegy (o slovenskej i maďarskej strane spoločne).
Vybraný zoznam pozoruhodných jaskýň Dolného vrchu zohľadňuje rôzne kritériá: hĺbka (so znamienkom -)/dĺžka, genetický typ, význam.
Speleogenetické súvislosti
Ide o jaskyne rôznej genézy (vývoja) a rôznych morfologických typov. Z hľadiska genézy sú zastúpené fluviokrasové jaskyne v rôznom štádiu vývoja (napr. Prastarý výver, Komária jaskyňa), rôzne subtypy koróznych (napr. Jaskyňa nad Paklánom, Lonová jaskyňa, Veľkonočná jaskyňa) a rozsadlinových jaskýň (Klin, Prielezná jaskyňa). Z morfologického hľadiska možno vyčleniť vertikálny typ jaskýň (priepasti, napr. Obrovská priepasť, Natrhnutá priepasť, Hlinoš, Lácova priepasť) a horizontálny typ (výverové jaskyne, napr. Prastarý výver, Komária jaskyňa). Jaskyne fluviokrasového pôvodu sa vyskytujú predovšetkým na južnej, maďarskej časti planiny Dolný vrch/Alsó-hegy. Dolný vrch sa tradične v literatúre označuje ako „krajina priepastí“. Súvisí to s fenoménom výskytu vertikálnych jaskýň v až neobvyklej denzite na kilometer štvorcový.