cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veľkovezír
Počas počiatočného obdobia vznikajúcej Osmanskej ríše sa používal len titul vezír. Doslovne vyjadroval význam ako „nosič bremena“. Prvý z osmanských vezírov, ktorý sa tituloval už ako veľkovezír, bol Candarlı Kara Halil Hayreddin Paša, počas vlády sultána Murada I. prezývaného ako „Hügavendigâr“ (Božský). Cieľom zaužívania titulu „veľkovezír“ bola snaha odlíšiť držiteľa sultánovej pečate od iných vezírov. Spočiatku sa častejšie používal titul „vezir-i Azam“. Neskôr bol postupne nahradený titulom „sadrazam“. Oba tituly vyjadrovali hodnosť a postavenie veľkovezíra. Počas osmanskej histórie boli veľkovezíri tiež nazývaní: „Sadr-i Ali“ (veľkovezír), „vekil-i mutlak“ (absolútny právnik), „Sahib-i Devlet“ (držiteľ štátu), „zat-i Asafa“ (vezírska osoba). Osmanská ríša v jej čase trvania bola riadená dlhým zoznamom veľkovezírov. Relatívna nečinnosť sultánov a rozširovanie moci na nižšie úrovne vlády bola charakteristická pre obdobie dynastie Koprülü (1656–1703). V 19. storočí funkcia veľkovezíra zohrávala významnejšiu úlohu ako mali premiéri vtedajších západných monarchií.
„Veľký vezír“ (Vazir-e Azam) je taktiež oficiálny názov pakistanskej vlády v jazyku urdu (jej ministri sa nazývajú „vezírmi“).
Symbolový systém
Symbolový systém je zariadenie, ktoré je schopné produkovať v čase sa meniace (rozvíjajúce) symbolové štruktúry.
Tena Elefteriadu
Tena Elefteriadu (* 16. apríl 1948, Bulkes, Juhoslávia, dnes Maglić, Srbsko) je česká speváčka pontského-gréckeho pôvodu, sestra Marthy Elefteriadu.
Membrey
Membrey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Fau
Le Fau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čierny september (teroristická skupina)
Čierny september (po arabsky: منظمة أيلول الأسود - Munattamat aylul al-aswad) bola palestínska sekulárna teroristická skupina založená v roku 1970. Známa sa stala predovšetkým svojim útokom na izraelských olympionikov na Letných olymjijských hrách v Mníchove v roku 1972.
Názov teroristickej skupiny je odvodený od konfliktu medzi Jordánskym kráľom Husajnom a fadeínmi Organizácie za oslobodenie Palestíny, ktorý sa začal 16. septembra 1970. Konflikt vyústil do masakrov, ktoré realizovali jordánske sily pri vyháňaní palestínskych utečencov z utečeneckých táborov na jordánskom území. Čierny september začal ako malá bunka Fatahu, ozbrojeného krídla OOP, ktorého cieľom bola odplata kráľovi Husajnovi a jordánskym ozbrojeným silám.
Langon (obvod)
Langon je obvod v departemente Gironde a regióne Nové Akvitánsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 15 kantónov a 198 obcí.
Varené víno
náhľad|Varené víno
NGC 201
NGC 201 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Vladimir Nikolajevič Dežurov
Vladimir Nikolajevič Dežurov (* 30. júl 1962, Javas) bol od októbra 1987 do júla 2004 ruský kozmonaut, člen oddielu kozmonautov Strediska prípravy kozmonautov J. A. Gagarina. Roku 1995 vzlietol v Sojuze TM-21 na stanicu Mir na štvormesačný pobyt. Roku 2001 absolvoval druhý štvormesačný vesmírny let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) v Expedícii 3. Celkom vo vesmíre strávil 244 dní, 5 hodín a 30 minút.
Kozmonaut
Roku 1987 sa zúčastnil výberu do oddielu kozmonautov Strediska prípravy kozmonautov J. A. Gagarina (CPK). Dňa 26. marca 1987 bol Medzirezortnou komisiou odporučený na prípravu a 6. októbra 1987 sa stal členom oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 21. júla 1989 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
Prvý let
Do vesmíru vzlietol 14. marca 1995 v Sojuze TM-21. Základná expedícia 18 – Dežurov, Strekalov, Thagard prevzala stanicu od Základnej expedície 17, ktorej traja členovia – Alexander Viktorenko, Jelena Kondakovová a rekordman Valerij Poľakov (437 dní vo vesmíre) – po týždni pristáli so Sojuzom TM-20. Thagard bol prvý Američan s dlhodobým pobytom na Mire.
Medzi letmi
Od marca 1997 pracoval v skupine predstaviteľov CPK v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone. V októbri 1997 bol menovaný do záložnej posádky Expedície 1 a hlavnej posádky Expedície 3 v programe ISS.
Druhý let
Druhýkrát do vesmíru odštartoval 10. augusta 2001 v raketopláne Discovery (let STS-105). Expedícia 3 – kapitán Frank Culbertson, pilot Dežurov a palubný inžinier Michail Ťurin – prevzala stanicu od Expedície 2, ktorej členovia (Jurij Usačov, Susan Helmsová a James Voss) sa vrátili na Zem v raketopláne. Počas letu Dežurov štyrikrát vystúpil do otvoreného vesmíru. Členovia Expedícia 3 pristáli na palube raketoplánu Endeavour 17. decembra 2001.
V júli 2004 odišiel z oddielu kozmonautov.
NGC 5994
NGC 5994 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 9. marca 1851. Spolu s NGC 5996 má označenie Arp 72. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s malým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Kruh (rozlišovacia stránka)
Kruh môže byť:
Aix-en-Othe (kantón)
Aix-en-Othe je francúzsky kantón v obvode Troyes departemente Aube v regióne Champagne-Ardenne. Tvorí ho 10 obcí.
Horace Standish Thayer
Horace Standish Thayer je americký filozof zaoberajúci sa dejinami filozofie a filozofiou vedy.
Eduard Velecký
Eduard Velecký (* 1948) je slovenský bridžista, ktorý, pokiaľ slovenský bridž bol súčasťou Českého bridžového zväzu, dosiahol titul Majster - najvyšší titul, ktorý sa v bridži dal získať.
Je viacnásobný česko-slovenský reprezentant na medzinárodných bridžových podujatiach. Ešte aj po rozdelení Česko-Slovenska, niekoľkokrát reprezentoval Česko. V súčasnosti žije a podniká v Nových Zámkoch.
Rigorózna práca
Rigorózna práca je záverečná písomná práca, ktorej odovzdanie a obhájenie je súčasťou rigoróznej skúšky. Po jej úspešnom absolvovaní získava absolvent titul doktor (RNDr. v prírodných vedách, PhDr. v spoločenských vedách, PharmDr. vo farmácii, JUDr. v právnych vedách, PaedDr. v učiteľstve alebo ThDr. v teológii (okrem katolíckej teológie).
Rozsah rigoróznej práce je väčšinou 70 až 90 strán a väčšinou sa pripravuje v slovenskom jazyku. Jej vypracovaním má uchádzač pomocou samostatného štúdia preukázať schopnosť osvojovať si nové poznatky a vedomosti vo svojom vednom odbore na širšom základe a samostatne ich aplikovať v praxi. Práca nemusí mať nevyhnutne vedeckú úroveň.
Damad Ali
náhľad|Hrob Damada Aliho v [[Belehrade]] thumb Damad Ali, celým menom Silahdar Damat Ali Paša, (* 1667, İznik – † 1716, Belehrad) bol turecký veľkovezír, generál a vojvodca.
Narodil sa v meste Nikaia (dnes İznik, Turecko), neďaleko Bursy. Jeho otec sa volal Hacı Hüseyin. Mladý Damad Ali vyštudoval internátnu prestížnu vojenskú školu Enderun v Istanbule. Počas panovania Mustafu II. bol menovaný za osobného tajomníka sultána. V roku 1709 sa zasnúbil s dcérou Ahmeta III., čím získal titul „damat“ (ženích) a zároveň bol menovaný druhým vezírom. Dňa 27. apríla 1713 sa stal veľkovezírom. Krátko po svojom vymenovaní uspel v ratifikácii zmluvy Pruska s Ruskom, a tým zabezpečil severnú hranicu Osmanskej ríše.
Do začiatku roka 1714 sa jeho pozornosť presunula na polostrov Morea (Mistra) v južnom Grécku, ktorý bol v držbe Benátskej republiky (Svätej Ligy) od osmansko-benátskej vojny v roku 1699 po Karlovický mier. Turci sa nikdy nezmierili s jeho stratou. Keď Benátčania poskytli útočisko rebelom z Čiernej Hory a niektorí ich obchodníci boli zapojení do sporov s tureckým loďstvom, turecká vláda to rýchlo využila ako zámienku na vyhlásenie vojny. Následná kampaň v roku 1715, ktorú viedol osobne sám Damat Ali, skončila ohromným úspechom Turkov, pretože celý polostrov Morea dobyli naozaj rýchlo a s minimálnym krviprelievaním v radoch tureckej armády. V roku 1716 v bitke pri Petrovaradíne sa mu už nedarilo tak ako v Grécku. Damad Ali sa postavil na čelo mohutnej stošesťdesiat tisícovej armády proti zoskupeniu osemdesiat tritisíc tristo rakúsko-uhorských vojakov pod velením princa Eugena Savojského. Počas bitky 5. augusta 1716 Damad Ali Paša prišiel o život. Jeho hrob sa nachádza v Belehrade.
Ichud
Predchodcom hnutia bola Liga pre židovsko-arabské zblíženie a spoluprácu založená na začiatku druhej svetovej vojny. Zišli sa v nej bývalí členovia podobne orientovaných skupín ako Brit šalom, Kidma mizracha alebo niektorí predáci hnutia ha-Šomer ha-cair a ľavej frakcie Poalej Cion. Pridali sa k nej aj niektorí jednotlivci zo strany Nová alija či zo strany Mapaj. V marci 1939 táto nová platforma publikovala zborník s názvom al-Parašat darkenu. Prispel do neho okrem iných filozof Martin Buber, ktorý len krátko predtým imigroval do Palestíny z nacistického Nemecka. V nasledujúcich rokoch Liga vydala niekoľko podobných manifestov a presadzovala židovsko-arabskú federáciu.
V reakcii na prijatie Biltmorského programu, v ktorom sionistická organizácia v roku 1942 posilnila svoju preferenciu pre vznik židovského štátu v Palestíne, sa v rámci Ligy pre židovsko-arabské zblíženie a spoluprácu v auguste 1942 zrodila nová skupina s názvom Ichud. Jej cieľom bolo zamedziť vzniku židovského štátu a uchovať Palestínu ako zmiešaný, židovsko-arabský štát. Medzi členmi tejto skupiny boli Jehuda Leon Magnes, Martin Buber, Chajim Kalwarijski-Margalijot, Moše Smilansky či Henrietta Szoldová. Hnutie sa pokúšalo získať podporu aj od sefardských Židov či od ultraortodoxných Židov z hnutia Agudat Jisrael, nebolo však úspešné. Ichud vydávalo vlastné periodikum nazvané Beajot.
V roku 1946 členovia Ichudu Magnes, Buber a Smilansky vystúpili pred Anglo-americkým vyšetrovacím výborom, ktorý v mandátnej Palestíne posudzoval budúce štátoprávne usporiadanie krajiny. Odmietali delenie Palestíny a vznik samostatného židovského štátu. V tomto duchu vystupovali aj pred zvláštnou komisiou Organizácie spojených národov UNSCOP. Svojimi argumentami ale nepresvedčili. Mnohí z členov Ichudu si zachovali svoje názory a spoločenský vplyv aj po vzniku štátu Izrael v roku 1948.
NGC 5995
NGC 5995 je galaxia v súhvezdí Váhy, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. júna 1836.
NGC 203
NGC 203 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil anglický astronóm Ralph Copeland 19. decembra 1873.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 202
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Zoznam hráčov Athletic Club
Toto je zoznam hráčov španielskeho futbalového klubu Athletic Club. Tento zoznam obsahuje hlavne hráčov, ktorý reprezentovali národný tím, v zátvorke za hráčom je dátum debutu v národnom tíme.
Le Monteil (Cantal)
Le Monteil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sanitka 2
Produkcia
Sanitka je 13-dielny seriál, ktorý režíroval Filip Renč.
NGC 204
NGC 204 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. októbra 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Marián Henc
V roku 2008 reprezentoval Slovensko na 49. Majstrovstvách Európy družstiev v bridži. V rámci Československa získal titul "Kandidát majstra" a bol členom družstva Slovnaft Bratislava, ktoré sa stalo majstrom republiky a viackrát sa umiestnilo na 2. a 3. mieste. Je 4-násobný víťaz Veľkej ceny družstiev v Brne.
Šach hrá za ŠK Doprastav, Bratislava.
NGC 5996
NGC 5996 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784. Spolu s NGC 5994 má označenie Arp 72. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s malým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Horné Lefantovce
Horné Lefantovce sú obec na Slovensku v okrese Nitra.
Poloha
Obec sa nachádza na západnom úpätí pohoria Tribeč, na okraji výbežku Podunajskej nížiny. Západným smerom preteká obcou Lefantovský potok, ktorý pokračuje k starému korytu rieky Nitra. Do obce vedie cesta III/1666, ktorá v susedných Dolných Lefantovciach odbočuje z II/593. Od Nitry je vzdialená asi 15 km severným smerom.
Dejiny
V katastri Horných Lefantoviec boli v polohe Kamenec na plochom chrbte nezalesnenej vyvýšeniny objavené archeologické nálezy gravettienskej kultúry (26 00018 000 pred Kr.) z mladého paleolitu. Sídlisková lokalita, situovaná juhozápadne od súčasnej obce, slúžila zrejme iba ako sezónne miesto pobytu lovcov mamutov. Neolitická kultúra s lineárnou keramikou, ktorá osídľovala najmä terasy nížinných riek, sa na území juhozápadného Slovenska vyskytovala v období 5. tisícročia pred Kr. a ľud tzv. želiezovskej skupiny zanechal stopy aj v okolí Horných Lefantoviec. Na týchto základoch vznikla lengyelská kultúra, kontinuálne nadväzujúca na predošlú, z obdoba ktorej sa našlo niekoľko lokalít osídlenia, medzi nimi aj v polohe „Na Babe“ na návrší na južnom okraji obce. Počas archeologického prieskumu tu v roku 1958 preskúmali časť neolitickej osady s odpadovými jamami, objektom hospodársko-výrobného charakteru a 13 zachovalými pecami. Nález medenej sekery v zástavbe možno zaradiť do eneolitu a prezentuje jedinečný dôkaz o skorom používaní medi na našom území. O to viac prekvapuje absencia nálezov z bronzu, hoci z bronzovej doby pochádza nález polozemnice čakanskej kultúry, objavená v polohe „Za Jozefkom“. Príbytok v tvare nepravidelného kruhu bol lokalizovaný v hĺbke 165 cm a nachádzalo sa v ňom ohnisko, kamenné drviče na obilie, zlomky keramiky, kamenná podložka, hlinené ihlancovité závažia z tkáčskeho stavu, hlinená omietka /mazanica/ s bielym náterom a iné nálezy, datované do obdobia prelomu 14.13. storočia pred Kr. Z obdobia doby laténskej pochádza nález keramiky z polohy „Lápa“, staršiu dobu rímsku zastupujú nálezy keramiky z bližšie neurčeného sídliska priamo v obci.
Pre široké okolie Nitry je od konca 5. storočia charakteristický nárast počtu včasnoslovanských sídiel. V Horných Lefantovciach bolo v roku 1960 v polohe „Za Kochanovskej záhradou“ objavené staroslovanské sídlisko z prelomu 6. a 7. storočia s množstvom črepov nezdobených, ručne modelovaných nádob. Slovanské osídlenie zostalo neprerušené aj počas existencie Veľkomoravskej ríše, potvrdené nálezmi z 9. až 10. storočia v lokalite „Rajčula“. Z už uhorského obdobia pochádza nález strieborného denára kráľa Kolomana (vládol v rokoch 10951116) pri renesančnom kaštieli, z ktorého obdobia sa zachovala aj najstaršia písomná zmienka o obci (1113). Farský kostol sv. Martina sa písomne spomína v roku 1218, zaujímavá je tiež zmienka o vinohradoch z roku 1291. V polohe „Lápa“ sa na prelome 13. a 14. storočia nachádzala osada, viaceré stredoveké objekty sa našli počas výkopových prác priamo v obci. Počas prác v areáli kaštieľa z roku 1618 boli objavené pozostatky staršieho opevneného objektu z 13. storočia - feudálneho hradu s barbakanom a kruhovou vežou s priemerom 9 metrov.
Paulínsky kláštor na území osady sv. Ján Krstiteľ sa spomína v roku 1369, z roku 1432 pochádza jedinečný rukopis kalendára, ktorý vytvoril Ján z Lefantoviec, obsahujúci ikonografiu pracovných činností na Slovensku. Mladšie dejiny pripomínajú dva kaštiele zo 17. a 19. storočia. Starší renesančný kaštieľ z roku 1618 bol sídlom šľachtického rodu Elefánthyovcov, stojí na vyvýšenej terase nad obcou a je obklopený parkom. Mladší kaštieľ vznikol prestavbou paulínskeho kláštora zo 14. storočia o tri storočia neskôr. Medzi ďalšie významné rody tejto oblasti patrili Apponyiovci, ktorí pochádzali z neďalekých Oponíc. Zmienka o škole pochádza z roku 1713, o varení piva z roku 1757 a lekárni v kláštore z roku 1760. Kláštorný kostol bol prestavaný v roku 1774, no už v roku 1782 cisár Jozef II. paulínsku rehoľu, a teda aj miestny kláštor, zrušil. Veľký kaštieľ kúpil aj s pozemkami v roku 1894  sedmohradský  gróf  František Gyulai. Jeho adoptovaný syn Gróf Leopold Edelsheim-Gyulai v roku 1894 začal s prestavbou kláštora na kaštieľ. Nový kostol sv. Martina sa spomína v roku 1808, o rok neskôr bola v bývalom kláštore zriadená nemocnica. Gaštanica bola založená v roku 1884, o dekádu neskôr presídlením obyvateľov do obce zanikla osada sv. Ján Krstiteľ.
V novodobej histórii sa aj Horné Lefantovce vyvíjali a pretvárali v modernú obec. Poštový úrad tu bol otvorený už v roku 1902, o 10 rokov neskôr tu bol zavedený telefón a elektrina. V prvej svetovej vojne padlo 28 obyvateľov, ktorých pamiatke postavili v roku 1928 pomník. Druhá svetová vojna si z radov obyvateľstva vyžiadala 7 obetí a k oslobodeniu vojskom Druhého ukrajinského frontu došlo 30. marca 1945. O rok neskôr bola otvorená materská škola. V roku 1948 bol vo veľkom kaštieli, po jeho konfiškácii, zriadený liečebný ústav tuberkulózy pre ženy. V roku 1950 vzniklo miestne poľovnícke združenie. Jednotné roľnícke družstvo vzniklo v roku 1957, nový liečebný pavilón v roku 1960 a Telovýchovná jednota v roku 1962. Nová gaštanica bola vysadená v roku 1965, nová škola a telocvičňa bola otvorená v tom istom roku. So susednými Dolnými Lefantovcami boli Horné zlúčené k 1. januáru 1976, čím vznikla obec Lefantovce, ktorá pretrvala až do 31. decembra 2002. Plynofikácia obce bola rozbehnutá v roku 1992 (dokončená v 1997) a v roku 1997 bola zakúpená a opravená budova pre poštový úrad.
Pri príležitosti osláv 885. výročia najstaršej dochovanej písomnej zmienky o Horných Lefantovciach bola v roku 1998 vydaná monografia "Lefantovce 11131998" a prijatý erb, pečať a vlajka obce. Rok nato bola dokončená budova novej fary a rekonštruovaný dom smútku, po rekonštrukcii bol v roku 2002 sprístupnený neskorobarokový kaštieľ, slúžiaci ako obecný úrad, kultúrny dom, knižnica a klubovňa spoločenských organizácií. Po osamostatnení bol v roku 2003 prijatý nový erb a pečať, rovnako tak boli pomenované miestne ulice. Významnými investíciami bola v roku 2007 začatá výstavba vodovodu a o rok neskôr kanalizácie a vodovodného privádzača z Koniaroviec. Obyvateľom slúži tiež bezdrôtový rozhlas, viacúčelové ihrisko s umelou trávou a osvetlením, nové chodníky, detské ihrisko, klubovňa pre seniorov a iné. Veľký kaštieľ je od roku 2010 nevyužívaný.
Pivo
Pivo je kvasený, slabo alkoholický nápoj vyrábaný z obilného sladu, vody a chmeľu pomocou pivovarských kvasiniek. Pivo obsahuje oxid uhličitý, ktorý sa pri strete s nerovnosťami v skle mení na bublinky.
Keďže všetky látky obsahujúce sacharidy (cukor, škrob) podliehajú prirodzenému procesu kvasenia, je veľmi pravdepodobné, že pivu podobné nápoje boli objavené nezávisle viacerými kultúrami na svete. Nápoj podobný pivu poznáme pravdepodobne už z Mezopotámie. Existuje 6 000 rokov stará sumerská tabuľka zobrazujúca ľudí, ako pijú slamkami nápoj zo spoločnej nádoby. V Izraeli našli dôkazy o výrobe piva spred 13 tisíc rokov. Pivo sa spomína aj v Epose o Gilgamešovi a v 3 900 rokov starej sumerskej básni na oslavu patrónky pivovarníctva, bohyne Ninkasi.
Pivovarníctvo na území Slovenska
Prvé tri kráľovské pivovary v bývalom Rakúsko-Uhorsku sa nachádzali v Tvrdomesticiach a Veľkých Uherciach pri Partizánskom a v Turdmenoch pri Balatone. O existencii týchto pivovarov sa zmieňuje listina kráľa Ladislava IV. z roku 1274. Pivovarníctvo na Slovensku dosiahlo najväčší rozmach v období rokov 1620 až 1650. Pivo sa vtedy varilo prakticky vo všetkých mestách a väčších obciach na Slovensku. Najväčší úpadok pivovarníctva nastal od roku 1850, kedy boli zavedené vysoké dane za varenie piva. Dnes je na Slovensku len 15 pivovarov a varenie piva je v nich ohrozené napriek tomu, že produkujú zlatý mok, ktorý patrí medzi najlepšie na svete.
Najstarším existujúcim pivovarom na Slovensku je Steiger, ktorý bol založený v roku 1473 templárskymi rytiermi vo Vyhniach a zároveň je to aj najstarší pivovar na Slovensku s nepretržitou výrobou piva.
Varenie piva poznali starí Slovania už pri príchode na územie našej vlasti, u Slovanov v Potisí je jeho výroba doložená v 5. storočí. Vyrábalo sa zo pšeničného (slabé) a jačmenného (silnejšie) sladu. Doklady, ktoré pochádzajú z raného feudalizmu, svedčia o tom, že pivo varili poddaní kláštora v Hronskom Beňadiku a nepochybne aj poddaní ďalších vrchností, šľachta, farári, kláštory. Neskôr sa výroba piva sústreďovala do vznikajúcich miest, právo na jeho varenie sa stalo jedným zo základných práv mešťanov.
V mestskom prostredí sa práce pri varení piva postupne diferencovali - vznikali špecializované remeslá - pivovarníci, ktorí piva varili, a sládkovia, ktorí pripravovali slad. Obe výrobné fázy si vyžadovali osobitnú starostlivosť, ktorá sa dala získať iba dlhoročnými skúsenosťami. V mestách sa právo variť pivo využívalo buď kolektívne - pivovary sa tu stali súčasťou mestského hospodárstva (Bratislava, Košice, Modra, Pezinok, Trenčín, Zvolen, Krupina, Brezno), alebo ho využívali jednotliví mešťania (Banská Bystrica, Prešov, Bardejov, Sabinov, všetky spišské mestá). Zvyčajne bolo stanovené poradie, kedy mohli jednotliví mešťania pivo variť a čapovať. Vlastníci práva variť pivo ho často nevyužívali, počet pivovarníckych domov sa postupne znižoval. Na vidieku patrilo varenie piva k regálnym právam šľachty. Začala ho využívať hlavne od 16. storočia ako jeden z významných zdrojov príjmov, v pivovaroch sa spracúvali prebytky jačmeňa, pšenice a podobne.
left|thumb|Moderné kotly na prípravu pivnej mladiny. Šľachta prenajímala pivovary vybudované na svojich majetkoch spolu s právom výčapu, väčšinou Židom. Pivo sa na základe starých privilégií a zvláštnych dohôd so zemepánmi varilo i v desiatkach poddanských mestečiek (Bytča, Ilava - tamojšie pivovary, založené v 16. storočí pretrvali do súčasnosti, Beluša, Gelnica, Dolný Kubín, Martin, Ružomberok, Rimavská Sobota, Žilina, Považská Bystrica, a iné). V súvislosti s rozvojom šľachtického pivovarníctva zemepáni od 16. stor. postupne obmedzovali a likvidovali varenie piva poddanými, na niektorých miestach sa však udržalo až do 19. storočia (napríklad v poddanských dedinách severného Tekova, v Bartošovej Lehôtke, Jastrabej, Prochoti, Ždani, Lovči, Hliníku nad Hronom, Horných Hámroch a ďalších). Pivovarnícke a sladovnícke cechy vznikali až v 16. - 18. storočí. (Bardejov 1587, Kežmarok pred 1589, Komárno, Košice, Bratislava, Trenčín, Žilina, Medzev, Hniezdne, Rožňava, Spišská Nová Ves, Spišské Podhradie) V 40. rokoch 19. storočia bolo v Uhorsku 300 pivovarov, z ktorých väčšina pracovala na území Slovenska.
Spotreba i výroba piva bola však nízka. V 18. a začiatkom 19. storočia patrilo k najkvalitnejším a najznámejším Trenčianske pivo, ktoré plťami vozili aj na územie dnešného Maďarska, dobrú akosť dosahovalo aj Kežmarské pivo. V 2. polovici 19. storočia postupne vznikal pivovarský priemysel, výroba sa koncentrovala, malé výrobne a domáce varenie sa likvidovali. Do pivovarov boli zavádzané stroje, postupne sa prešlo na varenie parou a strojové chladenie. Rozvoj chémie dal výrobe piva pevný technologický základ. Malé, zastarané, často stáročia existujúce pivovary zanikli. Konzum i výroba piva však ostali na Slovensku nízke. V roku 1919 sa na 1 obyvateľa Slovenska skonzumovalo ročne 14,4 l, v 1931 16,1 l, v 1937 13,7 l. Po vojne sa kvalita piva vyrábaného na Slovensku výrazne zvyšovala. Boli vybudované nové pivovarnícke kapacity. V roku 1978 spotreba piva dosiahla úroveň 107,1 l na 1 obyvateľa. right|120px|thumb|Nemecké pivo 120px|thumb|Talianske pivo Roku 1960 bolo otvorené učňovské stredisko v Bratislave, 1964 OU pri pivovare a sladovni v Topoľčanoch. Odbor má vlastné výskumné pracovisko pre pivo a nealkoholické nápoje v Bratislave a vlastnú projekčnú zložku v Bratislave.
Pivo vo svete
V januári 2021 bola v staroegyptskom meste Abydos objavená zatiaľ najstaršia výrobňa piva. Mohla by mať vek okolo 5000 rokov. Pivo sa tam vyrábalo v 40 hlinených nádobách a celková jednorazová produkcia mohla dosahovať až 22 400 litrov. Pivo sa mohlo používať pri obetných rituáloch.
Na svete je okolo 5000 pivovarov, v ktorých sa vyrába takmer 20000 značiek piva na približne 180 spôsobov.
Pivo ako súčasť kultúry
Pivo je ako alkoholický nápoj kontroverzným kultúrnym faktorom. V západnej civilizácii je jeho pitie relatívne tolerované. Pitie piva však tvorí veľký podiel na alkoholizme a tak je pitie piva pozorne a kriticky vnímané. Za pivárske národy sa stereotypne označujú Nemci a Česi. Naproti tomu za antityp pivára bývajú považovaní Francúzi a Taliani, ktorým sa pripisuje skôr tradícia pitia vína. Pivo sa uplatňuje najmä v bežných a menej formálnych situáciách sociálneho styku. Látky obsiahnuté v chmeľovej zložke podporujú relaxáciu. Preto sa pivo prednostne nehodí do situácií, vyžadujúcich istú mieru ostražitosti. Pivo je dominantným nápojom slangovo označovanej tzv. krčmovej kultúry.
Pivo a zdravie
right|thumb|Pivo a jedlo Pivo obsahuje mnoho vitamínov a ďalších látok, ktoré pri striedmej konzumácii blahodarne pôsobia na ľudský organizmus. Významné je zastúpenie minerálov v pive, okrem draslíka a sodíka, ktoré sú tu v priaznivom pomere, obsahuje tiež chloridy, vápnik, fosfor, horčík a kremík. Z vitamínov obsiahnutých v pive sú najvýznamnejšie vitamíny skupiny B – thiamin, riboflavin, pyridoxin, niacin a kyselina listová.Obsahuje všetky vitamíny B.
Pivo je tiež označované ako "tekutý chlieb" či "zlato v pohári".
Mitch Guindon
Mitch Guindon (* Hanna, Alberta) je kanadský rockový bubeník. Svoju aktívnu kariéru začal v roku 1995. V roku 1998 hral v skupine Nickelback. V skupine strávil niekoľko dní počas nahrávania materiálu pre album The State. Bol nahradený Ryanom Vikedalom, ktorý hral v skupine až do roku 2005. V súčasnosti Guindon žije v meste Fort St. John (Britská Kolumbia), kde pracuje ako automechanik a hrá na bicie. V súčasnosti hrá v skupine Anytown, spolu s Ryanom Hennesseyom, Mowattom Tysonom a nominantom na cenu Juno Award, spevákom Dayanom Manningom. Skupina pripravuje materiál pre svoj debutový album.
Ržev
Ržev je prvým mestom na hornom toku Volgy v centrálnom Rusku. Leží na juhu Tverskej oblasti, necelých 200 km západne od Moskvy. Na rozlohe 56,17 km² tu žije 60 667 obyvateľov (2006). Mesto je centrom Rževského rajónu.
Iannis Xenakis
Obdobie pred druhou svetovou vojnou
Iannis Xenakis sa narodil v roku 1922 v Rumunsku ako syn gréckych rodičov. O desať rokov neskôr sa s spolu s ním presťahovali späť do Grécka. Sociálne a kultúrne dozrieval v štyridsiatych rokoch minulého storočia, v čase gréckej občianskej vojny. Jeho nepokojná povaha sa formovala v impulzívnom ovzduší aténskej Polytechniky, kde sa v ňom prebudila trápeniami sužovaná osobnosť, pre ktorú záujem o politické dianie nebol iba nevyhnutnosťou, ale aj súčasťou jeho hlboko zakoreneného gréckeho národného povedomia. Za aktívnu účasť v odboji (koncom vojny bol ťažko ranený), ho odsúdili na smrť, preto emigroval a usadil sa v Paríži a prijal francúzske občianstvo. V kompozícii bol žiakom Dariusa Milhauda a Arthura Honeggera na Ecole Normale de Musique, Oliviera Messiaena na Conservatoire National Supérieur de Musique, neskôr študoval u Hermanna Scherchena v Švajčiarsku.
Obdobie po druhej svetovej vojne
Bezprostredne po druhej svetovej vojne sa Xenakis stretol s Le Corbusierom v Paríži, kde dlhé roky pôsobil ako architekt a stavebný inžinier v jeho ateliéri na ulici de Sévres. Koncom roka 1947 tu našiel živnú pôdu pre svoje utkvelé kompozičné predstavy. Predovšetkým odtiaľto pramenili ponaučenia jeho učiteľa o geometrických "riadiacich čiarach" (ktoré sú jedným z kľúčov k Le Corbusierovým kompozíciám), matematickom duchu Modulora a o protiklade medzi harmóniou prírody a inteligentným racionalizmom kompozičných pravidiel. Práve tu sa stretávali a zlučovali s Xenakisovým hudobným bádaním vo "zvučných hmotách", o ich pravidelných i nepravidelných variáciách a o zlatom reze, ktorý platí pre variačnú škálu každého jedného kompozičného prvku. V projekte Modulor 2 sa uvádza ako autor štúdií k „vlnitým skleným panelom“, spätými s muzikálnym bádaním okolo Metastázy (Metastasis), jeho prvou skladbou pre orchester. Objavil sa aj v zozname spolupracovníkov, ktorý zostavil Jean Petit pre svoju knihu o Le Corbusierovi a bol jedným z protagonistov oživeného záujmu o tesné vzťahy medzi architektúrou, hudbou a matematikou.
Architektúra
Začiatkom roku 1956 požiadala firma Philips Le Corbusiera o vypracovanie projektu ich pavilónu na bruselskej Svetovej výstave. Xenakis tu experimentoval s kompozíciami pre Metastázu, grafickú podobu plynu vyvolávajúceho v ozvučenom priestore určité plynulé transformácie. Sama Metastáza bola silne ovplyvnená Le Corbusierovou proporcionálnou mierkou, vychádzajúcou z Fibonacciho radu a jeho súvislosťou so zlatým či božským rezom.
Vytvoril vlastné tézy minimálnych pravidiel, od základného pravidla entropie, ktorú pred niekoľkými rokmi študoval kvôli jej výraznému potenciálu, ktorý ho viedol k jeho jednoduchej definícii náhodných kompozícií. Vymyslel a realizoval multimediálne show so svetlom a zvukom v architektonickom priestore a v prírode, kde uvádzal svoje polytopické kompozície:
Jeho kompozície potvrdzujú tézu, že základom niektorých architektonických udalostí boli práve tie koncepcie, ktorých rozvoj sprostredkuje intervencia matematiky. Táto novátorská logika, ktorú do vecí vniesol Xenakis, sa dotýka viacerého než len nového spôsobu riešenia problémov konštrukcie kompozičných štruktúr. Vopred predpokladá architektovo alebo hudobníkovo primerané vzdelanie a schopnosť hlbokej intuície vo veciach nových matematických teórií spojených s problémami symetrie. V päťdesiatych rokoch Xenakis uvažoval nad týmto druhom myšlienok a sám sebe kládol predovšetkým otázky týkajúce sa pravidiel kompozície a pýtal sa, či je vlastne v hudbe alebo akejkoľvek inej oblasti možné niečo vytvoriť aj celkom a úplne bez pravidiel – vytvoriť čosi absolútne slobodne.
Hudba
Xenakis predpovedal aplikáciu počítačov v hudbe a už roku 1957 vytvoril rad svojich skladieb na báze programu. Pomocou matematických pojmov a funkcií modeloval výšku, trvanie, farbu, vytvoril nové hudobné entity na báze logiky. Za pomoci počítača, mohol preskúmať veľké množstvo zoskupení založených na obmenách zvučných intenzít, rovnakým spôsobom akým je zobrazená materiálna a priestorová hutnosť s použitím vzorcov pre výpočet pravdepodobností. Z toho bolo vyvodené zovšeobecnenie pojmu entropie a zavedenie niektorých selektívnych operácií v rámci štatistického postupu vytvorené z niekoľkých následných štúdií, ktoré regulujú takéto modifikácie.
Z dôvodu mŕtveho bodu v serialistickej hudbe, ako tiež kvôli ďalším príčinám, vytvoril v roku 1954 hudbu, založenú na teórii pravdepodobnosti a využívajúcu pri tvorbe zvuku teóriu náhodných operácií. O dva roky neskôr ju nazval „stochastická“ hudba ("Stochastic Music"). Xenakis prejavil svoju spätosť s byzantskou hudbou: zhudobnil rad klasických gréckych tragédií. Napísal množstvo teoretických článkov a pojednaní objasňujúcich jeho postoje a názory. V posledných rokoch života sa však už stránil hovoriť o svojich systémoch a metódach, jeho sústredenejší prístup k hudbe sa prejavil v jej novej kvalite.
Menoux
Menoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
20. máj
Narodenia
thumb|upright|[[Cher (speváčka)|Cher (* 1946)]] thumb|upright|[[Iker Casillas (* 1981)]] thumb|upright|[[Petr Čech (* 1982)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Krištof Kolumbus († 1506)]] thumb|upright|[[Jozef Gregor Tajovský († 1940)]]
NGC 5997
NGC 5997 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Enz (krajinský okres)
Enz je krajinský okres na severozápade spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo západu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Karlsruhe, Heilbronn, Ludwigsburg, Böblingen a Calw. Na juhu je okresom takmer úplne obklopený nezávislý mestský okres mesto Pforzheim.
Geografia
Južnú časť okresu Enz pokrýva severná časť pohoria Schwarzwald. Na severozápade okresu je oblasť Kraichgau, a je tam hlavne poľnohospodárska pôda. Hlavnou riekou okresu je Enz, ktorá sa vlieva do rieky Neckar.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Enz od roku 1973:
Glasgow
Glasgow je najväčšie škótske mesto a po Londýne a Birminghame je tretím najväčším mestom vo Spojenom kráľovstve. Glasgow leží v najpriemyselnejšej oblasti Škótska, približne 60 kilometrov na západ od hlavného mesta, Edinburghu. Mestom preteká rieka Clyde a menšia rieka Kelvin.
Glasgow je moderné európske veľkomesto. Patrí medzi šestnásť najväčších európskych finančných centier a je tiež najväčším ekonomickým a obchodným centrom Škótska. Taktiež je vyhľadávanou turistickou destináciou; po Londýne a Edinburghu je tretím najnavštevovanejším mestom Veľkej Británie. Vďaka vyspelej infraštruktúre je často považovaný za štartovací bod pre spoznávanie celého Škótska.
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Rimavská Sobota
thumb|Okres Rimavská Sobota
V okrese Rimavská Sobota sa nachádza 227 kultúrnych pamiatok. Nasleduje zoznam jednotlivých zoznamoch pamiatok podľa obcí.
Lucia Gažiová
Lucia Gažiová (* 2. február 1979, Levoča) je slovenská herečka.
Život
Lucia Gažiová sa narodila v roku 1979 na Slovensku. Pochádza z katolíckej rodiny. Jej otec Ing. Gaži Ladislav PhD vysokoškolský pedagóg  .Matka Doc.PhDr. Mária Gažiová PhD klinický psychológ. Má sestru Ladislavu, ktorá je úspešná akademická maliarka. Laureátka prvého ročníka Ceny kritiky.
Po štúdiách na gymnáziu študovala filmovú réžiu a jazzový spev v Nórsku. Na Slovensku absolvovala herectvo na VŠMU.Úspešne obhájila rigoróznu prácu,čim dosiahla titul PhDr a ukončila doktorandské štúdium  v obore sociálna práca ( PhD).
Hrá na husle a klavír ,píše si vlastné skladby a filmové scenáre a spieva. Nakrútila svoju prvú vlastnú skladbu s názvom Bebí. Vedie novú hudobnú skupinu Malá Zoe .Nedávno dokončila svoj prvý filmový scenár a v lete chystá premiéru filmu Pierko vo vlastnej réžii.
Účinkovala v divadle Astorka Korzo ´90, v Slovenskom národnom divadle, v Divadle Bolka Polívku, Štúdiu L+S. Vystupovala aj v divadle Na zábradlí.
V roku 2008 si vzala za manžela syna hudobného skladateľa Karla Svobodu Petra Svobodu, s ktorým sa zoznámila na natáčaní filmu Milenci a vrazi, a s ktorým má tiež syna Ferdinanda a dcérku Elizabeth
Majstrovstvá sveta v rely
Majstrovstvá sveta v rely (ang. World Rally Championship, skratka WRC) je séria automobilových pretekov organizovaná Medzinárodnou automobilovou federáciou (FIA), ktorá pozostáva z majstrovstiev jednotlivcov a z majstrovstiev družstiev. Majstrovstvá jazdcov a tímov sú oddelené majstrovstvá, ale sú založené na rovnakom bodovacom systéme. Šampionát pozostáva z pätnástich trojdenných pretekov, ktoré sa jazdia na rôznych povrchoch. Typy povrchov: štrk, asfaltová cesta, sneh a ľad. Každé preteky sú rozdelené do 15 – 25 špeciálnych jázd (rýchlostných skúšok), ktoré sa jazdia na čas, na uzavretých cestách. Športovo technické pravidlá sú spravované organizáciou International Sportsworld Communicators.
WRC vzniklo z Medzinárodnej rally, ktorej väčšia časť predtým patrila do Európskej rally. Rely automobily sú zvlášť upravené vozidlá, vyvinuté zo skupiny A, ktorá nahradila zaniknutú skupinu B. Rely autá sú najčastejšie dvojlitrové štvorvalce s turbodúchadlom, pohonom všetkých 4 kolies, sekvenčnou prevodovkou, aerodynamickými časťami, a ďalšími doplnkami, ktoré zdvíhajú cenu rely auta na hodnotu okolo 1 milióna US$. WRC zriaďuje tiež podporné majstrovstvá, majstrovstvá sveta v rely juniorov (angl. Junior World Rally Championship, skr. JWRC) a Production World rally championship (skr. PWRC), ktoré sú neregulárne na rovnakých súťažiach a skuškách ako WRC, ale s rozdielnymi pravidlami. Production a autá juniorov jazdia vždy až po WRC jazdcoch.
Skorá história
thumb|left|Skupina 4 Lancia Stratos HF. Svetová rely bola sformovaná z Medzinárodných rely, deväť z nich bolo predtým časťou medzinárodnej súťaže výrobcov, ktorá trvala od roku 1970 do 1972. V roku 1973 bola uvedená WRC séria, ktorá začala 42. pretekom v Monte Carle 19. Januára (42ème Rallye Automobile de Monte-Carlo). Majstrovstvá pozostávali z 13 pretekov, 7 z nich bolo vždy súčasťou WRC a dokonca sú aj dodnes a to : Rely Monte Carlo, Švédska rely, Portugalská rely, Grecká rely alebo tiež rely Acropolitana, Fínska rely resp. Rely tisícich jazier, Rely Veľká Británia a Francúzska rely. Časom sa stali šotolinové skúšky častejšie a častejšie. Tím Alpine-Renault vyhral prvú rely výrobcov s autom Alpine A110, potom však prišla značka Lancia ktorá vyhrala tri roky po sebe s autom Ferrari V6 – powered Lancia Stratos, ktoré bolo prvým navrhnutým a vyrobeným autom pre rely. Do roku 1979 neboli ohodnotené súťaže jazdcov, aj keď boli zahrnuté vo FIA World Cup Drivers. V roku 1977 vyhral Talian Sandro Munari a v roku 1978 vyhral Fín Markku Alén. Prvým oficiálnym svetovým šampiónom sa stal Švéd Björn Waldegård, ktorý vyhral nad Fínom Hannu Mikkolom o jediný bod. V rokoch 1977, 1978 a 1980 v kategoríi výrobcov vyhral Fiat 131 Abarth, v roku 1979 vyhral Ford s vozidlom Escort RS1800. O rok neskôr v 1981 vyhral tím Talbot s autom Sunbeam Lotus.
Skupina B
thumb|left|Skupina B Audi Quattro S1. V 80. rokoch sme videli Skupinu 2 (autá s pohonom na obidva nápravy) a stále populárnejšiu Skupinu 4, ale obe tieto skupiny boli nahradené skupinou B (autá s pohonom na všetky 4 kolesá). FISA (medzinárodná federácia automobilového športu) schválila pohon všetkých štyroch kolies v roku 1979, ale väčšina výrobcov verila že je to príliš zložité nato, aby to uspelo. Potom čo Audi nasadilo svoje nové Quattro, ktoré už malo náhon na všetky 4 kolesá, do rely s neodklaným úspechom, začali aj ostatný výrobcovia svoje projekty ohľadom pohonu všetkých kolies. Pravidlá Skupiny B boli uvedené v sezóne roku 1982. Audi vyhralo titul konštruktérov v rokoch 1982, 1984 a titul jazdca v rokoch 1983 (Mikkola) a 1984 (Stig Blomqvist). Audi malo aj ženskú jazdkyňu francúzsku Michèle Mouton, ktorá bola v sezóne 1982 veľmi blízko titulu pre jazdca, bohužiaľ sa musela uspokojiť z druhým miestom za Oplom (Röhrl). V roku 1985 to vyzeralo tak, že titul majstra sveta v rely získa Vatanen na svojom Peugeote 205 T16 ale počas rely Argentína mal veľmi škaredú nehodu, ktorá ho prinútila sa iba pozerať na to ako mu jeho tímový kamarát Timo Salonen preberá titul. Talian Attilio Bettega mal niekoľko nehôd so svojou Lanciou 037 a pri nehode počas Francúzskej rely zomrel. thumb|Skupina B Lancia Delta S4. Sezóna 1986 sa začala impozantnými zmenami Fíni Henri Toivonen a Alén v ich Lancia Delta S4 s novým turbom, ktorá mohla zrýchliť z 0 – /h za 2,3 sekundy na šotolínovom povrchu. Sezóna vyzerala, že bude dramatická. Počas Portugalskej rely boli zabitý 3 diváci a vyše 30 ďalších bolo zranených potom čo Joaquim Santos stratil kontrolu nad svojím autom Ford RS200. Neskôr v priebehu francúzskej rely zahynul majstrovský Henri Toivonen a jeho spolujazdec Sergio Cresto potom ako sa zrútili z útesu. Iba po niekoľkých hodinách po tejto autonehode Jean-Marie Balestre a FISA sa rozhodli zmraziť ďalší vývoj áut skupiny B. Tento vývoj bol zakázaný od roku 1987.
Skupina A
thumb|left|Skupina A Toyota Celica GT-Four. Ako plánovaná skupina S bola tiež zakázaná, pravidlá skupiny A sa stali štandardné až do roku 1997. Oddelené majstrovstvá skupiny A boli organizované ako časť WRC od roku 1986, kedy švédsky jazdec Kenneth Eriksson vyhral titul majstra sveta so svojím autom Volkswagen Golf GTI 16V. Lancia bola najrýchlejšia v adaptovaní resp. dokázala ako jediná reagovať na zmenené pravidlá, a kontrolovala celé dianie svetovej rely so svojim autom Lancia Delta Integrale. S týmto autom tiež vyhrala šesť titulov majstra sveta tímov a to v rozpätí od 1987 po 1992. Jazdci Kankkunen a Miki Biasion získali dvakrát titul majstra sveta práve s Integrale. v roku 1990 sa na scéne rely objavili japonské automobilky Toyota, Subaru a Mitsubishi, ktoré sa zároveň aj stali horúcimi kandidátmi na majstrovské tituly. Španiel Carlos Sainz jazdiaci pre stajňu Toyota vyhral v rokoch 1990 1992 majstrovský titul jazdcov s autom Toyota Celica GT-Four. Kankkunen prestúpil do tímu Toyota v sezóne 1993 a hneď na to vyhral svoj štvrtý rekordný titul, a Toyota vyhrala svoj prvý titul pre tím. Francúz Didie Auriol priniesol pre tím ďalší úspech v roku 1994 a neskôr Subaru a Mitsubishi pokračovali v úspechoch japonských značiek. V roku 1995 vyhral titul jazdca Colin McRae jazdiaci za tím Subaru, ktorý následne vyhral titul tímov tri roky v rade. Fínsky jazdec Tommi Mäkinen jazdiaci s Mitsubishi Lancer Evolution vyhral titul majstra sveta štyrikrát a to od roku 1996 do roku 1999. V roku 1998 Mitsubishi vyhralo tiež titul tímov.
Svetové rely autá
thumb|Peugeot 307 WRC a Ford Focus WRC v roku 2008 Monte Carlo Rally Od sezóny 1997 boli prijaté pravidlá aj pre Svetové rely autá, ako plánovaná náhrada za Skupinu A, (len úspešne podniky ako Mitsubishi mali stále vyhovujúce auto, ktoré spĺňalo aj najnovšie pravidlá, až pokiaľ neschválili Lancer Evolution WRC pre sezónu 2001). Po úspechu Mäkinena a japonských značiek, francúzsky Peugeot pripravil veľmi úspešný návrat do kolotoča WRC. Fín Marcus Grönholm vyhral titul majstra sveta, hneď vo svojej prvej celej sezóne a Peugeot zároveň vyhral titul tímov. Angličan Richard Burns vyhral titul v roku 2001 so svojím Subaru Impreza WRC, ale Grönholm so svojím Peugeotom zobrali oba tituly v roku 2002 späť. V sezóne 2003 sa majstrom sveta stal nór Peter Solberg (jazdiaci na Subaru) a Citroën pokračoval v úspechoch francúzskych značiek. Sébastien Loeb (jazdiaci za Citroën) pokračoval v kontrolovaní nasledujúcich sezón so svojím Citroënom Xsara WRC. Citroën vyhral titul tímov trikrát po sebe, a Loeb vyrovnal Mäkinenov rekord 4 tituly majstra sveta v rade. Po mnohých sezónach na vrchole bez akýchkoľvek titulov Ford konečne vyhral titul tímov v sezonách 2006 a 2007 s jazdcami Grönholm a Miko Hirvonen.
Štruktúra
thumb|left|Škoda pripravuje svoje autá deň pred testom originality. Každá sezóna normálne pozostáva z 12 – 16 jazdených kôl na zemskom povrchu vymedzenom od štrku a asfaltu po sneh a ľad. Získané body z týchto pretekov sú spočítavané v svetových súťažiach jazdcov a konštruktérov. Súťaž jazdcov a súťaž konštruktérov sú rozličné súťaže, ale sú založené na rovnakom bodovacom systéme. To znamená, napríklad, že Petter Solberg jazdiaci za Subaru môže vyhrať súťaž jazdcov, ale Citroën môže vyhrať súťaž konštruktérov, čo sa stalo v roku 2003 a potom opäť v rokoch 2006 a 2007, keď Sébastien Loeb získal tretí a štvrtý titul majstra sveta v rely, ale Ford vyhral súťaž konštruktérov. V terajšom bodovacom systéme, body sú udeľované na konci každého rely najlepším ôsmim (zo všetkých), juniorským a výrobným auto-jazdcom, ktorý sú hodnotení nasledovne: 10, 8, 6, 5, 4, 3, 2, 1. Napriek tomu, koľko jazdcov je v jednom tíme, konštruktéri môžu nominovať iba dvoch jazdcov vyhrať body pre tím tak ako skórovať pre seba samého. Keďže iba nominovaný jazdci môžu byť bodovaný, tak aj súťažiaci umiestnený nižšie ako ôsmi zo všetkých (ak sú uprednostnení pirátskymi jazdcami) ich môžu tromfnúť.
thumb|A štadiónový okruh špeciálna skúška počas rely [[Argentína.]] V terajšom období, každá rely zvyčajne pozostáva z 15 – 25 špeciálnych stupňov vzdialenosti, dosahujúcich od menej ako (1,24 míle) (super špeciálne) po viac ako  (31 míľ). V týchto súťažných kolách jazdených na zatvorených cestách sú vyznačené nesúťažné časti ciest, ktoré sú na otvorených cestách, na ktorých musia byť dodržiavané všetky zákony štátu. V priemere deň pozostáva z celkových 400 kilometrov (249 míľ) jazdenia. Majstrovstvá sveta v rely začínajú s prieskumom v utorok a stredu, dovoľujúc družstvám prejsť cez etapy a vytvoriť alebo obnoviť ich jazdecké poznámky. V utorok si tímy môžu prejsť cez cvičné etapu a odtestovať ich nastavenia. Súťaž začína v piatok a končí v nedeľu. Autá začínajú etapy v jedno alebo dvoj- minútových intervaloch. Každý deň alebo určitá časť ma niekoľko určených servisných zastavení medzi etapami, kde tímy môžu, počas presných časových limitov, vykonať údržbu a opravy na ich autách. Servisná zastávka taktiež povoľuje divákom a médiám dostať sa bližšie k tímom a ich autám a jazdcom. Medzi dňami, po 45-minútovom servise na konci dňa, sú autá zamknuté na strážených parkoviskách.
Autá
Majstrovstvá aktuálne pozostávajú z pätnástich rely, a produkčných autách založených na motore s objemom 2.L s turbodúchadlom ďalej je to Permanentný náhon na všetky štyri kolesá. Tieto autá sú stavané v rámci pravidiel a sú tiež stavané na rôzne povrchy od asfaltových ciest, cez šotolinu až po sneh. Výkon motorov bol pravidlami obmedzený na 300k (225 kW). Momentálne sa v majstrovstvách nachádzajú tieto automobily Citroën C4, Ford Focus RS, Peugeot 307, Škoda Fabia, Suzuki SX4, Subaru Impreza a Mitsubishi Lancer WRC. Citroën, Peugeot, Škoda a Mitsubishi vystúpili z kolotoča WRC v roku 2006, ich autá sa používajú dodnes ako súkromne, ale na ich ďalšom vývoji sa už nepracuje. V roku 2007 sa do svetového šampionátu v rely vrátila automobilka Citroën, o rok neskôr čiže v sezóne 2008 sa po prvýkrát objavila automobilka Suzuki s modelom SX4. WRC bolo vytvorené zo Skupiny A a Skupiny B. Ale, kvôli stále sa zvyšujúcim výkonom motorov, nespoľahlivosti auta ale aj v dôsledku smrteľných nehôd v sezóne 1986 bola Skupina B na trvalo zakázaná. Neskôr v roku 1997 sa autá Skupiny A zmenili, a vytvorila sa čisto nová skupina WRC. Autá produkčnej svetovej rely sú obmedzené podľa pravidiel skupín N a S2000. Väčšina áut juniorskej rely je homologovaných podľa pravidiel Skupiny Super1600, ale skupina N a niektoré autá skupiny A môžu tiež súťažiť.
Košiarny potok
Košiarny potok môže byť:
Majstrovstvá sveta v rely
Kalendár
thumb|right|Marcus Grönholm počas Austrálskej rely sezóna 2006 thumb|Juuso Pykälistö počas Švédskej rely Sezóna 2007 obsahovala 16 pretekov, z ktorých väčšina teda 9 bolo jazdených na šotoline, 5 na asfalte a len dve Fínska a Nórska rely boli jazdené na snehu. Nórska rely bola zaradená do seriálu majstrovstiev spolu s Írskou rely, a popri opätovnom zaradení rely Portugalska. Rely Cypra a Turecka boli vylúčené. Rely Australia sa nešla ale pôjde sa až v sezóne 2009, bude prelokalizovaná do oblasti Nového južného Walesu. Od roku 1988 sa táto rely jazdila v oblasti Západnej Austrálie.
V sezóne 2008 bude 15 pretekov majstrovstiev, pribudne jedna nová rely Jordánska a rely Turecka sa opätovne vráti do kolotoča majstrovstiev. Nórska, Portugalská a Írska rely budú zaradené až v nasledujúcej sezóne.
TV
thumb|left|Kameraman na sponkovej zákrute v roku 2007 na Rely Nemecka. ISC TV produkuje denné aktualizácie z každých pretekov po ukončenej dennej etape, a televízne pokrytie bolo spracované. Tieto denné zvýraznené programy trvajú okolo 30 minút a pokrývajú do hĺbky denné etapy, so záznamom priamo z vozidla tak ako aj s rozhovormi s jazdcami. Pred rely sú ešte aj Rally Preview, ktorý normálne zahŕňa špeciálnych jazdcov, technikov a tímové charakteristiky tak ako aj poskytovanie prehľad nastávajúcej trate. Existuje taktiež aj posudzovací program, ktorý trvá približne hodinu, ktorý sumarizuje rely a veľké udalosti, ktoré sa udiali v rámci trvania; etapy nie sú v takom detaile ako denné aktualizácie ako aj hodnotiaci program.