cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfred Kinsey
Štúdium
V štúdiu pokračoval na Harvardovej univerzite. V Bossey Institute, ktorý mal jeden z najoceňovanejších biologických programov v USA, v aplikovanej biológii pôsobil William Morton Wheeler, významný entomológ. Kinsey pod jeho vedením pracoval prevažne samostatne, čo obom vedcom vyhovovalo. Pre doktorantskú prácu si Kinsey zvolil výskum hrčiarok (Cynipidae). Zbieraniu vzoriek sa venoval s nadšenou posadnutosťou. Cestoval a uskutočnil 26 detailných meraní u 100 000 hrčiarok. Jeho metodika predstavuje významný prínos pre entomológiu. V roku 1919 Kinsey získal na Harvardovej univerzite titul Sc.D.
Manželstvo a rodina
V roku 1921 sa oženil a jeho vyvolenou sa stala Clara Bracken McMillen, ktorú dôverene oslovoval "Mac" (čítaj anglicky). Mali štyri deti. Prvorodený Don zomrel v roku 1927, tesne pred svojimi piatymi narodeninami na cukrovku. Dcéra Anne sa narodila v roku 1924, syn Joan v roku 1925 a posledným dieťaťom bol syn Bruce, ktorý sa narodil v roku 1928.
Sexuálny život Kinseyho
O Kinseym kolovali klebety v súvislosti s neobvyklými sexuálnymi praktikami. James H. Jones v životopisnej knihe Alfred C. Kinsey: A Public/Private Life opisuje Kinseyho ako bisexuálneho masochistu. Údajne sa zúčastnil skupinového sexu so svojimi postgraduálnymi študentmi, manželkou a absolventmi. Je tiež známe, že Kinsey v rámci výskumu natáčal v podkroví svojho domu sexuálne akty. Životopisec Jonathan Gathorne-Hardy vysvetlil, že Kinseyov dom sa na takéto filmovanie používal z dôvodov utajenia, pretože by bolo škandalózne, keby sa o ňom verejne vedelo. Jones uvádza, že Kinseyova žena mala sex aj s ďalšími mužmi, ale napriek tomu vzťah vydržal po celých 35 rokov manželstva. Žiadne z týchto klebiet o Kinseyovom vlastnom sexuálnom živote neboli potvrdené oficiálnym prehlásením Kinseyovho inštitútu.
Entomológia
Po získaní doktorátu Kinsey nastúpil v roku 1920 ako odborný asistent na Katedru zoológie na Indiana University Bloomington. Jeho žena a kolegovia mu hovorili Prok (profesor Kinsey). Nasledujúcich 16 rokov pokračoval v zbere a triedení hrčiarok. Zaujímal sa najmä o evolučnú históriu tohto drobného hmyzu, v roku 1930 vydal monografiu The Gall Wasp Genus Cynips: A Study in the Origin of Species venovanú pôvodu hrčiarok a v roku 1935 The Origin of Higher Categories in Cynips špecializovanú na ich vyššie vývojové štádiá.
Učebnica biológie
Kinsey vydal v októbri 1926 stredoškolskú učebnicu An Introduction to Biology (Úvod do biológie). Kniha sa hlási k myšlienke evolúcie a zjednocuje na spoločných princípoch zoológiu a botaniku, ktoré do tej doby boli často vnímané ako samostatné, oddelené odbory. Revidované vydania vyšli v rokoch 1933 a 1938.
Ľudské sexuálne správanie a „Kinseyho správy“
Kinsey je všeobecne považovaný za zakladateľa sociálnej sexuológie, systematického a vedeckého skúmania ľudskej sexuality. Po intenzívnych diskusiách s kolegom Robertom Krocom okolo roku 1933 sa najprv začal zaujímať o rôzne formy sexuálnych praktík. Pravdepodobne rôznosť spôsobov párenia hrčiarok ho prividela k údivu nad tým, aké rozmanité sú sexuálne praktiky i medzi ľuďmi.
V roku 1935 Kinsey prispel do fakultnej diskusnej skupiny na Indiana University prednáškou, ktorá bola jeho prvým verejným vystúpením k téme. Zaútočil v nej na rozsiahlu všeobecnú neznalosť anatómie a fyziológie sexuality a vyjadril svoju tézu, že oneskorené sobáše (neskoré sexuálne skúsenosti) sú psychicky škodlivé. Od roku 1938 robil na pôde univerzity osvetové prednášky o sexualite. Kinsey obdržal od Rockefellerovej nadácie dotáciu na výskum, ktorá mu umožnila skúmať ľudské sexuálne správanie prostredníctvom rozhovorov s tisícmi respondentov.
Vlna odporu zo strany konzervatívcov po vydaní druhej Kinseyovej správy v roku 1953 bola natoľko silná, že Rockefellerova nadácia ukončila financovanie projektu. Jeho činnosť odsúdil známy kazateľ Billy Graham. Kinseyho vypočúvali pred Kongresom, bol obvinený z obscénnosti a vyšetrovaný FBI. Bol označený za komunistu, ktorý prišiel, aby zničil americkú rodinu. Zvyšok života strávil v neustálom strese a hlbokej depresii. Zomrel 25. augusta 1956 vo veku 62 rokov v stave vážnej depresie na zlyhanie srdca a zápal pľúc.
Kinsey v umení a médiách
V roku 2003 mal v Chicagu premiéru muzikál o Kinseyho živote s názvom Dr. Sex (vyhral sedem ocenení Jeff Awards).
Americký spisovateľ Thomas Coraghessan Boyle v roku 2004 napísal novelu The Inner Circle (Úzky kruh, v nemčine vyšla pod názvom Dr. Sex)
V roku 2004 v USA natočil režisér Bill Condon film Kinsey, ktorého obsahom je štylizovaný popis Kinseyho života a pôsobenia. Kinseyho hral Liam Neeson a jeho ženu Laura Linney. Film bol distribuovaný i v českých kinách. Film vyvolal novú vlnu záujmu o Alfreda Kinseyho a výrazne zvýšil všeobecné povedomie o ňom.
PBS (Public Broadcasting Service, americká televízna sieť) v roku 2005 priniesla filmový dokument, v ktorom Kinseyho inštitút zoznamuje verejnosť s mnohými z Kinseyových spisov.
Činy Uhrov
Činy Uhrov alebo Skutky Uhrov (po lat. Gesta Hungarorum) je názov viacerých stredovekých uhorských kroník:
679 Pax
679 Pax je planétka s priemerom 209 km, ktorú objavil August Kopff 28. januára 1909.
Verneuil (Marne)
Verneuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovanské hradiště v Mikulčicích
náhľad|Základy jedného z kostolov náhľad|Stilety náhľad|Gombík Slovanské hradiště v Mikulčicích alebo Mikulčice-Valy je významné hradisko z doby Veľkej Moravy, nachádzajúce sa asi 3 km juhovýchodne od obce Mikulčice. Lokalita sa nachádza na pravom brehu rieky Morava a s rozlohou približne 10 ha predstavuje najrozsiahlejšie slovanské archeologické nálezisko v Česku. Lokalita je chránená ako národná kultúrna pamiatka, nakoľko vo svojej dobe predstavovala významné mocenské a duchovné stredisko Veľkomoravskej ríše. Vo valom opevnenom areáli boli objavené základy veľmožského paláca, dvanástich kostolov, tri mosty a pohrebisko s približne 2 500 hrobmi.
Dejiny
Lokalita Valy je jedným z najvýznamnejších opevnených hradištných sídiel so znakmi mestského usporiadania, skôr vojenského charakteru, s dokladmi osídlenia predveľkomoravského a veľkomoravského obdobia s množstvom kostolov (cca 12) a iných artefaktov, poukazujúcich na prítomnosť šľachty. Je predpoklad, že práve tu sídlil mocný rod Mojmírovcov a hradisko bolo dôležitým obranným a mocenským centrom ríše. Mikulčice sa občas stotožňujú s „gradom Morava“, ale častejšie sa autori prikláňajú k názvu „grad Slavnica“ či „Slivnica“.
Charakteristika
Aglomerácia leží v lužných lesoch údolnej nivy rieky Morava a jej jadro tvorí hlavný hrad s dvojicou rozsiahlych predhradí, z toho jedného so znakmi stáleho vojenského tábora a druhého, valom chráneného sídliska. Celá mierne vyvýšená akropola hradu i vojenského predhradia bola chránená hradbou s kamenným priečelím a vodnými priekopami, tvorenými sústavou ramien rieky Morava. Na najvyššom mieste akropole stál kniežací palác s liatou maltovou podlahou a kamenným krbom a bazilika, ktorá je rozsahom najväčším veľkomoravským objektom svojho druhu. V okolí baziliky bolo objavených niekoľko hrobov významných členov vládnucej vrstvy Veľkomoravskej ríše, pravdepodobne i niektorých z Mojmírovcov.
Pohrebisko pri kostole s viac ako 550 hrobmi vydalo množstvo nálezov, vrátane mečov, zlatých a strieborných šperkov, honosných súprav opaskových kovaní a strieborných a liatych bronzových nákončí či zlatých gombíkov. Predstavujú dôkaz o majstrovstve tunajších umeleckých remeselníkov, ale i čulom obchodnom ruchu. Unikátne sú nálezy strieborného závesného krížika s postavou Krista a zlatý solidus byzantského cisára Michala III. Okrem kovolejárskych a šperkárskych dielní sa na lokalite našli dôkazy dielní na spracovanie železa a dreva, ako aj hrnčiarske a textilné dielne. Hroby sa často prekrývajú, niekedy aj so základmi stavieb, pričom nálezy sú datované do 7. až 12. storočia.
Aglomerácia
K aglomerácii patria rozsiahle územia, poskytujúce dôkazy o osídlení:
Nálezy
Z bežného života obyvateľov sa našli pozostatky mosta, člnov, harpún a háčikov na chytanie rýb, drevené i železné vedro, vedro s ozdobným kovaním, bojové sekery, drevené lyžice a naberačky, lano, ovčiarske nožnice, železná kosa, kosák, ocieľky, železné i olovené hrivny, hroty šípov, železné kľúče a kovania zámku, šidlá a iné. Zvláštnu pozornosť vzbudil malý strieborný pozlátený relikviár v tvare miniatúrnej bohoslužobnej knihy.
Pozornosť archeológov upútala prebudovaná staršia kamenná hradba bez známok nejakej náhlej katastrofy (požiaru, dobytia a pod.) s lícnou kamennou stenou z polovice 9. storočia. Poukazuje na úpadok politického významu pôvodného hradiska, ktoré bolo obnovené až po novom usporiadaní pomerov, no už v menšom, než pôvodnom rozsahu. Až po nálezy v uherskohradištskej lokalite Rybárny bola mikulčická aglomerácia s komplexom silného opevnenia považovaná za ústredné centrum Veľkej Moravy.
Palúdzka
Palúdzka (maď. Kispalugya) je mestská časť Liptovského Mikuláša. K 30. júlu 2009 tu žilo 3 200 obyvateľov.
Polohopis
Palúdzka leží v západnej časti mesta, priamo na brehu vodnej nádrže Liptovská Mara. Zo severu a z východu ju obklopuje rieka Váh, ktorá severozápadne od centra Palúdzky ústi do vodnej nádrže. Približne stredom mestskej časti preteká v smere juh - sever riečka Demänovka.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1282, kde bola spomínaná ako okrajová časť dnes už zatopenej dediny Paludza. V roku 1283 bola spolu s obcou Bodice vyčlenená z jej chotára a dostala sa do držby Ondreja, notára zvolenského župana Demetra, predka zemianskej rodiny Palúckovcov - Paluďajovcov, ktorí obec vlastnili až do roku 1848. Roku 1960 bola pripojená k Liptovskému Mikulášu.
Občianska vybavenosť
Začiatkom 21. storočia tu nastala hromadná vilová (lokalita Pod horičkou) a bytová výstavba (sídlisko Palúdzka), ktorá sa neustále rozširuje. Naplánovaná je aj výstavba rodinných domov v areáli zrušenej fabriky Glejona.
V súčasnosti tu stojí areál mikulášskej nemocnice, areál Združenej poľnohospodárskej školy, Obchodná akadémia, základná škola, materská škola, kultúrny dom, hotel Bocian a futbalový štadión - FC 34 Palúdzka. Služby dopĺňa vináreň, krčma, pekáreň, obchod, lekáreň (v areáli nemocnice) a tiež obchodný dom Kaufland.
Na katastrálnom území mestskej časti sa nachádza tiež novovybudovaný komplex v lokalite Kamenné pole, ktorý zahŕňa obchodné centrum Liptov s hypermarketom TESCO, obchodné centrá JYSK, NAY Elektrodom, Koberce TREND, INTERSPORT a KIK. Stojí tu tiež reštaurácia McDonald’s s čerpacou stanicou.
Doprava
Mestská časť je rozložená popri ceste I. triedy č. 18, ktorá smeruje z mesta na juhozápad do Ružomberka. Na juhovýchode obchádza Palúdzku diaľničný privádzač (súčasť cesty II. triedy 584), z juhu diaľnica D1. Zo západu ju obklopuje železničná trať Žilina – Košice. Palúdzka je spojená so zvyškom mesta dvoma cestnými mostami, plánuje sa výstavba cestného mosta do Liptovskej Ondrašovej. Premávajú sem viaceré linky miestnej MHD, konkrétne č. 2, 3, 5, 7, 14, okrem toho na zastávkach Palúdzka, nemocnica a Palúdzka, ZŠ zastavujú aj spoje prímestskej autobusovej dopravy.
Bitka na rieke Kalke
Bitka na rieke Kalke predstavuje jednu z najvýznamnejších bitiek ruských dejín, ktorá sa odohrala 31. mája 1223. Z dnešného pohľadu išlo o najslávnejšiu porážku Slovanov, keď ruské kniežatá a Polovci utrpeli drvivú porážku od početne výrazne slabších Mongolov. Moc kniežat bola zásadne podlomená a hoci sa Mongoli najskôr sústredili na plienenie Polovcov a povolžských Bulharov, kniežatstvá si napokon v roku 1237 úspešne podmanili.
Príčina
Východná Európa od začiatku 13. storočia čelila tlaku mongolských kmeňov, ktorí útočili najmä pod vedením veľkého chána Temüdžina, nazývaného aj Džingischán. Práve on zjednotil mongolské kmene a ovládol obrovské územie od Číny a Kórey až po Kaspické more. So svojím národom sa premiestnil až k Azovskému moru, kde sa ruské kniežatá rozhodli tatársky nápor zastaviť. Bitke na rieke Kalke predchádzali bitky na území dnešného Azerbajdžanu a Arménska v roku 1221 a tiež bitka na rieke Kubáň o rok neskôr, kde Tatári porazili vojská Polovcov (Kumánov). Tento postup Tatárov ruské kniežatá znepokojoval, no nevenovali mu dostatočnú pozornosť kvôli plieneniu vtedajšieho Bulharska.
Bitka
Počiatok bitky opisuje krátky ruský rukopis: "V lete 6732 pritiahlo vojsko, o akom doteraz nikto nepočul: bezbožníci zvaní Tatári pritiahli na polovské územie." Tatárske vojsko bolo vedené dvomi skúsenými a obľúbenými vojvodcami Nojona Džebeho a Subutaja Bagatura, a bolo to ich vôbec prvé stretnutie so západnými vojskami. Obaja generáli velili jednému tumenu, čo bolo 10 tisíc bojovníkov. Knieža Daniil prinútil tatárskych útočníkov na útek a jeho lukostrelci zneškodnili niekoľko sto tatárskych bojovníkov. Mongoli sa stiahli, načo Rusi reagovali vyslaním tisícky jazdcov na predsunutý pluk Tatárov. Aj tento stret skončil pre Rusov úspechom, čo značne vyzdvihlo morálku vnútri ruskej armády.
Rusi prenasledovali Tatárov deväť dní, netušiac o pripravenej pasci, ktorú generáli nastražili práve pri rieke Kalke. Prevaha Rusov sa v tom okamihu skončila, sčasti pre nejednotnosť ruskej armády, sčasti pre nevhodné velenie niekoľkými kniežatami. Mongoli bojovali ako jednotná armáda, praktizujúca obľúbenú taktiku rýchleho útoku a ústupu, ktorá spôsobovala chaos v ruských radoch. Ruské vojská sa obrátili na ústup, ktorý sa zmenil na zúfalý útek, pri ktorom zahynulo asi 50 tisíc vojakov. Ľsťou potom vylákali z opevneného úkrytu samotného vodcu Mstislava III., ktorého brutálne umučili, čo ukončilo vojenské víťazstvo Tatárov.
Výsledok
Džingischán bol z úspechu svojej výpravy nadšený, čo ho utvrdilo v ľahké dobytie bohatého územia. Už v roku 1237 dobyl Kyjevskú Rus a jeho vojská mali otvorenú cestu na Krym a Ukrajinu. Tu sa však z dôvodu vyčerpania a únavy vojakov zastavili, aby sa mohli zjednotiť s hlavnými silami v severozápadnej Číne. Mongolský generál Džebe po ceste späť zomrel, zatiaľ čo z Bagatura sa stal vojnový hrdina. Ruské územie sa týmto dostalo pod vplyv tatárskeho chanátu Zlatá horda, založeným až neskôr v roku 1242 jedným z Džingischánových synov, ktorého vládcom muselo odvádzať vysoké poplatky.
2904 Millman
2904 Millman je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 20. decembra 1981.
680 Genoveva
680 Genoveva je planétka s priemerom 86 km, ktorú objavil August Kopff 22. apríla 1909.
Villenave-près-Marsac
Villenave-près-Marsac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Impulz sily
Veľkosť impulzu sily závisí na veľkosti sily a na čase, po ktorý táto sila pôsobila. Čím dlhší čas sila pôsobí, tým väčší je jej účinok.
Výpočet
Impulz sily je určený ako súčin sily a časového intervalu, tzn. Kde \mathbf{F} je konštantná sila pôsobiaca po dobu \Delta t.
Ak nie je sila po celú dobu svojho pôsobenia konštantná, možno hodnotu impulzu sily získať integráciou, tzn.
Vlastnosti
Kde \mathbf{p} je hybnosť.
Lafage
Lafage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 100 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Potenciál
Potenciál (z lat. potentia, možnosť, moc, sila) môže byť:
Barbarossa
Barbarossa môže znamenať:
Žernov (prírodná rezervácia)
Žernov je prírodná rezervácia ev. č. 1773 severne od obce Dolní Ředice v okrese Pardubice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Dôvodom ochrany je zachovanie a ochrana krajinársky a biologicky cenného územia, ktoré tvorí zvyšky prirodzenej dubohrabiny, rybníky, rákosie a mokré lúky tvoriace ekologicky stabilný ostrov obklopený intenzívne poľnohospodársky využívanou krajinou. Tieto biotopy sú domovom zvlášť chránených druhov živočíchov a rastlín. Časť tohto chráneného územia a časť jeho ochranného pásma je zároveň vymedzená ako biocentrum regionálneho významu v spracovanom Lokálnom územnom systéme ekologickej stability Ředice.
Mykológia
Roku 2007 prebehla v rámci rezervácie inventarizácia výskytu vyšších hub. Za najvzácnejšiu objavenú hubu je považovaná čiaška tmavomodrá (Peziza saniosa). Z ďalších vzácnych a bioindikačných druhov tu bolo opísaných mnoho hríbovitých húb: zlatohríb úhľadný (Aureoboletus gentilis), hríb bronzový (Boletus aereus), hríb príveskatý (Boletus appendiculatus), hríb jamkatý (Boletus depilatus), hríb plavý (Boletus impolitus), hríb horký (Boletus radicans), hríb satanský (Boletus satanas), kozák žltopórový (Leccinum crocipodium) a tiež hríb Quéletov (Boletus queletii). Ďalej šťavnačka hájová (Hygrophorus nemoreus), rýdzik ostrý (Lactarius acris), čiaška miskovitá (Peziza succosa) a plávka lepkavá (Russula viscida).
681 Gorgo
681 Gorgo je planétka s priemerom 84 km, ktorú objavil August Kopff 13. mája 1909.
Anselm Grün
Anselm Grün (* 14. január 1945, Junkershausen, Nemecko) je nemecký katolícky kňaz, benediktínsky mních, ekonóm, filozof a teológ (žiak Karla Rahnera). Je mimoriadne úspešným autorom duchovnej literatúry a hlavným ekonómom opátstva Münsterschwarzach. Napísal okolo dvesto kníh. Rad z nich bola preložená do niekoľkých jazykov, viac ako tridsať titulov sa dočkalo i českého vydania.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2011
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2011 boli 27. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov. Bolo to najvyššie kontinentálne podujatie CEV vo volejbale v roku 2011, ktoré sa konalo za účasti 16 tímov. Konalo sa od 10.9.18. septembra 2011 v štyroch mestách v Rakúsku a Česku: Viedeň, Innsbruck, Praha a Karlove Vary. Po druhýkrát sa tak ME konali v dvoch hostiteľských štátoch, keď predtým to bolo v 2005 v Taliansku a Srbsku a Čiernej Hore. Prvých 5 tímov si zabezpečilo priamu účasť aj na budúce ME 2013 v Dánsku a Poľsku.
Kandidatúra
Na usporiadanie 27.ME kandidovalo 7 krajín:
'' (víťaz)
Kvalifikácia
náhľad|Účastníci ME 2011
Skupina A
Viedeň
Skupina B
Karlove Vary
Skupina C
Innsbruck
Skupina D
Praha
Osemfinále
Viedeň, Karlove Vary
Štvťfinále
Viedeň, Karlove Vary
Semifinále
Viedeň
Stretnutie o 3.miesto
Viedeň
Bihar (župa)
Bihar (iné názvy: Biharská župa, Bihárska župa, Bihorská župa;, ), je župa v severozápadnom Rumunsku v regiónoch Krišana a Transilvánii. Jej hlavné mesto je Oradea a skratka BH.
Hospodárstvo
Patrí medzi najbohatšie rumunské župy. Vďaka prílevu investícií z Maďarska a iných krajín západnej Európy je miestne HDP nad rumunským priemerom. Nezamestnanosť je jednociferná. Hlavné priemyselné odvetvia sú textil, potravinárstvo a strojárstvo. Ťaží sa čierne uhlie a v menšom množstve aj ropa.
Demografia
thumb|left|Etnická mapa Bihárskej župy Podľa sčítania obyvateľstva v roku 2002, v Bihárskej župe žilo 600,223 obyvateľov a hustota obyvateľstva bola 79,56 obyvateľa na km2, čo je pod rumunským priemerom (93 obyv/km2). V župe žilo 291,613 mužov a 308,610 žien. V roku 2011 žilo v župe 549,752 obyvateľov, čo je oproti roku 2002 pokles. Región je z etnického hľadiska veľmi pestrý. Väčšinu obyvateľstva (67,40 %) tvoria Rumuni, no veľmi signifikantná je maďarská menšina (25,91 %), nakoľko ide o pohraničný región. V regióne žije aj množstvo Rómov (5,00 %) a najväčšia menšina rumunských Slovákov. Táto oblasť slovenského osídlenia sa nazýva biharsko-salašská. Najvýznamnejšie slovenské sídla sú :
A rozptýlene žijú v mnohých iných obciach a mestách. Slováci sem prišli v 18. storočí z rôznych regiónov Slovenska, prevažne Orava, Kysuce, Zemplín, Šariš a Gemer. Viaceré obce a mestá získali slovenskú menšinu ako dôsledok vnútornej kolonizácie začiatkom 20. storočia, kedy sa Slováci z chudobných horských obcí sťahovali do dolín za prácou. Naopak po roku 1946 začínajú na zákalde vládneho uznesenia z 28. mája rumunskí Slováci a Česi dostávať ponuku na reemigráciu do Československa, čo spôsobí úbytok o približne 14,000 osôb. Malú etnickú menšinu v župe tvoria aj Nemci (0,19 %).
Združenie robotníkov Slovenska
Združenie robotníkov Slovenska (skratka ZRS) je bývalá parlamentná politická strana pôsobiaca na Slovensku, ktorá existovala medzi rokmi 1994 až 2017.
História
Strana vznikla odštiepením od SDĽ. Na ministerstve vnútra bola zaregistrovaná 26. apríla 1994. Definovala sa ako ľavicová strana „so záujmom o robotníkov, roľníkov, inteligenciu, ako i záujmom o ostatné sociálne skupiny obyvateľstva“.
V parlamentnom období 1994 – 1998 pôsobila v parlamente a spolu s HZDS a SNS tvorila vládnu koalíciu. Od roku 1998 sa už do Národnej rady nedostala a bola dlhé roky prakticky v nečinnosti. 28. novembra 2017 ju jej dlhoročný predseda Ján Ľupták nechal rozpustiť.
Volebné výsledky
Výsledky volieb do Národnej rady SR, v ktorých sa zúčastnila strana ZRS. Volieb do Európskeho parlamentu sa strana ani raz nezúčastnila.
Volebné preferencie
Volebné preferencie Združenia robotníkov Slovenska sú v posledných rokoch také nízke, že sa neobjavuje v prieskumoch verejnej mienky.
Yeimer López
Yeimer López García známy aj pod skráteným menom Yeimer López (* 28. august 1982, Granma) je kubánsky atlét, ktorý sa venuje behu na 800 metrov.
Peking 2008
Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne behu 800 metrov na šiestom mieste výkonom 1:45,88 min. K tretiemu miestu Alfreda Yega mu chýbala 1 sekunda a 6 stotín.
Marián Kochanský
Marián Kochanský (* 4. jún 1955 Partizánske – † 28. apríl 2006 Bratislava ) bol slovenský hudobník, skladateľ a spevák, známy ako líder skupiny Lojzo.
Od detstva hral na akordeóne. Vyštudoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave a stal sa inžinierom ekonómie. Pracoval v Zdroji, bol vedúcim domova dôchodcov a organizačným pracovníkom kultúrnych zariadení. Začiatkom osemdesiatych rokov (1982–3) založil skupinu Lojzo. Mal tri deti.
Au pair (človek)
náhľad|Au pair s dieťaťom hostiteľskej rodiny Au pair alebo au-pair (fr. doslova: al pari) alebo oper(ka) alebo opér(ka) je mladý človek (najmä dievča/žena), ktorý býva v zahraničnej rodine, má tam vlastnú izbu a stravuje sa s rodinou a za pohostinnosť vypomáha rodine so starostlivosťou o deti a s domácnosťou.
Program funguje takmer päťdesiat rokov v USA, ako aj v západnej Európe, kde má trocha dlhšiu tradíciu.
Od Au Pair sa očakáva, že sa bude starať o deti a bude robiť ľahké domáce práce. Au Pair nie sú zodpovedné za domáce práce, ktoré sa netýkajú miestností, v ktorých sa deti nepohybujú a upratujú ich všetci rodinní príslušníci.
Zodpovednosti, o ktoré by sa mala starať Au Pair:
Vlajka Moldavskej demokratickej republiky
Vlajka Moldavskej demokratickej republiky (1917 - 1918) je modro-žlto-červená horizontálna trikolóra. Na modrom poli má nápis Republica Democratică Moldovenească şi independentă (po slovensky: Moldavská demokratická republika je nezávislá) a štátny znak umiestnený v strede vlajky na žltom poli. Vlajka parlamentu Sfatul Ţării mala v modrom poli svoj názov a v strede medzi žltým a červeným pásom bol erb Moldavskej demokratickej republiky.
Nápad sa zrodil niekoľko týždňov pred 6. decembrom 1917, keď sa inšpiroval vojenskou vlajkou rumunských vojakov z Besarábie. Tá mala také isté farby a po celej svojej šírke mala na vlajke napísané písmená R.M. . Heraldista Paul Gore vo svojej štúdii Národné farby Rumunov v Besarábii z mája 1917 dokázal blízke prepojenie medzi rumunskou trikolórou a vlajkou Moldavskej demokratickej republiky, ktorá sa používala v oblasti Besarábie. Z tohto pohľadu rumunský heraldista Silviu Andries-Tabac považuje jeho prácu za typicky moldavsky ladenú.
Karol Andrej Kuzmány
Karol Andrej Kuzmány (* 15. august 1868, Brezno - † 8. december 1924, Bratislava) bol podnikateľ, verejný činiteľ.
Životopis
V rokoch 1874-78 navštevoval ľudovú školu v Brezne, odkiaľ pochádzal. Neskôr v rokoch 1878-86 študoval na gymnáziu v Banská Bystrici a v Banskej Štiavnici. Pomocník v rodinnom obchode, ktorý neskôr prevzal, veľkoobchodník v Budapešti, od 1919 v Bratislave. Podporovateľ Slovenského spolku v Budapešti, funkcionár Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS), 1918 člen ÚV Slovenskej národnej strany, zúčastnil sa na príprave založenia Slovenskej národnej rady.
Verrières (Marne)
Verrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jacob Augustus Riis
Jacob Augustus Riis (* 3. máj 1849, Ribe - † 26. máj 1914, Barre, Massachusetts) bol americký fotograf, sociológ, novinár a spisovateľ.
Pochádzal z Dánska, narodil sa v Ribe. Vyučil sa stolárom. V roku 1870 sa presťahoval do Spojených štátov amerických.
Dlho sa nemohol uchytiť. Striedal zamestnania, cestoval po krajine, žil v chudobných pomeroch. Roku 1877 sa stal policajným a súdnym reportérom novín The New York Tribune, neskôr The Evening Sun. Prinášal spravodajstvo z bedárskych štvrtí, kde sa tiesnili v starých domoch bez kanalizácie a vodovodu státisíce ľudí a kde sa rodila zločinnosť. Písal mnoho článkov, aby upozornil na neľudské životné podmienky v týchto štvrtiach, neskôr siahol po názornejšom fotografickom obraze. Nakoľko neuspel u fotografov, ktorí sa zľakli práce v nebezpečnom prostredí, kúpil si začiatkom roku 1888 platňový fotoaparát. Využil vtedy nový vynález bleskového svetla a dokumentoval ponižujúce spôsoby života v nájomných ubytovniach kasárenského typu (jeden z takýchto typických domov mal 2781 nájomníkov, v jednej miestnosti bývalo až 9 ľudí a v celom dome bola iba jedna vaňa na kúpanie). Ďalej dokumentoval pomery v policajných nocľahárňach a prácu detí využívanú v domácich remeselných dielňach.
O rok neskôr uverejnil v časopise Scribner's článok "Ako žije druhá polovica", v ktorom svoje kritické texty doplnil kresbami vyhotovenými podľa vlastných fotografií. Materiály vzbudili taký ohlas, že v rozšírenej forme, ale aj s priamymi reprodukciami fotografií, vyšli v roku 1890 knižne pod tým istým názvom.
Riis vydal deväť kníh, okrem iných „Deti chudobných“, 1892, „Z Mulberry Street“, 1898. Ich pomocou a novinových článkov a prednášok, na ktorých používal diapozitívy svojich fotografií, dosiahol niektoré zmeny a nápravy. Zrušili sa policajné nočné útulky, bola zriadená škola pre bezprízorné deti, doplnili sa zákony o detskej práci a odstránila sa celá ulica Mulberry Bend, ktorá bola skrýšou zločincov. Na jej mieste sa zriadil park a vybudoval obytný dom Susedská osada Jacoba A. Riisa. Jeho menom nazvali sídlisko, školy, parky a ihriská po celých Spojených štátoch.
thumb|left|„Mestskí banditi“, približne v 1890 Riis nefotografoval dlho, iba do konca storočia. Ale aj v tejto krátkej dobe (asi deväť rokov) vytvoril fotografické dielo, ktoré patrí medzi najpozoruhodnejšie a najzávažnejšie humanistické programy fotografie. Hoci sa neusiloval o umeleckú tvorbu, ako sám priznáva, predsa prispel k základnému umeleckému druhu, ktorý sa v jeho období začal formovať – Umelecká reportáž.
Eskamotér
Eskamotér môže byť:
682 Hagar
682 Hagar je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavil August Kopff 17. júna 1909.
Dočasná írska republikánska armáda
Dočasná írska republikánska armáda alebo Dočasná IRA (skr. PIRA alebo Provos) bola írska republikánska polovojenská organizácia, ktorá sa pokúšala o odtrhnutie Severného Írska od Spojeného kráľovstva a vytvorenie republiky, ktorá by zahŕňala celý Írsky ostrov. Išlo o najväčšiu a najaktívnejšiu republikánsku skupinu počas Problémov. Sama seba videla ako nástupcu pôvodnej IRA a sama seba nazývala jednoducho Írska republikánska armáda alebo Óglaigh na hÉireann v írčine. PIRA je označovaná ako protiprávna teroristická organizácia v Spojenom kráľovstve a ako nezákonná organizácia v Írsku.
Dočasná IRA sa objavila v decembri 1969 po rozkole v republikánskom hnutí. Problémy začali rok predtým keď sa katolícka nenásilná kampaň občianskych práv stretla s násilím od ulsterských lojalistov a polície. To vyvrcholilo v auguste 1969 veľkými nepokojmi a nasadením britských jednotiek do Severného Írska. IRA sa spočiatku zamerala na obranu, ale v roku 1971 prešla do ofenzívy. Hlavným cieľom PIRA bolo prinútiť Britov vyjednať odstúpenie Severného Írska. Používala partizánsky postup proti britskej armáde a Kráľovskej ulsterskej polícií vo vidieckych aj mestských oblastiach. Tiež vykonávala bombovú kampaň v Severnom Írsku a Anglicku proti politickým a ekonomickým cieľom. PIRA vyhlásila konečné prímerie v júli 1997 keď Sinn Féin bola prijatá do mierových rozhovorov v Severnom Írsku. Prímerie je podporované Veľkopiatkovou dohodou z roku 1998. V roku 2005 bola PIRA pod medzinárodným dohľadom odzbrojená.
Začiatky
Protesty a nepokoje, organizované Severoírskym združením pre občianske práva na podporu obyvateľov Bogside, začali aj inde ako odveta proti protestantom. Následné vypaľovanie, škody na majetku a zastrašovanie donútilo 1505 katolíckych rodín opustiť svoje domovy v Belfaste. Táto udalosť sa stala známa ako severoírske nepokoje v auguste 1969. Viac ako 200 katolíckych domov bolo zničených alebo potrebovalo väčšie opravy. Množstvo ľudí bolo zabitých na oboch stranách, niektorí silami práva a poriadku. Írska republikánska armáda bola zle vyzbrojená a neschopná primerane brániť katolícku komunitu čo bolo považované za ich tradičnú úlohu od 20-tych rokov.
Republikánski veteráni boli kritickí k dublinskému vedeniu IRA, ktorá sa z politických dôvodov odmietla pripraviť na agresívnu akciu v dostatočnom predstihu pred násilím. 24. augusta Joe Cahill, Seamus Twomey, Dáithí Ó Conaill, Billy McKee a niekoľko ďalších budúcich lídrov sa zišli v Belfaste, aby odstránili miestne velenie a priviedli tamojšiu organizáciu späť k tradičnému militantnému republikanizmu. Aj keď veliteľ Billy MacMillen zostal vo velení, bolo mu povedané, že to tak bude iba po dobu troch mesiacov a následne nemal akékoľvek spojenie s dublinským velením.
Tradiční republikáni vytvorili "Dočasnú" armádnu radu v decembri 1969 čo sa v Knockvicar House v meste Boyle v grófstve Roscommon konal zjazd IRA. Boli prijaté dve hlavné otázky stretnutia: "národná oslobodzovacia stratégia" a návrh na ukončenie abstentionizmu a uznanie írskych, britských a severoírskych parlamentov. Zatiaľ čo národná oslobodzovacia stratégia bola prijatá jednohlasne, návrh na abstentiotizmus bol prijatý iba hlasmi 28:12. Oponenti tejto zmeny argumentovali silne proti ukončeniu a keď hlasovanie prebehlo, Seán Mac Stíofáin, prítomný ako riaditeľ spravodajskej služby IRA, oznámil, že si už nemyslí, že vedenie IRA reprezentuje republikánske ciele. Tí ktorí odmietli, Mac Stíofáin a Ruairí Ó Brádaigh, sa odmietli účastniť volieb do výkonného výboru IRA.
Zatiaľ čo ostatní získavali podporu po celom Írsku, Mac Stíofáin bol kľúčovou osobnosťou, vykonával prepojenie s IRA v Belfaste, ktorú viedli Billy McKee a Joe Cahill, ktorý odmietal prijímať rozkazy z Dublinského vedenia IRA od septembra 1969 ktorí zlyhali v obrane katolíckych oblastiach v auguste počas nepokojov. Prvý "Dočasný" armádny výbor, zložený zo Seána Mac Stíofáina, Ruairího Ó Brádaigha, Paddyho Mulcahyho, Seana Traceyho, Lea Martina a Joeho Cahilla, vo svojom prvom verejnom vyhlásení 28. decembra 1969 uviedol:
"Prehlasujeme našu oddanosť 32 grófstvám Írskej republiky, vyhlásenej na Veľkú noc v roku 1916, zradenej prvým Dáil Ěireann v roku 1919, zvrhnutej zbraňami v roku 1922."
Strana Sinn Féin sa rozdelila v rovnakom duchu 11. januára 1970, kedy tretina delegátov vyšla z Ard Fheis (najvyššie velenie) na protest proti snahe straníckeho vedenia presadiť ukončenie abstentionizmu. Dočasná IRA začala byť podozrievaná z politickej aktivity skôr ako z ozbrojeného boja.
Existujú tvrdenia, že Dočasná IRA dostala zbrane a finančné prostriedky od strany Fianna Fáil ktorá viedla írsku vládu v roku 1969. Toto vyústilo k súdnemu procesu na armádnom súde, ktorý obvinil dvoch bývalých vládnych ministrov. Zhruba 100 000 libier bolo darovaných írskou vládou na "Obranné výbory" v katolíckych oblastiach a podľa historika Richarda Englisha "teraz niet pochýb o tom, že nejaké peniaze išli od dublinskej vlády Dočasnej IRA.
Provos zachovali princípy IRA spred roku 1969. Zvažovali, že by britskú nadvládu v Severnom Írsku a vládu Írska považovali za nelegitímne a trvali by na tom, že Armádny výbor IRA je jediná platná vláda Írskej republiky, ktorá zahŕňa celý Írsky ostrov.
Kosoštvorec
Kosoštvorec je rovinný geometrický útvar.
Dočasná írska republikánska armáda
Začiatky
Dočasná IRA zdedila väčšinu existujúcej organizácie IRA na severe v roku 1971 a viac militantných členov IRA vo zvyšku Írska. Navyše regrutovali veľa mladých nacionalistov zo severu, ktorí neboli zapojení do aktivít IRA už predtým, ale boli radikalizovaní komunitným násilím, ktoré vypuklo v auguste 1969. Títo ľudia boli známi v republikánskom žargóne ako "sixty niners", čo znamenalo, že nastúpili až po roku 1969. Dočasná IRA prijala vtáka Fénixa ako symbol znovuzrodenia írskeho republikanizmu v roku 1969. Jedným z ich spoločných sloganov je "z popola vystúpiť na Provos".
Wish You Were Here
Wish You Were Here môže byť:
Kosoštvorec
Protiľahlé uhly sú zhodné. Uhol strany je menej ako 90°. Uhlopriečky sú na seba kolmé a vzájomne sa pretínajú v polovici svojich dĺžok.
Obsah kosoštvorca možno určiť vzťahmi:
2906 Caltech
2906 Caltech je planétka s priemerom 61 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 13. januára 1983.
Kioa
Kioa je fidžijský ostrov nachádzajúci sa vedľa Vanua Levu, jedného z dvoch hlavných fidžijských ostrovov. Je situovaný oproti zátoke Buca.
Viscos
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Erózna báza
Erózna báza je základňa eróznej činnosti rieky. Je to miesto v jej pozdĺžnom profile, kde procesy fluviálnej erózie začínajú a končia. V pozdĺžnom profile vodného toku môže existovať viacero eróznych báz. Erózna báza nikdy nie je stála a neustále podlieha zmenám, ktoré výraznou mierou ovplyvňujú geomorfologický vývoj celého povodia, či jeho časti. Medzi najdôležitejšie zmeny patria zmeny výškovej polohy eróznej bázy.
Erózna báza sa delí na:
Róm
Róm môže byť:
683 Lanzia
683 Lanzia je planétka s priemerom 116 km, ktorú objavil M. F. Wolf 23. júla 1909.
Kyberpunk
thumb Kyberpunk (angl. cyberpunk) je odnož science fiction zameraná na informačné technológie, počítače a hlavne umelú inteligenciu. Obvykle ide o činnosť hakerov v undergroundovom prostredí v nepriaznivom kybernetickom svete, v ktorom vládnu drogy, mafie a zbohatlícke vrstvy zastúpené mamutími, nadnárodnými spoločnosťami. Kyberpunk často charakterizuje nihilistický nádych s dotykom japonskej kultúry a praobyčajný hrdina s neotesaným pohľadom na pretechnizovaný svet, väčšinou s kyberimplantátmi po tele a z času na čas ponorený v kyberpriestore. Kyberpunková literatúra na rozdiel od klasickej hardcore science fiction často uplatňuje zápletku v detektívnom duchu, a typickým rysom je aj textový záznam bláznivých akčných scén v duchu hollywoodskej filmovej produkcie.
Slovo "kyberpunk" vymyslel spisovateľ Bruce Bethke, ktorý napísal rovnomenný príbeh. Kyberpunk je odvodený od slov kybernetika (veda zaoberajúca sa nahradzovaním ľudských možností a pôsobnosti sebestačnými – počítačovo riadenými chodmi) a punk (hlučná alternatívna hudba, niekedy zvukovo nevyladená a zámerne kakofónna, niekedy naopak výrazne melodická, sprevádzajúca nihilistický módny a životny štýl). Význam slova sa však už objavil aj v rôznych prácach autorov štyridsiatych a päťdesiatych rokov, ktorí sa zaoberali štrukturalizáciou technologickej fikcie a odcudzením jedinca v hi-tech vykonštruovaných megalopoloch, napríklad Samuel R. Delanyho. Medzi predchodcov kyperpunku nepochybne patria tiež autori literárneho undergroundu – napríklad William S. Burroughs. Ale až William Gibson a jeho dielo Nauromancer špecifikovali hnutie a „zaobalili“ pučiacu kyberpunkovú kultúru z náhodného povedomia v potuchu a názor, ktorým význam kyberpunku pokryl. Ďalším neopomenuteľným základným kameňom kyberpunku je román Bruce Sterlinga Schismatrix.
Medzi kyberpunk tvoriacich jedincov patria napríklad Rudy Rucker, Bruce Sterling, John Shirley, William Gibson, Masamune Shirow a ďalší.
Kyperpunk trvalo zmenil tvár mainstreamovej science fiction literatúry a prispel k tomu, že zhruba od 90. rokov 20. storočia sa kyberpunkové postupy a súvisiace témy ako nanotechnológia a technologická singularita stali jej bežnou súčasťou. Medzi autorov, ktorí sa pohybujú medzi hranicami rôznych žánrov a sú silne ovplyvnení práve kyberpunkom, patria napríklad Neal Stephenson alebo Dan Simmons.
Zámok Nové Město nad Metují
thumb|Zámok Nové Město nad Metují Zámok Nové Město nad Metují je zámok v Novém Měste nad Metují.
Dejiny
Zámok stojí na mieste staršej tvrdze. Pri založení bol zahrnutý do opevnenia mesta, je však od mesta oddelený výraznou priekopou. Bol rozšírený Pernštejnovcami počas 16. storočia a barokovo prestavaný v rokoch 1655 - [1661] podľa plánov Carla Luraga. V rokoch 1909 - 1913 bol upravený podľa plánov Dušana Jurkoviča pre nových vlastníkov, priemyselníkov Jozefa a Cyrila Bartoňa z Dobenína. Jurkovič navrhol aj originálnu zámockú záhradu s drevenými stavbami. V roku 1948 bol zámok Bartoňovcom skonfiškovaný. V štátnej správe zostal až do roku 1992, kedy bol v reštitúcii vrátený Josefovi Bartoňovi Dobenínovi a sprístupnený verejnosti.
Zámok je od roku 2008 chránený ako národná kultúrna pamiatka Českej republiky.
Architektúra
Zámok tvorí štvoruholník okolo nepravidelného dvora so stredovekou guľatou vežou zvanou Máselnice (názov dostala podľa podobnosti so zariadením na výrobu masla) v severnom nároží a renesančnými maľbami a sgrafitami vo dvore. Hlavný vchod je v smere od námestia a tvoria ho most cez priekopu a kamenný barokový portál. Pred zámkom je päť sôch putti (trpaslíkov) od Matyáša Bernarda Brauna z rokov okolo 1720, ktoré sem boli prenesené z Benátok nad Jizerou v roku 1913. V zámku je rad pozoruhodných priestorov s barokovou štukovou aj modernou výzdobou (Pavel Janák, František Kysela, Max Švabinský, ale tiež diela sochárov J. V. Myslbeka, Jana Štursu, Františka Bílka). thumb|Záhrada Na severozápad od zámku je terasová zámocká záhrada talianskeho štýlu s drevenými stavbami Dušana Jurkoviča, ktoré boli nedávno obnovené. Medzi ne patrí aj lávka pre peších v zámockej záhrade, ktorá pôvodne neslúžila verejnosti, ale iba majiteľovi zámku Cyrilovi Bratoňovi z Dobenína. Spájala dve časti záhrady predelené verejnou komunikáciou. Bola postavená v roku 1910 a Jurkovič sa tu nechal inšpirovať ľudovými stavbami zo slovenských Čičmian. Za rok (v sezóne) prejde lávkou tristo tisíc osôb. To ohrozovalo jej existenciu a tak do nej boli dodatočne zabudované skryté oceľové nosníky. Lávka je rozdelená na dve časti vežou, ktorá má tri podlažia a tvorí výrazný architektonický prvok. V parku pred zámkom je fontána z jedného kusa kameňa.
Severne od zámku, smerom k bývalej bráne, je budova bývalého pivovaru, kde je pomník Bedřicha Smetanu. Otec Bedřicha Smetanu František sem v roku 1818 prišiel ako nájomca do opraveného zámockého pivovaru. Až potom sa presunul do Litomyšle, kde sa Bedřich v roku 1824 narodil. Bedřich sa sem vracal však za svojimi príbuznými, za sesternicou Luisou, do ktorej sa zamiloval a napísal pre ňu Luisina polku.
2907 Nekrasov
2907 Nekrasov je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 3. októbra 1975.
Lagrasse
Lagrasse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Megafyzika
Megafyzika je časť fyziky zaoberajúca sa galaxiami, skupinami galaxií a väčšími celkami vesmíru.
684 Hildburg
684 Hildburg je planétka s priemerom 90 km, ktorú objavil August Kopff 8. augusta 1909.
Emisia (životné prostredie)
Emisia je vypustenie alebo únik škodlivých látok do atmosféry. Môže byť prírodného alebo antropogénného pôvodu.
Medzi časté emisie patria oxidy dusíka a síry. Na Slovensku informácie o škodlivinách poskytuje Register emisií a zdrojov znečistenia ovzdušia.
Sex v meste
Sex v meste (angl. Sex and the City) je americký romanticko-komediálno-dramatický televízny seriál stanice HBO. Jeho autorom je Darren Star. Vysielal sa medzi rokmi 1998 až 2004, kedy bolo nakrútených 94 epizód. Zobrazuje život štyroch Newyorčaniek, ich ľúbostné zážitky, priateľstvo, konflikty a debaty na takmer všetky témy ľudských vzťahov.
Seriál mal neskôr pokračovanie v podobe dvoch filmov: Sex v meste (2008) a Sex v meste 2 (2010). V rokoch 2013 – 2014 sa na stanici The CW vysielal prequel seriálu s názvom The Carrie Diaries.
2908 Shimoyama
2908 Shimoyama je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil japonský astronóm Tošimasa Furuta 18. novembra 1981.
Karol Ladislav Kuzmány
Karol Ladislav Kuzmány (* 2. december 1833, Banská Bystrica – † 11. október 1885, Viedeň) bol slovenský lodný inžinier.
Životopis
Karol Ladislav Kuzmány študoval na námorníckej akadémii v Terste, do roku 1852 na Polytechnickom inštitúte vo Viedni, do roku 1853 na vojenských školách v Muggii a v Benátkach. Pôsobil ako lodný inžinier, od 60 rokov 19. storočia v Terste, potom vo Viedni. V roku 1858 sa stal kapitánom rakúskeho námorníctva. Bol odborník v lodnom staviteľstve, autor odborných článkov a prác z námorného inžinierstva a strojníctva. Bol zakladajúci člen Matice slovenskej, sprostredkovateľ rusko-slovenských stykov a podporovateľ národných kultúrnych podujatí. Autor cestopisných čŕt a reportáží, v ktorých sa prejavil ako vnímavý pozorovateľ a rozprávač.
Jacob Moleschott
Jacob Moleschott (* 9. august 1822, ’s-Hertogenbosch, Holandsko – † 20. máj 1893, Rím, Taliansko) bol holandský fyziológ, predstaviteľ vulgárneho materializmu.
Od roku 1847 bol súkromným docentom v Heidelbergu, v roku 1854 dostal pokarhanie za to, že zastáva materialistické názory, potom bol profesorom v Zürichu, Turíne a Ríme.
Moleschott zastával názor, že mozgová činnosť závisí od masti obsahujúcej fosfor, z čoho usudzoval, že bez fosforu niet nijakej myšlienky.
685 Hermia
685 Hermia je planétka s priemerom 13 km, ktorú objavil W. Lorenz 12. augusta 1909.
Vert-Toulon
Vert-Toulon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Delfínovité
Delfínovité (neformálne: delfíny; zastarano: pľúskavice, pľuskavice, pluskavice, plieskavice; lat. Delphinidae) sú čeľaď bezkosticovcov. Väčšina rodov z tejto čeľade (pozri nižšie) sa po slovensky volá delfín.
Charakteristika
Sú to veľké morské živočíchy prispôsobené trvalému životu vo vode; ich telo anatomicky pripomína ryby. Sú dravé. Majú veľký, dobre vyvinutý mozog. Živia sa rybami. Veľa druhov je na pokraji vyhynutia. V antickom Grécku bol delfín posvätným zvieraťom. V antickom umení bol delfín zobrazovaný ako atribút Poseidona.
Rozsah taxónu
Staršie sa v literatúre vyskytujú najmä takéto odchylné (teda voči delfínovitým A užšie či širšie) vymedzenia čeľade delfínovité:
Zjednodušená systematika
Delfínovité:
Rolf Yngvar Berg
Rolf Yngvar Berg (* 2. december 1925, Oslo - † 25. augusta 2018) bol nórsky botanik a emeritný profesor. V období 1965 až 1995 pôsobil na univerzite v Oslo.
Po dokončení štúdia v Osle pracoval sedem rokov ako vedecký pracovník. Vyučoval na University of California a viedol arborétum na University of California v Davise. Za svoju prácu dostal v roku 1978 Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning. Bol členom Americkej botanickej spoločnosti a Det Norske Videnskaps-Akademi.
Bocianska dolina
náhľad|Bocianska dolina Bocianska dolina je 16 km dlhá dolina na Liptove. Oddeľuje dva geomorfologické podcelky Nízkych Tatier: Ďumbierske Tatry na západe a Kráľovohoľské Tatry na východe.
Začína pod sedlom Čertovica (1 238 m n. m.), prebieha približne smerom na sever a vyúsťuje do Liptovskej kotliny pri obci Kráľova Lehota. Dolinou v hornej časti preteká najprv krátky potok Čertovica, ktorý následne ústi do Boce (preteká susednou Starobocianskou dolinou). V doline ležia tri obce: Vyšná Boca, Nižná Boca a Malužiná.
Do Bocianskej doliny vyúsťujú:
Prístup
Dolinou prechádza významná cestná spojnica Horehronia a Liptova - cesta I. triedy č. 72. Dolina je významnou oblasťou cestovného ruchu s početnými ubytovacími i stravovacími zariadeniami. Zachovaná drevená i murovaná architektúra sa postupne mení na rekreačné objekty. Obraz doliny dotvárajú početné drevené senníky, najmä v strednej časti doliny.
Visker
Visker je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Halový jav
Dejiny
Halové javy ako prvý opísal a pomenoval Aristoteles už v 4. storočí pr. Kr. Fyzikálne výklad týchto javov pochádza od R. Descarta a prvú súbornú teóriu spísal ďalší francúzsky fyzik Edme Mariotte.
Diamantový prach
Za chladných zimných nocí alebo dní môžu halové javy vzniknúť aj na kryštálikoch v prízemnej vrstve ovzdušia. Ak je vlhkosť dostatočne vysoká a teplota sa pohybuje pod bodom mrazu, môžu prechladené kvapky za prítomnosti kryštalizačných jadier transformovať na ľadové kryštály o tvare šesťbokého stĺpika alebo doštičky a spôsobiť tak za prítomnosti svetla halové javy.
2909 Hoshi-no-ie
2909 Hoshi-no-ie je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil S. Sei 9. mája 1983.
Spojené štáty americké na Letných olympijských hrách 2012
Spojené štáty americké súťažili Letných olympijských hrách 2012 v Londýne, vo Veľkej Británii. Olympijský výbor Spojených štátov poslal na olympiádu celkom 530 športovcov, 269 žien a 261 mužov, ktorí súťažili v 25 športoch. Letná olympiáda 2012 je prvá olympiáda, na ktorej ženy prevažujú nad mužmi v športovom zastúpení USA. Jediný šport, v ktorom USA nemá zastúpenie je hádzaná.