cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Živočíšstvo v Austrálii
Obojživelníky a plazy
Austrálske žaby z triedy Myobatrachidae sú najpočetnejším druhom žiab v celej Austrálii, dokopy je ich až okolo 120 druhov. Najreprezentatívnejším príkladom sú malé pestrofarebné jedovaté žabky. Na severnom pobreží Austrálie sú známe aj rosničky, ktoré sú rozšírené až v 77 druhoch.
V Austrálii môžeme nájsť aj morské a sladkovodné krokodíly. Morské krokodíly sú jedny z najväčších druhov na svete. Dorastajú do dĺžky až 7 metrov a vážiť môžu až do 1000kg, pre čo sú schopné zabiť aj ľudskú bytosť. Nachádzajú sa prevažne pri pobrežiach a ústiach riek do morí. Taktiež sú známe aj krokodílie farmy, kde z nich získavajú kožu a mäso. Sladkovodné krokodíly sa nachádzajú predovšetkým na severe Austrálie a nie sú nebezpečné pre ľudí.
Pobrežie Austrálie chodí navštevovať aj 6 druhov morských korytnačiek. Všetky sú v Austrálii prísne chránené.
Austrália je jediný kontinent, kde je počet jedovatých hadov vyšší ako počet hadov nejedovatých. Hady tu predstavujú až 7 rodov. V austrálskych vodách sa nachádza aj 33 druhov morských hadov, z ktorých sú niektoré až extrémne jedovaté.
V Austrálii možno nájsť oveľa viac jašterov ako všade inde na svete. Celý kontinent obýva veľa gekónov. Nájdeme tu aj leguány a varany. Z varanov najvýraznejší je varan ozrutný, ktorý dorastá do dĺžky dvoch metrov.
Taganrogskij aviacionnyj naučno-techničeskij kompleks imeni G. M. Berieva
náhľad|Priestory komplexu
PAO Taganrogskij aviacionnyj naučno-techničeskij kompleks imeni G. M. Berieva (skratka: ; doslova: PAO Taganrožský letecký vedecko-technický komplex G. M. Berieva) je ruský letecký výrobca, ktorý sa zameriava na vývoj a výrobu obojživelných lietadiel. Skonštruované alebo navrhnuté lietadlá majú často továrenský prefix „Be“. Firmu v roku 1934 založil Georgij Beriev ako Centrálnu konštrukčnú kanceláriu námorných lietadiel. Sídlo spoločnosti je v meste Taganrog. V súčasnosti má firma okolo 3 000 zamestnancov.
Baltimora
Štýl
Hudobný štýl projektu je označovaný ako italo disco   a niekedy ako new wave, vrátane ich prvého albumu Living in the Background.
Taganrogskij aviacionnyj naučno-techničeskij kompleks imeni G. M. Berieva
Spoločnosť je súčasťou Zjednotenej korporácie pre stavbu lietadiel.
Jozef Hudec
Jozef Hudec môže byť:
Geney (Doubs)
Geney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chrám-kostnica svätej Nedele (Batak)
Historický chrám-kostnica svätej Nedele je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa na námestí Oslobodenia  v centrálnej časti mesta Batak v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Má štatút kultúrnej pamiatky národného významu od roku 1977.
Charakteristika a dejiny
Chrám bol postavený podľa vtedajších osmanských pravidiel pre kresťanské svätostánky (bol čiastočne vkopaný do zeme). Postavený bol svojpomocne obyvateľmi Bataku v roku 1813 v priebehu 75 dní. Je to budova postavená z kameňov, architektonicky pripomínajúca stredoveké byzantské chrámy. Chrámový dvor je ohradený 1,5 metrov vysokým kamenným múrom. V období výstavby chrámu Batak práve zažíval vďaka spracovaniu dreva svoj najväčší rozmach. Zaujímavý je fakt, že v batackom chráme sa pri bohoslužbách používala od začiatku tzv. cirkevná slovančina a nie gréčtina, ako to prikazovali vtedajšie zákony. Z týchto dôvodov sa chrám stal veľmi dôležitým duchovným strediskom. V priebehu batackého masakru sa chrám stal posledným útočiskom viac ako 2000 obyvateľov mestečka, ktorí prežili v chráme 3 dni a 3 noci, nakoniec však boli brutálne zmasakrovaní, alebo upálení.
Po oslobodení Bulharska padlo rozhodnutie, že chrám sa nebude naďalej využívať na bohoslužby, keďže Batačania sa rozhodli, že je potrebné, aby budova ostala zachovaná ako pamätník venovaný obyvateľom Bataku zahynulým v priebehu Aprílového povstania. V roku 1955 bol chrám prehlásený štátnym múzeom a v roku 1977 mu bol priznaný štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Chrám svätej Nedele patrí k jednému zo symbolov bulharského národno-oslobodzovacieho boja.
La Seyne-sur-Mer (mesto)
La Seyne-sur-Mer je francúzske mesto v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Ladislav Hudec
Ladislav Hudec môže byť:
Attalovci
Attalovci boli helenistická kráľovská dynastia, ktorá vládla mestu Pergamon na severozápade Malej Ázie.
Pergamské kráľovstvo vzniklo z maloázijského panstva Lysimacha, ktorý padol v bojoch diadochov. Založil ho Lysimachov veliteľ Filetairos, ktorý ovládol v roku 282 pred Kr. hrad Pergamon. Tento dátum sa preto považuje začiatok panovania dynastie Attalovcov. Jeho následníci posilnili vplyv Pergamonu a premenili ho na mocné kráľovstvo a významné kultúrne centrum. V tridsiatych rokoch 3. stor. pred Kr. sa Attalos I. po víťazstve nad Galmi vyhlásil ako prvý príslušník tejto dynastie za kráľa. Attalovci panovali v Pergamone do roku 133 pred Kr., do smrti Attala III., ktorý vo svojom závete odkázal Pergamské kráľovstvo rímskej republike. Zrejme tak chcel zabrániť svojmu nevlastnému bratovi Aristonikovi zmocniť sa vlády.
Na pergamskom Diovom oltári sa nachádza reliéf znázorňujúci život Héraklovho syna Télefa, ktorého Attalovci oslavovali ako zakladateľa mesta a dokonca za svojho prapredka. Touto legendou si Attalovci chceli upevniť pozíciu v Pergamone, pretože ich história nebola taká významná ako to bolo v prípade iných gréckych miest a kráľovstiev.
Sia (dynastia)
thumb|alt=alt text|Rozsah dynastie Sia v Číne
Dynastia Sia bola podľa tradičnej čínskej histórie prvou dynastiou, ktorá vládla v Číne približne od 2070 do 1600 pred. Kr. Popisuje sa v starovekých čínskych kronikách ako sú Bambusové anály, Kniha histórie a Zápisky historika. Podľa tradície ju mal založiť legendárny Jü Veľký, ktorý nastúpil na trón po Šunovi, poslednom z 5 cisárov.
Aj napriek dôležitému postaveniu dynastie Sia v čínskej tradičnej histórií, dôveryhodné informácie o histórií Číny spred 13. stor. pred. Kr. sú podávané len skrze archeologické nálezy, keďže prvé písomné doklady, nápisy na vešteckých kostiach, dovtedy neexistovali. Niektorí čínski archeológovia ju spájajú s kultúrou Erlitou z doby bronzovej.
Hudec
Hudec je slovenské a české priezvisko.
Korporacija „Irkut“
PAO Korporacija „Irkut“ (doslova: PAO Korporácia „Irkut“) je ruské, pôvodne sovietske, združenie podnikov, ktoré sa zaoberá konštrukciou, výrobou a predajom lietadiel a technickou podporou ich používateľov. Zahŕňa v sebe množstvo podnikov, ako sú konštrukčná kancelária OKB Jakovleva, Irkutský letecký závod, spoločnosť Beta Air a ďalšie.
História
V roku 1934 po dvojročnej výstavbe začal výrobu letecký závod v Irkutsku, najprv ako Závod č. 125, neskôr č. 39, od roku 1963 Irkutský strojárenský závod, od roku 1975 Irkutský letecký závod. Postupne vyrábal dve desiatky typov lietadiel – I-14, SB-2, Pe-2, Pe-3, Il-6, P-2, Tu-2, Tu-14, Il-28, An-12, Jak-28, An-24, MiG-23, MiG-27, Su-27, Su-30, Be-200, Jak-130. V roku 1989 bol opäť premenovaný a po troch rokoch sa stal akciovou spoločnosťou. V roku 2002 bol závod reorganizovaný vo Vedecko-výrobnú korporáciu Irkut, do ktorej bola v roku 2004 začlenená aj OKB Jakovleva. Akcie spoločnosti boli prvýkrát verejne obchodované v roku 2004, čo bolo prvýkrát v histórii ruského vojenského a leteckého priemyslu. Koncom roku 2006 sa Irkut stala súčasťou Zjednotenej korporácie pre stavbu lietadiel (OAK).
Výrobný program
náhľad|Irkutský letecký závod
Nosným výrobným programom spoločnosti je rodina viacúčelových stíhacích lietadiel Suchoj Su-30, obojživelné lietadlá Beriev Be-200 a vojenské výcvikové stroje Jakovlev Jak-130. Spoločnosť vyvíja a pripravuje do výroby nové dopravné lietadlo pre stredné trate MS-21. Spoločnosť tiež usiluje o prevzatie predaja regionálnych dopravných lietadiel Antonov An-148.
Chrám Zosnutia Bohorodičky (Batak)
Chrám Zosnutia Bohorodičky je pravoslávny chrám z roku 1912 nachádzajúci sa na námestí Oslobodenia  v tesnej blízkosti chrámu svätej Nedele v centrálnej časti mesta Batak v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Charakteristika a dejiny
Chrám je monumentálna budova postavená na základe projektu českého architekta Josifa Šintera (okrem iného autor prvého architektonického plánu mesta Plovdiv) v roku 1912. Nachádza sa priamo v centrálnej časti Bataku. Zasvätený bol Zosnutiu presvätej Bohorodičky a chrámový sviatok sa slávi 15. augusta. Tento sviatok je zároveň najdôležitejšou oslavou v Bataku. V podstate v každej domácnosti sa v tento deň robí kurban (tradičná zabíjačka s náboženským významom, kedy sa zabité zviera berie ako obeta Bohu a necháva sa pred zabitím posvätiť kňazom), pričom väčšinou sa obetuje jahňa. Oslavy bývajú veselé a batacké rodiny sa stretávajú v cerkvi pri slávnostnej svätej božskej liturgii.
Letisko Varšava-Modlin
Letisko Varšava-Modlin (IATA: WMI, ICAO: EPMO) je medzinárodné letisko, ktoré bolo pôvodne vojenskou základňou. Pôvodne ho otvorilo Nemecko v roku 1940 ako leteckú základňu po invázii do Poľska. Po nemeckej kapitulácii v roku 1945 bolo letisko prevedené pod sovietsko-poľskú kontrolu. Letecká základňa sa uzavrela v roku 2000, pretože sa považovala za bezpečnú pre ďalšie operácie. Nakoniec bola zmenená na komerčné letisko.
Nachádza sa 40 km severne od centra Varšavy v meste Nowy Dwór Mazowiecki a má maximálnu kapacitu približne 2 - 2,3 milióna cestujúcich ročne. Letisko využívajú nízkonákladoví dopravcovia obsluhujúci Varšavu. Od roku 2017 je letisko piatym najrušnejším letiskom v Poľsku s 2 932 639 cestujúcimi, ktorí v súčasnosti využívajú výlučne spoločnosť Ryanair. Letisko sa však pomaly otvára ďalším leteckým spoločnostiam, ako je napríklad miestna spoločnosť Enter Air so sídlom vo Varšave, zatiaľ však iba pre sezónne lety. Hlavným medzinárodným letiskom mesta je však varšavské Chopinovo letisko.
Terminál
Na letisku sa nachádza nová jednopodlažná budova terminálu pre cestujúcich, ktorá obsahuje všetky odletové a príletové zariadenia a niektoré obchody. Na odbavovacej ploche sú stojany pre 10 lietadiel, pretože tu nie sú tzv. prúdové mosty, na nástup sa používajú autobusy a pešie nástupiská.
Dráha
Letisko má jednu asfaltovú dráhu dlhú 2 500 m a širokú 60 m v nadmorskej výške 104 m, ktorá má po celej svojej dĺžke aj paralelnú rolovaciu dráhu.
La Verdière
La Verdière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gennes (Doubs)
Gennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Germéfontaine
Germéfontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Opytno-konstruktorskoje biuro imeni A. S. Jakovleva
náhľad|[[Cvičné lietadlo|Cvičné prúdové a ľahké bojové lietadlo Jakovlev Jak-130, ktoré pôvodne vznikalo ako spoločný podnik OKB Jakovleva a Aermacchi]]
OAO Opytno-konstruktorskoje biuro imeni A. S. Jakovleva (skratka: ; doslova: OAO Skúšobná konštrukčná kancelária A. S. Jakovleva) je ruský letecký výrobca a konštrukčná kancelária, ktorú v roku 1934 založil Alexandr Jakovlev ako Moskovský letecký závod č. 115. Počas druhej svetovej vojny sa tu vyrábalo množstvo rôznych typov stíhacích lietadiel. Po vojne kancelária skonštruovala aj niekoľko typov vrtuľníkov.
V roku 1992 bola kancelária zlúčená s leteckou továrňou v Smolensku. V roku 2004 bola OKB Jakovleva začlenená do spoločnosti Irkut, ktorá je od roku 2006 súčasťou Zjednotenej korporácie pre stavbu lietadiel (OAK).
Markos Popillis Sótys
Markos Popillis Sótys bol starogrécky športovec. Markos Popillis Sótys z pamfýlskeho mesta Pergé (čestný občan frýgskej Kibyry ) bol víťaz na tlóskych hrách Megala Kroneia v bežeckej súťaži diaulos. Pripomína to nápis TAM II 585, objavený v archeologickej lokalite starovekého lýkijského mesta Tlós, datovaný do prelomu 2. a 3. storočia. Nápis ďalej uvádza, že agonista (gr. agónistés, agonistika: pretekárske umenie, amatérske pretekanie na olympijských hrách a iných súťažiach v starom Grécku ) M. Popillis Sótys bol počas športovej kariéry, t. j. zrejme zväčša po miestnych súťažiach (agonoch), vyznamenaný titulmi: „πυθιονίκης, ολυμπιονίκης, πλειστονίκης, παράδοξος“ - pythionikes, olympionikes, pleistonikes a paradoxos. Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Sótysa do svojho zoznamu olympijských víťazov, pretože nevedel, či tu išlo o olympijské víťazstvo v élidskej Pise, alebo len o víťazstvo na olympiáde v nejakom neďalekom maloázijskom meste. V mnohých nápisoch, v ktorých sa pri olympijskom víťazstve (pri zmienke Ὀλύμπια - Olympia) nenachádza dodatok  ἐν Πείςῃ (v Pise) je spravidla viac než pravdepodobné, že „olympionikes“ dosiahol svoje víťazstvo na niektorej inej olympiáde.
Pamätník „Aprilci a Antonivanovci“
Pamätník „Aprilci a Antonivanovci“ je pamätník venovaný obetiam batackého masakru počas Aprílového povstania v roku 1876, ako aj partizánskemu oddielu „Anton Ivanov“ vyvraždenému v roku 1944, nachádzajúci sa na vrchole pahorku vypínajúcom sa na severe nad mestom Batak v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
História a charakteristika
Pamätník bol odkrytý v roku 1978 pri príležitosti 100. výročia oslobodenia Bulharska pod mottom: „Dve epochy, jeden ideál - sloboda“. Pamätník je venovaný tisícom mužov, žien a detí, ktorí zahynuli počas batackého masakru v apríli 1876, ako aj obetiam z radov miestneho partizánskeho oddielu „Anton Ivanov“, ktorých nazývali aj „Antonivanovci“, ktorý pôsobil v okolí počas druhej svetovej vojny až do jeho likvidácie v marci 1944. K pamätníku vedie z centrálnej časti mesta Batak 450 metov dlhé schodisko vystavané v svahu pahorku. Pod pamätníkom sa nachádza malá kaplnka svätého Vasiľa Veľkého.
Anton Andráši
náhľad|Portrét rožňavského biskupa Antona Andrássyho. Dielo maliara Andreasa Pachera, uložený v kaštieli Betliar. Barón Anton Andráši (starším slovenským pravopisom: Anton Andrássy, slovenské predikáty: zo Sîncrăieni a Krásnej Hôrky ; maď. (csíkszentkirályi és krasznahorkai) Andrássy Antal ; lat. Antonius Andrassy (de (Csik-)Szent-Király et Kraszna-Horka; písané aj s medzerami namiesto "-" alebo novšie v tvare ...de Csikszentkirály et Krasznahorka) ; * 28. október 1742, Rumanová, Habsburská monarchia – † 12. november 1799, Rožňava) bol rímskokatolícky kňaz, jezuita, vysoký cirkevný hodnostár, 2. biskup rožňavskej diecézy.
Životopis
Pochádzal zo šľachtickej rodiny. Jeho otec bol barón Georgius Andráši a matka Mária Anna Berenyi. Stredoškolské vzdelanie získal v Nitre, pokračoval v Košiciach, kde jeden rok študoval filozofiu. V roku 1760 vstúpil do rádu Spoločnosti Ježišovej vo Viedni, kde absolvoval ročný noviciát. V roku 1763 bol na pedagogických štúdiách v Rábe (dnes Győr, Maďarsko). V rokoch 1764 až 1768 študoval filozofiu vo Viedni a počas nasledujúcich dvoch rokoch tiež tam študoval matematiku a biblickú gréčtinu a hebrejčinu. Okrem latinčiny ovládal rodný maďarský a nemecký jazyk. Vyučoval na stredných školách v Rábe (1769) a Budíne (1770). Vo Viedni vyštudoval aj teológiu a kde dňa 19. augusta 1772 bol vysvätený za kňaza. Nasledujúci rok (1773) bola Spoločnosť Ježišova bulou pápeža Klementa XIV. rozpustená a Anton bol nútený opustiť kláštor vo Viedni a uchýlil sa na hrade Krásna Hôrka. V roku 1776 sa stal po založení diecézy v Rožňave kanonikom tamojšej kapituly, neskôr prepoštom a od 18. septembra 1780 bol druhým rožňavským sídelným biskupom. V jeho menovacom dekréte od panovníčky Márie Terézie sa uvádzajú aj úlohy, ktoré mal ako biskup vo svojej diecéze zrealizovať. Ešte totiž bolo potrebné vystavať budovy biskupstva, starať sa o budovanie fár a škôl. Biskup Andráši sa podobne, ako jeho predchodca, angažoval i v podnikaní v oblasti baníctva (ťažbe vzácnych kovov a antimónu). Svoju súkromnú bibliotéku (658 zväzkov) odkázal vo svojom testamente biskupstvu, čím položil základy rožňavskej biskupskej knižnice. V období jozefinizmu výrazne obhajoval práva cirkvi, kritizoval cirkevnú politiku panovníka, kvôli čomu bol perzekvovaný a bol kráľovským nariadením odňatý majetok diecézy. Až do svojej smrti riadil svoju diecézu a viedol svojich veriacich z rožňavského kláštora kapucínov.
Trolejbusová doprava v Cchinvali
V Cchinvali, gruzínskom meste a hlavnom meste separatistickej republiky Južné Osetsko, bola v 80. rokoch 20. storočia prevádzkovaná malá trolejbusová sieť.
Prevádzka trolejbusov v Cchinvali sa začala 25. júna 1982. Doprava bola ukončená kvôli vojne medzi juhoosetskými separatistami a gruzínskou armádou o osem rokov neskôr, v decembri 1990. Ide tak o najkratšiu dobu prevádzkovanú trolejbusovú prevádzku v Gruzínsku. Išlo tiež o najmenšiu prevádzku elektrickej nekoľajovej trakcie v štáte. Bola tu prevádzkovaná jediná linka s dĺžkou 7,6 km medzi textilnou továrňou, obytnými štvrťami, hlavnou stanicou a juhoosetskou univerzitou, ktorú obsluhovalo šesť trolejbusov ZiU-682. V meste neexistovala vozovňa a údržba vozov prebiehala na odstavnej ploche pred hlavnou stanicou.
V roku 1999 mala byť trolejbusová prevádzka obnovená s pomocou Severného Osetska, v roku 2000 ale existovalo iba zavesenie trolejového vedenia, ktoré ale nebolo realizované.
Požega
Požega môže byť:
Germondans
Germondans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská dvojhra na Australian Open 2016
Do súťaže mužskej dvojhry na melbournskom Australian Open 2016 nastúpilo sto dvadsať osem hráčov. Sedemnásť z nich vzišlo z kvalifikácie, z toho šestnásť riadne po výhrach v troch kvalifikačných kolách a Američan Bjorn Fratangelo ako šťastný porazený po odstúpení Taiwancov Lua Jan-suna. Z grandslamu sa odhlásil deviaty hráč sveta Richard Gasquet v dôsledku poranenia chrbta. Obhajcom titulu bola srbská svetová jednotka Novak Djoković, ktorý v predchádzajúcom ročníku získal dovtedy rekordnú piatu trofej open éry. zdolaním Rogera Federera v semifinále prešiel Srb do sedemnásteho finále na okruhu ATP Tour za sebou, z toho piateho na Grand Slame. Výhrou potom vyrovnal absolútny mužský rekord Australian Open šiestich trofejí Roya Emersona.
Víťaz do rebríčka získal 2 000 bodov a pripísal si čiastku 3 800 000 austrálskych dolárov, porazený finalista potom polovičnú odmenu.
Hewittové ukončenie kariéry
Finalista z roku 2005 Lleyton Hewitt urobil v januári 2015 vyhlásenie, že po svojom jubilejnom dvadsiatom štarte na Australian Open v roku 2016 má v úmysle ukončiť profesionálnu kariéru. Dvojnásobný víťaz grandslamu, a k roku 2016, historicky stále najmladšia svetová jednotka prehrala v druhom kole s ôsmym nasadeným Davidom Ferrerom po trojsetovom priebehu. Pre 34–ročného Austrálčana sa jednalo o posledný zápas v profesionálnej kariére. Následne sa stal nehrajúcim kapitánom daviscupového družstva Austrálie.
Prvé kolo
Výhrou v úvodnom kole nad Tacuma Item sa český kvalifikant Radek Štěpánek stal najstarším mužským víťazom zápasu na Australian Open za predchádzajúcich 38 rokov. Vo veku 37 rokov a 65 dní porazil vo svojej dvadsiatej profesionálnej sezóne Japonca 3–1 na sety za 3:16 hodín. Staršími víťazmi boli naposledy predtým Bob Carmichael (38 rokov a 183 dní) a Ken Rosewall (44 rokov a 62 dní) počas Australian Open 1978. V španielskom dueli oplatil Fernando Verdasco porážku z päťhodinovej bitky semifinále 2009 svetovej päťke Rafaelovi Nadalovi. V prvom kole ho vyradil za 4:41 hodín v piatich setoch. Pasívne vzájomnú bilanciu zápasov znížil na 3–14. Prehra pre Nadala znamenala len druhé vyradenie v úvodnom kole Grand Slamu, a prvýkrát v tejto fáze na Australian Open.
Finále
Murray prehral na Australian Open piate finále a stal sa len druhým tenistom open éry s takto vysokým počtom finálových porážok z jediného grandslamu. Zaradil sa k svojmu bývalému trénerovi Lendlovi, ktorý päťkrát neuspel na US Open. Z grandslamových finálových duelov mal Škót celkovú bilanciu 2–7.
28–ročný Djoković šiestym titulom vyrovnal absolútny mužský rekord Australian Open Roya Emersona, ktorý však trofeje vybojoval pred otvorenou érou tenisu. Z Australian Open odchádzal s celkovou bilanciou zápasov 57–6 a jedenástym grandslamovým vavrínom sa zaradil na piate miesto historických tabuliek, ktoré zdieľal s Björnom Borgom a Rodom Laver.
Le Beausset
Le Beausset je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arád
Arád (iný prepis:  'Arád) môže byť:
Arád môže byť aj biblická postava (1Krn 8:15), synonymá: Arad, Arod, pozri Arad (biblická postava)
Kevin Jarre
Kevin Jarre (* 6. august 1954, Detroit, Michigan, USA† 3. apríl 2011, Santa Monica, Kalifornia, USA) bol americký producent a scenárista.
Životopis
Kevin Jarre sa narodil známemu francúzskemu skladateľovi Mauriceovi Jarrovi a americkej herečke Laure Devonovej. Jeho nevlastným bratom je Jean-Michel Jarre. Bol autorom viacerých scenárov k filmom. K najznámejším patrí Rambo 2 (1989), Tombstone (1993), Múmia (1999).
Zomrel vo veku 56 rokov na zlyhanie srdca.
Gevresin
Gevresin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Cannet-des-Maures
Le Cannet-des-Maures je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Bourguet
Le Bourguet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
WOH G64
WOH G64 je červený hyperobor v satelitnej galaxii Veľký Magellanov mrak, v súhvezdí Mečiar. Je vzdialená 168 000 svetelných rokov od Zeme a je to jedna z najväčších známych hviezd, má 1 540 polomerov Slnka (2 143 680 000 km). Keby bola hviezda WOH G64 na mieste Slnečnej sústavy, siahala by po dráhu Jupitera.
Trolejbusová doprava v Batumi
Trolejbusy vyšli prvýkrát do batumských ulíc dňa 6. novembra 1978. Sieť sa postupne zväčšovala a najväčšieho rozsahu dosiahla roka 1985. Vtedy boli v prevádzke 3 trolejbusové linky o dĺžke 41 km, ktoré obsluhovalo 41 vozov. Na začiatku 90. rokov 20. storočia bola zrušená mestská linka č. 1. V prevádzke tak zostala jediná linka č. 2 medzi centrom Batumi a osadou Chelvačauri, ktorá bola zrušená v roku 2005.
V Batumi boli okrem ruských trolejbusov ZiU-9 (celkom 60 vozov) v prevádzke aj česko-slovenské vozy Škoda 9Tr (dodaných 16 kusov) a Škoda 14Tr (2 vozy, ktoré boli zakúpené v druhej polovici 80. rokov 20. storočia). V roku 1985 bol vozový park rozšírený o ďalších šesť ojazdených trolejbusov 9Tr pôvodom z Tbilisi. V roku 2003 bol vozový park tvorený dvoma prevádzkovými trolejbusmi 9Tr, tromi ruskými ZiU-9 (aj v prevádzke) a dvoma odstavenými vozmi 14Tr.
Žihľavník (vrch v Strážovských vrchoch)
Žihľavník je vrch Strážovských vrchov. Leží nad obcou Omšenie, približne východne od Trenčína.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zliechovská hornatina a časti Basky. Vrchol leží v Trenčianskom kraji, na území okresu Trenčín a v katastrálnom území obce Omšenie. Je súčasťou mohutného masívu Basky a časť vrchu patrí do prírodnej rezervácie Žihľavník.
Opis
Žihľavník leží v tesnom susedstve vrchu Baské, ktorý je najvyšším vrcholom tejto oblasti. Túto dvojicu najvyšších vrchov oddeľuje nevýrazné sedlo. Svahy vrchu klesajú sprvu pozvoľne, následne sú však na severe, západe i juhu strmé zrázy s mnohými bralami. Východným susedom je vrch Baské, južne leží vrch Svitana, západne Viliamová a severne Omšenská Baba. Severné a západné svahy odvodňuje riečka Teplička do Váhu, juhozápadné potok Machnáč do Bebravy v povodí rieky Nitra. Najbližšími obcami sú Omšenie na západe, Dolná Poruba na severe a Slatinka nad Bebravou na juhu.
Výhľady
Nesúvislý porast vrcholovej časti Žihľavníka, jeho poloha a nadmorská výška umožňuje zaujímavý kruhový výhľad. Pozorovateľné sú mnohé vrchy pohoria, no pri vhodných podmienkach aj pohorie Vtáčnik, Tribeč, Považský Inovec, Biele Karpaty, Malá a Veľká Fatra.
Prístup
Na Žihľavník nevedie značený chodník, modrá značka však prechádza blízkym sedlom, odkiaľ sa dá dostať na vrchol.
Ladislav Hudec (futbalista)
Ladislav Hudec (* 4. január 1957, Bratislava) je bývalý československý futbalista, záložník. Po skončení aktívnej kariéry pôsobí ako tréner.
Futbalová kariéra
Hral za Inter Bratislava. V česko-slovenskej lige nastúpil na 257 zápasov a dal 19 gólov. V Pohári UEFA nastúpil v 9 zápasoch a dal 1 gól. Za dorasteneckú reprezentáciu v 17 zápasoch, za juniorskú reprezentáciu do 21 rokov nastúpil v 17 zápasoch. Potom hrával v Bergu, v Rakúsku. Medzi rokmi 19911994 hral za FC Petržalka.
Rodina
Má troch synov, Filip je volejbalový manažér, Michal je hokejista.
Gilley (Doubs)
Gilley je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tell Me You Love Me
Tell Me You Love Me môže byť:
Le Castellet (Var)
Le Castellet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Latentná homosexualita
Latentná homosexualita je nevedomá alebo nezjavná erotická náklonnosť k príslušníkom rovnakého pohlavia. Môže znamenať skrytú tendenciu k homosexuálnym vzťahom, ktorá je danou osobou potlačená a jej okolím nerozpoznaná a nepriznaná.
Spojitosť s prostredím
To, či sa ľudia s väčšou či menšou mierou homosexuálnych sklonov stotožnia s homosexuálnou identitou alebo si osvoja vzorce správania, ktoré sú s homosexuálnou identitou stereotypne spájané, závisí nielen od povahy a intenzite týchto sklonov, ale do značnej miery aj od vplyvu prostredia.
Otázka, ako sa človek vymedzí, sa stala aktuálnou najmä po vzniku a rozšírenia spoločenského konštruktu homosexuality koncom 19. storočia: vízia homosexuálov ako zvláštneho typu ľudí na jednej strane ponúka homosexuálne disponovaným ľuďom špeciálnu rolu (spočiatku rolu „chorého“, ktorá bola výhodnejšia než rola amorálneho zločinca, od poslednej štvrtiny 20. storočia rolu „člena menšiny“, ktorá uľahčuje nájdenie a legitimizáciu zodpovedajúceho životného štýlu), na druhej strane ich však svojím spôsobom vyčleňuje zo spoločnosti, z kontinua normality a štandardných životných rolí. Kultúra, v ktorej má vplyv homosexuálna alebo homofóbna ideológia, vytvára ostrú hranicu medzi homosexuálmi a nehomosexuálmi a núti človeka, aby sa k pojmu homosexuality vymedzil, a tak vytvára aj vrstvu latentných homosexuálov. Pravdepodobnosť odmietnutia homosexuálnej identity je zvýšená homofóbiou a odsudzujúcimi postojmi, nedostupnosťou vzorov homosexuálnej identity, neprijateľnosťou dostupných vzorov, ale aj, keď citové potreby môžu byť naplnené aj bez prijatia špeciálnej identity.
S prostredím, kde sa vyskytujú iba príslušníci rovnakého pohlavia, ako sú dievčenské alebo chlapčenské školy, väzenie alebo služba v armáde, býva síce spájaná predstava o vyššej pravdepodobnosti sexuálnych kontaktov medzi osobami rovnakého pohlavia, ale nie je doložené, že by boli významne často spojené s prijatím homosexuálnej identity alebo s osobami, ktoré majú vyššiu mieru homosexuálnych dispozícií.
Spojitosť s homofóbiou
Pri výskume, ktorý v roku 1996 vykonali na University of Georgia Henry Adams, Lester Wright Jr. a Bethany Lohr, sa u homofóbnych mužov častejšie než u nehomofóbnych mužov objavila genitálna reakcia na pornografické mužské homosexuálne video a homofóbni muži častejšie túto svoju reakciu podceňovali. Štúdia bola vykonaná na 64 heterosexuálnych mužoch, z ktorých 35 prejavovalo homofóbne črty a 29 nie. Pomocou penilnej pletyzmografie boli vykonané 3 testy. Reakcia testovaných na heterosexuálnu a lesbickú pornografiu bola rovnaká, výrazne sa však líšila, keď boli testovaní muži vystavení homosexuálnej pornografii. Na mužské homosexuálne video reagovalo nejakou mierou erekcie 24 % nehomofóbnych mužov a 66 % neprejavilo žiadne pozorovateľné vzrušenie, avšak z mužov, ktorí sa umiestnili navrchu „homofóbnej stupnice“, reagovalo nejakou mierou erekcie 54 % a len u 20 % z nich sa neprejavilo žiadne pozorovateľné vzrušenie. Táto reakcia na homosexuálnu tematiku bola celkovo nižšia než na heterosexuálnu a lesbickú, nemusí mať preto vypovedajúcu hodnotu. Keď nakoniec testovaní vlastné sexuálne vzrušenie hodnotili, homofóbni muži značne podcenili svoju reakciu na homosexuálne video.
Vedci sa však stále nevedia zhodnúť, či boli homofóbni muži stimulovaní svojou latentnou homosexualitou alebo skôr negatívnymi emóciami, ako je úzkosť, ktorá môže aj neuvedomelo zvyšovať sexuálne vzrušenie.
Latencia homosexuality u Freuda
Sigmund Freud, rovnako ako mnohí autori pred ním aj po ňom, predpokladal, že v každom človeku sa vyskytujú prvky mužskej i ženskej, teda aj istá väčšia či menšia miera homosexuality, u väčšiny ľudí sú však homosexuálne sklony vytesnené. Podľa Freuda bol prvým, kto inverziu (homosexualitu) vysvetľoval konštitučnou bisexuálnosťou (hermafroditizmom) človeka, v roku 1884 E. Gley.
Hnutie inverzie (homosexuality) vo forme fixácie libida na osoby rovnakého pohlavia v nevedomom duševnom živote prisúdil Freud všetkým neurotikom bez výnimky (samozrejme, inverzia nie je na iné narušenia normy ani výkonnosti viazaná ). Freud sa tiež priklonil k názoru, že kde nie je inverzia považovaná za zločin, tam sa môžeme zo skúsenosti presvedčiť, že plne zodpovedá sexuálnym sklonom množstva jedincov.
Homosocialita a homosexuálna panika
Hans Blüher, aktivista nemeckého mládežníckeho hnutia Wandervogel, v roku 1919 vyslovil tézu, že v „mužských spolkoch“ hrá mužsko-mužská erotika vždy významnú rolu, ale v rôznych typoch spolkov, skupín či priateľských dvojíc je do rôznej miery realizovaná. Najtypickejšou je v nich podľa neho tzv. rozptýlený erotizmus, voľne prechádzajúci tam a späť medzi priateľstvom a láskou. Zakladateľmi a hybnými duchmi takých spolkov bývajú podľa Blühera dominantní muži mužného typu s homosexuálnou orientáciou, pre ktorých je rovnako podstatná idea spolku (náboženská, politická, umelecká…) ako možnosť vytvárať mužské priateľské spoločenstvá. Súčasne Blüher predvídal, že podobnú rolu by mohli hrať ženské hnutia. Vzhľadom na to, že v blízkej dobe sa najznámejším mužským spolkom stali nacistické SA, Blüher sa prestal k svojej teórii hlásiť a oženil sa.
Eve Kosofsky Sedgwick, americká teoretička gender studies a queer teórie, zaviedla termín homosexuálna panika pre fenomén, keď sa prostredie mužských spolkov cíti ohrozené tým, že pánske spolky, priateľstvá aj staromládenectvo môžu byť interpretované ako prejavy viac či menej latentnej homosexuality, čo vedie k ich zúrivému boju nielen proti homosexualite, ale aj proti všetkým prejavom mužskej náklonnosti. Sedgwick tým vysvetľovala homofóbiu aj myzogínie (nenávisti voči ženám) patriarchálnych spoločností. Český pedagóg Martin C. Putna ideu mužských spolkov zahŕňa do pojmu homosocialita a modernú tendenciu interpretuje tak, že objavenie pojmu homosexuality pôvodnú mužskú homosocialitu zabilo. Nezávisle na Sedgwickovej nemecký teológ, psychoanalytik a profesor katolíckej dogmatiky Eugen Drewermann (o dva roky neskôr pre nekonformné názory arcibiskupom suspendovaný z kňazského úradu a zbavený práva vyučovať teológiu) v podobnom duchu analyzoval prostredie rímskokatolíckeho kléra.
O tom, že rad autorov pokladá podprahové a väčšinou neuvedomelé homoerotické interakcie za tmel spájajúci dohromady mnohé typicky mužské spoločenské štruktúry, počínajúc krčmou a športovým oddielom a končiac parlamentom, univerzitou a cirkvou, sa zmieňuje tiež český biológ a filozof Stanislav Komárek. V eseji Tmel instituce odhaduje, že tieto duševné komponenty chýbajú len tak asi desiatim percentám mužskej populácie, pričom táto „solitérnosť“ je im hendikepom v zapojení do spoločenských štruktúr. Muža tvoriaceho „emočné zosieťovanie“ (v podstate perzistenciou niektorých juvenilných čŕt psychiky) považuje Komárek za paleolitickú evolučnú novinku, zatiaľ čo solitérneho vodcu primátej tlupy za vývojovo archaickejší typ. Homoerotický komponent podľa Komárka (ktorý sa odvoláva na Drewermanna, Freuda aj Badinterovú) funguje ako emočné vystuženie mužských societ najlepšie vtedy, ak je podprahový, prípadne aj spojený s reštrikciami explicitných homosexuálnych aktivít. Komárek si všíma aj závislosť emočných vzťahov medzi mužmi od dobovej kultúry: zatiaľ čo v ére romantizmu sa muž bežne vodil za ruku či pod pažou s priateľmi a na pamiatku im zanechával kučeru svojich vlasov a prejavoval svoje city, po roku 1850 sa dostali do módy muži činu a záver 19. storočia priniesol historicky najväčšie prenasledovanie homosexuálov, a to ako po súdnej, tak po medicínsko-patologickej línii. Väčšie ženské spoločenstvá sú podľa Komárka vzácnejšie a ženské rehoľné rády menej súdržné. Zakladateľ sociobiológie, Američan E. O. Wilson, videl vo vyhranených homosexuáloch náznak kasty so zvláštnym určením, podobné kastám u sociálneho hmyzu, ktorým v tradičných spoločnostiach mohli prináležať napríklad roly šamanov, liečiteľov, vyjednávačov, tlmočníkov, strážcov tradícií a porovnával ich tiež s rolou „helpers“ u niektorých cicavcov (napr. vlkov) a vtákov (napr. vrán) – Komárek pripomenul aj podobnosť s organizáciou stredovekých cechov, kde sa smel ženiť len majster, zatiaľ čo tovariši a učni patrili k jeho veľkorodine a najmladší z nich sa venovali pomocným prácam a stráženiu detí.
Oproti propatriarchálnym, homofóbnym a mizogýnnym mužským spolkom niektorí autori, napríklad spisovateľ Edward Carpenter alebo literárny kritik Volker Bischoff, stavajú vízie demokratickej a oslobodzujúcej homosociality (Bischoff ako jeden z príkladov uvádza priateľstvo Toma Sawyera a Huckleberryho Finna).
Juraj Kolesár (1978)
Juraj Kolesár (* 29. júl 1978 ) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady SR.
Le Lavandou
Le Lavandou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Juraj Kolesár (1978)
Parlamentné pôsobenie
Vo voľbách v roku 2016 kandidoval na 4. mieste kandidátky ĽSNS. Vo voľbách získal 21 119 preferenčných hlasov, udržal si tak 4. miesto a bol zvolený do NR SR. V parlamente bol členom Výboru NR SR pre kultúru a médiá.
Le Lavandou
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Juraj Kolesár (1978)
Parlamentné pôsobenie
Nepatril medzi aktívnych poslancov. Počas súčasného volebného obdobia podal len jeden návrh zákona. Jeho poslaneckým asistentom bol na čas bývalý poslanec Ján Cuper.
Le Lavandou
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Glamondans
Glamondans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Juraj Kolesár (1978)
Odchod zo strany a poslaneckého klubu
Kolesár k 6. novembru 2018 oznámil odchod zo strany a tiež jej poslaneckého klubu. Straníkov mal zaskočiť, poslal im list. Strana ho vyzvala na vrátenie mandátu, Kolesár to odmietol. Stal sa prvým poslancom, ktorý odišiel zo strany. Po Kolesárovom odchode strane zostalo 13 členov poslaneckého klubu.
Glamondans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Télefos
Télefos (Télefos) môže byť:
Služba zahraničnej rozviedky Ruskej federácie
náhľad|Znak Služby zahraničnej rozviedky Služba zahraničnej rozviedky Ruskej Federácie je ruská spravodajská agentúra s vonkajším poľom pôsobnosti. Predchodcom SVR RF bola do decembra 1991 1. správa KGB. Sídlo SVR sa nachádza v rajóne Jasenevo v Moskve.
Kesa (rúcho)
Kesa ( 🇯🇵; ; ;;) je rúcho ordinovaného budhistického mnícha, alebo mníšky, prehodená cez ľavé rameno, chrbát a zviazaná pod pravým podpazuším. Slovo kesa je odvodené zo sanskrteského kasája (zvírenie, podľa procesu farbenia). V sanskrte a páli majú takéto rúcha aj všeobecný výraz, ktorý odkazuje na rúcha bez ohľadu na farbu.
Pôvod
Toto rúcho pochádza zo starovekej indie, kde ho nosili nasledovníci Buddhu. Kesa je symbolom jednoduchého Buddhovho odevu a pozostáva zo zošitých kúskov tej istej látky (hovorí sa, že si Buddha po osvietení ušil svoje prvé rúcho z kúskov látky ktoré zostali po spaľovaní mŕtvol).
Vývoj
Pôvodne sa kesa šila z vyradených látok ktoré už nemali hodnotu a vyhadzovali sa (nasledovníci Buddhu nesmeli vlastniť nič cenné, čo sa týkalo aj kňazov). Aby sa vedeli rozlíšiť laici od nelaikov, začali sa látky farbiť. Ako sa kessa dostávala do chladnejších oblastí Číny, pridávali sa spodné vrstvy oblečení. Kesa sa tak stala dekoratívnym prvkom poukazujúcim na jej nositeľa ako kňaza.
Zedd
Anton Zaslavskij ( * 2. september 1989, Saratov, Sovietsky zväz), známy pod umeleckým menom Zedd, je rusko-nemecký hudobník, DJ, skladateľ a hudobný producent.
Kirobo
Kirobo je prvý robot astronaut Japonska, vyvinutý Tokijskou univerzitou a Tomotakom Takahašim, ako spoločníka Kóičimu Wakatovi, prvému veliteľovi Medzinárodnej vesmírnej stanice z Japonska. Kirobo na stanicu dorazil 10. augusta 2013 v Kounotori 4, nepilotovanej kozmickej lodi Japonskej vesmírnej agentúry typu H-II Transfer Vehicle. Kounotori 4 štartovalo 4. augusta 2013 z kozmodrómu Tanegašima. Robot Mirata bol vyrobený s rovnakými vlastnosťami ako Kirobo. Mirata zostane na Zemi ako člen záložnej posádky. Slovo „kirobo“ vzniklo spojením slov „kibō“ (希望), čo znamená nádej v japončine a „robo“ (ロボ), používaného ako všeobecné krátke označenie akéhokoľvek robota.
Vývoj
Kirobo bol vyvinutý v rámci spolupráce medzi Dentsu, Výskumným centrom pre pokročilú vedu a techniku Tokijskej univerzity, Robo Garage, Toyotou a Japonskou kozmickou agentúrou. Tokijská univerzita a Robo Garage pracovali na hardvéri robota a jeho pohyblivom aparáte, Toyota vytvorila jeho rozpoznávanie reči a firma Dentsu vytvoril jeho konverzačný obsah a viedla projekt. VoiceText firmy Hoya Service dodal syntéziu reči.
Vlastnosti
Kirobo je približne 34 cm vysoký, 18 cm široký a 15 cm hrubý. Váži približne 1 kg a hovorí japonsky. Medzi schopnosti robota patria rozpoznávanie hlasu a reči, prirodzené spracovanie jazyka, syntézu reči a telekomunikácia ako aj rozpoznanie tváre a nahrávanie videa. Kirobo je špeciálne navrhnutý na prácu v prostredí bez gravitácie a na asistenciu veliteľovi Wakatovi s rôznymi experimentami. Jeho hlavným cieľom je zistiť ako môžu roboti a ľudia spolupracovať a viesť cestu k aktívnejšej robotickej pomoci astronautom na misiách.
Glay (Doubs)
Glay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Luc (obec)
Le Luc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eduard Schweizer
Životopis
Eduard Schweizer študoval protestantskú teológiu u Rudolfa Bultmanna v Marburgu, Emila Brunnera v Zürichu a Karla Bartha v Bazileji. V roku 1938 získal na univerzite v Bazileji akademický titul Dr. theol.
Po skončení štúdia pôsobil ako farár v obci Nesslau vo švajčiarskom kantóne Sankt Gallen.
Od roku 1941 pracoval aj ako súkromný docent Nového zákona na univerzite v Zürichu.
V roku 1946 sa stal profesorom Nového zákona na univerzite v Mainzi, v letnom semestri roku 1949 pôsobil na Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität v Bonne.
Na jeseň roku 1949 sa stal riadnym profesorom Nového zákona na univerzite v Zürichu. V rokoch 1964 až 1966 bol rektorom tejto univerzity.
Spolu s Rudolfom Schnackenburgom inicioval vznik edície Evangelisch-katholischer Kommentar zum Neuen Testament (Evanjelicko-katolícky komentár k Novému zákonu). V rokoch 1952 až 1985 bol spoluvydavateľom časopisu Evangelische Theologie.
V roku 1979 bol emeritovaný.
V roku 1982 mu bola udelená cena Sexauer Gemeindepreis für Theologie.
Neuquén (mesto)
Neuquén je hlavné mesto provincie Neuquén v Argentíne. Leží v centrálnej časti krajiny na sútoku riek Neuquén a Limay. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 231 198 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti Neuquén udáva na 386 800 ľudí. Neuquén je tak najväčšie mesto celej Patagónie. Mesto bolo založené v roku 1904. Je najmladšie hlavné mesto provincie v Argentíne.
Dionýz Ďurišin
Životopis
Dionýz Ďurišin sa narodil 16. októbra 1929 vo Vyšnej Jedľovej v rodine gréckokatolíckeho kňaza. Do základnej školy chodil v Čičave, zmaturoval v roku 1948 v Prešove na Štátnom ruskom gymnáziu. V štúdiu pokračoval na FF UK v Bratislave, študoval slovenčinu a ruštinu. Po skončení vysokoškolského štúdia v rokoch 1952-1959 prednášal na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. V rokoch 1959-1960 pracoval v ústrednom orgáne štátnej správy poľnohospodárstva a v rokoch 1960-1964 bol vedeckým pracovníkom Československo-sovietskeho inštitútu SAV. Následne prešiel do Ústavu svetovej literatúry a jazykov SAV. V roku 1973 sa stal vedeckým pracovníkom Literárnovedného ústavu SAV, neskôr opäť prešiel do Ústavu svetovej literatúry SAV, kde pôsobil do konca svojho života. Od nástupu do ústavov SAV až do roku 1974 zároveň prednášal aj na Pedagogickej fakulte v Trnave a v rokoch 1965-1970 bol redaktorom vedeckého časopisu Slavica Slovaca. Zomrel 26. januára 1997 v Bratislave.
Odborná činnosť
Začiatok jeho práce sa spája s činnosťou vysokoškolského učiteľa. Počas tohto obdobia napísal dvojzväzkové učebné texty Vybrané kapitoly z ruskej literatúry (1954, 1955).
Neskôr, keď pôsobil ako vedecký pracovník SAV zameral sa na komparatistické skúmanie literárnych vzťahov medzi slovenskou a ruskou literatúrou a neskôr aj s literatúrami iných národov. Prvým výsledkom bola monografia Slovenská realistická poviedka a N. V. Gogoľ (1966) Analyzoval v nej recepciu literárnej tvorby ruského spisovateľa v tvorbe slovenských autorov od štúrovcov až po zánik Rakúsko-Uhorska.
V nasledujúcej monografii Problémy literárnej komparatistiky (1967) upresnil teoretický systém komparatistiky, taktiež ustálil pojmoslovie komparatistiky a interpretoval ju ako stabilnú zložku literárnej vedy.
V práci Z dejín a teórie literárnej komparatistiky (1971) rozvinul predchádzajúce výsledky svojho výskumného bádania najmä v metodologickej oblasti.
Metodologické aspekty porovnávacieho skúmania literatúry z hľadiska žánrového, slohového, ako aj v oblasti umeleckého prekladu rozvinul v prácach Teória literárnej komparatistiky (1975) a O literárnych vzťahoch: sloh, druh preklad (1976).
Dejiny slovenskej literárnej komparatistiky (1979) je monografia, ktorá syntetizuje vývinové tendencie tejto metódy literárnovedného výskumu na Slovensku. Dopĺňa ju následne aj knižne vydaním: Bibliografia slovenskej literárnej komparatistiky (1980).
Po dovŕšení tohto teoretického úsilia a vytvorení systematiky porovnávacieho štúdia literatúry rozšíril svoju výskumnú činnosť o programový medziliterárny aspekt v monografiách Teória medziliterárneho procesu (1987), Dialógy a reflexie o medziliterárnosti (1988), v dvojjazyčnej slovensko-ruskej medzinárodnej publikácii Systematika medziliterárneho procesu (1988), ako aj v rozsiahlom kolektívnom projekte Osobitné medziliterárne spoločenstvá (1987-1993), ktorého bol garantom a vedúcim autorského kolektívu. Toto dielo je zavŕšením teoretického spracovania výkladu princípov medziliterárneho procesu a medziliterárnosti ako osobitného prístupu ku skúmaniu literárnej histórie. Najmä šiesty zväzok Osobitné medziliterárne spoločenstvá 6. Pojmy a princípy (1993) formuluje východiskové pojmy takého odvetvia literárnej vedy, ktoré sa doteraz systémovo neanalyzovalo.
Výsledkom dlhoročného snaženia autora prispieť ku kodifikácii zákonitostí literárnej vedy - teórie, histórie literatúry a z časti aj literárnej kritiky - je kniha Teória medziliterárneho procesu (1995). Autor v nej konštatuje, že teória medziliterárneho procesu či medziliterárnosti znamená obohatenie literárnej vedy a to najmä literárnej histórie, o nový rozmer a zahrnuje priestor od národnej literatúry až po jej najväčšiu, konečnú kategóriu - svetovú literatúru. V názve knihy je rímska I, takže sa nemalo jednať o posledné vydanie. Náhla smrť mu však v tom zabránila.
Prijatie vo svete
Výskumná práca Dionýza Ďurišina našla veľký ohlas medzi zahraničnými literárnymi vedcami. Jeho práce vyšli samostatne alebo časopisecky vo viacerých zahraničných vydaniach v nemčine, angličtine, maďarčine, ruštine, macedónčine, srbčine a v iných jazykoch. Profesor Ďurišin spolupracoval s desiatkami literárnych vedcov po celom svete. Niet pochýb, že Ďurišinovo dielo zasiahlo do dejín svetovej komparatistiky a myslenia o preklade. Napriek tomu ostalo dodnes nedocenené.
Le Muy (obec)
Le Muy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.