cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ján Ďurica (futbalista)
Pochádza z futbalovej rodiny, otec Ján a brat Pavol sú futbalisti. Ďurica hrával aj za kluby DAC Dunajská Streda a Artmedia Petržalka. Bol súčasťou petržalského tímu, ktorý sa v roku 2005 prebojoval do hlavnej súťaže Ligy Majstrov. V roku 2006 prestúpil do klubu Ruskej superligy FC Saturn Moskovská oblasť, 16. januára 2006 absolvoval premiéru v jeho drese. V roku 2009 prestúpil do klubu Lokomotiv Moskva, s ktorým v sezóne 2014-15 vyhral Ruský pohár. Jeho poslednou zastávkou v Turecku bol Trabzonspor, kde odohral dve sezóny. Posledný klub, za ktorý hral bola Dukla Praha. V roku 2019 ukončil jeho bohatú futbalovú kariéru.
Remire-Montjoly (kantón)
Remire-Montjoly je francúzsky kantón v departemente Francúzska Guyana v regióne Francúzska Guyana. Je tvorený iba obcou Remire-Montjoly.
Saint-Eustache (Haute-Savoie)
Saint-Eustache je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7412
NGC 7412 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. septembra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,1.
Oulujärvi
náhľad|Oulujärvi Oulujärvi alebo Oulu je jazero na severe Fínska v provincii Oulu. Má rozlohu. Jeho priemerná hĺbka je, maximálna hĺbka je. Leží v nadmorskej výške
Roura (kantón)
Roura je francúzsky kantón v departemente Francúzska Guyana v regióne Francúzska Guyana. Je tvorený iba obcou Roura.
Križan (priezvisko)
Križan je slovenské a slovinské priezvisko. Na Slovensku má najčastejší výskyt v Svätom Jure, Trnave, Veľkom Záluží a Bratislave.
Pielinen
thumb|Pielinen Pielinen (tiež Pielis alebo Pielisjärvi) je jazero vo východnom Fínsku v kraji Severná Karélia. Tiahne sa zo severozápadu na juhovýchod v dĺžke a šírke od  do. Leží v nadmorskej výške, má rozlohu a jeho maximálna hĺbka dosahuje. Pobrežie jazera je členité, mierne kopcovité a zalesnené. Na jazere sa nachádza 1259 ostrovov.
Bitka pri Efeze
Bitka pri Efeze môže byť:
Hérange
Hérange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7413
NGC 7413 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 2. septembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Corrombles
Corrombles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Félix (Haute-Savoie)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Georges-Oyapoc (kantón)
Saint-Georges-Oyapoc je francúzsky kantón v departemente Francúzska Guyana v regióne Francúzska Guyana. Tvoria ho 3 obce.
Malus
Malus (lat. zlý) je vo finančníctve druh penalizácie vyrubovanej bankovými ústavmi a poisťovňami. Je opozitom slova bonus (lat. dobrý).
Definícia č.2: ''Z latinčiny "zlý". V poisťovníctve ide o opak bonusu, teda prirážku k stanovenému poistnému v prípade nesplnenia stanovených podmienok priebehu poistenia, alebo horšieho ako stanoveného (kalkulovaného) rizika. Najčastejšie ide o prirážku za nepriaznivý škodový priebeh v predchádzajúcom období.
Malus ako finančný nástroj sa obvykle vyskytuje len ako súčasť systému "bonus-malus", čo znamená, že požadované chovanie klienta je bonifikované (odmeňované) alebo penalizované (pokutované). Finančné ústavy, hlavne poisťovne nepoužívajú nástroj malus ako ojedinelý akt voči poistníkovi. Bonus-malus systém nie je definovaný žiadnym zákonom, je to súčasť interných predpisov poskytovateľa finančnej služby.
Malus vo význame penalizácie za zmluvné plnenie sa vyskytuje hlavne v: Poistenie vozidiel býva zmluvne upravené tak, aby boli poistníkovi zvyšované splátky poistného v prípade, že má nahlásené zavinené poistné udalosti – nehody. No vždy je to nadviazané na celkový bonus-malus, ktorý poskytuje zvýhodnené platby (bonusy) za históriu poistenia bez nehôd.
Obliehanie Sardisu (498 pred Kr.)
Obliehanie Sardisu (498 pred Kr.) bol lokálny vojenský konflikt medzi obyvateľmi Sardisu a alianciou Grékov z Iónie, Atén a Eretrie. Gréci boli pod vedením Aristagora z Milétu a Eualcida z Eretrie. Obliehanie bolo súčasťou Iónskeho povstania (499 - 494 pred Kr.) a Grécko-perzských vojen (500 - 484 pred Kr.).
Sardis
Podľa Herodota, Aristagoras zostal v Miléte a zveril vedenie svojej Iónskej armády do rúk svojho brata Charopina a človeka menom Hermofantos. Armáda mesto vyplienila a vypálila. Sardis mal strategický význam, pretože bol sídlom najbližšieho perzského satrapu a konečnou stanicou perzskej "kráľovskej cesty", ktorá začínala v Perzepolise. Satrapa Artafernes hľadal útočisko v akropole Sardisu, spolu so svojou silnou ochrankou.
Pre nepriateľstvo miestnych Lýdijcov sa Gréci stiahli naspäť k Efezu, prenasledovaní Artafernom. Následne došlo k vzájomnému stretu v Bitke pri Efeze, kde Peržania svojho protivníka porazili.
Účasť Atén a Eretrie na vypálení Sardisu nebola zabudnutá a tieto dve mestá boli Peržania rozhodnutí zničiť. V roku 490 pred Kr. sa ich armáda vydala do Grécka tento úmysel uskutočniť. Peržania uspeli v Naxose a Eretrii, ktoré boli vyplienené, zničené a obyvatelia odvlečení do otroctva. Atény od podobného osudu zachránilo víťazstvo v Bitke pri Maratóne.
Sarkazmus
Sarkazmus (gréc. sarkadzein - zatínať do mäsa) je uštipačný, bezohľadný, zraňujúci výsmech sprevádzaný cynickým autoritatívnym postojom. Zvyčajne vyjadruje aj pohŕdanie. Na rozdiel od irónie, ktorá chce byť pochopená, sarkazmus komunikáciu skôr prerušuje a odmieta.
Hermelange
Hermelange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ásám Himalája
Ásám Himalája (-po hindsky) alebo Ásámske Himaláje je pohorie vo východnej časti Himalájí. Na východe a severe ich ohraničuje rieka Brahmaputra, na západe indicko-bhutánska hranica. Nachádzajú sa na území indických štátov Arunáčalpradéš a Ásám a Číny. Ťahajú sa v rovnobežkovom smere v dĺžke asi 400 km, maximálna šírka je 80 km.
Ásámske Himaláje sa delia na tri horské skupiny: Najvyšším vrchom celej oblasti je Namča Barva s výškou
Oblasť Ásámskych Himalájí je ťažko dostupná a politicky pomerne nestabilná.
Dušan Cinkota
Vytvoril veľa postáv v dabingu a v roku 2000 dostal Cenu Litfondu za najlepší dabing Toma Hanksa. V rokoch 20032005 bol členom Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene. V roku 2006 uvádzal v televízii JOJ reality show Vyvolení 2.
Dabing
Dušan Cinkota má veľmi jemný, charakteristický hlas, vďaka ktorému často daboval. K jeho najznámejším rolám patrí Chandler Bing (Matthew Perry) zo seriálu Priatelia. Nadaboval taktiež robota Sonnyho vo filme Ja, robot. Veľmi často dabuje Adama Sandlera a Toma Hanksa, ktorého nadaboval vo viac ako 15 filmoch.
Prechovávanie drog
V roku 2001 bol odsúdený za prechovávanie drog na dva roky nepodmienečne, odsedel si trinásť mesiacov. Koncom mája 2007 bol opätovne zatknutý pre drogovú trestnú činnosť. Keďže už bol pre rovnaký čin trestaný, hrozilo mu desať až pätnásť rokov vo väzení.
V marci 2012 ho odsúdil prvostupňový Okresný súd Bratislava IV na osem rokov odňatia slobody nepodmienečne, Cinkota sa však proti rozsudku odvolal. 5. decembra 2012 Krajský súd v Bratislave zamietol odvolanie a potvrdil rozsudok súdu 1. stupňa za správny a zákonný.
11. júla 2018 bol z väzenia podmienečne prepustený. Odpykal si tri štvrtiny z trestu a podľa súdu počas výkonu preukázal polepšenie. Súd zároveň určil skúšobnú lehotu 30 mesiacov, počas ktorej bude sledovať, či podmienečne prepustený vedie riadny život.
Kolofónia
thumb|Kolofónia Kolofónia (nesprávne kalafúna) je tuhý destilát terpentínovej silice vodnou parou zo živice ihličnatého stromu (najmä borovice alebo smreka), ktorý sa používa pri výrobe lacných lakov, tmelov, mydiel, na natieranie sláčikov a remeňov a pod., ako aj na spájkovanie. Názov je podľa starovekého mesta Kolofón v Malej Ázii.
Využitie
Používa sa pri spájkovaní cínom, drôt na cínovanie sa vyrába tak, že vnútrajšok cínového drôtu na spájkovanie obsahuje kolofóniu na zlepšenie čistiacej schopnosti – tekutý cín lepšie chytá na materiál ktorý chceme pricínovať. Významné využitie má v hudbe – nanáša sa na tetivu sláčikov pre zvýšenie trecieho odporu.
Axel Rudi Pell
Axel Rudi Pell (* 27. jún 1960, Bochum, Nemecko) je nemecký hardrockový a heavymetalový gitarista a zároveň hudobná skupina s rovnakým názvom hrajúca melodický heavy metal.
Pell hral najprv so skupinou Steeler (19841988), s ktorou vydal spolu štyri albumy. V roku 1989 sa vydal na sólovú dráhu a založil skupinu Axel Rudi Pell. V skupine sa od jej založenia vystriedali bubeníci ako Jörg Michael, Mike Terrana a speváci Jeff Scott Soto či Rob Rock.
Treonín
Treonín (skratka Thr alebo T ) je esenciálna glukoplastická aminokyselina, jej L-forma je aminokyselina biogénna, jedna zo základných stavebných zložiek proteínov. Treonín je polárna aminokyselina s dvoma chirálnymi uhlíkmi.
Počas proteosyntézy je kódovaná tripletmi ACU, ACA, ACC a ACG. Treonín je súčasťou bielkovín a často podlieha potranslačným modifikáciám, vo fosfoproteínoch je jeho hydroxylová skupina fosforylovaná zvyškom kyseliny fosforečnej, v O-glykoproteínoch je na jeho postranný reťazec naviazaný reťazec oligosacharidov.
Axel Rudi Pell
== Členovia skupiny ==
Treonín
Biosyntéza
Pre živočíchy je treonín esenciálnou aminokyselinou, ktorú musia prijímať v potrave. Mikroorganizmy a rastliny syntetizujú treonín z kyseliny asparagovej, cez α-aspartyl-semialdehyd a homoserín. Fosforyláciou homoserínu vznikne fosfohomoserín, ktorý je následne hydrolyzovaný a pri tomto procese je k uhlíkovej kostre pripojená OH skupina.thumb|Biosyntéza treonínu|stred|450x450bod
Treonín v potrave
Treonín je súčasťou rastlinných aj živočíšnych bielkovín – vyskytuje sa v mäse, vajciach, mliečnych výrobkoch aj strukovinách.
Degradácia
Treonín je štiepený na acetaldehyd a glycín. Glycín môže byť ďalej premenený na pyruvát, ktorý je substrátom pre glukoneogenézu. Treonín je preto radený medzi glukoplastické aminokyseliny.
Pleonazmus
Pleonazmus (gréc. πλεονασμός - prebytok, nadbytok) je štylistická figúra, ktorá sa zakladá na opakovaní a hromadení slov rovnakého alebo blízkeho významu. Obyčajne ide o (chybné) nadbytočné hromadenie synonymických výrazov rôzneho slovného druhu. Pleonazmom sa výpoveď spomaľuje alebo určitá skutočnosť zdôrazňuje.
Nezámerné pleonazmy sú najčastejšie dôsledkom neznalosti významu slov a považujú sa za štylistickú chybu. Napríklad keďže slovo darček znamená vec danú alebo získanú zadarmo, je zbytočné za ňu umiestňovať slovo ''zdarma. ''
Pleonazmy podľa počtu slov
Najčastejšie sa v jazyku vyskytujú dvojslovné pleonazmy (židovská synagóga, pôvodný originál, jedinečný unikát, ja osobne [si myslím...]), prípadne aj viacslovných pomenovaní (biftek z hovädzieho mäsa).
V jazyku sa môžu vyskytovať aj jednoslovné pleonazmy. Najčastejšie vznikajú nadbytočnou predponou, napr. pridaním predpony naj- (''najjedinečnejší). ''
Pleonazmy podľa oblasti jazyka
Pleonazmus môže mať charakter lexikálny (darček zdarma) alebo syntaxový, keď sa uvádza slovo, ktoré nie je z pohľadu gramatiky potrebné.
Príklady syntaktických pleonazmov
Príkladom je v angličtine pripájanie vedľajšej vety pomocou that: I know  that  you are coming.
Eisenach
thumb|Námestie s radnicou Eisenach je mesto nachádzajúce sa v západnej časti spolkovej krajiny Durínsko. V roku 2005 malo 43 858 obyvateľov. Mesto sa nachádza na úpätí Durínskeho lesa. Medzi pamätihodnosti mesta patrí pomník Martina Luthera, ktorý v meste žil medzi 14. a 17. rokom života ako študent a neskôr počas rokov 1521 až 1522 našiel útočište na neďalekom hrade Wartburg. V Eisenachu sa narodil Johann Sebastian Bach.
Mesto má pomerne dlhú tradíciu výroby automobilov. Už v roku 1898 tu vyrobili prvý automobil značky Wartburg. Automobilka Automobilwerk Eisenach ukončila výrobu krátko po zániku NDR. Od roku 1992 sa v meste vyrábajú automobily značky Opel.
Dejiny
thumb|left|Hrad Wartburg Mesto bolo založené ako tržná osada patriaca k hradu Wartburg. Od 12. storočia bolo mesto nazývané Isinacha.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
NGC 7414
NGC 7414 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 2. septembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,8.
Parentéza
Parentéza môže byť:
Jašterica živorodá
Jašterica živorodá (Zootoca vivipara starší názov Lacerta vivipara) je druh z čeľade jaštericovité.
Je široko rozšírená po celej Európe, severnej Ázii a Japonsku a v rôznych biotopoch. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov jašterica živorodá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je neznámy, často je to bežný druh, ako napríklad v Číne, kde je považovaná za stabilný druh. V Mongolsku zaznamenali početnosť 17 jedincov na hektár. V niektorých oblastiach jej stavy klesajú, ako v Holandsku. Nížinná populácia v Taliansku je na pokraji vyhynutia. Zriedkavá je tiež v Japonsku.
Výskyt a stav na Slovensku
Ekosozologický status od roku 2001 LR:nt - menej ohrozený druh.
Ochrana
Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II) a smernici o biotopoch Príloha IV).
Saint-Laurent-du-Maroni (kantón)
Saint-Laurent-du-Maroni je francúzsky kantón v departemente Francúzska Guyana v regióne Francúzska Guyana. Tvorí ho iba obec Saint-Laurent-du-Maroni.
Saint-Ferréol
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Makajské národné futsalové družstvo mužov
Makajské národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Macao v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Associação de Futebol de Macau (AFM). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2000, na turnaji majstrovstiev Ázie. V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 111. miesto.
Vrcholné podujatia
Makajské družstvo sa 4-krát pokúšalo kvalifikovať na majstrovstvá sveta FIFA, ale ani raz sa mu to nepodarilo.
Majstrovstiev Ázie sa zúčastnilo 4-krát, prvýkrát v roku 2000 v Thajsku. Ale ani na jediných majstrovstvách sa zo základnej skupiny nedostalo ďalej. Prvý a posledný zápas na ázijskom šampionáte vyhralo nad 🇵🇭 v roku 2004, keď hostilo šampionát. O rok neskôr absolvovalo svoj posledný štart na tomto podujatí. Potom AFC zaviedla kvalifikáciu, a z nej sa makajské družstvo už nikdy nekvalifikovalo na finálový turnaj. Najbližšie k postupu malo v roku 2008, keď skončilo v skupine na 3. mieste za postupujúcimi 🇮🇶 a 🇰🇷. V posledných kvalifikáciách nevyhralo ani jeden zápas a ďalej nepostúpilo.
Družstvo sa zakaždým predstavilo na Ázijských halových hrách, na ktorých vyhralo jediný zápas v roku 2007, keď hostilo hry, nad tímom 🇦🇫. Okrem toho sa družstvo zúčastnilo v roku 2005 v Macau na Hrách Lusophonie. Vyhralo iba zápas nad 🇹🇱 a skončilo na 4. mieste.
Limitné ordinálne číslo
Limitné ordinálne číslo (iné názvy: limitný ordinál, limitné poriadkové číslo, ordinálne číslo druhého druhu) je ordinálne číslo, ktoré nemá predchodcu a nie je prázdne. Formálnejšie:
Ordinálne číslo \alpha \,\! je limitné, ak
On tu označuje triedu všetkých ordinálnych čísel.
Príklady
Množina \omega \,\! všetkých prirodzených čísel je limitná - každé menšie ordinálne číslo je konečné a nemôže byť predchodcom \omega \,\! v zmysle vyššie uvedenej definície.
Podobne množina je limitná.
Naproti tomu ordinálne čísla  nie sú limitné. 0 nie je limitné z definície a ostatné majú predchodcov. Takým ordinálnym číslam hovoríme izolované.
Použitie
Rozdelenie ordinálnych čísel na limitné a izolované sa často používa v dôkazoch transfinitnej indukcie a v konštrukciách transfinitnej rekurzie, kde je prevádzaný zvláštny krok (z predchodcu na následníka) pre izolovaný ordinál a zvláštny krok (z množiny všetkých menších ordinálov na ich supremum) pre limitný ordinál.
Limitné ordinálne čísla majú niektoré zaujímavé vlastnosti, ktoré nemajú izolované ordinálne čísla:
Pausanias (geograf)
Pausanias alebo Pausaniás (* 115, Malá Ázia - † 180) bol grécky cestovateľ a zemepisec. Žil v druhom storočí (približne od roku 115 do roku 180).
Životopis
O jeho živote okrem jeho cestovateľských aktivít vieme len veľmi málo. Pausanias pochádzal pravdepodobne z Lýdie. Veľmi dobre poznal západné pobrežie Malej Ázie a predtým, ako navštívil Grécko, jeho cesty ho viedli do Antiochie a Palestíny, na brehy rieky Jordán a do Egypta, kde spoznal pyramídy. V Macedónii navštívil tradičnú Orfeovu hrobku. Potom odcestoval do Talianska, kde navštívil niekoľko kampánskych miest a samozrejme aj Rím. V Ríme ako sa zdá nejaký čas býval. Jeho ďalšou cestou bola návšteva Grécka. thumb|300px| Socha [[Zeus|Dia v Olympii  podľa opisu Pausania.]]
Miesta
Čo sa týka jeho najvýznamnejšej písomnosti je to opis Grécka (Helládos Periēgēsis). Dielo tvorí desať kníh. V prvej knihe opisuje Atiku a v nej Atény. Druhá oboznamuje čitateľa s historickým územím Argolis, tiež o Korinte a Sikyóne. Tu sa ako prvý vo svojom diele zmienil o tom, že videl ruiny Mykén. Lakóniu a Spartu opísal v tretej knihe a v štvrtej Messéniu. V ďalších dvoch knihách v Élide opisuje Olympiu. Na Peloponézskom severe ho cesta zaviedla do Acháje (7.kniha). Prechodil na pamätihodnosti bohatú Arkádiu (8.kniha). V deviatej knihe je opis Boiótie a v poslednej opisuje Fókidu.
Zvyky a obyčaje
Pausanias často popisuje ceremoniálne a iné miestne zvyky, píše o histórii o legendách a folklóre miest, ktoré navštívil. Pritom sa často zameriava na opisy náboženského umenia a architektúry. Jeho dielo pomohlo aj moderným gréckym folklóristom, pri hľadaní koreňov moderného gréckeho folklóru. V topografickej časti opisuje prírodné javy ako je zemetrasenie, príliv a odliv či zaľadnené severné more. Aj keď nikdy nespochybňuje existenciu bohov a legendárnych hrdinov, občas kritizuje mýty a legendy, ktoré sa k nim vzťahujú. Jeho popisy umeleckých diel sú veľmi presné a vďaka nim sa často prevádzajú ich rekonštrukcie.
V minulosti boli jeho písomnosti z veľkej časti zamietané. Kriticky sa o nich zmieňuje Stefanos Byzantský aj mnohí iní. V dvadsiatom storočí vďaka archeológii zistili, že Pausanias bol spoľahlivým sprievodcom a plne preukázali, že miesta ktoré navštívil opísal reálne.
Olympiáda (štyri roky)
Olympiáda bolo v starovekom Grécku štvorročné obdobie medzi olympijskými hrami, ktoré sa od 3. storočia pred Kr. stalo základnou jednotkou panhelénskeho letopočtu.
Olympijské cykly sa počítali od roku 776 pred Kr., kedy sa podľa legendy konali prvé olympijské hry. Každý rok bol určený štvorročným olympijským cyklom a svojím poradím v ňom (napr. „druhý rok 76. olympiády“)
Na prevod z gréckeho letopočtu na náš slúži vzorec:
4 x (číslo olympiády - 1) + rok olympiády - 1 - 776 = náš letopočet
Corsaint
Corsaint je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ukrajinská povstalecká armáda
Ukrajinská povstalecká armáda (UPA) známa tiež pod zaužívaným názvom banderovci, resp. benderovci podľa vodcu Stepana Andrijovyča Banderu bola ultranacionalistická a antisemitská ozbrojená zložka Organizácie ukrajinských nacionalistov (OUN) bojujúca proti sovietskym a nacistickým okupačným silám aj Poliakom v období 1942 - 1949, hlavne na západnej Ukrajine. Známa najmä pre svoje vojnové zločiny ako napr. Volyňský masaker, pri ktorom bolo na severozápade Ukrajiny zavraždených približne 100-tisíc Poliakov. Mimo západnej Ukrajiny nebola podpora UPA významná a väčšina východoukrajinského obyvateľstva považovala UPA za kolaborantov s Nemcami.
Počas vojny
Pôvodne ju tvorili nepravidelné jednotky ukrajinskej milície pod názvom Poleská Sič. Spočiatku bojovali proti Červenej armáde, ale keď sa ich na sklonku roka 1941 Nemci pokúsili rozpustiť, prešli na partizánsky spôsob boja. Premenovali sa na Ukrajinskú povstaleckú armádu (UPA) a bojovali proti boľševikom, Poliakom a od februára 1943 aj proti nacistickému Nemecku. Banderovské krídlo OUN ju v polovici roka 1943 násilne začlenilo do svojich radov, ale ponechali jej názov. UPA pôsobila hlavne v Polesí, vo Volyni a v Haliči, ktoré zasahovali na ukrajinskú aj poľskú stranu. Podľa nemeckých údajov, potvrdených aj emigrantskými zdrojmi, počet bojovníkov UPA počas jej najväčšieho rozmachu na prelome rokov 1944 a 1945 dosahoval až 100 000 osôb. Od jari 1944, po sovietskych úspechoch v 2. svetovej vojne, začali spolupracovať s nemeckými silami proti Sovietom a Poliakom.
Organizácia ukrajinských nacionalistov už vo februári 1943 zahrnula do projektu budúcej samostatnej Ukrajiny aj celú juhovýchodnú časť dnešného Poľska až po Krakov, rumunskú Bukovinu a východoslovenské okresy od Sniny po Starú Ľubovňu (tzv. Prešovsko). Pôvodne mali banderovci preniknúť na územie Česko-Slovenska a na základe pokynov svojho vedenia v Bavorsku vykonávať tu proukrajinskú nacionalistickú propagandu, a ako sa doslovne uvádza: „spôsobiť rozruch a reklamu na medzinárodnom fóre“.
UPA v Česko-Slovensku
Výpravy (po ukrajinsky "rejdy") bojovníkov UPA na východné Slovensko sa začali v polovici roka 1945 a vyznačovali sa vysokým stupňom pripravenosti a organizovanosti. Ich primárnym cieľom bolo vykonávanie protikomunistickej a protisovietskej propagandy medzi civilným obyvateľstvom.
Počas prvej výpravy prenikla na severovýchodné Slovensko skupina až 500 banderovcov. V tom čase sa v tejto oblasti Slovenska nenachádzala žiadna bojaschopná vojenská jednotka, ktorá by sa skúseným veteránom UPA mohla postaviť. Veliteľ 10. pešej divízie so sídlom v Košiciach gen. Emil Perko presunul na severovýchodné Slovensko len jeden prápor, ktorého bojová hodnota nebola veľká. Česko-slovenské bezpečnostné zložky sa preto obmedzili len na monitorovanie a evidovanie aktivít banderovcov. Výskyt banderovcov počas prvého rejdu bol zaznamenaný v dedinách Osadné, Papín, Palota, Vydraň, Zboj, Runina a v ďalších miestach okresov Snina. Stropkov, Medilaborce a Humenné.
Na základe zistení vypracoval v januári 1946 náčelník štábu Vojenskej oblasti 4 plk. Elemír Polk hodnotiacu správu o týchto aktivitách, v ktorej uvádza, že v novembri 1945 prešli banderovci v okrese Snina od rekvirovania potravín a šatstva k zvýšenej aktivite a dokonca aj k politickým vraždám. Jednou z nich mal byť masaker v Kolbasove, počas ktorého bolo banderovcami zavražených 11 obyvateľov židovského pôvodu. Polk v správe píše o politických vraždách, nakoľko banditi cielene vyhľadávali a vraždili členov komunistickej strany a Židov. Stalo sa tak napríklad v Zboji (zavraždený bol člen KSS Ivan Šiškanič a ďalší človek), ako aj v Novej Sedlici či Uliči, kde bola 6. decembra 1945 len niekoľko hodín pred masakrom v Kolbasove zavraždená štvorčlenná rodina a vyrabované potravinové družstvo. Scenár prepadov býval podobný. Najskôr bola prepadnutá stanica pohraničnej stráže a jej členovia sa museli vzdať. Už predtým, alebo potom si od miestnych občanov banderovci zistili adresy komunistov a Židov,
Druhá výprava na Slovensko sa konala v apríli 1946 a súvisela voľbami do Ústavodárneho národného zhromaždenia naplánovanými na 26. mája 1946. Banderovci opäť bez väčších problémov prenikli na východné Slovensko s cieľom vplývať na miestne obyvateľstvo protikomunistickou propagandou. Využívali letáky, plagáty ale aj česko-slovenskú poštu. Cielene rozosielali listy nekomunistickým politikom, predstaviteľom ozbrojených zložiek, novinárom a dokonca aj prezidentovi Edvardovi Benešovi. Svoju volebnú porážku v týchto voľbách komunisti do značnej miery pripisovali práve agitovaniu banderovcov a v ďalšom období spustila komunistická tlač voči UPA silnú diskreditačnú kampaň.
Počas druhého rejdu sa banderovci vyhýbali otvorenému boju s jednotkami česko-slovenskej armády. Došlo len k niekoľkým menším prestrelkám. Česko-slovenskí vojaci nemali veľkú motiváciu voči bojovníkom UPA zasahovať a nezasahovali voči nim ani príslušníci Finančnej stráže a Zboru národnej bezpečnosti. Niektorí vojaci a dôstojníci slovenskej národnosti dokonca prejavovali voči banderovcom sympate. Nespokojnosť s prístupom vlastných ozbrojených zložiek prejavil 15. apríla 1946 veliteľ Vojenskej oblasti 4 gen. Michal Šírica. "Na naše územie prenikli ozbrojené bandy, ktoré olupujú vlastné chudobné obyvateľstvo, ktoré doposiaľ samé žije v núdzových pomeroch v dôsledku vojny. Zo všetkých hlásení, ktoré dostávam o preniknuvších skupinách banderovcov mám dojem, že príslušným veliteľom vojenských jednotiek do týchto území vyslaných nie je známa ich úloha, alebo že svoje úlohy neplnia. Činnosť veliteľská dosiaľ spočíva podľa doterajšách výsledkov len v konštatovaní sily a pohybu bánd a ich sledovaní. Táto zarážajúca skutočnosť nutí ma upozorniť dôrazne a naposledy znova všetkých veliteľov na ich úlohy, za ktorých vykonanie sú mi osobne zodpovední."V roku 1947 došlo k zmene. UPA postupne stratila v Haliči svojich podporovateľov nakoľko bola miestna ukrajinská menšina odtiaľ vysťahovaná. Navyše sa UPA dostala pod tlak poľskej armády (Akcia Visla) a špeciálnych jednotiek NKVD, Preto jej velenie prijalo rozhodnutie, aby sa niekoľko bojaschopných sotní prebilo cez územie Česko-Slovenska do americkej okupačnej zóny v Bavorsku, kde sídlilo velenie Organizácie ukrajinských nacionalistov. Činnosť banderovcov na území Česko-Slovenska tak nemala mať len propagandistický charakter.
Na územie Česko-Slovenska sa napokon prebilo už len päť väčších oddielov. Ako prvá cez husté lesy nad obcou Osadné vstúpila na Slovensko približne 120 členná sotňa Hromenko. Postupovala lesmi a potraviny si zaobstarávala na samotách a salašoch. Banderovci sa snažili vyhýbať sa stretom s česko-slovenskou armádou a niekoľko prestrelok, ktoré museli absolvovať, nebolo pre skupinu fatálnych. V auguste 1947 prešla postupne slabnúca skupina na Moravu a napokon sa zo 120 bojovníkov do Bavorska dostalo 36, vrátane samotného Hromenka.
Ako druhá vstúpila opäť pri Osadnom na územie Slovenska sotňa Burlak (Burlak - vlastným menom Volodymyr Ščigolskyj). Sotňa sa najskôr utáborila nad obcou a potom začala postupovať cez Parihuzovce, Pčoliné a Pichne, pričom všetky tri obce banderovci vyrabovali. Na Západ hodlal Burlak putovať cez Bukovské vrchny, Čergov, Slovenský raj a Nízke Tatry.
Česko-slovenské vojenské a bezpečnostné zložky naplánovali voči postupujúcim banderovcom akciu s krycím názvom Akcia B. Šlo o koordinovaný postup jednotiek česko-slovenskej armády, pohotovostných jednotiek ZNB a zmobilizovaných partizánov. Celkový počet osôb nasadených proti banderovcom stúpol do konca augusta až na 7 000. Jednotkám, ktoré mali k dispozícií aj ľahké tanky M5 Stuart, velil brigádny generál Július Nosko a skupina mala názov stíhaci oddiel Teplice. Cieľom Noska bolo obkľúčiť Burlakovu sotňu a následne ju zlikvidovať.
Dňa 5. augusta 1947 došlo na vrchu Ľupčianska Magura v Nízkych Tatrách k tragickému boju, pri ktorom zahynulo sedem neskúsených a nedostatočne vyzbrojených česko-slovenských vojakov. Ich veliteľ podcenil fakt, že proti nim stoja veteráni s bohatými skúsenosťami z bojov v horskom prostredí.náhľad|Pamätník padlým príslušníkom Zboru národnej bezpečnosti vo Veľkej Lodine
V dňoch 20. a 21. augusta sa v bitke pri Krasňanoch naplno prejavila prevaha na česko-slovenskej strane, Ľahko vyzbrojení Burlakovi bojovníci nedokázali čeliť tankom, ktoré rozhodli bitku. Zostávajúcich mužov Burlak rozdelil na menšie skupiny, ktoré operovali v Malej Fatre samostatne a väčšina z nich napokon padla do zajatia. V noci z 3. na 4. septembra 1947 padol na horskej samote Jánošíkovo do zajatia aj Burlak so svojou milenkou. Bol prevezený do Košíc kde bol niekoľko mesiacov vypočúvaný. Následne bol prevezený do Poľska, kde ho v roku 1949 popravili.
Z celej Burlakovej sotne sa do Bavorska dostalo 37-39 členov. Počas bojov proti banderovcom zahynulo 14 vojakov česko-slovenskej armády, 6 príslušníkov Zboru národnej bezpečnosti a 5 členov finančnej stráže. Desiatky ďalších bolo ranených. Iné údaje hovoria až o 32 mrtvych. Materiálne škody presiahli 4 milióny korún. Česko-slovenská armáda celkovo zneškodnila 350 banderovcov, z nich 61 padlo v bojoch.
Názov a súvis s obnovením nezávislosti
Český historik Tomáš Řepa píše : „Banderovci je pomenovanie prevzaté predovšetkým od protivníkov a nepriateľov členov Organizácie ukrajinských nacionalistov (OUN), konkrétne Banderovej frakcie v OUN, teda OUN(b) či Ukrajinskej povstaleckej armády (UPA) ako vojenskej zložky OUN vzniknutej v roku 1942, pričom toto označenie má negatívny nádych. Členovia OUN(b) a UPA sa sami takto nikdy nenazývali, postupom času sa však toto pomenovanie natoľko vžilo, že je ťažké v rámci tejto problematiky pracovať s iným hodnotovo neutrálnym pojmom, aby tak odborným, ako aj laickým kruhom bolo okamžite jasné, o čom je vlastne reč.“
Politický rozmer presunu banderovcov cez povojnové Československo bolo v zajatí klišé a stereotypov vytváraných komunistickou propagandou, čo dokazuje aj samotný problematický názov „banderovci“. Počas nasledujúcich povojnových rokov bola UPA Československu a v Sovietskom zväze oficiálne tabu, spomínaná len ako teroristická organizácia, kolaborujúca s Nemcami. Od získania nezávislosti Ukrajiny v roku 1991 sa vedú búrlivé diskusie o možnom udelení oficiálneho uznania bývalým členom UPA ako legitímnym bojovníkom so zodpovedajúcimi dôchodkami a výhodami ako pre vojnových veteránov. Veteráni UPA sa tiež snažili organizovať vlastné prehliadky a spomienkové akcie, najmä na západnej Ukrajine. To následne viedlo k odporu veteránov sovietskej armády a niektorých ukrajinských politikov, najmä z juhu a východu krajiny. S rovnakou technikou narába aj dnešná ruská propaganda, podľa socialistického propagandistického modelu je každý slovenský oponent buržoázny nacionalista, každý Žid sionosta – a každý Ukrajinec banderovec.
Ukrajinská aj poľská strana pokúšali o zmierenie bývalých vojakov Armie Krajowej a UPA. Jednotliví bývalí členovia UPA vyjadrili pripravenosť na vzájomné ospravedlnenie. Niektorí z bývalých vojakov oboch organizácií sa stretli a požiadali o odpustenie za minulé previnenia. Poľská strana súhlasila s obnovou hrobov a cintorínov v Poľsku, kde boli pochovaní padlí vojaci UPA.
Postoj k UPA v ukrajinskej spoločnosti v rokoch po obnovení nezávislosti v roku 1991 kolíše medzi pozitívnym („bojovníci za nezávislosť“) a opačným („nemeckí kolaboranti “) hodnotením a stáva sa súčasťou propagandy oboch strany. Vojaci UPA majú od roku 2015 štatút bojovníkov za nezávislosť Ukrajiny v 20. storočí ustanovený priznaný ukrajinským parlamentom. Boj UPA bol deklarovaný ako súčasť ukrajinského národne-oslobodzovacieho hnutia 20. až 50. rokov 20. storočia. Koncom marca 2019 bývalým príslušníkom UPA (a ďalším žijúcim bývalým členom ukrajinských nepravidelných nacionalistických ozbrojených skupín, ktoré pôsobili počas druhej svetovej vojny a prvého desaťročia po vojne) oficiálne udelili štatút veteránov. To znamenalo, že po prvý krát mohli získať výhody veteránov, vrátane bezplatnej verejnej dopravy, dotovaných zdravotných služieb, peňažnej pomoci a zliav za verejné služby, čím dosiahli rovnaké sociálne výhody aké požívajú bývalí ukrajinskí vojaci, ktorí slúžili v Červenej armáde Sovietskeho zväzu.
Už aj pred rokom 2019 bolo niekoľko pokusov poskytnúť bývalým ukrajinským nacionalistickým bojovníkom štatút oficiálneho veterána, najmä počas vlády prezidenta Viktora Juščenka v rokoch 2005 – 2009, ale všetky zlyhali. Pred decembrom 2018 boli legálne uznávaní za vojnových veteránov iba tí bývalí členovia UPA, ktorí sa bojovali proti nacistickým okupantom, nespáchali zločiny proti ľudskosti a boli rehabilitovaní.
Bez toho, aby čakali na oficiálne oznámenie z Kyjeva, mnohé regionálne orgány sa už rozhodli pristúpiť k histórii UPA samostatne. V mnohých západných mestách a dedinách boli postavené pomníky, pamätníky a tabule vodcom a jednotkám UPA, vrátane pamätníka samotného Stepana Banderu, ktorý bol odhalený v októbri 2007.
Boj UPA proti Červenej armáde a sabotážne aktivity v povojnovom období viedli v ZSSR k tomu, že „UPA“ a „banderovci“ tam symbolizovali „agresívny nacionalizmus“. Veľká ruská encyklopédia uvádza, že spolupráca OUN-UPA s nemeckými okupačnými vojskami a zverstvá OUN-UPA boli odsúdené v Norimberskom procese, avšak Ukrajinský Inštitút národnej pamäti uvádza, že v materiáloch norimberských procesov sa „banderovské hnutie“ skutočne niekoľkokrát spomína, ale žiadny z odkazov nemá negatívny výklad.
Banderovci vo filme
Téma prislušníkov Ukrajinskej povstaleckej armády rezonovala aj česko-slovenskej filmovej a dokumentárnej tvobe
NGC 7415
NGC 7415 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 13. septembra 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Izolovaný ordinál
Izolovaný ordinál je ordinálne číslo, ktoré má predchodcu alebo je rovný prázdnej množine. Formálnejšie:
On tu označuje triedu všetkých ordinálnych čísel.
Príklady
Každý konečný ordinál (tzn. každé prirodzené číslo) je izolovaný. Stačí si uvedomiť, že
Podobne má predchodce, takže opäť ide o izolovaný ordinál.
Naproti tomu existujú i ordinály, ktoré nie sú izolované. Takým ordinálom hovoríme limitný. Najmenším takým ordinálom je práve \omega \,\!, ale existujú i väčšie limitné ordinály – napríklad, alebo.
Použitie
Rozdelenie ordinálnych čísel na limitné a izolované sa často používa v dôkazoch transfinitnej indukcíe a v konštrukciách transfinitnej rekurzie, kde je prevedený zvláštny krok (z predchodcu na následníka) pre izolovaný ordinál a zvláštny krok (z množiny všetkých menších ordinálov na ich supremum) pre limitný ordinál.
Atribút (časopis)
Atribút - mesačník pre gejov a lesby bol slovenský časopis homosexuálnej komunity.
Vydávali ho v rokoch 2000 až 2003 združenia Habio, Museion a Ganymedes.
Bajkonur (rozlišovacia stránka)
Bajkonur môže byť:
Břenčák
Břenčák je prírodná rezervácia ev. č. 1130 na k.ú. Kníničky v Brne, okres Brno-mesto. Správa AOPK Brno. Nachádza sa nad ľavým brehom brnianskej priehrady. Geomorfologicky patrí Bobravskej vrchovine.
Ochrana
Predmetom ochrany sú prírode blízke až prirodzené lesné spoločenstvá zakrpatených dúbrav s bohatým zastúpením drieňa obyčajného a teplomilných druhov rastlín.
Geológia
Podložie tvoria zlepence rokytenské fácie permu (Autun) Boskovickej brázdy, droby spodného karbónu a vilémovické vápence stredného devónu. Pôdy reprezentujú rankery a kyslé kambizeme.
Flóra
Z drevín sú zastúpené buk lesný, breza previsnutá, dub letný, dub zimný, hrab obyčajný, jaseň štíhly, javor poľný, javor horský, javor mliečny, jarabina brekyňová, brest horský alebo lipa malolistá, pozdĺž brehu priehrady vŕba biela, vŕba krehká, vŕba košikárska a vŕba trojtyčinková, medzi kríkmi bršlen bradavičnatý, bršlen európsky, drieň obyčajný, zob vtáčí, rešetliak prečisťujúci, skalník obyčajný alebo čerešňa krovitá. Rastlinstvo zastupuje zanoväť regensburská, čermeľ hrebenitý, cyklámen purpurový, chochlačka plná, nevädza triumfettova, prvosienka jarná, sezel sivý, fialka trojfarebná a ďalšie.
Fauna
V starých hraboch sa vyvíja vzácny krasoň dicerca berolinensis a fuzáč veľký, z plazov je to slepúch lámavý, užovka hladká, pri vode užovka fŕkaná a obojková, z vtákov krutohlav hnedý, ďateľ prostredný, muchárik bielokrký a sivý, vlha obyčajná alebo žltochvost hôrny.
Sinnamary (kantón)
Sinnamary je francúzsky kantón v departemente Francúzska Guyana v regióne Francúzska Guyana. Tvoria ho 2 obce.
Zürišská klasifikácia slnečných škvŕn
Zürišská klasifikácia slnečných škvŕn je klasifikácia vývoja skupín slnečných škvŕn utvorená na základe návrhu pracovníkov hvezdárne v Zürichu. Skupina, ktorá vzniká, tvorí typ A, vývojové štádium sa označuje ako typ B, C, D, maximum rozvoja E, F a štádium zániku G, H a I. Každá škvrna nemusí prejsť všetkými vývojovými typmi.
Aligátor severoamerický
Aligátor severoamerický (iné názvy: aligátor mississipský, aligátor šťukopyský; zastarano: kajman šťukohlavý,  krokodil amerykánský; lat. Alligator mississippiensis) je druh krokodíla z čeľade aligátorovitých, ktorý je zároveň jedným z dvoch žijúcich druhov aligátorov.
Rozšírenie
Žije v močiaroch, riekach alebo bažinách, ktoré sa často kryjú s oblasťami, obývanými ľuďmi.
Vzhľad
Čo do veľkosti je väčší ako jeho najbližší príbuzný aligátor čínsky (Alligator sinensis). Má veľké, tmavé, silné telo s mocnými končatinami, širokú hlavu a veľmi silný chvost. Samci týchto aligátorov väčšinou dosahujú dĺžku do 5,5 m, maximálna zaznamenaná dĺžka je 5,8 m.
Používanie nástrojov
Bolo zdokumentované, že aligátor pomocou návnady lovil korisť, ako sú vtáky. To znamená, že išlo o jeden z prvých záznamov o používaní nástrojov medzi plazmi. Vyvážením paličky alebo vetvy na hlavách, boli americké aligátory schopné prilákať a uloviť vtáky, ktoré hľadali vhodnú podstielku. Táto stratégia, ktorá je zdieľaná aj s krokodílom bahenným, je obzvlášť účinná počas hniezdenia, keď je viac pravdepodobné, že vtáky zhromažďujú materiál na stavanie hniezda.
Saint-Germain-sur-Rhône
Saint-Germain-sur-Rhône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Samova ulica
Samova ulica je ulica:
Saint-Germain-sur-Rhône
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Couchey
Couchey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint Paul (Minnesota)
Saint Paul je hlavné a druhé najväčšie mesto amerického štátu Minnesota a sídlo okresu Ramsey. V roku 2010 tu žilo okolo 285-tisíc obyvateľov na ploche. Nachádza sa na východnom brehu rieky Mississippi, na protiľahlom brehu sa rozprestiera najväčšie mesto Minnesoty, Minneapolis. Obe mestá vytvárajú metropolitnú oblasť známu ako Twin Cities, kde žije okolo 3,5 milióna obyvateľov.
Bolo založené ako dopravné a obchodné stredisko teritória Minnesota a v roku 1849 sa stalo hlavným mestom federálneho štátu. Mesto je známe svojím štadiónom Xcel Energy Center, domovským štadiónom klubu NHL Minnesota Wild a veľkým muzeálnym komplexom, Science Museum of Minnesota.
Meno mesta pochádza od kňaza Luciena Galtiera,ktorý pri založení kaplnky svätého Pavla (ktorá bola neskôr prestavaná na katedrálu svätého Pavla) oznámil, že osada sa odteraz bude volať Saint Paul, keďže "Saint Paul ako názov mesta je vhodne zvolený, tieto jednoslabičné slová sú krátke, znejú dobre a sú zrozumiteľné pre všekých kresťanov".
Wahpeton
Wahpeton môže byť:
Segnerova ulica
Segnerova ulica je ulica:
Protisvit
Protisvit je mierne zjasnenie zodiakálneho svetla na oblohe v mieste ležiacom oproti polohe Slnka. Dá sa pozorovať za tmavých nocí pri mimoriadne dobrej viditeľnosti aj vizuálne ako slabý difúzny oblak. Cen­trum protisvitu leží približne 3° západne od antisolárneho bodu. Jeho farba je o niečo červenšia ako farba slnečného svetla. Maximálna povrchová jasnosť je rovnocenná s jasnosťou asi 200 hviezd desiatej hviezdnej veľkosti, rozložených na jed­nom štvorcovom stupni oblohy. Protisvit možno identifikovať maximálne do vzdialenosti 20° od jeho centra. Vznik protisvitu sa vysvetľuje odrazom a rozptylom slnečného svetla od pracho­vých častíc medziplanetárnej hmoty, koncentrovaných k ro­vine ekliptiky a vyvolávajúcich zodiakálne svetlo. Zotr­vávanie častíc v antisolárnom bode nie je jednoznačne vysvetlené. Kvázistabilná konštelácia čiastočiek medzi­planetárnej hmoty môže byť výsledkom ich sústredenia do antisolárneho libračného bodu sústavy Slnko-Zem alebo interakcie častíc medziplanetárnej hmoty s molekulami plynov unikajúcich zo zemskej atmosféry a tvoriacich akýsi chvost Zeme smerom od Slnka. Vo svetovej literatúre sa pre protisvit používa nemecký názov Gegenschein.
Sekurisova ulica
Sekurisova ulica je ulica:
NGC 7416
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale mužov 1992
Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale mužov 1992 boli v poradí 3. majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). V čase vzniku niesli názov Európsky rozvojový pohár v basketbale. Konali sa v Nikózii, na Cypre v dňoch od 2.6. júna 1992, za účasti 8 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Lefkotheo s kapacitou 2 100 divákov. Nováčikom podujatia bolo družstvo Rakúska. A titul získalo práve 🇦🇹, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇱🇺.
Kostol svätého Juraja (Stará Halič)
Kostol svätého Juraja je samostatne stojaca románsko-gotická stavba s renesančnou zvonicou a obstavaná pôvodným opevnením v obci Stará Halič na juhu stredného Slovenska.
História
Kostol bol pravdepodobne postavený okolo roku 1300 Dionýzom Tomajom z rodu Lossonczyovcov. V roku 1350 Tomáš, potomok Dionýza, podnikol gotickú renováciu, počas ktorej vzniklo nové presbytérium polygonálneho tvaru spolu s oknami ranogotického tvaru. Tiež bola vybudovaná murovaná empora, ktorá už v súčasnosti neexistuje. Tieto stavebné úpravy dokumentuje stavebná stéla vložená v severnej stene svätyne pod ukrižovaním s vytesaným nápisom. V tom istom roku (1350) sa datuje aj prvá písomná zmienka o obci. V 14. a 15. storočí vznikli v kostole významné nástenné maľby.
V roku 1524 sa uskutočnila goticko-renesančná prestavba, v ktorej sa románska loď zaklenulá neskorogotickou sieťovou klenbou, ktorá sa neprispôsobila už existujúcim oknám kostola. Kvôli tomu sa jedno okno dostalo do podkrovného priestoru a niektoré okná v interiéri zasahujú do klenieb. Počas prestavby vznikol aj súčasný víťazný oblúk medzi loďou a presbytériom.
V 16. a 17. storočí bol kostol počas Uhorsko-tureckých vojen vypálený. Kvôli tomu v 70. rokoch 17. storočia vznikla nová strecha a v 18. storočí prebehli menšie úpravy presbytéria. V tomto období v roku 1673 vznikla aj drevená renesančná zvonica severovýchodne od kostola.
V 50. rokoch 20. storočia sa konala oprava kostola, počas ktorej dostal kostol nevlastný vzhľad - fasádu okrovej farby a červenú prejzovú strechu. V 60. rokoch dostal kostol pôvodný vzhľad - bielu fasádu a šindľovú strechu.
V roku 2001 prebiehal v kostole výskum kvôli obnove podlahy lode, počas ktorej sa našli 2 hrobky.
Počas rokov 2009-2013 prebiehala v kostole renovácia, ktorá zahŕňala výmenu šindľu strechy, inštaláciu podlahového kúrenia a zmenu úrovne podlahy v presbytériu kvôli novej podlahe. Kostol dostal nový neogotický oltár.
Popis
Románsko-gotický kostol sv. Juraja je jednoloďová stavba bez veže s polygonálnym uzáverom presbytéria a s dostavanou sakristiou. Severovýchodne od kostola sa nachádza renesančná drevená zvonica. Okolo oboch objektov je murované približne 1,7 metra vysoké opevnenie.
Loď
Loď je zaklenutá sieťovou klenbou s rebrami spojenými 3 svorníkmi, z ktorých v jednom, v tvare štítu, je vyrytý letopočet (4251 gotickými číslicami), ktorý datuje zaklenutie lode a pravdepodobne ho tam vyryl negramotný kamenár pretože číslica 2 je zrkadlovo prevrátená a pravdepodobne išlo o rok 1524. Rebrá dosadajú na polopiliere polygonálneho tvaru. Víťazný oblúk je z vnútornej strany chrámovej lode postavený z kresaných kameňov. Tieto boli neskôr, keď sa kostol zdobil freskami, omietnuté. Vo vrchnej časti lomeného víťazného oblúka je do kameňa vyrytý rovnaký letopočet ako vo svorníku (1524) 12-15 mm hlboko, ktorý datuje jeho stavbu. Kameň je dnes omietnutý, zvýraznený a viditeľný ostal len letopočet.
Nad vstupom v západnej časti lode bola umiestnená drevená orgánová empora, ktorá sa odstránila kvôli jej poškodeniu. Pod chórom vyčnievajú zo steny kamenné konzoly, na ktorých kedysi spočívali trámy prvého chóru. Vstupný portál je masívny, lomený s hruškovou profiláciou. Vstupné dvere sú v interiéri vybavené pôvodným železným kovaním so závorou. Úzke okná v lodi sú románskeho typu bez lomeného oblúka a okná v celom kostole boli obložené kresaným kameňom. Múry lode sú podopreté odstupňovanými piliermi so strieškami. Strecha je valbová, spočíva na podstrešných konzolách a pochádza zo 17. storočia.
Presbytérium
Presbytérium je zaklenuté jedným poľom krížovej klenby a záver je klenutý paprskovou klenbou, ktorá dosadá na valcové prípory. Rebrá spájajú 2 svorníky zdobené Lučenským erbom. Okná v presbytériu sú ranogotického tvaru. Z ľavej strany hlavného oltára je na stene pôvodný nápis z roku 1350 napísaný veľkými písmenami vzťahujúci sa na stavbu kostola, ktorý sa zatiaľ nikomu nepodarilo rozlúštiť. Na severnej strane presbytéria je gotické výklenkové pastofórium. Na južnej strane je široká sedília v tvare lomeného oblúka (druh výklenku slúžiaceho na sedenie s vymurovanou lavicou) s masívnym, vnútorne hruškovite profilovaným ostením. Múry presbytéria sú podopreté skrátenými piliermi, ich odstupňovanie je kryté strieškami.
Sakristia
Sakristia je prístupná z presbytéria lomeným gotickým portálom, zaklenutá jedným poľom krížovej rebrovej klenby dosadajúcej na nábežné štíty a na drobné konzoly. Nachádza sa tu jediné okno, ktoré je obdĺžnikového tvaru.