cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juraj Jordán Dovala
Životopis
27. apríla 2013 bol diecéznym zhromaždením brnianskej diecézy Československej cirkvi husitskej zvolený na brniansky biskupský stolec. 8. mája 2013 bol ordinovaný do biskupskej služby v Husovom zbore v Brne na Botanickej ulici. Dňa 30. mája 2020 bol diecéznym zhromaždením potvrdený na biskupskom stolci a pokračuje tak vo svojom episkopáte.
Jeho biskupským heslom je citát z 1. epištoly Jánovej 4,16: „Boh je láska, a kto ostáva v láske, v Bohu zostáva a Boh v ňom“.
S manželkou Andreou Alexiou, s ktorou sa zoznámili a neskôr aj zosobášili na Katarínke, má štyri deti.
== Literárna tvorba ==
Flaxieu
Polohopis
Flaxieu má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Flaxieu má 60 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Gozdowo
Gmina Gozdowo je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sierpc.
Auberives-sur-Varèze
Auberives-sur-Varèze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Gózd
Gmina Gózd je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 77,76 km² a žije tu 8052 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 103,55 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Radom.
Foissiat
Foissiat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Foissiat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Foissiat má 1884 obyvateľov (2009).
Tour Eria
Tour Eria je mrakodrap kancelárií, obchodov a ďalších aktivít nachádzajúcich sa v obchodnej štvrti La Défense neďaleko francúzskeho Paríža (presne v Puteaux). Postavený v roku 2021, preberá vedenie z Tour Arago zničenej v roku 2017.
Je určené predovšetkým na usporiadanie „Campus Cyber“ v septembri 2021, o ktorom rozhodol prezident republiky Emmanuel Macron, a školiacich aktivít v oblasti kybernetickej bezpečnosti.
Britské národné inline hokejové družstvo žien
Britské národné inline hokejové družstvo žien je ženský národný inline hokejový tím Spojeného kráľovstva, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Britskej asociácie inline hokeja (BIPHA). Družstvo sa prvýkrát predstavilo hneď na prvom ženskom turnaji majstrovstiev sveta FIRS v roku 2002. Najlepším výsledkom družstva je 4. miesto na svetovom šampionáte z roku 2007.
Xenokles z Atén
Xenokles bol aténsky tragický básnik v 5. stor. pred Kr. Xenokles, syn Karkina z atického dému Thorikos, bohatého stratéga a tragického básnika, bol činný v 5. stor. pred Kr. So svojimi bratmi (Xenotimom, meno jeho druhého brata nie je známe ) vystupoval na divadelných hrách ako účinkujúci, či už ako tanečník alebo herec (schopnosti členov jeho rodiny často satirizoval Aristofanes ). Xenokles neskôr (dospel v roku 422 pred Kr.) nasledoval príklad svojho otca a tiež písal tragédie, rovnako ako jeho syn Karkinos.
Xenokles v roku 415 pred Kr. v dramatickej súťaži na Dionýziách so svojou tetralógiou (dnes už stratenou), t. j. súborom štyroch hier, troch tragédii a satyrskou hrou (bola to tragikomická fraška so zborom Satyrov vedených Silénom, jej členovia mali konské telo, chvosty a stoporený falus ) porazil Euripidovu tetralógiu. Klaudios Ailianos nesúhlasil s rozhodnutím poroty: „''Počas 91. olympiády, v ktorej Exainetos z Akragantu vyhral beh na jedno stadion, súťažili spolu Xenokles a Euripides. Xenokles, nech to už bol ktokoľvek, získal víťazstvo týmito tragédiami, Oidipus, Lykaón, Bakchantky a satyrskou hrou Athamas. Euripides bol druhý s hrami Alexandros (Paris), Palamédes, Trójanky a so satyrskou hrou Sisyfos. Je smiešne, že Xenokles nebol porazený, keďže Euripidove tragédie boli lepšie. Dôvodom bolo buď to, že tí, ktorí hlasovali, boli ignoranti a nemali jasný úsudok, alebo boli skorumpovaní. Ale obe možnosti sú nečestné, nehodné Aténčanov.''“ V schólii k 792. riadku Aristofanovej hry Mier sú Xenokles a jeho bratia označení ako μηχανοδίφαι „hľadači mechaniky“ (obľubujúci divadelné mechanické efekty).
Francheleins
Francheleins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Francheleins má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Francheleins má 1270 obyvateľov (2009).
Peter Mlynár
Peter Mlynár (* 1. marec 1988, Poprad) je slovenský reprezentant v behu na lyžiach, účastník 4 zimných olympijských hier. Pôsobil v ŠKP Vysoké Tatry a profesionálnu kariéru ukončil po ZOH v roku 2018. Popri zamestnaní absolvoval 4. zimnú olympiádu v Pekingu 2022.
Francheleins
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Ambrózia palinolistá
Ambrózia palinolistá (Ambrosia artemisiifolia) je rastlina z rodu ambrózia, pôvodom z Južnej a Severnej Ameriky.
Je to jednoročná a jednodomá bylina. Rozmnožuje sa podzemkami a semenami. Rastie do výšky od 20 do a aj viac. Plodom sú nažky. Pri dotyku môže dráždiť pokožku. V auguste produkuje peľ, ktorý je roznášaný vetrom. Tento peľ spôsobuje u niektorých ľudí alergické reakcie.
Na území Slovenska ide o nebezpečný invázny druh.
Alergia[editovať | Upraviť zdroj]
Ambrózia je letná, aromaticky voňajúca rastlina. Je opeľovaná vetrom. Peľové zrná sú široké len 0,02 milimetra, uvoľňujú sa skoro ráno. Rastlina môže uvoľniť až jednu miliardu peľových zŕn. Je samoopelivá.
Šírenie ambrózie v Európe je spôsobované predovšetkým ľuďmi. Stavebnou činnosťou, či poľnohospodárstvom. Vyskytuje sa vo veľkom počte predovšetkým na mierne suchých ruderálnych miestach, napríklad na staveniskách. Teritóriami ich rozšírenia v Európe sú najmä okolia ciest, skládky a sutiny, či miesta, kde sa dočasne skladuje materiál. Tiež sú to zanedbané záhrady, poľnohospodársky zanedbané polia, okolie ciest a chodníkov. Ročne jedna invazívna rastlina môže vyprodukovať 3000 až 60 000 semien. Hoci dozrievanie semien sa uskutočňuje od októbra, semená nedozrejú okamžite kvôli neskorému obdobiu kvitnutia (prelom augusta a septembra). Schopnosť klíčenia semien pretrváva až 40 rokov. Predchádzajúci silný mráz podporuje klíčenie.
Prvýkrát bola Ambrózia v Európe zaznamenaná okolo roku 1860 v blízkosti Hamburgu neďaleko Escheburgu na zemiakovom poli. Po dlhú dobu bola táto jednoročná rastlina relatívne vzácnou. Až začiatkom 90. rokov bolo v južnom Nemecku pozorované zvýšenie populácie Ambrózie.
V Rakúsku sa vyskytuje v teplých lokalitách, najmä v panónskej oblasti.
Auris
Auris je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ambrózia palinolistá
Alergia[editovať | Upraviť zdroj]
Hodnoty ekologických ukazovateľov podľa Landoleta 2010: číslo vlhkosti F = 3 (mierne vlhké), číslo svetla L = 4 (jasné), reakčné číslo R = 3 (slabo kyslé až neutrálne), teplotné číslo T = 5 (veľmi teplé), číslo živín N = 4 (bohaté na živiny), číslo kontinentálnosti K = 2 (suboceánsky), tolerancia soli 1 (tolerantná).
Teplé letá podporujú šírenie Ambrózie. Očakáva sa, že tento invázny druh v budúcnosti rozšíri svoj rozsah ďalej do severnej a severovýchodnej Európy.
Auris
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ambrózia palinolistá
Spúšťač alergie[edit | Upraviť zdroj]
Peľ byliny je silnými spúšťačom alergii. Do roku 2000 nespôsobovala veľké problémy, až genetická mutácia spôsobila zmenu bielkoviny v peli, ktorá spôsobuje silnú alergickú reakciu na slizniciach očí (pálenie, slzenie, opuchy) a na slizniciach nosa (uzavretie nosných dierok opuchmi, intenzívny sekrét z nosa) a hrdla – svrbenie v hrdle) Približne 15,7% populácie je náchylných na peľ Ambrózie. Už na 6 čiastočiek peľu na kubický meter vzduchu reagujú citlivé osoby alergicky, od 11 čiastočiek peľu na meter kubický sa hovorí už o silnom zaťažení (pre porovnanie: v prípade peľu tráv sa až koncentrácia viac ako 50 peľu na meter kubický označuje ako silné zaťaženie). Neliečená alergia môže vyvolať alergické reakcie očí a dýchacích ciest a v najhoršom prípade tiež viesť k astme. Neskorý čas kvitnutia od júla do októbra s vrcholom medzi 27.8 až 15.9. znamená veľkú dodatočnú záťaž pre alergikov na peľ v dôsledku predĺženia peľovej sezóny, keď peľ tráv je vo vzduchu už len v malých množstvách. Uvedené obdobie alergických príznakov na Ambróziu sa označuje aj ako čas sliviek. Peľová sezóna pre mnohých ľudí je vďaka Ambrózii predĺžená do septembra, či až do októbra. S prvým trávovým vrcholom v máji a júny a druhým vrcholom v septembri.
Alergické reakcie peľu Ambrózie sa zvyšuje, keď sú spojené s oxidom dusičitým. To zvyšuje pôsobenie alergénu v centrách miest a pri komunikáciách, kde je hustá automobilová doprava.
Očakáva sa, že globálne otepľovanie bude výrazne zvyšovať počet postihnutých ľudí aj závažnosť symptómov. Podľa článku uverejneného v roku 2016 v environmental health perspectives sa počet ľudí postihnutých v Európe, ktorí sú alergickí na peľ Ambrózie, zvýši zo súčasných 33 miliónov na približne 77 miliónov, pričom najsilnejší nárast sa vyskytne v krajinách ako Nemecko, Poľsko a Francúzsko.
Opatrenia proti šíreniu Ambrózie[editovať | Upraviť zdroj]
Na individuálnej úrovni sa občanom odporúča venovať pozornosť rastúcim rastlinám vo svojom okolí. Na inštituciovanej úrovni je potrebné viac si ambróziu sledovať hlavne na miestnych samosprávach na odboroch životného prostredia, poľnohospodárom, cestárom a správcom skládok. Ale aj miestni občania a záhradkári by mali Ambróziu poznať a likvidovať ju, ako nebezpečnú inváznu rastlinu v Európe nepôvodnú. Rastliny Ambrózie by mali byť v ideálnom prípade ešte pred obdobím kvitnutia vykopané spolu s koreňmi a zlikvidované v plastovom vrecku. Kompostovanie alebo zneškodňovanie prostredníctvom organického odpadu sa neodporúča, aby sa tak zabránilo jej ďalšiemu šíreniu odnožami.
Výskyt Ambrózie na verejných pozemkoch by sa mal od jari po koniec leta nahlásiť miestnemu úradu. Rastlina by mala byť tiež na nástenkách na miestnych úradoch verejne zverejnená na listine nebezpečných inváznych druhov a mala by existovať povinnosť občanov oznamovať výskyt Ambrosia artemisiifolia na území obce.Vzhľadom na to, že semená si zachovávajú klíčivosť po mnoho rokov, mali by sa miesta s predchádzajúcimi výskytmi kontrolovať opakovane kontrolovať, aby sa kataster obcí úplne zbavil výskytu tejto rastliny ako veľká pomoc veľkému počtu alergických občanov.
Psy špeciálne vyškolené pre túto rastlinu môžu pomôcť odhaliť jej výskyt ešte keď sú malé a dajú sa ešte z vlhkej jarnej pôdy, alebo po daždi ľahko vytrhnúť.
Kosenie nepomáha, rastliny treba vytrhnúť s koreňmi dostatočne včas a to ešte pred kvitnutím, pretože aj po vytrhnutí môže na vytrhnutej rastline peľ ešte dozrieť a byť uvoľnený do okolia.
Od júna 2011 sa v nariadení EÚ zakazuje dovoz krmív obsahujúcich ambróziu. Cieľom je prerušiť hlavný distribučný kanál semien.
SMARTER je európska interdisciplinárna sieť odborníkov na kontrolu ambrózie, do ktorej sú zapojení zdravotnícki pracovníci, aerobiológovia, ekológovia a poľnohospodári.
Zistilo sa, že ophraella communa je invázny je druh chrobáka, ktorý Ambróziu napáda  a spôsobuje jeho deštrukciu. Je to dovezený chrobák zaznamenaný bol v Taliansku, pôvodom zo severnej Ameriky, kde Ambrózia má aj prirodzených nepriateľov, ktorých v Európe ešte nemá, čo podporuje jej rýchle šírenie v Európe.
Gmina Grabów nad Pilicą
Gmina Grabów nad Pilicą je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 125 km² a žije tu 3692 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 29,54 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kozienice.
Veľký Olomouc
náhľad|mapa Veľkého Olomouca Veľký Olomouc (Velká Olomouc) bol vytvorený k 23. aprílu 1919, kedy sa mesto Olomouc zlúčilo s dvoma susednými mestami a 11 obcami. Veľký Olomouc bol samostatným politickým okresom, súdny okres bol ale tvorený naviac aj politickým okresom Olomouc-venkov.
Vznik
Dôvodom pre vznik Veľkého Olomouca bola potreba nových daňových poplatníkov, ktorí by pomohli rozvoju v minulosti najdôležitejšieho mesta na Morave, ktorého význam bol potlačený rýchlo rozvíjajúcim sa Brnom. Asi najpodstatnejším dôvodom však bola snaha počeštiť Olomouc, nakoľko v roku 1900 malo mesto 19 761 obyvateľov, no len 6 194 z nich sa hlásilo k českej národnosti, to bolo len 31% celej populácie mesta. Pripojením zväčša českých predmestí s tento zámer podaril. V roku 1930 už mal Olomouc spolu 66 440 obyvateľov a takmer tri štvrtiny z nich, 47 861 ľudí boli Česi (72%), Nemcov bolo len 15 017 (23 %).
Rozsah
náhľad|[[Olomouc z veže kostola sv. Maurícia]] Veľký Olomouc vytvorili tieto v minulosti samostatné obce:
V tejto podobe zostal Veľký Olomouc až do 70. rokov 20. storočia, keď doň boli začlenené ďalšie okolité obce.
Gmina Grabica
Gmina Grabica je vidiecka gmina v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Má rozlohu 127,24 km² a žije tu 6087 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 47,84 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Piotrków.
Gmina Grabów
Gmina Grabów je vidiecka gmina v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Łęczyca.
Peter Mayhew
Peter Mayhew (* 19. máj 1944, Barnes, Spojené kráľovstvo – † 30. apríl 2019 , Boyd, Texas, Spojené štáty ) bol britsko-americký filmový a televízny herec, ktorý sa preslávil hlavne vďaka úlohe Chewbaccu v filmovej ságe Star Wars.
Život
Peter Mayhew sa narodil 19. mája 1944 a dorástol do značnej výšky 218 centimetrov. Jeho otec pracoval ako policajt a matka bola ženou v domácnosti a společne s Peterom se starala ešte o jeho staršieho brata. Vďaka jeho výške sa mu podarilo získať svoju prvú úlohu. V roku 1976 stvárnil Minotaura vo filme Sindibád a Tigrie oči. Neskôr si ho vybral režisér George Lucas do úlohy Chewbaccu do série Star Wars. Lucas ho pri obsadzovaní do filmu objavil v jednej z londýnskych nemocníc, kde neskorší predstaviteľ Wookieho Chewbaccu pracoval ako ošetrovateľ na oddelení rádiológie. Svojou výškou Mayhew presne zodpovedal Lucasovým predstavám o postave Chewbaccu, urasteného humanoida z planéty Kashyyyk.Chewbaccu si Mayhew zahral aj v ďalších dvoch pokračovaniach pôvodnej trilógie Impérium vracia úder (1980) a Návrat Jediho (1983). V roku 2005 nasledovala Pomsta Sithov a v roku 2015 Sila sa prebúdza. V epizóde 8 Star Wars: Poslední Jediovia si Chewbaccu zahral jeho nástupca, fínsky herec a basketbalista Joonas Suatoamo, ktorému počas natáčania robil konzultanta a mentora. Okrem hviezdnych vojen sa Mayhew objavil aj v horore britského režiséra Normana Warrena Terror (1978) a je autorom dvoch kníh pre deti a mládež (Growing Up Giant a My Favorite Giant).
Peter Mayhew získal roku 2005 aj americké občianstvo. Zomrel 30. apríla 2019 vo veku 74 rokov na infarkt myokardu vo svojom dome v americkom Texase.
Ocenenia
V roku 1997 mu za účinkovanie v pôvodnej trilógii Star Wars udelili filmovú cenu MTV Movie Awards za celoživotné dielo.
ABB
náhľad|Vyznačenie pobočiek ABB (Asea Brown Boveri) je švédsko-švajčiarska nadnárodná skupina podnikov so sídlom v Zürichu, poskytujúca technológie pre energetiku a automatizáciu. V roku 2010 sa umiestnila na 124. mieste v rebríčku časopisu Forbes.
ABB je jedna z najväčších skupín podnikov v oblasti techniky na svete. Zamestnáva viac ako 147 000 zamestnancov v 100 štátoch a v roku 2010 mala obrat 31,6 miliárd dolárov. Na Slovensku skupina pôsobí od roku 1991 a v Česku pôsobí od roku 1992.
S akciami materskej spoločnosti ABB Ltd. (ktorá vznikla v roku 1999) sa obchoduje na švajčiarskej burze SIX Swiss Exchange, švédskej burze Stockholmsbörsen od roku 1999 a od roku 2001 aj na americkej New York Stock Exchange.
Skupina vznikla v roku 1988 postupným spojením dovtedajšej švédskej spoločnosti Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget (ASEA) a švajčiarskej spoločnosti Brown, Boveri & Cie. (BBC).
Saranča
Saranča môže byť:
Saranče môže byť:
Poznámka
V češtine je názov saranče (t.j. ako slovo v jednotnom i množnom čísle) ekvivalent slovenských oficiálnych zoologických názvov koník a koníky.
Samuel Mráz
Samuel Mráz (* 13. máj 1997, Malacky) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste útočníka v gréckom klube Volos FC.
Klubová kariéra
Vyrastal v mládežníckych tímoch ŠK Malacky, TJ Záhoran Kostolište a neskôr sa pripojil k FK Senica.
Autrans
Autrans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Samuel Mráz
FK Senica
Mráz debutoval za Senicu 12. apríla 2014 pri výhre 2:1 nad AS Trenčín. 30. júna podpísal zmluvu so Senicou do konca sezóny 2016/17.
Autrans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Samuel Mráz
MŠK Žilina
V sezóne 2017/18 sa stal najlepším strelcom Fortuna ligy keď v 32 zápasoch strelil 19 gólov.
Empoli
19. júla 2018 Mráz prestúpil k nováčikovi Serie A k Empoli. Pri svojom debute 26. augusta 2018 proti FC Janov skóroval no jeho tím prehral 1:2. Na jeseň neskôr odohral ešte päť zápasov.
Hosťovanie v Crotone
30. januára 2019 bol Mráz poslaný na polročné hosťovanie do FC Crotone v Serie B. Za klub prvýkrát nastúpil 10. februára proti Hellas Verona. Svoj jediný gól za klub strelil 26. februára pri víťazstve 3:0 nad Palermom.
Hosťovanie v Brøndby
V auguste 2019 bol Mráz poslaný na hosťovanie do dánskeho klubu Brøndby IF v Superligaen. V klube debutoval 1. septembra pri prehre 0:1 s FC Midtjylland.
Hosťovanie v Zagłębie Lubin
Dňa 13. augusta 2020 sa Mráz pripojil k poľskému klubu Zagłębie Lubin v Ekstraklase na ročné hosťovanie s opciou na kúpu. Debutoval 21. augusta pri víťazstve 2:1 nad Lech Poznań. Svoj prvý gól za klub strelil 7. decembra pri remíze 1:1 s Piast Gliwice.
Spezia Calcio
Po skončení hosťovania v Poľsku sa Mráz pripojil k Spezia Calcio v Serie A a podpísal trojročnú zmluvu. Za klub debutoval 13. augusta v Coppa Italia pri víťazstve 3:1 nad Pordenone. V Serie A debutoval 23. augusta pri remíze 2:2 s Cagliari.
Hosťovanie v Slovane Bratislava
Dňa 2. septembra 2021 bol Mráz poslaný na ročné hosťovanie do ŠK Slovan Bratislava s následnou opciou na trvalý prestup. V Slovane debutoval 12. septembra pri remíze 1:1 s Dunajskou Stredou. V sezóne odohral dokopy 28 zápasov z toho 19 vo Niké lige a strelil 7 gólov (z toho 5 v lige).
Hosťovanie v Mirandés
1. septembra 2022 bol Mráz poslaný na sezónne hosťovanie do španielskeho klubu CD Mirandés v Segunda División. V tíme predčasne skončil 24. januára 2023.
Hosťovanie v Anorthosis Famagusta
24. januára bol Mráz poslaný na ďalšie hosťovanie tentokrát do cyperského klubu Anorthosis Famagusta. V druhom zápase za klub 2. februára proti Omonia Nikózia strelil hattrick a jeho tím zvíťazil 4:1.
Volos FC
7. júla 2023 Mráz prestúpil do gréckeho klubu Volos FC v gréckej superlige.
Reprezentačná kariéra
Mráz hral za mládežnícke tímy Slovenska do 17, 19 a 21 rokov.
V seniorskej reprezentácii Slovenska debutoval 16. októbra 2018 v priateľskom zápase proti Švédsku (remíza 1:1).
Klubové
''K 9. júlu 2023''
Medzinárodné
''K 9. júlu 2023''
Úspechy
MŠK Žilina
ŠK Slovan Bratislava
Individuálne
Kazvín
Kazvín (po perzsky: قزوین) je sídlo na severe Iránu, správne sídlo rovnomennej provincie Kazvín. Mesto leží v širokej úrodnej rovine na južnom úpätí pohoria Elburz asi 150 kilometrov severovýchodne od hlavného mesta Teheránu. Ide o dopravný uzol, ktorým vedú významné pozemné komunikácie i železnica. Mesto sa nachádza na ceste medzi Teheránom a Tabrízom, ako aj na ceste od Kaspického mora k Hamadánu. Sídli v ňom textilný a poľnohospodársky priemysel a nachádza sa v ňom významná tepelná elektráreň. Medzi historické pamiatky v Kazvíne patrí napríklad Piatková mešita či pavilón Čehel Sotún. Asi 60 kilometrov severovýchodne od mesta sa nachádzajú pozostatky hradu Alamut kedysi patriaceho asasínom. Podnebie v meste je mierne s priemernou maximálnou teplotou 34,5 ° C v lete a priemernou minimálnou teplotou v zime - 5,4. C. Ročné zrážky sú 339,1 mm s častými snehovými zrážkami v januári a februári.
História
Podľa tradície na mieste dnešného Kazvínu existovalo mesto už v staroveku, keď sa nazývalo Šad Šápúr. Založené bolo sásánovským panovníkom Šápúrom I. okolo roku 250 a slúžilo ako pohraničné miesto brániace Perzskú ríšu proti obyvateľom žijúcim v okolí Kaspického mora. S príchodom islamu v 7. storočí vzrástol aj význam mesta. Mesto padlo do rúk Arabov v roku 644 za vlády kalifa Umara, keď ho dobyli jeho velitelia al-Bará ibn Ázib a Zajd ibn Džabal al-Tá’í. Kazvín sa stal centom islamizácie severnej Perzie a naďalej plnil úlohu významného pohraničného obranného sídla. Jeho správa bola zverená kalifovým úradníkom. Kalif Hárún ar-Rašíd nechal mesto opevniť.
náhľad|vľavo|Piatková mešita, Džámí masdžid Úlohu pohraničného sídla Kazvín plnil aj v období vlády Abbásovcov, keď slúžil ako pevnosť proti kaspickým národom a Alíovcom. Na krátku dobu mesto podliehalo Sámánovcom, no už v 10. storočí sa stalo súčasťou ríše šiitskych Bújovcov, keď ho dobyl Ruknuddaula. Bújovcom mesto podliehalo až do roku 1030, keď ho obsadili Ghaznovci. Popis mesta v 11. storočí podáva Násir-i Chusrau. V meste sa darilo výrobe látok, hoci tie nedosahovali kvality výrobkov z hlavných perzských centier. Mesto bolo už v stredoveku obklopené záhradami, ktorých časť dodnes existuje. I napriek priaznivej situácii sa Kazvín v stredoveku významom nikdy nevyrovnal iným perzským mestám ako Rajj, Nišapúr či Esfahán. Dôvodom bol čiastočne nedostatok vody, ktorý výrazne obmedzoval jeho rast. Mesto leží v pásme zemetrasení a niekoľkokrát ho výrazne poškodili zemetrasenia.
V 11. storočí sa Kazvín stal súčasťou Seldžuckej ríše. Význam mesta nebol pre Turkov veľký, takže sa nestalo ani správnym centrom na čele s amírom či malikom. Koncom 11. storočia vzniklo neďaleko Kazvínu hnutie šiítskych asasínov sídliacich na hrade Alamut. Asasíni následne viackrát terorizovali okolie mesta a v roku 1129 dokonca zabili 400 miestnych obyvateľov ako odvetu za lynčovanie ich vyslanca v Esfaháne. V neskoršom seldžuckom období mestu vládli viacerí poloautonómni správcovia, až sa nakoniec stalo súčasťou Chórezmskej ríše. V 13. storočí mesto vyplienili Mongoli, avšak osídlenie nezaniklo. Kazvín sa stal súčasťou Mongolskej ríše a následne Ílchanátu. Za vlády Gazana ríša Ilchánov začala upadať a výrazne upadla aj moc a vplyv Kazvínu. V tomto období výrazne vzrástol podiel turkického obyvateľstva v meste.
Po rozpade Ílchanátu Kazvín vystriedal viacerých vlastníkov. Istý čas patril Timúrovi a štátom Kara Kojunlu a Ak Kojunlu. Nová kapitola dejín sa pre Kazvín začala v 16. storočí s príchodom dynastie Safíjovcov. V tomto období prevládajúci sunnitský islam postupne vystriedal štátny šiitizmus. Za vlády Safíjovca Tahmáspa I. sa Kazvín stal v roku 1555 hlavným mestom Safíjovskej Perzie. Význam mesta ale rýchlo upadol po tom, čo Abbás I. v roku 1598 presunul hlavné mesto do Esfahánu. Kazvín bol následne spravovaný šáhovými úradníkmi a za vlády Šáh Sultána Husajna sa stal centrom samostatnej provincie. Koncom 16. storočia malo v meste podľa dobových správ sídliť viac ako 100 000 obyvateľov. Európski cestovatelia obdivovali najmä bránu paláca a niektoré miestne mešity.
Sa’ad as-Saltánov karavanseráj v Kazvíne|náhľad|vľavo V roku 1721 sa v meste uskutočnilo ľudové povstanie proti afganskej dynastii Hotakovcov, ktorá chcela opanovať Perziu. Do situácie v Perzii zasiahli Osmani, ktorým sa Kazvín v roku 1736 podriadil. Dojednaná zmluva bola ale nakoniec porušená a v roku 1739 prijal v Kazvíne perzskú korunu Nádir Šáh, zakladateľ dynastie Afšárovcov. V 18. storočí sa stal Kazvín hlavným obchodným centrom na cestách medzi Kaspickým morom, Perzským zálivom a Malou Áziou, často ho navštevovali európski cestovatelia a obchodníci. V meste sa malo nachádzať 600 obchodov, 8 karavanserájov, 40 mešít a 9 madrás. Ekonomická prosperita sa však nepodpísala na počte obyvateľov, ktorý mal koncom 19. storočia klesnúť pod 60 000. Jednotlivé odhady vtedajších cestovateľov sa líšia. Záujem európskych veľmocí o Perziu v krajine vyvolali národné hnutie a nepokoje. V roku 1909 mesto dobyli národné sily z Raštu a v okolí pôsobili aj ruské vojská vyslané s cieľom vyvinúť tlak na nacionalistov.
V 20. rokoch 20. storočia v meste založili svoju vojenskú základňu Briti. V roku 1921 v meste vypukol štátny prevrat, ktorý viedol ku konsolidácii krajiny za vlády Rezu Šáha Pahlavího. Počas iránskej revolúcie v rokoch 19781979 došlo v meste k nepokojom a bojom medzi miestnymi obyvateľmi a iránskou armádou. náhľad|Piatková mešita, Džámí masdžid
Pamiatky
Mešita Hajdaríjja|náhľad|vľavo náhľad|Mauzóleum Imámzada Šahzade Hosejna Ďalšou zachovanou pamiatkou je mešita/madrasa Hajdaríjja (alebo Hejdaríjje). Jej pôvodná funkcia je neznáma a časovo sa datuje niekoľko rokov po Chumartášovej mešite. Štvorcová kupolová miestnosť stojí na juhu nádvoria obklopeného modernejšími kádžárovskými štruktúrami. Výrazný architektonický a dekoratívny štýl sa vyvinul v Kazvíne počas seldžuckého obdobia, ktoré predstavuje napríklad mešita Sudžás.
Mauzóleum Hamdulláha Mustaufího pochádza z mongolského obdobia. Má štvorcovú základňu a štvorcovú prechodovú zónu so skosenými rohmi. Vrch zakončuje kužeľovitá strecha s kupolou. Mauzóleum bolo obnovené začiatkom 21. storočia. Neďaleko neho sa nachádza Teheránska brána z 19. storočia. Osamote stojaca budova je vyzdobená modrým, žltým, bielym a čiernym obkladom.
Referencie
náhľad|Žena v kazvínskej mešite
Avignonet
Avignonet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Žezkazgan
Žezkazgan (iný prepis: Žezkazġan, kazašskými písmami: Жезқазған, Jezqazǵan, do roku 2018: Jezqazğan; po rusky: Жезказган - Žezkazgan, do roku 1992: Джезказган - Džezkazgan, preto aj v slovenských textoch v minulosti Džezkazgan) je mesto v Kazachstane v Karagandskej oblasti.
Avignonet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Žezkazgan
Mesto vniklo v roku 1938, keď sa začali využívať zásoby medi v blízkosti. V roku 1973 tu vznikol veľký ťažobný a metalurgický komplex. Dnes sa tu okrem medi spracováva aj mangán a železo.
Železnica vedie do mesta Karaganda, hlavného mesta oblasti. Cez mesto vedú európske cesty E018 a E123. V meste sa nachádza letisko.
Avignonet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Frans
Frans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Frans má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Frans má 1994 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Grabów nad Prosną
Gmina Grabów nad Prosną je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Ostrzeszów.
Pobrežník krivozobý
Pobrežník krivozobý (Calidris ferruginea) je druh vtáka z čeľade slukovité (Scolopacidae). Hniezdi vo východnej palearktíde, zimuje na pobreží v Ázii, Austrálii a v Afrike. Migruje aj cez vnútrozemie. Na Slovensku je bežný migrant, zastavuje sa na rôznych bahnitých brehoch jazier a rybníkov. Bol zistený v 8,90 % mapovacích kvadrátov. Jarná migrácia prebieha v máji. Jesenná migrácia dospelých začína od júla, v auguste a v septembri tiahnu mládé vtáky. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov pobrežník krivozobý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie sa dá u tohoto druhu len ťažko zistiť. Približne 1112% svetovej populácie zimuje v oblasti Austrálie a Nového Zélandu, výskumy v tejto oblasti ukázali pokles 80.5% populácie za obdobie troch generácií. Tento trend môže byť považovaný za reprezentatívny, hoci nie je bezvýhradne prijatý.
Garnerans
Garnerans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Garnerans má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Garnerans má 642 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Aristón z Túrií
Aristón bol dvojnásobný olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.
Aristón z Túrií si na 185. a na 187. olympijských hrách v rokoch 40 a 32 pred Kr. vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion. V Olympii víťazov hier korunovali olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Aristóna ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 185. a 187. olympiáda dostala jeho meno. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol totiž hlavným olympijským pretekom a menom víťaza tejto disciplíny sa všetky olympiády označovali. Správu o olympijskom víťazstve Aristóna zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika. Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Grand Prix mládeže v šachu
Grand Prix mládeže (GPX) je seriál náborových turnajov mládeže v šachu. Cieľom GPX je podpora organizácie náborových šachových turnajov mládeže v kategórii jednotlivcov, vytvorenie a udržanie národnej série na systéme dlhodobého hodnotenia s postupom do celoštátneho finálového turnaja na základe vopred určených postupových kritérií.
Právo účasti v GPX majú členovia Slovenského šachového zväzu do 14 rokov s maximálnym ratingom 1400 bodov.
GPX pozostáva z nasledujúcich etáp:
Lazianska vrchovina
Lazianska vrchovina je geomorfologická časť podcelku Vysoké Javorníky v pohorí Javorníky. Rozprestiera sa na západnom okraji pohoria v okolí Lysej pod Makytou a Lazov pod Makytou.
Polohopis
Územie sa nachádza na západnom okraji podcelku i celého pohoria Javorníky v okrese Púchov. Leží v moravsko-slovenskom pohraničí, v okolí Lazov pod Makytou, ktoré dali vrchovine názov. Mimo tejto obce ležia na jej území lazy okolitých obcí; Lysá pod Makytou, Lúky, Záriečie a Vydrná. Na severe a východe nadväzuje Javornícka hornatina (časť Vysokých Javorníkov), na juhovýchode krátkym úsekom susedí Javornícka brázda (časť Nízkych Javorníkov) a južným smerom leží Kýčerská hornatina (podcelok Bielych Karpát) a Lysianska brázda (časť Vysokých Javorníkov). Západný okraj vymedzuje štátna hranica.
Západný okraj Javorníkov patrí do povodia Váhu, konkrétne do čiastkového povodia Bielej vody. Táto rieka preteká Lazianskou vrchovinou od severu na juh a ďalej východným smerom k Púchovu a rieke Váh. Najvýznamnejšími prítokmi sú potoky Beňadín a Petrínovec. Južným okrajom cez Lyský priesmyk vedie dôležitá cesta I/49 z Púchova na Moravu, ako aj železničná trať Púchov – Horní Lideč.
Chránené územia
Juhozápadná časť Javorníkov patrí čiastočne do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce, ktorá zasahuje severnú časť vrchoviny. Osobitne chránené územia sa v tejto časti Javorníkov nenachádzajú.
Turizmus
Západný okraj Javorníkov patrí medzi turisticky atraktívnejšie oblasti, najmä z dôvodu množstva chát a chalúp v tu ležiacich osadách. Obcou Lazy pod Makytou vedie prístupová cesta do strediska na vrchu Kohútka. Obľúbené sú výstupy na neďalekú Makytu i k rozhľadni Čubův kopec  nad osadou Strelenka na moravskej strane hranice.
Dom Dimităra Sergiuva
Dom Dimităra Sergiuva,   je dom z prvej polovice  19. storočia,  ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Lokalita
Dom Dimităra Sergiuva sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „P. R. Slavejkov“ (, doslova ulica P. R. Slavejkova) č. 7.
Dejiny
Dom si postavil v roku 1845 pre vlastné účely trevnenský staviteľ Dimităr Sergiuv, pričom o ukončení výstavby zanechal odkaz v podobe nápisu na jednom z trámov budovy v znení 1845 marta den 5 (, doslovne 1845 piaty deň marca). V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V priebehu roku 2000 boli na dome uskutočnené reštauračné práce.
Charakteristika
Autorom stavby je významný trevnenský staviteľský majster Dimităr Sergiuv, pričom schéma domu je typická pre jeho obytné budovy, ktorých v Triavne postavil veľké množstvo.
Dom je postavený na úrovni ulice a skladá sa z prízemia a jedného nadzemného poschodia. V prízemnej časti domu sa nachádzali dva ďukiany (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) s veľkými vitrínami s okenicami. Prvé poschodie sa arkierovo rozširuje nad prízemím, pričom v ľavej časti prednej fasády je rozšírenie väčšie z dôvodu umiestnenia rohových okien v miestnosti, ktorá sa tam nachádza.
V minulosti sa pri dome nachádzala aj malá prístavba v ktorej sa nachádzali dve miestnosti, z ktorých jedna slúžila ako priestor na topenie vosku a v druhej sa nachádzala dielňa na odlievanie sviečok.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: Kăšta na Dimităr Sergiuv (, doslovne Dom Dimităra Sergiuva)
Francúzske revolučné vojny
Francúzske revolučné vojny (francúzsky: Guerres de la Révolution française) boli sériou rozsiahlych vojenských konfliktov, ktoré trvali od roku 1792 do roku 1802 a boli výsledkom francúzskej revolúcie.
Postavili Francúzsko proti Veľkej Británii, Svätej ríši rímskej, Prusku, Rusku a niekoľkým ďalším monarchiám. Sú rozdelené do dvoch období: vojna prvej koalície (1792 – 1797) a vojna druhej koalície (1798 – 1802). Boje, ktoré sa pôvodne obmedzovali na Európu, postupne nadobudli globálny rozmer. Po desiatich rokoch neustáleho boja a agresívnej diplomacie Francúzsko dobylo územia na Talianskom polostrove, v Nizozemsku a v Porýní v Európe a v Severnej Amerike získalo opäť pod kontrolu Louisianu. Francúzsky úspech v týchto konfliktoch zabezpečil šírenie revolučných princípov do veľkej časti Európy.
Už v roku 1791 sa ostatné monarchie Európy pozerali s rozhorčením na revolúciu a jej otrasy; a zvážili, či by mali zasiahnuť, buď na podporu kráľa Ľudovíta XVI., aby sa zabránilo šíreniu revolúcie, alebo aby využili chaos vo Francúzsku. Rakúsko rozmiestnilo jednotky na spoločných hraniciach s Francúzskom a spolu s Pruskom vydalo Pilnickú deklaráciu, ktorá hrozila vážnymi následkami pre prípad, že by sa niečo stalo kráľovi Ľudovítovi XVI. a kráľovnej Márii-Antoinette. Potom, čo Rakúsko odmietlo stiahnuť svoje jednotky z francúzskych hraníc a ustúpiť od vnímanej hrozby použitia vojska, vyhlásilo Francúzsko na jar roku 1792 vojnu Rakúsku a Prusku; obidve krajiny odpovedali koordinovanou inváziou, ktorá bola porazená v septembrovej bitke pri Valmy. Toto víťazstvo povzbudilo Národný konvent k zrušeniu monarchie. Séria víťazstiev nových francúzskych armád sa náhle skončila porážkou v Neerwindene na jar 1793. Vo zvyšku roka utrpeli Francúzi ďalšie porážky a tieto ťažké časy umožnili jakobínom dostať sa k moci a uvaliť vládu teroru na zjednotenie národa.
V roku 1794 sa situácia pre Francúzov dramaticky zlepšila, pretože veľkolepé víťazstvá vo Fleuruse proti Rakúšanom a na Čiernej hore proti Španielom signalizovali začiatok novej etapy vojen. Do roku 1795 Francúzi dobyli rakúske Holandsko a Holandskú republiku. Francúzi tiež vyradili z vojny s Bazilejským mierom Španielsko a Prusko. Doposiaľ neznámy generál menom Napoleon Bonaparte začal svoju prvú kampaň v Taliansku v apríli 1796. Za necelý rok francúzske armády pod Napoleonom zdecimovali habsburské vojská a vysťahovali ich z talianskeho polostrova, vyhrali takmer každú bitku a zajali 150 000 zajatcov. Keď francúzske vojská pochodovali smerom na Viedeň, Rakúšania sa domáhali mieru a súhlasili s mierom z Campoformia, ktorou sa skončila prvá koalícia proti republike.
Vojna druhej koalície sa začala v roku 1798 inváziou Francúzov do Egypta na čele s Napoleonom. Spojenci využili príležitosť, ktorú prinieslo úsilie Francúzov na Blízkom východe o znovuzískanie území stratených z prvej koalície. Vojna sa začala dobre pre Spojencov v Európe, kde postupne vytlačili Francúzov z Talianska a vtrhli do Švajčiarska - cestou sa im podarilo získať víťazstvá v Magnane, Cassane a Nove. Ich úsilie sa však do značnej miery rozpadlo pri francúzskom víťazstve v Zürichu v septembri 1799, ktoré spôsobilo elimináciu Ruska z vojny. Napoleonove vojská medzičasom zničili sériu egyptských a osmanských armád v bitkách pri Pyramídach, hore Tabor a Abukire. Tieto víťazstvá v Egypte ďalej zvyšovali Napoleonovu popularitu vo Francúzsku a na jeseň 1799 sa triumfálne vrátil, hoci egyptské ťaženie nakoniec skončilo neúspechom. Kráľovské námorníctvo zvíťazilo v bitke o Níl v roku 1798, čím ďalej posilňovalo britskú kontrolu nad Stredozemným morom a oslabovalo francúzske námorníctvo.
1791 – 1792
Kľúčovou postavou počiatočnej zahraničnej reakcie na revolúciu bol cisár svätej rímskej ríše Leopold II., brat manželky Ľudovíta XVI., kráľovnej Márie Antoinetty. Leopold sa na revolúciu spočiatku pozeral vyrovnane, bol však čoraz znepokojenejší, keď sa revolúcia stala radikálnejšou, hoci stále dúfal, že sa vojne vyhne. 27. augusta 1791 Leopold a pruský kráľ Fridrich Viliam II. po konzultácii s emigrantskými francúzskymi šľachticmi vydali Pilnickú deklaráciu, v ktorej deklarovali záujem európskych panovníkov na blahobyte Ľudovíta a jeho rodiny a hrozili nejasne ale ťažké následky, ak by ich malo niečo postihnúť. Hoci Leopold považoval Pilnickú deklaráciu za nezáväzné gesto na upokojenie nálad francúzskych monarchistov a šľachticov, vo Francúzsku sa na ňu hľadelo ako na vážnu hrozbu a revoluční vodcovia ju odsúdili.
Francúzsko nakoniec vydalo ultimátum požadujúce, aby sa rakúska habsburská monarchia za vlády Leopolda II., ktorý bol tiež cisárom Svätej rímskej ríše, vzdala akýchkoľvek nepriateľských spojenectiev a stiahla svoje jednotky z francúzskych hraníc. Odpoveď bola vyhýbavá a francúzske zhromaždenie hlasovalo 20. apríla 1792 za vojnu proti Františkovi II. (ktorý nastúpil po Leopoldovi II.) po dlhom zozname sťažností, ktoré predložil minister zahraničia Charles François Dumouriez. Dumouriez pripravil okamžitú inváziu do rakúskeho Holandska, kde očakával, že miestne obyvateľstvo stúpne proti rakúskej nadvláde, ako to bolo predtým v roku 1790. Revolúcia však armádu poriadne dezorganizovala a získané vojská boli pre inváziu nedostatočné. Po vyhlásení vojny francúzski vojaci hromadne dezertovali a v jednom prípade zavraždili svojho generála Théobalda Dillona. vľavo|náhľad|Anonymná karikatúra zobrazujúca, ako francúzske obyvateľstvo bralo [[Brunšvický manifest]] Zatiaľ čo revolučná vláda zúrivo zdvíhala nové jednotky a reorganizovala svoje armády, prevažne pruská spojenecká armáda pod vedením Karola Viliama Ferdinanda, vojvodu z Brunswicku sa zhromaždila v Koblenzi na Rýne. Vojvoda potom vydal vyhlásenie zvané Brunšvický manifest (júl 1792), ktorý napísal bratranec francúzskeho kráľa Ľudovít Jozef, princ z Condé, vodca emigrantského zboru v rámci spojeneckej armády, ktorý deklaroval zámer spojencov vrátiť kráľa k jeho plnej moci a zaobchádzať s každou osobou alebo mestom, ktoré sa postavili proti nemu ako s rebelmi, odsúdenými na smrť stanným právom. To však malo za následok posilnenie odhodlania revolučnej armády a vlády postaviť sa proti nim akýmikoľvek potrebnými prostriedkami.
10. augusta vtrhol dav do Tuilerijského paláca a zmocnil sa kráľa a jeho rodiny. 19. augusta 1792 začala invázia Brunšvickej armády, pričom táto armáda ľahko ovládla pevnosti Longwy a Verdun. Invázia pokračovala, ale 20. septembra vo Valmy sa útočníci dostali do slepej uličky proti Dumouriezovi a Kellermannovi, v ktorej sa vyznamenalo vysoko profesionálne francúzske delostrelectvo. Hoci bitka skončila taktickou remízou, francúzskej morálke poskytla veľkú podporu. Prusi, keď zistili, že kampaň bola dlhšia a nákladnejšia, ako predpovedali, rozhodli sa, že cena a riziko pokračujúcich bojov boli príliš veľké, a s blížiacou sa zimou sa rozhodli ustúpiť z Francúzska, aby zachovali svoju armádu. Nasledujúci deň bola monarchia formálne zrušená po vyhlásení prvej republiky (21. septembra 1792).
Medzitým boli Francúzi úspešní na niekoľkých ďalších frontoch, keď obsadzovali Savojsko a Nice, ktoré boli súčasťou Sardínskeho kráľovstva, zatiaľ čo generál Custine vtrhol do Nemecka, obsadil niekoľko nemeckých miest pri Rýne a dosiahol až Frankfurt. Dumouriez opäť prešiel do ofenzívy v rakúskom Holandsku, keď v bitke pri Jemappes 6. novembra dosiahol veľké víťazstvo nad Rakúšanmi a začiatkom zimy obsadil celú krajinu.
1793
Španielsko a Portugalsko vstúpili do protifrancúzskej koalície v januári 1793. Británia začala s vojenskými prípravami koncom roku 1792 a vyhlásila, že vojna je nevyhnutná, pokiaľ sa Francúzsko nevzdá svojich výbojov, bez ohľadu na francúzske záruky, že nezaútočia na Holandsko. Británia po poprave Ľudovíta XVI. vyhostila francúzskeho veľvyslanca a Francúzsko 1. februára odpovedalo vyhlásením vojny Veľkej Británii a Holandskej republike.
Francúzsko povolalo státisíce mužov a začalo politiku využívania masových odvodov na rozmiestnenie väčšieho množstva svojej pracovnej sily, ako by dokázali autokratické štáty. (Po prvá etapa, vyhláškou z 24. februára 1793, ktorá nariaďovala návrh 300 000 mužov, nasledovala všeobecná mobilizácia všetkých mladých mužov, ktorých je možné navrhnúť, prostredníctvom slávneho dekrétu z 23. augusta 1793). Počas flámskej kampane však koaliční spojenci podnikli jednoznačnú snahu napadnúť Francúzsko.
Francúzsko malo spočiatku silné zvraty. Boli vyhnaní z rakúskeho Holandska a na západe a na juhu Francúzska vypukli vážne povstania. Jednou z nich bola v Toulone prvá vážna ochutnávka akcie pre neznámeho mladého delostreleckého dôstojníka Napoleona Bonaparteho. Prispel k obkľúčeniu mesta a jeho prístavu naplánovaním efektívneho útoku dobre umiestnenými delostreleckými batériami pršiacimi projektilmi na pozície povstalcov. Tento výkon prispel k získaniu jeho reputácie schopného taktika a podporil jeho rýchly vzostup k vojenskej a politickej moci. Len čo bolo mesto obsadené, podieľal sa na pacifikácii vzbúrených občanov Toulonu rovnakým delostrelectvom, ktoré použil na dobytie mesta.
Do konca roka veľké nové armády obrátili späť zahraničných útočníkov a vláda teroru, tvrdá politika represie, potlačila vnútorné povstania.
Badinières
Badinières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Politická akadémia
Politická akadémia je vzdelávací program pre verejnosť na Slovensku, pre ľudí, ktorí chcú vstúpiť do politiky, či už komunálnej, regionálnej alebo vysokej. Svoju aktivitu začala v roku 2016 prvým stretnutím organizovaným za pomoci INESS v Chorvátskom Grobe.
Politickú akadémiu organizuje občianske združenie IPEV – Inštitút politicko-ekonomického vzdelávania, sesterská organizácia INESS. Určená je jednotlivcom, ktorí bez ohľadu na svoju stranícku príslušnosť, majú záujem zlepšiť svoj prehľad v politike. Akadémia je expertný nadstranícky program, ktorý sa koná počas 5 víkendov v Trenčíne.
Počas minulých ročníkov mala verejnosť možnosť stretnúť expertov ako napríklad: Zuzana Wienk, Marián Faktor, Branislav Závodský, Miroslav Beblavý, Juraj Hipš, Ondrej Gažovič, Ondrej Dostál, Ľudovít Ódor, Tomáš Szalay, Marek Maďarič, Ivan Mikloš, Iveta Radičová, Mirek Topolánek, Mikuláš Dzurinda, Milan Nič, Juraj Karpiš, Radovan Ďurana, Magda Vášáryová, Martin Vlachynský, Erik Baláž, Katarína Roth Neveďalová, Branislav Diďák a ďalší.
Za 4 roky existencie Politickú akadémiu absolvovalo už viac ako 100 ľudí, v poslednom ročníku 2019/2020 program úspešne absolvovalo 27 účastníkov.
"Politická akadémia je unikátny expertný projekt, ktorý by práve teraz, keď ako krajina stojíme na ďalšej dôležitej križovatke, určite chýbal. Po vražde nášho novinára som sa rozhodla pre vstup do politickej strany, neskôr som dostala dôveru pre vstup do politiky. Program v PA mi pomáha nadobudnúť poznatky potrebné pre kvalitnejší výkon mandátu poslankyne obecného zastupiteľstva. Dáva nám príležitosť spoznať zaujímavých ľudí, ktorí vytrvalou prácou na sebe samých môžu pozitívne ovplyvniť stav fungovania vecí verejných v našej krajine.“ - Veronika Basta, absolventka ročníka 2018/2019.
Brat
Brat môže byť:
Genouilleux
Genouilleux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Genouilleux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Grabowiec
Grabowiec je vidiecka obec (gmina) v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Zoznam literárnych článkov/4
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
45
451 stupňov Fahrenheita
Gmina Grabowo
Gmina Grabowo je vidiecka gmina v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Má rozlohu 128,48 km² a žije tu 3637 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 28,31 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kolno.
Balbins
Balbins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Viera Gergeľová
Viera Gergeľová (* 3. november 1930, Nové Zámky† 24. august 2004, Záhorská Bystrica) bola slovenská grafička, maliarka a knižná ilustrátorka.
Životopis
Počiatky jej výtvarného prejavu sa utvárali od roku 1948 u významného českého ilustrátora Petra Dillingera na Vyššej škole umeleckého priemyslu a neskôr v grafickom oddelení Vysokej školy výtvarných umení v Prahe. V rokoch 1952 – 1958 študovala na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Na tejto škole pokračovala v štúdiu v tzv. čestných rokoch 1959 – 1960. Po ukončení vysokoškolských štúdií rok učila v tzv. prípravke na Strednej umeleckopriemyselnej škole. Potom sa stala umelkyňou v slobodnom povolaní v Bratislave.