cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kojak
Dej
Kojak pracuje na policajnom oddelení v Manhattane, vtedy jednej z častí New Yorku. Jeho nadriadeným je kapitán Frank McNeil (Dan Frazer). Obaja sa poznajú dlhé roky a vedia, že sa na seba môžu stopercentne spoľahnúť. Pri svojej práci rieši Kojak zločiny vrážd, krádeží a vydieranie. Používa vlastný štýl práce. Je vybavený neomylným inštinktom, ktorý ho vždy privedie na správnu stopu.
Jeho kolegovia sú tiež detektívy Stavros (ktorého hraje Tellyho brat George Savalas), Rizzo (Vince Conti) a Saperstein (Mark Russell). Práve od nich Kojak občas očakáva obdobný štýl premýšľania, ako má on sám. Nie vždy s tým však má úspech. Nitky niektorých prípadov vedú až k najvyšším kruhom, a tak naňho zodpovední ľudia občas vyvíjajú nátlak. On sa ale nezľakne a vždy ide za svojím cieľom: dostať pravého páchateľa. Kojak miluje lízatká a má tiež jedinečný zmysel pre humor.
Námet a ďalšie spracovanie
Postava Kojaka vznikla podľa námetu filmu Marcus Nelson Murders, ktorý bol natočený v roku 1973 podľa románu Selwyna Rabba.
Na základe úspechu tohto seriálu neskôr vzniklo v priebehu 80. rokov niekoľko ďalších televíznych filmov. V roku 2005 vznikol tiež deväťdielny remake káblovej televízie USA Network. Studio Universal Pictures v roku 2012 oznámilo, že chce natočiť filmový remake s Vinem Dieselem v hlavnej roli.
Čertovica (vrch v Nízkych Tatrách)
Čertovica je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Vikartovce, približne juhozápadne od Popradu.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Predná hoľa. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území obce Vikartovce. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Liptovská Teplička, severným smerom ležia Vikartovce a Kravany, severovýchodným Spišské Bystré a východným obec Vernár.
Opis
Čertovica leží v rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom z Úplazu, kde sa napája na hrebeň, vedúci na Kráľovu hoľu. Severným smerom leží Brdárová, Holý vrch a Vysoký vrch , východným Koreň , Človečia hlava , Madejová , Predná hoľa  a Prostredný vrch , južným Úplaz, Tri kopce , Kráľova hoľa, Záturňa , Dzurová  a Kolibisko  a západným Opálené , Panská hoľa  a Skorkovec. Vrch sa nachádza na pomedzí Liptova a Spiša a jeho svahy odvodňuje v južnej časti Čierny Váh, na zvyšnej časti prítoky Hornádu. Vrch traverzuje turistický chodník z Vikartoviec do Smrečinského sedla.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, no na blízkych svahoch sú horské lúky, umožňujúce obmedzený rozhľad. Z odlesnených lokalít je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Kozie chrbty, Vysoké a Západné Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, no východným úbočím prechádza zelený chodník z obce Vikartovce cez rázc. Doštianky (napojenie chodníka z Liptovskej Tepličky) do Smrečinského sedla, kde je významná križovatka turistických trás.
Noceta
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anton Diabelli
Anton Diabelli (* 6. september 1781, Mattsee, Rakúsko – † 7. apríl 1858, Viedeň, Rakúsko) bol rakúsky skladateľ a hudobný nakladateľ.
Životopis
Skladateľov otec Nikolaus, narodený v Aurolzmünsteri, je v krstnom liste A. Diabelliho uvádzaný ako miestny hudobník, jeho matka Regina, rodená Moserová, pochádzala z hudobnej rodiny v Uttendorfe. Zosobášili sa 23. októbra 1780 vo farskom kostole svätého Vavrinca.
Prvé hudobné lekcie, a to v speve, hre na klavír a organ, dostával Anton Diabelli od svojho otca. V siedmich rokoch bol prijatý do kláštora Michaelbeuern, kde získal základné hudobné vzdelanie, ktoré neskôr rozširoval na benediktínskom gymnáziu v Salzburgu.
V roku 1796 nastúpil na Wilhelmove gymnázium v Mníchove, latinskú školu, pretože sa mal stať na prianie svojich rodičov kňazom. Aby mohol dokončiť svoje teologické štúdia, nastúpil v roku 1800 do cisterciánskeho kláštora Raitenhaslach. Diabelli ale napriek tomu pokračoval v komponovaní a stal sa známym vďaka svojej spolupráci s Michaelom Haydnom. Ten rozpoznal Diabelliho skladateľské nadanie a stal sa jeho učiteľom a zároveň ho aj podporoval.
Keď došlo v roku 1803 k sekularizácii kláštorov, ustúpil od svojho zámeru stať sa duchovným, a začal sa venovať výlučne hudbe. Jeho cesta viedla do Viedne k Josephovi Haydnovi, bratovi Michaela Haydna. Vo Viedni získal skoro svoje hudobné meno ako učiteľ hry na klavír a gitaru. Netešil sa len uznaniu bratov Haydnových, ale spriatelil sa tiež s Ludwigom van Beethovenom. Priateľstvo s Beethovenom viedlo neskôr k vzniku 33 variácií (Diabelliho variácie, op. 120), ktoré Beethoven dokončil v roku 1823, a ktoré sú jeho posledným veľkým klavírnym dielom. Dielo bolo vytvorené na základe jednoduchého valčíku zloženého Diabellim.
Diabelliho gitarovú tvorbu ovplyvnil rok 1807, kedy do Viedne prišiel taliansky gitarový virtuóz Mauro Giuliani, ktorého hudobné schopnosti viedli Diabelliho k napísaniu mnohých gitarových skladieb (pre sólovú gitaru, gitarové dua a tria, komorná hudba pre gitaru, atď.).
Diabelli bol viackrát za svoju činnosť vyznamenaný. Hudobný spolok salzburského chrámu ho menoval čestným členom, vyznamenanie za svoju činnosť získal aj od rakúskeho cisára. Anton Diabelli je pochovaný na cintoríne Sv. Marxa vo Viedni.
Nakladateľom
V roku 1818 poznal Diabelli nakladateľa Petra Cappiho a následne spoločne prevádzkovali obchod s hudobninami a nakladateľstvo. Od roku 1824 prevádzkoval Diabelli obe inštitúcie samostatne a stal sa hlavným vydavateľom známeho skladateľa Franza Schuberta.
Tvorba
Diabelliho viac než 200 kompozícií obsahujú snáď všetky hudobné diela ako klavírne skladby pre dve a štyri ruky, vyučovací a študijní materiál k hre na klavír a gitaru, orchestrálne diela, komorné hudobné diela, operety, opery, kantáty, omše, ofertóriá, atď.
Jeho chrámová hudba je vysoko cenená kvôli svojej prístupnosti a uskutočniteľnosti. Zvlášť pastorálna omša, opus 147 a zemská omša, opus 107 sú dnes veľmi často uvádzané. So svojimi hudobno-dramatickými dielami Diabelli oproti tomu príliš veľký úspech nezaznamenal.
Ako trvalo cenené diela sa bezpochyby ukazujú jeho klavírne skladby pre dve a štyri ruky, ktoré predstavujú pedagogicky hodnotný študijní materiál pre hudobnú výuku.
Námestie Slovenského učeného tovarišstva
Námestie Slovenského učeného tovarišstva je námestie v Trnave, v mestskej časti Trnava-sever. Križuje sa spolu s 2 ulicami: Jána Hlubíka a Robotnícka.
Peyrissas
Peyrissas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prato (provincia)
Prato je provincia v talianskom regióne Toskánsko. Hlavným mestom je Prato.
Vtáčnica
Vtáčnica môže byť:
Monza e Brianza (provincia)
Monza e Brianza je provincia v talianskom regióne Lombardsko. Hlavným mestom je Monza.
Peyrouzet
Peyrouzet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Old Town Road
„Old Town Road“ je skladba amerického rappera Lil Nas X, ktorá vyšla prvýkrát nezávisle v decembri 2018. Po získaní popularity bol singel znovu vydaný vydavateľstvom Columbia Records v marci 2019. Lil Nas X nahral aj remix s americkým country spevákom Billy Ray Cyrusom, ktorý vyšiel 5. apríla 2019. Oba boli uvedené na prvom EP Lil Nas X 7, ktorý vyšiel v roku 2019.
Novale
Novale je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Peyssies
Peyssies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nonza
Nonza je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michael Haydn
Johann Michael Haydn (* 14. september 1737 Rohrau - † 10. august 1806 Salzburg) bol rakúsky hudobný skladateľ a mladší brat Franza Josepha Haydna. Zložil 24 omší, 2 rekviem, 114 graduále, 67 ofertórií, 30 symfónií, mnoho oratórií a niekoľko opier. Bol aj učiteľom Carla Maria von Webera a Antona Diabelliho.
Život
Michael Haydn sa narodil v roku 1737 v dolnorakúskom mestečku Rohrau blízko maďarských hraníc. Jeho otcom bol kolár Mathias Haydn, ktorý pracoval tiež ako Marktrichter, čo je úrad podobný starostovi. V roku 1745 Michael Haydn vstúpil do zboru katedrály Sv. Štefana vo Viedni, kde jeho brat Joseph pôsobil ako sopránový sólista už od roku 1740. Podľa nariadenia zbormajstra v kostole, Johanna Adama Karla Reuttera bol Joseph poverený, aby hudobne vzdelával svojho brata. Spoločne boli v zbore tri roky. Keď Josephov hlas zmutoval, Michael za neho nastúpil ako sólista a zostal v svätoštefanskom zbore až do roku 1755.
V roku 1757 bol povolaný do Veľkého Varadína (Grosswardein, dnes rumunské mesto Oradea) do služby arcibiskupa Sigismunda ako zbormajster, v roku 1762 prijal miesto vedúceho orchestra u arcibiskupa Hieronyma v Salzburgu, neskôr sa stal ešte organistom v kostole sv. Petra v Salzburgu, ktorý patril benediktínom. Počas prvých rokov svojej služby nevykonával podľa mienenia zamestnávateľa svoju prácu dostatočne, a preto boli prijatý aj ďalší hudobníci, medzi ktorými boli aj Leopold Mozart a jeho syn Wolfgang. Vďaka svojej manželke Márii Magdaléne Lipp zmenil Haydn neskôr svoj laxný prístup a začal sa práci plne venovať.
Dielo
Haydn písal takmer vo všetkých hudobných formách, od komornej hudby cez orchestrálnu, ale jeho záľubou bolo skladať hudbu cirkevnú na liturgické texty. Hudobnému sprievodu týchto textov nepochybne venoval najväčšie úsilie. Michael Haydn mal averziu k tlači svojich diel, a tak väčšina jeho skladieb zostala v rukopise. Kompletná zbierka nepublikovaných prác Michaela Haydna je dnes uchovaná v knižnici benediktínskeho kláštora sv. Petra v Salzburgu.
Eric Adams
Eric Leroy Adams (* 1. september 1960) je americký politik a bývalý policajt, ktorý od 1. januára 2022 pôsobí ako 110. starosta New Yorku. Adams bol viac ako 20 rokov dôstojníkom newyorskej dopravnej polície a potom newyorského policajného oddelenia, odkiaľ odišiel do výslužby v hodnosti kapitána. V rokoch 2006 až 2013 pôsobil v senáte štátu New York, kde zastupoval 20. senátny obvod v Brooklyne. V novembri 2013 bol Adams zvolený starostom Brooklynu ako prvý Afroameričan, ktorý zastával túto pozíciu, a opätovne zvolený v novembri 2017.
Dňa 17. novembra 2020 oznámil Adams svoju kandidatúru na starostu mesta New York. Dňa 6. júla 2021 vyhlásila agentúra Associated Press (AP) Adamsa za víťaza demokratických primárok starostu v roku 2021. Adams porazil vo voľbách republikána Curtisa Sliwu drvivým víťazstvom. Eric Adams zložil prísahu ako starosta krátko po polnoci 1. januára 2022. Ako starosta zvolil tvrdý prístup k zločinu a znovu zaviedol policajnú jednotku v civile, ktorú minulá administratíva rozpustila. V snahe zlepšiť životnú úroveň mesta taktiež zaviedol politiku nulovej tolerancie voči bezdomovcom spiacim vo vagónoch metra spolu so zvýšenou prítomnosťou polície.
Raný život a vzdelanie
Adams sa narodil v Brooklyne, 1. septembra 1960. Jeho matka, Dorothy Mae Adams-Streeter (19382021), pracovala na dve smeny ako upratovačka a mala len vzdelanie tretieho ročníka. Jeho otec bol mäsiar, ktorý bojoval so zneužívaním alkoholu. Obaja jeho rodičia sa presťahovali do New Yorku z Alabamy v 50. rokoch 20. storočia. Adams vyrastal v byte zamorenom potkanmi v Bushwicku v Brooklyne a jeho rodina bola taká chudobná, že si do školy často nosil tašku oblečenia pre prípad náhleho vysťahovania z domu. V roku 1968 sa jeho matke podarilo našetriť dosť peňazí na kúpu domu a presťahovanie rodiny do Queensu.
Adams vyštudoval Bayside High School v Queense v roku 1978, no nedarilo sa mu udržať si dobré známky. Začal navštevovať vysokú školu, keď pracoval ako mechanik a poštový úradník v kancelárii okresného prokurátora v Brooklyne. Získal titul diplomového špecialistu na New York City College of Technology, bakalársky titul na John Jay College of Criminal Justice a MPA z Marist College. Adams zažil akademický obrat, ktorý pripisuje diagnóze dyslexie na vysokej škole.
Policajná kariéra
Adams slúžil ako dôstojník na newyorskej dopravnej polícii a na newyorskom policajnom oddelení (NYPD) 22 rokov. Opísal svoju túžbu slúžiť ako reakciu na zneužívanie zo strany NYPD v mladosti a samostatne uviedol, že ho povzbudili, aby sa pripojil a viedol reformu zvnútra. Navštevoval policajnú akadémiu v New Yorku a v roku 1984 promoval na druhom mieste vo svojej triede.
Adams bol prvým respondentom na mieste Svetového obchodného centra počas následkov útokov z 11. septembra. Na Ground Zero dorazil počas večera 11. septembra a mal na starosti vedenie skupiny policajtov, aby zabezpečili miesto v prípade druhého útoku.
V roku 2006 bol Adams sledovaný a vyšetrovaný NYPD za to, že sa objavil v televízii vo svojej oficiálnej funkcii policajta a kritizoval vtedajšieho starostu Michaela Bloomberga. V roku 2006 odišiel z policajného zboru s hodnosťou kapitána.
Senát štátu New York (2007 – 2013)
V roku 2006 Adams kandidoval do Senátu štátu New York. Bol zvolený a pôsobil štyri funkčné obdobia až do roku 2013, kedy bol zvolený za starostu mestskej časti Brooklyn. Zastupoval 20. senátny obvod, ktorý zahŕňa časti brooklynských štvrtí Brownsville, Crown Heights, East Flatbush, Park Slope, Prospect Heights a Sunset Park.
V roku 2012 Adams pôsobil ako spolupredseda štátnych zákonodarcov proti nelegálnym strelným zbraniam v New Yorku. Adams a ďalší piati štátni zákonodarcovia mali 12. marca 2012 v legislatívnej komore oblečené mikiny s kapucňou na protest proti zastreleniu Trayvona Martina, tínedžera z Floridy, ktorého zabil iný civilista George Zimmerman.
Starosta Brooklynu (2013 – 2021)
náhľad|230x230bod|Adams v roku 2020 5. novembra 2013 bol Adams zvolený za starostu mestskej časti Brooklyn s 90,8 percentami hlasov, čo je viac ako ktorýkoľvek iný kandidát na starostu mestskej časti New Yorku v tom roku. V roku 2017 bol znovuzvolený so ziskom 83,0 percenta hlasov. V oboch svojich kampaniach nemal v demokratických primárkach protivníkov.
Podľa charty mesta New York musia starostovia mestských častí predložiť odporúčania ULURP-u (jednotného postupu skúmania využívania pôdy) pre určité spôsoby využitia pôdy v rámci ich mestskej časti. Adams využil svoje odporúčania ULURP-u na navrhnutie ďalších trvalo cenovo dostupných bytových jednotiek v oblasti prerozdelenia východného New Yorku; premiestnenie miestnych vládnych agentúr do východného New Yorku s cieľom znížiť hustotu v centre Brooklynu a vytvoriť pracovné pozície pre obyvateľov komunity.
Adams povzbudil mesto New York, aby postavilo dostupné bývanie na mestských pozemkoch, ako je napríklad Brownsville Community Justice Center, nad koľajnicami a železnicami a na priestore, ktorý sa teraz používa na parkoviská.
Adams bol počas svojho pôsobenia vo funkcii starostu Brooklynskej štvrti kritizovaný za to, že dovolil svojim zamestnancom zneužívať oficiálne „parkovacie štítky“, ktoré umožňujú dočasné alebo núdzové zrušenie parkovacích obmedzení pre oficiálne vládne záležitosti. Kritici uviedli, že blokoval prístup na priechody a chodníky osobám so zdravotným postihnutím.
Prvých 100 dní
náhľad|Adams s prezidentom [[Joe Biden|Joe Bidenom a guvernérkou štátu New York Kathy Hochulovou vo februári 2022]] Prvý deň v úrade išiel Adams metrom na radnicu. Počas jazdy metrom bol Adams svedkom pouličnej bitky a zavolal políciu.
Osem dní po Adamsovom nástupe do úradu zabil požiar bytu v Bronxe 19 ľudí vrátane deviatich detí. V reakcii na požiar Adams oznámil, že bude presadený zákon vyžadujúci samozatváracie dvere, aby sa zabránilo šíreniu dymu a požiarov po bytových domoch. Jeho administratíva však čelila kritike za pomalú reakciu pri rozdeľovaní prostriedkov na katastrofy tým, ktorí boli zasiahnutí požiarom. náhľad|Adams prezentujúci svoj plán, týkajúci sa bezpečnosti v metre, vo februári 2022 Mesto New York čelilo výraznému nárastu zločinu počas prvých mesiacov Adamsovho pôsobenia vo funkcii starostu. Nárast zločinnosti bol zvýraznený zastrelením dvoch dôstojníkov newyorskej polície, Jasona Riveru a Wilberta Moru, pri reakcii na domáci nepokoj v Harleme. V reakcii na to Adams oznámil, že privedie späť policajnú jednotku zloženú z dôstojníkov v civile, ktorú jeho predchodca de Blasio rozpustil v roku 2020 po vražde Georga Floyda. Jednotka bola oficiálne obnovená 16. marca 2022. Uprostred zločinného ošiaľu navštívil prezident Joe Biden New York a prisľúbil, že bude spolupracovať s Adamsom na potlačení podomácky vyrobených strelných zbraní, ktorým chýbajú vysledovateľné sériové čísla a ich získanie je možné bez previerok. Počas Adamovho prvého roka v úrade kriminalita neustále stúpala, čo malo za následok, že The New York Times aj New York Post označili jeho plány za „neefektívne“.
Neskôr vo februári Adams zaviedol politiku nulovej tolerancie pre ľudí bez domova spiacich vo vagónoch metra alebo na staniciach metra. Policajti za pomoci odborníkov na duševné zdravie mali za úlohu vyviesť ľudí bez domova zo systému metra a nasmerovať ich do úkrytov pre bezdomovcov alebo liečební pre duševné zdravie. Plán sa stretol s kritikou niektorých aktivistov. Adamsova administratíva sa tiež postavila proti táborom pre bezdomovcov. Za prvé tri mesiace Adamsovho úradovania bolo vyčistených viac ako 300 táborov pre bezdomovcov. V snahe sledovať tábory vytvorila Adamsova administratíva zdieľaný google dokument, ktorý majú policajti NYPD používať na hlásenie táborov bezdomovcov. Oddelenie služieb pre bezdomovcov má potom za úlohu odpovedať na takéto hlásenia do týždňa.
Zvyšok roku 2022
Koncom novembra Adams v rámci svojej kampane na boj proti zločinu a vyčistenie táborov pre bezdomovcov v New Yorku oznámil snahu umožniť polícii nedobrovoľne dávať duševne chorých ľudí do psychiatrických ústavov. Politika uvádza, že hospitalizovaní by mali byť prepustení len vtedy, keď sú stabilizovaní a pripojení k prebiehajúcej starostlivosti. Politiku bude presadzovať polícia, opatrovateľskí pracovníci a zdravotníci, ktorí budú mať za úlohu identifikovať tých, ktorí sú duševne chorí a nie sú schopní sa o seba postarať. Politika sa vzťahuje na tých, ktorí nepredstavujú žiadne priame nebezpečenstvo pre seba alebo iných.
2023
V marci 2023, v dôsledku vysokej miery neobsadenosti kancelárií, vypracovalo newyorské oddelenie pre plánovanie mesta plány na premenu prázdnych kancelárskych budov na „cenovo dostupné“ byty. Adams však vyvolal odpor u voličov, keď navrhol "ubytovanie v štýle internátov" a vyhlásil, že byty okná vôbec nepotrebujú.
Osobný život
Adams nebol nikdy ženatý, ale má syna Jordana Colemana s bývalou priateľkou Chrisenou Colemanovou. Jeho syn je absolventom Americkej univerzity a je filmár a televízny herec. Adams je v súčasnosti vo vzťahu s Tracey Collinsovou, vedúcou riaditeľkou pre rozvoj mládeže v newyorskom vzdelávacom oddelení. Adams si vyslúžil prezývku „starostu nočného života“ vďaka svojej záľube v navštevovaní klubov v meste v piatok a sobotu večer.
Rastlinná strava
V roku 2016 Adams po diagnóze cukrovky prešiel na rastlinnú stravu. Adams skúmal alternatívy k celoživotným inzulínovým injekciám a hľadal názory lekárov. Eric Adams radšej zmenil životný štýl, než aby pokračoval v tradičnej liečbe cukrovky.
Bukové a jedľovo-bukové kvetnaté lesy
náhľad|Nemecko Bukové a jedľovo-bukové kvetnaté lesy sú typom bukových a zmiešaných bukových lesov, ktorý je najbežnejší lesný biotop na Slovensku od Malých Karpát na západe až po Bukovské vrchy na východe, od 300. Podľa smernice Európskej únie o biotopoch je to európsky významný biotop s kódom 9130. Pre európsky významné biotopy sa vyhlasujú v každej krajine Európskej únie v rámci siete Natura 2000 územia európskeho významu.
Vytvárajú ho typické dreviny buk lesný a jedľa biela, môže byť prítomný aj javor horský. Typické druhy v podraste sú ostrica chlpatá, zubačka žliazkatá a cibuľkonosná a marinka voňavá. V tomto type bukových lesov sa vyskytujú tri endemity Slovenska cyklámen fatranský, prilbica moldavská a kostihoj srdcovolistý.
Výskyt a stav na Slovensku
Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls5.1 Bukové a jedľovo-bukové kvetnaté lesy (klasifikačná jednotka Ls5 Bukové a zmiešané bukové lesy), biotopy Bukové a jedľové kvetnaté lesy (2113400) a Bukové kvetnaté lesy podhorské (2113500), je súčasne rovnomenný európsky významný biotop 9130 Bukové a jedľovo-bukové kvetnaté lesy.
Na Slovensku sa vyskytuje na ploche približne.
Pibrac
Pibrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Novella
Novella je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lančarič
Lančarič môže byť:
Chisaria
Chisaria môže byť:
Lysistratos zo Sikyónu
Lysistratos (Lysistratos) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr. Lysistratos, brat sochárskeho majstra Lysippa zo Sikyónu, bol činný v 4. storočí pred Kr. Rímsky spisovateľ Plínius jeho tvorbu datuje do obdobia 113. olympiády (t. j. do rokov 328 až 324 pred Kr.) a uvádza tiež, že bol prvý sochár, ktorý odlieval sadrové sochy (táto technika slúžila najmä k rozširovaniu obľúbených sochárskych diel ): „''Avšak podobu ľudskú sadrovým odtlačkom samotnej tváre vytvoril prvý zo všetkých a začal ju upravovať pomocou vosku, ktorý vlial do sadrovej formy, sikyonský Lysistratos, brat Lysippa. Tiež vynašiel aj výrobu odliatkov sôch...''“
Bailey
Bailey môže byť:
Dom s nymfami
Dom s nymfami,  alebo Dom s karyatídami  je meštiansky dom z prvej polovice 20. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Kăštata s nimfite leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na ulici „Christo G. Danov“ (, doslova ulica Christa G. Danova)  č. 17.
Dejiny
Budova bola sčasti postavená na základoch rozľahlej budovy osmanského konaku (typ administratívnej budovy v Osmanskej ríši) Marka beja. Budovu konaku za týmto účelom odkúpil manžel autorky projektu budovy, Emilie Săbevovej, Atanas Săbev.
Prvá etapa výstavby budovy prebiehala v rokoch 19111912. Následne však bola výstavba zastavená v dôsledku prvej balkánskej vojny, druhej balkánskej vojny a prvej svetovej vojny. Budova tak bola dokončená až v priebehu druhej etapy výstavby v rokoch 19191920.
Po dokončení výstavby v budove Atanas Săbev založil prvé súkromné obchodné gymnázium. V roku 1923 budova začala pôsobiť aj ako sídlo tzv. Domu umenia a tlače. V roku 1930 Atanas Săbev z dôvodu ťažkej choroby odstúpil budovu archimandritovi Stefanovi Abadžievovi. V rokoch 19401941 budova začala fungovať ako knižnica prvého bulharsko-sovietskeho spolku v Plovdive.
V roku 2017 bola budova poškodená v dôsledku požiaru.
Charakteristika
Budova bola postavená podľa projektu talianskej architektky Emilie Săbevovej, podľa skíc nachádzajúcich sa v plovdivských archívoch s pomocou architekta Kamena Petkova, ktorý mal následne na starosti výstavbu.
Slohovo je budova zástupcom v tom čase modernej tzv. benátskej neogotiky.
Prvé poschodie prednej fasády budovy je rozdelené pilastrami. Na každom z pilastrov sa nachádza basreliéfová socha, predstavujúca ženskú postavu, ktorá v ruke drží buket kvetov.
Momentky
Momentky je názov deviateho štúdiového albumu slovenského artrockového skladateľa a speváka Deža Ursinyho. V roku 1990 album prvýkrát vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. Album s Dežom nahrala skupina Provisorium, ktorú Ursíny zostavil z hudobníkov: Jaro Filip, Vlado Kaššay, Luboš Stankovský, Richard Kroczek, saxofón nahral Rudolf Březina. Autorsky sa na vzniku albumu spolu s Ursínym opäť podieľal básnik Ivan Štrpka. V roku 2003 vyšla albumu u vydavateľstva Bonton reedícia na kompaktnom disku.
Occhiatana
Occhiatana je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pin-Balma
Pin-Balma je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alexandr Vasilievič Fedotov
Alexandr Vasilievič Fedotov (* 23. jún 1932, Stalingrad – † 4. apríl 1984) bol sovietsky skúšobný pilot, Hrdina Sovietskeho zväzu (22. 7. 1966), generálmajor letectva (1983) a medzinárodný letecký inštruktor (1975). Od roku 1958 pracoval ako skúšobný pilot pre konštrukčnú kanceláriu MiG OKB. Podieľal sa na testovaní viacerých prototypov nadzvukových lietadiel, vrátane strojov MiG-21, MiG-23, MiG-25, MiG-27, MiG-29, MiG-31. Ustanovil osemnásť svetových leteckých rekordov, pričom tri z nich sú úplné. Zahynul počas testovania stroja MiG-31 spolu so svojím navigátorom Zajcevom, a bola po ňom pomenovaná letecká škola pre inštruktorov. Je pochovaný na Bykovskom cintoríne v meste Žukovskij.
Detstvo a mladosť
Narodil sa 23. júna 1932 v meste Stalingrad v ZSSR. Počas druhej svetovej vojny spolu s matkou utiekol z obliehaného Stalingradu. Rodina Fedotovcov sa do Stalingradu vrátila až po jeho oslobodení, ale bez Alexandrovho otca, ktorý bojoval na fronte a padol pri oslobodzovaní Varšavy v roku 1944. V roku 1947 ukončil vtedy 15 ročný Alexander sedemročnú základnú školu a nastúpil na 7. špecializovanú školu vzdušných ozbrojených síl ZSSR.
Mladý Alexander celý svoj nasledujúci život zasvätil letectvu, pričom jeho väčšinu strávil skúšaním lietadiel a prototypov v službách konštrukčnej kancelárie MiG OKB. V roku 1950 ukončil Špeciálnu armádnu leteckú školu v Stalingrade. V roku 1952 ukončil štúdium na vojenskej leteckej škole v Armavire a pôsobil tam ako pilot-inštruktor až do roku 1957. V roku 1958 ukončil školu pre skúšobných pilotov a v roku 1965 ukončil Moskovský letecký inštitút (MAI).
Bývalý letecký inštruktor armavirského vyššieho vojenského leteckého učilišťa, Robert Semjonovič Mamkin spomína: „ V tom čase som slúžil v armavirskom leteckom učilišti v hodnosti poručíka ako inštruktor a Saša Fedotov bol v mojej skupine. Veľmi dobre si spomínam na toho sympatického chlapca, ako sa zlepšoval od letu k letu a tiež ako prvý z mojich žiakov samostatne pilotoval MiG-15. Po ukončení školy tam sám zostal ako inštruktor a 5 nasledujúcich rokov tam vyučoval. Za viac než 25 rokov jeho práce pre konštrukčnú kanceláriu MiG som sa neraz stretol so svojim žiakom a znova som mal možnosť vidieť, akým pozoruhodným talentom tento neobyčajný pilot oplýval. Hrdina Sovietskeho zväzu, Zaslúžilý letecký inštruktor ZSSR, laureát Leninovho rádu, nositeľ Štátneho vyznamenania, hlavný pilot konštrukčnej kancelárie MiG – takto som poznal Alexandra Vasilieviča. V jeho služobnom spise je 18 svetových rekordov vo všemožných leteckých kategóriach, ktoré ustanovil.
Po niekoľkých rokoch služby sa Alexander Fedotov stal jedným z najlepších inštruktorov učilišťa. Jeho cieľom bolo neustále zlepšovanie svojich schopností a získavanie ďalších kvalifikácií a vzdelania. Túto možnosť by dostal po ukončení školy pre leteckých inštruktorov, ale letecké učilište nechcelo výborného pilota nechať odísť. Vďaka svojej cieľavedomosti, odhodlanosti a slušnosti veliteľa učilišťa, plukovníka A. A. Matvejeva sa mu to však podarilo a tak mohol školu opustiť. Zároveň však musel na istý čas odísť z armády vo funkcii kapitána a stať sa civilistom. V decembri 1957 prišiel do Žukovského a nastúpil na školu leteckých inštruktorov. Jeho učiteľmi boli takí známi letci ako napríklad Sergej Anochin, Sultan Amet-Chan, Mark Gallaj, Valentin Vasin a iní.
Pins-Justaret
Pins-Justaret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Alexandr Vasilievič Fedotov
Kariéra v konštrukčnej kancelárii MiG
Už prvé lety Alexandra Fedotova zaujali skúsených skúšobných pilotov a vedúcich konštruktérov. Počas jedného z nich sa dostal do veľmi nebezpečnej a nešťastnej situácie, no s majstrovstvom sa z nej dostal, keď hneď po štarte stroj E-152A (verzia MiGu-21) prudko a nekontrolovateľne dvihol prednú časť. Fedotov však zareagoval bleskovo, posunul knipel od seba, pričom predišiel strate rýchlosti a takmer istému pádu stroja. Našiel spôsob, akým bolo možné udržať stroj vo vzduchu, hoci s veľkou námahou a rizikom, a následne pristál. Ako sa na zemi ukázalo, došlo k odlomeniu zámku výškových kormidiel a pod vplyvom hydraulickej sily motora sa palivo premiestnilo do zadnej časti, vychýliac tak kormidlá do krajnej polohy. Po tejto udalosti bol motor vyradený z prevádzky. Pri rozbore letu všetkých prekvapila rýchlosť reakcií mladého skúšobného pilota, ktorý sa v neočakávanej situácii samostatne a správne rozhodol. Práve vtedy dostal prvé poďakovanie generálneho konštruktéra Arťoma Mikojana.
Od roku 1957 sa začalo so skúšaním prototypov nových MiGov pri vysokých nadzvukových rýchlostiach. Počas týchto letov sa skúšobní piloti stretli s fenoménom prepätia elektrických obvodov, nestabilitou systému nasávania vzduchu, rachotom motora, silným trasením lietadla a stúpajúcou teplotou výfukových plynov. Prvé prepätie elektrických obvodov na MiGu bolo zaznamenané 28. mája 1958, počas letu Vladimira Nefedova. Po zastavení motora jeho stroja sa ho už nepodarilo opäť naštartovať a let sa skončil tragicky. Tak sa riešenie tohto problému presunulo na Alexandra Fedotova. Rozhodlo sa, že skúšobné lety nového prototypu stroja E-6, budú zverené jemu. thumb|100px|Rad červenej zástavy, aký dostal aj Alexander Vasilievič Fedotov Prepätie sa prejavilo hneď počas prvého Fedotovho letu na novom stroji a s jeho pomocou boli určené jeho hraničné možnosti. Po spracovaní obdržaných materiálov konštruktéri uskutočnili zmeny v ovládaní systémov prívodu vzduchu a motora. Po čase sa ukázalo, že najnebezpečnejšie vlastnosti stroja boli odstránené. Ale Fedotov sa s tým neuspokojil a počas všetkých ostatných skúšobných letov si zaznamenával výkonnostné parametre stroja, rovnako ako skúšal nové letové režimy, rýchlosti a manévrovateľnosť stroja pri nadzvukových rýchlostiach. Počas týchto skúšok sa opäť objavilo prepätie obvodov a znovu sa muselo pristúpiť k úpravám. Po ukončení úprav sa stroj opäť podrobil náročnému testovaniu a Alexander Fedotov vypracoval metodiku skúšok pevnosti pri maximálnom výkonovom zaťažení stroja.
Neskoršia kariéra v konštrukčnej kancelárii MiG
thumb|200px|Pamätník pilotom na jednej z ulíc v meste Žukovskij, 2003 Skúsenosti získané v armavirskom leteckom učilišti mu veľmi pomohli stať sa skúseným leteckým inštruktorom. Alexandr Fedotov sa zodpovedne pripravoval na každý skúšobný let, učil sa technickú dokumentáciu, analyzoval predošlé lety, diskutoval s konštruktérmi aj technikmi a rozoberal nasledujúci let už na zemi. Veľkou pomocou mu boli letové denníky, ktoré si písal už od svojho prvého žiackeho letu v armavirskom leteckom učilišti. Zachovali sa až do súčasnosti a je v nich zaznamenaných 4 818 letových hodín, ktoré Fedotov za 35 rokov svojej práce nalietal.
Za 25 rokov práce v konštrukčnej kancelárii MiG OKB si Alexander Fedotov osvojil viac než 80 typov lietadiel. Trikrát sa musel zo skúšaného stroja katapultovať – prvý raz v apríli 1973 zo stroja MiG-23, druhý raz v októbri 1980 z neovládateľného MiGu-29 a tretí raz v júli 1983 spolu s R. P. Toskajevom z MiGu-23UB. Počas druhej katapultácie si Fedotov vážne zranil chrbticu a dva mesiace ostal imobilný. Aby si zachoval formu, postavil si vo svojom byte malý trenažér, na ktorom si precvičoval letové úkony. Vďaka tomu sa mohol vrátiť k svojej práci skúšobného pilota bez akýchkoľvek zdravotných obmedzení.
V auguste 1975 dostal Fedotov za úlohu skúšať prototyp nového MiGu-31. Jeho posádku mal tvoriť aj hlavný inžinier S. G. Poljakov a mechanikom bol V. N. Kičev. Dňa 16. septembra Fedotov s novým strojom vzlietol po prvýkrát, a následne sa začali celoštátne letové skúšky tohto stroja. Skúšky MiGu-31 trvali niekoľko rokov a potvrdili správnosť technických a konštrukčných riešení, aplikovaných v tomto stroji. Ale ani tieto skúšky sa nezaobišli bez problémov. Dňa 20. septembra 1979 sa stala nehoda a skúšobní piloti P. M. Ostapenko a L. S. Popov sa museli katapultovať. Je všeobecne známe, že skúšobní piloti opúšťajú stroj len v beznádejných prípadoch, kedy nie je šanca na bezpečné pristátie a je dovolené opustiť iba neovládateľný stroj, ktorý nemá šancu na záchranu.
Smrť
thumb|250px|[[Mikojan-Gurevič MiG-31|MiG-31 podobný tomu, ktorý skúšal Alexander Fedotov]] Svoj posledný let na stroji MiG-31 vykonával Alexandr Fedotov 4. apríla 1984, spolu s navigátorom – skúšobným pilotom Valerijom Sergejevičom Zajcevom. Let bol zameraný na skúšku palivového systému lietadla. Kvôli presnosti experimentu bola meracia časť palivomeru odpojená. Počas tohto letu sa Fedotov stretol s celou sériou nebezpečných udalostí a nežiaducich faktorov. Na pozadí osobitostí palubného informačného systému sa tieto javy neuveriteľným spôsobom vyvinuli do tragického sledu udalostí, ktoré viedli ku katastrofe. Pri pokuse lietadla dosiahnuť predpísanú rýchlosť sa spustila poplašná signalizácia prvej a hneď aj druhej palivovej nádrže. Pilot to vyhodnotil ako únik paliva a rozhodol sa ukončiť misiu.
Pri nalietavaní na pristávaciu dráhu sa rozsvietili poplašné kontrolky všetkých palivových nádrží a o pár sekúnd kontrolka núdzových zásob paliva. Celkovo pritom ostávalo ešte 12,5 tony paliva.
Predčasná aktivácia poplašnej signalizácie evidentne utvrdila Fedotova k domnienke, že dochádza k intenzívnemu úniku paliva a motory môžu každú chvíľu zhasnúť. Fedotov sa rozhodol okamžite pristáť s prevýšením. Ako bolo neskôr zistené príčinou nehody letu MiGu-31, čísla 202, bol náhly samovoľný knísavý pohyb lietadla a pád s následným obratom a prudkým znížením výšky na počas pristávacieho manévru.
Alexandr Fedotov sa všetkými silami snažil predísť strate výšky až do úrovne 150 –, a potom sa pokúsil o katapultáciu. Ale výška, v ktorej sa vtedy nachádzali a rýchlosť pádu neumožnili záchranu posádky. Tak sa skončil život Alexandra Fedotova, skúšobného pilota a Hrdinu Sovietskeho zväzu, ktorý by sa vtedy bol dožil 52 rokov. Alexandra Fedotova pochovali na Bykovskom cintoríne v meste Žukovskij, v moskovskej oblasti.
Po jeho smrti po ňom pomenovali školu pre skúšobných pilotov, ulice v Žukovskom a vo Volgograde.
Zoznam častí seriálu Hlavne, že sa máme radi...
Nasledujúci zoznam je zoznam častí seriálu Hlavne, že sa máme radi....
Ďumbierska ulica (Banská Bystrica)
Ďumbierska ulica je ulica v Banskej Bystrici, mestskej časti Rudlová. Spája sa s ulicami Rudlovská cesta, Sásovská cesta, Beskydská, Gerlachovská, Pod cintorínom, Chalabenecká, Dedinská a Rudohorská. Ulica bola pomenovaná po vrchu Ďumbier. Nachádzajú sa tu 3 autobusové zastávky: Ďumbierska ZŠ, Ďumbierska SZŠ a Ďumbierska, ku ktorým premávajú autobusy banskobystrickej MHD číslo 20,21,22,23,29,80. K zastávkam Ďumbierska a Ďumbierska ZŠ premáva aj autobus č. 100.
Platanová ulica (zaniknutá)
Platanová ulica (do roku 1950 Nová ulica, do roku 1957 Klinová ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 19311987.
Nachádzala sa na mieste západnej časti dnešného nákupného centra Aupark.
Bola tu pôvodne radová domová zástavba. Po roku 1950 ulica zanikla v dôsledku novej sídliskovej zástavby Dvory a na jej mieste vznikla nová ulica.
Ogliastro
Ogliastro je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pinsaguel
Pinsaguel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lil Nas X
Montero Lamar Hill (* 9. apríl 1999, Lithia Springs, Georgia, USA), známy pod umeleckým menom Lil Nas X, je americký reper, spevák, skladateľ a internetová osobnosť. Preslávil sa svojím country rap singlom "Old Town Road", ktorý predtým, ako sa v novembri 2019 vyšplhal na medzinárodne hudobné rebríčky a získal diamantové ocenenie, dosiahol virálnu popularitu na sociálnej sieti TikTok. Singel strávil devätnásť týždňov na vrchole rebríčka Billboard Hot 100 v Spojených štátoch, čo sa stalo po prvýkrát od roku 1958.
Vydal niekoľko remixov "Old Town Road", z ktorých najobľúbenejší bol s country spevákom Billy Ray Cyrusom. V júni 2019 vyšiel verejne ako homosexuál. Po úspechu Old Town Road vydal svoje debutové EP 7 so singlami "Panini", ktorý sa umiestnil na 5. priečke Hot 100 a "Rodeo". Jeho debutovému štúdiovému albumu z roku 2021 Montero predchádzali single "Montero (Call Me by Your Name)", "Sun Goes Down" a "Industry Baby".
Lil Nas X bol najviac nominovaným mužským umelcom na 62. ročníku udeľovania cien Grammy, na ktorom získal cenu za najlepší videoklip a cenu za najlepší popový výkon dua alebo skupiny. Za "Old Town Road" vyhral aj dve ceny MTV Video Music Awards a cenu American Music Awards. Time ho označil za jedného z 25 najvplyvnejších ľudí internetu za rok 2019 a v roku 2020 bol na zozname Forbes 30 pod 30 rokov.
Detstvo
Montero Lamar Hill sa narodil 9. apríla 1999 v Lithia Springs, v štáte Georgia, blízko Atlanty. Meno dostal podľa Mitsubishi Pajero, ktoré bolo nazývané aj Mitsubishi Montero. Keď mal šesť rokov jeho rodičia sa rozviedli a usadil sa so svojou matkou a babičkou. O tri roky neskôr sa presťahoval k svojmu otcovi, spevákovi gospelov, severne od mesta Austell, Georgia. Aj keď pôvodne nechcel odísť, neskôr to považoval za dôležité rozhodnutie. V mladom veku zápasil so svojou sexualitou, ale v 16 rokoch prijal, že je gay. Na trúbku začal hrať vo štvrtej triede, ale prestal zo strachu, že nebude cool. Navštevoval strednú školu v Lithia Springs, ktorú absolvoval v roku 2017. Študoval na University of West Georgia, ktorú po roku zanechal, aby sa mohol venovať svojej hudobnej kariére.
Koševého ulica
Koševého ulica (nesprávne aj Koševojova ulica, do roku 1950 Rašínova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 19501975.
Pomenovaná bola podľa Olega Vasilieviča Koševého (1926-1943), popredného činiteľa komsomolskej ilegálnej organizácie Mladá garda v Krasnodone, umučeného gestapom.
Nachádzala sa južne a vo východnej časti dnešného nákupného centra Aupark.
Bola tu pôvodne radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Aktuality.sk
Aktuality.sk je v súčasnosti internetový spravodajský portál pôsobiaci na Slovensku.
Jeho súčasným vlastníkom je spoločnosť Ringier Axel Springer a šéfredaktorom Peter Bárdy, ktorý v roku 2008 nastúpil na pozíciu šéfredaktora v Žiline. Po prevzatí vydavateľom Ringier Axel Springer v roku 2015 prebudoval redakciu. Redaktorom portálu sa stal aj investigatívny novinár Ján Kuciak, ktorého spolu so snúbenicou Martinou Kušnírovou zavraždili 21. februára 2018 v dome vo Veľkej Mači.
Medzi známejších autorov portálu v minulosti patrili napríklad aj:
Ocenenie
Premio Ischia internazionale di giornalismo (2018)
Doštianky (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Doštianky sú vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Dobšinskou Ľadovou Jaskyňou, približne severozápadne od Dobšinej.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Stratená. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí situovaná osada Dobšinská Ľadová Jaskyňa, východne sa nachádza Stratená a Dedinky, juhovýchodne Dobšiná, juhozápadne Telgárt a severozápadne Vernár. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj.
Opis
Doštianky strmo vystupujú nad údolie Hnilca v centrálnej časti Slovenského raja. Západným smerom sa nachádza Borovniak, Kopa , Kráľova hoľa a Javorina , severným Barbolica , Kopanec  a Vahan , východným Štrbáková , Havrania skala , Remiaška  a Marčeková  a južným Duča , Čierna hora , Honzovské  a Ondrejisko. Masív patrí do povodia rieky Hnilec, ktorá preteká južným úpätím a vodu zo severných častí do nej odvádza potok Kopanec. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu a údolie Hnilca, no tiež Volovské vrchy, Vysoké Tatry a východnú časť Nízkych Tatier.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný iba lesnými cestami a chodníkmi z blízkej osady Dobšinská Ľadová Jaskyňa.
Gracián
Gracián (iné mená: Gratián, Gratian, ) môže byť:
Mikołaj Rej z Nagłowic
Vo svojej literatúre kombinoval stredovekú náboženskú tematiku s prvkami renesančného humanizmu. Známe sú najmä jeho prozaické práce, no tvoril aj satirické básne, epigramy (tzv. fígliky) či drámy. Jeho diela sa vyznačovali jednoduchým ľudovým štýlom a mali značný vplyv na barokovú literatúru 17. storočia. Hoci na istej úrovni ovládal aj latinčinu, svoje diela písal v poľštine. Známy je jeho výrok: "Nech susedné národy vedia, že Poliaci nie sú husy a majú svoj vlastný jazyk." Preložil do poľštiny Dávidove žalmy.
Životopis
Mikołaj Rej sa narodil 4. februára 1505 v dnešnom Žuravne (poľ. Żurawno) neďaleko Halyču. Pochádzal zo zámožnej šľachtickej rodiny. Spočiatku navštevoval školu v Skalbmierzi, neskôr vo Ľvove. Jeden rok študoval tiež na krakovskej akadémii, no svoje znalosti získal vo veľkej miere samoučbou. Rané roky svojho života trávil hlavne lovom, zábavami a sociálnym životom.
vľavo|náhľad|Pomník Mikołaja Reja v Rejowci. V roku 1525 odišiel na želanie svojho otca žiť na dvor poľského magnáta Andrzeja Tęczyńského, kde sa mal naučiť spoločenským manierom. V tomto období navštevoval hodiny pravopisu, literatúry a štylistiky. Objavuje sa uňho záujem o poéziu. Po smrti svojho otca sa vrátil na svoje panstvá v okolí Chełmska. Vďaka vhodnému hospodáreniu sa z neho postupne stal zámožný človek.
V roku 1531 sa oženil so Zofiou Kosównovou, neterou ľvovského arcibiskupa. Rej bol veľmi aktívny a spoločenský človek. Patril k významným reformačným aktivistom v Poľsku. S kalvinizmom sa zoznámil počas častých pobytov na dvore Mikołaja Sieniawského. V istom období svojho života konvertoval a stal sa jedným z prvých zástancov nového kresťanského smeru v Poľsku. Navštevoval kalvínske synody a na svojich pozemkoch zakladal miestne kalvínske spoločenstvá. Bol zodpovedný za rozvoj poľského teologického jazyka, pretože táto oblasť bola predtým vyhradená pre latinčinu. Cestoval tiež po poľsko-litovskej krajine, zúčastňoval sa na parlamentných zasadnutiach a súdnych sporoch o majetky. Založil tiež dve mestá: Oksza a Rejowiec. Bol v úzkom kontakte s kráľom Žigmundom Starým a Žigmundom II. Augustom. Za preklad žaltára do poľštiny získal od kráľa Žigmunda Starého panstvo Temerowka a Žigmund August mu za jeho služby, mu daroval dedinu Dziewięćle.
Na konci svojho života Mikołaj Rej často menil miesto svojho pobytu a neustále získaval nové statky. Zomrel v druhej polovici roku 1569. Miesto jeho posledného odpočinku je neznáme.
Dielo
náhľad|Titulná strana prvého vydania diela Zwierzyniec z roku 1562 Mikołaj Rej bol jedným z prvých básnikov, ktorí písali v poľštine. Veril, že písanie je jeho osobným spoločenským poslaním. Jeho tvorba bola adresovaná hlavne šľachte strednej triedy, čo je viditeľné najmä na štýle jeho najvýznamnejších diel. Rejove diela sú písané hovorovým jazykom a často veľmi tupým spôsobom odkazujú na každodenné reality. Preložil do poľštiny niektoré náboženské diela.
Jeho tvorba sleduje konvencie mnohých literárnych žánrov. Ako prvý uviedol do poľskej literatúry epos. Jeho diela mali predovšetkým formovať postoj renesančného človeka. Vyznačujú sa jednoduchosťou, živosťou a rozprávaním príbehov. Jazyk je založený na hovorovej reči, obsahuje prvky ľudovej kultúry. Spoločnou témou jeho diel je moralizovanie a didakticizmus.
Písal kázne (Postylla), drámy (Żywot Józefa - Život Jozefa), hry o morálke (Ku­piec - Kupec), preklady (Psal­my - Žalmy), dialógy (Krót­ka roz­pra­wa - Krátke pojednanie) a epigramy (Figliki). Bol autorom dvoch populárnych diel (Zwier­cia­dło - Zrkadlo, Wi­ze­ru­nek - Obrázok), v ktorých nastolil problémy týkajúce sa správania bežných kresťanov počas renesancie. Počas svojho života bol Mikołaj Rej uznávaným a veľmi populárnym spisovateľom. Napriek tomu, že sa ukázal ako veľmi plodný a mimoriadne všestranný umelec, mnoho z jeho diel sa dodnes nezachovalo. Cenené bývajú najmä jeho spoločenské a morálne satiry, v ktorých komentoval okolitú realitu. Rejova tvorba dlhé roky formovala poľskú literatúru. Mnoho spisovateľov pod jeho vplyvom začalo odvážne vyjadrovať svoje názory na spoločenské, politické a národné otázky.
Plagne (Haute-Garonne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mikołaj Rej z Nagłowic
Dielo
Jeho dielo Żywot Józefa (1545) vyšlo v roku 1996 v českom preklade (Život Josefa z rodu židovského).
Plagne (Haute-Garonne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vietnamské národné futbalové mužstvo
Vietnamské národné futbalové mužstvo reprezentuje Vietnam na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Majstrovstvá Ázie vo futbale.