cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Napoleonské vojny
Chronológia najvýznamnejších udalostí
1805
1806
1807
1808
1809
1810
1811
1812
1813
1814
1815
Poznámky
<references group="pozn."/>
NGC 4662
NGC 4662 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Belvis
Belvis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 179 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Yrieix-la-Perche
Saint-Yrieix-la-Perche môže byť:
Peter Kušnirák
Mgr. Peter Kušnirák (* 22. máj 1974, Piešťany) je slovenský astronóm a úspešný objaviteľ planétok.
Tradičný analógový telefónny systém
Názov tradičný alebo analógový telefónny systém sa používa v slovenčine ako ekvivalent anglického výrazu Plain ordinary telephone service – POTS, ktorý označuje telefónnu službu určenú k prenosu hlasu, ktorá dlhú dobu predstavovala (a v niektorých krajinách stále predstavuje) základnú formu pripojenia súkromných (bytových) aj firemných účastníkov do telekomunikačných sietí. Skoršie označenie Post Office Telephone Service / System sa vo väčšine krajín po oddelení telefónnych firiem od štátnych poštových organizácií prestalo používať. Na Slovensku, prípadne v bývalom Česko-Slovensku sa POTS z veľkej časti prekrýva s pojmom Jednotná telefónna sieť (JTS).
Označenie tradičný odráža fakt, že táto základná telefónna služba je dostupná prakticky od zavedenia verejného telefónneho systému koncom 19. storočia aj v čase pokročilejších foriem telefónie ako je ISDN, mobilných telefónov a VoIP. Základná služba neprešla z pohľadu bežného užívateľa veľkých zmien bez ohľadu na to, že komunikačné okruhy verejných telefónnych sietí sa priebežne modernizujú v súlade s pokrokom v digitálnych komunikáciách (zavedenie tónovej voľby, elektronických ústrední, optických káblov); ale okrem zlepšenia kvality zvuku je väčšina zmien pre bežného účastníka prakticky nepozorovateľná.
Doom 3: Resurrection of Evil
Doom 3:Resurrection of Evil, čiže Vzkriesenie Zla, je pokračovanie známej FPS hry Doom 3 z roku 2004.
Príbeh
Príbeh nadväzuje na predošlý diel, kedy dňa 15.11.2145 na Mars prilieta orbitálna flotila. Celá výskumná divízia UAC leží v ruinách, prežil len jeden mariňák (hráč, ktorý úspešne dokončil hru Doom 3).
Príbeh sa odohráva dva roky po udalostiach na Marse, presnejšie v roku 2147. Po incidente z pred dvoch rokov sa UAC rozhodla dočasne pozastaviť výskum na Marse. Avšak kvôli bezpečnosti nechali krúžiť okolo Marsu dva satelity. V máji roku 2147 zachytí jeden zo satelitov silné vibrácie vychádzajúce z pod povrchu planéty. Spoločnosť UAC vysiela na planétu doktorku Elizabeth McNeilovú a jej tím, aby miesto dôkladne preskúmali a zistili, čo vibrácie spôsobilo. Dr.Elizabeth McNeilová je vedecká pracovníčka UAC s vysokým postavením. Dr. Betruger ju pred niekoľkými rokmi presunul z jej pozície na Komplexe Delta-Mars na Zem. Nesúhlasila s jeho výskumom a práve ona informovala Výbor UAC o stave na Marse. Výbor následne vyslal Kancelára Swana a Cambella, aby túto záležitosť dôkladne prešetrili, čo viedlo k reťazi udalostí, popisovaných základnou hrou.
V datadisku je Dr.Elizabeth McNeilová hlavnou postavou, ktorá hráča informuje o aktuálnej situácii. Po príchode na Mars je opäť na prieskum vyslaná čata mariňákov, ktorá tentokrát postupuje opatrnejšie vzhľadom na udalosti spred dvoch rokov. Presúva sa do jaskýň presne na miesto, ktoré bolo možné zhliadnuť v poslednej misií v pôvodnom dieli hry Doom 3. Dvaja vojaci sa snažia dostať na miesto potencionálneho zdroja vibrácií, ktoré satelit zaznamenal. Dr.McNeilová ich vďaka kamerovému systému sleduje a naviguje. Mariňáci dorazia k múru z tehál, ktorý vyhodia do vzduchu. Jeden z nich zahliadne na opačom konci schody a na vrchole oslepujúce svetlo. Svetlo spôsobuje artefakt, tentokrát v podobe búšiaceho srdca. Hneď ako sa ho mariňák dotkne, brána Pekla sa otvorí a Maledikt (zmutovaný dr.Betruger z pôvodnej hry) vysiela troch démonov, tzv. Lovcov (Hunters), aby mu artefakt priniesli a všetkých zabili. Artefakt je totiž zbraňou, pomocou ktorej môžu zničiť Zem. Artefakt známy z pôvodnej hry, tzv. „Duševná kocka“ patrila starovekej marťanskej civilizácii, zatiaľ čo tento nový vytvorili samotní démoni a teraz ho chcú späť. Vzhľadom na to, že artefakt má v rukách hráč, démoni Lovci budú chcieť dostať práve jeho. Zvyšok tímu umiera, hráč počuje cez vysielačku ich krik. Naviguje ho Dr.McNeilová a jeho cieľom je dostať sa k nej do Laboratória Phobos.
Hráč bude prechádzať novými miestami, ale občas aj známymi z Doom 3. Postupne bude bojovať so všetkými Lovcami a po zabití každého z nich získa pre seba a svoj artefakt nové schopnosti.
Schopnosti
Tentokrát nie jednu ako to bolo v Doom 3 ale až tri, a to:
Zbrane
V RoE odpadá motorová píla, zvyšok zbraní ostáva. Naopak pribudli tri nové zbrane:
Nepriatelia
Pribudli aj noví nepriatelia:
Berlageho burza v Amsterdame
Berlageho burza v Amsterdame je architektonická pamiatka, nachádzajúca sa medzi ulicami Damrak a Beursplein, Oude Brugsteeg a Beursstraat v centre Amsterdamu, od architekta Hendrika Petrusa Berlageho. Budova slúži ako centrum výstav, kongresov a iných stretnutí. Väčšia (severná) časť slúži na recepcie a pre kancelárie Holandského filharmonického orchestra. Berlageho burza patrí medzi prvých 100 holandských Unesco pamiatok.
Dejiny, začiatky modernej architektúry
V roku 1884 sa mestská samospráva Amsterdamu rozhodla postaviť novú burzu v časti Damrak. Dôvodom bol ekonomický rast a fakt že dovtedy existujúca burza od Jana Davida Zochera z roku 1848 bola v takmer v ruinách. Berlage sa spolu s Th. Sandersom zúčastnil prípravy projektu ako jeden z piatich vyzvaných ateliérov. V roku 1984 samospráva mesta vybrala architekta A.W.Weissmana aby naprojektoval prestavbu burzy od Zochera. Tento návrh bol neskôr základ pre návrh Berlageho. Berlage mal silnú podporu zo samosprávy a tak bolo možné burzu postaviť v období rokov 1898 – 1903. Nie je celkom jasné, v ktorom štýle je burza postavená, a tak sa tu dajú odsledovať vplyvy neoštýlu (neorenesancie) a Jugendstilu (vplyv Gottfrieda Sempera). Budova je však najviac spájaná so začiatkom modernej architektúry, keď bola príkladom pre Nieuwe Bouwen a pre Amsterdamskú školu (čiastočne negatívne). A netreba zabudnúť, že na tejto budove sa racionalizmus používaný Cuypersom (obaja Cuypers aj Berlage boli silne inšpirovaný prácami Viollet-le-Duca) definitívne otočil k moderne. Burza od Berlageho bola v roku 1999, Medzinárodnou úniou architektov (UIA), zaradená na list 1000 najdôležitejších budov dvadsiateho storočia.
Peter I. (Bulharsko)
Peter I. († 30. január 970) bol bulharský cár od 27. mája 927 do 969.
Po znamenitej vláde cára Simeona Bulharsko upadlo. Historici to kládli za vinu Petrovi I. – následníkovi trónu po Simeonovi. Opisovali ho ako slabého, krotkého a neskúseného panovníka, ktorý sa nerozumel do diplomacie. Aj napriek tomuto handicapu tento pokojný a skromný monarcha ostal na tróne dlhšie ako všetci stredovekí panovníci – od roku 927 do roku 970.
Berlageho burza v Amsterdame
Návrh
V návrhu burzy Berlage použil princíp keď forma a ornament úzko komunikujú s rozmanitosťou konštrukcie. V skelete budovy použil Berlage dekoratívne prvky, ktoré mali Amsterdam, ako významné trhové mesto a centrum spoločnosti, vystihnúť ako mesto, kde peniaze už nehrajú dôležitú rolu. V exteriéri a interiéry umiestnil básne od Alberta Verweya. Ostatní umelci sa týmito básňami inšpirovali a ich obrazy sú taktiež typologicky umiestnené v budove burzy. Berlage sám navrhol niektoré svietidlá, nábytok a zábradlia.
František Hrdlička
František Hrdlička môže byť:
Berlageho burza v Amsterdame
Funkcie budovy
V Berlageho ideovom návrhu sa v budove mali preplietať funkcie umenia, kultúry, ekonómie a spoločnosti. Napriek tomu v burze prevládal trh, boli tu miestnosti pre samosprávu, kaviareň, pošta a policajná stanica. Trhovisko sa však čoskoro presunulo v roku 1912 do novej budovy, kvôli novému spôsobu predaja a tiež preto, že sa obchodníci v tejto modernej Berlageho stavbe necítili dobre. Po roku 1985 sa do najväčšej severnej časti nasťahoval Holandský filharmonický orchester. Najskôr tu aj koncertovali, ale od roku 2002 tu už len organizujú stretnutia a konferencie. V južnej časti (kaviareň, Berlageho izba) sa organizujú rôzne stretnutia a kongresy. Nachádza sa tu aj sobášna sieň.
Peter I. (Bulharsko)
Celá príčina bulharského nešťastia má korene práve v synovi cára Simeona. Vojny, ktoré cár Peter uskutočnil priviedli prvú bulharskú ríšu do totálnej katastrofy. A v poľnohospodárstve, ktoré bolo hlavným zdrojom obživy vojakov v armáde čoskoro nastal kolaps.
Počas jeho vlády vyššie duchovenstvo bohatlo na rozdiel od obyvateľstva. Rozšírilo sa nové hnutie – bogomilstvo. Jeho cieľom bolo prejavovať nenávisť voči cárovi a duchovenstvu. Jeho členmi sa stali aj dvaja Petrovi synovia, aby tak mohli robiť viac nepríjemností svojmu otcovi. Cár sa už potom nemohol na nich spoľahnúť v bitkách proti svojim nepriateľom.
Vzťahy s Byzantskou ríšou boli v tomto čase pokojné, pretože v roku 927 sa Peter I. oženil s vnučkou Romana Lekapensa. Podpísala sa aj mierová zmluva na obdobie 30 rokov. V nej bol potvrdený titul cár pre bulharského panovníka.
Na konci vlády Petra I. sa priateľstvo medzi Byzantíncami a Bulharmi tiež skončilo. Cárovi synovia – Roman a Boris – boli zajatí v Konštantínopole a panovník Nikifor Foka nahuckal knieža Svetoslava I., aby zaútočil na Bulharsko. Petrova armáda bola v Dobrudži porazená a zajatá ruskou armádou. Rusi obsadili zopár pevností a knieža Sviatoslav I. založil svoje nové centrum v meste Preslav.
Počas vykorisťovania zeme cár utrpel infarkt a vstúpil do kláštora. Zopár dní po jeho smrti bol kanonizovaný v bulharskej pravoslávnej cirkvi.
Hipponikos
Hipponikos (Hipponikos) môže byť:
Osť
náhľad|Osti [[raž siata|raži siatej (Secale cereale)]] náhľad|Príklad dvojkvetého klásku tráv, 1 – [[pleva|plevy, 2 – plevice, 3 – osti, 4 – plievočky, 6 – tyčinky]] Osť (slovo je ženského rodu; iné názvy: zriedkavo (a po česky) ostina; nárečovo osina; lat. arista; pomnožne ôstie alebo hovorovo fúzy) je vláskovitý alebo štetinovitý výrastok, často dosť dlhý, drsný a tuhý, dlhý aj vyše 1 cm. Vyskytuje sa v jednoduchom súkvetí kláskov, napr. v čeľadi lipnicovité (Poaceae) alebo šachorovité (Cyperaceae). Osťou je zakončená pleva alebo častejšie plevica, čo sú ochranné obaly semena, ktoré ho chránia pri dozrievaní proti poškodeniu. Podľa toho kde osť vniká sa rozlišuje na: Osti niektorých rastlín slúžia aj na podporu rozmnožovania. Napr. pri pakostoch je osť vývrtkovito stočená a pri poslednom závite pravouhlo kolienkovito ohnutá. Navlhčením rosou alebo dažďom sa osť narovná a ostro zašpicatenou časťou sa zavrtáva semenom do zeme. Podobne funguje dlhá osť na pleviciach kavyľov, ovsa, ovsíkovcov a iných druhov tráv. U niektorých rastlín umožňuje osť navlhnutím a vysušovaním aj posunúť semeno do miesta s mäkšou pôdou.
Osti pre svoj ostrý hrot spôsobujú aj nepríjemné problémy mnohým cicavcom, napr. psom, ktorým sa zapichujú (v lepšom prípade len) do labiek a spôsobujú zápaly.
NGC 4663
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
2674 Pandarus
2674 Pandarus je planétka s priemerom 101 km, ktorú objavil Oak Ridge Observatory 27. januára 1982.
Rouffy
Rouffy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Berriac
Berriac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 868 obyvateľov (2009).
Ossun (obec)
Ossun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štrba
Štrba je rázovitá obec na Slovensku v okrese Poprad. Súčasťou obce sú aj osady Tatranská Štrba a Štrbské Pleso (časť katastrálneho územia Štrbské Pleso patrí mestu Vysoké Tatry).
Polohopis
Obec leží na východnom okraji Štrbskej pahorkatiny, patriacej do Popradskej kotliny, jej východného okraja sa dotýka výbežok Dúbravy, ktorá je podcelkom Kozích chrbtov. Nachádza sa tak medzi Vysokými a Nízkymi Tatrami, na rozhraní Liptova a Spiša. Geografickú hranicu týchto regiónov tvorí nevýrazný Štrbský chrbát, na ktorého východnej strane sa nachádza aj Štrba. Napriek zaradeniu do okresu Poprad, je historicky a etnograficky súčasťou Liptova.
Štrbský chotár má podobu dlhého a úzkeho obdĺžnika, ktorého dĺžka je vzdušnou čiarou približne 18 km a šírka asi 7 km. Štrbský chotár siaha až po tatranské štíty a na jeho území sa nachádzajú aj turisticky obľúbené osady Tatranská Štrba a Štrbské Pleso. V okolí obce na nachádzajú zaniknuté stredoveké osady Šoldov, Hrachovisko a Hasnova. Historicky najvýznamnejšou pamiatkou obce je evanjelický a katolícky kostol.
Obec Štrba leží v nadmorskej výške 829 m (stred obce), časť chotára až v 2428 m (Hrubý vrch v závere Mlynickej doliny). Na území chotára sú tieto vrchy a štíty: Solisko, Furkovský štít, Hrubý vrch (Triumetal), Štrbský štít, Hliniská veža, Capie veže, Zadná Bašta, Diablovina a Satan. Z tatranských plies bolo v majetku Štrby: Kozie pleso, Capie plesá, Okrúhle pliesko, Štrbské pleso, Nové Štrbské pleso (Móryho).
Povrch
Dedina a chotár Štrby leží v kotline, ktorá vznikla v zálive palegonného mora, vklieneného v treťohorách medzi Vysoké Tatry. Povrch chotára tvorí treťohorné zlepencovo-karbonátové súvrstvie vo východnej časti, gutensteinské vápence, druhohorné dolomity a dolomitické vápence. Geologické zloženie je veľmi pestré. Dná dolín sú vyplnené aluviálnymi náplavmi, nad ktorými sú na svahoch vyvinuté terasy. V údolí Bieleho Váhu sa terasy tiahnu od rozvodia v Štrbe cez Važec a Východnú ku Kráľovej Lehote. V Štrbskom chotári sa nachádza menšie množstvo hnedého uhlia. Východne od Štrby v hone Valtierová a v zadnej časti Kolombjarku sa nachádzajú výdatné ložiská vápenca, z ktorého sa vypaľuje vápno na stavebné účely.
Vodstvo
Z Lieskovca (963 m) cez štrbskú železničnú stanicu a ďalej poľnou cestou z Važca do Šuňavy vedie v dĺžke 930 metrov po širokom pieskovom chrbte hlavné európske rozvodie. Z prítokov Mlynice, tečúcej do Popradu, si povrchový odtok udržal iba Štrbský potok, ostatné v priebehu času zmizli z povrchu. Pozdĺž šuňavskej cesty je až po rozvodie 24 malých závrtov, ktoré odvádzajú všetku vodu do podzemia (najhlbší je 6 metrový s obvodom 58 metrov). Poloha závrtov udáva smery hlavných chodieb. Po odstranení flyšu z povrchu riekami sa mohla uplatniť sústava rozpukaných hornín a ponory odviedli vodu z povrchu do podzemia, kde sa vo vápencoch vytvorili dutiny a jaskyne. Epigenéza od Váhu a Važca po Podtureň a epigenéza Mlynice medzi Štrbou a Lučivnou sú okrajové.
Tatranské potoky zaniesli v staršom pleistocéne flyšové dno Liptovskej a Popradskej kotliny hrubým pokrovom štrku, ktorý odtlačil Váh a rieku Poprad na severnú pätu Nízkych Tatier. Váh a rieka Poprad sa potom zarezali do odolných vápencov a dolomitov, kým erózno-denudačné procesy rýchlejšie znižovali povrch no štrkovom pokrove a na mäkkom flyši oboch kotlín. Obidve rieky sa už nepresunuli na sever pod novoutvorené úpätie, ale prehĺbili epigenetické doliny do svahu Nízkych Tatier.
Podnebie
Štrba leží v strednej časti stredoeuropského vnútrozemia na polceste medzi Baltským a Jadranským morom ako aj medzi Lamanšským prielivom a Čiernym morom. V zhode s touto zemepisnou polohou sa klíma v podtatranskej oblasti vyznačuje už značným stupňom kontinentality, čo sa prejavuje najmä podstatným rozpätím teploty v zime a počas leta aj zrážkami s väčšou výdatnosťou. Vetry majú prevládajúci smer od západu až severozápadu. Proti priamemu účinku južných vetrov sú južné a juhovýchodné svahy čiastočne chránené Nízkymi Tatrami.
Zima prichádza často už začiatkom novembra a sneh schádza z polí v apríli, niekedy až v máji. Táto skutočnosť značne ovplyvňuje prácu na poliach, ako aj vyháňanie dobytka a oviec na pašu.
Dejiny
Poloha obce v blízkosti nevýrazného, no dopravne významného sedla medzi Liptovom a Spišom predpokladá osídlenie už v stredoveku. Dokladajú to aj pozostatky osád Šoldov a Hrachovisko, ktoré potvrdzujú osídlenie oblasti Štrby už v poveľkomoravskom období. Najstaršia písomná zmienka o osade Csorba pochádza z roku 1280 a predpokladá sa pomenovanie podľa geografickej „štrbiny“ medzi Vysokými a Nízkymi Tatrami. Najstaršie dejiny obce poznačilo pôsobenie šľachtica Bohumíra a rodov Bány, Smerčány a Szentiványi, ktoré sa zachovali v symbolike troch hviezd v erb Štrby. Jeho dominantou je však svätoodrejský a kresťanský kríž, zovreté ruke svätca.
Dôležitým medzníkom v dejinách obce bola výstavba Košicko-Bohuminskej železnice v roku 1871, ktorá odštartovala masívny rozvoj cestovného ruchu. Vybudovanie rekreačných a kúpeľných objektov na Štrbskom Plese podnietilo aj rozvoj osady Tatranská Štrba, kde vznikla železničná stanica. Na konci 19. storočia bola vybudovaná trať Tatranská Štrba – Štrbské Pleso, ktorá zjednodušila prístup návštevníkom Tatier, no i miestnym, ktorí pracovali v službách alebo v lese. Výrazne sa rozrástla aj samotná Štrba.
4. septembra 1944 bola časť obce, za pomoc partizánom, nemeckými vojakmi vypálená. Zhorelo viac ako 25 budov.
Kóiči Tanaka
Život
Kóiči Tanaka sa narodil 3. augusta 1959 v meste Tojama, hlavnom meste rovnomennej prefektúry v Japonsku. Pretože jeho matka zomrela mesiac po pôrode a jeho otec bol fyzicky slabý, Tanaka vyrastal v rodine svojho strýka, ktorý vlastnil predajňu a opravovňu tesárskeho náradia.
Po absolvovaní Tojamskej mestskej strednej školy Šibazono (19721975) a Tojamskej strednej školy Čubu (19751978), známej ako jednej z najlepších v prefektúre Tojama, nastúpil na Katedru elektrického inžinierstva Technologickej fakulty Univerzity Tohoku v meste Sendai. Podľa vlastného vyjadrenia si tento smer štúdia vybral z dôvodu svojho dlhodobého záujmu o elektrotechniku a vízie lepšieho uplatnenia po skončení školy. Spromoval v roku 1983 ako Bachelor of Science (B. S.) a následne sa neúspešne pokúšal zamestnať ako elektrotechnický inžinier v niektorom z japonských výrobcov elektroniky. S pomocou svojho univerzitného mentora Sabura Adačiho nastúpil do Shimadzu Corporation, spoločnosti vyrábajúcej medicínske zariadenia, kde sa zapojil do šesťčlenného tímu vyvíjajúceho komponentnú technológiu pre analytické prístroje, v rámci elektrotechnickej sekcie Ústredného výskumného laboratória.
Osobný život
V máji 1995 sa zosobášil s Juko Ikegami.
Štrba
Doprava
Obcou prechádza stará cesta, spájajúca Liptov a Spiš, ktorá je dnes už len lokálnou spojnicou s Važcom. Tranzit sa presunul na diaľnicu D1, ktorá prechádza severným okrajom obce a cestu I/18, vedúcu Tatranskou Štrbou. Cez túto osadu vedie aj železničná trať Žilina – Košice, ktorá tu má najvyššie položenú rýchlikovú zastávku. Z tejto stanice vedie ozubnicová trať na Štrbské Pleso. Hlavná trať sa od Tatranskej Štrby stáča južným smerom a severným okrajom Štrby pokračuje k Popradu. Len východne sa nachádza letisko Poprad-Tatry.
Pôsobili tu
náhľad|Zastávka ozubnicovej železnice v Tatranskej Štrbe
French Open 1998
French Open 1998 bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa konal od 25. mája do 7. júna 1998 v Paríži na antukových dvorcoch Rolanda Garossa. Víťazmi dvojhier sa stali Arantxa Sánchezová Vicariová a Carlos Moyà.
Softbal na Letných olympijských hrách
náhľad|Softbaloví účastníci na [[Softbal na Letných olympijských hrách 2008|OH 2008]] Softbal bol prvýkrát oficiálne zaradený do programu Letných olympijských hier na Olympiáde 1996 v Atlante; ale len v kategórii žien. Naposledy sa objavil na olympiáde 2008 v Pekingu predtým, než bol spolu so bejzbalom vyradený z oficiálnych športov MOV v októbri 2009. V roku 2020 sa softbal vrátil do programu olympijských hier. Historických olympijským tabuľkám dominuje tím Spojených štátov, ktorý dokázal na OH zvíťaziť trikrát.
French Open 1998
Dvojhra mužov
🇪🇸 Carlos Moyà vs. 🇪🇸 Àlex Corretja 6-3, 7-5, 6-3
Dvojhra žien
🇪🇸 Arantxa Sánchezová Vicariová vs. 🇺🇸 Monika Selešová  7-6(5), 0-6, 6-2
Zmiešaná štvorhra
🇺🇸 Venus Williamsová / 🇺🇸 Justin Gimelstob vs. 🇺🇸 Serena Williamsová / 🇦🇷 Luis Lobo  6-4, 6-4
Jaroslav Kolačný st.
Jaroslav Kolačný st. (* 30. jún 1908, Šopron – † 30. jún 1981, Banská Bystrica) bol lekár-oftalmológ.
Životopis
Odborník v oblasti očného lekárstva, vychoval vyše 100 odborníkov. Hlavný ústavný lekár nemocnice v Banskej Bystrici (od 1. októbra 1947). Zakladateľ očného lekárstva a prvý primár očného odd. KÚNZ v Banskej Bystrici (1950-1977), ordinár pre chorých na glaukóm (do 1981). Pod jeho vedením praxovalo vyše 40 lekárov, z ktorých väčšina získala oftamologickú erudíciu. Zaslúžil sa o vznik ordinariátu pre detskú oftamológiu a ordinariátu pre chorých na glaukóm.
Tmavá hmlovina
Tmavé hmloviny sú viditeľné, ak zakrývajú časť žiarenia reflexnej hmloviny (napr. hmlovina Konská hlava) alebo prekrývajú hviezdy v pozadí (napr. hmlovina Uhoľné vrece).
Tvar takýchto temných mrakov je veľmi nepravidelný: nemajú jasne definované vonkajšie hranice a niekedy sa hadia v kŕčovitých tvaroch. Najväčšie tmavé hmloviny sú viditeľné voľným okom – vyzerajú ako tmavé škvrny na svetlejšom pozadí Mliečnej cesty.
Astrofyzika tmavých hmlovín
Vodík týchto tmavých oblakov existuje v molekulárnej forme. Najväčšie hmloviny tohoto typu, tzv. obrovské molekulárne mraky (GMC – giant molecular clouds) sú viac ako miliónkrát hmotnejšie ako Slnko. Obsahujú množstvo hmoty medzihviezdneho média, majú priemer okolo 150 svetelných rokov a priemernú hustotu 100 až 300 molekúl na centimeter kubický a vnútornú teplotu iba 7-15 K. Molekulárne mraky pozostávajú prevažne z plynu a prachu, ale obsahujú tiež mnoho hviezd. Jadrá mrakov sú úplne skryté pohľadu a boli by nedetekovateľné nebyť mikrovlnného žiarenia molekúl, z ktorých pozostávajú. Toto žiarenie neabsorbuje prach a zreteľne uniká z mraku. Materiál v mraku sa zhlukuje vo všetkých veľkostiach, niektoré mraky v mierkach hmotností jednotlivých hviezd, malé zhluky môžu mať jeden svetelný rok v priemere. Mraky majú vnútorné magnetické pole poskytujúce podporu v smer opačnom ich gravitácii.
GMC hrajú dôležitú úlohu v dynamike galaxií: keď hviezda prejde v blízkosti GMC, toto značné gravitačné pôsobenie významne naruší orbitu hviezdy. Po opakovaných blízkych stretnutiach stredne stará hviezda nadobudne významné zložky v rýchlosti v každom smere, namiesto takmer kruhovej orbity ako novo narodená hviezda (preto, lebo nová hvieda zdedí kruhovú orbitu GMC, kde sa zrodila). To dáva astronómom ďalší nástroj na odhad veku hviezd a pomáha vysvetliť hrúbku galaktického disku.
Vo vnútorných oblastiach tmavých hmlovín sa dejú dôležité udalosti ako vznik hviezd.
Švábovce
Švábovce sú obec na Slovensku v okrese Poprad na hlavnej ceste Poprad – Prešov. Väčšina obyvateľstva tejto obce sa v minulosti hlásila k evanjelickému vierovyznaniu. V súčanosti majú prevahu občania hlásiaci sa k rímskokatolíckemu vierovyznaniu (52,8%), k evanjelickému a.v. vierovyznaniu sa hlási 39,3% obyvateľov. Za touto zmenou je najmä nárast rómskeho obyvateľstva, ktoré sa hlási prevažne k rímskokatolíckemu vierovyznaniu, hoci k rómskej národnosti sa prihlásilo len 8 obyvateľov.
Prírodné pomery a poloha obce
Švábovce ležia v západnej časti Spišskej kotliny, vyplnenej ílovcovo – pieskovcovitým súvrstvím centrálno-karpatského flyšu s vložkami dobyvateľných, oxidokarbonických mangánových rúd. Obec leží v nadmorskej výške, nadmorská výška chotára sa nachádza v rozmedzí 596 –.
Prvá písomná zmienka
Obec sa prvýkrát spomína v liste ostrihomského arcibiskupa Filipa z 29.novembra 1278, v ktorej vystupuje aj farár Tomáš zo Šváboviec (villa Sweui), ako jeden z členov Bratstva farárov 24 spišských miest, čo dokazuje existenciu kostola už v 13. storočí. Dodnes stojaci ranogotický chrám zasvätený v súčasnosti Kristovi Kráľovi datujú odborníci do druhej polovice 13. storočia. Odpis spomínaného listu sa nachádza v listine z roku 1427, týkajúcej sa dohody medzi spišským prepoštom Jurajom z Kežmarku a Bratstvom farárov 24 spišských miest ohľadom desiatku. Je uložená v Štátnom oblastnom archíve v Levoči.
13. storočie – 1526
O tom, že Švábovce už v 13.storočí mali významné postavenie a patrili do kráľovského Domu, hovorí listina z roku 1294, podľa ktorej Arnold, syn demetrika zo Spiša, vymenil hrad Plaveč, ktorý sám postavil, za majetok Švábovce (villa Suap) s kráľom Ondrejom III. Prímeno Šváby získala Arnoldova rodina podľa názvu osady. Takto došlo začiatkom 14. storočia k vyčleneniu vetvy Švábyovcov z pôvodného rodu Hrhovských (Gorgeyovcov), jedného z najstarších na Spiši. Rod Švábyovcov sa neskôr rozčlenil na dve vetvy. Centrom jedného rodu sa stali Švábovce a druhého Slovenská Ves.
Osobnosti
Z dediny pochádza významný slovenský vedec – Michal Korenko z Oddelenia taveninových sústav Ústavu anorganickej chémie SAV v Bratislave.
Starostom obce, zvoleným v komunálnych voľbách v roku 2002 a opakovane v roku 2006, je Ján Mlynár z ĽS-HZDS.
Zo Šváboviec pochádza slovenský reper Zverina.
519 Sylvania
519 Sylvania je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil R. S. Dugan 20. októbra 1903.
Kongregácia pre náuku viery
Kongregácia pre náuku viery je centrálna inštitúcia rímskokatolíckej cirkvi na ochranu cirkvi pred kacírstvom, teda odlišným vierovyznaním, založená pápežom Pavlom III. nariadením „Licet ab initio“ z 21. júla 1542 ako Congregatio Romanae et universalis Inquisitionis.
Instituto Federal da Bahia
thumb|Instituto Federal da Bahia Instituto Federal da Bahia (skrátene Instituto da Bahia alebo IFBA) je významná verejná univerzita v Brazílskom meste Salvador. Je najväčšou univerzitou v štáte Bahia. Štúdium na univerzite je bezplatné. Založená bola v roku 1910.
NGC 4664
NGC 4664 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,3.
Deväť klasických kníh
Štyri knihy
Súbor Štyroch kníh (四書, S'-šu) zostavil v období dynastie Sung filozof Ču Si.
Vzdelanostná nerovnosť
Nerovnosti vo vzdelaní poukazujú na rozdiely v množstve (stupni vzdelania) a k jeho prístupnosti (sociálnej spravodlivosti) pre akéhokoľvek člena spoločnosti. Faktory, ktoré vzdelanie a jeho prípadné rozdiely ovplyvňujú, bez toho aby obmedzovali samotný prístup ku vzdelaniu, sú napríklad kultúra, politické a štátne usporiadanie, prírodné katastrofy, globalizácia, postihnutie daného jedinca, chudoba, rasa, etnicita, gender, IQ, náboženstvo, spoločenské hodnoty, socioekonomický status a hlavne to, či nie je daná krajina ohrozovaná vojnou.
Najčastejšie príčiny vzniku nerovností vo vzdelaní
Jedným z hlavných faktorov ovplyvňujúci vzdelanie je jeho dostupnosť. V krajinách tretieho sveta je vzdelanie vzácne najmä pre jeho nedostatok, spôsobený malým počtom učiteľov a zároveň dostupných priestorov, kde by sa výuka mohla konať. S tým súvisia aj finančné problémy, hlavne v chudobných krajinách, kde vzdelanie nie je prístupné bezplatne. V krajinách s vysokým počtom kvalitných súkromných škôl je často problém, že sa ku vzdelaniu nedostanú tí najlepší, ale najbohatší. Ďalšou dôležitou skutočnosťou je, že dieťa, ktoré pochádza z rodiny, kde väčšina jej členov má vysokoškolský titul, má v budúcnosti väčšie predpoklady na získanie vyššieho vzdelania, ako dieťa z rodiny, kde má väčšina členov len základné vzdelanie. Najnovším fenoménom je taktiež zaraďovanie vysokých, ale aj stredných škôl, do rôznych rebríčkov (kde sú obodované v rôznych kategóriách), ktoré zohrávajú dôležitú úlohu či už pri výbere vzdelávacej inštitúcie, ale aj pri hľadaní zamestnania.
Meranie vzdelanostných nerovností
Miera vzdelanosti sa určuje pomocou štúdií, ktoré sú koordinované nielen medzinárodnými organizáciami (např. OECD).
PIAAC
Jedným z projektov zaoberajúcim sa mierou vzdelanosti nesie názov PIAAC (Program for International Assessment of Adulty Competencies). Jeho predchodcami v tejto sfére boli IALS (International Adult Literay Survey), neskôr SIALS (Second International Adult Literay Survey), ktoré nakoniec nahradil práve PIAAC. Dostupné výsledky prieskumu z roku 2013, ktorého sa zúčastnilo 33 štátov, skúmajú funkčnú gramotnosť, čiže schopnosť používať jednotlivé základné zručnosti. V rámci numerickej gramotnosti sú otestované každodenné činnosti, ktoré vyžadujú prácu s číslami, či inou matematickou a priestorovou prácou. Čitateľská gramotnosť overuje schopnosť analýzy textu a pochopenie obsahu informácií. Poslednou testovanou kategóriou sa týka oblasti IT, ktorá sa zameriava na schopnosť používať bežné aplikácie ako editor text, internetový prehliadač, kalkulátor, či iné podobné programy. Najlepšie výsledky dosiahlo Nórsko, Švédsko, Holandsko a Fínsko, pokým na opačnej strane stoja proti ním krajiny ako Poľsko, Írsko a Spojené Štáty.
PISA
Ďalším významným projektom zaoberajúcim sa touto problematikou je PISA (Programme for the International Student Assessment). Zameriava sa na vzdelanosť detí okolo pätnásteho roku a sústreďuje sa na znalosť čítania, matematiky a vied. Najlepších výsledkov v tomto prieskume dosahuje Shangaj, Čína. Oba projekty PIAAC a PISA sa medzi sebou doplňujú. Pokým PISA overuje čo a ako sa študenti naučili, PIAAC skúma nasledujúce rozvíjanie získaných schopností.
Vývoj a faktory ovplyvňujúce vzdelanostné nerovnosti na Slovensku
Slovensko v súčasnosti patrí medzi krajiny s vysokým pomerom novoprijatých vysokoškolákov, čo ho v porovnaní s inými krajinami radí na najvyššie priečky. Náhly nárast počtu študentov na školách terciárneho stupňa zaznamenáva najmä po roku 1990, kedy sa platy vzhľadom na dosiahnuté vzdelanie začali výrazne líšiť. Vývoj vzdelanostných nerovností na Slovensku sa značne mení po 2. sv. vojne, kedy mal vznik jednotnej školskej sústavy výrazný dopad na vzdelanostnú štruktúru obyvateľstva. Napriek tomu, že bolo štúdium bezplatné a povinné, záujem o dlhšie štúdium bolo vďaka platovej nivelizácií minimálne. Mieru vzdelanosti medzi ženami a mužmi v tomto období výrazne ovplyvňuje fakt, že pokým boli muži na trhu práce zamestnávaní najmä v odvetviach ťažkého priemyslu, ženám sa naskytla možnosť uplatniť sa v ľahšom priemysle, čo malo za následok feminizáciu istých odvetví a takisto ich zvyšujúci sa záujem o štúdium na odborných školách. Napriek tomu miera žien s vysokoškolským vzdelaním u starších generácii, reprezentujúce právo toto obdobie, ostáva pomerne nízka. Výrazný nárast žien vo vysokom školstve zaznamenávame u mladších generácii a v porovnaní s mužmi v súčasnosti tvoria väčšiu časť študentov vysokých škôl. Hlavnými faktormi tejto zmeny je postupné upúšťanie od tradičnej úlhoy muža ako hlavného živiteľa rodiny a takisto fakt, že za posledných 20 rokov počet vysokoškolských študentov vzrástol skoro osemnásobne.
Riešenie prostredníctvom vzdelávacej politiky
Opatrení, ktoré sa priamo zameriavajú na znižovanie nerovností je len veľmi málo, neodhliadnuc o toho, že u nich chýba následné monitorovanie úspešnosti.
V mnohých krajinách, by mala byť rozhodne špecifikovaná rada indikátorov vzdelanostných nerovností, ktorá by sa mala stať pravidelnou súčasťou výročných správ o stave vzdelávacej sústavy. Takisto, by opatrenia vzdelávacej politiky mali byť posudzované z hľadiska potencionálneho dopadu na vzdelanostné nerovnosti. V neposlednom rade by sa mali školám poskytovať aj rôzne podporné nástroje a naučiť ich využívať. Jedná sa najmä o pomocný personál (asistentky, psychológovia, pomocní učitelia, etopedy) a metodickú pomoc (napr. pomôcky umožňujúce individualizovať výuku, či diagnostikovať aktuálnu úroveň žiakov). Samotným žiakom by mali byť dostupní kvalifikovaní poradcovia, ktorí im sprostredkujú potrebné informácie o vzdelanostnej ponuke a pomôcť im s voľbou svojej dráhy. Títo odborníci, by mali tiež posilňovať vzdelanostnú ašpiráciu u žiakov, ktorých nemôže formovať rodina. Poradcovia by mali aktívne vyhľadávať žiakov, ktorí ich pomoc najviac potrebujú, aby neostala k dispozícii len rodinám, ktoré tieto služby samy vyhľadávajú.
Blšany
Blšany sú mesto v Česku v okrese Louny v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 987 obyvateľov, z toho 503 mužov a 484 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,9 roka (muži 40,1 roka, ženy 41,8 roka).
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 1999
'''Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 1999''' boli v poradí 2. Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov, druhé najvyššie kontinentálne podujatie v roku 1999, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 22.24. januára 1999 v Porte, v Portugalsku, za účasti 5 tímov. Portugalsko bolo dejiskom ME II. divízie druhýkrát, keď organizovalo predchádzajúci turnaj v roku 1997. Francúzsko, ako víťaz turnaja, sa kvalifikovalo v roku 2001 na hlavné podujatie Majstrovstiev Európy.
Praženie
Praženie alebo vyprážanie (dokonavý vid: upraženie, vypraženie) alebo smaženie alebo vysmážanie (dokonavý vid: usmaženie, vysmaženie) môže byť:
2675 Tolkien
2675 Tolkien je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil M. Watt 14. apríla 1982.
Praženie
Praženie alebo vyprážanie (dokonavý vid: upraženie, vypraženie) môže byť aj:
2675 Tolkien
Lista de asteroidi
NGC 4665
NGC 4665 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,3.
Deinosthenes zo Sparty
Deinosthenes (iné názvy: Deinosthenés, Démosthenes, Démosthenés; Deinosthenes, Démosthenes, iný prepis: Deinosthenés, Démosthenés) bol v roku 316 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Deinosthenes zo Sparty bol na 116. olympijských hrách v roku 316 pred Kr. korunovaný vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion, t. j. na 192,27 metra, bol v Olympii najstaršou a až do zrušenia hier hlavnou súťažnou disciplínou. Menom jej víťaza sa označovala celá olympiáda.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že Deinosthenes si dal v olympijskej Altide vedľa svojej sochy postaviť i stĺp. Pausanias o tom uvádza: „''Hovoria, že vzdialenosť cesty do Lakedaimonu z Olympie k druhému stĺpu v Lakedaimone je šestošesdesiat stadií (122,1 km). "'' Deinosthenov stĺp s porušeným nápisom objavili v dvoch častiach, pri byzantskom chráme a na dvore palaistry (zápasiska).
Ondrej Kolár
Ondrej Kolár (* Banská Bystrica † 3. september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.
Životopis
Pracoval v banskobystrickom mediarskom podniku. Jeden z vodcov baníckeho povstania (15251526). Pri pokuse zmocniť sa v auguste 1526 Banskej Bystrice bol pri ústupe chytený, odsúdený na smrť a popravený.
Jozef Mistrík
Prof. PhDr. Jozef Mistrík, DrSc. (* 2. február 1921, Špania Dolina – † 14. júl 2000, Bratislava) bol slovenský jazykovedec, literárny vedec, vysokoškolský pedagóg a súdny grafológ. Venoval sa hlavne štylistike a morfológii.
Životopis
V rokoch 1937 – 1941 študoval na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, 1952 – 1956 popri zamestnaní vyštudoval slovenský a ruský jazyk na Univerzite Komenského. Bol učiteľom v Španej Doline, v rokoch 1943 – 1949 na ekonomickej škole v Trenčíne, 1949 – 1953 v Bratislave, 1953 – 1960 výskumným pracovníkom a riaditeľom Štátneho stenografického ústavu, 1960 – 1965 vedeckým pracovníkom Slovenskej akadémie vied, od 1965 doc., prof. na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Ako hosťujúci docent a profesor prednášal na univerzitách v Kolíne nad Rýnom (1969 – 1971), Moskve (1972), Oxforde a Sheffielde (1975 – 1977); prednášal na Pedagogickej a Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici a na Akadémii umení v Banskej Bystrici (1997).
Ťažiskom jeho vedeckovýskumnej činnosti boli najmä oblasti štylistiky, poetiky, matematickej jazykovedy, gramatiky, grafológie a rétoriky, z ktorých vydal početné monografie a štúdie. Bol vedúcim editorom a spoluautorom Encyklopédie jazykovedy (1993), publikoval takmer 250 vedeckých štúdií a článkov v slovenských i zahraničných odborných časopisoch a zborníkoch. V rámci uvedených odborov pripravil niekoľko desiatok učebníc a príručiek. V diele Štylistika (7. vydaní v rokoch 1961 – 1985) položil teoretické základy štylistiky.
Propaganda Due
Propaganda Due (P2) bola organizácia pôvodne založená v roku 1887 v Ríme ako slobodomurársky náprotivok Kongregácie pre náuku viery a zanikla s príchodom fašizmu. V roku 1944 ju znovu založil Licio Gelli. Členovia P2 sa zorganizovali z vedúcich osobností hospodárstva, armády, politiky, mafie a tajných služieb.
Jedným z hlavných cieľov P2 bolo v prípade volebného víťazstva Komunistickej Strany Talianska prevziať moc pomocou štátneho prevratu. Lóža fungovala oficiálne do roku 1976, keď bol odvolaný jej predsedajúci majster, ale operovala ilegálne až do roku 1981 ako pseudo-slobodomurárska alebo "čierna" či "zdanlivá - kamuflážna" lóža.
Založenie
V roku 1944 bola P2 znovu založená ako slobodomurárska lóža továrnikom (vlastníkom továrne na matrace) Liciom Gellim s oficiálnym uznaním veľlóže Grande Oriente d’Italia. Gelli sa stal v roku 1967 „majstrom lóže“. Počas obdobia, keď bola lóža vedená Liciom Gellim, bola P2 zapletená do mnohých talianskych zločinov a záhad, vrátane celoštátneho úplatkárskeho škandálu Tangentopoli, kolapsu Vatikánom riadenej Banco Ambrosiano a vrážd žurnalistu Mina Pecorelliho a bankára Roberta Calviho (riaditeľ Banco Ambrosiano). P2 bola odhalená v rámci vyšetrovania kolapsu finančného impéria Michele Sindonu.
Cieľ
Cieľom talianskej tajnej lóže P2 bolo po hroziacom volebnom víťazstve Komunistickej Strany Talianska zabrániť prevzatiu moci komunistami. P2 to chcela dosiahnuť pomocou štátneho prevratu a prevziať vládu nad krajinou. O Liciovi Gellim sa tvrdí, že mal spojenie s CIA.
Najväčšiu aktivitu mala P2 v 70. rokoch, kedy bola vedúca špička zapletená do veľkého množstva kriminálnych a teroristických akcií. Podľa informácií spolupracovnika CIA a Mossadu Richard Brenneke financovala americká vláda lóžu P2 sumou vo výške do 10 miliónov dolárov mesačne.
Škvarenie
Škvarenie (dokonavý vid: uškvarenie) môže byť:
520 Franziska
520 Franziska je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil M. F. Wolf, P. Gotz 27. októbra 1903.
Mark Borisovič Mitin
Mark Borisovič Mitin (* 5. júl 1901, Žytomyr, Ukrajina – † 15. január 1987, Moskva, Rusko) bol sovietsky filozof, ktorý pracoval v rámci dialektického materializmu, dejín filozofie a kritiky nemarxistickej filozofie.
Agastrofos
Agastrofos (Agastrofos) je v gréckej mytológii syn Paióna z Paionie.
Agastrofos je postavou Homérovej Iliady. Jeho meno zaznie v jedenástom speve, kde ho Homér opisuje ako dobrého oštepára, ktorého aj napriek tomu oštepom smrteľne zraní Tydeov syn Diomédes. Hovoria o tom Homérove verše:„''Vtedy sa pozeral z Idy syn Kronov a bitku všetkých vojsk rozvinul do rovnováhy – muž muža tam navzájom hubil. Chrabrému Agastrofovi, ktorému otcom bol Paión, prebodol bedro Tydeov syn svojou kopijou. Voz nablízku nemal ranený, aby v ňom ušiel, čím v jeho duši zmätok nastal, lebo vozataj s koňmi bol ďaleko, hrdina pešo zúril medzi bojovníkmi, až milý život svoj stratil."'' Potom, ako Agastrofos umrel, Diomedes mu zvliekol z tela zbroj.
Myjavská pahorkatina
Myjavská pahorkatina je geomorfologický celok na západnom Slovensku. Najvyšším vrchom je Bradlo.
Polohopis
Z geomorfologického hľadiska je súčasťou subprovincie Vonkajšie Západné Karpaty a oblasti Slovensko-moravské Karpaty. Jedinou geomorfologickou časťou sú Brančské bradlá. V starších členeniach zahŕňala Myjavská pahorkatina aj Chvojnickú pahorkatinu.
Myjavskú pahorkatinu obklopujú na juhovýchode Malé Karpaty, na východe Považské podolie a na severe Biele Karpaty. Západným smerom nadväzuje Chvojnická pahorkatina juhozápadne sa rozprestiera rovina Borskej nížiny. V severnej polovici centrálnej časti leží mesto Myjava, ktorým preteká rovnomenná rieka, odvodňujúca západnú časť územia do Moravy. Vodné toky z východnej časti pahorkatiny smerujú do Váhu.
Geológia
Myjavská pahorkatina patrí do skupiny flyšových pohorí aj keď geologická stavba oblasti je relatívne pestrá. Západná časť je budovaná ílovcami, siltovcami, pieskami, pieskovcami, štrkmi a zlepencami z obdobia spodného miocénu. Východná časť je rôznorodejšia. Okrem spomenutých hornín (v najvýchodnejšej časti) sa v severnej časti vyskytujú pieskovce, zlepence, ílovce obdobia vrchnokrieodvého až paleocénneho veku (tzv. brezovská skupina) a tiež obdobia paleocén až spodný eocén (tzv. myjavská skupina). Bradlové pásmo tvorí hranicu s flyšovými horninami na severe. Severná časť Myjavskej pahorkatiny je budovaná pieskovcami, ílovcami, zlepencami obdobia eocénu až oligocénu, tieto horniny sú súčasťou flyšového pásma. južnejšie potom slieňmi, vápencami, pieskovcami a zlepencami vrchnej kriedy. Najjužnejšiu časť už budujú vápence a dolomity, čiastočne bridlice a pieskovce obdobia stredného až vrchného triasu, ktoré patria hroniku.
Vodstvo
Z hydrologického hľadiska patrí menšia západná časť k povodiu Moravy (odvodňuje rieka Myjava s Brezovským potokom), východná časť prináleží k povodiu Váhu (je odvodňovaná prostredníctvom potokov Kamečnica, Jablonka s Tŕstím a Kostolníkom, najjužnejšia časť Holeškou).
Osídlenie
Myjavská pahorkatina patrí k nízkym, rozpojeným pohoriam, čo umožnilo vznik kopaničiarskeho osídlenia. Je súčasťou Myjavsko-bielokarpatskej oblasti rozptýleného osídlenia a jej Myjavskej podoblasti. Vnútri pahorkatiny sa nachádzajú tri mestá: Myjava, Stará Turá a Brezová pod Bradlom. Má približne 40 000 obyvateľov.
Nasledovanie
Nasledovanie môže byť:
Wexford
Wexford môže byť:
Oblasť H II
Oblasť H II – mračno medzihviezdneho plynu – svietiaca hmlovina, v ktorej je vodík zväčša ionizovaný (HII), s rozmermi aj niekoľkých stoviek svetelných rokov. Tieto hmloviny pozorujeme často v súvislosti so zrodom hviezd. Žiaria na základe fosforescencie po ionizácii a rekombinácii atómov (strata jedného alebo viacerých elektrónov je ionizácia atómu, ak ionizovaný atóm zachytí do svojho obalu voľný elektrón, nastáva rekombinácia atómu). Ich hmotnosti sú rôzne, často dosahujú až 3x104 M¤ (hmotnosti Slnka), teplota je cca 10 000 až 20 000 K, hustota cca 10 atómov/cm3. Viditeľná veľkosť hmloviny je daná Strömgrenovým polomerom, ktorý závisí od teploty (spektrálny typ) blízkej hviezdy, ktorá hmlovinu osvetľuje – napr. u hviezd so spektrálnou triedou O5 sú priemery hmlovín cca 150 pc (parsek), u hviezd A0 cca 0,5 pc.
Oblasť H II vzniknutú výlučne odtrhnutím plynného obalu umierajúcej hviezdy nazývame planetárne hmloviny. Pretože oblasti H I, H II a planetárne hmloviny emitujú žiarenie, patria čo do kategorizácie do väčšieho celku s názvom emisné hmloviny.
Príkladom emisnej hmloviny – oblasti H II je Veľká hmlovina v Orióne.
Deviatka
Deviatka alebo hovorovo devina môže byť:
Deviatka môže byť aj v egyptskej mytológii: Devätoro
Devina môže byť aj:
Animalisms
Animalisms je tretím britským albumom skupiny The Animals. Tento album má podobný zoznam skladieb ako jeho americká verzia, ktorá vyšla pod názvom Animalization, ktorá vyšla o dva mesiace neskôr.
Britská reedícia tohto albumu z roku 1996 s odlišným obalom je kombináciu albumov Animalisms, Animalization a skladieb z nezávislého EP z roku 1963, ktoré bolo nahrané pod názvom The Alan Price Rhythm and Blues Combo.
V júni 1966 album Animalisms dosiahol štvrté miesto v britských rebríčkoch.
Pes domáci
Pes domáci alebo pes (latinské názvy pozri nižšie) je taxón z rodu Canis. Je to domestikovaná podoba vlka dravého (Canis lupus). Presné zaradenie tohto taxónu v rámci rodu Canis je sporné – pozri nižšie.
Dingo
V najnovších textoch zvykne taxón pes domáci zahŕňať aj taxón dingo (=pes dingo, dingo austrálsky). O psovi dingo pozri samostatný článok dingo austrálsky.
Zaradenie v systéme
Presné zaradenie psa domáceho v rámci rodu Canis je sporné a sporný je teda aj latinský názov tohto taxónu. V literatúre sa vyskytujú tieto názvy a zaradenia: Ďalšie synonymá, ktoré sú ale prípadne platné len pre psy juhovýchodnej Ázie :
Pôvod a domestikácia psa
náhľad|vľavo|[[Vlk dravý]] náhľad|vpravo|[[Šakal zlatý]] Na základe početných archeologických nálezov z rôznych kútov sveta sa pes považuje nielen za prvé domestikované zviera, ale aj za prvé zviera, ktoré človek cielene choval. K udomácneniu vlka došlo viackrát v rôznych častiach sveta a v rôznom čase nezávisle od seba (avšak najneskôr pred 10 000 rokmi). Tradične sa predpokladá, že k udomácneniu psov došlo na Blízkom alebo Strednom východe, nedávna štúdia naznačila, že psy môžu mať európsky pôvod. Z kostrových nálezov niekoľkých druhov psov sa odvodzovali a dodnes odvodzujú dnešné plemená. Za najstaršie praplemeno bol označený takzvaný pes močiarny či rašelinný (lat. Canis familiaris palustris Rütimeyer), od ktorého sa dodnes odvodzujú početné plemená špicov, pinčov a teriérov. Skupina severských, vlkom podobných psov a pastierske psy sú odvodzované od psa, ktorého kostra bola objavená vo vykopávkach pri Ladožskom jazere, a ktorý dostal meno Canis familiaris Inostranzewi. Skupina dogovitých psov sa odvodzuje ešte aj dnes od predka nazvaného Canis familiaris decumanus. Z doby 4000 až 5000 rokov pred Kr. pochádza pes bronzový (lat. Canis familiaris matris optimae), z ktorého majú pochádzať ovčiarske psy. Najmladším psom má byť Canis familiaris intermedius, z ktorého sa zvyknú odvodzovať dnešné duriče a pudle.
Podľa teórie Gregoryho Aclanda, veterinára z Cornellskej univerzity v Itake v USA nie človek domestikoval psa, ale naopak, pes sám urobil prvý krok a začal spolužitie s človekom, pretože sa kŕmil jeho odpadkami. Na oplátku strážil „svojich“ ľudí pred nepriateľmi a pomáhal pri love. V dôsledku dlhodobej koevolúcie s ľuďmi sa u vlkov vytvorila celá rada behaviorálnych (napr. znížená agresivita), ale aj genetických adaptácií. Nedávne štúdie odhalili, že genómy vlkov a psov sa líšia až v 36 regiónoch (122 génov). 19 regiónov je zodpovedných za činnosť mozgu a 8 regiónov sa uplatňuje pri vývoji nervového systému (tieto regióny by mohli stáť za behaviorálnymi zmenami u vlkov). Navyše bolo identifikovaných 10 génov hrajúcich kľúčovú úlohu pri trávení škrobu a metabolizme tukov. Práve tieto nové adaptácie zrejme umožnili vlkom efektívnejšie sa priživovať na ľudskej strave. Nasvedčuje tomu aj fakt, že dnešné plemená psov sú oveľa lepšie prispôsobené k pojedaniu škrobovín ako typicky vlčej potrave, mäsu.