cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teeth (pieseň)
Recenzie
Pieseň "Teeth" má veľmi zmiešané recenzie. Niektorí ju označujú ako jednu z najhorších piesní albumu, iní ju považujú za originálnu. Michael Hubbard označil pieseň za najväčšie prekvapenie albumu a tiež poznamenal, že je to "dobrá pieseň na tanec". Negatívne hodnotenie dostala od Nicka Hymana, ktorý povedal, že je to najhoršia pieseň albumu. Jamie Gill opísal pieseň ako jednu z najexcentrickejších.
Épinal-Ouest
Épinal-Ouest je francúzsky kantón v obvode Épinal v departemente Vosges v regiónu Lotrinsko. Tvorí ho 12 obcí.
Lannion
Lannion môže byť:
Všepoľská mládež
Všepoľská mládež, po poľsky Młodzież Wszechpolska [muoďžež všechpolska], skratka MW, je poľská organizácia mladých, ktorá je charakteristická nacionalistickou a krajne katolíckou rétorikou. Vo svojom programe deklaruje, že jej cieľom je výchova mládeže v katolíckom a národnom duchu. Úzko spolupracuje s poľskou politickou stranou Ligou poľských rodín a často je považovaná za jej mládežnícku organizáciu a dokonca aj úderku.
Tretia ideová deklarácia z roku 1989 hovorí okrem iného o tom, že „''národ je najvyššou dočasnou hodnotou. Prvou po Bohu láska patrí Vlasti a prvou po Bohu služba patrí vlastnému národu''“. V rovnakom dokumente sa ohradzuje proti „doktrínam, ktoré hlásajú svojvôľu, liberalizmus, tolerancionizmus a relativizmus“.
História
Všepoľská mládež vznikla v roku 1922, a 2. decembra 1989 bola obnovená z iniciatívy Romana Giertycha (v súčasnosti predseda LPR). Od roku 2001 organizácia spolupracuje s LPR.
Už v medzivojnových rokoch organizácia presadzovala ekonomický bojkot Židov a obmedzenie ich prístupu k vyššiemu vzdelaniu, v čase 2. svetovej vojny však odmietala nacistickú politiku a jej členovia bojovali v radoch Zemskej armády. Štruktúry organizácie boli v konšpirácii obnovené v rokoch 1943/1944 a rozbité komunistickými orgánmi v rokoch 1946/1947.
V súčasnosti organizácia deklaruje ako svoj cieľ výchovu mládeže v duchu národných a katolíckych hodnôt, nie politickú činnosť, ktorú však môžu vykonávať jednotliví členovia, ale nie v mene organizácie. Na kandidátkach LPR do parlamentných volieb v roku 2005 však Roman Giertych nahradil celý rad členov strany LPR práve členmi Všepoľskej mládeže, a to aj napriek protestom lokálnych organizácii strany a ďalšími členmi vedenia LPR.
Kritika
Všepoľská mládež bola kritizovaná za to, že sa jej predstavitelia mnohonásobne angažovali v ideologických akciách s použitím násilia. Ako príklad možno uviesť akcie členov MW počas takzvaných Pochodov rovnosti (Parada Równości, ktoré organizovali organizácie homosexuálov a ktoré mali poukazovať na netoleranciu a nerovnoprávnosť osôb patriacich k sexuálnym menšinám) v júni 2005. Poľský bulvárny denník Fakt na jeseň 2005 zverejnil niekoľko rokov staré snímky zo stretnutia, kde vtedajší členovia MW (a nietorí z nich neskôr vysoko postavení členovia LPR) hajlovali (obvinení sa hájili tým, že zdvihnutou rukou si len objednávali ďalšie pivo).
Hymna Všepoľskej mládeže
Złoty słońca blask dokoła, Orzeł Biały wzlata wzwyż, Dumne wznieśmy w górę czoła, patrząc w Polski Znak i Krzyż,
Polsce niesiem odrodzenie, Depcząc podłość, fałsz i brud, W nas mocarne wiosny tchnienie, W nas jest przyszłość'', Z nami lud,
Naprzód idziem w skier powodzi, Niechaj wroga przemoc drży, Już zwycięstwa dzień nadchodzi, Wielkiej Polski moc to my! Wielkiej Polski moc to my!
Električková doprava v Lipecku
thumb|Električka KTM-5 v Lipecku Lipeck, oblastné mesto v európskej časti Ruska, s dovedna 521 600 obyvateľmi, obsluhuje električková sieť. Ide o sieť relatívne malú, s iba niekoľkými fungujúcimi linkami.
Zoznam hráčov FC Barcelona
Toto je zoznam vybraných hráčov FC Barcelona. Obsahuje vybraných hráčov, ktorí hrali za tento katalánsky klub od jeho založenia v roku 1899 až dodnes. Celkový počet futbalistov hrajúcich za tento klub bol v priebehu histórie viac ako 1 000.
Puy-du-Lac
Puy-du-Lac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carlos Menem
Carlos Saúl Menem Akil (* 2. júl 1930, Anillaco, Argentína† 14. február 2021, Buenos Aires, Argentína) bol argentínsky politik, právnik a podnikateľ. V roku 1989 sa stal 41. prezidentom Argentínskej republiky. Vzhľadom na rôzne štátne zriadenia Argentíny v minulosti je považovaný za 46. prezidenta krajiny. Je historicky najdlhšie slúžiacim prezidentom bez prerušenia v modernej histórii Argentíny. Pred tým pôsobil ako guvernér provincie La Rioja a federálny senátor, ktorým je aj v súčasnosti. Menem je prvým argentínskym prezidentom arabského pôvodu, vyrástol ako moslim, no aby sa mohol stať prezidentom, konvertoval na katolicizmus, keďže vtedajšia ústava Argentíny vyžadovala, aby bol prezident katolík.
Mladosť a politické začiatky
náhľad|vľavo|Zvolený prezident Carlos Menem pri rozhovore s prezidentom Raúlom Alfonsínom v máji 1989 po víťazných prezidentských voľbách. Narodil sa v meste Anillaco v provincii La Rioja na severozápade Argentíny do rodiny sýrskeho pôvodu. Na začiatku 50. rokov 20. storočia v Buenos Aires stretol vtedajšieho prezidenta Juana Peróna a jeho manželku Evitu, ktorí ho veľmi ovplyvnili, kvôli čomu sa stal Perónistom. Študoval právo na Národnej univerzite v Córdobe, ktorú úspešne ukončil v roku 1955. Peróna ešte v septembri tohto roku zvrhla pri vojenskom prevrate armáda, ktorá prevzala vládu nad krajinou, následne zakázala Peronizmus, ako aj všetko spojené s Perónom a jeho nebohou manželkou Evou. Menem ako mladý právnik následne začal zastupovať disidentov a politických väzňov, čím sa stal aj verejne známou osobou. Už v roku 1956 bol za svoju činnosť prvýkrát uväznený. Napriek problémom vstúpil do Peronistickej strany a viedol mládežnícku organizáciu strany vo svojej domovskej provincii. Súčasne tu začal pôsobiť ako právny poradca odborového zväzu CGT.
Rosalind Elsie Franklinová
Rosalind Elsie Franklinová (* 25. júl 1920, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 16. apríl 1958, Londýn) bola britská fyzikálna chemička a biofyzička, ktorá mala veľkú zásluhu na objavení a objasnení molekulárnej štruktúry DNA, RNA, vírusov, uhlia a grafitu. Hoci jej práca na uhlí a vírusoch bola oceňovaná už za jej života, jej zásadný podiel na objavení štruktúry DNA bol z väčšej časti uznaný a ocenený až po jej smrti.
Carlos Menem
Mladosť a politické začiatky
V roku 1973 už iná vojenská chunta povolila konanie demokratických volieb, ktoré na celoštátnej úrovni jednoznačne vyhrali Perónisti. Menem bol úspešný tiež, keď bol zvolený za guvernéra provincie La Rioja. Na tejto pozícii zotrval až do ďalšieho vojenského prevratu, ktorý sa uskutočnil v marci 1976. Po prevrate bol zosadený, obvinený z korupcie a napojenia na ľavicové gerilové skupiny a znova uväznený, pričom vo väzení zostal až do roku 1978. Vo väzení bol spolu s poprednými predstaviteľmi poslednej demokratickej vlády, ktorú tvorili Perónisti. Režim mu nepovolil ani účasť na pohrebe jeho matky, ktorá zomrela počas jeho uväznenia. V júli 1978 bol síce prepustený, ale musel sa zdržiavať v meste Mar del Plata mimo svojej domácej provincie. Neskôr sa musel povinne presťahoval do mesta Tandil, kde sa tiež musel pravidelne hlásiť na polícii. Tu zostal ďalšie dva roky, až v roku 1980 sa mohol vrátiť domov, kde sa opäť zapojil do politickej činnosti. Táto mu však bola zakázaná a tak bol opäť uväznený. Následne bol presunutý do malého mestečka Las Lomitas v provincii Formosa na úplnom severe Argentíny.
Rosalind Elsie Franklinová
Narodila sa do prominentnej britskej židovskej rodiny. Absolvovala jednu z mála súkromných londýnskych dievčenských škôl, na ktorých sa vyučovala fyzika a chémia – St Paul’s Girls’ School. Vďaka tomu mohla pokračovať v štúdiu na Cambridgeskej univerzite, ktoré ukončila v roku 1941. Po získaní doktorátu v roku 1945 sa venovala výskumu röntgenového žiarenia a v roku 1947 začala pracovať v laboratóriu Johna Randalla, v prestížnom vedeckom pracovisku na londýnskom King’s College.
Carlos Menem
Mladosť a politické začiatky
V roku 1983 vojenská chunta povolila opätovné konanie demokratických volieb a Menem bol znova zvolený za guvernéra provincie La Rioja. Tu sa mu veľmi darilo, provincia prosperovala a tak bol vo funkcii potvrdený aj vo voľbách konaných v roku 1987. V roku 1988 sa konali vnútorné primárne voľby v Justicialistickej strane (premenovaná Peronistická strana) pri príležitosti prezidentských volieb, ktoré sa mali konať o rok neskôr. Menem primárne voľby vyhral, vláda vtedajšieho prezidenta Raúla Alfonsína z Radikálnej občianskej únie už bola veľmi nepopulárna a tak bol Perónista Menem vo voľbách favoritom. V máji 1989 sa konali voľby, ktoré podľa predpokladov vyhral práve Carlos Menem. Alfonsín mal vo funkcii skončiť až v decembri, ale pre katastrofálnu ekonomickú situáciu v krajine a hrozby nepokojov si svoje funkčné obdobie skrátil a Menemovi odovzdal úrad už 8. júla.
Rosalind Elsie Franklinová
Franklinová je najviac známa svojou prácou na difrakčných obrazoch DNA, ktoré následne použili vedci James Dewey Watson a Francis Harry Compton Crick pri správnom určení štruktúry DNA. Franklinová zrejme sama rozpoznala štruktúru DNA, avšak Watson a Crick vo svojej slávnej práci z roku 1953 jej príspevok zmienili iba niekoľkými slovami. Jej zásluhy boli rozpoznané až na konci 60. rokov. Po práci na DNA viedla Franklinová tiež výskum na poli virológie.
Zomrela vo veku 37 rokov na rakovinu vaječníkov.
Carlos Menem
Funkcia prezidenta a pokus o riešenie ekonomických problémov
Menem ešte na začiatku svojej vlády v prvom roku pristúpil k zmenám vo vláde a prijal nové opatrenia. Tie síce znížili infláciu, no ekonomika sa dostala do recesie. Vláda pristúpila k drastickému znižovaniu svojich výdavkov, vrátane sociálnej oblasti. Prezident ale pravidelne pristupoval k vládnym zmenám, noví ministri pristupovali ešte k radikálnejším úsporným opatreniam ako ich predchodcovia. Krajina sa vrátila k pôvodnej mene Pesu, ktorému vláda nastavila pevný výmenný kurz s americkým dolárom 1 ku 1. Aby sa znížila inflácia, vláda pristúpila k zvýšeniu miery voľného obchodu a zvýšila dane. Tieto opatrenia skutočne zaberali, ekonomika začala postupne rásť. Vláda následne pristúpila k privatizácii strategických a energetických podnikov, súčasne sa dohodla s provinciami, aby taktiež pristúpili k úsporným opatreniam, ktoré by znížili aj ich deficity. Reformovaný bol tiež dôchodkový systém, kedy bolo umožnené fungovať aj súkromným dôchodkovým spoločnostiam. Šetrenie ale znamenalo automaticky prepúšťanie a tak sa nezamestnanosť zvýšila na 10%, množstvo ľudí malo reálne nižší príjem, čo vyvolalo po krajine veľa protestov. Vláde sa ale podarilo znížiť vplyv odborov, ktoré tak nedokázali reagovať tak masívne, ako pred tým. Vláda pristúpila k sociálnym opatreniam, aby zmiernila dopad reforiem na obyvateľov. Argentína sa ocitla v stave, kedy neboli domáci výrobcovia schopní konkurovať dovozu, čo iba zvýšilo deficit rozpočtu. Vláda tak začala s druhým kolom privatizácie energetických podnikov a pokračovala v nových úsporných opatreniach. Inflácia sa ďalej znižovala, ekonomika začala napredovať, no nezamestnanosť a zahraničný dlh sa znova zvýšili. Až zahraničné ekonomické krízy, ktoré zasiahli Argentínu v priebehu roka 1998 ukončili pozitívny vplyv ekonomických opatrení Menemovej vlády.
Zmena ústavy, teroristické útoky, korupčné škandály a koniec v úrade
náhľad|vľavo|Carlos Menem odovzdáva prezidentské insígnie novému prezidentovi Fernandovi de la Rúovi v decembri 1999. V marci 1992 krajinu zasiahol teroristický útok na izraelskú ambasádu. Malo ísť o odvetu za argentínsku účasť vo Vojne v Zálive. O dva roky neskôr bola terčom argentínsko-izraelská nevládna organizácia, kedy zomrelo až 45 ľudí. Jednalo sa o najväčší teroristický útok v dejinách Argentíny, čo vyvolalo veľkú demonštráciu v Buenos Aires. Za zodpovedných za útoky boli najčastejšie označení Hizballáh a Irán, pričom k prvému útoku sa dokonca Hizballáh aj sám priznal. Perónisti presadili tiež zmeny ústavy, ktoré skrátili mandát prezidenta znova na štyri roky s možnosťou opätovného zvolenia. Ústavné zmeny po prvotnom odpore podporil aj bývalý prezident Raúl Alfonsín a jeho Radikálna občianska únia. Nová ústava tak bola prijatá v roku 1994 a upravila aj počty poslancov a senátorov, ich funkčné obdobia, možnosti opätovného zvolenia, počet členov vlády a ich úlohy. Voľby v marci 1995 Menem jednoznačnej vyhral, keď získal skoro 50% hlasov. V tomto období mu tiež zomrel jeho syn Carlos Saúl Facundo po nehode helikoptéry. Manželka prezidenta Zulema Yomaová považovala teóriu o nehode za nepravdivú a tvrdila, že ich syn zomrel po útoku na helikoptéru. Menem teóriu o útoku spočiatku odmietal, dokonca sa s ním manželka aj o niekoľko rokov neskôr v tejto súvislosti rozviedla, ale po čase začal tiež veriť tomu, že ich syn bol zavraždený. Krátko po víťazných voľbách musel Menem čeliť korupčnému škandálu, do ktorého bolo zapojených niekoľko jeho ministrov. To využili odbory, ktoré zvolali generálnu stávku. V následných parlamentných voľbách sa Justicialistická strana prepadla a stratila tak väčšinu v parlamente. Menem však napriek tomu pokračoval v reformách. Na tieto odbory odpovedali ďalšou generálnou stávkou. Pod tlakom protestov a stávok tak od niektorých reforiem musel Menem ustúpiť.
Na medzinárodnej úrovni sa Menem zameral na zlepšovanie vzťahov s USA a súčasne ukončil tzv. zahraničnú politiku tretej cesty, ktorú do vtedy Argentína skôr presadzovala. Menem sa snažil začať riešiť tiež vzťahy so Spojeným kráľovstvom, keďže tieto boli po vzájomnej vojne prerušené. K obnoveniu diplomatických stykov došlo v roku 1990, no keďže Argentína naďalej trvala na svojom práve na Falklandy, boli vzájomné vzťahy stále veľmi zložité. V roku 1995 sa Menemovi podarilo s Britániou dohodnúť na spoločnom využívaní prírodných zdrojov z oblasti Falklandských ostrovov.
Asi najväčším úspechom prezidenta bolo prakticky absolútne zlikvidovanie obrovskej inflácie, pravidelne vyrovnaný štátny rozpočet a schopnosť splácať štátny dlh. Negatívom bola zvyšujúca sa nezamestnanosť, ktorá v polovici 90. rokov bola na úrovni 15%. Vláda taktiež prestala dotovať a zvýhodňovať zahraničných investorov. Jeho vláda sa však okrem počiatočných ekonomických úspechov stala známou aj klientelizmom a snahou vymeniť sudcov tak, aby boli v súlade s názormi prezidenta a jeho strany. Tak ako v minulosti Juan Perón, aj Carlos Menem si začal svoju podporu v podstate kupovať. Obvinenia z korupcie sa nedotýkali iba ministrov, no začali siahať aj k samotnému prezidentovi. V októbri 1999 sa mali konať nové voľby, kde už Menem nekandidoval. Jeho strana však bola Menemovou vládou natoľko oslabená, že vo voľbách jednoznačne prehrala. Voľby vyhral starosta Buenos Aires Fernando de la Rúa z Radikálnej občianskej únie.
Život po odchode z funkcie
náhľad|Carlos Menem v máji 2018. Po rozvode s manželkou Zulemou v roku 1999 sa Menem v roku 2001 znova oženil za Ceciliu Boloccovú, bývalú Miss Čile a Miss Universe z roku 1987, ktorá v Čile pracovala ako herečka a moderátorka. V júni 2001 bol Menem obvinený z nezákonného predaja zbraní do Ekvádoru, za čo bol následne vzatý do domáceho väzenia. Po prepustení v novembri 2001 začal prezidentskú kampaň, no v apríli 2002 ušiel aj s manželkou do Čile kvôli ďalším obvineniam z korupcie. Na začiatku roka 2003 si Justicialistická strana vyberala kandidáta do prezidentských volieb, hlavnými kandidátmi sa stali Carlos Menem, Adolfo Rodríguez Saá a Néstor Kirchner. Strana sa však rozdelila na dve veľké skupiny, jedna podporovala Menema a druhá vtedajšieho prezidenta Eduarda Duhaldeho, ktorý však nechcel kandidovať a naopak podporoval Néstora Kirchnera, ktorý sa tak stal s Menemom hlavným favoritom. Primárne voľby nakoniec členovia strany obišli a do volieb išli všetci traja hlavní kandidáti samostatne. Každý kandidoval súčasne za Justicialistickú stranu, no tiež za vlastný volebný koaličný front. Na konci apríla 2003 sa uskutočnilo prvé kolo prezidentských volieb, toto vyhral Carlos Menem s viac ako 24% hlasov, druhý Kirchner získal 22%. Druhé kolo sa malo konať v máji, ale predvolebné prieskumy naznačovali, že Kirchner drvivo vyhrá, keďže mal získať všetky hlasy, ktoré získali zvyšní kandidáti. Znova sa začali objavovať obvinenia z korupcie a tak sa Menem rozhodol odstúpiť z volieb, prezidentom sa tak automaticky bez druhého kola stal Kirchner. Menem však bol počas celého obdobia stále v Čile, kde sa ukrýval pred argentínskym zatykačom. Do krajiny sa vrátil až v decembri 2004, kedy bol zatykač zrušený.
Menem sa však po neúspechu vo voľbách nechcel stiahnuť z politiky a v rámci Justicialistickej strany založil v roku 2004 novú frakciu nazvanú Ľudový Peronizmus. Taktiež oznámil, že chce kandidovať v prezidentských voľbách v roku 2007. V októbri 2005 bol zvolený do federálneho senátu za svoju rodnú provinciu. Následne sa pokúšal o získanie funkcie guvernéra svojej provincie, ale vo voľbách neuspel. Po tejto prehre oznámil, že nebude kandidovať ani na prezidenta. Neskôr ale uvažoval nad kandidatúrou v prezidentských voľbách v roku 2011, ale nakoniec kandidoval iba za senátora. Aj v ďalšom období ale Menem čelil novým obvineniam z korupcie a sprenevery, ktoré však odmietal. V roku 2013 bol súdom oslobodený. Na konci roku 2015 bol Menem predsa len odsúdený za spreneveru na štyri a pol roka odňatia slobody.
Fidžijský dolár
Fidžijský dolár (FJD) je mena používaná na Fidži od roku 1969. Obvykle je skratka tejto meny symbol dolára - $, alebo alternatívne aj FJ$, aby sa predchádzalo iným dolárovým bankovkám. Jeden fidžijský dolár má 100 centov.
Dolár bol tiež menou používanou na Fidži v rokoch 1867 až 1873.
Dihydroazulén
Dihydroazulény sú termálne reverzibilné fotochromické prepínače T-typu, ktoré sa pod vplyvom tepla reverzibilne vracajú do ich pôvodnej formy. Pri fotoizomerizácii dochádza k intramolekulárnemu preusporiadaniu elektrónov a zmene konjugácie.
Hampton Court Bridge
Hampton Court Bridge je cestný oblúkový most cez Temžu medzi Hamptonom v časti Richmond na okraji Londýna a mestom Molesey v grófstve Surrey. Most bol pomenovaný po paláci Hampton Court Palace na severnom brehu Temže.
Prvý most, ktorý stál na mieste mosta bol postavený v rokoch 1752 – 1753 podľa plánov Samuela Stevensa a Benjamina Ludgatora a otvorený 17. decembra toho roku. Most bol drevený a jeho architektúra bola ovplyvnená chinoizériou. Zničený bol po 25 rokoch existencie. Druhý most bol otvorený v roku 1778 a taktiež bol drevený; jeho dĺžka bola a šírka. Okolo roku 1840 bol most už schátraný a preto bolo rozhodnuté na jeho mieste postaviť nový most. Výstavba tretieho mosta prebiehala medzi májom 1864 a aprílom 1865 a otvorený bol 10. apríla. Jeho autorom bol E. T. Murray a výstavba stála 11 176 libier.
Athénagoras z Atén
Aténagoras z Atén (iné mená: Atenagoras z Atén, Atenagoras, Atenagoraz Aténsky ; * 2. pol. 2. stor.) bol predstaviteľ kresťanskej apologetiky, platonik a autor apológie Posolstvo v prospech kresťanov (napísanej okolo r. 177 n. l.).
Morlaix
Morlaix môže byť:
Peter Jilemnický
Peter Jilemnický (pseudonymy Al Arm, Peter Malý, Peter Hron) (* 18. marec 1901, Kyšperk (súčasný Letohrad), Rakúsko-Uhorsko – † 19. máj 1949, Moskva, Sovietsky zväz) bol komunistický slovenský spisovateľ, novinár a učiteľ českého pôvodu.
Životopis
Narodil sa v rodine rušňovodiča a mal dvoch súrodencov, brata Jindřicha a sestru Mariu. Základné vzdelanie získal na meštianskej škole v Kyšperku a v Červenej Vode, potom pokračoval na Strednej poľnohospodárskej škole v Chrudime, maturoval (zložil učiteľskú skúšku) na učiteľskom ústave v Leviciach v roku 1921. Medzitým pracoval ako učiteľ v Česku (Verměřovice 1920 – 1921). Vojenskú službu vykonával v rokoch 1921 až 1923, najprv v Rimavskej Sobote, neskôr v Banskej Bystrici, kde sa zoznámil s Gottwaldom a aj pod jeho vplyvom roku 1922 vstúpil do KSČ. Potom sa živil ako učiteľ na Slovensku (vo Svrčinovci 1923 – 1926, krátko v roku 1926 v Čadci). Na Slovensku hovoril po slovensky bez poznateľného akcentu.
Dva roky v krajine sovietov (1926 – 1928)
12. júla 1926 bez povolenia úradov emigroval do ZSSR ako učiteľ a kronikár družstva Interhelpo (založené 1924 v Žiline) vycestoval do kirgizského Frunze. Od roku 1927 bol registrovaný ako občan ZSSR, keď žil v krajanskej obci Pavlovka (Krasno-Čechovka). Zároveň dva roky (1928 – 1929) študoval na Štátnom inštitúte žurnalistiky (GIŽ) v Moskve. Urobil si aj výlet na Kaukaz, kde pôsobil medzi inými českými a slovenskými kolonistami Interhelpo a z tohto prostredia neskôr (1930) napísal román Zuniaci krok.
Spisovateľ - bojovník
Po návrate zo ZSSR najprv (1929) pracoval v Ostrave ako redaktor Pravdy a potom ako učiteľ v Trnave a v Šajdíkových Humenciach (1930 – 1932), Kostolci-Záskalí (1932 – 1936) a od roku 1936 vo Svätom Jure, kde si dal postaviť dom. Medzitým v roku 1934 sa v Moskve zúčastnil na prvom zjazde Zväzu sovietskych spisovateľov. V roku 1937 strávil niekoľko mesiacov v obci Lednické Rovne, kde dokončil dielo Kompas v nás. Z tohto prostredia napísal aj novelu Sklári.
Roku 1938 ako český učiteľ odchádza nie celkom dobrovoľne do Česka (Poříčí u Litomyšle, neskôr Budislav), kde nielen učí, ale sa aj zapája do ilegálnej činnosti KSČ. 27. októbra 1942 ho zatklo Gestapo a bol odsúdený na osem rokov nútených prác a prevezený do pracovného tábora Griebo pri Coswigu, neskôr do tábora Dessau.
Kariéra po vojne
náhľad|Dom Petra Jilemnického vo Svätom Jure Do Svätého Jura sa opäť vrátil v júni 1945. Sám, bez manželky Ruženy, ktorá sa liečila v Tatrách (zomrela v Jure v r. 1947 na krčnú tuberkulózu). V rovnakom roku nastúpil na Povereníctvo školstva a osvety ako vedúci oddelenia pre deti a mládež. Od 21. októbra 1945 do 16. mája 1946 bol poslancom Dočasného národného zhromaždenia za Komunistickú stranu Slovenska. V roku 1947 bol vymenovaný za stáleho delegáta Všeslovanského výboru v Belehrade. Od roku 1948 do predčasnej smrti 19. mája 1949 bol kultúrnym atašé česko-slovenského veľvyslanectva v Moskve.
Pochovaný je na cintoríne v Letohrade.
Vyznamenania a memorábilie
V roku 1949 mu bol posmrtne udelený titul národný umelec.
Druhá manželka Oľga, rod. Pivková, iniciovala zriadenie Jilemnického múzea v jeho dome v Svätom Jure. Múzeum bolo verejnosti sprístupnené k 5. výročiu smrti spisovateľa v r. 1954. V blízkosti múzea bola v r. 1961 postavená prevádzková budova múzea s prednáškovou miestnosťou a pracovňou pre pracovníkov múzea, kde aj múzeum dočasne sídlilo. Vo februári 1996, na základe rozhodnutia Krajského súdu v Bratislave bola expozícia zrušená a rodinný dom bol vrátený druhej manželke Oľge.
Po Jilemnickom bolo a je pomenovaných viacero škôl. Jeho meno stále nesie 60 ulíc a námestí na Slovensku. Jeho diela boli preložené do viacerých jazykov.
Tvorba
S literárnou tvorbou začal ešte počas stredoškolských štúdií 1919. Začínal písaním poézie, ako aj prózy a svoje diela uverejňoval v časopise Mladé proudy. V jeho dielach možno spočiatku pozorovať prvky expresionizmu, neskôr socialistický realizmus (sociálne cítenie, autobiografické prvky, politická agitácia), ale i lyriku a opisy prírodných krás (napr. Kysuce). Veľká časť jeho diel ostala len v rukopisnej forme. Publikoval v ľavicových časopisoch (Proletárka, Hlas ľudu, Pravda chudoby a Pravda, DAV).
Vlachovič (priezvisko)
Vlachovič je slovenské priezvisko, odvodené od slova Vlach. Najčastejšie je v obci Trstín (okres Trnava) a v meste Myjava. V Česku je veľmi zriedkavé, s jediným výskytom v Třinci.
Svetový rebríček (snooker)
Snookerový rebríček je systém usporiadania snookerových hráčov, aby sa rozlíšila automatická kvalifikácia a nasadenie hráčov do turnajov. Sú udržiavané športovou asociáciou WPBSA (World Professional Billiards and Snooker Association).
Maxim Alexandrovič Čudov
Maxim Alexandrovič Čudov, (* 12. november 1982, Baškirsko) je ruský biatlonista.
Svetový rebríček (snooker)
Rebríčky v jednotlivých rokoch
2000/2001
2001/2002
2002/2003
2003/2004
2004/2005
2005/2006
2006/2007
2007/2008
2008/2009
Provizórny rebríček
Keďže oficiálny rebríček sa počíta iba raz za rok, tak je tu aj provizórny rebríček, aby si mohli hráči skontrolovať svoju aktuálnu pozíciu. Okrem informatívneho charakteru však nemá žiadnu inú funkciu.
Aktuálny provizórny rebríček (sezóna 2009/2010)
Brouvelieures (kantón)
Brouvelieures je francúzsky kantón v obvode Saint-Dié-des-Vosges v departemente Vosges v regiónu Lotrinsko. Tvorí ho 10 obcí.
Morská geológia
Morská geológia je komplex gologických vied, ktoré sa zaoberajú geologickou stavbou morského a oceánskeho dna. Má mnoho spoločného s fyzickou oceánografiou a platňovou tektonikou. Vznik morskej geológie je spojený s plavbami oceánografickej lode HMS Challenger, ktoré sa uskutočnili v rokoch 1872 – 1876.
Štúdie morskej geológie po druhej svetovej vojne podali významné poznatky o morskom dne, jeho rozostupovaní a platňovej tektonike. Výskum najhlbších častí morského dna podporoval jednak vojenský (ponorky a prieskumné plavidlá) ako aj ekonomický sektor (ťažobné spoločnosti). Boli tak objavené oceánske priekopy a medzi nimi aj najhlbšie podmorské miesto na Zemi – Mariánska priekopa.
Morská geológia podala nové informácie o pacifickom Ohnivom kruhu, kde sa v súčasnosti skúma intenzívna seizmická činnosť, podmorský vulkanizmus a s tým spojené pre ľudí nebezpečné zemetrasenia a cunami. Dôležité sú tiež výskumy sedimentácie v šelfovej ako aj hlbokomorskej oblasti, objavenie hĺbky CCL.
Objavenie a pokračujúce štúdium stredooceánskych chrbtov a riftových systémov, spojených s podmorským vulkanizmom a hydrotermálnymi pochodmi najprv v Červenom mori a neskôr vo východnej oblasti Tichého oceánu či v strede Atlantického oceánu sa ukázali ako nanajvýš významné a v ich výskume sa pokračuje dodnes.
Athaumazia
Athaumazia je nečudovanie sa ničomu, čo bolo podľa stoikov podmienkou duševného pokoja.
Pontivy
Pontivy môže byť:
Dom Tragického básnika
right|thumb|230px|Mozaika v [[Tablinum|tabline, podľa ktorej dostal dom pomenovanie. Zachytáva hercov, ktorí sa pripravujú na satyrskú drámu, ako to dokumentujú ich kostýmy. Uprostred skúša jeden z členov zboru dvojitú píšťalu]] Dom Tragického básnika (tal. Casa del Poeta Tragico) je názov niekdajšieho obydlia v antických Pompejách. Je situovaný v severozápadnej časti mesta s vchodom z ulice Via delle Terme. Dom je ukážkou typického obydlia z čias rímskeho impéria, zdobeného podlahovými mozaikami a nádhernými nástennými maľbami.
Za svoj zvláštny názov vďačí mozaike umiestnenej v tabline (miestnosti, v ktorej majiteľ prijímal hostí), ktorá predstavuje divadelný výjav s hercami, hudobníkmi a javiskovými scénami. O tom, že jeho majiteľ bol pravdepodobne obchodník svedčí pôdorysné usporiadanie domu – dve miestnosti po stranách vstupného vestibulu slúžili ako obchody.
História a popis domu
Pôvodná stavba inak neveľkého domu pochádza z 2. stor. pred Kr.; po zemetrasení v roku 62 po Kr. získal dom zásluhou jeho majiteľov výzdobu, ktorá pretrvala až do osudnej skazy mesta.
Dom bol odhalený v rokoch 1824 – 1825 s veľmi zachovalou výzdobou, ktorá však vo veľkej miere skončila vo výstavných priestoroch Národného archeologického múzea v Neapole. Dom patril k typu stavieb, ktoré mali hlavné miestnosti na jednej osi.
left|thumb|Obetovanie Ifigénie. Maľba na zadnej stene stĺporadia, pochádzajúca z obdobia po roku 62 po Kr. znázorňuje tragédiu [[Ifigénie na Aulide. Odyseus a Achillom nesú dievča k obete, vpravo je veštec Kalchas s dýkou, vľavo so zahalenou hlavou stojí Agamemnón. Na nebesiach je už pripravená Artemis, aby zamenila dievča za laň. Dnes je freskav Národnom archeologickom múzeu v Neapole]] Z ulice sa do domu vchádzalo priamo do pretiahnutého vestibulu, podlahu ktorého zdobila biela mozaika s pravidelným vzorom. Na nej sa vynímal obraz hnedého psa takmer v životnej veľkosti, pod ktorým boli z farebných úlomkov poskladané slová CAVE CANEM (Pozor pes).
Z vestibulu sa vstupovalo do priestranného átria, ktoré zdobili maľby dokonalej kvality. Je zrejmé, že majitelia si dali záležať na výbere umelca, ktorému prácu zverili. Takmer všetky sa vzťahujú k trójskemu cyklu: svadba Jupitera a Junony, Chrýseov odchod, Achilles odovzdáva Bríseovnu a ďalšie. Stred átria vypĺňa pôsobivé impluvium, ktorého steny a dno sú z mramoru.
Cez átrium a tablinum sa prechádzalo do otvorenej záhrady s peristylom, pod ktorým sa v jeho východnej časti nachádzala známa maľba Obetovanie Ifigénie (dnes v Národnom archeologickom múzeu v Neapole).
Dom Tragického básnika je názornou ukážkou, ako si pompejskí patricijovia zdobili svoje domovy a akým dojmom chceli pôsobiť na svojich spoluobčanov. V žiadnom inom dome (s výnimkou Domu Vettiovocv) nebolo toľko vzácnych malieb s mytologickými námetmi ako práve v tomto dome.
Redon
Redon môže byť:
Finko
Finko môže byť:
Nálepka (priezvisko)
Nálepka (o význame pozri nálepka) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v obciach Smižany (okres Spišská Nová Ves) a Veľká Lomnica (okres Poprad).
Známi nositelia
Pozri v článku Nálepka.
Električková doprava v Kolomne
right|thumb|Mapa siete (rusky) Kolomna, mesto v ruskej Moskovskej oblasti, s dovedna 161 100 obyvateľmi, je od roku 1948 obsluhované električkovou sieťou. Dĺžka električkových tratí v súčasnosti dosahuje približne 40 km.
Jahňací kotol
Jahňací kotol ( je pomerne veľký kotol pod severnou stenou Jahňacieho štítu v Javorovej doline vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa v nadmorskej výške od, od Zadných Meďodolov oddelený severným výbežkom Jahňacieho hrbu. Z Jahňacieho kotla tečie Jahňací potok.
Názov
Je odvodený od polohy pod Jahňacím štítom. Pravdepodobne mu dali názov pastieri, ale je pravdepodobnejšie, že to boli pytliaci, ktorí kamzičie mláďatá volali jahňatá.
Turistika
Nie je prístupný turistom.
Coucy-la-Ville
Coucy-la-Ville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Internetová strana
Internetová strana je nezaregistrovaná politická strana na Novom Zélande. Stranu založil internetový podnikateľ Kim Dotcom. Strana sa usiluje o reformu autorského zákonu, lacný internet a menším dohľadom vlády nad internetom.
Pozadie
V septembri 2013 Dotcom oznámil, že chce založiť vlastnú stranu. Dotcom však nie je občanom Nového Zélandu a preto nemôže byť volený, no môže stranu financovať.
História strany
Spočiatku bol dočasný generálny tajomník Alastair Thompson, ale 24. januára sa funkcie ujal Vikram Kumar.
Pre vstup do novozélandského parlamentu musí strana získať 5% hlasov. Dotcom oznámil, že ak by v prieskumoch verejnej mienky nezískala 5% pred začatím volieb, tak nebude kandidovať v parlamentných voľbách a podporí inú stranu s podobným programom.
Strana bola oficiálne spustená 27. marca 2014. Jedná sa o prvú politickú stranu, ktorá umožňuje členstvo elektronicky. Záujemcovia o vstup môžu podpísať prihlášku pomocou myši alebo dotykovej obrazovky namiesto klasického spôsobu.
Baker (sopka)
Baker je najsevernejšie položená sopka Kaskádových vrchov v štáte Washington. Tento andezitový stratovulkán je po Rainieri druhá najzaľadnenejšia sopka Kaskádových vrchov.
Vek hornín je relatívne mladý, menej než 30 000 rokov, ale vulkán leží na erodovaných zvyškoch staršej sopky Butters, ktorá bola aktívna pred približne 500 až 300 tisíc rokmi.
Na rozdiel od sopky Saint Helens boli jeho erupcie pokojnejšie. Prvá zaznamenaná erupcia (od španielskej expedície) pochádza z roku 1792. V 19. storočí osadníci v okolí pozorovali niekoľko menších freatických erupcií. Od roku 1880 sopka nejaví žiadnu aktivitu, aj keď pozorovania z posledných rokov naznačujú možnosť erupcie - pokles hladiny rovnomenného jazera Baker, zvýšenie aktivity fumarol v kráteri Sherman od roku 1975, ale presnejšie dôkazy o výstupe magmy z magmatického kozuba nie sú.
Vďaka zaľadneniu je Baker populárnym miestom vyznávačov zimných športov až do začiatku letných mesiacov. Časť územia sopky leží v prírodnej rezervácii Mount Baker Wilderness.
Waldshut (krajinský okres)
Waldshut je krajinský okres na juhu spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Lörrach, Breisgau-Hochschwarzwald a Schwarzwald-Baar. Na juhu okres hraničí so švajčiarskymi kantónmi Thurgau, Schaffhausen, Zürich a Aargau.
Baker (sopka)
Iné projekty
.
Waldshut (krajinský okres)
Geografia
Okres Waldshut pokrýva južná časť pohoria Schwarzwald (Čierny les). Väčšiu časť hranice so Švajčiarskom tvorí rieka Rýn.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Waldshut od roku 1973:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dolná Krupá
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dolná Krupá v okrese Trnava.
Taizé (Saône-et-Loire)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Malo
Saint-Malo môže byť:
Kjóto (prefektúra)
Kjóto (🇯🇵) je jedna z 47 prefektúr Japonska. Je súčasťou regiónu Kansai na ostrove Honšú. Hlavné a najvýznamnejšie mesto prefektúry je Kjóto.
Prefektúra má rozlohu 4 612,19 km² a k 1. októbru 2015 mala 2 610 353 obyvateľov.
Datagram
Všeobecne termínom paket označujeme akúkoľvek správu formátovanú ako paket. Rozdiel medzi „spoľahlivým“ a „nespoľahlivým“ prenosom je overovanie doručenia. V prvom prípade dostane odosielateľ správy oznam o doručení, resp. nedoručení paketu, v druhom spätná väzba nejestvuje. Toto označujeme tiež ako nespojovaná služba. Napríklad IP (internetový protokol) poskytuje nespoľahlivú službu prenosu. TCP používa IP k spoľahlivému prenosu dát. UDP používa IP k nespoľahlivému prenosu dát. Oba tieto protokoly používajú pakety, ale UDP pakety sú nazývané datagramami.
Borderský teriér
Borderský teriér je plemeno psa uznané v FCI pod číslom 10.
História
Pochádza z pohraničia (z angl. border = hranica) medzi Anglickom a Škótskom. Využíval sa najmä na lov líšok a vydrí. Predpokladá sa, že sa na vzniku plemena podieľali dandie dinmont teriér a bedlingtonský teriér. Plemeno bolo oficiálne uznané v roku 1920 v anglickom Kennel Club.
Juraj Hraško
Prof. Ing. Juraj Hraško DrSc., akademik SAV, (14. máj 1931, Točnica) je slovenský pedológ, politik, bývalý minister životného prostredia a bývalý veľvyslanec Slovenskej republiky vo Švajčiarsku. Do aktívnej politiky vstúpil ako poslanec NR SR za SDĽ v roku 1992. Bol ministrom životného prostredia v Moravčíkovej vláde a v roku 1998 kandidoval vo voľbách na prezidenta republiky.
Vyštudoval pedológiu na Vysokej škole poľnohospodárskej v Charkove. Jeden zo zakladateľov pedologického výskumu na Slovensku. Venoval sa výskumu vzniku pôd a ich ochrane. S manželkou Soňou Hraškovou majú dcéru Zuzanu a syna Martina Hraška.
Dielo
Významné publikácie:
Dubodiel
Dubodiel je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Dejiny
Starší názov obce v maďarčine znel Trencséntölgyes. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1439.
Známi rodáci
Narodili sa tu:
Pamiatky
V obci je rímskokatolícky kostol Najsvätejšej Sviatosti Oltárnej z roku 1923 a kaplnka Panny Márie Lurdskej.
V oblasti kóty severne od obce ležia pozostatky staršieho hradiska so zachovanými obrannými valmi.
Externé odkazy
http://www.dubodiel.sk/ - oficiálna stránka obce
Svalové vlákno
Svalové vlákno je základnou bunkovou stavebnou jednotkou priečne pruhovaného svalstva. Jeho jedinečnou zvláštnosťou je to, že ide o mnohojadrovú štruktúru, ktorá vznikla počas vnútromaternicového vývoja splynutím podlhovastých jednojadrových myoblastov. Výsledkom splynutia je medzistupeň, tzv. myotuba, ktorá má jadro v strednej a myofibrily vo vonkajších častiach. Počas vývoja sa jadrá presúvajú k povrchu a myofibrily do centrálnych častí bunky – vzniká zrelé svalové vlákno. Aby sa myotuba premenila na svalové vlákno, nesmie chýbať počas vývoja príslušný nerv – inak myotuba zanikne a vlákno sa nevytvorí.
Povrch svalového vlákna tvorí cytoplazmatická membrána, ktorá sa označuje ako sarkolemma. K nej prilieha tenká „bunková stena“ – tzv. lamina basalis, tvorená polysacharidmi a bielkovinami a na ňu nadväzuje sieť jemných retikulárnych vlákien. Svalové vlákno sa v mikroskope zobrazuje ako priečne pruhované – príčinou sú optické vlastnosti myofibríl.
Cytoplazma svalového vlákna sa nazýva sarkoplazma. Sarkoplazmy je pomerne málo, vyskytuje sa hlavne v blízkosti jadra, ktoré je uložené periférne pod sarkolemou. Vo vnútri vlákien (myofibríl) sú kontraktilné proteíny a ďalšie proteíny dôležité pre funkciu svalu (napr. myoglobín, ktorý zaisťuje prenos kyslíka a je príčinou červenej farby svalového tkaniva).
Typy svalových vlákien
Svalové vlákna zastúpené vo svale nie sú rovnaké. Dnes sa rozoznávajú minimálne 3 typy vlákien, ktoré sa vzájomne odlišujú rýchlosťou a nástupom únavy:
Rýchlosť či pomalosť vlákien je druhovo špecifická. V svale sa obvykle vyskytujú všetky typy vlákien, i keď v rôznom pomere. Pomalé vlákna sú skôr v hĺbke svalu, zatiaľčo rýchle na povrchu.
Ulsterská červená ruka
Ulsterská červená ruka je symbol používaný v heraldike pre írsku provinciu Ulster. Je to otvorená pravá ruka červenej farby s prstami smerujúcimi nahor, palec držiaci rovonobežne s prstami a dlaňou smerom dopredu. Tiež je menej známa pod meno O´Niellova červená ruka. Jej počiatky by sa dali pripísať mýtickej írskej postave Labraid Lamh Dhearg z cyklu Fenian v írskej mytológií a tiež sa objavuje v iných mýtických príbehoch odovzdávajúcich sa z generácie na generáciu ústnym podaním. Symbol má korene v írskej galskej kultúre. V niektorých verziách je použitá ľavá ruka a/alebo s otvoreným palcom.
Mýtické korene
Je všeobecne známe, že tento írsky galský symbol vznikol v pohanských dobách a bol najprv spojený s mýtickou postavou Labraid Lamh Dhearg z írskej mytológie.
Podľa jedného mýtu, Ulsterské kráľovstvo raz nemalo žiadneho právoplatného dediča. Z tohto dôvodu bolo dohodnuté, že sa uskutočnia preteky s loďami že "kohokoľvek ruka sa ako prvá dotkne brehu Írska, ten bude korunovaný za kráľa". Jeden potenciálny kráľ žiadal korunu tak, že keď videl že prehráva preteky, odrezal si ruku a hodil ju na írsky breh. A tak pravdepodobne červená farba reprezentuje skutočnosť, že bola celá od krvi.
Iný mýtus rozpráva o dvoch obroch ktorý medzi sebou bojovali. Jeden obor odrezal ruku tomu druhému a červený odtlačok rouky ostal na skalách.
Metropolitan Line
350px|thumb|Mapa Metropolitan Line. thumb|right|Erb Metropolitan line
Metropolitan Line je jednou z liniek londýnskeho metra a na mapách je vyznačená fialovou farbou. Metropolitan Line bola prvou podzemnou železnicou na svete vôbec – otvorili ju 10. januára 1863. V súčasnosti však pôvodný úsek medzi stanicami Farringdon a Paddington obsluhujú Hammersmith & City a Circle Line.
Metropolitan Line vedie od svojej konečnej stanice Aldgate v City of London až na západ do Amershamu, s vetvami do Uxbridge, Watfordu a Cheshamu. Úsek od Aldgate po Finchley Road je vedený pod zemou, ďalej na sever je linka vedená po povrchu. Z 34 staníc sa len 9 nachádza pod zemou. Je to deviata najvyužívanejšia linka v sieti londýnskeho metra a v závislosti od jej dĺžky je to dnes najmenej využívaná linka.
Puyravault (Charente-Maritime)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Metropolitan Line
Štvorkoľajné usporiadanie trate medzi stanicami Wembley Park a Moor Park umožňuje premávku expresných spojov do vzdialenejších predmestí. Niektoré vlaky končia v stanici Baker Street, zatiaľčo iné pokračujú až do Aldgate.
Vlaky Metropolitan Line premávajú najrýchlejšie v sieti - do prelomu tisícročia premávali expresné spoje na sever od stanice Harrow-on-the-Hill až rýchlosťou /h (/h). Dnes sú však súpravy obmedzené na rýchlosť "len" /h, čo však rýchlostné prvenstvo tejto linke nevzalo.
Puyravault (Charente-Maritime)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Metropolitan Line
Dejiny
Pôvod Metropolitan Line súvisí so založením North Metropolitan Railway (pôvodný názov Metropolitan Railway) v roku 1853, ktorá bola spolu s Metropolitan District Railway splnomocnená k vytvoreniu železničného okruhu v centre Londýna (dnešná Circle Line). Prvý úsek bol otvorený medzi stanicami Paddington a Farringdon v januári 1863 - staval sa od februára roku 1860 metódou "odkryť - zakryť" a táto stavba spôsobila v tejto oblasti Londýna obrovské dopravné problémy, k čomu sa ešte pridalo prasknutie potrubí podzemného kanálu Fleet, ktorý zaplavil stavenisko tunelov.
Do 30. rokov 2O. storočia bola linka postupne predlžovaná až do jej úplného konca, trať bola postupne od roku 1905 elektrifikovaná. V roku 1933 bola Metropolitan Railway prevzatá spoločnosťou London Passenger Transport Board a od tohto roku bola linka úspešne racionalizovaná. Úsek na severozápad od Aylesbury zavreli v roku 1936 a v tom istom roku predĺžili linku zo stanice Whitechapel do Barkingu v trase District Line. V roku 1939 prevzala vetvu do Stanmore Bakerloo Line (a neskôr od nej Jubilee Line). V roku 1948 bola znárodnená podobne ako ostatné linky metra.
Súpravy s cestujúcimi poháňané parou premávali severne od Rickmansworthu do roku 1961, vlaky na údržbu až do roku 1972. Významná modernizácia tejto časti trasy sa udiala do roku 1960. Linka bola úplne elektrifikovaná po Amersham a Chesham, zatiaľčo severne od Amershamu bola obsluha zrušená spoločne so skončením premávky parných vlakov s cestujúcimi. Trať na sever od stanice Harrow-on-the-Hill bola zoštvorkoľajená do stanice Northwood Hills v roku 1961 a do stanice Moor Park (presnejšie až na Croxleyhall Junction - miesto, kde sa trať vetví do Watfordu a Rickmansworthu) v roku 1962. Pred týmto zastávkové a polo-expresné spoje z Aylesbury do Harrow-on-the-Hill zdieľali trať spolu s vlakmi bývalej spoločnosti Great Central.
Ďalšia nemenej významná zmena na linke sa udiala v roku 1988, keď sa z rozsiahleho systému Metropolitan Line oddelili dve "dcérske" linky - Hammersmith & City Line a East London Line, čo spôsobilo výrazné skrátenie linky do dnešnej trasy.
V roku 1998 trasu čiastočne sprivatizovali v tzv. PPP projekte (verejno-súkromné partnerstvo). Dnes je súčasťou spoločnosti Sub-Surface Railways, ktorú spolu s ostatnými 4 podpovrchovými linkami spravuje Metronet.
Metropolitan Line mala taktiež obrovský vplyv na iné systémy podzemných železníc - Parížske metro je nazvané podľa tejto linky (fran. Le chemin de fer métropolitan) - z čoho vznikol celosvetovo používaný termín "metro".
Vozový park
thumb|right|225px|Porovnanie typov súprav - tá naľavo premáva na podpovrchovej Metropolitan Line a tá napravo na hĺbenej [[Piccadilly Line.]] V súčasnosti je v prevádzke model A60 z roku 1960, ktorého súpravy tiež do konca roku 2007 premávali na East London Line (táto linka obdrží nové súpravy ako súčasť London Overground). Po rekonštrukcii koncom 90. rokov súpravy obdržali štandardný náter londýnskeho metra - kombinácia bielej, modrej a červenej. Súpravy sú 4-vozňové, ale s výnimkou úseku Chalfont & Latimer - Chesham, kde kyvadlovo premáva 1 súprava, sú všetky vlaky zložené z dvoch 4-vozňových súprav = 8-vozňové súpravy. Na už spomínanej East London Line premávali 4-vozňové súpravy. Tento model je v súčasnosti najstarší v sieti a v roku 2009 by mal byť postupne nahradzovaný modelom S, ktorý bude premávať aj na ostatných podpovrchových linkách.
Úsek spolu so Circle a Hammersmith & City Line
thumb|left|225px|Nástupištia na stanici [[Liverpool Street (stanica metra)|Liverpool Street, kde okrem Metropolitan Line zastavujú aj Circle a Hammersmith & City Line.]]
Hlavná vetva
thumb|right|225px|Na stanici [[Finchley Road (stanica metra)|Finchley Road zastavuje na vonkajších stranách nástupíšť Metropolitan Line, na vnútorných Jubilee Line.]] Trasa Metropolitan Line sa oddeľuje pred stanicou Baker Street od Circle a Hammersmith & City Line a jej nástupištia sú v cca 45° uhle k nástupištiam týchto dvoch liniek.
Za stanicou Harrow-on-the-Hill sa linka delí do dvoch vetiev - do Uxbridge a Amershamu.
Vetva Uxbridge
thumb|right|225px|Konečná stanica jednej z vetiev - [[Uxbridge (stanica metra)|Uxbridge.]]
Vetva Northwood
thumb|left|225px|Ďalšie skrášlenie stanice kvetinami - stanica [[Pinner (stanica metra)|Pinner.]] Za stanicou Harrow-on-the-Hill 4 koľaje zostávajú a delia sa na dve "zástavkové", po ktorých premávajú zastávkové alebo polo-expresné spoje do Watfordu - tie zastavujú na nasledujúcich staniciach a dve "expresné", po ktorých premávajú expresné spoje do Amershamu a vlaky London to Aylesbury Line - tie zastavujú len v stanici Moor Park.
Za stanicou Moor Park sa linka delí do dvoch vetiev - do Amershamu a Watfordu.
Vetva Watford
thumb|right|225px|Ďaleko za Londýnom sa nachádza stanica [[Chesham (stanica metra)|Chesham.]] Existuje spojka medzi stanicami Croxley a Rickmansworth, ktorú využíva niekoľko málo vlakov z Watfordu do Rickmansworthu.
Vetva Amersham
V tejto stanici môžu vlaky pokračovať buď do Amershamu, alebo v špičkách chodia aj do Cheshamu, kam mimo špičky premáva kyvadlovo jedna súprava. alebo
Aktuálna obsluha
thumb|left|225px|Informačná tabuľa na nástupišti stanice [[Moorgate (stanica metra)|Moorgate, ktorá upozorňuje cestujúcich na nezastavovanie určitých vlakov na určitých staniciach (platí pre rok 2007).]] Metropolitan Line je jediná linka londýnskeho metra, na ktorej premávajú expresné spoje - expresné zastavujú v staniciach Baker Street, Finchley Road, Wembley Park, Harrow-on-the-Hill, Moor Park a potom všetky stanice do Amershamu (Cheshamu) a polo-expresné idú ako expresné po Harrow-on-the-Hill a odtiaľ všetky stanice do Watfordu.
Mimošpičkové intervaly spojov na Metropolitan Line:
Croxley Rail link
thumb|right|225px|Konečná [[Watford (stanica metra)|Watford - ak sa bude realizovať projekt Croxley Rail Link, tak túto stanicu uzavrú.]] Spoločnosť Transport for London a rada grófstva Hertfordshire pripravujú plány odklonenia dopravy z konečnej Watford a obnovenia nevyužívanej vetvy do stanice Watford Junction. V roku 2005 bolo ohlásené, že by tu mala Metropolitan Line premávať do roku 2010, ale nedostatok financií tento projekt zastavil.