cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Podhrebeňový sval
Inervácia
Podobne ako pri nadhrebeňovom svale, do podhrebeňového svalu prichádza podlopatkový nerv, ktorý má koreňovú inerváciu v piatom a šiestom krčnom stavci (C5 a C6).
Krvenie
Prítok krvi do svalu zabezpečuje podlopatková tepna.
Funkcia
Podhrebeňový sval vyvoláva vonkajšiu rotáciu ramena a zabezpečuje kontakt kĺbových plôch v ramene.
Ruskokrstúrska eparchia
Ruskokrstúrska eparchia je cirkevnou organizačnou jednotkou pre gréckokatolíkov žijúcich v Srbsku a Kosove a je súčasťou gréckokatolíckej cirkvi v Chorvástsku, hoci väčšina jej veriacich sú rusínskeho a ukrajinského pôvodu vo Vojvodine.
Bola vytvorená (v situácii po rozpade Juhoslávie) v roku 2003 vyčlenením z križevskej eparchie ako apoštolský exarchát. Na eparchiu bol povýšený pápežom Františkom 6. decembra 2018. Jej dovtedajší exarcha Djura Džudžar bol povýšený do hodnosti eparchu. Eparchia je podriadená priamo Svätej stolici. Má 21 farností a okolo 22 000 veriacich.
Hlavným chrámom eparchie je Katedrála sv. Mikuláša v Ruskom Krsture (Vojvodina v Srbsku).
Katarína Alexandrijská
Svätá Katarína Alexandrijská (* ? – † 307) bola podľa legiend kresťanská panna a mučeníčka žijúca v 4. storočí.
Ide do istej miery o apokryfnú postavu, ktorej život a skutky sa zakladajú iba na legendách. Vzhľadom na jednu z najznámejších legiend spájaných so svätou Katarínou záver jej života možno časovo ohraničiť obdobím panovania rímskeho cisára Maxentia (vládol v rokoch 306 – 312).
Svätá Katarína v legendách
Ako napovedá jej meno narodila sa v egyptskej Alexandrii a podľa všetkého bola veľmi vzdelanou a krásnou mladou ženou pochádzajúcou dokonca z kráľovského rodu. V najstarších gréckych životopisoch sa nazývala Aikatheriné, t. j. „stále čistá“. Z toho sa odvodzoval starý latinský tvar mena Ecaterina a pravdepodobne aj ruské Jekaterina.
Najznámejšia legenda o svätej Kataríne vraví, že ako kresťanská veriaca verejne protestovala u cisára Maxentia proti uctievaniu pohanských modiel. Cisár dal zavolať päťdesiat najváženejších učencov a filozofov, ktorí mali za úlohu vyvrátiť jej vieru. Kataríne, napriek jej mladému veku, sa však podarilo pred filozofmi svoju vieru obhájiť a dokonca ich presvedčila aby sa obrátili na kresťanstvo. Keď učenci priznali pred cisárom svoj neúspech, dal ich okamžite všetkých popraviť. Napriek Kataríninmu víťazstvu bola i ona napokon mučená a popravená. Predchádzala tomu však cisárova ponuka na sobáš. Katarína sa však odvolala na Ježiša Krista, ktorému sa sľúbila, a ponuku odmietla. Nasledovalo väzenie a mučenie. Ešte vo väzení obrátila na kresťanstvo cisárovu manželku a dvesto vojakov.
Maxentius sa rozhodol Katarínu zlomiť na kolese s vyčnievajúcimi hrotmi. Pri mučení sa však koleso zlomilo a preto rozhodol meč, ktorým bola sťatá. Koleso ako nástroj jej múk sa stalo Kataríniným hlavným atribútom, s ktorým býva najčastejšie zobrazovaná. Prostredníctvom neho sa svätá Katarína stala patrónkou všetkých povolaní, pri ktorých hrá koleso významnú úlohu (mlynári, kolári, lodníci a pod.).
Podľa tradície zomrela 24. novembra 304.
Kult svätej Kataríny
O popularite a význame kultu svätej Kataríny svedčí množstvo kostolov zasvätených tejto svätici. Aj na Slovensku je ich hojný počet; k veľmi známym patria:
V Česku k známym kostolom patria napr. Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej v Olomouci, veľmi významnou pamiatkou románskeho slohu je Rotunda svätej Kataríny v Znojme.
Svätá Katarína v umení
Svätá Katarína býva častým umeleckým námetom a to už od najstarších čias. Mnoho veľkých svetových maliarov sa inšpirovalo pri tvorbe jej legendou (Fra Angelico, Raffael, Lorenzo Lotto, Correggio, Lucas Cranach starší, Peter Paul Rubens); k známym dielam patrí freska Dišputa svätej Kataríny Alexandrijskej pred cisárom Maxentiom od renesančného maliara Pinturicchio (v Apoštolskom paláci vo Vatikáne) zachytávajúca ústrednú scénu svätokatarínskej legendy.
Liausson
Liausson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Any-Martin-Rieux
Any-Martin-Rieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Any-Martin-Rieux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Any-Martin-Rieux má 487 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Jussi Markkanen
Jussi Markkanen (* 8. máj, 1975, Imatra, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový brankár, ktorý sa najviac preslávil svojim pôsobením v tíme Edmonton Oilers v National Hockey League. V súčasnosti pracuje v manažmente tímu SaiPa, ktorý pôsobí vo fínskej Liige.
Klubová kariéra
Jussi Markkanen strávil väčšinu svojej kariéry vo fínskej Liige, kde pôsobil v tíme SaiPa. V rokoch 2001 a 2014 získal ocenenie za najlepšieho brankára tejto súťaže. Majstrovský titul tu však nezískal, ale v roku 2001 získal striebornú medailu za účasť vo finále. vľavo|náhľad|Markkanen v drese EV Zug v roku 2012 Druhá významná liga v jeho kariére bola švajčiarska NLA, kde pôsobil v tíme EV Zug. Tu v roku 2010 získal novinársku cenu za najlepšieho brankára sezóny. Ani v Zugu však nedosiahol významnejšie tímové úspechy.
Najdôležitejšou časťou Markkanenovej kariéry bolo jeho pôsobenie v NHL. Draftovaný bol v roku 2001 v 5. kole (133. celkovo) až ako 25-ročný. Šancu v tíme dostal hneď v ďalšej sezóne, keď sa rýchlo prepracoval do pozície druhého brankára za Tommym Salom. V lete 2003 bol Markkanen vymenený v podmienečnej výmene do New Yorku Rangers. Tu odchytal len 26 zápasov, keď cestoval naspäť do Edmontonu (výmena bola podmienená podpisom obrancu Briana Leetcha - keďže Leetch nepodpísal zmluvu s Edmontonom, ale s Rangers, akvizície v rámci výmeny sa vrátili predošlým majiteľom). Po návrate Markkanen odchytal ešte 7 zápasov v drese Edmontonu. Sezóna 2003/2004 bola jeho najúspešnejšou a do ďalšej sezóny mal vstúpiť ako konkurent Tya Conklina o miesto prvého brankára tímu (Salo po sezóne odišiel).
Sezónu 2004/2005 však zasiahol Lockout a zrušené boli všetky zápasy ročníka. Markkanen tak sezónu strávil v ruskej KHL v drese tímu Lada Togliatti.
Sezóna 2005/2006 bola pre Markkanena nešťastná a jeho výkonnosť sa prepadla. Prepad však zažil aj Conklin a do tímu bol privedený nový prvý brankár - Dwayne Roloson. S pomocou Rolosona sa Edmontontu podarilo prísť až do finále Stanleyho poháru, kde sa však Roloson zranil a do akcie musel zasiahnuť Markkanen. Ten nedokázal svoj tím priviesť k výhre, keď zo 6 odchytaných zápasov vyhral len 3. V sérii nakoniec zvíťazila Carolina Hurricanes pomerom 4:3 na zápasy.
Markkanen odchytal v Edmontone ešte jednu sezónu na pozícii dvojky, ale jeho čísla sa nezlepšovali. V lete 2008 sa stal neobmedzeným voľným hráčom a vrátil sa do Európy.
Reprezentačná kariéra
Markkanen reprezentoval Fínsko na niekoľkých medzinárodných turnajoch. Dvakrát sa zúčastnil Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov (1994, 1995) a dvakrát seniorských Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji. Ani raz nezískal medailu, pričom jeho najväčším úspechom bolo 4. miesto na šampionáte v roku 2002. Tu mal aj najnižší priemer inkasovaných gólov zo všetkých brankárov na turnaji (1,40).
Rodina
Jussi Markkanen má syna Juha Markkanena, ktorý je takisto hokejovým brankárom. V roku 2022 bol draftovaný tímom Los Angeles Kings.
Stella (emulátor)
náhľad|Stella v Linuxe
Stella je emulátor herného systému Atari 2600, pričom názov si prepožičal z kódového označenia tejto konzoly. Je open source a beží na väčšine systémov, vrátane Windows, Mac OS X a Linux. Program bol pôvodne napísaný v roku 1996 a známy ako Stella 96. Napísal ho Bradford W. Mott, v súčasnosti ho spravuje Stephen Anthony.
Je napísaný v C++ a teda je vysoko portovateľný. Podporuje všetky schémy bank switchingu kartridžov a podporuje skoro všetky hry pre Atari 2600. Podpora zahŕňa NTSC, PAL a SECAM vo variantoch 50 a 60 Hz vrátane automatickej detekcie formátov podľa počtu vykresľovaných riadkov v každom snímku. Má presnú emuláciu čipu TIA, ktorá sa približuje 100%.
Emuluje väčšinu periférnych zariadení Atari 2600 vrátane štandardných joystickov, paddle ovládačov, Atari Video Touch Pad, Atari Keyboard Controller, Atari Indy 500 Driving Controller, CBS Booster-Grip, Atari TrakBall/AtariMouse/AmigaMouse trackball, Sega Genesis ovládač, AtariVox a SaveKey.
Podpora pre Stelladaptor a 2600-daptor umožňuje použiť skutočné joysticky, paddle a driving ovládače a tiež aj AtariVox v sériovom porte. Nepodporuje ešte kazetové tituly, ale podporuje tituly pre Starpath Supercharger a Spectravideo Compumate.
Stella používa emulačné jadro TIA z 6502.ts, čo je kolekcia emulátorov pre systémy založené na MOS 6502 napísaná v TypeScripte a spustiteľná z webovej stránky.
Marina Vladimirovna Ovsiannikovová
Marina Vladimirovna Ovsiannikovová, rod. Tkačuková (, rod. Ткачук Tkačuk; * 1978, Odesa ) je ruská televízna redaktorka, ktorá sa stala známou vďaka protestu proti ruskej invázii na Ukrajine vo vysielaní federálneho Prvého kanála 14. marca 2022.
Život
Absolvovala štúdium na Kubáňskej štátnej univerzite (🇷🇺) a Ruskej akadémii národného hospodárstva a verejnej správy prezidenta Ruskej federácie (rus. Российская академия народного хозяйства и государственной службы при Президенте Российской Федерации Rossijskaja akademija narodnogo chozjajstva i gosudarstvennoj služby pri Prezidente Rossijskoj Federacii). Pracovala pre kubaňskú pobočku Všeruskej štátnej televíznej a rozhlasovej spoločnosti (rus. Всероссийская государственная телевизионная и радиовещательная компания Vserossijskaja gosudarstvennaja televizionnaja i radioveščateľnaja kompanija).
Protest
Počas živého vysielania spravodajskej relácie Vremja (rus. Время, doslova „Čas“) na Prvom kanáli 14. marca 2022 približne o 21:35 moskovského času (UTC+03:00) sa Ovsiannikovová postavila do záberu za moderátorku držiac transparent s vyobrazením ukrajinskej a ruskej vlajky a s nápisom: «No war. Остановите войну. Не верьте пропаганде. Здесь вам врут. Russians against war.» („Nie vojne. Zastavte vojnu. Neverte propagande. Klamú vám tu. Rusi proti vojne.“) Vysielanie bolo okamžite prerušené a Ovsiannikovovú zadržala polícia. Videozáznam zachycujúci incident bol odstránený aj z webu televízie.
Podľa informácií zverejnených lotyšským spravodajským portálom Meduza a ruskou štátnou tlačovou agentúrou TASS sa orgány činné v trestnom konaní chystajú obviniť Ovsiannikovovú z porušenia článku 20.3.3 Kódexu Ruskej federácie o správnych deliktoch zo dňa 30. decembra 2001 č. 195-FZ v znení federálneho zákona zo 4. marca 2022 č. 31-FZ, teda z „verejného činu smerujúceho k znevažovaniu použitia Ozbrojených síl Ruskej federácie s cieľom ochrániť záujmy Ruskej federácie, jej občanov, zachovania medzinárodného mieru a bezpečnosti“, za ktorý jej hrozí trest odňatia slobody vo výmere až 15 rokov.
Ovsiannikovová ešte pred svojím výstupom prostredníctvom ľudskoprávneho kanálu OVD-Info LIVE na sociálnej sieti Telegram zverejnila video, v ktorom objasnila motívy svojho činu:
Nandrin
Nandrin je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Nandrin má približne 5,687 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Nandrin pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Lieuran-Cabrières
Lieuran-Cabrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Archon (Aisne)
Archon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Archon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Archon má 90 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Malý oblý sval
Malý oblý sval je priečne pruhovaný sval pretiahnutého tvaru, ktorý je jeden zo štyroch svalov ramenného pletenca.
Štruktúra
Malý oblý sval je menší sval, ktorý je typický pre svoj pretiahnutý tvar. Rozprestiera sa pri laterálnom okraji lopatky, z kade tiež vychádzajú jeho svalové zväzky. Sval tvorí zaoblené bruško, ktoré je od podhrebeňového svalu oddelené fasciou, ďalej sval pokrýva deltový sval. Smeruje šikmo nahor cez kĺbové puzdro ramenného kĺbu, s ktorého prednou plochou splýva. Spolu s nadhrebeňovým a podhrebeňovým svalom sa upína k veľkému hrbolčeku ramennej kosti.
Inervácia
Do malého oblého svalu prichádza podramenný nerv, ktorý má koreňovú inerváciu v piatom krčnom stavci (C5).
Funkcia
Funkcia je rovnaká ako pri podhrebeňovom svale, vyvoláva vonkajšiu rotáciu ramena a zabezpečuje kontakt kĺbových plôch v ramene.
Arcy-Sainte-Restitue
Arcy-Sainte-Restitue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne v regióne Pikardia.
Polohopis
Arcy-Sainte-Restitue má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Arcy-Sainte-Restitue má 434 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Stella
Stella môže byť
Genesia
náhľad|Atický [[lékythos (zo sviatku Genesia) zobrazujúci Sarpédonovo mŕtve telo, ktoré nesú Thanatos (Smrť) a Hypnos do hrobky, cca 440 pred Kr.]] Genesia bola starogrécka verejná slávnosť na počesť mŕtvych.
V starovekých Aténach sa pri hroboch konali rôzne obrady, a to tretí, deviaty, tridsiaty deň po pohrebe a pri každoročnej príležitosti sviatku Genesia, ktorý sa podľa atického kalendára oslavoval 5. boédromióna. Hrobku bolo tiež dôležité navštevovať pri rôznych výročiach. Obzvlášť dôležité boli návštevy syna alebo adoptovaného dediča. Hrobka sa ozdobila vencami, farebnými stuhami a ľudia tam zanechali obetované jedlo, nápoje, olej a vodu. Typickým obetným darom bol zeler (selinion). Približne od roku 600 pred Kr. sa ako dar do hrobu objavuje lékythos a v rokoch 470 až 410 pred Kr. sa stal najobľúbenejším darom pre mŕtvych v Aténach. V klasickom období i ženy často navštevovali hroby svojich predkov s obetnými darmi.
Genesie sa oslavovali najmä v archaickom období (asi 800 - 500 pred Kr.). Zachovalo sa však len málo písomných zdrojov o tomto sviatku, ktorý sa praktizoval hlavne v Aténach. Počas Solónových reforiem sa pravdepodobne posilnil ich verejný kult reorganizáciou zo súkromných kultov za mŕtvych predkov a určil sa pevný dátum tohto sviatku v kalendári.
Otázkou je, či sa aj potom okrem verejného sviatku konali i súkromné Genesie, ktoré sa mohli oslavovať napr. v pamätných dňoch smrti jednotlivca alebo možno jeho narodenín. Ak by sa konal iba jediný verejný obrad, ľudia by si v ten istý deň, t. j. 5. boédromióna spoločne spomenuli na svojich mŕtvych pri hrobkách. Na druhej strane verejný obrad mohol koexistovať so súkromnými obradmi, ktoré sa konali počas celého roka. Zdá sa, že počas helénskeho obdobia (t. j. po roku 400 pred Kr.) sa Genesia prestala oslavovať. Predpokladá sa, že sa s rozšírením orientálnych kultov v Grécku oslavovala čoraz menej až nakoniec zanikla.
MÁME TOHO DOSŤ !
MÁME TOHO DOSŤ ! bola slovenská politická strana, zaregistrovaná na ministerstve vnútra 30. októbra 2019. Strana sa profiluje agraristicky, vznikla okolo protestov slovenských farmárov z roku 2018, ktorí boli nespokojní s prideľovaním dotácií z Európskej únie na poľnohospodárstvo. Strana vo voľbách do NR SR 2020 získala 9 360 hlasov (0,32%) a do NR SR sa nedostala. Nemala zastúpenie ani v EP.
Vznik strany
V lete roku 2018 začali farmári na východnom Slovensku, zastupovaní Patrikom Magdoškom, protestovať proti podľa nich nespravodlivému prideľovaniu agrodotácií a tiež zastrašovaniu drobných farmárov zo strany veľkopodnikateľov. Následne zorganizovali ako Iniciatíva poľnohospodárov v priebehu zimy roku 2019 viacero protestov v Bratislave. Na jar 2019 farmári žiadali odvolanie ministerky pôdohospodárstva SR Gabriely Matečnej.
V auguste 2019 niektorí farmári z protestov na čele s Magdoškom a Františkom Oravcom oznámili, že pripravujú založenie novej politickej strany pod názvom Máme toho dosť (čo bolo jedno z hesiel, ktoré farmári používali pri bratislavských protestoch). Strana bola zaregistrovaná 30. októbra 2019. Za jej predsedu bol 10. novembra 2019 zvolený František Oravec. Strana na zakladajúcom sneme vyhlásila, že bude podporovať poľnohospodárstvo, boj proti korupcii, ochranu životného prostredia, rodín a malých a stredných podnikateľov. Taktiež strana presadzuje reformu regionálneho členenia Slovenska a súčasných osem samosprávnych krajov zmeniť na 16 historických regiónov.
Voľby do Národnej rady 2020
V novembri 2019 strana oznámila, že samostatne bude kandidovať v parlamentných voľbách vo februári 2020. MÁME TOHO DOSŤ ! svoju kandidátnu listinu do volieb predstavila 1. decembra 2019. Lídrom je predseda František Oravec, z druhého miesta kandiduje podnikateľ Jaroslav Jánoš a z tretieho manažér a olympionik Raymond Kopka. Spolu je na kandidátke 73 ľudí. Strana bola však vo voľbách neúspešná a získala iba 0,32%. Strana sa teda nedostala do parlamentu a nedosiahla ani 3% na štátny príspevok.
Orgány strany
''Podľa snemu strany z 10. 11. 2019''
Althen-des-Paluds
Althen-des-Paluds je francúzska obec v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur, jedenásť kilometrov od Avignonu.
Broteas (syn Tantala)
Broteas alebo Broteás (starogr. Βροτέας – Broteas, latinsky Broteas) je v gréckej mytológii syn lýdskeho kráľa Tantala.
Althen-des-Paluds
Počet obyvateľov obce je.
Broteas (syn Tantala)
Broteas mal dvoch súrodencov, brata Pelopa a sestru Niobu. Z celej tej jeho smutne preslávenej rodiny je o ňom v mýtoch zaznamenané najmenej. Bol vraj vášnivý lovec a bol veľmi ohyzdný. Pretože odmietal preukazovať úctu bohyni Artemis, potrestala ho za to šialenstvom. Šialený Broteas potom volal, že mu nemôže ublížiť žiaden oheň a aby to dokázal vrhol sa na hranicu horiacich polien, kde zhorel. Iná verzia tvrdí, že spáchal samovraždu, pretože sa všetkým hnusil pre svoju škaredosť.
Napriek tomu však mal syna a dediča, ktorého po dedovi pomenoval Tantalos.
Althen-des-Paluds
Geografia
Susedné obce: Bédarrides, Monteux, Velleron a Entraigues-sur-la-Sorgue.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lieuran-lès-Béziers
Lieuran-lès-Béziers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Olne
Olne je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Olne má približne 3,819 obyvateľov (2010).
Lieuran-lès-Béziers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matouš Jaluška
Mgr. Matouš Jaluška, Ph.D. (* 30. január 1985, Turnov) je český literárny vedec.
Životopis
Je absolventom Filozofickej fakulty Univerzity Karlovej v Prahe, kde vyštudoval najprv dvojodborový program histórie a komparatistika (20042010) a následne doktorandské štúdium Všeobecná a porovnávacia literatúra (20102017). Od roku 2012 študuje tiež evanjelickú teológiu na Evanjelickej teologickej fakulte UK.
Od roku 2014 pôsobí v Ústave pre českú literatúru Akadémie vied ČR, kde sa zameriava na problematiku stredovekého písomníctva a tiež vedie Oddelenie staršej českej literatúry. Od roku 2017 potom súčasne pôsobí aj na Ústave českej literatúry a komparatistiky FF UK. Externe spolupracuje s Českým rozhlasom 3 Vltava na tvorbe interpretačných esejí k poézii.
V roku 2017 mu bola udelená Cena Josefa Hlávky pre mladých pracovníkov Akadémie vied Českej republiky, ktorú udeľuje Nadace Josefa Hlávky. V roku 2020 získal Prémii Otto Wichterleho pre mladých vedeckých talentov.
Lignan-sur-Orb
Lignan-sur-Orb je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Armentières-sur-Ourcq
Armentières-sur-Ourcq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Armentières-sur-Ourcq má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Armentières-sur-Ourcq má 98 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Oreye
Oreye je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Oreye má približne 3,556 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Oreye pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Lodève
Lodève je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov 2022
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov 2022 bol v poradí 14. turnaj majstrovstiev sveta vo florbale mužov, ktoré organizoval Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Prebiehal v dňoch od 5. do 11. novembra 2022 vo švajčiarskych mestách Zürich a Winterthur.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín nasadené podľa umiestnenia vo svetovom rebríčku do nasledovných výkonnostných košov:
Herstal
Herstal je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Hannut
Hannut je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Herstal
Obyvateľstvo
Mesto má približne 38 219 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Hannut
Obyvateľstvo
Mesto má približne 15 173 obyvateľov (2010).
Národné futbalové mužstvo Bonaire
Národné futbalové mužstvo Bonaire reprezentuje Bonaire na medzinárodných futbalových akciách, ako je Zlatý pohár CONCACAF a Karibský pohár. Bonaire nie je členom FIFA a tak sa nemôže zúčastniť kvalifikácii na Majstrovstvá sveta ani iných súťaží pod hlavičkou FIFA.
Hannut
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Hannut pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Artemps
Artemps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Artemps má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Artemps má 364 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Arrancy (Aisne)
Arrancy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Arrancy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Arrancy má 48 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Loupian
Loupian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Artonges
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Oupeye
Oupeye je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Oupeye má približne 23,869 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Oupeye pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Assis-sur-Serre
Assis-sur-Serre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Národné futbalové mužstvo Britských Panenských ostrovov
Národné futbalové mužstvo Britských Panenských ostrovov reprezentuje Britské Panenské ostrovy na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
Assis-sur-Serre
Polohopis
Assis-sur-Serre má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Národné futbalové mužstvo Britských Panenských ostrovov
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1974. Britské Panenské ostrovy sa nikdy nekvalifikovali na Majstrovstvá sveta vo futbale ani na Zlatý pohár CONCACAF. Národný tím patrí medzi najhoršie tímy čo sa týka rebríčka FIFA. Nachádzajú sa na 208. mieste.
Herve
Herve je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 16 975 obyvateľov (2010).
Assis-sur-Serre
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Volga (automobil)
náhľad|Logo „Volga“ na modeli GAZ-24 VolgaVolga bola značka automobilov vyrábaná ruskou (predtým sovietskou) firmou GAZ (Gorkovskij avtomobiľnyj zavod). Názov je odvodený od ruskej rieky Volga.
Pod značkou Volga bolo vyrobených viacero modelov. Posledným modelom Volgy bola „Volga - Siber“ predstavená 29. augusta 2007 na autosalóne „Interavto-2007“ v Moskve.výroba sa skočila v roku 2010
GAZ-21 „Volga“
náhľad|GAZ-21 Volga; tretí typ (1962-70) náhľad|GAZ-21C VolgaPrvým modelom s názvom Volga bol GAZ-21 „Volga“. Začal sa vyrábať koncom roka 1956 v závode v sovietskom meste Gorkij a jeho produkcia bola ukončená až v roku 1970. Počas tohto obdobia prešiel model viacerými úpravami konštrukcie, karosérie i vnútorného vybavenia. Za 14 rokov bolo celkovo vyrobených takmer 639 tisíc kusov týchto automobilov. Sovietski dizajnéri v tomto modeli spojili európsku a americkú konštrukčnú školu, čo oceňovali mnohí odborníci. Napr. britský časopis „The Autocar“ v r. 1960 po testovaní Volgy GAZ-21K opísal tento automobil ako čisto sovietsky originál, ktorý je štýlovou zmesou súčasných amerických a európskych vplyvov („...the Volga is entirely of Russian origin ... styling of the Volga is a blend of recent American and European influences...“). Išlo o jeden z prvých sovietskych automobilov masovo vyvážaných do zahraničia. V r. 1958 získala Volga GAZ-21 spolu s ďalším automobilom GAZ-13 cenu Grand Prix na výstave Expo v Bruseli. Dodnes patrí medzi legendy sovietskych automobilov uznávané nielen v Rusku, ale aj vo svete.
Maximálna rýchlosť Volgy GAZ-21 bola 130 km/h, rýchlosť z nuly na 100 km/h dosiahla za 34 sekúnd. Okrem štandardného vyhotovenia sa vyrábali aj modifikácie.
Použitie
Volgy boli len málo využívané v osobnej preprave fyzických osôb. Predovšetkým to boli autá využívané v mnohých podnikoch a štátnych organizáciách. Veľká časť produkcie bola vyrobená ako vozidlá taxislužby, ktoré sa používali predovšetkým v najväčších mestách ZSSR - Moskva, Leningrad, Kyjev. . Volgy však boli často využívané ako vozidlá taxislužby aj v zahraničí. Okrem „socialistického bloku“ veľké množstvo týchto vozidiel jazdilo v Grécku, Holandsku, Belgicku, Fínsku i Nórsku. Podľa údajov stránky www.home.no v Nórsku koncom 50-tych a v prvej polovici 60-tych rokov 20. storočia bola Volga absolútnym lídrom na trhu automobilov pre taxislužby, dokonca v roku 1958 bol každý štvrtý taxík v Nórsku práve Volga. Sovietsky výrobca však nedokázal udržať krok s modernizačnými trendmi a stúpajúcimi nárokmi „západného sveta“ a svoje pozície v západnej Európe prenechal svojim západným konkurentom.
Volgy patrili aj do autoparku silových rezortov ZSSR - milície, dopravnej polície, KGB a podobne.
Volga Jurija Gagarina
Prvý človek vo vesmíre, sovietsky kozmonaut Jurij Alexejevič Gagarin dostal svoje prvé auto ako dar od vlády Sovietskeho zväzu v roku 1961. Bola to Volga GAZ-21 (typ 3) čiernej farby s modrým interiérom a evidenčným číslom „78-78 MOD“.
GAZ-24 „Volga“
náhľad|GAZ-24 VolgaÚspešná Volga GAZ-21 začala už začiatkom šesťdesiatych rokov 20. storočia predovšetkým morálne zastarávať. Dizajn bol nemoderný, technické parametre nedostatočné. Pod vedením hlavného konštruktéra A. M. Nevzorova a dizajnérov L. I. Cikolenka a N. I. Kirejeva vznikol nový model, ktorý mal byť náhradou za Volgu GAZ-21. GAZ-24 „Volga“ bol nový model osobného automobilu vyššej strednej triedy, v ZSSR sa toto auto s obľubou označoval prezývkou „Dvadcaťčetvjorka“ (podľa čísla modelu). Volga GAZ-24 sa vyznačovala čistotou foriem, veľkosťou, priestrannosťou, bola znakom prestíže. Masová výroba tohoto modelu bola spustená v roku 1970 a ukončená v roku 1986. Po výraznej modifikácii, ktorá sa premietla do modelu GAZ-24-10 „Volga“ bola výroba definitívne ukončená v roku 1992. Volga GAZ-24 je jedným z najdlhšie vyrábaných áut v socialistickom bloku.
Aj tento model získal pri svojom uvedení niekoľko medzinárodných ocenení, spomeňme zlaté medaily na medzinárodných veľtrhoch v Plovdive (r. 1969) a v Lipsku (r.1970).
Modifikácie
thumb|GAZ-24 Volga vo farbách Verejnej bezpečnosti Volga GAZ-24 bola v priebehu rokov vyrábaná v rôznych modifikáciách, ktoré sa od seba odlišovali niektorými technickými parametrami, alebo celkovou úpravou výzoru. Stručný prehľad a charakteristika jednotlivých modifikácií :
GAZ-3102 „Volga“
V poradí ďalším modelom fabriky GAZ s názvom Volga bol model GAZ 3102 „Volga“, ktorý sa vyrábal od r.1982 do r.2009. Tento model odrážal potrebu modernizovať v sedemdesiatych rokoch pomaly prekonanú Volgu GAZ-24.
GAZ-3105 „Volga“
GAZ 3105 „Volga“ bol vyrábaný v malej sérii ako automobil pre reprezentačné účely predstaviteľov štátu a Komunistickej strany Sovietskeho zväzu.
Agnes Mooreheadová
Agnes Mooreheadová (vl. menom Agnes Robertson Moorehead, * 6. december 1900, Clinton, Massachusetts, USA† 30. apríl 1974, Rochester, Minnesota, USA) bola americká herečka, ktorá bola štyri krát nominovaná na prestížne filmové ocenenie Academy Awards.
Detstvo a mladosť
Mooreheadová sa narodila 6. decembra 1900, v Clintone v štáte Massachusetts ako dcéra bývalej speváčky Mary (rod. McCauleyovej) a presbyteriánskeho kňaza, Johna Hendersona Mooreheada. Mala anglický, írsky, škótsky a waleský pôvod. Často Mooreheadová tvrdila, že sa narodila v roku 1906, aby vyzerala mladšie pre herecké úlohy. Spomenula si, že svoje prvé verejné vystúpenie absolvovala ako trojročná, keď v kostole svojho otca recitovala modlitbu Otčenáš. Rodina sa presťahovala do St. Louis v štáte Missouri a jej ambícia stať sa herečkou rástla.
V mladom veku, sa Mooreheadová pripojila k zboru Mestskej opernej spoločnosti v St. Louis, známeho ako "The Muny". Popri záľube v herectve sa u nej celý život rozvinul záujem o náboženstvo; v neskorších rokoch herci ako Dick Sargent spomínali na Mooreheadovej príchod na scénu s „Bibliou v jednej ruke a scenárom v druhej“.
Získal bakalársky titul v roku 1923, v odbore biológia na Muskingum College v New Concord, v štáte Ohio. Počas toho sa objavila aj v univerzitných divadelných hrách. V roku 1947 získala čestný doktorát z literatúry na Muskingum College a rok pôsobila v jeho správnej rade. Získala aj magisterský titul z angličtiny a rečníctva na University of Wisconsin v štáte Madison. Potom pokračovala v postgraduálnom štúdiu na Americkej akadémii dramatických umení, ktorú ukončila s vyznamenaním v roku 1929. Mooreheadová tiež získala čestný doktorát na Bradley University v Peorii, v štáte Illinois.
Kariéra
Mooreheadovej kariéra bola nestabilná a hoci si dokázala nájsť prácu na javisku, často bola nezamestnaná. Zo začiatku, si našla prácu v rádiu, kde bola obľúbenou a často pracovala na niekoľkých programoch za jeden deň. Mooreheadová sa stretla s herečkou Helen Hayes, ktorá ju povzbudila, aby sa venovala aj filmovému herectvu, ale jej prvé pokusy sa stretli s neúspechom. Neskôr, sa opäť vrátila pracovať do rádia.
Jej filmový debut, bol vo filme Občan Kane z roku 1941. O rok neskôr, si zahrala Skvelí Ambersonovci a za svoj herecký výkon získala Cenu filmových kritikov v New Yorku a nomináciu svoju prvú nomináciu na Academy Awards.
Mooreheadová získala pozitívne recenzie na svoj herecký výkon vo filme Mrs. Parkington z roku 1944. Získala aj svoj prvý Zlatý glóbus za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe a svoju druhú nomináciu Academy Awards. V roku 1947 získala svoju tretiu nomináciu na Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme Johnny Belinda.
V polovici 40-tych rokov Mooreheadová podpísala zmluvu s Metro-Goldwyn-Mayer. V rokoch 1951–1952 účinkovala aj na Broadwayi v inscenácii Don Juan in Hell a v rokoch 1962–1963 v inscenácii Lord Pengo.
Mala vedľajšiu úlohu vo veľkorozpočtovom filme The Conqueror z roku 1956, kde si zahrala po boku Susan Hayward a Johna Waynea. V roku 1960 sa objavila ako hypochonderka Pani Snowová v Disneyho filme Pollyanna. S Bette Davis, Oliviou de Havilland, Mary Astor a Josephom Cottenom hrala vo filme Sladká Charlotte z roku 1964 a Mooreheadová bola štvrtý krát nominovaná na Academy Awards a získala svoj druhý Zlatý glóbus. vľavo|náhľad|271x271bod|[[Elizabeth Montgomery|Elizabeth Monthgomery (vľavo), Dick York (v strede) a Agnes Moorehead (vpravo) na fotografii k televíznemu seriálu Bewitched. ]] Mooreheadová bola považovaná za skvelú hlasovú herečku. V roku 1961 hosťovala v televíznom seriály The Twilling Zone, kde jej postava prehovorila až v záverečných minútach a jej postava väčšinou vzdychala alebo zalapala po dychu, no aj napriek tomu, bol jej herecký výkon považovaný za bravúrny.
V roku 1964 prijala rolu Endory, smrteľne nenávidenej, bystrej čarodejníckej matky Elizabeth Montgomery, v situačnej komédii Bewitched. Televízny seriál, sa stal veľmi úspešný a táto seriálová rola jej priniesla obrovského hereckého uznania. Mooreheadová získala šesť nominácií na cenu Emmy Award. Svoju rolu v televíznom seriály, stvárňovala až do ukončenia, v roku 1972.
V 70. rokoch sa Mooreheadovej zhoršoval zdravotný stav, kvôli čomu sa objavovala aj menej pred kamerou. Spolu so Shelley Winters a Debbie Reynolds si zahrala v horore Čo je s Helen? z roku 1971. O rok neskôr, si zahrala svoju poslednú hlavnú úlohu vo filme Dear Dead Delilah.
Súkromný život
V roku 1930 sa vydala za herca Johna Griffitha Lee; rozviedli sa rok po tom, čo v roku 1952 si vzali do pestúnskej starostlivosti chlapca, menom Sean. V roku 1954 sa vydala druhý krát, za herca Roberta Gista a v roku 1958 sa rozviedli.
Sexualita Mooreheadovej, bola predmetom mnohých špekulácií a sporov. Množstvo článkov, ktoré sa objavili v alternatívnej tlači, ju identifikovalo ako lesbičku. V jednom z rozhovorov, Mooreheadová údajne priznala svoju orientáciu na rovnaké pohlavie, zatiaľ čo identifikovala množstvo iných hollywoodskych herečiek, ktoré si „užívali lesbické alebo bi vzťahy". Mnohí z jej priateľov, odmietli tvrdenia, že by Mooreheadová bola lesbičkou.
Úmrtie
Mooreheadová zomrela na rakovinu maternice, 30. apríla 1974 v Rochesteri v Minnesote vo veku 73 rokov. Jej matka Mary, zomrela v roku 1990 vo veku 106 rokov. Špekuluje sa, že u Mooreheadovej sa mohla vyvinúť rakovina z rádioaktívnych testov atmosférických atómových bômb, pri nakrúcaní filmu The Conqueror. Niekoľko členov produkcie, ako aj samotný John Wayne, Susan Hayward, a režisér filmu Dick Powell neskôr zomreli na rakovinu a choroby súvisiace s rakovinou. Herci a štáb tvorilo spolu 220 ľudí. Do konca roku 1980, ako zistil časopis People, 91 z nich ochorelo na nejakú formu rakoviny a 46 na túto chorobu zomrelo.
Dana Dvořáčková
Doc. PhDr. Dana Dvořáčková, Ph.D., rod. Malá, známa tiež ako Dana Dvořáčková-Malá (* 1972) je česká medievalistka a básnička.
Agnes Mooreheadová
Úmrtie
Je pochovaná v krypte v Dayton Memorial Park v meste Daytone, v štáte Ohio. V roku 1994 bola posmrtne uvedená na chodník slávy v St. Louis.
Dana Dvořáčková
Životopis
Vyštudovala na Ústave českých dejín Filozofickej fakulty Univerzity Karlovej, kde v roku 2002 absolvovala magisterské štúdium, 2003 obhájila rigoróznu prácu Skladba pražského dvora za vlády Václava II. a 2010 potom dizertačnú prácu ''Splendor curiae regis. Život a kultura na dvoře posledních Přemyslovců''. V súčasnej dobe pôsobí v oddelení dejín stredoveku Historického ústavu Akadémie vied Českej republiky, kde je tiež vedúci výskumného centra Dvory a rezidence ve středověku. Okrem toho externe spolupracuje s Filozofickou a Pedagogickou fakultou Univerzity Karlovej a s Filozofickou fakultou Univerzity Hradec Králové. V roku 2021 sa na Filozofickej fakulte Univerzity Jána Evanjelistu Purkyňa habilitovala v odbore české dejiny.
Odborne sa zameriava na dvorskú kultúru a prostredie doby stredoveku, najmä na pražský dvor posledných Přemyslovcov.
Pskov
Pskov (, est. Pihkva) je ruské mesto v Severozápadnom federálnom okruhu blízko hraníc s Estónskom a Lotyšskom. Je centrum Pskovskej oblasti a žije v ňom okolo 200 000 obyvateľov. Nachádza sa na rieke Velikaja a patrí k najstarším mestám Ruska.
Lunas (Hérault)
Lunas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Pskov
Dejiny
Mesto sa prvýkrát spomína v roku 903 v Nestorovom letopise Povesť vremennych let. Je známe množstvom zachovaných cirkevných pamiatok.
Lunas (Hérault)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pskov
Dejiny
Počas druhej svetovej vojny bolo mesto 9. júla 1941 obsadené nemeckými jednotkami. Mesto sa do 23. júla 1944 nachádzalo pod nacistickou okupáciou. Mesto bolo vojnou silne poškodené, priemyselné časti mesta boli v troskách. Z viac než 60 000 obyvateľov v roku 1939 žilo v roku 1944 v meste len niekoľko stoviek ľudí.
Doprava
Cez Pskov prechádza železničná trať z Petrohradu do Lotyšska a Litvy. V meste začína trasa medzinárodnej cesty E 77, ktorá prechádza i územím Slovenska. Mestskú hromadnú dopravu zabezpečujú autobusové linky.
Lunas (Hérault)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Freising
Doprava a hospodárstvo
Freising leží na železnici medzi Mníchovom a Regensburgom, vedie sem linka predmestskej železnice S1 z Mníchova, diaľnica A92 a od roku 1980 je v tesnej blízkosti mesta medzinárodné letisko Mníchov. To je tiež zďaleka najväčší zamestnávateľ freisingských občanov popri školách a slávnom pivovare Weihenstephan. V meste sa tiež nachádza významná mliekáreň s rovnakým názvom aj vlastníckym pozadím.
Tradícia pivovarníctva v meste
Tradícia pivovarníctva v meste siaha do prvotného obdobia benediktínskeho kláštora. Prvá zmienka a pestovaní chmeľu siaha do roku 768, keď sa v blízkosti kláštora nachádzala chmeľnica, ktorá pre kláštor odvádzala desiatok. Blízka poloha naznačuje, že tunajší chmeľ mohol byť v kláštore spracovaný. Po vyplienený kláštoru Maďarmi v roku 955 prisľúbili mnísi jeho opätovné vybudovanie vždy keď dôjde k jeho zničeniu – to sa udialo ešte štyrikrát v histórií:
Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan
Vďaka neustálej obnove kláštora zostala zachovaná aj tradícia varenie piva. Prvá oficiálna zmienka sa datuje na žiadosť opáta Arnolda v roku 1040. To bol počiatok Kláštorného pivovaru Weihenstephan (Svätý Štefan) ktorý je tak najstarší doteraz fungujúcim pivovarom na svete. Ku kvalite piva prispel vojvoda Viliam IV. svojím bavorským príkazom o čistote (1516) – pivo sa smelo variť len z jačmeňa, chmeľu a vody. V roku 1803 došlo k prevodu vlastníctva z kláštora na Bavorský štát – Kráľovský štátny majetok (zámku) Schleißheim. V roku 1852 je presťahovaná Poľnohospodárska centrálna škola zo Schleißheimu do priestorov bývalého kláštora neskôr (1895) povýšená na akadémiu a v roku 1919 na Vysokú školu poľnohospodárstva a pivarníctva a od roku 1930 súčasťou Technickej univerzity Mníchov (TUM). Od roku 1923 nesie pivovar súčasný názov Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan – Bavorský štátny pivovar Svätý Štefan. Firemné logo sa stáva chránenou značkou.
Hofbrauhaus Freising
Aj druhý mestský pivovar má výnimočnú dlhovekosť. Prvá zmienka o pivovare Hofbrauhaus Freising – Dvorný pivovar Freising pochádza od biskupa Alberta už z roku 1160. Počas sekularizácie nadobudla pivovar aj s jeho dvoma pobočkami (v Haagu pri Wasserburgu a v Steppergu pri Neuburgu na Dunaji.) bavorská Kurfirstka Maria Leopoldina. Pod vedením profesora Ganzenmüllera je pivovar v rokoch 1911 – 1912 presídlení na súčasné miesto.
Frizinské pamiatky
Frizinské pamiatky alebo Frizinské zlomky (🇸🇻) z doby okolo roku 1000 sú najstarším dochovaným slovanským textom písaným latinkou. Sú písané slovinským (panonským) typom staroslovenčiny, ktorá je v podstate už starou slovinčinou, a pomenovanie nesú podľa freisingského kláštora, kde boli v roku 1803 nájdené.
Freising a pápež Benedikt XVI.
S mestom Freising sa pevne viaže osobnosť pápeža Benedikta XVI.. Na Dombergu navštevoval kňazský seminár a spoločne s bratom Georg bol 29. júna 1951 vysvätený za kňaza.
V rokoch 1952 až 1954 pôsobil ako docent na Arcibiskupskom kňazskom seminári vo Freisingu a od zimného semestra 1954/55 ako docent dogmatiky a fundamentálnej teológie na Filozoficko-teologickej vysokej škole vo Freisingu. V tom čase býval v byte na Dombergu. Dňa 25. marca 1977 bol Joseph Ratzinger menovaný za arcibiskupa Mníchovsko-freisinskej arcidiecézy a jeho vysviacka sa konala o tri dni neskôr. Funkciu zastával až do roku 1982. Pri odchode do Ríma obdržal vtedajší kardinál Ratzinger zlatú medailu občana mesta. V roku 2004 prišiel ešte ako kardinál na súkromnú návštevu mesta Freising.
Po zvolený za pápeža dňa 19. apríla 2005 sa v dňoch 9. až 14. septembra 2006 rozhodol navštíviť rodné Bavorsko, pričom nevynechal ani Freising, kde sa zapísal do zlatej knihy mesta. V roku 2010 mu bol udelený titul čestný občan mesta a v tom istom roku mu bol počas Slávností svätého Korbiniána odhalený aj bronzový reliéf s jeho podobizňou na nádvorí dómu Panny Márie a sv. Korbiniana.
S mestom Freising sa viaže aj Benediktov pápežský erb, kde sa nachádzajú dva významné symboly mesta. V jednom z poli je na zlatom pozadí hlava Maura s červenou korunou a golierom a so zlatou náušnicou. Je to erb starobylej nemeckej diecézy Freising (vznik sa datuje okolo 8. storočia), ktorej sídlo bolo v roku 1818 prenesené do Mníchova a povýšené na arcibiskupstvo. V druhom poli je na zlatom pozadí kolmo nahor kráčajúci medveď svätého Korbiniána, patróna Bavorska, Freisingu a ochranného patróna Mníchovsko-freisinskej arcidiecézy.
Ouffet
Ouffet je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Ouffet má približne 2,677 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Ouffet pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Mikulovka
Mikulovka je vrch v Skorušinských vrchoch. Leží nad obcou Habovka, približne juhovýchodne od Tvrdošína.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skorušina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Zábiedovo a Habovka. Najbližšími sídlami sú na juhozápade ležiace obce Habovka a Zuberec, severozápadne sa nachádza Zábiedovo a severne Brezovica.
Opis
Mikulovka sa nachádza v hlavnom hrebeni pohoria, západne od Skorušiny. Severne susedí vrch Javorinky a Ostrý vrch, východne Skorušina a Osobitá , južným smerom Mačacie diery , Brestová  a Sivý vrch  a západne Javorková  a Mních. Vrch patrí do povodia rieky Orava; južnú časť hrebeňa odvodňuje Blatná do Studeného potoka, vodu zo severných častí odvádza Zábiedovčík do Oravice. Vrcholovou časťou vedie značený chodník.
Výhľady
Súvislý lesný porast neumožňuje ucelenejší výhľad. Z miest s riedkou vegetáciou je ojedinele vidieť okolité vrchy Skorušinských vrchov, Chočských vrchov a Západných Tatier, pri vhodných podmienkach aj Malú Fatru, Oravskú Maguru, Oravské Beskydy.
Huy
Huy je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 20 789 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Pepinster
Pepinster je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Pepinster má približne 9,669 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Pepinster pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Lunel (mesto)
Lunel je francúzske mesto v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Limbourg
Limbourg je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Athies-sous-Laon
Athies-sous-Laon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Limbourg
Obyvateľstvo
Mesto má približne 5 684 obyvateľov (2010).
Athies-sous-Laon
Polohopis
Athies-sous-Laon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Limbourg
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Limbourg pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Athies-sous-Laon
Obyvateľstvo
Athies-sous-Laon má 2462 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Aigues-Mortes
Aigues-Mortes je francúzska obec na juhu Francúzska v departemente Gard a regióne Languedoc-Roussillon na západnom okraji prírodnej rezervácie Camargue, severozápadne od Les Stes-Maries a necelých 35 km od mesta Montpellier.
Dejiny
Založenie obce býva pripisované Mariovi Caiovi (cca 102 pred Kr.), ale prvé zmienky o mieste zvanom „Ayga Mortas“ („Mŕtve vody“) pochádzajú až z 10. storočia. Obec založil v polovici 13. storočia francúzsky kráľ Ľudovít IX., ktorý túžil po vlastnom prístave v Stredozemnom mori a vhodnej základni pre vojenské akcie v Stredomorí. Ostatné prístavy ovládali väčšinou protifrancúzsky naladení grófi z Provensálska.
Z Aigues-Mortes boli vypravené dve križiacke výpravy. V roku 1248 sa pri prístave zhromaždilo cca 1 500 kráľovských lodí pred výpravou do Egypta. Ďalšia križiacka výprava v roku 1270 bola pre kráľa osudná. Opevnenie mesta dokončili Ľudovítovi nástupcovia.
Pamiatky
Centrum obce obopínajú masívne pravouhlé stredoveké hradby, ktorých súčasťou je 20 strážnych veží. Ich výstavba bola ukončená v roku 1272 a podporili ju francúzski králi Filip III. Smelý a Filip IV. Pekný. Obvod hradieb je, v najnižších častiach dosahujú hradby výšku 11 metrov a šírku 2,5 metra. Z hradieb je ďaleký výhľad do mokradí Camargue, kanálu rieky Rhône a na morské pobrežie a saliny.
Dominantou obce veža Tour de Constance z roku 1240, ktorá funguje teraz aj ako pozorovateľňa a kedysi ako štátne väzenie, najskôr pre templárov a o veľa neskôr i pre hugenotov. Kostol Église Notre Dame des Sablons je zreštaurovaný.
Attilly
Attilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Aigues-Mortes
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Attilly
Polohopis
Attilly má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Attilly má 391 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Lunel-Viel
Lunel-Viel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malmedy
Malmedy je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 12 161 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Malmedy pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Fakultná nemocnica s poliklinikou F. D. Roosevelta Banská Bystrica
thumb|Pohľad na nemocnicu v júni 2008