cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Podchočská brázda
Vymedzenie
Brázda zaberá pás územia na južnom okraji Oravskej vrchoviny, medzi Žaškovom na západnom okraji cez Vyšný Kubín, až po Osádku na východe. Severným smerom pokračuje Oravská vrchovina, na severozápade susedí geomorfologická časť Veličnianska kotlina. Juhozápadnú časť vymedzuje Šípska Fatra (podcelok Veľkej Fatry) a juhovýchodný okraj prechádza do podcelku Choč, zaberajúci západnú časť Chočských vrchov. V západnej časti brázdy leží údolie Žaškovského potoka, najjužnejšou časťou preteká potok Komjatná, centrálnou časťou Jasenovský potok a východnú časť zaberá údolie Leštinského potoka.
Chránené územia
Západný okraj Podchočskej brázdy zasahuje do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra, iné osobitne chránené územia (napr. Ostrá skala a Tupá skala, Kunovo či Choč) ležia už mimo tohto územia.
Turizmus
Územie je v susedstve atraktívnych masívov Veľkého Choča a Šípa a patrí medzi turisticky menej navštevované oblasti. Vrchovinový terén s viacerými údoliami poskytuje vhodné podmienky na cykloturistiku a blízkosť spomínaných vrchov predurčuje tunajšie obce za východiskové miesta pre turistov.
Žilinský kraj (1948 – 1960)
Žilinský kraj bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bola Žilina. Kraj mal rozlohu 8 274 km².
Vznikol na severozápadnom Slovensku 24. decembra 1948 na základe administratívnej reformy, pri ktorej bolo k 31. decembru 1948 zrušené krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený 1. januára 1949 a v roku 1955 mal 16 okresov. Kraj bol zrušený k 30. júnu 1960 počas ďalšej administratívnej reformy, pri ktorej vznikli nové kraje. Územie Žilinského kraja bolo vtedy zahrnuté do Stredoslovenského kraja.
Okresy
Pri vzniku mal Žilinský kraj tieto okresy:
Escoussans
Escoussans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Espiet
Espiet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Desert Rain
„Desert Rain“ je tretí singel rumunského hudobníka a producenta Edwarda Mayu po jeho veľkých medzinárodných hitoch „Stereo Love“ a „This Is My Life“. Pieseň pochádza z jeho debutového albumu Stereo Love. Spolupracuje na ňom znovu so speváčkou Vikou Jigulinou.
Maila Nurmi
Maila Nurmi (vlastným menom Maila Elizabeth Syrjäniemi, * 11. december 1922, Gloucester, Massachusetts, USA† 10. január 2008, Los Angeles, Kalifornia,USA) bola americká herečka, tiež známa pod pseudonymom Vampira. V rokoch 1954 a 1955 uvádzala svoju televíznu show, s názvom The Vampira Show na televíznej stanici KABC-TV.
Detstvo a mladosť
Počas svojho detstva sa Nurmiová presťahovala so svojou rodinou z Massachusetts, do Ashtabula v štáte Ohio a potom sa rodina usadila v Astorii v Oregone, kde žila spoločne s veľkou fínskou komunitou. Jej otec pracoval ako lektor a redaktor; jej matka tiež pracovala ako novinárka a prekladateľka na čiastočný úväzok, aby uživila rodinu. Nurmiová absolvovala strednú školu v roku 1940.
Kariéra
Po absolvovaní strednej školy, sa Nurmiová presťahovala do Los Angeles v Kalifornii, aby sa venoval hereckej kariére, a neskôr sa presťahovala do New Yorku. Bola modelkou pre Alberta Vargasa a Mana Raya. Vo filmovom priemysle, presadila jednou z úloh vo filme If Winter Comes z roku 1947, kde si zahrala po boku Janet Leigh, Deborah Kerr či Angely Lansbury. vľavo|náhľad|Nurmiová ako Vampire Girl, vo filme Plán 9 (1959) Tiež účinkovala na Broadwayi, kde účinkovala v hororovej polnočnej šou Strašidelné škandály, v ktorej kričala, omdlievala, ležala v rakve a zvodne číhala na falošnom cintoríne. Pracovala tiež ako zborová tanečnica vo Florentine Gardens a tiež pózovala na pin-up fotkách v pánskych magazínoch.
V roku 1953 sa Nurmiová zúčastnila každoročného Bal Caribe Masquerade choreografa Lestera Hortona v kostýme inšpirovanom Morticiou Addamsovou, v karikatúrach Charlesa Addamsa v New Yorker. Jej vzhľad s bledou pokožkou a úzkymi čiernymi šatami upútal pozornosť televízneho producenta Hunta Stromberga, Jr., ktorý ju chcel najať na moderovanie hororových filmov na losangeleskej televíznej stanici KABC-TV. Od roku 1954 do roku 1955 moderovala televíznu show, s názvom The Vampira Show, pričom jej manžel, Dean Riesner, jej vymyslel meno, Vampira. Po skončení televíznej show, si Nurmiová ponechala práva na postavu Vampira. Táto postava, bola tiež predlohou, Maleficent, zlej čarodejnice v Disneyho poňatí klasickej rozprávky „Šípková Ruženka“. Nurmiová sa zapísala do histórie televízie ako prvá moderátorka hororového filmu. V roku 1954 bola nominovaná na cenu Emmy Award pre najvýraznejšiu ženskú osobnosť.
V roku 1958 sa vrátila späť, k natáčaniu filmov. Jej najznámejšia filmová podoba bola v klasike Eda Wooda, Plán 9, kde stvárnila zombie, podobné Vampire. Film bol natočený v roku 1956, ale bol vydaný v roku 1959. vľavo|náhľad|Nurmiová v roku 2001. Začiatkom 60. rokov otvorila Vampira's Attic, butik so starožitnosťami na Melrose Avenue. Predávala aj ručne vyrábané šperky a oblečenie. Vyrábala predmety pre niekoľko celebrít.
V roku 1981 bola Nurmiová požiadaná KHJ-TV, aby oživila svoju postavu Vampira pre televízne obrazovky. Úzko spolupracovala s producentmi novej show a mala získať uznanie výkonného producenta, no nakoniec projekt opustila kvôli rozdielom v produkcii. Produkcia nakoniec zorganizovala konkurz, pre novú rolu Vampiry, kde uspela Cassandra Peterson. Keďže nebolo možné, používať meno Vampira, premenovali ju na Elvira. Nurmiová neskôr podala žalobu na Petersonovú, kvôli podobnosti postáv, ale súd nakoniec rozhodol v prospech Petersonovej, pričom zastával názor, že „podobnosť znamená skutočné zobrazenie vzhľadu inej osoby, a nie iba blízku podobnosť“. náhľad|Pomník Maily Nurmi v Hollywood Forever Cementery. V roku 1994, bola stvárnená herečkou Lisou Marie, vo filme Ed Wood, ktorý režíroval Tim Burton.
V roku 2001 Nurmiová otvoril oficiálnu webovú stránku a začal predávať pamätné predmety a originálne umenie na eBay.
Súkromný život
20. júna 1955 sa muž násilím dostal do Nurmiovej bytu a takmer štyri hodiny ju terorizoval. Po štyroch hodinách, sa jej podarilo ujsť a ohlásiť to na polícii.
Bola trikrát vydatá. Od roku 2001 až do svojej svojej smrti žila v malom byte v Severnom Hollywoode.
Lambert Beauduin
Predtým bol mníchom rádu sv. Benedikta v opátstve Mont César, a bol významným predstaviteľom liturgického hnutia v Belgicku.
Zlatý glóbus za najlepšiu réžiu
Zlatý glóbus za najlepšiu réžiu udeľuje Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov (HFPA) na ceremónii Zlatých glóbusov. Historicky prvým držiteľom bol režisér Henry King.
náhľad|Štvornásobný držiteľ Elia Kazan V počtu cien drží rekord legendárny Elia Kazan, ktorý premenil všetky štyri nominácie na Zlatý glóbus. Hneď za ním s tromi výhrami sú Clint Eastwood, David Lean , Miloš Forman a Oliver Stone. Stone dokonca vyhrál v priebehu piatich rokov. Steven Spielberg získal najviac nominácií (desať), ale vyhrál len dvakrát. Robert Wise bol nominovaný na najlepšieho režiséra celkom päťkrát, ale nevyhral ani raz. Barbra Streisand je jedinou ženou odmenenou v tejto kategórii.
Poznámky
Cena sa udeľuje na začiatku roku a predstavuje úspech za počiny predošlého kalendárneho roku. Zoznam obsahuje režisérov, ktorí cenu vyhrali (zvýraznení sú tučne a na prvom mieste), a taktiež tých, ktorí boli na ňu nominovaní. Ďalej sú uvedené filmy, za ktoré boli ocenení / nominovaní. Ak má film distribučný názov, je uvedený pod ním. Hviezdička indikuje, že umelec bol nominovaný na Oscara; dve hviezdičky, že Oscara získal.
Danaé
Danaé alebo Danae alebo Danaë môže byť:
Danae môže byť aj:
Danaë môže byť aj:
Pánbožko
Pánbožko môže byť:
Bohyňa
Bohyňa môže byť:
Étauliers
Étauliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charybdis
Charybdis môže byť:
Novohradské terasy
Novohradské terasy sú geomorfologickou časťou Lučenskej kotliny, podcelku Juhoslovenskej kotliny. Zaberajú nivu rieky Ipeľ a jej prítokov v okrese Poltár, Rimavská Sobota a Lučenec.
Polohopis
Územie zaberá centrálnu časť Juhoslovenskej kotliny, presnejšie južnú časť Lučenskej kotliny. Južne susedí Cerová vrchovina a jej podcelky Mučínska vrchovina, Fiľakovská brázda a časť Blhovská vrchovina, východne nadväzuje Rimavská kotlina časťou Oždianska pahorkatina, severne leží Poltárska pahorkatina, Revúcka vrchovina a jej časť Lovinobanská brázda i podcelok Cinobanské predhorie, severozápadne Ostrôžky a západne Jelšovská pahorkatina. Územie odvodňuje rieka Ipeľ a jeho prítoky Krivánsky potok na severozápade a Suchá na východe.
Chránené územie
V severnej časti sa nachádza chránený areál Pod šťavicou a prírodná rezervácia Hrabovo, na juhozápade prírodná rezervácia Dálovský močiar a chránený areál Volavčia kolónia.
Turizmus
Nížinatá krajina je pre turistov zaujímavá predovšetkým kvôli historickým pamiatkam, no je tiež východiskovou oblasťou nenáročných túr.
Šiance (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Šiance je názov vrchu v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muráňom, približne severne od Revúcej.
Eynesse
Eynesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Šiance (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Opis
Šiance ležia na východnom okraji strednej časti Muránskej planiny, priamo nad Veľkou lúkou. Na konci hrebeňa, vedúceho juhozápadným smerom, stojí na vrchu Cigánka zrúcanina Muránskeho hradu. Južne sa nachádza tiež Krížna poľana, Petrov vrch a Radzim , východne Kohút , Lehotská hoľa , Stolica , Kyprov  a Čelo , severne Grúň , Lopušná  a Šindliarka  a západne Veľký Cigán , Kľak , Pavelková , Ostrica  a Vrbiarka. Oblasť patrí do povodia rieky Slaná, kde vodu odvádzajú prítoky riečky Muráň. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Banskobystrický kraj (1948 – 1960)
Banskobystrický kraj bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bola Banská Bystrica. Kraj mal rozlohu 9 281 km².
Eynesse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Šiance (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no blízkym okolím vedie niekoľko značených turistických trás:
Banskobystrický kraj (1948 – 1960)
Vznikol na strednom Slovensku 24. decembra 1948 na základe administratívnej reformy, pri ktorej bolo k 31. decembru 1948 zrušené krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený 1. januára 1949 a v roku 1955 mal 15 okresov. Kraj bol zrušený k 30. júnu 1960 počas ďalšej administratívnej reformy, pri ktorej vznikli nové kraje. Územie Banskobystrického kraja bolo vtedy zahrnuté do Stredoslovenského kraja.
Okresy
Pri vyhlásení v roku 1948 mal Banskobystrický kraj tieto okresy: Po územnej reforme v roku 1949 sa delil na okresy:
Po roku 1951 sa delil na okresy:
Okres Jesenské (Feledince) zanikol k 1. januáru 1951, jeho obce boli prerozdelené medzi okresy Rimavská Sobota a Šafárikovo.
Rue Jean-Goujon
thumb|Rue Jean-Goujon Rue Jean-Goujon (ulice Jeana Goujona) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 8. obvode.
Poloha
Ulica vedie od križovatky s Avenue Franklin-D.-Roosevelt a končí na Place de la Reine-Astrid pri križovatke s Avenue Montaigne. Pôvodne začínala na námestí Place Georges-Clemenceau, ale v roku 1908 bol od nej oddelený úsek od námestia k dnešnej Avenue Franklin-D.-Roosevelt a v roku 1934 premenovaný na Avenue de Selves.
Dejiny
Ulica bola založená v roku 1823. Je pomenovaná podľa francúzskeho renesančného sochára Jeana Goujona (1520 – 1572). Výstavba v ulici bola zahájená až okolo roku 1825. Od mája 1830 do októbra 1832 tu žil Victor Hugo (na mieste dnešného domu č. 9). Napísal tu svoj román Chrám Matky Božej v Paríži a 28. júla 1830 sa mu narodila dcéra Adèle. V roku 1832 sa rodina odsťahovala na Place des Vosges č. 6.
Atreus
Atreus môže byť:
Martin Farkaš
pplk. Martin Farkaš (* 1979, Poprad ) je slovenský vojak (finančný dôstojník), príslušník Ozbrojených síl Slovenskej republiky (SR). Ako jediný zo 43 osôb na palube lietadla Antonov An-24 Vzdušných síl SR prežil leteckú nehodu pri obci Hejce v Maďarsku 19. januára 2006, doposiaľ najväčšiu leteckú nehodu v dejinách samostatnej SR.
Život
Absolvoval štúdium na obchodnej akadémii a Vojenskej akadémii v Liptovskom Mikuláši. „[P]ôvodne [ho] prijali na tri vysoké školy. Najmä pre finančnú únosnosť si vybral vojenskú. Zavážilo aj to, že dôstojníkom bol i strýko.“ Následne slúžil mesiac na vojenskom útvare (VÚ) v Trenčíne a od októbra 2003 na VÚ 2007 Levice. Od 14. apríla 2005 bol príslušníkom mierovej misie Sily pre Kosovo (KFOR) v Kosove, kde slúžil vo funkcii náčelníka skupiny finančnej služby.
Letecká nehoda An-24
Pri návrate z Kosova, približne 3 km od maďarsko-slovenskej štátnej hranice a 20 km od cieľového letiska Košice lietadlo Antonov An-24, v ktorom sa okrem (vtedy nadporučíka) Farkaša prepravovalo 41 ďalších slovenských vojenských príslušníkov KFOR-u a jeden civilný zamestnanec Ministerstva obrany SR, narazilo do terénu. Ako jediný túto haváriu prežil. Bezprostredne po prebratí sa na mieste nehody sa snažil zavolať na linku 158, no neúspešne, pričom následne zavolal manželke, ktorú informoval o situácii. Potom „ho šokovaného našiel miestny poľovník, ako sedí na kuse plechu“.
Po ošetrení ho maďarská záchranná zdravotná služba sanitkou dopravila do Košíc, kde bol o 22:15 SEČ prijatý na anestéziologicko-resuscitačnom oddelení a bol s ťažkými zraneniami hospitalizovaný na Klinike úrazovej chirurgie Fakultnej nemocnice Louisa Pasteura. „[O]krem opuchu mozgu tržno-zhmoždené rany v tvárovej a lebečnej časti a na pravej ruke“. 25. januára predstúpil pred novinárov na tlačovej besede v priestoroch nemocnice. Na doporučenie vypočúvajúceho sa k okolnostiam nehody ani k situácii na mieste nehody nevyjadroval kvôli zabráneniu možnému sťaženiu objektívnosti vyšetrovania.
Vojenská kariéra po havárii
Po návrate a zotavení slúžil opäť v Leviciach a neskôr v Bratislave, pričom sa zúčastnil tiež mierovej misie Medzinárodné bezpečnostné a pomocné sily (ISAF) v Afganistane.
Athamas
Athamas môže byť:
Ariadna
Ariadna alebo Ariadné alebo zastarano Ariadne (gr. Ariadné, lat. Ariadna) môže byť:
Ariadna môže byť aj:
Ariadne môže byť aj:
Bobor
Bobor (zastarano: bobr, bober ) môže byť:
Bobry môže byť:
Vedomec
Vedomec alebo vedomník alebo vedúch môže byť:
8. mája (Bratislava)
8. mája je čiastočne jednosmerná ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa spolu s 2 ulicami: Hviezdoslavova a Janka Kráľa.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Prešovský kraj (1948 – 1960)
Prešovský kraj bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bol Prešov a kraj mal rozlohu 8 428 km².
Vznikol na severovýchodnom Slovensku 24. decembra 1948 na základe administratívnej reformy, pri ktorej bolo k 31. decembru 1948 zrušené krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený 1. januára 1949 a v roku 1955 mal 15 okresov. Kraj bol zrušený k 30. júnu 1960 počas ďalšej administratívnej reformy, pri ktorej vznikli nové kraje. Územie Prešovského kraja bolo vtedy zahrnuté do Východoslovenského kraja.
Okresy
Pri vzniku mal Prešovský kraj tieto okresy:
Hádzaná na Stredozemných hrách 2018
Hádzaná na Stredozemných hrách 2018 bol hádzanársky turnaj, ktorý organizuje Mediteránna hádzanárska konfederácia (MHC), v rámci multišportového podujatia Stredozemných hier 2018. Konal sa v mestách Tarragona a El Vendrell, v Španielsku v dňoch od 23. júna do 1. júla 2018, za účasti 13 mužských a 10 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na stredozemných hrách organizuje od roku 1967 a toto bolo jeho 13. vydanie. Zápasy sa odohrali v novovybudovanej aréne Palacio de Deportes de Campclar pre 5 000 divákov a aréne Pabellón CE Vendrell pre 850 divákov.
V kategórii mužov získalo svoj štvrtý titul 🇭🇷, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇹🇳. U žien získalo titul domáce 🇪🇸 po finálovej výhre nad 🇲🇪.
Účastníci
Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku IHF.
Veličnianska kotlina
Vymedzenie
Kotlina zaberá širšie okolie údolia rieky Orava v západnej časti Oravskej vrchoviny. Z veľkej časti ju na severe, východe i juhu ohraničuje Oravská vrchovina, na juhozápade susedí geomorfologická časť Podchočská brázda. V blízkosti rieky v juhozápadnej časti krátkym úsekom susedí Šípska Fatra (podcelok Veľkej Fatry) a západným smerom sa krajina dvíha do hornatej Osnice, časti Krivánskej Malej Fatry. Hlavnú os kotliny tvorí rieka Orava, v blízkosti ktorej ležia sídla, vrátane okresného mesta Dolný Kubín. Z údolia vybiehajú zväčša úzke doliny, ktorými prúdi z okolitých pohorí voda bystrými potokmi. Medzi väčšie patrí Zázrivka, Žaškovský potok, Istebnianka či Jasenovský potok.
Chránené územia
Západný okraj kotliny zasahuje do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra, iné osobitne chránené územia (napr. Ostrá skala a Tupá skala) ležia už mimo tohto územia.
Rue du Faubourg-Saint-Honoré
thumb|Rue du Faubourg-Saint-Honoré
Veličnianska kotlina
Osídlenie
Vo Veličnianskej kotline ležia proti prúdu Oravy obce Párnica, Žaškov, Istebné, Veličná, Oravská Poruba a mesto Dolný Kubín.
Rue du Faubourg-Saint-Honoré
Rue du Faubourg-Saint-Honoré (ulica Predmestie svätého Honoré) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 8. obvode. Ulica je charakteristická množstvom luxusných obchodov, umeleckých galérii a zahraničných ambasád. Z ulice je vstup do Elyzejského paláca, sídla francúzskeho prezidenta. Predmestie získalo názov podľa miestneho kostola zasväteného svätému Honoriovi z Amiens, patrónovi pekárov.
Veličnianska kotlina
Doprava
Údolím rieky Orava vedú hlavné komunikácie, obsluhujúce celý región. Od Kraľovian vedie nábrežím cesta I/70 do Dolného Kubína, kde sa pripája na cestu I/59 (Európska cesta 77). Popri rieke a hlavnej ceste vedie aj železničná trať Kraľovany – Trstená, pôvodne smerujúca z Kraľovian až do poľského Nowého Targu.
Rue du Faubourg-Saint-Honoré
Dejiny
V stredoveku sa ulica, ktorá viedla od kostola sv. Honoria, dnes zaniknutého, ktorý sa nachádzal medzi ulicami Rue Croix-des-Petits-Champs a Rue des Bons-Enfants k bývalému mostu Roule, nazývala Rue du Faubourg-Saint-Honoré. Tá časť ulice nachádzajúca sa medzi Rue La Boétie a Place des Ternes sa nazývala Chausée du Roule (1635), Rue du Bas-Roule a Rue du Haut-Roule a neskôr Rue du Faubourg-du-Roule podľa predmestia Roule.
Veličnianska kotlina
Turizmus
Územie vytvára zázemie na turistické výlety do okolitých pohorí, kam z obcí vedú aj značkované chodníky. Významné stredisko najmä zimnej turistiky sa nachádza v neďalekom stredisku na svahoch Kubínskej hole, o niečo menšie je neďaleko Párnice v lokalite Lučivná. Veličnianska kotlina patrí medzi turisticky menej navštevované oblasti, no v okrajových častiach poskytuje vhodné podmienky aj na cykloturistiku.
Rue du Faubourg-Saint-Honoré
Dejiny
V 17. storočí sa vo štvrti Faubourg Saint-Honoré usadzovali bohaté vrstvy, najmä finančníci, ktorí si tu vystavali svoje mestské paláce, z ktorých mnohé sa zachovali dodnes. Rozvoj pokračoval i v 18. storočí, najmä vďaka odlivu obyvateľov z obľúbenej štvrte Marais a usídlenia regenta Filipa II. Orleánskeho v neďalekom Palais Royal v rokoch 1715 – 1723.
V rokoch 1724 a 1726 vydal Ľudovít XV. zákaz nových stavieb a parcelácie pozemkov v štvrti, aby sa zamedzilo špekuláciám. Tieto obmedzenia boli zmiernené v rokoch 1740 a 1765.
Významné stavby
thumb|Vstup do hotelu Le Bristol
Anchises
Anchises alebo Anchisés alebo Anchísés (starogr. Ἀγχίσης - Anchises/ iný prepis: Anchísés, Anchisés; lat. Anchises) môže byť:
Achises môže byť aj:
Vražec
Vražec (resp. v ženskom rode: vražkyňa) môže byť zastarano:
Eyrans
Eyrans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ukrajinská pravoslávna cirkev
Ukrajinská pravoslávna cirkev môže byť:
Alkméné
Alkméné (iné názvy: Alkména, Alkmena, zastarano Alkmene; lat. Alcmena alebo Alcumena) môže byť:
Alkmene môže byť:
Poľské kráľovstvo
Poľské kráľovstvo môže byť:
Eol
Eol môže byť:
EOL môže byť:
Horodok
Horodok môže byť:
Louis Bouyer
Louis Bouyer (* 17. február 1913, Paríž, Francúzsko† 22. október 2004, tamže) bol francúzsky luteránsky duchovný, neskôr prijatý do Katolíckej cirkvi v roku 1939. V rámci svojho teologického výskumu sa venoval témam, ktoré boli využité v rámci Druhého vatikánskeho koncilu.
Spolu s kardinálom Jozefom Ratzingerom a ďalšími, bol spoluzakladateľom medzinárodného časopisu Communio. V roku 1969 ho pápež vybral do tímu pre prípravu Medzinárodnej teologickej komisie.
Biografia
Narodil sa do protestantskej rodiny Luisa Bouyera v Paríži, po získaní diplomu zo Sorbonny študoval teológiu na protestantských fakultách v Paríži a neskôr v Štrasburgu. V roku 1936 bol ordinovaný a do druhej svetovej vojny slúžil ako vikár luteránskej farnosti v Paríži. Štúdium kristológie a ekleziológie sv. Atanáza z Alexandrie viedlo Bouyera ku konverzii ku katolicizmu.
Alkinoos
Alkinoos alebo Alkinous (Alkinoos, Alkinous, ) môže byť:
Basketbalová extraliga mužov
Tímy v sezóne 2022/23
V sezóne 2022/23 hrá extraligu 8 tímov:
Eysines
Eysines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ulica Janka Kráľa (Bratislava)
Ulica Janka Kráľa je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa len s ulicou 8. mája.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Liturgické hnutie
Prvá fáza
Počiatky liturgického hnutia sú späté s opátstvom svätého Petra (Solesmes), obnoveného v roku 1833. Jeho opát Prosper Guéranger sa snažil vo Francúzsku, kde sa v tej dobe používal novogalský rítus, zaviesť rímsky rítus a obnoviť gregoriánsky chorál.
V roku 1848 vyšla kniha Antonia Rosminiho Päť rán svätej Cirkvi (taliansky Le cinque piaghe della santa Chiesa) z roku 1832, v ktorej sa jej autor pozastavuje nad priepasťou medzi kňazom sláviacim omšu a zhromaždeným ľudom. Neskôr začínajú byť vydávané misály pre ľud, ktoré okrem originálneho znenia liturgických textov v latinčine obsahujú tiež ich súbežný preklad do príslušného národného jazyka (napríklad Schottov misál v Nemecku).
Druhá fáza
V roku 1903 vydal pápež Pius X. motu proprio Tra le sollecitudini, v ktorom prvýkrát použil pojem činná účasť. Cielené aktivity sa však začali rozvíjať až od roku 1909, keď Lambert Beauduin na katolíckom kongrese v belgickom Mechelen vystúpil s príhovorom, v ktorom označil účasť veriacich na bohoslužbách za základnú formu prejavu ich religiozity (tzv. Mechelenská udalosť).
Široko organizované liturgické hnutie sa ale zatiaľ rozvinulo len v Nemecku, v Rakúsku a v Belgicku, neskôr potom ešte vo Francúzsku, kde bolo roku 1943 založené Centrum pre liturgickú pastoráciu (francúzsky Centre de pastorale liturgique). Veľký význam pre liturgické hnutie mal najmä nemecký Opátstvo Maria Laach, kde sa od roku 1921 konali omše slúženej tvárou k ľudu a kde pôsobil významný liturgista Odo Casel, ako aj rakúsky kláštor Klosterneuburg a tamojší rehoľný kanonik Pius Parsch. Objavili sa však aj obavy, a to aj zo strany episkopátu a rímskej kúrie, aby aktivity hnutia neviedli k porušovaniu liturgických predpisov.
Tretia fáza
Všetky reformné liturgické snahy boli uznané v encyklike Mediator Dei, ktorú vydal pápež Pius XII. v roku 1947. Po druhej svetovej vojne sa tiež začal presadzovať názor, že nestačí iba dosiahnuť aktívnu účasť na tridentskej omši, ale že samotná liturgia potrebuje reformu. Prvým krokom k jej vykonaniu sa roku 1951 stalo vydanie dekrétu u Dominicae resurrectionis vigiliam, ktorým bola obnovená veľkonočná vigília. Vyvrcholením tretej fázy sa stalo prerokovanie a vydanie konštitúcie Sacrosanctum Concilium, ktorú pápež Pavol VI. vyhlásil 4. decembra 1963.
Štvrtá fáza
Ako štvrtá fáza liturgického hnutia sa označuje realizácia liturgickej reformy v praxi.
Adonis
Adonis alebo Adónis môže byť:
Adonis môže byť aj:
Patrologia latina
Patrologia latina, úplný názov Patrologiae latinae cursus completus, skrátene PL, je najvýznamnejšia edícia patristických spisov 19. storočia, ktorá vyšla v 221 zväzkoch v rokoch 18441864 zásluhou francúzskeho kňaza Jacquese Paula Migneho.
Tlačené vydanie
Táto edícia latinských cirkevných otcov obsahuje spisy od Tertulliána po Inocenta III. (tj. z rokov 2001216). Vzhľadom k rozsahu textov nemohol Migne a jeho spolupracovníci pracovať s rôznymi rukopismi a porovnať ich, ako by to zodpovedalo súčasnému chápaniu kritického vydania, ale prevzal niektoré z už existujúcich tlačených vydaní.
Elektronické vydanie
Úplné texty Migneho Patrológie a viacerých ďalších textov súvisiacich s dejinami kresťanstva a cirkvi v databáze Documenta catholica omnia (documentacatholicaomnia.eu). Úplné texty pôvodného Migneho vydania sú taktiež volne dostupné na Google Books (zoznam odkazov: latina.patristica.net).
Herakles
Herakles alebo Hérakles alebo Héraklés môže byť:
Faleyras
Faleyras je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Anterós
Anterós alebo Anteros môže byť:
Parcelná ulica (Bratislava)
Parcelná ulica je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Anter
Anter môže byť:
Faint
„Faint“ je skladba americkej rockovej skupiny Linkin Park z ich druhého štúdiového albumu Meteora. Skladba bola vydaná ako druhý singel uprostred roku 2003. Skladba dosiahla 1. miesto v rebríčku Modern Rock Tracks a stala sa tretím hitom na 1. mieste v tomto rebríčku.
Bober
Bober môže byť:
Dionýz
Dionýz môže byť:
Lívia Vašáková
Ing. Lívia Vašáková, PhD. (rod. Zemanovičová; * 1977, Bratislava) je slovenská ekonomická analytička a manažérka. Pracuje ako generálna riaditeľka sekcie plánu obnovy na Úrade vlády SR. Predtým pôsobila ako vedúca sekcie ekonomických analýz na Zastúpení Európskej komisie na Slovensku a na generálnom riaditeľstve pre energetiku v Európskej komisii v Bruseli.
Od 15. mája 2023 je podpredsedníčkou vlády SR pre plán obnovy a odolnosti a využívanie eurofondov v úradníckej vláde Ľudovíta Ódora.
Životopis
Absolvovala bratislavské Gymnázium na Metodovej ulici, v rokoch 19972002 absolvovala Fakultu podnikového manažmentu Ekonomickej univerzity v Bratislave. Študijné programy absolvovala na Univerzite Johannesa Keplera v Linzi, Univerzite Ludwiga-Maximiliana v Mníchove, Univerzite v Aix-en-Provence vo Francúzsku a na univerzite v Ľubľane v Slovinsku. Má diplom z postgraduálneho štúdia na Europa-Kolleg v Hamburgu a v roku 2018 absolvovala doktorandské štúdium manažmentu na Fakulte managementu Univerzity Komenského v Bratislave.
Biela noc
náhľad|[[Petrohrad 28. júna 2005 o 23:00 miestneho času.]]
Biela noc je svetlá noc v lete v najsevernejších alebo v zime v najjužnejších geografických šírkach, keď Slnko neklesá pod horizont alebo klesá menej ako 18° pod horizont a večerný súmrak sa spája s ranným brieždením.
Lívia Vašáková
Životopis
V rokoch 20032004 pôsobila ako politická poradkyňa v zastúpení Európskej ľudovej strany vo Výbore regiónov EÚ, následne v rokoch 20052013 pracovala ako ekonomická analytička na generálnom riaditeľstve Európskej komisie pre energetiku, kde sa zameriavala na hodnotenie dosahov legislatívy.
Od februára 2013 do roku 2020 zastávala pozíciu ekonomickej radkyne na Zastúpení Európskej komisie na Slovensku, kde sa venovala komunikácii európskych ekonomických a sociálnych politík a viedla tím ekonomických analýz.
Od roku 2020 pôsobí v slovenskej štátnej správe ako generálna riaditeľka sekcie plánu obnovy na Úrade vlády SR. Sekcia zároveň plní funkciu Národnej implementačnej a koordinačnej autority (NIKA), ktorá koordinuje realizáciu plánu obnovy na národnej úrovni a komunikuje s Európskou úniou pri žiadostiach o platby.
Od 15. mája 2023 zastáva post podpredsedníčky vlády SR pre plán obnovy a odolnosti a využívanie eurofondov v úradníckej vláde Ľudovíta Ódora.
Fargues (Gironde)
Fargues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svätý Dionýz
Svätý Dionýz môže byť:
Sĺňavská ulica (Bratislava)
Sĺňavská ulica je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Zuzana Mojžišová (filmová kritička)
Zuzana Mojžišová (* 15. október 1965, Bratislava) je slovenská filmová kritička, scenáristka, spisovateľka, publicistka a vysokoškolská pedagogička.
Životopis
Vyštudovala scenáristiku a dramaturgiu na Filmovej a televíznej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave (VŠMU) a dlhé roky sa venovala písaniu filmových a literárnych kritík pre politicko-spoločenský týždenník .týždeň, časopis Film.sk, Nota bene a iné periodiká. Jej štýl písania je informatívny, s jasným a plynulým prechodom medzi témami. Využíva farebný jazyk na dotvorenie atmosféry kritizovaného diela, vďaka ktorému si čitateľ dokáže jednoducho vizualizovať pocity z filmu či knihy.
Od roku 2019 pôsobí ako vedúca na Katedre filmových štúdií, pedagogičkou na VŠMU je od roku 2000. Venuje sa  aj apretácii knižných textov. V posledných rokoch sa pravidelne zúčastňuje odborných panelov na podujatí Týždeň slovenského filmu. Odborné filmologické texty publikuje v domácich aj zahraničných časopisoch (napr. Kino-Ikon, ArteActa, Studia Romologica). Je spoluzakladateľkou občianskeho združenia Žudro, ktorého cieľom je zvyšovať toleranciu voči etnicky, sociálne, kultúrne či inak odlišným skupinám ľudí.
Je dcérou teoretičky a historičky umenia Ivy Mojžišovej a filmového a výtvarného teoretika Juraja Mojžiša, sestrou teoretického fyzika a novinára Martina Mojžiša. Žije v Bratislave.
Odborné publikácie
V roku 2016 vyšla kniha O ľuďoch a snoch, súbor  Mojžišovej časopisecky publikovaných filmových recenzií, ktorú režisér Martin Šulík v úvode charakterizoval ako „stručné súkromné dejiny kinematografie posledného desaťročia“. V knihe Za rómskym ľudom (2017) prepája vlastné denníkové záznamy z etnomuzikologických výskumov v rómskych osadách na východe Slovenska s autentickými výpoveďami ich obyvateliek a obyvateľov. Spolu s etnomuzikologičkou Janou Belišovou napísala knihy Phurikane giľa (Starodávne rómske piesne, 2002) či  O Del dživel – Boh žije (2014), ktoré sa venujú rómskej hudbe. Je autorkou viacerých odborných štúdií a učebných textov. V roku 2014 publikovala odbornú knihu s názvom Premýšľanie o filmových Rómoch, kde uvažuje nad prezentáciou rómskej menšiny v hraných aj dokumentárnych filmoch z celého sveta, poukazuje na sociálne aj politické aspekty a dodáva vlastný kritický pohľad na dané filmy.
Beletria
Jej autorský debut sa pripisuje zbierke poviedok Afrodithé (1997). Trinásť rokov po svojom debute vydala román Bon voyage (2010), ktorý sa dostal do finálovej desiatky Ceny Anasoft litera 2011. V roku 2013 vyšla jej novela s názvom Genius loci, ktorá je historickou prózou a konfrontuje pohľad dieťaťa na udalosti medzivojnového Česko-Slovenska a päťdesiatych rokov. Medzi jej ďalšie diela patrí kniha pre deti s názvom Dve-tri prasiatka (2006) a Rozprávky na sedem dní + Makarena (2012). Román Modus vivendi (taktiež vybraný do desiatky ceny Anasoft litera) z roku 2019 prezentuje antiutopistické prostredie v blízkej budúcnosti a udalosti, ktoré tejto spoločnosti predchádzali sú rozprávané prostredníctvom troch stareniek. Tvorbe pre deti sa venuje aj naďalej, jej najnovším prírastkom je Havran v okne, Galandia a iné príhody (2021), gamebook, ktorú aj sama ilustrovala a ktorá invenčne prepája pozornosť mladého čitateľa s interaktívnou možnosťou voliť si nasledujúce smerovanie čítaného príbehu.
Samuel Hlavaj
Samuel Hlavaj (* 29. máj 2001, Martin, Slovensko) je slovenský hokejový brankár a aktuálne hráč tímu HC Plzeň pôsobiacom v českej extralige.
Žliabky (vrch v Bachurni)
Žliabky je názov vrchu v pohorí Bachureň. Leží nad Nižným Slavkovom, približne juhozápadne od Lipian.
Samuel Hlavaj
Klubová kariéra
Samuel Hlavaj je odchovancom MHC Martin, v ktorého mládežníckych štruktúrach pôsobil do sezóny 2017-18. V slovenskej extralige debutoval v tom istom ročníku v tíme slovenskej dvadsiatky.
Žliabky (vrch v Bachurni)
Poloha
Nachádza sa v západnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Dubovica a Nižný Slavkov. Najbližšími sídlami sú severozápadným smerom situované obce Vysoká a Brezovička, západne ležiaci Nižný Slavkov, juhozápadne Vyšný Slavkov, juhovýchodne Lačnov, východne Renčišov a severovýchodne obec Dubovica.
Samuel Hlavaj
Klubová kariéra
V ročníku 2018-19 odišiel do zámoria, začínal v americkej juniorskej lige USHL v klube Lincoln Stars, od roku 2019 bol potom členom tímu Sherbrooke Phoenix pôsobiacom v QMJHL.
Žliabky (vrch v Bachurni)
Opis
Žliabky ležia v rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom z vrchu Bachureň. Západným smerom sa nachádza Adamova hora, Strieborná hora a Skalka , južným Bučina , Smrekovica  a Magura , východným Bachureň , Dlhé diely  a Javor  a severným Predné Bandovce , Zadné Bendovce  a Homôľka. Južné a severozápadné svahy odvodňujú prítoky Slavkovského potoka, severné Dubovický potok, oba smerujúce do rieky Torysa, vodu z východných odvádza Malá Svinka do Hornádu. Vrchol traverzuje značený turistický chodník z Lačnova.
Samuel Hlavaj
Klubová kariéra
V premiérovej sezóne za Sherbrooke sa zaradil medzi najlepších brankárov ligy, v 39 odohraných zápasoch vychytal až 33 výhier, ale kvôli pandémii Covid-19 sa mu nedostalo nadviazať na výborné výkony v play-off. Druhá sezóna za Phoenix už nebola taká úspešná, Hlavaj naskočil do dvadsiatich zápasov, k výhre doviedol iba sedem a Sherbrooke vypadlo už v prvom kole vyraďovacej časti.
V sezóne 2021-22 sa vrátil na Slovensko, na kontrakte sa dohodol so Slovanom Bratislava. V premiérovej sezóne za mužstvo z hlavného mesta naskočil len do deviatich duelov, väčšej zápasovej porcie sa mu dostalo v druhej lige v rezervnom celku Modré krídla Slovan.
Žliabky (vrch v Bachurni)
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, Volovské vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Belianske Tatry, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu a Čergov.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným úbočím vedie zeleno značený chodník z Lačnova cez sedlo Bachureň, pokračujúci cez sedlo pod Marduňou do Sabinova.
Samuel Hlavaj
Klubová kariéra
Väčšinu nasledujúceho ročníka 2022-23 strávil v najvyššej hokejovej súťaži, za Slovan naskočil do 18 zápasov, ale v play-off dostal príležitosť iba v jedinom stretnutí a favorizovaný Slovan vypadol už v prvom kole. Na konci klubovej sezóny sa dohodol na prestupe do českej extraligy, kde bude obliekať dres Plzne.
Reprezentačná kariéra
V národnom tíme sa prvýkrát predstavil na šampionáte do 18 rokov v apríli 2018. Na turnaji zastával pozíciu brankárskej dvojky popri Samuelovi Vyletelkovi, naskočil iba úvodného zápasu turnaja proti Fínom. Na rovnakom turnaji sa predstavil o rok neskôr, to už zastával ďaleko dôležitejšiu rolu a odohral štyri stretnutia.
Na majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov štartoval hneď trikrát, predstavil sa na turnajoch v rokoch 2019, 2020 a 2021.
V seniorskej reprezentácii debutoval v ročníku 2022/23, hral na majstrovstvách sveta vo Fínsku a Lotyšsku.
Vafľa
Vafľa alebo gofra (množné číslo vafle alebo gofry) je múčnik z kysnutého alebo nekysnutého cesta pečeného medzi dvoma železami s typickým mriežkovaním, pochádzajúci z Francúzska a Belgicka. Podobne ako palacinky sa konzumujú samotné alebo poliate džemom, čokoládovým krémom, šľahačkou atď. Základný rozdiel oproti palacinkam je, že do cesta na vafle sa dáva maslo a cukor. Vďaka tomu majú karamelovejšiu chuť.
Cernik
Cernik je dedina a správne stredisko rovnomennej opčiny v Chorvátsku v Brodsko-posávskej župe. Nachádza sa asi 2 km severne od Novej Gradišky a asi 57 km severozápadne od Slavónskeho Brodu.
Prírodné pomery
Nachádza sa na úpätí pohoria Psunj, opčinou preteká rieka Šumetlica, ktorá je ľavostranným prítokom Sávy.
Železničná trať Bánovce nad Ondavou – Veľké Kapušany
Železničná trať Bánovce nad Ondavou – Veľké Kapušany (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 195) je elektrifikovaná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Bánovce nad Ondavou s mestom Veľké Kapušany
Cernik
Obyvateľstvo
V roku 2011 žilo v Cerniku 1 607 obyvateľov, v celej opčine potom 3 640 obyvateľov. Cernik je de facto predmestím Novej Gradišky.
Železničná trať Bánovce nad Ondavou – Veľké Kapušany
História
Jednou z dôležitých úloh novovzniknutej Československej republiky bolo vybudovať železničné prepojenie centier. Absenciu vhodného spojenia Užhorodu ako správneho centra Podkarpatskej Rusi malo vyriešiť vybudovanie trate z Bánoviec nad Ondavou. Po Vojany viedla z Ukrajiny staršia trať, ktorú bolo treba zrekonštruovať.
S výstavbou sa začalo 7. januára 1920 a prvý vlak po dokončenej trati prešiel 20. októbra 1921. Pri budovaní sa použil materiál z demontovanej druhej koľaje nevyťaženej trate Michaľany – Łupków. Od 29. decembra 1990 je trať elektrifikovaná.
Cernik
Časti opčiny
Súčasťou opčiny je osem trvalo obývaných dedín. Nachádzajú sa tu aj zaniknuté dediny Golobrdac, Opršinac a Sinlije, ktoré sú aj naďalej považované za samostatné sídla.
Doprava
Opčinou prechádza štátna cesta D51 a župná cesta Ž4126, Ž4140, Ž4141 a Ž4139.
Železničná trať Bánovce nad Ondavou – Veľké Kapušany
História
V auguste 1992 poznamenala prevádzku na trati tragická nehoda - medzi obcami Budkovce a Drahňov došlo k zrážke nákladného a manipulačného vlaku. Podľa záverov vyšetrovania nehodu zavinila výpravkyňa zo železničnej stanice Budkovce, ktorá dovolila jazdu vlaku bez jeho ponuky a prijatia cez telefonické spojenie. Na spomínanom úseku totiž neexistovala elektrická ani optická kontrola voľnosti trate, pretože začiatkom júna 1992 došlo k odcudzeniu 30 prípojných lán k stykovým transformátorom v úseku Budkovce – Drahňov – Vojany a 17. júna ku ďalšej krádeži výstroja stykových transformátorov a prívodných lán vo výhybni Drahňov. Nehodu neprežilo šesť železničiarov (3 rušňovodiči a 3 vlakvedúci) a hmotná škoda sa vyšplhala na viac ako 38 miliónov Kčs.
Osobná doprava
V decembri 2012 osobnú dopravu na trati zastavili. Argumentovalo sa nízkym počtom cestujúcich, nerentabilnosťou trate a vysokými nákladmi na jej údržbu. V roku 2019 sa ale prevádzka verejnej osobnej dopravy na trati obnovila. V rámci „oživenia“ trate pracovníci ŽSR opravili 7 nástupíšť, 3 priecestia, opravili tiež elektrické zariadenia, výhybky, vymenili návestné znaky či tabule a ďalšie prvky železničnej infraštruktúry. Revitalizovali sa tiež niektoré zastávky a stanice, vrátane stanice Veľké Kapušany. Od 7. marca 2021 je osobná železničná doprava na trati Bánovce nad Ondavou - Veľké Kapušany pre nezáujem cestujúcich znovu zastavená.
Zaujímavosť
Súbežne s traťou bola v roku 1966 vybudovaná a otvorená širokorozchodná železnica Užhorod – Haniska, po ktorej sa dováža železná ruda do košických železiarní bez potreby prekládky na vagóny s menším rozchodom.
Magura (vrch v Oravskej Magure)
Magura je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Lomná, približne severne od Dolného Kubína.
Poloha
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Paráč. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a zasahuje na katastrálne územie obce Oravská Lesná a Lomná. Najbližším sídlom je východným smerom ležiaca Lomná, severne sa nachádza Zákamenné a severozápadne Oravská Lesná. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis
Magura sa nachádza v rázsoche hrebeňa, ktorý vybieha severným smerom z masívu Príslopca na Štíbeľ. Rázsocha vybieha východným smerom a stáča sa severovýchodne na vrch Kľúč. Severným smerom leží Prípor a Požehov, západným Štíbeľ , južne Príslopec, Držatín  a Magurka  a východným Zhoreliská. Južné a východné svahy odvodňuje Lomnica, severozápadné potok Požehovka a menšie prítoky Bielej Oravy. Na vrch nevedie značený chodník.
Výhľady
Nesúvislý riedky porast hrebeňa a vrcholu poskytuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrchy Oravskej Magury, no tiež Oravské a Kysucké Beskydy, pri vhodných podmienkach aj Západné a Nízke Tatry.
Beren Saat
Beren Saat Doğulu (* 26. február 1984, Ankara, Turecko) je turecká herečka.
Narodila sa 26. februára 1984 v Ankare, hlavnom meste Turecka. Jej rodičia Hüsseyin Avni Saat a Ayla Saat (rodená Dikmen) sa zoznámili na Športovej akadémii. Beren má mladšieho brata Cema. Študovala na TED Ankara College Foundation Private High School a pokračovala na Başkent University, kde vyštudovala fakultu ekonomických a administratívnych vied.
Jej kariéra sa začala v roku 2004, kedy sa zo zvedavosti prihlásila na súťaž krásy Turish Yıldızları. Skončila na 2. mieste a práve tam si ju všimol producent Tomris Giritlioğlu, vďaka ktorému sa v Turecku stala hviezdou prvého mena. Ešte v tom roku ju obsadil do seriálu Aşkımızda Ölum Var, o štyri roky neskôr si zahrala vo filme Pains of Autumn. V rokoch 20082010 účinkovala v seriáli Aşk-ı Memnu (Zakázaná láska, na Slovensku sa vysielal v roku 2015), stvárňujúc postavu Bihter Yöreoğlu Ziyagil. V nasledujúcich dvoch rokoch hrala hlavnú ženskú rolu v seriáli Fatmagül´ün Suçu Ne (Fatmagül, na Slovensku vysielaný v roku 2014). Práve za tieto dva seriály vyhrala väčšinu zo svojich 34 ocenení.
Okrem herectva sa venuje aj dobročinnosti, v rôznych reklamách a kampaniach či občianskych zduženiach využíva svoju slávu na pomoc sirotám, opusteným a týraným ženám, matkám s deťmi z tretieho sveta. V roku 2012 začala chodiť s tureckým spevákom Kenanom Doğulu (1974) a 23. februára 2014 ohlásili svoje zásnuby. Vzali sa 29. júla 2014. V rokoch 20152016 hrala vo veľkovýpravnom historickom seriáli Muhteşem Yüzyıl Kösem, kde stvárnila hlavnú rolu už dospelej sultánky Hasekı Kösem Sultán Hazretlerı.
TAI Anka
thumb|Lietadlo Anka na výstave IDEF 2015 thumb|Anka na Farnborough Air Show 2014
Anka je bezposádkové lietadlo spoločnosti Turkish Aerospace Industries (TAI), ktoré dokáže operovať stredných výškach a disponuje veľkou letovou vytrvalosťou. Je určené na letecký prieskum, ale aj na ničenie pozemných cieľov.
Výrobou takto pokročilého bezpilotného lietadla sa Turecko zaradilo medzi krajiny, ako je USA, Izrael alebo Čína.
Vznik a vývoj
S vývojom dronu začalo Turecko v roku 2004 a o šesť rokov neskôr sa lietadlo vznieslo prvýkrát do vzduchu. V novembri 2011 vývojári demonštrovali schopnosť dronu automaticky vzlietnuť a pristáť. Počas záverečných testov v septembri 2012 prototyp Anky v dôsledku technických problémov havaroval. Preberacie skúšky tak boli ukončené až o pár mesiacov neskôr v januári 2013.
V roku 2013 získala firma TAI od tureckej vlády objednávku na výrobu 10 strojov Anka-A a v apríli toho istého roku boli stroje oficiálne zaradené do služby. O dva roky neskôr vzlietla vylepšená verzia Anka-B, vybavená rádiolokátorom so sysntetickou apertúrou (SAR). Dňa 28. apríla 2017 oznámilo turecké ministerstvo vnútra úspešné ukončenie integrácie výzbroje, čím sa rozšírili spôsobilosti dovtedy len prieskumného lietadla.
Konštrukcia
Anka-A je hornoplošník s rozpätím krídel 17,3 m. Zadné chvostové plochy majú usporiadanie v tvare písmena "V", podobne ako u amerického MQ-9 Reaper. Lietadlo je vybavené zaťahovacím podvozkom, ktorý pozostáva z prednej podvozkovej nohy a hlavného podvozku.
Pohon stroja zabezpečuje dieselový štvorvalec Thielert Centurion 2.0 s výkonom 155 koní. Anka dokáže letieť maximálnou rýchlosťou 217 km/h a dostup lietadla je 9144 m. S vybavením s hmotnosťou 200 kg je stroj schopný vydržať vo vzduchu až 24 hodín.
Maximálna vzletová hmotnosť dronu je 1600 kg, pričom unesie 200 kg vybavenia a výzbroje. Primárnym prvkom z výbavy lietadla je elektro-optický prieskumný a zameriavací senzor AselFLIR-300T, ktorý pozostáva z infračervenej kamery s vysokým rozlíšením (1440x576), z dennej TV kamery a laserového diaľkomera/značkovača (dosah 20 km). Neskôr k nemu pribudol aj rádiolokátor typu SAR.
Výzbroj dronu predstavujú rakety vzduch-zem Roketsan MAM-L s maximálnym dosahom 8 km. Celková hmotnosť rakety je 22,5 kg, pričom 10 kg pripadá len na bojovú časť strely. MAM-L používa poloaktívny systém laserového navádzania, čo jej umožňuje zasahovať aj pohyblivé ciele.
Letová prevádzka Anky je riadená a monitorovaná z pozemnej riadiacej stanice, ktorá je vybavená dvojicou ovládacích konzol. Všetky senzory a výzbroj dronu je možné ovládať zo stanice v reálnom čase. Pozemná riadiaca stanica je umiestnená v špeciálnom kontajneri ACEIII, ktorý je v súlade so štandardami NATO (norma STANAG 4586).
Operačné nasadenie
Dňa 12. júla zrealizovalo turecké bezpilotné lietadlo Anka svoj prvý letecký útok. Pri nálete v okrese Bingöl vo východnej Anatólii zabilo päť príslušníkov Kurdskej strany pracujúcich. Lietadlo bolo vyzbrojené riadenými strelami Roketsan MAM-L s laserovým navádzaním.
Verzie
Anka-A - počiatočná výrobná verzia vybavená len elektro-optickým prieskumným a zameriavacím senzorom AselFLIR-300T
SIGINT Anka - verzia určená na vykonávania signálneho spravodajstva (SIGINT). Turecko zverejnilo existenciu tejto verzie v marci 2018.
Používatelia
Turecko
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 boli 85. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji organizované Medzinárodnou hokejovou federáciou. Konali sa vo Fínsku od 13. do 29. mája 2022. Fínsko po prehre o organizáciu Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 2021 s Bieloruskom a Lotyšskom získalo, ako jediný kandidát, šampionát v roku 2022. Fínske hlavné mesto Helsinki privítalo Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji naposledy v roku 2013, zatiaľ čo Tampere v roku 2003.