cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slovenská akadémia vied a umení
náhľad|Pamätná tabuľa Slovenskej akadémie vied a umení spolu s pamätnou tabuľou jej predsedu [[Ladislav Novomeský|Ladislava Novomeského (1950–51) pri vstupe do budovy]] náhľad|Budova na Štúrovej ulici číslo 9 v roku 2022 Slovenská akadémia vied a umení (skrátene SAVU) bola vedecká inštitúcia sídliaca v rokoch 1943 až 1953 v budove na Štúrovej ulici číslo 9 v Bratislave. Vznikla odhlasovaním zákona č. 135 Snemu Slovenskej republiky z 2. júla 1942 a jeho vyhlásením o 19 dní neskôr, čím vyvrcholili dlhoročné snahy o inštitucionalizáciu a profesionalizáciu vedy na Slovensku. V roku 1946 bola degradovaná na vedeckú spoločnosť. V rokoch 1950 až 1951 bol jej predsedom básnik a esejista Ladislav Novomeský.
Základom pre vznik Slovenskej akadémie vied a umení bola Slovenská učená spoločnosť konštituovaná v roku 1939 z pôvodnej Učenej spoločnosti Šafárikovej založenej v roku 1926. Organizácia pôvodne fungovala pod patronátom Univerzity Komenského.
V roku 1953 sa pretransformovala na Slovenskú akadémiu vied sídliacu na Štefánikovej ulici s pobočkami po celej Bratislave. Zakladajúce valné zhromaždenie SAV sa konalo 26. júna 1953.
TITAN Aréna
náhľad|Zimný štadión v Liptovskom Mikuláši v roku 2020. TITAN Aréna je štadión na ktorom hráva zápasy hokejový klub MHk 32 Liptovský Mikuláš.
Dejiny
Na mieste dnešného zimného štadióna sa v minulosti nachádzalo bývalé kúpalisko, ktoré mohli hokejisti v zimných mesiacoch v závislosti od počasia využívať na hokejové zápasy. V roku 1932 po jeho zasypaní vzniklo ihrisko s nízkymi drevenými mantinelmi. Ako šatne hráčom slúžili drevené búdky, ktoré boli niekedy šatňami pre kúpajúcich.
V roku 1949 bola vybudovaná umelá ľadová plocha, k zastrešeniu zimného štadióna došlo v roku 1967. Československá seniorská reprezentácia sa na Liptove predstavila iba raz a to v januári 1988 v exhibičnom zápase proti výberu domácich odchovancov. Slovenská reprezentácia odohrala štyri prípravné zápasy. Po prvýkrát v apríli 1999, keď zdolala Česko 4:2, pričom išlo o historicky prvé víťazstvo nad týmto súperom. Neskôr si reprezentácia v Liptovskom Mikuláši pripísala výhry aj proti Kanade (3:2) a Lotyšsku (3:0, 2:1).
Vlastníkom štadióna je mesto Liptovský Mikuláš, pričom jeho rozsiahla rekonštrukcia začatá v roku 2018 bola rozdelená do niekoľkých etáp. Počas úvodnej etapy rekonštrukcie v sezóne 2018/2019 prešla kompletnou prestavbou severná časť štadióna a zároveň došlo aj k rekonštrukcii strechy. Na práce tejto etapy, ktoré sa výrazným spôsobom dotkli aj hokejovej sezóny, bolo vyčlenených 1,95 milióna eur, prevažná časť z nich z rezervy predsedu vlády.
L’Isle-d’Espagnac
L’ Isle-d’Espagnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šestka
Šestka môže byť:
Koč (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Koč je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Vernárom, približne južne od Popradu.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území obce Vernár. Najbližším sídlom je západne situovaný Vernár a južne ležiaca Stratená a jej miestna časť Dobšinská Ľadová Jaskyňa, juhovýchodne ležia Dedinky, severovýchodne Hrabušice a severovýchodne Hranovnica. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj.
Opis
Koč leží nad roklinou Malý Sokol, v centrálnej časti Slovenského raja. Severným smerom sa nachádza Vysoká, Krompľa a Rumanová , východným Bykárka , Červená skala  a Suchý vrch , južným Cigánka , Havrania skala , Lipovec , Štrbáková , Remiaška , Vahan  a Doštianky  a západným Javorina , Kopanec , Kráľova hoľa , Predná hoľa  a Barbolica. Oblasť patrí do povodia Hornádu, kde vodu odvádzajú prítoky Veľkej Bielej vody. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu, no tiež Volovské vrchy, Levočské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no blízkymi dolinami vedie:
Şanlıurfa
Starovek
História mesta siaha až do čias starovekej Asýrskej ríše a v tomto období viackrát menilo svojich vlastníkov. Pôvodne mesto nieslo názov Orfa, či Urhai v gréckej variante. Počas vlády Seleuka I. bolo mesto premenované na Edessu podľa rovnomenného mesta v gréckej Macedónii a tento názov prevládal i v priebehu stredoveku. Okrem neho sa dočasne používal aj názov Antiochia na Kallirhoe. Po rozpade Selukovskej ríše sa mesto stalo hlavným centom arabského kráľovstva Osroéné. Kráľovstvo bolo nárazníkovým štátom medzi Perziou a Rímom. Darilo sa tu rozvoju kresťanstva. Podľa legendy v Eusebiovej kronike zo 4. storočia sa kresťanstvo v Edesse rozšírilo za vlády kráľa Agbara V. Čierneho (4050) vďaka Tadeášovi z Edessy. V neskoršom období bolo z mesta do Byzantskej ríše prinených viacero kresťanských artefaktov spojených s kráľom Abgarom - údajný list Ježiša kráľovi Abgarovi, či slávny edesský mandylion - Kristov obraz. Následne sa kresťanstvo v krajine rozšírilo najmä za vlády Agbara IX. (179212), keď a stalo favorizovaným vyznaním. Edessa sa stala významným centrom kresťanstva a sídlom biskupa, v samotnom meste sa nachádzalo okolo 12 kostolov.. Významná bola aj edesská teologická škola, ktorú v roku 363 založili imigranti z Nisibisu a v meste pôsobilo viacero sýrsky píšucich autorov, mimo iné Efrém Sýrsky, Afrahat, či Jozue Stylita. V meste vznikol aj sýrsky preklad Starého zákona zvaný Pešita, či významné dielo Diatessaron. V roku 232 sem boli z Indie prenesené pozostatky apoštola Tomáša.
Samostatnosť Osroéné bola postupne stále viac obmedzovaná, na konci 2. storočia sa stalo klientským štátom Ríma s pravdepodobne v roku 214 bolo integrované Rímskou ríšou. V roku 260 sa v blízkosti Edessy odohrala bitka medzi perzským kráľom Šápúrom I. a cisárom Valeriánom, ktorý bol v boji zajatý. Cesta z Edessy do Karrhae (Harranu) sa stala nešťastnou aj cisárovi Caracallovi, ktorý bol zavraždený.
Byzantská éra
Podobne ako ostatné východné oblasti i Edessa sa v priebehu 4. a 5. storočia priklonila k východným verziám kresťanstva a z toho dôvodu bola edesská teologická škola pre jej nestoriánsku orientáciu v 5. storočí uzavretá. Nová éra mesta sa začala za vlády Justiniána, ktorý mesto prestaval a premenoval na Justinianopolis. Okrem časti Justiniánových hradieb však zo starovekého mesta zostalo len málo. V roku 540 v meste vzniklo anonymné dielo Chronicon Edessenum (Edesská kronika). V roku 602 bolo mesto vrámci byzantsko-perzskej vojny obsadené Peržanmi, ktorí z mesta odviezli veľké množstvo cenností. Cisár Herakleios mesto v roku 628 od Peržanov znovu získal, avšak krátko na to bolo mesto po byzantskej porážke v bitke pri Jarmúku (636) v roku 639 obsadené Arabmi. Pod ich vládou mesto strácalo na význame až pokým nebolo za vlády Romana I. v roku 944 znovu dočasne obsadené generálom Jánom Kurkuom, ktorý z mesta do Konštantínopolu priniesol slávny mandylion. Byzantská vláda nad mestom sa však dlhodobo neudržala. Na krátko sa do byzantských rúk opäť dostala v roku 1032, keď bola dobytá generálom Jurajom Maniakom. Ten do Konštantínopolu priniesol ďalšiu kresťanskú relikviu – list údajne napísaný samotným Kristom adresovaný legendárnemu kráľovi Abgarovi. Byzancia Edessu však dlho udržať nedokázala a mesto v 11. storočí padlo do rúk Seldžuckým Turkom (resp. ich vazalom).
Križiacke a islamské obdobie
V nasledujúcom období sa majitelia Edessy viackrát menili (Zengíovci, Ajjúbovci, Rumský sultanát, Ílchanát, Mamelukovia, Akkojunlu a Safíjovci) až pokým mesto v roku 1517 nezískali Osmanskí Turci. Spolu s osmanskou nadvládou sa v meste opätovne začal používať najstarší názov Urfa. Významným je opis mesta od Evliyu Čelabiho zo 17. storočia. V meste sa navýšila moslimská populácia a nachádzalo sa tu 22 mešít a tri madrasy. Mesto tiež bolo významným obchodným centrom na karavánovej ceste a nachádzali sa tu asi štyri stovky obchodov. Navštívili ho aj viacerí európski cestovatelia. Počet obyvateľov v 19. storočí bol okolo 50 000, z toho zaokrúhlene asi 40 800 moslimov. Koncom 19. a začiatkom 20. storočia sa počet kresťanskej (najmä arménskej) populácie v meste ešte viac znížil pre masakry z rokov 1895 a 1915. Po prvej svetovej vojne malo byť mesto podľa zmluvy zo Sévres Turecku odňaté a bolo dočasne okupované Britmi a Francúzmi. Proti čomu bojovali kemalisti. Nakoniec sa mesto podarilo udržať pre Turecko a jeho súčasťou je dodnes.
Zdroj
O preklad ide v časti Pamiatky.
Koronarografia
náhľad|Koronarografické zobrazenie zúžení vencovej tepny (šípky) Koronarografia (tiež  koronárna angiografia) je vyšetrenie vencových (koronárnych) tepien srdca zobrazením po naplnení röntgenovou kontrastnou látkou. Vykonáva sa najmä pri podozrení na ich zúženie alebo uzatvorenie následkom aterosklerózy, alebo urgentne pri infarkte myokardu. V prípade takéhoto nálezu je spravidla spojená s liečebným výkonom - perkutánnou koronárnou intervenciou, alebo zaznamenaný nález slúži ako podklad pre naplánovanie ďalšej liečby, napríklad kardiochirurgického výkonu - aortokoronárneho premostenia.
Vlastná koronarografia vznikla v 60. rokoch 20. storočia. Vyšetrenie vykonáva lekár- špecialista na invazívnu kardiológiu na angiografickom pracovisku. Začína zavedením špeciálneho katétra do koronárnej tepny, cez ktorý je injikovaná kontrastná látka, ktorou sa zviditeľní určitá časť koronárneho riečišťa. Nález sa zobrazuje na rentgenovom monitore a zaznamenáva, v minulosti na rentgenové snímky, v súčasnosti na elektronické média, ktoré umožňujú jeho neskoršie detailné posúdenie.
Vyšetrovaný musí po absolvovaní koronarografického vyšetrenia prísne dodržiavať minimálne osemhodinový úplný kľud na lôžku, môže vykonávať len minimálne pohyby.
Analogický postup sa používal pri katetrizačnom vyšetrení srdca, pri ktorom sa kontrastnou látkou zobrazujú jednotlivé oddiely srdca a aorta s možnosťou merania ďalších veličín, napríklad tlakov a odberom vzoriek krvi. Toto vyšetrenie je v súčasnosti takmer úplne nahradené inými vyšetreniami. Alternatívou ku koronarografickému vyšetreniu je koronárna CT angiografia -  CTCA. Je to neinvazívne vyšetrenie, ale neumožňuje okamžité ošetrenie prípadného chorobného nálezu. Preto sa skôr používa ako plánované vyšetrenie u pacientov, u ktorých sa nepredpokladá potreba terapeutického výkonu na koronárnych tepnách.
Toutens
Toutens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antigravitácia
Antigravitácia je účinok fiktívneho energetického poľa, ktoré by kompenzovalo účinky gravitačného poľa astronomického telesa.
Javier Concepción
Javier Octavio Concepción Rojas (* 27. december 1997, Havana) je kubánsky volejbalista. Hráva na pozícii stredného blokára. Je členom kubánskej reprezentácie.
Reprezentačné úspechy
Majstrovstvá Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku Kadetov: Majstrovstvá Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku: Panamerický pohár: Panamerický pohár U-23: Panamerický pohár juniorov: Majstrovstvá Sveta mužov do 21 rokov: Majstrovstvá Sveta mužov do 23 rokov: Panamerických hrách:
Trébons-de-Luchon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sviatok obetovania
náhľad|Obetovanie zvieraťa počas Sviatku obetovania v [[Malajzia|Malajzii]] náhľad|Rozdávanie mäsa obetovaného zvieraťa chudobným v [[Pakistane]] Sviatok obetovania, Sviatok obete alebo Veľký sviatok (, Íd al-adhá,, , Eid-e Gorbán), je náboženský sviatok, ktorý slávia moslimovia a drúzi. Prebieha formou obete ako pripomienky na akt, ktorý sa objavuje aj v Starom zákone Biblie. Ibrahím (u kresťanov a židov v podobe mena Abrahám) chcel obetovať svojho jediného syna Ismaíla (u kresťanov a židov Izáka) Bohu, no Boh mu v tom zabránil, syna ušetril a Ibrahím miesto toho Bohu obetoval barana. Pri sviatku sa ľudia modlia k Bohu a obetúvajú rôzne zvieratá, väčšinou ovce alebo kozy.
Sviatok obetovania je jedným z dvoch oficiálnych sviatkov islamu (druhým je Sviatok prerušenia pôstu, po arabsky Íd al-fitr, nasledujúci po konci mesiacu ramadán). Sviatok obetovania sa slávi v desiaty deň mesiaca dhú'l-hidždža islamského kalendára. Tento deň je obetným dňom tiež v Mekke, kde piatym dňom vrcholí púť hadždž.
Dátumy slávenia
Vzhľadom na to, že islamský kalendár je lunárny, zatiaľ čo gregoriánsky solárny, pripadá dátum 10. dhú'l-hidždža vždy na iné dni gregoriánskeho kalendára. V praxi to znamená, že sviatok sa každý rok posunie o 10-11 dní dozadu. Nasledujúci zoznam ukazuje, na aké dni sviatok pripadá:
Bitka pri rieke Jarmúk
Bitka pri rieke Jarmúk bol jeden z najvýznamnejších vojenských stretov Byzantskej ríše a moslimského Rašídského (arabského) kalifátu. Bitka sa uskutočnila v auguste roku 636 pri rieke Jarmúk v blízkosti dnešnej sýrsko-jordánsko-izraelskej hranice. Arabské rašídské vojská pod vedením Chálida ibn al-Valída zdrvujúco porazili byzantskú armádu cisára Herakleia, čo viedlo k strate Sýrie, Palestíny a následne aj Egypta, ktoré pripadli do rúk Arabov. Mala za následok rozšíreniu islamu na dané územia.
Pozadie sporu
Začiatok siedmeho storočia Byzanciu vtrhol do zložitej situácie. V roku 602 sa po smrti byzantského cisára Maurikia skončil mier medzi Perzskou ríšou a Byzanciou. Nový cisár Fókas sa na tróne dlho neudržal a bol zosadený Herakleiom. Ríša medzitým prišla o početné východné územia, o ktoré v nasledujúcom období zvádzala boje. Skutočnú protiofenzívu však Byzancia bola schopná uskutočniť až v roku 622. Zdĺhavé boje vyústili do avarsko-perzského obliehania Konštantinopola, ktoré však skončilo porážkou dobyvateľov. V roku 627 cisár Herakleios Peržanov zdrvujúco porazil pri Ninive a ohrozený bol aj Ktésifón, perzské hlavné mesto. Situáciu v Perzii využil syn kráľa Husrava II. - Kavád II., ktorý otca zvrhol a uzavrel s Byzanciou nový mier. Byzancii sa vrátili všetky jej územia, avšak krajina utrpela ťažké škody. Mocní protivníci sa v dlhoročnom boji vyčerpali a oslabili natoľko, že ich dokázal prekvapiť aj útok nečakaného protivníka - dovtedy nejednotných arabských kmeňov.
vľavo|náhľad|Pohyby moslimských vojsk v priebehu rokov [[635636]] Na Arabskom polostrove sa od roku 622 začalo úspešne zmáhať nové náboženstvo islam a spolu s ním aj nové politicko-štátne usporiadanie - Arabská ríša. Do roku 630 sa moslimskému prorokovi Mohamedovi podarilo dohodami a mečom zjednotiť väčšinu arabských kmeňov a pod svoju kontrolu získať väčšinu polostrova. Po smrti proroka Mohameda v roku 632 sa jeho následníkom - prvým kalifom stal jeho zať Abú Bakr. Proti jeho autorite síce povstali niektoré arabské kmene, avšak ich moc bola v priebehu tzv. vojen Ridda (odpadlíckych vojen) zlomená a Arabi začali svoju inváziu do Mezopotámie (dnešného Iraku). Perzská ríša oslabená dlhou vojnou s Byzanciou a vnútornými konfliktami nedokázala arabský nátlak vydržať a kalifovmu veliteľovi Chálidovi ibn al-Valídovi sa územie riek Eufratu a Tigridu podarilo pričleniť k moslimskému panstvu. Niekedy v roku 633 vyslal Abú Bakr prvé vojská do južných oblastí byzantskej Palestíny. Spočiatku šlo len o menšie nájazdy, ktorých cieľom bolo plienenie hraničných oblastí, avšak čoskoro nabrali na sile a stali sa vážnou hrozbou.
V tomto období sa do Sýrie presunul aj cisár Herakleios, ktorý chcel v zdevastovaných územiach obnoviť cisársku moc a pokiaľ možno aj obnoviť náboženskú jednotu. Cisár Herakleios si rýchlo uvedomil, že proti nemu stojí usporiadaný protivník a nie rozdrobené kočovné kmene a vyslal na východ na pomoc tamojším posádkam menšie vojenské oddiely, ktorých úlohou bolo vytlačenie Arabov za hranice. Už v roku 634 však Arabi započali svoju inváziu do byzantskej Sýrie a dokázali Byzantskú ríšu poraziť pri Rabat-Moab a v septembri 634 padol do rúk moslimov Damask. V bitke pri Fahle zase moslimovia porazili oddiely z cisárskej Palestíny. Menším zdržaním bola smrť kalifa Abú Bakra, ktorého vystriedal kalif Omar, arabská moc však už v byzantskom pohraničí bola zakorenená a v rokoch 635 až 636 vyústila v dobytí Tibérie, Baalbeku a Emesy.
Už v roku 635 navyše Byzancia uzavrela proti Arabom spojenectvo s Peržanmi, ktorí však napriek snahám nedokázali efektívne vpadnúť do Mezopotámie a obnoviť v nej svoju predchádzajúcu moc. vľavo|náhľad|Miesto bojiska (okolie Jarmúku) v dnešnej dobe Byzantské vojská zložené z početných národností obývajúcich ríšu boli rozdelené do piatich častí a vrchné velenie získali Theodor Trithyrius (prezývaný aj Sakellarios podľa titulu pokladníka) a Vahan, vojenský veliteľ pravdepodobne magister militum per Orientem. Arabské vojská boli počas ťaženia rozdelené na štyri hlavné časti. Súčasťou arabského tábora bol aj určitý počet žien, ktoré sa tiež zapojili do obrany a podľa správ údajne svojim posmechom viackrát zdvíhali morálku ustupujúcich arabských vojsk
Hlavné vojenské akcie proti Arabom sa mali konať v okolí Emesy, ktorú Arabi dobyli. Keďže Byzancia ale stále ovládala viaceré mestá v Palestíne a jej armády boli početnejšie, arabské vojská sa pred početnejšou armádou stiahli k rieke Jarmúk, kde zaujali obrannú pozíciu. Byzantské vojská Arabov prenasledovali cez dolinu Bika a utáborili sa v blízkosti dnešného Kiswe. Pre ich obrovský počet však mali Byzantínci veľké logistické problémy, ktoré boli umocnené tým, že damaský správca Mansúr odmietol vydať proviant pre tak veľkú armádu. Boje sa neuskutočnili hneď, čo mohlo mať viacero dôvodov (prieskum, obstarávanie proviantu, či vyčkávanie na perzský útok na Mezopotámiu). Nakoniec časť byzantskej armády zaujala pozíciu medzi tokmi Vádí al-Harír a Vádí ar-Rukkád odkiaľ predtým takticky stúpili Arabi, ktorí tým získali výhodnejšie postavenie.
Anna Jakab Rakovská
Anna Jakab Rakovská (* 4. jún 1993, Prešov) je slovenská herečka.
Osobný život
S manželom, hercom Róbertom Jakabom, majú dcéru Agnes (* 2020) a syna Ondreja (* 2022).
Vico (Corse-du-Sud)
Vico je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corse-du-Sud, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Angiografia
náhľad|Angiografické zobrazenie mozgovej tepny (pravá vertebrálna artéria) Angiografia je medicínska vyšetrovacia metóda, ktorej účelom je zobrazenie ciev. Tieto sú počas vyšetrenia plnené kontrastnou látkou na báze jódu pre rentgenové vyšetrenia (včítane počítačovej tomografie) a na báze gadolínia pre vyšetrenia nukleárnou magnetickou rezonanciou. Kontrastná látka sa často aplikuje do cievy katétrom, prostredníctvom ktorého sa môžu miestne aplikovať liečivá, odoberať vzorky krvi z presne lokalizovaných miest krvného obehu alebo jeho prostredníctvom vykonať liečebné výkony v rámci intervenčnej rádiológie.
Vico (Corse-du-Sud)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bitka pri rieke Jarmúk
Pozadie sporu
vľavo|náhľad|Postavenie vojsk pred bitkou a okolité územie
Bitka
Bitka sa začala 15. august 636 duelom vybraných bojovníkov Byzantskej ríše a kalifátu (rašídsky bojovníci sa nazývali mubarizuni). Po dueloch byzantský veliteľ Vahan prikázal časti svojej pechoty aby zaútočila na moslimské oddiely a otestovala ich silu. Byzantskí vojaci však nemali dostatočné odhodlanie a skúsených arabských bojovníkov podcenili a nedokázali dostatočne zatlačiť. Boje pokračovali až do večera, keď sa obe strany stiahli.
Ďalší deň ráno (16. august) chceli Byzantínci moslimov prekvapiť skorým útokom počas toho ako sa moslimovia budú modliť ich pravidelnú modlitbu. Chálid ibn al-Valíd však svoje vojská na prípadný útok pripravil a vďaka vysunutým oddielom bolo arabské vojsko o byzantských pohyboch včas upovedomené. Útok byzantských vojsk narazil na odpor a krídelné vojská neudržali tlak, čo viedlo k tomu, že Arabi získali navrch. Vahanov plán sa nevydaril a napriek tomu, že arabské vojská tiež utrpeli škody, získali silnú morálnu vzpruhu do ďalšieho boja.
Tretí deň (17. august) bojov byzantské vojská opäť zaútočili, tentokrát však velitelia zvolili opatrnejší prístup a útočili len na relatívne odkryté miesta arabskej obrany. Arabské vojská počas dňa viackrát ustupovali a len menšie protiútoky Chálida ibn al-Valída pomohli udržať Arabom obranné pozície a na večer dokonca byzantské vojská vytlačiť do ich pôvodných pozícií.
Štvrtý deň (18. august) byzantské vojská pokračovali v nápore s podobnou taktikou, aká sa im osvedčila deň predtým a najmä byzantskí lukostrelci dokázali Arabom spôsobiť vážne škody, takže arabský kronikár Al-Vákidí vo svojom diele Fatúh al Šam (Dobytie Sýrie) tento deň nazval Dňom stratených očí. Arabský odpor sa však prelomiť nepodarilo a na konci dňa boje opäť utíchli.
V piaty deň (19. august) byzantský generál vyslal k Arabom ponuku na prímerie, ktorú chcel využiť na preskupenie vojsk. Chálid však ponuku rázne odmietol. Byzantskú snahu o upokojenie bojov naopak pochopil ako byzantské zaváhanie a nariadil vojskám z hlboko defenzívnej taktiky prejsť do útoku. Zozbieral všetky svojej jazdecké jednotky (asi 8000 jazdcov) a pripravil plán, ktorým chcel byzantským vojskám znemožniť ústup z bitky.
Vico (Corse-du-Sud)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bitka pri rieke Jarmúk
Bitka
Chálid následne byzantské jednotky prenasledoval až do Damasku a po ceste obe strany zviedli ešte niekoľko menších bojov, počas ktorých zahynul aj vojenský veliteľ Vahan. Nakoniec Arabi znovu dobyli aj Damask. Cisár Herakleios nemal dostatočné vojenské ani finančné sily na porážku zareagovať a stiahol sa z Antiochie do Konštantínopola. Spolu so sebou zobral aj relikviu svätého kríža, ktorá bola pred tým za jeho vlády ukradnutá Peržanmi a znovu navrátená do Jeruzalama.
Následky
náhľad|Arabská (moslimská) expanzia v prvých rokoch Bitka pri Jarmúku Arabom otvorila cestu k dobytie Sýrie a Palestíny. Ešte v tom istom roku bol znovu získaný Damask a Emesa. Jeruzalem sa Arabom bránil až do konca roka 637, keď sa patriarcha Sofronios rozhodol kapitulovať. Jeho podmienkou bolo, že sa vzdá priamo do rúk kalifa, ktorého následne priateľsky previedol po významných miestach kresťanstva v meste.
V ďalších rokoch 639640 Arabom do rúk padla oblasť byzantskej Mezopotámie a s ňou i významné mestá ako mesta Edessa (dnešná Urfa), Amida (dnešný Diyarbakır), Dara, či Kallinikos (dnešná Rakka). Podobne ľahko do rúk moslimov do roku 642 padol aj Egypt. Nutno dodať, že východné byzantské krajiny, ktoré sa od centrálnej vlády v Konštantínopole rozlišovali kultúrne i nábožensky sa arabským dobyvateľom príliš nebránili. Kým Byzantská ríša nakoniec dokázala arabské výboje nakoniec zastaviť a následne s Arabmi zvádzala dlhé boje, odveký nepriateľ Rímskej a neskôr Východorímskej (t.j. Byzantskej) ríše - Perzská ríša, unavená z poslednej vojny, nedokázala moslimským kalifom odolať a v priebehu obdobia 637342 bola rozvrátená.
Aléria
Aléria je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Trébons-sur-la-Grasse
Trébons-sur-la-Grasse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Angiografia
Terminológia
Podľa úsekov vyšetrovaného cievneho riečišťa sa vyšetrenia delia na artériografie - zobrazenia tepien (artérii) a flebografie - zobrazenia žíl. Vyšetrenia jednotlivých častí cievneho systému sa ďalej označujú podľa úsekov či oblastí, ktoré sú zobrazované,  tieto označenia môžu byť aj popisné.
Najčastejšie vykonávané arteriografie sú koronarografia - zobrazenie koronárnych tepien srdca, arteriografia dolných končatín, arteriografia mozgových tepien, angiografia pľúcnice, brušnej aorty a z nej odstupujúcich tepien. Flebograficky sa najčastejšie vyšetrujú žily končatín, dutá žila a portálny žilný systém.
Angiografia (tiež konvenčná alebo klasická angiografia)
Termín angiografia bol pôvodne vyhradený pre vyšetrenia, aké po prvý raz vykonal v roku 1927 portugalský lekár Egas Moniz a jeho metodiku vylepšil do súčasne najvyužívanejšej podoby švédsky lekár Sven Ivar Seldinger v roku 1953. Kontrastná látka sa podáva do určitého úseku tepny buď priamo cez injekčnú ihlu, alebo cez katéter, zavedený najčastejšie cez femorálnu (stehennú) tepnu a zasunutý pod kontrolou rentgenového zobrazenia (skiaskopia) na potrebné miesto (katetrizácia). Po nastrieknutí kontrastnej látky sa zhotovia série rentgenových snímok, na ktorých je zobrazený priebeh a vzhľad vnútorného povrchu tepien vrátane ich prípadných zúžení alebo uzáverov, ako aj časový priebeh plnenia. náhľad|Angiografické pracovisko náhľad|Angiografické zobrazenie vetvenia aorty na ilické tepny, vľavo je rozpoznateľný katéter, ktorým sa vstrekuje kontrastná látka Klasická angiografia je základom pre výkony na cievach v rámci intervenčnej rádiológie. Katétrom, použitým na podanie kontrastnej látky sa aplikujú liečivá (napríklad fibrinolytiká), po použitom vodiči sa zavádzajú balónkové dilatátory a stenty. Najčastejšie sa vykonáva, často v spojení s intervenciou, koronárna angiografia, angiografia tepien dolných končatín, mozgová angiografia.
Digitálna subtrakčná angiografia (DSA)
Je založená na digitálnom odčítaní informácie zo snímky, zhotovenej pred podaním kontrastnej látky od obrazu po podaní kontrastnej látky (subtrakcii). V niektorých prípadoch je možné pacienta vyšetriť po podaní kontrastnej látky do žily, čo je jednoduchšie, ako podanie do tepny. V súčasnosti je stále viac nahradzovaná CT angiografiou.
CT angiografia
Toto vyšetrenie je založené na zobrazení ciev, naplnených kontrastnou látkou, počítačovou tomografiou (CT). Vyšetrenie sa považuje za neinvazívne, kontrastná látka sa spravidla jednoducho podáva do periférnej žily pomocou dávkovača, ktorý ju aplikuje tak, aby bola prúdom krvi zanesená do vyšetrovaného úseku ciev vo chvíli snímkovania. S vývojom stále dokonalejších počítačových tomografov je možné zobrazovať stále jemnejšie cievy, takže CT angiografia postupne nahradzuje konvenčnú angiografiu a DSA. Výnimkou sú vyšetrenia, spojené s intervenciou (výkonmi, viazanými na katetrizáciu cievy). Najčastejšie sa vykonáva vyšetrenie pľúcnych tepien (CT pulmoangiografia - CTPA), aorty, srdcových tepien (koronárna CT angiografia - CTCA), obličkových a veľkých mozgových tepien. Z vyšetrení žilového systému sa vykonáva napríklad vyšetrenie portálnej žily - CT kavografia.
MR angiografia
Zobrazenie ciev vyšetrením nukleárnou magnetickou rezonanciou sa môže vykonať aj bez aplikácie kontrastnej látky, alebo po aplikácii kontrtastnej látky. Hodí sa aj na zobrazenie anomálii stien tepien, a to aj postihnutých aterosklerózou s kalcifikáciami (zvápenatením), ktoré zhoršuje rentgenové aj CT zobrazenie. Poskytuje aj možnosť 3D spracovania obrazu. Výhodou je menšie riziko alergie na kontrastnú látku a neprítomnosť záťaže ionizujúcim žiarením, nevýhodou všeobecné obmedzenia vyšetrenia nukleárnou magnetickou rezonanciou.
Kontrastné látky
Pre angiografie s zobrazením pomocou rentgenového žiarenia sa používajú kontrastné látky na báze jódu s vyšším potenciálom k alergickým reakciám, vylučované obličkami, ktoré môžu poškodiť.
Pre MR angiografiu sa používajú kontrastné látky na báze gadolínia, ktoré sú menej rizikové.
Trébons-sur-la-Grasse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Angiografia
Angiografia v intervenčnej rádiológii
náhľad|Vydutina (aneuryzma) brušnej aorty - vyznačená šípkami, zobrazená CT angiografiou Konvenčná angiografia je základom pre výkony cievnej intervenčnej rádiológie, ktorými sa riešia uzávery a zúženia ciev, ich aneuryzmy (vydutiny) a iné malformácie, prípadne nádory. Zakladá sa na nej aj intervenčná kardiológia - podľa rentgenového zobrazenia je možné vykonávať niektoré operácie chlopní a srdcových chýb.
Trébons-sur-la-Grasse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aléria
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Angiografia
Komplikácie
Najčastejšie komplikácie angiografických vyšetrení sú krvné výrony v mieste zavedenia katétrov do veľkých ciev, najmä do femorálnej tepny a alergické reakcie. Zriedkavo sa vyskytujú embolizácie trombov alebo aterosklerotických plátov, prípadne krvácania.
Izabela Francúzska (1242)
Izabela Francúzska (, * 18. marec 1242† 27. apríl 1271, Hyères) bola navarrská kráľovná (manželka) a grófka zo Champagne. Bola horlivou kresťankou a zúčastnila sa dokonca ôsmej križiackej výpravy.
Život
Izabela sa narodila v marci 1242 ako druhá dcéra francúzskeho kráľa Ľudovíta IX. a Margaréty Provensálskej, dcéry provensálskeho grófa Ramona Berengera V. V roku 1254 ako dvanásťročná svojou nábožnosťou (uvažovala o vstupe do kláštora) zaujala navarrského princa Theobalda II. 6. apríla 1255 ich v Melune oddal františkán Odo Rigaud a po svadbe Theobald trávil nejaký čas na parížskom dvore. Kráľ Ľudovít IX. sa k nemu správal ako k synovi.
Roku 1256 sa Theobald ujal dedičstva po otcovi. Aj po prevzatí Navarry a Champagne úzko spolupracoval so svojim svokrom a stal sa jeho dôverným priateľom. Ľudovít bol pre neho vzorom. Izabela sa na verejných veciach vôbec nepodieľala, jej čas bol úplne vyplnený záujmom o náboženský život, dni trávila so svojím spovedníkom a tajným umŕtvovaním tela.
V júli 1270 sa bezdetní manželia pripojili k tuniskej krížovej výprave, čo sa im stalo osudným. Výpravu postihla katastrofa, na území Tunisu pri čakaní na posily zomrel na úplavicu Ján Tristan, pár dní po ňom aj samotný kráľ Ľudovít. Pri plavbe do Trapani zastihla vracajúcu sa flotilu víchrica a výprava stratila štyridsať vojnových lodí. Vydesení cestovatelia sa rozhodli radšej pre cestu po súši. Do vlasti sa ich napriek tomu vrátilo len pár. Theobald zomrel v decembri 1270 na bližšie neurčenú epidémiu. V apríli 1271 na území provensálskeho grófstva zomrela aj Izabela. Pohrebný sprievod tak činil veľkú časť kráľovskej rodiny. Theobaldove srdce bolo uložené u jakobínov v Proviens, Izabeline u cisterciánov v Clairvaux a telá oboch manželov vo františkánskom kláštore v Provins. dedičom Navarrského kráľovstva sa stal Theobaldov mladší brat Henrich I.
Poznámky
<references group="pozn." />
Špina (rozlišovacia stránka)
Špina môže byť:
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 2010
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 2010 boli v poradí 14. Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Bolo to najvyššie ázijské hádzanárske podujatie v roku 2010. Konalo sa v Bejrúte, v Libanone od 6.19. februára 2010, za účasti 12 tímov. Libanon bol desiatou krajinou, kde sa konali majstrovstvá Ázie mužov. Jediným nováčikom tohto turnaja bol tím Iraku. Všetky zápasy sa hrali v bejrútskej Hatem Achour Hall. Juhokórejčania sa stali ôsmykrát (druhýkrát po sebe) víťazmi tohto turnaja.
Pôvodne mal na turnaji hrať aj Kuvajt, ale keďže MOV suspendoval Kuvajtský olympijský výbor, následne IHF dočasne suspendovala Kuvajstký hádzanársky zväz zo všetkých turnajov vo všetkých vekových kategóriách.
Konečné poradie
Pozn: Prvé tri tímy sa kvalifikovali na MS 2011.
Predúvratie
Predúvratie je sedlo v Západných Tatrách na Slovensku.
Polohopis
Sedlo je čiastočne zatrávnené, čiastočne zarastené kosodrevinou. V minulosti slúžilo ako horský pasienok, v blízkosti sa totiž nachádza prameň. Z Predúvratia vedie nenápadný chodník (neznačené) do sedla Suchá priehyba medzi Ostrou a Suchým vrchom. Modrá značka od Chaty pod Náružím bola amatérsky vyznačená užívateľmi chaty a až v roku 1994 bola začlenená do siete oficiálnych turistických trás TANAP-u.
Zdroj
vľavo|náhľad|Sedlo Predúvratie
Jozef Bobalik
Jozef Bobalik (* 4. august 1928, Lukov† 26. marec 2021, Prešov) bol slovenský politický väzeň sovietskeho režimu.
V dôsledku agitácie na východnom Slovensku sa pridal k optantom do Sovietskeho zväzu (výmena obyvateľstva medzi ČSR a ZSSR na základe dohody z 10. júla 1946).
Na ukrajinskom území z prinútenia prečítal protistalinský leták, za čo bol v 1948 zatknutý a následne odsúdený na prácu v lágroch.
Prešiel viacerými lokalitami GULAG-u. Skúsenosti z Kolymského kraja zachytil v autobiografickej knihe Sedem rokov na Severe a vypovedal o nich v dokumentárnom filme Prežili sme gulag (ÚPN, 2008, réžia O. Krajňák). Na jeho optantskej skúsenosti je založený dokumentárny film Jozef a jeho bratia (ÚPN, 2009, réžia Anna A.Hlaváčová), dostupný v slovenskej verzii i vo verzii s anglickými titulkami.
Za svedectvo o tom, čo znamenal stalinizmus pre presídlencov z ČSR, mu bola v roku 2018 udelená cena Prešovského samosprávneho kraja.
Prestieradlo
Prestieradlo (nárečovo: presteradlo, prosteradlo, prosceradlo ) môže byť:
Antracén
Antracén alebo paranaftalén je polycyklický aromatický uhľovodík, ktorý sa skladá z troch benzénových jadier usporiadaných lineárne za sebou. Je to izomér fenantrénu.
Antracén sa vyskytuje v čiernouhoľnom dechte a vzniká spaľovaním fosílnych palív. Je dôležitý hlavne vo výrobe farbív, ako je alizarín.
2020 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2020 na Slovensku.
Antracén
Vlastnosti
Antracén je bezfarebný, ale vykazuje modrú fluorescenciu (v oblasti 400-500 nm). Kryštály antracénu sa vyskytujú ako bezfarebné lupienky. Je nerozpustný vo vode a rozpustný v aromatických uhľovodíkoch, alkoholoch, sírouhlíku.
Syntetická príprava
Antracén je možné pripraviť:
Príprava derivátov
Antracén ľahko reaguje v polohách 9 a 10. Ľahko sa hydrogenuje na 9,10-dihydroantracén, oxiduje sa na antrachinón (napr. kyselinou dusičnou) a podstupuje Diels-Alderovu reakciu. Bromáciou vzniká 9,10-dibrómoantracén. Ľahko podlieha oxidácii pôsobením ozónu a peroxidov.
Cykloadícia
Okrem toho podstupuje i cykloadíciu, kde sa spájajú dve molekuly antracénu cez uhlíky 9 a 10, čím vzniká dimér antracénu, diantracén:
360x360bod
Táto reakcia je príklad [4+4] fotocykloadície. Diantracén vzniká z antracénu pri ožiarení vlnovou dĺžkou nad 300 nm a rozkladá sa naspäť na antracén ožiarením vlnovou dĺžkou pod 300 nm alebo zahriatím.
Túto reakciu ako prvý popísal Fritzsche v roku 1867. Mnohé deriváty antracénu takisto podstupujú túto reakciu.
Toxikológia
Antracén je biodegradovateľný v zemi a vo vode, rýchlo fotodegraduje na vzduchu a vo vode.
Wybutozín
Wybutozín (yW) je modifikovaný nukleozid, ktorý sa nachádza v transferovej RNA fenylalanínu a stabilizuje interakciu medzi kodónom a antikodónom počas proteosyntézy. Presný priebeh syntézy bielkovín je esenciálny pre zdravie bunky, inak môžu poruchy modifikácií tRNA spôsobiť choroby. U eukaryotických organizmov sa wybutozín nachádza len na pozícii 37, teda na 3' strane antikodónu, v tRNA fenylalanínu. Wybutozín zaručuje správnu transláciu vďaka stabilizácii párovania báz pri kodón-antikodónovej interakcii.
Biosyntetická dráha
Biosyntetická dráha wybutozínu bola navrhnutá s použitím modelu S. cerevisiae. Prvý krok syntézy katalyzuje N1-metyltransferáza TRM5, ktorá metyluje G37 tRNA fenylalanínu a mení ho na m1G37. Následne je m1G37 substrátom pre enzým TYW1, ktorý pomocou pyruvátu vytvorí tricyklické jadro wybutozínu. Kofaktorom tejto reakcie je FMN. Enzým TYW2 potom prenáša α-amino-α-karboxypropylovú skupinu zo SAM, ktorý sa bežne používa ako kofaktor pri prenosoch metylovej skupiny, na bočnú C7 pozíciu yW-187, čím vzniká yW-86. Enzým TYW3 potom katalyzuje N-4 metyláciu yW-86, čím vzniká yW-72. TYW4 a SAM-dependentná karboxymetyltransferáza potom metylujú α-karboxylovú skupinu yW-72 za vzniku yW-57. Posledným krokom, ktorý katalyzuje druhá aktivita TYW4, je metoxykarbonylácia α-amino skupiny bočného reťazca yW-58, čím vzniká wybutozín. stred|náhľad|300x300bod|Wybutozín a enzýmy, ktoré sa účastnia jeho biosyntézy. Enzým a skupina, ktorú pripája, sú označené farebne. Wybutozín sa podarilo syntetizovať i chemicky.
Úloha hypermodifikácií v stabilizácii RNA
Bolo navrhnuté, že wybutozín a iné nezvyčajné nukleozidy vedú k jedinému výsledku hypermodifikácie. Táto hypermodifikácia tRNAPhe na pozícii 37 umožňuje skladanie báz na seba (stacking), ktoré má dôležitú úlohu v udržiavaní čítacieho rámca. Vďaka veľkým aromatickým skupinám sa zlepšuje skladanie s bázami A36 a A38, čo znižuje flexibilitu antikodónu. Bolo zistené, že keď tRNAPhe nemá wybutozín, dochádza k posunu čítacieho rámca. Všeobecne modifikácie na pozícii 37 zabraňujú párovaniu báz so susednými nukleotidmi vďaka udržiavaniu a otvoreniu kruhovej konformácie, ako i tvorbou antikodónového kruhu na dekódovanie. Wybutozínová modifikácia tRNAPhe je zachovaná u arcehónov i eukaryot, ale nenachádza sa u baktérií. Štúdie z rokov 1960-1980 ukázali, že mnoho mutácií môže viesť k problémom s presnou transláciou. Ďalšie štúdie mechanizmov presnosti translácie ukázali dôležitosť modifikácií tRNA na pozíciách 34 a 37. Bez ohľadu na živočíšny druh sú tieto pozície takmer vždy modifikované. To, že wybutozín a jeho rôzne deriváty sa nachádzajú len na pozícii 37, naznačuje povahu fenylalanínových antikodónov, UUU a UUC, a ich náchylnosti k ribozómovému slkzu. Na základe toho vznikol predpoklad, že modifikácia tRNAPhe na pozícii 37 koreluje s množstvom polyuridínových klzkých sekvencií v genómoch.
Potenciál pre posun čítacieho rámca
Úloha wybutozínu v zabránení posunu čítacieho rámca vyvolala otázky ohľadne jeho významu, keďže existujú i iné stratégie proti posunu čítacích rámcov okrem modifikácie s použitím yW. U rodu Drosophila nie je žiadna modifikácia na pozícii 37, ale u cicavcov je na tejto pozícii modifikovaný yW. Na vysvetlenie tejto variability bol navrhnutý potenciál pre posun čítacieho rámcu. Ten naznačuje, že bunky využívajú posun čítacieho rámca na reguláciu a nesnažia sa mu za každú cenu vyhnúť. Takisto bolo navrhnuté, že bunky využívajú posun čítacieho rámcu predprogramovaným spôsobom, čím sa zvyšuje diverzita.
Urau
Urau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lama (Haute-Corse)
Lama je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vacquiers
Vacquiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Citroën Nemo
Citroën Nemo vyrábaný od roku 2007 je malé úžitkové vozidlo triedy van, vyrábané Tureckou divíziou automobilky Sevel v meste Bursa. Predstavuje najlacnejšiu a najmenšiu alternatívu k modelom Berlingo a Jumpy s nákladným priestorom o obsahu a nosnosťou 610 kg. Citroën Nemo je dostupný aj vo verzii Pick-up. Má rovnakú platformu s modelmi Fiat Fiorino, Fiat Qubo a Peugeot Bipper. Do roku 2011 bolo vyrobených 154 959 kusov modelu Nemo.
Výbava
Moderné dynamické vozidlo Citroën Nemo sa vyznačuje kompaktnými rozmermi ako aj priestranným interiérom. Vozidlo disponuje viacerými prevratnými inováciami ako je nevšedný dizajn a prepracované rozmery. Výhodu automobilu tvorí i veľký užitočný úložný priestor s celkovou kapacitou 360 litrov. Po sklopení zadných sedadiel sa kapacita úložného priestoru zväčší na 890 litrov. Úložný priestor má dĺžku 1,52 metra, šírku 1,47 metra a výšku 1,18 metra. Vodič i spolucestujúci majú k dispozícií 12 rôznych odkladacích priečinkov uľahčujúcich pobyt vo vozidle. S cieľom zjednodušiť prístup do vozidla, boli vytvorené posuvné dvere pre pasažierov. Výbavu tvoria Bluetooth slúchadlá, CD prehrávač MP3 a zadné parkovacie senzory. Citroën Nemo je štandardne vybavený ABS systémom, airbagom pre vodiča a nastaviteľnými 3 bodovými bezpečnostnými pásmi.
Motorizácie
V Južnej Amerike sa využíva motor Flexifuel využívajúci ako palivo benzín alebo bioethanol, s objemom 1.0 a 1.5 L. Citroën Nemo s motorom HDi 70 získal označenie Airdream potvrdzujúce nízky vplyv na životné prostredie.
Interiér
Prepracovaný interiér poskytuje pohodlie pre vodiča aj na dlhších trasách. Komfort za volantom tvorí dvanásť úložných priestorov. Sedadlo spolujazdca s názvom Extenso je možné sklopiť horizontálne, alebo ho sklopiť celé pod podlahu čím sa zväčší nákladový priestor na celkových. .
Citroën Nemo XTR
Citroën Nemo XTR je určený predovšetkým pre klientov zamerané na dovolenkové cesty. Automobil sa vyznačuje 15 palcovými kolesami z ľahkých zliatin, ochranný kryt zospodu motora a hmlové svetlá zakomponované do spodnej časti nárazníka. Nemo XTR disponuje výbavou obsahujúcou strešný nosič s maximálnou hmotnosťou čo umožňuje prepravné možnosti ťažko skladovateľného športového náradia.
HAT-P-38
HAT-P-38 je hviezda, pri ktorej bola objavená extrasolárna planéta.
Laktol
Laktol je cyklický ekvivalent poloacetálu alebo poloketálu. Táto zlúčenina vzniká intramolekulárnou nukleofilnou adíciou hydroxylovej skupiny na karbonylovú skupinu aldehydu alebo ketónu.
vpravo|náhľad|120x120bod|Laktolová funkčná skupina, zvýraznená modrou farbou, je prítomná v mnohých cukroch, ako napríklad v [[Ribóza|ribóze na obrázku.]] Laktoly sa v roztokoch často nachádzajú v rovnováhe s príslušnými hydrodyaldehydmi. Táto rovnováha môže byť posunutá oboma smermi v závislosti na veľkosti kruhu a iných konformačných efektoch.
Laktolová funkčná skupina sa v prírode bežne vyskytuje v štruktúre aldózových cukrov.
Chemická reaktivita
Laktoly môžu podliehať rôznym chemickým reakciám, a to napríklad:
Závozný jarok
Závozný jarok je potok v regióne Podpoľanie, v obci Zvolenská Slatina v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom vodného toku Slatina; má dĺžku. Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-23-03-1793. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Javorie, geomorfologický podcelok Lomnianska vrchovina.
Zdrojnica
Východná zdrojnica priteká zo západného svahu vrchu Plzácke s nadmorskou výškou a západná zdrojnica priteká z lesa Plzácke a obteká východné svahy vrchu Drvište  s nadmorskou výškou. Začína sa na sútoku zdrojníc v nadmorskej výške v juhovýchodnej časti územia obce Zvolenská Slatina v lesnom extraviláne premiešanom s trvalými trávnymi porastmi, v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Javorie, v geomorfologickom podcelku Lomnianska vrchovina.
Opis toku
Od zdrojnice tečie severným smerom, preteká v lesnom extraviláne s prímesou trvalých trávnatých porastov, ľavým brehom obteká pasienok Závozy, v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, pravým brehom obteká les Kuklovo, v nadmorskej výške  priberá pravostranný bezmenný prítok v lokalite lesa Pod Hájom, ľavým brehom obteká úpätie vrchu Prosisko s nadmorskou výškou  a juhozápadne od intravilánu obce Zvolenská Slatina v poľnohospodárskom extraviláne ústi do Slatiny ako jej ľavostranný prítok. Vodný tok Závozný jarok má dva bezmenné prítoky. Vodný tok Závozný jarok vzniká, preteká a ústi do Slatiny v obci  Zvolenská Slatina v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Javorie, v geomorfologickom podcelku Lomnianska vrchovina.
Pôvod názvu
Hydronymum Závozný jarok na území obce Zvolenská Slatina má pôvod v toponyme pasienka Závozy, cez ktorý preteká, s významom poľná cesta s tvarom širokého a hlbokého jarku, úvoz. Z toponyma Závozy rozšírením o formant -ný a kombináciou so všeobecným podstatným menom jarok s významom menší potok, výmoľ, struha, priekopa pozdĺžneho tvaru na odtekanie vody bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) Závozný jarok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov pasienka Závozy v obci Zvolenská Slatina má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu závoz v priestore pasienka. Názov potoka Závozný jarok bol štandardizovaný v roku 1993. V priestore slovenskej hydronymie je to jedinečné hydronymum.
Ryan Sclater
Ryan Joseph Sclater (* 10. február 1994, Port Coquitlam) je kanadský volejbalista. Hráva na pozícii diagonálny. Je členom kanadskej reprezentácie.
Klubové úspechy
Canada West Mens Volleyball: U Sports Championship:
Reprezentačné úspechy
Majstrovstvá Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku:
Obrus
Obrus (nárečovo ubrus; nárečovo najmä ak je z domáceho ľanového plátna aj: portok, prtok, partok, pertok, partek ) môže byť:
Obrus môže byť v technike a pod. aj:
Hlohyňa šarlátová
Hlohyňa šarlátová je vždyzelený ker vysoký 2 až 5 m, z rodu hlohyňa (Pyracantha) z čeľade ružovité (Rosaceae). Je vhodným architektonickým prvkom do živých plotov a k budovám.
Opis
Hlohyňa šarlátová je vždyzelený ker (s listami prežívajúcimi viac ako jedno vegetačnú sezónu), vysoký 2 až 5 m. Konáre sú v mladosti sivo chlpaté, neskôr lysé, červenohnedé, lesklé a tŕnité. Listy sú neopadavé, elipsovité až obrátene vajcovito elipsovité, na okraji vrúbkovane pílkovité, 20 až 40 (-50) mm dlhé a 10 až 15 (-20) mm široké, na líci lesklé, tmavozelené, na rube svetlejšie, v mladosti pri stopke chlpaté, neskôr lysé. Listová stopka je dlhá 5 až 10 mm. Súkvetie je mnohokvetý mnohoramenný vrcholík. Jeho päťpočetné kvety majú v priemere 8 mm. Kvetné stopky sú dlhé 5 mm, kališné zuby sú chlpaté, korunné lupienky sú o niečo dlhšie ako kalich, má päť piestikov. Kvety sú biele alebo ružovožlté. Plodom je viacsemenná guľatá kôstkovica, s priemerom 5 až 7 mm, je červená, zriedkavejšie žltá alebo oranžová, na rastline je dlho zotrvajúca.
Rozšírenie
Hlohyňa šarlátová pochádza z južnej Európy (od Talianska až po Krym) a jej prirodzený areál zasahuje až k pokoriu Kaukaz. Pôvodným druhom je aj v Turecku, Iráne a Libanone. Hlohyňa bola introdukovaná aj v Amerike, Karibiku, Ázii, Afrike a Oceánii. Podľa fosílnych záznamov z pleistocénu, zástupcovia hlohýň zasahovali až na sever Talianska a do Británie, čo naznačuje, že klíma bola podstatne teplejšie ako v súčasnosti.
Ekológia
Hlohyňa šarlátová je najlepšie prispôsobená miernemu stredomorskému podnebiu. Darí sa jej v skalnatých a strmých oblastiach, lesoch, pobrežných krovinách a okrajoch ciest, často sa vyskytuje na narušených lokalitách. Je prispôsobená pôdam s jemnou až strednou štruktúrou, ale rastie aj na iných pôdach, ak sú dobre odvodnené. Toleruje silný vietor. Uprednostňuje plné slnko a je odolná voči suchu. Preferuje mierne kyslé pôdy s pH 6,1 až 6,5, ale toleruje aj neutrálne a mierne zásadité pôdy. Vyskytuje sa v oblastiach s ročným úhrnom zrážok od 950 mm do 1 350 mm, v regiónoch s priemerným najteplejším mesiacom 26° až 30°C. Nedarí sa jej v horúcom tropickom podnebí.
Hlohyňa šarlátová sa rozmnožuje semenami, odrezkami a štepením. Kvitne v máji až júni a je opeľovaná včelami. Semená najlepšie klíčia po studenej stratifikácii počas 90 až 120 dní. Prudké teplotné zmeny s mrazmi spôsobujú jej vymŕzanie.