cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MHC glykoproteíny
Väzba peptidov na MHC gp II
Peptidy vystavené na MHC gp II môžu byť v porovnaní s MHC gp I dlhšie (obvykle 15-35 aminokyselín), keďže väzbové miesto na MHC gp II nie je na krajoch ohraničené. Podobne ako v prípade MHC gp I, musia pre väzbu na konkrétny MHC glykoproteín dané peptidy niesť daný väzbový motív, ktorý je určený rozložením náboja, hydrofobicitou a veľkosťami postranných reťazcov aminokyselín.
Polymorfizmus MHC glykoproteínov
Zaujímavosťou je, že existuje živočíšny druh, u ktorého je polymorfizmus MHC glykoproteínov veľmi nízky. Ide o gepardov, ktorí pravdepodobne v evolúcii prešli stavom, keď bol ich počet v celkovej populácii nízky, čo viedlo k ich genetickej homogenizácii. Tento efekt zjavne prispieva k ich zvýšenej citlivosti voči infekciám a iným nepriaznivým vonkajším faktorom. Polymorfizmus MHC glykoproteínov je tiež potlačený u jedincov z inbredných kmeňov laborátornych zvierat, ktoré sú geneticky identické.
Génový komplex MHC
Génový komplex MHC sa u človeka (HLA komplex) nachádza na chromozóme č. 6 (u myší č. 17). Obsahuje gény kódujúce MHC gp I a II, ale aj niektoré zložky komplementu, cytokíny, podjednotky proteazómu, peptidových púmp, proteíny tepelného šoku a iné bielkoviny. Obsahuje celkom 50 génov.
Neklasické MHC glykoproteíny I. triedy
Ako neklasické MHC glykoproteíny (MHC gp Ib) sú ozačované HLA-E, -F, -G a niekedy aj CD1. Všetky tieto bielkoviny sú štruktúrne podobné klasickým MHC gp I, sú však omnoho menej polymorfné, vyskytujú sa len na niektorých bunkách a špecializujú sa len na istý typ ligandov.
HLA-E sa vyskytuje na mnohých typoch buniek a viaže tzv. signálne peptidy, ktoré pochádzajú z prekurzorov pre HLA-A, -B, -C a G. HLA-G sa nachádza len na povrchu buniek trofoblastu (časť placenty pochádzajúcej z plodu) a viaže široké spektrum peptidov. Oba tieto MHC glykoproteíny sú rozpoznávané špecializovanými inhibičnými receptormi NK buniek a priespievajú k tolerancii imunity voči maternici. Molekuly CD1 (u človeka existuje 5 izotypov CD1a-e) viažu namiesto peptidov mikrobiálne alebo organizmu vlastné glykolipidy a iné silne hydrofóbne látky (kyselina mykolová). CD1 s naviazanými mikrobiálnymi fragmentmi sú rozpoznávané klasickými T-lymfocytmi s T-bunkovým receptorom αβ, zatiaľ čo CD1 v komplexe s vlastnými glykolipidmi sú rozpoznávané NKT bunkami, ktoré majú dôležité imunoregulačné funkcie.
Existuje mnoho molekúl štruktúrne podobných MHC glykoproteínov, ktoré však nemajú schopnosť viazať peptidy. Medzi ne patrí transportný receptor FcRn a bielkoviny MICA, MICB a ULBP, ktoré sú ligandy aktivačných receptorov NK buniek a nachádzajú sa na povrchu stresovaných epiteliálnych buniek, buniek infikovaných vírusom a na niektorých nádoroch.
Škótske národné lakrosové družstvo žien
Škótske národné lakrosové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Škótsko v medzinárodných lakrosových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou asociácie Lacrosse Scotland. Jeho najvýraznejším úspechom je bronz na Majstrovstvách sveta 1986 či prvenstvo na Majstrovstvách Európy 1998.
Škótske družstvo žien sa predstavilo hneď na prvých majstrovstvách sveta i na prvých majstrovstvách Európy, odkedy sa hrá ženská kategória. V roku 2008 viedla družstvo ako hlavný tréner Martha Cornbrooksová.
Štefan Mišík
Štefan Mišík, tiež Missik (* 1. december 1843, Ondrášová – † 27. júl 1919, Spišská Kapitula) bol slovensky historik, etnograf a cirkevný hodnostár.
Študoval filozofiu a teológiu v Spišskej Kapitule. V roku 1868 bol vysvätený za kňaza, potom pôsobil ako kaplán v Nemeckej Ľupči, Ružomberku, Námestove, Hniezdnom. Od roku 1874 bol správcom farnosti v Hnilci a od roku 1919 pôsobil ako kapitulný vikár v Spišskej Kapitule. V rokoch 19081919 bol predsedom Muzeálnej slovenskej spoločnosti.
Zaoberal sa staršími dejinami Spiša, cirkevnými dejinami. Bojoval proti maďarizácii cirkevného života a proti slovenskej politickej pasivite. Zozbieral spišské povesti a ľudové piesne, ktoré patria k základným zbierkam slovenského folklóru. V náboženskej oblasti písal najmä homiletickú literatúru.
Komárov (okres Bardejov)
Komárov je obec na Slovensku vzdialená od okresného mesta Bardejov približne 7 km. Leží v Nízkych Beskydách v údolí rieky Topľa mimo hlavnej cesty vedúcej z Bardejova do Giraltoviec. Stred obce je vo výške a jej chotár s rozlohou  sa rozprestiera v nadmorskej výške od 230 do 410 m. Nachádza sa tu park „Kerta“ s tenisovým kurtom, volejbalovým ihriskom, prírodnou nádržou a barom. V obci je taktiež futbalové ihrisko a novovybudovaný Dom Nádeje.
Dejiny
Najstaršia písomná správa o Komárove je z roku 1355 v listine, ktorá obsahuje popis hraníc majetku panstva Makovica. Z tejto správy vyplýva, že sídlisko tu jestvovalo už pred rokom 1355. V historických písomnostiach sa obce vyskytuje pod názvami Kamarow, Komaro, Kamarocz, Komarow, v roku 1920 ako Komarovce a od roku 1927 až doposiaľ definitívne ako Komárov. Patril do Šarišskej župy.
Obec založili na zákupnom práve na území panstva Kurima. Neskôr obec patrila panstvu Makovica. V roku 1473 zabralo obec Komárov mesto Bardejov.
Viaceré ukazovatele, najmä poloha obce, vývoj osídlenia okolia ako aj poznatky o názve obce vedú k záverom, že prvé komárovské osídlenie vybudovali usadlíci, na čele ktorých stál šoltýs, ktorý sa pravdepodobne volal Komár a podľa neho sa odvodil a ustálil aj názov obce. Ten nasvedčuje, že obec vznikla v slovanskom jazykovom prostredí a sám šoltýs obce bol slovanského pôvodu.
Okolo roku 1492 už stál v Komárove murovaný kostol. V roku 1427 boli sedliacke domácnosti zdanené od 36 port, čo nasvedčuje tomu, že obec patrila k veľkým dedinám. Koncom 15. storočia po vpádoch poľských vojsk väčšina obyvateľov dedinu opustila. V 16. a 17. storočí bol v obci mlyn a píla. V 18. a 19. storočí mali v obci majetky Bydeskutyovci.
thumb|left|Dom Nádeje v obci Komárov Terajší kostol je z roku 1856 a je zasvätený sv. Štefanovi Uhorskému. Obec je filiálkou farnosti Hrabovec. Zo známych správcov farnosti je potrebné uviesť Š. Okossyho, J. A. Minarčíka, K. Jankecha, A. Štroncera, Jána Biroša, Pavla Palšu, Juraja Halčáka a Mariána Fencáka, za pôsobenia ktorého sa v rokoch 2005 až 2006 pôvodný chrám podstatne zmenil, keď sa k nemu pribudovala v podstate nová svätyňa. Súčasným správcom farnosti (od roku 2008) je Jozef Haľko.
Obyvateľstvo
Chotár obce susedí s Bardejovom (Bardejovská Nová Ves), Belovežou, Hrabovcom, Vyšnou Voľou a Lukavicou.
Veyre-Monton (obec)
Veyre-Monton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Condé-sur-Vire
Condé-sur-Vire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Paul Ricœur
Paul Ricœur (* 27. február 1913, Valence, Francúzsko – † 20. máj 2005, Châtenay-Malabry) bol francúzsky filozof zo školy Gabriela Marcela, fenomenológ. Profesor na univerzite v Nanterre a v Chicagu.
Condé-sur-Vire
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Veinticinco de Mayo
Veinticinco de Mayo môže byť:
Paul Ricœur
Svoju filozofickú dráhu začal až po druhej svetovej vojne trojzväzkovým skúmaním k filozofii vôle, pričom vychádza z faktu, že vôľové a mimovoľné sa neustále vzájomne podmieňujú; pri ich opise treba preto abstrahovať od otázky viny a transcendencie. Ricœur stojí blízko Husserla a najnovšieho vývinu fenomenológie. Pod vplyvom protestantskej teológie vykladá mýty ako symbolický jazyk svedomia a kritizuje existencializmus a francúzsky štrukturalizmus.
Condé-sur-Vire
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zonda
Zonda môže byť:
Kalinin
Kalinin môže byť:
Andy Kaufman
Andy Kaufman, vlastným menom Andrew Geoffrey Kaufman (* 17. január 1949, New York, New York, USA – † 16. máj 1984, Hollywood, Kalifornia) bol americký komik známy svojim absurdným a veľmi provokatívnym pojatím humoru.
V roku 1992 vyšla na albume kapely R.E.M. Automatic for the People pieseň Man on the Moon venovaná Andymu Kaufmanovi, ktorá dala meno filmu Miloša Formana z roku 1999.
Kariéra
Andyho talent objavil majiteľ klubu Bud Friedman. Andy sa rýchlo so svojou reputáciou vypracoval na talentovaného zabávača. Moderátor Saturday Night Live, pozval Kaufmana na výročné vysielanie 11. októbra 1975, kde televízna šou zažila jednu z najúspešnejších nocí. Práve takto sa Andy dostal medzi amerických divákov. Andy prvýkrát zaujal vystúpeniami ako postava Foreign Man-a. Andy bol skvelý zabávač a improvizátor. I vo vopred pripravenom predstavení dokázal šokovať, keď z ničoho nič stíchol a začal napodobňovať známe osobnosti ako napríklad prezidenta Cartera či Elvisa Presleyho. Andyho ako Foreign Man sa čoskoro objavil v sitcome televízie ABC Taxi ako "Latka Gravas". Seriál sa vysielal od roku 1978 do roku 1983.
Smrť a koniec kariéry
Andymu Kaufmanovi koncom roku 1983 napriek skutočnosti, že bol nefajčiar diagnostikovali rakovinu pľúc. Zomrel 16. mája 1984 v Los Angeles v nemocnici. Správe o smrti Andyho Kaufmana nechcel nikto uveriť. Väčšina jeho fanúšikov verila a niektorí stále veria, že to bola súčasť jeho ďalšieho šokujúceho vystúpenia. O súkromí Andyho Kaufmana totiž nikto nevedel. V súkromnom živote ako keby neexistoval. Na počesť tohoto výnimočného umelca nahral skupina REM singel, podľa ktorého názvu bol natočený film v réžii Miloša Formana.
Hosť v televíznych programoch
Late Night with David Letterman 17. november 1983
Late Night with David Letterman 22. september 1983
Late Night with David Letterman 23. február 1983
Late Night with David Letterman 7. január 1983
Late Night with David Letterman 17. november 1982
Saturday Night Live (episode # 8.5) 30. október 1982
Late Night with David Letterman 28. júl 1982
Late Night with David Letterman 17. máj 1982
Hour Magazine 7. máj 1982
The John Davidson Show 15. apríl 1982
Good Morning America 14. apríl 1982
Late Night with David Letterman 1. apríl 1982
Late Night with David Letterman 30. marec 1982
Late Night with David Letterman 18. február 1982
Late Night with David Letterman 17. február 1982
Saturday Night Live playing "Himself/Elvis" (episode # 7.10) 30. január 1982
Good Morning America 28. október 1981
Fridays playing "Guest Host" (epizóda # 3.1) 18. september 1981
Fridays playing "Himself - Recorded Apology" (epizóda # 2.21) 27. február 1981
The Midnight Special 23. január 1981
The Merv Griffin Show 25. január 1980
Saturday Night Live (epizóda # 5.8) 22. december 1979
Saturday Night Live (uncredited) (epizóda # 5.5) 17. november 1979
Saturday Night Live (epizóda # 5.2) 20. október 1979
Saturday Night Live (epizóda # 4.13) 24. február 1979
Live Wednesday 29. november 1978
The Dating Game (ako Baji Kimran) 21. november 1978
The Mike Douglas Show 11. apríl 1978
Saturday Night Live (epizóda # 3.13) 11. marec 1978
The Tonight Show Starring Johnny Carson 20. február 1978
Saturday Night Live (epizóda # 3.7) 10. december 1977
Saturday Night Live (epizóda # 3.3) 15. október 1977
Redd Foxx 15. september 1977
The Hollywood Squares 15. august 1977
The Tonight Show Starring Johnny Carson 3. marec 1977
The Tonight Show Starring Johnny Carson 21. január 1977
Dinah! 17. január 1977
Saturday Night Live (epizóda # 2.11) 15. január 1977
The Tonight Show Starring Johnny Carson 23. jún 1976
Saturday Night Live (epizóda # 1.15) 28. február 1976
Saturday Night Live (epizóda # 1.4) 8. november 1975
Saturday Night Live (epizóda # 1.3) 25. október 1975
Saturday Night Live (epizóda # 1.1) 11. október 1975
The Joe Franklin Show 20. jún 1974
The Dean Martin Comedy World 6. jún 1974
Vána
Vána je postava vo fiktívnom svete Tolkiena. Je Valier, sestra Yavanny a manželka Oromëho.
Alois Riegl
Alois Riegl (* 14. január 1858, Linz, Rakúsko – † 17. jún 1905, Viedeň) bol rakúsky historik umenia, profesor viedenskej univerzity a spoluzakladateľ viedenskej školy dejín umenia.
Vystúpil proti pozitivistickej metóde. Venoval sa štúdiu neskororímskeho umenia, holandskej maľbe 17. storočia a predovšetkým metodike pamiatkovej starostlivosti.
Rímske osídlenie Derbyjského závodiska
Rímske osídlenie Derbyjského závodiska bolo po Derventiu a Strutt's Parku tretím osídlením na území dnešného anglického mesta Derby. Leží 600 metrov východne od miesta starovekého rímskeho opevnenia Derventio v Little Chesteri, okrajovej časti Derby. Viedla okolo neho rímska cesta nad riekou Trent z Derventia do Sawley. Dnes je miesto národnou pamiatkou.
Opis
thumb|160px|Glazovaný džbán z rímskeho osídlenia Prvé rímske opevnenie v oblasti bolo vybudované oproti brehu rieky Derwent vo Strutt's Parku, dnešnej časti Derby. V roku 80 bolo nahradené pevnosťou tu v Derventiu. Ani tá však dlho nevydržala a po asi 40 rokoch bola vyradená z prevádzky. Pevnosť, cestou na západe spojená s Icknield Street a na východe sa Sawley, podnecovala na tomto mieste rozsiahlu aktivitu Rimanov. Pevnosť bola potom opäť osídlená a využívaná po ďalších dvadsaťpäť rokov. Potom zostalo miesto neobývané až do konca 3. storočia, kedy bol okolo mesta postavený kamenný múr. Rímske osídlenie Derbyjského závodiska, venujúci sa hrnčiarstvu a spracovanie železa, bolo založené 600 metrov východne pri ceste do Sawley okolo roku 90. English Heritage ho považuje za významný príklad malé civilné osady (po latinsky nazývané vicus). Takéto osady bývali pridružené k rímskym pevnostiam - v tomto prípade to bolo Derventio. Existujú známky svedčiace o tom, že príslušníci kmeňa Cornovii (niekedy písané aj Cornobii, Cornavii alebo Cornabii), ktorí tunajšie oblasť obývali, prijímali rímsky spôsob života a integrovali sa do rímskej ekonomiky. Tento jav je označovaný ako romanizácia.
Pri prieskumoch oblasti boli nájdené pozostatky hrnčiarskych pecí pochádzajúcich z do obdobia od roku 90 do polovice 2. storočia, kedy tu začalo spracovanie železa. Do dnes sa zachoval aj glazovaný džbán (na obrázku vpravo), ktorý tu bol vytvorený a teraz ho možno vidieť v Derby Museum and Art Gallery. Okrem toho sa tu nachádzal obrovský cintorín s piatimi kamennými mauzóleami.
Dejiny
thumb|left|155px|Ťaženie Ostoria Scapuly Táto časť Británie bola osídlená kmeňom známym ako Cornovii. V rokoch 46 a 47 po Kr. ovládla rímska armáda pod velením Aula Plautia území na juh od rieky Trent, takže roku 50 tu bola frontová línia. Pre nedostatok písomných dokumentov z tohto obdobia sú tieto údaje založené na archeologických výskumoch. Na konci roku 47 začal nový guvernér Británie Publius Ostorius Scapula ťaženie proti waleským kmeňom. Vtedy bola rímska pevnosť vo Strutt's Parku jednou z nových pevností vybudovaných pozdĺž novej zásobovacej cesty z Wroxeteru do Rossingtonu.
Snaha o dobytie Silurov pokračovala aj za guvernéra Quinta Verania a jeho následníka Gaia Suetonia Paulina, ale pevnosť vo Strutt's Parku mala teraz zachovávať mier. Okolo roku 74 nastala na území severne od rieky Mersey nestabilita a kráľovná Brigantov Cartimandua musela požiadať o pomoc Rimanov, aby porazili povstanie. V roku 78 sa stal guvernérom Gnaeus Julius Agricola, slávny vďaka pochvalnej biografii, ktorú o ňom napísal jeho zať Tacitus. Upevnil pozíciu pevností, zlepšil infraštruktúru a viedol niektoré dobre zdokumentované ťaženie. Najskôr roku 78 znovu dobyl severný Wales, v roku 79 potom porazil Brigantov a Parisiov a získal celé severné Anglicko až k súčasnej škótskej hranici. Pevnosť vo Strutt's Parku bola vyprataná roku 80, kedy bolo založené Derventio.
Derventio bolo osídlené štyridsať rokov asi do roku 120 po Kr (V tom istom roku navštívil Britániu cisár Hadrianus a začal stavbu valu, ktorý je po ňom pomenovaný). Hoci mala krajina vždy obrovskú vojenskú silu, teraz sa začala sústreďovať predovšetkým na priemyselnú produkciu. V Derby bolo rozšírené hrnčiarstvo a severnejšie v Peak District sa rozmohla ťažba olova. Neskôr sa Derby stalo centrom spracovania kovov a toto pokračovalo nasledujúcich dvesto rokov.
Montmeillant
Montmeillant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 98 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Neothauma tanganyicense
Neothauma tanganyicense je vodný ulitník z čeľade Močiarkovité (Viviparidae). Dosahuje veľkosť asi 40 mm a vyskytuje sa endemicky v jazere Tanganika.
Zaujímavosti
Prázdne schránky týchto ulitníkov slúžia ako úkryt a mieste na kladenie ikier pre cichlidy rodov Neolamprologus a Lamprologus.
Chov týchto slimákov v akváriu je veľmi sporadický. Mladé exempláre sú pohyblivé a požierajú riasy, dospelé sa nepohybujú vôbec, alebo iba veľmi málo.
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2002
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2002 boli v poradí 9. Majstrovstvá sveta v lakrose mužov, ktoré organizuje Medzinárodná lakrosová federácia (FIL), resp. jej predchodcaInternational Lacrosse Federation (ILF). Konali sa v Perthe, v Austrálii, od 7.15. júla 2002, za účasti 15 tímov rozdelených do troch výkonnostných divízií. Nováčikmi turnaja boli Hongkong, Írsko, Kórejská republika a Nový Zéland. Pôvodne sa mala turnaja zúčastniť aj Tonga. Zápasy sa hrali v športovom komplexe UWA Sports Park. Austrália bola organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostila turnaj v rokoch 1974 (v Melbourne) a 1990 (v Perthe). Ôsmykrát (šiestykrát v rade) zvíťazilo družstvo USA, ktoré vo finále zdolalo Kanadu.
Zelená divízia
Pozn: Do zápasov o 9. až 12. nepostúpilo víťazné Írsko, ale druhý v poradíKórejská republika, pretože Írsko nebolo toho času členom ILF.
Galerie (prírodná pamiatka)
Galéria je prírodná pamiatka ev. č. 1751, ktorá sa nachádza v okrese Semily na sever od mesta Semily na svahoch pravej strany riečneho údolia Jizery. Správa AOPK Pardubice. Na severozápadnej strane, po prúde, na prírodnú pamiatku bezprostredne nadväzuje prírodná rezervácia Údolí Jizery u Semil a Bítouchova.
Ochrana
Predmetom ochrany je lokalita lomikameňa trsnatého (Saxifraga rosacea) v úzkej skalnej tiesňave Jizery.
Kohútová
Kohútová je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Galerie (prírodná pamiatka)
História
thumb|left|Náučný chodník Pred rokom 1870 bývala táto tiesňava široká cez 1 meter, ktorá na jar spôsobovala zachytávanie krýh a teda aj záplavy Semilskej kotliny. Škody na majetku prinútili továrnika Schmidta, aby rozsiahlym odstrelom rozšíril tiesňavu na dnešných 10-20 metrov.
Roku 1909 bola sprístupnená visutá lávka pre peších (galéria), po ktorej dnes vedie náučný chodník (Riegrova stezka)
Kohútová
Nachádza sa v katastrálnom území obce Moravské Lieskové v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1992 na rozlohe. Ochranné pásmo nebolo stanovené. Je súčasťou CHKO Biele Karpaty. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: ''Jednokosná lúka s veľkým zastúpením vstavačovitých rastlín a silne ustupujúcich druhov článkonožcov. Refúgium genofondu a výskumná plocha.''
Majstrovstvá Európy v bejzbale 2010
Majstrovstvá Európy v bejzbale 2010 boli v poradí 31. majstrovstvá Európy v bejzbale mužov, ktoré organizuje Európska bejzbalová konfederácia (CEB). Konali sa v troch nemeckých mestách: Stuttgart, Heidenheim an der Brenz a Neuenburg nad Rýnom od 23. júla1. augusta 2010, za účasti 12 tímov. Nemecko hostilo ME štvrtýkrát, naposledy v roku 2001. Deviatykrát v histórii zvíťazilo Taliansko, ktoré získalo titul po piatich prvenstvách Holandska v rade. Tretie Nemecko získalo medailu po 35 rokoch.
Vážka
Vážka môže byť slovenský názov rodov z čeľade vážkovité (pokiaľ vôbec majú slovenské meno), pozri pod vážkovité
Vážky môže byť rad hmyzu, pozri vážky (rad)
Vážka resp. vážky môže byť:
Valentinovci
Pramene
Informácie o valentinovcoch sa do objavu rukopisov z Nag Hammadí čerpali predovšetkým z diel kresťanských hereziológov. Najvýznamnejším prameňom pre skúmanie valentinovcov bolo dielo Eirénaia z Lyonu - Proti herézam- a dielo Hyppolita Rímskeho - Vyvrátenie všetkých herézií. Niektorí autori, ako napríklad Klement Alexandrijský, zachovali vo fragmentoch úryvky z valentinovských diel (List Flóre). Pri analýze prameňov zachovaných od cirkevných otcov však netreba zabúdať na pramennú kritiku. Napríklad v prípade Eirénaia z Lyonu a jeho diela treba vziať v úvahu, že chcel poukázať fakt, aká je Valentínova náuka poklesnutá v porovnaní s kresťanskou ortodoxiou vzhľadom na fakt, že sa od nej nelíšili veľmi po formálnej stránke. Práve jeho postup pri tvorení protignostickej polemiky sa stal základom pre mnohých kresťanských hereziológov (napríklad Hyppolitus Rímsky, Tertullianus alebo Epifanius zo Salamíny).
V kódexoch z Nag Hammadí sa objavilo viacero textov, v ktorých sa dajú podľa informácii z diel kresťanských hereziológov vysledovať znaky valentinovskej gnózy. Otázkou však ostáva, do akej miery sa jedná naozaj o texty valentinovskej gnózy. Určiť autora ktoréhokoľvek textu z Nag Hammadí je náročné kvôli faktu, že nie sú podpísané. Názvy samotných textov sa odvodzujú buď z prvých slov textu, alebo sa názvy nachádzajú na konci textov. Napriek vyššie uvedeným skutočnostiam sa za texty valentinovskej gnózy štandardne považujú: Tajná kniha Jánova obsahuje niektoré rysy valentinovskej gnózy, väčšinou však býva radená do tzv. setovského korpusu. Jedná sa o bádateľský konštrukt, v ktorom boli do jednej pomyselnej skupiny zaradené niektoré texty z Nag Hammadí, ktoré nesú viaceré spoločné prvky. Dodnes však nie je vierohodne vedecky dokázaná existencia tejto skupiny. Viz. heslo Setovci.
Dejiny skupiny
Valentinovci patrili k najrozšírenejším gnostickým hnutiam, ich vplyv sa tiahol celým Stredomorím. Valentinovský systém gnózy patril k najkomplexnejším a najprepracovanejším v rámci gnosticizmu. Za zakladateľa valentinovcov sa považuje Valentínos. Predpokladá sa, že sa narodil v Egypte, kde sa zoznámil s kresťanstvom, pravdepodobne gnostického charakteru. Presťahoval sa do Ríma okolo roku 140, kde približne 20 rokov prenášal svoje učenia, vďaka svojej inteligencii a charizmatickému vystupovaniu našiel množstvo nasledovníkov a založil si vlastnú školu. Akú hrozbu predstavoval dokazuje Tertullianus vo svojom diele, v ktorom píše, že Valentínos bol navrhovaný za rímskeho biskupa. Toto tvrdenie sa však pravdepodobne nezakladá na pravde.
Bratislavská ješiva
Bratislavská ješiva (hebrejské: ישיבה הרמה פרעשבורג; oficialny: verejná rabínska škola v Bratislave) bola najstaršia ješiva na Slovensku. Bola založená pravdepodobne už začiatkom 18. storočia. Najväčší rozkvet dosiahla v 19. storočí za pôsobenia rabína Mojžiša Schreibera, kedy sa stala najvýznamnejšou ješivou v Uhorsku. Bratislavská ješiva vyprodukovala celú generáciu významných rabínskych učencov a náboženských mysliteľov. Fungovala až do druhej svetovej vojny.
Valentinovci
Dejiny skupiny
Po jeho smrti sa škola nerozpadla a ďalej pokračovala. Došlo k rozdelenia na východnú a západnú školu, ktoré sa líšil predovšetkým vo vnímaní Kristovho pozemského tela a svojím geografickým pôsobiskom. Ďalšími významnými valentinovcami boli Valentínovi žiaci Ptolemaios, Hérakleón, Thedodotos a Markos. V 4.storočí začali kresťanskí cisári prenasledovať a zakazovať iné viery ako vtedajšie ortodoxné kresťanstvo. V tých časoch valentinovci, ktorí sa považovali za kresťanov a zapájali sa do cirkevnej organizácie, museli prejsť do ilegality a postupne ich počet klesal. Posledné zmienky o nich sa dajú v cirkevnej literatúre nájsť do 6.-7. storočia.
Valentinovské učenie
Do dnešnej doby sa sa nezachovali žiadne kompletné diela, ktoré by napísal Valentínos alebo jeho žiaci. Texty valentinovského charakteru z knižnice v Nag Hammadí nepochádzajú priamo od Valentína alebo jeho priamych žiakov. Informácie o valentinovskom systéme učenia čerpajú z diel cirkevných otcov. Zachovalo sa päť verzií piatich autorov – Eiréniaia, Hippolyta, Órigena, Klementa Alexandrijského a Epifana.
Podľa Eirénaia základný kozmogonický mýtus vychádza z rozvinutia úvah o Plérómatu (Plnosti), špeciálnej duchovnej oblasti, v ktorej je najvyššia božská prirodzenosť bezprostredne poznateľná. Plnosť sa skladá z 30 aiónov, fungujúcich vždy v dvojiciach, ktoré môže spoznať najvyššie božstvo. Ten sa nazýva Praotec, Dokonalý aión alebo Bythos (gr. Hlbina) a jeho ženským opozitom je Ennoia (Myšlienka), známa aj ako Sigé (Mlčanie) alebo Charis (gr. Milosť). Spolu so svojimi deťmi Počiatkom a Pravdou tvoria hlavnú božskú štvoricu, ktorá pozná najvyššieho Boha osobne. Po nich nasledujú v poradí dvojice nebeský Človek a Cirkev a Logos (Slovo) a Zoé (Život). Tieto aióny spolu s božskou štvoricou zvyknú bývať radené do špeciálnej skupiny, tzv. Osmičky, ktorá je nadradená zvyšným aiónom. Zvyšné aióny svojimi názvami reprezentujú morálne kvality.
Valentínos podľa Eirénaia rozpracoval učenie o Múdrosti (Sofia) ako nositeľke spásy. Sofia je najnižším aiónom Plnosti. Chce poznať najvyššieho Boha, ale na to nedisponuje pravým poznaním. Jej vášnivá túžba spoznať nepoznateľného Boha splodí plod, z ktorého sa vyvinie Achamóth, tzv. nižšia Múdrosť. O tú sa rozhodne postarať Plnosť, ktorá k nej vyšle Krista, ktorý jej dá určitý tvar a schopnosť cítiť. Potom bol vyslaný Ježiš – Spasiteľ, spoločné dieťa všetkých aiónov, aby Achamóth zbavil utrpenia a priviedol k pokániu.
Achamóth sa stala matka anjelov, jedným z ktorých bol aj Démiurg, ktorý stvoril hmotný svet a ľudí. Démiurg bol schopný tvoriť ľudí s dušou, ale tá ostávala uväznená v hmotnom tele. Achamóth sama zasieva semienka spásy – zárodkov duševného života, ktoré povedú k postupnému spaseniu a návratu do Plnosti. K tomu im pomáha postava Ježiša – Spasiteľa, ktorý na Zem prichádza učiť, ale nie v hmotnom tele, ako učia kresťania, ale v duchovnom, ktoré sa len javí hmotným.
Významní valentinovci
Okrem Valentína sú za dôležitých valentínovcov považovaní ďalší učitelia, ako boli Ptolemaios, Hérakleón, Thedodotos a Markos.
Ptolemaios je známy svojím Listom Flóre, v ktorom vysvetľuje gnosticky zameranej kresťanskej vdove ako má chápať Starý zákon a jeho prikázania. Pôsobil na Západe.
Medzi žiakov východnej školy valentinizmu patril Théodotos. Výpisky z jeho diela sa zachovali opäť u Órigena. Podobne ako starší gnostici hodnotil Stvoriteľa – Démiúrga negatívne.
Posledným významným zaznamenaným žiakom Valentína je Markos, súčasník Eirénaia z Lyonu. Je špecifický tým, že sa pokúsil previesť valentinovské učenie do čísiel podľa pravidiel gemantrie.
Jesod
Jesod je podľa kabaly deviata z desiatich sfirot, základ.
Jozefína Babjaková
Jozefína Babjaková (rod. Lacková) (* 15. február 1897, Staré Hory – † 11. júl 1980, Martin) bola čipkárka.
Otec Anton Lacko, matka Jozefína rod. Bulová
Životopis
Už v detstve sa naučila doma paličkovať starohorské pásikové čipky. V r. 19091911 chodila na čipkársku školu na Starých Horách, kde sa zdokonalila v technike paličkovania, po jej dokončení sa živila výrobou čipiek. V r. 19131915 pôsobila v Bukurešti. V Banskej Bystrici sa vyučila za krajčírku, paličkovaniu sa venovala len sporadicky. Po založení ÚĽUVU-u bola jednou z prvých výrobkýň tejto organizácie. Svoje práce vystavovala v rámci výstav ľudovej umeleckej výroby v Prahe, v Bratislave, v Banskej Bystrici v Antverpách a v Helsinkách. Majsterka ľudovej umeleckej výroby.
Hrabovec
Hrabovec je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Prenosný program
Prenosný program () je taký softvér, ktorý je možné aj s jeho nastaveniami prenášať medzi počítačmi. Program je modifikovaný tak, aby všetky jeho súčasti a nastavenia boli v jednom adresári a program bol priamo spustiteľný. Pred spustením sa môže rozbaľovať, ale nemal by sa inštalovať.
Prenášajú sa najčastejšie pomocou USB flash disku, CD, pamäťovej karty a pod.
Internazionale Torino
História
Klub vznikol spojením starších športových klubov Torino Football a Cricket Club a Nobili Torino v roku 1891. Tieto vznikli už v roku 1887. Spolu s ďalšími troma klubmi bol pri vzniku talianskej ligy v roku 1898. Celý prvý ročník sa odohral v jeden deň na štadióne Velodrome Humbert I v Turíne. V prvom ročníku súťaže sa klub prebojoval až do finálového zápasu, kde podľahol po predĺžení historicky prvému talianskemu majstrovi Genoa. Aj v nasledujúcom ročníku 1899 sa Internazionale Torino prebojovalo až do finále, no opäť prehralo s tým istým súperom. V roku 1900 sa klub spojil s iným turínskym klubom FBC Torinese, čo znamenalo jeho zánik.
Športové úspechy
Talianska liga
Zsolt
Zsolt môže byť:
Vic-le-Comte (obec)
Vic-le-Comte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Contrières
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pietro Cavallini
Pietro Cavallini (* okolo 1250 - † okolo 1330) bol taliansky neskorogotický maliar a tvorca mozaík, činný na prelome 13. a 14. storočia.
Cavallini je autorom mozaikovej a freskovej výzdoby Baziliky Santa Cecilia in Trastevere (freskový cyklus z 90-tych rokov 13. storočia – Narodenie Panny Márie, Zvestovanie Panne Márii, Narodenie Ježiša, Klaňanie troch kráľov a najmä freska Posledný súd svedčia o umeleckej vyzretosti Pietra Cavalliniho).
S Giottom spolupracoval na umeleckej výzdobe konštantínovskej Baziliky svätého Petra; pozoruhodnými dielami prispel k výzdobe Baziliky svätého Pavla za hradbami (cyklus príbehov zo Starého a Nového zákona; mozaiky však padli za obeť katastrofálnemu požiaru v roku 1823). K ďalším prácam patrí výzdoba Kostola San Giorgio in Velabro a Baziliky San Crisogono.
Od roku 1308 bol Cavalliniho umeleckou zastávkou Neapol, kde pracoval na dvore kráľa Karola II. Podieľal sa na výzdobe Kostola San Domenico Maggiore (fresky Príbeh svätého Jána Krstiteľa, Ukrižovanie, Príbehy svätej Magdalény a apoštolov Petra, Pavla a Ondreja) a Kostola Santa Maria Donnaregina (na cykle fresiek s kristologickou tematikou a výjavmi zo života svätých pracoval spoločne s ďaším Rimanom Filippom Rusutim).
Po návrate do Ríma (okolo roku 1325) pracoval na výzdobe exteriéru Baziliky svätého Pavla za hradbami sériou mozaík v byzantskom štýle.
Po smrti bol pochovaný v kaplnke Najsvätejšej Sviatosti Baziliky svätého Pavla za hradbami.
Mydón (Paionia)
Mydón (Mydón) je v gréckej mytológii paionský bojovník bojujúci pod velením Asteropaia v trójskej vojne. Mydón bol jedným z paionských vojakov, ktorí prišli pod velením Asteropaia podporiť vojenské jednotky Trójanov vo vojne proti Achájcom. Mydón, a ako aj mnohí iní jeho spolubojovníci, trójsku vojnu neprežili. Mydón umiera v dvadsiatom prvom speve Homérovej Iliady, v ktorom sú Trójania zahnaní do rieky Skamandros, bohmi nazývanej Xanthos a nemilosrdne zabíjaní Achillom, krvilačnom po smrti svojho priateľa Patrokla. Keď Achilles usmrtil zdatného vodcu Paionov Asteropaia, Mydón a jeho spolubojovníci sa už márne snažili uniknúť besniacemu Achillovi, po chvíli bol riečny prúd Skamandra sfarbený ich krvou dočervena.
Hovoria o tom Homérove verše: „''Potom sa rozbehol napadnúť Paionov, výborných jazdcov, ktorí sa povedľa brehu vírivej rieky hneď na útek dali, len čo uvideli, že vodca ich v urputnom boji rukou Achilla násilne zahynul mečom. Potom sa zmocnil Thersilocha a Mydóna, Thrasia rovnako, Ainia, Astypyla, potom Ofelesta a Mnésa. Ešte by Paionov bol viac usmrtil Achilles rýchly, ale ten vírivý Xanthos sa rozhneval na neho, a v ľudskej podobe, sa z hlbinných vírov ozval: Achilles, vynikáš nad chlapmi silou, no vynikáš nad nimi tiež zlými činmi, veď bohovia sami chránia ťa vždycky. Ak už z Diovej vôle, máš všetkých Trójanov zničiť, aspoň ich vyžeň z mojich vôd a na pláni páchaj tie hrôzy, lebo už milé vlny mám plné mŕtvol, a nemá sa kadial valiť môj tok k moru, tak ma mŕtvoly tiesnia, a ty tu len zabíjaš zhubne! Prestaň už, vládca ľudu; bo hrôza ma chytá!.."''
Rusínska národná republika Lemkov
Rusínska národná republika Lemkov (lem. Ruska Narodna Respublika Lemkiv; iné názvy: Lemko-rusínska republika, Lemkovská republika, Lemkovská rusínska republika ) bol malý haličský štát, vytvorený Lemkami dňa 5. decembra 1918 po rozpade Rakúsko-Uhorska, kedy sa 500 delegátov zo 130 lemkovských obcí zišlo vo Florynke a uznieslo na založení výkonnej rady.
O podobnom, ale proukrajinskom, štáte Lemkov pozri Komańczianska republika (november 1918 – 23. január 1919).
Dejiny
Vedúcimi postavami lemkovského hnutia sa stali Dr. Jarosław Kaczmarczyk, Dr. Aleksander Cichański a kňaz Mychajło Jurczakewycz. Neboli však určené jednoznačné ciele hnutia - jedni sa chceli pripojiť k Rusku, iní k Ukrajine, iní k Česko-Slovensku (tento variant podporoval najmä Hrihorij Žatkovič, ktorý už predtým pomohol k ČSR pripojiť Podkarpatskú Rus) a takisto sa objavila požiadavka ponechať republiku samostatnú, ale s iným hlavným mestom (napr. Prešov alebo Užhorod). Situácia sa zakrátko skomplikovala po vypuknutí poľsko-ukrajinskej vojny a obsadení Ukrajinskej národnej republiky. Od konca januára 1919 sa v Lemko-Rusínsku konali manifestácie za zjednotenie s Rusínmi v ČSR, Józef Piłsudski sa však nemienil územia Lemkov vzdať a Česko-Slovensko nemalo veľký záujem o ich ovládnutie.
Zánik
V marci 1919 boli poprední predstavitelia republiky (medzi nimi aj Jurczakiewycz a Kaczmarczyk) uväznení. Súd v Novom Saczi ich síce oslobodil, napriek tomu snaha o udržanie stability republiky skončila neúspechom. Osud republiky bol definitívne spečatený uzavretím saintgermainskej zmluvy, ktorá pridelila Halič (vrátane Lemko-rusínskej republiky) Poľsku.
Freemium
Freemium je obchodný model, ktorý ponúka základnú časť produktu alebo služby zdarma, ale využívanie celého produktu je spoplatnené. Najčastejšie sa využíva pri digitálnych a online službách a produktoch. Názov je zložené slovo a vznikol spojením dvoch anglických slov "Free" a "Premium".
Tento model rozdeľuje jadro produktu od jeho rozšírených funkcií. Jadro produktu, alebo jeho hlavná časť je dostupná všetkým užívateľom zdarma (free). Rozšírená verzia so všetkými funkciami (premium) je spoplatnená a zvyčajne ju využíva úzky okruh zákazníkov.
Čo nie je freemium
Často sa za freemium mylne označujú skúšobné alebo demo verzie produktov. Hlavný rozdiel spočíva v tom, že skúšobné verzie produktov zvyčajne umožňujú zákazníkom využívať všetky ich funkcie, ale, ak si produkt nekúpia, tak len po obmedzený čas. Freemium model ponúka základnú službu vždy zdarma. Nesprávne sa za freemium môžu tiež označovať všetky obchodné modely, ktoré ponúkajú svoje produkty zdarma, ale iným spôsobom, ako bolo uvedené vyššie.
Známe freemium produkty
Známym príkladom je Skype, ktorý ponúka svoje služby zdarma. Za poplatok však užívatelia majú prístup k prémiovým produktom ako odkazová schránka, konferenčné hovory, posielanie sms a celosvetové volanie na telefón.
Tiež skoro každý zoznamovací portál využíva freemium model, na slovensku napríklad Partner na úrovni, Stretni.sk, pokec.sk či Dvaja.sme.sk
Alois Riehl
Alois Adolf Riehl (* 27. apríl 1844, Bolzano – † 21. november 1924, Berlín) bol rakúsky filozof, zástanca kriticizmu, pozitivizmu a filozofického monizmu.
Jestvovanie
Jestvovanie môže byť:
Gregory J. Harbaugh
Gregory Jordan Harbaugh (* 15. apríl 1956, Cleveland, Ohio, USA) je bývalý americký kozmonaut. Vo vesmíre bol štyrikrát.
Štúdium a zamestnanie
V roku 1974 zdarne ukončil strednú školu Willoughby High School v meste Willoughby a potom pokračoval ďalším štúdiom na Purdue University, odbor vesmírne lety. Po skončení štúdií nastúpil roku 1978 do NASA ako technický pracovník. Mal prezývku Greg.
Lety do vesmíru
Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostal štyrikrát vo funkcii letového špecialistu a strávil vo vesmíre 34 dní, 1 hodinu a 59 minút. Má za sebou aj tri výstupy do voľného vesmíru (EVA), pri ktorých v ňom strávil vyše 18 hodín. Bol 245 človekom vo vesmíre.
Giovanni Sartori
Giovanni Sartori (* 13. máj 1924, Florencia, Taliansko – † 4. apríl 2017, tamže) bol taliansko-americký politológ, teoretik demokracie, profesor humanitných vied na Columbia University v USA.
Sartori je predstaviteľom nového obdobia rozvoje talianskej politológie; vzhľadom na svoju úzku spojenosť s americkou politilógiou sa neskôr presídlil do USA.
Od 60-tych rokov 20. stor. reprezentuje záujem talianskych politológov o komplexný výskum strán a straníckych systémov, o rozbor vzťahov medzi demokraciou a politickou kulturou mocenskej elity a stále viac aj o metodologické otázky politickovýskumnej praxe.
Sartori o demokracii
''Demokracia je zo všetkých politických systémov najviac závislá od jasného myslenia, od zopovedného a primeraného pochopenia. Ak je teda tak, dnes je najviac potrebné uviesť do poriadku a prehľadnosti pomotané tkanivo argumentov o tom, čím by demokracia mala byť, čím môže byť, čím nie je a čím by sa nemala stať. A toto by moja teória demokracie mala predovšetkým určiť.''
''Do akej miery obrat v roku 1989 a pád komunistických režimov ovplyvní teóriu demokracie? Myslím si, že je potrebný čas, aby sa to dalo povedať. V súčasnosti je isté, že teória liberálnej demokracie obstála a naopak, teoretizovanie o komunistickej demokracii inkasovalo smrteľný úder. Znamená to, že nemá zmysel, aby sme sa v perspektíve smerom k roku 2000 natoľko zaoberali marxizmom? Na tuto otázku odpovedám, že koniec ideológie (marxizmu) má dve polohy. Ideológia sa môže oficiálne zrútiť - so sklonenou zástavou a stíchnutými bubnami - a napriek tomu prečkať nezranená vo svojich Gestált, v nanávistiach a láskach. Skutočne porážka v bitke môže vystupňovať potlačené fóbie. Potom je tu stále poloha recidívy spočívajúca v tvrdení, že chyba bola v uplatnení, nie v ideách a ideáloch. V tomto prípade je dôležité ukázať, že aj idey boli nesprávne uchopené, a že to, čo bolo dnes uznané post factum, pod účinkom sily faktov, bolo už dávno presne predpovedané ante factum. Stále si teda myslím, že teória liberálnej demokracie musí byť chápaná v kontexte jej zápasov počas posledných stopäťdesiatich rokov.''
Chybné predstavy o demokracii ju vedú ku skaze.
Mennofer
Podľa legendy, ktorú spomína staroegyptský historik Manehto, mesto založil faraón Meni okolo roku 3000 pred Kr. Mennofer bol v staroveku vždy významnou metropolou stredomorskej oblasti. Ležal v ústí nílskej delty a bol dôležitým kultúrnym a spoločenským uzlom krajiny. Nachádzal sa v ňom významný riečny prístav Perunofer, ktorý zabezpečoval logistické spojenie pre hustú sieť remeselných dielní, manufaktúr a skladísk, ktorá produkovala potraviny, nástroje a ďalší tovar pre celú starovekú ríšu. Počas svojho najvýznamnejšieho obdobia bol obchodným, remeselným a náboženským centrom širokého regiónu. Hlavným mestským božstvom bol boh Ptah, ochranca remesiel a remeselníkov. Jeho veľký chrám Hutkaptah bol jedným z najdôležitejších stavieb v meste a v krajine. Z jeho gréckeho názvu pochádza súčasné meno krajiny Egypt.
Dejiny mesta sú úzko späté s dejinami samotnej ríše. Jeho úpadok a strata ekonomického významu v neskorom staroveku súvisí so vzostupom prímorského mesta Alexandrie. Náboženský význam Mennoferu klesol po Solúnskom edikte východorímskeho cisára Teodósia I. z roku 380 po Kr., v ktorom cisár de facto povýšil kresťanstvo na jediné štátne náboženstvo. Ruiny mesta dnes len čiastočne vypovedajú o jeho slávnej histórii. Od roku 1979 sú súčasťou lokality, ktorá je zapísaná do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO spolu s nekropolou, rozprestierajúcou sa medzi dedinou Abú Rawáš a Dahšúrom. Areál je prístupný verejnosti ako prírodné múzeum pod šírim nebom.
Toponymá
Mennofer niesol niekoľko mien počas svojich dejín, ktoré trvali takmer štyri tisícročia. Jeho pôvodné staroegyptské meno bolo Inebuhedž (🇪🇬). Názov mesta sa po určitom čase menil aj podľa priľahlých oblastí, miest alebo vlastných štvrtí, ktoré mali v rôznych obdobiach určitú dôležitosť. Napr. v jednom texte z Prvého prechodného obdobia, sa mesto nazývalo Džedsut (🇪🇬), podľa priľahlého Tetiho pyramídového komplexu. Bolo známe aj ako Anchtauej (🇪🇬). Názov zdôrazňuje strategický význam mesta pre Horný a Dolný Egypt. Meno sa objavilo v období Strednej ríše a bolo často používané v starovekých egyptských textoch. Niektorí vedci predpokladajú, že pôvodne to bol názov západnej štvrti, ležiacej medzi veľkým Ptahovym chrámom a pohrebiskom pri dnešnej Sakkáre, kde sa nachádzal posvätný strom. Na začiatku Novej ríše sa mesto začalo nazývať podľa neďalekého pyramídového komplexu Pepiho I. – Mennofer (🇪🇬), v, z ktorého pochádza 🇬🇷 a. Staroegyptský dejepisec Manehto nazýva mesto Hutkaptah (🇪🇬). Z tohto názvu vzniklo 🇬🇷, z neho a nakoniec moderný názov „Egypt“. Slovo „Kopt“ má pôvod v tom istom Manehtovom výraze. V Starom zákone sa Mennofer nazýva Nof alebo Mof.
Poloha
Ruiny mesta sa nachádzajú od súčasného okraja Káhiry na západnom brehu rieky Níl. Moderné sídla Mit Rahína, Dahšúr, Abú Sír, Abú Guráb a Záwija al-Arján ležia na administratívnom území historického Mennoferu. Mesto súčasne vymedzovalo hranicu medzi Horným a Dolným Egyptom (posledným 22. nomom Horného a 1. nomom Dolného Egypta).
Dejiny
Mennofer bol hlavným mestom starovekého Egypta počas ôsmich po sebe idúcich dynastiách Starej ríše. Vrchol svojej slávy a dôležitosti dosiahol v období 6. dynastie ako stredisko Ptahovho kultu – boha tvorenia a remesiel. Do mestskej kultovej triády patrili okrem Ptaha jeho božská manželka Sechmet a ich syn Nefertum. Dôležitosť mesta začala upadať počas 18. dynastie, keď sa sídlom panovníka stal Veset (🇬🇷, Téby, H04). Perzská nadvláda jeho prvoradú dôležitosť načas vzkriesila. Počas panovania Ptolemaiovcov Mennofer (v tom čase už Memfis) zaujal v poradí dôležitosti druhé miesto hneď po Alexandrii a pretrval na tejto pozícii až do založenia Fustátu v roku 641 po Kr. Arabmi. Vtedy ho obyvatelia relatívne rýchlo opustili a jeho prázdne objekty sa stali zdrojom stavebného materiálu pre okolité sídla. Ešte v 12. storočí bol Mennofer miestom impozantných ruín, ale za krátky čas sa z neho stala oblasť nepočetných prízemných rozvalín a roztrúsených kameňov medzi ktorými sa objavovala voda.
Legenda
Legenda zaznamenaná Manehtom rozpráva o prvom faraónovi Ménovi (🇬🇷), ktorý zjednotil Horný a Dolný Egypt a založil mesto na brehoch Nílu na mieste, kde nechal hrádzami odraziť tok rieky. Hérodotos podáva podobný príbeh a k nemu poznamenáva, že v čase jeho návštevy mesta Peržania, v tých dňoch páni Egypta, sa čiastočne starali o spomínané hrádze a tým chránili mesto pred zaplavením. Vznik mesta kládol 2 500 rokov pred svoju návštevu, t. j. do roku 3100 pred Kr.
Jedna z dnešných hypotéz predpokladá, že Meni bol skôr symbolickou ako historickou postavou, podobne ako Romulus a Rémus v dejinách Ríma. K zjednoteniu priviedla obidve časti Egypta najskôr vzájomná potreba, ktorá plynula z dlhodobých kultúrnych a obchodných väzieb. Dnes však nikto z odborníkov nepochybuje, že Inebuhedž bolo prvé hlavné mesto zjednotenej ríše. Iné hypotézy identifikujú Meniho s doloženým faraónom Horom Narmerom, príp. s ďalšou reálnou postavou faraónom Horom Ahom.
Stará ríša a Prvé prechodné obdobie
Dnes sa vie veľmi málo o počiatkoch mesta. Bolo sídlom božského vládcu ríše, ktorý vládol z Mennoferu už počas 1. dynastie. Podľa Manehta bolo ešte na začiatku Meniho vlády sídelné mesto južnejšie v Hornom Egypte, v meste Cenej (🇬🇷, Tis, H08).
Staroveké pramene vrátane Manehta tvrdia, že mesto „Biele múry“ založil Meni. Niektoré z nich však spomínajú aj „pevnosť Biele múry“, čo núka domnienku, že kráľ ustanovil sídlo v existujúcom fortifikovanom bode, z ktorého mal lepšiu pozíciu dohliadať na novovzniknutú úniu dvoch niekdajších súperiacich regiónov. Na západ od tohto strategického bodu vzniklo kráľovské pohrebisko, dnes sa nachádza blízko dediny Sakkára, v ktorom si napr. Hor Necerichet (Džoser), panovník 3. dynastie, postavil pohrebný komplex so stupňovitou pyramídou a rozsiahlym areálom. Jeho súčasťou sú okrem funerálnych stavieb aj objekty potrebné k vykonávaniu pozemského kráľovského úradu ako chrámy, paláce alebo slávnostné dvory.
Vrcholný rozvoj Egypta v Starej ríši prebiehal počas 4. dynastie. Zdá sa, že toto obdobie znamenalo ďalší krok pre Mennofer ako pre miesto kráľovskej rezidencie. Vznikla tradícia preberania počas rituálu dvojitú korunu sechemti – božský prejav zjednotenia Oboch zemí. Korunovácie a jubilejné slávnosti, ako napr. Sed festival, sa slávili v Ptahovom chráme. Najstaršie doklady týchto udalostí je možné vidieť aj dnes v priestoroch Necerichetovho pohrebného komplexu Stupňovitej pyramídy.