cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruden
Žije tu 1 554 obyvateľov (31. 12. 2009).
Čičava (hrad)
Čičava alebo Čičva je zrúcanina hradu z 13. storočia stojaca na zalesnenom výbežku Beskydského predhoria v podcelku Mernícka pahorkatina, nad obcou Sedliská – miestna časť Podčičva. Nachádza sa južným smerom od vodnej nádrže Veľká Domaša v nadmorskej výške Hrad poškodilo posledné Rákociho povstanie v roku 1711 a odvtedy je zrúcaninou. Z hradného kopca sú ďaleké výhľady.
Hrad Čičava bol v roku 1963 vyhlásený za kultúrnu pamiatku.
Od roku 2014 prebieha rekonštrukcia a záchrana hradu občianskym združením Pro futuro hradu Čičva, ktoré je členom záujmového združenia Zachráňme hrady. Hradný areál je voľne prístupný pre návštevníkov.
Historické názvy
V roku 1270 sa prvýkrát spomína územie, kde dnes hrad stojí, ako Chichywa, vrámci donácie uhorského kráľa Štefana V. šľachticovi Reynoldovi, za verné služby a zásluhy preukázané na výpravách kráľovského vojska. Neskôr v roku 1316 je už prvýkrát spomínaný aj samotný hrad ako castrum Chychowa, Chychua. Jedná sa o listinu, ktorou magister Peter, pravdepodobne Reynoldov vnuk, odmenil Mikuláša Peresa, kastelána na hrade Čičava, majetkom Tuzsér za úspešnú obranu hradu. Podľa všetkého išlo o odrazenie útoku Petra, syna Petra Peteňa, zemplínskeho účastníka povstania proti kráľovi, pri ktorom kastelán Mikuláš stratil ľavú ruku a jeho brat Štefan i traja ďalší členovia hradnej posádky prišli o život.
Dejiny
Hrad bol pravdepodobne postavený v rokoch 13091316 a stal sa strážnou pevnôstkou pri priesmyku „Poľská brána“ (Porta Polonica). Bol strediskom rozsiahleho panstva, ku ktorému patrilo viac než 60 obcí.
V roku 1527 bol župným zhromaždiskom a sídlom archívu Zemplínskej stolice. V tom istom roku ho Ján Zápoľský dobyl a podpálil. Pri požiari zhorel i archív Zemplínskej stolice. Hrad však znovu opravili a zrenovovali.
V roku 1575 sa v neďalekom Vranove nad Topľou konala svadba Františka Nádašdyho s Alžbetou Bátoriovou. Súčasťou nevestinho vena bol aj hrad Čičava. V roku 1610 ho do vena dostala Alžbetina dcéra Katarína, ktorá sa vydala za Juraja Drugeta z Humenného. Týmto sa dostal hrad do rúk Drugetovcov, ktorí sa zaslúžili o jeho najväčší rozmach.
V roku 1684 ho dobyli Tököliho vojská. V roku 1704 sa ho zmocnili vojská Františka II. Rákociho. Poškodené časti opravili a hrad zabezpečili. V rukách rákociovských povstalcov bol až do roku 1711, kedy sa rákociovský veliteľ gróf František Barkóci pridal na stranu cisárskych vojsk a vydal im hrad, ktorý dal cisársky generál Laucken zbúrať.
Súčasný stav
V súčasnosti je hrad od roku 2014 v rekonštrukcii, badateľné sú pokroky rekonštrukčných prác, ktoré robí občianske združenie Pro futuro hradu Čičva. Okolie hradu je vyčistené od náletových drevín a stromov a sprístupnené pre návštevníkov.
Turizmus
Na hrad je možné dostať sa pešo z mesta Vranov nad Topľou po modrej turistickej značke, ktorá začína pri železničnej a autobusovej stanici v meste a dovedie turistov k rázcestiu Dubina, odkiaľ sa pokračuje po  zelenej turistickej značke na hrad. Možný je výstup aj z obce Benkovce po zelenej turistickej značke.
Najľahší je výstup z miestnej časti Podčičva obce Sedliská po zelenej turistickej značke.
Halma
Halma je abstraktná dosková hra pre dvoch, alebo štyroch hráčov, ktorú v roku 1884 vymyslel americký chirurg George Howard Monks. Halma je inšpirovaná staršou hrou s názvom Hoppity.
thumb|right|Počiatočné rozloženie hracích kameňov pre dvoch hráčov thumb|right|Počiatočné rozloženie hracích kameňov pre štyroch hráčov
Koniec hry
Hra skončí, ak nastane jeden z nasledujúcich prípadov:
Varianty hry
Okrem varianty na hracej doske so 16x16 poľami existujú aj ďalšie dve varianty tejto hry, ktoré sa hrajú na hracích doskách s iným počtom polí.
Online fórum
Online fórum (iné názvy: fórum, (online) diskusné fórum, (online) nástenka, elektronická nástenka, (online) discussion board, (online) message board, (online) bulletin board, bboard, news skupina, (online) newsgroup, (online) diskusná skupina, skupina, diskusia; angl. online forum, forum, (online) discussion forum, (online) discussion board, (online) message board, (online) bulletin board, bboard, (online) newsgroup, (online) discussion group, topic group, group, nepresne bulletin board system/BBS) je organizované virtuálne miesto asynchrónnych online diskusií, teda akýkoľvek typ "miesta", na ktorom sú zhromaždené a zobrazené príspevky umiestnené na internet používateľmi v rámci vzájomnej asynchrónnej textovej diskusie medzi online spojenými prístrojmi. Vyššie uvedené termíny sa niekedy v užšom zmysle používajú ako synonymá len pre:
Medzi online fóra patria o.i.:
Fórum vs. nástenka/board
Podľa niektorých názorov výrazy obsahujúce slovo "fórum" označujú diskusie, pri ktorých je (vďaka odrážkam či spájacím čiaram pred jednotlivými príspevkami a pod.) priamo vidno aj to, na ktorý predchádzajúci príspevok bolo odpovedané (bez ohľadu na dátumy príspevkov), kým výrazy obsahujúce slovo "board" (ktoré sa v tejto súvislosti do slovenčiny zriedkavo prekladá ako "nástenka") označujú diskusie, pri ktorých sú všetky príspevky umiestnené jednoducho len chronologicky pod sebou
Fórum atď. vs. chat
Chatovacia miestnosť (chat room) sa od vyššie uvedených termínov odlišuje tým, že v nej diskusia prebieha (takmer) v reálnom čase, čiže je synchrónna.
Cauroir
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kent
Kent môže byť:
USA
Táto univerzita:
Tieto sídla:
Karol Kučera
Karol Kučera (* 4. marec 1974, Bratislava) je bývalý slovenský profesionálny tenista, dlhoročný reprezentant v Davis Cupe a politik. Finálová účasť v tejto súťaži v roku 2005 znamenala jeho rozlúčku s profesionálnym tenisom. Väčšina tenisových fanúšikov predpokladala, že v rozhodujúcom piatom zápase proti Mariovi Ančičovi nahradí Karola Becka obvineného z dopingu práve on, nehrajúci kapitán Miloslav Mečíř sa však intuitívne rozhodol pre Michala Mertiňáka, ktorý neuspel. Jeho najvyššie umiestnenie v ATP Entry Ranking bolo 6. miesto, ktoré dosiahol 14. septembra 1998.
V parlamentných voľbách 2020 kandidoval zo 6. miesta na kandidátke strany OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti. Vo voľbách získal 14 916 preferenčných hlasov a od 20. marca 2020 je poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. 4. júna 2020 bol vymenovaný do funkcie splnomocnenca vlády Slovenskej republiky pre mládež a šport.
Ocenenia
V roku 2006 mu prezident Ivan Gašparovič udelil štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy.
Ranavalona III.
Život
Narodila sa v Amparibe ako princezná Razafindrehety. Jej rodičmi boli Andriantsimianatra a jeho princezný Raketaka. Za kráľovnú bola vyhlásená 30. júla, po smrti svojej predchodkyne kráľovnej Ranavalony II. Na trón nastúpila po korunovácii 22. novembra 1883 na mieste Imahamasina, v čase, keď Madagaskar viedol vojnu s Francúzskom. Rovnako ako kráľovné pred ňou, aj ona sa vydala za predsedu vlády Rainilaiarivonyho.
Počas panovania marila francúzske aj britské plány kontrolovať Madagaskar. V prvej francúzsko-madagaskarskej vojne roku 1885 utrpel ostrov porážku, kráľovná bola donútená podpísať mierovú zmluvu, ktorou Francúzsko mohlo kontrolovať zahraničné záležitosti. V roku 1886 sa kráľovná rozhodla zaistiť si podporu USA. USA však vôbec neboli naklonené nezávislosti Madagaskaru.
V roku 1894 sa kráľovná a vláda odmietli podriadiť francúzskym rozkazom a o rok neskôr Francúzsko bez veľkého odporu obsadilo Antananarivo. Jej manžel Rainilaiarivony bol uvrhnutý do vyhnanstva a zomrel nasledujúci rok, ale kráľovná vládla potom ešte do oficiálneho vyhlásenia Madagaskaru za francúzsku kolóniu do augusta 1896.
Čoskoro nastala vzbura, ktorú vyvolal dvor bývalej kráľovnej, spolu s monarchiou ju ukončil Joseph Gallieni vo februári 1897. Ranavalona bola zosadená z trónu a donútená odísť na ostrov Réunion, potom v marci 1899 do Alžíru, kde roku 1917 zomrela. Bola pochovaná v hrobke panovníkov v Andohalo roku 1938.
Podľa niektorých štátnych dokumentov mala dcéru, ktorá sa takisto ako ona volala Ranavalona.
Kaki (farba)
Kaki (z hindského ख़ाकी – zemitá, prašná) je farba, ktorá sa používa najmä pre maskovanie, a to najčastejšie v armáde. Po prvýkrát bola použitá roku 1848 v Indii. Vzniká zmiešaným zelenej a hnedej.
Rákosová ulica
Rákosová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Je kolmá na Komárňanskú, Senná a Motýlia sú na ňu kolmé.
Explorer 13
Explorer 13 bola vedecká družica NASA, zamerané na štúdium mikrometeoritov a ich účinkov na systémy kozmickej lode. Bola druhá zo série S-55, kam patrili aj satelity Explorer 16 a Explorer 23. Explorer 13 bola prvou úspešnou družicou v sérii, pretože predchádzajúca Explorer S-55 bola zničená kvôli zlyhaniu nosnej rakety.
Misia
Explorer 13 bol vynesený 25. augusta 1961 raketou Scout X-1 a bol umiestnený na eliptickú dráhu s perigeom a apogeom o. Dosiahnutá dráha bola nižšia ako sa plánovalo a životnosť družice tak bola skrátená na 2,3 dňa. Družica vstúpila do atmosféry 28. augusta 1961 a zhorela.
Opis
Ďalším typom detektorov boli obdĺžnikové doštičky potiahnuté medeným drôtom, ktorým prechádzal elektrický prúd. Pri zásahu sa zmenil elektrický odpor a táto zmena bola zaznamenaná a odoslaná. Boli použité drôty s priemerom a. Detektory mali pracovať v rozmedzí teplôt -10 až 60 °C, čo stačilo na zmenu odporu vodiča. Preto boli k doštičkám paralelne pripojené rezistory, aby kompenzovali tieto zmeny. Družica bola osadená celkom 46 detektormi, umiestnenými na spodnej časti valcového telesa. Celková detekčná plocha bola. Detektory dokázali zaznamenať dopady častíc s rozmermi približne polovice priemeru drôtu, tzn. 1 – . Počas činnosti družice nebol zaznamenaný žiadny zásah.
Fotočlánky zo sulfidu kademnatého boli použité na detekciu častíc, ktoré nemajú dostatočnú energiu na poškodenie kovových častí plášťa lode, ale mohli by poškodiť nechránené plochy. Detektor bol zložený z elipsovitej banky s reflexným povrchom. Na jednom konci banky bol fotočlánok a druhý koniec bol zakrytý fóliou z polyetyléntereftalátu a hliníka. Keď bola fólia pretrhnutá, vnikli do banky slnečné lúče, ktoré boli odrazené k fotočlánkom. Počas štartu bola fólia zrejme pretrhnutá, pretože detektor zachytával veľké množstvo svetla. Experiment tak bol neúspešný.
Ondrej (apoštol)
Svätý Ondrej (Andrej) (gr. Ἀνδρέας, Andreas, t.j. mužný) bol jedným z apoštolov Ježiša Krista a bratom apoštola Petra. Keďže bol ako prvý spomedzi apoštolov povolaný Ježišom, východné cirkvi ho zvyknú nazývať svätý Andrej Prvopovolaný. Spolu s Petrom, Jánom a Jakubom Starším patrí do štvorice najobľúbenejších Kristových učeníkov.
Svätý Ondrej v Biblii
Podobne ako jeho brat Peter, aj Ondrej sa narodil v meste Betsaida a rovnako bol rybárom. Spočiatku patril k učeníkom Jána Krstiteľa a bol prvým, ktorý spoznal Ježiša Krista. Bol tiež tým, kto k Ježišovi priviedol svojho brata Petra:
Neskôr sa oženil a spolu s manželkou a bratom Petrom sa usadil v meste Kafarnaum na brehu Genezaretského jazera.
Podobnými slovami udalosť opisuje aj evanjelista Matúš:
Ondrej sa tiež spomína pri jednej z najznámejších biblických udalostí - zázračnom rozmnožení chleba a nasýtení zástupu päťtisíc ľudí:
Inokedy sa Ondrejovo meno uvádza v Skutkoch apoštolov, keď sa Ondrej spolu s ďalšími Kristovými učeníkmi a ženami zdržiavali v jednom z jeruzalemských domov po Ježišovom vzkriesení:
Apoštolská činnosť svätého Ondreja
left|thumb|200px|[[El Greco, Svätí Ondrej a František, 1595 - 1598, olej na plátne, Museo del Prado, Madrid]]Po Ježišovom nanebovstúpení sa vydal na apoštolskú cestu. Jeho zastávkami bolo viacero miest: pôsobil medzi Skýtmi na severnom pobreží Čierneho mora a v Achájsku. Podľa cirkevného historika Eusébia (asi 275 - 339) Ondrej pôsobil ako kazateľ v Malej Ázii. Ondrej bol údajne prvým biskupom v Byzancii. Jeho životná púť sa skončila v Grécku, ktoré sa mu stalo osudným. Podľa jednej z legiend tu z ťažkej choroby vyliečil Maximilliu, manželku rímskeho miestodržiteľa Aegea, ktorá z vďaky prestúpila na kresťanskú vieru. Podľa inej z legiend tu odmietol obetovať pohanským božstvám. Nech je skutočnosť akákoľvek, Aegeas ho dal uväzniť. Odsúdili ho na smrť ukrižovaním. Stalo sa to v meste Patras priviazaním na kríž v tvare písmena „X“. Ondrej na kríži trpel údajne dva dni a potom ho obklopil nebeský jas a zomrel. V Patrase bol aj pochovaný.
V roku 357 jeho ostatky však preniesli do Konštantínopolu (podľa inej verzie sa dostali do škótskeho mesta St. Andrews, kde loď stroskotala a námorníci z lode priniesli do Škótska evanjelium) a v roku 1208 do juhotalianskeho mesta Amalfi. Tu dodnes odpočívajú pod oltárom v krypte Baziliky Sant'Andrea, postavenej v arabsko-normandskom štýle. V roku 1462 preniesli relikviár so svätcovou hlavou do Ríma. Pápež Pavol VI. ho v roku 1964 daroval späť do Patrasu. Relikvie Ondrejovho kríža uchovávali v jednom z kláštorov neďaleko francúzskeho Marseille.
Apokryfné knihy uvádzajä dva spisy nesúce Ondrejovo meno - Skutky Ondrejove (Acta Andreae) a Skutky Ondrejove a Matúšove (Acta Andeae et Matthiae).
Ondrejské legendy
Životné osudy apoštola Ondreja sú bohato popretkávané legendami. Viaceré zachytáva zbierka životopisov svätých tzv. Zlatá legenda. Kvapkami vody zachránil chlapca z horiaceho domu. V Nicei vyhnal sedem diablov v podobe psov, ale tí v inom meste zabili chlapca, ktorého vzkriesil modlitbou. Tiež potrestal diabla, prezlečeného za kurtizánu. Stolovala s istým biskupom. Ondrej prezlečený za pútnika však diabla odhalil a vyhnal ho.
Postava svätého Ondreja našla svoj odraz aj v ľudových tradíciách. Spája sa s ním viacero pranostík. Sviatkom svätého Onreja (30. november) začína obdobie adventu.
Patronát svätého Ondreja
right|thumb|180px|[[Camillo Rusconi, Svätý Ondrej, 1713 - 1715, mramor, Lateránska bazilika, Rím]]Svätý Ondrej je svätcom s jedným z najpočetnejších patronátov spomedzi Kristových apoštolov. Svätého Ondreja si totiž za svojho patróna zvolilo viacero krajín, miest a cirkví. Už v 7. storočí sa stal po synode vo Whitby patrónom keltskej cirkvi. Približne v polovici 10. storočia sa Ondrej stal aj hlavným patrónom Škótska. Podľa jednej legendy sa počas boja v 8. storočí zjavil na nebi mrak v tvare písmena X. Škóti boli presvedčení, že na ich strane je svätý Ondrej a dohliada na nich; po víťaznej bitke vyhlásili Ondreja za svojho patróna. Od tých čias škótski bojovníci niesli do bitiek zástavu s bielym uhlopriečnym krížom na čiernom, neskôr tmavomodrom podklade (od 9. storočia je oficiálnym národným symbolom). V deklarácii z Arbroath z roku 1320, ktorou vyhlásilo Škótsko nezávislosť od Anglicka, sa uvádza prestúpenie Škótska na kresťanstvo. Keď v roku 1707 spojením Škótska a Anglicka vznikla Veľká Británia, škótska vlajka s ondrejským krížom sa dostala do vlajky nového štátu.
Uhlopriečne položený tmavomodrý ondrejský kríž na bielom podklade je dodnes vlajkou vojenského námorníctva Ruskej federácie.
Meno svätého Ondreja nesie aj niekoľko rádov a vyznamenaní. Jedným z nich je Rád Zlatého rúna, ktorý v roku 1430 založil burgundský vojvoda Filip Dobrotivý; neskôr v roku 1540 bol založený Ondrejov rad škótskym kráľom Jakubom V. a v roku 1698 Rad svätého apoštola Andreja Prvopovolaného založený ruským cárom Petrom I.
Meno svätého Ondreja nachádzame aj v názvoch mnohých miest, obcí, farností, cirkevných spoločenstiev a pod. po celom svete - v našich končinách je veľmi známym maďarské mesto Szentendre, na Slovensku napr. Ondrejovce; svätý Ondrej je tiež patrónom napr. Košickej arcidiecézy. O popularite svätca svedčí aj nepreberné množstvo jemu zasvätených sakrálnych stavieb (len v Ríme nesú Ondrejovo patrocínium takmer dve desiatky chrámov a oratórií; k najvýznamnejším patria napr. baziliky Sant'Andrea della Valle, Sant'Andrea delle Fratte či Kostol Sant'Andrea al Quirinale). Na Slovensku k najpozoruhodnejším stavbám patria napr. Bazilika svätého Ondreja v Komárne či Kostol svätého Ondreja v Ružomberku
Overená relikvia sv. apoštola Ondreja sa nachádza aj v dedine Brehy pri Novej Bani, pod oltárom.
Svätý Ondrej v umení
Spolu so svätými Petrom a Pavlom je svätý Ondrej po ikonografickej stránke jedným z najlepšie rozpoznateľných svätcov; takmer vždy býva zobrazovaný so svojím najcharakteristickejším atribútom - tzv. svätoondrejským krížom (kríž tvaru písmena „X“). Okrem toho je u Ondreja ustálená predstava o jeho podobe s charakteristickými črtami tváre - väčšinou je zobrazovaný ako starý chudý muž odetý do dlhej tuniky a plášťa, s dlhou a hustou bradou.
Voderady
Voderady môžu byť:
Diskusná skupina
Diskusná skupina môže byť:
Lijepa naša domovino
Pieseň Lijepa naša domovino je štátnou hymnou Chorvátska. Pôvodne bola hymnou Chorvátskej ľudovej republiky v rámci Juhoslávie a po osamostatnení Chorvátska v roku 1991 chorvátskou hymnou zostala. Text, ktorý napísal Antun Mihanović, bol prvýkrát uverejnený v roku 1835 pod názvom Horvatska domovina. Hudbu zložil v roku 1846 Josip Runjanin.
Giremoutiers
Giremoutiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pelikán
Pelikán môže byť:
Nouzerines
Nouzerines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eichfeld
Eichfeld (do roku 1964 Unterrakitsch) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Žije tu obyvateľov.
Jurij Vladimirovič Usačov
Mladosť
Jurij Usačov pochádza z mesta Doneck, Rostovská oblasť v centrálnom Rusku, je ruskej národnosti. Po ukončení strednej školy rok pracoval ako učeník sústružníka v miestnom bavlnárskom závode. Povinnú vojenskú službu (19761978) strávil v NDR. Potom sa rok učil na prípravkach na Moskovský letecký inštitút (MAI), ktorý absolvoval roku 1985 so špecializáciou na dýchacie prístroje. Potom nastúpil v RKK Energija.
Kozmonaut
Koncom osemdesiatych rokov sa prihlásil na kozmonautický výcvik, prešiel lekárskymi prehliadkami a 21. októbra 1988 získal súhlas Hlavnej lekárskej komisie na prípravu. Rozhodnutím Štátnej medzirezortnej komisie bol 25. januára 1989 vybraný do oddielu kozmonautov RKK Energija, formálne zaradený na pozíciu kandidáta na kozmonauta bol 27. februára 1989. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina a 1. februára 1991 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
Od apríla 1991 bol zaradený medzi kozmonautov pripravujúcich sa na lety na Mir, od roku 1992 v posádke s Anatolijom Arcebarským. V októbri 1992 až januári 1993 bol spolu s Vasilijom Ciblijevom členom záložnej posádky 13. základnej expedície na Mir. Od februára do júna 1993 bol spolu s Viktorom Afanasjevom a Claudie André-Deshaysovou v záložnej posádke 14. základnej expedície na Mir. Od augusta sa pripravoval na let na Mir v hlavnej posádke 15. základnej expedície, s Afanasjevom a Valerijom Poľakovom.
Do vesmíru odštartoval s kolegami z pätnástej expedície 8. januára 1994 na palube Sojuzu TM-18 z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane. Na stanici Mir vystriedali 14. základnú expedíciu (Vasilij Ciblijev, Alexandr Serebrov). Po šiestich mesiacoch letu boli Afanasjev s Usačovom vystriedaný dvojicou Jurij Malenčenko a Talgat Musabajev zo 16. základnej expedície a 9. júla 1994 pristáli v Kazachstane po 182 dňoch a 27 minútach pobytu vo vesmíre, pričom Poľakov zostal na Mire.
V apríli 1995 nahradil v záložnej posádke 19. expedície na Mir Alexandra Poleščuka, vyradeného zo zdravotných dôvodov. Po štarte 19. expedície v júni 1995 sa posádka Onufrijenko, Usačov stala hlavnou pre 21. základnú expedíciu. Čoskoro k nim bola priradená Shannon Lucidová. Dvojica ruských kozmonautov odštartovala z Bajkonuru 21. februára 1996 v Sojuze TM-23. Po mesiaci života na Mire prijali návštevu raketoplánu Atlantis, ktorý priviezol zostávajúceho člena 21. expedície – Lucidovú. Na Zem sa vrátil s Onufrijenkom 2. septembra 1996 po lete trvajúcom 193 dní, 19 hodín a 8 minút. Počas letu šesťkrát vystúpil do vesmíru, spolu na 30 hodín a 30 minút. thumb|left|Jurij Usačov na ISS, 16. júla 2001
Vo februári 1996 bol zaradený do záložnej posádky 26. základnej expedície na Mir, ale v júli 1997 bol menovaný za veliteľa hlavnej posádky Expedície na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), ďalšími členmi posádky boli James Voss a Susan Helmsová. Paralelne bol vo februári 2000 vymenovaný za letového špecialistu pre let STS-101. Raketoplán Atlantis odštartoval k tomuto letu 19. mája 2000, cieľom misie bolo pokračovanie vo výstavbe stanice ISS. Let trval 9 dní, 20 hodín a 10 minút.
Štvrtýkrát vzlietol do vesmíru 8. apríla 2001 na palube raketoplánu Discovery počas letu STS-102. Na stanici ISS vystriedal s Helmsovou a Vossom Expedíciu 1 a zotrval na nej nasledujúci pol rok. V priebehu letu uskutočnil jeden krátky (devätnásťminútový) výstup do otvoreného vesmíru. Členovia Expedícia 2 sa vrátili na Zem 22. augusta 2001 v raketopláne Discovery (let STS-105). Posledný Usačovov pobyt vo vesmíre trval 167 dní, 6 hodín a 42 minút.
Po odchode z oddielu
Z oddielu kozmonautov odišiel k 5. aprílu 2004. Zostal v RKK Energija a 30. októbra 2007 bol menovaný za náčelníka oddelenia č. 291 (teda oddielu kozmonautov spoločnosti).
La Villedieu-du-Clain (kantón)
La Villedieu-du-Clain je francúzsky kantón v departemente Vienne v regióne Poitou-Charentes. Skladá sa z 10 obcí.
Slovenský curlingový zväz
Slovenský curlingový zväz (skr. SCZ) je riadiaci orgán curlingu na Slovensku. Vznikol v roku 2002. Je riadnym členom Svetovej curlingovej federácie (WCF), Európskej curlingovej federácie (ECF) a takisto aj Konfederácie športových zväzov SR (KŠZ SR).
Kluby
1. liga mužov (2011/12)
1. liga žien (2011/12)
2. liga mužov (2011/12)
Tróilos (rozlišovacia stránka)
Tróilos (Tróilos, ) môže byť:
Explorer 14
Explorer 14 bola americká vedecká družica, súčasť programu Explorer, ktorej úlohou bolo študovať kozmické žiarenie, slnečný vietor, magnetosféru a medziplanetárne magnetické pole. Patrila do série Energetic Particle Explorer, kam patrili aj satelity Explorer 12, Explorer 15 a Explorer 26.
Úlohy a prístrojové vybavenie družice boli takmer rovnaké, ako u predchádzajúceho Exploreru 12. Explorer 14 však mal navyše nový detektor protónov, ktorý bol určený na štúdium kladne nabitých iónov slnečnej plazmy. Prístroj bol umiestnený na spodku družice a postupne snímal energetické hladiny od 18 keV do 0,2 keV. Celá snímkovacia sekvencie trvala 170 sekúnd. Užitočné dáta boli z toho prístroja získané len 7. októbra 1962, kedy došlo ku geomagnetickým poruchám.
Senná ulica
Senná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Tvorí spojnicu medzi Rákosovou a Komárňanskou.
Gironville
Gironville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Internetová diskusia
Internetová diskusia je online diskusia prostredníctvom internetu (resp. prípadne aj médium, t.j. fórum a podobne, takejto diskusie). Ak sa koná cez WWW, volá sa aj webová diskusia.
Hlavné druhy internetovej diskusie sú:
Noah Gordon
Noah Gordon (* 11. november 1926, Worcester, Massachusetts, USA - † 22. november 2021) bol americký spisovateľ. Svetový úspech si získal najmä trilógiou o lekárskej dynastii Colovcov (Liečiteľ, Šaman, Lekárka).
Život
S manželkou Lorraine žili na lesnej farme v Berkshireských vrchoch v západnom Massachusetts. Manželka je vydavateľkou miestnych novín, on bol lekársky technik na ich pohotovostnej stanici. Mali tri deti, Lise, Jamie a Michaela.
Dielo
Pri písaní trilógie sa pre hodnovernosť deja zamestnal v nemocnici, študoval dejiny lekárstva aj rozličné chirurgické postupy v minulosti.
Nouzerolles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prinz Eugen (ťažký krížnik)
Prinz Eugen bola tretia jednotka ťažkých krížnikov triedy Admiral Hipper nemeckej Kriegsmarine. Jej pracovné meno pred rozhodnutím o pomenovaní bolo Kreuzer J (krížnik J). Pomenovaná bola po rakúskom princovi Eugenovi Savojskom. Mala štyri sesterské lode:
Križiacka výprava proti albigéncom
thumb|left|Vyhnanie katarov z Carcassonne Križiacka výprava proti albigéncom bola križiacka výprava, ktorú v rokoch 1209–1229 na podnet pápeža Inocenta III. viedla francúzska šľachta proti heretickej sekte katarov (albigéncov) na juhu dnešného Francúzska. Albigénci boli v tejto križiackej výprave porazení a Occitánia bola začlenená do francúzskeho kráľovstva. Išlo o jedinú križiacku výpravu, ktorú katolícka cirkev oficiálne vyhlásila proti heretikom.
Prinz Eugen (ťažký krížnik)
Stavba
Kýl lode bol položený 23. apríla 1936 v lodeniciach Krupp Germaniawerft v Kiele. Spustenia na vodu sa dočkala 22. augusta 1938, a Kriegsmarine si ju prevzala do služby 20. septembra 1939. Stavba jednotky vyšla Tretiu ríšu na 104,5 milióna RM.
Pohon a pancierovanie
Pohon zabezpečovalo vysokotlakých 12 kotlov, ktoré poháňali 3 turbíny a výsledný výkon bol až 133 631 ks. Rýchlosť lode bola pri ideálnych podmienkach 33 u., v praxi 32,5 u.
Bočný pancierový pás, 70-80 mm sa na prove a korme zužoval na 30-50 mm. Paluba bola chránená dvoma pásmi panciera a to prvý v hrúbke 12-20 mm a druhý 20-50 mm. Veže hlavného kalibru 70-105 mm, barbety a veliteľská veža až 50-150 mm.
Kent (grófstvo)
Kent je nemetropolitné, ceremoniálne a tradičné grófstvo v Anglicku.
Prinz Eugen (ťažký krížnik)
Výzbroj
Hlavná výzbroj pozostávala z ôsmich diel kalibru 203 mm (8"/60 cal) v štyroch dvojhlavňových vežiach SK C/34, s dostrelom 33 500 m. Pomocnú výzbroj tvorilo dvanásť diel kalibru 105 mm uložených v šiestich dvojhlavňových polootvorených vežiach typu Dopp L/31, s dostrelom 17 700 m. Proti lietadlám sa dalo použiť aj pomocné delostrelectvo kalibru 105 mm, no len na ochranu proti lietadlám bolo nainštalovaných šesť 37 mm kanónov a osem kanónov kalibru 20 mm. Dvanásť torpédometov kalibru 533 mm, v strednej časti lode po štyroch trojhlavňových kompletoch.
Katapult sa nachádzal v strednej časti lode. Loď mohla niesť tri hydroplány, pravdepodobne typu Arado Ar 196.
Služba
Ešte počas vyzbrojovania jednotku zasiahli bombardéry RAF v júni 1940. Kriegsmarine ho prebrala 1. augusta 1940. Až do mája 1941, keď sa pripojil k lodi Bismarck, absolvovala posádka výcvik a rôzne testy.
Dohra
150px|vľavo|náhľad|Lodná skrutka v námornom pamätníku Laboe. Z aktívnej služby bol vyradený 7. mája 1945, fakticky na konci II. sv. vojny. Po vojne ho prevzali pod názvom USS Prinz Eugen Spojené štáty, ktoré ho vyradili z prevádzky a použili na testy jadrových zbraní na mori. Prečkal testy Able a Baker v júli 1946, aj keď už zasiahnutý rádioaktivitou, bol presunutý k atolu Kwajalein a 22. decembra 1946 potopený neďaleko Enubuj. V roku 1978 bola vytiahnutá lodná skrutka a umiestnená v Nemecku v kielskom námornom pamätníku Laboe.
Externé odkazy
Stránka o ťažkom krížniku Prinz Eugen
Vivonne (kantón)
Vivonne je francúzsky kantón v departemente Vienne v regióne Poitou-Charentes. Skladá sa zo šiestich obcí.
Cerfontaine (Nord)
Cerfontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škola úžitkového výtvarníctva (Ružomberok)
Škola úžitkového výtvarníctva (ŠÚV; 1946 – 1975 Štátna priemyselná škola textilná a papiernícka, 1975 – 2000 Stredná priemyselná škola textilná (v Ružomberku)) v Ružomberku vznikla 1. septembra 2000. K tomuto dňu bola zo siete stredných škôl Slovenska vyradená jej predchodkyňa – Stredná priemyselná škola textilná, ktorá mala vo svojom programe zaradené popri technických aj výtvarné študijné odbory zamerané na textil (25 rokov) a odevníctvo (8 rokov). K tejto zmene došlo, pretože záujem o štúdium výtvarných odborov postupne narastal, o technické klesal. ŠÚV prevzala plne vybavené textilné a odevárske dielne, ktoré sa budovali počas šesťdesiatich rokov existencie priemyselnej školy.
Súčasnosť
Na škole úžitkového výtvarníctva možno v súčasnosti študovať 10 odborov:
Troilus
Troilus môže byť:
Sachsenburg
Sachsenburg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Spittal an der Drau.
Motýlia ulica
Motýlia ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Tvorí spojnicu medzi Jarnou a Rákosovou.
Online diskusia
Online diskusia je diskusia, ktorá sa uskutočňuje cez online spojenie (resp. prípadne aj médium, t.j. fórum a podobne, takejto diskusie). Patrí sem okrem iného:
Benedikt II.
Svätý Benedikt II. (* 635?, Rím – † 8. máj 685, Rím) bol pápežom buď od roku 683 (zvolený), alebo od 26. júna 684 (potvrdený cisárom) až do svojej smrti.
Pelikán (priezvisko)
Pelikán je české a slovenské priezvisko odvodené od rovnomenného vtáka. Je rozšírené najmä v Česku, najviac v mestách Praha, Brno a Žďár nad Sázavou. Na Slovensku je najčastejšie je v Bratislave, najmä v Petržalke a obci Neded (okres Galanta)
Mária Alžbeta Habsbursko-lotrinská
Mária Alžbeta Habsbursko-lotrinská (* 13. august 1743 – † 22. september 1808) bola ako dcéra rakúskej panovníčky Márie Terézie a jej manžela, Františka I. Lotrinského, rakúskou arcivojvodkyňou. Bola považovaná za najkrajšiu dcéru Márie Terézie, čo chcela jej matka využiť pri sobášnej politike. Tak ako jej staršia sestra Mária Anna, ani Mária Alžbeta sa nikdy nevydala a po matkinej smrti sa stala opátkou v Ústave šľachtičných v Innsbrucku.
Pelikán (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Pelikán.
Mária Alžbeta Habsbursko-lotrinská
Detstvo
Mária Alžbeta sa narodila 13. augusta 1743 ako piata dcéra a šieste dieťa kráľovského páru. Bola pokrstená ako Mária Alžbeta Jozefa Johana Antónia Habsbursko-lotrinská.
Výchova a vzdelanie
Mária Alžbeta vyrastala v detskej časti paláca s ostatnými súrodencami. Mala k dispozícií svoje vlastné služobníctvo a na jej výchovu dozerala vychovávateľka. Výchova detí na cisárskom dvore podliehala prísnym pravidlám, ktoré stanovovala samotná Mária Terézia. Tá dbala najmä na správnu stravu, hygienu a dostatočný pohyb.
Mária Alžbeta sa štúdiu a vzdelaniu veľmi nevenovala. Vystriedalo sa u nej niekoľko vychovávateliek, ktorými boli grófky Belruptová, Heisterová, Erdödyová, a dokonca aj jeden vychovávateľ, gróf František Norbert Trauttmanndorf.
Sobášna politika
Rovnako ako všetci jej súrodenci, aj Mária Alžbeta sa mala stať obeťou sobášnej politiky svojej matky. Uchádzal sa o ňu napríklad poľský kráľ Stanislav II. August Poniatowski, ale aj vojvoda Benedetto Maria, ktorý bol synom Karola Emanuela I. Sardínsko-piemontského.
Choroba a vstup do kláštora
15. augusta 1767 zomrela jej sestra, Mária Jozefa, na kiahne. Mala sa vydávať za neapolsko-sicílskeho kráľa Ferdinanda I.. Krátko na to ochorela aj samotná Mária Alžbeta, ktorá dokonca dostala 29. októbra toho istého roku posledné pomazanie. Nakoniec sa jej však podarilo uzdraviť, no po chorobe zostala jej tvár pokrytá jazvami. To bol dôvod, prečo sa nikdy nevydala. Jej jedinou možnosťou bolo vstúpiť do kláštora. Tak sa nakoniec stala opátkou v Ústave šľachtičných v Innsbrucku.
Mlyn (hra)
náhľad|vpravo|Hracia súprava – hracia doska a 12 farebne odlíšených kameňov náhľad|vpravo|Ukážka rímskej antickej hracej dosky Mlyn je tradičná abstraktná dosková hra pre dvoch hráčov, pochádzajúca pravdepodobne zo Starovekého Egypta a neskôr preslávená aj v Starovekom Ríme. Hra je známa aj pod názvami Nine Men's Morris, Nine Man Morris, Mill, Mills, Merels, Merelles, a Merrills (ktoré pochádzajú z angličtiny).
Pravidlá
V súčasnosti najrozšírenejšom a najznámejšom variante obsahuje hracia doska 24 priesečníkov, po ktorých sa pohybujú hracie kamene. Každý hráč má k dispozícii 9 hracích kameňov svojej farby (obvykle biele a čierne).
Rozmiestnenie kameňov
thumb|right|Prázdna hracia doska (Nine Men's Morris) Hra začína na prázdnej hracej doske. Na začiatku hry obaja hráči striedavo umiestňujú svoje kamene na hraciu dosku. V prípade ak sa niektorému z hráčov podarí umiestniť tri kamene svojej farby vedľa seba, vznikne tzv. "mlyn", a môže odobrať z hracej dosky jeden zo súperových kameňov. S odobratými kameňmi sa už nesmie hrať. Po rozmiestnení všetkých kameňov na hraciu dosku, môžu hráči nimi posúvať.
Presúvanie kameňov
Hráči striedavo vykonávajú jednotlivé ťahy hry. V každom ťahu môže hráč presunúť jeden hrací kameň svojej farby po čiare na vedľajšiu voľnú pozíciu. Rovnako ako pri rozmiestňovaní kameňov na začiatku hry, hráč ktorému sa podarí vytvoriť mlyn, môže odobrať jeden zo súperových kameňov z hracej dosky. Hráč musí prednostne odoberať zo súperových kameňov tie, ktoré niesu súčasťou mlynu.
Skákanie kameňov
V bežnej variante hry platí pravidlo, že hráč, ktorý má už len tri hracie kamene môže preskakovať ostatné kamene na najbližšie voľné miesto.
Varianty
{|
Three Men's Morris
{|
Six Men's Morris
{|
Priečne sedlo
Priečne sedlo je sedlo vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa medzi Širokou vežou a Priečnou vežou vo výške Sedlo pretína dvojitým zárezom Prostredný hrebeň. Je to dvojsedlo. Priečne sedlo, ktoré je bližšie k Širokej veži a Priečna štrbina, tesne pod Priečnou vežou je rozdelené Priečnou vežičkou.
Trochu z histórie
Prvý turistický prechod uskutočnili v lete 1846 Gustav Müller, Wilhem Roxer a jeho brat. Prvý zimný prechod uskutočnili Tibor Kregczy, Lajos Rokfalusy a Zoltán Votisky 15. apríla 1911. Pre ťažkosti spojené s výstupom Klub československých turistov v roku 1934 vytýčil a zabezpečil výstupovú cestu sto metrov dlhými reťazami  so zabetónovanými fixnými skobami. Cesta zo sedla do Veľkej Studenej doliny je ľahšia, ale aj napriek tomu bola tiež v neskorších rokoch zabezpečená reťazami. Turistická cesta, ktorá vedie zo sedla ku Zbojníckej chate sa nazýva tiež Ostravská cesta, po veľmi aktívnom ostravskom turistickom oddieli, ktorý ju v rokoch 19351937 vybudoval.
Názov
Odlišný poľský názov (Čerevená lávka) vychádza z nomenklatúry horských vodcov - spišských Nemcov z 19. storočia, ktorí používali pomenovanie Rote Bank. Vychádzali pritom zo sfarbenia skalísk.
Turistika
Sedlom vedie reťazami a stúpačkami zabezpečený, žlto značený turistický chodník spájajúci Malú Studenú dolinu s Veľkou Studenou dolinou, od roku 2013 obojsmerný. Trasa býva označovaná ako technicky najnáročnejší značkovaný turistický chodník vo Vysokých Tatrách.
Script-Fu
Script-Fu je jeden zo skriptovacích jazykov GIMPu. Je určený pre tvorbu jednoduchých funkcionálnych skriptov, ktoré dokážu uľahčiť prácu s obrázkami. Jeho využitie sa často uplatňuje pri hromadných operáciach s fotografiami (ako je hromadné zmenšovanie fotografií pre web, hromadné pridávanie efektu fotografiám). Script-Fu je založený na interpretácii jazyka nazývaného Scheme. Od iných skriptovacích jazykov, ako sú Perl a Tcl, sa odlišuje hlavne tým, že ako jediný je už nainštalovaný v predvolenom nastavení GIMPu.
Vouillé (kantón)
Vouillé je francúzsky kantón v departemente Vienne v regióne Poitou-Charentes. Skladá sa zo 14 obcí.
CODOG
Používa sa na lodiach, ktoré potrebujú vyššiu rýchlosť, než je ich cestovná. To je potrebné napríklad pri vojnových plavidlách, ako sú moderné fregaty a korvety. Každý lodný hriadeľ je spojkou napojený ako na dieselový motor, zaisťujúci plavbu cestovnou rýchlosťou, tak na plynovú turbínu, dávajúcu lodi veľkú rýchlosť. Obidva typy pohonov však nemôžu, na rozdiel od koncepcie CODAG, bežať súčasne. Koncepcia CODOG je na na rozdiel od koncepcii CODAG konštrukčne jednoduchšia, ale na druhej strane potrebuje k dosiahnutiu rovnakej rýchlosti výkonnejšie pohonné jednotky.
Eichkögl
Eichkögl je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Žije tu obyvateľov.
Benedikt III.
Benedikt III., (* 810?, Rím – † 7. apríl 858) bol pápežom od 29. septembra 855 až do svojej smrti.
Nouziers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zlatňanka
Zlatňanka môže byť:
Gouaix
Gouaix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lincolnshire
Lincolnshire môže byť :
Château-l’Abbaye
Château-l’Abbaye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bacúch
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bacúch v okrese Brezno.
Château-l’Abbaye
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tróilos z Élidy
Tróilos (Tróilos) bol olympijský víťaz v tethrippe a v synóride v roku 372 pred Kr.
Tróilos, syn Alkina z Élidy, bol na 102. olympijských hrách v roku 372 pred Kr. korunovaný olivovými vencami za víťazstvá v tethrippe a v synóride. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaradili do olympijského programu na 25. hrách v roku 680 pred Kr. a synóris (preteky na voze s dvojzáprahom) na 93. hrách v roku 408 pred Kr.
Tróilovi za jeho olympijské víťazstvá dali zhotoviť sochu, ktorú potom k verejnej úcte vztýčili v Olympii medzi sochy slávnych olympijských víťazov. Tróilovu sochu ešte v druhom storočí videl cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: ''„Pri Kleogenovi stojí Deinolochos, syn Pyrrhov, a Tróilos, syn Alkinov. Aj títo muži pochádzali z Élidy, a zvíťazili tiež: jeden bol hellanodikom a zároveň si odniesol víťazstvo s koňmi, druhý potom, Tróilos, zvíťazil s dvojzáprahom dospelých koní a so so žriebätami. Zvíťazil potom pri sto druhej olympiáde od tej doby ustanovili Éliďania zákon, že sa nabudúce nikto z hellanodikov nesmel zúčastniť pretekov s koňmi. Jeho sochu vytvoril Lysippos.“'' Archeológovia podstavec Tróilovej sochy s kovovou doskou a úplným nápisom objavili na nepôvodnom mieste v olympijskom prytaneiu.
Château-l’Abbaye
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ulica Mateja Bela (Bratislava)
Ulica Mateja Bela je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Mateja Bela (1784 – 1849), slovenského polyhistora. Tiahne sa od Palisád po Gunduličovu, križuje Tolstého ulicu.
Lancashire
Lancashire je nemetropolitné, ceremoniálne a tradičné grófstvo v Anglicku.
Lucerna
Lucerna môže byť:
Parsac
Parsac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rýchla divízia
náhľad|Trasa pohybu Rýchlej brigády a Rýchlej divízie cez Ukrajinu (1941 - 1942). Rýchla divízia bola motorizovaná slovenská divízia bojujúca na východnom fronte na strane vojsk Osi. Rýchla divízia vznikla 23. júla 1941 po viacnásobnej reorganizácii Rýchlej brigády, predtým Rýchlej skupiny. Divíziu neskôr po ústupe z Kaukazu reorganizovali na 1. pešiu divíziu a 1. technickú divíziu.
Rýchla skupina
náhľad|Ľahké tanky [[LT-40 boli aj vo výzbroji Rýchlej skupiny.]] V súvislosti s napadnutím Sovietskeho zväzu nacistickým Nemeckom a zmluvnými záväzkami Slovenskej republiky voči Nemecku bola rozkazom ministra národnej obrany generála Ferdinanda Čatloša vytvorená 22. júna 1941 Rýchla skupina. Veliteľom Rýchlej skupiny bol plukovník generálneho štábu Rudolf Pilfousek. Už 23. júna 1941 bola podriadená veliteľstvu 17. armády skupiny armád Juh.
Stav Rýchlej skupiny 25. júna 1941 pri prekročení sovietskych hraníc.
Spolu mala 59 dôstojníkov, 27 poddôstojníkov, 1824 vojakov.
Rýchla brigáda
náhľad|Vojenský cintorín s pamätníkom padlých slovenských príslušníkov Rýchlej brigády v bitke pri Lipovci. Rýchla skupina bola 7. júla 1941 reorganizovaná na Rýchlu brigádu. Aj veliteľom Rýchlej brigády bol plukovník generálneho štábu Rudolf Pilfousek.
Konečná podoba 22. augusta 1941 po reorganizácii a rozšírení na Rýchlu divíziu. Zatiaľ bez obrnených jednotiek, pretože všetky boli poslané na Slovensko k opravám. K divízii boli pridelené až 29. októbra 1942 o veľkosti jednej roty (6 tankov LT-38 a 6 tankov LT-40).
Spolu mala 301 dôstojníkov, 90 poddôstojníkov, 8060 vojakov.
Po ťažkých stratách v boji o Lipovec v júli 1941 bola jednotka generálom Čatlošom vyhlásená za neschopnú ďalšieho bojového nasadenia. Stiahla sa do priestoru Illinci, kde zotrvala do polovice augusta 1941, kedy bola začlenená do novo vytvorenej Rýchlej divízie.
Tatra Beta
thumb|Tatra Beta v roku 2005 na skúšobnom polygóne v Kopřivnici thumb|Tatra Beta v roku 2010, ako vozidlo mestskej polície v Uherském Hradišti
Rýchla divízia
Rýchla divízia
náhľad|vpravo|Znak Rýchlej divízie Rýchla divízia bol vytvorená z motorizovaných jednotiek Rýchlej brigády a Armádnej skupiny v auguste 1941. Jej prvým veliteľom bol plukovník delostrelectva Jozef Turanec.
Stav Rýchlej skupiny 20. augusta.
Tatra Beta
Tatra Beta (1996-1999) bol ľahký dvojmiestny úžitkový automobil s nosnosťou 600 kg, vyrábaný v pobočnom závode Tatra Kopřivnice v Tatra Příbor.
Rýchla divízia
Zánik Rýchlej divízie
K 1. augustu 1943 bola Rýchla divízia reorganizovaná na 1. pešiu divíziu v zložení: Spolu 11 631 mužov. Počet mužov ku 14. októbru 1943 klesol na 8.415.
Tatra Beta
Vozidlo, pôvodne plánované ako elektromobil s pohonom na akumulátory NiCd, bolo vyvinuté začiatkom 90-ych rokov 20. storočia vo firme Škoda Elcar Ejpovice v spolupráci s Liaz Jablonec a Tatra Kopřivnice. Rozpracovaný projekt prevzala neskôr Škoda Plzeň pre svoju divíziu užitkových vozidiel Škoda Truck.
Rýchla divízia
Zánik Rýchlej divízie
Od 1. júna 1944 bola 1. pešia divízia reorganizovaná na 1. technickú divíziu. Súčasťou tejto reorganizácie bolo aj zrušenie delostreleckého pluku 11 a priezvedného oddielu 5, čím bola dovŕšená transformácia bojovej jednotky na pracovný útvar.
Nasadenie Rýchlej skupiny
Jednotky Rýchlej skupiny sa začali formovať pod velením plukovníka Pilfouska už deň po napadnutí ZSSR 23. júna 1941 v okolí Medzilaboriec. Takticky bola skupina podriadená 17. armáde, preto mala pridelených aj nemeckých styčných dôstojníkov. Hranice prekročila 25. júna 1941 v smere na obec Wojtkowa cez rieku San. V bitke pri Wojtkowej došlo k prvému stretu s Červenou armádou, ktorý si vyžiadal 1 mŕtveho a 6 zranených. 27. júna 1941 sa skupina stiahla späť k Sanoku s úlohou neutralizovať opevnenia, ktorú úspešne splnila. Neskôr sa skupina presunula do priestoru Sambor ku krátkemu odpočinku. Počas neho vykonal 4. júla 1941 generál Čatloš na mieste inšpekciu skupiny a rozhodol sa ju posilniť všetkými motorizovanými jednotkami Poľného zboru a reorganizovať s účinnosťou od 7. júla 1941 na Rýchlu brigádu.
Tatra Beta
Prvé prototypy s elektrickým pohonom mali dojazd 140 km a boli určené prevažne pre mestskú rozvážkovú službu. Neskôr sa objavila aj požiadavka na flexibilnejší pohon benzínovým motorom. V rokoch 1996-1997 sa do vozidiel Beta montoval agregát zo Škoda Favorit, od roku 1998 modernejší a výkonnejší agregát vozidla Hyundai Accent s objemom 1341 ccm a výkonom 62kW pri 5700 ot/min, ktorý už vozidlu zabezpečoval vyhovujúce dynamické parametre. Vozidlo malo rám z oceľových rúrok v prednej časti s deformačnou zónou a s bezpečnostným oblúkom nad prednými sedadlami. Na tento rám bola montovaná panelová karosériu z prefarbeného laminátu, ktorá sa dodávala v troch farbách česko-slovenskej trikolóry, teda biela, modrá a červená. Uzavretá karoséria s oddeleným priestorom pre posádku mala užitkový objemom 2,25 m3. Tatra Beta existovala taktiež v otvorenom prevedení pick up.
Rýchla divízia
Nasadenie Rýchlej brigády
Rýchla brigáda postupovala v smere na Ľvov a Vinnicu. Medzi 10. a 12. júlom 1941 bola posilnená ďalšími jednotkami, vtedy sa nachádzala v okolí Tarnopolu. 15. júla 1941 pri meste Grodek dosiahla predvojnové územie ZSSR. 22. júla 1941 sa zúčastnila ťažkých bojov s Červenou armádou v bitke o Lipovec, kde utrpela výrazné straty. Hoci Červená armáda na nasledujúci deň mesto opustila, výsledkom bitky bola ďalšia reorganizácia a vytvorenie Rýchlej divízie.
Schiefling am Wörthersee
Schiefling am Wörthersee (🇸🇻) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Klagenfurt-vidiek.
Tatra Beta
Predná náprava bola typu McPherson, zadná náprava bola tuhá jednoduchej konštrukcie s odpružením listovými pružinami a doplnená teleskopickými tlmičmi. S benzínovým motorom kombinovaným s 5-stupňovou prevodovkou dosahovalo vozidlo rýchlosť 145 km/h pri priemernej spotrebe okolo 8l /100 km. Brzdy boli dvojokruhové, vpredu kotúčové a vzadu bubnové, s podtlakovým posilňovačom. Diskové kolesá 4,5xJ13 s pneumatikami 165/70 R 13.
Schiefling am Wörthersee
Žije tu obyvateľov.
Tatra Beta
Elektrický pohon bol uvažovaný aj do budúcna, dokonca sa uvažovalo aj o jeho kombinácii so spaľovacou turbínou, k realizácii však už nedošlo. Uvažovalo sa taktiež s montážou vozidla v Bulharsku, Poľsku a Číne. Rozmery kompaktného vozidla DxŠxV boli 3890x1660x1740 s rázvorom náprav 2465 mm a celkovou hmotnosťou 1570 kg. Výroba bola v roku 1999 ukončená predovšetkým z dôvodov nedostatočných investičných schopností výrobného závodu, ako aj nevybudovaného servisného zázemia.