cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint Chamond
Bojové nasadenie
Po podpise Brestlitovského mieru v marci 1918 Nemci presunuli svoje sily na západ v pokuse od dobytie Paríža. 9. júna proti nim stála 3. francúzska armáda a na severe sa preskupovala 1. francúzska armáda. Celkovo bolo do bojov nasadených 163 tankov Schneider a Saint Chamond, straty činili 73 kusov. Tanky sa osvedčili predovšetkým v ničení guľometných hniezd, čím znižovali straty pechoty.
K poslednému zapojeniu tankov Saint Chamond do bojov, spočiatku s 16 vozidlami, sa udialo na začiatku októbra 1918. Ich úlohou bola podpora Prvej americkej divízie pri Montfaucon. Ako uviedol Ralph Jones a ďalší (1933) v odkaze na toto zapojenie, tanky Saint Chamond boli hendikepované početnými poruchami. V tom istom čase však už hlavnú úlohu francúzskych tankových síl prebrali tanky Renault FT.
Celkovo boli tanky Saint Chamond v bojoch 1. svetovej vojny nasadené 375-krát. Po podpísaní prímeria bolo 54 kusov prestavaných na nosiče munície, ostatné boli vyradené. Existujú nepotvrdené správy o tom, že Poľsko použilo jeden z tankov v boji proti Červenej armáde v roku 1920.
Do súčasnej doby sa zachoval jediný kus (vylepšená verzia z polovice 1918), ktorý bol zrekonštruovaný a je vystavený v Musée des Blindés v meste Saumur. Pôvodne bol, spolu s tankom Schneider CA1 z rovnakého roku, súčasťou zbierky Aberdeen Proving Grounds Ordnance Museum v Marylande, USA, a neskôr bol darovaný Spojenými štátmi francúzskej vláde. Hoci je veľmi dobre zachovaný, nie je ho možné reštaurovať do mobilného stavu v dôsledku nevratnej degradácie oboch elektromotorov a generátora. Súčasný kamuflážny náter je kritizovaný pre svoju nerealističnosť a prílišnú svetlosť, nezodpovedajúci rušným maskovacím náterom z čias I. svetovej vojny
Filmový festival Fakulty informatiky
náhľad|Organizácia festivalu (2022) náhľad|Vyhlasovanie víťazov (2022) náhľad|Natáčenie videopozvánky (2022) náhľad|Zasadanie odbornej poroty (2022) Filmový festival Fakulty informatiky Masarykovy univerzity (skrátene FFFIMU, kedysi iba Filmový festival Fakulty informatiky) je festival krátkometrážnych študentských filmov organizovaný od roku 2001 každoročne v máji na Fakulte informatiky Masarykovej univerzity v Brne. Širokej verejnosti sú tu predstavované filmy v rôznych žánroch vytvorené študentami v rámci výuky v technickom zázemí Laboratória elektonických a multimediálnych aplikácií (LEMMA). Festival sa koná v budove Fakulty informatiky a od roku 2016 súbežne aj v Univerzitnom kine Scala, pravidelná účasť je okolo 1000 návštevníkov. Záštitu nad festivalom tradične preberá dekan Fakulty informatiky a od roku 2011 tiež aj primátor mesta Brno.
Organizácia festivalu
Festivalu sa môžu typicky zúčastniť filmy do dĺžky osem minút vytvorené v posledných troch rokoch študentami alebo absolventmi Masarykovej univerzity; najčastejšie vznikajú v priebehu jedného akademického roku ako projekty predmetov Základy filmové řeči a Produkce audiovizuálního díla vyučovaných na Fakulte informatiky. Medzi hlavných vyučujúcich týchto kurzov patrí doc. RNDr. Petr Sojka, Ph.D., Mgr. BcA. Robert Král, Ph.D. a MgA. Radovan Hakl. V kurzoch študenti prechádzajú celým procesom tvorby od námetu, cez literárne a technické scenáre, produkciu a strih až po postprodukciu a zvládajú prácu scenáristov, režisérov, kameramanov, zvukárov, produkčných, strihačov a často krát aj hercov a kostymérov.
Jedného ročníku sa účastní približne dvadsať filmov. Najlepšie snímky sú ohodnotené odbornou porotou a tiež hlasovaním divákov v premietacích sálach. Víťazi si odnášajú peňažné a vecné ceny od sponzorov a získavajú putovnú trofej - sošku Filmobola.
História festivalu
Usporiadanie prvého Filmového festivalu Fakulty informatiky v roku 2001 bolo motivované možnosťami digitálneho spracovania videa a záujmom študentov produkovať svoje vlastné filmy a vyjadrovať sa pomocou audiovizuálnych médií.
Až štvrtý ročník festivalu (2004) bol významnejšie propagovaný a boli hľadaný aj sponzori.
Piaty ročník mal návštevnosť cez 400 divákov. K šudijným účelom bolo vytvorené DVD, ktoré bolo dané k dispozícií do knižnice fakulty informatiky.
Filmový festival v roku 2006 ponúkol žánre od dokumentov, cez umelecký film, sci-fi, triler až po komédiu. Avšak jednoznačným víťazom u divákov i poroty bola komédia Relace od stanislava Hrabího.
V roku 2007 sa víťazom stala dráma Lukáša Horáčka Za duhou, natočená na hrade Špilberk. Odborná na prvé miesto dala romantický film Neznámý od Martiny Mišovičovej a Michala Oravca.
V roku 2008 prebehol festival v rámci osláv Dies academicus. Tento rok sa zapojili aj herci JAMU a bola rozšírená spolupráca s ďalšími fakultami Masarykovej univerzity.
Skároš
Skároš (v minulosti Skaroš, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Filmový festival Fakulty informatiky
História festivalu
V deviatom ročníku (2009) zvíťazil Martin Kacvinský, ktorý svojou snímkou Vir CRT-2116 a jeho přemožitel získal divákov aj porotu. V bonusovej sekcii predstavil svoj film Doprdelesvěta! pedagóg Róbert Král.
Skároš
Ulice
Okružná, Hlavná, Pod Červený Vrch, Tichá, Farská, Krátka, Gaštanová, Školská, Športová, Kostolná, Záhradná, Potočná, Marhuľová, Ku Bani
Filmový festival Fakulty informatiky
História festivalu
V jedenástom ročníku festivalu sa pri filmoch objavili už aj anglické titulky. Najviac hlasov získala snímka Mrkvička Jiřího Starého. Porota ocenila stop-motion videoklip Tomáša Knězka Don't stay outside.
Motto dvanásteho ročníku (2012) znelo Film máme v krvi. U divákov zvíťazila akčná RPG-pixilácia Epic Quest I od Radka Gomolu. Odbornú porotu si získala snímka Lež.org Radima Urbáška a Tomáša Hůska.
Skároš
Dejiny
Druhú písomnú zmienku poznáme z roku 1327, keď sa Skároš uvádza pri opise zeme Kalša, s ktorou tiež susedil. Zmienka hovorí o zemi Zkarus. Dedina Skároš je v údolí pod Slanskými vrchmi. Toto územie boli osídlené a kultivované už v 13. storočí.
Po smrti Dominika, syna Lacka a vnuka spomenutého Mikuláša, syna Abu, rod vymrel po meči, pretože Dominik nemal syna. Vtedy kráľ Karol v roku 1335 daroval nádoštské panstvo palatínovi Drugethovi. V zápise, ktorý vymenúva dediny patriace pod toto panstvo sa spomína aj Skároš. Podľa zápisu z roku 1387 vieme, že v Skároši už stál kostol.
Filmový festival Fakulty informatiky
História festivalu
Trailer trinásteho ročníku (2013) festivalu sa niesol v štýle hollywoodskych trhákov. Diváci si za víťaza zvolili Jana Kutila a jeho kontroverznú snímku Shit Happened. Odborná porota ocenila drámu Zdenky Sitovej s názvom Jana, sfilmovanú na základe skutočnej udalosti z roku 1969.
Štrnásty ročník Filmového festivalu Fakulty informatiky s mottom ...a predsa sa točí! prebehol v Brne 15. mája 2014 v rámci osláv 95. výročia založenia Masarykovej univerzity.
Skároš
Dejiny
V roku 1415 však už Skároš patril bánovi Petrovi a jeho bratovi Štefanovi, ktorých rod sa označoval ako Zudar z Olnódu. Im dedina patrila aj za portálneho súpisu v roku 1427, kedy tam bolo 15 port.
Filmový festival Fakulty informatiky
História festivalu
Pätnásty ročník sa uskutočnil 15. 5. 2015 a jeho heslom sa stal Střih!. Z mnohých skvelých filmov porotu oslovil najviac Pygmalion, ktorý bol moderným prerobením gréckej legendy o Pygmalionovi. Divácke sympatie získal film Shitman.
Šestnásty ročník Filmového festivalu Fakulty Informatiky lákal divákov pomocou sloganu „Chceš to taky?”. Festival se konal dňa 20. 5. 2016 a po prvýkrát sa odohrával na dvoch miestach zároveň. Okrem tradičných priestorov Fakulty Informatiky sa konal aj v Univerzitnom kine Scala. Diváci si za najobľúbenejší film zvolili komédiu Vysnená domácnost od režiséra Michala Humaja. Cenu odbornej poroty získal originálne spracovaný snímok Jakuba Špiříka a Jana Szlauera cute_cats.avi.
Skároš
Dejiny
V tom čase sa nespočítavalo obyvateľstvo, ale tzv. porty. Porta je brána vedúca do hospodárskej usadlosti, ktorou môže prejsť voz ťahaný koňmi. Ak vezmeme do úvahy, že v jednej takejto usadlosti bolo so služobníctvom minimálne sedem ľudí, potom v roku 1427 mal Skároš minimálne 105 obyvateľov, čiže to bola na tie časy naozaj veľká dedina.
Filmový festival Fakulty informatiky
História festivalu
Sedemnásty ročník sa uskutočnil 17.5. 2017 pod mottom Pohni obrazem. Konal sa na Fakulte Informatiky a zároveň v Univerzitnom kine Scala. Zúčastnilo sa ho viac ako 800 ľudí, ktorí svojim hlasovaním zvolili za najlepší film snímok GIN od Františka Kovaříka. Cenou odbornej poroty bola ocenená Lýdie Palečková so snímkom Co se dělo ve škole?
Osemnásty ročník festivalu sa uskutočnil 18. mája 2018. Ako je zvykom, premietal sa ako na Fakulte informatiky MU, tak v Univerzitnom kine Scala. Tento ročník sa niesol v duchu motta "Vybarvi se". Vo farebnom duchu sa tiež niesli všetky festivalové plagáty, ktoré boli všetky ručne maľované. Diváci najväčším počtom hlasov ohodnotili videoklip "Nelajkla mi status" z dielne speváka Pavla Čadka. Cenu odbornej poroty si pre zmenu odniesla absurdná komédia Lindy Langerovej s názvom "Šelma".
19. ročník festivalu sa konal v rámci 100. výročia Masarykovej univerzity ako súčasť trojdenného festivalu MUNIFE100. Hlavný program sa tak slávnostne presunul do priestorov Univerzitného kina Scala, odkiaľ sa paralelne premietalo do prednáškových sál Fakulty informatiky. Aj tento ročník sa konal symbolicky 19. mája, tentoraz ešte s výnimočným zahájením v čase 19:19, ktorý symbolizoval rok založenia Masarykovej univerzity. Mottom sa tento rok stalo slovíčko "NIČ", s ktorým si organizátori pohrali v zmysle "Film alebo nič" a pod. Výročná porota ocenila prvým miestom snímku "BaDumTss", diváci najviac ocenili IT komédiu "Jedničky a nuly" a v špeciálnej kategórii profesionálnych filmov zvíťazil videoklip "Mám upův syndróm".
Jubilejný dvadsiaty ročník festivalu prebehol vzhľadom k pandémii koronavírusu formou online prenosu dňa 22. 5. 2020. Naživo prebehlo iba vyhlásenie výsledkov a predávanie cien o týždeň neskôr, bez živého publika. Témou ročníka bolo "Bez cenzúry", názov FF FI MU bol často štylizovaný ako F*** M*. Víťazi boli vyhlasovaní v troch kategóriách. Cenu generálneho sponzora vyhral komediálny film Architektka od kolektívu Tucet špinavců. Prvé miesto u odbornej poroty získalo atmosférické umelecké dielo 12 hodín režiséra Kristiána Grupača. V diváckom hlasovaní zvíťazil Michal Románek s jeho parodickým konšpiračným dokumentom ODHALENIE!!!!!!.
Dvadsiaty prví ročník festivalu prebehol taktiež online a jeho témou bolo „Spojenie“. Cieľom bolo dať najavo, že festival už cez dvadsať rokov spojuje študentov, lektorov a všetkých, ktorí túžia tvoriť, a to napriek komplikáciám spôsobených pandémiou. Prvým miestom poroty bol ocenený snímok Figurky Nikoly Minářovej a cenu divákov získal film Semienko Ondreja Kocara.
Minuloročný dvadsiaty druhý ročník, ktorý prebehol 20. 5. 2022, niesol téma „Z inej perspektívy“. Študenti sa tentokrát rozhodli sústrediť na individualitu vnímania a vytvárania filmov. Hlavnú cenu poroty získala dráma Tatiany Pavolkovej s názvom Príliš veľa balónov a ocenenie divákov si vyslúžila komédia Parazit Jaroslava Vůjtka na motívy knihy Parkourista od Evy Dolejšovej.
Tohtoročný festival prebehol 19. 5. 2023 a jeho téma bola „Na hrane". Túto slovnú hračku využili študenti v propagačných materiáloch (niečo „nahrané", niekto je „nahraný") aj vo vizuálnom štýle, ktorému dominovala prisma. Hlavnú cenu poroty tento rok získala dráma 4 režisérok s názvom VŽDY A VŠADE (spolupracovali Polina Kotova, Eva Novotná, Sára Vašučková a Barbora Zouharová) a cenu divákov si odniesla hororová komédia Mŕtvoly v lese 2 Doroty Palicovej.
Crozetove ostrovy
thumb|Mapa súostrovia. Crozetove ostrovy je súostrovie vulkanického pôvodu, nachádzajúce sa v južnej časti Indického oceánu, patriace pod správu Francúzska, ako súčasť Francúzskych južných a antarktických území.
Podnebie
Ostrovy sa nachádzajú v miernom pásme, priemerné teploty sú 18 °C v lete a 5 °C v zimných mesiacoch. Celkový ročný úhrn zrážok je 2000 mm a počet daždivých dní v roku asi 300. V súčasnosti nie sú zaľadnené, ale v minulosti boli pokryté ľadovcami. Asi 100 dní do roka sú ostrovy vystavené silnému vetru, cez 100 km/hod.
Biológia
Ostrovy sú sídlom niekoľkých druhov tučniakov (tučniak kráľovský), tuleňov, albatrosov, v okolí sa často vyskytujú kosatky a veľryby. Dosť vážnym zásahom do ekosystému ostrovov bolo prinesenie myší, krýs a mačiek. V minulosti sa na prasacom ostrove nachádzali aj voľne žijúce prasce a kozy (tiež dovezené ako zdroj potravy), ktoré však boli vyhubené.
Dejiny
Ostrovy objavila francúzska expedícia v roku 1772 a sú pomenované podľa Julesa Crozeta - zástupcu veliteľa tejto expedície. V 19. storočí boli častým cieľom výprav lovcov tuleňov a veľrybárov. Od roku 1955 sú súčasťou Francúzskych južných a antarktických území, predtým boli závislým územím Madagaskaru. V roku 1963 bola na ostrove Île de la Possession postavená výskumná stanica obývaná celoročne skupinou 18 až 30 vedeckých pracovníkov, zaoberajúca sa meteorologickým, biologickým a geologickým výskumom.
Ejlat
Ejlat je mesto v najjužnejšom cípe Izraela na pobreží Červeného mora. Je to významné izraelské letovisko na brehoch Akabského zálivu.
Geografia
Ejlat je turistické letovisko a dôležitý prístav červenomorského pobrežia, umožňujúci Izraelu prístup do Indického oceánu. Od Beer Ševy je vzdialený cca 190 a od Tel Avivu cca 280 km južne.
Mesto je situované v úzkom výbežku Izraela, zovretom z východu jordánskym a zo západu egyptským územím. V blízkosti Ejlatu sa nachádza jordánsky prístav Akaba a egyptské mesto Tábá a z prístavu je dovidieť do 4 krajín: Izraela, Jordánska, Egypta a Saudskej Arábie.
Dopravné spojenie Ejlatu zabezpečuje severojužná diaľnica číslo 90, spájajúca krajinu s jordánskym hraničným priechodom Arava a egyptským prechodom Tábá. Turistom slúži najmä miestne letisko, využívané na vnútroštátne i medzinárodné lety.
Dejiny
Ejlat je spomínané ako jedna zo zastávok Izraelitov pri pochode z egyptského zajatia. Toto mesto sa nachádzalo v kráľovstve Edom, ktoré dobyl izraelský kráľ Dávid. Mesto je tiež niekoľkokrát spomínané v Starom zákone.
V čase rímskeho a byzantského impéria bol Ejlat využívaný ako prístav, cez ktorý bola transportovaná meď z neďalekých baní v Timne. V roku 1116 ho dobyli križiaci, no už v roku 1167 ho získal Saladin a mesto postupne strácalo na význame.
Moderné dejiny
Počas izraelskej vojny za nezávislosť bola lokalita Ejlatu (nazývaná Um Rašraš) 10. marca 1949 obsadená bez boja. Oblasť bola neobývaná a izraelskí vojaci tu zriadili policajnú stanicu, na ktorej vztýčili provizórnu vlajku. K založeniu vlastného Ejlatu došlo až v roku 1951 a už o 8 rokov získal štatút mesta. V roku 1967 sa námornou blokádou zo strany Egypta začala Šesťdňová vojna.
Ekonomika a turizmus
Cez moderný prístav v Ejlate prúdi do krajiny množstvo tovarov, predovšetkým však ropa a iné palivá. Podnebie s miernou zimou, piesočné pláže, bohatý podmorský život a veľmi nízke zrážky vytvárajú z lokality významné a turisticky atraktívne miesto. Atrakciou je i miestne delfinárium, kde môžu návštevníci plávať medzi delfínmi a poznávať podmorský svet Červeného mora. Mesto je známe nočným životom, ktorý priťahuje turistov z celého sveta.
Moderné mesto však trpí nedostatkom pitnej vody, ktorá sa získava odsoľovaním morskej vody. Rovnako nevýhodou je odľahlosť mesta od väčších centier - najbližšie významné mesto Beer Ševa je vzdialené cca 190 kilometrov.
Demografia
Prevažnú väčšinu obyvateľov mesta tvorili podľa sčítania v roku 2009 Židia - cca 40 300 osôb a vrátane nearabských obyvateľov židovského pôvodu je to až cca 45 400 osôb. Počet obyvateľov mesta dosiahol v roku 2021 52 753.
Podnebie
Vplyv Negevskej púšte, no i blízkych púští (Sahara, Sinajská a Arabská púšť) je miernený morom, napriek tomu patrí oblasť mesta k najteplejším miestam v Izraeli. V lete sú bežné teploty vzduchu nad 40 °C, v zime sa pohybujú okolo 21 °C a teplota vody dosahuje v lete 26 a v zime okolo 20 °C.
Salignac
Salignac môže byť:
T-55
Tanky T-54 a T-55 sú sovietske stredné resp. hlavné bojové tanky vyrábané v rokoch 1947 až 1981. Mnoho týchto tankov zostáva vo výzbroji viacerých krajín dodnes. Bolo vyrobených viac než 95 000 tankov tohto radu, čo z nich robí najvyrábanejšie tanky na svete. Tanky T-54 a T-55 si sú veľmi podobné a na prvý pohľad nerozoznateľné. Mnoho T-54 bolo v neskoršom období modernizovaných na verziu T-55.
Vznik a vývoj
Tanky T-54/55 boli vyvinuté v 40. rokoch ako náhrada za zastarávajúce tanky T-34. Vývoj sa začal v Charkovskej konštrukčnej kancelárii O.O. Morozova v roku 1943, keď sa začali práce na vylepšenej verzii T-34M. Úsporou hmotnosti, lepším motorom a ďalšími zmenami mohli konštruktéri na nový podvozok inštalovať silnejší pancier. Nový tank bol označený T-44. Prvé tanky T-54 boli vyrobené v roku 1945 a v roku 1947 nahradili vo výrobe nástupcu tankov T-34, ktorým bol typ T-44. Tento však stále používal vežu tanku T-34/85, do ktorej nebolo možné inštalovať nový silnejší kanón, ktorý by podstatne prekonával nemecký kanón tanku Tiger, či dlhý  kanón tanku Panther. Séria prototypov viedla k výrobe tanku T-54 so kanónom D-10, rovnakým akým boli vyzbrojené samohybné delá SU-100.
V roku 1947 sa začala sériová výroba vo fabrike Uralvagonzavod (UVZ) v Nižnom Tagile. Od roku 1948 v Charkovskom závode na výrobu lokomotív V.O. Malyševa. Od roku 1951 začala modernizácia aj tohto nového typu. Bol inštalovaný lepší optický zameriavač, filtre paliva, oleja a vzduchu. Nový typ označený ako T-55 bol prvý tank schopný nasadenia v oblastiach zasiahnutých zbraňami hromadného ničenia. Stroj bol tiež vybavený automatickým protipožiarnym systémom. V roku 1958 začala výroba typu T-55 a prestavba T-54 na T-55. Výroba skončila až v roku 1981. Vzniklo mnoho variánt s rôznymi modifikáciami. V ZSSR bolo vyrobených okolo 50 tisíc kusov. Licenčne sa tank vyrábal aj v Česko-Slovensku, Poľsku, v Číne ako typ 59. Mnoho strojov bolo exportovaných do zahraničia.
V Česko-Slovensku bol tento tank v 70. rokoch modernizovaný a vybavený mikroprocesorovým systémom riadenia paľby Kladivo.
Následníkom tankov T-55 bol typ T-62 zo začiatku 60. rokov. T-62 využíval veľa komponentov svojho predchodcu.
Nasadenie
Tanky T-54 a T-55 sa zúčastnili mnohých konfliktov a kríz hlavne počas studenej vojny. Na začiatku svojho nasadenia prekonával všetky nepriateľské konštrukcie. Najnebezpečnejší tank USA M48 Patton stroje T-55 prekonávali svojim pancierovaním aj palebnou silou. Použili ich sovietske sily a jednotky krajín Varšavskej zmluvy pri intervencii v Maďarsku roku 1956, ČSSR v roku 1968. Intenzívnych bojov sa tanky zúčastnili vo vojnách na Blízkom východe, vo Vietname, Afganistane a inde. Dodnes slúžia tieto tanky asi v 50 štátoch. Tisíce týchto tankov majú stále zakonzervované, a pripravené na opätovné uvedenie do prevádzky aj krajiny bývalého východného bloku.
Z výzbroje ČSĽA a teda aj na Slovensku boli tanky T-54 postupne sťahované od roku 1990. V rokoch 1992 - 1994 došlo podľa Zmluvy o konvenčných ozbrojených silách v Európe k ich likvidácii. Do súčasnosti sa na Slovensku zachovali len 2 kusy T-54M, ktoré sú v zbierkach Vojenského historického múzea v Piešťanoch.
Tank má veľmi nízku siluetu, vďaka ktorej je menej zraniteľný a na bojisku je ťažšie spozorovateľný. Sila pancierovania sa pohybuje v rozmedzí 120. Bez prípravy sa tank môže brodiť v hĺbke. Po krátkej príprave je schopný prekonať aj vodnú prekážku s hĺbkou. Nevýhodou je omedzený priestor pre posádku, vodič, strelec aj veliteľ sedia vo vozidle v rade za sebou. Prípadný zásah tak môže v momente vyradiť väčšinu posádky.
Po nasadení nového amerického tanku M60 a britského typu Centurion so 105 mm kanónom, ktoré dokázali preraziť pancier T-55 na vzdialenosť 2 km sovietska armáda začala T-55 nahradzovať modernizovaným typom T-62.
Salignac (Alpes-de-Haute-Provence)
Salignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-de-Haute-Provence, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Salignac má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Salignac má 525 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Frauenkirche (Drážďany)
thumb|Frauenkirche r.2005 thumb|zničený kostol r. 1970 Frauenkirche (po slovensky Kostol Matky Božej/Panny Márie) je luteránsky kostol v Drážďanoch v Nemecku.
Drážďanský Frauenkirche bol zničený v kontroverznom bombardovaní Drážďan z 13. na 14. februára 1945, počas druhej svetovej vojny a neskôr bol zrekonštruovaný. Rekonštrukcia exteriéru bola dokončená v roku 2004 a interiéry boli dokončené v roku 2005. Po 13 rokoch nákladnej rekonštrukcie bol znovu vysvätený 30. októbra 2005 pri oslave protestanského sviatku dňa reformácie.
Dejiny
Frauenkirche bol vybudovaný ako luteránsky kostol napriek tomu, že saský vládca Friedrich August II. (1670 - 1733) bol v tom čase už katolíkom (na katolícku vieru prestúpil v roku 1719, aby získal titul poľského kráľa).
Pôvodný barokový kostol bol postavený v rokoch 1726 až 1743 a bol navrhnutý drážďanským mestským architektom Georgom Bährom (1666 - 1738), jedným z najväčších majstrov nemeckého baroka. Bährova zreteľná architektúra kostola zachytila nový duch protestantstva.
V roku 1736 slávny tvorca organov Gottfried Silbermann (1683 - 1753) postavil trojmanuálový nástroj pre kostol. Organ bol nainštalovaný 25. novembra a 1. decembra na ňom mal Johann Sebastian Bach (1685 - 1750) svoj koncert.
Najvýraznejším stavebným prvkom kostola je kupola zvaná Kamenný zvon (die Steinerne Glocke) čnejúca do výšky 95 metrov. Je to triumf techniky a inžinierstva doby porovnateľný snáď len s Michelangelovou kupolou pre Baziliku svätého Petra v Ríme. 12 000 ton vážiaca kupola sa týči bez akýchkoľvek vnútorných opôr, napriek rôznym negatívnym predpovediam je dóm stále stabilný. V roku 1760 bol zvon zasiahnutý viac ako 100 delovými guľami pruskej armády počas sedemročnej vojny.
Dokončený kostol dodal Drážďanom výraznú siluetu, ktorá bola zachytená na známych obrazoch Bernada Bellotta, nazývaného Canaletto.
V roku 1849 sa kostol stal srdcom revolúcie známej ako májové povstanie v Drážďanoch a bol obklopený barikádami.
Vyše 200 rokov kostol monumentálne dominoval drážďanskej panoráme.
Zničenie
Kostol bol skoro totálne zničený a ruiny (chórová časť kostola) spolu so zvyškami kameňov boli ponechané v centre mesta na ďalších 45 rokov. Krátko po skončení 2 svetovej vojny sa začalo s číslovaním a konzervovaním zvyšných kameňov a trosiek. Pieta tohto miesta zabránila komunistickým úradom v odstránení trosiek a vytvoreniu plánovaného parkoviska. V roku 1982 sa ruiny stávajú miestom pokojných protestov proti komunistickému režimu. Na výročie bombardovania si 400 obyvateľov Drážďan uctilo pamiatku obetí tichom a zapálením sviečok.
Príprava rekonštrukcie a získavanie peňazí
Už v posledných mesiacoch vojny boli snahy o rekonštrukciu kostola. Nanešťastie pod vplyvom politických dôvodov sa rekonštrukcia neuskutočnila. Ruiny boli zakonzervované a vyhlásené za vojenský pamätník, rovnako ako ruiny katedrály v Coventry v Anglicku, ktorá bola zničená nemeckým bombardovaním v roku 1940.
Po znovuzjednotení Nemecka sa situácia zmenila. V roku 1989 založil Ludwig Güttler občiansku iniciatívu „Spoločnosť pre rekonštrukciu Frauenkirche“ a začal agresívnu fundraisingovú kampaň, ktorá viedla k získaniu dostatočného množstva finančných prostriedkov. Sen sa stal skutočnosťou. Tisíce architektov, historikov a inžinierov zoradili tisíce kameňov, identifikovali ich a označili pre znovupoužitie v stavbe. Rekonštrukcia Frauenkirche stála 182,6 milióna € (cca 7,5 miliardy SK podľa vtedy platného kurzu). Dresdner Bank zaplatila viac než polovicu nákladov pomocou príspevkových certifikátov a sama prispela čiastkou 7 miliónov eur. K najväčším individuálnym sponzorom patril nositeľ Nobelovej ceny za medicínu Günter Blobel, ktorý na obnovu venoval väčšinu finančnej odmeny spojenej s týmto ocenením (cca 3 250 000 Sk). Ďalších 2,3 miliónov € bolo získaných pomocou symbolického predávania stavebných kameňov.
Rekonštrukcia
Samotná rekonštrukcia trvala 12 rokov. Originálne stavebné plány z 18. storočia sa nezachovali, rekonštrukcia preto čerpala informácie z dobových fotografii a dokumentácie opravy kostola vykonanej v 20. rokoch 20. storočia. Podľa nich bol zostavený presný 3D počítačový model stavby. Každá pôvodná časť bola zaevidovaná a bolo jej určené príslušné miesto v modeli - do stavby sa tak podarilo zakomponovať 43% pôvodných súčastí.
Architekti upravili oproti pôvodným plánom najmä podzemné priestory, kde vznikla koncertná sála. Všetky nosné piliere boli nanovo vytvorené z pieskovca. 12 000 ton vážiaca kupola bola vytvorená postupným skladaním presne opracovaných kamenných častí na nosný drevený skelet, ktorý bol nakoniec odstránený.
Kostol má po rekonštrukcii zabudovanú klimatizáciu, elektrické osvetlenie a kompletné ozvučenie.
Iné projekty
.
Afeidas (syn Oxynta)
Afeidas je v gréckej mytológii nástupca aténskeho kráľa Oxynta.
Afeidas, syn Oxynta, nastúpil na aténsky trón okolo roku 1135 pred Kr. a po ročnej vláde ho zavraždil jeho mladší brat Thymoites a zmocnil sa vlády v krajine. O vláde kráľa Afeida antickí autori nič bližšieho neuvádzajú.
Diaľnica A862 (Nemecko)
Diaľnica A862 bola so svojou dĺžkou len 400 metrov najkratšou diaľnicou v Nemecku. Cesta smeruje od francúzskej štátnej hranice ku diaľnici A5 pri obci Neuenberg. V súčasnosti je však považovaná len za akúsi príjazdovú cestu bez akéhokoľvek čísla.
Les Tourailles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bystrá dolina (Kráľovohoľské Tatry)
Bystrá dolina je dolina v severovýchodnej časti Nízkych Tatier.
Preteká ňou potok Bystrá. Do doliny vedie asfaltová cesta a modro-značkovaný chodník zo Spišského Bystrého až na Kráľovu hoľu.
Pornichet
Pornichet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolní Slivno
Dolní Slivno je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 304 obyvateľov, z toho 151 mužov a 153 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 39,6 roka, ženy 42,2 roka).
Zoznam štátov
Toto je zoznam štátov.
Superstar
Superstar je označenie, používané obvykle pre osobu z oblasti šoubiznisu (herec/herečka alebo spevák/speváčka), ktorý patrí ku špičke vo svojom odbore, čo je obvykle ocenené výškou honorárov a pozornosťou bulvárnych médií.
Označenie sa ale používa vo viacerých významoch:
Kľačianska dolina (Malá Fatra)
Kľačianska dolina leží na južnej strane Malej Fatry, v podcelku Krivánska Fatra. Preteká ňou Kľačiansky potok. Nie je turisticky sprístupnená.
Marko Škop
Marko Škop (* 25. jún 1974, Prešov) je slovenský režisér.
Absolvoval žurnalistiku na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (1996) a réžiu dokumentárneho filmu na VŠMU v Bratislave (2001). Získal vedecký titul PhD. na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (2005)
Thörl
Trhová obec má rozlohu a  obyvateľov. Pred spojením mala obec rozlohu a 1. januára 2014 v nej žilo 1 608 obyvateľov.
Štefanovský potok (prítok Myjavy)
Štefanovský potok je potok na Záhorí, preteká územím okresov Skalica a Senica. Je to pravostranný prítok Myjavy, meria 7,6 km a je tokom IV. rádu.
TSC
TSC môže byť:
Štefanovský potok (prítok Myjavy)
Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Unínska pahorkatina, na južnom úpätí Zámčiska (434,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 290 m n. m., juhovýchodne od obce Unín. Sprvu tečie juhozápadným smerom, na hornom toku je koryto sprevádzané porastom lužného lesa, esovito sa stáča, sprava priberá prítok z lokality Za humnami od Unína a stáča sa na juh. Z pravej strany priberá prítok z oblasti Sobotskej hory a preteká obcou Štefanov. Napokon sa na dolnom toku stáča viac na juhovýchod, preteká Myjavskou nivou a južne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške cca 179 m n. m. do Starej Myjavy.
Bitka o komplex Tora Bora
Bitka o komplex Tora Bora/Tóra Bóra bola vojenská operácia, ktorá sa uskutočnila v decembri 2001 v Afganistane v úvodnej časti novej vojny v krajine. Dôvodom začiatku bojových operácií boli predpoklady, že by sa v hornatom teréne v oblasti Tora Bora mohol nachádzať vodca teroristickej organizácie Al-Ká’ida Usáma bin Ládin. Napriek likvidácii vojsk Talibanu v oblasti nebol bin Ládin dolapený.
Jaskynný komplex Tora Bora (v preklade Čierny prach) sa nachádza v pohorí Biele hory neďaleko Chajbarského priesmyku na východe Afganistanu. V decembri 2001 sa jednalo o poslednú významnú baštu al-Káidy a jej spojencov z hnutia Taliban v krajine. Podľa informácií rozviedky sa v ňom malo nachádzať niekoľko významných predstaviteľov Al-Káidy, medzi nimi aj jej šéf Usáma bin Ládin. right|thumb|Nálet na pozície Talibanu pri Tora Bora
Pozadie
Spoľahlivé informácie o štruktúre komplexu doposiaľ chýbajú, no s istotou možno povedať, že fámy o rozsiahlych bunkroch v ktorých sa skrývala ťažká technika sa nezakladajú na pravde. Tora Bora mala mať aj svoju vlastnú hydroelektráreň, a podľa triezvych odhadov poskytovala útočisko pre zhruba tisíc mužov. Jadro tvorí sieť jaskýň, ktorá bola posilnená dobudovanými tunelmi počas bojov proti sovietskej armáde. Na výstavbe Tora Bora sa aktívne podieľala aj americká CIA v rámci operácie Cyklón. Niektoré stavby sú ale ešte staršie, keďže oblasť bola aj v minulosti pre okolitý ťažký terén vyhľadávaným útočiskom.
Boj
Príslušníci Severnej aliancie sa len pomaly prebíjali cez ťažký terén smerom k poslednému opornému bodu Talibanu. Podporu im poskytovalo niekoľko príslušníkov amerických a britských špeciálnych jednotiek, ktorí mali na starosť mimo iné navádzanie leteckej podpory na pozemné ciele. Po krátkej prestávke sa najintenzívnejšie boje rozhoreli 12. decembra, no podľa niektorých zdrojov šlo už len o snahu poskytnúť čas predstaviteľom al-Káidy na útek.
Zo strany spojencov zasiahlo do bojov asi 50 príslušníkov rôznych amerických a britských špeciálnych jednotiek. Prekvapivé informácie zverejnili v auguste 2008 nemecké noviny Frankfurter Allgemeine Zeitung, podľa ktorých sa do boja malo zapojiť aj niekoľko príslušníkov nemeckej špeciálnej jednotky KSK. Tento údaj sa ale nedá potvrdiť z ďalších zdrojov.
Ako sa tlak spojencov stále viac sústredil na Tora Bora Taliban bol stále viac zatláčaný. Napomohli tomu aj lokálne milície v počte asi 2 000 mužov, ktoré sa vďaka snahe (a peniazom) CIA pripojili na stranu spojencov. Žiaľ, boje si vyžiadali aj obete v radoch civilistov. Podľa oficiálnych informácií sa ich počet vyšplhal až na 100 – 200.
2. decembra vyslali na miesto bojov ďalších 20 príslušníkov špeciálnych síl. 5. decembra sa postupujúcim afganským milíciám podarilo dobyť nižšie položené jaskyne, a Taliban sa musel stiahnuť do vyššie položených postavení. Do boja zasiahla aj jednotka Afgancov spolupracujúca s agentmi CIA, no dostala sa pod priateľskú paľbu. Tá spôsobila ťažké straty, no jednotka i tak pokračovala v boji.
Taliban nemohol odolávať navždy. Postupujúce vojská krok za krokom dobýjali jednotlivé oporné body. Definitívny pád Tora Bora nastal 17. decembra, keď boli dobyté všetky jaskyne a tunely. Neboli ale nájdené žiadné rozsiahle podzemné stavby o ktorých sa hovorilo, iba zväčša prírodné jaskyne s neveľkými skladmi zbraní a munície.
Pátranie po bin Ládinovi
Na druhej strane v októbri 2004 generál Tommy Franks pre noviny The New York Times povedal, že nie je vôbec isté, či sa bin Ládin v Tora Bora niekedy nachádzal. Ten mal počas bojov viackrát osloviť svojich prívržencov pomocou rádia, no nedá sa preukázať, či vysielanie pochádzalo z okolia komplexu. Bývalý veliteľ skupiny Delta force známy ako Dalton Fury v televíznej relácii 60 minút taktiež vyjadril názor, že bin Ládin Američanom tesne unikol. Uviedol tri hlavné dôvody, ktoré to mali zaviniť:
Beckovská brána
Geológia
Bránu, ktorej dno je asi široké a  dlhé, budujú mezozoické horniny obalovej série križňanskej jednotky, hlavne vápence a dolomity chočského a strážovského príkrovu, v dne prekryté riečnymi náplavmi Váhu. Vznik Beckovskej brány súvisí so zlomovým založením doliny Váhu a s eróziou Váhu v tvrdých mezozoitských horninách. Reliéf dna je plochý, rovinný, len miestami s menšími deniveláciami, stráne sú prevažne zrázne.
Doprava
Bránou vedú hlavné severojužné cestné (diaľnica D1, cesta I/61 a II/507) a železničný spoj Bratislava – Žilina.
Tiefenbach bei Kaindorf
Žije tu 680 obyvateľov (31. 12. 2010).
Slančík (okres Košice-okolie)
Slančík (v minulosti Sálančik, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. V rokoch 1989 až 1990 bol Slančík súčasťou obce Slanec.
Dolní Stakory
Dolní Stakory sú obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 259 obyvateľov, z toho 136 mužov a 123 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,7 roka (muži 35,6 roka, ženy 40,0 roka).
Planetárium pri Slovenskom technickom múzeu Košice
Je to malé projekčné planetárium, typ ZKP-II, ktoré vyrobila firma Zeiss Jena a má dve projekčné hlavy, resp. diaprojektory, každý má 16 objektívov, z ktorých každý premieta určitú časť oblohy.
Prístroj je možné nastaviť na ľubovoľný deň, mesiac a rok a zobraziť ako vyzerala alebo ako bude vyzerať obloha v minulosti alebo v budúcnosti. Je tu možné demonštrovať pohľad na nočnú oblohu v dôsledku precesného pohybu zemskej osi v rozmedzí +/- 13000 rokov, zobraziť astronomické súradnice, čo sa využíva pri nácviku klasickej navigácie podľa hviezd. Sú tu prídavné projekčné zariadenia na premietanie Slnečnej sústavy z veľkej diaľky, zatmenie Mesiaca, Slnka, demonštrovať prelet kométy. Programy pre školské skupiny dopĺňajú premietanie astronomických filmov, diafilmov a pre deti premietanie rozprávok s astronomickou tematikou. Kapacita planetária je 42 miest.
Zoznam politických článkov/P
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 336 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
pá
Pál Csáky · Pál Farkas · Pál Keszegh · Pál Schmitt · Pápež · Pápežská cirkevná akadémia · Pápežský erb · Pápežský legát · Pápežský štát
pä
Päťročný plán
pe
Peacekeeping · Peážna doprava · Pedro Antonio de Cevallos · Pedro Eugenio Aramburu · Pedro Pablo Ramírez · Pedro Sánchez · Peisistratos (aténsky politik) · Pekka Haavisto · Pelops (kráľ Sparty) · PEN · Per Albin Hansson · Periandros (Korint) · Perikles · Peronizmus · Persona non grata · Personálna únia (štáty) · Perzekúcia · Peter (apoštol) · Peter Antal · Peter Baco · Peter Biroš · Peter Bobula · Peter Bohunický (1952) · Peter Bódy · Peter Briška · Peter Brňák · Peter Cmorej · Peter Colotka · Peter Čiernik · Peter Daubner · Peter Ďuračka · Peter Gabura · Peter Gajdoš · Peter Garrett · Peter Chudík · Peter II. (Rusko) · Peter Jaroš · Peter Juza · Peter Kažimír · Peter Kresák · Peter Kresánek · Peter Magvaši · Peter Mach · Peter Marček · Peter Markovič · Peter Matúška · Peter Miššík · Peter Molčan · Peter Muránsky · Peter Oremus (politik) · Peter Osuský · Peter Ottinger · Peter Pellegrini · Peter Rovnianek · Peter Šramko · Peter Šťastný · Peter Tatár · Peter Tomeček · Peter Weiss (politik) · Peter Zajac · Peter Zaťko · Peter Zeman · Peter Žiga · Petr Fiala · Petr Nečas · Petr Pithart · Petr Zenkl · Petra Krištúfková · Petra Masácová · Petre Roman · Petro Olexijovyč Porošenko · Petru Groza
pé
Péróz I. · Péter Jakab (politik) · Péter Medgyessy
ph
Philip Noel-Baker
pi
Piata francúzska republika · Pierre Duchesne · Pierre Laval · Pierre Messmer · Pierre Séguier · Pierre Simone de Laplace · Pillerova komisia · Pingpongová diplomacia · Piotr Arkadievič Stolypin · Piotr Berngardovič Struve · Pipin I. · Pipin III. · Piráti a Starostovia · Pirátska strana – Slovensko · Pirátska strana (Švédsko)
pl
Plaid Cymru · Plantagenetovci · Plán obnovy a odolnosti Slovenskej republiky · Plebiscit · Pleistarchos · Pleistoanax · Plutokracia
po
Podpredseda vlády · Podpredseda vlády Spojeného kráľovstva · Podprefektúra (všeobecne) · Pokračujúca írska republikánska armáda · Pol Pot · Policajná brutalita · Policajná brutalita na Slovensku · Policajná stanica · Policajný psovod · Policajný štát · Policajt · Politická akadémia · Politická apatia · Politická doktrína · Politická ekonómia · Politická filozofia · Politická inštitúcia · Politická kultúra · Politická sloboda · Politická socializácia · Politická strana · Politická teória · Politické hnutie · Politické myslenie · Politické strany v Nemecku · Politickosť · Politický extrémizmus · Politický kompas · Politický pluralizmus · Politický režim · Politický stred · Politický systém Českej republiky · Politický systém Holandska · Politický systém Izraela · Politický systém Slovenska · Politický systém Spojeného kráľovstva · Politický systém Spojených štátov amerických · Politický väzeň · Politický vývoj Slovenska od roku 1989 · Politik · Politika · Politika Kórejskej ľudovodemokratickej republiky · Politika v Afganistane · Politológia · Polícia · Poloprezidentská republika · Polybios · Polydektes (Sparta) · Polydóros (Sparta) · Poľsko · Pomerný volebný systém · Poncián · Pontius Pilatus · Portál:Politika · Portál EÚ pre zdravie · Portugalsko · Poslanec · Poslanec Európskeho parlamentu · Poslanecký sľub · Post-Capitalist Society · Potravinová suverenita · Poučenie z krízového vývoja · Poverovacie listiny · Povinnosti policajta
pr
Pragmatická sankcia (1713) · Pratibha Dévísinh Pátilová · Pravá írska republikánska armáda · Pravá Slovenská národná strana · Pravica (politika) · Pravicový extrémizmus · Pražská zmluva (1973) · Práca slovenského národa · Právny štát · Právo a spravodlivosť · Právo na prácu · Právo na život · Preambula · Predseda dočasnej vlády Írskeho slobodného štátu · Predseda Európskeho parlamentu · Predseda Národnej rady Slovenskej republiky · Predseda vlády · Predseda vlády Austrálie · Predseda vlády Azerbajdžanu · Predseda vlády Slovenskej republiky · Preteky v zbrojení · Pretendent · Prevrat 18. brumaira · Prezident · Prezident Azerbajdžanu · Prezident Francúzska · Prezident Írska · Prezident Ruskej federácie · Prezident Slovenskej republiky · Prezident Spojených štátov · Prezidentská republika · Prezidentské voľby · Prežihov Voranc · Prétorianizmus · Priama akcia · PRIAMA DEMOKRACIA · Priama demokracia · Priatelia Zeme · Pribina · Prijateľný kompromis · Primátor (Česko) · Primátor (Slovensko) · Princeps senatus · PRINCÍP · PRISM (NSA) · Prímerie · Prípad Hedvigy Malinovej · Prísaha prezidenta Spojených štátov amerických · Príspevková organizácia · Pro-europanizmus · Pro-life hnutie · Program Spojených národov pre životné prostredie · Progresívne Slovensko · Prokles · Prominent · Propaganda Due · Protektorát · Protest · Protesty v Turecku v roku 2013 · Protipápež · Prvá dáma · Prvá dáma Spojených štátov · Prvá intifáda · Prvý svet · Prvý torunský mier · Prytanis (kráľ Sparty)
př
Přemysl Otakar I. · Přemyslovci
ps
Psammétichos (Korint)
pu
Pugwashské konferencie o vede a svetových záležitostiach · Pushpa Kumal Dahal (Prachandra)
Les Ventes-de-Bourse
Les Ventes-de-Bourse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Saumane (Alpes-de-Haute-Provence)
Saumane je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-de-Haute-Provence, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Les Ventes-de-Bourse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saumane (Alpes-de-Haute-Provence)
Poloha
Saumane má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Smolinský potok
Smolinský potok je potok na Záhorí, preteká územím okresov Skalica a Senica. Je to pravostranný prítok Myjavy, má dĺžku 9,5 km a je tokom IV. rádu. Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Unínska pahorkatina, južne od obce Petrova Ves v nadmorskej výške okolo 221 m n. m. Najprv tečie juhozápadným smerom, zľava priberá krátky prítok spod kóty 242,0 m a napája Smolínsky rybník. Potom sa stáča na juhojuhozápad, preteká obcou Smolinské, tu priberá sprava prítok z oblasti V jazerách a ďalej tečie viac juhozápadným smerom. Pokračuje v Borskej nížine, v časti Myjavská niva, okrajom obce Čáry, z ľavej strany priberá Čársku Kopánku a stáča sa na západ. Napokon sa stáča k svojmu ústiu na juh a severne od obce Kuklov ústi v nadmorskej výške cca 161 m n. m. do Myjavy.
Saumane (Alpes-de-Haute-Provence)
Obyvateľstvo
Saumane má 108 obyvateľov (2009).
Les Ventes-de-Bourse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saumane (Alpes-de-Haute-Provence)
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Les Ventes-de-Bourse
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polánka (prírodná pamiatka)
Ochrana
Predmetom ochrany je suchá lúčka a priľahlá remízka. Jediná lokalita vstavačovca bazového v CHKO Železné hory.
Ándhrapradéš
Ándhrapradéš (po telugsky ఆంధ్ర ప్రదేశ్ - Ándhra Pradéš, po hindsky Ándhra Pradéš, po anglicky Andhra Pradesh) je jedným zo štyroch južných štátov Indie. Rozlohou 275 045 km² je štvrtým a počtom obyvateľov 76 210 007 piatym najväčším štátom Indie. Na severe je ohraničený štátmi Maháraštra, Čhattísgarh a Urísa, na juhu Tamilnádu, západe Karnátaka a na východe Bengálskym zálivom.
Na území tohto štátu vznikol v júni 2014 nový zväzový štát Telangana.
Až 77 % z celkovej poľnohospodárskej žatvy tvorí ryža. V roku 2006 sa v tomto štáte vyprodukovalo 17,796 milióna ton ryže. Štátom pretekajú dve veľké rieky Godavari a Krišna.
Helmut Hasse
Helmut Hasse (* 25. august 1898, Kassel, Nemecko, vtedy Nemecké cisárstvo – † 26. december 1979, Ahrensburg, Nemecko) bol nemecký matematik. Zaoberal sa predovšetkým teóriou čísel, špeciálne p-adickými číslami a algebraickou teóriou čísel.
Gouda (syr)
Gouda je polotvrdý syr z provincií Zuid-Holland a Utrecht v Holandsku.
Syr sa tradične formuje do ploských bochníkov v tvare kolesa, má tenkú žltú kôru a je obalený do parafínového vosku. Mladý syr má pevné svetložlté cesto, posiate malými nepravidelnými vzduchovými bublinami a občas aj veľkými dierami. Syr je mäkký a pružný, s maslovou arómou pripomínajúcou topený syr. Vo veľmi miernej chuti je cítiť fondán s orieškami. Ako syr dozrieva, jeho kôra hrubne a cesto tmavne a tvrdne, najmä na okrajoch. Príchuť dozrieva a dáva syru oveľa robustnejšiu chuť. Zrelý syr chutí slano s lahodnou ovocnou príchuťou a sladkým zakončením. Syr zrejúci dlhšie ako dva roky má silnú príchuť karameliek.
thumb|left|Gouda
Sopotnická dolina
Sopotnická dolina leží v juhozápadnej časti Nízkych Tatier. Preteká ňou potok Sopotnica. Do tejto doliny vedie asfaltová cesta a s ňou aj zeleno-značkovaný chodník z Brusna na Veľkú Chochuľu.
V spodnej časti sa nachádza malý vápencový kaňon. Lesy sú tu prevažne zmiešané, v najvyšších polohách ihličnaté, tvorené smrekom, vyššie kosodrevinou a subalpínskym stupňom (hole). Dobré podmienky tu nachádza medveď hnedý.
Anjeli a démoni
Anjeli a démoni môže byť:
Polites (syn Priama)
náhľad|Polites syn Priama, autor:[[Jean-Hippolyte Flandrin (1809–1864)]] Polites alebo Polités (starogr. Πολίτης – Polites/iný prepis Polités, ) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.
V samom závere dobývania Tróje, potom čo sa Achájci ľsťou dostali v útrobách trójskeho koňa do mesta, boli obyvatelia mesta nemilosrdne vyvražďovaní.
Saint-Dié-des-Vosges
Dejiny
Mesto je prvý raz spomínané v súvislosti s legendárnym Deodatusom, biskupom z Nevers, ktorý tu v roku 679 zomrel.
V roku 1507 bola v meste zverejnená mapa miestneho obyvateľa Martina Waldseemüllera v ktorej prvý raz pomenoval novoobjavený kontinent Amerika po cestovateľovi a kartografovi Amerigovi Vespuccim.
Francúzsky vplyv v regióne patriacom do Rímskonemeckej ríše stúpal. V 17. storočí anektovalo Francúzsko Alsasko, Lotrinsko mu pripadlo v roku 1776. Z roku 1871 vytvoreného útvaru Alsasko-Lotrinsko sa viacero Alsasanov odsťahovalo
Od roku 1777 je sídlom rovnomenného biskupstva.
Po takmer úplnom zničení ustupujúcimi nemeckými vojskami na konci druhej svetovej vojny bolo mesto obnovené v triezvom štýle päťdesiatych rokov 20. storočia.
Burgos (mesto v Španielsku)
Burgos je mesto v Španielsku, stredisko Starej Kastílie, hlavné mesto provincie Burgos.
Tieschen
Tieschen je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v  okrese Südoststeiermark.
Žije tu obyvateľov.
Les Yveteaux
Les Yveteaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Port-Saint-Père
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Les Yveteaux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Port-Saint-Père
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Les Yveteaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Port-Saint-Père
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Les Yveteaux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Domousnice
Domousnice je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 261 obyvateľov, z toho 127 mužov a 134 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,8 roka (muži 41,5 roka, ženy 44,1 roka).
Hiadeľská dolina
Hiadeľská dolina (a hédeli völgy) je dolina v juhozápadnej časti Nízkych Tatier.
Preteká ňou potok Vážna a vedie ňou modro-značkovaný chodník z Hiadeľa cez Hiadeľské sedlo až do Korytnice.
V budúcnosti má dolinou viesť rýchlostná cesta R1, ktorá prepojí Horehronie a Liptov.
Edgarosaurus
Edgarosaurus je vyhynutý rod dlhokrkých plesiosaurov z čeľade Polycotylidae. Zahŕňa 1 druh Edgarosaurus muddi.
Charakteristika
Bol dlhý 3,5 m a vážil podľa odhadov 200 kg. Žil v období ranej kriedy. Bol objavený pomerne nedávno (v roku 2002) a je známy iba z jednej fosílie ktorá sa našla v Montane v USA. V tom období bolo územie Montany pokryté plytkým morom.
Saumane
Saumane môže byť: