cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam kráľov starovekej Macedónie
Macedónia sa rozkladala na území, v súčasnosti rozdelenom na niekoľko častí. Je to dnešný okres severného Grécka Makedónia, Severné Macedónsko, Albánsko, južná časť Bulharska, a grécka a turecká Trácia. V staroveku bolo toto územie obývané starovekými Macedóncami. Počas 4. storočia pred Kr., za vlády Filipa II., dosiahla Macedónia dominantného postavenia medzi gréckymi mestskými štátmi v Korintskom spolku. Filipov syn Alexander Veľký dobyl Perzskú ríšu, Egypt a ďalšie rozsiahle oblasti. Časom Macedónia stratila moc nad väčšinou svojho veľkého územia a nakoniec jej ostala vláda len nad Gréckom. Porazila ju až Rímska republika v macedónskych vojnách (215 – 148 pred Kr.).
Arpheuilles
Arpheuilles môže byť:
Husľový koncert (Čajkovskij)
Husľový koncert D-dur, Op. 35 je dielo ruského skladateľa Piotra Iljiča Čajkovského.
thumb|right|Čajkovskij (vpravo) s huslistom Josifom Kotekom Skladateľ koncert skomponoval na jar roku 1878 v švajčiarskom Clarens, ležiacom na brehu Ženevského jazera. V tejto prírodnej idyle sa skladateľ spamätával z depresií a pokusu o samovraždu spojeného s nevydareným manželstvom s Antoninou Ivanovnou Miľjukovovou. Počas tohto pobytu ho navštívil jeho bývalý žiak z moskovského konzervatória, huslista Josif Kotek. Žiak, pre ktorého mal Čajkovskij slabosť sa stal silným impulzom pre skomponovanie husľového koncertu. Skladateľ bol s dielom hotový v priebehu mesiaca, pričom stihol skomponovať i novú verziu druhej vety, ktorou nahradil pôvodnú, ktorú považovali Kotek i Čajkovského brat Modest za slabšiu. Keďže Kotek nemal také renomé, aby mohol nové dielo hrať na premiére, Čajkovskij dedikoval dielo Leopoldovi Auerovi. Ten po zhliadnutí partu však náročný koncert označil za nehrateľný a odmietol ho naštudovať. Premiéru koncertu tak nakoniec odohral huslista Adolf Brodsky s dirigentom Hansom Richterom v roku 1881 vo Viedni. Koncert si však nezískal náležitú pozornosť a presadil sa až po prevedení v Londýne. O jeho popularitu sa významným spôsobom zaslúžil huslista českého pôvodu Karel Halíř.
Koncert má tri vety:
Typická dĺžka skladby je približne 34 minút.
Dielo je nápadité, plné spontánnosti a vitality už od prvých taktov. Tie prináša orchester so svojou predohrou, ktorej melódia sa podobne ako v Čajkovského prvom klavírnom koncerte, v priebehu skladby už neopakuje. Potom s veľkým entuziazmom nastupujú sólové husle s hlavnou témou. Po druhej téme, označenej Molto espresivo, sa vracia hlavná téma v plnokrvnom znení orchestra. Nasleduje prevedenie, na ktoré naväzuje efektná kadencia. Tá končí dlhým trilkom, do ktorého jemne vstupuje orchester s reprízou hlavnej témy, ktorú hrá flauta. Už po pár taktoch sa k téme pridávajú husle. Po repríze je veta zakončená kódou. Druhá veta je známa Canzonetta v 3/4 takte. V kontraste s prvou vetou je typicky rusky zádumčivá až elegická. Canzonetta prechádza plynule do poslednej vety. Tou je iskrivé rondo, v ktorom sa sólista musí popasovať so strhujúcim tempom. Kóda na konci vety završuje celú skladbu.
Čajkovského husľový koncert je vďaka melodickej bohatosti a výborne zvládnutému orchestrálnemu i husľovému partu reprezentatívnym dielom celého husľového repertoáru. Je to nepochybne virtuózny kus, ktorý je výzvou pre každého sólistu.
Osada
right|thumb|Ilustrácia od Fredericka McCubbina
Osada je pojem, ktorý má viacero definícií, spravidla označuje veľmi malé sídlo.
Presnejšie definície:
Hendrichovce
Hendrichovce sú obec na Slovensku v okrese Prešov.
Arques
Arques môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach – mestskej časti Košická Nová Ves
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach, mestskej časti Košická Nová Ves v okrese Košice III.
Stade Geoffroy-Guichard
Stade Geoffroy-Guichard je futbalový štadión v Saint-Étienne vo Francúzsku. Uskutočnili sa tu Majstrovstvá Európy vo futbale 1984, Majstrovstvá sveta vo futbale 1998 a Pohár konfederácií FIFA 2003. Využíva sa aj na ragbyové zápasy. Uskutočnili sa tu Majstrovstvá sveta v ragby mužov 2007. Prezývky štadióna sú „le Chaudron“ a „l'enfer vert“, v obidvoch prípadoch je spomenutá zelená farba domáceho tímu AS Saint-Étienne. Tieto prezývky vznikli v rokoch 19601970.
Kapacita štadióna
Štadión bol postavený v roku 1931 z kapacitou 35 616 divákov. Štadión bol postavený na anglický štýl so štyrmi tribúnami:
Štadión bol dvakrát renovovaný. Prvýkrát v roku 1984 kvôli Ligy majstrov a v roku 1998 kvôli Majstrovstvám sveta vo futbale. Rozširovanie štadiónu:
Medzinárodné ragbyové zápasy
200px|thumb|Zápas medzi Škótskom a Talianskom na [[Majstrovstvá sveta v ragby mužov 2007|MS v ragby 2007]]
Detská žľaza
náhľad|Detská žľaza
Detská žľaza alebo týmus (lat. thymus; gr. thymos = duša) je zaradzovaná medzi primárne orgány lymfatického systému a je uložená v hrudnom koši. V týmuse dochádza k dozrievaniu T-lymfocytov.
Umiestnenie a stavba
Týmus je uložený v hrudníku vpredu za hrudnou kosťou, pred priedušnicou. Jeho veľkosť sa mení s vekom, najväčší je v detstve, od puberty dochádza k jeho postupnému zániku a nahradzovaniu tukovým tkanivom. U detí siaha približne od štítnej žľazy až k srdcu, u dospelých je malý a má nepravidelný tvar.
Týmus sa skladá z dvoch asymetrických lalokov v tvare trojbokých pyramíd, ktoré sú v dolnej časti spojené väzivom. Ľavý lalok býva o niečo väčší ako pravý. Žľaza je na pohmat mäkká, pružná, hubovitej konzistencie. Povrch týmusu je krytý väzivovou blanou - capsula thymi. Z puzdra prenikajú do detskej žľazy priehradky, ktoré ju rozdeľujú na menšie laloky a lalôčiky. Lalôčiky sú tvorené po obvode tmavšou kôrou (cortex) a vo vnútri sa nachádza svetlejšia dreň (medulla). Lalôčiky nie sú od seba celkom oddelené blanou a ich dreň je prepojená tzv. centrálnym pruhom, v ktorom sa nachádzajú cievy týmusu.
Tkanivo týmusu tvoria bunky usporiadané do siete - retikulárny sieťovitý epitel. V očkách tohoto epitelu sa zachytávajú T-lymfocyty - thymocyty, ktoré tvoria až 90 % hmotnosti detskej žľazy. V kôre lalôčikov sa nachádzajú najmä tieto T lymfocyty, v dreni sa nachádzajú iné bunky imunitného systému, lymfoblasty a makrofágy. Okrem toho sú v dreni ešte Hassalove telieska, ktorých funkcia nie je celkom jasná.
Funkcie detskej žľazy
Hlavnou funkciou týmusu je dozrievanie a diferenciácia T-lymfocytov. V kostnej dreni vznikajú tzv. pre-T-lymfocyty (alebo pro-thymocyty), ktoré sa krvou presúvajú do týmusu a v ňom pôsobením rôznych molekúl dozrievajú na imunokompetentné T lymfocyty, teda lymfocyty schopné brániť organizmus. Tieto bunky nazývame aj naivné T-lymfocyty, pretože sa ešte nestretli s antigénmi. Naivné T-lymfocyty vystupujú z týmusu do krvi a osídľujú týmus dependentné oblasti (oblasti závislé od týmusu) v sekundárnych (druhotných) lymfatických orgánoch (slezina, lymfatické uzliny, lymfoidné tkanivá asociované so sliznicou - tzv. MALT, Payerove plaky, appendix (slepé črevo) a ďalšie). K aktivácii naivných T-lymfocytov dochádza po kontakte s cudzími antigénmi, ktoré sú im predkladané antigén-prezentujúcimi bunkami.
Vlajka Nigeru
thumb|Vlajka Nigeru
Vlajka Nigeru má tri vodorovné pruhy, oranžový, biely a zelený, uprostred bieleho pruhu je oranžové kruhové pole, symbolizujúce slnko. To predstavuje pripravenosť nigerského ľudu obetovať sa v boji za obranu svojich práv. Pruh oranžovej farby pripomína púšť Saharu, biely čistotu, nevinu a dobré vedomie splnených povinností, zelený trávnatú južnú a západnú časť štátu aj bratstvo a nádej.
Vlajka je takmer štvorcová a pochádza z roku 1959.
Skály (okres Písek)
Skály sú obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. Pripojene osady sú Budičovice, Dvorce a Božejovice. Dedina je vedená ako dedinska pamiatková zóna. Nachádzajú sa tu vidiecke statky v štýlu ľudového baroka. Cez obec preteká Skalsky potok, ktorý ústi do rieky Blanice. Neďaľeko Skál, severovýchodným smerom, sa nachádza prírodna pamiatka Skalsky rybník. V katastri dediny sa nachádzajú tvrdze Božejovice (Božovice) a Modliškovice (Dvorce).
1. januára 2012 tu žilo 276 obyvateľov, z toho 138 mužov a 138 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,9 roka (muži 43,5 roka, ženy 46,3 roka).
thumb|left|200px| Budičovice - statky v štýlu ľudového baroka
San Antonio Oeste
San Antonio Oeste je hlavným mestom departmentu San Antonio v argentínskej provincii Río Negro. Leží na pobreží Atlantického oceánu v zálive Golfo San Matías. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 16 265 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1905. V meste sa nachádza hlboký prístav, čo výrazne pomohlo jeho rozvoju. V súčasnosti tvorí významnú časť mestskej ekonomiky rybolov a turizmus.
Členenie
Mesto je rozdelené na tri časti:
Tieto tri časti sú samostatné sídla, administratívne sú však pod správou San Antonio Oeste. Zvyšní obyvatelia žijú na vidieku.
Ďalšia časť, ktorá ale nemá status mesta, je okolie križovatky Ruta Nacional severne od centra, kde sa nachádza niekoľko podnikov služieb pre cestujúcich (čerpacia stanica, gastronomické zariadenia, dielne a miesta na oddych a zábavu).
Veľkopoľské vojvodstvo
Veľkopoľské vojvodstvo (po poľsky: województwo wielkopolskie) je jedno zo 16 vojvodstiev Poľska. Leží na západe Poľska. Susedí z vojvodstvami: Dolnosliezskym, Kujavsko-pomoranské, Lubelským, Lodžským, Opolským, Pomoranským a Západopomoranským.
Mestské powiaty
Počet obyvateľov k 12.11.2006
Najväčšie mestá
Zoradené podľa počtu obyvateľov z 31 decembra 2005.
Johannes Brahms
Johannes Brahms (* 7. máj 1833, Hamburg, Nemecko - † 3. apríl 1897, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko) bol nemecký hudobný skladateľ. Je považovaný za jedného z najvýznamnejších hudobných skladateľov, s rozsiahlym a vzácne vyrovnaným dielom vysokej kvality.
Je označovaný za predstaviteľa klasicko-romantickej syntézy. Umelecky bol konzervatívne orientovaný, zázemie hľadal v tradičných formách a tvorbe skladateľov baroka a klasicizmu, pričom tieto podnety spojil s romantickou citovosťou, bohatou harmóniou a zložitou rytmickou transformáciou. Je považovaný za majstra formy, tematickej práce a výstavby diela, odborníci vysoko oceňujú jeho umenie variácií. Orientoval sa na absolútnu hudbu, v centre jeho tvorby sú najmä rozsiahle orchestrálne diela, no tiež diela komorné, klavírne a vokálne.
Život
Otec, ktorý prirodzene chcel mať zo syna hudobníka, zabezpečil, aby sa Brahms od siedmich rokov venoval štúdiu klavírnej hry u výborného pedagóga Otta Friedricha Cossela. Brahms bol ako klavirista mimoriadne talentovaný, po dosiahnutí desiatich rokov už verejne vystupoval, aj keď bohužiaľ prevažne v zábavných podnikoch. V klavírnej hre robil obrovské pokroky. Cossel sa obával, aby Brahmsa nečakala kariéra zázračného dieťaťa živiaceho rodinu. Obavy boli opodstatnené, pretože čoskoro prišla ponuka na koncertné turné chlapca za cenu, o akej v Brahmsovej chudobnej rodine dovtedy ani nesnívali. Cossel preto vynaložil všetky prostriedky, aby sa Brahmsa ujal jeho učiteľ, vynikajúci klavirista Eduard Marxsen, čo sa nakoniec podarilo. Medzi ním a jeho žiakom sa vyvinul priateľský vzťah, ktorý udržiavali až do Marxsenovej smrti. Marxsen viedol lekcie veľmi pokrokovo, a mal zásadný vplyv na vývoj Brahmsa nielen ako klaviristu, ale aj ako skladateľa. Zoznámil ho s tvorbou velikánov nemeckej hudby - Bacha, Haydna, Mozarta a Beethovena, od čoho sa odvíjali Brahmsove hudobné preferencie i jeho profil konzervatívneho skladateľa. Už v tomto období tvoril, hoci neskôr väčšinu svojich raných diel zničil. Ako skladateľ sa vyvíjal veľmi rýchlo, už jeho prvé opusy sú prekvapivo vyspelé a badať v nich typické charakteristiky jeho tvorby, ktoré sa do konca jeho života vyvíjali, avšak neprechádzali dramatickými zmenami.
Skladateľ mal významné kontakty už od mladosti, ako dvadsaťročný doprevádzal na turné uhorského huslistu Reményiho, na ktorom sa zoznámil s najslávnejším huslistom vtedajšej doby, Josephom Joachimom. Ten ho predstavil Robertovi Schumannovi a udalosti nabrali rýchly spád. Schumann, ktorý mal taký vynikajúci čuch na mladé talenty, nadšene predstavil Brahmsa vo svojom časopise Neue Zeitschrift für Musik. Odporučil tiež Brahmsa lipskému vydavateľovi, ktorý vydal niekoľko jeho diel, medzi ktorými boli i tri klavírne sonáty. Brahms takto nezískal len vstupenku do sveta uznávaných skladateľov, ale zároveň získal v osobe Schumanna a jeho manželky Clary blízkych priateľov.
thumb|right|Brahms vo veku 20 rokov (1853) Po Schumannovej smrti bol Clarinou oporou, spájala ich spomienka na veľkého muža a vyvinula sa medzi nimi zvláštna forma, pravdepodobne iba platonického vzťahu. Clara bola zrejme jedinou ženou, ktorú si Brahms skutočne vážil a miloval. Bola vynikajúcou pianistkou a skladateľ jej venoval niekoľko svojich diel.
Mladý Brahms sa postupne zviditeľňoval ako dirigent i klavirista. Vystupoval v nemeckých mestách predovšetkým s klavírnymi koncertami Mozarta, Beethovena a Schumanna. Viac ho ale napĺňala skladateľská činnosť. Rukopisy svojich diel posielal na posúdenie Joachimovi a Clare Schumannovej. Hoci jeho priatelia napriek výhradám hodnotili diela prevažne pozitívne až nadšene, u publika Brahms výrazný úspech nedosiahol. Jeho prvé veľké orchestrálne dielo - Klavírny koncert d-mol dokonca na premiére v Hannoveri a o niekoľko dní na to v Lipsku narazilo na zdrvujúcu kritiku.
Brahms, ktorý bol domácky založený, sníval o mieste hlavného dirigenta v rodnom Hamburgu, bol však viackrát odmietnutý, čo mu spôsobilo celoživotnú traumu. V roku 1862 prvýkrát navštívil Viedeň, kde nadviazal mnohé priateľstvá a zažil vrelé prijatie publika. Po ôsmich mesiacoch sa vrátil do Nemecka, kde ho zastihla ponuka na miesto riaditeľa viedenskej Speváckej akadémie, ktorú prijal. Po roku sa postu vzdal a načas z Viedne zasa odišiel.
V roku 1865 mu zomrela matka, čo ho hlboko zasiahlo. Zakrátko začal pracovať na Nemeckom rekviem. Dielo malo premiéru v roku 1868 v Brémach a dočkalo sa veľkého úspechu, ktorý sa opakoval aj v ďalších nemeckých mestách. Pre Brahmsa to bol zlom v jeho kariére, jeho sláva i cena začala stúpať.
V rokoch 1870 - 1871 prebiehala francúzsko-pruská vojna. Brahms sa začal zaujímať o politiku a prebudilo sa v ňom vlastenectvo. Obdivoval Bismarcka, ktorého portrét neskôr aj visel v jeho pracovni. Po víťazstve Nemecka spontánne zložil Víťaznú pieseň (Triumphlied), Op. 55, ktorú venoval cisárovi Viliamovi I..
V zime 1871 sa skladateľ natrvalo usadil vo Viedni. Prenajal si trojizbový byt na Karlsgaase č. 3, kde žil v pomerne skromných podmienkach do konca života, i v časoch, keď už bol dobre finančne zabezpečený. O byt sa mu starala chyžná, a stravoval sa prevažne v reštauráciách. V roku 1875 prijal miesto umeleckého riaditeľa Spoločnosti priateľov hudby. Náplňou jeho práce bola dramaturgia, naštudovanie a predvedenie vokálno-orchestrálnych diel na šiestich abonentných koncertoch tejto spoločnosti. Tri sezóny, počas ktorých na tomto poste pôsobil, boli veľmi úspešné. So svojím výborným hudobným prehľadom vybral pre publikum niekoľko skvelých a pritom málo známych barokových diel. Práca mu však zabrala takmer všetok čas a preto v tejto dobe málo komponoval. V roku 1875 sa miesta nakoniec vzdal.
V roku 1873 uviedol Brahms svoje Variácie na Haydnovu tému, ktorými len spečatil svoj úspech. Na Nový rok 1874 mu bavorský kráľ Ľudovít II. udelil Maximiliánov rad. Skladateľovi sa hrnuli ponuky na vystúpenia v takom množstve, že ich zďaleka nemohol všetky prijať. Po úspechu haydnovských variácií ho ale publikum i Fritz Simrock, ktorý sa stal jeho výlučným vydavateľom, tlačili do skomponovania symfónie. Brahms na nej pracoval už dlhší čas, no ako hovorieval, kvôli "Beethovenovi hľadiacom cez rameno" sa s jej uvedením neponáhľal. Premiéru mala nakoniec v roku 1876, opäť s veľkým úspechom. Popularita Brahmsa rýchlo rástla i v Anglicku. Naopak, v Rusku a najmä vo Francúzsku pre jeho dielo nemali pochopenie ešte dlhé desaťročia.
thumb|Brahmsov hrob na cintoríne Zentralfriedhof vo Viedni Na jar 1878 prvýkrát navštívil Taliansko, ktoré ho uchvátilo. Ďalšou obľúbenou dovolenkovou destináciou boli Alpy, konkrétne Pörtschach, kde i skomponoval niekoľko skladieb, v roku 1878 to bol husľový koncert pre priateľa Josepha Joachima. Nasledujúci rok mu univerzita vo Wroclawi udelila čestný doktorát, za čo sa im odmenil Akademickou ouvertúrou. V roku 1880 sa cesty Joachima a Brahmsa na dlhý čas rozišli. Žiarlivý Joachim neprávom obviňoval svoju manželku Amaliu Weissovú z nevery. Brahms sa vtedy rozhodol Amalie zastať a poslal jej dlhý podporný list, ktorý Amalia zverejnila v rozvodovom konaní. Joachim sa na Brahmsa hlboko urazil a prerušil s ním akékoľvek styky. Zmierenie prišlo až o niekoľko rokov neskôr v podobe Koncertu pre husle a violončelo a mol, posledné skladateľovo orchestrálne dielo, ktoré Joachimovi venoval. V roku 1890, ako 57-ročný sa rozhodol prestať komponovať, našťastie ale do svojej smrti predsa len skomponoval ešte niekoľko krásnych diel komornej hudby a klavírnych miniatúr. V posledných rokoch života podliehal smútku, pretože trpel samotou a postupne zomierali jeho súrodenci a blízki priatelia - Theodor Billroth a nakoniec v roku 1896 aj Clara Schumannová. Počas komponovania Štyroch vážnych spevov sa u neho rozvinula rakovina (pravdepodobne pečene alebo pankreasu), na ktorú v roku 1897 zomiera. Je pochovaný na cintoríne Zentralfriedhof vo Viedni.
Osobnosť
thumb|left|Brahms (vpravo), s Johannom Straussom mladšímBrahms vzbudzoval rešpekt nielen svojou majestátnou bradou. Na oblečenie si nikdy nepotrpel a ľudia mali často pocit, že stretli skôr farmára než uznávaného umelca. Po Viedni sa prechádzal pomalým krokom, s rukami za chrbtom a hlavou predklonenou dopredu, čím pripomínal Beethovena, s ktorým mal spoločné i povahové črty. Brahms bol tvrdý a len málo ľudí si pripustil k telu. Sarkazmus, irónia a dokonca sebairónia boli neoddeliteľnou súčasťou jeho reči a správania. Nikdy si nedával servítku pred ústa, a pri odchode z jedného večierka dokonca verejne povedal, že sa ospravedlňuje všetkým, ktorých v ten večer nestihol uraziť. Inokedy prerušil rečníka, ktorý sa snažil obhájiť jeho hudbu v konflikte s Wagnerovou, s tým, nech nehovorí o tom čomu nerozumie. Niet sa čo čudovať, že nemal veľa priateľov. Blízkych priateľov si však veľmi vážil, a ako je zjavné z ich vzájomnej korešpondencie, zohrávali v jeho živote zásadnú úlohu. Medzi nich patrili Clara Schumannová, Joseph Joachim, Theodor Billroth, Eduard Hanslick a ďalší. Vzhľadom na svoj skromný pôvod sa po celý život lepšie cítil medzi pracujúcou vrstvou a hostince uprednostňoval pred noblesnými večierkami. Peniazom nepripisoval veľkú úlohu, aj v čase keď už bol bohatý ostal bývať vo svojom trojizbovom viedenskom byte a prebytočné peniaze anonymne posielal rôznym inštitúciám. Medzi jeho svetlé stránky patrila okrem štedrosti aj ochota podporovať mladé talenty. Keď ho zaujal nejaký skladateľ, robil všetko pre to, aby mu pomohol. Takto odporučil diela neznámeho Antonína Dvořáka svojmu berlínskemu vydavateľovi, čím mu otvoril dvere k svetovej sláve. Podobným spôsobom sa zachoval aj k ďalším skladateľom.
Charakteristika tvorby
Napriek tomu, že sa Johannes Brahms narodil do éry romantizmu, jeho hudba zahŕňa i syntézu predchádzajúcich období - baroka a klasicizmu. Z romantických skladateľov ho ovplyvnil najmä Schubert a Schumann. Bol mu vzdialený novoromantizmus Liszta a tvorba Wagnera a Brucknera. Počas svojho života bol považovaný za vodcu antiwagneriánskeho tábora, napriek tomu, že medzi týmito dvoma mužmi napriek ich tvrdým povahám nebolo mnoho prejavov otvoreného nepriateľstva.
Brahms bol tradicionalista, miloval Bacha a ovládal tradičné hudobné formy lepšie než ktokoľvek iný v jeho dobe. Odborníci vysoko oceňujú najmä jeho umenie variácií, v ktorých sa priblížil dokonalosti (Variácie na Haydnovu tému, Variácie na Händelovu tému a ďalšie). Jeho diela sa vyznačujú majstrovsky prepracovanou stavbou a jednotou obsahu a formy. Miloval ľudové piesne, čo ovplyvnilo jeho typickú piesňovú melodiku. Už v mladosti ho zaujala hudba uhorských Cigánov, ktorá sa stala trvalým inšpiračným zdrojom (najlepším príkladom sú asi Uhorské tance, záverečné vety jeho koncertov alebo záverečná veta Klavírneho kvartetu č. 1 g mol, Op. 25). Brahms bol veľmi usilovným a pracovitým skladateľom, jeho dielo je rozsiahle a umelecky vynikajúco zvládnuté. Jeho hudba je hlboká, plná veľkých myšlienok, skladateľ býva niekedy označovaný ako "filozof tónov". Je i tvorcom krásnej lyriky (Intermezzo č. 2, Op. 118, pomalá veta Klavírneho koncertu č. 1 d mol či druhá veta klarinetovej sonáty f-mol).
Dielo
Prehľad diel Johannesa Brahmsa - v článku: Zoznam diel Johannesa Brahmsa
Hoci Brahms bol vo svojej dobe mnohými progresívnymi súčasníkmi označovaný za spiatočníka a jeho hudba za odsúdenú na zabudnutie, opak sa stal pravdou. Skladateľ nebol spiatočnícky - bol tradicionalista, ale staré formy napĺňal novým obsahom. Vďaka vynikajúcej znalosti diel predchádzajúcich generácií a svojej pracovitosti vytvoril rozsiahle dielo, ktoré dodnes tvorí súčasť základného repertoáru na svetových pódiách a z jeho popularity stále neubúda. História preverila Brahmsovo ušľachtilé dielo, a skladateľ v tejto skúške obstál. Je tvorcom výlučne absolútnej hudby a rozvinul všetky oblasti tvorby s výnimkou opery.Pravidelne sú predvádzané všetky jeho symfónie, dva klavírne koncerty, husľový koncert, dvojkoncert, Tragická či Akademická ouvertúra. Z vokálnych diel je obľúbené najmä Nemecké requiem. Významnú zložku diela tvoria aj komorné skladby, najmä diela pre klavír, husľové a klarinetové sonáty a mnohé ďalšie. To je bilancia, akou sa môže pochváliť len málo skladateľov v dejinách.
Symfónie
Štyri Brahmsove symfónie tvoria ťažisko jeho diela. Nie je nijako prehnané tvrdenie, že dlhé desaťročia zápasil s Beethovenom o titul najobľúbenejšieho symfonika, minimálne do príchodu veľkých symfonikov 20. storočia. Brahms obdivoval Beethovena a považoval jeho symfónie za nedostižný ideál. Napriek tomu, že tvorba symfónií bola jeho veľkou ambíciou, s ich tvorbou sa neponáhľal. Priateľom, ktorí ho k tejto činnosti povzbudzovali nezabudol vytknúť, že nevedia, aké to je keď majú za chrbtom tieň takého giganta, ako bol Beethoven. Prvú symfóniu Brahms komponoval a prerábal 14 rokov a mala premiéru až v roku 1876, keď bol Brahms už štyridsiatnik. Výsledkom je, že už jeho prvá symfónia je majstrovským dielom, čo nie je u skladateľov bežným javom. Neskôr prišli ďalšie tri symfónie, každá s určitou odlišnou charakteristikou. Posledná symfónia je považovaná za skladateľovo opus magnum.
Iné orchestrálne diela
Medzi Brahmsove významné orchestrálne diela patria najmä Variácie na Haydnovu tému. Hlavným motívom diela je Chorál svätého Antona, ktorý Brahms našiel medzi divertimentami pripisovanými Josephovi Haydnovi, ktoré skladateľovi poskytol hudobný historik C. F. Pohl. Zaujímavosťou je, že dnešní historici sa domnievajú, že autorom chorálu nie je Haydn, ale jeho žiak Ignatz Pleyel. Nič to však nemení na Brahmsovom majstrovstve variácií, ktoré v tomto diele predviedol. Dielo tvorí téma, jej osem variácií a finále. Preslávené sú Brahmsove Uhorské tance, ktoré boli pôvodne určené pre štvorručnú hru na klavíri a neskôr zorchestrované samotným autorom i ďalšími skladateľmi. Melódie tancov sú notoricky známe a ide o najpopulárnejšie skladateľovo dielo. Niektoré tance zložil Brahms na podklade melódií iných autorov. Hlavnú tému (32 taktov) Uhorského tanca č.5 prevzal zo skladby Spomienka na Bardejov, op.31 uhorského skladateľa Bélu Kélera, rodáka z Bardejova.
Klavírna tvorba
Brahms je tvorcom mnohých skladieb pre sólový klavír. Tieto skladby predstavujú akýsi protipól elegantných skladieb Lisztových. Brahms sa sústredil viac na obsah a hudobnú myšlienku, než na štruktúru, v jeho skladbách počujeme hrmotné basy a zložité rytmy. Keď však chcel, vedel byť lyrický tak ako hociktorý iný romantický skladateľ. Významné klavírne diela zahŕňajú variácie, intermezzá, valčíky a ďalšie.
Jack Robert Lousma
Jack Robert Lousma (* 29. február 1936, Grand Rapids) je bývalý americký kozmonaut zo stanice Skylab.
Johannes Brahms
Komorná tvorba
Brahmsove komorné diela tvoria jeden z najrozsiahlejších a najvýznamnejších súborov tohto druhu hudby. Na rozdiel od mnohých súčasníkov, Brahms nikdy nepísal tieto diela na objednávku a vyznačujú sa vyrovnanou kvalitou, prepracovanosťou a často takmer symfonickou koncepciou. Medzi najznámejšie diela patria jeho klavírne kvartetá či husľové a violončelové sonáty. Ojedinelými vo svetovom repertoári je Trio pre lesný roh, husle a klavír a tiež súbor diel pre klarinet, ktoré napísal v poslednej dekáde svojho života.
Jack Robert Lousma
Mladosť a výcvik
Strednú školu vyštudoval v Ann Arboru a v štúdiách pokračoval na univerzite v Michigane, na fakulte leteckého inžinierstva. Zakončil ich v lete 1950 a vzápätí narukoval do armády ako dobrovoľník do námornej pechoty. Absolvoval jednoročný pilotní výcvik a potom slúžil na rôznych základniach, okrem iného aj v Japonsku. Keď sa odtiaľ vrátil do Štátov, rozhodol sa pokračovať v štúdiách. V roku 1965 obhájil diplomovú prácu z leteckého odboru na postgraduálnej škole vojenského námorníctva. Oženil sa a požiadal o prijatie ku kozmonautom. Po narodení druhého syna v apríli 1966 sa do oddielu dostal. Bol zaradený do podpornej posádky lodí Apollo 9, Apollo 10 a Apollo 13. Až po niekoľkých letoch vyplnených neustálym praktickým i teoretickým výcvikom a čakaním sa konečne dočkal letu na Skylab. Hneď potom sa mu narodil tretí potomok.
Lety do vesmíru
V kozmické lodi Skylab 3 odštartoval J. Lousma v júli 1973 spoločne z kozmonautmi Alanom Beanom a Owenom Garriottom. Ten istý deň sa spojili s orbitálnou stanicou Skylab 1, kde potom zostali dva mesiace a plnili desiatky zadaných úloh. Po misii v poriadku pristáli na hladine Tichého oceánu.
Počas svojich dvoch letov bol vo vesmíre 67 dní.
Ars
Ars môže byť:
Zátišie
Zátišie môže byť:
Arry
Arry môže byť:
Ruitz
Ruitz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aumont-Aubrac (obec)
Aumont-Aubrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slabčice
Slabčice je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 351 obyvateľov, z toho 178 mužov a 173 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,3 roka (muži 41,4 roka, ženy 47,2 roka).
Aumont-Aubrac (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Artigues
Artigues môže byť:
Ján Dubnička
Ján Dubnička môže byť:
Molitva
300px|thumb|[[Srbsko|Srbská reprezentantka Marija Šerifovićová spieva pieseň Molitva]]
Molitva (srbská cyrilika: Молитва; slovensky: Modlitba) bola víťazná pieseň Veľkej ceny Eurovízie 2007 predstavená srbskou speváčkou Marijou Šerifovićovou.
Molitva je víťazná prvá pieseň naspievaná v inom jazyku ako je angličtina od roku 1998 (nerátajúc „Wild Dances“ od víťazky z roku 2004, Ruslany, ktorá obsahovala zopár anglických viet). Tiež je to po prvýkrát, čo vyhrala balada, odkedy sa divácke hlasovanie stalo štandardom. Pieseň je taktiež zaujímavá vďaka jej prezentácii, pretože v nej chýba tanec, odhaľujúce alebo efektné kostýmy, pyrotechnika a ostatné triky. Veľká cena Eurovízie je často obviňovaná zo sústredenia sa na tieto veci namiesto na samotnú hudbu. Mnohé prvky piesne „Molitva“ sú kontrastné s predchádzajúcou víťaznou piesňou, „Hard Rock Hallelujah“.
Marijino vystúpenie bolo doplnené o päť vokalistiek, ktoré teraz vystupujú ako Beauty Queens.
Komentátor Eurovízie z britskej televíznej stanice BBC, Terry Wogan, skritizoval Šerifovićovú za jej vystúpenie s "nezapraveným tričkom a neuviazanou kravatou" a okomentoval vokalistky, že boli oblečené ako "väzenské dozorkyne". Potom, čo pieseň dostala ohromujúci aplauz od divákov, poznamenal "Idú ma uniesť."
Ostatné verzie
Anglická verzia piesne sa volá „Destiny“ (Osud), ruská verzia sa nazýva „Молитва“ a fínska verzia „Rukoilen“ (ktorú nespieva Marija, ale Beauty Queens). Pieseň takisto vyšla ako tanečný remix „Jovan Radomir mix“ od švédskeho moderátora Jovana Radomira, ktorý taktiež napísal anglický text. Rovnako bola vydaná inštrumentálna a karaoke verzia.
Obvinenie z plagiátorstva
Dva dni po finále sa tvrdilo, že pieseň bola skopírovaná z piesne „Ndarja“ od albánskej speváčky Soni Malajovej. Tento fakt bol však vyvrátený a odôvodnený macedónskym skladateľom Marjanom Filipovskim, autorom piesne „Ndarja“.
Artix
Artix môže byť:
Nigorigawa
Nigorigawa môže byť:
Hymna Česko-Slovenska
Hymna Česko-Slovenska sa skladala z dvoch častí. Prvú tvorila jedna sloha českej piesne Kde domov můj a druhú prvá sloha slovenskej piesne Nad Tatrou sa blýska.
V 70. a 80. rokoch sa hymna oficiálne označovala ako Štátna hymna Československej socialistickej republiky, Zákon 102/1990 Zb. hymnu nazýva Štátna hymna Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky a konštatuje, že ju tvorí hymna Českej republiky (Čl. IV ústavného zákona Českej národnej rady č. 67/1990 Zb., o štátnych symboloch Českej republiky) a prvá sloha hymny Slovenskej republiky (Čl. V ústavného zákona Slovenskej národnej rady č. 50/1990 Zb., o názve, štátnom znaku, štátnej vlajke, štátnej pečati a o štátnej hymne Slovenskej republiky); pri hraní a speve štátnej hymny sa zachováva toto poradie.
Oficiálny text
V druhej vete slovenskej časti česko-slovenskej hymny bola až do roka 1990 slová: „Zastavme sa…“ namiesto pôvodného „Zastavme ich…“. Od roku 1990 sa slovenská hymna vrátila k pôvodnému textu Janka Matúšku.
Maďarská verzia (oficiálny text v medzivojnovom období)
V rokoch 1918 až 1938 existovala aj oficiálna verzia česko-slovenskej hymny v maďarčine. Maďarská verzia zostávala iba z prvej slohy piesne Kde domov můj.
Hol patak zúg a hegyháton,
Csörgedez a rónaságon.
Üde virág a kertben,
Hermanovce
Hermanovce sú obec na Slovensku v okrese Prešov. Obec leží v doline Hermanovského potoka. Názov je pravdepodobne odvodený od mena nemeckého zakladateľa obce, šoltýsa Hermana. Rozloha katastrálneho územia je.
Dejiny
Hermanovce sa spomínajú už pred rokom 1320 ako villa Hermani na území panstva Svinia. V roku 1373 ako Nagy Hermany. V roku 1373 na jej území mala rodina Synka na svojom majetku 18 poddaných robotníkov. V roku 1869 už v obci žilo 660 obyvateľov, v roku 1990  – 832, v roku 1961 – 1329, 1970 – 1416 a pri ostatnom sčítaní ľudu v roku 2001 už 1452 obyvateľov. V roku 1828 bolo v obci 88 domov, v roku 1984 – 350 a v roku 2005 už 400.
Sexuálny dimorfizmus
Sexuálny dimorfizmus (iné názvy: pohlavný dimorfizmus, pohlavná dimorfia/dvojtvárnosť, pohlavný rozdiel) je rozdielny tvar, zafarbenie a správanie sa samcov a samíc toho istého druhu.
Hymna Česko-Slovenska
Maďarská verzia (oficiálny text v medzivojnovom období)
Mint egy földi édenben.
Hermanovce
Dejiny
Zachovala sa povesť o tom, že Grejtákovci, Lechmanovci, Plačkovci, Koneční a Vaňovci boli prvými obyvateľmi dediny, ktorá bola na sever od terajšej polohy obce. Keď raz boli v meste svoje domy nenašli – dedina sa prepadla.
Sexuálny dimorfizmus
Delenie
Vo všeobecnosti a v krátkosti ho môžeme rozdeliť do dvoch častí a to na tzv. primárne sexuálne znaky a sekundárne sexuálne znaky, pričom všetky tieto znaky označujú alebo charakterizujú jedinca buď ako samca alebo ako samicu.
Hermanovce
Dejiny
Majiteľmi obce boli viaceré rodiny – najstaršie mená z roku 1373 sú Synka a Chirke. Neskôr Semšey, Soos, Sebesy, Bertoty, Uzs a Sztankay. V roku 1754 Hermanovce patria Réveszovi, neskôr Semsey. Od roku 1772 sa objavuje aj meno Pechy. Zaujímavosťou obce je, že za Rakúsko-Uhorska ju tvorili dve obce, ktoré navzájom delil potok Hermanka. Ešte do polovice 19. storočia mala aj dve pozemkové knihy. Po pravej strane potoka boli Sztankay–Hermanovce a po ľavej zasa Semšey-Hermanovce. Údajne v obci boli aj dvaja richtári.
Hymna Česko-Slovenska
Maďarská verzia (oficiálny text v medzivojnovom období)
Ez az istenáldotta föld,
Sexuálny dimorfizmus
Primárne sexuálne znaky
Primárne sexuálne znaky sú všetky znaky, ktoré priamo súvisia s rozmnožovacím procesom a bez ktorých by k rozmnožovaniu nemohlo dôjsť. Väčšinou sú vo vnútri tela a teda voľným okom neviditeľné a ich štúdiom sa zaoberá morfológia a anatómia.
Hymna Česko-Slovenska
Maďarská verzia (oficiálny text v medzivojnovom období)
Csehszlovák föld a hazám,
Csehszlovák föld a hazám.
Sexuálny dimorfizmus
Sexuálny dimorfizmus rýb
Pozri: Sexuálny dimorfizmus rýb
Hermanovce
Dejiny
Obyvatelia sa v prevažnej miere zaoberali poľnohospodárstvom, chovom dobytka, ovčiarstvom, plátenictvom a zaznamenalo sa i pálenie kolomaže.
Sexuálny dimorfizmus
Jeleňovité
U väčšiny druhov z čeľade jeleňovité je sekundárnym pohlavným znakom parožie. Samce ho majú a samice ho nemajú. Výnimkou sú napríklad soby.
Ľudia
Mnohé z týchto znakov môžu u konkrétneho jedinca chýbať alebo – hoci je iného pohlavia- má niektoré črty pohlavia opačného.
Arville
Arville môže byť:
Hermanovce
Dejiny
Najstaršou pamiatkou v obci je rímskokatolícky kostol sv. Alžbety. Pôvodne drevený kostol sa spomína už v roku 1438. Románsky kostol dala v 19. storočí o bočné kaplnky rozšíriť Barbora Bereczky, manželka Františka Pechyho. Dokončené boli v roku 1840. Pred kostolom stojí na šiestich kamenných stĺpoch mauzóleum. Dala ho v roku 1818, po smrti manžela, postaviť tiež Barbora Bereczky. Po jeho boku je tam aj pochovaná. Zomrela 9. mája 1841.
V dedine býval aj zeman Adam Semšey a jeho synovia Richard a Pavel. Odišli z obce v roku 1905 a ich majetok bol rozobraný. Kaštieľ kde donedávna sídlila základná škola bol práve ich. Neskôr, až do roku 1945 ho vlastnil Alexander Pechy – zomrel v liečebnom ústave vo Vyšných Hágoch 11. februára 1945. Jeho syna Juraja odviezli ruskí vojaci po prechode frontu na Donbas do Ruska, kde zomrel. Dosiaľ žije jeho manželka Klára. Časom prešli kúpou i ostatné kaštiele – starý kaštieľ Semšeyovcov v roku 1911 kúpili Ján Šeliga, Antona a Terézia Kauzlaričová a Tomáš Pavlič. Druhý kaštieľ odkúpili rodiny Kravcová a Hrabčaková. Tretí na prostriedku obce Jozef Adam a Matej Adam.
Kronika zachytáva aj fakt, že základná škola v obci bola od založenia cirkevná – rímskokatolícka. Zoštátnená bola v roku 1945. Od roku 1947 bola z pôvodne 4-triednnej školy vytvorená meštianska škola, ktorú navštevovali aj deti z okolitých obcí – až do roku 1980. Materská škola vznikla v roku 1946.
Obec mala ako prvá vo vtedajšom Sabinovskom okrese, v roku 1948, postavenú budovu Potravného družstva. Dnes je v nej kultúrny dom. Každý člen družstva dával vklad 2 000 korún – Ústredný zväz potravných družstiev dotoval stavbu sumou 650 000 korún.
Roľnícke družstvo v obci vzniklo v roku 1959.
K novodobej histórii obce Hermanovce nerozlučne patrí aj meno Prof.ThDr. Štefana Hlaváča, profesora, biskupského radcu, veľkého ľudomila a priateľa mládeže, ale taktiež aj antisemita a arizátor židovského majetku v Michalovciach, ktorý bol od 17. decembra 1957 až do 11. februára 1983 správcom fary v Hermanovciach.
Inverzné zobrazenie (funkcia)
Inverzné zobrazenie alebo inverzná funkcia k nejakému zobrazeniu (funkcii) priraďuje prvkom množiny B prvky z množiny A, teda priraďuje obrazom zobrazení f ich vzory. Inak povedané, inverzné zobrazenie zobrazuje „opačným smerom“ ako pôvodné zobrazenie.
Definícia
Ak je zobrazenie, resp. , potom inverzné zobrazenie je také, že  resp. tiež (tu f a f^{-1} sú v zmysle relácie). Z toho vyplýva, že zobrazenie f musí byť prosté, tzn. rôznym prvkom a, a' musí priraďovať rôzne prvky b, b' - inak by nebolo jednoznačne určené, na čo sa má zobraziť prvok b v inverznom zobrazení.
Vlastnosti
Ku každému vzájomne jednoznačnému zobrazeniu je možno nájsť zobrazenie inverzné.
Inverzné funkcie
Majme funkciu y = f(x) s definičným oborom D s oborom hodnôt V. Inverznú funkciu k funkcii f nazveme funkciou x = g(y) s definičným oborom V, ktorá každému y \in V priradí práve to x \in D, pre ktoré platí y = f(x). Inverzná funkcia k funkcii f býva tiež zapisovaná ako f^{-1}.
Ak je f prostá funkcia, potom k nej je možné nájsť inverznú funkciu. V takom prípade je graf inverznej funkcie k f osovo súmerný s grafom f podľa osi 1. a 3. kvadrantu. Z toho vyplýva, že identická funkcia f(x) = x je inverzná sama k sebe.
Gregorovce
Gregorovce sú obec na Slovensku v okrese Prešov.
Demografia
Počet obyvateľov k 31.12.2006:
Asnois
Asnois môže byť:
Kostol svätej Kataríny (Lozorno)
Kostol svätej Kataríny je kostol v okrese Malacky v obci Lozorno. Bol postavený v roku 1629 a 24. novembra 1630 ho vysvätil katolícky biskup Ján Pyber. Lozorno sa stalo farnosťou ale až o sto rokov neskôr, teda v roku 1729 a odvtedy je tu vedená aj matrika.
V tom čase bol patrónom a vlastníkom farnosti gróf Károlyi de Nagykároly. Kostol je postavený z tehál. Okolo pôvodného kostola bol cintorín. Dnešný cintorín sa začal používať v roku 1828.
Sochy a farské budovy
Vo farnosti sa nachádza socha sv. Jána Nepomuckého pochádzajúca približne z 18. storočia. Kaplnka sv. Vendelína bola údajne (nie sú oficiálne dokumenty) postavená v roku založenia kostolu 1629. Nachádza sa tu aj socha sv. Floriána z 20. storočia.
Can't Hold Us
„Can't Hold Us“ je skladba amerického rappera Macklemora a producenta Ryana Lewisa, z ich spoločného albumu The Heist. Na skladbe spolupracoval aj spevák Ray Dalton. Skladba bola vydaná ako tretí singel z albumu dňa 16. augusta 2011. Začiatkom roku 2013 bola skladba opätovne vydaná. Dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100.
Skladba je komponovaná v tónine E s tempom nastaveným na 147 úderov za minútu.
Strana zdravotne a sociálne znevýhodnených občanov
Strana zdravotne a sociálne znevýhodnených občanov, skratka SZSZO (od roku 1998 do marca 2006 a od septembra 2006 do júna 2016 Kresťanská ľudová strana, skratka KĽS, od marca do septembra 2006 ZVON) bola slovenská mimoparlamentná politická strana. Strana zanikla 25. januára 2018.
História
Strana bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 14. septembra 1998. Od 17. marca 2006 do 25. septembra 2006 pôsobila pod názvom ZVON.
Volebné výsledky
Kresťanská ľudová strana sa doteraz na parlamentných voľbách nezúčastnila. V komunálnych voľbách v roku 2006 získala strana mandát 1 starostu.
Volebné preferencie
Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenáva.
Aspach
Aspach môže byť:
Smetanova Lhota
Smetanova Lhota je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 281 obyvateľov, z toho 146 mužov a 135 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,2 roka (muži 43,6 roka, ženy 46,9 roka).
Slávni rodáci
Jan Koller, český futbalista
Katalyzátor (chémia)
Katalyzátor je „látka, ktorá ovplyvňuje časový priebeh reakcie, prípadne jej produkty, ale sama sa pri tom nespotrebuje“.
Katalyzátor môže reakciu urýchliť alebo spomaliť, prípadne v závislosti od toho, aký je katalyzátor môžu rovnaké východiskové reaktanty poskytnúť rôzne produkty (selektívna katalýza).
Reakcia s katalyzátorom prebieha podľa schémy :
Katalyzátor nemá vplyv na rovnováhu reakcie.
Canon EOS D60
Canon EOS D60 je už nevyrábaná 6,3 megapixelová poloprofesionálna digitálna zrkadlovka, pôvodne oznámená spoločnosťou Canon 22. februára 2002. Je to následovník modelu Canon EOS D30, 3,1-megapixelovej digitálnej zrkadlovky. Nepodporuje EF-S objektívy.
Auroux
Auroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Asques
Asques môže byť:
Auroux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nigorigawa (sopka)
Nigorigawa je názov v neaktívnej kaldery, nachádzajúcej sa na japonskom ostrove Hokkaidó, na pobreží zálivu Učiura. 3 km široká kaldera sa vyformoval počas erupcie pred približne 12 000 rokmi, ploché dno kaldery je v súčasnosti obývané. Oblasť kaldery nevykazuja žiadne známky aktivity, okrem zvýšeného geotermálneho toku.
Dielo Jána Szilassyho
Dielo Jána Szilassyho je hnuteľnou kultúrnou pamiatkou. Vyhlásené bolo 11. júna 1991 Nariadením vlady SR Z.z. č. 299/1991. Dielo obsahuje 95 liturgických predmetov. Tieto sú evidované v Ústrednom zozname kultúrnych pamiatok Slovenskej republiky. (32 kalichov, 31 monštrancií, 9 pacifikálov, 16 cibórií, 3 relikviáre, 2 navikuly, 1 pár procesiových koruniek, 1 kadidelnica) Dielo sa nachádza v kostoloch a farských úradoch na území Slovenska.
O autorovi
Ján Silaši (staršie Ján Szilássy, v starých textoch Johanes Szillassy) (*1707 (1705) - Rožňava - †6. mája 1782 Levoča ) bol slovenským zlatníkom pôsobiacim v Levoči. Množstvo jeho prác radí tohoto zlatníka k významným európskym zlatníkom a na Slovensku nemá obdobu. Jeho tvorba je špecifická typiským kanónom výstavby predmetov, má ojedinelú výzdobu monofigurálnymi emailovými miniatúrami a svojský dekor.
Je považovaný za predstaviteľa neskorobarokového a rokokového zlatníckeho umenia v Uhorsku.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach – mestskej časti Barca
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach, mestskej časti Barca v okrese Košice IV.
Assigny
Assigny môže byť:
Podžalúdková žľaza
thumb|Pankreas Podžalúdková žľaza alebo pankreas alebo zastarano slinivka (brušná) je tubuloalveolárna žľaza všetkých stavovcov nachádzajúca sa v žalúdočno-pečeňovej oblasti a ústiaca cez jeden alebo viacero vývodov (ductus pancreaticus) vedľa alebo cez žlčovod do prednej časti tenkého čreva.
Podžalúdková žľaza človeka
Patrí medzi veľké žľazy tráviacej sústavy.
Anatómia
Podžalúdková žľaza je dlhá 16 až 22 cm, hrubá 2 až 3 cm, váži 65 až 80 gramov. Je to plochý, žľazovitý orgán, s lalôčikovitou štruktúrou, ktorý má sivoružovú farbu. Nachádza sa pod zadným listom pobrušnice (lat. peritoneum), v priestore, ktorý sa označuje ako retroperitoneum (retro = za). Nalieha na veľké cievy - brušnú aortu a dolnú dutú žilu, v úrovni medzi 12. hrudným (Th12) a 2. bedrovým (L2) stavcom (alebo 5 - 10 cm nad pupkom). Zhruba 2/3 žľazy sú umiestnené v ľavej časti brucha. Predná plocha pankreasu nalieha na zadnú stenu žalúdka. Zadná plocha - okrem už spomínaných veľkých ciev - nalieha na ľavú renálnu žilu, ľavú obličku a nadobličku. Po zadnej ploche pankreasu prebieha slezinná žila a slezinná tepna.
Pankreas sa sprava doľava rozdeľuje na 3 základné časti:
Pankreatický vývod (lat.ductus pancreaticus) prebieha celou žľazou a v papilla duodeni maior vyúsťuje spolu so žlčovým vývodom (lat.ductus choledochus) do dvanástnika. Z hornej časti hlavy niekedy vychádza prídatný pankreatický vývod (lat.ductus pancreaticus accesorius), ktorý vyúsťuje do dvanástnika samostatne a vyššie v papilla duodeni minor.
Inervácia: plexus coeliacus, plexus hepaticus, plexus mesentericus superior
Cievne zásobenie: a. hepatica communis, a. mesenterica superior, a. lienalis
Funkcia
Je žľazou s vonkajším aj vnútorným vylučovaním. Vytvára sa v nej pankreatická šťava, ktorá sa vylučuje do tenkého čreva, kde napomáha pri trávení potravy. Nachádzajú sa tu aj skupiny buniek, tzv. Langerhansove ostrovčeky, ktoré majú endokrinnú funkciu. Produkujú antagonistické hormóny (hormóny s opačným účinkom) – inzulín a glukagón, ktoré ovplyvňujú hladinu glukózy v krvi. Inzulín podporuje premenu glukózy na glykogén, a tým znižuje jej množstvo v krvi. Glukagón pôsobí opačne, tj. zvyšuje hladinu glukózy v krvi a urýchľuje rozklad glykogénu v svaloch.
Hrá rozhodujúcu úlohu pri spracovaní a trávení potravy. Vylučuje hormón inzulín produkovaný v tzv. Langerhansových ostrovčekoch, ktorý má kľúčový význam pre rovnováhu cukru v krvi a jeho metabolizmus vo svaloch, látkovú výmenu uhľohydrátov. Pankreasom vylučované enzýmy sú dôležité pre látkovú výmenu tukov a proteínov.
Athée
Athée môže byť:
Katalýza
Katalýza (z gréckeho katálysis, rozpustenie) je spôsobenie (umožnenie) alebo urýchlenie chemickej reakcie katalyzátorom. Možno ju klasifikovať do dvoch skupín: Opakom katalýzy je inhibícia, kedy dochádza k spomaleniu chemickej reakcie.
Athie
Athie môže byť:
Rumaucourt
Rumaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ofidiofóbia
Ofidiofóbia alebo ofiofóbia je chorobný strach z hadov. Radí sa medzi zoofobie, ktoré sú spôsobené zvieratami.
Rumaucourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ofidiofóbia
Externé odkazy
Strach z hadov (česky)
Nadoblička
náhľad|Ľudská oblička s nadobličkou pod číslom jedna Nadobličky sú párové žľazy s vnútorným vylučovaním. Sú tvorené z dvoch funkčne odlišných častí, z kôry a drene.
Funkcia nadobličiek
Dreňová časť je premenené nervové ganglium, tvoria sa v nej antagonistické hormóny
V kôre nadobličiek sa tvoria hormóny zodpovedné za metabolizmus anorganických a organických látok. Sú to napríklad
Klepáč
Klepáč môže byť:
Bezstratová kompresia
Bezstratová kompresia je trieda kompresných algoritmov, umožňujúca spätnú rekonštrukciu komprimovaných dát do pôvodnej podoby bez straty informácie, na rozdiel od stratovej kompresie, kde toto nie je možné.
Bezstratová kompresia je použitá v kompresných nástrojoch ako napríklad veľmi populárny formát zip, pôvodne unixové programy bzip2, gzip či compress. Populárne formáty sú aj rar, StuffIt, 7-Zip, arj a mnohé ďalšie.
Athies
Athies môže byť:
Bezstratová kompresia
Bezstratová kompresia sa používa všade tam, kde je potrebné, aby dekomprimované údaje boli identické s pôvodnými údajmi. Typické príklady sú spustiteľné programy alebo zdrojové kódy. Niektoré obrázkové formáty, napríklad PNG alebo GIF, používajú iba bezstratovú kompresiu, zatiaľ čo niektoré ďalšie formáty môžu používať stratovú aj bezstratovú kompresiu.
Fričovce
Fričovce sú obec na Slovensku v okrese Prešov. Nachádza sa v Šarišskej vrchovine. Obcou preteká rieka Svinka.
Stehlovice
Stehlovice je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 105 obyvateľov, z toho 57 mužov a 48 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,9 roka (muži 44,9 roka, ženy 49,3 roka).
Ernst Ruska
thumb|upright|Elektrónový mikroskop Ernsta Rusku Ernst August Friedrich Ruska (* 25. december 1906, Heidelberg, Nemecko – † 27. máj 1988, Berlín) bol nemecký elektrotechnik a vynálezca elektrónového mikroskopu.
V roku 1986 získal spolu s Gerdom Binnigom a Heinrichom Rohrerom (vynálezca STM) Nobelovu cenu za fyziku.
Usu
Usu je menší stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Hokkaidó, na južnom okraji staršej, 110 000 ročnej kaldery, v súčasnosti zaliatej vodou a známej ako jazero Toja. Vrchol prevažne bazaltovo andezitového vulkánu je zrezaný, čo je následok ničivej erupcie pred 7 až 8 000 rokmi a v súčasnosti sa v ňom nachádza niekoľko dacitových troskových kužeľov.
Iné projekty
.