cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rajčany
Rajčany sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Bázakerettye
Bázakerettye je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Letenye.
Má rozlohu 803 ha a žije tu 886 obyvateľov (2007).
Dieter Thoma
Dieter Thoma môže byť:
Žeranovice
Žeranovice je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 755 obyvateľov, z toho 379 mužov a 376 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 37,2 roka, ženy 41,6 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1297.
Thoma (priezvisko)
Thoma je nemecké priezvisko odvodené od mena Thomas. Na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výskytom v Piešťanoch.
Známi nositelia
Pozri v článku Thoma.
Zoznam premiérov Poľska
Toto je zoznam premiérov Poľska.
Premiéri druhej Poľskej republiky (1918 – 1939)
Úplný názov funkcie znie prezident/predseda Rady ministrov (Prezes Rady Ministrów), ale v poľštine sa bežne nazýva premiér. Do roku 1922 sa predseda vlády volal prezident ministrov (Prezydent Ministrów).
Preseľany
Narodil sa tu Ing. arch. Štefan Belohradský slovenský sochár a architekt.
Komárno (okres Kroměříž)
Komárno je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 301 obyvateľov, z toho 143 mužov a 158 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,2 roka (muži 43,4 roka, ženy 44,8 roka).
Preseľany
V roku 1940 v Preseľanoch žilo 1 570 obyvateľov. K 31. 12. 2015 ich v obci žije 1 473. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Alžbety z roku 1322 a kaplnka sv. Anny z roku 1804.
Houry
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Preseľany
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1280. Obec dostala mestské výsady v roku 1646. Patrila Nitrianskemu hradu a neskôr rodine Ludanickovcov.
Houry
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Preseľany
Dejiny
Vo farskej matrike sa uvádza že v šestnástom storočí v obci zúril mor. V Štatútoch Ostrihomskej kapituly v roku 1397 sa prvý raz spomína kostol svätej Alžbety Uhorskej. V Oláhovej vizitácii z roku 1562 sa spomína už aj fara a farár Jakub. Obec trpela počas stavovských povstaní a tiež aj v čase tureckých nájazdov na Ponitrie. Cestu na Hornú Nitru strážili už v dávnejších časoch križiaci. Ľudia žili v zemi vykopaných katakombách, ktoré boli pomerne rozsiahle, keďže tam schovávali aj úrodu.
Houry
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Loué (obec)
Loué je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Preseľany
Dejiny
Dňa 7. mája 1682, keď Turci spolu s Tökoliovcami tiahli na Viedeň prepadlo obec vojsko a vyrabovalo aj kostol. Popravili pred kostolom okrem bohoslužbukonajúceho kazateľa Hieronyma Poláčka z Hlohoveckého kláštora aj deti, ktoré pri bohoslužbe miništrovali. Farská kronika spomína Petroviča. V čase potlačenia Rákociovského povstania v bitke pri Trenčíne 3. augusta 1708 sa neďaleko Preselian vzdal jeden z Rákociho povstaleckých veliteľov Ladislav Očkaj. Dňa 28. augusta 1708 sa nechal obkľúčiť pálffiovským vojskom a spolu s celým plukom prešiel k Pálffimu a neskôr v septembri zložil sľub cisárovi Leopoldovi. V chotári obce Preseľany sa dňa 29. augusta 1708 odohrala veľká bitka medzi kurucmi a labancami. Jedna strana vojska bola usadená v lokalite Tábor pri Belinciach a druhá cisárska armáda táborila pri Preseľanoch. V tejto bitke padlo približne 3000 vojakov, ktorých pochovali priamo na vojnovom poli. I. V rokoch 1825 – 1848 v Preseľanoch pôsobil kňaz Matej Bazalica. Bol známy pomológ – ovocinár uznávaný aj za hranicami Monarchie. V obci bola známa tehelňa, ktorá zamestnávala veľa obyvateľov Preselian, aj širšieho okolia. Obec vlastnila aj mlyn.
Pachabo
Pachabo je hybridná metóda hodnotenia družstevných zápasov používaná EBU. Metóda vyžaduje kombinovať taktiku hodnotenia na Impy a zápasov BAM.
Preseľany
Názov
Najstarší názov obce bol: Peresteran v slovenskom znení Peresterany alebo Presterany. V kanonickej vizitácii z roku 1562 sa spomína názov Perezlen. Neskoršie z toho vzniklo pomaďarčené Nyitrapereslény. Obyvatelia názov skomolili na Preszirani. Podľa inej verzie je pôvodný názov obce odvodený od slova praslica lebo obyvatelia sa zaoberali pestovaním a ručným spracovaním ľanu a konopí.
Pachabo
Hodnotenie pozostáva z dvoch elementov. Prvým je hodnotenie Board a match (BAM). Za víťazstvo s rozdielom väčším než 10 Total points (TP) družstvo získa 2 VP, za -10, 0, 10 TP 1 VP za prehru s väčším rozdielom než 10 získa 0 VP.
Loué (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pachabo
Druhý element sa určí z podielu total points oboch družstiev a rozdielu získaných TP. Pre jednotlivé počty rozdaní sa výsledok vypočíta takto:
2 rozdania
V banku je 7 VP: 4 VP za výhru rozdaní a 3 VP za total points, ktoré sa pridelia takto:
3 rozdania
V banku je 10 VP: 6 VP za výhru rozdaní a 4 VP za TP:
Akkadčina
Akkadčina alebo akadčina alebo asýrsko-babylonský jazyk bol semitský jazyk používaný najmä v starovekej Mezopotámii, Iráne, Malej Ázii a severnej Sýrii, okrem iných Asýrčanmi a Babylončanmi. Je to spolu s ebajčinou najstarší písomne zachovaný semitský jazyk a jediný zástupca severovýchodnej vetvy semitských jazykov.
Pachabo
4 rozdania
V banku je 13 VP: 8 VP za výhru rozdaní a 5 VP za TP
5 rozdaní
V banku je 16 VP: 10 VP za výhru rozdaní a 6 VP za TP
6 rozdaní
V banku je 19 VP: 12 za výhru rozdaní a 7 za TP
Akkadčina
Akkadčina bola ovplyvnená sumerčinou od 3. tisícročia, od ktorej prevzala aj písmo, a v prvom tisícročí aramejčinou, ktorá sa stala hovoreným jazykom, kým akkadčina ostala len jazykom písma.
Akkadčina v širšom zmysle začína v 27. stor. pred Kr. vlastnými menami v sumerských textoch. Akkadčina v užšom zmysle, t. j. aj ucelené texty, začína v 24. stor. pred Kr. a je rozdelená na viacero dialektov podľa času používania a miesta rozšírenia:
Externé odkazy
Detailný opis jazyka
Ainay-le-Vieil
Ainay-le-Vieil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Becsehely
Becsehely je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Letenye.
Má rozlohu 3607 ha a žije tu 2193 obyvateľov (2007).
Amharčina
Amharčina je semitský jazyk používaný Amharmi na severe strednej Etiópie, kde to je oficiálny jazyk. Mimo Etiópie amharčinu používa 2,7 milióna emigrantov (najmä v Egypte, Izraeli a Švédsku). Po arabčine je druhý najpoužívanejší semitský jazyk na svete.
Radošina
Radošina je obec na Slovensku.
Becsvölgye
Becsvölgye je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Zalaegerszeg.
Radošina
Nachádza sa v Nitrianskom kraji, v juhozápadnej časti okresu Topoľčany, na rozhraní pohoria Považského Inovca a Nitrianskej pahorkatiny. Zemepisnú polohu charakterizujú súradnice 17° 56´ 17" v.z.d. a 48° 32´ 44" s.z.š.. Obec leží vo výške, jej katastrálne územie sa rozprestiera na rozlohe 2 767 ha. Podľa regionálneho geomorfologického členenia patrí celku Považský Inovec a do dvoch podcelkov Krahulčie vrchy a Inovecké predhorie. V blízkosti obce sa nachádza jaskyňa Čertova pec. Najvyšší vrch Marhát má
Becsvölgye
Má rozlohu 2140 ha a žije tu 847 obyvateľov (2007).
Veža (stavba)
náhľad|CN Tower v Toronte, najvyššia veža na svete a člen World Federation of Great Towers
Radošina
Šport a kultúra
V roku 1932 tu bol založený futbalový oddiel TJ Orol. Okrem futbalu sa tu konali aj boxérske zápasy, basketbal, volejbal a stolný tenis. V roku 1963 tu bolo založené Radošinské naivné divadlo.
Veža (stavba)
Veža je hranolovitý alebo valcovitý stavebný objekt, ktorého výška značne (relatívne) prevyšuje jeho pôdorysné rozmery. Veža je často súčasťou inej budovy (napríklad kostolná veža) a často sa zužuje smerom k vrcholu.
Niekedy, najmä v oblasti telekomunikácií, sa definícia veže obmedzuje navyše tak, že nejde o stožiar, čo je vežovitá konštrukcia, ktorá je ukotvená lanami a podobne, teda sa nenesie sama. Existujú ale aj kombinácie stožiara a veže, tzv. hybridné veže.
Dejiny
Najstaršia známa je babylonská veža (asi 600 pred Kr.), ktorá mala tvar kocky so stranou 90 m. Ďalšie významné veže sú:
Veže sa pôvodne stavali na ochranné a pozorovacie ciele alebo na vysielanie a prijímanie zvukových či svetelných signálov (zvonica, minaret, maják). Dominujúci charakter veže viedol k výstavbe veží z panoramatických dôvodov, a to najprv v indickej a čínskej starovekej architektúre. Kresťanské zvonice (kompanily) sa pôvodne stavali ako samostatné objekty a až neskôr sa stali súvislou časťou kostola.
Promótor (chémia)
Promótor (špan. promotor - budič) je látka aktivujúca katalyzátor. Používa sa v chémií, napr. pri reakcii dusíka s vodíkom za prítomnosti železa (katalyzátor) a oxidu hlinitého alebo horečnatého (promótor) a za vzniku amoniaku.
Manaslu
Manaslu (Kutang) je ôsmy najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží v Nepále, v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Gurkha Himal.
Prví vystúpili na vrchol japonskí horolezci v roku 1956. V roku 1972 sa na Manaslu odohrala jedna z najväčších himalájskych tragédii, keď pod lavínou zahynulo 16 horolezcov.
V roku 1997 vystúpili na vrchol slovenskí horolezci Peter Šperka, Juraj Kardhordó a Miroslav Rybanský. Juraj Kardhordó a Miroslav Rybanský však pri zostupe zahynuli.
25. septembra 2013 vystúpil na vrchol Slovák Branislav Pastor.
Externé zdroje
Branislav Pastor na vrchole Manaslu
Zlatníctvo (remeslo)
Zlatníctvo je umelecké remeslo spracúvajúce drahé kovy, najmä zlato a striebro legované meďou, od konca 19. storočia aj platina, a to rôznymi technikami (tepanie, liatie, cizelovanie, granulácia, filigrán, email), často v kombinácii s drahokamami alebo inými materiálmi.
Zaoberajú sa ním zlatníci, strieborníci, šperkári aj zlatotepci.
Zlatníctvo na Slovensku
Zlatníctvo malo v horných Uhrách hlbokú tradíciu, zaistenú mimoriadnym výskytom ložísk vzácnych rúd. Striebro, zlato a meď sa od raného stredoveku až do 17. storočia ťažili v oblasti Spiša, Gemera a stredoslovenských banských miest. Činnosť prvých zlatníkov sa dá predpokladať vo stredovekých kláštorných dielňach a na dvoroch zemepánov. Vznik a rozvoj miest od 13. storočia viedol k zakladaniu profesijných združení – cechov. Zlatníci v nich spočiatku pôsobili po boku majstrov príbuzných umeleckých odvetví, maliarov, vyšívačov a sklárov. Vlastné cechy začali organizovať počiatkom 16. storočia.
Centrá
Prvé centrum bolo v západnej časti súčasného Slovenska v Bratislave, kde v blízkosti politického a kultúrneho centra rakúsko-uhorskej monarchie Viedne, vznikol zlatnícky cech.
Druhá významná oblasť sa koncentrovala do oblasti stredoslovenských banských miest. Centrami boli mestá Banská Bystrica, Banská Štiavnica a Kremnica. Bohaté náleziská drahých kovov aj staré kultúrne tradície tu vytvorili prirodzené predpoklady pre vznik a rozkvet zlatníctva. Prírodné zdroje zlata a striebra, ako aj náročné požiadavky bohatých waldbürgerov, podnecovali zlatnícku tvorbu na vysokej umeleckej úrovni.
Centrami východoslovenského zlatníctva bola oblasť Spiša a mestá Levoča a Košice. Výhodná zemepisná poloha zaručovala týmto mestám relatívne nerušený hospodársky a kultúrny rozvoj aj v období vojnových nepokojov. V týchto centrách vznikli aj najstaršie zlatnícke cechy na Slovensku, ku ktorým patrili košický cech s artikulmi z roku 1476 a bratislavský cech z roku 1571.
Aristotelis Onasis
Aristotelis Onasis (tiež: Aristoteles Onassis* 20. január 1906, Smyrna, Osmanská ríša – † 15. marec 1975, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko) bol grécky lodný magnát a najbohatší človek sveta.
Rané roky
V dôsledku spojeneckého víťazstva prvej svetovej vojny a porážke tureckej armády gréckou armádou, bola v roku 1919 Smyrna rozhodnutím mocností pričlenená ku Grécku, ale nakoniec v tureckej Vojne za nezávislosť roku 1922 (Atatürk zvrhol sultána a vyhlásil Tureckú Republiku) v priebehu Grécko-tureckej vojny, utrpeli Gréci porážku. Mnoho obyvateľov bolo zatknutých a odvlečených do táborov. Po Veľkom požiari v Smyrne, ktorý založili Atatturkovi vojaci, Sokratesova rodina prišla o väčšinu majetku, ktorý bol tureckou vládou skonfiškovaný a rodina musela odísť do Grécka, do Atén. Turci znovu nadobudli Smyrnu. Bola podpísaná Grécko-turecká výmena obyvateľov, teda väčšina Turkov sa musela z Grécka vysťahovať a naopak aj väčšina Grékov z Turecka (okolo 2 000 000 Grékov). Turci zhabali celý majetok Onasisovej rodiny (bol pridelený tureckým utečencom z gréckej Macedónie) a mladý Onasis bol zatknutý.
Necpalská dolina
Necpalská dolina je dolina na západnej strane Veľkej Fatry. Preteká ňou Necpalský potok. Vedie ňou modro značkovaný chodník z Necpál na Chatu pod Borišovom. Takmer celou dolinou prechádza asfaltová cesta (zákaz vjazdu; len s povolenkou) a zeleno-značená cyklotrasa. Dolina je dlhá 11 kilometrov od dediny Necpaly až po razcestie pod chodníkom smerujúcim na Borišov modrou značkou.
Aristotelis Onasis
Rané roky
Onasisovi zachránili život turecký generál a jeho blízky priateľ poručík. On sám sa zmienil, o tejto dramatickej epizóde : V susedstve ubytovaný turecký generál a jeho asistent, mu sprostredkovali cez Jakuba Loden Parka, vicekonzula Spojených štátov v Smyrne dokument, ktorý poskytoval prístup k oblasti US Navy. Podarilo sa mu odísť spolu s tisíckami inými Maloázijskými Grékmi do Atén. Mal vtedy 16 rokov a bolo to prvýkrát, čo prišiel do Grécka. Aristosov život sa radikálne zmenil, musel sa prispôsobiť skromnému životu. Neskôr sa vydal na cestu do Istanbulu zarobiť peniaze na cestu do Argentíny. To sa mu aj podarilo a tak v roku 1923 na parníku Tommaso di Savoia odišiel Onasis z Istanbulu do Argentíny iba s 250 dolármi.
Vzostup
V Argentíne si našiel rôzne práce, pracoval ako spojovateľ v telefónnej spoločnosti, vďaka čomu sa zdokonalil v jazykoch. Využíval tu opäť ženy, vďaka ktorým prišiel k peniazom a ktoré ho vďačne podporovali v jeho plánoch. Jeho nápad spočíval v importovaní tabaku z Turecka do Argentíny, čo sa mu vďaka kontaktom jeho otca podarilo a tak si Onasis založil v Argentíne vlastnú prosperujúcu tabakovú spoločnosť. Vďaka kontaktom sa Onasis neskôr stal aj konzulom Grécka v Argentíne. Obchodom s tabakom Onasis rýchlo zarobil svoj prvý milión dolárov. V roku 1932 kúpil prvú loď, ktorú nazval Kalliroi, po svojej sestre. Onasis začal na lodiach rozvážať rôzne materiály a obchod bol taký výnosný, že nakoniec upustil od tabaku. Celú svoju pozornosť sústredil na lode a čoskoro si vytvoril svoju obchodnú flotilu, keď svoju firmu premiestnil do USA.
Lodný magnát
Z Onasisovej firmy sa čoskoro stala najmocnejšia lodiarska firma na svete. V roku 1954 bol obvinený FBI za porušenie zákona, nakoľko prekročil stanovený monopol a nariadenie, že veľké lodiarenské firmy môžu vlastniť iba občania USA. Onasis bol uznaný vinným a bol povinný zaplatiť 7 000 000 dolárov. V roku 1957 odkúpil grécke aerolínie a premenoval ich na Olympic Air, ktoré fungujú dodnes. Väčšina ropy transportovaná USA sa prevážala na Onasisových lodiach. Spolupracoval aj s gréckym diktátorom Jeorjosom Papadopulosom, keď chceli v Grécku postaviť rôzne rafinérie a továrne. To sa mu však kvôli nátlaku verejnosti nepodarilo a podobný projekt realizoval jeho rival Stavros Niarchos. Spolu s gréckymi magnátmi Niarchosom, Livanosom a Latsisom tvoril štvoricu najvplyvnejších lodných podnikateľov na svete. Kúpil neobývaný grécky ostrov Skorpios a postavil si tu svoje sídlo, ostrov bol do roku 2013 majetkom Onasisovej rodiny.
Extrém (funkcia)
Extrém je hodnota funkcie, ktorá má tú vlastnosť, že je buď najmenšia alebo najväčšia spomedzi všetkých funkčných hodnôt. Extrémy funkcie sa rozlišujú na lokálne a globálne.
Aristotelis Onasis
Osobný život
V roku 1946 sa oženil s Athinou, dcérou gréckeho lodného magnáta z ostrova Chios, Staurosa Livanosa. V roku 1948 sa im narodil syn Alexandros a v roku 1950 dcéra Christina. Svadba s Athinou bola zrejme Onasisova ambícia spojiť svoje impérium s Livanosovým a zabrániť tak vzájomnej konkurencii. Aj preto manželstvo nevydržalo, Onasis začal mať pomer s gréckou opernou speváčkou Mariou Callasovou. Aféra s Mariou Callasovou vraj bola založená na Onasisovej skutočnej láske k nej, no vzťah ukončil z politických dôvodov. V roku 1968 sa oženil s vdovou po americkom prezidentovi Jacqueline Kennedyovou. V roku 1973 sa zabil Aristotelov syn Alexandros, havaroval lietadlom. Od tejto doby sa Onasis stiahol do úzadia a podľa niektorých názorov to zapríčinilo jeho skorú smrť. V tejto dobe sa ťažko znášal so svojou manželkou Jacqueline a ľutoval, že opustil Mariu Callasovú. Onasis zomrel 15. marca 1975 vo svojom sídle vo Francúzsku vo veku 69 rokov na bronchopneumóniu.
Extrém (funkcia)
Lokálne minimum
Lokálne minimum f(x_0) je najmenšia hodnota, ktorú funkcia f nadobúda na nejakej podmnožine jej definičného oboru.
Rudolf Bauer
RNDr. Rudolf Bauer (* 28. september 1957, Ostrava) je slovenský politik žijúci v Košiciach a bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, bývalý predseda Košického samosprávneho kraja a bývalý primátor Košíc.
Extrém (funkcia)
Lokálne maximum
Lokálne maximum f(x_0) je opak lokálneho minima, teda najväčšia hodnota, ktorú daná funkcia nadobúda na určitej podmnožine jej definičného oboru.
Rudolf Bauer
Regionálna úroveň
V roku 2014 Bauer po tretí raz kandidoval v komunálnych voľbách na post primátora Košíc. Podporovali ho strany KDH, SDKÚ-DS, NOVA, SaS, SMK-MKP, KDS, OKS, DS a OĽaNO. Skončil na druhom mieste so 24 398 hlasmi (37,3 %), keď ho porazil kandidát strany SMER-SD Richard Raši. Po porážke vyhlásil, že si chce dať od politiky na čas oddych.
Súkromný život
Rudolf Bauer je ženatý a má tri deti.
Extrém (funkcia)
Globálne maximum
Globálne maximum f(x_0) je najväčšia funkčná hodnota, spomedzi všetkých funkčných hodnôt funkcie na jej definičnom obore.
Hľadanie extrémov funkcie
Funkcia môže mať extrém v bode x_0 vtedy, ak je v danom bode derivácia funkcie nulová. Teda platí
f'(x_0)=0
Ak, potom ide o lokálne maximum. Ak, potom ide o lokálne minimum. Ak, potom ide o tzv. sedlový bod, teda sa tu lokálny extrém nenachádza.
Príklad 1
Pri hľadaní extrémov funkcie treba najprv funkciu zderivovať. Deriváciou vznikne funkcia f'(x)=2x+4. Extrém je v tom bode, v ktorom je derivácia danej funkcie nulová, a teda
Druhou derivácia je kladná pre každé x z definičného oboru, a preto má daná kvadratická funkcia v bode -2 minimum.
Príklad 2
Prípad, kedy je derivácia v bode nulová, ale nie je tam extrém je funkcia f(x)=x^3, jej derivácia je f'(x)=3x^2. Možný extrém je v bode 0, pretože f'(0)=0, ale funkcia je na celom intervale stúpajúca, takže sa v tom bode nemôže extrém nachádzať.
John Arden
John Arden (* 26. október 1930, Barnsley, Spojené kráľovstvo – † 28. marec 2012, Galway, Írsko) bol anglický dramatik.
Tvorba
Jeho hra Serjeant Musgrave's Dance z roku 1959, ktorá pojednáva o protestoch proti vojne a ich realite, je považovaná za jeho najlepšiu prácu. Arden má povesť jedného z najväčších dramatikov od vzniku hry Look Back in Anger. Jeho práca je silne ovplyvnená dramatikmi ako Bertolt Brecht a epickým divadlom. Jeho ďalšie hry sú Live Like Pigs, The Workhouse Donkey a Armstrong's Last Goodnight, pričom posledná bola uvedená na javisku národného divadla (v hlavnej úlohe Albert Finney).
Vynikal množstvom verejných hádok s divadelným vedením - so svojou manželkou a spoluautorkou Margarettou D'Arcy demonštroval premiéru svojej hry The Island of the Mighty; a napísali niekoľko hier, ktoré vysoko kritizujú prítomnosť Britov v Írsku a vojensko-priemyselný komplex.
Napísal tiež viacero románov, ako napr. Silence Among the Weapons a Books of Bale o protestantskom obhajcovi Johnovi Baleovi.
Richard Čanaky
Richard Čanaky (* 1973 je slovenský spevák, hudobník, skladateľ, aranžér, textár, kulturista, herec, producent, hudobný režisér, dramaturg, podnikateľ a autor hudobných vystúpení pre deti. Zakladateľ a spoluautor hudobno-zábavného projektu pre deti - Spievankovo.
Zo života
Jeho otec je hudobník. Keď mal dvanásť rokov tak sa rodina z Novej Dubnice presťahovala do Bratislavy. V začiatkoch začal hrávať s Michaelou Janákovou. Od roku 2009 organizuje spolu s Rádiom Lumen hudobnú súťaž Gospel talent, ktorej patrónom sa stal Miroslav Mikolášik. V roku 2010 spolu s kapelou F.B.I. (Forever Be Inside) vystúpil s piesňou „Zlomené krídla“ v Eurosongu na Slovensku. So skupinou F.B.I., ktrej členmi boli alebo sú: Vlado Bis - gitara, Michal Kordoš - klávesy, spev, Richard Čanaky - gitara, spev, Vlado Mrázko - bicie, perkusie, Dodo Káčer - basgitara, koncertovali po celom Slovensku.
V jeho nahrávacom štúdiu nahrávali piesne skupiny: The Elements, Acharai, N.D.E., Tučnolist, Trueface a ďalšie.
V roku 2002 vytvorili spolu s Máriou Podhradskou hudobno-zábavny projekt pre deti, ktorý neskôr pomenovali Spievankovo. Vydali a vydávajú hudobné cd, filmové dvd a knihy, filmy. Mária Podhradská predstavuje Spievanku a Richard Čanaky Zahrajka.
Rodina
Manželstvo 1997-2020 /Silvia Čanakyová/
Deti: Anette, Marek, Lukáš
Rozvedený v auguste 2020
Ocenenia
zoznam ocenení nie je úplný
Deň daňovej slobody
Deň daňovej slobody v roku 2008 vo svete (česky)|thumb|right Deň daňovej slobody je pomyselná hranica, ktorá rozdeľuje rok do dvoch období. V prvom zarábajú daňovníci na pokrytie výdavkov vlády a ostatných inštitúcií štátu. Až o peniazoch, ktoré zarábajú počnúc dňom daňovej slobody (vrátane), rozhodujú slobodne sami.
Koncept dňa daňovej slobody vytvoril floridský podnikateľ Dallas Hostetler už v roku 1948, neexistuje však jednotná metodika jeho výpočtu. Kým v Spojených štátoch sa deň daňovej slobody vypočíta ako podiel všetkých daní na celkových príjmoch obyvateľov, na Slovensku sa každoročne vypočítava ako podiel celkových konsolidovaných výdavkov verejného sektora na hrubom domácom produkte.
Význam dňa daňovej slobody
Prečo je dôležité, kto rozhoduje, ako sa vyprodukované bohatstvo použije? Pretože záleží na motivácii. Aj keby politici a štátni úradníci využívali získané peniaze len na to, čo ľudia naozaj chcú, vždy s nimi podľa niektorých názorov budú plytvať. Nemajú údajne motiváciu správať sa ekonomicky - utrácajú cudzie peniaze za tovar a služby pre ľudí, ktorých potrebujú len raz za niekoľko rokov pre svoje znovuzvolenia. Preto sa podľa tohto názoru nestarajú o to, aby nakupované produkty boli v čo najlepšej kvalite a za čo najnižšie ceny. Keď nakupuje občan sám a za svoje, znáša náklady svojich zlých rozhodnutí. Keď rozhoduje politík alebo úradník, náklady na jeho plytvanie údajne nesieme všetci.
Slovensko
Deň daňovej slobody na Slovensku zverejňuje Nadácia F. A. Hayeka : * n/a - pre daný rok nebol deň daňovej slobody určený
Bajjúda (sopka)
Bajjúda (-po arabsky) alebo Bayuda/Baiyuda (-po anglicky) je názov vulkanického poľa, ktoré sa nachádza na severovýchode Sudánu, asi severne od hlavného mesta Chartúm. Približne 90 vulkanických foriem s celkovou rozlohou približne leží na starších prekambrických až paleozoických granitoch. Najmladšie bazaltové lávové prúdy boli datované na rok 850 +/- 50 rokov. Najväčším je kráter „Hosh ed Dalam“, široký a približne  hlboký.
Zoznam vulkanických foriem poľa Bajjúda
Názvy sú tu uvedené v anglickom prepise lokálnej výslovnosti.
Troskové kužele:
Szczepan Sadurski
Výtvarné lýceum ukončil v roku 1985. Publikoval viac ako 5 tisíc obrázkov v 200 časopisoch. Laureát cien, m.in. Złota Szpilka'86 (cena časopisu Szpilki v súťaži na najlepší obrázok roka). Zakladateľ Vydavateľstva Humoru a Satiry Superpress (1991), šéfredaktor časopisu Dobry Humor. Autor nápadu a predseda Strany Dobrej nálady - neformálnej, medzinárodnej organizácie pre osoby, ktoré sa ochotne smejú (viac ako 3 tisíce členov v Poľsku a iných zemiach sveta). Majiteľ internetového satirického portálu Sadurski.com. Bol porotcom viacerých satirických a kabaretných súťaží v Poľsku a tiež v Turecku a Švédsku. Býva v hlavnom meste Poľska, Varšave.
Bajjúda (sopka)
Zoznam vulkanických foriem poľa Bajjúda
Krátery:
Louplande
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Solčany
Solčany sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Obec na prelome 14. a 15. storočia mala charakter mestečka. Do 15. stor. patrila zoborskému kláštoru a nitrianskemu biskupstvu, potom hradu Branč a panstvu Hrušov. Od 16. stor. Russóiovcom, od r. 1591 Tapolcsányovcom, v 17. stor. Keglevichovcom. V 16. a 17. stor. sa stala niekoľkokrát terčom rabujúcich Turkov, žoldnierov a povstalcov. Začiatkom 19. storočia ju do vlastníctva získala rodina Odescalchiovcov, ktorá tu po r. 1818 dala postaviť reprezentačný klasicistický kaštieľ obklopený rozsiahlym parkom. V r. 1831 bol v obci postavený cukrovar. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, neskôr sa rozvinuli aj remeslá a obchod.
V súčasnosti je obec súčasťou Tríbečsko-inoveckého regiónu a Mikroregiónu Západný Tríbeč a Svornosť. Je to rozvinutá obec s kompletnou infraštruktúrou, vrátane čističky odpadových vôd. Má vybudovanú obchodnú sieť, niekoľko reštauračných zariadení, základnú a materskú školu, zdravotné strediská. Je tu sídlo rímsko-katolíckeho farského úradu. Obec má športový klub (futbal), dychovú hudbu Sližár, spevácke skupiny Lišňanka, Ruže a Lidovec. V obci taktiež s dlhoročnou tradíciou pôsobí Dobrovoľný hasičský zbor.
Z obce pochádza z rodu Odescalchiovcov žiačka L. van Beethovena a známi futbalisti Anton Ondruš, Anton Švajlen, Ivan Horn a Ivan Ondruška.
Obec má v súčasnosti 2526 obyvateľov, rozloha 2001 ha.
Volksdeutsche
náhľad|Evakuované osoby nemeckej národnosti na železničnej stanici Graz-Puntigam, rok 1940.
Volksdeutsche (Nemci v zmysle príslušnosti k nemeckému národu) bol výraz používaný do roku 1945 na označenie ľudí s nemeckou národnosťou, ale s štátnou príslušnosťou k inej krajine. Platilo pritom, že žili mimo Nemecka (s hranicami k 31. decembru 1937) a Rakúska, teda predovšetkým vo východnej a juhovýchodnej Európe (vrátane Česko-Slovenska). Používal sa na odlíšenie od nemeckých občanov (Reichsdeutsche - ríšskych Nemcov), žijúcich či už v Nemecku alebo v zahraničí.
Počet
náhľad|Zjazd Volksdeutsche v okupovanej Varšave roku 1940. V polovici roku 1938 žilo podľa nacistických odhadov na východ od ríšskych hraníc 8,6 milióna Nemcov: v Česko-Slovensku (najmä Sudety - 3,48 milióna sudetských Nemcov, ale aj karpatskí Nemci), Poľsku (poľský koridor, Ostoberschlesien, 1,15 milióna), Rumunsku (0,75 milióna), Maďarsku (0,6 milióna), Juhoslávii (0,55 milióna) a v Sovietskom zväze (1,15 milióna). Ďalších 0,6 milióna v Estónsku, Lotyšsku, Litve (Memelland) a v Slobodnom meste Gdansk. Tieto oblasti boli sčasti dočasne začlenené do Nemecka, sčasti boli súčasťou programu „heim ins Reich“ (domov do Ríše, presídľovanie do Nemecka), alebo boli v priebehu vojny obsadené. Po skončení povojnových odsunov zostalo na východe Európy okolo štyroch miliónov.
Práznovce
Práznovce sú slovenská obec v Nitrianskom kraji v okrese Topoľčany. Kataster sa rozprestiera v Nitrianskej pahorkatine a v pohorí Tríbeč, má 1143 ha. V roku 2022 žilo v Práznovciach 997 osôb. Väčšina obyvateľstva je slovenskej národnosti a rímskokatolíckeho vierovyznania. V obci sa nachádza baroková kaplnka z roku 1776. Súčasťou obce je samota Horňany (Horné Práznovce ) s dominantou sekvoje.
Polohopis
Práznovce ležia v Nitrianskom kraji, v okrese Topoľčany, pri hraniciach s Trenčianskym krajom. Ležia 108 km od Bratislavy. S katastrálnym územím obce susedia obce Krušovce, Topoľčany, Soľčany a Krnča (okres Topoľčany), vo výbežku katastrálneho územia v pohorí Tríbeč obce Zlatno a Velčice (okres Zlaté Moravce). Severne od obce leží obec Bošany, resp. jej miestna časť Baštín (Trenčiansky kraj, okres Partizánske).
Obec sa nachádza na rozhraní teplej a mierne teplej klimatickej oblasti. Podnebie je stredne vlhké s priemerom zrážok 700 mm v pahorkatine a 800 mm v pohorí. Chotár odvodňuje rieka Nitra, do ktorej sa v katastri obce vlievajú rieka Bebrava a riečka Vyčoma. Cez južnú časť katastra preteká aj potok Dršna.
Nadmorská výška v strede obce je 169 m.n.m. V chotári kolíše od 164 m.n.m. v časti Nitrianskej pahorkatiny po 727 m.n.m. v pohorí Tríbeč. Chotár v pahorkatinovej časti tvoria mladotreťohorné uloženiny, svahy Tríbeča tvoria kryštalické horniny a triasové kremence. Porast chotáru tvoria v horskej časti dubovo-hrabové lesy a bučiny s občasným výskytom smreku.
Názov
Vývoj názvu obce v dochovaných prameňoch: 1183Preznulch; 1235Proznouch, Praznouch; 1287Prezniche; 1354Preznolch; 1401Praznolch, Preznolch; 1773Praznocz, Prasnowitz, Praznowcze, 1786Prasznocz, 1808Praznócz, Praznowce, 1863, 1877, 18881913Práznóc, 1873, 1882Praznóc, 19201973Praznovce, 19731976, od 1996 Práznovce.
Na rozdiel of Fügediho považoval Ján Stanislav názov za slovenského pôvodu. Podľa Rudolfa Krajčoviča mal byť odvodený od pustého, nepoužívaného miesta, pri ktorom bola založená obec. Výklad podopiera o ráz horského chotára obce.
Symboly obce
Symboly obce sú erb, vlajka a pečať, prípadne iné odvodené symboly.
Najstarší symbol obce sa zachoval v pečati obce z roku 1780. Ide o tri pšeničné klasy v strede a strapce hrozna s veľkými písmenami „P“ po bokoch. Dnešný erb sa skladá z modrého štítu a zo spodného okraja striedavo vyrastajúcich troch zlatých klasov a štyroch zlatých listov, povedľa ktorých vyrastajú dva zlaté strapce hrozna, ktoré symbolizujú poľnohospodárstvo a vinárstvo. Vlajka pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov v striedavých farbách modrej a žltej, krajné modré pruhy sú dvojnásobne širšie ako vnútorné. Pečať je okrúhla, skladá sa z erbu obce a v polkruhu s kruhopisom „Obec Práznovce“ v dolnej časti.
Dejiny obce
V stredoveku bolo územie podobne ako celé Ponitrie osídlené Slovanmi. Aj územie obce Práznovce patrilo do oblasti Nitrianskeho kniežatstva a následne po jeho dobytí (833) aj pod správu Veľkej Moravy. Po začlenení Slovenska do Uhorska sa oblasť stala súčasťou Nitrianskeho komitátu. Z tohto obdobia sa v lokalite Kostolec zachovali základy románskeho kostolíka. Prvé osídlenie na území obce sa podľa tradície nachádzalo práve v danej lokalite.
Zemianska osada sa prvýkrát spomína v roku 1183, v listine pápeža Lucia III. z roku 1183 v ktorej pápež potvrdil právo nitrianskych kanonikov na vyberanie desiatku v obci. Ako obec sa Práznovce spomínajú v roku 1287. Pôvodne patrila k Nitrianskemu hradu, neskôr Matúšovi Čákovi. Najneskôr od roku 1326 patrila Práznovskovcom (aj Praznovskovci, Praznovszky, Práznovský, Praznóci a pod.). Dejiny obce v čase Žigmunda Luxemburského poznačili boje Práznovskovcov so susednými šľachticmi, najmä s vplyvnejšími Štítnickými. Podľa súkromných výskumov zverejnených aj obcou Práznovce pretrval rod Práznovskovcov do dnešných čias. Jeho história sa v neskoršom období s obcou nespája, obec vlastnili iné rody ako Bošániovci, Bačkadyovci a Erdődyovci.
Rytierstvo
Rytierstvo označuje životný štýl, názory na svet a etický kódex európskych rytierov počas stredoveku.
Práznovce
Dejiny obce
Z roku 1245 pochádza zmienka obce Hornouc (Horňany, Horné Práznovce), ktorú založili Práznovskovci. Po tom, čo ju spustošili zbojníci jej obyvateľstvo presídlilo do obce Práznovce. V roku 1556 sa v Práznovciach spomína mlyn. Väčšina obyvateľstva sa v 19. storočí venovala roľníctvu, časť remeslu. Prvá zmienka o škole v Práznovciach pochádza z roku 1863, pričom v obci sa už pred tým nachádzala staršia rímskokatolícka ľudová škola. Nová škola bola vystavaná v roku 1928. Počas prvej ČSR pracovala väčšina obyvateľov na veľkostatku, v roku 1942 pri regulácii riek Nitra a Bebrava. V roku 1954 vzniklo v obci JRD.
V rokoch 19761996 bola obec pričlenená k Topoľčanom. Po osamostatnení sa jej názov zmenil z Praznovce na Práznovce.
Rytierstvo
Počas dvoch storočí, keď západné kresťanstvo dosiahlo svoj vrchol, sa napriek všetkým trvajúcim násilnostiam v spoločnosti vyvinuli isté hodnoty, ktorých dodržiavanie zlepšovalo ľuďom život.
Práznovce
Dejiny obce
V roku 1997 sa v obci začala výstavba nového katolíckeho kostola, základný kameň pre nový kostol za svätený Panne Márii Ružencovej posvätil pápež Ján Pavol II. pri prvej návšteve Slovenska v Bratislave roku 1990. Obec patrí pod farnosť Bošany. V obci pôsobí od roku 1969 kultúrny súbor Práznovanka.
Rytierstvo
Na sklonku 10. storočia sa objavuje slovo „rytier“. Títo profesionálni bojovníci žili, s výnimkou chudobných rytierov, na hradoch. Na konci 11. storočia sa rytiersky stav stal dedičným a presadil sa lénny systém. Vznikol nový typ šľachty. Vyvinuli sa isté rituály, ako pasovanie za rytiera, očistný kúpeľ, požehnávanie zbraní na oltári, nočná vigília pred pasovaním.
Pokiaľ ide o povinnosti rytiera, veľmi dobre nás o nich informuje dielo Boniza zo Sutri nazvané Liber de vita Christiana (Kniha o kresťanskom živote). Rytier musel byť verný svojmu lénnemu pánovi s jednou výnimkou - keby ho pán nútil zúčastniť sa na nespravodlivej vojne. Bol povinný bojovať za svoju krajinu a zastávať sa chudobných, vdov a sirôt. Nesmel plieniť. Mal prenasledovať heretikov a schizmatikov, ale nadovšetko musel dodržiavať prísahu. Takto pôsobil v službách cirkvi a štátu. Z toho hľadiska sa rytierstvo javí ako inštitúcia, ktorá zabezpečovala mier.
Medzi rokmi 11201128 vznikol francúzsky epos Le chanson de Roland (Pieseň o Rolandovi). A španielsky rytier, ktorý je opisovaný v Cantar de Mio Cid (Pieseň o mojom Cidovi), je úplne podobný tomu, o ktorom sa píše v spomínanom francúzskom románe.
Kid Rock
Po pomalom štarte vydal country skladbu „Picture“ spoločne so Sheryl Crow, ktorá získala zlato a tak zvýšila predajnosť albumu, ktorého sa predalo 5 miliónov kusov. Ten bol nasledovaný v roku 2003 rovnomenným albumom Kid Rock. V roku 2006 vydal živý album Live Trucker. V roku 2007 vydal album Rock N Roll Jesus, ktorý obsahoval hit „All Summer Long“. Bol to jeho prvý celosvetový hit, ktorý dosiahol #1 v rebríčkoch ôsmich krajín Európy a v Austrálii. Albumu sa predalo celosvetovo 5 miliónov kópií a dostal 3-násobnú platinu v USA. Jeho najnovší album Born Free bol vydaný dňa 16. novembra 2010.
Lubná (okres Kroměříž)
Lubná je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 472 obyvateľov, z toho 232 mužov a 240 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 38,6 roka, ženy 39,0 roka).
Chicagske metro
80px|left thumb|Typický pohľad na nadzemku vo finančnom centre mesta (The [[Chicago Loop|Loop)]] thumb|Mapa siete
Metro v americkom meste Chicago je systém podzemnej a nadzemnej dráhy. Metro je prevádzkované spoločnosťou Chicago Transit Authority (CTA) a slúži obyvateľom mesta Chicago a ôsmim najbližším predmestiam. 15% tratí je podzemných, 60% je nadzemných (odtiaľ prezývka El - elevated - nadzemný) a ostávajúcich 25 % tratí vedie po zemi (samozrejme okrem prejazdov cez ulice - tie musia byť vždy nad alebo pod cestou - v trati je totiž vedená elektrina). V centre je systém prevažne podzemný, okolo centra a na bližších predmestiach je nadzemný. Celá sieť pozostáva z 8 liniek označených farbami. Najvyťaženejšie z nich, červená a modrá, fungujú 24 hodín denne. Za bežný pracovný deň využije Chicagske metro priemerne 658 524 ľudí.
Linky
█ Červená - najpoužívanejšia linka vedúca v severno-južnom smere, prechádza centrom. Funguje 24 hodín denne, 7 dní v týždni.
█ Zelená - vedie zo západu, prechádza centrom a ďalej pokračuje na juh. Je úplne celá nadzemná.
█ Oranžová
█ Fialová
█ Žltá
Zoznam prezidentov a predsedov Štátnej rady Poľska
Toto je zoznam prezidentov a predsedov Štátnej rady Poľska.
Poľská exilová vláda (1939-1990)
Poľská exilová vláda fungovala podľa poľskej ústavy z apríla 1935, právneho podkladu pre túto vládu. Podľa nej si smel prezident zvoliť nástupcu "v čase vojny, ak by sa jeho úrad stal neobsadeným pred podpisom mierovej zmluvy."
Poľská republika (1944-1952)
Po druhej svetovej vojne vládnuci komunisti ponechali inštitúciu prezidenta Poľskej republiky. V roku 1952 bol však úrad zrušený a meno krajiny zmenené.
Poľská ľudovodemokratická republika (PĽR) (1952-1989)
Štátna rada bola teoreticky kolektívna hlava štátu. V skutočnosti však bol najdôležitejšou osobou prvý tajomník ústredného výboru Poľskej zjednotenej robotníckej strany.
Predseda Štátnej rady - Przewodniczący Rady Państwa:
Prezident Poľskej ľudovodemokratickej republiky:
Belezna
Belezna je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Nagykanizsa.
Má rozlohu 3093 ha a žije tu 845 obyvateľov (2007).
Plamienková gotika
Plamienková gotika alebo flamboyantná gotika (z francúzskeho flamboyant, horiaci) je vo vývoji gotickej architektúry posledná fáza neskorej gotiky 15. storočia najmä vo Francúzsku, Belgicku a Anglicku. Je pre ňu typické predĺženie určitých tvarov kružby pripomínajúce plamene.
Zoznam prvých tajomníkov Ústredného výboru Poľskej zjednotenej robotníckej strany
Toto je zoznam prvých tajomníkov Ústredného výboru Poľskej zjednotenej robotníckej strany (Pierwszy Sekretarz KC PZPR):
Zoznam vládcov Rakúska
Pozri:
Chabenec
Chabenec môže byť:
Aramejčina
Aramejčina (ak chápaná ako 1 jazyk) resp. aramejské jazyky (ak chápaná ako skupina jazykov) patrí medzi semitské jazyky.
Je pôvodným jazykom niektorých častí Biblie. Bol to jazyk, ktorý používal Ježiš. Takisto sa používa v Talmude a dodnes sa používa v niektorých krajinách.
Ty Conklin
Ty Conklin (* 30. marec 1976, Anchorage, Aljaška) je profesionálny hokejový brankár, ktorý hrá v NHL za Detroit Red Wings. V roku 2004 získal s tímom USA na MS v Prahe bronzovú medailu.
Saint-Étienne-de-Saint-Geoirs (kantón)
Saint-Étienne-de-Saint-Geoirs je francúzsky kantón v obvode Grenoble v departemente Isère v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 12 obcí.
Džabal Umm Arafibia
Džabal Umm Arafibia (variant podľa lokálnej výslovnosti: Džebel Umm Arafieb, iný názov: Kisra, anglické názvy Jabal Umm Arafibia/Jebel Um Arafieb) je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa v púšti Bajjúda, na severovýchode Sudánu, neďaleko západného brehu Nílu. Pole pozostáva zo štítového vulkánu a niekoľkých troskových kužeľov a explozívnych kráterov bazanitového až trachy-bazaltového zloženia. Vek hornín je neskorý pleistocén až holocén.
Belsősárd
Belsősárd je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Lenti.
Má rozlohu 979 ha a žije tu 112 obyvateľov (2007).
Allogny
Allogny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Přílepy (okres Kroměříž)
Přílepy sú obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 920 obyvateľov, z toho 470 mužov a 450 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,7 roka).
Housset
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belianska dolina (Veľká Fatra)
Belianska dolina leží na západnej - turčianskej strane Veľkej Fatry.
Preteká ňou Beliansky potok a takmer celou dolinou prechádza asfaltová cesta (zákaz vjazdu) a zeleno-značená cyklotrasa.
Vedie ňou zeleno značkovaný chodník z obce Belá-Dulice na Chatu pod Borišovom. V hornej časti sa nachádza rekreačné stredisko Havranovo a v bočných dolinách množstvo súkromných chát.
Zinho
Crizam César de Oliveira Filho (* 17. jún, 1967, Nova Iguaçu Brazília), známejší ako Zinho je bývalý brazílsky futbalista, ktorý je v súčasnosti trénerom Miami FC v USL First Division.
Bol členom Brazílskeho mužstva, ktoré vyhralo Majstrovstvá sveta vo futbale 1994. V národnom drese odohral celkovo 57 zápasov. Od roku 2007 je trénerom Miami FC.
Louvigny (Sarthe)
Louvigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bezeréd
Bezeréd je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Pacsa.
Má rozlohu 1214 ha a žije tu 160 obyvateľov (2007).
Tomek (priezvisko)
Tomek je české a slovenské priezvisko odvodené od mena Tomáš. Český ženský variant je Tomková, slovenský Tomeková alebo menej často Tomková. Na Slovensku je najčastejšie s veľkým odstupom v obci Cerová (okres Senica), potom v Martine a Čadci. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Brno a České Budějovice.
Ťiang Ce-min
Ťiang Ce-min (, ; * 17. august 1926† 30. november 2022, Šanghaj  ) bol generálny tajomník Komunistickej strany Číny a prezident Čínskej ľudovej republiky.
Život
Ťiang Ce-min vstúpil do komunistickej strany v roku 1946. Roku 1947 vyštudoval elektrické inžinierstvo v Šanghaji a začal pracovať v automobilovom priemysle. V polovici päťdesiatych rokov absolvoval prax v Stalinových automobilových závodoch v Moskve a po návrate sa stal zástupcom riaditeľa továrne. Obdobie Kultúrnej revolúcie (1966-76) sa mu podarilo prežiť bez ujmy, pretože bol v úzadí a nevyslovoval svoj názor.
Po nástupe Teng Siao-pchinga k moci a po započatí reforiem začínal ako ich podporovateľ stúpal po straníckom rebríčku. Roku 1983 sa stal ministrom elektrotechnického priemyslu a roku 1985 bol vymenovaný za starostu Šanghaja. V roku 1987 sa stal členom politbyra Ústredného výboru komunistickej strany. Po udalostiach na Námestí nebeského pokoja v Pekingu roku 1989 nahradil Čao C'-janga na pozícii generálneho tajomníka Komunistickej strany Číny.
Vysoká politika
Roku 1990 sa Teng Siao-pching vzdal v jeho prospech postu predsedu Ústrednej vojenskej komisie a Ťiang sa tým stal de facto druhým najmocnejším človekom v krajine. Roku 1993 vystriedal Jang Šang-kchuna na pozícii prezidenta ČĽR a v nej zotrval až do roku 2003. Bol považovaný za pragmatického politika, ktorý sa sústredil najmä na ekonomickú reformu a hospodársky rozvoj. Jeho najväčším úspechom bolo prijatie Číny do Svetovej obchodnej organizácie (WTO) roku 2001.
Spoločne s premiérom Ču Žung-ťim bol hlavným predstaviteľom tretej generácie vedenia komunistickej strany, ktorí sa vyznačovali tým, že mali technické vzdelanie a pochádzali zo Šanghaja. V domácej politike preferoval tvrdý prístup voči kritike a opozícii a nariadil prenasledovanie členov duchovnej praxe Fa-lun-kung. V zahraničnej politike sa snažil o udržiavanie dobrých vzťahov s USA a roku 1997 vykonal pamätnú návštevu Spojených štátov, počas ktorej sa stretol s prezidentom Billom Clintonom. Avšak udalosti, ako napätie v taiwanskej úžine z roku 1996 a bombardovanie čínskeho veľvyslanectva v Belehrade lietadlami NATO roku 1999, spôsobili nárast nacionalizmu a volanie po väčšej asertivite.
Politické myslenie
Základným bodom Ťiangovej politiky je doktrína trojitého zastúpenia. Komunistická strana musí zastupovať záujmy rozvinutých výrobných síl, rozvinutej kultúry a najširších ľudových vrstiev. Strana týmto posilnila svoju legitimitu tým, že prijala triedu kapitalistov (rozvinuté výrobné sily), intelektuálov a inžinierov (rozvinutá kultúra) a vyhlásila sociálne zmierenie spoločenských tried (najširšie ľudové vrstvy).
Tieto zmeny boli začlenené do ústavy na 16. národnom zjazde Komunistickej strany číny roku 2002. Orientáciou na elity však strana stratila svoj tradičný egalitárny charakter, čím prišla o body najmä u roľníkov, ktorí tvoria väčšinu čínskej populácie. Prílišná podpora rastu vo veľkých mestách na pobreží zároveň prehĺbila sociálne rozdiely v krajine.
Ťiang Ce-minova frakcia
Ťiang Ce-min vytvoril v Komunistickej strane Číny vlastnú mocenskú štruktúru, vládnu frakciu, ktorej moc oprel o kontrolu nad Výborom pre politické a legislatívne záležitosti a do čela výboru dosadil člena svojej frakcie, bývalého olejára Čou Jung-kchanga.
Ďalším členom jeho skupiny bol člen Komunistickej strany Číny Po Si-laj, ktorý v rokoch 2003 – 2004 zastával post guvernéra provincie Liao-ning. Od roku 2004 do novembra 2007 bol ministrom obchodu Čínskej ľudovej republiky. Následne sa stal tajomníkom výboru v Čchung-čchingu a členom politbyra Komunistickej strany Číny. Za svojho pobočníka si zvolil Po Si-laj straníka Wang Li-tüna.
Ďalšími známymi členmi Ťiangovej frakcie sú členovia stáleho výboru politbyra Ťia Čching-lin a Li Čchang-čchun.
1999 – začiatok prenasledovania Fa-lun Kungu
Komunistická strana publikovala v apríli roku 1999 článok v časopise Veda a technológie pre mládež, v ktorom označila Fa-lun Kung za poveru a hrozbu pre zdravie, pretože praktizujúci môžu pri vážnych chorobách odmietať bežné lékarske ošetrenia. Veľké množstvo stúpencov Fa-lun Kung u následne proti obsahu článku demonštrovalo pred redakciou časopisu v Tianjine. Výsledkom bolo zatýkanie a bitie účastníkov demonštrácie zo strany čínskej polície. O incidente neskôr hovoril novinár a spisovateľ Ethan Gutmann na tlačovej konferencii v Európskom parlamente ako o pripravenej provokácii čínskej vlády, ktorá mala zámerne vyvolať protesty na strane Fa-lun Kungu. Kvôli týmto zatknutiam prišlo 25. apríla 1999 k vládnemu Úradu pre odvolania 10 až 15 tisíc praktizujúcich Fa-lun Kung. Títo ľudia sa popoludní zhromaždili pri sídle Čínskej komunistickej strany v Čung-nan-chaji vedľa Zakázaného mesta v Pekingu a zostali tam do neskorého večera. Zhromaždenie bolo pokojné, účastníci nedržali žiadne transparenty ani plagáty. Prezident Ťiang Ce-min bol prítomnosťou týchto apelujúcich znepokojený. Ideologická nadvláda komunistickej strany bola podľa jeho názoru ohrozená.
Generálny tajomník komunistickej strany Číny Ťiang Ce-min zakladá takzvaný Úrad 610, ktorý má za úlohu prenasledovať a zdiskreditovať Fa-lun Kung a jeho priaznivcov. Podľa Amnesty International prijala čínska vláda tri stratégie na rozdrtenie Fa-lun Kungu: násilie proti praktizujúcim, ktorí sa odmietnu vzdať svojej viery, „vymývanie mozgov”, kde sú ľudia nútení, aby sa Fa-lun Kungu vzdali a odmietli ho, a efektivnejšia mediálna kampaň na obrátenie verejnej mienky proti Fa-lun Kungu.
Súdne procesy proti Ťiang Ce-minovi
11. novembra 2009 prijal po dvoch rokoch vyšetrovania španielsky sudca Ismael Moreno žalobu za genocídu a mučenie. Medzi obvinenými figuruje päť vysokých predstaviteľov Komunistickej strany Číny, ktorí sa majú zodpovedať zo svojej roly pri prenasledovaní duchovnej praxe Fa-lun Kung. Po prvýkrát súd uznal kampaň proti Fa-lun Kungu za zodpovedajúcu definícii genocídy z hľadiska právneho. Medzi obvinenými je aj bývalý vodca Číny Ťiang Ce-min, Luo Kan – bývalý riaditeľ Úradu 610, Po Si-laj – bývalý minister obchodu, Ťia Čching-lin – štvrtý najvyššie postavený člen Strany a Wu Kuan-čeng – predseda interného disciplinárneho výboru Strany.