cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lavočkin La-7
La-7 v česko-slovenskom letectve
Dva stroje slúžili v 50. rokoch v Protilietadlovom učilišti v Olomouci ako učebné pomôcky, ale neskôr boli aj tieto stroje zničené. Dodnes sa v Česku dochoval jeden kus La-7, ktorý bol v 60. rokoch zrekonštruovaný skupinou dobrovoľníkov pri Národnom technickom múzeu (NTM) a dnes je vystavený v Leteckom múzeu v Kbeloch.
Popis konštrukcie
Lavočkin La-7 bolo jednomotorové piestové dolnoplošné stíhacie lietadlo s klasickým zaťahovacím podvozkom, zmiešanej konštrukcie. Krídla, delené na centroplán a vonkajšie časti mali kovové nosníky a krajné rebrá, ďalšie rebrá a poťah drevený. Trup bol vyrobený ako celodrevená pološkrupina, len motorové lôžko bolo z oceľových trubiek a prednú časť trupu kryli plechové odnímacie panely. Celý ďalší poťah bol zo sibírskej brezovej preglejky, ktorá po nasýtení umelými živicami bola za tepla vylisovaná do žiadaného tvaru. Chvostové plochy boli celodrevené. La-7 bol poháňaný dvojhviezdicovým vzduchom chladeným štrnásťvalcom AŠ-82FN s nominálnym výkonom 1 650 k pri 2 400 ot/min. vo výške 1 950 m a so štartovným výkonom 1 850 k pri 2500 ot/min. Trojlistová kovová vrtuľa bola hydraulicky nastaviteľná. Palivo, celkom 610 litrov, bolo v troch pancierových, samosvorných nádržiach v centropláne, a pre maximálne zamedzenie požiaru boli do nádrží nad palivo privádzané ochladené výfukové plyny. Pilotný priestor bol pancierovaný pancierovými sklami a oceľovým pancierom za sedačkou. La-7 boli vyzbrojené dvoma, respektíve troma kanónmi ŠVAK kalibru 20 mm, so zásobou 200 nábojov na jeden kanón. Na bombové závesy bolo možné zavesiť dve bomby s celkovou hmotnosťou do 150 kg, výnimočne sa používali špeciálne závesy pre 6 raketových striel RS-82.
400px|right|Lavočkin La-7
Zoznam planétok 54001 – 54250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Epifenomén
Epifenomén (gr.) je prídavok k fenoménu, vedľajší jav, ktorý sprevádza iné javy, no neovplyvňuje ich.
Max-Morlock-Stadion
Stadion Nürnberg je futbalový štadión nachádzajúci sa v Norimbergu v Nemecku. Domáce zápasy na ňom hrá prvoligový 1. FC Norimberg. Má kapacitu 36 898 ľudí.
Bol postavený v roku 1928 podľa projektu Otta Ernsta Schweizera. Pred Majstrovstvami sveta 2006 bol zmodernizovaný. Je ešte jeden názov štadiónu a to – Grundig Stadion je odvodený od názvu sponzora klubu 1. FC Norimberg.
Orniac
Orniac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Starina (okres Stará Ľubovňa)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Starina v okrese Stará Ľubovňa.
Bukovany (okres Příbram)
Bukovany (okres Příbram) sú obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 89 obyvateľov, z toho 45 mužov a 44 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 43,7 roka, ženy 41,4 roka).
Famechon (Pas-de-Calais)
Famechon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Heartbeat Song
Heartbeat Song môže byť:
Pragmatická sankcia
Pragmatická sankcia je pôvodne podľa rímsko-byzantského štátneho práva akékoľvek nariadenie kráľa či cisára, ktoré sa ukutočňuje mimoriadne slávnostne, lebo sa týka základných otázok štátu, najmä nástupníctva. V tomto zmysle napríklad aj vestfálsky mier sám seba v texte označoval ako „pragmatická sankcia“. Dnes sa označenie pragmatická sankcia používa už len pre niekoľko z týchto aktov, najmä ten z roku 1713.
Epikard
Epikard (gr.) je serózna blana, ktorá pokrýva srdce a časť veľkých ciev v osrdcovníku.
Pragmatická sankcia
Najznámejšie pragmatické sankcie:
Zoznam literárnych pojmov
Externé odkazy
Slovenský jazyk, sloh a literatúra v škole (PhDr. Štefán Foltán)
Diaľnica D46 (Česko)
Diaľnica D46 (do 31. decembra 2015 Rýchlostná cesta R46 ) je diaľnica v Česku, ktorá vedie od križovatky s diaľnicou D1 pri Vyškove cez Prostějov do Olomouca, kde sa napája na diaľnicu D35. V celej dĺžke je súčasťou cesty E462.
Beautiful Dangerous
„Beautiful Dangerous“ je skladba bývalého člena skupiny Guns N’ Roses a súčasného člena skupiny Velvet Revolver, gitaristu Slasha, ktorú nahral s Fergie, speváčkou The Black Eyed Peas. Skladba vyšla 28. októbra 2010 ako tretí singel z debutového sólového albumu Slash.
Videoklip
Provokatívny videoklip k skladbe natočili koncom augusta 2010 v priestoroch striptízového baru a lacného hotela. Fergie vo videu stvárňuje fanúšičku, ktorá sa chce za každú cenu dostať k svojmu hudobnému idolu.
Videoklip mal svetovú premiéru 28. októbra 2010 na webovej stránke VEVO.
Viola
Viola môže byť:
Epikondylus
Epikondylus (gr.) je nadhlavica, výčnelok, kostený výstupok na kondyle kosti ramennej (humeru) a stehnovej (femuru). Na každom kondyle su dva epikondyly: jeden vnutorný (mediálny) a druhý vonkajší (laterálny). Na epikondyly sa upínajú šľachy svalov, ich preťažovanie môže viesť k zápalu epikondylu – epikondylitíde.
Čiernohorci
Čiernohorci sú národ v Čiernej Hore (273 000), Srbsku (69 000) a v Chorvátsku (7 000). Z etnického hľadiska sú to Srbi, čiernohorský „národ“ bol zavedený v roku 1946 (v roku 1948 sa k nemu hlásilo až 90 % obyvateľov Čiernej Hory), od 80. rokov je výrazná tendencia obyvateľstva hlásiť sa stále viac zase k srbskej národnosti.
Podľa sčítania z roku 2003 sa okolo 40% obyvateľov Čiernej Hory označuje ako Čiernohorci a okolo 30% ako Srbi. Ďalší etnickí Čiernohorci žijú najmä v Srbsku (okolo 70 000 v roku 2002) a v Chorvátsku (7000).
Jazyk
Čiernohorci hovoria štokavským (presnejšie ijekavským) nárečím srbčiny.
Náboženstvo
Kresťania od 9. storočia, väčšinou pravoslávni, sčasti moslimovia. Predkovia prišli na Balkán v 7. storočí. Kultúrne veľmi blízki Srbom.
Epikríza
Epikríza je celkový záver lekára o ochorení.
Aliterácia
Aliterácia alebo (skôr obrazne) náslovný rým je zvuková štylistická figúra, ktorá vzniká opakovaním rovnakých alebo zvukovo podobných hlások (slabík), na začiatku dvoch alebo viacerých po sebe idúcich slov. Má estetickú funkciu.
Príklad
„Lízal jeden lilipután lilavkasté lízatko, chutilo mu trochu sladko, trochu nesladko“''.
„Daniel daroval Danke drevenú doštičku do jej dreveného domčeka pre bábiky.“
Mesiac (rozlišovacia stránka)
Mesiac môže byť:
Padirac
Padirac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľryba južná
Veľryba južná alebo veľryba čierna (Eubalaena australis, syn. Balaena antarctica, Balaena antipodarum) je veľryba.
Opis
Väčšina tela je sfarbená na čierno, ale na chrbte a bruchu môže mať biele škvrny. Je zavalitá.
Dorastá do dĺžky 13 až 16 metrov, váži približne 90 ton. Na širokom chrbte nemá chrbtovú plutvu. Mláďa má pri narodení dĺžku 3– 5 m od úst ku chvostu. Na hlave sa im tvoria tukové výrastky podobné mozoľom. Tieto mozole sú u každej veľryby špecifické a jedinečné, pretože počas ich života sa nemenia. Podľa nich sa dajú jedince od seba odlíšiť, a tak slúžia podobne ako odtlačky prstov u človeka na ich identifikáciu. Vnútri úst majú na hornej Čeľusti 260 rohovinových platničiek – kostíc. Kostice sú cca 2,5 m dlhých, cez ktoré filtrujú potravu. Ich hlavnou potravou sú veslonôžky Calanoida a kril, larvy fúzonôžiek a rôzne kôrovce. Kŕmia sa tak, že plávajú s otvorenými ústami. Hlava veľryby južnej je porastená parazitujúcimi kôrovcami podľa ktorých sú vedci schopní určiť ich vek.
Habitat
Veľryby južné žijú medzi 20 a 60 stupňom zemepisnej šírky. V minulosti existoval severný poddruh Eubalaena australis s názvom Eubalaena glacialis japonica, ktorý je dnes preradený ako samostatný druh Eubalaena japonica. E. australis obýva Južný oceán. Odhaduje sa, že medzi rokmi 1770 a 1900 sa ulovilo 150 000 jedincov. Začiatkom 20. storočia bol jej výskyt vzácny. V roku 2009 sa odhadlo, že žilo 16 300 jedincov (Skutočný stav je neznámy). Lov veľrýb veľmi ovplyvňuje ich populáciu, pretože ide o pomaly plávajúcu rybu, ktorej telo ostáva na hladine dokonca aj po smrti. Preto ich v minulosti s obľubou lovili. Telo dospelého jedinca obsahuje až 7 200 litrov oleja. Využívali sa aj kostice. Na konci 19. storočia bol preto stav populácie veľmi nízky. Tieto veľryby majú mláďa len raz za 3 roky, a aj preto sú chránené zákonom a od roku 1984 patrí medzi ohrozené druhy.
Evanjelická katedrála (Riga)
Evanjelická katedrála (Rižský dóm) v metropole Lotyšska Riga je jedným z najväčších evanjelických chrámov v krajinách okolo Baltského mora. Nachádza sa neďaleko rieky Daugava v centre Rigy.
Rokovanie
Rokovanie (iné názvy: dohodovanie, najmä medzištátne: negociácia, jazykovo nevhodne: vyjednávanie, nesprávne jednanie) je dialóg s cieľom vyriešiť spory, dohodnúť sa na ďalšom postupe alebo dohovoriť pravidlá a sankcie, pričom na rozdiel od súdneho pojednávania či arbitráže neexistuje nezávislá rozhodovacia autorita nadradená všetkým účastníkom sporu. Cieľom vyjednávania je v čo najväčšej miere uspokojiť záujmy zúčastnených strán, často za cenu kompromisu. Rokovania sa v neformálnej podobe objavujú v bežnom živote, viac formalizovanú podobu majú napríklad v podnikaní, vládnych záležitostiach, diplomacii, vojenstve a pod. Človek, ktorý sa profesionálne zaoberá rokovaním sa nazýva vyjednávač, rokovateľ alebo negociátor.
Epilácia
Epilácia je trvalé odstránenie chlpov alebo vlasov pri liečení alebo kozmetickej úprave.
Episkopalizmus
Episkopalizmus (gr.) môže byť
Šinobu Asagoeová
Šinobu Asagoeová (* 28. jún 1976, Hjógo, Japonsko) je bývalá japonská profesionálna tenistka. Počas svojej profesionálnej kariéry vyhrala 8 turnajov WTA vo štvorhre.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sulín
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sulín v okrese Stará Ľubovňa.
Zoznam vládcov Veľkej Moravy
Toto je zoznam vládcov Veľkej Moravy. Išlo o kniežatá, neskôr (minimálne de facto) o kráľov. V rámci Veľkej Moravy existovalo ako údelné kniežatstvo Nitrianske kniežatstvo, v ktorom spravidla sídlili následníci na trón. Nástupnícky systém Veľkej Moravy nie je jednoznačný, vývoj na Veľkej Morave naznačuje, že mohlo ísť o avunkulát (dedí synovec zosnulého panovníka) alebo seniorát (dedí najstarší žijúci člen vládnuceho rodu). Po smrti Svätopluka I. sa uplatnila primogenitúra, i keď je možné, že sa uplatnila preto, že nežili iní Mojmírovci starší než potomkovia Svätopluka I. (a šlo by o seniorát).
Nadplecok
Nadplecok (iné názvy: akromion, výbežok lopatky, nesprávne nadpažok;, zo ) je kostený bočný výbežok tŕňa lopatky (lat. spina scapule). Na tŕň nasadá v nadpleckovom uhle (lar. angulus acromialis) a stáča sa smerom vpred. Zároveň je cez kožu dobre hmatný a slúži ako antropometrický bod, ktorým sa meria šírka ramien.
Fyziologicky slúži na:
Dekanská plošina
náhľad|Dekanská plošina v okolí [[Hampi.]] Dekanská plošina alebo Dakšin (po anglicky: Deccan, v hindčtine: Dakšina / Dakšina pathár) je rozľahlá vysočina v Indii zaberajúca vnútrozemie Indického polostrova, hlavne regióny Gudžarát a Mahárášt. Rozloha asi 1 milión km², priemerná výška (maximálne ).
Oblasť bola až do druhohôr spojené s Madagaskarom a tvorila súčasť Gondwany. Budujú ju staré kryštalické horniny (najviac žuly a ruly), ktoré sa objavujú na povrchu najmä na juhu, východe a severovýchode. Tektonické pohyby celej oblasti v období alpsko-himalájskeho vrásnenia na konci kriedy a začiatku paleogénu prispeli k vyliatiu čadičových láv (tzv. plató bazalty) pozdĺž lineránych zlomových trhlín, hlavne v severozápadnej časti plošiny.
Sopečná činnosť dala za vznik mohutným lávovým pokrovom, hrubým miestami 1 800 až 2 000 m. Ich rozloha sa odhaduje na 500 000 km². Keďže výlevy mali približne rovnaký plošný dosah, vytvárajú reliéf tabuľových plošín, ktorých rozdelením, vznikajú stolové vrchy so stupňovitými stráňami, tzv. trapy. Okraje vyzdvihnutých a naklonených kier sa rozčlenili a získali vzhľad pohorí, výrazných najmä pri pobreží - Západný Ghát, Východný Ghát. Na severe je Dekanská plošina ohraničená hrebeňom Vindhja.
Existuje niekoľko názorov, že vulkanická činnosť (pokrovy vznikli relatívne rýchlo, asi iba okolo 30 000 rokov) mala za následok masívne vymieranie druhohorných organizmov, prípadne bola doplnkom ku skaze, spôsobenej dopadom meteoritu na polostrove Yucatán na konci druhohôr.
Indogangská nížina
thumb Indogangská nížina (po anglicky: Indo-Gangetic Plain, po hindsky: Sindh Ganga ka Maidan) je rozsiahla nížina/rovina v povodí riek Indus, Ganga a Brahmaputra. Rozprestiera sa v Indii, Bangladéši a Pakistane, medzi Himalájami, Dekanskou plošinou a Iránskou vysočinou.
Táto nížina vznikla postupným vypĺňaním depresie pod Himalájami najmä riečnymi nánosmi. Rieky zo severných pohorí utvárajú v jej strednej a východnej časti rozsiahle náplavové kužele, na nich sa väčšie toky rozvetvujú na niekoľko ramien. Hrúbka nánosov je 400 až 2 000 metrov. Ich pribúdanie a celkový pokles oblasti ovplyvňuje ďalší vývoj nížiny aj v súčasnosti.
V tejto nížine vznikli jedny z najstarších ľudských civilizácií.
Jeremy Rifkin
Jeremy Rifkin (* 26. január 1945, Denver, Colorado, USA) je americký ekonóm, prognostik, environmentalista, politológ, publicista a filozof.
Profil
Titul z ekonómie získal na Wharton School of Finance and Commerce na University of Pensylvania v USA. Titul z medzinárodných vzťahov získal na Fletcher School of Law and Diplomacy na Tufts University v USA. Je zakladateľom a súčasným prezidentom Foundation on Economic Trends so sídlom vo Washingtone DC v USA. Je autorom šestnástich kníh pojednávajúcich o dopadoch technologických zmien na ekonomiku, pracovnú silu, spoločnosť a životné prostredie. Zaoberá sa mapovaním dlhodobých trendov rozvoja a analýzou hlavných problémových oblastí spoločnosti a civilizácie. Je predstaviteľom ekonomickej teoretickej školy nová ekonómia.
Dielo
Jeremy Rifkin je autorom alebo spoluautorom nasledujúcich kníh
Fampoux
Fampoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hellissandur
Hellissandur je dedina na západe Islandu, na polostrove Snæfellsnes, neďaleko mesta Ólafsvík. Žije tu 396 obyvateľov.
Pri obci sa nachádza najvyššia stavba Islandu, stožiar Langbylgjustöðin á Gufuskálum s výškou.
Dejiny Maďarska
thumb|[[Arpád prekračuje Karpaty]] thumb|Arpád
História Maďarska sa odvíja od 10. storočia, kedy vznikol na území rozpadnutej Veľkomoravskej ríše nový štátny útvar zo siedmich kočovných kmeňov Maďarov, nazvaných podľa najsilnejšieho kmeňa Megyeri v oblasti Panónie, kam prišli z oblasti na severozápad od Čierneho mora. V 11. storočí ustanovené Uhorské kráľovstvo sa počas nasledujúcich storočí stalo významným štátnym celkom ovplyvňujúcim pomery v strednej Európe a na Balkáne. V 12. storočí bolo k Uhorsku personálnou úniou pripojené Chorvátske kráľovstvo. V 16. storočí však bolo Uhorsko rozdelené, a to na územia ovládané Habsburgovcami, Osmanskou ríšou a sedmohradským kniežatstvom. Po bitke pri Viedni v roku 1683 proti Turkom dobyli Habsburgovci do konca 17. storočia prevážnu časť Uhorského kráľovstva a nastolili tu svoju vládu.
V rokoch 1848 – 1849 prebehla rozsiahla revolúcia a boj za nezávislosť. Po prehratej vojne s Pruskom a Talianskom došlo v roku 1867 k Rakúsko-uhorskému vyrovnaniu a Rakúske cisárstvo sa stalo dvojštátím nazývaným Rakúsko-Uhorsko. Vo svojej časti krajiny (Zalitavsko) vystupňovala uhorská vláda časom snahu o maďarizáciu ovládaných národov, najmä Slovanov, Rumunov a Rusínov. Tieto pokusy boli ale z väčšej časti neúspešné a po prvej svetovej vojne sa Rakúsko-Uhorsko rozpadlo na rad menších národných štátov. Na základe Trianonskej zmluvy pripadlo 71,5% pôvodného územia Uhorského kráľovstva susedným štátom Maďarska. Po pádoch Prvej Maďarskej republiky a Maďarskej republiky rád bolo vyhlásené Maďarské kráľovstvo, pod autoritatívnou a neskôr fašistickou vládou regenta Miklósa Horthyho. Zem sa orientovala na Taliansko vedené Benitom Mussolinim, neskôr smerovala viac k spolupráci s nacistickým Nemeckom.
Po druhej svetovej vojne vznikla Druhá Maďarská republika, ktorá už bola v sovietskej sfére vplyvu. V roku 1949 bola premenená na Maďarskú ľudovú republiku s komunistickou stranou (MDP, od roku 1956 premenovanú na MSZMP), ovládajúca všetko politické dianie v štáte. V roku 1956 vypuklo proti komunistickému režimu povstanie, ktoré však bolo potlačené sovietskou armádou. Od revolúcie v roku 1989 bolo, v zásade prvýkrát v maďarských dejinách, zriadené demokratické zriadenie. Krajina je členom NATO a Európskej únie.
Maďarské kmene
Maďari boli kočovné kmene ugrofínského pôvodu, ktoré sa tiesnili v tzv. Starej vlasti (Atelkuz) Pečenehovia, a preto prenikli pod vedením náčelníka Arpáda koncom 9. storočia do Karpatskej kotliny. Živili sa väčšinou kočovným chovom dobytka, predovšetkým viedli koristnícke vojny. Dobytok nemohol v tunajších chladnejších podmienkach zostať po celý rok na pastvinách. Preto ho pred zimou porazili (niektoré kusy pomrzli), ale zásoby mäsa do jari nevydržali a kočovní Maďari nemali dosť obilia. Preto vymáhali naturálne dávky od domáceho, poľnohospodárskeho obyvateľstva a predovšetkým viedli koristnícke vojny. Jedna výprava za druhou smerovala na územie Bavorska a Veľkomoravskej ríše.
Počiatky uhorského štátu
Koncom 10. storočia si náčelník Gejza z Arpádovho rodu podriadil (alebo tiež odstránil) ostatných maďarských vodcov a vytvoril jednotné uhorské kniežatstvo. Jeho hlavným mestom sa stal Ostrihom. Krátko pred svojou smrťou sa nechal Gejza pokrstiť. Jeho syn Štefan I. (vládol 997 – 1038) bol v roku 1000 korunovaný so súhlasom pápeža aj cisára za uhorského kráľa. Potom nechal zriadiť v Ostrihome arcibiskupstvo. Oboje bol nevídaný úspech, ak uvážime, ako dlho čakali na podobné povýšenie české krajiny. Štefan bol neskôr vyhlásený za svätého.
Uhorské kráľovsto v stredoveku
300px|thumb|Mapa historických uhorských [[Župa (slovanská stredoveká jednotka)|žúp]] Uhorské kráľovstvo bolo v 11. – 15. storočí jedným z najrozľahlejších a najmocnejších štátov strednej a juhovýchodnej Európy. Popri vlastných Uhrách, ktorých súčasťou bolo Slovensko, zahŕňalo Chorvátsko (personálna únia 1102), Sedmohradsko (dnes súčasť Rumunska) a časť srbského územia vrátane Belehradu. K sľubnému hospodárskemu rozvoju krajiny prispievali bohaté náleziská zlata a striebra, ktoré sa ťažilo v Banskej Štiavnici, Banskej Bystrici a v Kremnici. Tu sa tiež razili preslávené uhorské zlaté dukáty.
Uhorskí králi často súperili s českými panovníkmi. Po vymretí Arpádovcov (1301) sa Přemyslovci dokonca nakrátko ujali v Uhorsku vlády. Koncom 14. storočia sa uhorským kráľom stal vďaka vydarenej dynastickej politike Karola IV. jeho mladší syn Žigmund Luxemburský (vládol 1387 – 1437). Jeho vláda bola vcelku úspešná. Kráľovstvo v tej dobe však ohrozili prvýkrát Turci. thumb|left|Rozsah moci [[Přemyslovci|Přemyslovcov na prelome 13. a 14. storočia]] Za panovania maloletého Žigmundovho vnuka Ladislava Pohrobka (vládol 1444 – 1457) sa stal správcom Uhier mocný magnát János Hunyady. Usiloval predovšetkým o to, aby zabezpečil krajinu pred tureckým nebezpečenstvom. Turkom pripravil niekoľko porážok a ubránil pred nimi významnú pohraničná pevnosť Belehrad. Po Ladislavovej predčasnej smrti si v Uhorsku zvolili za kráľa Hunyadyho syna Mateja Korvína (vládol 1457 – 1490), ktorý sa stal jedným z najvýznamnejších uhorských panovníkov. Jeho ctižiadostivé plány, zamerané na dosiahnutie vlády v českom kráľovstve a dokonca aj cisárskej korunovácie, ho však odvádzali od stále naliehavejšie potreby čeliť stupňujúcim sa tureckým útokom.
Po smrti Mateja Korvína sa v roku 1490 stal uhorským kráľom český panovník Vladislav Jagelovský. Vladislav aj jeho syn Ľudovít Jagelovský potom trávili viac času práve v Uhorsku. Nedlhú vládu Jagelovcov ukončila smrť českého a uhorského kráľa Ľudovíta v bitke pri Moháči v roku 1526.
Uhorské kráľovstvo v novoveku
Po bitke pri Moháči (1526) vypukla občianska vojna (1527 – 1538) medzi Habsburgovcami (Ferdinandom I.) a sedmohradským vojvodom Jánom Zápoľským.
Epimenides
thumb|Epimenides z Knozosu Epimenides z Knózosu (asi 2. pol. 7. stor. pred Kr. Kréta - 6. stor. pred Kr. ?) bol grécky divotvorca a teológ, jeden zo siedmich mudrcov. 596-593 vraj očistil Atény od moru, ktorý postihol mesto za zavraždenie Kylóna. V mladosti vraj zašiel do akejsi krétskej jaskyne a prebudil sa bez toho, aby zostarol, po 57 rokoch. Dožil sa údajne 157 rokov, podľa inych verzií ešte omnoho viac.
Dejiny Maďarska
Uhorské kráľovstvo v novoveku
V roku 1541 Uhorsko stratilo početné územia: územie od Belehradu po Budapešť pripadlo Osmanskej ríši, z východnej časti sa stalo Sedmohradsko – takmer nezávislý štát, ktorý bol vazalom Osmanskej ríše – A zvyšné územie, teda (Horné Uhorsko, Burgenland, západné Chorvátsko a západný pruh dnešného Maďarska) s jadrom na území dnešného Slovenska pod názvom "Kráľovské Uhorsko"pripadlo Habsburgovcom. Rozdelenie Uhorska na jednotlivé celky sa menilo v súvislosti s tým, ako sa vyvíjali jednotlivé strety medzi Osmanmi a Habsburgovcami, eventuálne Sedmohradskom. Až až ku koncu 17. storočia sa začala osmanská časť Uhorska zmenšovať.
K opätovnému zjednoteniu Uhorska došlo roku 1691 (pripojením Sedmohradska), resp. 1699 Karlovickým mierom, resp. roku 1718 dobytím posledných území v juhovýchodnom Maďarsku od Turkov. Uhorské kráľovstvo bolo spojené personálnou úniou s českým kráľovstvom a dedičnými habsburskými krajinami.
Od revolúcie k vyrovnaniu
thumb|[[Sándor Petőfi recituje Nemzeti dal (Národná pieseň) 15. marca 1848 pri vystúpení ľudu v Pešti]] Rakúska monarchia sa pomaly začala stávať neudržateľnou v stave, v akom bola. V marci 1848 vypuklo v Budapešti, pod vplyvom februárovej revolúcie vo Francúzsku, povstanie. Tu sa prvýkrát objavila jasne formulovaná požiadavka na vydanie ústavy, vzhľadom na to, že sa revolúcia rozšírila aj do Viedne a ďalších miest bola vydaná aprílová ústava, ďalej bola zrušená cenzúra, bol nútený odstúpiť z politického výslnia Metternich a bol vykonaný rad ďalších ústupkov. V máji došlo k ďalšiemu povstaniu, počas neho vláda zaviedla všeobecné a tajné volebné právo, zrušila aprílovú ústavu a zvolala ústavný snem. Ten neskôr zrušil poddanstvo. Vykonané reformy však neboli dostatočné a preto vypuklo v októbri ďalšie povstanie, počas ktorého bola vláda aj ústavodarné zhromaždenie nútené opustiť Viedeň a presídliť na Moravu, bola povolaná armáda, ktorá dobyla Viedeň. Dňa 2. decembra 1848 bol donútený Ferdinand V. abdikovať.
Abdikáciou Ferdinanda V. sa stal novým cisárom František Jozef I., čo situáciu v krajine upokojilo, roku 1849 bola vydaná tzv. Oktrojovaná ústava. Táto ústava bola zrušená k 1. januáru 1852. Kľúčovou postavou prvých rokov vlády Františka Jozefa I. bol Alexander Bach, po ktorom je toto obdobie nazývané Bachov absolutizmus. Ten je spojený s radom reforiem, ktoré mali za cieľ zmodernizovať Habsburskú monarchiu. Najskôr došlo k zrušeniu cechových obmedzení, čo umožnilo rozvoj priemyslu. Táto zmena viedla k zakladaniu tzv. Živnostenských komôr, ktoré fungovali na moderných princípoch. Rozvoj priemyslu však vyžadoval ďalšie zmeny a už v roku 1856 sa ukázalo ako nevyhnutné zmeniť úverovú a finančnú politiku, čo vyvolalo vznik banky Creditanstalt.
Vnútorná situácia monarchie nebola stabilizovaná a okrem finančných problémov sa začínala výraznejšie otvárať aj národnostná problematika, čo viedlo cisára k vydaniu tzv. Októbrového diplomu (20. októbra 1860), kde bolo prisľúbené riešenie tejto problematiky novou ústavou. Ústava bola vydaná vo februári 1861, ale nesplnila očakávania do nej vkladané a došlo k nespokojnosti prakticky všetkých národností okrem Nemcov. Na najsilnejší odpor narazila nová ústava v Uhorsku, ktoré požadovalo návrat ústavy z roku 1848. Nakoniec Maďari presadili dualistickú koncepciu štátu (často býva užívaný termín Rakúsko-Uhorsko), ktorý podľa ústavy z decembra 1867, mal spoločnú osobu panovníka, zahraničnú politiku, armádu a financie (tzv. Rakúsko-uhorské vyrovnanie). V ďalších otázkach existovala značná suverenita týchto dvoch národov. Každých desať rokov dochádzalo k stanoveniu pomeru financovania spoločných výdavkov, čo viedlo k pomerne ostrým sporom.
Prvá svetová vojna
thumb|250px|right|Európa v roku [[1914.]] Po roku 1910 sa celkovo stupňovalo napätie v celej Európe, 28. júna 1914 spáchali srbskí študenti v Bosne úspešný atentát na Františka Ferdinanda d'Este. Rakúsko-Uhorsko potom vyhlasilo Srbsku ultimátum a zaistilo si pre prípadnú vojnu podporu Nemecka. Srbsko požiadavky rakúskeho ultimáta takmer úplne prijalo, ale keďže neboli prijaté úplne, prerušilo Rakúsko-Uhorsko rokovania (23. júla) a vyhlásilo čiastočnú mobilizáciu a potom (28. júla) i vojnu. Týmto vyhlásením začala prvá svetová vojna, pri ktorej sa dostala do konfliktu prakticky celá Európa.
V Rakúsko-Uhorsku sa v priebehu vojny prejavili všetky jeho problémy. Jedným z najväčších problémov bola národná nejednotnosť a zlá ekonomická situácia, vojna Rakúsko-Uhorsko vyčerpávala viac ako iné krajiny a to sa bolo nútené orientovať čoraz viac na Nemecko, čo vzbudzovalo nevôľu u nenemeckých národov monarchie. Po smrti Františka Jozefa I. (21. novembra 1916), nastúpil na trón Karol I., jeho politika však nedokázala nájsť cestu k novým národným snahám. V už zúfalej situácii sa pokúsil vyhlásiť 16. októbra 1918 federáciu, ešte v priebehu októbra sa začalo Rakúsko-Uhorsko rozpadať a 1. novembra zbavil Karol I. uhorskú vládu prísahy vernosti.
Prvá maďarská republika
História novodobého Maďarska sa začala písať dňa 16. novembra 1918, kedy bola vyhlásená Prvá maďarská republika. Ako nástupnícky štát Uhorska stratilo Maďarsko po prvej svetovej vojne celých 71,5% územia bývalých Uhier, vrátane radu oblastí s väčšinovou maďarskou populáciou. Táto situácia predstavovala pre Maďarov traumu porovnateľnú s tým, čo Česi pociťovali o 20 rokov neskôr po Mníchovskej dohode. Tento fakt v medzivojnovej dobe určoval vzťahy Maďarska k susedným krajinám s maďarskými menšinami a významne ich ovplyvňuje aj dnes.
Maďarská republika rád
Ľavé krídlo sociálnej demokracie vytvorilo dňa 20. novembra 1918 Maďarskú stranu komunistov, ktoré získavalo mnoho stúpencov hlavne medzi robotníckym obyvateľstvom, nezamestnanými a odzbrojenými vojakmi. Pod vplyvom revolúcie v Rusku došlo aj v Maďarskej demokratickej republike k ďalšej revolúcii, ktorej výsledkom bolo vyhlásenie Maďarskej republiky rád dňa 21. marca 1919. MRR pod vedením komunistov Bélu Kuna zaviedla v krajine diktatúru proletariátu a revolučný teror s likvidáciou odporcov. Nespokojné s týmto vývojom vystúpili proti MRR štáty Malej dohody a začali spoločnú ofenzívu (Rumunské kráľovstvo 16. apríla, ČSR 27. apríla). Maďarská Červená armáda prešla dňa 20. mája do protiútoku a obsadila územia južného Slovenska, kde vytvorila 16. júna Slovenskú republiku rád. V júni po výmene vedenia čs. vojska (nástup plk. Šnejdárka) bola Maďarská Červená armáda zastavená a na základe ultimáta Dohody uzavreté prímerie. Maďari následne ustúpili za demarkačnú čiaru a Komunistickú diktatúru potom ukončila intervencia vojsk Rumunského kráľovstva. Začiatkom novembra sa rumunské vojská stiahli späť na svoje územie a 16. novembra 1919 vstúpil na čele národnej armády do Budapešti bývalý admirál námorníctva Rakúsko-Uhorskej armády Miklós Horthy.
Situácia bola stabilizovaná 1. marca 1920, kedy parlament vyhlásil Maďarské kráľovstvo, jeho regentom sa stal Miklós Horthy.
Maďarské kráľovstvo
thumb|250px|right|Územný rozsah [[Maďarské kráľovstvo|Maďarského kráľovstva počas druhej svetovej vojny:
]]
Dňa 4. júna 1920 bola podpísaná Trianonská zmluva, ktorou boli stanovené nové hranice Maďarska ako nástupníckeho štátu Uhorska. 71,5% pôvodného územia Uhorska pripadlo susedným štátom Maďarského kráľovstva. Ekonomická a hospodárska situácia krajiny sa zhoršila. Po Mníchovskej dohode 29. septembra 1938 získalo Maďarské kráľovstvo v novembri 1938 južnú časť Slovenska, obývanú sčasti Maďarmi, a časť Podkarpatskej Rusi, ktorú v marci 1939 zabralo celú. V 1940 získalo Maďarské kráľovstvo späť časť územia Sedmohradska (Transylvánia), ktoré bolo pred prvou svetovou vojnou súčasťou Uhorska.
thumb|left|[[Miklós Horthy]] Počas druhej svetovej vojny stálo Maďarské kráľovstvo na strane nacistického Nemecka, keďže chcelo získať späť väčšinu územia stratených Trianonskú zmluvou. Pravdaže začiatku vojny, teda útoku Tretej ríše na Poľsko, sa Maďarské kráľovstvo nezúčastnilo, naopak, prijalo na svoje územie viac ako 100 000 utečencov z Poľska. Plnohodnotným členom Osy sa Maďarské kráľovstvo stalo až v apríli 1941. Následne sa vojensky podieľalo spolu s Nemeckom a Bulharskom na vpáde do Juhoslávie (na protest proti tomu spáchal maďarský predseda vlády Pál Teleki samovraždu). V roku 1944 už bolo Nemecko a jeho spojenci vrátane Maďarského kráľovstva v hlbokej defenzíve a Červená armáda začala priamo ohrozovať východnú hranicu Maďarska. Horthy bol pozvaný na vyjednávanie do Klessheimu (dnes Rakúsko), kde bol Nemcami dočasne zajatý, aby nemohol vydať rozkaz k odporu. Wehrmacht napokon obsadil Maďarské kráľovstvo (tzv. Operácia Margarethe).
Keď Horthy vyhlásil prímerie so Spojencami o deň skôr, než bolo tajne dohodnuté, t. j. 15. októbra 1944, reagovali na to nacisti únosom jeho syna a Horthy bol nútený svoje vyhlásenie vziať späť. Následne mu bola odobratá moc regenta Maďarského kráľovstva a bol prevezený do Nemecka. Hlavou štátu sa stal vodca Šípových krížov Ferenc Szálasi, ktorý v ten istý deň (16. októbra) menoval Vládu národnej jednoty.
V období od 29. októbra 1944 do 13. februára 1945, známom ako Budapeštianska operácia, obsadili vojská ZSSR a Rumunska hlavné mesto Budapešť, väčšinu územia Maďarska a časť južného Slovenska. Vodca Ferenc Szálasi utiekol na západ a bol zajatý americkými vojakmi, ktorí ho vrátili späť do Maďarského kráľovstva. Tu bol súdený za zločiny proti štátu, proti ľudskosti a vojnové zločiny. Dňa 12. marca 1946 popravený. V januári 1946 začalo vysídlenie nemeckého obyvateľstva z Maďarska. Pôvodne mala byť vysídlená celá menšina čítajúca asi 500 000 osôb, ale nakoniec sa vysídľovaniu dotklo asi 220 000 obyvateľov.
Existencia novodobého Maďarského kráľovstva končí s vyhlásením Druhej Maďarskej republiky dňa 1. februára 1946. Štátna suverenita bola následne obnovená mierovou zmluvou z 10. februára 1947, územný rozsah štátu sa vrátil do podoby podľa Trianonskej zmluvy. Keďže bolo Maďarsko oslobodené sovietskou Červenou armádou, odohrával sa povojnový vývoj v plnej réžii Sovietskeho zväzu.
Rákosiho éra
Po trojročnom pláne obnovy bol na roky 1950 až 1954 vypracovaný prvý plán päťročnice. Začali procesy proti "nepriateľom ľudu", len v rokoch 1952 až 1955 bolo odsúdených viac ako 500000 osôb. Príslušníci AVH (tajná polícia) rozhodovali o osudoch a životoch státisícov ľudí. Politiku ovládli zaprisahaní stalinisti na čele s Mátyásom Rákosim, ktorý tiež zastával funkciu generálneho tajomníka Maďarskej strany pracujúcich.
Po smrti Stalina v marci 1953 obvinilo nové vedenie Sovietskeho zväzu Mátyása Rákosiho z podpory kultu osobnosti a novým premiérom sa stal Imre Nagy.
Maďarské povstanie
left|thumb|Vlajka s vystrihnutým [[Štátny znak Maďarska|štátnym znakom obsahujúcim červenú hviezdu sa stala symbolom povstania]]
Premiér Imre Nagy reprezentoval prvý – aj keď voči Moskve ešte ohľaduplný – pokus o väčšiu samostatnosť v novej vláde z roku 1953. Ale v roku 1955 verejne hovoril o "možnosti Maďarska prijať štatút neutrality podľa rakúskeho vzoru", než bola jeho vláda zvrhnutá promoskovskou Mátyása Rákosiho.
Na jeseň 1956 rastúce protikomunistické cítenie vyústilo do zmeny vlády, ktorá vyhlásila nezávislosť od ZSSR. Prve boje Maďarov s vojskami sovietskej okupačnej mocnosti trvali od 23. do 28. októbra 1956, kedy Moskva zdanlivo pristúpila na požiadavky novej maďarskej vlády. Za necelé tri týždne bolo povstanie potlačené v bojoch prebiehajúcich od 4. do 10. novembra sovietskymi vojskami, od 1. novembra posilnenými inváznymi jednotkami. Nakoniec však ďalší z povojnových pokusov o oslobodenie z komunistickej nadvlády zmietli sovietske tanky.
Zákulisné šarvátky medzi moskovskými a reformnými držiteľmi komunistickej moci trvali aj po potlačení reformného úsilia Nagyovej vlády – od tzv. topenia v Moskve po Stalinovej smrti v roku 1953 do nútenej Nagyovej rezignácie v apríli 1955.
Kádárova éra
Vládna strana MDP sa pod vedením Jánosa Kádára pretransformovala na MSZMP. Nový režim si najmä od 60. rokov zachoval isté liberálne prvky predovšetkým v ekonomickej oblasti ("Gulášový socializmus" alebo tiež "Kádárizmus"). Ale v roku 1968 sa MLR, pod vyhrážkou vyhlásenia stanného práva, musela zúčastniť augustovej invázie do ČSSR. Zásluhou Jánosa Kádára sa v 80. rokoch Maďarsko mohlo vydať cestou pozvoľných reforiem a odovzdanie moci demokratickej opozícii.
V 80. rokoch sa MLR aj napriek svojmu Kádárovmu Gulášovému socializmu čoraz viac dostávala do hospodárskej krízy. V septembri 1987 vznikla prvá opozičná strana MDF a v nasledujúcom roku pribudli ďalšie – Fidesz a SZDSZ. Tiež vonútri samotnej vládnej MSZMP silneli reformné tendencie.
Pád komunizmu
Na jar 1989 bol János Kádár uvoľnený zo všetkých svojich funkcií. Dňa 16. júna, presne po 31 rokoch od popravy, sa v Budapešti na Hősök tere za účasti 300 000 ľudí konal jedenásťhodinový pohreb Imre Nagya a ďalších zavraždených vodcov, vrátane prázdnej rakvy symbolizujúcej všetkých neznámych bojovníkov z povstania 1956. Na tomto pohrebe vystúpil neskorší premiér, v tom čase mladý vysokoškolský študent Viktor Orbán (Fidesz) so svojím prejavom, v ktorom otvorene vyhlásil, že je potrebné rokovať o stiahnutí sovietskych vojsk z Maďarska a skoncovať s komunizmom. Za svoje slová zožal búrlivý potlesk. Tento akt sa stal symbolom svitania novej maďarskej éry. János Kádár krátko na to dňa 6. júla zomrel, v rovnaký deň, kedy bol oficiálne rehabilitovaný Imre Nagy, ktorého nechal v roku 1958 popraviť.
Medzi júnom a septembrom 1989 sa zišli zástupcovia MSZMP s opozíciou Okrúhleho stola a dňa 18. septembra podpísali dohodu, v ktorej zdôraznili svoje odhodlanie vytvoriť právne a politické podmienky prechodu k pluralitnej demokracii a k vláde práva a prekonať dlhotrvajúcu spoločensko-hospodársku krízu. 7. októbra sa, z iniciatívy reformných komunistov, z MSZMP vytvorila nová strana – Magyar Szocialista Párt.
Následne došlo k spísaniu dočasnej ústavy. Zmena ústavy bola uzákonená 23. októbra 1989 v deň výročia začiatku protikomunistického Maďarského povstania z roku 1956. Toho istého dňa bol predseda parlamentu Mátyás Szűrös zvolený dočasným prezidentom a na pravé poludnie z balkóna Országház slávnostne vyhlásil Maďarskú republiku (Tretia Maďarská republika). Krátko potom bola z budovy parlamentu odstránená červená hviezda.
Prvé slobodné voľby sa konali 25. marca 1990, v ktorých jasne zvíťazilo pravicové Magyar demokrat Fórum so ziskom 164 mandátov. Na druhom mieste skončil takisto pravicový SZDSZ so ziskom 93 mandátov a na treťom mieste tiež pravicové FKgP so 44 kreslami. Ľavicová MSZP skončila až štvrtá a len so 33 mandátmi. 2. mája 1990 sa Úradu prezidenta republiky ujal Árpád Göncz a 16. mája sa predsedom vlády stal József Antall. Prvým krokom jeho demokratickej vlády bolo prijatie súčasného štátneho znaku dňa 3. júla 1990. Posledné vojská Sovietskeho zväzu opúšťajú Maďarsko dňa 19. júna 1991.
Maďarsko od 1989
thumb|[[Országház je symbolom demokratického Maďarska]] V prvých demokratických voľbách na jar 1990 zvíťazilo so 164 mandátmi liberálne MDF a spoločne s KDNP utvorilo vládu. Voľby tak jasne potvrdili odvrat od ľavicovej MSZP. Prvým demokratickým prezidentom sa stal Árpád Göncz. Nová vláda sa snažila vtisnúť Maďarsku nový národný charakter, kládla dôraz na tradičné demokratické a kresťanské hodnoty. Desať dní pred rozpustením Varšavskej zmluvy, t. j. 15. februára 1991, uzavreli vtedajší ČSFR, Poľsko a Maďarsko v maďarskom Višegráde zmluvu o vzájomnej spolupráci, známu dnes ako Vyšehradská štvorka. Ďalej potom v júni 1991 opustili vojská Sovietskeho zväzu územie Maďarskej republiky. Aj napriek počiatočným úspechom sa vláda neskôr dostávala do problémov. Ekonomická situácia krajiny sa začala čoraz viac zhoršovať. To nahrávalo vtedajším opozičným stranám predovšetkým MSZP, ktorá tak vo voľbách 1994 zvíťazila s nečakaným ziskom 209 kresiel. MSZP tak získala nadpolovičnú väčšinu v parlamente, ale rozhodla sa vládnuť spoločne so SZDSZ, ktorí získali 69 kresiel. MDF, so ziskom iba 38 kresiel, sa presunulo do opozície. Novým premiérom sa stal Gyula Horn. Vláda chcela predovšetkým za pomoci úsporných opatrení stabilizovať ekonomiku a znížiť deficit štátneho rozpočtu. Došlo k prepusteniu štátnych zamestnancov a regulácii miezd, čo vyvolalo odpor odborárov.
Vo voľbách 1998 zvíťazil konzervatívny Fidesz so ziskom 148 kresiel a odsunul MSZP, ktorá získala 134 kresiel, na druhé miesto. Fidesz vytvoril koaličnú vládu spoločne s FKgP a MDF. Premiérom sa stal predseda Fidesz Viktor Orbán. Pod jeho vedením vstúpilo Maďarsko, spoločne s Českom a Poľskom, roku 1999 do vojensko-politického zoskupenia NATO. Po celú dobu vlády Fidesz sa úspešne rozvíjala ekonomika, znížila sa nezamestnanosť a vzrástli potreby obyvateľstva. Maďarsko sa dostalo o krôčik bližšie k vstupu do Európskej únie. V roku 2000 prevzal Ferenc Mádl po Árpádovi Gönczovi úrad prezidenta republiky.
Gyurcsányho vláda a rok 2006
V ďalších voľbách 2002 už však zvíťazila Magyar Szocialista Párt a kreslo predsedu vlády obsadil Péter Medgyessy, ktorého v roku 2004 vystriedal Ferenc Gyurcsány. Fidesz sa na čele s Viktorom Orbánom vrátil do opozície. Kde stále zostáva aj po voľbách 2006.
Po priebehu relatívne úspešných reforiem a kladného referenda sa Maďarsko stalo v roku 2004 členom EÚ. V roku 2005 bol prezidentom zvolený László Sólyom. MSZP obhájila svoje víťazstvo aj v voľbách 2006, kde porazila najväčšieho protikandidáta Fidesz o 26 mandátov (MSZP získala 190,Fidesz 164). thumb|[[Ferenc Gyurcsány (MSZP)]] Ale krátko po týchto voľbách sa 17. septembra 2006 dostali na verejnosť audionahrávky z neverejného Gyurcsányho povolebného príhovoru k poslancom Maďarskej socialistickej strany, kde sa Gyurcsány veľmi emotívne a vulgárne vyjadruje o minulej vláde svojej strany – ("Žiadna európska krajina neurobila niečo tak hlúpeho ako my "," Evidentne sme v minulom roku a pol či dvoch rokoch klamali "," Maďarsko sa podarilo udržať nad vodou jedine vďaka božej prozreteľnosti, množstvu peňazí vo svetovom hospodárstve a stovkám podvodov " ) a vyzýva k ekonomickým reformám. V reakcii na zverejnenie nahrávky prebiehali v Maďarsku spočiatku masové demonštrácie (desaťtisíce demonštrantov), ​​niekedy aj násilné, ktorých účastníci požadovali Gyurcsányho rezignáciu. Demonštrácií sa vedľa opozičnej strany Fidesz a demonštrujúcich Maďarov vrátane celebrít zúčastnili aj maďarskí nacionalisti. V uliciach viseli Arpádovské červeno-biele vlajky. Nespokojnosť s ľavicovou vládou nepriamo dáva na popularite nacionalistickej skupine tzv. "Maďarskej garde". Jej členovia volajú po znovu získaní územia, ktoré pred zmluvou v Trianone patrilo k Maďarsku (de facto k Uhorsku). Okrem demonštrácií, prebehlo v rokoch 2006 a 2007 tiež niekoľko štrajkov požadujúcich väčšinou vyššie platy (napr. Trojdňový štrajk železničiarov MÁV). Týmto ťažkostiam pridala na sile tiež finančná kríza, ktorá na jeseň roku 2008 silne zasiahla maďarskú ekonomiku. Dňa 16. decembra 2008 mestský súd v Budapešti rozpustil polovojenskú organizáciu – Maďarskú gardu.
Kríza 2009
Dňa 21. marca 2009 Ferenc Gyurcsány oznámil na zjazde svojej Magyar Szocialista Párt, že chce podať demisiu. "Počul som, že som prekážkou pri spolupráci na potrebných zmenách, pre stabilnú vládnu väčšinu a zodpovedné správanie opozície" vyhlásil na zjazde MSZP. Gyurcsány chce týmto krokom umožniť zostavenie novej vlády s novým predsedom a pomôcť tak k presadeniu dôležitých reforiem a škrtom v štátnom rozpočte. Ako vhodnými kandidátmi boli na post predsedu vlády navrhnutí György Surányi, Ferenc Glatz a András Vértes. Keďže vládna MSZP vedie menšinovú vládu, bude sa musieť na kandidátovi dohodnúť s opozíciou, a to najmä s bývalým koaličným partnerom SZDSZ. Predseda SZDSZ Gábor Fodor dňa 23. marca v rozhlase vyhlásil, "''že z troch kandidátov je pre nich prijateľný György Surányi." Jeho kandidatúru následne dňa 25. marca SZDSZ podporil. Obe strany tak držia spoločne v parlamente absolútnu väčšinu, preto mal Surányi výraznú šancu stať sa ďalším maďarským premiérom. Naproti tomu prezident László Sólyom vyhlásil, že najlepšou cestou pre recesiou postihnutej Maďarsko by boli predčasné voľby. Tie požaduje aj predseda najsilnejšej opozičnej strany Fidesz Viktor Orbán, pre ktorého je György Surányi ako premiér takisto neprijateľný. Následne dňa 26. marca 2009 György Surányi oznámil, že sa o post ministerského predsedu uchádzať nebude. Keďže už 24. marca uviedol, že sa funkcie premiéra ujme len vtedy, keď bude mať podporu všetkých parlamentných strán, a tú nemá. Odstpující premiér Ferenc Gyurcsány oznámil dňa 28. marca aj svoj odstup z funkcie predsedu svojej Magyar Szocialista Párt.
thumb|left|150px|[[Gordon Bajnai]] Dňa 29. marca padol od MSZP ďalší návrh na obsadenie premiérskej funkcie. Na miesto Ferenca Gyurcsánya navrhli ministra národného rozvoja a hospodárstva Gordona Bajnaia a požiadali svojich parlamentných spojencov, aby ich voľbu podporili. Gyurcsány však odmietol nomináciu Bajnaia potvrdiť. Koaličná strana SZDSZ následne jeho kandidatúru o deň neskôr podporila. Gordon Bajnai mal dve podmienky pre prijatie nominácie – získanie podpory opozičného SZDSZ a písomnú dohodu medzi MSZP a SZDSZ, že budú podporovať ním vedený kabinet aj v dobe, "kedy budú musieť byť prijaté ťažké rozhodnutia". Chce zostaviť vládu odborníkov, ktorí by dokázali riešiť ťaživú ekonomickú situáciu krajiny. Bajnai upozornil, že splnenie jeho programu si vyžaduje obete, odriekania a dotkne sa každej maďarskej rodiny. "Bude to bolieť, ale bude to mať výsledky". Do úradu premiéra bol zvolený dňa 14. apríla Gordon Bajnai, hlasovalo pre neho 204 z 385 poslancov predovšetkým zo MSZP a SZDSZ. Očakáva sa, že povedie úradnícku vládu až do termínu riadnych volieb na jar 2010. Popularita vládnej Maďarskej socialistickej strany sa vtedy pohybovala na historicky najhoršej úrovni od vzniku strany. Jasným favoritom parlamentných volieb, ktoré sa konali v nasledujúcom roku, bol Orbánov Fidesz, ktorý mal trikrát vyššie preferencie než vládna MSZP.
Rast popularity Fideszu a Viktora Orbána sa prejavil počas volieb do Európskeho parlamentu, kedy Fidesz (v koalícii s KDNP) získal 16 mandátov a vtedajšia vládna MSZP len 4 mandáty. Do parlamentu sa tiež dostala krajne pravicová strana Jobbik s 3 mandátmi a liberálno konzervatívne MDF obhájilo svoj 1 mandát.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Šambron
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Šambron v okrese Stará Ľubovňa.
Parnac (Lot)
Parnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Farbus
Farbus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Live at Donington
Live at Donington je v poradí štvrtý vydaný živák britskej heavy metalovej skupiny Iron Maiden, ktorý bol nahratý počas Fear of the Dark Tour 1992-1994.
Zoznam skladieb
{| border=0 cellspacing=5 cellpadding=5 |
Zostava
--
Studienka
Studienka (nem. Hausbrunn maď.  Iwanusfalua, Istvánfalva, Haszprunka, Szentistván, Poszony-Szentistván, Szentistvánkút slov. Hasprunka) je obec na Slovensku v okrese Malacky, ležiaca na severe Bratislavského kraja, v centrálnej časti kultúrno-historického regiónu Záhorie.
Geografia
Studienka je najsevernejšou obcou Bratislavského samosprávneho kraja, vzdialená štrnásť kilometrov severovýchodne od okresného mesta Malacky, osem kilometrov juhozápadne od obce Lakšárska Nová Ves a sedem kilometrov juhovýchodne od časti obce Borský Svätý Jur – Tomky. Územie obce o rozlohe 1563 hektárov sa rozkladá na podloží Borskej nížiny, konkrétne na Lakšárskej pahorkatine. Zo severnej strany je obklopené Chránenou krajinnou oblasťou Záhorie a na južnej a východnej strane Vojenským obvodom Záhorie. Z geologického hľadiska sa obec rozkladá prevažne na eolitickom georeliéfe pieskových dún ležiacich na neogénnom podklade, avšak východne až severovýchode od obce sa vyskytujú aj pôdy ílovito-prachovitých sedimentov.
Vodstvo
Rieka Rudava, najväčší miestny tok, pretekajúca územím obce priamo do dedinskej časti nezasahuje, ohraničuje však niekoľké okolité osady. Vlievajú sa do nej dva menšie prítoky: Studienský potok pretekajúci stredom obce a zásobujúci vodou miestny rybník, a potok Žliabok vytvárajúci pred sútokom s Rudavou početné mokrade a močariská. Oba potoky majú prameň v oblasti severovýchodne za obcou zvanej Hladký bor.
Fauna a flóra
Najmä charakter podložia eolitického georeliéfu a dôsledky jeho možného priesypu podmieňujú prírodné a umelé zalesnenie okolia obce – Stopovo sa tu v stredných množstvách vyskytujú listnaté porasty dubov a briez, avšak dominantným je predovšetkým súvislý borovicový porast s celkovou rozlohou vyše 40.000 hektárov. Ráz prírody však nie je podmienený iba pieskovým podkladom – v okolí sa striedajú suché pieskové duny s oblasťami močiarov a tečúcich vôd, ktoré vytvárajú unikátne prostredie pre viac ako tisíc druhov chrobákov, medzi ktorými sa nachádzajú aj niektoré glaciálne relikty. Z týchto dôvodov sa v okolí obce nachádza šesť biotopov národného, a sedemnásť biotopov európskeho významu.
Prvé osídľovanie
Prvé spoločenské usadlosti sa datujú do tzv. laténskej kultúry, kedy bolo súčasné územie obývané keltským kmeňom. Ten sa tu usadil pravdepodobne za účelom ťažby bahenných rúd vyskytujúcich sa na severovýchode dnešnej obce. Dôkazy o keltskom osídlení boli odkryté v rokoch 1980 – 1983 v oblasti Ohrada – Mláky pod vedením doktora Leva Zachara, člena Archeologického ústavu Slovenského národného múzea za spolupráce miestnych brigádnikov. V tomto období bolo objavených 18 objektov ukrývajúcich rôzne železné a bronzové spony, železné hroty oštepov a časti keramiky, ktoré sú dnes súčasťou expozície Slovenského národného múzea.