cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stopárov sprievodca galaxiou
Po tom, čo len o chlp utiekli na jednu z Vogonských lodí ako stopári, a následne im bola predčítavaná Vogonská poézia (tretia najhoršia v známej galaxii), ako forma trestu za vplíženie sa na Vogonskú loď, Arthur a Ford sú vyhodení do otvoreného vesmíru. Jednu sekundu pred udusením sa stopom neočakávane dostanú na Srdce zo Zlata, loď, ktorá bola ukradnutá prezidentom Galaxie (vo vláde, o ktorej na Zemi nikto nepočul), menom Zaphod Beeblebrox, ktorý je náhodou Fordov bratranec z druhého kolena. Loď pilotuje Zaphod spolu s Trillian, ktorú Arthur raz stretol na párty, a je obsluhovaná klinicky depresívnym androidom Marvinom. Ford a Arthur sa dozvedia o Zaphodovom okamžitom záujme o loď: Nájdenie legendárnej stratenej planéty Magrathey, kde by sa mali stavať luxusné planéty. Keď tam dorazia, Arthur stretáva starého obyvateľa menom Slartibartfast, ktorý im prezradí, že nejakí bohatí klienti (ľuďom známi ako myši, ktoré sú 3-dimenzionálnou reprezentáciou hyper-inteligentných pan-dimenzionálnych stvorení, ktoré mali reprezentantov na Zemi, aby monitorovali ich výskum) prebudili Magratheancov z cryózy, na jednu poslednú prácu. Planétou, čo mali postaviť je Zem číslo 2, aby nahradila už zdemolovanú Zem číslo 1, ktorú Margratheanci postavili nie ako planétu, ale organický superpočítač, aby zistili Otázku, nie Odpoveď na Život, Vesmír a vôbec. Odpoveď je už myšiam známa. Ako Hlbina Myslenia povedala, Odpoveď je 42, ale to dáva zmysel iba ak je známa aj Otázka. Zem bola v skutočnosti zdemolovaná 5 minút predtým, ako mala byť vykalkulovaná Otázka.
Arthur Dent
Spolu s Fordom Prefectom, horko - ťažko utečie pred zničením Zeme, ktorá sa demoluje kvôli miestu pre hyperpriestorový obchvat. Arthur strávi niekoľko nasledujúcich rokov stále nosiac svoj župan, beznádejne prechádzajúc od problému k problému, pričom sa snaží zjednodušiť svoj život. Radšej by si dal šálku čaju, ale zaobstarať si ho v ďalekých kútoch galaxie sa zdá byť problémom. Na svojich cestách zažíva najrôznejšie dobrodružstvá, ktoré mu vôbec nie sú príjemné. Jedna z týchto nepríjemností je tá, že sa mu pri každej ceste teleportom alebo časom mení jeho taška. Od druhého dielu si je vedomý toho, že do doby, kedy sa dostane na jedno miesto, musí prežiť. A aj keď je Zem na začiatku prvého dielu zničená, Arthur sa na ňu v ďalších dieloch vracia. (Vďaka Srdcu zo zlata a jej nepravdepodobnostnému pohonu, ktorý má na pozemšťanov neblahý vplyv).
V pôvodnom seriáli z roku 1981 Arthura hral herec Simon Jones, vo filme z roku 2005 ho hral herec Martin Freeman.
Ford Prefect
Tento mimozemšťan pochádza z Betelgeuze 5 a jeho pôvodné meno je vysloviteľné iba v zložitom betelgeuzskom dialekte, ktorý zanikol pri Veľkom hrungozrútení galaxie, ktoré zmiatlo všetky staré Praxibetelské osady na Betelgeuze 7. Jediný, kto záhadne prežil, bol jeho otec. Samozrejme, táto udalosť je opradená veľmi podivným a nevysvetliteľným tajomstvom. Otec sa presťahoval na Betelgeuze 5, kde sa stal jeho otcom i strýčkom. Na počesť vyhynutej rasy mu dal meno v už zaniknutom jazyku a kvôli tomu, že sa ho jeho syn nikdy nenaučil vysloviť, zomrel. Meno „Ford Prefect“ si vybral, keď na 15 rokov stroskotal na Zemi. Vo svojom živote sa stáva priateľom pozemšťana Arthura Denta a po demolácii Zeme Vogonmi, kvôli hyperpriestorovej diaľnici sa znovu stretáva s bratrancom Zafodom Bílbroxom a jeho priateľkou (pozemšťankou) Trillian. Spoločne s týmito ľuďmi prežíva pri cestách životom, vesmírom a vôbec rôzne dobrodružstvá.
V pôvodnom seriáli z roku 1981 hral Forda herec David Dixon, vo filme z roku 2005 ho hral herec Mos Def.
Tricia McMillanová
Aby jej meno bolo „in“ vo vesmíre, premenovala sa na Trillian. Trillian je vyštudovaná astrofyzička, ktorá pracovala ako moderátorka v televízii. Krátko pred zničením Zeme sa stretla na jednom večierku v Islingtone s Arthurom Dentom a následne taktiež so Zaphodom Beeblebroxom, ktorý ju odviedol na svoju kozmickú loď. To jej zachránilo život a následne sa stala jedinou žijúcou pozemšťankou.
V pôvodnom seriáli z roku 1981 hrala Trillian herečka Sandra Dickinson, vo filme z roku 2005 ju hrala Zooey Deschanel.
Zafod Bíblbrox
Pochádza z planéty ktorá sa nachádzala neďaleko Betelgeusu a je "polo-bratranec" Forda Prefecta, s ktorým majú  "tri spoločné matky". "Nehodou s antikoncepciou a cestovaním v čase" sa stalo, že je zakladateľ svojho rodu. Jeho otec je Zaphod Beeblebrox Druhý, pričom sa dejiny zopakovali a jeho otcom je Zaphod Beeblebrox Tretí... Pri stretnutí je nemožné si ho pomýliť s niekým iným. Má 2 hlavy a 3 ruky. V prvom diele Stopárovho sprievodcu, potom čo sa dostal na Zem pred jej zničením, si cez svoju druhú hlavu prehodil plachtu a vydával ju za svojho papagája, pričom spoznal Trillian. Na začiatku knihy vystupuje ako „prezident galaxie“, ale potom čo ukradol najnovšiu loď Srdce zo zlata, už netúži po svojom poste.
V pôvodnom seriáli z roku 1981 hral Zaphoda herec Mark Wing-Davey, vo filme z roku 2005 ho hral Sam Rockwell.
Marvin
Prototyp robota firmy Sirius Cybernetics Corporation, skutočná ľudská bytosť, špeciálne vyrobeného pre vesmírnu loď Srdce zo zlata poháňanou pohonom na nepravdepodobnosť. Jeho depresívna a znudená nálada je spôsobená nevyváženosťou úloh, ktoré sú zväčša vynášanie odpadkov alebo parkovanie áut, a veľkosťou mozgu, ktorý je veľký ako planéta, takže je 50 000 krát inteligentnejší než človek. Napríklad, keď je zajatý Krikitskými robotmi, jeho funkcia je zmenená na centrálny bojový počítač, ktorý má riešiť ich vojnovú stratégiu. Marvin, okrem ovládania krikitských robotov, (ktoré od tej doby trpia zo záhadných dôvodov depresiami) mimochodom vyrieši všetky hlavné matematické, psychické (nie svoje), chemické, biologické, sociálne, filozofické, etymologické, meteorologické a psychologické problémy vesmíru trikrát. Ďalej taktiež zloží niekoľko uspávaniek, napr.: Ako neznášam noc.
Vzhľadom k častému čakaniu, Marvin dosiahne úctyhodného veku a na konci svojho života je 37-krát starší než vesmír. Na konci štvrtého dielu Stopárovho sprievodcu jeho oči vyhasnú a on zomrie zmierený so svetom po prečítaní Božského ohnivého znamenia pre všetko tvorstvo: Za vzniknuté problémy sa ospravedlňujeme.
Slartibartfast
Pôsobí ako jeden z návrhárov a staviteľov planét na planéte Magrathea. Jeho prácou je vytváranie pobreží, no najviac sa špecializuje na fjordy, za ktoré dostal aj ocenenie. Jeho prácu môžeme vidieť aj tu na Zemi, presnejšie v Nórsku. Pri výstavbe Mliečnej dráhy II. dostal na starosť návrh a výstavbu Afriky. Dosť ho to zarmútilo pretože chcel urobiť viacej fjordov, ale tie by sa v Afrike asi ťažko vysvetľovali.
V pôvodnom seriáli z roku 1981 hral Slartibartfasta herec Richard Vernon, vo filme z roku 2005 ho hral Bill Nighy.
Film
Britsko-americký sci-fi film z roku 2005.
Douglas Adams sa pokúšal napísať scenár vyše dvadsať rokov. Po jeho smrti v roku 2001 pracovala na scenári Karey Kirkpatricková. Snažila sa pokračovať v Adamsovskom štýle, no nie vždy sa jej to podarilo. Princíp svojského humoru bol zachovaný. Z veľkej časti je scenár založený na prvej časti pentalógie, sem-tam sa objaví nejaký fór, alebo odkaz na inú časť, ale to je ozaj iba kvapka v mori.
Jedna osoba v deji, ktorá bola Adamsom špeciálne vytvorená pre filmové spracovanie je Humma Kavula, kňaz spoločnosti vyznávajúcej náboženstvo, ktoré považuje za počiatok sveta Veľký zelený chrchliak a apokalypsu v podobe Veľkej bielej vreckovky.
Stručný dej
Arthur Dent má veľmi zlý deň. Je štvrtok, práve mu chcú zbúrať dom a zisťuje, že jeho najlepší priateľ je mimozemšťan, pričom jeho planéta má byť za niekoľko málo minút zničená. Podarí sa mu však spolu s Fordom Prefectom stopnúť vesmírnou loď, aby boli za krátko vyhodení do vzduchoprázdna s minimálnou šancou na záchranu. Našťastie je zachránený vesmírnou loďou, ktorej posádku tvorí Zaphod Beeblebrox - prezident Galaxie, Trillian, Arthurova bývalá známosť, a Marvin, robot v ťažkej depresii. Spoločne sa vydávajú hľadať bájnu planétu Magratheu, aby úplne náhodou zistili, ako to bolo v skutočnosti so Zemou a aká je odpoveď na Základnú otázku života, vesmíru a vôbec. Na záver je uvedený do prevádzky druhý model Planéty Zem a Arthur a ostatní sa vydávajú za ďalším dobrodružstvom.
Televízny seriál
Tento seriál (Stopárov sprievodca po galaxii) natočila televízna stanica BBC v roku 1981. Bola to adaptácia na rozhlasovú hru, ktorá sa hrala v rádiách od roku 1978.
Celý seriál mal iba 6 časti a boli v ňom zahrnuté iba niektoré príhody z prvej knižky.
Uterákový deň
Čo je však ešte dôležitejšie, uterák má nevyčísliteľnú psychologickú hodnotu. Ktovie prečo, ale ak domased (nestopár) zistí, že stopár má so sebou uterák, bude automaticky predpokladať, že má aj zubnú kefku, froté rukavicu na umývanie, mydlo, plechovku biskvitov, ploskačku, kompas, mapu, klbko špagátu, sprej proti hmyzu, pršiplášť, skafander a tak ďalej. Ba čo viac, celkom rád si požičia ktorúkoľvek z týchto a iných vecí, ktoré stopár „nešťastnou náhodou stratil“. Domased si totiž pomyslí, že človek, ktorý dokáže prestopovať galaxiu krížom-krážom, prekonať nespočetné prekážky a stále vedieť, kde má uterák, jednoducho stojí za to.
Na rovnakom princípe je založená aj fráza, ktorá prešla do stopárskeho slangu: „Hej, aj ty žerieš toho Forda Perfecta? To je ale maska! Ten člen fakt vie, kde má uterák.“ [Žrať = poznať, mať rád, udržiavať sexuálne vzťahy s; maska = frajer; člen = frajer na druhú.]
Citáty a zaujímavé časti textu
„V predslove Stopárovho Sprievodcu po Galaxii sa hovorí: Vesmír je veľký. Fakt veľký, ani by ste neverili ako úžasne hrozne veľký je. A tak ďalej. Tiež sa tam píše, že keď sa zhlboka nadýchnete, môžete vo vesmírnom vákuu prežiť asi tridsať sekúnd. Avšak pravdepodobnosť, že vás v priebehu tých tridsiatich sekúnd niekto nájde je jedna ku dvom na 207946037, čo je úplnou náhodou tiež telefónne číslo Islingtonského bytu, kde sa Arthur zúčastnil na maškarnom večierku a spoznal tam veľmi pekné dievča, ktoré vôbec nemal šancu zbaliť. Aj keď planéta Zem, Islingtonský byt aj telefóny boli zničené, Ford a Arthur boli zachránení“
Kniha: Stopárov sprievodca galaxiou
„“Prvýkrát som sa zachránil vďaka fantastickej a - pri všetkej skromnosti – skvostnej, duchaprítomnej a rýchlej reakcii, pohyblivosti, prvotriednej práci nôh a sebaobeti.” “Tá sebaobeť by ma zaujímala.” “Odhodil som polovicu milovaného a myslím, že nenahraditeľného páru topánok.” “A prečo sebaobeť?” “Pretože boli moje!” odsekol Ford.“
Kniha: Zväčša neškodná
„Napríklad celá ta zákulisná záležitosť s Arthurom a Trillian, chcú vedieť, došlo tam vôbec k niečomu? Odpoveď na takéto otázky samozrejme znie: starajte sa láskavo o seba.“
"Prvé a posledné myšlienky vorvaňa, ktorý vznikol pôsobením nepravdepodobného pohonu.
„Aha...! Čo sa to deje?“ myslelo si.
Ehm, pardon, kto vlastne som? Dobrý deň? Prečo som tu? Čo je zmysel môjho života? A čo tým myslím, keď hovorím, kto som? A jéjej! Aha! Čo sa to ku mne naraz tak strašne rýchle blíži? Tak strašne rýchlo. Je to veľké, ploské a guľaté. . . to chce nejaké dôkladné meno ako napríklad. . . mmm. . . em. . . zem! To je ono! Zem! Budeme priatelia?“ A potom, po náhlom mľaskavom žuchnutí, nasledovalo už len ticho."
Ešte raz tú vetu zopakoval, keď nastúpili. Sedadlá a veľká časť obslužného priestoru mala jemné kožušinové alebo zamatové poťahy. Na hlavnom riadiacom paneli bol veľký zlatý monogram "EP". "Vieš," začal Ford a zapaľoval motory, “pýtal som sa ho, či je to pravda, že ho uniesli mimozemšťania, a vieš, čo mi povedal?”
“Kráľ.”
"Ktorý Kráľ? Podobnú debatu sme už mali, že?"
“Nevadí,” povedal Ford. “Dôležité na tom je, že povedal nie. Šiel sám od seba.”
“Stále mi nedochádza, o kom to hovoríš.”
Ford zavrtel hlavou. “Vieš čo, tam v tej priehradke vľavo od tebe sú nejaké pásky. Vyber nejakú muziku a pusť ju, ok?” “Dobre,” povedal Arthur a prechádzal možnosti. “Páči sa ti Elvis Presley?”“
„Vogonská poézia je samozrejme až treťou najhoršou v Galaxii. Druhá najhoršia je poézia Azgothov z planéty Kria. Keď kráľ ich básnikov Chrochtos Nadýmavý recitoval svoju Ódu na malú hrudku zeleného hnusu, ktorú som objavil v podpazuší jedného letného rána, štyria poslucháči zomreli na vnútorné krvácanie a predseda Stredogalaktickej komisie pre zmrzačenie umenia prežil len vďaka tomu, že si uhryzol jednu nohu. Tvrdí sa, že Chrochtos bol trochu „sklamaný“ prijatím svojej básne, a práve sa chystal začať predčítavať svoju epickú skladbu v dvanástich knihách, nazvaných Moje obľúbené chrochty vo vani, keď vtom jeho vlastné tučné črevo v zúfalom pokuse zachrániť životy a civilizáciu mu vyskočilo až do krku a zadusilo mozog. Najhoršiu poéziu písala Paula Nancy Millstone Jenningsová z Essexu v Anglicku, ktorá bola našťastie zničená spolu so Zemou.“
Odkaz v hudbe
Knihou bol inšpirovaný klip od skupiny Kula Shaker, ku skladbe "Mystical Machine Gun".
Hitchhiker's Guide to the Galaxy La Petveturista Gvidlibro pri la Galaksio The Hitchhiker's Guide to the Galaxy The Hitchhiker's Guide to the Galaxy Haikerens guide til galaksen The Hitchhiker's Guide to the Galaxy Linnunradan käsikirja liftareille
3420 Standish
3420 Standish je planétka s priemerom 61 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 1. marca 1984.
Ľuboš Zeman
Ľuboš Zeman (* 2. jún 1949) je slovenský básnik, textár, novinár a publicista. Ako textár napísal približne 500 textov k piesňam spevákom alebo hudobným skupinám napr. Karol Duchoň, Robo Grigorov, Vašo Patejdl, Ján Greguš,TAKTICI, Elán, AC+ a ďalším.
Stručný životopis
V roku 1966 na gymnáziu začal hrať na bicie v školskej kapele Monzún. V období štúdia na gymnáziu začal písať slovenské texty k skladbám zahraničných skupín ako napr. Animals, Beatles a ďalším, začal písať hudobné recenzie do novín ako napr. Smena, Pravda alebo do Hudobného života a ďalším novinám či časopisom.
V roku 1969 začal pracovať v Slovenskom rozhlase (pracoval tam tridsaťšesť rokov). Neskôr absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, ktorú v roku 1983 ukončil doktorátom. V roku 1975 bola pieseň Čardáš dvoch sŕdc, ktorej napísal text, naspieval ju spevák Karol Duchoň a hudbu zložil Peter Hanzely, úspešnou na festivale v Tokiu, kde spolu s Karolom Duchoňom ako jeden z autorov aj vycestoval (Peter Hanzely sa nemohol zúčastniť, lebo mu za socializmu nedovolili vycestovať na súťaž) . V roku 1971 bol na album nahraný jeho prvý text - pieseň „V storočnej aleji“, pieseň naspieval Ľuboš Novotný a hudbu zložil Ladislav Gerhardt, je to prvá slovenská soulová pieseň. V roku 1985 sa v rozhlase stal vedúcim v redakcii populárnej hudby.
V roku 2005 sa stal výkonným riaditeľom súkromnej reklamnej televízie TVA, kde je tiež producentom (dovtedy robil riaditeľa marketingu Slovenského rozhlasu). Od marca 2006 bol členom Rozhlasovej rady Slovenského rozhlasu. Do 29. októbra 2007 tu pôsobil ako druhý podpredseda.
Ako porotca alebo rozhodca pôsobil v rôznych súťažiach alebo komisiách.
Texty piesní
Viac v článku Zoznam piesní s textami Ľuboša Zemana
Manois
Manois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prvá termodynamická veta
Znenie:
Aplikácia
Prvý zákon termodynamiky môžeme aplikovať na deje prebiehajúce v uzavretých sústavách. Konvencia: Objemovú prácu W budeme označovať súhrnne, nie ako rozdiel spotrebovanej a vykonanej. O tom, o akú prácu ide rozhoduje jej znamienko:
Aplikácia na dej izochorický
Pri izochorickom deji platí, a preto je objemová práca W vykonaná sústavou nulová. Prvý termodynamický zákon nadobúda tvar: Zmena vnútornej energie sústavy pri izochorickom deji je teda rovná vymenemému teplu. Toto teplo môžeme vztiahnuť na teplotnú zmenu sústavy resp. na jej hmotnosť. Získame tak izochorickú mernú tepelnú kapacitu c_V\,\!:
Aplikácia na dej izobarický
Pri izobarickom deji platí p=const. Aby bola táto podmienka splnená aj pri výmene tepla, musí sústava konať objemovú prácu. Preto platí prvý termodynamický zákon v nezmenenej podobe
thumb|250px|Znázornenie objemovej práce pri deji izobarickom v p V diagrame.
Pre objemovú prácu vykonanú pri izobarickom deji platí:
Ak si z prvého zákona termodynamiky pre dej izobarický odvodíme Q\,\!: získame vzorec pre výpočet izobaricky vymeneného tepla, ktoré nazývame zmena entalpie : Aj zmenu entalpie pri izobarickom deji môžeme vztiahnuť na zmenu teploty sústavy resp. jej hmotnosť, získame tak izobarickú mernú tepelnú kapacitu c_{p}\,\!:
Aplikácia na dej izotermický
Pri izotermickom deji platí T=const. a preto nemôže dochádzať ku zmene vnútornej energie: thumb|250px|Znázornenie objemovej práce pri deji izotermickom v p V diagrame. Aj napriek tomu, že pri izotermickom deji nedochádza ku zmene vnútornej energie, dochádza ku výmene energie vo forme tepla aj práce. Aby bolo splnené, musí platiť:
Objemovú prácu vykonanú pri izotermickom deji vypočítame zo vzorca: Zo vzorca Q=-W vidíme, že rovnaký vzorec môžeme použiť aj na výpočet vymeneného tepla, len obrátime znamienko: (Výber znamienok je konvenciou.)
Aplikácia na dej adiabatický
Pri adiabatickom deji je sústava dokonale tepelne izolovaná od okolia, platí teda Q=0. Pre adiabatický dej platí prvý zákon termodynamický v tvare: thumb|250px|Znázornenie objemovej práce pri deji adiabatickom v p V diagrame. Takto vykonanú resp. dodanú prácu vnímame ako zmenu teploty sústavy, a preto pre prácu platí: (n — počet molov plynu) Deje v adiabatických sústavách najlepšie popisuje Poissonov zákon. Za povšimnutie stojí, že krivka adiabaty sa veľmi podobá krivke izotermy, ale je výrazne prudšia.
Vâlcea
Vâlcea môže byť:
Vâlcea (župa)
thumb|Poloha župy v Rumunsku
Vâlcea je župa v rumunskom Valašsku. Jej hlavné mesto je Râmnicu Vâlcea. Má rozlohu a žije tu 432 980 obyvateľov.
1892
Narodenia
thumb|upright|[[Josip Broz Tito (* 7. máj)]] thumb|upright|[[Zita Bourbonsko-Parmská (* 9. máj)]] thumb|upright|[[Pearl S. Bucková (* 26. jún)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Ernst Werner von Siemens († 6. december]]
Cherbourg-Octeville-Nord-Ouest
Cherbourg-Octeville-Nord-Ouest je francúzsky kantón v obvode Cherbourg v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho severozápadná časť mesta Cherbourg-Octeville.
Deoxyribonukleová kyselina
thumb|Dvojzávitnica DNA v B forme. Pentózofosfátová kostra je naznačená len schematicky, detailne sú vykreslené iba bázy.
Deoxyribonukleová kyselina (iné názvy: kyselina deoxyribonukleová  ; skôr staršie: dezoxyribonukleová kyselina , kyselina dezoxyribonukleová  ; slovenská skratka DNA alebo DNK; angl. skratka je DNA a pochádza z angl. názvu deoxyribonucleic acid) je prírodný polymér zložený z deoxyribonukleotidov. Spolu s kyselinou ribonoukleovou (RNA) patrí medzi nukleové (jadrové) kyseliny. Nukleové preto, lebo boli objavené v bunkovom jadre (lat. nucleus).
DNA je nositeľkou genetickej informácie bunky, riadi rast, delenie a regeneráciu bunky. Väčšinou je DNA v bunke uložená ako dvojzávitnicová špirála, ktorej vlákna majú navzájom opačnú orientáciu fosfodiesterových väzieb (sú antiparalelné). Dvojzávitnica DNA je veľmi tenká, ale zároveň dosahuje veľkú dĺžku, ktorá mnohonásobne presahuje dĺžku celej bunky. Preto je v bunke veľmi poohýbaná a zvinutá. Prokaryotické organizmy, mikroorganizmy bez bunkového jadra, majú iba jednu pre život nevyhnutnú molekulu DNA v bunke. Je umiestnená voľne v cytoplazme a jej konce sú väčšinou spojené. Eukaryotické organizmy, organizmy s jadrom, majú hlavnú časť DNA v jadre, kde tvorí niekoľko oddelených molekúl, spravidla s voľnými koncami. Okrem hlavnej DNA, označovanej ako chromozomálna DNA, majú organizmy menšie molekuly DNA uložené v bunkových organelách, alebo v krátkych do kruhu uzavretých úsekoch umiestnených v cytoplazme, tzv. plazmidoch. Genetická informácia zapísaná v DNA sa realizuje prostredníctvom dvoch základných krokov, a to transkripcie a translácie.
Základné zložky DNA, jej monoméry, sa nazývajú deoxyribonukleotidy alebo všeobecne nukleotidy. Každý nukleotid pozostáva z troch zložiek:
Poradie jednotlivých dusíkových báz je kľúčové v prenose genetickej informácie. Funkčné úseky DNA, ktoré dokážu určité enzýmy prepísať do RNA, sa nazývajú gény. Tri dusíkaté bázy, ktoré nasledujú za sebou v sekvencii, tvoria triplet, základnú informačnú jednotku pri syntéze bielkovín.
Význam
Všetky v súčasnosti žijúce organizmy okrem sporných útvarov na hranici medzi živým a neživým potrebujú na svoje množenie DNA. V DNA je totiž obsiahnutá informácia na tvorbu základných stavebných komponentov bunky – proteínov a prostredníctvom DNA je táto informácia dlhodobo skladovateľná a replikovateľná. DNA má každý jedinec spomedzi bunkových foriem života a niektoré vírusy. Ďalšie vírusy – retrovírusy, v sebe neobsahujú DNA iba RNA, ale aj táto RNA musí byť na zmnoženie vírusovej častice najprv prepísaná v hostiteľskej bunke do DNA enzýmom zvaným reverzná transkriptáza. Niektoré vírusy ale uskutočňujú kopírovanie svojej genetickej informácie len podľa RNA a DNA forma sa v ich životnom cykle nevyskytuje.
DNA je potrebná na množenie buniek, ich rast, špecializáciu v určitej funkcii (diferenciáciu), signalizáciu, ale aj na základné životné pochody v bunkách, ktoré nemusia vykonávať nijakú z predtým spomenutých aktivít. V každej bunke totiž pod vplyvom nepriaznivých vonkajších faktorov, ale aj samovoľnými procesmi časom jej stavebné a funkčné makromolekuly zanikajú. Preto musia byť neustále tvorené nové molekuly podľa vzoru zapísaného v DNA. Bunky, ktoré neobsahujú DNA, alebo podľa ich DNA nie je možné vytvárať proteíny (DNA je v kondenzovanom stave), majú obmedzenú životnosť. Takéto bunky sa nemôžu replikovať a tvorba ďalších takýchto buniek je závislá na bunkách, ktoré majú funkčnú – transkripčne aktívnu DNA. Neplatí, že každá bunka, ktorá má transkripčne aktívnu DNA, je schopná sa deliť, no je to jeden z nevyhnutných predpokladov. Keďže DNA je pre život buniek a organizmov z dlhodobého hľadiska nevyhnutná, v priebehu evolúcie sa v organizmoch vyvinuli mechanizmy, ako v prípade poškodenia DNA toto poškodenie opraviť.
Genetickú informáciu obsiahnutú v DNA, ani množenie a opravy poškodenej DNA, však nie je možné realizovať bez už existujúcich proteínov. Proteíny a DNA sú od seba vo svojom vzniku a šírení vzájomne závislé.
Vedci však uvažujú, že prvé živé organizmy na Zemi obsahovali ako základnú genetickú informáciu RNA a len prostredníctvom RNA sa dokázali rozmnožovať. Neskôr boli vytlačené efektívnejšími a odolnejšími DNA formami života.
História výskumu
thumb|left|Objavitelia štruktúry DNA [[James Dewey Watson a Francis Crick (vpravo) si podávajú ruky s Maclynom McCartym (vľavo)]] Nukleové kyseliny objavil v roku 1869 švajčiarsky lekár Friedrich Miescher. Jemu sa ako prvému podarilo z jadier bielych krviniek hnisu izolovať hmotu, ktorú nazval nukleín. Vzorka však nebola dosť čistá na to, aby sa mohla ďalej skúmať. Phoebus Levene začiatkom 20. storočia zistil, že DNA sa skladá z cukrov, fosfátov a báz. Jej funkcia v prenose genetickej informácie však dlho nebola známa. Jedna teória totiž hovorila, že genetická informácia sa prenáša vo forme špecializovaných bielkovín a nie DNA. Až v roku 1943 priniesol slávny Averyho-MacLeodov-McCartyho experiment prvý dôkaz o úlohe DNA v dedičnosti. Oswald Avery, Colin Munro MacLeod a Maclyn McCarty sériou pokusov s transformáciou pneumokokov zistili, že DNA je genetickým materiálom buniek. Ďalším dôkazom bol Hersheyho-Chaseovej experiment v roku 1952.
Erwin Chargaff so svojimi študentmi na základe analýz rôznych vzoriek DNA zistil, že pomer adenínu k tymínu a pomer guanínu a cytozínu je v nich rovnaký. Vzájomný pomer dvojíc adenín-tymín k dvojici guanín-cytozín bol rozdielny. Chargaff považoval tieto výsledky za významné, ale nevedel pre ne nájsť vysvetlenie.
Odhalenie trojrozmernej štruktúry DNA bolo v jej výskume veľmi významným míľnikom. Objav dvojzávitnicovej štruktúry sa spája s menami Jamesa Watsona a Francisa Cricka. Pred vypracovaním Watsonovho-Crickovho modelu už bolo známe, že DNA je tvorená monomérmi – nukleotidmi, ktoré sa líšia svojimi dusíkatými bázami. Dlho však nebolo jasné, ako sú nukleotidy usporiadané za sebou do polynukleotidového reťazca, či v ich usporiadaní existujú nejaké zákonitosti, koľko polynukleotidových reťazcov tvorí jednu molekulu DNA a aká je priestorová orientácia reťazca. Dôležitý pokrok v poznaní štruktúry DNA urobil S. Furberg, ktorý v roku 1949 objavil, že rovina dusíkatej bázy v nukleotide je takmer kolmá na rovinu, v ktorej leží väčšina atómov cukornatej zložky. Výskumná skupina Alexandra Todda v roku 1951 zistila, že nukleotidy sú spojené fosfodiesterovou väzbou spájajúcou 5' atóm cukru s 3' atómom cukru nasledujúceho nukleotidu. Problémom priestorového usporiadania atómov v DNA sa však nezaoberali. Správny priestorový model DNA predstavili až Watson a Crick v roku 1953 v časopise Nature. Pri tomto objave vychádzali z röntgenovej difrakčnej analýzy, ktorú rok pred ich publikáciou vykonali Rosalind Elsie Franklinová a Raymond Gosling a tiež publikovali v rovnakom čísle časopisu Nature. Crick predložil v roku 1957 sériu pravidiel označovaných ako centrálna dogma molekulárnej biológie. Tieto pravidlá popisujú vzťahy medzi DNA, RNA a proteínmi. V nasledujúcom roku Meselsonov–Stahlovv experiment predstavil spôsob, akým je DNA v bunkách množená. Na začiatku 60. rokov Har Gobind Khorana, Robert W. Holley a Marshall Warren Nirenberg rozlúštili genetický kód. V roku 1980 dostali Walter Gilbert a Frederick Sanger Nobelovu cenu za objav metódy, ktorou možno určiť poradie báz v DNA.
Primárna štruktúra
thumb|right|250px|Primárna štruktúra DNA DNA je polymér, čiže molekula zložená z mnohých jednotiek zvaných monoméry. Monoméry DNA sa nazývajú deoxyribonukleotidy, niekedy sa požíva aj názov nukleotidy, čo je súhrnný názov pre monoméry DNA – deoxyribonukleotidy a monoméry RNA – ribonukleotidy. Do polynukleotidového reťazca sú deoxyribonukleotidy spojené esterovou (fosfodiesterovou) väzbou. Deoxyribonukleotid tvorí
Fryštát
História
Niekdajšie kniežacie mesto spomínané už v roku 1305 ako druhé sídlo tešínskych Piastovcov. Stával tu kniežací hrad, v roku 1511 prestavaný na honosné reprezentatívne sídlo kniežaťa Fridricha Kazimíra. Po jeho smrti v roku 1572 bolo toto významné hospodárske mesto odpredané a už natrvalo vyčlenené z Tešínskeho kniežatstva a stalo sa centrom fryštátskeho panstva. V roku 1792 mesto kúpil gróf Larisch-Mönnich a na tunajšom zámku, ktorý novo zrekonštruoval do dnešnej empírové podoby, sa usídlil. Za nemeckej okupácie počas II. sv. vojny bol okresný Fryštát územno spojený s vtedajšou Karvinnou a okolitými obcami pod nemeckým názvom Karwin-Freistadt. Toto spojenie sa po vojne obnovilo, ale už pod českým názvom Karviná. V roku 1946 sa na katastri Fryštátu začalo budovať historicky prvé sídlisko vtedajšieho Československa, dnes je to mestská časť Nové Mesto a tvorí nové centrum mesta Karviná. V roku 1912 bola v meste zavedená električková doprava, ktorá v roku 1961 bola zrušená. Železničná stanica Fryštát (dnes Karviná mesto) na trati Petrovice - Karviná bola postavená v roku 1898 a slúžila miestnemu priemyslu a preprave kúpeľných hostí do darkovských kúpeľov. V roku 1939 došlo k zlúčeniu Fryštátu a pôvodnej Karvinej na dvojmestie Karwin-Freistadt, ktorého existencia skončila v roku 1945. K trvalému spojeniu došlo v roku 1946, ale už pod názvom Karviná. Postavením novej hlavnej stanice v roku 1963 bola na starej stanici zastavená prevádzka osobnej dopravy. Za dobu svojej existencie mesto a tunajší zámok navštívilo niekoľko významných panovníkov Európy, mesto tiež figuruje v kauze okolo smrti následníka rakúsko-uhorského trónu princa Rudolfa Habsburského.
Deoxyribonukleová kyselina
Primárna štruktúra
Dusíkatých báz je známych niekoľko, v DNA sa však uplatňujú len štyri: adenín (skratka A), tymín (T), guanín (G) a cytozín (C). Spojením adenínu s deoxyribózou vzniká deoxyadenozín (skratka dA), spojením tymínu s deoxyribózou deoxytimidín (dT), atď. Keďže kyselina fosforečná a deoxyribóza sú spoločné zložky pre všetky nukleotidy, jednotlivé nukleotidy sa od seba odlišujú len bázou. Práve bázy sú zodpovedné za kľúčovú schopnosť DNA zaznamenávať a prenášať genetickú informáciu. Deoxyribózová a kyselinová zložka slúžia na to, aby držali bázy vo vhodných polohách a vzdialenostiach. Tieto dve zložky tvoria takzvanú pentózafosfátovú kostru DNA.
Fryštát
História
V roku 1946 bolo vtedajším predsedom vlády Klementom Gottwaldom na území pôvodného Fryštátu založené Nové Mesto. Na prelome 70. a 80. rokov 20. storočia tu bolo postavené sídlisko Hranice.
Deoxyribonukleová kyselina
Primárna štruktúra
Väzba sa vytvára medzi zvyškom kyseliny trihydrogenfosforečnej na 5. uhlíkovom atóme pentózy jedného nukleotidu a hydroxylovou skupinou viazanou na 3. uhlíkovom atóme pentózy susedného nukleotidu. Sú teda viazané 3',5'-fosfodiesterovou väzbou (čítaj tri s čiarou päť s čiarou fosfodiesterovou väzbou), zapisovanou aj ako 5'-3'-fosfodiesterová väzba. Na vlákne DNA s nespojenými koncami (lineárnej molekule) rozlišujeme dva konce: na 5' konci je vlákno ukončené fosfátom a na 3' konci je vlákno ukončené hydroxylovou -OH skupinou. Na rozdiel od primárnej štruktúry bielkovín, na ktorej sa podieľa 21 aminokyselín, primárna štruktúra NK obsahuje iba štyri nukleotidy, pričom pomer adenínu s tymínom (A : T) a guanínu s cytozínom (G : C) je rovnaký 1 : 1. Niektoré z báz (u človeka odhadom asi 1 %) môžu byť metylované. U zvierat je toto percento i niekoľkonásobne vyššie (napríklad u makakov až 6 %).
Fryštát
Karwin-Freistadt
Išlo o dvojmestie vzniknuté zlúčením Okresného mesta Fryštátu (dnešné mesto Karviná), baníckeho mesta Karvinná (už neexistuje), obcí Ráj, Staré Město a Kúpele Darkov do jedného mestského celku. K zlúčeniu došlo na základe rozhodnutia nemeckej vlády v roku 1939. Dvojmestie sa na dobu existencie protektorátu Čechy a Morava stalo nemeckým so správnym centrom vo Fryštáte. V roku 1938 územie zabralo Poľsko, ktoré tu spôsobilo značné ekonomické škody, preto zabranie územia dnešnej Karvinej pod nemeckú správu znamenalo opätovnú ekonomickú stabilitu. Ale doba nemeckej okupácie nebola dobou priaznivou, hoci vo Fryštáte žilo 70% obyvateľov hlásiaceho sa k nemeckej národnosti. Nemecká vláda však optimisticky počítala s rozvojom mesta. V časti Karvinná sa nachádzali bane, v časti Darkov známe a obľúbené kúpele a vo Fryštáte bol hutnícky priemysel. Tieto všetky časti navyše veľmi výhodne spájala železnica, tieto všetky faktory dokázali Nemci dobre využiť, obzvlášť, keď na zámkoch v Karvinnej, Ráji a vo Fryštáte sídlil veľmi vplyvný a bohatý šľachtický rod grófa Larisch-Mönnicha, sympatizujúci s Nemcami. Preto bol vypracovaný projekt na výstavbu nového predmestia, ktoré malo byť situované severovýchodným smerom od historickej časti Fryštátu, na ktorý malo priamo nadviazať. Bolo potrebné ubytovať pracovnú silu pre rozmáhajúcu sa ekonomiku mesta Karwin-Freistadt. Toto všetko sa malo uskutočniť po víťazstve vo vojne vedenej nacistickým Nemeckom. V máji 1945 však nemecká armáda bola porazená postupujúcou Červenou armádou. Rozhodujúca bitka o Karwin-Freistadt prebehla na poliach medzi Jaklom a Marklovicami v blízkosti vodárenskej veže v časti Hranice. Nemci na miestnej železnici, pri ústupe, vytrhali koľaje pomocou špeciálneho vlaku ťahaného parnou lokomotívou.
Súčasnosť
Dnes je Fryštát historickým centrom Karvinej. Od roku 1992 je tu vyhlásená mestská pamiatková zóna. V tejto súvislosti prebehla v posledných rokoch rozsiahla rekonštrukcia väčšiny historických stavieb. Malebné zákutia Fryštátu ostro kontrastujú so zvyškom mesta, ktoré je tvorené predovšetkým panelovou zástavbou. Za najcennejšie pamiatky možno považovať farský kostol Povýšenia sv. Kríža, ktorého jadro pochádza z čias vrcholnej gotiky (Moravská kaplnka zo 14. stor.). V roku 2011 tu bol náhodne odhalený unikátny cyklus nástenných fresiek z 15. storočia - umučenia sv. Barbory a Kataríny, ktorý je unikátnym nálezom v rámci celého regiónu. Nemenej významný je aj empírový zámok Fryštát z konca 18. storočia, ktorý bol v roku 1997 nákladne reštaurovaný a sprístupnený verejnosti. Medzi ďalšie pamätihodnosti patrí filiálny kostol sv. Marka, radničná budova s renesančnou vežou s hodinami, liatinová fontána z roku 1900, alebo rozsiahly krajinársky park priliehajúci k zámku, ktorý priebežne prechádza rozsiahlou krajinársku úpravou. V parku sa nachádza letné kino, zoo kútik alebo slepé rameno Olše s prístavom a lodičkami.
Deoxyribonukleová kyselina
Primárna štruktúra
Poradie nukleotidov – sekvencia DNA – sa udáva vždy pre jedno z dvoch vlákien vypísaním jednotlivých nukleotidov od 5' konca k 3' koncu. Každý nukleotid sa označuje jednopísmenovou skratkou dusíkatej bázy, ktorú obsahuje. Veľkosť genómu jednotlivých organizmov alebo organel sa udáva počtom bázových párov (skratka bp), ktoré obsahuje ich DNA.
Komplementárnosť
thumb|left|250px|Watsonovo-Crickovo párovanie guanínu s cytozínom thumb|left|250px|Watsonovo-Crickovo párovanie adenínu s tymínom Dôležitá vlastnosť štruktúry DNA je komplementarita jednotlivých nukleotidov. To znamená, že dve špecifické dusíkaté bázy dvoch vlákien alebo jedného dostatočne ohnutého vlákna sú, pokiaľ sa nachádzajú oproti sebe, schopné utvoriť chemické väzby. Podľa pravidla, ktoré sa nazýva Watsonovo-Crickovo podľa jeho objaviteľov, sa páruje vždy purínová s pyrimidínová báza. V prípade DNA sa teda adenín páruje s tymínom a guanín s cytozínom. Guanín s cytozínom sa viažu tromi vodíkovými väzbami, zatiaľ čo adenín s tymínom zase dvomi vodíkovými väzbami. Keďže väzba adenín-tymín je kvôli menšiemu počtu vodíkových mostíkov slabšia, veľké množstvo adeníno-tymínovych párov sa nachádza v miestach, kde je potrebné, aby sa dvojzávitnica ľahko rozdelila na dve jednotlivé vlákna (napr. v tzv. replikačných počiatkoch). Spárovaním komplementárnych báz sa utvorí typická dvojvláknová štruktúra DNA. Takto sa uchováva v každom z dvoch vlákien rovnaká informácia, iba s rozdielom, že ide o vzájomný negatív (teda jedno vlákno obsahuje presne komplementárne bázy). Výhoda takejto štruktúry je v tom, že ak sa jedno vlákno dvojzávitnice DNA poškodí, informácia v ňom obsiahnutá ešte nie je úplne stratená a možno ju obnoviť podľa druhého vlákna.
Reťazce sú vzhľadom na seba postavené v opačnom smere. Kým jeden reťazec je orientovaný v smere 5'→ 3', druhý bude orientovaný v smere 3'→ 5'. Oddeliť od seba tieto vlákna možno zahriatím na vysokú teplotu, zmenou pH, zmenou iónovej sily roztoku a prítomnosťou niektorých organických látok, napríklad močoviny. Tento jav, rozpadnutie dvojvlákna na jednotlivé vlákna, sa nazýva denaturácia DNA. Pri teplotnej denaturácii je možné postupným ochladzovaním roztoku dosiahnuť opätovné spárovanie báz v oboch reťazcoch a obnovenie pôvodnej štruktúry.
Watson-Crickovo pravidlo o párovaní báz je základný spôsob párovania, na ktorom je postavený celý prenos genetickej informácie. Existujú však aj iné spôsoby párovania, ktoré vedú k vzniku trojreťazových a štvorreťazových molekúl DNA. Taktiež existuje dvojreťazová DNA, ktorej reťazce nie sú antiparalelné, ale paralelné. V takomto prípade sa bázy párujú tzv. obráteným Watsonovo-Crickovým párovaním, ktorého zvláštnosťou je, že dovoľuje aj párovanie dvoch rovnakých báz, napríklad guanínu s guanínom.
Hoogestenovo párovanie báz je párovanie za nezvyčajných fyzikálnochemických podmienok, pri ktorom sa vytvára spojenie v neštandardnom usporiadaní dusíkatých báz, kedy dochádza k otočeniu purínovej bázy o 180°. Toto párovanie umožňuje i párovanie medzi troma bázami súčasne. Pri neutrálnom pH však takéto párovanie nie je stabilné. Existuje aj párovanie štyroch báz – tetrád.
Sekundárna štruktúra
thumb|Sekundárna štruktúra DNA – zľava A forma, B forma (najčastejšia) a Z forma Sekundárnou štruktúrou označujeme priestorové usporiadanie polynukleotidového reťazca. Dvojvlákno spojené vodíkovými väzbami komplementárnych nukleových báz má najčastejšie tvar pravotočivej dvojzávitnice, α-helixu. Forma stočení nie je vždy za každých podmienok rovnaká. Pri vysokom obsahu vody zaujíma DNA štruktúru B formy. Je to forma pravotočivej dvojzávitnice, v ktorej sú roviny báz kolmé ku kostre dvojzávitnice. V ideálnej B-forme má molekula 10 párov báz na jednu otáčku dvojzávitnice a dva susediace bázové páry pri kolmom pohľade zhora zvierajú uhol 36°. Roviny prechádzajúce bázovými pármi sú navzájom rovnobežné. V B forme je DNA v skúmavke (in vitro), ale v živých organizmoch (in vivo) za určitých podmienok prirodzene prechádza aj na inú formu. B forma je svojim tvarom často prirovnávaná k točitému schodisku.
A forma je pravotočivá. Obsahuje 11,6 komplementárnych párov na jeden závit, čo naznačuje, že stúpanie helixu je pozvoľnejšie ako v B forme. Priemer vlákna je 2,3 nm. Rovina prechádzúca párom báz je asi o 20° vychýlená z polohy kolmej na os vlákna. Ľavotočivá Z forma má 12 komplementárnych párov na jeden závit; priemer vlákna je 1,8 nm.
Povrch dvojzávitnice sa vyznačuje dvoma žliabkami odlišujúcimi sa navzájom šírkou aj hĺbkou. Niekedy sa označujú i ako zárezy. Rozpoznávame menší žliabok so šírkou 0,6 nm a väčší žliabok široký 1,2 nm. V oboch žliabkoch sa nachádzajú atómy schopné vytvárať vodíkové väzby s atómami proteínov. Vo väčšom žliabku je ich viac než v menšom. Konformácie A, B a Z sa od seba odlišujú aj tvarom týchto žliabkov – kým u konformácie A je veľký žliabok veľmi úzky a hlboký, v konformácii B je širší a menej hlboký a v konformácii Z sploštený na povrchu.
Terciárna štruktúra
Pod terciárnou štruktúru rozumieme priestorové usporiadanie dvojzávitnice. Tá sa môže stočiť do superhelixu spôsobom tzv. nadzávitnicového vinutia. Takto zvinutá DNA sa nazýva superšpiralizovaná DNA. Superšpiralizovaná môže byť dvojvláknová DNA, ktorá je uzavretá do kruhu, alebo lineárna dvojvláknová DNA, ktorej konce sú pripevnené o podklad. Terciárnu štruktúru zabezpečujú enzýmy topoizomerázy. Dvojzávitnica bez terciárnej štruktúry sa nazýva relaxovaná DNA.
S-200
S-200 Angara/Vega/Dubna (v kóde NATO: "SA-5 Gammon") je sovietsky, resp. ruský protilietadlový raketový systém určený na likvidáciu prostriedkov vzdušného napadnutia ako sú taktické a strategické bombardéry, strategické a balistické strely letiace v stredných a veľkých výškach v podmienkach aktívneho a pasívneho rušenia. Výnimočne môže byť systém použitý aj k ničeniu pozemných a námorných rádiolokačne viditeľných cieľov. Systém pracuje za všetkých poveternostných podmienok vo dne aj v noci.
História
S-200 bol vyvinutý predovšetkým k ochrane sovietskeho vzdušného priestoru proti americkým strategickým bombardérom, lietadlám typu AWACS a strategickým prieskumným lietadlám typu SR-71 Blackbird.
Deoxyribonukleová kyselina
Prokaryotická DNA
V prokaryotickej bunke nie je genetická informácia oddelená od zvyšku cytoplazmy jadrovou membránou. Spravidla, nie však vždy, je uzavretá do kruhu a označuje sa ako nukleoid alebo kruhový chromozóm. Okrem chromozómu vlastní takmer každá prokaryotická bunka niekoľko plazmidov, ktoré sa definujú ako doplnkové genetické elementy. Obsahujú gény, ktoré nie sú potrebné na prežitie bunky, ale obsahuje napr. gény nesúce informácie o rezistencii voči antibiotikám alebo pre tvorbu toxínov.
Eukaryotická DNA
Jadrová DNA eukaryotov na rozdiel od prokaryotického chromozómu je chránená od metabolických procesov prebiehajúcich v cytoplazme dvojitou jadrovou membránou. Členená je spravidla do viacerých oddelených molekúl. V interfáze, vo fáze medzi deleniami bunky, je komplex DNA a bielkovín označovaný ako chromatín. Chromatín sa skladá z nukleozómov, čo sú asociácie 8 molekúl špeciálnych bielkovín – histónov, ktoré sú 2,5-krát obtočené molekulou DNA. V čase bunkového delenia sa chromatín preorganizuje na chromozómy, ktoré sa počas delenia správajú ako samostatné elementy a sú viditeľné aj svetelným mikroskopom. Eukaryotická DNA je dvojvláknová a lineárna, len výnimočne kruhová. Proteíny, s ktorými je DNA asociovaná, napomáhajú jej špiralizácii a majú aj regulačnú úlohu pri realizácii genetickej informácie.
Mimojadrová DNA
Dve membránové organely eukaryotických buniek, mitochondrie a chloroplasty, obsahujú vlastné molekuly DNA. Tieto molekuly sú zväčša kruhové a neobsahujú históny. Preto sa predpokladá že tieto organely vznikli pohltením baktérií na základe symbiózy. Okrem mitochondrií a chloroplastov možno v eukaryotických organizmoch nájsť DNA tiež v nukleomorfe, čo je pozostatok jadra iného eukaryotického organizmu, ktoré bunka v priebehu evolúcie pohltila. Jednoduché eukaryotické organizmy, napríklad kvasinky, majú tiež plazmidy, podobne ako baktérie.
Funkcie DNA
Najznámejšou úlohou DNA je uchovávať a odovzdávať genetickú informáciu o poradí aminokyselín v bielkovinách, ktorá je zapísaná v jej primárnej štruktúre. Na základe primárnej štruktúry sa podľa oboch vlákien dvojzávitnice DNA vytvoria dve nové dvojzávitnice DNA (replikácia), alebo sa podľa jedného z nich vytvorí jedna jednovláknová RNA (transkripcia). Vzniknuté vlákno RNA môže niesť informáciu o tvorbe peptidového reťazca a podľa tejto informácie sa vytvorí nový peptid v ribozómoch. RNA, podľa ktorej sa peptid vytvára, sa nazýva mediátorová RNA. Existujú však aj ďalšie druhy RNA, ktoré sú pre život rovnako nevyhnutné a to takzvané funkčné RNA, čo sú RNA, ktoré sa do bielkovín neprepisujú a plnia určitú úlohu. Medzi funkčné RNA patrí ribozómová RNA a transferová RNA – bez účasti oboch týchto RNA by translácia nemohla prebiehať. Matrice pre funkčnú RNA sú tiež dané primárnou štruktúrou DNA.
S-200
Popis
thumb|right|Kabína obsluhy rádiolokátora K-1V a radar 5N62V thumb|right|Raketa 5V28 na odpaľovacej rampe 5P72V Systém S-200 tvoria:
Kris Letang
Kristopher Allen Letang (* 24. apríl 1987, Montreal) je kanadský profesionálny hokejista hrajúci za Pittsburgh Penguins. Ako junior hrával tri sezóny za Quebec Major Junior Hockey League (QMJHL), počas ktorých bol v roku 2005 draftovaný zo 62. miesta Pittsburghom Penguins. V svojej druhej sezóne s Pittsburghom vyhral Stanley Cup. Hral za kanadský národný tím "18" a "20", kde vyhral na Majstrovstvách sveta juniorov v rokoch 2006 a 2007.
S-200
Používatelia
thumb|right|Používatelia protilietadlového systému S-200 (súčasní v modrej farbe, bývalí v červenej) thumb|right|Dôstojníci 231. protilietadlového raketového pluku pri komplexe S-200VE Vega-E v Sýrii, cca 1983 thumb|right|S-200 v [[maďarskom múzeu]]
Deoxyribonukleová kyselina
Funkcie DNA
Pri transkripcii DNA do RNA vznikajú náhodné chyby, ktoré môžu byť neškodné, ale tiež môžu úplne zmeniť funkciu produktu. Okrem toho však dochádza u eukaryotických organizmov k zámerným zmenám RNA (RNA processing a RNA editing), ktorej primárna štruktúra už potom nezodpovedá matrici v DNA a preto jej nemusí zodpovedať ani výsledný produkt. Odvodiť preto všetky produkty v organizme, u ktorého je úplne známa sekvencia jeho DNA, je oveľa zložitejšie, než sa na prvý pohľad zdá.
Kris Letang
Hráčska kariéra
Letang hrával v Quebec Major Junior Hockey League za tím Val-d'Or Foreurs tri sezóny. V roku 2005 bol draftovaný tímom Pittsburgh Penguins v treťom kole zo 62. miesta.
Deoxyribonukleová kyselina
Genetický kód
Ako informácia pre zaradenie určitej aminokyseliny do vznikajúceho peptidového reťazca slúžia v DNA (a takisto v jej transkripte, RNA) tri vedľa seba ležiace nukleotidy. Táto trojica nukleotidov – tzv. triplet sa nazýva kodón. Keďže bázy sú štyri a každá z nich sa môže nachádzať na jednej z troch pozícií, malo by existovať 64 rôznych kodónov. Z nich však tri nekódujú nijakú aminokyselinu a ich prítomnosť v RNA naznačuje, že v tomto mieste je potrebné syntézu proteínu ukončiť. Aj tak však zostáva 61 rôznych kodónov, pričom poznáme len 21 aminokyselín, ktoré organizmy používajú pre proteosyntézu. Rozličné kodóny však môžu kódovať tie isté aminokyseliny. Len metionín, tryptofán a selenocysteín majú svoje kodóny jedinečné. Ostatné aminokyseliny sú kódované dvoma, štyrmi až šiestimi rozličnými kodónmi. Kvôli tejto vlastnosti sa genetický kód nazýva degenerovaný.
Kris Letang
Hráčska kariéra
Jeho prvá sezóna v NHL bola v rokoch 20062007. Prvý gól strelil v svojom treťom zápase v NHL Hennrikovi Lundqvistovi z New York Rangers (Penguins vyhrali 6:5). Avšak po siedmych zápasoch, kde strelil dva góly bol vrátený do tímu Val-d'Or Foreurs.
Deoxyribonukleová kyselina
Topológia DNA
Najvýznamnejšími úsekmi molekuly DNA sú gény. Ako gén možno označiť sekvenciu, ktorá je prepisovateľná do RNA a plní v organizme určitú úlohu. Aby gény mohli byť prepisované a aby sa to odohrávalo v správny čas, obsahujú gény takzvané regulačné sekvencie. Tie nie sú súčasťou polypeptidového reťazca (neprekladajú sa), ale umožňujú regulačným proteínom a proteínom sprostredkujúcim priamo proces transkripcie nájsť kódujúce sekvencie v DNA. Využívajú sa pritom DNA-väzobné proteíny viazané na špecifické sekvencie. Gény sú zoradené lineárne za sebou, ale vzdialenosti medzi jednotlivými génmi bývajú rôzne, u prokaryotov všeobecne menšie než u eukaryotov. V medzerách mimo regulačných sekvencií sa nachádzajú úseky DNA, ktorých funkcia väčšinou nie je celkom alebo vôbec známa. Niektoré úseky tvoria mnohopočetné opakovania (repetície), iné sú jedinečné. Každá molekula DNA musí obsahovať tiež minimálne jeden replikačný počiatok, čiže miesto, z ktorého sa zahajuje jej replikácia.
Kris Letang
Hráčska kariéra
Počas svojej tretej sezóny s Val-d'Or Foreurs doviedol tím do play-off. Po vyradení Foreurs bol Letang pridelený do tímu Wilkes-Barre/Scranton Penguins z American Hockey League (AHL), ktorý bol v druhom kole Calder Cup play-off zápasov. Zapísal si asistenciu v jednom zápase. Na konci sezóny získal tri hlavné QMJHL ocenenia. Okrem Emile Bouchard Trophy pre najlepšieho obrancu a Paul Dumont Trophy pre najlepší charakter, Letang vyhral Kevin Lowe Trophy pre najlepšieho defenzívneho obrancu.
Deoxyribonukleová kyselina
Replikácia DNA
Na to aby mohla DNA plniť svoju funkciu musí byť schopná zdvojenia sa, čo sa uskutočňuje replikáciou – kopírovaním.