cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Česko-slovenskí letci v Royal Air Force
Ďalšie pôsobenie
Ďalšia významná operácia, ktorej sa vo veľkej miere zúčastnili i Čechoslováci bolo Vylodenie pri Dieppe, pri ktorom boli nasadené všetky 3 stíhacie perute. Bombardovací letci pre britské Coastal Command podnikali dlhodobú hliadkovú činnosť nad Atlantickým oceánom, pričom sa zameriavali najmä na pátranie, po nepriateľských ponorkách.
Posádky boli pritom vystavené navyše ďalšiemu nebezpečenstvu v prípade zostrelenia nad nemeckými územiami a zajatia. Na rozdiel od iných letcov neboli podkladaní za vojnových zajatcov, ale ako príslušníci Nemeckom ovládaného Protektorátu za zradcov – to sa týkalo potom v zosilnenej miere posádok 311. bombardovacej perute, ktorá podnikala diaľkové nálety do nemeckého vnútrozemia (čiastočne až do Talianska).
Česko-slovenské perute sa úspešne zúčastnili na krytí spojeneckého vylodenia v Normandii a boli jedni z prvých, ktorí pristáli na oslobodenom francúzskom území. Neskôr podporovali spojeneckú ofenzívu cez krajiny západnej Európy, a zúčastnili sa aj na bombardovaní Nemecka.
Stíhací letci
thumb|right|Odznak 310. perute
Po porážke Francúzska bola ďalším cieľom agresie nacistického Nemecka Veľká Británia. Britská vláda hľadala každého, kto by bol ochotný za ňu bojovať, preto boli česko-slovenskí piloti vítanou posilou britského kráľovského letectva (RAF). Dňa 25. októbra 1940 bola uzavretá česko-slovensko-britská dohoda, ktorá sa zaoberala vojenským pôsobením česko-slovenských pozemných jednotiek aj letectva. Letci vytvorili samostatné jednotky, stali sa súčasťou tzv. Dobrovoľníckej zálohy RAF. V auguste 1940 bolo vo Veľkej Británii takmer tisíc česko-slovenských letcov, ktorí boli ihneď postupne zapojení do výcviku na britských lietadlách. Medzitým sa už rozhorela bitka o Britániu, do ktorej zasiahla česko-slovenská 310, stíhacia peruť. Dňa 2. októbra 1940 začala operačnú činnosť i česko-slovenská 312. stíhacia peruť. Niektorí česko-slovenskí piloti boli zaradení aj do britských a poľských perutí. Najlepším z nich a jedným z najúspešnejších spojeneckých stíhačov v bitke o Britániu bol čatár Josef František, ktorý bojoval v poľskej 303. peruti, a počas septembra 1940 zostrelil 17 nepriateľských lietadiel. Do 31. októbra 1940 zostrelili česko-slovenskí piloti 56 lietadiel, 14 lietadiel zostrelili pravdepodobne a 6 poškodili.
V máji 1942 vzniklo prvá česko-slovenské letecké krídlo („wing“). Jeho prvou významnou bojovou akciou bola účasť na Dieppskej výsadkovej operácii v auguste 1942. 8. novembra 1943 bola Česko-slovenská stíhacia skupina zaradená do novo zriadeného britského taktického letectva a dostala označenie „134. česko-slovenské poľné letisko RAF“. Od tej doby sa česko-slovenské perute zúčastňovali nepretržitých akcií spojeneckého letectva, ktoré boli predohrou k invázii do Francúzska. Dňa 6. júna 1944 v „deň D“ česko-slovenskí stíhači podporovali vylodenie 1. kanadskej armády. Do 28. júna sa zúčastnili bojov v Normandii, ale z dôvodu absencie záloh boli z frontu odvolaní a 3. júla boli pridelení na veliteľstvo protivzdušnej obrany Veľkej Británie. Odtiaľ vykonávali prepady nemeckých lodí, vlakov a bojovej techniky vo Francúzsku a v Holandsku, sprevádzali bombardovacie zväzy, hľadali a ničili lietajúce strely V-1. V dňoch 17. až 26. septembra 1944 sa lietadlá 310. a 312. stíhacej perute zúčastnili ochrany výsadkovej operácie v priestore Arnhemu a Eindhovenu v Holandsku. Poslednou veľkou akciou česko-slovenských stíhacích perutí bola účasť na výsadkovej operácie v priestore Weselu dňa 24. marca 1945. Dňa 13. augusta 1945 pristálo na pražskom letisku 54 Spitfirov Česko-slovenskej stíhacej skupiny, príslušníci 311. česko-slovenskej bombardovacej perute boli privítaní v Prahe o týždeň neskôr.
Bombardovací letci
V septembri 1940 začala činnosť česko-slovenská 311. bombardovacia peruť. Vykonávala nočné nálety na strediská nemeckého priemyslu, 23. septembra 1940 zaútočila po prvýkrát na Berlín. Svoju činnosť vykonávala až do apríla 1942, kedy pre straty a nedostatok záloh bola z bombardovania stiahnutá a poverená hliadkovou činnosťou nad Atlantikom, pri ktorej napadala a ničila nemecké lode a ponorky, vykonávala sprievod dopravných plavidiel. Najväčší úspech dosiahla koncom decembra 1943, kedy sa posádke jedného bombardéra B-24 Liberator podarilo potopiť nemeckú loď Alsterufer s dôležitým nákladom surovín z Ďalekého východu.
Boje a straty
Celkovo stíhací letci od augusta 1940 do mája 1945 vykonali 36 380 bojových letov v dĺžke 58 320 operačných hodín. Zostrelili alebo poškodili 340 resp. 365 nepriateľských lietadiel a 6 striel V-1. Príslušníci bombardovacích perutí uskutočnili 3 113 letov v trvaní 26 719 hodín, zhodili vyše milióna ton bômb. V bojoch na západnom fronte padlo celkovo 511 resp. 531 česko-slovenských letcov.
Herbert Fandel
Herbert Fandel (* 9. marec 1964, Kyllburg) je nemecký futbalový rozhodca. Medzi jeho významné rozhodcovské zápasy patrí finále Ligy majstrov v sezóne 2006/07 medzi FC Liverpool a AC Miláno. Bol nominovaný aj na EURO 2008 do Rakúska a Švajčiarska. V kvalifikácií na EURO 2008 bol inzultovaný jedným z divákov po odpískaní penalty v prospech Švédska v 89. minúte zápasu Dánsko - Švédsko, kde Dáni prehrávali 0-3 a nakoniec vyrovnali na 3-3. Tento výsledok však neostal v platnosti, lebo rozhodca zápas nedokončil a Dáni ho kontumačne prehrali 0-3.
Česko-slovenskí letci v Royal Air Force
Lietadlá česko-slovenských letcov v RAF
Česko-slovenské perute boli vyzbrojené týmito druhmi lietadiel.
Paleta strojov, na ktorých českí a slovenskí letci v RAF lietali je však ďaleko väčšia.
Prenasledovanie počas obdobia komunizmu
thumb|right|[[Supermarine Spitfire|Supermarine Spitfire Mk.IX 310. perute s malým kruhovým česko-slovenským znakom pod kabínou]]
Po návrate do oslobodeného Česko-Slovenska tieto perute ešte krátku dobu existovali, no do roku 1946 boli postupne rozpustené a ich príslušníci zaradení do novej česko-slovenskej armády. Ich príslušníci ako skúsení odborníci preverení bojmi prevzali mnoho vedúcich úloh v oblasti vojenského letectva.
Po februári 1948 však mnohí predstavitelia nového režimu videli v účastníkoch zahraničného odboja zo západného frontu nebezpečenstvo. Obávali sa totiž, že by mohli títo odhodlaní vlastenci opäť začať bojovať za demokraciu. A tak boli bývalí príslušníci RAF postupne prepúšťaní z armády a odsúvaní do úzadia. Režim často postihoval aj ich rodinných príslušníkov. Ich manželky bezdôvodne strácali zamestnanie a ich deti stratili prístup k vyššiemu školstvu. Mnohí príslušníci západného odboja boli obvinení zo „špionáže pre západné mocnosti“, uväznení, a odsúdení k dlhoročnému žaláru, či k ťažkým a nebezpečným núteným prácam.
Až po roku 1989 boli príslušníkom západného odboja priznané ich zásluhy a došlo tiež k rehabilitácii politicky prenasledovaných.
Najúspešnejší česko-slovenskí stíhači
thumb|right|Josef František Prvé číslo je počet zostrelených lietadiel, druhé počet pravdepodobne zostrelených a tretí počet poškodených lietadiel. Úspechy za menom zodpovedajú francúzskemu systému započítavania zostrelov, v zátvorke sú úspechy vyjadrené britskou normou.
Courpière (kantón)
Courpière je francúzsky kantón v obvode Thiers v departemente Puy-de-Dôme v regióne Auvergne. Tvorí ho 10 obcí.
Metod
Metod (zastarano: Metód, Metodej, po česky Metoděj, zastarano Strachota, rusky a ukrajinsky Мефодій, anglicky Methodius) je mužské krstné meno gréckeho pôvodu (Methodios – Μεθόδιος). Grécky význam mena vychádza zo slova methodos – „cesta za niečím“, prenesene „metóda“. Stará slovanská (a česká) podoba mena Strachota bola vyvodená z mylného prekladu gréckej formy mena (métus – strach). Meniny na Slovensku má 5. júla, kedy sa zároveň na Slovensku slávi štátny a cirkevný sviatok sv. Cyrila a Metoda.
Tradicionalizmus (preceňovanie tradície)
Tradicionalizmus je preceňovanie tradície, tradovaného (vo vede, umení, viere, zvykoch a obyčajoch); tkvie v základe každého konzervatívneho myslenia.
NGC 731
NGC 731 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Ján Baltazár Magin
Ján Baltazár Magin (* 6. január 1681, Vrbové – † 27. marec 1735, Dubnica nad Váhom) bol slovenský básnik a historik.
Životopis
V roku 1706 sa stal chovancov kňazského seminára pre nadaných študentov - tzv. Pázmaneu vo Viedni. Ako farár pôsobil v Jarku pri Nitre, v Košeci a Dubnici nad Váhom. Medzi pôsobením v Košeci a Dubnici bol v rokoch 1717 a 1718 novicom Spoločnosti Ježišovej v Trenčíne, ale pre chorobu bol prepustený. Od roku 1731 bol nitrianskym kanonikom. Mal široký dejepisný a kultúrny rozhľad a objavovala sa u neho slovanská orientácia so zárodkami národného povedomia.
Tvorba
Jeho dielo bolo ukážkou novovznikajúceho literárneho žánru – národnej obrany. V dielach sa prejavuje zdôrazňovaním hlavných vývinových tendencií národných pohybov a slovenského národného uvedomovania. Maginovo polemické dielo je vlastne ukážkou meštiansko-osvietenského chápania národa. Jeho argumentácie sa stali súčasťou väčšiny nasledujúcich obrán slovenského národa (u autorov ako Juraj Fándly, Matej Bel a i.).
Architektúra
náhľad|Antoni Gaudí: Chrám Svätej rodiny Sagrada Familia, Barcelona, Španielsko, rozostavaný od roku 1883
Architektúra (, zo ←  a ) je umenie a veda o navrhovaní a stavbe budov, objektov, stavieb a ich súborov, pamätníkov, rôznych architektonických doplnkov.
Počiatky architektúry
náhľad|Vykopávky v Çatal Höyük, Turecko, 7. tisícročie pred Kr. náhľad|[[Kromlech v Stonehenge, Veľká Británia, 3.-2. tisícročie pred Kr.]] náhľad|[[Chufuova pyramída, Egypt, polovica 3. tisícročia pred Kr.]]
Počiatky dejín architektúry siahajú do chvíle, keď človek neprihliada len na základné požiadavky stavby, ale dokáže v jej formovaní odzrkadliť estetické hodnoty, vedome v nej odráža pomocou konštrukčnej skladby zákonitosti prírody alebo jej prostredníctvom vyjadruje svoj duchovný rozmer. Najstaršie ucelené architektonické celky vznikajú v starovekej Mezopotámii. Stavebným materiálom sa stáva tehla zo všadeprítomnej hliny. Vznikajú tu stavby obmedzené stavebnými prostriedkami s klenbami na malé rozpony, stupňovité pyramídy zvané zikkuraty, z ktorých najznámejšou sa stala Babylonská veža, ako aj vôbec prvé mestá na svete. Najstaršie nálezy pochádzajú z Jericha v Palestíne a z Çatal Höyüku v Turecku zo 7. tisícročia pred Kr. Medzi najstaršie pozostatky architektúry v Európe patrí kamenný megalitický kromlech v Stonehenge v Anglicku približne z obdobia medzi 3. a 2. tisícročím pred Kr.
V starovekom Egypte sa vyvíja architrávový systém podpôr a bremien, kde sú trámy položené na pilieroch. Piliere mali charakteristické hlavice v podobe palmy, papyrusu alebo lotosu, prípadne boli žliabkované po celej dĺžke. Klenby sa takmer nepoužívali. Tento druh stavieb najväčšmi ovplyvnil európsku architektúru, ktorej počiatky siahajú k egejskej kultúre. Pre staroveký Egypt sú tiež charakteristické monumentálne hrobky v tvare pyramíd.
Európska architektúra
Európska architektúra sa začala formovať v okolí Egejského mora, na Kréte v Mykénach či Tróji. Neskôr z nej vznikla architektúra antická, rímska, románska, gotická, renesančná, baroková a klasicistická. Najväčší vplyv na Európsku architektúru mala práve antická grécka architektúra, najmä jej klasické obdobie určujúce vývoj slohov na ďalších 20. storočí. Tieto premeny sa nediali na žiadnom inom svetadieli.
Antická grécka
náhľad|Akropolis, Grécko, 5. storočie pred Kr. Táto architektúra vznikala v mestských štátoch v okolí Egejského mora a pretrvávala medzi 10. a 2. storočím pred Kr. Bola harmonicky a proporčne vyvážená s bohatou sochárskou a farebnou výzdobou. Okrem svetských stavieb sú jej najkrajšími ukážkami chrámy. Bezpochyby najvýznamnejšou zachovanou pamiatkou je komplex chrámov Akropolis v Gréckych Aténach, ktorý vznikol na vrchole klasického obdobia v 4. a 5. storočí pred Kr. V architektúre starovekých Grékov sa sformovali tri základné stavebné kánony, rozoznateľné podľa charakteristického tvaru stĺpov, dórsky, iónsky a korintský.
Antická rímska
náhľad|Koloseum, Taliansko, druhá polovica 1. storočia Rímska architektúra v sebe spojila silný vplyv gréckej harmonickej architektúry s technickou vyspelosťou Etruskov. Vďaka novým stavebným postupom mohli Rimania spojiť stĺpový systém s oblúkovým. Ako prví na svete dokázali stavať architektúru s veľkým vnútorným priestorom vďaka klenbám s veľkými rozponmi. Dodnes stojaci Panteón v Ríme z roku 25 pred Kr. má samonosnú kopulu s priemerom 43,5 metra. Rímska architektúra prekvitala až do piateho storočia.
Byzantská
náhľad|Hagia Sofia, Turecko, prvá polovica 6. storočia Vo východnej časti bývalej Rímskej ríše s centrom v dnešnom Istanbule sa formuje z ranokresťanskej architektúry architektúra byzantská. Datuje sa medzi 6. až 15. storočím. Jej najkrajšou stavbou je pôvodne kresťanský chrám, neskôr mešita, dnes múzeum, Hagia Sofia v Istanbule. V 9. storočí sa z nej odvíja veľkomoravská architektúra ako aj stredoveká ruská architektúra. Je pre ňu charakteristická kombinácia centrálneho a pozdĺžneho typu chrámu s kopulami.
Románska
náhľad|San Apollinare, Taliansko, prvá polovica 6. storočia V Európe 6. až 10. storočia sa rozvíja predrománska architektúra, prerastajúca do románskej architektúry patriacej do 11. až 13. storočia. Bola prvým výrazným slohom stredoveku. Vznikla na pôdoryse rozličných európskych národov, jej šíriteľmi sa stávajú najmä Francúzsko, Nemecko a Taliansko. Charakterizujú ju masívne tvary, centrálne alebo bazilikálne stavby spočiatku s plochými stropmi, neskôr zaklenutými krížovou klenbou a kopulou. Mohutná kamenná konštrukcia chrámov sa postupne stáva subtílnejšou.
Gotická
náhľad|Dóm sv. Alžbety, Slovensko, 14. storočie Vo Francúzsku sa v 12. storočí zrodil prvý zo starších slohov nenapodobujúci antické stavby. Bola to gotická architektúra. Jej charakteristickou črtou sa stala vertikálna línia, lomený oblúk a premyslená konštrukcia kostry chrámu, prenášajúca hmotnosť stavby pomocou nosných rebier na vonkajšie oporné konštrukcie. Tým sa steny uvoľnili pre veľké okná vnášajúce do interiéru svetlo. Gotická katedrála sa stáva vrcholom architektonického umenia a zároveň hlbokým duchovným symbolom. Prejavila sa aj na svetských stavbách, napríklad hradoch. Šírila sa po celej Európe až do 16. storočia, no v Taliansku nebola nikdy plne prijatá (s jednou doslova veľkou výnimkou : Milánsky dóm.)
Renesančná
náhľad|Duomo Santa Maria del Fiore, Taliansko, 15. storočie (kopula) Renesančná architektúra sa formuje v Talianskej Florencii začiatkom 15. storočia. Navracia sa ku ideálom antického sveta. Vznikajú paláce, zámky a vily. Pre chrámy je charakteristická centrálna dispozícia s kupolou, ktorej najznámejšou ukážkou je florentský Duomo Santa Maria del Fiore, vo svojej dobe najväčšia stavba svojho druhu na svete. Vďaka talianskym architektom sa šírila do Uhorska, Čiech, Poľska a v 16. storočí do Ruska.
Baroková
Baroková architektúra sa šíri z Talianska od konca 16. storočia. Charakterizuje ju dynamika, krivky, monumentálnosť, pompéznosť a iluzívnosť. Má zložité priestorové kompozície, plasticky prehnuté fasády a snaží sa uplatniť všetky umelecké druhy v jednom diele. V polovici 18. storočia vyústila do Rokoka.
Castelvecchio Museum
Múzeum Castelvecchio (tal. Museo Civico di Castelvecchio) je umelecké múzeum vo Verone, v severnom Taliansku, ktoré sa nachádza v stredovekom hrade postavenom v rokoch 1354 – 1356 Cangradom II. Budova bola na múzeum prestavaná v roku 1925, a dnes vystavuje sochy a maľby v stredovekom prostredí.
John Beck
John Beck môže byť:
Psychická trauma
Psychická trauma je duševný úraz, ktorý má za následok funkčné poruchy, niekedy aj organické zmeny; jednorazová (smrť blízkej osoby, znásilnenie), drobnejšia ale opakujúca sa (rodinné hádky, arogantný šéf), vedúca k traumatizácii; v prípade traumatizujúceho vplyvu učiteľa ide o didaktogéniu alebo pedagogéniu. Samotná udalosť nie je traumou, stáva sa ňou až jej dopad na človeka, ktorý si ňou prešiel.
Vzhľadom na to, že medzi ľuďmi sa subjektívne skúsenosti líšia, inak reagujú na podobné udalosti. Nie každý kto prežije potencionálne traumatickú udalosť bude traumatizovaný no na druhú stranu sa u niektorých ľudí sa môže vyvinúť post-traumatická stresová porucha (PTSD). Táto nepravidelnosť môže byť spôsobená temperamentnými či environmentálnymi faktormi alebo tým, že niektorí jednotlivci majú lepšie podmienky na to sa s ťažkou udalosťou vysporiadať.
Ľudia ktorí si prejdú extrémne traumatickými udalosťami mávajú pretrvávajúce symptómy a problémy aj neskôr. Vážnosť týchto symptómov záleži na osobe, konkrétnom traumatickom zážitku a emocionálnej podory ktorú dostávajú od ostatných. Traumatizovaná osoba môže zažiť jeden alebo viac symptómov.
Jung, G. C.
Carl Gustav Jung popisuje psychickú traumu ako náhlu udalosť bezprostredne poškodzujúcu živú bytosť, ako hrôza, úzkosť, hanba, hnus atď.
Lužná ulica
Lužná ulica je ulica:
Kisfüzes
Kisfüzes je obec v Maďarsku v Hevešskej župe v obvode Pétervására.
Má rozlohu 481 ha a žije tu 140 obyvateľov (2007).
Lujza
Lujza je ženské krstné meno. Je to slovenská podoba ženského francúzskeho mena Louise, ktoré má pôvod v nemčine s významom „slávny boj“, „preslávený v boji“. Meniny na Slovensku má 9. júla.
NGC 829
NGC 829 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 23. septembra 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Boisbreteau
Boisbreteau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
30. august
Narodenia
thumb|upright|[[Pavel Nedvěd (* 1972)]] thumb|upright|[[Félix Sánchez (* 1977)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Joseph John Thomson († 1940)]] thumb|upright|[[Charles Bronson († 2003)]]
Sebranice (okres Blansko)
Sebranice je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 610 obyvateľov, z toho 312 mužov a 298 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 39,0 roka, ženy 40,2 roka).
Magnóliová ulica
Magnóliová ulica je ulica:
Hádzaná na Stredoamerických a karibských hrách 2006
Hádzaná na Stredoamerických a karibských hrách 2006 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier 2006. Konal sa v meste Santo Domingo, v Dominikánskej republike (hoci samotné hry sa konali v kolumbijskej Cartagene) v dňoch od 17.23. júla 2006, za účasti 7 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá mužov Venezuely a Hondurasu a družstvo žien Salvádoru. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizoval tretíkrát. Zápasy sa hrali v aréne Pabellón de Balonmano Parque del Este. Na turnaji zvíťazili hádzanáry Dominikánskej republiky a hádzanársky Kuby.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na hádzanársky turnaj Panamerických hier 2007, ktoré sa uskutočnili v Rio de Janeiro. Kvalifikovali sa naň 3 najlepšie družstvá z oboch kategórií a 2 družstvá postúpili na kvalifikáciu o Panamerické hry 2007.
Roger Ebert
Roger Joseph Ebert (* 18. jún 1942, Urbana, Illinois, USA – † 4. apríl 2013, Chicago) bol americký filmový kritik a držiteľ prvej Pulitzerovej ceny za filmovú kritiku z roku 1975. Písal pre noviny Chicago Sun-Times a bol považovaný za najvplyvnejšieho filmového kritika USA.
Životopis
Vyrastal ako syn Waltera H. Eberta a Annabel Ebertovej v Urbana v Illinois. Jeho predkovia z otcovej strany boli prisťahovalci z Nemecka, z matkinej strany pochádzali z Holandska a Írska. Ako študent na Urbana High School sa začal zaujímať o žurnalistiku a napísal prvý športový článok pre The News-Gazette v Champaign, Illinois. Začal svoju kariéru s článkami pre sci-fi magazín a bol spoluvydavateľom školských novín na svojej strednej škole. V simulácii rozhlasového vysielania získal v roku 1958 cenu Illinois High School Association State Speech Championship. Okrem University of Illinois študoval krátko na univerzite v Chicagu a na univerzite v Kapskom meste. Svoju dizertačnú prácu nedokončil.
Od polovice 60. rokov písal filmové recenzie. V období 1982 až 1999 moderoval spolu s Genom Siskelom z Chicago Tribune televízny program Siskel & Ebert, v ktorom obaja kritici hodnotili spoločne filmy. Siskel zomrel v roku 1999. Jeho nástupcom sa v septembri 1999 stal Richard Roeper z Chicago Sun-Times. Tento program bol nazývaný Ebert & Roeper a bežal až do augusta 2008.
Bol priateľom Russa Meyera a napísal scenár k filmu Beyond the Valley of the Dolls (1970), Up! (1976) – pod pseudonymom Reinhold Timme a Beneath the Valley of the Ultra-Vixens (1979) pod pseudonymom R. Hyde. Každý rok Ebert vydal filmové recenzie z predchádzajúceho roku knižne. Publikoval tiež klišé filmu a jednu knihu s najlepšími a najhoršími filmami z minulosti. Inicioval tiež každoročný Overlooked Film Festival v Champaign.
Od 18. júla 1992 bol ženatý s právničkou Charlie "Chaz" Hammel-Smithovou. Na začiatku roku 2002 bol u neho diagnostikovaný karcinóm štítnej žľazy. Dňa 23. júna 2005 sa stal prvým filmovým kritikom vôbec s vlastnou hviezdou na Hollywood Walk of Fame. Roger Ebert zomrel 4. apríla 2013 vo veku 70 rokov na následky rakoviny.
Ocenenia
Okrem siedmich nominácií na Emmy v kategórii Outstanding Informational Series získal tieto ocenenia:
Rakytovský potok (prítok Bieleho Váhu)
Rakytovský potok je potok v hornom Liptove, prevažne v západnej časti okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Bieleho Váhu, meria a je tokom IV. rádu.
Opis toku
Najprv tečie juhojuhozápadným smerom, následne sa esovito stáča a podteká Cestu slobody. Od nej pokračuje na krátkom úseku na juhojuhovýchod cez lokalitu Na Striedku, potom sa postupne stáča na juhojuhozápad a opúšťa územie TANAP-u a zároveň aj okresu Poprad. Zároveň vstupuje do podcelku Liptovská kotlina a na krátkom úseku tečie v okrese Liptovský Mikuláš. Severoseverovýchodne od obce Važec ústi v nadmorskej výške cca do Bieleho Váhu. Nepriberá žiadne prítoky.
Furkotský potok
Furkotský potok preteká Furkotskou dolinou vo Vysokých Tatrách. Je to ľavostranný prítok Bieleho Váhu, jeho dĺžka je a je tokom IV. rádu.
NHL 1967/1968
Sezóna 1967/1968 bola 51. sezóna NHL. Víťazom Stanley Cupu sa stal tím Montreal Canadiens.
Furkotský potok
Prameň
Pramení na juhovýchodnom svahu Ostrej veže  v nadmorskej výške približne.
NHL 1967/1968
Oproti minulému ročníku došlo k rozšíreniu pôvodnej šestice (Original Six), ktorá bola nemenná od sezóny 1942/43. Nováčikmi sa stali: St. Louis Blues, Oakland Seals, Philadelphia Flyers, Minnesota North Stars, Pittsburgh Penguins, a Los Angeles Kings. Tímy boli rozdelené do dvoch divízií - východná (v tej zostali tímy originálnej šestice) a západná (tam boli zaradení nováčikovia).
Rozšírenie si tiež vyžiadalo zmenu hracieho systému. Najlepšie štyri tímy z každej divízie postupovali do play-off, kde sa najskôr stretli v rámci divízií a následne sa víťazi play-off oboch divízií stretli vo finále Stanley Cupu. Všetky série boli štvorzápasové.
Furkotský potok
Opis toku
V období jarného topenia snehu vyteká z Vyšného Wahlenbergovho plesa na JV úpätí Ostrej a ďalej preteká cez Nižné Wahlenbergovo pleso. Na hornom toku tečie JV smerom cez Furkotskú dolinu, kde sa niekoľkokrát esovito ohýba, následne sa stáča SJ smerom a vstupuje do Podtatranskej kotliny, do podcelku Tatranské podhorie. Tu najprv pretína Tatranskú magistrálu, postupne sa stáča JZ smerom, opúšťa územie národnej prírodnej rezervácie a západne od osady Štrbské Pleso sa v nadmorskej výške cca vlieva do Bieleho Váhu.
NGC 631
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Traitiéfontaine
Traitiéfontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malá Nána
Malá Nána je obec v Maďarsku v Hevešskej župe v obvode Gyöngyös.
Kocúr
Kocúr môže byť:
Malá Nána
Má rozlohu 2260 ha a žije tu 1075 obyvateľov (2007). V minulosti v nej žila slovenská komunita.
Magurská ulica
Magurská ulica je ulica:
Ročná nerovnosť
Ročná nerovnosť alebo rovnica Mesiaca je porucha pohybu Mesiaca v dôsledku rôznych vplyvov Slnka na Mesiac v priebehu roka. Ročná nerovnosť môže predĺžiť alebo skrátiť obeh Mesiaca okolo Zeme až o 10 minút voči priemernej dobe obehu a zmeniť polohu Mesiaca až o ± 11´ 10".
Kompolt
Kompolt je obec v Maďarsku v Hevešskej župe v obvode Füzesabony.
Má rozlohu 2273 ha a žije tu 2265 obyvateľov (2007).
Veta (matematika)
Matematická veta je výrok dokázateľný v danej teórii, ktorého pravdivosť bola dokázaná, teda má určitú pravdivostnú hodnotu.
Museion
Museion (iné prepisy: múseion, mouseion, zriedkavé varianty slova: musaion/músaion/mousaion, muséion/múséion/mouséion, muséon/múséon/mouséon doslova: chrám múz) môže byť v starovekom Grécku:
Museion môže byť aj:
Musaion môže byť aj skrátene Musaion - Národopisná expozice Národního muzea (v Česku)
NGC 562
NGC 562 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 30. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Kocur
Kocur je priezvisko, pozri Kocur (priezvisko), napr.:
Luis de Góngora y Argote
Luis de Góngora y Argote (* 11. júl 1561, Córdoba, Španielsko – † 24. máj 1627, Córdoba) bol španielsky barokový básnik, najvýznamnejší predstaviteľ kulteranizmu.
Život
Bol synom právnika Francisca de Argote a pani Leonorde Góngora. Študoval právo v Salamanke a neskôr vstúpil do mníšskeho rádu. Neskôr sa späť vrátil do Córdoby a už tam písal rôzne sonety a satiry. Začal písať a tvoriť na kráľovskom dvore, kde našiel aj mecenášov, ktorí ho podporovali, no i napriek tomu umelec žil neustále vo finančnej tiesni. Až do roku 1626 žil na kráľovskom dvore, no po čase už nemal ani mecenáša, ktorý by mu pomáhal a horšil sa aj jeho zdravotný stav, kôrnateli mu tepny. O rok neskôr, v roku 1627 zomrel vo svojej rodnej Córdobe v absolútnej finančnej chudobe.
Dielo
Samoty (Soledades) sú rozsiahlou básnickou skladbou v štyroch častiach, každá zodpovedá jednému veku ľudského života a jednému ročnému obdobiu. Vyvolali veľké spory pre svoju estetickú odvážnosť až akési prometeovstvo. Nechvalne sa o nich vyjadril napríklad Lope de Vega, ale taký Francisco Fernández de Córdoba ich vychválil.
Obohatili španielsku lyriku o veľa novotvarov a výrazových prostriedkov až na hranici zrozumiteľnosti. Góngorova sláva sa rýchlo šírila, jeho verše kolovali v rôznych rukopisných kópiách. Luis svoje diela nikdy oficiálne nevydal, i keď v roku 1623 sa o to neúspešne pokúsil.
Madrid Open (tenis)
náhľad|260px|V roku 2012 bola použitá modrá antuka prvýkrát v profesionálnom mužskom tenise
Mutua Madrileña Madrid Open je tenisový turnaj, ktorý sa hrá v Madride v Španielsku v hale Madrid Arena. Turnaj je súčasťou ATP Masters Series programu turnajov ATP. Koná sa od roku 2002 v hale a od roku 2009 po presunutí turnaja na májový termín na kurtoch s antukou. Oficiálny sponzorský názov podujatia je v súčasnosti Mutua Madrileña Madrid Open.
Sudice (okres Blansko)
Sudice je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 462 obyvateľov, z toho 226 mužov a 236 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 37,6 roka, ženy 41,1 roka).
Demokrati (film)
Demokrati je film režiséra Jozefa Zachara z roku 1980. Námetom filmu bol román Demokrati od Janka Jesenského.
Dialektická teológia
Dialektická teológia alebo teológia krízy je jeden z najvplyvnejších smerov protestantskej filozofie 20. storočia, ktorého hlavným predstaviteľom je Karl Barth. Dialektická teológia odmieta všetky pokusy o bližšie určenie vlastností a pôsobnosti Boha ako neprimerané, pričom Boha chápe ako celkom iného (als der Ganz-Andere) v pomere k svetu.
Pre dialektických teológov bol termín „protestantizmus“ skompromitovaný, svoj teologický náhľad označovali názvom evanjelický.
Obchodne nedostupné dielo
Obchodne nedostupné dielo je podľa autorského práva vydané slovesné dielo vyjadrené v písomnej forme, najmä kniha, časopis a noviny (a fotografické dielo a dielo výtvarného umenia, ktoré je súčasťou takéhoto diela alebo je s ním spojené), ktoré je chránené autorským právom, ale už viac nie je dostupné v tradičných obchodných kanáloch, nie je ho teda možné nadobudnúť odplatným prevodom vlastníckeho práva. Medzi tradičné obchodné kanály nespadá kúpa použitej veci podľa Občianskeho zákonníka (napr. v antikvariáte či na burze).
V súlade so zákonom č. 283/2014 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 618/2003 Z. z. o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom v znení neskorších predpisov z dňa 29. októbra 2014, musí byť toto dielo zároveň uložené v knižnici, archíve alebo múzeu a zapísané vo verejne prístupnom zozname obchodne nedostupných diel, ktorý vedie Slovenská národná knižnica.
Pri legislatívnom riešení otázky obchodne nedostupných diel sa vychádzalo z odporúčaní obsiahnutých v Memorande o porozumení o kľúčových zásadách digitalizácie a sprístupňovania komerčne nedostupných diel, ktoré 20. septembra 2011 na základe konsenzu podpísali pod záštitou Európskej komisie zástupcovia európskych knižníc, autorov, vydavateľov a organizácií kolektívnej správy v záujme uľahčenia masovej digitalizácie kultúrneho dedičstva.
Použitie obchodne nedostupných diel
V intenciách uľahčenia masovej digitalizácie kultúrneho dedičstva autorský zákon povoľuje používať obchodne nedostupné diela vyhotovením rozmnoženiny, sprístupňovaním tejto rozmnoženiny verejnosti a jej rozširovaním predajom alebo inou formou prevodu vlastníckeho práva na základe hromadnej licenčnej zmluvy, uzavretej s príslušnou organizáciou kolektívnej správy práv. Práva autorov obchodne nedostupných diel sú chránené inštitútom rozšírenej kolektívnej správy práv. Zmysel rozšírenej kolektívnej správy spočíva v možnosti kolektívneho správcu poskytnúť v zákonom vymedzených prípadoch záujemcovi licenciu na použitie konkrétneho diela nielen nositeľov práv zmluvne zastupovaných, ale aj takých, ktorí zmluvne zastupovaní nie sú, pričom aj nositeľ práv bez zmluvného zastúpenia má právo na odmenu za použitie svojho diela. Autor obchodne nedostupného diela je však oprávnený kolektívnu správu svojich práv vylúčiť.
Zoznam obchodne nedostupných diel
Jednou z podmienok, stanovujúcich status obchodne nedostupného diela, je zápis vo verejne prístupnom zozname obchodne nedostupných diel, vedený Slovenskou národnou knižnicou, ktorej zriaďovateľom je Ministerstvo kultúry. Návrh na zaradenie diela do zoznamu môže podať akákoľvek fyzická alebo právnická osoba. Ak sa preukáže, že rozmnoženinu diela nie je možné nadobudnúť odplatným prevodom vlastníckeho práva v tradičných obchodných kanáloch, pričom autor zároveň v lehote troch mesiacov od podania návrhu písomne nenamietne proti zaradeniu diela do zoznamu, Slovenská národná knižnica zaradí dielo do verejne prístupného zoznamu obchodne nedostupných diel. Autor je však oprávnený kedykoľvek písomne žiadať od Slovenskej národnej knižnice, aby obchodne nedostupné diel zo zoznamu vyradila.
Arata Isozaki
Arata Isozaki (* 23. júl 1931, Óita, Japonsko† 29. december 2022, Tokio ) bol japonský architekt, laureát Zlatej medaily RIBA za rok 1986 a Pritzkerovej ceny za rok 2019.
Životopis
Narodil sa na najjužnejšie položenom ostrove Japonska Kjúšu. Od roku 1953 navštevoval Fakultu architektúry na Tokijskej univerzite, ktorú úspešne ukončil v roku 1954. Po ukončení štúdií získal prácu u významného architekta Kenzo Tangeho. V roku 1963 si založil vlastný ateliér pod názvom Arata Isozaki & Associates. Roku 1964 mal svoju prvú prednášku na Tokijskej univerzite a odvtedy prednášal na mnohých univerzitách po celom svete, ako napríklad Harvardova univerzita, Yaleská univerzita alebo UCLA. Bol trikrát ženatý a s druhou manželkou má dvoch synov.
Tvorba
V čase, keď sa začal venovať architektonickej tvorbe vládol v Japonsku smer metabolistov. V neskorých 50. rokoch sa začali navrhovať prispôsobivé plug-in megaštruktúry. Po úpadku metabolistických myšlienok nastúpila tzv. „Nová vlna“ architektov, ktorá sa stala známou najmä vďaka strednej generácii architektov, medzi ktorých patril Arata Isozaki, či Kazuo Šinohara. Architekti prijímajú fakt, že sa v súčasnosti nedá dosiahnuť významuplný vzťah medzi budovou a mestom ako celkom.
Isozaki sa dostal do povedomia ľudí nielen ako architekt verejných stavieb, ale aj ako kritický intelektuál, či porotca na veľkých architektonických súťažiach, ako bol napríklad aj návrh nového medzinárodného letiska v Kansai roku 1988. Jeho kariéra po odchode z ateliéru Kenzo Tangeho začala návrhom pobočky banky Fukuoka na ostrove Kjúšu v Japonsku roku 1966. Táto stavba mu zabezpečila dobré meno medzi architektmi. Na 14. trienále v Miláne predstavil zásadný exponát – Elektrický labyrint, ktorým sa uviedol na medzinárodnom fóre v roku 1968. Išlo o revolučné dielo poňaté ako multimediálne predstavenie hirošimskej tragédie, pozostávajúcej z náhodne sa otáčajúcej obrazovky a obrazov premietaných spätne. Týmto dielom si získal miesto a reputáciu u európskej avantgardy.
Na trienále sa stretol so skupinou Archigram, ako aj s Hansom Holleinom, ktorého tvorbou sa v neskorších návrhoch nechal inšpirovať, najmä v otázke citu pre výber a kombináciu materiálov. Inšpiroval sa taktiež Ledouxovou architecture parlante, a to jeho symbolickou neoplatónovskou geometriou.
Za vyvrcholenie jeho tvorby sa považuje Múzeum Gunma v Japonsku, postavené roku 1971 až 1974. Táto stavba bola reakciou na miznutie tradičnej japonskej architektúry v modernom Japonsku, a to najmä stratu tradičného japonského priestoru šera, čo vlastne znamená tlmené osvetlenie. Isozaki sa snažil vytvoriť moderný ekvivalent tradičného iluzívneho priestoru.
Charakteristické znaky tvorby
Zaobchádza s nezvyčajnými kombináciami materiálov ako kameň, kov a drevo. Stavby sú charakteristické smelosťou formy, plnými, mohutnými objemami, zaujímavou farebnosťou a vynaliezavosťou. Používa jednoduché geometrické formy, ktoré poskytujú jasný štrukturálny systém a vysoký význam detailu. Najpoužívanejšími prvkami sú kocka, mreža, či zaoblenosť hrán, ktorá je badateľná vo väčšine stavieb japonskej architektúry 20. storočia, ako aj duch minimalizmu, aj čo sa interiérov týka. Často využíva strešný svetlík na presvetlenie priestoru, ktorým docieľuje nenarúšanie vonkajšej fasády okennými otvormi. Chcel by, aby bola architektúra akousi časovou zmienkou, resp. mala svoje stále miesto v danom čase. Chápe ju ako hru čistých foriem, ekonomicky, funkčne a technicky precízne riešených. Kombinuje prvky tradičnej japonskej kultúry a architektúry s moderným západným štýlom, respektíve postmodernizmom, o čom vypovedal takto:
,''Ako architekt naozaj nasledujem západnú kultúru, ale vyrástol som v Japonsku a mám sebe jeho kultúru, takže mám predstavu o priestore, citlivosť pre spôsob obklopovania nášho prostredia, ktoré je ázijské. Veľmi sa prikláňam k ázijskej tradícii. Pokiaľ ide o formu architektúry, prikláňam sa skôr na západ, takže si myslím, že sa prikláňam k obom.''" (Visentiho reportáž, editor Marco Casamonti, Janov, Taliansko, 2004)
Projekty a realizácie
náhľad|Art Tower v meste [[Mito (Ibaraki)]] náhľad|Centrum japonského umenia a technológie
Súsy
Súsy sú mimoriadne významné archeologické nálezisko. Nálezy začínajú už v praveku. V súčasnosti je lokalita ohrozovaná ilegálnymi vykopávkami, vývozom odpadu a plánovanou autobusovou stanicou nad nepreskúmanými pamiatkami. V roku 2015 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO..
Lezoux (kantón)
Lezoux je francúzsky kantón v obvode Thiers v departemente Puy-de-Dôme v regióne Auvergne. Tvorí ho 12 obcí.
NGC 732
NGC 732 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 5. decembra 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Arabský kôň
Arabský kôň môže byť:
DLR
DLR môže byť:
Tvar znaku
Tvar znaku sú tie hmotné vlastnosti znaku, ktoré umožňujú používateľom jazyka rozlišovať rôzne znaky jazyka (napr. geometrický tvar znaku).
Kömlő
Kömlő je obec v Maďarsku v Hevešskej župe v obvode Heves.
Amália
Amália je ženské krstné meno. Pôvod má v staronemeckom slove amal s významom pracovitý. Na Slovensku má meniny 10. júla.
Kömlő
Má rozlohu 4922 ha a žije tu 1936 obyvateľov (2007).
Párs
náhľad|Perská ríša v roku 500 pred n. l., Párs je ohraničený červeno Párs alebo Parsa alebo Pársa (- po perzsky; po grécky Persis (skloňované Persid-); neskôr Farsistán, dnes Fárs) je historické územie pri Perzskom zálive zhruba medzi Mezopotámiou a mestom Perzepolis.
Niekedy v 8. storočí pred Kr. sa na toto územie od Urmijského jazera presunulo etnikum zvané Peržania a odtiaľto sa začala sa jeho dejinná expanzia.
Bebrava
Bebrava môže byť:
Bonnes (Charente)
Bonnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gábor Köves
Gábor Köves (* 7. január 1970, Budapešť, Maďarsko) je bývalý maďarský profesionálny tenista.
Vladimír Makovický
Životopis
Vladimír Makovický sa narodil 26. apríla 1862 v Ružomberku v rodine obchodníka Petra Makovického a jeho manželky Anny rod. Palkovej. Jeho otec, podnikateľ, patril k prvým slovenským národovcom, ktorý v roku 1879 založil jednu z prvých slovenských bánk, Ružomberský úverový akciový spolok.
Po skončení ružomberskej ľudovej školy, študoval Makovický v rokoch 1873 - 1875 na gymnáziu v Martine, odkiaľ odišiel na gymnázium do rodného mesta a neskôr do Berechova. Od roku 1881 sa vzdelával na obchodnej škole v Hamburgu. Po skončení štúdií pracoval ako obchodný pomocník vo Viedni, Budapešti, Debrecíne a v Ružomberku, kde sa podieľal na budovaní papiernického priemyslu a zakladaní bryndziarne. V roku 1887 sa stal členom správnej rady Ružomberského úverového akciového spolku, kde v roku 1903 vystriedal svojho otca na čele tejto jednej z prvých finančných inštitúcií.
Znalosti z finančníctva a podnikania využil aj pri spoluzakladaní Tatra banky (1885) v Martine či vytvorení vydavateľstva Tranoscius (1898) v Liptovskom Mikuláši. V roku 1902 sa stal jedným z členov vedenia Továrne na celulózu v Martine a o štyri roky neskôr sa podieľal na vzniku papierne v Ružomberku a továrne Helios v Žiline. Úzko spolupracoval s českými peňažnými ústavmi, hlavne s pražskou Živnostenskou bankou. V roku 1913 organizoval zriadenie Akciovej obchodnej spoločnosti v Bratislave, ktorá sústredila vtedajší obchod a bankovníctvo na celom Slovensku. Predsedom Zväzu slovenských peňažných ústavov sa stal v roku 1915.
Vladimír Makovický patril aj k popredným predstaviteľom a podporovateľom slovenského národného hnutia. V roku 1918 sa stal jedným zo signatárov Deklarácie slovenského národa, resp. Martinskej deklarácie.
Električková doprava v Brne
Električková doprava v Brne je prevádzkovaná Dopravným podnikom mesta Brna (DPMB) ako súčasť brnianskej mestskej hromadnej dopravy a Integrovaného dopravného systému Juhomoravského kraja. Ide o najstaršiu električkovú sieť v Česku, lebo jej história siaha do roku 1869, a svojím rozsahom po pražskej tiež druhou najväčšou v Česku. Celková prevádzková dĺžka električkových tratí, z ktorých jedna vedie aj do susedného mesta Modřice, dosahuje 70,2 km, rozchod koľají je od začiatku prevádzky normálny – ako pre železnicu – 1 435 mm, napájacie napätie 600 V. Do konca roka 2012 tu bolo v prevádzke trinásť pravidelných denných liniek (v roku 2011 s prevádzkovou dĺžkou 137,7 km ), od začiatku roka 2013 bol počet týchto liniek znížený na jedenásť.
Vladimír Makovický
Životopis
Po vzniku prvej Československej republiky v roku 1918 patril k organizátorom hospodárskeho života a bankovníctva na Slovensku. V roku 1919 pretransformoval Ružomberský úverový akciový spolok na Slovenskú banku, z ktorej vybudoval silnú finančnú inštitúciu, rozhodujúcu v v rozvoji hospodárstva na Slovensku. Dva roky (december 1918 - január 1920) bol poslancom Revolučného národného zhromaždenia a zúčastnil sa porád Česko-slovenskej vzájomnosti v Luhačoviciach. Na čele Slovenskej banky, ružomberských papierní či Slovenskej poisťovne v Bratislave pôsobil až do svojej smrti.
Električková doprava v Brne
K 31. decembru 2016 prevádzkoval DPMB celkom 305 električiek určených pre osobnú dopravu. V roku 2014 vozne najazdili celkovo 14,350 miliónov kilometrov, ktoré vozidlo a prepravili 195,350 miliónov cestujúcich.
I. konská železnica
17. augusta 1869 bola v Brne ako v treťom meste vtedajšieho Rakúsko-Uhorska a prvom na území Česka sprevádzkovaná linka konskej železnice. Prvá trať viedla z Moravského námestia k dnešnému Semilassu nachádzajúcemu sa vtedy v samostatnej obci Královo Pole, severne od centra mesta. Prevádzkovateľom bola spoločnosť Brünner Tramway Gesellschaft für Personen und Frachtenverkehr (Brnianska električková spoločnosť pre osobnú a nákladnú dopravu). Po spustení prevádzky bolo k dispozícii 6 vozňov, postupne spoločnosť nakúpila celkom 53 osobných a 10 nákladných vozňov. Pretože v Brne sa celá električková sieť vyvinula zo železnice, bol rozchod koľají od prvopočiatku normálny – .
Koľajová sieť sa rozširovala (trate po Husovej ulici na Šilingrovo námestie, predĺženie z Moravského námestia cez hlavnú stanicu a Mendlovo námestie do Pisárok, trať na ulici Cejl a nákladná odbočka na Rosické nádraží) a v roku 1870 dosiahla dĺžku. Boli vybudované tri vozovne, a to na konečných v Pisárkach a Kráľovom Poli a v blízkosti stredu mesta na dnešnej Marešovej ulici. V počiatkoch prevádzky mali ľudia o prepravu záujem, predovšetkým v letnom období, ten však rýchlo opadol, pričom aj jazdné bolo pomerne vysoké. Pre nerentabilitu bola prevádzka na jeseň 1874 ukončená.
II. konská železnica
Riaditeľ pražskej električkovej spoločnosti Bernhard Kollmann prejavil záujem o podnikanie v Brne. Dohodol sa s radnými, odmietol prevziať vozňový park svojich predchodcov kvôli zchátralosti a pod hlavičkou novozaloženej spoločnosti Brünner Tramway-Unternehmung (Brniansky električkový podnik) 4. júna 1876 opätovne začal s novými vozňami prevádzku. Najprv z hlavnej stanice do Pisárok, o niečo neskôr z hlavnej stanice do Kráľovho poľa k Semillasu, teda rovnaká trasa, ako bola jedna z tratí I. konskej železnice. Električka bola v prevádzke iba v letnom období. Celkom bolo k dispozícii 13 otvorených letných vozňov. V roku 1879 sa v Brne uskutočnila skúšobná jazda parnej električkovej lokomotívy, bolo však zistené, že koľajový zvršok je úplne nevyhovujúci pre tento ťažký stroj. Prevádzka bola opäť kvôli nerentabilite ukončená 17. októbra 1880.
Parná električka
250px|right|thumb|Parná električka (v čele s lokomotívou Caroline) v centre mesta Už v roku 1881 mesto hľadalo ďalšieho prevádzkovateľa električkovej dopravy. K najvážnejším uchádzačom patril Wilhelm von Lindheim, zástanca parnej trakcie a staviteľ mestských dráh pre celú rakúsku monarchiu. Rokovania pokračovali ale pozvoľna. Až v roku 1884 sa zástupcovia mesta s Lindheimom dohodli. Rakúsky podnikateľ začal ihneď budovať trať a 31. mája 1884 mohla byť spustená prevádzka na linke Královo Pole – Pisárky, opäť rovnaká trať ako v predchádzajúcich dvoch prípadoch. Ešte v tom istom roku bola spustená doprava na odbočke z Václavskej ulice k ústrednému cintorínu, nachádzajúcemu sa pomerne ďaleko od mesta. Dva roky niesla spoločnosť prevádzkujúca električky názov Brünner Dampf-Tramway (Brnianska parná električka), v roku 1886 bol názov zmenený na Brünner Local Eisenbahn Gesellschaft (Brnianska spoločnosť miestne dráhy, skratka B.L.E.G.).
Parná električka už problémy s rentabilitou nemala. Dôvodom bolo množstvo nákladných vlečiek vedúcich z hlavnej trate Královo Pole – Pisárky do továrni, ktoré sídlili v blízkosti. V prevádzke sa postupne objavilo 15 električkových lokomotív a 31 vlečných vozňov, z toho 8 prevzatých z II. obdobia konskej železnice.
V roku 1898 predala B.L.E.G. električkovú prevádzku rakúskej elektrárenskej spoločnosti Union vo Viedni (Oesterreichische Union Elektrizitäts – Gesellschaft in Wien), ktorá po uzatvorení zmluvy s mestom začala elektrifikovať celú koľajovú sieť, teda trate Královo Pole – Pisárky a Václavská – Ústřední hřbitov. Osobná prevádzka parnej električky bola ukončená 21. júna 1900. Ani potom však parné lokomotívy nezmizli. Niektoré z nich sa stále používali v nákladnej doprave. Najdlhšie zostala v prevádzke lokomotíva Caroline, do roku 1914. Od roku 1915 bola opäť v prevádzke, teraz v majetku Vojenského stavebného dozoru. Po vyhlásení Česko-Slovenska prešla do majetku brnianskej Zbrojovky, ktorá ju v roku 1926 previedla na svoju železničnú vlečku.
Počiatky elektrickej prevádzky do vzniku prvej Česko-slovenskej republiky
250px|right|thumb|Električka typu KT8D5N na konečnej v Řečkoviciach Brno patrilo k mestám, ktoré elektrickú električku zaviedli pomerne neskoro. Predbehla ho tak Bratislava, Praha, ako aj iné menšie mestá. Dôvodom bol dobre fungujúci systém parnej električky. Prevádzka elektrickej električky bola spustená 21. júna 1900 na elektrifikovaných tratiach parnej dráhy so 41 motorovými vozňami a 41 vlečnými vozňami. Dopravu prevádzkovala mestská spoločnosť Gesellschaft der Brünner Elektrischen Strassenbahnen (Spoločnosť brnianskych elektrických pouličných dráh). Počas troch rokov boli už električkami obsluhované oblasti ako napríklad Veveří, Zábrdovice a Komárov, v prevádzke bolo už 5 liniek. V ďalších rokoch sa už taký rozvoj nekonal, bola však predĺžená trať v Komárove.
V roku 1914 sa Spoločnosť dostala do deficitu, prevádzku tak musel prevziať viedenský podnik Österreichische Elektrizitäts Lieferungs Aktiengesellschaft. Prvá svetová vojna spôsobila zastavenie celého rozširovania siete, postavená bola iba trať po ulicu Veveří, ku vtedajšiemu lazaretu.
Milota (prvé meno)
Milota je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 11. júla.
Električková doprava v Brne
Povojnové obdobie (do roku 1989)
Po oslobodení Česko-Slovenska sa prevádzka na električkovej sieti dĺžky obnovovala niekoľko mesiacov. Musela byť opäť sprevádzkovaná vyhorená vozovňa v Pisárkach, opravené vozne a trolejové vedenie, poškodených bolo asi 60 percent siete. Bol použitý aj parný električkový rušeň Caroline na odpratávanie trosiek a aj na núdzovú osobnú prevádzku. V roku 1947 bola postavená prvá povojnová trať do Komína. Stará a nevyhovujúca vozovňa Královo Pole bola prestavaná na meniareň (1953 – 1954). V tom čase sa začala stavať nová moderná vozovňa Medlánky. V roku 1964 bola zrušená trať zo Stránskej skaly do Líšne, pôvodne miestna železnica. O dva roky neskôr bol otvorený nový most, na ktorý bola prevedená trať z Mendlovho námestia k výstavisku. 31. marca 1967 bola ukončená prevádzka nákladnej dopravy, ktorú od roku 1909 zabezpečoval (do roku 1914 striedavo s parným) 4 postupne zakúpené elektrické električkové rušne.