cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zuzana Mauréry
Verejnoprospešná a dobročinná činnosť
náhľad|Mauréry v rámci osláv 25. výročia od založenia divadla [[Divadlo Astorka Korzo ’90|Astorka Korzo ’90, dňa 1. apríla 2015]] Od konca prvej dekády 21. storočia sa umelkyňa angažuje aj v prípadných otázkach sociálnej zodpovednosti či charitatívnej službe. Kým v problematike životného prostredia sa sústreďuje na svoje rodné mesto, v oblasti dobročinnej ju oslovujú benefičné aukcie zamerané najmä na pomoc deťom a seniorom.
V januári 2010 sa na čele s ekológom Mikulášom Hubom, herečkou Zuzanou Kronerovou a poslancom mestskej časti bratislavského Starého Mesta Ivanom Bútorom pripojila k písomnej výzve predstaviteľov kultúrnej a vedeckej obce o zachovanie miestneho Parku kultúry a oddychu. O rok neskôr sa stala jednou zo šiestich ambasádoriek environmentálneho projektu hlavného mesta Bratislavské visuté záhrady, ktorý v marci 2011 propagovala poskytnutím tematického rozhovoru regionálnej metropolitnej televízii TV Bratislava.
V období rokov 2009, 2010 a 2012 opakovane podporila neziskovú organizáciu Nadácia pre deti Slovenska, a to prostredníctvom ich verejnej charitatívnej zbierky Hodina deťom   bez nároku na honorár. Na pomoc deťom a mladým ľuďom so zdravotným postihnutím sa v septembri 2010 zúčastnila obdobnej kampane s názvom Konto bariéry, založeného iným mimovládnym združením, menovite Detským fondom Slovenskej republiky. Nedlho potom nadviazala spoluprácu s nadáciou SOCIA. Tejto pre propagačné účely kalendára „Staroba sa nás dotýka“ (2011), herečka prepožičala svoju tvár v kampani Lienka pomoci určenej pre seniorov. Pri príležitosti Koncertu všetkých generácií, organizovaného rovnakou nadáciou o dva roky neskôr, vystúpila vokálne spolu s otcom.
V podobnom duchu sa svojho času objavila na XVII. reprezentačnom dobročinnom koncerte Slovenskej humanitnej rady Benefícium (2008), či na predvianočnom Plameni nádeje (2011), konaného pod záštitou fondu Hlavný stan nádeje. V roku 2010, Mauréry symbolicky podporila bezdomovcov v rámci krstu knihy jedného z bývalých predajcov pouličného časopisu NotaBene, Júliusa.
14. obvod (Paríž)
14. obvod alebo Obvod Observatoire  je jeden z 20 obvodov Paríža. Nachádza sa na ľavej strane rieky Seina. Obvod sa skladá hlavne zo štvrte Montparnasse, ktorá bola tradičným domovom mnohých umelcov ako i bretónskej komunity. Štvrť je dnes známejšia jej mrakodrapom Vežou Montparnasse a jej národnou železničnou stanicou Gare Montparnasse.
14. obvod taktiež zahŕňa Cité Internationale Universitaire de Paris (fr.: Medzinárodné parížske univerzitné mestečko), ktoré sa nachádza blízko Parku Montsouris a Štadiónu Charléty.
Geografia
Rozloha tohto obvodu je.
Demografia
Počet obyvateľov obvodu dosiahol najvyššiu hodnotu v roku 1954, kedy mal 181 414 obyvateľov. Dnes obvod zotrváva na dobrej úrovni počtu obyvateľov aj obchodnej aktivity so 132 844 obyvateľmi a 71 836 pracovnými miestami podľa posledného sčítania v roku 1999.
Štvrte
Každý z 20 parížskych obvodov je rozdelený na štyri štvrte (quartiers). Zoznam štvrtí 14. obvodu:
Podľa oficiálneho číslovania parížskych mestských štvrtí majú tieto štvrte 53 – 56.
Nyos
Nyos môže byť:
Vizsoly
Vizsoly je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Göncskom okrese.
Má rozlohu 1841 ha a žije tu 893 obyvateľov (2007).
Chrysogonos z Nikaie
Chrysogonos (Chrysogonos) bol dvojnásobný olympijský víťaz v 2. stor.
Chrysogonos z bitýnskej Nikaie si na 166. a na 167. olympijských hrách v rokoch 116 a 112 pred Kr. vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion. V Olympii bol tento beh najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, podľa tradície v roku 776 pred Kr. a na hrách zostal aj po zavedení ďalších súťažných disciplín hlavným pretekom, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda. Záznam o olympijských víťazstvách Chrysogona je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Ron Bushy
Ron Bushy (* 23. december 1941, Washington D.C., USA – † 29. august 2021, Santa Monica, Kalifornia ) bol americký rockový bubeník. Pôsobil v skupine The Voxmen. V roku 1966 sa stal členom skupiny Iron Butterfly, s ktorou nahral jej albumy Heavy (1968), In-A-Gadda-Da-Vida (1968), Ball (1969), Live (1970) a Metamorphosis (1970). V roku 1971 sa skupina rozpadla a Bushy na čas ukončil svoju hudobnú kariéru. V roku 1974 bola skupina obnovená a Bushy s ňou nahral jej dve posledné štúdiové albumy: Scorching Beauty a Sun and Steel (1975). Dodnes je jediným členom skupiny, ktorý sa podieľal na všetkých jej šiestich štúdiových albumoch. Po odchode zo skupiny Iron Butterfly vybudoval vlastné nahrávacie štúdio Bushwack Studios.
NGC 7072
NGC 7072 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Cubicon
náhľad|Cubicon
Cubicon je polyfunkčný komplex v Bratislave v katastrálnom území mestskej časti Karlova Ves v okrese Bratislava IV, v Mlynskej doline.
Ukončenie stavby bolo v roku 2009. Skladá sa z dvoch častí – obchodné centrum a obytná časť s 375 bytmi.
Súčasťou komplexu Cubicon je podzemná garáž s približne 290 parkovacími miestami a vonkajšie parkovisko s 250 státiami.
Nákupná galéria má rozlohu, z toho obchodných plôch,  určených pre stravovanie,  pre administratívu a  pre šport, fitnes a oddych. Podzemné garáže majú.
Krajinský most (Piešťany)
Krajinský most (pôvodne Most T. G. Masaryka) je most nad riekou Váh v meste Piešťany. Je to kultúrna pamiatka projektovaná v rokoch 19301931.
Železobetónová konštrukcia cestného mosta má sedem polí. Vešadlové rozpätie oblúka má, ostatné polia majú dĺžku. Spojitá doska nesúca vozovku je v širšom poli zavesená na bočných železobetónových oblúkoch, v užších poliach podopieraná spodnými oblúkovými doskami. Dielo autorskej dvojice J. Činčera – I. Grebenik patrilo v dobe vzniku k najodvážnejším mostným konštrukciám v Česko-Slovensku. V noci z 3. na 4. apríla 1945 poškodili most ustupujúce fašistické vojská. Po rekonštrukcii ho doplnili o stavidlo na stabilizáciu hladiny obtokového ramena Váhu. V poslednej štvrtine minulého storočia pričlenili na protiprúdovej strane oceľovú lávku pre peších a následne zosilnili vešadlovú konštrukciu oceľovými lanami. Most tvorí taktiež spojku pre autá na Kúpeľný ostrov a späť.
Výstavba a charakteristika
Stavba nového mosta cez Váh bola zadaná na základe rozhodnutia Ministerstva dopravy a verejných prác ČSR z 11. septembra 1929. Podľa výsledku verejnej ofertnej súťaže, na ktorej sa zúčastnilo 16 firiem, vyhrala súťaž firma „Úrad. autor. stav. inžinieri Müller a Kapsa v Bratislave“. Stavenisko bolo odovzdané firme 9. januára 1930 a všetky práce boli ukončené 30. apríla 1932. Most bol pre jazdu sprístupnený už 2. januára 1932. Most bol pôvodne pomenovaný po prvom prezidentovi Československa, Tomášovi Garrigueovi Masarykovi na pamiatku jeho 80. narodenín v roku 1930. Celkové náklady na výstavbu mosta činili 7 708 467,72 Kčs. Na tejto sume sa podieľali: 40 % štát, 40 % úrad Slovenskej krajiny a 20 % obec Piešťany so záujemníkmi. Stavbu 21. júla 1932 prevzala do správy a udržiavania Slovenská krajina.
Dielo patrilo v dobe vzniku k najodvážnejším mostným konštrukciám v ČSR. Železobetónová konštrukcia cestného mosta má sedem polí, pričom vešadlové rozpätie stredného oblúka má 52 metrov, ostatné polia majú dĺžku 29 metrov. V noci z 3. na 4. apríla 1945 bol most poškodený ustupujúcimi fašistickými vojskami. Po rekonštrukcii ho doplnili o stavidlo na stabilizáciu hladiny obtokového ramena Váhu pred prvým poľom na ľavom brehu Váhu. V roku 1980 bola na protiprúdovej strane pristavaná oceľová lávka pre peších a vešadlová konštrukcia zosilnená oceľovými lanami. Krajinský most tvorí taktiež spojku pre autá na južný cíp Kúpeľného ostrova a späť.
Šírka
náhľad|vľavo|Krajinský most bol do roku 2014 známy svojou malou šírkou, pre ktorú na ňom bývali časté dopravné zápchy. Problémom Krajinského mosta bola do rekonštrukcie v roku 2014 jeho malá šírka. Na moste sa neobišli dve rozmernejšie vozidlá, preto v prípade, že jedno vozidlo už išlo po moste, muselo druhé pred mostom zastať a čakať, kým môže prejsť. Na moste sa v minulosti v dôsledku malej šírky stalo už niekoľko dopravných nehôd a kolízií. V súčasnosti je na most zakázaný vjazd vozidlám nad 12 ton, čím sa situácia na moste výrazne zlepšila.
V lete 2014 bola vykonaná rekonštrukcia mosta, pri ktorej sa šírka jazdných pruhov rozšírila o zúžené obrubníky.
Kvôli problémom na Krajinskom moste sa v budúcnosti plánuje obchvat Piešťan a južné premostenie.
Pokusy samovrahov
Most sa tiež stal už viackrát cieľom pokusov o samovraždu. Aj v týchto prípadoch musel byť celý most uzatvorený.
Rekonštrukcia mosta 2014, 2019
V roku 2014 prebehla rekonštrukcia mosta, na ktorú TTSK spolu s vládou vyčlenili 715-tisíc eur. Dodávateľská firma sa ale zaviazala realizovať rekonštrukciu za 510-tisíc.
Počnúc 8. hodinou 1. júla do 31. augusta 2014 bol v Piešťanoch uzatvorený pre dopravu Krajinský most cez rieku Váh z dôvodu jeho plánovanej rekonštrukcie.
Vodiči mohli využiť dve obchádzkové trasy. Kratšia, asi 25-kilometrová trasa, viedla z Piešťan po ceste I/61 v smere na Hornú Stredu, až po križovatku s diaľnicou D1, ďalej po diaľnici D1 v smere na Trenčín po diaľničnú križovatku s cestou II/507 v obci Lúka a ďalej po ceste II/507, až do cieľa obchádzky.
Počas uzávierky mosta bola diaľnica D1 medzi križovatkami Lúka a Horná Streda dočasne vyňatá z povinnosti úhrady prostredníctvom diaľničnej nálepky.
Nosnosť mostu sa po rekonštrukcii nezmenila, ostáva 12 ton.
Druhá rekonštrukcia mosta, spočívajúca najmä vo výmene asfaltu na moste a priľahlej ceste II. triedy v obci Banka, prebehla od júla do septembra 2019. Stavebníkom bola firma Swietelsky, náklady za celkovú prácu dosiahli 1,9 mil. €.
Rekonštrukcia lávky 20192021
V novembri 2019 bola na základe rozhodnutia statika uzavretá lávka pre peších a cyklistov na severnej strane mosta. Rekonštrukcia lávky bola oneskorená kvôli nedostatku financií, keďže lávka patrí mestu, no most Trnavskému kraju, ktorý spočiatku odmietal na práce prispieť. Neskôr prisľúbil 200 tisíc €. Práce na rekonštrukcii začala víťazná firma Lumiza 29. júla 2020 a mala ich za 608 tisíc € ukončiť o šesť mesiacov. Pre komplikácie a horší než očakávaný stav materiálov sa stavba pretiahla na osem mesiacov a predražila na 720 tisíc €. Sumu spoločne zafinancovali Mesto Piešťany (221 tisíc €), TTSK (200 tisíc), SPP - distribúcia (50 tisíc), TAVOS (200 tisíc) a Slovak Telekom (50 tisíc). Lávka bola otvorená 26. marca 2021. Po reklamáciách stavu položených kompozitových panelov bola lávka opätovne uzavretá v novembri 2021, kedy Lumiza všetky panely vymenila.
Zlín Z-37 Čmelák
thumb|right|Východonemecké Z-37 Čmeláky počas doplňovania chemikáliami, september 1974 thumb|right|Let Z-37A C3 thumb|right|Zlín Z-37A Čmelák thumb|right|Kokpit lietadla Čmelák
Zlín Z-37 Čmelák alebo LET Z-37 Čmelák je česko-slovenský jednomotorový dolnoplošník, vyvinutý ako poľnohospodárske lietadlo, ktoré však slúžilo a dodnes ešte slúži aj k mnohým ďalším účelom.
Vznik a vývoj
Zlín Z-37 Čmelák bol vyvinutý v spolupráci firiem LET Kunovice a Moravan Otrokovice. Jeho prvý prototyp pod označením XZ-37 po prvýkrát vzlietol 29. júna 1963. Lietadlo sa začalo sériovo vyrábať od roku 1965 a jeho výroba v rôznych verziách trvala až do roku 1984. Celkom bolo vyrobených 713 kusov.
Použitie
Lietadlo malo a má široké uplatnenie, azda najznámejšia je jeho poľnohospodárska verzia pre rozprašovanie sypkých hmôt i k postreku. Ďalším využitím je ťahanie leteckých transparentov a vetroňov. Vyrábaná „nepoľnohospodárska“ (resp. cvičná) verzia s kabínou pre 1–2 cestujúcich rovnako ako následne prestavaná poľnohospodárska verzia sa používa ako dopravné lietadlo pre osobnú dopravu a k vyhliadkovým letom.
Technický popis
náhľad|Nákres Z-37 Z-37 je samonosný dolnoplošník s celokovovým krídlom, trupom zvareným z oceľových trubiek potiahnutým tesilovou tkaninou s polyuretánom. Podvozok je ostruhového typu so širokým rozchodom a veľkou výškou hlavných nôh. Krídlo je trojdielne. Obdĺžnikový centroplán je dvojnosníkový, spojený s trupom šiestimi závesmi. K centroplánu sú zavesené lichobežníkové vonkajšie krídla, vybavené na nábežnej hrane vonkajších častí pevnými slotmi. Krídlo je vybavené veľmi účinnými dvojštrbinovými vztlakovými klapkami. Maximálna výchylka klapky v polohe pre pristátie je 50°.
Technické údaje
thumb|right|Zlín Z-37 Čmelák v [[Múzeum letectva Košice|Múzeu letectva v Košiciach]]
Jewish Encyclopedia
Jewish Encyclopedia (dosl. Židovská encyklopédia) je encyklopédia, ktorú v rokoch 1901–1906 vydalo newyorské vydavateľstvo Funk and Wagnalls. V dvanástich zväzkoch obsahuje 15–000 článkov o dejinách, kultúre a náboženstve Židov až do roku 1901. Dnes je táto encyklopédia voľne prístupná na internete ako public domain.
Napriek tomu, že bola vydaná pred viac ako 100 rokmi, odborníci uznávajú túto encyklopédiu dodnes pre jej vysokú akademickú úroveň. Niektoré údaje sú už zastarané, ale mnoho materiálu má pre hebraistov a judaistov stále veľkú hodnotu.
Plouhinec (Morbihan)
Plouhinec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ján Solovič
Ján Solovič (* 8. marec 1934, Pliešovce† 10. júl 2022) bol slovenský dramatik a spisovateľ.
Životopis
Narodil sa v železničiarskej rodine a vzdelanie získaval vo Zvolene a v Bratislave, kde v rokoch študoval na VŠMU dramaturgiu. V rokoch 19571963 bol dramaturgom Československého rozhlasu, v rokoch 19631971 pracoval ako jeho umelecký šéf. V rokoch 19711983 bol vedúcim tajomníkom a v rokoch 19841989 bol predsedom Zväzu slovenských spisovateľov. Zastával tiež viacero politických postov, napr. bol poslancom Slovenskej národnej rady (19711990), členom jej predsedníctva či predsedom jej výboru pre školstvo a kultúru. Od roku 1978 do odchodu do dôchodku bol docentom televíznej a filmovej dramaturgie na VŠMU.
Tvorba
Jeho prvými literárnymi dielami boli básne. V roku 1953 debutoval ako dramatik v rozhlase, v roku 1955 debutoval tiež ako divadelný dramatik. V roku 1962 sa začal venovať aj televíznym hrám. Svojim dielom sa stal reprezentatívnou ukážkou autora z obdobia tzv. normalizácie. Vo svojich dielach sa zaoberal témami ako kolektivizácia, ľahkomyseľnosť a jej nedozierne následky, ľudské problémy, zápas o spoločenský pokrok, no taktiež sa zaoberá súčasnými spoločenskými problémami. Veľmi dobre chápe ľudské trápenia, u jednotlivcov vidí zložitú spleť osobných a spoločenských problémov, preto aj jeho hlavní hrdinovia nie sú bez vnútorných protirečení a konfliktov s okolím.
Zádorfalva
Zádorfalva je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Putnockom okrese.
Má rozlohu 1375 ha a žije tu 480 obyvateľov (2007).
Kária
náhľad|Kária (žlto) na mape Malej Ázie
Kária (gr. Καρία) je historická krajina v juhozápadnej Malej Ázii. Zaujímala približne rozlohu dnešných tureckých provincií Muğla, Aydın a Denizli, hraničila na severe s Lýdiou, na východe s Frýgiou a Pisidiou a na juhovýchode s Lykiou. Jej územie je hornaté, s členitým pobrežím, preteká ním rieka Büyük Menderes Nehri.
Názov je odvodzovaný z chetitského Karkisa - krajina zrázov. Podľa chetitských nápisov bola krajina súčasťou spolku Assuwa s ktorým Chetitská ríša bojovala na svojej západnej hranici. Obyvateľmi krajiny boli Károvia, ktorí odvodzovali svoj pôvod od mýtického hrdinu Kára, syna kráľa Atysa: jeho bratia Lýdus a Mýsus boli zakladateľmi národov Lýdov a Mýsov. Anglický historik John D. Ray rozborom zachovaných kárskych textov dokázal, že kárčina patrila medzi anatólske jazyky, obyvatelia teda boli Indoeurópania. Ako obyvatelia Kárie boli tiež uvádzaní Lelegovia; nie je isté, či išlo o iný názov Károv, alebo o úplne iné etnikum. Hérodotos súdi, že Lelegovia boli pôvodní obyvatelia oblasti, ktorých podrobili Károvia po príchode z Egejských ostrovov a časom s nimi splynuli.
Homér zmieňuje v Iliade Káriu ako spojenca Trójanov. Zhruba od 11. storočia pred Kr. začali na pobreží Gréci zakladať mesta ako Milét, Priéné, alebo Halikarnassos (dnešný Bodrum). Vnútrozemie obývali naďalej Károvia, ich významnými sídlami boli Mylasa, Labrande a Harpasa. Károvia nikdy nevytvorili jednotný štátny útvar. Gréci ich pokladali za zaostalých barbarov (udržali sa tu dlho archaické zvyky ako matriarchát, preto niektorí autori kládli do Kárie vlasť Amazoniek), oblasť bola zdrojom lacných otrokov. Ekonomika bola založená na pastierstve oviec a kôz, pestovala sa vínna réva a figy. Existujú záznamy, že egyptskí faraóni využívali námezdnych vojakov z Kárie.
V polovici 6. storočí pred Kr. pripojil lýdský kráľ Kroisos Káriu k svojim dŕžavám. Neskôr ju ovládla Achajmenovská ríša, ale miestni satrapovia si udržali značnú mieru nezávislosti. Najznámejší je Mausólos, o ktorého moci a bohatstva svedčí mauzóleum v Halikarnasse, radené medzi sedem divov sveta. Neskôr Káriu dobyl Alexander Veľký, Károvia postupne prijali jazyk a kultúru okupantov a zmizli z dejín ako samostatný národ ešte pred začiatkom nášho letopočtu. Kária potom bola súčasťou rímskej Ázie, byzantskej a Osmanskej ríše, po prvej svetovej vojne pripadla Turecku, čo viedlo k odchodu zostávajúcich po grécky hovoriacich obyvateľov.
V Halikarnasse sa narodil slávný historik Hérodotos, ďalšími rodákmi bola kráľovná a vojenská vodkyňa Artemisia či olympijský víťaz v pästnom zápase Melankomas.
Chrysogonus
Chrysogonus môže byť:
Chrysogonos
Chrysogonos (Chrysogonos) môže byť: Chrysogonos môže byť aj:
Slavkov (okres Opava)
Slavkov je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 864 obyvateľov, z toho 910 mužov a 954 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 37,2 roka, ženy 41,2 roka).
Mansac
Mansac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gaizka Mendieta
Gaizka Mendieta Zabala (* 27. marec 1974, Bilbao) je španielsky futbalový hráč baskického pôvodu. Je stredopoliarom, ktorý v súčasnosti hrá za anglický klub Middlesbrough v FA Premier League. Hral v 38 zápasoch, v ktorých strelil 10 gólov za Španielske národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Španielsko na Olympijských hrách v roku 1996, Eure 2000 a na Majstrovstvách sveta 2002.
Praha 2
right|thumb|Poloha
Praha 2 je od 24. novembra 1990 mestská časť Prahy s rozlohou, rozkladajúca sa v centrálnej časti Prahy na pravom brehu Vltavy. Zahŕňa celé katastrálne územie Vyšehrad, veľkú časť katastrálneho územia Nové Město a Vinohrady a malú časť katastrálneho územia Nusle. Od 1. júla 1960, kedy Praha 2 vznikla ako správny celok s identickým rozsahom ako moderná mestská časť, je to zároveň jeden z pražských správnych obvodov.
Saint-Béron
Saint-Béron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Suchoj Su-9
Suchoj Su-9 (v kóde NATO: „Fishpot“) bolo sovietske prúdové stíhacie lietadlo pre protivzdušnú obranu z druhej polovice 50. rokov 20. storočia. Okrem základnej verzie bola vyrábaná ešte verzia cvičná, ktorá dostala označenie Su-9U (v kóde NATO: „Maiden“, vyrobených asi 50 kusov).
Išlo o jednomotorový, jednomiestny, nadzvukový, celokovový stíhací strednoplošník s deltakrídlom o šípovitosti 53° pre činnosť za každého počasia. Pod krídlom boli štyri závesníky APU-7 pre protilietadlové riadené strely K-5/RS-2US (AA-1 Alkali) (respektíve RS-2U u prvých strojov) s pasívnym radarovým navádzaním. Ožiarenie cieľa zaisťoval radar RP-9 Safir (CD-30) (prípadne RP-9U (CD-30T)) umiestnený v prednej časti trupu. Na dvoch trupových závesniciach mohli byť nesené prídavné palivové nádrže. Doktrína leteckého boja tej doby považovala kanónovú výzbroj za zbytočnú a zastaranú, a preto rakety tvorili jedinú výzbroj tohto lietadla.
Používatelia
thumb|Lietadlá Su-9 thumb|Su-9 v leteckom múzeu Monino
Sovietsky zväz
Šepcifikácie (Su-9)
right|400px|Suchoj Su-9
George S. Patton
George Smith Patton ml. (* 11. november 1885, San Gabriel, Kalifornia, USA – † 21. december 1945, Heidelberg, Nemecko) bol americký generál počas druhej svetovej vojny. Počas svojej 36-ročnej armádnej kariéry presadzoval aktívne nasadenie obrnených jednotiek. Velil vojskám v Severnej Afrike, na Sicílii a na európskom bojisku. Jeho 3. armáda oslobodila juhozápadnú časť Česka.
Detstvo a mladosť
Narodil sa v rodine s bohatou vojenskou tradíciou. Od detských rokov sa túžil stať vojakom, popri štúdiu literatúry sa zaujímal i o vojenské dejiny. V štúdiu na United States Military Academy vo West Pointe mu nezabránila ani dyslexia, s ktorou sa vyrovnával pomocou tvrdej disciplíny a veľkého snaženia. Napriek tomu, že mu na konci prvého ročníka hrozilo vylúčenie, prekonal problémy a v predposlednom ročníku už velil kadetom. Čoskoro po absolvovaní školy sa oženil s priateľkou z detstva Beatrice Ayerovou.
V roku 1912 sa zúčastnil na Olympijských hrách v Štokholme, kde reprezentoval Spojené štáty v modernom päťboji, kde skončil piaty.
Jeho vojenská kariéra sa začala prvými bojovými akciami v roku 1916 počas Mexickej expedície v radoch 8. jazdeckého pluku, pod vedením generála Johna Pershinga. Tieto bojové operácie preslávili Pattona po celej krajine. Neskôr sa ako príslušník americkej armády dostal na západný front prvej svetovej vojny, bol rýchlo povýšený (do dočasných hodností) na kapitána, majora čoskoro i podplukovníka a poverený vedením prvej americkej tankovej jednotky. V septembri 1918 sa jeho tanková jednotka zúčastnila bitky pri Saint-Mihiel, kde bol ranený. Po skončení vojny bol jedným zo zástancov tankového boja. Pochopil dôležitosť potenciálu tankov a v prvých medzivojnových rokoch presadzoval ich zapojenie do americkej vojnovej doktríny a výzbroje. V tomto období sa zoznámil a spriatelil s jeho neskorším veliteľom Dwightom D. Eisenhowerom, ktorý mal v tom čase o niekoľko stupňov nižšiu hodnosť. Pod vplyvom situácie v americkej armáde sa však pripojil k zástancom jazdectva, od ktorého očakával rýchlejší kariérny rast. Až na začiatku druhej svetovej vojny, po tom čo nemecké obrnené jednotky zaznamenali úspechy v Európe svoju pozornosť obrátil späť k tankom.
Druhá svetová vojna
V roku 1941 velil armádam pri veľkých cvičných manévroch v Louisiane. Po útoku na Pearl Harbor velil obrane južnej časti USA a očakával vylodenie japonských vojsk v Mexiku, odkiaľ mohli napadnúť Kaliforniu. Zamýšľané vylodenie nakoniec Japonci realizovali v oblasti Aleutských ostrovov.
V roku 1942 Patton ako generál-major velil západnej časti vylodenia v Maroku, počas operácie Torch. Po bitke o Kasserine bol poverený vedením amerického druhého zboru namiesto Lloyda Fredendalla, ktorý v bojoch utrpel značné straty. Jeho tvrdé a prísne opatrenia opäť zvýšili bojaschopnosť jednotiek. Tie onedlho vytlačili Rommelove vojská spoločne s Montgomerym až do Tuniska. Následne bol poverený vedením 7. armády počas útoku na Sicíliu. Jeho jednotky čeliac silným nemeckým vojskám postúpili z pobrežia, oslobodili Palermo a dosiahli Messinu, odkiaľ sa už však prevažná väčšina Nemcov stihla aj s ťažkou technikou stiahnuť. Pre jeho povesť urputného bojovníka ho často prezývali „Stará krv a odvaha“ alebo tiež „Krv a blato“. Jeho veľkou nevýhodou však bola prudká povaha. Počas bojov v Taliansku a na Sicílii mal niekoľko incidentov pri návšteve poľných nemocníc, kedy napadal v jeho očiach „simulantov“, ktorými bol z jeho pohľadu každý, kto nevykazoval zranenie. Známe sú prípady, keď vyfackoval či vynadal vojakom, ktorí sa psychicky zrútili, alebo trpeli napríklad úplavicou.
Ďalším jeho negatívnym rysom bola jeho prehnaná súťaživosť. V priebehu bojov na Sicílii svojich podriadených výslovne inštruoval, že musia stoj čo stoj dobyť Messinu skôr než Montgomery. Kvôli svojim výbuchom hnevu mal niekoľkokrát vážne problémy s nadriadenými. To malo za následok, že jeho skorší podriadený v Afrike generál Bradley bol menovaný veliteľom amerických armád v Európe a stal sa tak pre zvyšok vojny jeho veliteľom.
V tomto období bol Patton dočasne prepustený z funkcie. Jeho prítomnosť na Sicílii bola pre Nemcov známkou toho, že sa chystá vylodenie v južnom Francúzsku, neskôr počas jeho pobytu v Káhire zas očakávali vylodenie na Balkáne. Nemci si Pattona veľmi vážili a považovali ho za jedného z najlepších spojeneckých veliteľov.
Počas vylodenia v Normandii mal Patton na starosti velenie neexistujúcej americkej prvej skupiny armád, od ktorej Hitler očakával že sa vylodí v Pas-de-Calais. Táto klamná operácia viazala v oblasti Calais početné nemecké zálohy, ktoré v jej dôsledku Nemci nenasadili v rozhodujúcom momente na front. Od 1. augusta 1944 jeho 3. armáda viedla úspešnú bojovú činnosť na pravom krídle amerického vojska a účastnila sa prieniku z Normandie, známeho tiež ako operácia Cobra. Jeho vojská mali veľký podiel na obkľúčení a likvidácii nemeckých zoskupení v Falaiskom kotli. V týchto bojoch sa prejavila Pattonova vysoko mobilná a agresívna taktika, ktorá dobre využívala mobilitu amerických jednotiek na najvyššej úrovni. Neskôr velil americkým vojskám, ktoré prekročili rieku Moselu a zúčastnili sa krvavých bojov o Metz (Mety) v Siegfriedovej línii. Neskôr počas bitky o Ardeny viedol americké sily, ktoré podnikli protiútoky na nemecké vojská z juhu, vyslobodili z obkľúčenia 101. výsadkovú divíziu v Bastonge a prenikli ďalej až do Sárska. Potom v druhej polovici marca 1945 prekročili Rýn a rýchlo napredovali ďalej. Jeho plán obsadiť Prahu však nakoniec nemohol uskutočniť, v dôsledku príkazu zostať na predom určenej demarkačnej čiare. Patton však oslobodil časť západných Čiech, ako napríklad Plzeň, či Karlovy Vary.
Po vojne sa zúčastnil vojenskej prehliadky 9. júla 1945 v Los Angeles spolu s Jamesom Doolittlom, kde sa im dostalo prívetivého privítania davmi obyvateľstva. Počas prehliadky, tak ako vždy niesol pri páse svoje 2 revolvery: Colt.45 a Smith & Wesson.357 Magnum, obidva s rúčkami zo slonoviny.
Pochovaný bol 23. decembra 1945 podľa vlastného priania na americkom vojenskom cintoríne v Hamm na predmestí Luxemburgu vedľa ďalších príslušníkov 3. armády, ktorým velil.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jacovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jacovce v okrese Topoľčany.
Praha 1
right|thumb|Poloha Prahy 1 Chrám sv. Mikuláša na Malostranskom námestí|right|thumb
Praha 1 je pražská mestská časť ležiaca v centrálnej oblasti Prahy a v roku 1990 bola ustanovená ako jedna z 56, neskôr 57 mestských častí. Vykonáva rozšírenú pôsobnosť štátnej správy a je od svojho vzniku jedným zo správnych obvodov, ktorých počet sa 1. júla 2001 ustálil na 22. Tvorí ju celé katastrálne územie Staré Město a Josefov, ďalej veľká časť katastrálnych území Hradčany, Malá Strana a Nové Město a čiastočne časti katastrálnych území Vinohrady a Holešovice.
Mestský obvod Praha 1 bol ustanovený zákonom o územnom členení štátu od 1. júla 1960. Od roku 1990 bol predefinovaný ako územie tvorené mestskou časťou Praha 1. Hranice územia sa tým nijako nezmenili.
Koncentračný tábor Ravensbrück
náhľad|vpravo|Ženy väznené v tábore Ravensbrück Koncentračný tábor Ravensbrück bol ženský koncentračný tábor počas druhej svetovej vojny v severnom Nemecku, 90 km od Berlína, pri osade Ravensbrück (časť obce Fürstenberg an der Havel). Stavba tábora začala v novembri 1938 pod vedením Heinricha Himmlera, fungovať začal v máji 1939. Tábor bol pôvodne určený len pre osoby ženského pohlavia. Na jar 1941, postavili neďaleko ženského malý mužský tábor. V rokoch 1939 - 1945 prešlo cez brány Ravensbrücku okolo 130 000 žien, prežilo z nich len 40 000. Aj keď väzenkyne pochádzali z rozličných, nemcami okupovaných krajín alebo jeho satelitov, najväčšiu národnú skupinu v tábore tvorili Poľky, okolo 40 000.
Zalkod
Zalkod je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Sárospatackom okrese.
Má rozlohu 1022 ha a žije tu 265 obyvateľov (2007).
Praha 3
100px|left|Vlajka Prahy 3 right|thumb|Praha 3
Praha 3 je od 24. novembra 1990 mestskou časťou Prahy s rozlohou. Rozkladá sa východne od historického centra. Ako mestský obvod Praha 3 vznikla v roku 1960 a od toho času je to aj jeden z pražských správnych obvodov. Zahŕňa takmer celé katastrálne územie Žižkov, severnú časť katastra Vinohrady a malé časti katastrov Strašnice a Vysočany.
NGC 7073
NGC 7073 je galaxia v súhvezdí Kozorožec, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. augusta 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Vrchár
náhľad|Old Bill Williams - známy vrchár, ktorý viedol niekoľko expedícií na Západ. náhľad|Hugh Glass - jeho životný príbeh bol námetom na film The Revenant (2015) Vrchári (tiež horali, angl. mountain men) boli lovci, traperi a prieskumníci amerického Západu. Kľúčovým prvkom ich života bol najmä lov bobrov, ktoré poskytovali hodnotnú kožušinu, ktorá bola cenená hlavne v Európe, kde už ale stavy bobrov vo voľnej prírode boli značne zdecimované. Vrchári najčastejšie operovali v oblasti Skalistých hôr približne medzi rokmi 1810 až 1880.
Americký západ ponúkal na začiatku 19. storočia mnoho možností. Rastúca populácia na východnom pobreží USA podnietila mnohých ľudí migrovať smerom do vnútrozemia. Avšak takáto cesta bola v tom čase veľmi riskantná, keďže chýbali trasy a taktiež tu bol strach z indiánskych kmeňov.
Každoročne boli na vopred dohodnutých miestach tzv. rendezvous - stretnutia, kde dochádzalo k obchodu, výmene, súťaženiu atď.
Éra vrchárov začala postupne upadať po konci Americkej občianskej vojny, keď sa začalo s výstavbou transkontinentálnej železnice a bobrie populácie boli takmer vyhubené. Avšak mnohí vrchári sa uplatnili aj v službách americkej vlády, nakoľko boli veľmi znalí terénu, indiánskych jazykov a tak slúžili ako sprievodcovia, alebo poľovníci, ktorí zásobovali robotníkov mäsom.
Známi vrchári:
Nyos (jazero)
Nyos je jazero vulkanického pôvodu v Kamerune, neslávne známe prírodnou katastrofou, ktorá sa odohrala v noci 21. augusta 1986. Z jazera sa uvoľnil obrovský mrak CO2, ktorý usmrtil približne 1 800 ľudí a viac ako 3 500 kusov dobytka v okolitých dedinách.
Aj keď oxid uhličitý sám osebe nie je jedovatý, pretože je ťažší ako vzduch, vytvoril oblak vysoký niekoľko desiatok metrov a vytlačil tak dýchateľný vzduch. Kým nebude vyriešené priebežné odčerpávanie CO2 z jazera, milión obyvateľov v jeho okolí je v ohrození života.
Netball na Hrách Spoločenstva národov
Netball na Hrách Spoločenstva národov je netballový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Hier Spoločenstva národov. Organizuje ho Federácia Hier Spoločenstva národov v spolupráci s Medzinárodnou netballovou federáciou (INF). Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na 16. hrách v roku 1998 v malajzijskom Kuala Lumpur. Odvtedy sa na ňom predstavuje pravidelne. Najúspešnejším družstvom je 🇦🇺, ktorá na turnaji dokázala zvíťaziť 3-krát.
Zemplénagárd
Zemplénagárd je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Cigándskom okrese.
Má rozlohu 2911 ha a žije tu 830 obyvateľov (2007).
NGC 7074
NGC 7074 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 16. októbra 1863.
Hanka (priezvisko)
Hanka je české a slovenské priezvisko. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Hradec Králové a Most. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom vo Zvolene.
Známi nositelia
Pozri v článku Hanka a Hanková (rozlišovacia stránka).
Fakulta výrobných technológií so sídlom v Prešove Technickej univerzity v Košiciach
Fakulta výrobných technológií so sídlom v Prešove Technickej univerzity v Košiciach (skr. FVT TUKE) je jedna z fakúlt Technickej univerzity v Košiciach, ktorá sídli v Prešove.
História fakulty
Fakulta výrobných technológií bola zriadená na pokyn Ministerstva školstva SR, rozhodnutím Akademického senátu TU č. 41/92 s účinnosťou od 1. septembra 1992 ako Fakulta odborných štúdií TU na základoch niekdajšieho pracoviska Strojníckej fakulty v Prešove. Fakulta pod súčasným názvom od 1. mája 1996 poskytuje vysokoškolské štúdium v jednom akreditovanom študijnom odbore Výrobné inžinierstvo na šiestich študijných zameraniach, v ktorých študuje celkovo okolo 900 študentov v dennej aj externej forme. Fakultu tvorí 6 katedier a 3 pracoviská.
Ústavy
Fakulta má spolu tri nasledujúce ústavy:
Plouray
Plouray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Portes-lès-Valence (kantón)
Portes-lès-Valence je francúzsky kantón v departemente Drôme v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z piatich obcí.
Marc-la-Tour
Marc-la-Tour je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kamanová
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kamanová v okrese Topoľčany.
Marc-la-Tour
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Služovice
Služovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 815 obyvateľov, z toho 406 mužov a 409 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 37,1 roka, ženy 40,5 roka).
Geografia
1,5 km severozápadne od Služovic leží Almín kopec (tiež Almin kopec ), najvyššia hora českej časti Opavskej pahorkatiny.
Oliver Hardy
Oliver Hardy (narodený ako Norvell Hardy; * 18. január 1892, Harlem, Georgia,USA – † 7. august 1957, Hollywood, Kalifornia), bol americký herec, ktorý spolu so Stanom Laurelom tvorili komediálne duo Laurel a Hardy.
Životopis
Po smrti otca v roku 1892 sa rodina odsťahovala do Milledgeville, kde matka prevádzkovala hotel. V roku 1910 začal pracovať v Palace Theater, prvom kine v Milledgeville. Roku 1912 odišiel do mestečka Jacksonville na Floride, kde sa rozvíjal filmový priemysel. Neuplatnil sa, a preto sa musel živiť ako spevák. V roku 1913 odišiel do Atlanty, kde sa zoznámil s pianistkou Madelyn Saloshinovou, ktorá sa stala jeho prvou ženou. O rok neskôr sa vrátil do Jacksonville, kde konečne zohnal prácu ako filmový herec u Lubin Company.
Jeho prvým filmom sa stal krátkometrážny Outwitting Dad. V roku 1915 natočil 50 krátkometrážnych filmov pre Lubin Studio. Neskôr, po presťahovaní do New Yorku, pracoval pre štúdiá Pathé, Casino a Edison. Po návrate do Jacksonville pracoval pre štúdiá Vim a King Bee, kde spolupracoval s napodobiteľom Charlieho Chaplina Billy Westom a komediálnou herečkou Ethel Burton Palmer. V roku 1917 si ale odskočil do Los Angeles, kde pracoval ako nezávislý herec pre niekoľko hollywoodskych štúdií. S Billy Westom zotrval až do roku 1920. Rok nato sa prvýkrát objavil vo filme spolu s britským hercom Stanom Laurelom vo filme A Lucky Dog (produkcia GM Anderson). Do tej doby mal Oliver za sebou už cca 270 krátkometrážnych nemých filmov (väčšinou grotesiek), z ktorých sa do dnešných dní zachovalo okolo stovky.
V rokoch 1918 až 1923 nakrútil vyše 40 filmov pre štúdio Vitagraph. V roku 1919 sa rozviedol a v nasledujúcom roku sa znovu oženil s herečkou Myrtle Reevesovo. V roku 1924 začal pracovať pre štúdio Hal Roach Studios, kde spolupracoval s Charleyem Chasom. V roku 1925 si zahral vo filme Yes, yes, Nanette! po boku Jamesa Finlayson v réžii Stana Laurela. V roku 1926 mal hrať v ďalšom filme Get'Em Young pod režisérskym vedením Stana Laurela, ale musel byť hospitalizovaný kvôli popáleninám, ktoré utrpel pri varení jahňacieho stehna. Jeho rolu dostal Laurel. Do tej doby sa Laurel objavoval skôr za kamerou ako režisér. Počnúc týmto rokom sa Laurel orientoval prevažne na hereckú profesiu. Ešte toho istého roku si zahrali Hardy s Laurelom vo filme Forty-five Minutes from Hollywood, kde ale v žiadnom zábere neboli spoločne.
Zlomovým sa stal rok 1927, kedy s nimi producent Hal Roach podpísal spoluprácu. V nasledujúcich desaťročiach natočili spoločne 106 krátkometrážnych i celovečerných filmov. V roku 1936 sa rozviedol so svojou ženou Myrtle. Roku 1939 nakrútil Hardy komédiu Zenóbie bez Stana Laurela (v čase, keď spoločne čakali na predĺženie svojej zmluvy u Hal Roach Studia). V tomto období sa zoznámil s pomocníčkou scenáristu Lucille Jonesovú, s ktorou sa oženil o rok neskôr. Ďalšiu kariéru ovplyvnila druhá svetová vojna, čo sa premietlo aj do niektorých ich neskorších filmov. Hardy a Laurel začali pracovať pre USO (United Service Organizations) a podporovali vojnové úsilie spojencov. V tomto období natočili aj filmy Laurel a Hardy v cudzineckej légii (The Flying Deuces), Laurel a Hardy študujú (A Chump at Oxford) a Laurel a Hardy na mori (SAPS at Sea). Snímka SAPS at Sea bola ich posledným filmom v produkcii Hala Roacha. Nasledujúce filmy, ktoré natočili v spolupráci so spoločnosťou 20th Century Fox, už nedosiahli úspech ich predchádzajúcich filmov. V roku 1949 si zahral vedľajšiu úlohu vo westerne The Fighting Kentuckian po boku Johna Wayna. Rovnako bez Laurela si zahral ešte v nasledujúcom filme Cesta k úspechu (Riding High) po boku Binga Crosbyho. V rokoch 1950 až 1951 natočili Hardy s Laurel v Európe svoj ​​posledný celovečerný film Laurel a Hardy zdedili ostrov (Atoll K alebo UTOPIA), ktorý vznikol v koprodukcii Francúzska a Talianska.
Pozri aj
Stan Laurel
Ziliz
Ziliz je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 925 ha a žije tu 410 obyvateľov (2007).
Vysielač Széchenyi-hegy
Vysielač Széchenyi-hegy sa nachádza v severnej časti centrálneho Maďarska, asi 2 km západne od centra Budapešti.
O veľkom význame strediska napovedá veľkosť obslužnej budovy a množstvo iných telekomunikačných objektov, ktoré sa v lokalite nachádzajú. Prístup na vrchol je možný asfaltovou cestou z rovnomennej časti v XII. obvode hlavného mesta.
Vysielanie
V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:
NGC 7075
NGC 7075 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Shirley MacLaine
Shirley MacLaine, rodným menom Shirley MacLean Beatyová (* 24. apríl 1934, Richmond, Virgínia, USA) je americká herečka, speváčka, tanečnica, publicistka, držiteľka Oscara za najlepší ženský herecký výkon za film Cena za nežnosť z roku 1983.
Detstvo a mladosť
Pochádza z umelecky založenej rodiny, jej matka bola učiteľka herectva, otec bol učiteľ a hudobník. Jej mladší brat Warren Beatty je herec a režisér. Meno dostala po herečke Shirley Temple. Bola vychovávaná v batipstickej viere. V detstve sa venovala bejzbalu a chodila na balet.
Kariéra
V divadle vystupuje od svojich šestnástich rokov. Ihneď po maturite sa stala profesionálnou zboristkou na Broadwayi. V roku 1954 si ju všimli i hollywoodskí filmoví producenti.
Jej filmový debut bol vo filme Alfreda Hitchcocka, Problémy s Harrym. Jej herecký výkon jej vyniesol ocenenie Zlatý glóbus v kategórii Ženský objav roka. V rovnakom roku stvárnila jednu z úloh vo filme Umelci a modelky. O rok neskôr stvárnila vedľajšiu postavu vo filme Cesta okolo sveta za 80 dní.
V roku 1958 si zahrala vo filme Some Came Running, kde za svoj herecký výkon získala prvú nomináciu na Academy Awards. Netrvalo dlho a získala aj druhú nomináciu, za svoj herecký výkon vo filme Byt z roku 1960, kde hrala po boku Jacka Lemmona a Freda MacMurraya. Film získal desať nominácii na Academy Awards a McLaine bola silnou favoritkou o výhru ceny. V rovnakom roku patrila k herecom ktoré získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. Po boku herečky Audrey Hepburn, si zahrala vo filme Hodina deťom, z roku 1961. Herečku Marilyn Monroe nahradila vo filme Sladká Irma, za ktorý získala svoju tretiu nomináciu na Academy Awards a získala Zlatý glóbus.
V roku 1966 stvárnila po boku Michaela Caina hlavnú ženskú rolu vo filme Gambit. Objavila sa tiež v romantickom muzikáli Sladká Charity, z roku 1969. Počas príprav na jej hereckú rolu ju trénovala tance Gwen Verdon. Film nezískal veľký úspech ale MacLaine získala svoju šiestu nomináciu na Zlatý glóbus.
V rokoch 1971 až 1972 stvárnila hlavnú postavu v televíznom seriály Shirley's World. Režírovala dokumentárny seriál, ktorý bol nominovaný na Academy Awards, Other Half of the Sky: A China Memoir, ktorý sa zameriava na skúseností žien v Číne. Film mal premiéru v roku 1975.
Po boku Anne Bancroft, Leslie Brown a Mikhaila Baryshnikova si zahrala vo filme Nový začiatok, z roku 1977. Všetci herci získali nomináciu na Academy Awards a film získal jedenásť nominácii. O rok neskôr, získala ocenenie Crystal Awards, ktoré je udeľované ženám, ktoré svojou úpenlivou prácou pomohli podporiť povesť žien v Hollywoode.
V roku 1980 sa objavila v hlavnej úlohe spolu s Anthonym Hopkinsom vo filme Štyri ročné obdobia. Film získal negatívne recenzie od filmových kritikov. V roku 1983 získala hlavnú úlohu spoločne s Debrou Winger, vo filme Cena za nežnosť. Film bol veľkým komerčným úspechom a získal nadmieru pozitívne recenzie od filmových kritikov. Získal tiež päť ocenení z desiatich ceny Academy Awards, z ktorých jedna patrila aj MacLaine. V roku 1988 si zahrala v dráme Madame Sousatzka. Za svoj herecký výkon získala Zlatý glóbus. O rok neskôr, po boku Sally Field a Dolly Parton si zahrala vo filme Oceľové magnólie. V roku 1990 si zahrala vo filme Pohľadnice z Hollywoodu, ktorý napísala herečka Carrie Fisher. Neskôr film okomentovala ako jej osobnú spoveď verejnosti, v ktorom jej matka stvárnila dôležitú úlohu pri jej problémoch s drogami. Fisherovej matku, stvárnila MacLaine a Fisherovú stvárnila herečka Meryl Streep. vľavo|náhľad|Shirley MacLaine na Filmovom festivale v Deauville, v roku 2011. V roku 1992 si zahrala po boku Jessicy Tandy, Kathy Bates a Marcella Mastroianniho v komédii Svadba alebo pohreb? za ktorý získala svoju desiatu nomináciu na Zlatý glóbus.
Ďalšou filmovou rolou ktorá jej zaistila úspech, bola vo filme Pozná ju ako svoje boty, po boku Toni Collette a Cameron Diaz. Za svoj výkon vo filme získala dvanástu nomináciu na Zlatý glóbus. V rovnakom roku si zahrala v komédii Moja krásna čarodejnica, po boku Nicole Kidman.
V roku 2009 stvárnila jednu z vedľajších úloch v televíznom filme Coco Chanel, kde stvárnila hlavnú ženskú rolu slovenská herečka Barbora Bobuľová. V roku 2011 sa objavila v komédii Bernie. Pripojila sa k hereckému obsadeniu televízneho seriálu Downton Abbey, kde stvárnila matku Elizabeth McGovern. Svoju rolu hrala v rokoch 2012 až 2013. V roku 2013 bola tiež ocenená cenou Kennedy Center Honors, za celoživotné prispenie k americkej kultúre, prostredníctvom múzických umení. O rok neskôr si zahrala spolu s Christopherom Plummerom hlavnú rolu v romantickom filme Elsa & Fred. V roku 2017 si zahrala panovačnú podnikateľku vo filme The Last Word, po boku Amandy Seyfried.
Súkromný život
V rokoch 1954 až 1982 bola vydatá za podnikateľa Stevea Parkera (1922 - 2011). Spolu s jej manželom mali otvorené manželstvo. Majú spolu jednu dcéru, Sachi Parker, ktorá sa narodila v roku 1956. Keď ich dcéra mala dva roky, MacLaine ju nechala vychovávať v Japonsku, u jej otca a jeho milenky. MacLaine so svojou dcérou trávila čas iba cez prázdniny.
Mala niekoľko mileneckých afér s hercami ako Jack Nicholson či Jack Lemmon. Mala napätý vzťah s hercom Anthonym Hopkinsom, ktorý ju nazval najnepríjemnejšou herečkou, s ktorou kedy pracoval.
Vo voľnom čase sa zaujíma o duchovno a metafyziku. Na túto tému napísala niekoľko kníh. Poskytla niekoľko rozhovorov na tému UFO. Tiež tvrdí, že v predchádzajúcom živote na Atlantíde bola bratom 35 000 rokov starého ducha menom Ramtha. Praktizuje transcendentálnu meditáciu.
Romans-sur-Isère-1
Romans-sur-Isère-1 je francúzsky kantón v departemente Drôme v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa zo šiestich obcí.
Poľnohospodárska ulica
Poľnohospodárska ulica je ulica:
Saint-Bon-Tarentaise
Saint-Bon-Tarentaise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hanek (priezvisko)
Hanek je české a slovenské priezvisko. Slovenská ženská prechýlená podoba je Haneková, menej často aj Hanková. Česká prechýlená podoba je Hanková.
Na Slovensku je najrozšírenejšie v obciach Dolná Súča (okres Trenčín) a Hažlín (okres Bardejov). V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Mělník a Pelhřimov.
Známi nositelia
Pozri v článku Hanek a Hanková (rozlišovacia stránka).
Baška (Chorvátsko)
Baška je obec a prístav, ktorý sa nachádza na juhovýchodnom pobreží chorvátskeho ostrova Krk.
Poloha
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji ostrova Krk, patriaceho do Prímorsko-gorskokotarskej župy. Obec leží asi juhovýchodne od Rijeky, na pobreží Kvarnerského zálivu, na mieste osídlenom už Ilýrmi a Rímanmi. Osady obce ležia v údolí Baška Draga, ktoré sa obkolesené dvojicou cca 400 m vysokých hrebeňov tiahne v dĺžke asi 8 km severozápadným smerom. Údolie je známe pestovaním viniča a pšenice, v malom rozsahu sa zachovalo tradičné rybárstvo.
Praha 4
right|thumb|Poloha 100px|left|Vlajka Prahy 4 thumb|Mapa mestskej časti Praha 4
Baška (Chorvátsko)
Obyvateľstvo
Obec (opčinu) Baška tvoria 4 osady, ktoré mali pri sčítaní v roku 2012 spolu 1674 obyvateľov.
Turizmus
Baška patrí medzi najznámejšie turistické destinácie v severnej časti Jadranu. Stredisko je obľúbeným cieľom turistov zo strednej Európy, vrátane Slovákov, ktorí majú možnosť využiť hotely Zvonimír, Corinthia a Tamaris, trojicu kempov a množstvo privátov. Pobrežie je lemované promenádou s množstvom typických obchodíkov a reštaurácii, k dispozícii sú požičovne člnov, skútrov, surfov a potápačských potrieb, ako aj tobogány a nafukovacie atrakcie na vode.
Praha 4
Správny obvod Praha 4
Úrad mestskej časti Praha 4 je poverený výkonom rozšírenej pôsobnosti štátnej správy aj pre územie mestskej časti Praha-Kunratice.
Baška (Chorvátsko)
Turizmus
Pre turistov sú priamo z promenády značené turistické chodníky, vedúce na okolité vrchy. Zaujímavosťou je aj Baščanska staza glagoljice - súbor 24 do kameňa vytesaných písmen hlaholiky, ktoré sú umiestnené po celej Baške.