cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tiger džungľový
Ekológia
thumb|Tiger bengálsky v Disney's Animal Kingdom (video) Tigre obývajú lesnaté prostredia od tropických oblastí dažďových pralesov až po sibírsku tajgu, kde v zime klesajú teploty pod −30 až −40 °C. S vysokou snežnou pokrývkou. Vystupujú do 3 000 – 4 000 metrov nad morom. Na stromy tigre nešplhajú, alebo iba v zriedkavých prípadoch, iba si na nich obrusujú pazúry.Na rozdiel od iných mačkovitých šeliem tigre milujú vodu a radi sa v nej kúpu. Vedia výborne plávať a sú schopné prekonávať aj niekoľko kilometrové prekážky. Teritórium tigra môže mať niekoľko stoviek ale aj tisíce km2, každý jedinec má svoje teritórium v ktorom nestrpí prítomnosť iného zvieraťa (dravca, konkurenciu). Teritória samcov však susedia s niekoľkými teritóriami samíc. Svoje teritórium si označujú močom, výlučkami potných žliaz a odieraním kôry zo stromov. Tigre žijú samotársky, iba v období rozmnožovania sa na niekoľko dní obe pohlavia stretávajú, ale po spárení sa vracajú späť do svojich teritórií. K rozmnožovaniu môže dochádzať po celý rok, ale väčšina pôrodov prebieha práve na jar. Gravidita trvá 93 – 110 dní.
Samice rodia vo vhodných úkrytoch, ktoré vznikajú z vyvrátených stromov alebo pod skalnými prevismi väčšinou 2 až 3 mláďatá. Výnimočne ich však môže mať až šesť. Tie sú slepé, oči sa im otvárajú až v treťom týždni. Samica ich kojí až pol roka. Mláďatá ostávajú so svojou matkou až dva roky, kedy sa učia loviť a naplno využívať svoje vrodené inštinkty. Po tomto období sa mláďatá osamostatňujú. Väčšina mláďat sa však dospelosti nedožije. Pohlavne dospievajú v treťom roku života. Vo voľnej prírode sa dožívajú cez 20 rokov.
Tiger je výborný lovec, veľkú časť jeho potravy tvoria divoké prasatá, jelene, antilopy a iné väčšie kopytníky. Ku koristi sa zakráda alebo na ňu striehne v úkryte a potom zblízka vyrazí, ale jeho úspešnosť nie je veľmi vysoká, udáva sa, že úspešný je každý desiaty lov. Väčšie zvieratá chytí mohutnými špičiakmi za krk a labami ich strhne na zem, kde im zlomí väz, alebo ich uškrtí. Korisť potom odtiahne do úkrytu, kde sa k nej ešte niekoľko dní vracia. Na jedenkrát je schopný požuť až potravy, ktorú potom trávi niekoľko dní. V dobe krízy požíva aj menšie živočíchy ako sú hlodavce, obojživelníky a dokonca aj hmyz. Na lov vychádza za včasného rána alebo v podvečer, ale na miestach kde nie je prenasledovaný vychádza z úkrytu aj cez deň. V prírode tiger nemá prirodzených nepriateľov, okrem človeka. Výnimočne sa môže stať obeťou rôznych psovitých šeliem (napr. vlk). Dostatočne veľká svorka týchto asi 15 kilogramov vážiacich psovitých šeliem dokáže tigra uštvať. Sám si z veľkých zvierat netrúfne iba na slona a na nosorožca.
Rozšírenie
Súčasné rozšírenie zahrňuje ostrovkovité populácie v Indii, Bangladéši a Barme (tiger džungľový indický), polostrov zadnej Indie (tiger pásavý indočínsky), časť ruského ďalekého východu a hraničná oblasť s Čínou (tiger džungľový ussurijský), niektoré časti Sumatry (tiger džungľový sumatriansky) a niektoré oblasti v Číne (tiger džungľový čínsky).
Tigre celkom vymizli z Turecka, Ázie a takmer z celej Číny. Súčasné rozšírenie je iba malým zlomkom pôvodného počtu, podľa odhadu z roku 2016 žije vo voľnej prírode 3 900 jedincov a má klesajúce tendencie, pričom na začiatku 20. storočia žilo iba v Ázii viac ako 100 000 tigrov. Dnes sú už tri poddruhy úplne vyhubené a na pokraji vyhynutia je tiger čínsky a v blízkej dobe to čaká aj tigra indického a sumatranského. Dramatický pokles sa zatiaľ vyhýba tigrovi indočínskemu, aj keď je dosť možné, že tento fakt vyplýva z nedostatku informácii. Jediným poddruhom, ktorého ochrana je úspešná je tiger ussurijský.
Zaujímavosti
V populácii tigrov sa častejšie ako u iných mačkovitých šeliem vyskytujú ľudožrúti, čo sú väčšinou staré, choré alebo poranené zvieratá, ktoré stratili prirodzený rešpekt pred človekom a pre ktoré je človek ľahkou korisťou. Proti útočiacemu tigrovi má človek bez zbrane len veľmi malú, alebo až žiadnu šancu. A tiež z tohto dôvodu boli tigre často zabíjané. Udáva sa, že najhorší ľudožravý tiger mal na svedomí až niekoľko stoviek obetí.
Ďalším a určite závažnejším dôvodom zabíjania tohto jedinečného dravca je pytliacky lov a to hlavne pre tigrí kožuch, ktorý je obľúbeným materiálom pre výrobu módnych doplnkov. Taktiež tigrie pazúry a kosti, ktoré sú používané pri liečebných procedúrach tradičnej čínskej medicíny. Hodnota tigra na čiernom trhu je približne 50 tisíc dolárov.
Omagh
Omagh (, šk. Omey) je mesto v Severnom Írsku, ležiace asi 50 km na juh od mesta Londonderry a 80 km na západ od hlavného mesta Severného Írska - Belfastu.
Leží v grófstve Tyrone, ktorého je administratívnym centrom. Žije tu niečo vyše 21-tisíc obyvateľov (odhad 2008). Rozloha mesta je 16,398 km². V okrese Omagh, ktorého je centom, žije 51-tisíc obyvateľov.
Fügenberg
Fügenberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Schwaz.
Žije tu 1 315 obyvateľov (1. 1. 2010).
Omagh
Bombové útoky
15. augusta 1998 tu podnikla Pravá írska republikánska armáda bombový útok, pri ktorom zahynulo 29 ľudí. Bomba bola umiestnená v aute a vybuchla v centre mesta.
Podobne v apríli 2011 bomba, umiestnená v aute, zabila policajného dôstojníka Ronana Kerra.
Voľba prezidenta Slovenskej republiky v roku 2014
Voľba prezidenta Slovenskej republiky v roku 2014 bola v poradí štvrtou priamou voľbou hlavy štátu Slovenskej republiky. Voľby vyhral Andrej Kiska s 59,38 % platných hlasov.
V prvom kole voľby konanom 15. marca kandidovalo štrnásť kandidátov. Umiestnili sa v tomto poradí: Robert Fico, Andrej Kiska, Radoslav Procházka, Milan Kňažko, Gyula Bárdos, Pavol Hrušovský, Helena Mezenská, Ján Jurišta, Ján Čarnogurský, Viliam Fischer, Jozef Behýl, Milan Melník, Jozef Šimko a Stanislav Martinčko. Volebná účasť v prvom kole bola 43,4 % voličov.
Keďže ani jeden z kandidátov v prvom kole nezískal nadpolovičnú väčšinu oprávnených voličov konalo sa 29. marca 2014 druhé kolo. Do druhého kola postúpili Robert Fico a Andrej Kiska s rozdielom 4,0 %. Druhého kola sa zúčastnilo 50,48% oprávnených voličov.
Vtedajší prezident Slovenskej republiky Ivan Gašparovič vo voľbe nemohol kandidovať, nakoľko už bol prezidentom dve funkčné obdobia.
Predvolebné dianie
Andrej Kiska, Radoslav Procházka a Milan Kňažko ponúkli svoje bilboardy súperom ak by sa nedostali do druhého kola. Náklady opozičných kandidátov na kampaň sú približne 25 tisíc až 100 tisíc €. Juraj Miškov, bývalý spolumajiteľ reklamnej agentúry náklady Roberta Fica odhadol na viac ako 1 milión €.
V prieskume z januára 2014 38,7 % respondentov uviedlo, že sa volieb „určite chcú zúčastniť“, 38, 9% svoju účasť „zvažuje“.
Potvrdené kandidatúry
Prvým kandidátom sa stal Andrej Kiska, ktorý svoju kandidatúru ohlásil v októbri 2012. Ďalším kandidátom sa stal Ján Čarnogurský. 12. júna 2013 predstavila strana SaS Petra Osuského ako svojho kandidáta. Pevné rozhodnutie kandidovať oznámil aj Radoslav Procházka. KDH a Most-Híd oznámili 28. júna 2013 kandidatúru Pavla Hrušovského. Svoje rozhodnutie kandidovať na hlavu štátu oznámil 28. novembra 2013 aj herec, politik a ex-generálny riaditeľ televízie JOJ Milan Kňažko. Kandiduje tiež primátor Rimavskej Soboty Jozef Šimko. 18. decembra 2013 kandidatúru oznámil vtedajší predseda vlády SR Robert Fico. V decembri 2013 kandidatúru zvažovala aj poslankyňa Helena Mezenská (OĽaNO). Podpisy na petíciu zbiera občianska iniciatíva. Kandidovala by v prípade, že vyzbierajú viac ako potrebných 15 tisíc podpisov. Vyzbierať podpisy sa jej podarilo a v januári sa stala oficiálnou kandidátkou. 16 tisíc podpisov vyzbieral aj kandidát Komunistickej strany Slovenska Ján Jurišta.
Bývalí kandidáti
Kandidát SaS Peter Osuský sa kandidatúry vzdal 29. januára 2014. Strana SaS zároveň podporila Radoslava Procházku.
Ľubica Blašková 9. januára 2014 oznámila, že svoju kandidatúru sťahuje.
Nekandidujúci
Bývalá premiérka Iveta Radičová vo februári 2013 svoju kandidatúru opakovane zamietla. V decembri 2013 SDKÚ-DS oznámila podporu Pavla Hrušovského. Podľa prieskumu agentúry Polis z 13.-16. decembra 2013 by SDKÚ-DS mala podporiť podľa 12,3 % oslovených respondentov Radoslava Procházku, podľa 12,2 % respondentov Pavla Hrušovského, podľa 12 % respondentov Milana Kňažka a podľa 6,3 % respondentov Andreja Kisku.
Výtvarník Peter Kalmus sa 27. januára 2013 vyjadril, že v prípade svojej úspešnej petičnej akcie bude kandidovať na funkciu prezidenta.
Vo februári 2013 sa Peter Šťastný, súčasný europoslanec za SDKÚ-DS, vyjadril, že prezidentskú kandidatúru zvažuje. Napokon nekandidoval. Leonid Chovanec kandidatúru stiahol 6. januára 2014. Dôvodom sú, podľa neho, nerovnaké podmienky pre straníckych a občianskych kandidátov. Chovancovi sa nepodarilo získať dostatočný počet občianskych podpisov. János Bósza vyjadril záujem kandidovať, ale tiež nenazbieral dostatočný počet podpisov.
Volebné prieskumy
V prieskume agentúry MVK z júna 2011 by voľby vyhral Robert Fico s 43,6%, na druhom mieste by sa umiestnila Iveta Radičová s 32,8% a na treťom Pavol Hrušovský s 12,4%. V prieskume agentúry MVK z júna 2012 by vyhrala Iveta Radičová s 33,8% voličskej podpory, na druhom mieste by skončil súčasný premiér Robert Fico s 30,1% a na treťom Ján Čarnogurský s 14,9% hlasov.
Podľa agentúry Focus v auguste 2012 mala Radičová najväčšie šance poraziť Fica ak by kandidovali obidvaja. Radičová dostala 32,7% hlasov, Fico 28,4% a Andrej Kiska 13,9%. Podľa volebného prieskumu uskutočneného začiatkom októbra 2012 by Robert Fico získal 19,9%, pred Andrejom Kiskom s 17,1%. V druhom kole by však väčšiu podporu získal Kiska. Z prieskumu bola prvýkrát vynechaná Iveta Radičová. Iveta Radičová svoju kandidatúru na prezidentskú funkciu odmieta.
Virtuálne voľby agentúry MVK v januári 2013 medzi kandidátov zaradili aj bývalého arcibiskupa Róberta Bezáka. Získal by o 6% viacej ako súčasný premiér: Róbert Bezák 35,3 %, Robert Fico 29,0%. Tretie miesto obsadil Pavol Hrušovský s 11,7%. Ján Čarnogurský 9,5%, Milan Kňažko 8,7%, Andrej Kiska 5,8% získali 4. až 6. miesto.
Podľa prieskumu agentúry MVK uskutočneného v máji 2013 by voľby vyhral Robert Fico s 41,9%, druhé miesto získal Ján Čarnogurský 17,2%, tretie Radoslav Procházka s 16,4%, štvrté Andrej Kiska 13,3%, Peter Šťastný 11,2% sa uskutočnil na piatom mieste. .
Podľa výsledkov prieskumu agentúry Focus (od 27. 8. do 2. 9. na vzorke 1079 opýtaných) by Roberta Fica volilo 38,4 % respondentov, Andreja Kisku 20,0 %. Pavol Hrušovský by získal 17,3%, Radoslav Procházka 11,7 %, Ján Čarnogurský 8,8 % a Peter Osuský 3,8 % hlasov.
Podľa výsledkov prieskumu agentúry MVK (od 26. 9. do 2. 10. na vzorke 1078 opýtaných) by Roberta Fica volilo 37,9% opýtaných, Radoslava Procházku 18,1%. Pavol Hrušovský by získal 17,6 %, Andrej Kiska 13,2%, Ján Čarnogurský 8,9% a Peter Osuský 4,4% hlasov.
Podľa výsledkov prieskumu agentúry Focus (od 8. do 15. 10. 2013) by do druhého kola postúpili Robert Fico a Pavol Hrušovský. Roberta Fica by volilo 37,8 % opýtaných, Pavla Hrušovského 17,9 %, Andreja Kisku 17,6 % hlasov, Radoslava Procházku 15,1 %, Jána Čarnogurského 7,7 % a Petra Osuského 3,9 %.
Podľa výsledkov prieskumu agentúry Focus (od 10.2. do 14.2.) by Roberta Fica volilo 37% opýtaných, Andreja Kisku 20,4%. Do druhého kola by sa nedostali Milan Kňažko 12,9%, Radoslav Procházka 10,3%, Pavol Hrušovský 7,3 %, Gyula Bárdos 4,5%, Helena Mezenská 3,0%, Ján Čarnogurský 1,7% a Ján Jurišta 1,1%. Ostatní kandidáti by dostali menej ako 1% hlasov.
Keby sa voľba konala cez víkend 8. až 9. marca, podľa prieskumu agentúry Polis by Robert Fico získal 37,8% hlasov, druhý by bol Andrej Kiska s 26,4% hlasov, tretí Milan Kňažko by získal 11,2% a štvrtý Radoslav Procházka 8,1% hlasov. Na piatom mieste by sa umiestnil Pavol Hrušovský s 5,2 % a na šiestom Gyula Bárdos so 4,5 %. Ján Čarnogurský by získal 2,5 % hlasov, Helena Mezenská 1,4 % a Ján Jurišta 1,3 %. Ostatní kandidáti by získali menej než 1 % hlasov.
Výsledky
300px|thumb|right|Výsledky prvého kola podľa volebných obvodov: červená: [[Robert Fico, oranžová: Andrej Kiska, fialová: Radoslav Procházka, modrá: Milan Kňažko, zelená: Gyula Bárdos.]] thumb|300px|right|Výsledky prvého kola volieb na úrovni obcí. 300px|thumb|right|Výsledky druhého kola podľa volebných obvodov: červená: [[Robert Fico, modrá: Andrej Kiska.]] thumb|300px|right|Výsledky druhého kola na úrovni obcí: žltá farba: Andrej Kiska, červená: Robert Fico, šedá: nerozhodne, zelená: voľby sa nekonali (vojenský obvod).
Prvé kolo
Na prvom kole volieb prezidenta dňa 15. marca 2014 sa zúčastnilo 1 914 021 (43,40 %) voličov. Do druhého kola z neho postúpili prví dvaja najúspešnejší kandidáti, teda Robert Fico a Andrej Kiska, pričom poradie podľa získaných hlasov bolo nasledovné:
Počas prvého kola Martin Daňo ukázal, že je možné voliť viacnásobne. Za porušenie zákona mu hrozí až 5 rokov väzenia. Po preverovaní sa ukázalo, že v prvom kole viacnásobne volili štyria ľudia. Toto dosiahli tak, že v mieste trvalého bydliska odvolili na základe občianskeho preukazu a následne na inom mieste odvolili na základe cestovného pasu, pričom deklarovali že na území Slovenska nemajú trvalý pobyt. Zákon totiž umožňuje občanom s trvalým pobytom mimo Slovensko hlasovať po predložení cestovného pasu do ktorého sa vykoná záznam o tom, že volili, nakoľko nie sú držiteľmi občianskeho preukazu. V druhom kole sa takýmto podvodom zabránilo tak, že členovia okrskových volebných komisií telefonicky prostredníctvom Ministerstva vnútra overovali či občan skutočne nemá trvalý pobyt na Slovensku.
Druhé kolo
Na druhom kole volieb prezidenta dňa 29. marca 2014 sa zúčastnilo 50,48 % voličov. Spolu bolo odovzdaných 2 200 906 platných hlasov, z toho kandidát za SMER Robert Fico získal 893 841 (40,61 %) hlasov a nezávislý kandidát Andrej Kiska získal 1 307 065 (59,38 %) hlasov. V druhom kole Fico získal obvody Bánovce nad Bebravou, Brezno, Čadca, Humenné, Michalovce, Považská Bystrica, Prievidza, Stará Ľubovňa, Stropkov, Svidník, Topoľčany, Vranov nad Topľou a Žiar nad Hronom. Všetky ostatné obvody získal Kiska. Získal tiež všetky krajské mestá.
Povolebné dianie
V súvislosti s voľbami otvoril Policajný zbor 11 trestných stíhaní. Podľa hovorcu Prezídia Policajného zboru Michala Slivku „Išlo o prípady trestného činu poškodzovania cudzích práv, marenia prípravy a priebehu volieb a referenda, korupciu, ale aj poškodzovanie cudzej veci.“ Trestných oznámení bolo 23, z toho 14 z prvého, 9 z druhého kola. Celkovo boli voľby zhodnotené ako pokojné.“ Poslankyňa Mária Ritomská mala v apríli 2014 zámer napadnúť platnosť volieb na Ústavnom súde. Podľa nej je dôvodom opakované hlasovanie novinára Martina Daňa, umiestňovanie veľkoplošnej reklamy pred zákonom stanovenou 15-dňovou lehotou a neumožnenie voľby zo zahraničia pre zahraničných Slovákov. Z dôvodu podozrenia z kampane mimo zákonnej lehoty podal na Ústavný súd sťažnosť aj neúspešný kandidát z prvého kola Milan Melník.
Organizácia volieb
Voľby stáli približne 10,78 milióna €. Náklady sú rozdelené medzi Ministerstvo vnútra (mzdy členov volebných komisií, tlač volebných lístkov, materiálov a vybavenie volebných miestností za 9,74 mil. €.) a Štatistický úrad (spracovanie výsledkov volieb, 1,04 mil. €.) Voliči by mali do 23. februára dostať oznámenie o konaní volieb, ktoré zároveň potvrdzuje zápis voliča v zozname voličov. Vybavenie voličského preukazu je možné aj elektronicky a na obe kolá naraz. Požiadať treba obec. Petičné hárky s minimálnym počtom 15 tisíc občianskych podpisov, resp. aspoň pätnástich poslancov bolo nutné odovzdať do 9. januára 2014 predsedovi Národnej rady.
Oulon
Oulon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Uhliska (prírodná rezervácia)
Uhliska je prírodná rezervácia ev. č. 1077 južne obce Horní Štěpánov v okrese Prostějov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Dôvodom ochrany je enkláva mokraďových lúk s bohatou kvetenou uprostred poľných kultúr.
Armagh
Armagh môže byť:
Uhliska
Uhliska môže byť:
Pozri aj
Uhliská
1926
Narodenia
thumb|upright|[[Hilda Múdra (* 1. január)]] thumb|upright|[[Valéry Giscard d’Estaing (* 2. február)]] thumb|upright|[[Andrzej Wajda (* 6. marec)]] thumb|upright|[[Dario Fo (* 24. marec)]] thumb|upright|[[Alžbeta II. (* 21. apríl)]] thumb|upright|[[David Attenborough (* 8. máj)]] thumb|upright|[[Marilyn Monroe (* 1. jún)]] thumb|upright|[[Mel Brooks (* 28. jún)]] thumb|upright|[[Fidel Castro (* 13. august)]] thumb|upright|[[Chuck Berry (* 18. október)]] thumb|upright|[[Henry Way Kendall (* 9. december)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Claude Monet († 5. december)]] thumb|upright|[[Rainer Maria Rilke († 29. december)]]
Zádor (Maďarsko)
Zádor je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 1 522 ha a žije tu 372 obyvateľov (2008).
WKS Śląsk Wrocław
WKS Śląsk Wrocław je športový klub:
Plouguernével
Plouguernével je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Milan Kňažko
Milan Kňažko (* 28. august 1945, Horné Plachtince) je slovenský herec a politik.
Život
Po skončení štúdia priemyselnej stavebnej školy absolvoval štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. V rokoch 1968-70 študoval ako štipendista na Medzinárodnej divadelnej akadémii v Nancy vo Francúzsku. V rokoch 1970-71 bol členom Činoherného súboru Divadelného štúdia (Divadlo na Korze). Od 1971 bol členom Novej scény a od roku 1985 do roku 1989 členom činoherného súboru Slovenského národného divadla. Od januára do júna 1990 bol dekanom Divadelnej fakulty VŠMU. V novembri 2002 sa stal prezidentom Medzinárodného filmového festivalu Bratislava. Od januára 2003 do februára 2007 bol generálnym riaditeľom TV JOJ. Je tretíkrát ženatý a má tri deti.
Politická činnosť
V októbri 1989 ako jediný v ČSSR vrátil titul zaslúžilý umelec pre nesúhlas s politikou vtedajšieho režimu. V novembri 1989 vstúpil do politického diania, spoluorganizoval a moderoval masové novembrové mítingy v Bratislave. Bol poradcom prezidenta ČSFR Václava Havla v Prahe a zároveň poslancom Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia ČSFR. Od júna 1990 do 28. augusta 1990 bol ministrom medzinárodných vzťahov SR a v rokoch 1992 - 1993 podpredsedom vlády SR a ministrom zahraničných vecí SR. Vtedy povedal, že "Mečiar používa lož ako pracovnú metódu". Od marca 1993 do októbra 1998 bol poslancom NR SR a v rokoch 1998 - 2002 ministrom kultúry SR. Spoluzakladateľ VPN (1989), HZDS (1991), ADS (od marca 1993) a Demokratickej únie Slovenska (od apríla 1994). Od roku 1998 politik (minister kultúry) SDK a potom SDKÚ (2000 podpredseda).
Prezidentský kandidát (2014)
V novembri 2013 Kňažko oznámil svoju kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2014. Pred blížiacim sa termínom odovzdania 15 tisíc podpisov na podporu kandidatúry Milana Kňažka podporili 19 poslanci OĽaNO, SDKÚ-DS a Nová väčšina - Dohoda.
Vo voľbách nakoniec získal 244 401 hlasov (12,86 % z odovzdaných hlasov) a zo 14 kandidátov skončil na 4. mieste.
Obříství
Obříství je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 239 obyvateľov, z toho 621 mužov a 618 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,5 roka (muži 35,9 roka, ženy 39,2 roka).
Paolo Maldini
Po poslednom domácom zápase za klub AC Miláno 26. mája 2009 ho pri absolvovaní čestného kola časť domácich fanúšikov vypískala a začala spievať Je len jeden Franco Baresi. Dôvodom bolo to, že ich po prehratom finálovom zápase Ligy majstrov 2004/05 s FC Liverpool (3:4 po penaltách) nazval žobrákmi a žoldniermi.
Saint-Philippe (kantón)
Saint-Philippe je francúzsky kantón v departemente Réunion v regióne Réunion. Tvorí ho iba obec Saint-Philippe.
Sojuz 29
Sojuz 29 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 29 vyštartoval 15. júna 1978 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Celkovo išlo o piatu misiu k stanici, štvrtú s úspešným spojením a druhú najdlhšiu z hľadiska dĺžky pobytu kozmonautov na stanici. Veliteľ lode Vladimir Kovaľonok a palubný inžinier Alexandr Ivančenkov vtedy vytvorili nový rekord v pobyte vo vesmíre – 139 dní.
Posádka
Odštartovala:
Pristála:
Štart
Loď odštartovala 15. júna 1978 večer z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz - U. Štart sa vydaril, systém automatického približovania fungoval vrátane záverečnej operácie spojenia k stanici, ku ktorému došlo 16. júna 1978.
vpravo|náhľad|Návratový modul Sojuzu 29
Práce na stanici
O ďalší deň neskôr, 17. júna 1978 obaja kozmonauti prestúpili z lode na stanicu. V tej dobe krúžila nad Zemou vo výške 338 – 368 km a s dobou obehu 91 minút.
Stály pracovný deň bol určený na 6.-21. hodinu SEČ. Po štyroch dňoch bola stanica skontrolovaná a uvedená do plnej prevádzky. Potom boli zahájené plánované experimenty s taviacou pecou SPLAV a ďalekohľadom pre zaznamenanie submilimetrového žiarenia.
Návštevy
V dňoch 28. júna až 5. júla bola na stanici na pracovnom pobyte loď Sojuz 30 s medzinárodnou posádkou Klimuk – Hermaszewski.
Dňa 9. júla sa ku druhému kontaktnému uzlu stanice pripojila zásobovacia loď Progress 2. Po vyložení nákladu a využití jej zásoby paliva na dosiahnutie vyššej dráhy sa 2. augusta oddelila a zanikla v atmosfére.
Záver misie základnej posádky
Kovaľonok s Ivančenkovom zostali v službe na palube stanice aj po odlete lode, s ktorou zo Zeme štartovali. Dňa 6. októbra sa k stanici pripojila ďalšia nákladná loď Progress 4, prázdná sa odpojila 24. októbra a zanikla v atmosfére.
Fulpmes
Fulpmes je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Innsbruck-vidiek.
Sojuz 29
Záver misie základnej posádky
Dňa 19. augusta 1978 posádka prekonala svetový rekord v dĺžke pobytu vo vesmíre (držal ho Sojuz 26). Potom zintenzívnili fyzické cvičenia, dokončili plánované merania a s loďou Sojuz 31 dňa 2. novembra 1978 odleteli na Zem.
Fulpmes
Žije tu 4069 obyvateľov (1. 1. 2010).
Armagh (mesto v Írsku)
náhľad|Katedrála sv. Patrika (Church of Ireland). Armagh (, šk. Airmagh alebo Armagh) je mesto v Severnom Írsku, ležiace asi 65 km juhozápadne od hlavného mesta Severného Írska - Belfastu. Je sídlom armaghského arcibiskupa. Ležia tu dve katedrály zasvätené sv. Patrikovi (katolícka a anglikánska). V anglikánskej katedrále, založenej už v 5. storočí, je pochovaný írsky kráľ Brian Boru.
Leží v rovnomennom tradičnom grófstve, ktorého je administratívnym centrom. Žije tu asi 15 000 obyvateľov (odhad 2008), je tak najmenším mestom Severného Írska. Rozloha mesta je 10,313 km².
Stanislav Kostlivý
Prof. MUDr. Stanislav Kostlivý  Dr. h. c. (* 30. október 1877, Viedeň † 7. december 1946, Praha) bol lekár a vysokoškolský profesor, založil slovenskú chirurgickú školu.
Život
Narodil sa 30. októbra 1877 vo Viedni v rodine ministerského radcu, námestníka riaditeľa meteorologickej stanice na Hohe Warte. Jeho rodičia pochádzali z Česka, otvorene sa hlásili k českej národnosti, navštevovali Slovanskú besedu, kde našli priateľov zo Slovenska (dr. Blaho, dr. Štefánik), ale aj z iných slovanských národností. Vychodil c.k. štátne gymnázium vo Viedni XIX, maturoval v r. 1896. Vyštudoval medicínu na Lekárskej fakulte Viedenskej univerzity, promoval v r. 1902. V Slovanskej besede spoznal aj svoju manželku – dcéru českého ministra v Rakúsko-Uhorsku Antonína Rezka a najmladšej dcéry básnika Karla Jaromíra Erbena Bohuslavy. Vychovali spolu dve dcéry.
Po jeden a pol roku práce na chirurgicko-gynekologickom oddelení Všeobecnej štátnej nemocnice vo Viedni odišiel na chirurgickú kliniku LF Karlo-Ferdinandovej univerzity profesora Otakara Kukulu v Prahe. Po dosiahnutí odbornej kvalifikácie dostal miesto primára v meste Třebíč.
Roku 1919 sa celá rodina presťahovala do Bratislavy, kde vznikla bratislavská univerzita. Dekanom Lekárskej fakulty sa stal čerstvo vymenovaný riadny profesor chirurgie MUDr. Stanislav Kostlivý. Na Slovensko prišiel podľa prof. Čárskeho „na pravé miesto v pravý čas“ – tu prežil profesor Kostlivý najkrajšie roky z hľadiska profesionálneho aj osobného. Bol aj rektorom Komenského univerzity. Po roku 1939 sa pomery na Slovensku výrazne zmenili – v roku 1941 musel odísť. Do konca života už žil v Prahe na penzii, pretože sa pre neho nenašlo miesto. Po skončení vojny ho jeho priatelia a žiaci volali naspäť na 1. chirurgickú kliniku do Bratislavy, ale choroba – pravdepodobne následok náruživého fajčenia – mu to nedovolila. Odborná verejnosť mu prisúdila charakteristiku Karla Přerovského z knihy Gaudeamus igitur o začiatkoch Lekárskej Fakulty Univerzity Komenského: bol "Habitus chirurgicus excesivus, Arbiter elegantiarum".
Saint-Rémy-Boscrocourt
Saint-Rémy-Boscrocourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Stanislav Kostlivý
Život
Zomrel 7. decembra 1946. Pochovaný je na Olšanskom cintoríne v Prahe v spoločnej hrobke s manželkou a predkami.
Dielo
Počas pôsobenia v Třebíči habilitoval spisom O chronických tyreotoxikózach. V Bratislave založil chirurgickú kliniku. Jeho inauguračná prednáška  mala názov „Cesty a cíle moderní chirurgie.“ Vo svojej vedeckovýskumnej činnosti a klinickej praxi sa zameriaval na chirurgiu endokrinných žliaz, špeciálne strumy, liečbu gastro-duodenálnych vredov, tuberkulózu pľúc, ktorú liečil torakoplastikou. Zaoberal sa problémami urológie, traumatológie a chirurgickej röntgenológie.
Saint-Rémy-Boscrocourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stanislav Kostlivý
Dielo
Od roku 1947 sú na jeho počesť na Slovensku každoročne usporiadané chirurgické kongresy – Kostlivého dni.
Jozef Jedľovský
Jozef Jedľovský (* 12. september 1919, Bratislava - † 24. november 1979) bol slovenský športový publicista, novinár, basketbalista, basketbalový rozhodca a 12 rokov predseda Slovenského tenisového zväzu.
Súťažne sa venoval najmä basketbalu, v ktorom pôsobil aj v slovenskej reprezentácii, venoval sa však aj stolnému tenisu a tenisu.
Vo svojej publicistickej a novinárskej činnosti vydal 12 publikácii. Bol dlhoročný vedúci oddelenia športov v redakcii týždenníka Štart. V roku 1977 bol iniciátorom vydania monotematického vydania týždenníka Štart o Wimbledone pri príležitosti jeho stého ročníka, čím sa zaslúžil o širšie rozšírenie tenisu do povedomia ľudí.
Gordana Turuk
Gordana Glass (* 5. marec 1974, Mannheim, Nemecko) je umelkyňa tvoriaca sklenené obrazy, umelecké objekty, nábytok a doplnky zo skla. Jej diela vznikajú pod značkou Gordana Glass.
Narodila sa v Nemecku chorvátskym rodičom, tri až štyri roky po jej narodení sa presťahovali do Viedne, ďalší rok sa vrátili do Chorvátska.
Vzdelanie
Umeleckým smerom sa uberalo jej vzdelanie. Najprv vyštudovala textilné výtvarníctvo v Záhrebe (1992 - 1994) a následne módne návrhárstvo na súkromnej škole Callegari (Pescara, 1994 - 1998) u akademického maliara Josipa Marinkovic.
Tvorba
Svoje diela vytvára technikou líhaného skla, kde do roztaveného skla vkladá farebné pigmenty v kombinácii s čistým zlatom a platinou. Líhanie skla je sklárska technika, kedy sklo za vysokých teplôt samo ľahne - teda vtečie do pod ním vloženej, vopred pripravenej, formy. Vďaka tomu je možné v skle vytvárať rôzne ornamenty, ale tiež vytvoriť patinu starého skla.
Diela značky Gordana Glass obdržali pri návšteve Slovenska aj významní predstavitelia štátov. Napr. britská kráľovná Alžbeta II. (pri návšteve Slovenska jej vtedajší prezident odovzdal sklenenú šperkovnicu vykladanú zlatom a platinou), Pápež Benedikt XVI. (pri návšteve Slovenska získal zlatý kríž), dánsky kráľ, prezidenti Miloš Zeman, Václav Klaus, Andrej Kiska či Ivo Josipović.
Galéria Gordana Glass sa nachádza v centre Prahy, v Dušní ulici.
Ateliér Gordany Turuk sa nachádza blízko Bratislavy, vo vilovej štvrti bratislavskej časti Lamač.
Okrem tvorivej činnosti sa tiež aktívne venuje charitatívnym aktivitám a občianskemu združeniu Arte Bene.
Atreucó (department)
Atreucó je jeden z 22 departmentov argentínskej provincie La Pampa.
Plouguiel
Plouguiel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Pierre-1
Saint-Pierre-1 je francúzsky kantón v departemente Réunion v regióne Réunion. Tvorí ho iba časť mesta Saint-Pierre.
Kvalifikácia mužov na Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2001
Kvalifikácia mužov na Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2001 bola mužská kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy 2001, ktorej sa zúčastnilo 16 európskych národných družstiev. Tie súťažili o 8 miest na záverečný turnaj v štyroch 4-členných skupinách. Kvalifikácia nahradila B turnaj Majstrovstiev Európy, ktorý v rokoch 1995 a 1997 slúžil ako kvalifikačný turnaj pre európsky šampionát. Postúpili 2 najlepšie družstvá z každej skupiny.
Priamy postup
Priamo postúpila hostiteľská krajina a 3 najlepšie družstvá z ME 1999:
Výsledky
🇳🇱 Eindhoven
Skupina B
🇫🇷 Nice
Skupina C
🇮🇱 Netanya
Gaimberg
Gaimberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Lienz.
Žije tu obyvateľov.
Ourouër
Ourouër je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ronald Reagan
Ronald Wilson Reagan (* 6. február 1911, Tampico, Illinois, USA – † 5. jún 2004, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol 40. prezident (od roku 1981 do 1989) Spojených štátov amerických a 33. guvernér (od 1967 do 1975) štátu Kalifornie. Predtým, ako vstúpil do politiky, bol Reagan rozhlasový moderátor, herec a vedúci Odborového zväzu hercov v USA.
Jeho prezidentstvo je často vnímané ako počiatok politickej dominancie Republikánskej strany a amerického konzervativizmu v Spojených štátoch. Pre jeho prezidentstvo je charakteristická nová ekonomická politika, prezývaná Reaganomika a konfrontačná zahraničná politika voči Sovietskemu zväzu a komunistickému hnutiu po celom svete.
Reagan porazil v prezidentských voľbách zdrvujúcim pomerom úradujúceho prezidenta Jimmyho Cartera. Reagan získal 489 hlasov voliteľov, zatiaľ čo Carter len 49. Vo veku 69 rokov sa stal najstarším prezidentom zvoleným do úradu. Bol prvým republikánom, ktorý od roku 1888 dokázal poraziť úradujúceho demokratického prezidenta a prvým kandidátom, ktorý dokázal od roku 1932 poraziť úradujúceho prezidenta bez ohľadu na stranícku príslušnosť. V roku 1984 sa v prezidentských voľbách stretol s demokratickým kandidátom Walterom Mondalom, ktorého porazil vo všetkých štátoch okrem Minnesoty a získal cez 60 percent všetkých hlasov.
V roku 2004 zomrel vo svojom dome v Bel-Air v Kalifornii vo veku 93 rokov na následky Alzheimerovej choroby, ktorou trpel niekoľko rokov.
Mladosť
Ronald Reagan sa narodil 6. februára 1911 v meste Tampico v Illinois. Bol druhým z troch synov Johna Edwarda Reagana (1883 - 1941), írsko-amerického katolíka a Nelle Clyde Wilson (1883 - 1962), ktorá mala predkov škótskeho, kanadského a anglického pôvodu a bola členkou "Disciples of Christ". Jeho starší brat bol Neil Reagan (1908 - 1996). Jeho prastarý otec z otcovej strany, Michael Reagan, prišiel do Spojených štátov z Ballyporeenu v Írsku v polovici 60. rokov 19. storočia a zvyšok jeho rodiny z otcovej strany z Írska emigroval takisto v priebehu 19. storočia. Pred príchodom do Spojených štátov sa ich priezvisko písalo Regan. Jeho prastarý otec z matkinej strany, John Wilson, imigroval do Spojených štátov z Paisley v Škótsku v 40. rokoch 19. storočia a vzal si Jane Blue, Kanaďanku z Queensu v New Brunswicku. Reaganova babička z matkinej strany, Mary Anne Elsey, sa narodila v Epsome v Surrey v Anglicku. Hoci Reaganov otec bol katolík, Reaganova matka bola aktívna protestantka a Reagan bol vychovávaný podľa učenia „Disciples of Christ“ a navštevoval cirkevnú školu Eureka College.
Jeho otec bol pravdepodobne závislý od liekov a často bol nezamestnaný. Počas svetovej hospodárskej krízy bol zamestnaný vďaka pracovnému programu WPA, ktorý bol súčasťou New Dealu. Rodina krátko žila v Chicagu a v malých mestách v severnom Illinois. Reagan chodil do škôl v školskom dištrikte Mount Lebanon a na Dixon High School v Dixone v Illinois. Tam začal rozvíjať svoj rozprávačský a herecký talent. Ten bol využitý po prvýkrát, keď bol vybraný ako jeden z nováčikov, ktorí mali mať prejav počas nočného stretnutia pred začatím študentského protestu na Eureka College. V roku 1926 začal Reagan pracovať ako plavčík v Lowell Parku blízko Dixonu. Je mu pripisovaná záchrana 77 ľudí počas siedmich letných sezón, počas ktorých tam pracoval.
V roku 1932, po promócii na Eureka College (B.A. z ekonómie a sociológie), začal Reagan pracovať v rádiách WOC v Davenporte v Iowe a potom vo WHO v Des Moines ako komentátor bejzbalových zápasov Chicago Cubs, pričom dostával len strohé informácie o hre cez telegraf a za použitia svojej fantázie sa snažil domyslieť zvyšok. Raz počas deviatej smeny došlo k poruche telegrafu a Reagan rýchlo improvizoval a vymyslel si fiktívny vývoj hry (v ktorom pálkari obidvoch tímov vyautovali niekoľko nadhadzovačov), dokiaľ sa spojenie neobnovilo.
Hollywoodska filmová hviezda
V roku 1937, keď šiel do Kalifornie, aby podával správy o jarnom tréningu tímu Chicago Cubs, sa Reagan zúčastnil kamerovej skúšky, vďaka ktorej získal sedemročný kontrakt u Warner Brothers. Jeho zrozumiteľný hlas, príjemné vystupovanie a atletická postava ho urobili populárnym u divákov. Vo väčšine filmov hral vodcovské typy, začal s „béčkovými“ filmami a postupne sa prepracoval až k „áčkovým“.
Svoju prvú rolu získal v roku 1937 vo filme Love Is On the Air. Do konca roku 1939 sa objavil v 19 filmoch. Pred filmom Sante Fe Trail z roku 1940 hral rolu George „The Gripper“ Gippa vo filme Knute Rockne, All American. Vďaka tejto role získal prezývku „the Gripper“, ktorá ho sprevádzala už počas celého života. Reagan považoval za svoj najlepší výkon rolu vo filme Kings Row (1942), v ktorom hral mladíka, ktorému boli amputované nohy. Hlášku z filmu „Where's the rest of me?“ použil ako názov svojej autobiografie. Medzi ďalšie Reaganove filmy patrí International Squadron, Tennessee's Partner, Hellcats of the Navy, This Is the Army, The Hasty Heart, Hong Kong, The Winning Team, Bedtime for Bonzo, Cattle Queen of Montana, Storm Warning, The Killers a Prisoner of War. Medzi jeho herecké partnerky patrili Jane Wymanová, Priscilla Lane, Ann Sheridanová, Viveca Lindforsová, Patricia Nealová, Barbara Stanwycková, Rhonda Flemingová, Ginger Rogers, Doris Day, Nancy Davisová a Angie Dickinsonová. Má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. V roku 1935 sa stal armádnym dôstojníkom v zálohe. V roku 1941 bol povolaný do služby, ale kvôli astigmatizmu bol uznaný neschopným boja. Po útoku na Pearl Harbor bol pridelený k First Motion Picture Unit, ktorý bol súčasťou letectva a robil tréningové a vzdelávacie filmy, v ktorých mohol zúžitkovať svoje filmové skúsenosti. V Hollywoode zostal až do konca vojny. thumb|Ronald Reagan a jeho žena Nancy pri natáčaní jej filmu Donovan's Brain, 1953 Na konci 50. rokov hral Reagan v stále menej filmoch a presunul sa do televízie, kde moderoval General Electric Theater. Reagan sa objavil vo viac ako 50 televíznych drámach. V rokoch 1947 - 1952 a potom v rokoch 1959 - 1960 zastával funkciu prezidenta Screen Actors Guild (SAG, hereckých odborov). Z moderátora a umeleckého poradcu General Electric Theater sa stal jej producentom. Na konci 50. rokov zarábal Reagan asi $125 000 ročne (čo zodpovedá hodnote približne $800 000 v roku 2006). Jeho posledná rola ako profesionálneho herca bola v populárnej show Death Valley Days, ktorú moderoval a hral v nej. Posledný film, ktorý sa premietal v kinách, The Killers, natočil v roku 1964 a išlo o remake skôr natočeného filmu podľa poviedky Ernesta Hemingwaya. Reagan vo filme hral vodcu gangu. Tento film, ktorý bol pôvodne plánovaný len pre televízne vysielanie, produkovala NBC, ale nakoniec ho cenzurovala pretože obsahoval násilie. Reaganovými hereckými kolegami vo filme boli John Cassavetes, Lee Marvin a Angie Dickinsonová.
Osobný život
Ronald Reagan si 24. januára 1940 vzal herečku Jane Wymanovú. V roku 1941 sa im narodila dcéra Maureen, v roku 1945 adoptovali syna Michaela. Ich druhá dcéra, Christine, zomrela hneď po narodení, 26. júna 1947. Rozviedli sa 28. júna 1948. Znovu sa oženil 4. marca 1952 s herečkou Nancy Davisovou. Ich dcéra Patti sa narodila 21. októbra rovnakého roku. V roku 1958 sa im narodil syn Ron.
Začiatky v politike
Reagan bol pôvodne demokrat, stúpenec Franklina D. Roosevelta a programu New Deal a celoživotný obdivovateľ Rooseveltových vodcovských schopností. Ešte na konci 40. rokov bol viditeľným stúpencom Harryho S. Trumana. Ale jeho politické sympatie sa zmenili, keď začal pociťovať, že sa jeho strana mení.
Jeho prvou veľkou politickou rolou bolo vedenie Screen Actors Guild, odborov reprezentujúcich hollywoodskych hercov, ktoré boli podľa jeho vyjadrenia infiltrované komunistami. V tejto pozícii svedčil pred Komisiou pre neamerické aktivity o údajnom vplyve komunistov na filmový priemysel. V roku 1947 sa on a jeho manželka tajne stretli s agentmi FBI, ktorým vymenovali „podozrivé živly“. Medzi hercami, ktorých údajne označili, boli Larry Parks, Howard da Silva a Alexander Knox, ktorí boli neskôr predvolaní pred komisiu a zaradení na čiernu listinu. Táto informácia sa dostala na verejnosť až v dôsledku zákona o slobodnom prístupe k informáciám z roku 2002.
Neskôr už zarytý antikomunista Reagan podporoval kandidatúru Dwighta Eisenhowera (1952, 1956) a Richarda Nixona (1960), ale zostával registrovaným členom demokratickej strany. Počas týchto rokov študoval Reagan dôkladne americkú históriu, otcov zakladateľov Spojených štátov a ekonomiku voľného trhu. Po prečítaní Hayekovej knihy "Cesta do otroctva" nadobudol presvedčenie, že socializmus bol hrozbou pre americký štýl života. Po zvolení Johna F. Kennedyho - ktorého Reagan označil za socialistu - za prezidenta, sa stal republikánom a v roku 1964 podporoval nomináciu Barryho Goldwatera na prezidentského kandidáta Republikánskej strany.
Reagan odhalil svoju ideologickú motiváciu, keď prehlásil: "Otcovia zakladatelia vedeli, že vláda nemôže kontrolovať ekonomiku bez kontroly ľudí. A vedeli, že keď sa pre to vláda rozhodne, musí pre dosiahnutie svojho cieľa použiť silu a donútenie. Došli sme k okamihu rozhodnutia."
"Neopustil som Demokratickú stranu, strana opustila mňa," vyhlasoval. Reagan neskôr vo svojej autobiografii "An American Life" vysvetľoval, že Franklin D. Roosevelt varoval, že sociálne programy môžu zničiť pracovnú etiku ako narkotiká a že Roosevelt zrušil dočasné sociálne programy, ktoré mali pomôcť krajine pri hospodárskej kríze hneď po tom, ako bola kríza zažehnaná. Ale programy boli po Rooseveltovej smrti obnovené.
Guvernér
V roku 1966 bol Reagan zvolený 33. guvernérom Kalifornie, keď porazil Edmunda G. "Pat" Browna, ktorý už predtým bol dvakrát zvolený. Reagan bol znovuzvolený v roku 1970, keď porazil Jesse Unruha, ale o zisk tretieho volebného obdobia sa už nepokúsil. Úradu sa ujal zložením prísahy 3. január 1967. Počas svojho prvého volebného obdobia zmrazil prijímanie nových úradníkov, ale takisto schválil zvýšenie daní, aby vyrovnal rozpočet. Reagan rýchlo umlčal vtedajšie protestné hnutia. Počas protestov v People's Parku v roku 1969 poslal 2 200 členov Národnej gardy do kampusu University of California, Berkeley. V prejave v apríli 1970 prehlásil: "Ak to má byť masaker, nech je to teraz. Appeasement nie je odpoveď."
1976
V roku 1976 na nominačnom konvente republikánov tesne podľahol vtedajšiemu prezidentovi Geraldovi Fordovi. Napriek tomu v New Hampshire, ktorého zákonodarstvo dovoľuje voličom dopisovať prezidentského kandidáta, získal 388 hlasov. Udelenie čo len jedného write in hlasu v ľudovom hlasovaní umožňuje kandidátovi byť volený zborom voliteľov. Mikke Padden - elektor prislúchajúci Fordovi udelil tak svoj hlas Reganovi. Víťazom volieb sa vtedy stal demokrat Jimmy Carter.
1980
V roku 1980 bol jeho protikandidátom za Demokratickú stranu dovtedajší prezident Jimmy Carter, pomerne významné množstvo hlasov získal aj John Bayard Anderson, ktorý neuspel v republikánskych primárkach. John Anderson mal zo začiatku kampane vysokú podporu voličstva, až 30% tá však postupne klesala až klesla pod 7%. Napriek tomu, že jeho voliči prešli hlavne na stranu demokratického kandidáta, Reagan vo voľbách s prehľadom zvíťazil v 44 štátoch federácie. Výrazne víťazstvo zaznamenal hlavne u bielych voličov s vysokým a stredným príjmom.
Pokus o atentát
Krátko po svojej inaugurácii čelil Reagan pokusu o zabitie. Dňa 30. marca 1981 sa ho pokúsil zastreliť duševne chorý John Hinckley, ktorý bol súdom pre duševnú chorobu neskôr uznaný za nevinného. Hinckley vystrelil na prezidenta šesť rán z revolveru Röhm RG-14 v momente, keď prezident opúšťal hotel Hilton vo Washingtone.
Saint-Pierre-2
Saint-Pierre-2 je francúzsky kantón v departemente Réunion v regióne Réunion. Tvorí ho iba časť mesta Saint-Pierre.
Krížny potok (prítok Popradu)
Krížny potok je potok na Spiši, v katastrálnom území mesta Podolínec (okres Stará Ľubovňa). Je to ľavostranný prítok Popradu a meria 6,1 km.
Pramení v pohorí Spišská Magura v nadmorskej výške okolo Tečie juhovýchodným smerom v doline Krížneho potoka. Najvýznamnejšie prítoky sú: Vápenný potok, Hlučiaci potok, Topoľový potok a Výhonský potok. V meste Podolínec sa v nadmorskej výške vlieva do Popradu.
Spomyšl
Spomyšl je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 444 obyvateľov, z toho 226 mužov a 218 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,7 roka (muži 35,8 roka, ženy 39,6 roka).
Gallzein
Žije tu obyvateľov.
Uhliska (prírodná pamiatka)
Uhliska je prírodná pamiatka ev. č. 1433 neďaleko obce Doubravy v okrese Zlín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je mokraďová lúka s bohatou flórou a faunou.
Saint-Riquier-en-Rivière
Saint-Riquier-en-Rivière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verejnosť proti násiliu
Verejnosť proti násiliu, skratka VPN, bolo demokratické politické hnutie, pôsobiace na Slovensku v rokoch 19891992. V období rokov 19901992 bolo rozhodujúcou vládnou politickou silou Nežnej revolúcie, ktorá na Slovensku vyhrala prvé slobodné voľby v júni 1990. Vo voľbách v roku 1992 však VPN neprekročilo potrebné 5-percentné volebné kvórum pre vstup do parlamentu a následne bolo rozpustené. Politici VPN založili Hnutie za demokratické Slovensko a Občiansku demokratickú úniu – VPN (ODÚ-VPN, od roku 1992 len ODÚ).
Vznik
V nedeľu 19. novembra 1989 sa v byte Martina Hubu stretli viacerí slovenskí herci na čele s Milanom Kňažkom, ktorý sa vrátil z Prahy, Mariánom Labudom, Milanom Lasicom a Júliusom Satinským, ktorí prijali vyhlásenie protestujúce proti zásahu na Národní třídě zo 17. novembra. Neskôr vo večerných hodinách vyhlásil Martin Huba v Malej scéne SND vstup hercov do štrajku.
Vo večerných hodinách 19. novembra 1989 (od 17:00 alebo 17:30) sa v bratislavskej Umeleckej besede zišlo približne 450 až päťsto umelcov, intelektuálov a osobností spoločenského života. Milan Kňažko, informoval o štrajku pražských divadiel. Výtvarník Longauer tam prečítal výzvu, ktorú v ten deň pripravili u Cipára, a v ktorej pražský štrajk podporili. Na tomto zhromaždení padol aj návrh na vytvorenie politického hnutia a zároveň vzniklo aj jeho pomenovanie Verejnosť proti násiliu. (V rovnaký deň, 19. novembra 1989, vzniklo v Prahe Občianske fórum.)
K samotnému založeniu VPN došlo nasledujúci deň, pondelok 20. novembra v Malej scéne SND. Jeho zakladatelia Milan Kňažko, Ján Budaj, Fedor Gál, Peter Zajac, Martin Bútora, Jozef Kučerák a ďalší prijali vyhlásenie, v ktorom „odmietajú násilie v politickom, kultúrnom a verejnom živote“ , žiadali pluralitu, slobodu tlače a ďalšie slobody (VPN žiada prepustiť politických väzňov, priestor v masmédiách ), ale aj zrušenie článku ústavy zakotvujúceho vedúcu úlohu KSČ.
Vyhlásenie sa začalo šíriť najmä na prvom veľkom mítingu hnutia na Hviezdoslavovom námestí v stredu 22. novembra. V piatok 24. novembra Slovenská televízia v mimoriadnom vysielacom čase uviedla reláciu Štúdio Dialóg, v ktorej Kňažko okrem iného prečítal aj výzvu na generálny štrajk. Programové vyhlásenie VPN z 25. 11. 1989 (sobota) bolo spoločné s Koordinačným centrom (KC) slovenských vysokoškolákov. Obsahovalo 12 stručných bodov, z ktorých prvý bol výzvou k slobodným voľbám. Hnutie sa rýchlo stalo hlavnou opozičnou (protikomunistickou) silou na Slovensku. Jeho prioritou bolo priviesť krajinu k slobodným voľbám, ktoré sa potom uskutočnili v júni 1990.
Plouha (obec)
Plouha je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Verejnosť proti násiliu
Koordinačný výbor
21. novembra 1989 sa aktivisti VPN po tretí raz zišli v priestoroch Umeleckej besedy, kde sa sformoval kolektív členov kľúčového orgánu hnutia, Koordinačného výboru VPN. Jeho členmi sa stali :
Ďalší členovia
Ako ďalší členovia pôsobiaci počas Nežnej revolúcie sa ešte uvádzajú :
Plouha (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod