cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavol Jursa
Textár piesní
Pavol Jursa je autorom viacerých textov piesní v slovenskej populárnej hudbe. Najznámejšie sú jeho texty, ktoré zložil pre skupinu Elán, ale má na svojom konte viacero známych hitov skupiny Team a Metalinda.
Circuit de Spa-Francorchamps
Circuit de Spa-Francorchamps je slávna pretekárska trať s bohatou históriou známa najmä vďaka belgickej Grand Prix a vytrvalostným pretekom 24 hodín Spa. Jazda na tomto okruhu je vždy veľkou výzvou a tento zážitok ešte umocňuje nebezpečná pasáž Eau Rouge. Okruh Spa-Francorchamps je zasadený do krásnej hornatej krajiny s nezabudnuteľnou prírodou a jeho charakteristika z neho robí unikátne miesto, ktoré si pochvaľujú prakticky všetci piloti a fanúšikovia.
Charakteristika trate
280px|right|thumb|Letecká snímka okruhu Okruh leží vo Valónsku v obci Spa približne 50 km juhovýchodne od mesta Lutych. Pri Grand Prix Belgicka býva častým doplnkovým javom dážď. Štatistiky hovoria, že každé tretie preteky sa tu odohrali za mokra. Členitosť a dĺžka okruhu navyše spôsobujú, že v rôznych častiach trate býva odlišné počasie. Napriek tomu, že je Spa-Francorchamps vysokorýchlostným okruhom, jazdci tu používajú strednú úroveň prítlaku. Vzhľadom na premenlivé počasie sa veľmi ťažko hľadá optimálne nastavenie podvozku. Aj v daždi je potrebné dosahovať vysoké rýchlosti, pretože jej zníženie na rovinkách o viac ako 3 km/h prenastavením predného krídla vedie k celkovému rozhodeniu vyváženia auta. V prípade, že tím vsadí na nastavenie výhradne do mokra, strácal by jeho jazdec na rovinkách až 15 km/h. Hľadanie kompromisu ešte zhoršuje rozdielnosť asfaltového povrchu v jednotlivých častiach okruhu. Napriek spomínaným problémom však túto trať jazdci milujú a vždy keď bola Veľká cena Belgicka v ohrození, lobovali za jej návrat do kalendára.
Pôvodný okruh
Pôvodný okruh trojuholníkového tvaru dlhý 15 kilometrov bol v roku 1920 navrhnutý Julesom de Theirom a Henrim Langloisom Van Ophemom, pričom použili verejné cesty medzi obcami Francorchamps, Malmedy a Stavelot. Prvé preteky na tomto okruhu boli naplánované na august roku 1921, no vzápätí museli byť zrušené, pretože na štart sa prihlásil iba jeden pretekár. V nasledujúcom roku sa už podobné problémy neopakovali a organizátori sa konečne dočkali svojej premiéry. Nová trať sa dostala do povedomia fanúšikov a veľmi rýchlo si budovala povesť najrýchlejšej a najnebezpečnejšej trate sveta. Rok 1924 bol významným míľnikom nielen v histórii belgického Spa-Francorchamps. Motoristický šport totiž po prvýkrát zaznamenal pojem 24 hodín Spa, ktorý je v súčasnosti popri pretekoch 24 hodín Le Mans najzvučnejším a najrešpektovanejším vytrvalostným pretekom. Od roku 1925 je okruh domovom Veľkej ceny Belgicka. Domáci boli vtedy veľmi hrdí na to, že majú taký rýchly okruh a aby priemernú rýchlosť ešte vylepšili, pristúpili k prvej úprave dráhy. Zákruta so stúpaním na výjazde z údolia Eau Rouge, nazývaná Ancienne Douanne, bola z trate odstránená a nahradila ju rýchlejšia zákruta Raidillon. Starý okruh ďalej pokračoval dlhým stúpaním, ktoré pretekárov priviedlo do najvyššieho bodu trate a následne klesal po úseku Les Combes smerom na dedinku Burnenville. Neďaleko obce Malmedy sa začínala dlhá rovinka Masta, ktorú prerušovala extrémne rýchla šikana Masta Kink medzi farmárskymi domami pred príjazdom do obce Stavelot. Pojem Masta Kink svojho času vzbudzoval strach a zároveň rešpekt. Masta nemala na žiadnej inej trati obdobu. Prejazd touto ľavo-pravou šikanou vyžadoval veľké jazdecké skúsenosti a istú dávku odvahy. Pretekári sa tu snažili udržať čo najvyššiu rýchlosť, pretože ak chceli uspieť, nemohli si dovoliť stratiť maximálku v nájazde ani vo výjazde z nej. Šikana sa totiž nachádzala priamo uprostred dvoch roviniek s dĺžkou 2,4 kilometra. Po nej nasledovalo stúpanie po rovinke Holowell, na ktorej konci sa nachádzala ostrá zákruta pred vjazdom do samotnej obce Stavelot a neskôr bola nahradená rýchlejšou pravotočivou zákrutou. Ďalšia rýchla časť trate viedla cez lesy do Blanchimontu až napokon veľmi pomalá vlásenka La Source priviedla jazdcov na cieľovú rovinku. V povojnovom období sa v roku 1950 Veľká cena Belgicka zaradila do novovytvoreného šampionátu formuly 1.
V 70. rokoch sa v celom šampionáte formuly 1 začínal boj o modernizáciu tratí a zvyšovanie bezpečnosti, ktorý iniciovali sami piloti a belgické Spa nebolo výnimkou. Jackie Stewart sa v tomto smere veľmi výrazne angažoval, no veci sa rozhýbali až po jeho hrôzostrašnej nehode z roku 1966, keď jeho monopost BRM skončil prevrátený v pivnici jedného z okolitých domov. Stewart z tejto havárie vyviazol so zlomenými rebrami a v tej dobe bolo jasné, že musí prísť zmena. Okruh Spa-Francorchamps už viac nebol pre pilotov bezpečný. Devätnásta Veľká cena šampionátu formuly 1, ktorá bola naplánovaná na sezónu 1969 sa tu už neuskutočnila, pretože bola jazdcami bojkotovaná. Tí požadovali radikálne zmeny, no modernizácia sa v tak krátkom čase nedala vykonať. Aj keď sa organizátori snažili o zvýšenie bezpečnosti inštaláciou kovových bariér v niektorých problematických úsekoch, situáciu tým nevyriešili a len oddialili nevyhnutnú prestavbu.
Súčasný okruh
V roku 2007 sa záverečný úsek trate podrobil dosiaľ poslednej veľkej rekonštrukcii. Známa pasáž Bus Stop, ktorá bola v roku 2004 reprofilovaná, sa zmenila na jednoduchú šikanu a tým došlo aj k úprave nájazdu na cieľovú rovinku. Tá je v súčasnosti o niekoľko metrov dlhšia a napravo od nej sa rozprestiera prestavaná boxová ulička a paddock s novými budovami a vylepšenou celkovou infraštruktúrou.
Okruh v Spa je stále jeden z najrýchlejších. Ardenské vrchy sa na tejto členitej trati dodnes starajú o nevyspytateľné preteky a rýchlosti sa často dokážu vyšplhať až na 330 km/h. Fanúšikovia i piloti si tunajšie preteky vždy pochvaľujú. Nudné podujatia sú veľmi vzácne a väčšina súčasných jazdcov sa zhoduje, že spoločne so Suzukou predstavuje najväčšiu výzvu pre pretekárov z celého sveta. Samotné Spa-Francorchamps demonštruje dôležitosť zručnosti jazdcov viac, ako ktorýkoľvek iný okruh. Dokazujú to predovšetkým zákruty Eau Rouge a Blanchimont.
Eau Rouge
280px|right|thumb|Slávna zákruta Eau Rouge Najslávnejší úsek trate – Eau Rouge v kombinácii so zákrutou Raidillon je legendárna sekcia unikátna svojim charakterom. Piloti pred príjazdom do Eau Rouge prekonávajú vlásenku La Source a nasledujúcu klesajúcu rovinku, ktorá je ukončená v bode, kde trať stúpa do veľmi prudkého kopca. Tam sa nachádza ľavotočivá Eau Rouge a pravotočivá zákruta Raidillon, ktorá v roku 1939 nahradila vlásenku Ancienne Douane. Táto kombinácia vyžaduje od pretekárov veľkú dávku odvahy a skúsený prístup, no keď ju zvládnu, odmení ich vysokou maximálnou rýchlosťou na nasledujúcej dlhej rovinke a predovšetkým nezabudnuteľným pocitom.
Jazdci v Eau Rouge zo svojho kokpitu nevidia výjazd zo zákruty a dokonca ani vrchol tej nasledujúcej. Monoposty formuly 1 tu jazdia rýchlosťou približne 300 km/h, zatiaľ čo cestné automobily rýchlosťou 160 až 180 km/h. Tieto rýchlosti so sebou prinášajú obrovské sily pôsobiace na autá i pilotov samotných. Dochádza k vysokým preťaženiam a na telo pretekára pôsobí tlak v dôsledku čoho cíti zvláštny neopísateľný pocit, ktorý si každý z nich pochvaľuje.
Prítlak pôsobiaci na autá v Eau Rouge so sebou prináša jedinečný fenomén. Čím rýchlejšie tam pilot jazdí, tým viac prítlaku pôsobí na jeho monopost a je oveľa pravdepodobnejšie, že udrží ideálnu stopu.
V prípade, že pretekári v tejto sekcii trate stratia kontrolu nad svojim autom, zvyčajne v dôsledku straty prítlaku na zadnej náprave, ich chyba vedie k tvrdému bočnému nárazu. Eau Rouge si vyžiadala niekoľko obetí a po tragickej smrti Rolanda Ratzenbergera a Ayrtona Sennu v Imole organizátori pristúpili k inštalácii dodatočnej šikany vytvorenej z pneumatík, ktorá mala výrazne znížiť rýchlosti pri vjazde. Táto úprava sa však neujala a v sezóne 1995 sa na okruhu táto šikana už neobjavila. Posledná úprava Eau Rouge prišla v roku 2002, no jednalo sa len o drobnú modifikáciu, ktorá nijak nenarušila jej charakter.
Blanchimont
Blanchimont bola jedna z najhrozivejších zákrut šampionátu formuly 1. V súčasnosti, v ére extrémne účinnej aerodynamiky už nie je pre jazdcov takou výzvou, no v prípade zlyhania niektorého z týchto komponentov môže jej prejazd skončiť vážnou nehodou. Táto vysokorýchlostná ľavotočivá zákruta bola súčasťou pôvodnej trate a dodnes zostala prakticky nezmenená. Je úplne poslednou rýchlou zákrutou okruhu. Za ňou nasleduje už len šikana Bus Stop a cieľová rovinka. Výbehová zóna za pravým okrajom dráhy je oveľa užšia ako v prípade iných podobne rýchlych zákrut a okrem toho sa za ochrannými bariérami nachádza takmer osemmetrová priekopa.
V minulosti tu došlo k mnohým ťažkým nehodám a zraneniam. V pamäti však navždy zostane moment z roku 1992, keď tu v piatkovom tréningu havaroval Erik Comas. Ayrton Senna vtedy vedľa trate odstavil svoj monopost a obetavo prebehol naprieč traťou, aby pomohol ranenému pretekárovi.
História
Séria tragických nehôd viedla k požiadavkám na prebudovanie trate a zvýšenie bezpečnosti. Všetko sa to malo ale udiať tak, aby zostal zachovaný tradičný duch trate a pôvodné umiestnenie v okolí Francorchamps. Nová trať síce zvýšila bezpečnostný štandard, no ani to nezabránilo tragédii z pretekov 1000 km Spa v roku 1985. Nemec Stefan Bellof vtedy prišiel o život, keď doplatil na predbiehací manéver v slávnej zákrute Eau Rouge. Veľkú nemeckú nádej vyslobodili z vraku auta až po dlhých 23 minútach. Len o niekoľko hodín zahynul v miestnej nemocnici.
Diváci a fanúšikovia videli v Spa všetky veľké jazdecké hviezdy, legendy a nádejné talenty. Sám Michael Schumacher debutoval na tejto trati v roku 1991, pričom sa hneď kvalifikoval na výbornom siedmom mieste. O rok neskôr si už na svoje konto pripísal prvé belgické víťazstvo. Okrem toho na svojej obľúbenej trati v roku 2004 oslávil zisk siedmeho titulu. V roku 2003 sa Veľká cena Belgicka v kalendári majstrovstiev sveta formuly 1 neobjavila. Na príčine bol zákaz tabakovej reklamy. Belgická vláda odmietla udeliť výnimku a tak Bernie Ecclestone Spa vyškrtol zo zoznamu. V roku 2006 trať v kalendári opäť chýbala, organizátori vtedy mali problémy vyrovnať sa so zákazom tabakovej reklamy. Zároveň v tej dobe okruh podstúpil poslednú sériu úprav.
Historické konfigurácie
V priebehu svojej histórie prešiel okruh jednou dramatickou zmenou, no okrem nej podstúpil i niekoľko ďalších menších modernizácií.
Jedno kolo na modernom okruhu
225px|left|thumb|Rozdiel medzi súčasnou a pôvodnou verziou trate V Spa nájdeme všetko, čo si môže jazdec priať – prevýšenia, rýchle zákruty, dlhé rovinky. Okruh je veľmi rýchly a dlhý. K prvej zákrute La Source to od štartu nie je ďaleko. Dôležitý je predovšetkým dobrý výjazd. Naberá sa tu totiž rýchlosť pre nájazd do kopca až po Les Combes. V Eau Rouge sa jazdí na plný plyn a jazdci musia byť veľmi opatrní. V prípade, že stratia ideálnu stopu, okamžite dôjde k úbytku rýchlosti. Monoposty pokračujú ďalej cez dlhú rovinku Kemmel do Les Combes. Brzdí sa až 60 metrov pred zákrutou. Nasleduje ľavo-pravá kombinácia, kde možno stratiť až pol sekundy. Na krátkom úseku pred zákrutou Rivage sa preraďuje až na piaty stupeň. Trať je v tomto úseku často šmykľavá čomu napomáhajú aj drobné nerovnosti. Vo výjazde sa zadná časť vozidla môže správať nepokojne. Deviatka je takisto veľmi rýchla, piloti ňou jazdia na štvorke, pričom využívajú brzdy na stabilizáciu auta. Ďalej nasleduje Pouhon, jedna z najťažších zákrut v Spa. V piatok a sobotu si tu jazdci musia vyskúšať, kde je ich limit a do akej miery sa dá riskovať. Aj keď sa priemerná rýchlosť pohybuje okolo 230 km/h často sa dá prejsť aj rýchlejšie. Po krátkej rovinke sa pretekári blížia k šikane Fagnes, kde je kvalitný asfalt a tvrdo sa dá atakovať obrubník. Veľa sa tu dá stratiť, ale aj získať. Po štrnástej zákrute prichádza na rad rýchla pravotočivá zákruta, z ktorej musia piloti čo najlepšie akcelerovať, pretože na konci nasledujúcej rovinky prerušenej slávnou Blanchimont prichádza šanca na predbiehanie. Ak pretekár pred šikanou Bus Stop zvládne súboj na brzdy, nič mu nebráni vo vjazde na cieľovú rovinku.
Víťazi Veľkej ceny Belgicka
Ružová farba znamená, že Veľká cena nebola súčasťou svetového šampionátu formuly 1.
Cantata
náhľad|Cantata
Miroslav Kocian
Generálmajor Ing. Miroslav Kocian (* 11. december 1962 Žilina) je slovenský generál. Študoval na Vojenskej akadémii v Brne, absolvoval Veliteľskú akadémiu generálneho štábu v nemeckom Hamburgu, pôsobil vo funkcii veliteľa spoločnej logistickej podpornej skupiny v operácii KFOR pre celú oblasť Kosova. V histórii Ozbrojených síl SR je generálmajor Kocian jedným z dvoch generálov vyslaných do operácie NATO. V roku 2011 bol ustanovený do funkcie prvý zástupca náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl SR.
K 31. marcu 2017 skončil pôsobenie vo funkcii vedúceho Úradu vojenského predstaviteľa pri NATO. Od 1. apríla 2017 ho vystriedal genmjr. Ondřej Novosad. Pri príležitosti ukončenia funkcie mu boli udelené dva vyznamenania: „Čestný odznak Armády Českej republiky za zásluhy 3-tieho stupňa“ a „Zlatá medaila ozbrojených síl Poľskej republiky“. Od 1. apríla 2017 bol zástupca náčelníka Generálneho štábu, k 15. októbru 2018 miesto opustil, aby pokračoval v diplomatických službách. K januáru 2021 bol pridelencom obrany na slovenskom veľvyslanectve v Česku.
Circuit de Spa-Francorchamps
Víťazi Veľkej ceny Belgicka
Žltá farba znamená, že Veľká cena bola súčasťou predvojnového európskeho šampionátu. 400px|right|thumb|Kimi Räikkönen zvíťazil v GP Belgicka 2009 a Giancarlo Fisichella vybojoval pre tím Force India prvé umiestnenie na stupňoch víťazov. 400px|right|thumb|Felipe Massa s monopostom Ferrari F2008 pri GP Belgicka 2008 400px|right|thumb|Kimi Räikkönen s monopostom Ferrari F2007 pri GP Belgicka 2007 400px|right|thumb|Ayrton Senna v Spa zvíťazil päťkrát. 400px|right|thumb|Jim Clark v Belgicku víťazil pravidelne od roku 1962 až do roku 1965. 400px|right|thumb|Alfa Romeo 158, s ktorým Juan Manuel Fangio v roku 1950 v Belgicku zvíťazil.
Cantata
QtMPC
Cantata začala ako kópia QtMPC, hlavne aby poskytla lepšiu integráciu prehrávača do KDE (použitím knižníc / tried KDE všade, kde to bolo možné). Dnes je kód (a užívateľské rozhranie) od QtMPC veľmi odlišný a ako zostavenie pre KDE tak pre Qt (Linux) majú rovnakú množinu funkcií. Od verzie 1.4.0 je Cantata zostavovaná výhradne ako aplikácia Qt (bez akýchkoľvek závislostí na KDE).
MPD
Hudobný server MPD beží na pozadí systému ako služba (alebo démon) a vyžaduje klienta (systém kontrolujúci komunikáciu medzi počítačom a serverom, obyčajne s GUI), aby spravoval hudbu a usporiadaval zoznamy skladieb.
MPD hudbu prehráva zo zbierok alebo databáz vytvorených zo zbierky s hudbou. Preto je potrebné poskytnúť cestu k aspoň jednej zložke obsahujúcej hudobné súbory. Cantata podporuje viac databáz, ktoré možno kedykoľvek pridať na karte Nastavenia → Zbierka.
Svätá Katarína
Svätá Katarína može byť:
Zoznam obcí departementu Eure
Kompletný zoznam 675 obcí departementu Eure.
Park Retiro v Madride
Park Retiro alebo Park Buen Retiro, ľudovo nazývaný Retiro, je historická záhrada a mestský park v Madride v Španielsku. Považuje sa za jednu z hlavných turistických atrakcií mesta vďaka početným architektonickým, sochárskym a krajinným celkom zo 17. až 21. storočia. Z nich vyniká hlavne Pamätník Alfonza XII., Krištáľový palác, Veľké jazero, námestie Parterre, Brána Filipa IV., Kráľovské astronomické observatórium a fontána Alcachofa. Okrem toho sa tu nachádzajú aj významné pozostatky Kaplnky svätého Pelaya a Izodora s rímskym pôvodom.
Flóra
náhľad|Listnaté stromy v tzv. Madridskej záhrade, inšpirácia romantizmom náhľad|Mandľovník vo Francúzskej záhrade Retiro disponuje rôznorodou vegetáciou v ktorej sa navzájom ovplyvňujú tri veľké úrovne vegetačnej stratifikácie (trávnatá, kerová a stromová), a to samostatne i medzi sebou. Najpočetnejšia je posledná spomínaná vrstva. V inventári v roku 2014 napočítali spolu 19 034 exemplárov. Veľmi podobné číslo namerali v roku 2012 (19 402) a zároveň omnoho väčšie ako v roku 2004 (17 859), keď sa uskutočnil prvý dôveryhodný súpis. Počet druhov stromov sa zvýšil na 167, čo je o tridsať viac ako v 2004.
Najväčšiu časť stromov v parku tvoria pagaštany konské, viac ako 6 500 kusov, ktoré tvoria 34,5 % lesnej vegetácie. Vo veľkej vzdialenosti za nimi sa umiestnili platany javorolisté (956 ks, 5 %), judášovce strukové (781 ks, 4,1 %) a trachykarpy konopné (651 ks, 3,4 %). Hojne zastúpené sú aj javore poľné, cédre atlantské, brestovce južné, cyprusy vždyzelené, gledíčie trojtŕňové, vtáčie zoby obyčajné, borovice píniové, mandľovníky, duby, agáty biele, sofory, bresty hrabolisté a bresty sibírske. Z každého druhu sa tu nachádza viac ako 300 exemplárov.
Výsadba v Retire prebiehala v 18. až 21. storočí s ohľadom na špecifické krajinné štýly. Každý z nich podmieňuje skladbu a rozdelenie rastlinných druhov v jednotlivých sektoroch. Preto majú listnaté stromy významné postavenie v niektorých záhradách z 19. storočia a dotvárajú romantický ideál krajiny. Na druhej strane na námestí Parterre v barokovom štýle prevládajú vždyzelené zastrihávané kríky a stromy. Tým sa dosiahlo vytvorenie veľkých otvorených priestorov, takmer bez tieňa, v súlade s vkusom 18. storočia.
V 20. storočí niektoré areály navrhli ako malé botanické záhrady. Výborným príkladom je Rosaleda, v ktorej sa nachádza viac ako 4 000 ružových kríkov štyroch rôznych druhov, Francúzska záhrada tvorená približne 300 mandľovníkmi a Záhrada trvaliek a vysokohorských rastlín, kde nájdeme sekvojovec mamutí, maklúru pomarančovú, či araukáriu.
Botanický chodník a jedinečné stromy
náhľad|Plán botanického chodníka Retirský botanický chodník vznikol z iniciatívy správy pre životné prostredie a dopravu mesta Madrid. Snažia sa ním o rozšírenie botanických hodnôt parku. Trasa má dĺžku osem kilometrov a je rozdelená do siedmich sekcií, tzv. botanických ciest, vďaka ktorým sa môžeme priblížiť k 80 druhom stromov, teda k 48 % z celkového počtu druhov v Retire.
Cesta zahŕňa aj návštevu šiestich jedinečných stromov. Oblasť Madrid ich vyhlásila za ojedinelé z dôvodu ich biologického, estetického alebo historického záujmu, či z dôvodu ich vzhľadu alebo rozsahu:
Angeville
Angeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Priehybina
Priehybina je sedlo v pohorí Poľana. Leží približne severozápadne od mesta Hriňová. Je významnou križovatkou turistických trás, keďže sedlom prechádza Rudná magistrála, smerujúca na Poľanu.
Poloha
Nachádza sa v južnej polovici Poľany, v geomorfologickom podcelku Vysoká Poľana. Sedlo leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Detva a v katastrálnom území mesta Hriňová. Sedlo zoviera zo severovýchodu Poľana, z juhozápadu Predná Poľana a leží v južnej časti hrebeňa kaldery bývalého stratovulkánu. Severozápadné úpätie sedla odvodňujú prítoky Hučavy, juhovýchodná časť je pramennou oblasťou Bystrého potoka, na ktorom je južnejšie po prúde Vodopád Bystrého potoka. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná osada Kyslinky, patriaca k obci Hrochoť, juhozápadne ležiaca Hriňová a južne položená Detva.
Sedlo sa nachádza v NPR Zadná Poľana, patriacej do Chránenej krajinnej oblasti Poľana. Neďaleký vodopád je prírodnou pamiatkou. Juhozápadne od sedla sa na svahoch Prednej Poľany nachádza lyžiarske stredisko a Horský hotel Poľana, prístupné cestou z Hriňovej. V sedle sa križujú viaceré turistické trasy a je východzím miestom pre výstup na vrchol Poľany.
Asques (Tarn-et-Garonne)
Asques je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Dekomunizácia v Rusku
Dekomunizácia v Rusku je proces vyrovnania sa s komunistickými odkazmi a minulosťou v zmysle inštitúcií a personálu, ktoré majú tendenciu pripomínať sovietsku minulosť. V porovnaní s úsilím ostatných bývalých predstaviteľov východného bloku a krajín Sovietskeho zväzu, Rusko vykonalo v tomto smere iba obmedzené opatrenia. vpravo|náhľad| Fasáda Veľkého Kremľa bola po rozpustení ZSSR v roku 1991 obnovená do pôvodnej podoby. [[Štátny znak Sovietskeho zväzu|Štátny znak ZSSR a písmená tvoriace skratku ZSSR (CCCP) boli odstránené a nahradené piatimi ruskými orliakmi s dvoma hlavami . Nad orlami bola umiestnená obnova erbu rôznych území Ruskej ríše ]] Významnými protikomunistickými opatreniami v Ruskej federácii sú zákaz Komunistickej strany Sovietskeho zväzu (a vytvorenie Komunistickej strany Ruskej federácie ) ako aj zmena názvov niektorých ruských miest, ktoré sa vrátili k starým názvom, ktoré mali pred revolúciou v októbri 1917 (Leningrad → Petrohrad, Sverdlovsk → Jekaterinburg, Gorkij → Nižný Novgorod; niektoré mestá ako Ulianovsk a Togliatti si svoje mená nechali). Aj keď boli mestá Leningrad a Sverdlovsk premenované, oblasti, ktoré boli pomenované po nich, sa stále oficiálne nazývajú Leningradské a Sverdlovské.
Asques (Tarn-et-Garonne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dekomunizácia v Rusku
Nostalgia za Sovietskym zväzom sa v Rusku postupne zvyšuje. Komunistické symboly sú naďalej dôležitou súčasťou rétoriky používanej v štátnych médiách. Proces dekomunizácie v susednej Ukrajine sa stretol s kritikou Ruska, a sovietske vojnové zločiny sú naďalej pravidelne bagatelizované ako „západný mýtus“.
Pokus o štátny prevrat v auguste 1991
23. augusta 1991, dva dni po neúspechu augustového štátneho prevratu, prezident Boris Jelcin pozastavil existenciu Komunistickej strany ruského SFSR až do vyšetrenia jej úlohy v týchto udalostiach. Toto rozhodnutie bolo realizované aj napriek námietkam sovietskeho prezidenta Michala Gorbačova, ktorý trval na tom, že strana ako celok nie je na vine. Regionálne výbory Komunistickej strany (obkom) v ruskom SFSR a budova Ústredného výboru KSSS na Starom námestí v Moskve boli uzavreté.
24. augusta 1991 Gorbačov rozpustil Ústredný výbor Komunistickej strany Sovietskeho zväzu (KSSZ) a rezignoval ako generálny tajomník, pričom zostal prezidentom Sovietskeho zväzu. Jeľcin 25. augusta vydal ďalší dekrét o znárodnení majetku Komunistickej strany vrátane jej archívov a bankových účtov a o prevode ich kontroly na Radu ministrov RSFSR.
V priebehu niekoľkých týždňov od štátneho prevratu sa Sovietsky zväz rozpadol. Jeľcin 6. novembra 1991 zakázal Sovietsku komunistickú stranu (CPSU). Rozpad Sovietskeho zväzu bol potvrdený v bielovežských dohodách z 8. decembra, ktoré 12. decembra ratifikoval Najvyšší soviet ruskej SFSR. 26. decembra 1991 bol vyhlásený rozpad Sovietskeho zväzu. Jeho najväčšia zložka, Ruská SFSR, bola premenovaná na Ruskú federáciu. Tá bola formálne založená 1. januára 1992 a stala sa nástupníckym štátom Sovietskeho zväzu.
Vyšetrovanie prevratu, 1991 - 1992
Parlamentná komisia pre vyšetrovanie príčin a dôvodov pokusu o štátny prevrat bola založená v roku 1991 pod Levom Ponomariovom, ale v roku 1992 bola rozpustená na naliehanie Ruslana Chasbulatova. Ako člen výboru získal Gleb Jakunin v marci 1992 prístup k tajným archívom KGB a zverejnil materiály o spolupráci moskovského patriarchátu s KGB. Tvrdil, že patriarcha Alexius II., kyjevský metropolita Filaret, Pitrim z Volokolamska a ďalší boli členmi KGB.
V roku 1992 niekoľkí poslanci zažalovali Borisa Jeľcina, požadujúc, aby jeho dekréty o Komunistickej strane z roku 1991 boli vyhlásené za činy, ktoré porušujú princípy súčasnej ústavy. 30. novembra 1992 Ústavný súd Ruskej federácie čiastočne preskúmal vyhlášky a zrušil zákaz komunistickej strany Ruskej SFSR.
Nová hodvábna cesta
300px|náhľad|Hlavné dva koridory Novej hodvábnej cesty  – červenou pozemná trasa, modrou námorná trasa. Nová hodvábna cesta (skratka NHC) alebo tiež stratégia Jeden pás, jedna cesta (One Belt, One Road, skratka OBOR) je hospodárska iniciatíva predstavená prezidentom Čínskej ľudovej republiky Si Ťin-pchingom v septembri 2013, zameraná na zlepšenie dopravnej infraštruktúry pre potreby obchodu.
Ide o komplexnú finančnú a obchodnú stratégiu, ktorá má predstavovať odpoveď ČĽR na nevyváženú geoekonomickú globálnu situáciu a kladie si za cieľ zvýšiť globálny vplyv ČĽR. Vízia Novej hodvábnej cesty obsahuje dve hlavné obchodné cesty. Prvú po súši, ktorá kopíruje starovekú a stredovekú Hodvábnu cestu a vedie z Číny cez Strednú Áziu do Európy (Belt). Druhá, námorná, má viesť cez Melackú úžinu a Bengálsky záliv okolo Indického subkontinentu k východným brehom Afriky a ďalej skrz Suezský prieplav do Európy (Road).
Dôvody pre vznik iniciatívy
Existujú dva dôvody, vonkajší a vnútorný, ktorý prispeli k vytvoreniu NHC. Prvým je tlak na ČĽR zo strany USA. Administratíva Baracka Obamu pripravila medzi rokmi 2009 – 2012 stratégiu nového vyvažovania vo východnej Ázii, nazývanú aj americký pivot. USA sa snažili primäť svojich spojencov v oblasti, najmä Japonsko, Filipíny a Vietnam k väčšej asertivite vo vzťahu k čínskym expanzívnym nárokom pri teritoriálnych sporoch v Juhočínskom a Východočínskom mori. Druhým, interným dôvodom je spomaľovanie čínskej ekonomiky v dôsledku globálnej hospodárskej krízy, šíriacej sa od roku 2008. Kríza spôsobila, že čínske hlavné exportné trhy v USA a v Európe zrazu vykazovali menší dopyt po čínskych produktoch. Čína sa pokúsila tento pokles krátkodobo prekonať stimulom 4 biliónov yuanov do domácej ekonomiky, aby zvýšila kúpnu silu domáceho obyvateľstva. Toto však bolo iba krátkodobé opatrenie a hlasy v ČĽR volali po väčšej orientácii na západ od Číny, do oblasti Strednej Ázie, kde by mohli existovať možnosti pre export.
Počiatky projektu
Prvé zmienky sa objavili v septembri 2013, keď čínsky prezident Si Ťin-pching na návšteve Kazachstanu počas prejavu s názvom 'Promote People-to-People Friendship and Create a Better Future' na Nazarbajevově univerzite v Astane prvýkrát zmienil Iniciatívu ekonomické Hodvábnej cesty, vedené po cestách a železniciach a do určitej miery kopírujúci starovekú Hodvábna cesta v troch smeroch. Prvý do Strednej Ázie, Ruska a Európy, druhá do Perzského zálivu a Stredozemného mora. Tretí do juhovýchodnej Ázie, južnej Ázie a Indického oceánu.
Si Ťin-pching tiež opísal spoluprácu s krajinami Strednej Ázie stojaci na piatich pilieroch: komunikáciu, prepojenosti, uľahčenie obchodu, zlepšenie obehu peňazí a posilnenie trhovej smeny medzi ľuďmi. K väčšej spolupráci krajín má viesť práve Novodobá hodvábna cesta, konkrétne jej dve časti. Druhou o mesiac neskôr načrtol pri návšteve Indonézie počas prejavu v parlamente. Námorná Hodvábna cesta 21. storočia má spájať čínskej východnej prístavy s Európou a má mať dva hlavné smery. Z Číny cez Juhočínske more skrz Indický oceán do Európy a z Číny cez Juhočínske more do južného Pacifiku. Všetky časti cesty využijú už vytvorenú infraštruktúru na súši i na mori. Celkovo je plánované prepojiť na 12 000 kilometrov ciest.
V marci 2014 boli vládou odhalené ďalšie detaily, zároveň väčšina najväčších čínskych priemyselných a finančných spoločností zverejnila svoje plány zahŕňajúce Novodobú hodvábnu cestu do obchodných stratégií. Od roku 2015 získava rozsiahly dopravno ekonomický projekt postupne čoraz konkrétnejšie obrysy. V Číne ho do plánovania zahrnuli všetky administratívne celky a v medzinárodnom meradle sú víziu naklonené prakticky všetky zapojené krajiny. Číne sa podarilo vyjednať rad bilaterálnych i multilaterálnych dohôd. Prehĺbila sa spolupráca s ASEAN a EÚ. Iniciatíva One belt One road je financovaná radom finančných inštitúcií. Napríklad Silk Road Fund, založený v novembri 2014 sa podieľa sumou 40 miliárd USD, Asian Infrastructure Investment Bank (AIIb) založená v júni 2015 čiastkou 100 miliárd USD, BRICS New Development Bank založená v júli 2014 sumou 100 miliárd a China Investment Corp založená v januári 2015 pridala 50 až 100 miliárd USD.
Vzhľadom na povahu celej stavby je nutné brať ohľad aj na ďalšie riziká spojené s realizáciou projektu. Najmä sa jedná o rad bezpečnostných a environmentálnych rizík, ktorých povahou sa Čína musí vedľa geopolitického vyjednávania zaoberať ešte pred samotnou výstavbou celej cesty. Dva segmenty spojené s výstavbou - doprava a samotné stavebné práce vyčnievajú v kontexte dopadu na životné prostredie najviac. Riziká projektu sa tiež riešila na Klimatické konferencii v Paríži v roku 2015.
Zámery jednotlivých štátov
Nová hodvábna cesta vedie od východného pobrežia Číny až do Rotterdamu a každý štát, nachádzajúce sa na trase nové cesty, môže z tejto spolupráce ťažiť ekonomické i kultúrne výhody. Navyše vďaka silnejšej regionálnej spolupráce krajín, zapojených do organizácie, dôjde k zlepšovaniu procesu ekonomickej integrácie a globalizácie. Čína ako hlavný iniciátor vzniku Nové hodvábnej cesty rozhoduje o takmer všetkých dôležitých nariadeniach, ktoré určujú, ako sa bude naďalej táto obchodná cesta vyvíjať. Najdôležitejším čínskym zámerom pri obnovovaní cesty bolo pomôcť domácej ekonomike a uľahčiť čínskou ekonomickú expanziu v zahraničí. Pre Čínu je veľmi výhodné, že trasa začína na pobreží Východočínskeho mora a následne prechádza aj menej rozvinutými provinciami Číny, čo prispieva k tomu, že štátne podniky tu začínajú čoraz viac investovať a jednotlivé regióny sa po ekonomickej stránke vyrovnávajú.
Prvotným plánom obnovenie Hodvábnej cesty bolo zvýšenie čínskeho ekonomického vplyvu v oblasti Strednej Ázie, až neskôr prišla Čína s myšlienkou užšej spolupráce aj s európskymi štátmi. Regionálnu spoluprácu Číny s krajinami Strednej Ázie sa snaží Číňania vylepšiť predovšetkým zlepšením komunikácie, prepojením, uľahčením obchodu a posilnením peňažného obehu. Čínske inštitúcie investovali nemalé prostriedky do zlepšenia infraštruktúry na trase cesty v snahe zvýšenia obchodu s Európskou úniou. Čína chce lepším vyvážením tovaru, kapitálu a práce znížiť domáce nadprodukcii a tiež pomôcť internacionalizácii čínskeho jüanu.
Krajiny Strednej Ázie
Nová hodvábna cesta je veľmi výhodná aj pre štáty Strednej Ázie. Už v roku 2001 vytvorili Shanghai Cooperation Organization (SCO), ktorá spája Čínu, Kazachstan, Kirgizsko, Rusko, Tadžikistan, Uzbekistan, Indiu a Pakistan. Vďaka pomoci od Číny majú tieto krajiny možnosť rýchlo rozvíjať svoju ekonomiku, výrazne zlepšiť bezpečnosť a tiež posilniť svoju stabilitu hlavne po tom, čo sa NATO začalo zameriavať na iné problémy a Rusko má problémy ohľadom Ukrajiny. Tieto zmeny by mali pomôcť v boji proti terorizmu, separatizmu a fundamentalizmu čiže proti nechceným javom, ktoré dlhodobo bránia v lepšie obchodné a ekonomické spoluprácu.
Štáty Strednej Ázie profitujú aj z čínskych investícií do infraštruktúry, lebo práve na území týchto krajín je zaostalosť v oblasti infraštruktúry najvyššia. V rámci transportu sa však nejedná len o pozemnú dopravu, Čína v týchto končinách investuje aj do výstavby plynovodov a ropovodov, čím by chcela vylepšiť dodávky energie ako zo Strednej Ázie, ako aj z oblasti Blízkeho Východu. Momentálne sú čínske ropovody a plynovody zraniteľné, pretože 80% z nich vedie cez Melacký prieliv v juhovýchodnej Ázii. Dôležitým bodom pre čo najlepšie využitie Nové hodvábnej cesty je aj spoločný výskum a výmena dát a technických zručností medzi vysokými školami a rôznymi inštitúciami v krajinách, nachádzajúcich sa pozdĺž trasy. Práve v Strednej Ázii investovala Čína najviac do zlepšenia školstva v snahe vytvoriť z Novej hodvábnej cesty i "rieku vedomostí". Všetky tieto investície, ktoré Čína vykonala na území Strednej Ázie, vylepšujú vzťahy Číny a štátov Strednej Ázie a zväčšujú čínsku sféru vplyvu v tejto oblasti.
Rusko
Tento fakt sa však silne nepáči Rusku, ktoré Strednej Ázii považuje za svoju sféru vplyvu a dostáva sa týmto do konfliktu s čínskymi záujmami. Rusko nemalo žiadnu oficiálnu stratégiu pre Novú hodvábnu cestu, "ich hlavným zámerom je obhajovať svoje záujmy v Strednej Ázii ako za Sovietskeho zväzu." Po nástupe Putina na post prezidenta v Rusku v roku 2000 sa Rusko a Čína začali zbližovať. Zbližovanie krajín znamenalo, že vzťahy Ruska voči Západu sa zhoršovali. Euromajdan a reakcia Ruska ešte viac krajiny zblížili. "Prezident Xi a Putin sa stretli pri začatí Zimných olympijských hier v Soči 6. februára 2014, krátko potom Rusko a Čína podpísali veľkú plynovú dohodu." Jedenásteho septembra 2014 na summite SCO prezidenti Xi a Putin sľúbili kooperáciu na veľkých projektoch a pomoc vo vzájomnom rozvoji.
India a Pakistan
India nie je súčasťou Novej hodvábnej cesty, má svoje vlastné iniciatívy ako "Act East", "Connect Central Asia" a "Cotton route", ktoré priamo súperia s Novou hodvábnou cestou. "Čína vždy chcela obklopiť južnej Ázii 'perlovým náhrdelníkom' - sietí prístavov, spájajúce jej východné pobrežie s Blízkym východom." S Pakistanom je situácia úplne opačná, Čína investuje do Pakistanu a potom, čo sa USA stiahli z Afganistanu, sa stáva jeho hlavným spojencom.
Európa
"Európa sa vidí ako model, ku ktorému by Čína mala ašpirovať. Politika EÚ je založená na domnienke, že ľudské práva bývajú lepšie pochopená a dodržiavané v spoločnostiach s voľným obchodom, investíciami, ľuďmi a nápady." Aj pre Európu môže mať obnovenie tejto trasy veľký význam. Výrazne sa týmto vylepšuje obchod medzi Európou a Áziou, zvyšuje sa šanca na rozvoj daných krajín a investícií, nachádzajúcich sa v týchto štátoch a v neposlednom rade sa vytvárajú užšie hospodárske a ekonomické vzťahy. Čínskym zámerom je tiež vybudovanie silného partnerstva s Európskou úniou a následne vytvorenie spoločného trhu. "V roku 2011 Čína začala nové fórum 16 + 1 pre spoluprácu s krajinami strednej a východnej Európy." Túto skupinu tvorí 11 krajín EÚ (Bulharsko, Chorvátsko, Česko, Estónsko, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Poľsko, Rumunsko, Slovensko a Slovinsko) a päť kandidátov na vstup do EÚ (Albánsko, Bosna a Hercegovina, Čierna Hora, Severnej Macedónsko a Srbsko ). 16. decembra 2014 bolo na schôdzke krajín CEE a Číny dohodnuté, že spolu postaví pozemskú a námorné cestu, ktoré prepoja tieto oblasti. K realizácii tohto plánu musí byť postavená nová železnica z Belehradu do Budapešti a nový prístav v gréckom Pireus.
"Avšak krajiny CEE majú líšiace sa postoje voči Číne. Niektoré sú skeptické, ale väčšina potrebuje mosty, železnice, cesty a balansujú nad rôznymi politickými cieľmi. Krajina CEE sú terčom lobovanie Číny, ale väčšina je přikloněná k podpore pozície Číny medzinárodne i regionálne. Skupina 16 + 1 je dôležitou súčasťou západného konca Novej hodvábnej cesty." Čína si je zreteľne vedomá chudobnejšia politickej kultúry v krajinách niekdajšieho východného bloku; niektorí analytici hovoria o lepších príležitostiach k brainwashing miestnych obyvateľov. Mimo zoskupenie 16 + 1 uprednostňuje Čína lobovať v každom štáte zvlášť. Obchodná cesta má veľký význam aj pre jednotlivé európske štáty. Veľmi dôležitá by cesta mohla byť pre Podleské vojvodstvo, ktoré by sa vďaka tomuto projektu mohlo stať "bránou na východ" a následne zo spolupráce získať sociálne, ekonomické alebo vedecké výhody.
Česko
Ako tvrdí Jiang Li z Čínskej akadémie sociálnych vied, pre Česko hrá vznik cesty veľkú úlohu. Výrazne sa vďaka tejto spolupráci zlepšuje strategické partnerstvo v oblasti techniky, energetické či finančné súčinnosti. Navyše je podľa neho snahou Slovenska stať sa logistickým a dopravným centrom v oblasti strednej a východnej Európy.
V skutočnosti ide v tomto projekte skôr o presadzovaní geopolitických záujmov Číny a prezident Si Ťin-pching už pri predstavení projektu Nové hodvábnej cesty ako predpoklad úspechu označil "päť konektivity", medzi ktorými na prvom mieste zmienil "prepojenie politík" štátov zapojených do globálneho projektu. V auguste 2016 sa Si Ťin-pching vyslovil v tom zmysle, že "je potrebné hľadieť na budovanie mäkkej moci a šíriť normy, pravidlá a idey našej krajiny s cieľom postupne vytvoriť pravidlá multilaterálneho vládnutia, v ktorých by sa výrazne odzrkadlila Čína." V predvečer druhého samitu medzinárodnej spolupráce "Pásu a cesty" pri príležitosti 70. výročia nadviazania diplomatických stykov medzi ČĽR a Československom sa v sídle novín Kuang-ming ž'-pao konalo fórum s názvom "Pás a cesta a prepájanie sŕdc českého a čínskeho ľudu". Na fóre vystúpil Čang Chua, vedúci odboru medzinárodnej spolupráce Oddelenie propagandy Ústredného výboru komunistickej strany Číny. Novo by mali túto propagandu čínskeho hospodárstva, kultúry, spoločnosti a národných zvykov súčasnej Číny sprostredkovať slovenským čitateľom Literární noviny.
Na ekonomickom poli v Česku pôsobí Inštitút Nové hodvábnej cesty s trochu nezrozumiteľná náplňou, ktorý v Prahe založil poradca prezidenta Zemana a niekdajší minister zahraničia v jeho "úradníckej" vláde Jan Kohout. Od roku 2017 je súčasťou Silk Road Think Tank Network (Silks).250px|vpravo|náhľad|Koridory Novej Hodvábnej cesty.
Trasy
Celá obchodná trasa ako taká nebude tvorená iba jednou novo vybudovanou dopravnou cestou, ale vznikne rekonštrukciou a modernizáciou už existujúcich obchodných spojení. Prepojením viacerých koridorov tak vznikne celá sieť obchodných ciest. To zaistí prepojenie najväčších ázijských ekonomík s trhami v Európe a na Arabskom polostrove. V prípade nemožnosti využitia jedného z koridorov (napríklad z dôvodu ozbrojeného konfliktu na území, ktorým železničná či diaľničná sieť bude prechádzať), je v pláne využitie iného koridoru. Čína si takéto rozšírenie možností chce zabezpečiť kvôli súčasnej prílišnej závislosti na preprave uhľodovíkov, na ktorých je jej ekonomika závislá (ropa, zemný plyn, uhlie) cez námornú trasu vedúcu cez Melacký prieliv a Juhočínske more, ktoré môže jediný reálny konkurent ČĽR, námorníctvo USA ľahko blokovať. Do projektu sa ráta so zapojením šiestich dopravných koridorov. Tie budú buď novo vytvorené alebo budú zmodernizované už jestvujúce cesty. Sú to New Eurasian Land Bridge, China – Mongolia – Russia Corridor, China – Central Asia – West Asia Corridor, China – Indochina Peninsula Corridor a China – Pakistan Corridor, Bangladesh – China – India – Myanmar Corridor
New Eurasian Land Bridge
Táto trasa je železničná trasa vychádzajúca z prístavu Lianyungang v čínskej provincii Ťiang-su. Podľa plánu by malo ísť o hlavné spojenie medzi Európou a Čínou. Prechádzať bude siedmimi čínskymi provinciami, ďalej potom Mongolskom, Kazachstanom, západným Ruskom a Poľskom. Končiť by mala v najväčšom európskom prístave, Rotterdame. Cesta z veľkej časti kopíruje existujúcu infraštruktúru Transsibírskej magistrály, ktorej niektoré časti budú musieť prejsť modernizáciou. Čína tiež v súčasnosti rokuje s poľskými a ruskými úradmi o znížení cla, ktorými je prevoz tovaru po tejto trase výrazne zaťažený.
China – Mongolia – Russia Corridor
Tento koridor do budúcnosti počíta s využitím vysokorýchlostnej železnice a cestnej dopravy a je rozdelený do dvoch trás. Severná trasa z Pekingu cez provinciu Che-pej do Ruska, kým druhá, západná trasa, z prístavu Ta-Lien (Dalian) cez mestá Čchang-čchun a Charbin, Vnútorné Mongolsko, cez Mongolsko a mesto Sajnšand až do ruského mesta Čita. Časť tratí, ktorá sa nachádza v Číne, je už dnes v prevádzke a spája veľké čínske mestá. Západná plánovaná trasa je budovaná v spolupráci s mongolskou a ruskou stranou cez programy „Mongolia’s Prairie Road Programme“ a „Russia’s Transcontinental Rail Plan“.
thumb|[[Perlová rieka v Kantone]]
China – Central Asia – West Asia Corridor
Ide o trasu ropovodu a plynovodu. Plánuje prepojenie oblasti Sin-ťiang v Číne, Iránu, Arabského polostrova a sever Afriky. V súčasnosti existuje spojenie začínajúce na hraniciach Turkménska a Uzbekistanu vedúce cez Kazachstan do Číny. Niektoré časti ropovodu v Číne sú aktuálne vo výstavbe, tiež ešte ostáva nutnosť súčasný ropovod prepojiť s už existujúcim na Arabskom polostrove.
The China – Indochina Peninsula Corridor
Prepojenie oblasti delty Perlovej rieky (s mestami ako Šen-čen, Hongkong a Kanton), v ktorej oblasti sa nachádzajú jedny z najväčších kontajnerových prístavov na svete. Plánuje sa spojiť vysokorýchlostnými železnicami a diaľnicami túto oblasť s ďalšími silnými alebo rozvíjajúcimi sa ekonomikami Juhovýchodnej Ázie – ekonomikami ASEANu – Vietnamom, Kambodžou, Thajskom a Mjanmarskom. Končiť by mala v prístave Singapur.
China – Pakistan Corridor
Ďalší z obchodných koridorov, ktorý je dnes vo výstavbe, má spojiť západočínske mesto Kašgar v autonómnej oblasti Sin-ťiang s pakistanským prístavom Gwadar, z ktorého je prístup k Arabskému moru. Železničné spojenie by malo viesť aj cez územie pakistanského Kašmíru, s čím nesúhlasí indická vláda.
Bangladesh – China – India – Myanmar Corridor
Posledný z koridorov predstavuje plánované železničné prepojenie Indie a Číny. V máji 2015 sa indický premiér Módí dohodol na spoločných investíciách s čínskym náprotivkom. V rámci zmluvy v hodnote 22 mld. USD je ako výstavba železnice prepájajúcej oba štáty cez prístavy v Mjanmarsku, ako aj výstavba elektrární a spolupráca v oblasti priesmylu. Väčšina z dohodnutej sumy má smerovať práve do projektov podporujúcich priemysel, než priamo do infraštruktúry koridoru.
thumb|250px|right|Účastníci Fóra Belt and Road v máji 2017, organizovaného v Pekingu prezidentom [[Si Ťin-pchingom. a premiérom Li Kche-čchiangom.]]
Aucamville (Tarn-et-Garonne)
Aucamville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Nová hodvábna cesta
Geopolitické obavy
Rusko sa naopak obáva, že NHC môže nahradiť Severnú morskú cestu cez Severný ľadový oceán, ktorú Rusko v dôsledku globálneho otepľovania plánovalo v budúcnosti využívať. Zároveň ešte väčšiu hrozbu predstavuje čínsky projekt pre ruskú iniciatívu Eurázijskej ekonomickej únie, ktorá je priamo nekompatibilná s OBORom.
Vnútorná obava z prílišnej závislosti na Číne
Výstavba Novej hodvábnej cesty si vyžaduje stabilné domáce a zahraničné prostredie, ale čínske aktivity a investície cez Ázijskú infraštruktúrnu investičnú banku vyvolávajú v zahraničí tiež protesty, kritiku z radov opozičných politických strán a nestabilitu vzhľadom na problémy s korupciou či ochranou životného prostredia.
Aucamville (Tarn-et-Garonne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nová hodvábna cesta
Vnútorná obava z prílišnej závislosti na Číne
Problémy sa objavili v spolupráci s Mjanmarskom. Krajina bola kľúčová pre vybudovanie železničného spojenia z čínskeho Kunmingu do prístavu Kyakpyu. Nová vláda v roku 2011 však projekt vysokorýchlostnej železnice, spoločne s výstavbou priehrady a medenej bane zrušila z obáv z prílišnej závislosti na ČĽR. Opozičná líderka Aung San Suu Kyi však vyzývala na opatrnosť vzhľadom na horlivé odmietanie čínskych investícií.
Aucamville (Tarn-et-Garonne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nová hodvábna cesta
Vnútorná obava z prílišnej závislosti na Číne
Tiež na Srí Lanke sa vyskytli problémy s výstavbou plánovaného prístavu pre čínske kontajnerové lode, najmä pre obavy Indie a zmeny srílanskej vlády. Dlhodobý projekt, ktorý podporoval tiež prezident Mahinda Rajapaksa, sa stal pre vládu finančne neúnosným. Vybudovaný prístav v Hambantote navštevovalo iba minimum kontajnerových lodí a Srí Lanka dlhy, ktoré vznikli z čínskych pôžičiek, nemala ako hradiť. Preto bola nútená v decembri 2017 začať rokovania, ktoré v júni 2018 vyústili do praktického predaja prístavu Číne. Dlhodobý prenájom prístavu Hambantota aj s okolitou pôdou (15 000 akrov) Číne na dobu 99 rokov znamená historický precedens, podobný s britskou akvizíciou hongkongských Nových teritórií v roku 1898 (tiež na 99 rokov) vtedy od Čínskeho cisárstva. Čína tým ovládla teritórium niekoľko sto kilometrov od pobrežia rivala z Indie.
Kontroverzie a problémy projektu
Tento projekt sprevádza už od jeho uvedenia množstva nejasností a problematických bodov. Z počiatku nebolo vôbec jasné, ako si Číňania túto iniciatívu predstavujú, až počas posledných rokov začala nadobúdať konkrétnych obrysov. K finálnej podobe má ale stále veľmi ďaleko. Hlavná otázka stále zostáva, má tento megalomanský projekt zmysel? Odhadovaná cena presahuje jeden bilión dolárov a dokončenie sa plánuje v poriadku tridsiatich až štyridsiatich rokov. Čína by sa tak týmto projektom mohla sama vyčerpať ešte pred jeho dokončením a aj keď sa projekt dotiahne, nie je isté, či to bude výhodné. Ide aj o to, pre koho to bude výhodné. Západné mocnosti na čele s USA sa obávajú dominancie Číny a jej prerode v hegemóna Eurázie, poťažmo celej planéty. Spojené štáty by týmto stratili svoju "vedúcu úlohu" vo svete a zostali by odtrhnuté na západnej pologuli. Jedným z efektov má byť podľa čínskej propagandy tiež zlepšenie zaostalých ekonomík štátov, cez ktoré cesta povedie a zvýšenie životnej úrovne radových obyvateľov. Je ale potrebné zabezpečiť, aby to tak naozaj bolo. Hrozí, že sa výhody budú akumulovať len u úzkych elitných skupín obyvateľstva a tým sa sociálne rozdiely v krajinách ešte zväčší. Čína tiež bude mať veľmi ľahkú cestu z krajín Tretieho sveta dovážať suroviny pre svoj vlastný prospech.
Aucamville (Tarn-et-Garonne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nová hodvábna cesta
Kontroverzie a problémy projektu
Bezpečnostné problémy
V oblasti je mnoho nevyjasnených územných sporov. Spratlyovy ostrovy v Juhočínskom mori sú veľmi dôležitým strategickým miestom a spory sa o ne Čína, Tchaj-wan, Malajzia, Filipíny a Vietnam. Na mnohých ostrovoch sú prítomné ozbrojené zložky niektorých z vyššie uvedených krajín. Juhočínske more je jednou z najviac vyťažených oblastí námorného obchodu a tieto spory rozhodne nepomáhajú vzájomnej spolupráci v tejto dôležitej zóne. Očakávajú sa tu veľké zásoby ropy a ďalších surovín.
Ďalší problém sa vyskytuje v oblasti strednej Ázie. Po rozpade Sovietskeho zväzu sa tu vytvorilo množstvo štátov s problematickými hranicami. Tadžikistan s Kirgizskom nemá vymedzené okolo 25% vzájomných hraníc, podobná situácia sa vyskytuje aj u Uzbekistanu, kde je problematických zhruba 20% hraníc s Tadžikistanom. Tieto tri krajiny tiež vedú veľké spory o vodu a riešenie je zatiaľ v nedohľadne. Miestni politici nie sú schopní riešiť aktuálne problémy a situáciu tiež komplikuje vysoká korupčnosti štátov v oblasti.