cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Banát (Rumunsko a Srbsko)
Banát je historické územie ohraničené riekami Mureš, Tisa, Dunaj a na východe pohorím Južných Karpát. Má rozlohu vyše 28 000 km². Politicky je rozdelené medzi rumunské župy Timiș a Caraș-Severin a východnú časť Vojvodiny v Srbsku.
Od roku 1526 bol súčasťou Osmanskej ríše. Roku 1716/1718 ho znova dobyli rakúske (čiže habsurské) vojská a bola vytvorená rakúska provincia Temešvársky Banát. Vytvorením tejto provincie sa prvýkrát použil výraz banát v tejto súvislosti. V rokoch 1779 až 1918 bol súčasťou Uhorska (len v rokoch 1849-1867 bol rakúskou korunnou krajinou). V roku 1920, po prvej svetovej vojne, bol rozdelený medzi Rumunskom a (budúcou) Juhosláviou, malá časť pripadla Maďarsku.
Českoleská oblast
Českoleská oblast (staršie: Českoleská podsoustava resp. Českoleská podsústava) je geomorfologická oblasť rozkladajúca sa na pomedzí juhozápadných Čiech a východného Bavorska. V rámci českého geomorfologického členenia patrí pod Šumavskú subprovinciu, spolu so Šumavskou hornatinou, ktorá na ňu nadväzuje na juhovýchode.
Banát (Rumunsko a Srbsko)
Od 17./18. storočia ho po vyhnaní Osmanov obývali Maďari, Rumuni, Srbi, Nemci, v malej miere Slováci a Česi.
Českoleská oblast
V Bavorsku sa čiastočne prekrýva s oblasťou Oberpfälzisch-Bayerischer Wald, ktorá je definovaná v rámci nemeckého členenia a zodpovedá nemeckej časti Šumavskej subprovincie. Na severozápade sa Českoleská oblasť dotýka Krušnohorskej hornatiny, resp. Thüringisch-Fränkisches Mittelgebirge (Smrčiny), Podkrušnohorskej oblasti (Chebská panva) a Karlovarskej vrchoviny. Na severovýchode prechádza do Plzeňskej pahorkatiny.
Gašpar Rovňan
Gašpar Rovňan (* 8. január 1870, Hvozdnica† 1. november 1944, Zlaté Moravce) bol slovenský verejný činiteľ, úradník.
Českoleská oblast
Členenie
Českoleská oblast sa delí na nasledujúce celky:
Nemecká časť sa delí na nasledovné celky:
Krtíš
Pramení v Krupinskej planine pod Vrsáčom v nadmorskej výške okolo  Tečie na juh územím VVP Lešť, napája malú vodnú nádrž a opúšťa VVP Lešť. Po výtoku z nádrže sa koryto rieky rozširuje a vteká do úzkeho údolia, kde sa esovito stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Neskôr sa dolina značne rozširuje, pred osadou Dolina sa opäť prudko stáča a tečie juhozápadným smerom, okrajom Modrého Kameňa, kde priberá svoj prvý významnejší prítok, ľavostrannú Riečku a koryto sa stáča viac k juhu. Ďalej preteká cez Veľký Krtíš a na krátkom úseku tečie opäť na juhovýchod, pri obci Malý Krtíš priberá zľava Medokýšny potok a tečie na juh popri Novej Vsi a Sklabinej. Tu priberá svoj najvodnatejší prítok, pravostranný Plachtinský potok. Preteká rovinatým územím Ipeľskej kotliny s početnými vývermi minerálnych vôd, sprava priberá Zajský potok neďaleko osady Peserany. Veľkým oblúkom obteká z východu obce Želovce a Záhorce a v ich katastroch priberá zľava najprv Želovský potok a potom Záhorský potok. Stáča sa na juhozápad a neďaleko obce Slovenské Ďarmoty ústi do Ipľa.
Nižný Novgorod
Nižný Novgorod (1932 – 1991 Gorkij) je piate najväčšie mesto v Rusku po Moskve, Petrohrade, Novosibirsku a Jekaterinburgu. Žije tu asi 1 259 000 obyvateľov (2018). Je sídelným mestom Nižnonovgorodskej oblasti a celého Povolžského federálneho okruhu. Nižný Novgorod leží asi 400 kilometrov na východ od Moskvy.
Dejiny
Pevnosť Nižný Novgorod bola založená v roku 1221 veľkým kniežaťom vladimirským Jurajom II. na sútoku významných riek Volga a Oka. Aby sa názvom odlíšila od staršieho Novgorodu Veľkého, dostala prívlastok Nižnij. Ako jedno z mála ruských miest (ďalšími boli napríklad Moskva alebo Tver) uniklo v 13. storočí skaze za veľkého mongolského vpádu. Postupne sa Nižný Novgorod stal významných obchodným strediskom a po osamostatnení aj politickým centrom, kde preniesol po koncentrácii so suzdaľským kniežatstvom knieža Konstantin Vasilievič (1331 – 1365) svoju rezidenciu. Za jeho syna Dmitrija sa tu stavali veľké a výstavné kostoly aj opevnenia.
Terajšia nižnenovgorodská pevnosť – kremeľ, vybudovaná v rokoch 1501 – 1515 staviteľom Petrom Vlachom, bola dôležitou baštou Moskovskej Rusi proti tatárskemu Kazaňskému chanátu, keď odolala obliehaniu roku 1520 a ďalšiemu roku 1536. V čase smuty roku 1612, zohrala Novgorodská hotovosť, vedená kupcom Kuzmom Mininom a kniežaťom Dmitrijom Požarským, rozhodujúcu úlohu pri vyhnaní Poliakov z Moskvy a nastolení dynastie Romanovcov. Hlavné novgorodské námestie dnes nesie Mininove meno a pomník, sám Minin je pochovaný v chráme archanjela Michaela v súčasnom Kremli. Počas obdobia zmätkov a bojov s Poliakmi a Švédmi bolo mesto takmer celé zničené.
V roku 1817 boli do mesta prenesené Makarjevské trhy, ktoré prilákali milióny ľudí, od tejto doby sa Nižnij Novgorod stal zavedeným mestom ruského obchodu. To spôsobilo koncom 19. storočia tiež rozvoj priemyslu, vďaka ktorému sa stalo mesto ozajstným obchodným uzlom Ruska. Po októbrovej revolúcii bol Nižnij Novgorod premenovaný na Gorkij (1932), podľa miestneho rodáka Maxima Gorkého a to ešte za jeho života. V 80. rokoch 20. storočia tu bolo vybudované metro, dnes má mesto aj letisko, moderné divadlá a iné inštitúty. V meste tiež sídli spoločnosť GAZ, vyrábajúca automobily.
V januári 2019 Nižný Novgorod obsadil prvé miesto spomedzi ruských miest a 109. na svete v rebríčku životnej úrovne.
Prírodné podmienky
Nižný Novgorod sa nachádza pri sútoku dvoch najväčších vodných ciest Európskej časti Ruska - riek Volgy a Oky. Mesto je rozdelené Okou na dve časti - na východnú vyvýšenú náhornú, ktorá sa nachádza na pravom brehu Oky a Volgy na severozápadnom okraji Povolžskej vrchoviny, teda na Ďatlových horách; a západnú časť (na ľavom brehu Oky a na pravom brehu Volgy), ktorá je nížinná.
Dĺžka mesta po prúde Oky je 20 km, po prúde Volgy okolo 30 km. Na území mesta sa nachádza 33 jazier a 12 riek. Najväčšie jazero v meste je Meščerské, nachádza sa v Kanavinskej oblasti, rozloha jeho vodnej plochy činí 13,6 ha.
Podnebie v Nižnom Novgorode je mierne kontinentálne, s chladnou dlhotrvajúcou zimou a teplým, no v porovnaní so zimou krátkym letom. V dôsledku rozdielov povrchu tohto kraja je v nížinnej časti mesta trochu teplejšie ako v náhornej. V nej je aj viac zrážok ročne, v priemere o 15-20%. Priemer ročných teplôt je +4,8°C, rýchlosť vetra 2,8 m/s a vlhkosť vzduchu 76%.
Slnko v meste svieti 1775 hodín ročne. Maximálna dĺžka svetlého dňa je v júni, 17 hodín a 44 minút, minimálna je v decembri - 6 hodín a 52 minút. Oblačnosť je v zime pomerne veľká - 75-80% času je obloha pokrytá mrakmi, od apríla do júna je pravdepodobnosť jasného neba približne 49-56%. Na jeseň a v zime je obloha častejšie pokrytá mrakmi ráno a cez deň sa vyjasňuje. Naopak na jar a v lete je bezoblačné počasie ráno a uprostred dňa sa vyskytujú mohutné kopovité oblaky, ktoré k večeru miznú.
Ivan Vladimír Roy
Ivan Vladimír Roy (* 14. december 1922, Púchov - † 13. august 1987, Stará Ľubovňa, pochovaný v Martine) bol diplomat, vysokoškolský pedagóg, prekladateľ.
Životopis
Pochádzal z rodiny patriacej k zemianskemu stavu ktorej predkovia, francúzski hugenoti, podľa rodinnej tradície prišli na Slovensko pred náboženským prenasledovaním z Francúzska. Študoval na Obchodnej akadémii v Martine, v roku 1945-1947 škandinávsku filológiu a nórčinu na univerzite v Oslo, 1947-1952 na Diplomaticko-politickej fakulte Vysokej školy sociálnych a politických vied v Prahe. Účastník SNP, redaktor úradu propagandy SNR v Banskej Bystrici (1944). Legačný tajomník veľvyslanectva v Oslo. Pracovník štátnej správy, kultúrnych a osvetových zariadení, SVKL a odborný asistent Katedry vedeckého komunizmu ÚML SVŠT v Bratislave. Politicky prenasledovaný, rehabilitovaný. Zaoberal sa dejinami filozofie, jazykmi, zvlášť nordistikou. Propagátor a organizátor československo-nórskych kultúrnych vzťahov. Autor príležitostných článkov. Prekladal z ruštiny. Systematicky sa venoval dielu B. Björnsona.
3594 Scotti
3594 Scotti je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 11. februára 1983.
Hermann Helmer
Hermann Helmer (* 13. júl 1849, Harburg, Nemecko – † 2. apríl 1919, Viedeň, Rakúsko) bol nemecký architekt, ktorý pôsobil vo Viedni v spoločnej architektonickej kancelárii spolu s Ferdinandom Fellnerom.
Životopis
Najskôr sa vyučil za murára a následne navštevoval stavebnú priemyslovku v Nienburg/Weser. Po štúdiu na Akadémii výtvarného umenia v Mníchove u Rudolfa Gottgetreua vstúpil do ateliéru k Ferdinandovi Fellnerovi do Viedne, kde v roku 1873 spolu založili vlastný ateliér Fellner und Helmer a stali sa najvýznamnejšími staviteľmi divadiel v celom Rakúsko-Uhorsku.
Ateliér Fellner a Helmer
Ateliér Fellner a Helmer (Fellner und Helmer) bol založený v roku 1873. Koncom 19. storočia bol jedným z najznámejších architektonických ateliérov vo Viedni. Jeho majitelia architekti Ferdinand Fellner (1847 – 1916) a Hermann Helmer navrhli a vyprojektovali za 43 rokov svojej spolupráce viac ako 200 stavieb, ktoré boli realizované predovšetkým na území vtedajšieho Rakúsko-Uhorska. Väčšina nimi navrhnutých budov dodnes existuje a nájdeme ich v oblasti od Švajčiarska po Rusko. Budovy sú väčšinou postavené a vyzdobené v historizujúcom slohu (neorenesancia, neoklasicizmus, neobarok), niekedy s prvkami secesie. Častými spolupracovníkmi ateliéru pri výzdobe interiérov i exteriérov budov boli významní umelci svojej doby – Gustav Klimt a Ernst Klimt, Franz Matsch, Hans Makart, Theodor Friedl a mnoho ďalších.
Špecializáciou tohto ateliéru boli budovy divadelné a koncertné, na ktoré sa títo architekti zamerali podstatnou mierou na bezpečnosť a funkčnosť prevádzky divadla. Bezpečnostné hľadiska začala hrať dôležitou úlohou pri stavbe týchto budov potom, čo koncom 19. storočia vyhorel celý rad divadiel v Európe i USA. Práve Ateliér Fellner a Helmer zareagoval na nový dopyt najrýchlejšie a dôraz na bezpečnostné hľadiska sa stal dôležitou súčasťou jeho firemnej povesti.
Vďaka tomu boli architekti Fellner a Helmer v priebehu roku poverení návrhom a realizáciou asi 50 divadelných budov – napr. v Záhrebe, Salzburgu, Berlíne, Segedíne, Bratislave, Grazi, Zürichu, Budapešti a samozrejme vo Viedni (napr. Volkstheater alebo koncertná sála Ronacher). Na území Česka nájdeme ich divadelné budovy v Prahe (Státní opera), Brne (Mahenovo divadlo), Liberci, Jablonci nad Nisou a Karlových Varoch.
Okrem bezpečnostných hľadísk bola firma Fellner a Helmer vyhlásená tiež tým, že mala prijateľné ceny a presne dodržovala termíny. Aj vďaka tomu získali títo architekti zákazky na rad ďalších stavieb rôzneho využitia a účelu – projektovali panelové domy (tých bolo viac ako 100, asi najznámejší je luxusný obytný komplex Margarethenhof vo Viedni), obchodné domy (tých bolo 27), vily, paláce a zámky (týchto stavieb projektovali asi 60, na území Česka napr. zámok Žinkovy), hotely, továrne, hvezdárne a kúpeľné budovy a kolonády. Výraznou mierou zasiahli do celkového vzhľadu predovšetkým dvoch kúpeľných miest – Badenu a Karlových Varov. V Karlových Varoch bolo podľa ich plánov postavených asi 20 budov. Medzi najznámejšie patria už vyššie zmienené divadlo, a tiež Cisárske kúpele, Grandhotel Pupp, rozhľadňa Goethova vyhliadka, Kolonáda Sadového prameňa.
Ateliér Fellner a Helmer sa stal vďaka jeho účinnosti, spoľahlivosti pri realizácii stavby, prísnemu dodržiavaniu zásad požiarnej ochrany budov ale aj prihliadaniu na akustické hľadiská doďaleka známym. V nadväznosti na úspešné projekty budov divadla dostávali Fellner a Helmer často tiež objednávky pre bytové a obchodné domy alebo vily a vidiecke domy.
Výraz
Na priečelia stvárňovali Fellner a Helmer ako základný prvok motív kombinovaný v bohatstve prvkov. Používali hlavne portikus, lódžie, portály a bočné veže. Štylisticky zvolili Fellner a Helmer formy, ktoré mali korene v renesancii, motívy baroka, rokoka, ale tiež empíru. Cez takéto modifikácie boli spracované nové riešenia. Pozoruhodné je, že podnety pre jednotlivé dekoračné prvky boli zachytené v historických budovách minulých období. Bytové a obchodné domy ukazujú rovnaké formy a vyznačujú sa funkcionalistickým a zároveň reprezentatívnym spôsobom tvorenia. Otvorenosť voči moderným materiálom sa ukazuje na projekte domu na Karntnerstrasse 12 vo Viedni, kde použili železobetónový skelet.
Diela (výber)
S Fellnerom:
Šimocuki
Šimocuki bol siedmy torpédoborec triedy Akizuki imperiálneho loďstva počas druhej svetovej vojny.
Opis
Šimocuki patril k druhej sérii torpédoborcov triedy Akizuki. Tá bola pôvodne navrhnutá ako trieda protilietadlových sprievodných plavidiel, s hlavnou výzbrojou ôsmich 100 mm/65 diel typu 98 (4xII). Bol prvým torpédoborcom z druhej série tohto typu, postavený v rámci rozšírenia programu z roku 1941 (výstavba číslo 360).
Lodný kýl bol položený na výstavbu 6. júla 1942 v lodeniciach Micubiši v Nagasaki, trup sa začal budovať 7. apríla 1943, a loď vstúpila do služby 31. marca 1944. Názov, rovnako ako ostatné torpédoborce ​​v sérii, bol spájaný s Mesiacom a znamenal Mrazivý Mesiac.
Služba
Po započatí služby začala jeho posádka cvičiť v japonských vodách. V júni 1944 bol pridelený k 10. eskadre torpédoborcov 3. loďstva (spolu so sesterskými Akizuki, Hacuzuki a Wakacuki). Zúčastnil sa teda námornej bitky vo Filipínskom mori, kde 19. - 20. júna 1944, sprevádzal lietadlové lode v skupine admirála Ozawu. V dňoch 4. - 15. augusta 1944 sprevádzal konvoj HI-70 zo Singapuru do Moji (Kitakjúšú).
Šimocuki sa zúčastnil bojov 25. októbra 1944 v blízkosti mysu Engaño, v zväze lietadlových lodí admirála Ozawu. V 8. - 16. novembra robil sprievod bojovým lodiam "Ise" a "Hjúga" z Kure do Manily.
24. novembra 1944 v Singapure sa stal vlajkovou loďou 31. flotily admirála Heitaró Edo. Deň nato, 25. novembra 1944 bol torpédovaný dvoma torpédami na západ od Bornea, 220 námorných míľ východne od Singapuru, americkou ponorkou USS Cavalla a potopil sa aj s väčšinou posádky, štábom i dôstojníkmi, vrátane veliteľa 41. divízie - admirála Kiichira Wakidu a Eda, v polohe 2° 21′ N 107° 20′ E.
Middletown
Middletown môže byť:
Luc-la-Primaube
Luc-la-Primaube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Skalice (okres Hradec Králové)
Skalice je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 568 obyvateľov, z toho 293 mužov a 275 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 38,0 roka, ženy 41,8 roka).
3595 Gallagher
3595 Gallagher je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 15. októbra 1985.
František Xaver Roys
František Xaver Roys (* 23. september 1713, Banská Bystrica - † 1. marec 1768, Viedeň) bol pedagóg a publicista.
Životopis
Od roku1727 príslušník jezuitskej rehole, študoval na rehoľných univerzitách, PhDr., ThDR. Učiteľ filozofie a etiky v Grazi, 1738-1739 na gymnáziu v Bratislave, učiteľ poézie, rétoriky, teológie, magister novicov a duchovný v kláštore sv. Anny vo Viedni. Autor príležitostných rečí, dramatických cvičení, práce o etike a prirodzenom práve, tlačou vydal dizertáciu P. Casatiho.
Institut polytechnique des sciences avancées
Od roku 1998 je škola súčasťou IONIS Education Group.
Charenton-le-Pont
Charenton-le-Pont môže byť:
Middletown (New York)
right|thumb|Stanica v Middletowne v roku 1971
Middletown je mesto v americkom štáte New York v okrese Orange County. V roku 2000 tu žilo vyše 25-tisíc obyvateľov.
Leží na severnej hranici metropolitnej oblasti Greater New York.
Choisy-le-Roi
Choisy-le-Roi môže byť:
3596 Meriones
3596 Meriones je planétka s priemerom 175 km, ktorú objavil P. Jensen, K. Augustesen 14. novembra 1985.
Saint-Blin
Saint-Blin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Friesenheim (Bas-Rhin)
Friesenheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ken Klee
Ken Klee je americký bývalý profesionálny hokejista, ktorý hrával v kanadsko-americkej NHL. Hrával na pozícií obrancu. Bol draftovaný v roku 1990 klubom Washington Capitals. V júli 2006 podpísal ako voľný agent zmluvu s klubom Colorado Avalanche. Tu odohral 81 zápasov, pred sezónou 2007-08 podpísal zmluvu s klubom Atlanta Thrashers. Na počiatku sezóny 2008/2009 bol vymenený spolu s Bradom Larsenom a Chadom Painchaudom do tímu Anaheim Ducks za Mathieu Schneidera. Vednie však s jeho výkonmi nebolo spokojné, tak ho umiestnilo na waivers listinu. 28. októbra 2008 si ho odtiaľ vybral klub Phoenix Coyotes.
Lugan (Aveyron)
Lugan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 331 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slanina (pokrm)
thumb|Slanina thumb|Surové plátky slaniny Slanina (v subštandarde, nárečovo alebo zastarano špek, z nem. Speck) je pokrm pripravený (spravidla údením) z podkožnej tukovej vrstvy ošípaných. V tradičnej slovenskej ľudovej kuchyni šlo o významnú potravinu. Vyrába sa predovšetkým z bravčového bôčika, stehna alebo chrbta. Samotná slanina sa vyrába naložením do soli na niekoľko týždňov a neskôr prípadným vyúdením.
Použitie
Slanina sa používa buď v surovom stave v studenej kuchyni, alebo sa ďalej tepelne spracúva ako hlavná súčasť jedla alebo jeho doplnok.
Výživné hodnoty
Jeden 20 gramový plátok slaniny obsahuje 5,4 gramov tuku a 4,4 gramov proteínov. Štyri kúsky slaniny môžu obsahovať až do 800 mg sodíka, čo je rovnaké ako u 1,92 g soli. Množstvo tuku a proteínov však závisí od typu úpravy danej slaniny.
Dopad na zdravie
Štúdia z roku 2007, ktoré vykonala Columbia University, naznačuje spojenie medzi konzumáciou údených jedál (ako je slanina) a chronickou obštrukčnou chorobou pľúc. Konzervant dusitan sodný má tiež podiel na tomto ochorení.
Archer John Porter Martin
Archer John Porter Martin, FRS (* 1. marec 1910, Londýn – † 28. júl 2002, Llangarron, Herefordshire) bol britský chemik, ktorý v roku 1952 spolu s Richardom Synge získal Nobelovu cenu za chémiu za „vynález časticovej chromatografie“.
Jeho otec bol praktický lekár. Martin v roku 1932 vyštudoval univerzitu v Cambridgi. V roku 1948 začal pracovať v Medical Research Council. Zaoberal sa biochémiou, konkrétne vitamínmi E a B2 a separáciou aminokyselín.
V roku 1943 si vzal Judith Bagenalovú, s ktorou mal syna a tri dcéry. Na konci života mal Alzheimerovu chorobu.
Vojtech Roys
Životopis
Narodil sa v roku 1722 v Banskej Bystrici. V roku 1737 vstúpil do jezuitskej rehole. Po teologických štúdiách nem. kazateľ v Banskej Bystrici, potom v Petrovaradíne, kde sa stal obeťou moru. Literárne činný, autor cirkevno-historických prác a zbierky lat. modlitieb. Zomrel roku 1755 v Srbskom Petrovaradine.
Malleus maleficarum
náhľad|Titulná strana siedmeho vydania (1520). Malleus maleficarum (po slovensky Kladivo na čarodejnice) je po latinsky písaná rukoväť dominikánov Heinricha Kramera (asi 1430 – 1505) a Jakoba Sprengera (asi 1436 – 1494), ktorú vydali v roku 1487. Sprengerov príspevok ku knihe je sporný. Pôsobil síce istý čas ako inkvizítor, ale nevenoval tomu toľko úsilia ako Kramer. Sprenger bol doktorom teológie, pôsobil ako profesor teológie na Kolínskej univerzite od roku 1480 ako dekan teologickej fakulty.
Je to veľmi náročne dielo, kde autori dokazujú z teologického hľadiska existenciu bohom dovoleného čarodejníctva zlučiteľného s jeho nekonečnou dobrotou a vysvetľujú podobné zdanlivo protichodné veci. Správne vysvetľuje vtedajší episkopálny kánon, ktorý hovorí, že každý, kto verí, že niekto môže byť zmenený do inej podoby, je horší ako pohan a pod. Autorom sa v diele podarilo prevrátiť toto tvrdenie a našli v ňom pravý a nie iba povrchný význam slov, takže nakoniec presvedčia čitateľa, že episkopálny kánon potvrdzuje existenciu čarodejníctva a popierať to je kacírstvo. Kniha je písaná formou otázok a sporu. Autori postupne vysvetľujú jednotlivé námietky zástancov neexistencie čarodejníctva. Postupne vysvetľujú hmotné pôsobenie nehmotných diablov, ktorí si prenajímajú telo lebo vlastné nemajú, ich rôznym činnostiam a vysvetľujú ich teologický význam. Kniha často obsahuje popisy čarodejníctva súvisiace so sexualitou (obcovanie sukkubov a inkubov, odnímanie pohlavných údov, pričarovaná impotencia, očarovanie veľkou láskou a pod). Taktiež pri týchto činnostiach sa vysvetľuje prečo sa tak deje a čo tým diabol chce dosiahnuť a vyvracia teologické námietky iných teológov o nemožnosti týchto javov.
Podnetom na vydanie knihy bola pre autorov bula Summis desiderantes affectibus  "Celou dychtivosťou žiadajúci" pápeža Inocenta VIII. z roku 1484. Bula zahrňuje spomienku na oboch neskorších autorov Kladiva a pápež ich označuje ako svojich milých synov a povzbudzuje ich k aktívnej činnosti. Zmienka o Kramerovi a Sprengerovi je odpoveďou na ich dôraznú sťažnosť ohľadom prekážok, ktorú im niektorí aj cirkevní predstavitelia kládli pri inkvizítorskej práci. Rukopis knihy bol hotový v roku 1485 a už o rok vyšla tlačou v Štrasburgu. Ide teda o jednu z prvých kníh tlačených kníhtlačou. Často sa namieta, že nejde o knihu oficiálne uznanú cirkvou. Keďže v čase vydania knihy niečo ako oficiálny dokument či jeho uznanie (samozrejme okrem pápežských, ktorý boli oficiálne sami od seba keďže ich vydávala hlava cirkvi) neexistoval, túto pripomienku niektorí považujú za irelevantnú.
Postupne si kniha vybudovala povesť najčastejšie používaného zdroja informácií o čarodejníctve. Kniha nemala na čarodejnícke procesy okamžitý účinok, ale ovplyvnila predstavy o čarodejníctve. Neskôr, v dobe vrcholu čarodejníckych procesov, bola však už klasickým dielom vo svojom odbore a stala sa rukoväťou mnohých lovcov čarodejníc.
Oficiálna inkvizícia sa od spisu dištancovala a pápež sv. Pius V. (1566 – 1572) nariadil dať túto knihu na Zoznam zakázaných kníh.
Vznik knihy
Autori žiadali pre knihu dobrozdanie od teologickej fakulty kolínskej univerzity, ktoré napokon roku 1478 získali. Podľa tvrdenia niektorých historikov bolo toto dobrozdanie čiastočne sfalšované. Iní autori toto tvrdenie v poslednej dobe spochybnili. Pápež Pius V. (1566 – 1572), ktorý čarodejnícke procesy v pápežskom štáte zakázal, nariadil dať knihu na index zakázaných kníh.
Význam knihy
Kniha sa stala v Európe nesmierne populárnou a v dobách svojej najväčšej slávy bolo Kladivo druhou najpredávanejšou knihou hneď po Biblii, do konca 17. storočia bolo vydané viac ako 30-krát a vytlačené v asi 30 tisíc exemplároch. Kniha vyšla aj v češtine, v roku 2000 ju vydalo nakladateľstvo Otakar II.
Kniha je obrazom doby, ktorú charakterizoval strach a neistota, kedy obyvatelia Európy hľadali vinníkov za svoju situáciu. Literatúra, ktorá sa venovala čarodejniciam, vystriedala v tej dobe v popularite legendy o svätcoch a podobné knihy možno považovať za určité bestsellery.
Obsah knihy
Kniha je rozdelená do troch častí:
Na rozdiel od všeobecne prijímaného mýtu kniha je skúpa ohľadom opisu mučenia. Dokonca ho niekedy neodporúča. V 3. časti knihy je dokonca vyslovene uvedené že násilím vynútené priznanie nemusí odhaliť pravdu a preto treba k mučeniu pristupovať s rozvahou.
'''Otázka XXII 3. časti knihy''' ''..Ale viac-menej nech sa sudca neusiluje vydať onú osobu na mučenie, lebo to by sa malo stáť iba pri nedostatku iných dôkazov....ale ak obžalovaná odmieta povedať po mnoho napomenutiach a presviedčaní príbuznými pravdu nech je ľahko mučená... majúc ale na pamäti, že mučenie často zlyháva, lebo niektorí sú tak mäkkého srdca, že niektorí už pri najmenšej bolesti priznajú čokoľvek bez ohľadu na to či je to pravda alebo nie. ''
Samozrejme, že pre zatvrdlé čarodejnice je predpísané časté a opakované mučenie. Je si treba však uvedomiť, že mučenie (to sa v Rakúskej monarchii zákonne používalo ešte za čias Márie Terézie ) a ťažké fyzické tresty boli v tom čase úplnou samozrejmosťou aj pri svetských prečinoch. Z tohto hľadiska s istým nadľahčením možno knihu nazvať liberálnou. Priznáva obvineným dokonca právo na pridelenie advokáta (aj keď nie je explicitne napísané, že žiadosti sa musí vyhovieť) čo tiež nebolo v tých časoch samozrejmosťou (pre nevoľníka bolo zvyčajným trestom obesenie bez súdneho procesu len na základe rozhodnutia svetskej autority).
'''Otázka X 3. časti knihy''' Aké sú dovolené druhy obhajoby s ustanoveným advokátom Pri povoľovaní obhajoby treba dodržať..Za prvé že advokát má byť pridelený (Tu ide o to, že si ho nesmie sama vybrať nie o explicitné uznanie práva, kniha však nehovorí nič o tom kedy má byť žiadosť zamietnutá, ale venuje sa spôsobu práce advokátov)''Za druhé, že advokát nesmie poznať svedkov....Advokát musí riadne viesť v troch veciach obhajobu: Za prvé nebyť rozvláčny...predvolávať falošných svedkov... nesmie vznášať protiobvinenia...''
Dovoľuje v istých prípadoch dokonca odvolania a nabáda autoritu, ktorá o zákonnosti odvolania rozhoduje k zodpovednosti a odporúča aj pomerne dlhú dobu až 1 mesiac aby o zákonnosti odvolania rozhodol.
'''Otázka XXXV 3. časti knihy''' ''..., že sudca postupoval v rozpore s pravom a spravodlivosťou, napr. nedovolil mu hájiť sa, že rozhodol iba na vlastnú zodpovednosť bez porady s inými či dokonca bez súhlasu biskupa... je možné odvolanie prijať. Sudca má požiadať o kópiu odvolania..a ak mu ju obvinený dá... má mať na odpoveď ešte dva dni a ešte ďalších tridsať aby pripravil správu pre vyššieho sudcu... A aj keď môže na odvolanie odpovedať ihneď ak je zdatný a skúsený je lepšie vyčkať lehotu 10 dní alebo 20 dní alebo 25 dní.''
Takéto praktiky určite neboli pre bežných ľudí a ani pri skutočných čarodejníckych procesoch sa neaplikovali. Taktiež popisy neskorších súdnych procesov ako aj procesy zobrazené vo filmových dielach nie sú v súlade s predpismi Kladiva. Najbežnejším mýtom je používanie ordálu či božích súdov, ktoré kniha zakazuje a ich uplatňovanie pokladá za kacírstvo. V minulosti tieto božie súdy ako vodná, ohňom a iné (či už také v ktorej nemohol alebo aj celkom jednoducho mohol obvinený obstáť, podľa toho čo sa hodilo) sa pravdaže robili. Je teda úplne zjavné, že kniha sa v skutočnosti nikdy neaplikovala. Ak bola neskôr kniha daná na index zakázaných, tak to bolo kvôli teologickým nepravdám ako z nejakých humanitných dôvodov. Dôvodom týchto mýtov, ktoré propagovali najmä antiklerikálne založení ľudia je zrejme veľká popularita tejto knihy, asi by sa ťažko našla iná tak všeobecne známa kniha zaoberajúca sa touto témou. Pričom dochádzalo často k prekrúcaniu významu. Napr. kniha spochybňuje zákonnosť skúšky ohňom pričom logicky uvádza, že nie je prirodzené aby sa niekto nepopálil a preto ak sa niekto nepopáli je to čarodej.
'''Otázka XVII 3. časti knihy''' ''..a aj keď sa človek nezapojí do takej skúšky so zlým úmyslom, tak preto, že sa to len zdá zlom treba sa jej zdržať. Odpovedám: (ide o odpoveď na otázku ohľadom tejto skúšky) Takéto skúšky sú nezákonné z dvoch dôvodov...o tom čo nie je povolené treba povedať, že je poverečné (kacírske)''
To sa nesprávne často vykladá, že kniha hovorí to že obvineného možno uznať za vinného bez ohľadu na výsledok skúšky a odôvodniť to tým, že v skúške neuspel ak sa popáli a čarodejníctvom v prípade ak sa nepopáli. V skutočnosti sa také tvrdenia v knihe nenachádzajú a uvedený príklad je len argumentáciou neprípustnosti takejto skúšky. Podobne je to aj s inými tvrdeniami.
Veľmi zaujímavá je 1. otázka 3. časti o tom kto je právomocným sudcom čarodejníc. Pričom sa autori snažia presvedčiť (podľa niektorých formulácií doslova vyhnúť), že právomocným sudcom v prípade čarodejníctva je obyčajný svetský či cirkevný súd. Inkvizítor je nevyhnutne právomocným sudcom iba ak čarodejnica je zároveň kacírka, teda žena ktorá sa mýli vo viere. Pričom polemizujú a dokazujú omyl španielskych inkvizítorov ktorí boli opačného názoru.
'''Otázka I 3. časti knihy''' ..našim hlavným zámerom v tomto diele je dokázať ako s božou radosťou môžeme my hornonemeckí inkvizítori byť zbavení povinnosti súdiť čarodejnice...
'''Otázka I 3. časti knihy''' A preto my, nemeckí inkvizítori spolu s blahoslaveným Antonom keď sa zaoberal takou vecou hovoríme, že krstiť veci, uctievať diabla, obetovať mu, rozšliapať telo Kristovo a všetky také hrozné zločiny nerobia z človeka kacíra, pokiaľ neexistuje omyl v jeho chápaní.(viery)
Malleus nie je nijako zvláštna svojim obsahom, podobné argumenty a recepty sa nachádzajú v iných traktátoch o čarodejníctve tej doby, v ktorej prepukla povera o existencii čarodejníctva. Výnimočná je však svojim militantným a fanatickým štýlom autorov – vina, ktorú prikladajú hriechom čarodejníc, nie je pokladaná ako u ostatných autorov za slabosť, ku ktorej je potrebné mať ohľady, ale je akoby mocnejšia než moc Satana a jeho rebelujúcich anjelov. Kniha sa výrazne stavia proti svetu žien, z autorov pramení patologická nenávisť voči ženám a ich obsesia údajným sexuálnym chovaním čarodejníc. Pre autorov žena ako slabší tvor je ľahšie napadnuteľná zlými mocnosťami a poskytuje tak viac nebezpečenstva ako muž. Príznačné je, že kniha sa venuje iba čarodejniciam a nie už ich mužským náprotivkom.
Upírske denníky (seriál)
Upírske denníky (v originálnom znení The Vampire Diaries) je americký fantasy-hororový seriál od producentov Kevina Williamsona a Julie Plec, ktorý je založený na knižnej sérii rovnomenného názvu, od americkej spisovateľky L. J. Smith. Seriál mal premiéru na televíznej stanici The CW 10. septembra 2009.
Prvú sériu sledovalo priemerne 3,6 milióna divákov. Seriál najskôr získal priemerné hodnotenia, no časom sa kritici zhodli, že došlo k jeho zlepšeniu. Seriál získal viacero nominácií, vyhral štyri ceny People’s Choice Awards a niekoľko Teen Choice Awards.
7. apríla 2015 Nina Dobrevová (Elena Gilbertová) na Instagrame oznámila, že v seriáli po 6. série končí. Odchod oznámil taktiež Michael Trevino, ktorý si zahral postavu Tylera Lockwooda. 11. marca 2016 stanica CW predĺžila seriál na ôsmu sériu. 23. júla 2016 bolo oznámené, že ôsma séria je záverečná a bude obsahovať 16 epizód. 10. marca 2017 bola odvysielaná záverečná epizóda seriálu spolu so špeciálom.
O seriáli
Seriál sa zameriava na život 17-ročnej študentky Eleny Gilbert (Nina Dobrev), ktorá sa zamiluje do 162-ročného upíra Stefana Salvatoreho (Paul Wesley). Ich vzťah sa komplikuje po príchode Stefanovho staršieho brata Damona Salvatoreho (Ian Somerhalder), ktorý sa vracia do mesta. Obaja bratia pociťujú náklonnosť k Elene, čiastočne aj preto, že im pripomína ich starú lásku Katherine Pierceovú/Petrovovu. Odhalia, že Elena je potomok Katherine, ktorá sa nakoniec vracia s plánmi, ako ublížiť ústrednej trojici.
Séria sa odohráva vo fiktívnom mestečku Mystic Falls, ktoré je opradené zvláštnou minulosťou, už od príchodu anglických emigrantov, ktorí mesto osídlili v 17. storočí. Ďalšie dejové línie sa točia okolo ostatných obyvateľov mesta, najväčšmi okolo Eleninho mladšieho brata Jeremyho (Steven R. McQueen), jej najlepších priateliek Bonnie Bennetovej (Kat Graham) a Caroline Forbesovej (Candice King), a ich spoločných priateľov Tylera Lockwooda (Michael Trevino) a Matta Donovana (Zach Roerig). Mestská politika je pod taktovkou potomkov zakladateľov, tzv. „rady zakladateľov“, ktorá má na starosti predovšetkým ochranu mesta pred upírmi, i keď sa v ňom nachádzajú aj iné nadprirodzené bytosti, ako vlkolaci, čarodejnice a hybridi. Medzi zakladateľov patria aj rodiny Salvatore, Gilbert, Fell, Forbes a Lockwood.
Obsadenie a postavy
náhľad|[[Ian Somerhalder, Nina Dobrev a Paul Wesley na PaleyFest 2014]]
Vysielanie na Slovensku
Seriál sa na Slovensku vysiela na televíznej stanici Markíza. Prvá séria sa začala vysielať 7. novembra 2010, druhá 15. januára 2012. Tretia a štvrtá séria sa odvysielala počas letných prázdnin od 4. júla do 29. augusta 2014. Piata séria sa vysielala v nočných hodinách na TV Doma v apríli a máji 2016. Odvysielaných z nej bolo iba 20 epizód. Zvyšné dve epizódy boli odvysielané pri repríze celej série v roku 2017. Na jar 2018, opäť v nočných hodinách, TV Doma odvysielala 6. sériu. A siedmu sériu odvysielala na jar 2019.
Mužská štvorhra na PBZ Zagreb Indoors 2008
Mužská štvohra na PBZ Zagreb Indoors 2008 sa hrala ako súčasť PBZ Zagreb Indoors 2008 od 25. do 3. marca 2008. Titul získali Austrálčania Paul Hanley a Jordan Kerr, ktorí vo finále porazili nemecko-holandský pár Christopher Kas, Rogier Wassen 6-3 3-6 10-8. Pre Hanleyho to bol 21. a pre Kerra 8. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Smržov (okres Hradec Králové)
Smržov (okres Hradec Králové) je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 492 obyvateľov, z toho 248 mužov a 244 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 37,5 roka, ženy 40,6 roka).
Elledanse
náhľad|Prevádzka na Rezedovej 5 v Bratislave
elledanse vzniklo ako občianske združenie v roku 2007 v Bratislave. Združuje Divadlo elledanse, Tanečnú školu a Company elledanse. Počas svojho pôsobenia súbor vytvoril 22 premiér. Umelecké zoskupenie bolo založené v auguste 2007 Šárkou Ondrišovou. Divadelná časť sa „zameriava najmä na súčasný tanec, hudbu a fyzické divadlo“. Podujíma sa však aj na iné umelecké žánre. Svoje priestory ponúkajú aj iným projektom. elledanse uskutočnilo 900 podujatí, ktoré videlo 25 tisíc divákov. V roku 2014 viac než 12 tisíc, vrátane externých produkcií. Súčasťou zoskupenia je 14-členná skupina elledanse Company pod vedením Šárky Ondrišovej.
Produkcia
Prvá inscenácia Canto Hondo, hlboká pieseň o nej... dostala v roku 2008 Cenu Ministra kultury Slovenskej republiky za rok 2008 za námet, scenár, choreografiu a režiu. a divadelné ocenenie DOSKY. Divácky najúspešnejšia bola inscenácia Jablko, premierovaná v roku 2009, derniéra sa uskutočnila v roku 2014. Predstavenie Fuga elledanse uviedlo v Slovenskom národnom divadle v rámci projektu Súčasný tanec v SND. Podľa Dominiky Širokej z projektu Monitoring divadiel sa elledanse „profiluje ako jedna z najodvážnejších bratislavských scén“, vyzdvihla jeho muzikálovú premiéru Bubliny v betóne pripravenú podľa libreta, námetu a réžie Viliam Klimáček a choreografie Šárky Ondrišovej a Radoslava Piovarčiho, hudbu pripravila skupina Longital. ¨Na projekte spolupracovalo divadlo GUnaGU. Produkcia mala premíéru v apríli 2013.
V roku 2014 mali premiéru projekty: SET UP od Radoslava Pivovarčiho, WATCH od L. Holinovej, inscenácia MAMA MA MÁ _ _ _ _ od V. Pavelkovej a medzninárodný projekt Vydláždený život s izraelským choreografom R. Tashachom či rozprávka Prázdniny v ríši rozprávok Divdalo tiež prezentovalo projekty zo svojho repertoáru a zároveň spolupracovalo na viacerých koprodukciach. V máji 2015 bude mať premiéru IDxentity z kategórie nízkorozpočtových. Do jeho produkcie zapojili svoje peniaze aj tanečníci.
Tanečná škola
V roku 2015 na tanečnej škole študovalo 600 študentov vo viac ako 25 tanečných štýlov. Škola pravidelne poriada Akadémie a od roku 2012 prezentuje projekt Malý princ a spolupracuje so študentmi Vysokou školou múzických umení.
Ukončenie činnosti vo vlastných priestorch
V apríli 2015 elledanse oznámil, že koncom sezóny očakáva ukončenie činnosti vo svojich priestoroch na Miletičovej ulici. Podľa vedúcej Šárky Ondrišovej ''„Napriek úspešnému pôsobeniu rok 2015 je posledným rokom existencie jedinej stálej tanečnej scény v Bratislave. Finančná situácia divadla je trvalo neudržateľná napriek veľkému entuziazmu a pracovnému nasadeniu všetkých zainteresovaných a nenachádzame iné východisko ako definitívne ukončenie prevádzkovania vlastnej divadelnej scény v Bratislave“''.
Od septembra 2015 pokračuje elledanse vo svojej činnosti už len ako tanečná škola v budove Átrium na Rezedovej ulici v Ružinove.
Ján Rožek
Životopis
Profesor vyššieho štátneho gymnázia v Banskej Bystrici (od roku 1852), vyučoval nemecký, latinský a grécky jazyk, prírodopis a krasopis. V Banskej Bystrici vydal stredoškolskú učebnicu Úlohy k lat. štylistickým cvičeniam (1854).
Zdenka Kramplová
Zdenka Kramplová (* 7. august 1957, Krupina) je slovenská politička. V rokoch 19971998 bola ministerkou zahraničných vecí a v rokoch 20072008 ministerkou pôdohospodárstva.
Struma
Struma môže byť:
Kingston (New York)
vpravo|náhľad|nábrežie v Kingstone Kingston je mesto v americkom štáte New York v okrese Ulster County. Nachádza sa asi severne od mesta New York a asi  južne od mesta Albany na rieke Hudson River. V roku 2000 tu žilo okolo 23,5-tisíc obyvateľov. Leží na východnej hranici okresu a je aj sídlom okresu.
3597 Kakkuri
3597 Kakkuri je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavila fínska astronómka Liisi Oterma 15. októbra 1941.
Torrington
thumb|Torrington Torrington je mesto v americkom štáte Connecticut a najväčšie mesto v okrese Litchfield County na severozápade štátu. Tvorí aj jadro najväčšej mikropolitnej oblasti v Spojených štátoch. Má rozlohu a žije tu okolo 36-tisíc obyvateľov (2005).
Patrológia
Patrológia je skúmanie patristiky, teda vedu o starokresťanskej literatúre.
Na rímskokatolických teologických fakultách sa patrológia zaoberá skúmaním života, spisov a učenia cirkevných otcov. U evanjelických cirkevných historikov a v ostatnej vede (teda okrem teológie) patrológia znamená príručka dejín starokresťanskej literatúry.
3598 Saucier
3598 Saucier je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil E. Howell Bus 18. mája 1977.
Rojkovská travertínová kopa
Rojkovská travertínová kopa je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Stankovany v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1971 a naposledy novelizované v roku 1984 na 0,2806 ha.
Martina Šimkovičová
Martina Šimkovičová (rod. Bartošíková * 29. august 1971, Modra) je bývalá poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky a bývalá známa slovenská moderátorka.
Rojkovská travertínová kopa
Predmetom ochrany je: Prírodná pamiatka je vyhlásená na ochranu travertínovej kopy - zriedkavej geomorfologickej formy s jazierkom na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Martina Šimkovičová
Biografia
Pôvodne chcela byť herečkou, no pre chorobu zmeškala skúšky, takže vyštudovala pedagogiku – odbor špeciálna pedagogika a logopédia.
V televízii
V roku 1998 nastúpila do súkromnej televízie Markíza, ktorá vznikla 1996. Najprv moderovala športové spravodajstvo, potom s Patrikom Švajdom hlavné večerné spravodajstva.
Z prvého manželstva má dcéru Petru (1990). V roku 2005 sa znova vydala za automobilového pretekára Igora Šimkoviča. V roku 2003 sa jej narodil syn Marko – už v tomto vzťahu. Televíznu kariéru prerušila z dôvodu narodenia dcéry Sofie (2013), o dva roky neskôr sa chcela znovu vrátiť na obrazovku. Začala moderovať vlastnú reláciu – Reflex Špeciál, tú však kvôli nízkej sledovanosti stiahli z vysielania. V Markíze pôsobila takmer 18 rokov. Odišla po tom, ako na facebooku zverejnila hanlivé vyjadrenia na adresu utečencov.
V súčasnosti moderuje diskusie v internetovej televízii Slovan.
Politické pôsobenie
Vo voľbách 5. marca 2016 sa dostala do parlamentu ako číslo 3 na kandidátke strany Borisa Kollára Sme rodina, keď získala 38 784 preferenčných hlasov. Po dvoch mesiacoch a pôsobení vo výbore pre ľudské práva a práva menšín opustila poslanecký klub SME RODINA so svojimi kolegami Rastislavom Holúbekom a Petrom Marčekom. Kollár ju vyzval, aby sa vzdala mandátu, to Šimkovičová odmietla a až do konca volebného obdobia pôsobila v parlamente ako nezávislá. V roku 2019 kandidovala vo voľbách do Európskeho parlamentu ako líderka kandidátnej listiny STAROSTOVIA A NEZÁVISLÍ KANDIDÁTI, do parlamentu sa však nedostala. V roku 2020 kandidovala v parlamentných voľbách z prvého miesta kandidátnej listiny strany HLAS ĽUDU, ktorú prevzal v roku 2018 Marček. Strana skončila na poslednom mieste, získala iba 1 887 hlasov (0,06 %), Šimkovičová získala 822 prednostných hlasov a do parlamentu sa nedostala. V marci 2021 Marček poskytol HLAS ĽUDU ľudom okolo Milana Uhríka a Milana Mazureka, ktorý ho premenili na politické hnutie REPUBLIKA. Andrej Danko na besede 13. apríla 2023 povedal, že Šimkovičová by mohla byť ďalšiu významnou posilou pre SNS vo voľbách v roku 2023.
Struma (rieka)
Struma (bul. Струма) alebo Strymonas (gr. Στρυμόνας) alebo (v staroveku) Strymón je rieka v Bulharsku a Grécku. Je dlhá a odvodňuje územie s rozlohou.
Priebeh toku
Rieka pramení v bulharskom pohorí Vitoša, na svahoch Čierneho vrchu v nadmorskej výške  a tečie západným smerom hlbokým údolím. Postupne sa stáča na juh a cez Blagoevgrad smeruje ku gréckej hranici, vytvárajúc úzke údolie pre dôležitý tranzitný koridor. Rieka sa prediera hradbou pohraničných hôr a pokračuje rozsiahlou nížinou Strednej Makedónie. Pred ústím do Egejského mora vytvára Struma ešte úzku tiesňavu, po ktorej už končí vo vodách zálivu Strymonikos.
Saint-Broingt-le-Bois
Saint-Broingt-le-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lunac
Lunac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 444 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stará Voda (okres Hradec Králové)
Stará Voda je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 135 obyvateľov, z toho 68 mužov a 67 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 39,8 roka, ženy 42,0 roka).
Lisabon
Lisabon je hlavné a najväčšie mesto Portugalska. Má približne 550 tisíc obyvateľov a je súčasťou metropolitnej oblasti, v ktorej žije okolo 2,9 milióna obyvateľov. Lisabonský región je najvyspelejší v Portugalsku a jeho HDP na osobu dosahuje viac ako priemer Európskej únie. Nachádza sa na juhozápade Pyrenejského polostrova na pobreží Atlantického oceánu a preteká ním rieka Tajo.
Dejiny mesta
Lisabon je jedno z najstarších miest na svete, po Aténach druhé najstaršie hlavné mesto v Európe.
1. novembra 1755 Lisabon postihlo jedno z najničivejších zemetrasení v histórii ľudstva, ktoré spolu s následnými požiarmi a vlnou tsunami zničilo veľkú časť mesta. Podľa niektorých odhadov zahynulo až 100 000 ľudí.
Administratívne rozdelenie
Mesto Lisabon je rozdelené na 53 mestských častí (tzv. freguesia = farnosť), ktoré sú pre administratívne účely podriadené štyrom obvodom (tzv. bairros). Každá mestská časť má svoju samosprávu volenú miestnymi občanmi. V roku 2012 bol počet mestských častí zredukovaný na 24. Za významnejšie možno pokladať pôvodné historické štvrte, ako je Alfama (najstaršia lisabonská štvrť, názov pochádza z arabského slova Al-hamma), Baixa (centrum mesta, štvrť vznikla po zemetrasení v roku 1755), Bairro Alto (Horná štvrť, centrum kaviarní, barov, kníhkupectiev, leží severne od námestia Praça de Camões), Belém (štvrť na západe mesta, predmestie Lisabonu s dvomi pamiatkami zapísanými v zozname UNESCO), Estrela, Alcântara, Graça, Anjos, Xabregas a ďalšie. thumb|Obvody a štvrte Lisabonu
Mledzivo
Mledzivo alebo kolostrum je tekutina, ktorú produkujú mliečne žľazy cicavcov krátko pred pôrodom a počas prvých dní po pôrode. Tento sekrét sa tiež nazýva "prvé mlieko", pretože je obsiahnutý v prvom dojčení po pôrode.
V posledných desaťročiach sa vedci začali zaoberať komplexnou analýzou jednotlivých zložiek kolostra. Ukázalo sa, že kolostrum je veľmi bohaté na širokú škálu imunitu posilňujúcich a liečivých látok.
Dejiny
Štúdie preukázali, že kolostrum je ideálne nielen pre novorodenca, ale môže byť tiež veľkým prínosom pre dospelých. Zistilo sa, že bovinné kolostrum (kolostrum dobytka) je takmer totožné s ľudským čo sa týka zastúpenia jednotlivých prospešných zložiek, navyše je možné ho získať v komerčne zaujímavom množstve. Okrem tohoto benefitu má bovinné kolostrum štyrikrát vyššiu koncentráciu imunitných faktorov a obsahuje niektoré špeciálne látky, ktoré chránia aktívne zložky pred prechodom ľudským tráviacim traktom, čo im umožňuje zostať aktívne po dlhšiu dobu. Tieto poznatky potvrdzujú to, čoho si rôzne národy boli vedomé po celé stáročia. Ajurvédskym lekárom z Indie boli už dlho známe vlastnosti kolostra a používali ho pre fyzické aj duchovné liečenie už viac ako 2000 rokov. Škandinávci tradične slávili narodenie teľaťa prípravou pudingu vyrobeného z kolostra.
Koncom 18. storočia sa západná medicína začala viac zaujímať o kolostrum pre jeho potenciálne zdravotné prínosy. V dôsledku tohoto záujmu začalo byť predpisované na rôzne zdravotné účely, vrátane posilnenia imunitného systému a boja s bakteriálnymi infekciami.
V roku 1950 doktor Albert Sabin, ktorý neskôr vyvinul svetovo najúspešnejšiu vakcínu proti obrne, zistil, že kolostrum obsahuje protilátky proti detskej obrne, a preto odporúčal jeho použitie pre vnímavé deti. Ďalším populárnym využitím kolostra sa v roku 1950 stala liečba reumatoidnej artritídy.
V súčasnosti existuje viac ako 2000 vedeckých publikovaných článkov, ktoré dokumentujú bezpečnosť a účinnosť použitia kolostra na liečbu širokého rozsahu zdravotných problémov. Ukázalo sa, že tento výlučok nie je druhovo špecifický, preto je bovinné kolostrum rovnako účinné a jeho užívanie nemá vedľajšie účinky.
Charakteristika
Produkcia kolostra sa zastaví až tesne po pôrode. Pôrod signalizuje telu, aby začalo produkovať materské mlieko. Po prvom dojčení sa kolostrum postupne začína meniť na mlieko. Toto obdobie trvá 2 – 3 dni a takáto tekutina sa nazýva "prechodné mlieko". U všetkých cicavcov je kolostrum dôležité pre prežitie novorodenca. Dôvodom je vysoká koncentrácia imunitných faktorov, ktoré obsahuje.
Ľudské verzus bovinné (kravské kolostrum)
Ľudská placenta umožňuje prechod protilátok typu IgG, zodpovedných za systémovú imunitu, cez placentu z matky na dieťa. To znamená, že novorodenec sa rodí so schopnosťou sa brániť voči hroziacej infekcii. Placenta kravy neumožňuje prechod IgG k plodu. Teliatko sa teda rodí nechránené pred infekciou a potrebuje IgG z kolostra pre svoje prežitie. Preto kravské (bovinné) kolostrum obsahuje predovšetkým IgG (85% všetkých imunoglobulínov), kým ľudské obsahuje predovšetkým typ IgA, ktorý slúži na vytvorenie lokálnej imunity v čreve. IgG je schopné bojovať voči špecifickým patogénom a je pre dieťa v čase infekcie oveľa dôležitejšie ako IgA. U kráv je obsah IgG v kolostre mnohonásobne vyšší a tvorí sa ho viac, ako mláďa spotrebuje. Kravské kolostrum je preto, čo sa týka obsahu imunitných faktorov, bohatšie ako ľudské.
PRP proteíny (transfer faktor, kolostrinín)
PRP sú signálne proteíny (peptidy, bielkoviny), ktoré sú zodpovedné za kontrolu produkcie špecifických proteínov, akými sú imunoglobulíny, v bunkách imunitného systému. Podobné proteíny sa nachádzajú v celom tele a sú hlavnými regulátormi proteosyntézy (tvorby proteínov) v bunkách.