cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Morava (región)
Hlavné mesto
V roku 1749 bol v Brne založený moravský súdny a politický senát. Súťaž oboch miest však stále pokračovala a Olomouc niekoľkokrát žiadala vrátenie svojho pôvodného postavenia, vrátane vrátenia kráľovského tribunálu, hoci bol pôvodne zriadený v Brne a v Olomouci sídlil len krátku dobu. Napr. kráľovná Mária Terézia po úspešnom odrazení pruskej armády udelila Olomouci formálne titul "Kráľovské hlavné mesto". Dlhý spor oboch miest o prednostné postavenie bol ukončený Jozefom II. v roku 1782, kedy panovník priznal Brnu nárok byť definitívne jediným ohniskom politickej moci na Morave. To bolo roku 1849 potvrdené v krajinskej ústave pre Markgrófstvo moravské. Táto moravská zemská ústava vymenovala druhy predpisov, ktoré by mali v krajinských veciach vychádzať, a to krajinské zákony, nariadenia a rozhodnutia krajinského zastupiteľstva. V praxi však vtedy k zvolaniu krajinského snemu a prijímanie krajinských zákonov a nariadení nedošlo. Brno zostalo hlavné mestom krajiny do konca roka 1948, kedy bolo krajinské územné usporiadanie zrušené.
Mesta s najvyšším počtom obyvateľov
Do polovice 17. storočia bol hlavným mestom Olomouc, ktorý je od roku 1063 až dodnes centrom rímskokatolíckej duchovnej správy Moravy. V súčasnosti medzi desať najvýznamnejších miest podľa počtu obyvateľov (podľa stavu k 1. 1. 2012) patria:
Ďalšie významné mestá
Z hľadiska dejín patria medzi významné mestá tiež Slavkov – miesto slávnej bitky v roku 1805, ďalej Kroměříž – bývalé letné sídlo olomouckých arcibiskupov (zámocký areál je zapísaný na zoznam kultúrneho dedičstva UNESCO), zvaná "hanácke Atény", kde v roku 1848 zasadal ústavný ríšsky snem a mesto sa stalo na niekoľko mesiacov najvýznamnejším miestom rakúskej monarchie. Uherské Hradiště je potom centrum Slovácka s významnou veľkomoravskou archeologickou lokalitou. V Novom Jičíne roku 1790 skonal Ernst Gideon von Laudon, jeden z najväčších vojvodcov 18. storočia.
V moravských mestách je tiež veľké množstvo významných pamiatok, vrátane radu pamiatok svetového dedičstva UNESCO (Brno, Kroměříž, Olomouc, Telč, Třebíč, Valtice, Žďár nad Sázavou).
Kultúra
Moravu možno kultúrne rozdeliť na niekoľko národopisných regiónov, ktoré sa môžu líšiť svojim nárečím, ľudovými zvykmi, krojmi a pod. Medzi známe špecifické národopisné regióny patrí Valašsko, Slovácko, Haná, Lašsko a Horácko.
V samom strede Moravy sa nachádza Haná. Sú pre ňu typická rozľahlá poľa v úrodných úvaľoch riek Moravy, Bečvy a Hané, z ktorých posledná dala regiónu i jeho meno. Haná je tiež centrom skupiny stredomoravských nárečí, ktoré sa používajú ďalej napríklad na Horácku, národopisnom regiónu na západe Moravy. Vlastné Horácko tvorí prirodzenú hranicu medzi českou a moravskou kultúrou a zaujíma v podstate celé územie Českomoravskej vrchoviny. Ďalej sa k nemu vyčíňa aj tzv. Podhorácko, majúci už prvky bližšie juhu Moravy a Brnensku.
Východ Moravy je reprezentovaný prevažne Slováckom, regiónom s mnohými prechodnými prvkami moravsko-slovenskými. Ide o oblasť s mnohými subregiónmi, veľmi rôznorodou kultúrou a zachovanými miestnymi zvykmi. Podobná nárečia užíva aj severnejšej Valašsko. Tradične sa uvádza, že ide o oblasť osídlenú kočovníkmi z rumunského Valašska, ktorí boli postupne asimilovaný slovanským obyvateľstvom.
Na pomedzí Moravy a Sliezska sa rozkladá neveľké Lašsko. Je pre nich typické zaujímavé jazykové miešanie moravských dialektov a Sliezština. Tunajšie folklór inšpiroval v tvorbe tunajšieho rodáka Leoša Janáčka.
Ekonomika
Hlavné ekonomické centrá Moravy sú Brno, Ostrava, Olomouc a Zlín, mestá s vysokým počtom vysokoškolských študentov a bohatou minulosťou v spracovateľskom priemysle. Brno aj Ostrava, kedysi silne priemyselné aglomerácie sa postupne zameriavajú na vedu, výskum a vývoj. Niekdajšie priemyselné Ostravsko so silným zastúpením baníckeho a kovospracujúceho priemyslu sa orientuje na iné odvetvia. Významným oživením bol príchod automobilky Hyundai, ktorá sa stala dôležitým zamestnávateľom v nezamestnanosťou sužovanom regióne. Na juhu Moravy okolo Hodonína a Břeclavy sa v menšom množstve ťaží ropa. Z poľnohospodárskych produktov robí dobré meno Morave vinohradníctvo (96 % viníc na území Česka je na Morave) a ovocinárstvo.
Demografia
Mnoho obyvateľov Moravy skôr hovorilo nemecky, ale väčšina Nemcov bola po roku 1945 deportovaná. Nemecké obyvateľstvo prevládalo v Jeseníkoch a vo väčších mestách ako Brno a Olomouc. V porovnaní s obyvateľstvom Čech sú Moravania výrazne častejšie veriaci. Väčšina obyvateľov Moravy sa hlási k českej národnosti, ďalšiu časť k moravskej; v roku 2011 sa k moravskej národnosti v Česku prihlásilo celkovo 630 897 ľudí.
Na Morave existuje niekoľko etnografických skupín úzko spätých s krajom, kde žijú, ktoré sa v minulosti líšili niektorými kultúrnymi črtami a dialektom, napríklad Horáci, Hanáci, Moravskí Slováci, Podlužáci, Valasi, Lasi alebo Moravskí Chorváti.
Galéria
Znak markgrófa a markgrófstva (do 1918), znak s klenotom, znak Moravy.
United States Navy
náhľad|Pečať (znak) United States Navy
United States Navy (skratka: USN alebo US Navy, alebo U.S. Navy; doslova: Vojenské námorníctvo Spojených štátov alebo Vojnové loďstvo Spojených štátov) je námorná zložka Ozbrojených síl Spojených štátov. Je jednou zo siedmich uniformovaných služieb Spojených Štátov. Americké vojenské námorníctvo má najväčšiu svetovú námornú flotilu s 10 lietadlovými loďami v prevádzke jednou vo výstavbe (dve sú plánované) a dve v rezerve. V aktívnej službe je 317 054 pracovníkov a 109 671 je v námornej rezerve. Taktiež disponuje 283 loďami v aktívnej službe a viac ako 3 700 lietadlami.
Dejiny námorníctva siahajú ku Kontinentálnemu námorníctvu, ktoré bolo založené počas americkej vojny za nezávislosť a bolo rozpustené dva roky po jej skončení, v roku 1785. Znovuzaložené bolo na základe námorného zákona z roku 1794, najmä kvôli schopnosti ochrániť americkú obchodnú flotilu pred útokmi berberských pirátov operujúcich pri pobreží Severnej Afriky. Prvá fregata (USS United States) bola spustená na more 10. mája 1797. Vojnové námorníctvo Spojených štátov zohralo významnú rolu v americkej občianskej vojne prostredníctvom blokády Konfederácie a ovládnutím jej riek. Hralo hlavnú rolu v druhej svetovej vojne pri porážke Japonska.
V 21. storočí je prítomné svojimi silami v oblastiach ako sú Východná Ázia, Stredomorie a Blízky východ. Námorníctvo je administratívne riadené ministrom námorníctva ktorý je v čele úradu námorníctva podriadeného Ministerstvu obrany Spojených štátov.
Osikov
Osikov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis
Obec leží v Raslavickej brázde, podcelku Ondavskej vrchoviny, v údolí Osikovského potoka. Západne sa dvíha úpätie Čergova, ktorý poskytuje atraktívne turistické ciele. Osikov je prístupný cestami III. triedy z troch smerov, s Prešovom i Bardejovom je prístup cestou II/545.
Dejiny
Obec patrila šľachticom z Perína. Za prvej ČSR bola známa výrobou šindľov a košikárstvom. V obci je kompletne vybudovaná infraštruktúra inžinierských sietí.
Pamiatky
V obci Osikov je pozoruhodný renesančný rímskokatolícky kostol sv. Michala archanjela z roku 1612 s „husitskou“ vežou, ukončenou tzv. lastovičím chvostom – štítovou atikou. V interiéri môžete nájsť renesančný kalich z roku 1545.
Si-čchang
Pomenovanie
Kozmodróm bol pomenovaný podľa vzdialeného mesta Si-Čchang. Oficiálny čínsky názov kozmodrómu je v slovenskom prepise Si-Čchang wej-sing fa-še čung-sin, v anglickom Xichang Weixing Fashe Zhongxin. Oficiálna anglická verzia názvu je Xichang Satellite Launch Center (XSLC).
thumb|left| Plán kozmodrómu Si-Čchang
Využitie
Druhý z čínskych kozmodrómov slúži hlavne na vypúšťanie satelitov na geostacionárne dráhy pomocou čínskych nosných rakiet typu CZ-2 a CZ-3. Prvý štart pre účely kozmonautiky sa tu uskutočnil 29. januára 1984, avšak prevádzka sa začala už v roku 1982.
Základňa bola ponúknutá svetu aj na komerčné vypúšťanie satelitov. V tejto súvislosti tu došlo vo februári 1996 k veľkej havárii, keď raketa so satelitom Intelsat dopadla do neďalekej dediny a zabila tu podľa oficiálnych údajov 6 ľudí, 56 ďalších bolo zranených, viaceré neoficiálne zdroje však odhadujú počet obetí na desiatky.
Maska
thumb|150px| [[Benátky|Benátska sadrová maska.]] náhľad
V gréckom divadle bola rozpoznávacím znamením určitých fixných postáv. Keď mal herec na tvári masku, mohol vystupovať v niekoľkých rôznych úlohách, čo bolo nevyhnutné najmä preto, lebo Gréci obmedzovali počet hercov na určitý počet.
O niekoľko storočí neskôr sa v talianskej commedii dell'Arte znázorňovala maska nemenné typy postáv, napr. Arlecchino, Pantalone alebo Pierrot.
Použitie našla tiež v čase karnevalov.
V súčasnosti sa výraz „maska“ používa pre nalíčenú tvár herca.
Masky a zamedzenie spoznania
Iným prípadom je krycia funkcia masky pri svedeckých výpovediach, kde maska v prípade ohrozenia môže zabezpečovať anonymitu svedka.
Záchranné masky
Patria sem i také masky, ktoré spĺňajú ochrannú funkciu, a chránia hlavu pred poraneniami, napr. v športe, v bojových umeniach a pod., ale tiež masky, ktoré zabezpečujú dostatočný prívod vzduchu (alebo kyslíka), prípadne filtrujú vdychované plyny a odstraňujú z nich jedovaté látky.
Niektoré tieto masky môžu chrániť aj dýchacie ústrojenstvo a zároveň i zrak a pokožku, sú však aj také, ktoré chránia výlučne dýchacie ústrojenstvo (polomasky).
Tambora
Tambora môže byť:
Legenda
Legenda môže byť:
Vollore-Montagne
Vollore-Montagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3904
NGC 3904 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. marca 1791.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
Ľudovít Juráš
PhDr. Ľudovít Juráš CSc, je slovenský psychológ - regresná hypnóza.
Crosville-sur-Douve
Crosville-sur-Douve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3905
NGC 3905 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Zem križujúce planétky
thumb|right|450px|Tento diagram ukazuje rôzne cesty asteroidov. Žltá stopa znázorňuje obežnú dráhu Zeme, červená čiara znázorňuje cestu asteroidu. Obiehajúce za obežnou dráhou Zeme (†): stred, dole Pretínajúce obežnú dráhu Zeme: vpravo, dole
Zem križujúce planétky sú blízkozemské planétky, ktorých obežná dráha pretína obežnú dráhu Zeme. Tie asteroidy, ktorých polosy sú menšie ako tá zemská patria do skupiny Aten, ostatné patria do skupiny Apollo.
Zem križujúce planétky sú oddelenou skupinou od skupiny Zem-pretínajúcich planétok (ECA). Z týchto planétok je dôležitá 3753 Cruithne, pretože jej obežná dráha má rovnakú obežnú periódu ako Zem.
Staré grunty
Na mieste dnešnej ulice, cintorína Slávičie údolie a Slovenskej televízie sa pôvodne rozkladal lesopark, ktorý mal od 15. storočia názov Steier Grund (Steyergrund). V roku 1928 dostal slovenské meno Staré grunty. Ulica získala v roku 1945 názov Asmolovova ulica, podľa Alexeja Nikitiča Asmolova, od 22. apríla 1992 má znovu pôvodný názov..
Nachádza sa tu komplex študentských internátov (Mladosť a Vysokoškolské mesto Ľ. Štúra – Mlyny UK), štátne inštitúcie, rodinné domy, v blízkosti sídlo Slovenskej televízie z roku 1976 a cintorín Slávičie údolie.
Smerom k Líščiemu údoliu vedľa cesty bol nedávno postavený obytný komplex. Pripravené sú ďalšie projekty. Na hrebeni z opačnej strany je plánovaná výstavba polyfunkčného objektu Green HILL s obytnými a administratívno – obchodnými priestormi s celkovou plochou.
Nouzonville (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 6323 obyvateľov (2009).
Aipytos
Aipytos (Aipytos, ) môže byť v gréckej mytológii:
Órigenes
Órigenes alebo Órigenés alebo Origenes (gr. Órigenes/iný prepis: Órigenés; * 185, Alexandria (?) – † 253, Tyros) bol grécky cirkevný učiteľ a teológ, bol najznámejším a najvýznamnejším predstaviteľom alexandrijskej školy. Niekde je uvádzaný ako Origenes Chalkenteros či Origenes Adamatios. Grécke Chalkenteros značí s „oceľovými vnútornosťami“, latinské Adamantios značí „muž z ocele“. Označovali ho tak kvôli tvrdej askéze.
Život
Narodil sa pravdepodobne v Alexandrii okolo roku 185 po Kr. v kresťanskej rodine. Jeho otec Leonidas zomrel v roku 202 za prenasledovania Septimiom Severom mučeníckou smrťou, matka iba obťažne a násilím zabránila Origenovi, aby svojho otca nenasledoval (údajne mu skryla všetky šaty). Rodinný majetok bol zhabaný štátom, a tak Origenes ako najstarší syn živil svoju rodinu výukou. V 18 rokoch ho biskup Demetrios poveril výukou katechumenov a vedením školy v Alexandrii.
Jeho život učiteľa možno rozdeliť do dvoch období.
1) 203 – 231: Origenes pôvodne učil všetkých svojich žiakov, keď sa však ich počet neúnosne zvýšil, pridelil výuku prípravných kurzov (dialektiky, fyziky, matematiky, geometrie, astronómie a iných.) svojmu žiakovi Héraklovi a sám si ponechal iba „kurzy pre pokročilých“, čiže filozofiu, teológiu a najmä výklad Biblie. Sám pritom navštevoval prednášky slávneho zakladateľa novoplatonizmu Ammonia Sakky, ktorý Origenovu filozofiu a teológiu značne ovplyvnil.
V tomto období podnikol Origenes niekoľko ciest, medzi iným do Ríma (212), do Arábie (pred 215) a do Antiochie.
V roku 216, keď dal cisár Caracalla zavrieť alexandrijskú školu, odišiel do Palestíny, kde ho cézareiský biskup poveril výkladom Písma kňazom. Tým sa však rozpútal spor, pretože Origenov predstavený v Alexandrii, biskup Demetrios, protestoval, že je neslýchané, aby laik vykladal Písmo kňazom. Origenes sa teda vracia do Alexandrie. O pätnásť rokov neskôr však bol na svojej ceste Palestínou vysvätený na kňaza, aby sa predišlo podobným sporom. Tým však vznikol nový, vážnejší spor, lebo podľa disciplíny cirkvi Origenes nemohol byť vysvätený, pretože sa sám dal vykastrovať. Nakoniec ho alexandrijský biskup Demetrios exkomunikoval a túto exkomunikáciu zopakoval v roku 232 aj jeho nástupca Héraklas, Origenov žiak.
2) 231 – 253: Origenes odišiel do Palestíny, kde miestny biskup ignoroval alexandrijskú exkomunikáciu. V Cézarei založil Origenes novú školu, ktorú viedol skoro dvadsať rokov. Za Deciovho prenasledovania veľa si vytrpel a po mučení nakoniec zraneniam podľahol. Zomrel v Týre v roku 253 (dátum smrti je neistý, niektorí udávajú rok 251).
Textová kritika Písma – Hexapla
Významným Origenovým činom bola revízia textu Starého zákona podľa Septuaginty. Z jeho úsilia vznikla tzv. Hexapla, teda text Starého zákona v šiestich jazykových verziách: hebrejský text, grécky fonetický prepis hebrejského textu a grécke preklady: Septuaginta, Aquila, Theodotion a Symmachos. Jednotlivé jazykové verzie boli spísané prehľadne v šiestich stĺpcoch, takže ich bolo možné pohodlne a prehľadne porovnávať. Origenes vydal aj tzv. „Tetraplu“, čiže tie časti Starého zákona, pre ktoré neexistoval hebrejský ekvivalent. V prípade žalmov pridal Origenes ďalšie tri verzie, čím vznikla tzv. „Enneapla“. Z tohto kolosálneho diela sa nám dochovali iba zlomky, lebo dielo nebolo pravdepodobne zo svojej úplnej verzie nikdy prepísané. Hexapla bola uložená v Cézarei, kde ju videl a pracoval s ňou ešte svätý Hieronym.
Exegetické spisy
Origenovo exegetické dielo sa nachádza v troch literárnych formách: ako scholie, homílie a komentáre. Zo scholií (na Exodus, Leviticus, Numeri, Izajáša, Žalmy 1 – 15, Kazateľa a Evanjelium podľa Jána) sa v úplnej podobe nedochovalo nič.
Podľa Sokrata Origenes kázal pravidelne každú stredu a piatok (podľa Euzébia však každý deň). V svojich homíliách okomentoval skoro celé Písmo, zachovalo sa však iba 20 homílií na Jeremiáša a Sam 28,3 – 25 a zlomky niekoľkých ďalších homílií. V latinskom Rufinovom preklade sa dochovalo 16 homílií na Genezis, 13 na Exodus, 16 na Leviticus, 28 na Numeri, 26 na Jozua, 9 na Sudcu a 9 na Žalmy. V Hieronymovom preklade poznáme potom ďalšie 2 na Pieseň piesní, 9 na Izajáša, 14 na Jeremiáša, 14 na Ezechiela a 39 na Lukášovo evanjelium. Ďalšie fragmenty sa nachádzajú v katenách a iných autoroch. Z celkového počtu 574 homílií sa ich celkovo nezachovalo 388.
V komentároch sa Origenes snažil predovšetkým o „vedecký“ prístup k biblickému tetu; hľadal však zmysel mystický, viac než zmysel doslovný. Používal k tomu alegorickú metódu. Dochovalo sa 8 kníh s komentármi na Matúšovo evanjelium (z celkového počtu 25), ďalšia časť sa zachovala v anonymnom latinskom preklade. Máme tiež 8 kníh z komentára na Jánovo evanjelium (z aspoň 32 pôvodných). Takmer nedochovaný je komentár na List Rimanom, ak nepočítame Rufinov voľný latinský preklad v desiatich knihách. Zo Starého zákona okomentoval Origenes predovšetkým Pieseň piesní (4 knihy). Tento komentár preložil do latinčiny v roku 410 Rufinus. Je to jeden z najznámejších Origenových komentárov. Origenes interpretuje postavu Šalamúna ako Krista. V Hieronymovom zlomkovitom preklade je nevesta interpretovaná ako cirkev, zatiaľ čo v Rufinovom preklade je nevestou duša kresťana. Ďalšie komentáre sa okrem niekoľkých zlomkov v katenách nezachovali: 13 kníh na Genezis, 46 na 41 žalmov, 30 na Izajáša, 5 na Plač, 25 na Ezechiela, aspoň 25 na menších prorokov, 15 na Lukáša, 5 na list Galaťanom, 3 na list Efezanom, ďalej na listy Filipanom, Kolosanom, Solúnčanom, Hebrejom, Titovi a Filemonovi.
Listy
Hieroným poznal celkovo 4 zbierky Origenových listov, ktoré sa uchovávali v Cézarei. Dochovali sa nám iba dva úplné listy, jeden Origenovmu žiakovi Gregorovi Divotvorcovi (niekedy z rokov 238 – 243) a druhý Júliovi Africkému. Niekoľko ďalších zlomkov listov je známych zo šiestej knihy Euzébiových Cirkevných dejín.
Zvláštne aspekty Origenovej teológie
Origenova teológia je veľmi komplexná a Origenes zasahoval do jej všetkých odvetví. Tu spomenieme len jej najdôležitejšie aspekty.
Trinitárna teológia
V otázke Najsvätejšiej Trojice bojoval Origenes proti modalizmu, no sám bol obviňovaný zo subordinacionizmu. Syn vychádza z Otca podobne ako vôľa z rozumu, nie teda delením, ale duchovne. Jeho zrodenie je od večnosti, čiže nebola nikdy doba, kedy by Syn nebol (oproti tomu porovnaj Areios a arianizmus). Syn nie je synom per adoptionem, sed natura („nie prijatím, ale prirodzenosťou“). Syn i Otec teda majú jedinú podstatu, Origenes v tejto súvislosti ako prvý použil v neskoršom kresťanstve kľúčové slovo ομοούσιος homoúsios, „jedinej podstaty“, „súpodstatný“, termín použitý v roku 325 na 1. nicejskom koncile.
Logos (t. j. Syna, Slovo) nazýva Origenes „druhým Bohom“ (pozri Rozhovor s Heraklidom), zatiaľ čo Otec je nazývaný „autótheos“ a „haplós agathos“, teda „prvotný Boh“ a „jediný dobrý“. Z týchto a z ďalších výrazov vyplýva, že Origenes považoval Syna a Ducha za prostredníkov medzi Otcom a stvorením a za Otcovi podriadené. V tom spočíva Origenovi vyčítaný subordinacionizmus, lebo tým Origenes predpokladá istú hierarchiu v rámci Trojice.
Eschatológia
Origenova eschatológia je známa pre jeho učenie o apokatastázi. Origenes sa domnieval, že na konci časov dôjde k navráteniu všetkého k Bohu a k očiste všetkých hriechov. Origenes nepozná večné tresty pre hriešnikov; iba tresty dočasné, čiže. očisťujúce. Treba však dodať, že Origenes nepozná ani konečné zavŕšenie, pretože pod vplyvom platonizmu zástava pluralitu po sebe idúcich svetov. Teda na konci tohto sveta po apokatastáze opäť dôjde k hriechu – pretože večné ľudské duše majú stále možnosť slobodnej voľby – zhrešia, Boh ich oblečie do hmoty a celý príbeh začína znova.
Ľudská duša
Ľudská duša je podľa Origena (opäť pod vplyvom platonizmu) nielen nesmrteľná, ale aj večná. Že sa nachádza v hmotnom tele, je zavinené jej hriechom a pádom. V istom zmysle Origenes hovorí o „prevteľovaní“, pretože každá duša môže žiť v rôznych svetoch idúcich po sebe, – je vždy slobodná odmietnuť Boha, „padnúť“ a dostať sa do hmotného sveta.
Exegéza
V exegéze zastával Origenes pod vplyvom gréckej filozofie a najmä židovského mysliteľa Filóna Alexandrijského učenie o troch zmysloch. Každý text Písma má tri zmysly (doslovný, duševný a duchovný), podobne ako sú tri zložky človeka (telo, duša a duch); každý kresťan je vyzvaný, aby prenikol až k tomu tretiemu, duchovnému zmyslu, ktorý dáva život a odhaľuje pravdu.Tvrdí, že ľudia telesní (hylikoi) nerozumejú Písmu vôbec, ľudia duševní (psychikoi) rozumejú iba doslovnému zmyslu, jedine ľudia duchovní (pneumatikoi) sú schopní rozoznať aj skrytý, alegorický zmysel.Aby tento zmysel Origenes dosiahol (pretože tento zmysel nie je odhalený všetkým, ale iba tým, ktorí majú dar Ducha), používa veľmi často alegorický výklad, ktorým sa veľmi preslávil. Origenes zástava náuku o slovnej inšpirácii Písmom.
Ivan Krno
Po vzniku ČSR pôsobil ako diplomat na veľvyslanectvách vo Viedni, Budapešti a Paríži. Bol členom česko-slovenskej delegácie pri vyjednávaní o Trianonskej mierovej zmluve (ako tajomník Štefana Osuského), neskôr bol vyslancom Česko-Slovenska v pri medzinárodnom súde v Haagu v Holandsku a zúčastnil sa tiež ako člen delimitačnej komisie Prvej viedenskej arbitráže v roku 1938.
V rokoch 19461952 pôsobil ako prvý právny poradca Organizácie Spojených národov a námestník generálneho tajomníka OSN pre právne otázky. Po Februári 1948 ostal žiť v emigrácii v USA.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2011 – Preteky mužov na 15 km klasicky s intervalovým štartom
Preteky mužov na 15 km klasicky s intervalovým štartom na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2011 v Osle boli jedny zo 6 mužských disciplín. Súťažilo sa 20. februára 2011 a víťazom sa stal Fín Matti Heikkinen.
Štokeravská vápenka
Nachádza sa v okrese Bratislava IV v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené či novelizované v roku 1993 na rozlohe 12,7085 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Štokeravská vápenka je územie európskeho významu v správe štátnej ochrany prírody Správa CHKO Dunajské luhy.
Územie bolo vyhlásené opatrením z 29. novembra 2018, uverejneným v čiastke 6/2018 Vestníka MŽP SR, ktorým sa mení a dopĺňa národný zoznam území európskeho významu vydaný výnosom MŽP SR č.3/2004-5.1 z roku 2004 , ktorým sa vydáva národný zoznam území európskeho významu v znení opatrenia č. 1/2017. Medzi územia európskeho významu bolo zaradené s identifikačným kódom SKUEV0502 Štokeravská vápenka. s rozlohou 12,68 ha s nadmorskou výškou od 195 do.
Navrhované územie európskeho významu schválila Európska komisia dňa 28. novembra 2019 rozhodnutím Komisie ES 2020-98, ktorým sa podľa smernice Rady 92/43/EHS prijíma aktualizovaný zoznam území európskeho významu v panónskom biogeografickom regióne.
V území platí 4. stupeň ochrany.
FK Rača
FK Rača je slovenský futbalový klub, ktorý hráva v 2. lige vo futbale v Bratislavskom regióne. Klub bol založený v roku 1925. Klubové farby sú modrá a červeno-čierna.
Jeho domovským štadiónom je Štadión Rača na Černockého ulici s kapacitou 4 200 divákov, z toho 3 600 na státie a 600 na sedenie.
Vznik futbalu v Rači
Za výraznejšie oživenie a pokusy o organizovanú športovú činnosť môžeme považovať dvadsiate roky minulého storočia. Iniciátorom týchto snáh bol telovýchovný spolok Orol, ktorý sídlil na dnešnej Alstrovej ulici. Druhým subjektom, ktorý veľmi vážne prehovoril do histórie organizovaného športu v Rači bolo telovýchovné hnutie, ktoré poznáme pod názvom Robotnícka telovýchovná jednota (RTJ). Sídlila v hostinci Telgárt pána Reguša. Na čele tohto hnutia stal pán Vlasák. Pri výpočte tých, ktorí sa zaslúžili o rozvoj račianskeho športu, nemôže sa zabudnúť i na telovýchovný spolok Sokol, ktorý sídlil na  Východnom a taktiež skautov, organizovaných v Skauting klube, ktorý mal svoj domov v priestoroch u pána Havašiho pri železničnej stanici v Rači, na dnešnej Albánskej ulici.
Prvé futbalové ihrisko
Futbal sa začal hrávať len v provizórnych podmienkach. Prvé ihrisko vybudované na pažiti. Dnes už neexistuje. Vtedajšia pažiť je dnes električkovou traťou na Čachtickej ulici. Od roku 1928, keď si futbalový oddiel prenajal od Urbaristického spolku kus lúky oproti železničnej stanici Račištorf a postavili sa na nej prvé futbalové brány sa na  pôvodnom ihrisku hrávali už len prípravné zápasy.
Tridsiate roky 20. storočia
V sezóne 1928/1929 družstvo ŠK Račištorf hralo v majstrovstvách Západoslovenskej župy a bolo nasadené do majstrovskej súťaže Slovenského futbalového zväzu.
Družstvo pre majstrovské zápasy tvorili títo hráči : Polakovič, Beneš, Kovačič, R. Korček, Š. Korček, Tietz, Ivičič, Lopašovský, Hauskrecht, Thurzo, Doza a Salaj. Majstrovské zápasy pravidelne sledovalo 200 až 400 divákov.
Trénerom družstva bol Juraj Furman, ktorý sa snažil družstvo v čo najväčšej miere dopĺňať odchovancami račianskeho futbalu.
Výborné výsledky, široké hráčske, ako aj verejné zázemie a podpora, záujem o futbal vo všeobecnosti spôsobili, že v roku 1935 prišlo k významnému rozhodnutiu. V miestnom kine Edison bol zvolený nový rozšírený výbor futbalového oddielu. Čestným predsedom výboru sa stal starosta obce pán Martin Lednár. Za prvého podpredsedu výboru bol zvolený J. Henčl. Druhým podpredsedom sa stal J. Vojáček.
Družstvo ŠK Račištorf bolo zaradené do II. Triedy Slovenskej župy.
Futbal v období Slovenského štátu
Rok 1938 nebol pre račiansky futbal priaznivý. Blížiacu sa pohromu v podobe vojny bolo cítiť takmer všade. Telovýchovné spolky prestali fungovať.
Po vyhlásení Slovenského štátu spočiatku fungovali futbalové súťaže bezproblémovo. S malými obmenami sa na futbalových ihriskách stretávali s takmer rovnakými súpermi ako pred vznikom Slovenského štátu. Treba však priznať, že atmosféra futbalových zápasov bola poznačená nervozitou jednotlivých hráčov, ktorí dennodenne očakávali povolávací rozkaz do vojenskej prezenčnej služby, ktorá mala síce trvať dva roky, no viacerí sa z vojenčiny vracali aj po štyroch – piatich rokoch. Bolo to zvláštne súťažné obdobie. Súťaže sa síce hrali, ale nikto z nich nikam nepostupoval, ani nevypadával. Zmeny nastali až po skončení II. svetovej vojny.
Povojnové roky
Ihneď po kapitulácii nemeckých vojsk sa skupinka dobrovoľníkov na čele s J. Žitným (Syfonárom) podujala opraviť zdevastované futbalové ihrisko. Najmä ich zásluhou sa stalo veľmi rýchlo schopné slúžiť svojmu pôvodnému účelu, aby sa na ňom mohol hrať futbal.
Jar 1946 však už bola o niečom inom. Súpermi Rače sa stali v Západoslovenskej župe družstvá Merina Trenčín, Pečivárne Hlohovec, Považan Nové mesto nad Váhom, Vagónka Trnava, Štefánik Ivánka, SŠK Senec, Matador, Pravda, Energia, Kablo, Práca a Cvernovka.
Päťdesiate roky
Rok 1950 bol rokom osláv 25. výročia organizovaného futbalu v Rači.
V roku 1955 na príkaz vyšších straníckych orgánov bola jednotná telovýchovná organizácia rozdelená na športové zväzy. Račianska telovýchovná organizácia bola zaradená do zväzu železničných telovýchovných jednôt – Lokomotíva.
Prvým predsedom Telovýchovnej jednoty Lokomotíva Rača, neskôr Telovýchovná jednota Lokomotíva Bratislava bol skúsený funkcionár robotníckej telovýchovy J. Janečka.
Členmi výboru v Telovýchovnej jednote Lokomotíva Rača, neskôr v Telovýchovnej jednote Lokomotíva Bratislava ,ktorí zastupovali záujmy svojho športového odvetvia boli : V. Slezák (stolný tenis), J. Šrámka (pozemný hokej), L. Sajko (turistický oddiel), A. Ivičič (lyžiari), F. Fekete (cyklistika). A. Lednár mal na starosti výstavbu športovísk. Členmi výboru boli i R. Krížik a J. Tomašovič. Záujmy futbalového oddielu vo výbore zastupoval Miloš Sedramač.
Hneď po založení novej telovýchovnej jednoty začal futbalový oddiel využívať výhody, ktoré železnice poskytovali. Začalo sa častejšie cestovať na rôzne športové podujatia, zájazdy, majstrovské a pohárové zápasy, športové sústredenia. Využívala sa najmä železničná doprava.
Roky, ktoré futbalový oddiel prežil pod krídlami Lokomotívy, patrili k tým najlepším.
Reorganizácia však priniesla aj bolestné chvíle. Takou bola i strata pôvodného futbalového ihriska. Dlhých dvanásť rokov trvalo, pokiaľ sa račiansky futbal opäť dočkal kvalitného materiálneho zázemia – krásneho štadióna. To sa však už písal rok 1972.
Dovtedy sa majstrovské a priateľské futbalové zápasy hrávali na ihrisku vybudovanom na bažinách na Mrázovej ulici. Vybudovali ho futbalový nadšenci, akými boli R. Krížik, J. Husarovič, J. Cymorek, M. Mülféder, M.Grňa, J. Mátuš, J. Fekete, V. Fekete, ( Koška ), V. Slezák, I. Pulc, Š. Radvány, E. Husarovič. Treba však povedať, že toto ihrisko račianskemu futbalu neprialo. Stíhal ho jeden neúspech za druhým a s ním ruka v ruke kráčali trénerské a hráčske zmeny. Trénera Krížika vystriedal Husarovič, toho zase tréner Fekete…
Nový futbalový štadión
A opäť prichádzajú na scénu, ako nejedenkrát v histórii klubu, futbaloví nadšenci. Vedúci projekčnej skupiny Ing. Lovás vypracoval projekt a dobrovoľníci dokázali takmer nemožné. Vo veľmi krátkom čase vybudovali, čo bolo treba. Oko diváka sa tešilo najmä pri pohľade na krásny sýtozelený futbalový trávnik. Vďaka patrí A. Lednárovi, R. Krížikovi, M. Martincovi, Š. Radványmu, J. Cymorekovi, E. Wenzelovi, J. Feketeovi, G. Slováčkovi, V. Slezákovi, E. Husarovičovi, J. Pavlíkovi, V. Feketeovi.
Správcom nového štadióna sa stal Miloš Sedramač, ktorý sa stal už za svojho života legendou. Za jeho funkcionárske a ľudské kvality sa stal nositeľom Ceny fair-play MUDr. Ivana Chodáka.
V tomto čase, pod vedením predsedu oddielu pána S. Magdolena a trénera V. Luknára najčastejšie nastupovali Kozák, Špaček, Koma, Takáč, Bezák, Žitný, Majer, Januš, Kützbel, Gocký, Kuchár, Veselský, Pulc a Dubaj.
Osemdesiate roky = športové úspechy
Na konci sedemdesiatych rokov začalo do klubu prichádzať viacero študentov bratislavských vysokých škôl. Kvalitných hráčov, hrajúcich vo svojich materských kluboch väčšinou dorastenecké ligy. Hráčov do nášho klubu nasmeroval vtedajší tréner V. Luknár a hráč V. Hasprún, ktorí ako zamestnanci Telovýchovnej školy mali prehľad o šikovných hráčoch z celého Slovenska. Takto náš klub získal veľa futbalovej kvality a každý hráč obohatil račiansky futbal, či to boli chlapci zo západného, stredného, alebo východného Slovenska. Za všetkých aspoň Ľ. Suchý ( Kelo ), Ľ. Udvardy ( Hodinka ), E. Jamrich. V sezóne 1982/1983 sa v našom družstve objavoval na sklonku svojej futbalovej kariéry aj majster Európy z Belehradu v 1976 roku Jozef Čapkovič ( Soso ).
Na konci sedemdesiatych rokov sa do klubu dostalo aj viacero mládežníckych hráčov zo Slovana, kde bola v tom čase obrovská konkurencia - V. Bachratý (Emo), M. Adámek (Ado), M. Darovec. Príchod hráčov do klubu sprostredkoval vtedajší tréner žiakov v Lokomotíve Bratislava – Rača Ivan Haluška, ktorý vyučoval na futbalovej škole Slovana na Českej ulici telesnú výchovu.
Mládež v klube napredovala, čo, sa pozitívne prejavilo na výsledkoch a hre všetkých družstiev vo futbalovom oddiele.
Mužstvá žiakov a dorastencov sa objavovali na horných priečkach tabuliek vo svojich ligách. Takto pripravení hráči boli neskôr posilami pre družstvo mužov.
Malostranská (stanica pražského metra)
Malostranská je jedna zo staníc pražského metra. Nachádza sa na trase A, medzi stanicami Hradčanská a Staroměstská. Otvorená bola spolu s prvým úsekom trasy, v 12. augusta 1978. Nachádza sa pri rieke Vltave a zabezpečuje priamu dopravnú obsluhu Malej Strany. V roku 2004 bola najmenej vyťaženou stanicou na trase A.
FK Rača
Osemdesiate roky = športové úspechy
Osemdesiate roky boli pre celý futbalový oddiel výsledkami svojich družstiev veľmi úspešné. Družstvo mužov pravidelne bojovalo o popredné priečky ( okrem účinkovania v II. SNL ), mužstvo juniorov sa pravidelne umiestňovalo na prvých troch priečkach tabuľky. Vrcholom dorastencov bol postup z I. triedy majstrovstiev Bratislavy v ročníku 1981/1982.
Malostranská (stanica pražského metra)
Charakteristika stanice
Malostranská je razená stanica s troma loďami, nachádzajúca sa 32 m pod Klárovom. Má štyri páry prestupov na nástupište a predĺženú strednú loď. Dostavba dodatočného vestibulu nie je z dôvodu umiestnenia stanice možná. Z Malostranskej vedie jeden vestibul, ktorý je s nástupišťom spojený pomocou dvoch trojíc eskalátorov. Stanicu zdobí svetlý i tmavý, šedý dekoratívny kameň a hliníkové výlisky v charakteristickej zelenej farbe. Vestibul taktiež zdobia historické reliéfy a sochy, okrem iného replika sochy „Nádej“ od Bernarda Brauna.
FK Rača
Osemdesiate roky = športové úspechy
Tréner Peter Máťuš ( Padit ) dal dohromady vynikajúce družstvo, ktoré hralo väčšinou v zostave: R. Bodík, P. Štibráni, M. Wűrfl, D. Kadlic, V. Buzgovič, M. Adámek, B. Šimonič, Ľ. Goffa, P. Sučanský, M. Koľvek, V. Bachratý. Takmer všetci hráči z dorastu sa neskôr stali oporami družstva mužov.
Malostranská (stanica pražského metra)
Charakteristika stanice
Stanicu postavili v rokoch 1973 až 1978, pričom na jej výstavbu bolo použitých 248 miliónov Kčs. V roku 2002, počas povodní, bola stanica zatopená vodou.
FK Rača
Osemdesiate roky = športové úspechy
Za takejto priaznivej situácie ani nebolo prekvapením, že mužstvo mužov futbalového oddielu obsadilo v sezóne 1983/1984 1. miesto vo vtedajších Majstrovstvách kraja, skupina Bratislava a tým aj postup do II. SNL – skupina Západ. O tento úspech sa zaslúžili títo hráči: Beňo, Soták, Daubner, Borovka, Trnka, Jurovčík ,Sučanský, Šimonič, Holík, Zuzsky, I. Kružliak, Darovec, P. Kružliak, Kukla, Chromý, Veselský, Jamrich, Udvardy, Khandl a Takáč. Trénerom bol V. Luknár a prededom futbalového oddielu bol v tom čase J. Boris.
Víťazstvo v lige
V sezóne 1986/1987 opäť obsadili v Majstrovstvách kraja – skupina Bratislava 1. miesto pred družstvom Slovan juniori, v drese ktorého nastupovali aj neskorší reprezentanti Alexander Vencel mladší a Ladislav Pecko. O víťazstvo v súťaži sa zaslúžila táto zostava hráčov: R. Bodík, D. Kolár, J. Daubner, I. Kružliak, R. Križan, P. Štibráni, J. Haraslín, M. Tapšík, M. Fekete, E. Jamrich, Ľ. Udvardy, J. Trnka, kapitán Ľ. Suchý, P. Máťuš, M Adámek, J. Valent. Realizačný tím pracoval v tomto zložení : tréner – P. Máťuš, vedúci družstva – J. Mesároš, lekár – dr. Pavlík, masér – J. Polák. Predsedom futbalového oddielu bol Jozef Boris a tajomníkom Ján Stanislav.
Račiansky futbal znovu ožíva
Po prechodnom období poklesu, problémov a najmä po zmene spoločensko-politických pomerov sa skupina bývalých  hráčov klubu okolo B. Kovačiča, R. Šimoniča, B. Šimoniča, M. Ondrejkoviča a ďalších do opätovného oživenia futbalu v Rači. Konsolidácia nastala i príchodom trénera Petra Kuchára. Výsledkom bol v roku 2001 postup do III. ligy.
Káder družstva tvorili hráči: Krajčí, Kijac, Máťuš, Gabura, Marko, Méry, Križan, Kováčik, Vaško, Čík, Ostatník, Bakič, Štroffek, Rybníček, Nálepka, Kováč, Ščibrány, Hošek, Bačík, Nagy, Paliatka a Laky. V nasledujúcom roku sa novým trénerom stal J. Olša. V konečnej tabuľke družstvo mužov obsadilo druhé miesto za víťazom súťaže Rapidom Bratislava.
Z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov niektoré družstvá, ktoré si vybojovali postup do II. Ligy, na postup nereflektovali. Slovenský futbalový zväz následne rozhodol, že o jedno z uvoľnených miest sa v barážovom stretnutí stretnú družstva FK Rača a Báču. Družstvo FK Rača  nastúpilo na baráž v zostave: Kalčok, Gabura, Méry, Štroffek, Ščibrány, Križan, Rybníček, Nagy, Jankovič, Kováčik a Kavčák. na neutrálnom ihrisku v Sládkovičove.
Postup do II. ligy
Od sezóny 2006/2007 bolo seniorské družstvo štyri roky účastníkom II. ligy – skupina Západ.
Od sezóny 2011/2012 sa v Rači po reštrukturalizácii futbalových súťaží hrá III. Ligy Skupina západ, Mužstvá postupne trénovali Tomáš Medveď, Miroslav Chvíľa, alebo Karol Marko.
NGC 3906
NGC 3906 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. marca 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Michael Moore
Michael Moore (* 23. apríl 1954, Flint, Michigan, USA) je americký filmový režisér, scenárista a producent, autor filmového dokumentu Fahrenheit 9/11. Film je rozdelený na tri časti. Popisuje Bushov nástup na dráhu prezidenta a objasňuje údajné okolnosti invázie do Iraku ako aj príčiny útoku na WTC. Je režisérom filmu Bowling for Columbine v ktorom sa okrem iného dostáva k príčine toho, prečo v USA za rok dochádza k vyše 10 000 vraždám spáchaných strelnou zbraňou, zatiaľ, čo v Kanade iba k stovke.
Vollore-Ville
Vollore-Ville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Novion-Porcien (obec)
Novion-Porcien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 497 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Martin Jurčo
Martin Jurčo (* 12. august 1926, Východná – 13. február 1983, Bratislava) bol slovenský psychológ. Zaoberal sa psychológiou vyučovania, rozumovým vývinom dieťaťa, záujmami mládeže a psychodiagnostikou.
Shasta
Shasta môže byť:
Marco Materazzi
Marco Materazzi (* 19. august 1973, Lecce, Taliansko) je bývalý taliansky futbalista.
Debut v reprezentácii odohral v roku 2001 a v roku 2006 vyhral Majstrovstvá sveta vo futbale. Počas finále majstrovstiev sa dostal do potyčky zo Zinedinom Zidanom a dostal od neho hlavou do hrude kvôli urážkam. Zidan bol vylúčený a táto potyčka sa zapísala do histórii majstrovstiev sveta vo futbale.
Začiatky
Marco Materazzi sa narodil v Lecce, kde hrával jeho otec Giuseppe za U.S. Lecce. Guiseppe bol taktiež tréner a manažér tímov ako Pisa, Lazio, Sporting CP a Tianjin Teda. Marco bol fanúšikom tímu S.S. Lazia počas pôsobenia jeho otca.
Klubová kariéra
Marco začal hrávať futbal v akadémii tímu ACR Messina v rokoch 1990-1991. Ďalej hrával za mládežnícky amatérsky klub Tor di Quinto v rokoch 1991-1992. V roku 1992 podpísal zmluvu s profesionálnym tímom SC Marsala zo Serie C2, o rok neskôr prestúpil do tímu ASD Trapani ktorý pôsobil v Serie C1 s ktorým skoro postúpil do Serie B, ale prehrali v play-off s tímom AS Gualdo Calcio.
V roku 1995 prestúpil do klubu pôsobiaceho v Serii B Perugia Calcio, ale v sezóne 1996-1997 išiel na hosťovanie do Carpi FC. V sezóne 1998-1999 prestúpil do anglického tímu Everton FC. Tu odohral 27 ligových zápasov kde bol až štyrikrát vylúčený, a strelil len dva góly proti Middlesbrough FC. Po sezóne sa vrátil do Perugii Calcia. Tu v sezóne 2000-2001 strelil 12 ligových gólov v Serie A prekonal rekord Daniela Passarella v počte strelených gólov medzi obrancami. Po tejto sezóne prestúpil za 10 miliónov eur do milánskeho veľkolubu FC Internazionale Miláno. V sezóne 2006-2007 skončil s desiatymi gólmi najlepším skórujúcim obrancom. V apríli 2008 odohral svoj 150 ligový zápas za Inter, v zápase proti Atalanta BC. V sezóne 2010-11 nastúpil na svoj prvý zápas v Milánskom derby 14. novembra, čo bol zatiaľ jeho posledný zápas za Inter.
Reprezentácia
Marco štartoval na Majstrovstvách sveta vo futbale 2006 ako náhradník, ale Alessandro Nesta utrpel zranenie v základnej skupine a posunul sa do základnej zostavy v zápase proti Česku. V osemfinále v zápase proti Austrálii dostal v päťdesiatej minúte červenú kartu a nemohol nastúpiť v štvrťfinále proti Ukrajine.
Vo finále proti Francúzsku s hlavičkou vyrovnával na 1-1. Taktiež skóroval v druhej sérii penaltových kopoch. V predĺžení dostal úder hlavou od Zinedina Zidana, za čo bol Zidan vylúčený. Zidan po zápase obvinil Marca, že ho napadol kvôli urážkam na jeho matku a sestru. V troch britských bulvárnych novinách Daily Star, The Daily Mail and The Sun sa objavilo tvrdenie že Marcov útok na Zidana bol rasistický. Marco proti ním súdne zakročil, a neskôr bolo obvinenie stiahnuté a noviny museli zaplatiť odškodné.
Hral aj na Majstrovstvách Európy vo futbale 2008 kde nastúpil v základnej časti proti Holandsku. Ale bol v 54 minúte vystriedaný a viac už na turnaji nehral a ani v reprezentácii.
Unitatis Redintegratio
Unitatis Redintegratio, dekrét o ekumenizme, je dokument Druhého vatikánskeho koncilu. Okrem iného potvrdzuje aj právo východných katolíckych cirkví na vlastnú teológiu (popri vlastnej liturgii, spiritualite a disciplíne). Neraz sa prekrýva s dekrétom Orientalium Ecclesiarum alebo ho dopĺňa, keďže obidva dekréty čiastočne vznikli zo schémy o jednote cirkvi.
NGC 3907
NGC 3907 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. apríla 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Zoznam chránených území v okrese Přerov
Toto je zoznam chránených území v okrese Přerov aktuálny k júlu roku 2020, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Přerov. | |
Viačeslav Anatolievič Kozlov
Viačeslav "Slava" Anatolievič Kozlov (, * 3. máj 1972, Voskresensk, ZSSR, Rusko) je ruský hokejista, hrajúci na ľavom krídle, ktorý je momentálne alternatívnym kapitánom v Atlante Thrashers.
Lorica segmentata
right|thumb|Rímsky vojak v pancieri Lorica segmentata, typ Corbridge B
Typy a vzhľad
Predpokladá sa, že túto zbroj vymysleli zruční rímski zbrojári v Gálií a Germánií. Prvé modely sa vyskytovali už koncom 1. stor. pred Kr. Lorica segmentata však nikdy úplne nevyradila zbroje typu Lorica hamata a Lorica squamata, ktoré sa ďalej používali hlavne u centúrionov, či práporčíkov. Existujú dohady, že Loricae segmentatae sa používali iba na západe, zatiaľ čo na východe sa preferovali Loricae hamatae a Loricae squamatae, no toto tvrdenie sa nemôže potvrdiť, nakoľko sa našli niektoré fragmenty zbroje typu Loricae segmentatae aj na východe, hlavne počas židovského povstania.
Lorica segmentata sa vyrábala tak, že sa na kožený pásikový podklad pripli kovové pásy. Pásy pokrývali trup vojaka, ako aj jeho plecia, ktoré chránilo 5 vertikálnych pásov. Pancier sa obliekal rovnako, ako moderné košele, zapol sa prackami na prednej časti. Vďaka kovovým pásom pancier vojaka nijak neobmedzoval, poskytoval možnosť ľubovoľného pohybu a nebránil v dýchaní, pričom preraziť ho oštepom či šípom bolo nemožné.
Rozoznávame 4 typy pancieru Lorica segmentata, podľa miest nálezov. Je to Lorica segmentata-typ Kalkriese, Lorica segmentata-typ Corbridge (A, B a C), Lorica segmentata-typ Newstead a Lorica Segmentata-typ Alba Iulia.
Kalkriese
Ide o prvý typ tohto panciera, je to predchodca typu Corbridge a vyrábal sa od konca 1. stor. pred Kr. do približne polovice 1 stor. po Kr
Corbridge B
Dá sa povedať, že typ B je vylepšením typu A. Tento pancier vážil iba 5,5 kg a skladal sa z 38 kovových plátov. Typ B bol najlepším typom pancieru segmentata. Isté však je, že nikdy nenahradil typ A, pravdepodobne sa používali v rovnakom období.
Newstead
Typ Newstead už nie je tak pohodlný ako predchádzajúce typy. Bol síce vyrobený z menej a väčších plátov ako Corbridge, no nezabezpečoval tak výborný pohyb a určite bol jednoduchší na výrobu. Bol vynájdený niekedy v druhe polovici 2. stor. a používal sa asi až do začiatku 4. stor. po Kr.
Alba Iulia
Existuje aj tzv. L.S. Alba Iulia neskorý typ tejto zbroje. Používal sa v 2. a 3. stor. po Kr. a bol jednoduhší. Trupné pláty boli široké a bolo ich menej, pričom miesto plátov na pleciach bol pancier tvorený šupinovým typom (squamata). Tento typ však nebol v bitkách taký účinný, ako staršie typy Corbridge, preto sa od neho upustilo v čase, keď sa rozpadla tradičná rímska uniforma. Lorica segmentata bola nahradená krúžkovými a šupinovými košeľami, ktoré sa opäť stali hlavným pancierom armády.
Tento pancier sa prestáva používať koncom 3. stor. a definitívne prestal byť používaný pravdepodobne začiatkom 4. stor.
François Boucher
François Boucher (* 29. september 1703, Paríž, Francúzsko – † 30. máj 1770, Paríž) bol francúzsky maliar, významný predstaviteľ rokoka.
Prvý kráľovský maliar, obľúbenec Madame de Pompadour, neskôr rektor Akadémie. Okrem portrétov francúzskej šľachty maľoval mytologické témy lásky v nežných pastelových farbách.
Pamfil Danilovič Jurkevič
Pamfil Danylovyč Jurkevyč (* 16. február 1826, Lipľavoje, Ukrajina – † 4. október 1874, Moskva) bol ukrajinský filozof, pedagóg a teológ.
Človeka možno podľa neho poznávať dvojako: telo vonkajšími zmyslami a duševné javy vnútorným zmyslom, vierou, ktorých centrom je srdce.
Pavel Solomonovič Juškevič
Pavel Solomonovič Juškevič (* 1873 - † 1945) bol ruský filozof, publicista a prekladateľ. Svoju filozofiu označoval ako empiriosymbolizmus.
Manam
Manam je sopečný ostrov v Papui-Novej Guinei.
Približne 10 km široký ostrov je jedným z najaktívnejších stratovulkánov v Papui-Novej Guinei. Od špicatého vrcholu 1807 m vysokého čadičového andezitu sa tiahnu štyri veľké údolia. Sopka má dva krátery.
Povodie Oravy
Povodie Oravy je povodie na severnom Slovensku a v južnom Poľsku.
Vymedzenie a charakteristika
Je to čiastkové povodie Váhu, ktorého územie je totožné s územím historickej Oravskej župy. Zaberá plochu 1 991,8 km², z toho 1 632,5 km² (t. j. 82 %) na území Slovenska a 359,3 km² (t. j. 18 %) na území Poľska. Najvyšší bod povodia je Baníkov, najnižší bod ústie Oravy do Váhu pri Kraľovanoch.
Rieka Orava odvodňuje územie okresov Námestovo, Tvrdošín a Dolný Kubín (okrem malého územia v juhozápadnej časti, v katastrálnom území obce Kraľovany, kde Šútovský potok ústi priamo do Váhu). Na území Poľska odvodňuje časť powiatu nowotarského.
Čo sa týka geomorfologických celkov, odvádza vodu (celkovo alebo sčasti) z: Oravskej Magury, Podbeskydskej vrchoviny, Oravských Beskýd, Podbeskydskej brázdy, Oravskej kotliny, Oravskej vrchoviny, Skorušinských vrchov, Podtatranskej brázdy (geomorfologický podcelok Zuberecká brázda), Tatier (geomorfologický podcelok Západné Tatry, severná časť), Chočských vrchov (časť na severozápade), Kysuckej vrchoviny (najvýchodnejšia časť), Malej Fatry (geomorfologický podcelok Krivánska Fatra, východná časť) a Veľkej Fatry (geomorfologický podcelok Šípska Fatra, územie na severozápade).
Priebeh rozvodnice
Na severozápade rozvodnica začína na vrchu Bukovina v Oravských Beskydách, pokračuje na východ po štátnej hranici s Poľskom, pričom je zároveň súčasťou hlavného európskeho rozvodia. Cez Rovný Beskyd, Úšust, Solisko , Novotské sedlo , Hrubú bučinu , Magurku , Pilsko , sedlo Hliny , Westku , sedlo Pod Beskydom , Javorinu , Beskydok , Jalovecké sedlo , Malú Babiu horu vedie na Babiu horu , odtiaľ potom zabieha na územie Poľska (Pasmo-Babiogórskie) po línii Przełęcz Krowiarki  - Główniak  - Hala Śmietanowa  - Polica  - Groniczek  - Połana Kozinowa  - Góra Beskidy  - severovýchodne od obce Podwilk - Lysa Góra  - východne od obce Harkabúz, kde sa stáča na juh.