cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Milan Melník
Vedecká kariéra
Jeho vedeckým zameraním je koordinačná a bioanorganická chémia. Publikoval takmer 300 vedeckých prác v zborníkoch domácich a medzinárodných konferencií. Prednášal na desiatkach univerzít celého sveta. Korešpondent Fínskej chemickej spoločnosti, čestný člen Americkej chemickej spoločnosti. V roku 1964 sa stal asistentom na Katedre anorganickej a organickej chémie Farmaceutická fakulta UK. Na fakulte pracoval do roku 1971 kedy sa stal odborným asistentom Katedry anorganickej chémie Chemicko-technologickej fakulty Slovenskej vysokej školy technickej. Na tejto katedre bol vedúcim v rokoch 1994 až 2002. V rokoch 20062008 bol vedúcim Katedry chémie a biochémie na Fakulte prírodných a humanitných vied Univerzity Alexandra Dubčeka v Trenčíne.
Od februára 2008 je emeritným profesorom Slovenskej technickej univerzity.
Prezidentské voľby 2009
V prezidentských volieb v roku 2009 kandidoval ako občiansky kandidát s podporou ĽS – HZDS. V prvom kole získal 45 985 hlasov, alebo 2,45% platných hlasov. Skončil na 5. mieste a do druhého kola nepostúpil.
Prezidentské voľby 2014
Svoju kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2014 oznámil 19. júla 2013 ako 75 ročný. Kandidoval s podporou občianskych združení Panslovanská únia, Konzervatívne Slovensko a Slovenská ekonomická spoločnosť- Nezávislé združenie ekonómov Slovenska. V prvom kole voľby nakoniec získal 7 678 hlasov (0,40 % z odovzdaných hlasov) a zo 14 kandidátov skončil na 12. mieste.
Zákon sily
Zákon sily alebo druhý pohybový zákon alebo druhý Newtonov zákon je jeden z Newtonových pohybových zákonov.
V inerciálnej vzťažnej sústave sa výsledná sila pôsobiaca na hmotný bod rovná prvej derivácii hybnosti hmotného bodu podľa času. (Zjednodušene povedané: Časová zmena hybnosti sa rovná výslednej pôsobiacej sile)
Pomer zmeny hybnosti a času, za ktorý nastala, je priamo úmerný pôsobiacej sile.
Ak sa pri pohybe nemení hmotnosť telesa (napríklad rakete neubúda palivo), zredukuje sa tento zákon na zjednodušenú podobu: Ak na teleso pôsobí sila, teleso sa pohybuje zrýchlením, ktoré je priamo úmerné pôsobiacej sile a nepriamo úmerné'' hmotnosti telesa, čiže
Zrýchlenie telesa znamená, že sa mení rýchlosť jeho pohybu, čiže sa mení pohyb (pohybový stav) telesa. 2. Newtonov pohybový zákon teda hovorí, že sila je príčinou zmeny pohybu, nie pohybu ako takého. Na rozdiel od 1. Newtonovho zákona sa telesá, na ktoré pôsobí sila, nebudú pohybovať rovnomerne priamočiaro, ale ich pohyb bude zrýchlený, spomalený, alebo sa bude meniť smer.
Z 2. Newtonovho pohybového zákona vyplýva pohybová rovnica:
Nort-sur-Erdre (kantón)
Nort-sur-Erdre je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho šesť obcí.
Zákon sily
ktorá umožňuje riešiť konkrétne pohybové deje (určovať polohu a rýchlosť telies), ak sú známe konkrétne sily pôsobiace pri dejoch a hmotnosti telies.
sila proti smeru pohybu spôsobuje spomalenie telesa,
sila kolmá na pohyb spôsobuje zmenu smeru pohybu telesa (zakrivenie trajektórie).
Ak je známa sila F a zrýchlenie telesa a, dá sa zo vzťahu vypočítať hmotnosť telesa m. Táto hmotnosť sa nazýva zotrvačná hmotnosť, pretože to je hmotnosť prejavujúca sa svojou zotrvačnosťou (brzdením zmien pohybu).
Tura (Egypt)
Tura je staroegyptská archeologická lokalita, nachádzajúca sa v Dolnom Egypte, na začiatku nílskej delty, na jej východnom brehu. Jej pozostatky sa dnes dajú nájsť 14 kilometrov od centra Káhiry, na polceste do Helwánu. V staroveku sa tu nachádzal jeden z najvýznamnejších vápencových lomov využívaný po celý čas antickej histórie Egypta. Neďaleko, pri dnešnej dedine Maasara sa nachádzal ďalší lom toho istého vápenca.
Tulská oblasť
Tulská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Tura (Egypt)
Vápenec z Tury bol najkvalitnejším a najbelším vápencom, ktorý sa dal zohnať v celom starovekom Egypte. Výborné vlastnosti horniny určovali jej použitie, a tak ju môžeme nájsť napr. ako povrchové obklady bohatých hrobiek alebo bloky stropov a podláh mastáb s väčšou nosnosťou, ktoré boli pôvodne konštruované z nepálených tehál. Lom sa používal v období Starej ríše ako zdroj materiálu napr. pre obloženie a bloky základovej plošiny Snofruovej Lomenej pyramídy, ako zdroj kameňa pre sarkofágy hrobiek elity Starej ríše, ako zdroj vápenca pre obklady pyramíd Strednej ríše alebo materiál pre rôzne chrámy Novej ríše. Napr. panovník Ahmose I. použil turský vápenec na výstavbu Ptahovho chrámu v Mennoferi a Amonovho Južného háremu v Tébach. V staroveku bol v lokalite uctievaný boh Anup, o čom svedčia nálezy. Okrem toho sa v oblasti našlo niekoľko rozsiahlych pohrebísk z konca praveku, Archaického obdobia, až po Rímske obdobie.
Tulská oblasť
Má rozlohu a žije tu 1,68 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Tula.
Tura (Egypt)
Ložisko turského vápenca sa nachádza hlboko pod povrchom, preto kameň ťažili tzv. tunelovaním, pomocou hĺbených štôlní a siení, vysokých aj 10 metrov v hĺbkach miestami 50 metrov, namiesto obvyklého spôsobu otvorenej jamy. Robotníci oddelili kus kameňa, rozbili ho a presne evidované časti vytiahli na povrch. Tie sa potom dopravovali k riečnemu prístavu, kde pokračovala ďalšia distribúcia. Podzemné priestory staticky zabezpečovali tým, že v potrebných miestach nechávali kusy pôvodnej horniny, ktoré podopierali strop siení.
Tulská oblasť
Hranice
Tulská oblasť hraničí:
Tura (Egypt)
Niektoré z týchto štôlní boli prístupné ešte v roku 1941 (po Kr.). Vtedy v lome č. 35 robotníci našli množstvo voľných archov z kníh dvoch alexandrijských cirkevných otcov – Órigéna a Dydima Slepého. Robotníci, ktorí tieto listy našli, ich ukradli a aj napriek tomu, že ich museli vrátiť, stále veľa z nich chýba a objavujú sa občas na trhu so starožitnosťami. Predpokladá sa, že pôvodné mohol mať každý zväzok aj viac ako 480 strán.
Pôvodný staroegyptský názov Strabón mylne interpretoval ako názov miesta, kde žili Trójania, a tak sa po grécky volalo Trója. Dnes je táto lokalita sčasti zo západu prekrytá moderným sídlom Turou v Káhirskom guvernoráte ( -29.93889°N, 31.2775°W ).
Tulská oblasť
Prírodné zdroje
Najviac ťažené materiály sú železná ruda, íl, vápenec a hnedé uhlie.
Ekonomika
Najpriemyselnejšími mestami sú Novomoskovsk a Aleksin. Oblasť vyniká najmä chemickým priemyslom, strojárstvom a metalurgiou.
Kultúra
náhľad|Rodisko [[Lev Nikolajevič Tolstoj|Lva Tolstoja]] V oblasti sa nachádza 32 múzeí. Významnou pamiatkou je Jasná Poljana a rodné mesto a múzeum Lva Tolstoja.
Obyvateľstvo
Podľa sčítania v roku 2010 mala Tulská oblasť 1 553 925 obyvateľov. Podľa odhadu z roku 2018 už len 1 491 855, čo by znamenalo 4%-ný pokles.
Národnostné zloženie
Podľa roku 2010 bolo národnostné zloženie v Tulskej oblasti následovné:
Zubenelakribi
Zubenelakribi (pôvodne Zuben el Acribi) alebo Delta Librae je hviezda v súhvezdí Váhy. Je to premenná hviezda typu Algol s kolísaním magnitúdy od 4,9 do 5,9 s periódou 2,3273 dňa. Kolísanie jasnosti sa dá dobre sledovať voľným okom alebo divadelným ďalekohľadom. Zmena maxima na minimum prebehne asi za 6 hodín. Medzi hlavnými minimami je ešte jedno nevýrazné sekundárne minimum, ktoré je však ťažko pozorovatešľné, lebo dosahuje iba desatinu magnitúdy.
Parkán
náhľad|Parkán medzi vonkajším (vľavo) a vnútorným múrom (vpravo) [[Mestské opevnenia (Bratislava)|mestského opevnenia v Bratislave (Rudnayovo námestie)]] Parkán je priestor pred hradbami, ktorý je z prednej strany chránený ďalším, spravidla menším múrom (parkánová stena), palisádou, alebo násypom. Parkán umožňoval obrancom hradieb (predovšetkým lukostrelcom) chránený pohyb a zvyšoval tak podiel aktívnej ochrany opevnenia. Parkán mohol byť aj zdvojený, prípadne niekoľkonásobný.
Parkán sa budoval navezením zeminy pred hlavnú hradbu do výšky niekoľkých metrov. Zemina sa z vonkajšej strany spevnila druhou, o niečo nižšou  hradbou (parkánová hradba). Parkán s dostatočnou šírkou (pri mestských hradbách až 10 m) slúžil ako komunikácia na presun obrancov, alebo vozov so strelivom. V čase mieru súžil parkán na ustajnenie hospodárskych zvierat alebo pestovanie potravín.
Pavel Ivanovič Beľajev
Pavel Ivanovič Beľajev (* 26. jún 1925, Čeliščevo – † 10. január 1970, Moskva) bol sovietsky vojenský pilot a kozmonaut. V roku 1965 bol veliteľom kozmickej lode Voschod 2, ktorá sedemnásťkrát obletela Zem.
Životopis
thumb|left|170px|Beľajev na [[Nemecká demokratická republika|východonemeckej poštovej známke z roku 1965]]
Narodil sa na dedine v tajge a chcel byť preto lovcom alebo cestovateľom. Žil v početnej rodine so štyrmi sestrami a bratom, otec pracoval celé dni v nemocnici, matka denne v kolchoze. Vo voľných chvíľach po škole v okolitých lesoch lovil zver. Na začiatku vojny ho na front kvôli veku nevzali, nastúpil ako sústružník do továrne v Kamensku-Uralsku. V roku 1943 dostal povolávací rozkaz a narukoval do leteckej školy vojenského námorníctva. Nastúpil na východný front 9. mája 1945 v hodnosti nadporučíka. Slúžil v niekoľkých útvaroch, na siedmich typoch lietadiel, nepočítajúc školské stroje. V roku 1956 bol poslaný na vojenskú leteckú akadémiu a po troch rokoch absolvoval s vynikajúcimi výsledkami lekárske vyšetrenie. V roku 1960 bol zaradený do oddielu kozmonautov, potom však nasledovalo zranenie z parašutistického výcviku, vďaka ktorému sa dostal do vesmíru až v roku 1965 s kozmickou loďou Voschod 2. Krátko na to bol na návšteve v Česko-Slovensku.
V decembri 1969 ochorel, vredy – krvácanie do žalúdka a čriev, operácia sa príliš nevydarila a 10. januára 1970 v nemocnici zomrel. Bol ženatý, mal dve deti a bol, podobne ako ostatní sovietski kozmonauti, členom Komunistickej strany Sovietskeho zväzu.
Let do vesmíru
Štartoval spoločne s Alexejom Leonovom z Bajkonuru na jar roku 1965. Bol veliteľom lode, absolvovali 17 obletov Zeme aj s Leonovovým výstupom (prvý človek) do vesmíru, po 26 letových hodinách v poriadku pristáli neďaleko mesta Perm. .
Andreas Okopenko
Život
Otec Andreasa Okopenka bol ukrajinský lekár a jeho matka bola Rakúšanka. Od roku 1939 žila rodina vo Viedni. Po štúdiu chémie na Viedenskej univerzite bol Okopenko aktívny v priemysle. Od roku 1950 sa čoraz viac venoval literatúre. V rokoch 1951 až 1953 vytvoril literárny časopis, v ktorom publikoval diela početných členov vtedajšej rakúskej avantgardy. Od roku 1968 až do svojej smrti žil ako spisovateľ na voľnej nohe vo Viedni.
Okopenko bol v rokoch 1973 až 1985 členom autorskej schôdze v Grazeri a od roku 1999 až do svojej smrti bol členom rakúskeho umeleckého senátu.
Quartier de Belleville
thumb|upright=1.1|Rue de Belleville tvorí severnú hranicu štvrte
Quartier de Belleville (štvrť Belleville) je 77. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 20. obvodu.
Má rozlohu 80,7 ha a ohraničujú ju ulice Rue de Ménilmontant na juhu, Boulevard de Belleville na západe, Rue de Belleville na severe a Rue Pixérécourt na východe.
Dejiny
Správy o osídlení v tejto oblasti pochádzajú už z doby Merovejovcov, vtedy sa dedina nazývala Savies. Majetok tu mali niektoré cirkevné rády - opátstva Saint-Maur, Saint-Magloire alebo Saint-Martin-des-Champs.
Od 13. storočia mizol názov Savies a bol nahradený menom Poitronville, asi podľa vtedajšieho predpokladaného majiteľa Poitrona. V 16. storočí sa objavil súčasný názov: Belleville (čiže Krásne mesto), vždy s upresnením, aby sa odlíšil od veľa iných miest rovnakého mena. V 19. storočí došlo k zmene v urbanizme obce. Rozvoj priemyslu a prudký nárast počtu obyvateľov znamenal výstavbu na predmestiach Paríža. Pôvodné vinohrady nahradila mestská výstavba, preto sú parcely úzke a usporiadané priečne k svahu. Bývali tu skôr chudobnejšie vrstvy obyvateľov, preto stavby z tejto doby boli zvyčajne horšej kvality, lebo boli postavené z lacnejších materiálov. V roku 1860 bola obec Belleville pripojená k Parížu. Počas prvej polovice 20. storočia už v zahustenej výstavbe nedochádzalo k ďalšiemu vývoju.
Na konci 80. rokov bol plánovaný nový rekonštrukčný program, v rámci ktorého mali byť uskutočnené rozsiahle demolície. Plán sa však stretol s veľkým odporom, preto bol v 90. rokoch predložený nový projekt, menej ambiciózny, avšak i ten sa stretol s protestami. Bolo založené Občianske združenie na obranu štvrte La Bellevilleuse, ktoré silne kritizovalo spôsob rozvoja mesta. Po siedmich rokoch sporov v roku 1996 vtedajší parížsky starosta Jean Tiberi rozhodol o preskúmaní projektu. V roku 1998 mestská rada odhlasovala nový projekt, v ktorom bolo ponechaných 80% budov. Nové stavby (slúžiace len ako sociálne byty) budú v súlade s pôvodnou výstavbou a staré stavby budú opravené.
Uplynulý vývoj dnes vytvára veľké kontrasty medzi mohutnými budovami z betónu a pôvodnou zástavbou, tvorenou malými obytnými domami s početnými obchodmi, uličkami a priechodmi, pripomínajúcimi pôvodné zloženie obyvateľstva.
Obyvateľstvo štvrte
V 19. storočí bol Belleville chudobnou robotníckou štvrťou. Bolo tu veľa dielní a malých tovární vyrábajúcich obuv, odevy, kožený tovar, obrábacie stroje ai. Po skončení prvej svetovej vojny sa tu začali usadzovať židovskí imigranti z Poľska, Arménska a strednej Európy. Po rozsiahlych deportáciach organizovaných gestapom v roku 1942 sa niektoré miestne ulice takmer vyľudnili. Od 50. rokov prichádzali nové prisťahovalecké vlny, boli to najmä Židia z Tuniska a v 60. rokoch Židia z celého Maghrebu. V 80. rokoch sa tu vytvorila aj veľká ázijská komunita, takže tu existuje veľa exotických reštaurácii a obchodov s čínskymi výrobkami.
Belleville v kultúre
K najznámejším osobnostiam, ktoré sa narodili a žili v Belleville, patria Édith Piaf a Maurice Chevalier.
Inerciálna sústava súradníc
Inerciálna sústava súradníc je sústava súradníc, ktorá je v pokoji alebo v stave rovnomerného priamočiareho pohybu vzhľadom na inú sústavu súradníc. Hmotný bod môže zmeniť polohu len pomocou interakcie, čiže pomocou zrážky dvoch hm. bodov alebo prostredníctvom fyzikálnych polí.
Berg im Attergau
Berg im Attergau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu 1 002 obyvateľov (1. 1. 2010).
Žamberk
Žamberk (nem. Senftenberg) je mesto na východe Čiech v Pardubickom kraji, severovýchodne od Ústí nad Orlicí. Leží pod Orlickými horami na rieke Divoká Orlice. Žamberk má rozlohu a žije tu 6 057 obyvateľov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1332.
Quartier du Montparnasse
thumb|upright=1.4|Pohľad na štvrť z [[Eiffelova veža|Eiffelovej veže]]
Quartier du Montparnasse (štvrť Hora Parnas) je 53. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 14. obvodu.
Má rozlohu 112,6 ha a ohraničujú ju ulice Boulevard Saint-Jacques, Place Denfert-Rochereau a Rue Daguerre na juhu, Avenue du Maine na juhozápade, Rue du Départ na západe, Boulevard du Montparnasse a Boulevard de Port-Royal na severe a Rue de la Glacière na východe. Štvrť preslávili najmä umelci, ktorí tu žili a tvorili medzi svetovými vojnami.
Názov
Nezvyčajné miestne meno vzniklo už v 18. storočí neďaleko bývalej obce Vaugirard, ktorá je dnes súčasťou Paríža, a označovalo územie ležiace na hranici súčasného 6. a 14. obvodu. Odkazuje na horu Parnas v centrálnom Grécku na ktorej sa podľa gréckej mytológie zdržiavali múzy. Takto označovali študenti Latinskej štvrte ironicky hromadu trosiek, ktoré vznikli už pred rokom 1725 ako umelé návršie na dnešnej križovatke ulíc Boulevard du Montparnasse a Boulevard Raspail. Názov bol neskôr použitý pri založení ulice Rue du Montparnasse v roku 1773 a tým dal v polovici 19. storočia názov celej štvrti.
Dejiny
Územie dnešnej štvrte ležalo tradične mimo hranice mesta a bolo k Paríži pripojené spolu s ďalšími obcami až v roku 1860. Pôvodný pahorok nesúci meno Montparnasse bol pri stavebných úpravách odstránený už v 18. storočí. Krátko po Francúzskej revolúcii tu bolo otvorených veľa tanečných sál a kabaretov.
Svetová výstava v roku 1889 a bohatý umelecký život na Montmartri pritiahli do mesta množstvo umelcov z rôznych zemí, takže sa Paríž stal centrom moderny. Vtedy nie príliš módna štvrť Montparnasse ponúkala lacné ubytovanie a veľa kaviarní a podnikov, takže sa po prvej svetovej vojne stala domovom veľa osobností. Medzi umelcov, ktorí pobývali a tvorili v tejto štvrti, patrili Pablo Picasso, Guillaume Apollinaire, Henri Rousseau, Ossip Zadkine, Marc Chagall, Chajim Soutine, Amedeo Modigliani, Ezra Pound, Marcel Duchamp, Jean Cocteau, Constantin Brâncuşi, Paul Fort, Juan Gris, André Breton, Salvador Dalí, Jean-Paul Sartre, Henry Miller, Django Reinhardt, Joan Miró a na konci svojho života Edgar Degas.
Popri maliaroch, sochároch a spisovateľoch bol významnou postavou fotograf Man Ray, ktorý mal svoj prvý ateliér v hoteli des Écoles v ulici Rue Delambre č. 15, kde s ním tiež bývala modelka Alice Prinová, prezývaná Kiki z Montparnassu.
Súčasťou tejto umeleckej komunity bolo i veľa umelcov z USA či ďalších zemí ako David Herbert Lawrence, Ernest Hemingway, Gertrude Steinová, William Faulkner, Francis Scott Fitzgerald s manželkou Zeldou Fitzgeraldovou, James Joyce a ďalší.
Miesta stretávaní umelcov predstavovali miestne kaviarne, bary a hostince, najmä okolo dnešného námestia Place Pablo-Picasso. Najobľúbenejšími podnikmi boli kaviarne Dôme, Closerie des Lilas, La Rotonde, Sélect, Coupole alebo Le Bœuf sur le toit (existuje dodnes), ktorých majitelia často vychádzali nepríliš bohatým umelcom v ústrety. Tí mohli zaberať stôl po celý večer za jednotnú cenu.Ak umelci nemohli zaplatiť účet, vlastník La Rotonde, Victor Libion, často prijal ako platbu výkres. Tiež steny kaviarní boli posiate množstvom umeleckých diel a vytvárali improvizované galérie. V prípade príliš ostrej výmeny názorov medzi umelcami bola obsluha zvyknutá nevolať políciu.
Štvrť nepriťahovala len umelcov, ale stala sa tiež dočasným domovom i rôznych politických utečencov ako boli Lenin, Lev Trockij, Porfirio Díaz a Symon Petljura.
Montparnasse dosiahol svoj vrchol v 20. rokoch 20. storočia. V 30. rokoch sa miestna spoločnosť premenila, druhá svetová vojna vývoj prerušila a úplne zmenila ráz štvrte. Po jej skončení Montparnasse už nikdy nezískal v umeleckých kruhoch svoju bývalú slávu a význam.
Montparnasse dnes
V 60. rokoch 20. storočia bolo rozhodnuté vytvoriť z Montparnassu obchodnú štvrť ľavého brehu a zmeniť tak doterajšiu tvár tejto historickej lokality. Stará železničná stanica bola zbúraná a na jej mieste bolo postavená nová Stanica Montparnasse a neďaleko od nej obchodné centrum a Tour Montparnasse. Montparnasse sa tak premenil na štvrť, ktorá je cez deň obchodnou štvrťou a večer ponúka množstvo barov, kaviarní a kín. V roku 1998 bolo na Avenue du Maine otvorené Musée du Montparnasse, ktoré naväzuje na bývalú umeleckú slávu v tejto štvrti. Múzeum predstavuje len moderné umenie.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Ján
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Ján v okrese Liptovský Mikuláš.
Pozdeň
Pozdeň je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 478 obyvateľov, z toho 261 mužov a 217 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 37,6 roka, ženy 42,0 roka).
Seurre
Seurre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kulíkotvaré
Kulíkotvaré alebo bahniaky alebo ?dlhokrídlovce (Charadriiformes, Charadriides) v širšom zmysle je skupiny (rad, infrarad) letcov.
Existujú aj kulíkotvaré/bahniaky/dlhokrídlovce v užšom zmysle - pozri nižšie Systematika.
Charakteristika
Sú to menšie až stredne veľké vtáky. Majú štíhly a na okrajoch ostrý zobák. Dobre lietajú. Sú prispôsobené na rozmanité podmienky. Vyskytujú sa na celom svete vrátane Arktídy a Antarktídy a osídľujú rozmanité prostredia. Niektoré druhy žijú na otvorenom mori, pri mori, niektoré v púšťach a pár druhov obýva husté lesy. Väčšina žije blízko vody a živí sa bezstavovcami alebo inými drobnými živočíchmi.
Hniezdia na zemi a o nekrmivé mláďaté sa starajú obidvaja partneri, vo väčšine prípadov sú monogamní. Po vrabcotvarých sú kulíkotvaré nejrozmanitejším radom vtákov.
Systematika
Kulíkotvaré/bahniaky/?dlhokrídlovce (Charadriiformes) v širšom zmysle:
Bruck-Waasen
Bruck-Waasen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Grieskirchen.
Žije tu obyvateľov.
Orvault (kantón)
Orvault je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvoria ho dve obce.
Plameniakotvaré
Plameniakotvaré alebo plameniaky (Pheonicopteriformes; Phoenicopteroidea) sú skupina (rad; nadčeľaď a pod.) letcov.
Charakteristiku pozri pod plameniakovité.
Systematika
Plameniakotvaré/plameniaky:
La Bouille
La Bouille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Luzichová
Luzichová je prírodná pamiatka ev. č. 1463 južne od obce Lomnice v okrese Brno-venkov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Cieľom ochrany je zachovanie jedinečne modelovaného reliéfu bítešských rúl a grafitických fylitov (mrazové zruby, balvanité sute) a na ňom sa vyskytujúceho prirodzeného suťového lesa, so zvláštnym zreteľom na podporu izolovanej populácie snežienky jarnej a ochranu hniezdiska výra skalného.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Ondrej
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Ondrej v okrese Liptovský Mikuláš.
L’Angelo Grande
L’Angelo Grande je vrch nachádzajúci sa v pohorí Ortlerské Alpy, v provincii Južné Tirolsko, v Taliansku. Jeho vrchol leží vo výške
L’Angelo Grande sa nachádza na východnej strane Valle di Zai, severne od Vertainspitze, od ktorej ju delí sedlo Angelusscharte.
Výstup
Východzím bodom pri výstupe na vrchol je stredisko Solda, ležiace juhozápadne od Vertainspitze. Cesta vedie cez Düsseldorfskú chatu (Düsseldorfer Hütte), odkiaľ vedie severovýchodným smerom „Reinstadlerská cesta“ (Reinstadlerroute) istená miestami lanami. Cesta nahor je kamenitá, vo vyšších polohách prevažuje kombinácia ľad/sneh a zráz je kolmý až 40°. Obťažnosť I-II. UIAA.
Přelíc
Přelíc je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 369 obyvateľov, z toho 182 mužov a 187 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 40,5 roka, ženy 40,5 roka).
Vany
Vany je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paimbœuf (kantón)
Paimbœuf je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvoria ho tri obce.
Makarenkova ulica
Makarenkova ulica (do roku 1950 Školská ulica) bola ulica v Petržalke pred výstavbou panelového sídliska. Tvorila západnú súčasť dnešnej Einsteinovej ulice.
Jean-Claude Killy
Jean-Claude Killy (* 30. august 1943, Saint-Cloud, Francúzsko) je bývalý francúzsky zjazdár.
Stal sa najúspešnejším pretekárom na ZOH v Grenobli v roku 1968, keď získal olympijské zlato vo všetkých vtedajších mužských disciplínach zjazdového lyžovania – slalome, obrovskom slalome i zjazde. Šesťkrát tiež zvíťazil v pretekoch Svetového pohára.
Osobný život
V roku 1973 sa oženil s francúzskou herečkou Danielle Gaubert, s ktorou žil až do roku 1987, kedy v 44 rokoch zomrela na rakovinu. Mali spolu dcéru Emiliu. Killy tiež adoptoval dve deti z jej predchádzajúceho manželstva s Rhadamésom Trujillom – synom Rafaela Trujilla, v roku 1961 zavraždeného diktátora z Dominikánskej republiky.
Magalhaesov prieliv
thumb|Magalhãesov prieliv, satelitná snímka thumb|Magalhãesov prieliv, mapka Magalhaesov prieliv (-normovaný tvar) alebo Magalhãesov prieliv je prieliv medzi Južnou Amerikou a Ohňovou zemou, spájajúci Atlantický oceán s Tichým oceánom.
Brunnenthal
Brunnenthal je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Schärding.
Žije tu 1 990 obyvateľov (1. 1. 2010).
Sincey-lès-Rouvray
Sincey-lès-Rouvray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Pellerin (kantón)
Le Pellerin je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho osem obcí.
Řisuty
Řisuty sú obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 323 obyvateľov, z toho 159 mužov a 164 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 38,4 roka, ženy 42,8 roka).
La Cerlangue
La Cerlangue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
29. august
Úmrtia
thumb|upright|[[Matej Bel († 1749)]] thumb|upright|[[Ingrid Bergman († 1982)]]
Pornic (kantón)
Pornic je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho päť obcí.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Peter
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Peter v okrese Liptovský Mikuláš.
Buchkirchen
Žije tu 3 878 obyvateľov (1. 1. 2010).
Noc v Benátkach
Počas príprav Berlínskej premiéry si Strauss začal uvedomovať problémy libreta, ale autori nechceli ustúpiť. Počas premiéry diváci postrehli nekvalitu textu a rozdelili sa na dve skupiny: jedni tlieskali, druhí operetu vypískali. Najväčšiu nevôľu vyvolal text k Laguna Waltzer, ktorý v tom čase znel: „Nachts sind die Katzen ja grau, nachts tönt es zärtlich, miau ...“ (Mačky sú v noci sivé a ozíva sa nocou nežné, miau…). Berlínska premiéra všetkých presvedčila, že libreto sa musí prepracovať. Preto sa počas nasledujúcich dní odstránili najväčšie nedostatky textu a hudba prispôsobila novým požiadavkám, čo nakoniec dopomohlo k úspešnej premiére vo Viedni. Napriek tomu však libreto stále ostávalo slabinou diela a muselo byť neskôr viacnásobne upravované (napr. C. Hager v roku 1918, pre premiéru v Baden-Baden, W Felstein v roku 1954 pre premiéru v Berlíne). Dodnes je dielo populárne najmä pre svoju výnimočnú hudbu pričom existuje mimoriadne veľa rôznych verzií libreta. Prehľad melódií bol vydaný v orchestrálnej podobe ako Lagunen Walzer op. 411.
I. dejstvo
Princ Urbino usporiada banket a pozve tam významné osobnosti Benátok. Keďže princ je veľký sukničkár, osobnosti Benátok sa boja o svoje manželky. Jeden z nich, Delacqua, sa rozhodne radšej poslať manželku Brabaru preč z mesta. V jeho prípade je pritom obava neoprávnená, lebo jeho manželka miluje Enrica a je mu verná (tomu Enricovi). Princov holič Caramello odhalí Delacquove plány a rozhodne sa ich prekaziť.
II. dejstvo
Barbara chce stráviť noc s Enricom a vymení si šaty s Anninou - zhodou okolností Caramellovou láskou. Caramello nič netušiac unesie namiesto Barbary Anninu a odvedie ju k princovi. Keď príde na zámenu je už neskoro, tak sa aspoň snaží princa vyrušovať, ako sa len dá, aby nemohol ostať s Anninou osamote. Situáciu nakoniec zachránia benátske ženy, ktorým sa nepáči, že ich chcú manželia skrývať.
III. dejstvo
Počas karnevalového večera sa postupne dá všetko do poriadku, len Urbino tentoraz vyjde naprázdno.
Cookov prieliv
thumb|Cookov prieliv
Cookov prieliv je prieliv v Tasmanovom mori medzi Severným a Južným ostrovom Nového Zélandu. Je pomenovaný podla slávneho moreplavca Jamesa Cooka, ktorý objavil Austráliu a ako prvý Európan tadeto v roku 1770 preplával.
Základné údaje:
Blankenberge
Blankenberge je mesto v Belgicku ležiace na pobreží Severného mora vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 19 879 obyvateľov (2014).
Mestské časti
thumb|300px|left|Mestské časti Blankenbergu Od 1. januára 1977 mesto Blankenberge pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Adénium
náhľad|Adénium hrubé Adénium je rod dvojklíčnolistových rastlín z čeľade zimozeleňovité. Tvoria ho na chlad citlivé sukulenty s mäsitými stonkami.
Tvoria ho nasledovné známe druhy:
Útočná puška
Útočná puška je automatická (samočinná) strelná zbraň konštruovaná na puškový náboj alebo odvodený puškový náboj, ktorá umožňuje streľbu jednotlivými výstrelmi a dávkami. Útočné pušky sú vo väčšine armád štandardnou zbraňou pechoty. Medzi najviac používané útočné pušky patria zbrane AK-47 a od nich odvodené konštrukcie, tiež M-16, G36, FN FNC alebo Steyr AUG. Slovenské ozbrojené sily používajú vz. 58.
História
Napriek tomu, že Sturmgewehr 44 býva často označovaná za prvú tejto kategórie, zbrane používajúce zmenšený puškový náboj schopné strieľať dávkou existovali už skôr. Ide však o kategóriu, ktorú možno označiť ako automatická puška. Zrejme prvou z nich bola talianska zbraň Cei-Rigotti, ktorá používala náboje 6,5x52mm Mannlicher-Carcano. Ďalšou bola ruská zbraň „ručnojeružjo-pulemjot“ model 1916 konštruktéra V.G. Fjodorova. Išlo v podstate o automatickú pušku používajúcu náboj 6,5x50mm Arisaka. V Rusku bol pre podobný typ zbraní zavedený termín „avtomat“. Prvou jednotkou vyzbrojenou puškami tohoto typy sa 1. decembra 1916 stala zvláštna rota elitného 1. izmailského pluku, ktorá sa tak stala historicky prvou jednotkou na svete vyzbrojenou výhradne automatickými zbraňami. Ďalšou zbraňou obdobného charakteru bola americká M1918 Browning Automatic Rifle, ktorá v sebe spájala charakteristiky automatickej pušky a ľahkého guľometu.
Široké rozšírenie automatických pušiek nastalo predovšetkým po skončení druhej svetovej vojny. Automatické zbrane tohto charakteru sa však vo výzbroji armád objavovali už v priebehu vojny. Automatické zbrane jednotlivca, schopné rýchlej a účinnej streľby (na rozdiel od samopalov) zavádzala ako jedna z prvých sovietska červená armáda. Boli to jednak poloautomatické pušky Tokarev SVT 38, Tokarev SVT-40 a automatická Tokarev AVT 40 a Simonov AVS36. Práve mechanizmus týchto pušiek inšpiroval Nemcov ku konštrukcii zbrane StG 43 a jej zlepšenej verzie StG 44.
Po skúsenostiach s nemeckým nasadením zbraní tejto kategórie pristúpili k zavádzaniu útočných pušiek prakticky všetky krajiny. V súčasnosti sa stali útočné pušky štandardnou zbraňou pechoty väčšiny krajín.
Rezé (kantón)
Rezé je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvoria ho dve obce.
Soirans
Soirans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Minské metro
80px|left
Supercruise
Výhody
Väčšina vojenských lietadiel potrebuje na dosiahnutie a udržanie nadzvukových rýchlostí použitie prídavného spaľovania, ktoré však dramaticky zvyšuje spotrebu paliva a tým výrazne skracuje vytrvalosť letu týchto lietadiel. Lietadlá, schopné dosiahnuť nadzvukové rýchlosti bez použitia prídavného spaľovania, majú vo všeobecnosti pri nadzvukovom lete väčší dolet. Použitie prídavného spaľovania tiež zásadným spôsobom demaskuje lietadlo (výraznejšia stopa lietadla v infračervenom spektre, viditeľné plamene šľahajúce z trysiek motora, väčšia hlučnosť), ktoré je potom pre protivníka ľahším cieľom. Supercruise je preto jednou z kľúčových schopností, ktoré sú požadované pri nadzvukových lietadlách kategórie stealth, akými sú napríklad F-22 Raptor a Suchoj Su-57. No napriek tomu, definícia stíhacieho lietadla 5. generácie supercruise nezahŕňa, čoho dôkazom je aj F-35 Lightning II, ktoré touto schopnosťou nedisponuje.
Minské metro
thumb|300px|Plán siete minského metra thumb|Výstavba minského metra
Supercruise
História
Prvé lietadlo schopné dosiahnuť nadzvukovú rýchlosť bez použitia prídavného spaľovania bolo britské English Electric Lightning, ktoré prvý takýto let absolvovalo 11. augusta 1954. Avšak, jeho schopnosť letieť nadzvukovou rýchlosťou bez prídavného spaľovania bola značne obmedzená. Lietadlo dosiahlo rýchlosť približne 1,22 M. Neskoršie verzie dosahovali podstatne vyššie rýchlosti.
Burgkirchen
Burgkirchen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Braunau am Inn.
Supercruise
História
Prvým dopravným lietadlom, ktoré disponovalo schopnosťou supercruise bol sovietsky Tupolev Tu-144.
Minské metro
Minské metro je podzemná rýchlodráha v Minsku, ktorá bola otvorená v roku 1984 a pozostáva z dvoch liniek Moskovskaja a Avtozavodskaja. Za deň prepraví 800-tisíc cestujúcich a celkovo obsahuje 28 staníc.
Burgkirchen
Žije tu 2 572 obyvateľov (1. 1. 2011).
Minské metro
Dejiny
Počas polovice 20. storočia počet obyvateľov Minska prekročil milión, čo sa prejavilo aj na dopravnej situácii. Koncom 60. rokov sa objavili prvé plány na výstavbu moderného systému podzemnej rýchlodráhy. Stavať sa začalo 16. júna 1977 a otvorené bolo o 7 rokov neskôr, 30. júna 1984. Minské metro sa tak stalo prvým a zatiaľ jediným systémom svojho druhu v Bielorusku a deviatym vo vtedajšom ZSSR. Dosiaľ sa vybudovalo 28 staníc a tratí.
Hoci rozpad Sovietskeho zväzu a koniec socializmu priviedli Bielorusko do ťažkej ekonomickej situácie, ktorá zasiahla všetky odvetvia, výstavba metra sa nezastavila. Niektorí ľudia to pripisujú pomalej transformácii celej krajiny, ktorá čiastočne ešte funguje na princípe starej veľmoci. Obe linky sa v súčasnosti predlžujú, posledné nové stanice boli otvorené v roku 2014.
Mimoriadne udalosti
11. apríla 2011 došlo v stanici Okťabirskaja k výbuchu, ktorý si vyžiadal 12 obetí a 126 ranených.
Stanice
(názvy staníc sú v ruskej transkripcii) {|
Iné projekty
.
La Chapelle-du-Bourgay
La Chapelle-du-Bourgay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sazená
Sazená je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 325 obyvateľov, z toho 158 mužov a 167 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,9 roka (muži 36,8 roka, ženy 39,0 roka).
Záporožská oblasť
Záporožská oblasť je jedna z 24 samosprávnych oblastí Ukrajiny. Vytvorená 10. januára roku 1939. Nachádza sa na juhu krajiny medzi Dneprom a Azovským morom. Hlavné mesto oblasti je Záporožie.
V dôsledku vojny na Ukrajine je časť oblasti momentálne pod kontrolou ruskej armády. 30. septembra 2022 ruský prezident Vladimir Putin oznámil anexiu štyroch ukrajinských oblastí vrátane Záporožskej. Tento krok bol z väčšej časti medzinárodnou komunitou odsúdený a jediná členská krajina OSN, ktorá túto anexiu uznala, je Severná Kórea.
Mestá v oblasti
Administratívne členenie: 20 rajónov (okresov)
Čijoda (Tokio)
náhľad|Poloha Čijody na ostrove Čijoda je zvláštny obvod v centre Tokia. Rozloha je 11,64 km², počet obyvateľov z roku 2007 je 45 543 s hustotou zaľudnenia 3912 obyvateľov na 1 km².
Geografia
200 px|náhľad|vpravo|Cisársky palác Čijoda sa nachádza na východnom pobreží Tokio a v jeho srdci. V strede mestskej štvrte sa nachádza cisársky palác. Východnú časť tvorí tokijská vlaková stanica a na západnej a severnej časti sú obytné domy. Juh tvoria park Hibija a budova národného zhromaždenia.
Politika a vláda
200 px|náhľad|vpravo|Sídlo predsedu vlády Japonska V Čijode sídli starosta Tokia (Masami Išikawa) a jeho mestské zastupiteľstvo. Ďalej sa tu nachádza volebný obvod, od roku 1990 a snemovňa reprezentantov. Sídli tu aj predseda vlády Japonska, najvyšší súd Japonska a veľvyslanectvá. Nachádza sa tu aj hasičský zbor.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Trnovec
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovský Trnovec v okrese Liptovský Mikuláš.
Damme
Damme je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 10 839 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Damme pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Riaillé (kantón)
Riaillé je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho päť obcí.
Nad řekami
Nad řekami je prírodná rezervácia ev. č. 890 blízko mesta Ivančice, západne od dediny Hrubšice v okrese Brno-venkov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú hadcové skaly s typickými spoločenstvami.
Desselbrunn
Desselbrunn je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu 1 628 obyvateľov (1. 1. 2010).
Diksmuide
Diksmuide je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 16 275 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Diksmuide pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Rougé (kantón)
Rougé je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho päť obcí.
Varize (Moselle)
Varize je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Soissons-sur-Nacey
Soissons-sur-Nacey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Chapelle-Saint-Ouen
La Chapelle-Saint-Ouen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vltavická brázda
Vltavická brázda je geomorfologický podcelok v juhovýchodnej časti Šumavy. Rozprestiera sa na ploche a má priemernú nadmorskú výšku. Na západe susedí s Šumavskými pláňami, na severe s Boubínskou hornatinou, Prachatickou hornatinou a Želnavskou hornatinou, na východe s Českokrumlovskou vrchovinou a na juhu s Trojmezenskou hornatinou. Brázda je úzkou erózno denudačnou zníženinou pretiahnutou v smere severozápad – juhovýchod, s výškovou členitosťou 50. Je založená na smerových tektonických poruchách, obmedzená príkrymi zlomovými svahmi. Ploché dno prekrýva mocný kryt zvetralín, údolná niva Vltavy a početné rašeliniská (Mrtvý luh).
Geologická stavba
Vltavická brázda prechádza temer všetkými horninovými komplexmi moldanubika (biotitické granitizované ruly, ortoruly, biotitické migmatitické pararuly, svorové ruly kaplickej série) a moldanubického plutónu (dvojsľudový granodiorit, dvojsľudová žula, porfyrická žula).
Vodstvo
Vltavickou brázdou preteká Vltava, stekajú sa tu Teplá a Studená Vltava. Viac než tretina územia je zatopená Lipenskou nádržou.
Bocianotvaré
Existujú aj bocianotvaré/brodivce v najužšom zmysle, t. j. bocianotvaré/brodivce v užšom zmysle bez kondorov.
Charakteristika bocianotvarých v užšom zmysle
Bocianotvaré v najužšom zmysle majú zaoblené telo, dlhý krk, dlhé nohy, dlhý zobák, riedke perie a široké zaoblené krídla. Dlhé nohy im umožňujú brodiť sa v plytkej vode, kde lovia potravu, a zostať pritom suché, dlhý krk zas držať hlavu pri hladine. Väčšinou lovia individuálne, ale na noc alebo na odpočinok sa zhromažďujú do kŕdľov a veľa druhov hniezdi v kolóniách.
Kondory sú výborne plachtiace vtáky podobné sokolotvarým, živiace sa mŕtvolami.
Systematika bocianotvarých v užšom zmysle
Bocianotvaré/brodivce (Ciconiiformes) v užšom zmysle:
Poznámky:
Ralph Ellison
Ralph Waldo Ellison (* 1. marec 1913, Oklahoma City, Oklahoma, USA – † 16. apríl 1994, New York, New York) bol americký vedec a spisovateľ.
Narodil sa v Oklahoma City, meno dostal podľa spisovateľa Ralpha Walda Emersona. Ellison sa stal známym svojím románom Neviditeľný (Invisible Man), za ktorý získal National Book Award v roku 1953. Taktiež napísal Shadow and Act (1964), zbierku politických, sociálnych a kritických esejí, a Going to the Territory (1986). Výskum Lawrenca Jacksona, Ellisonovho životopisca, ukázal, že Ellison sa narodil o rok skôr ako sa dovtedy myslelo.
Saint-Étienne-de-Montluc (kantón)
Saint-Étienne-de-Montluc je francúzsky kantón v departemente Loire-Atlantique v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho päť obcí.
José Damiani
José Damiani (* 7. jún 1939, Paríž), je prezident Svetovej bridžovej federácie a Medzinárodnej asociácie mentálnych športov. Narodil sa a žije v Paríži, ale pôvodom je Korzičan. Pôvodne pracoval v energetike, neskôr sa zaoberal public relation a bol firemným konzultantom.
V mladosti pretekársky jazdil rally a bol dobrým tenistom. Členom Francúzskej bridžovej federácie sa stal v r. 1970. Po troch rokoch hral prvú ligu a stal sa prezidentom bridžového klubu. Patril medzi najlepších francúzskych bridžistov a viackrát reprezentoval Francúzsko na medzinárodných turnajoch.
V r. 1978 sa stal prezidentom Francúzskej bridžovej federácie a bol ním do r. 1983. Počas jeho éry stúpol počet členov federácie z 20000 na 44000.
V r. 1979 sa stal členom exekutívy EBL a v r. 1981 sa stal jej prvým viceprezidentom a r. 1987 prezidentom. Pod jeho vedením EBL konsolidovala svoju finančnú situáciu, získala silných sponzorov, rozvíjali sa výuka bridžu, ženský a mládežnícky bridž.
V r. 1986 sa stal prvým viceprezidentom WBF a v r. 1994 sa stal prezidentom WBF, znovuzvolený bol v r. 1998 a 2002 a je tak najdlhšie úradujúcim prezidentom WBF v doterajšej histórii. Počas jeho úradovania sa WBF stala členom olympijského hnutia a bridž sa stal uznaným športom MOV.
V roku 2005 sa stal spoluzakladateľom Medzinárodnej asociácie mentálnych športov a jej prezidentom.
Slaný
Slaný je mesto v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 15 353 obyvateľov, z toho 7 446 mužov a 7 907 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,2 roka (muži 39,7 roka, ženy 42,7 roka).
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1329.
Up the Downstair
Up the Downstair je druhým štúdiovým albumom britskej progresívnej kapely Porcupine Tree, ktorý prvýkrát vyšiel 7. júna 1993. Pôvodne malo ísť o dvojalbum, ktorého druhou časťou mal byť song „Voyage 34“, ktorý vyšiel ako singel v roku 1992 spolu s časťou EP Staircase Infinities, ktorý sa na trh dostal v roku 1994.
Zoznam skladieb
Autorom všetkých skladieb je Steven Wilson (okrem uvedených výnimiek).
Remastrovaná a remixovaná verzia z roku 2005
Väčšina skladieb má v remastrovanej verzii odlišnú dĺžku.
Prvý disk - Up The Downstair
Druhý disk - Staircase Infinities
Robert Fulghum
Robert Fulghum (* 4. jún 1937, Waco, Texas, USA) je americký spisovateľ, filozof, spevák, unitársky pastor, učiteľ, maliar a sochár.
Človek mnohých povolaní a schopností. Sám o sebe hovorí ako o samoukovi, ktorého najviac naučila škola života.
Preslávil sa ako spisovateľ krátkych esejí o každodenných veciach.
Jeho prvá kniha Všetko, čo naozaj potrebujem vedieť, som sa naučil v materskej škôlke s podtitulom neobyčajné premýšľanie o obyčajných veciach vydaná v roku 1988 sa stala klasikou a katapultovala ho na prvú priečku bestsellerov v New York Times na dobu dvoch rokov. Jeho ďalších šesť titulov sa radí takisto medzi bestsellery. Fulghum v nich pokračuje vo svojich krátkych úvahách.
V 103 krajinách sveta bolo vydaných viac než 16 miliónov kópií jeho kníh v 27 jazykoch.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malužiná
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malužiná v okrese Liptovský Mikuláš.
28. august
Narodenia
thumb|upright|[[David Fincher (* 1962)]] thumb|upright|[[Shania Twain (* 1965)]] thumb|upright|[[Anastasiya Kuzmina (* 1984)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Bohuslav Martinů († 1959)]] thumb|upright|[[John Huston († 1987)]]
L’Hospitalovo pravidlo
L’Hospitalove pravidlá alebo L'Hôpitalove pravidlá (vyslovuje sa lopitalove) slúžia na výpočet limít tzv. neurčitých výrazov typu \frac{0}{0} a. Tieto pravidlá možno použiť tiež pri riešení neurčitých výrazov typu, 0^0, 1^\infty, \infty^0 alebo , ktoré však vhodnými úpravami prevádzame na neurčité výrazy typu \frac{0}{0} alebo.
Ako prvý tieto pravidlá zverejnil Guillaume de l’Hospital v roku 1692. Tieto pravidlá však pravdepodobne boli známe už Johannovi Bernoullimu.
Znenie vety
Podobne v prípade, kedy máme funkcie f(x), g(x), pre ktoré v bode c platí a. Ak existuje (vlastná alebo nevlastná) limita, potom opäť platí vzťah
Uvedené l'Hospitalove pravidlá sú použiteľné aj v nevlastných bodoch.
Ak je v bode c opäť neurčitým výrazom, možno l’Hospitalove pravidlá použiť opakovane. Takto môžeme postupovať, dokiaľ nezískame nejaký výraz, ktorý nie je neurčitý.
Úprava výrazov pre použitie l’Hospitalovho pravidla
l’Hospitalove pravidlá sú definované len pre neurčité výrazy typu \frac{0}{0} alebo. Ostatné neurčité výrazy je nutné previesť na tento typ neurčitého výrazu.
Uvažujme ďalej funkcie f(x), g(x), ktoré v bode c naberajú hodnôt 0 alebo \infty.
Symetria (fyzika)
Vo fyzike je prírodný zákon (alebo predmet) symetrický vtedy, ak na ňom môžeme vykonať nejakú transformáciu a aj po tejto transformácii budú výsledky konkrétneho merania vykonaného na tomto fyzikálnom systéme rovnaké, ako predtým.
Sombernon
Sombernon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2007
'''Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2007''' boli v poradí 2. majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien. Bolo to tretie najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji žien v roku 2007, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 2.8. septembra 2007 v Záhrebe, v Chorvátsku, za účasti 7 tímov. Víťazom sa stal 🏴󠁧󠁢󠁷󠁬󠁳󠁿. Najlepšie 2 družstvá postúpili do II. divízie Majstrovstiev Európy v roku 2009. Posledné družstvo malo pôvodne zostúpiť do IV. divízie, tá sa ale nakoniec neorganizovala.
Sombernon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gistel
Gistel je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Sombernon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gistel
Obyvateľstvo
Mesto má približne 11 727 obyvateľov (2010).
Sombernon
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gistel
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Gistel pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Georgij Timofejevič Dobrovoľskij
V roku 1971 bol veliteľom kozmickej lode Sojuz 11. Posádka tejto lode uskutočnila prvý prechod do orbitálnej stanice Saľut 1. Spoločný let komplexu Saľut - Sojuz trval 23 dní. G. T. Dobrovoľskij zahynul pri pristávaní kozmickej lode, v dôsledku poruchy na hermetickom uzávere kabíny lode.