cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piata križiacka výprava
Egypt
V júni 1218 začali križiaci s obliehaním Damietty a napriek odporu nepripraveného sultána al-Ádila I. veža, ktorá stála vonku za mestom 25. augusta padla. Dobyť samotné mesto už bolo zložitejšie, pretože choroby spôsobili križiakom citeľné straty, medzi mŕtvymi bol i Robert z Courçonu. al-Ádil I. medzitým tiež zomrel a jeho miesto zaujal al-Kámil a pápež Honorius III. zase ako nového vodcu výpravy v roku 1219 vyslal Pelagia Galvaniho. Al-Kámil sa pokúšal s križiakmi vyjednávať o mieri. Navrhol, že im prenechá Jeruzalem ak upustia od obliehania Damietty, ale Pelagio jeho ponuku neprijal. Po tejto ponuke gróf Viliam I. so svojimi bojovníkmi križiacky tábor opustil a odplával domov. V auguste alebo septembri prišiel do križiackeho tábora František z Assisi a prešiel kázať k Al-Kámilovi. V novembri križiaci oslabili sultánove sily a mohli tak konečne obsadiť prístav.
Okamžite po dobytí mesta začali o kontrolu nad ním medzi sebou bojovať pápežské a svetské záujmové skupiny. Novým pánom mesta sa v roku 1220 prehlásil Ján z Brienne. Pelagio Galvani to neprijal a Ján sa po roku vrátil do Akkonu. Pelagio dúfal, že rímsky cisár Fridrich II. Hohenstaufský pritiahne s čerstvými posilami, čo sa však nestalo. Namiesto toho, sa po roku nečinnosti a nezáujmu o situáciu v Oriente Ján z Brienne vrátil do Damietty, a križiaci v júli 1221 vytiahli smerom na Káhiru.
V tejto dobe bol už Al-Kámil schopný spojiť sa so sýrskymi Ajjúbovcami, na ktorých neustále útočil sultán Kaj Kávus I. Križiacky pochod na Káhiru bol katastrofálny; rieka Níl sa vyliala z brehov a zastavila tak ich postup a suchý kanál, ktorý križiaci predtým prekonali, bol teraz zaplavený a odrezal armáde ústupovú cestu. Zásobovanie viazlo a križiaci boli nútení zahájiť ústup. Vrcholom bol nočný útok Al-Kámilových vojakov, ktorý mal za následok obrovské straty medzi križiakmi, a tak veliteľ Pelagio Galvani nakoniec kapituloval.
Dôsledky
thumb|Útok na Damiettu Podmienky tejto kapitulácie stanovovali, že sa Damietta vydá do rúk Al-Kámilovi výmenou za prepustenie zajatých križiackych bojovníkov. Al-Kámil súhlasil s osemročným mierom, ktorý mu Európania ponúkli, a tiež s navrátením kusu pravého kríža (ktorý ako sa neskôr ukázalo, Al-Kámil nevlastnil).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kalonda
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kalonda v okrese Lučenec.
Kobenz
Kobenz je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine  Štajersko v okrese Murtal.
Žije tu obyvateľov.
NGC 2375
NGC 2375 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 20. februára 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Asynchrónny motor
Asynchrónny motor je druh elektromotora. Je to točivý elektrický stroj (elektromotor), pracujúci na striedavý prúd. Je to najrozšírenejší pohon v elektrotechnike vôbec.
Tok energie medzi hlavnými časťami motora (stator a rotor) je realizovaný výhradne pomocou elektromagnetickej indukcie, preto sa často tento motor označuje ako motor indukčný. Výhodou asynchrónneho motora je vysoká spoľahlivosť, jednoduchá konštrukcia a napájanie z bežnej striedavej siete. Napájacie napätie môže byť jednofázové alebo trojfázové. Trojfázové je používanejšie.
Asynchrónny motor vynašiel Nikola Tesla.
Myslechovice
Myslechovice je dedina, súčasť mesta Litovel. Nachádza sa asi na juhozápad od Litovle. V roku 2009 tu bolo evidovaných 40 adries. V roku 2001 tu trvalo žilo 297 obyvateľov.
História a súčasnosť
Prvé zmienky o dedine pochádzajú z roku 1131. V trinástom storočí bola obsadená nemcami, ktoré pretrvalo do 18. storočia.
V centre obce sa nachádza rybník a kaplnka sv. Michala, ktorá bola pôvodne drevená a neskôr prestavaná do svojej terajšej kamennej podoby. V dedine bola v 15. storočí založená aj škola, ktorá však v dnešnej dobe už nie je v prevádzke. Obcou prechádza, pôvodne súkromná, vlaková trať spájajúca Litovel a Senicu. Hasičské združenie funguje v Myslechoviciach od roku 1944 a každoročne sú tu organizované hasičské preteky. V blízkosti obce sa nachádza vrch Rampach. Je to vyhasnutá sopka, dosahuje výšku V dedine sa nachádza knižnica, krčma, kultúrny dom, klubovňa a detské ihrisko.
NGC 2376
NGC 2376 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Eden McCainová
Pred zatmením
Eden mala otca opilca, opustil ju aj jej matku. Robila jej "slúžku", nikdy nič nepovedala. A keď konečne preriekla, jej slová sa vyplnili - zabila svoju matku a už to nedokázala vrátiť späť. Svoju schopnosť využívala na zlepšenie úrovne svojho života. Podvedome klamala predavačky o tom, že už zaplatila, brala si drahé autá, oblečenie.
Raz ju zastavil Matt Parkman za rýchlu jazdu pod vplyvom alkoholu, no vsugerovala mu, aby si sadol do svojho policajného auta a kúpil si šišku. Chytil ju však Haiťan a donútil ju pracovať pre Spoločnosť.
1. séria
Predstavuje sa ako susedka papa Suresha a pomáha jeho synovi Mohindrovi s výskumom. Usmerňuje Isaaca Mendeza v maľovaní budúcnosti, ale bez používania heroínu. Možno sa do neho i zamilovala, ale nemohla nič robiť, keď mu agent Noah Bennet podal drogy, aby namaľoval jeho dcéru - ustúpila. Nakoniec pomôže Isaacovi s útekom.
Eden zavolala Mohinderovi, že vie kto zabil jej otca a vie kde je, lebo Spoločnosť konečne uveznila Sylara. Ide zaním s cieľom zabiť ho, no precenila svoje sily a Syler ju zamkol do kóje a chcel si vziať jej schopnosti, no ona nezniesla, aby vraždil s jej schopnosťou. Vzala pištoľ a rozstrelila si svoj mozog. Jej telo "pochovali" na dne jazera Ramsey v Ontáriu.
NGC 2377
NGC 2377 je galaxia v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 19. januára 1874.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Angoisse (Dordogne)
Angoisse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mitry-Mory
Mitry-Mory je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Benedikt XIII.
Služobník Boží Benedikt XIII.,, (narodený ako Pietro Francesco Orsini, rehoľným menom Vincenzo Maria Orsini; * 2. február 1649, Gravina in Puglia – † 21. február 1730, Castel Gandolfo) bol pápež v období pontifikátu od 29. mája 1724 do 21. februára 1730.
Pochádzal z radov vysokej talianskej šľachty, z rodiny Orsini.
Biografia
Narodil sa 2. februára 1649 v Gravina in Puglia ako Pietro Francesco Orsini de Gravina. 13. februára 1668 vstúpil do rehole kazateľov (dominikáni) a prijal meno Vincenzo Maria. 22. februára 1671 bol vysvätený za diakona a za dva dni neskôr, 24. februára 1671 ho pápež Klement X. vysvätil za kňaza. Na konzistóriu 22. februára 1672 bol ako 23 ročný, ani nie rok po kňazskej vysviacke, pápežom Klementom X. vymenovaný za kardinála s titulom kardinál-kňaz a titulárnym kostolom San Sisto. 4. januára 1673 bol vymenovaný za prefekta Kongregácie pre koncil. 28. januára 1675 bol vymenovaný za arcibiskupa manfredonského; 3. februára 1675 obdržal biskupskú vysviacku z rúk Paluzza kardinála Paluzzi Altieriho Degli Albertoni a spolusvätiteľov Stefana Brancaccia, biskupa viterbského a Constanza Zaniho OSB, biskupa imolského. 22. januára 1680 ho blahoslavený Inocent XI. vymenoval za arcibiskupa cesenského a ten istý pápež ho 18. marca 1686 vymenoval za arcibiskupa beneventského. 3. januára 1701 ho pápež Klement XI. povýšil na kardinála-biskupa s titulárnym sídlom Frascati, neskôr mu 18. marca 1715 toto sídlo ten istý pápež zmenil na Porto e Santa Rufina. Na konkláve konanom od 20. marca do 29. mája 1724 (71 dní) po smrti Inocenta XIII. bol 12. júla 1730 ako 75 ročný zvolený za pápeža a o 6 dní neskôr, 4. júna bol intronizovaný. Jeho pontifikát sa vyznačoval nezvyčajnou skromnosťou a štedrosťou, aj po svojom zvolení žil ako mních. Navštevoval chorých a umierajúcich. Mal vo zvyku chodiť inkognito von z mesta bez doprovodu, aby sa mohol nerušene modliť. Nešťastným momentom jeho pontifikátu bolo vymenovanie márnotratného Niccola Cosciu, ktorý bol neskôr exkomunikovaný Benediktovým nástupcom. Politika Cosciu spočívala v obohacovaní predajom ofícií, prijímaním úplatkov a zaistením, aby pápežovi radili jedine oni. Aj z týchto dôvodov sa pápežovi oslabil svetský vplyv. Zomrel 23. februára 1730 v Castel Gandolfo v Pápežskom štáte.
Beatifikačný proces
Beatifikačný proces Benedikta XIII. bol otvorený trikrát. Prvý raz v roku 1755 v Tortone pápežom Benediktom XIV., ale vôbec nepostupoval, a preto ho zastavili.
Druhý raz bol proces otvorený 21. februára 1931 tamtiež, ale kvôli pochybnostiam o etike Niccola Coscia, ktorého tento pápež vymenoval za kardinála bol proces v roku 1940 znova zastavený.
24. februára 2017 bola ukončená diecézna fáza procesu.
NGC 2378
NGC 2378 je dvojhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 8. februára 1878.
Fretin
Fretin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jana Plauchová
Mgr. Jana Plauchová (* 8. september 1987, Banská Bystrica) je slovenská spisovateľka, autorka sci-fi literatúry. Vyšli jej štyri vedecko-fantastické romány. Bola označená za jedinú výrazne sci-fi prezentujúcu slovenskú autorku súčasnosti. Podľa spisovateľky Alexandry Pavelkovej jej v súčasnosti patrí na Slovensku prvenstvo v žánri hard sci-fi.
Životopis
Narodila sa v Banskej Bystrici, kde navštevovala gymnázium v odbore umelecká výchova. Má ukončený aj cyklus základnej umeleckej školy. O vesmír sa zaujímala už od najútlejšieho veku. Zaujímala ju aj príroda a príbehy, najprv videné a počúvané, neskôr čítané. V pätnástich rokoch (rok 2003) sa po havárii raketoplánu Columbia pridal aj záujem o kozmonautiku. Do dvadsiateho roku života bola veľmi nadšená pre program Space Shuttle.
Už na vysokoškolské štúdium nastupovala s vedomím, že chce písať knihy. Biológia má podľa jej slov vo sci-fi veľké uplatnenie. V rokoch 2007 až 2010 študovala na Fakulte prírodných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici odbory systematická biológia a ekológia. Na to nadviazala magisterským štúdiom na Univerzite Komenského v Bratislave v odbore molekulárna biológia. Krátko po skončení vysokej školy sa jej podarilo vydať prvý román Nula kelvínov. Absolvovala aj Pomaturitné štúdium astronómie v Hurbanove.
Jana Plauchová je slobodná.
Literárna tvorba
Záujem o sci-fi v nej prebudili detské sci-fi knižky Tajomstvo Dračej steny od Jozefa Žarnaya a Prázdniny na planéte Coleida od autora píšuceho pod pseudonymom Kir Bulyčov. K týmto knihám ju priviedla matka, tiež fanúšička sci-fi. Plauchová bola tiež fanúšičkou seriálu Star Trek. Písať začala už na základnej škole. Jej prvými prácami boli rozprávky. Neskôr skúšala písať dobrodružné príbehy pre mládež, príbehy o zvieratách, sci-fi  a pokusy o encyklopédie. Od šestnástich rokov do dvadsiatich štyroch rokov sa jej beletristická tvorba týkala výlučne sci-fi žánru. Považovala sci-fi za rovnako pestrú, obohacujúcu a silnú ako iné žánre, za prostriedok rozšírenia čitateľovho chápania, predstavivosti, empatie a za možnosť nastaviť zrkadlo ľudstvu bez toho, aby plytko moralizovala. Písanie prvopisu označila za najťažšiu časť tvorby. Ako získavala čoraz viac teoretických vedomostí, táto tvorba bola pre ňu čoraz jednoduchšia. Začala písať až vtedy, keď mala knihu premyslenú v hlave do poslednej vety. Ak ju začala písať skôr, stratila inšpiráciu a text nedokončila.
Okrem sci-fi ju zaujíma téma písania samotného, o ktorom tiež tvorí poviedky či rady a návody.
Romány
Jadrom tvorby Plauchovej sú vedecko-fantastické romány s vyváženými prvkami hard a soft sci-fi. Hlboké ponory do myšlienok a emócií postáv sú pre ňu rovnako dôležité ako faktická správnosť, veda a technológia. Zaoberá sa aj témami, ktorým sa iní autori vyhýbajú, propaguje menšinové myšlienky. Mimozemšťanov, v ktorých neverí, považuje len za súčasť umeleckej fikcie. Zručne využíva odborné termíny, decentne čitateľa poúča, nebráni sa experimentovaniu. Používa tiež rozličné, výrazné typy postáv oproti iným autorom vedeckej fantastiky, ktorých postavy sú väčšinou zovšeobecnené.
Nula kelvinov
V 17-tich rokoch dokončila svoj prvý rukopis, ten však nebol nikdy vydaný. Knižne vydaný bol až jej piaty rukopis v poradí,  ktorý dopísala v roku 2010. Má titul a podtitul Nula kelvinov: Ja neexistujem, ty neexistuješ. Je to príbeh o (ne)cestovaní v čase, génových manipuláciách, odlišnosti od davu, láske, frustrácii, genialite a dospievaní. Prináša príbeh chlapca Davida, ktorý rastie a starne dvakrát pomalšie. Literárny kritik Miloš Ferko označil Plauchovej debut za kvalitný, čitateľný slovenský vedecko-fantastický román, ktorý je určený nielen deťom a mládeži. Kritička Veronika Rácová sa o románe vyjadrila, že má precíznu kompozíciu a premyslenú kauzalitu, a že autorka vcelku dobre napriek veľkému rozsahu knihy zvládla dávkovanie určitých tém či motívov. Plauchová neskôr označila túto knihu za mierne štylisticky a gramaticky nevyladenú. S vydavateľstvom Q111 už nechcela spolupracovať.
V roku 2022 vyšla kniha Nula kelvinov znova v reedícii vydavateľstva Artis Omnis. Pripravuje sa aj jej pokračovanie, ktoré je jedným z dôvodov jej druhého vydania.
Večnosť omylov
O rok a pol neskôr po prvom vydaní Nula kelvinov vychádza cez vydavateľstvo Artis Omnis druhý Plauchovej román Večnosť omylov. V skutočnosti ho napísala ako štvrtý rukopis v poradí, pred Nula kelvinov. Ústrednou témou Večnosti omylov je neobjasnená fiktívna, tragická havária raketoplánu Discovery a reťaz dôsledkov, ktorú vyvolá. Obsahuje aj motív teleportu medzi Zemou a vzdialenou planétou, ktorý je postavený na ťažko vysvetliteľných javoch vo vrchnej vrstve zemskej atmosféry. Proces tvorby knihy od prvotného nápadu až po vydanú knižku trval desať a pol roka. Prvých šesť rokov autorka len vyhľadávala informácie a premýšľala dej. Prvú verziu knihy dokončila v roku 2009 a v nasledujúcich štyroch rokoch ju ešte trikrát prepísala. Podľa Pavelkovej ide o nesporný posun vpred.
Úvod do teórie chaosu
V roku 2016 vyšiel cez Artis Omnis tretí Plauchovej román Úvod do teórie chaosu, ktorý dopísala v roku 2012. Písanie trvalo štrnásť mesiacov a finálnu verziu potom ešte prepisovala a upravovala. Kniha sa odohráva v prostredí oceánskych hlbín. Je to sci-fi triler s prvkami hororu charakterizovaný ako príbeh o sile ľudského strachu, sebaklamoch a fóbiách, ale tiež o nevyčerpateľných možnostiach, zahrávaní sa s vesmírom, výskume, utajení, náhodách a kvantovej teórii. Podľa spisovateľky Kataríny Soyky má text pridanú hodnotu pre fobikov, keďže hlavný hrdina trpí fóbiou z hĺbok.
Úvod do teórie chaosu bol preložený aj do češtiny a v máji 2023 vyšiel vo vydavateľstve Euromedia.
Druhá planéta
V apríli 2019 vychádza opäť cez Artis Omnis štvrtý Plauchovej sci-fi román s názvom Druhá planéta. Napísala ho ešte na strednej škole, pred všetkými jej doposiaľ vydanými dielami. Písanie trvalo rok. Ide o jej vôbec najstaršiu prácu, aká bola kedy publikovaná. Autorka ju označila za technickú, starosvetskú hard sci-fi v štýle Arthura C. Clarka, len jej rozuzlenie je fantazijnejšie. V rozuzlení sa rozlúštia niektoré zo záhad planéty Venuše. Román rieši okrem iného otázky znečisťovania životného prostredia. Motív Venuše sa v ňom vyskytuje preto, lebo ju autorka považuje za nedostatočne skúmanú v porovnaní s Marsom. Navyše je Venuša veľmi podobná Zemi.
Poviedky
Jana Plauchová sa venuje aj poviedkovej tvorbe. Jej prvá publikovaná poviedka má názov Dievčatko a dobrá víla alebo In vitro kurz tvorivého písania a vyšla v roku 2012 v časopise Dotyky. V roku 2014 jej v spoločnej zbierke slovenských sci-fi autorov s názvom Dotyky budúcnosti vyšla poviedka Granátový vesmír. Neskôr v tom istom roku bola publikovaná aj jej poviedka Cintorín živých v zborníku poviedok súťaže Mladá slovenská poviedka. Na tému šialenstva astronautov napísala poviedku Pravidlá hry, ktorá vyšla v zborníku v roku 2019. V roku 2017 jej vyšla poviedka Po oblakoch nikto nechodí obutý – stala sa súčasťou zbierky poviedok českých a slovenských ženských autoriek s názvom Žena s labutí. Ide o jedno z mála diel, v ktorom sa autorka inšpirovala vlastnou skúsenosťou.
Ocenenia
Svoje prvé ocenenie získala v roku 2002 v súťaži Kukučínova literárna Revúca 2002, kde dosiahla druhé miesto. Nasledovalo prvé miesto v Tak píšem ja 2013, 3. miesto v Mladá slovenská poviedka 2014, 2. miesto v Poviedka Istroconu 2015,  Encouragement Award od ESFS 2015.
Mimo fantastiky získala spolu s kolegami ocenenie Cena diváka na Astrofilme 2016 za scenár populárno-náučného filmu Jeho jasnosť Slnko.
V roku 2021 získala v literárnej súťaži science fiction a fantasy Cena Karla Čapka víťazstvo v kategórii poviedka a tiež hlavnú cenu súťaže – Mlok, za science fiction poviedku Marťanská odysea.
Popularizácia vedy
Plauchová sa venuje aj písaniu populárno-náučnej literatúry. Publikovala v časopise Pontes, kde jej vyšiel napríklad článok „30 rokov od štartu Miru“. Plánuje vydanie svojej prvej populárno-náučnej knihy Súhvezdia od Andromedy po Žirafu. Podľa informácie z roku 2021 kniha mala vyjsť v Slovenskej ústrednej hvezdárni.
Prednášková činnosť
Jana Plauchová prednáša pre laikov aj odbornú verejnosť. Jednou z tém jej prednášok je havária raketoplánu Columbia, ďalšou zase otázka existencie mimozemského života. V marci 2017 vo Vrbovom napríklad prednášala o priebehu kozmického letu doplnenom animáciou. V septembri 2017, pred 60. výročím vypustenia prvej umelej družice Zeme, prednášala Plauchová v slovenskom prírodovednom múzeu v Bratislave na tému „60 rokov kozmonautiky“. Na BB cone 2018 zase vystúpila s prednáškou „Challenger – tragicky krátky let”, vytvorenej pri príležitosti 30. výročia tragédie raketoplánu Challenger.
Wikipédia
V roku 2006, ako osemnásťročná, Plauchová spoznala projekt slovenskej Wikipédie. Po niekoľkých anonymných editáciách sa na ňom zaregistrovala pod pseudonymom Eryn Blaireová. Spočiatku sa venovala písaniu a rozširovaniu článkov z oblasti astronómie a kozmonautiky, počas vysokoškolského štúdia biológie sa zväčšil aj jej podiel biologických článkov. Najintenzívnejšie prispievala v prvých štyroch rokoch od registrácie. Od roku 2010 počet jej editácií dlhodobo poklesol, ale redaktorka je doteraz aktívna.
V roku 2017 sa zúčastnila Wikikonferencie v Žiline, kde prednášala na tému vývoj počtu a kvality článkov slovenskej Wikipédie v oblastiach astronómia, kozmonautika a biológia. Vo svojej prednáške porovnávala spôsoby tvorby článkov, opísala, aké typy článkov v daných odboroch najčastejšie vznikajú, kde sa prejavuje tematická nerovnováha a kde prevažuje kvantita nad kvalitou.
Köflach
Köflach je mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Voitsberg.
Žije tu obyvateľov.
Hendrik van Gent
Hendrik van Gent (1900 – 29. marec 1947, Amsterdam) bol holandský astronóm.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kotmanová
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kotmanová v okrese Lučenec.
Agatharchos
Agatharchos (Agatharchos) môže byť:
Meredith Gordonová
Meredith Gordonová je fiktívna postava z amerického seriálu Hrdinovia. Hrá ju herečka Jessalyn Gilsigová.
Pred zatmením
Meredith sa narodila roku 1973. Ako mladé dievča podpálila rodinný dom v Arkansase, keď jej otec chcel opäť zbiť Flinta, jej staršieho brata. Rodičia uhoreli a oni sa dostali do domova, každý k inej rodine. No Meredith postupne podpaľovala domy svojich adoptívnych rodičov. Keď dovŕšila 18. rok, nič jej nebránilo plne sa venovať hľadaniu brata, ktorého našla.
Neskôr sa zamilovala do Nathana a mali spolu dieťa, ale myslela si, že ju zabila, keď podpálila ich dom. Našťastie ju zachránil Noah Bennet a Spoločnosť ho donútila si ju adoptovať. Nathan opustil Meredith, lebo nevyhovovala jeho kariére.
Keď sa s Flintom pokúšala vykradnúť obchod, zatkla ich Spoločnosť a Meredith dali na výber, či bude vo vezení alebo začne pracovať ako agent pre Spoločnosť. Stala sa agentkou, no zradila ich a ušla s Flintom vlakom s nukleárnym nákladom. Ten sa vykoľajil blízko Odessy a agent Thompson, ktorý ich prenasledoval, opäť zatkol Meredith. Flintovi sa podarilo ujsť. No keď sa Thompson dozvedel, že Spoločnosť jej zabila dcéru, pustí ju.
1. séria
Claire Bennetová sa vydáva hľadať svoju biologickú matku po zohratom divadle s jej "biologickými rodičmi", ktoré urobil jej otec Bennet. Od Haiťana sa dozvedá, že jej matka zomrela pri požiari. Spolu so Zachom ju nájde v karavane v Kermite v Texase. Meredith kontaktuje Nathana, aby mu oznámila, že jeho dcéra žije a pýta od neho finančnú hotovosť vo výške 100.000 dolárov za mlčanie a ten sa zachová nerodičovský, na podnet jeho matky - Angeli. Dá Meredith poplatok, aby ho už nekontaktovala. Claire to vypočuje a hodí do Nathanovho auta kameň a sklamaná odchádza.
3. séria
Spoločnosť pošle Meredith, aby ochraňovala svoju vlastnú dcéru Claire. Meredith ju namiesto školy učí bojovať, aby ju odradila od myšlienky chytania zločincov. No Claire neposlúchne. Meredith sa ju vydá hľadať a zamieri k väzňovi na úteku Ericovi Doylovi, ktorý s ňou manipuluje ako s bábikou na nitkách. Na pomoc jej príde Claire i Sandra Bennetová. Claire ho oklame a tak ho chytia.
Meredith je priradená k Bennetovi, lebo mu chýba partner, keďže Haiťan nie je k dispozícii.
Po tom, ako si získala miesto v Clairinom živote, zostane uväznená v Primatechu. Sylar jej vstrekne do krvi adrenalín a Meredith nie je schopná ovládať svoje schopnosti. Skoro usmažila Benneta v cele s najvyššou ochranou, no Claire ho stihla vyslobodiť. Nakoniec už svoju moc nevie udržať a vybuchuje spolu s budovou Primatechu - koniec Spoločnosti.
Rodina
Angela Petrelliová ╤ Artur Petrelli       ? ╤ Flint Gordon st.                                         │                         │ ┌─────────────────────────────────┴───┐              ┌─────┴──────────────┐        │                                     │               │                    │ Peter Petrelli    Heidi Petrelliová ╤ Nathan Petrelli ─┬─ Meredith Gordonová   Flint Gordon ml.                                     │                  │ ┌─────────────┴───┐             │                       │                 │              │                Simon Petrelli    Monty Petrelli  Claire Bennetová
Flint Gordon
Flint je Meredithin mladší brat. Vyrastal v Arkansase. Otec ho bíjaval, pretože nebol dosť múdry. Meredith mu vravela, že mu boh udelil namiesto rozumu staršiu sestru. Keď mu bolo osem, sestra podpálila dom a to ich odlúčilo. Stal sa z neho výtržník a poslali ho do nápravného centra. Naučil sa narábať s ohňom ako jeho sestra. Dostane sa do Spoločnosti, chce sa stať agentom, no Meredith ho vyslobodí.
NGC 2379
NGC 2379 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. marca 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Anlhiac
Anlhiac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Nové Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Majstrovstvá sveta v netballe 1999
Majstrovstvá sveta v netballe 1999 boli v poradí 10. majstrovstvá sveta v netballe žien, ktoré organizuje Medzinárodná netballová federácia (INF). Konali od 21. septembra – 2. októbra 1999 v Christchurch, na Novom Zélande, za účasti 26 tímov. Nováčikom turnaja bola trojica družstiev: Niue, Tonga a Zambia. Pôvodne sa mali na turnaji predstaviť aj družstvá 🇧🇼 a 🇵🇰. Nový Zéland bol organizátorom svetového šampionátu druhýkrát, predtým hostil toto podujatie v roku 1975, v Aucklande. Zápasy sa odohrali v aréne WestpacTrust Centre s kapacitou pre 7 200 divákov. Titul získala tretíkrát v rade 🇦🇺, keď vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim 🇳🇿. Bronzové 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 získalo medailu po 24 rokoch.
2. kolo
Pozn: Víťazi 2. kola boli nasadení do skupín o 1. až 16. miesto, porazení z 1. a 2. kola súťažili ďalej v skupinách o 17. až 26. miesto.
Skupiny o 1.16. miesto
Pozn: Do tohoto kola bolo priamo nasadených prvých 12 družstiev z predchádzajúcich MS.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lovinobaňa
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lovinobaňa v okrese Lučenec.
Whisky
thumb|Rôzne druhy whisky Whisky alebo viska (po anglicky whisky alebo whiskey) je alkoholický nápoj destilovaný z obilnín, zrejúci v drevených sudoch (najčastejšie dubových). Chuť whisky ovplyvňuje pár hlavných faktorov ako je zloženie resp. množstvo pridaných obilnín (používajú sa suroviny ako jačmeň, sladový jačmeň, raž, sladový raž, pšenica a kukurica) a doba ležania (zvyčajne od 3 cez 12 až po 15 rokov).
Názov
Slovo whisky pochádza z írskogaelského slova uisge/uisce, čo znamená „voda“. V angličtine sa tvar whisky používa pre destiláty zo Spojeného kráľovstva (okrem Írska) a z Kanady, kým tvar whiskey sa používa pre destiláty z Írska a v USA.
Typy
Whisky nedozrievajú vo fľaši, iba v sudoch, takže za vek whisky označujeme čas medzi destilovaním a stáčaním do fliaš. Ležanie výrazne ovplyvňuje chemické zloženie a chuť. Whisky, ktoré boli stočené fľaši niekoľko rokov môžu byť považované za raritné, ale nie sú „staršie“ a nemusia byť rozhodne „lepšie“. Whisky sa štandardne destiluje ako 40% alkohol.
Škótska whisky
Škótske whisky sú obyčajne destilované dvakrát, niektoré dokonca trikrát. Medzinárodné zákony hovoria, že každý destilát nesúci značku „Scotch“ musí byť destilovaný v Škótsku a musí byť odležaný najmenej 3 roky a deň v dubovom sude, okrem iných špecifických kritérií. Whisky sa v Škótsku vyrába v piatich regiónoch: Highlande, Lowlande, Islay, Speyside a Campbeltowne.
NGC 2380
NGC 2380 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Otakar Borůvka
Akademik Otakar Borůvka (* 10. máj 1899, Uherský Ostroh – † 22. júl 1995, Brno) bol významný český matematik.
Životopis
Narodil sa v Uherskom Ostrohu. Po štúdiu na Masarykovej univerzite v Brne pôsobil na tejto univerzite v rokoch 1921 – 1970, od roku 1946 ako profesor. Bol žiakom M. Lercha, študoval u Elie Josepha Cartana v Paríži (1926, 1929) a Wilhelma Blaschkeho v Hamburgu (1930). V roku 1953 sa stal členom korešpondentom Československej akadémie vied, v roku 1965 akademikom ČSAV. Od roku 1969 až do smrti pracoval v Matematickom ústave akadémie v Brne.
Zomrel 22. júla 1995 v Brne.
Dielo
Borůvkova vedecká práca pokrýva široké pole matematických disciplín a odráža hlavné trendy vývoja matematiky 20. storočia. Jeho vynikajúce výsledky a nové metódy sa dotýkajú teórie grafov, diferenciálnej geometrie, algebry a teórie diferenciálnych rovníc. Podstatne prispel k rozvoju týchto disciplín a založil vedecké školy. Počas svojej pedagogickej a vedeckej aktivity vychoval mnoho žiakov, väčšina moravských a slovenských matematikov boli jeho žiakmi, alebo žiakmi jeho žiakov.
Moisenay
Moisenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Basketbal na Letných olympijských hrách 2016
Basketbal na Letných olympijských hrách 2016 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2016. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii v dňoch od 6.21. augusta 2016, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo žien Srbska. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1932, a toto bolo jeho 19. vydanie. Zápasy sa odohrali v dvoch novovybudovaných arénach: Arena Carioca 1 s kapacitou 16 000 a Arena da Juventude s kapacitou 5 000 divákov.
V mužskej kategórii tretí olympijský titul v rade získalo 🇺🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad olympijským nováčikom zo 🇷🇸. U žien svoj šiesty titul v rade získalo 🇺🇸, ktoré vo finále vyhralo nad 🇪🇸.
Nasadenie do výkonnostných košov
Vyžrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo 11. marca 2016.
Skupina A
náhľad|Zápas mužov medzi Litvou a Brazíliou
Moisenay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Basketbal na Letných olympijských hrách 2016
Skupina B
náhľad|Zápas mužov medzi Brazíliou a Nigériou
Moisenay
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Otakar Borůvka
Dielo
V jeho monumentálnom diele o projektívnej geometrii bol prvý, kto študoval analytické korešpondencie medzi dvoma projektívnymi rovinami. Výsledky jeho rozsiahlej práce z roku 1933 o (dvojdimenzionálnych) sférických plochách v 2n dimenzionálnych priestoroch sa stali základom dôležitých aplikácií modernej diferenciálnej geometrie. Tak bolonská vedecká škola pokračovala v Borůvkových pôvodných štúdiách vo viacerých smeroch. Tak napr. S. S. Chern vo svoje práci o minimálnych podvarietách vnorených do sfér nazýva určité diferenciálne rovnice Ferenetovými–Borůvkovými formulami.
Patrí aj medzi zakladateľov dôležitých koncepcií všeobecnej algebry. Vytvoril teóriu grupoidov a svoje originálne výsledky a metódy publikoval v monografii Základy teórie grupoidov a grúp, publikovanej po nemecky (1960), po anglicky (1974) a niekoľkokrát po česky.
V r. 1950 začal systematické štúdium diferenciálnych rovníc. Na základe dôkladnej znalosti klasickej analýzy, diferenciálnej geometrie a algebry rozvinul originálnu a plodnú teóriu globálnych transformácií lineárnych diferenciálnych rovníc druhého rádu. Zaviedol niekoľko nových pojmov a metód, rozriešil mnohé problémy v tejto oblasti, napr. problém globálnej ekvivalencie takých rovníc. Táto kvalitatívna teória globálneho charakteru, ktorá vykazuje vysoký stupeň geometrizácie a algebraizácie je zhrnutá v monografii Lineárne diferenciálne transformácie 2. rádu, publikovanej v nemčine (1967) a v angličtine (1971). Podobne ako v diferenciálnej geometrii a algebre, mnohí českí a slovenskí, ale aj zahraniční matematici využívali Borůvkove metódy a výsledky z teórie diferenciálnych rovníc na riešenie rôznych problémov týkajúcich sa nielen rovníc druhého, ale aj vyšších rádov.
Význam pre Slovensko
Borůvkov význam pre Slovensko je nedoceniteľný. Pre slovenskú matematiku je tým, čím sú pre slovenskú hudbu Vítězslav Novák, či Václav Talich. Tak ako po 1. svetovej vojne mnohí českí matematici pomohli postaviť na nohy slovenskú matematiku na stredných školách, tak po 2. svetovej vojne prof. Borůvka pomohol postaviť na nohy slovenskú matematiku na školách vysokých. Ako medzinárodne uznávaný vedec sa venoval aj budovaniu vedeckej základne matematiky na Slovensku, a to s plnou energiou i autoritou. Pôsobil externe na Univerzite Komenského, kam dochádzal plných desať rokov prednášať a pomáhať mladým adeptom vedy. Aj po skončení tohto obdobia udržuje so slovenskými matematikmi úzky kontakt, či už na svojom seminári v Brne, či na obhajobách v Bratislave, či v Jednote čs. matematikov a fyzikov.
Podstatným bol Borůvkov prínos k budovaniu vedeckej základne slovenskej matematiky, orientovanie mladých asistentov na aktuálnu problematiku, neoceniteľné rady pri ich prvých krokoch vo vedeckej kariére. Ich výchova v duchu náročnosti a láskavosti zároveň. Keď bol pre zásadový postoj v roku 1968 v Brne akad. Borůvka odstavený od funkcií, slovenskí matematici sa zasadili o to, aby ostal vo funkciách na Slovensku. V roku 1969 dostal čestný doktorát Univerzity Komenského.
Ocenenia
Bol čestným členom Jednoty československých matematikov a fyzikov, čestným doktorom Masarykovej Univerzity, nositeľom Eulerovej medaily, Zlatej plakety ČSAV Za zásluhy o vedu a ľudstvo, Bolzanovej zlatej medaily, medailí univerzít v Bruseli, Liège, Krakove a mnohých ďalších uznaní domácich i zahraničných univerzít. Tým najväčším uznaním mu však bola láska a úcta širokej rodiny jeho žiakov a obdivovateľov.
Kohlschwarz
Kohlschwarz je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Voitsberg.
Kyanid
Rozpustné kyanidy sú prudké jedy, na vzduchu vplyvom vlhkosti a oxidu uhličitého a aj v kyslom prostredí uvoľňujú rovnako prudko jedovatý kyanovodík. Ich jedovatosť spočíva v bránení prenosu kyslíka z krvi do tkaniva.
Kohlschwarz
Žije tu obyvateľov.
Kyanid
Toxicita
Hlavným účinkom kyanidu je inhibícia oxidatívnej fosforylácie, čo je proces, pri ktorom sa využíva kyslík v bunkovom dýchaní na tvorbu ATP. Kyanid sa reverzibilne viaže na železité ióny prítomné v cytochróm c oxidáze v mitochondriách, čím blokuje bunkové dýchanie, konkrétne premenu kyslíku na vodu. Na základe toho dochádza k bunkovej hypoxii a spotrebovaniu ATP, čo vedie k metabolickej acidóze.
Soli
Kyanidový anión tvorí mnohé anorganické soli s rôznymi protiiónmi, napríklad:
Dolina Bystrej
Dolina Bystrej je horská dolina v poľských Západných Tatrách, v jej ústí ohraničená svahmi Nosala a Krokwi.
Poloha
V hornej časti sa začína na Hlavnom hrebeni Západných Tatier na úseku od Kondratovej kopy  po Kasprov vrch. Koniec doliny sa nachádza v Kuźnicach vo výške. Má niekoľko odvetví:
Opis doliny
Dolina Bystrej je dlhá a zaberá plochu okolo. Vytvárajú ju sedimenty a kryštalické horniny. Modelovali ju na mnohých miestach ľadovce a krasové procesy. Zostali po nich početné jaskyne a skalné dutiny. Najznámejšia z nich je: Jaskinia Magurska, Jaskinia Bystrej a Jaskinia Kasprowa Niżnia. V dôsledku pórovitosti vápencového podložia je veľká časť údolia suchá, pretože voda prúdi pod zemou najmä v dolných častiach doliny. Na mnohých miestach vyviera na povrch doliny. Najväčšie pramene sú: Wywierzysko Bystrej, Goryczkowe Wywierzysko, Kasprowe Wywierzysko. Dolinou preteká potok Bystra.
Dolina Bystrej je známa silne vejúcimi vetrami. Na osi Tichá dolina – Dolina Bystrej sa vytvára silný aerodynamický prúd vzduchu a veterné víry. Dolinu v minulosti devastovalo pasenie dobytka, banícka a hutnícka činnosť. Ich vplyvom boli vyťažené lesy, na svahoch kosodrevina, čo spôsobilo obnaženie horných častí doliny a eróziu jej úbočí. Po ukončení tejto činnosti sa príroda pomaly zregenerovala. Aj napriek tomu po obnažených úbočiach do doliny padajú lavíny.
História
Začiatok doliny bol v dávnej minulosti hospodársky využívaný. Stáli tu kováčske dielne, huty a detské sanatórium. V súčasnosti tu sú: dolná stanica lanovky na Kasprov vrch, informačná kancelária TOPR, obytné budovy, hotel Jaworzynka, obchody, kláštor Albertynów, kláštor Albertynek na Kalatówkach, Horský hotel PTTK Kalatówki. Do Kuźnic smerujú cesty privádzajúce do ústia doliny autá, autobusy a sú výpadovkou do mnohých tatranských dolín. Keďže dolina je v tesnej blízkosti Zakopaného bola v dávnej minulosti intenzívne hospodársky využívaná. Dôkazom toho sú vyťažené lesy na ktorých vznikli poľany (haly): Hala Jaworzynka, Hala Kasprowa, Hala Goryczkowa, Hala Kondratowa a Hala Kalatówki. Pasenie dobytka a oviec, ale aj bylinkári a turisti, ktorí dolinu vo veľkej miere navštevovali, spôsobili nemalé a niekedy aj nezvratné škody na rastlinstve. V zime dolinu často navštevujú lyžiari, ktorí najradšej chodia do Doliny Goryczkowej, kde sú lyžiarske vleky. Dolina je súčasťou Tatrzańskiego Parku Narodowego. Doliny – Kondratowa, Goryczkowa, Kasprowa a Mała Jaworzynka sú prísne chránené prírodné rezervácie.
Drvivá Menšina
Drvivá Menšina bola slovenská hip-hopová hudobná skupina. Jej členovia boli DNA, Šegy 100 a Bacil, ktorý je z Ružinova, ostatní pochádzajú z Petržalky. Skupina spolu so skupinou LUZA tvorila zoskupenie Názov Stavby.
NGC 2381
NGC 2381 je galaxia v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. decembra 1834.
Sánkovanie na Zimných olympijských hrách 2010 – ženy
Sánkovanie žien na Zimných olympijských hrách 2010 vo Whistleri (Britská Kolumbia) prebiehalo od 15. do 16. februára 2010. Víťazom sa stala Nemka Tatiana Hüfnerová. Na druhom mieste skončila Rakúšanka Nina Reithmayerová a na treťom Nemka Natália Geisenbergerová.
Antigenes z Élidy
Antigenes alebo Antigenés (Antigenes, iný prepis: Antigenés) bol olympijský víťaz v synóride žrebcov v roku 96 pred Kr.
Antigenes, syn Iasóna z Élidy, bol na 171. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v synóride žrebcov. Preteky vozov s dvojzáprahom žrebcov (synóris póloi) sa stali olympijskou disciplínou na 128 hrách roku 268 pred Kr. (podľa Eusebia v roku 264 pred Kr.) Socha olympionika Antigena stála kedysi v posvätnom okrsku Olympie. Podstavec tejto sochy i s nápisom (IvO 197, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) bol objavený v juhozápadnom rohu olympijskej Altidy.
Fromelles
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Annesse-et-Beaulieu
Annesse-et-Beaulieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Selecký potok
Selecký potok môže byť:
Kornberg bei Riegersburg
Kornberg bei Riegersburg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Žije tu 1 156 obyvateľov (31. 12. 2010).
Ryolit
Predterciérne ryolyty sú v staršej literatúre označované ako paleoryolit alebo kremenný porfýr. Ryolit z oblasti Liparských ostrovov sa často označuje ako liparit. Termín ryolit zaviedol roku 1861 F. von Richthofen podľa gréckeho výrazu rheo - tiecť.
Vlastnosti
Ryolit býva prevažne svetlej, najčastejšie sivej alebo ružovej farby. Zvetraný nadobúda odtiene červenej. Často býva porézny, alebo s fluidálnou textúrou, ktorá naznačuje, že hornina predtým tiekla. Ryolitová láva má vysokú viskozitu, preto tvorí väčšinou iba krátke lávové prúdy alebo dómy a ignimbrity.
Minerálne zloženie
náhľad|vľavo|Ryolit v polarizačnom mikroskope pri skrížených nikoloch. Fenokrysty tvorí kremeň, ortoklas aj plagioklas. Má porfyrickú štruktúru s veľmi vysoký obsahom SiO2 (> 70 %). Minerálne zloženie tvoria kremeň, alkalické živce a plagioklasy. Akcesóriami sú biotit a pyroxény. V póroch býva často tridymit a cristobalit.
Ryolitová magma je značne viskózna, s teplotou okolo 700 až 850 °C. Vyskytuje sa vo forme rôznych brekcií, dajok a nekov. Láva často kryštalizuje vo forme rôznych vulkanických skiel, bez prítomnosti voľným okom pozorovateľných výrastlíc minerálov.
Ryolit, prípadne menej kyslé horniny - dacit, ryodacit (horniny s menším obsahom SiO2), sa často vyskytuje ako produkt vulkanickej činnosti, prebiehajúcej na konvergentných okrajoch litosférických platní.
Alkalický ryolit s výrastlicami anortoklasu sa označuje ako pantellerit. Comendit je iný typ alkalického ryolitu s obsahom amfibolu a pyroxénu. Ryolitu sú svojim zložením blízke niektoré vulkanické sklá, napr. obsidián, pemza, smolek aj perlit.
Výskyt
náhľad|Toková textúra v ryolitoch Dunn Point (ordovik), Arisaig, Nova Scotia. Na Slovensku sa ryolity vyskytujú hlavne v regióne stredoslovenských neovulkanitov, vznikali vo finálnej fáze vulkanickej činnosti - jastrabská formácia. Najvýznamnejšie lokality v Štiavnických vrchoch sú Stará Kremnička a Hliník nad Hronom, v Pohronskom Inovci to je Nová Baňa a Žarnovica. Ryolity sú známe i zo Zemplínskych vrchov.
Telesá peleozoických ryolitov sú známe z obalovej jednotky tatrika na severe Považského Inovca, kde tvoria súčasť seleckého súvrstvia a je na ne viazané uránové zrudnenie. Veľké teleso ryolitov vrchnopermského veku sa tiež nachádza na báze muránskeho príkrovu v oblasti východne od Telgártu. Tu je v ňom vyrazený aj Telgártsky tunel.
Použitie
Ryolit má široké použitie, hlavne na hrubé kamenárske výrobky, pemza do ľahčených stavebných hmôt, perlity na výrobu expandovaného perlitu (tepelné a zvukové izolácie, agroperlit).
NGC 2382
NGC 2382 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Drieňovský potok
Drieňovský potok môže byť:
Moissy-Cramayel
Moissy-Cramayel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská štvorhra na Pilot Pen Tennis 2009
Mužská štvorhra na Pilot Pen Tennis 2009 sa hrala ako súčasť Pilot Pen Tennis 2009 od 23. augusta do 29. augusta 2009. Titul získali nenasadení Rakúšania Julian Knowle a Jürgen Melzer, ktorí vo finále porazili nasadený pár č. 2 Bruno Soares, Kevin Ullyett 6-4 7-63. Pre Knowla to bol dvanásty a pre Melzera piaty titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Externé odkazy
Torneig de New Haven 2009
Mačací potok
Mačací potok môže byť:
NGC 2383
NGC 2383 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ľuboreč
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ľuboreč v okrese Lučenec.
Wolf Gold
Wolf Gold (: זאב גולד, Zeev Gold, rodným menom Zeev Krawczynski) (* 31. január 1889 – † 8. apríl 1956) bol rabín, židovský aktivista a jeden zo signatárov izraelskej deklarácie nezávislosti.
Biografia
Narodil sa v Szczuczyne (dnes v Poľsku) a z otcovej strany bol potomkom rodiny, v ktorej viac než osem generácií mužov boli rabíni. Jeho prvým učiteľom bol dedo z matkinej strany, rabi Jehošua Goldwasser. Neskôr študoval v ješive Mir pod rabi Elijahu Baruchom Kamejom. Následne sa presťahoval do Lidy, kde študoval na ješive Tora vo-Daas rabína Jicchaka Jaakova Reinesa, kde bolo štúdium Tóry kombinované so svetskými štúdiami. Ako sedemnásťročný sa stal rabínom a následne nahradil svojho tesťa, rabi Moše Reichlera, v pozícii rabína Juteky.
Ako osemnásťročný presídlil do Spojených štátov, kde pôsobil ako rabín v rade komunít, vrátane južného Chicaga, Scrantonu v Pensylvánii (do r. 1912), kongregácii Bejt Jaakov Ohev Šalom vo Williamsburgu v Brooklyne (1912–1919), San Franciscu (do r. 1924) a kongregácii Šomrej Emunah v brooklynskej štvrti Borough Park (1928-1935).
Patril medzi priekopníkov ortodoxného judaizmu v Spojených štátoch. V roku 1917 založil inštitúciu Williamsburg Talmud Tora a ješivu Tora Vo-daas. Založil aj nemocnicu Bejt Moše a sirotinec v Brooklyne a školu pre učiteľov hebrejčiny v San Franciscu.
V roku 1914 pozval Gold tajomníka hnutia Mizrachi rabi Meira Berlina do New Yorku, aby tu založil americkú pobočku hnutia. Ďalších 40 rokov Gold cestoval po Spojených štátoch a Kanade, organizoval miestne združenia hnutia a v roku 1932 sa stal prezidentom americkej časti hnutia.
V roku 1935 podnikol aliju do britskej mandátnej Palestíny, kde sa stal riaditeľom oddelenia výuky Tóry a kultúry pre diasporu. Z tejto pozície mal kľúčový vplyv na zakladanie nových vzdelávacích inštitúcií v rámci diaspory, venoval sa najmä vzdelávacím potrebám severoafrického židovstva.
Bol aj členom výkonné rady Židovskej agentúry, stál na čele odboru rozvoja Jeruzalema.
Pôsobil ako podpredseda dočasnej štátnej rady a v máji 1948 sa stal jedným zo signatárov izraelskej deklarácie nezávislosti. Bol aj členom zakladajúcej komisie Bar-Ilanovej univerzity.
Zomrel 8. apríla 1956 v Jeruzaleme. Pochovali ho vedľa jeho dlhoročného priateľa rabi Meira Berlina. Dva roky po jeho smrti bol v Jeruzaleme otvorený seminár pre židovské učiteľky s názvom Machon Gold.
Krakaudorf
Krakaudorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Murau.
Žije tu 636 obyvateľov (31. 12. 2011).
Dolina Białki
náhľad|[[Dolina Roztoki. Vzadu Belianske Tatry]] Dolina Białki je druhá najväčšia z tatranských dolín na slovensko – poľských hraniciach. Zaberá plochu približne, z ktorej na poľskej strane je a na slovenskej.
Popis doliny
Dolinu vytváral ľadovec ktorý bol, s najväčšou pravdepodobnosťou, najväčší zo všetkých, ktoré formovali tatranské doliny. Meral, jeho plocha bola viac ako a výška.
Jej súčasťou sú na slovenskej strane doliny: Žabia Bielovodská dolina, Ťažká dolina s odnožou Spádovej dolinky, Kačacia dolina s Gerlachovským spádom a Litovorovou dolinou, Svišťová dolina a Rovienky. Ďalšie tri vedľajšie doliny na východe spadajú do masívu Širokej - Litvorový žľab, Spismichalova dolina a Rozpadliny. Západné a zároveň štátne ohraničenie Bielovodskej doliny tvorí riečka Biela voda, potom pravé ohraničenie Žabej Bielovodskej doliny, hrebeň Siedmych granátov cez vrcholy Malý Žabí štít po Veľký Žabí štít.
Štátna hranica i uzáver doliny pokračuje na vrchol Rysov. Tu štátna hranica končí a uzáver doliny pokračuje po hlavnom hrebeni Vysokých Tatier cez Ťažký štít, Vysokú až po vrchol Ganku a juhovýchodným smerom pokračuje cez Rumanov štít, Zlobivú po Popradský Ľadový štít. Odtiaľ východným smerom sa ťahá cez masív Batizovského štítu až po Zadný Gerlachovský štít.
Úsek od Ťažkého štítu po Zadný Gerlachovský štít je južný uzáver doliny. Ohraničenie doliny pokračuje hlavným hrebeňom, ktorý sa stáča na sever a cez Litvorové veže ústí vo Velickom štíte. Tu sa hlavný hrebeň na krátkom úseku tiahne východným smerom na Východnú Vysokú a potom severne na vrchol Svišťového štítu a severovýchodným smerom na Malý Javorový štít. Juhovýchodný uzáver Bielovodskej doliny sa tu končí. Západný uzáver potom tvorí dlhý hrebeň Javorových veží cez Žabie vrchy, Štít nad Zelenou dolinkou až na Širokú a pokračuje vedľajším hrebeňom Širokej cez Zámky, Horvátov vrch, Zadnú kopu po Holicu.
Severným smerom od Lysej Poľany dolina rozdeľuje Podhale a Spiš pozdĺž Białki až do jej ústia do Dunajca.
V doline na poľane Stara Roztoka je Chata PTTK v Doline Roztoki.
NGC 2384
NGC 2384 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.
Neomura
Neomura je navrhovaná vývojová vetva, ktorá zahrňuje domény Archea a Eukarya. Príbuznosť týchto dvoch skupín si všimol už Carl Woese, formálne však názov ustanovil až Thomas Cavalier-Smith. Časť vedcov súdi, že sa Neomura vyvinula z aktinobaktérií, teda zložitých gram-pozitívnych baktérií.
Majstrovstvá Európy 2. divízie v ragby mužov 2014/16
[[Súbor:ENC 2014-16.svg|upright=1.2|náhľad|
Neomura
V preklade Neomura znamená „nové steny“, pretože archea a eukarya majú vo svojej bunkovej stene originálne molekuly, ako N-viazané glykoproteíny.
Majstrovstvá Európy 2. divízie v ragby mužov 2014/16
Divízie Majstrovstiev Európy 2014/16:
]]
Genech
Genech je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.