cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juraj Kodýdek
Životopis
Odborník na cievnu chirurgiu. Lekár, neskôr primár chirurgického oddelenia KÚNZ v Banskej Bystrici (19851991), vykonával funkciu krajského odborníka. Viedol pregraduálnu výuku medikov Lekárskej fakulty UK v Martine.
Pantera
Pantera je vplyvná americká groove metalová skupina z Arlingtonu v Texase, založená v roku 1981. Aj keď zo začiatku hrala pod vplyvom Glam metal/hardrockových skupín, či už thrash metalových skupín ako Slayer a Metallica, ale aj tradičných skupín ako Black Sabbath a Iron Maiden dokázala svoj vplyv na významnú zmenu žánru, ktorý Panteru postihol na konci 80. rokov. Následne sa stala kľúčovým tvorcom groove metalu - podžánru heavy metalu.
Prvým komerčným úspechom Pantery po deviatich rokoch od založenia bol až album Cowboys from Hell. Odvtedy sa Pantera stala jednou z najznámejších heavy metalových skupín 90. rokov. Napriek celkovo chladnému prijatiu prvých štyroch albumov museli kritici potom štýl skupiny chváliť; Jason Birchmeier z All Music Guide Panteru považuje za „pravdepodobne najväčšiu metalovú skupinu 90. rokov... jednu z najväčších a najvplyvnejších metalových skupín vôbec.“ Televízia VH1 zaradila Panteru na 45. pozíciu v rebríčku 100 Greatest Artists of Hard Rock a v rebríčku „Top 10 Greatest Heavy Metal Bands of All-Time“ televízie MTV sa umiestnila na piatom mieste.
Byrgius (kráter)
Byrgius je impaktný kráter na Mesiaci. Je pomenovaný po švajčiarskom matematikovi a výrobcovi hodiniek Bürgiovi.
NGC 4646
NGC 4646 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 24. marca 1791.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Belcaire
Belcaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 440 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pavol Gábor
Pavol Gábor (* 1. december 1932, Varín – † 28. august 2003, Bratislava), bol slovenský operný spevák (tenor).
Kazbek
Kazbek je vyhasnutá sopka, ktorá sa týči nad mestom Kazbegi v Gruzínsku v pohorí Kaukaz, blízko hraníc so Severným Osetskom. Je to tretí najvyšší vrch Gruzínska a siedmy najvyšší v rámci Kaukazu. Miestni ju nazývajú Mkinvari, čo znamená Ľadovec, alebo Ľadová hora, kvôli zaľadneniu. Kazbek bol vraj miestom, kde bol Prometeus prikovaný ku skale.
Sopka leží na severnom konci Anatólskeho zlomového systému, ktorý má na svedomí tektonickú a vulkanickú aktivitu v oblasti. V okolí hory sa nachádzajú početné geotermálne zóny. Samotná sopka, vybudovaná z andezitovo-dacitových lávových prúdov sa však považuje za vyhasnutú. Kolaps ľadovca Kolka na severných svahoch sopky v roku 2002 bol mylne považovaný za vulkanickú erupciu.
Kazbek v mnohých prípadoch slúži aj ako aklimatizačná túra pre Elbrus, ktorý sa nachádza v ruskej časti Kaukazu.
Iné projekty
.
Yvette Gregušová
Yvette Gregušová je slovenská speváčka, dcéra speváka Jána Greguša.
Ako 8-ročná naspievala pieseň „Veľmi Ťa ľúbim, mama“, ktorá vyšla na albume Láska z neba. Text k piesni napísal Ján Greguš a hudbu k nej napísali Ján Greguš spolu s Pavlom Zajáčkom. Pieseň sa v určitých slovenských rozhlasových staniciach hrá na želanie pre jubilantov.
Naspievala aj pieseň „Ocko môj“, ktorá vyšla na albume Ján Greguš a Yvette. Spolu s otcom Jánom naspievali viacero piesní. Napríklad „Pieseň pre Ivetku“ z albumu Láska z neba, „Ježiško spi“ na albume Láska, nádej, spása a „Zvoňte zvony“ na albume Ján Greguš a Yvette.
Účinkovala aj v relácii STV – Objavy Majstra N.
Zoznam piesní
zoznam nie je úplný
Pierre Rolland
Pierre Rolland (* 10. október 1986, Gien, Francúzsko) je francúzsky profesionálny cestný cyklista, ktorý preteká za kontinentálny tím Cannondale Drapac￼
￼.
Kariéra
Rolland sa narodil v Giene a s profesionálnou cyklistikou začal v roku 2007 v tíme Crédit Agricole. Počas Tour de France 2011 významne pomáhal svojmu tímovému kolegovi Thomasovi Voecklerovi v udržaní žltého trička. Na Tour de France 2012 vyhral 11. etapu s cieľom na vrchole La Toussuire/Les Sybelles. V celkovej klasifikácii skončil v Tour de France 2012 na 8. mieste, čo je jeho najväčším úspechom.
Presjan
Presjan alebo Presijan bol v rokoch 836 – 852 chán Bulharov. Vnuk chána Omurtaga.
Takmer žiadne dôveryhodné dokumenty, ktoré sa týkajú vnútornej politiky Presjana neboli nájdené. Na tróne vystriedal svojho uja – Malamira – ktorý vládol iba päť rokov v mieri s Byzantíncami. Presjan však skoncoval s mierom a od toho času bola Byzantská ríša v neustálom boji tak s Arabmi, ako aj s Bulharmi. Chán veril, že teraz už nastal čas rozšíriť územie bulharského štátu na juhozápad smerom k Macedónsku. V takýchto veciach mu pomáhala jeho pravá ruka – pomocník Kav-Chan Isbul, ktorý bol tiež veľmi dôležitý človek pre jeho deda.
Keď sa v roku 836 dostal na trón, ihneď pomohol obyvateľom mesta Smoľan, ktorých sužovali Byzantínci v západných Rodopách a Egejskom Trácku. Radosť z vyhratej bitky pri mestách Filipi a Siar dokumentuje nápis na kamennej doske: “Chán Persian, so želaním Boha vládol mnoho Bulharom.”
Frýgická čiapka
thumb|Antická [[busta Attisa s frýgickou čiapkou.]] thumb|[[Traja králi|Traja mudrci z východu, vyobrazení s frýgickými čiapkami (Bazilika sv. Apolinára v Ravenne), rok 526.]] Frýgická čiapka (zriedkavejšie aj skýtska čiapka) je druh pokrývky hlavy s jednoznačným kužeľovitým tvarom a ohnutou špičkou, ktorej pôvod býva spájaný so starovekou Frýgiou (z toho vyplýva názov). Bola vyrábaná z rozličných materiálov - z vlny či kože. Jej cíp bol ohnutý dopredu alebo sa len k čelu zohýbal. Počas Veľkej francúzskej revolúcie sa stala symbolom slobody a nezávislosti. V súčasnosti je tento tvar čiapky známy skôr v súvislosti s animovanými postavičkami Šmolkov.
Presjan
Iba vojna proti Srbom sa skončila neúspechom. Zaujímavosťou je, že táto vojna bola prvou vojnou v histórii bulharsko-srbských vzťahov v období rokov 839 – 842.
Frýgická čiapka
História
Čiapka zrejme vznikla vo Frýgii a nosili ju aj ďalšie maloázijské národy. Neskôr bola charakteristická pre Iráncov a Trákov. Perzský hrdina Mithras je zobrazovaný s frýgickou čiapkou. Starí Gréci považovali túto pokrývku hlavy za typické oblečenie barbarov a preto na vázach, nástenných maľbách alebo mozaikách majú frýgickú čiapku najmä Peržania. Macedónci prevzali čiapku a podobne tvarovanú prilbu od Trákov. Takisto aj biblickí traja králi boli v raných dobách zobrazovaní s touto pokrývkou na hlave.
Presjan
Čo sa týka rozširovania územia k spomínanému Macedónsku, Presjanovi sa to nakoniec podarilo. K svojmu štátu pripojil oblasti v strednom a západnom Macedónsku vrátane miest Ochrid, Prilep, Bitola a Kosovo. Potom sa Slovania z „bulharskej“ skupiny, žijúci v tom čase na severe Bulharska prestahovali do týchto nových oblastí.
Frýgická čiapka
Čiapka v moderných dobách
left|thumb|Jakobínska čiapka s [[kokarda (ozdoba)|kokardou.]] Počas Veľkej francúzskej revolúcie nosili frýgickú čiapku jakobíni či sansculoti ako výraz príslušnosti k svojmu politickému presvedčeniu. Stotožnili si ju totiž s rímskou čiapkou (pilleus), ktorú dávali prepúšťaným otrokom. Tým sa čiapka stala postupne symbolom demokratických a republikánskych slobôd nielen vo Francúzsku, ale aj inde v Európe. Medzi odporcami revolúcie zase predstavovala znak jakobínskej hrôzovlády. S čiapkou na hlave býva zobrazovaná taktiež Marianne, jeden zo symbolov Francúzskej republiky.
Čiapka sa ako symbol slobody dostala aj do znakov niektorých amerických štátov, z ktorých mnohé získali nezávislosť v dôsledku Francúzskej revolúcie a Napoleonových ťažení. Objavuje sa preto v štátnom znaku Argentíny, Bolívie, Kolumbie, Kuby, Nikaraguy, Salvádoru aj v znaku amerického štátu Západná Virgínia. Frýgická čiapka sa taktiež nachádza na vlajkách Salvádora, Haiti, Nikaraguy a na zadnej strane vlajky Paraguaja. Je súčasťou vlajok a pečatí štátov USA New York (pečať štátu New York, vlajka štátu New York) a New Jersey, práve tak ako vlajky brazílskeho štátu Santa Catarina. Okrem toho bola čiapka súčasťou bývalého znaku Dominikánskej republiky (1844–1865) a bývalej vlajky Argentíny (1836–1849).
Vyskytuje sa aj na vlajkách argentínskych provincií: Corrientes, Jujuy, Mendoza, San Juan; a znakoch: Corrientes, Jujuy, Mendoza, Buenos Aires, Tucumán a Catamarca.
Náruživosť
Náruživosť je prudká citová náklonnosť k niečomu, k niekomu, prudké citové zanietenie, vášeň.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel pod náruživosťou rozumel činnosť človeka motivovanú partikulárnymi záujmami, špeciálnymi cieľmi, alebo, ak chcete, sebeckými úmyslami, a to v tom zmysle, že do týchto cieľov vkladajú celú energiu svojej vôle a charakteru, obetujú im niečo iné, čo tiež môže byť cieľom, alebo skôr všetko ostatné. Tento partikulárny obsah sa natoľko kryje s vôľou človeka, že tvorí celú jeho určenosť a je od neho neoddeliteľný. Ním sa človek stáva tým, čím je. Lebo indivíduum je niečím, čo existuje. Nie je to človek vôbec, lebo ten nejestvuje, ale určitý človek. Charakter tiež vyjadruje túto určenosť vôle a inteligencie. No charakter zahrnuje vôbec všetky partikulárnosti, spôsob chovania sa v súkromí atď. a nie je účinnou a aktívnou určenosťou. Budem teda hovoriť o náruživosti a rozumieť tým partikulárnu určenosť charakteru, pokiaľ tieto určenosti vôle nielen nemajú súkromný obsah, ale sú hybným a účinným momentom všeobecných činov. Náruživosť je predovšetkým subjektívnou, a teda formálnou stránkou energie, vôle a aktivity, pričom obsah alebo cieľ zostáva ešte neurčitý. Práve tak je to s vlastným presvedčením, podstatným poznaním a svedomím. Záleží vždy na tom, čo obsahuje moje presvedčenie, aký cieľ sleduje moja náruživosť, či je obsah alebo cieľ pravdivejší. No naopak, keď je pravdivý, musí existovať, musí byť skutočným.
ZX Spectrum
thumb|right|Originálne ZX Spectrum z roku 1982
Opis
Video výstup bol napojený do televízora a používal sa na zobrazovanie jednoduchej farebnej grafiky. Gumená klávesnica bola popísaná kľúčovými slovami jazyka Sinclair BASIC, takže napríklad stlačenie „<tt>G</tt>“ v programovacom móde by vložilo BASIC príkaz. Programy a údaje sa ukladali pomocou bežného kazetového magnetofónu.
Grafické zobrazovanie počítača ZX Spectrum, aj keď nepostačujúce podľa súčasných štandardov, bolo výborné na zobrazovanie na prenosných televízoroch danej doby a nepredstavovalo veľkú prekážku pri vývoji hier. Textový zobrazovací mód mal 32 stĺpcov × 24 riadkov znakov zo Spectrum znakovej sady, s možnosťou výberu z 8 farieb buď v normálnom alebo v svetlom móde, čo dohromady bolo 15 farieb (čierna bola rovnaká v oboch módoch). Grafické rozlíšenie bolo 256×192 s určitými farebnými obmedzeniami.
Spectrum mal zaujímavý spôsob ako manipulovať s farbami. Farebné atribúty boli udržiavané v 32×24 mriežke, nezávisle od textu alebo grafických údajov, ale stále boli obmedzené na dve farby v každej znakovej bunke. Dôsledkom toho bolo bitie farieb alebo bitie atribútov, ktoré sa prejavovalo niektorými bizarnými efektami v hrách akčného štýlu. Tento problém bol osobitnou vlastnosťou Spectra a vtipom v Spectráckej komunite, ale aj výhodou pre zástancov iných systémov. Iné počítače dostupné približne v tom istom čase, ako napríklad Commodore 64 a Atari XE, mali ten istý problém. Na žiadnom 8 bitovom počítači vtedy nebolo možné priradiť osobitnú farbu každému bodu nezávisle od ostatných bodov, ale iba 2 farby z 15 (ZX Spectrum) či 4 zo 16 farieb (Atari a Commodore 64) vo štvorčeku pre znak o veľkosti 8x8 pixelov. Zvlášť bola bitová mapa a zvlášť pamäť atribútov. Na ZX Spectre mala bitová mapa 6144 bajtov (256 x 192) : 8 = 6144. Ďalej bolo 768 bajtov vyhradených atribútom farieb v spomenutých štvorčekoch 8x8 pixelov ktoré boli určené pre jednotlivé znaky či UDG (UDG – user define graphics). Znaky boli na 24 riadkoch po 32 znakov teda 24x32=768 bajtov pamäti pre atribúty. Celkovo bolo pre grafické zobrazenie v ZX Spectre vyhradené 6912 bajtov a grafická pamäť začínala na adrese 16384 hneď za BASIC ROM pamäťou, ktorá bola od adresy 0 po 16383. Každý bajt atribútu mal 3 bity vyhradené na farbu podkladu (PAPER – papier), ďalšie 3 bity na farbu textu (INK – atrament – farba pera či textu) a 1 bit rozhodoval či bude štvorček prisvetlený (Bright 1 či 0) a 1 bit rozhodoval či bude štvorček 8x8 blikať alebo nie (funkcia Basicu Flash 1 či 0). Týchto 8 bitov (1 bajt) v pamäti atribútov určoval aká bude farba podkladu (Paper) a aká bude farba textu (INK) a či bude štvorček 8x8 prisvetlený a či bude alebo nebude blikať text pre 24 riadkoch po 32 znakov (768 bajtov atribútov spolu).
Pre porovnanie rozlíšenia rôznych 8 bitových počítačov:
U všetkých však bolo možno vo štvorčeku vo veľkosti jedného písmena teda 8x8 pixelov zobraziť buď 2 rôzne farby (ZX Spectrum), či v políčku 4x8 zobraziť 4 farby z palety 16tich (Atari a Commodorre 64)
ZX Spectrum (1982)
[[Súbor:ZXSpectrum48k.jpg|thumb|left|ZX Spectrum 16K/48K (Rozmery (mm): 233x144x30, Hmotnosť ~552 gramov).]]
Bolo vydané spoločnosťou Sinclar v roku 1982 a dostupné bolo so 16 kB (£125, neskôr £99) alebo 48 kB (£175, neskôr £129) RAM a 16 kB ROM. Bolo pamätné pre svoju gumovú klávesnicu a maličké rozmery. Majitelia 16kB modelu si mohli kúpiť 32kB RAMpack, ktorý sa pripájal do zadnej rozširujúcej zbernice. Taktiež bolo k dispozícií rozšírenie pomocou interných 32 kB RAM, ktoré sa skladalo 8 DRAM a pár TTL čipov. Tak ako aj v prípade ZX81, bolo „RAMpack kývanie“ (spôsobené nesprávnym spojením s rozširujúcou zbernicou) kliatbou mnohých používateľov. Spôsobovalo totiž okamžité pády a niekedy vypálenie ULA alebo CPU.
ZX Spectrum+ (1984)
thumb|right|ZX Spectrum+ s joystick rozhraním 48K Spectrum dostalo tak veľmi potrebnú pevnú klávesnicu a tlačidlo reset. Predávalo sa za £180. Dostupný bol aj rozširujúci balík pre staršie stroje. Väčšina verných používateľov (programátorov a hráčov) nemala rada novú klávesnicu. Ale nový štýl pomohol Spectru vyzerať menej ako hračka a viac ako počítač.
ZX Spectrum 128K (1986)
Bolo posledným Spectrom, ktoré bolo vyrábané spoločnosťou Sinclair a bolo založené na modeli ZX Spectrum+. Tento model bol z dôvodu zmluvy so španielskym distribútorom spoločnosti Sinclair firmou Investronica počiatočne vyvíjaný a vydaný v Španielsku. Nové schopnosti pokrývali trojkanálový zvuk vytváraný obvodom AY-3-8912, kompatibilita so štandardom MIDI, 128 KB RAM, RS-232 sériové rozhranie a RGB monitorový výstup.
ZX Spectrum +2 (1986)
right|thumb|ZX Spectrum +2
Technický popis
right|thumb|ZX Spectrum matičná doska (Issue 3B - 1983)
Softvér
Rodina počítačov Spectrum mala k dispozícii veľmi veľkú knižnicu softvéru, obsahujúcu viac ako 20,000 titulov. Napriek tomu, že hardvér počítačov Spectrum bol podľa mnohých kritérií nedostatočný, jeho sofvérová knižnica bola veľmi bohatá, pokrývala implementáciu programovacích jazykov (C, Pascal, Prolog, Forth), viacerých assemblerov/disassemblerov (napr. Devpac, ZEUS, Artic Assembler), Sinclair BASIC prekladačov (napr. MCoder, COLT), Sinclair rozšírenia jazyku BASIC (napr. Beta Basic, Mega Basic), databázy (napr. VU-File), textové procesory (napr. Tasword II), tabuľkové procesory (napr. VU-Calc), kresliace a maľovacie nástroje (napr. Art Studio, Artist, Paintbox, Melbourne Draw) a samozrejme veľa, veľa hier.
Niekoľko súčasných špičkových vývojárov hier a vývojárských spoločností začalo svoju kariéru na ZX Spectre, okrem iných sú to Peter Molyneux (bývalý Bullfrog Games), David Perry z Shiny Entertainment, a Ultimate Play The Game (teraz pod názvom Rare, tvorca veľa známych titulov pre Nintendo hernú konzolu). Ďalší významní vývojári hier sú Matthew Smith (Manic Miner, Jet Set Willy), a Jon Ritman (Match Day, Head Over Heels).
Najznámejším Českým programátorom bol František Fuka a jeho Fuxoft. Do jeho portfólia z éry ZX Spectrum patria desiatky hier, hlavolamov, audiosoftware aj pre Commodore Amigu Sam Coupé či PC(AdLib)Fuxoft
Väčšina softvéru pre Spectrum bola pôvodne distribuovaná na audiokazetách. Softvér bol kódovaný ako postupnosť meniacich sa tónov, podobne ako prenos faxového signálu či telefónnych modemov, pomocou kľúčovania frekvenčným posunom. Štandardná rýchlosť bola 1500 baudov (v tomto prípade 1 baud = bit za sekundu), ale bola možná aj vyššia rýchlosť pomocou použitia vlastného programu pre nahrávanie namiesto rutín z pamäti ROM. Zložité nahrávacie programy s nezvyčajnými rýchlosťami alebo kódovaním boli základom ZX schémy pre ochrany proti kopírovaniu, aj keď sa používali aj iné metódy. Tieto zhŕňali aj pýtanie sa na konkrétne slovo z dokumentácie priloženej ku hre (čo bola často novela), alebo zo známeho Lenslok systému. Tento obsahoval množinu plastických hranolov v rozkladacom plastickom držiaku. Myšlienkou systému bolo, že na obrazovke sa objaví skreslené slovo a toto by sa dalo čítať iba pomocou hranolov, ktoré boli držané v pevnej vzdialenosti od obrazovky pomocou plastového držiaka. Tento systém sa príliš spoliehal na to, že všetci používajú rovnako veľkú obrazovku, Lenslok sa stal legendárnym vtipom Spectrum používateľov.
Nahrávanie štandardného programu s veľkosťou 48KB trvalo približne 4,5 minuty: 49152 bajtov * 8 = 393216 bitov; 393216 bitov / 1500 baud = 262,14 sekúnd = 4,36 minút. Skúsení používatelia dokázali určiť typ súboru napr. strojový kód, BASIC program, záznam obrazovky, podľa zvuku nahrávky.
Spectrum bolo zamýšlané tak, aby fungovalo s takmer každým páskovým kazetovým prehrávačom a napriek rozdielom v kvalite zvukovej reprodukcie bol proces nahrávania softvéru dosť spoľahlivý, ale všetci používatelia Spectra poznali a obávali sa správy „R Tape loading error, 0:1“ (slov. „Chyba pri nahrávaní z pásky“).
Typické nastavenia pri nahrávani boli 3/4 hlasitosť, 100% výšky, 0% hĺbky. Zvukové filtre a Dolby redukcia šumu museli byť vypnuté a nebolo odporúčané používať na nahrávanie programov Hi-Fi prehrávač. Niektoré páskové prehrávače boli vyrobené špeciálne pre digitálne použitie, ako napríklad Timex Computer 2010 Tape Recorder.
Okrem pások bol softvér rozširovaný aj pomocou tlačových médií, časopisov pre fanúšikov alebo kníh. Prevládajúcim jazykom pre rozširovanie dialekt jazyka BASIC pre Spectrum Sinclair BASIC. Čitateľ ručne napísal program do počítača, spustil ho a uložil ho na pásku pre neskoršie použitie. Softvér rozširovaný týmto spôsobom bol vo všeobecnosti jednoduchší, pomalší ako jeho náprotivok v jazyku assembler a chýbala mu grafika, ale zanedlho časopisy tlačili dlhé výpisy hexadecimálnych číslic s kontrolnými súčtami strojového kódu hier a nástrojov.
Okolo tohto softvéru, siahajúceho od programov pre smerovanie satelitných antén až po programy pre plánovanie školského rozvrhu, existovala živá vedecká komunita.
Your Sinclair najlepších 10
right|thumb|Rebelstar Medzi júlom a novembrom 1991 redaktori časopisu Your Sinclair publikovali zoznam 100 hier pre ZX Spectrum, ktoré považovali za najlepšie. Ich najlepších desať bolo:
Crash najlepších 10
Medzi augustom a decembrom 1991 časopis Crash publikoval ich zoznam najlepších 100 hier pre ZX Spectrum, v najlepších desiatich boli:
Krum
náhľad|Krum Krum († 13. apríl 814) bol v rokoch 803–814 chán Bulharov.
Svojou vládou zanechal nezmazateľný znak v bulharskej histórii. Zápisy o ňom hovoria, že bol energický, smelý a tvrdý vládca, keď bolo treba tak aj nemilosrdný a čo sa týkalo vecí, ktoré mali niečo do činenia z jeho štátom (napríklad dobývanie nových území) bol neoblomný.
Avarský kaganát
Po nástupe na trón využil rozpad avarského kaganátu v Panónii, ktorý rozvrátili dve vojenské výpravy franského kráľa (neskôr cisára) Karola Veľkého. Napadol ich územia a zväčšil svoje teritórium až k Dunaju a Karpatom a pripojil k nim aj nové slovanské kmene. Vznikla tak spoločná hranica s Franskou ríšou. Byzantskí kronikári opisovali tento útvar ako „Dunajské Bulharsko“. Bulharsko sa v tom čase stalo najväčšou krajinou na Balkánskom polostrove. Cieľom chána Kruma bolo spojenie všetkých území, ktoré boli obývané Slovanmi do jeho štátu. Avarská genocída mala za dôsledok, že po roku 871 sa pojem Avari už v kronikách nevyskytuje a Avari pravdepodobne splynuli s rozrastajúcim sa slovanským obyvateľstvom.
Nikifor I.
Na prelome rokov 808 a 809 bojoval s Byzantíncami pri rieke Struma. Po tomto vyhratom boji si otvoril cestu k mestu Serdika (Sofia), ktoré sa neskôr stalo hlavným mestom Bulharska a ďalej do Macedónska. Byzantské mesto Serdika začiatkom roka 809 niekoľko týždňov neúspešne obliehal a nakoniec prisľúbil za voľný vstup do mesta Byzantícom slobodný odchod. Keď však otvorili mestské brány, nechal pozabíjať posádku 6 000 vojakov a niekoľkých civilistov.
V roku 811 byzantský cisár Nikefor I. podnikol odvetnú výpravu a po viacerých víťazstvách obsadil 20. júla 811 hlavné mesto Pliska. Krumove pokusy o diplomatickú dohodu odmietol. Bulhari zmobilizovali odvetu a 25. júla 811 Nikefor I. vbehol do pasce v priesmyku Vărbica, kde v boji padol. Krum si potom z jeho lebky nechal urobiť pohár na víno. Cisárov syn Staurakios bol ťažko zranený, ale podarilo sa zachrániť ho. Na následky zranenia však o 5 mesiacov umrel.
Michal I.
V roku 812 Krum napadol byzantskú Tráciu a dobyl mesto Develt. Staurakiovmu nástupcovi Michalovi I. ponúkol obnovenie mierovej zmluvy z roku 716, podľa ktorej Byzantínci platili Bulharom tribút. Michal I. tento návrh odmietol a Krum postupoval ďalej a na jeseň dobyl mesto Mesembria (Nesebar).
Vo februári 813 Bulhari ďalej napádali Tráciu a cisár Michal I. zvolal armádu, pomocou ktorej hodlal podniknúť rozhodujúci protiútok. Bitka sa odohrala 22. júna 813 pri meste Versinikia, blízko Adrianopolu. Byzantínci utrpeli ťažkú porážku a Bulhari postupovali až ku Konštantínopolu, ktorý obliehali. Zdiskreditovaný Michael I. abdikoval.
Lev V.
Byzantská armáda vyhlásila 12. júla 813 za nového cisára vojenského veliteľa Leva V. Nový cisár dal spevniť hradby Konštantínopolu a ponúkol Krumovi vyjednávanie. Pripravil mu však pascu a Kruma pri príjazde zranili byzantskí lukostrelci. Krumovi sa podarilo utiecť a ustupoval naspäť, pričom dobyl Adrianopolis. Na jeseň vyslal Krum opätovne proti byzantskej Trácii armádu 30 000 vojakov, ktorí dobyli Arkadiopolis (Lüleburgaz) a privliekli do Bulharska 50 000 zajatcov.
Zimu strávil Krum prípravami na ďalšiu výpravu proti Konštantínopolu, ale 13. apríla 814 umrel. Nástupcom sa stal jeho syn Omurtag.
Zákonodarstvo
Krum ustanovil prvý bulharský zákonník, ktorý trestal krádež a zabezpečoval ochranu chudobných. Prostredníctvom tohto zákonníka sa mu podarilo spojiť Bulharov a Slovanov do jedného silného štátu.
Lemur
Lemur môže byť:
Another World
Another World (známa v USA pod názvom Out of this World a v Japonsku ako Outer World) je akčná plošinovka s prvkami adventúry, prekladaná krátkymi filmovými scénami, vytvorená programátorom a dizajnérom menom Eric Chahi v roku 1991 na Amige. Zdrojový kód, grafiku a obrázok na krabicu vytvoril Eric Chahi, hudbu skomponoval jeho krajan Jean-François Freitas. Hra pri svojom vydaní upútala svojim netradičným inovatívnym a umeleckým spracovaním, ako napríklad chýbajúci HUD, kompletná vektorová grafika, filmové scény a zabezpečila si tak status kultovej hry medzi fanúšikmi aj kritikmi.
Židovice
Židovice môžu byť:
Lemur
Lemury môže byť:
Another World
Od svojho vzniku bola portovaná na takmer všetky známe platformy počítačov, konzol aj mobilných telefónov. V roku 2006 došlo k jej znovuvydaniu pre Windows XP vo vyšších rozlíšeniach.
Jediné pokračovanie s názvom Heart of the Alien: Out of this World parts I and II vyšlo v roku 1994 iba na platforme Sega Mega-CD. Hra bola označená ako jedna z najlepších DOSových hier všetkých čias na serveri MobyGames.
Príbeh
Hlavným hrdinom hry je Lester Knight Chaykin, mladý, športovo založený profesor fyziky s ryšavými vlasmi. V úvode Lester počas búrky prichádza na svojom ferrari do supermoderného podzemného laboratória, aby pokračoval v najnovšom experimente s použitím obrovského urýchľovača častíc. Avšak prv ako sa pokus ukončí, udrie do budovy blesk, ktorý sa dostane až do urýchľovača a spôsobí teleportáciu Lestera aj s kusom miestnosti na neznámu mimozemskú planétu. Hra začína v okamihu, keď sa Lester aj s kancelárskym stolom objaví niekoľko metrov pod vodou z ktorej musí čo najskôr vyplávať na povrch, kde pokračuje jeho boj o prežitie. Keď sa mu podarí uniknúť nebezpečným miestnym živočíchom stretne sa prvýkrát s neznámou humanoidnou rasou mimozemšťanov, ktorí ho odvedú ako otroka do bane. Pri úteku z klietky zavesenej na strope sa spriatelí s mimozemským spoluväzňom a pri úteku si vzájomne pomáhajú na ceste plnej nástrah, pascí, nepriateľov a logických hádaniek. Záver hry je naozaj atmosférický a dojímavý, keď ťažko zranený Lester jedným zo strážcov, zachráni život svojmu mimozemskému priateľovi, ktorý ho vezme na ruky a spolu odlietajú za horizont na veľkom vtákovi podobnom pterodaktylovi.
Gameplay
Hráč počas celej hry ovláda Lestera kurzorovými klávesmi pre pohyb a dvoma akčnými pre beh/streľbu a skok. Akčný kláves môže mať rôzny význam podľa toho kde sa Lester nachádza, alebo s akým objektom na obrazovke má manipulovať.
Počas prvej úrovne je hlavný hrdina neozbrojený a preto namiesto streľby Lester rozdáva kopance, ktorými ničí jedovaté červy. Po získaní zbrane na začiatku druhej úrovne už môže strieľať a táto sa stane jeho jedinou hlavnou zbraňou počas celej hry. Má tri rôzne módy podľa toho ako dlho hráč drží akčný kláves: Počas akčných prestreliek musí hráč vhodne kombinovať vytváranie štítov pre vlastnú ochranu, rušenie nepriateľských štítov a streľbu. V niektorých častiach bude Lester tiež plávať, kotúľať sa v šachte, alebo riadiť vozidlo. Herná obrazovka postráda HUD, takže chýbajú všetky rušivé prvky ako ukazovatele životov, zdravia a iné textové informácie, ktoré sú hráčovi zobrazované prostredníctvom diania na obrazovke a zvukov. Ak Lester zomrie, hráč začína od posledného checkpointu a každý je reprezentovaný aj svojim kódom, takže po skončení hry je možné pokračovať.
Technické spracovanie
Táto hra bola označovaná aj ako "cinematická" pretože obsahovala veľa animovaných filmových sekvencií cez celú obrazovku. Hneď na začiatku je pomerne rozsiahly úvod, kompletne vektorový. Vektorové spracovanie celej hry bolo jednou z najväčších odlišností oproti ostatným hrám, ktoré využívali sprajtovú animáciu a bitmapové pozadia. V Another World je všetko vytvorené z polygónov a vďaka tomu vyzerali animácie plynulejšie, mali viac variácií a všetky dáta zaberali niekoľkonásobne menej priestoru. Eric takto predbehol svoju dobu a vytvorením vhodného enginu by hra mohla byť zobrazovaná prakticky na čomkoľvek a v akomkoľvek rozlíšení.
Grafika originálnej hry bola vytvorená v rozlíšení 320x200 bodov a v 16 farbách, avšak pri pohľade na krásne obrazovky sa to zdá až neuveriteľné, ako sa dajú pri vhodnom zvolení palety nakresliť obrazy. Toto bola parketa Erica Chahiho, ktorý bol skôr grafik - umelec ako programátor a sám vytvoril všetky pozadia, animácie a dokonca aj obrázok na krabicu v ktorej sa hra predávala.
Vývoj
Eric Chahi sa v roku 1989 inšpiroval animáciami v Amiga verzii hry Dragon's Lair, a rozmýšľal nad tým vytvoriť podobnú 2D animáciu čisto vektorovým spôsobom čo by znížilo nároky na zaberaný priestor. Na počítači Atari ST napísal v 68000 assembleri rutinu na zobrazovanie polygónov (10 polygónov pri 50 snímkoch za sekundu) a plánoval vytvoriť hru zo sci-fi prostredia v podobnom štýle ako Karateka alebo Impossible Mission. Začiatkom roku 1990 dokončil úvodnú animáciu (intro) a začal pracovať na prvej úrovni. Pretože chcel vytvoriť dramatickú, filmovú atmosféru zavrhol všetky rušivé prvky ako HUD, dialógy, informatívne texty a sústredil sa na krátke filmové animácie, prostredníctvom ktorých by hráč vnímal príbeh. Hru bola dokončená v roku 1991, a sprevádzal ju výstižný podnadpis "It took six days to create the Earth. Another World took two years". Na vývoj finálnej verzie použil Eric počítač Amiga 500 s 1MB Ram + 20MB Hdd, kamkordér, genlock a video rekordér na vytváranie animácií pomocou techniky nazývanej "rotoskopická animácia", a páskový magnetofón na záznam zvukov. Na programovanie vektorového enginu hry použil Devpac Assembler a nástroj (editor) na vytvorenie hry bol napísaný v GFA BASICu. Pri animáciách nahrával na kazety svojho mladšieho brata a pomocou rotoskopie vytváral realistické vektorové animácie hlavného hrdinu. Pozadia všetkých obrazoviek najskôr nakreslil v programe Deluxe Paint a potom prevádzal do vektorov pomocou vlastného herného editoru. Je to prvá 2D hra, v ktorej je všetko vrátane pozadí tvorené polygónmi, čo v tej dobe umožňovalo aj na slabšom počítači zobrazovať animácie cez celú obrazovku (Amiga 500, Atari ST, PC s procesorom 80286...).
Verzie
Originálna hra bola vytvorená pre počítače Amiga v roku 1991, s rozlíšením obrazovky 320x200 bodov. Táto skorá verzia trpela niektorými chybami, pretože bola najmenej testovaná, avšak zvuková stránka amigy bola najkvalitnejšia zo všetkých. Takáto verzia bola portovaná aj na počítače Atari ST. V originálnej Amiga verzii si Lester po zachytení sa na lianu zakričí, čo nebolo do väčšiny verzií importované.
Po prvých kritických reakciách Chahi pridal do hry novú oblasť a zopár nových myšlienok a s týmito úpravami vyšla koncom roka 1991 verzia pre MS-DOS, ktorej port vytvoril Daniel Morais.
Verzia pre Apple Macintosh bola zhodná s MS-DOS verziou, až na podporu vyššieho rozlíšenia na Macu.
Interplay vytvorili aj verziu pre 3DO, ktorá obsahovala oveľa detailnejšie a prepracovanejšie pozadia a nový soundtrack.
V roku 1994 vyšla verzia hry pre Sega Mega-CD, kde bola hra pridaná ako bonus k jej pokračovaniu s názvom Heart of Alien. Hra obsahovala veľa vylepšení v podobe nových hlasov Lestera a mimozemšťanov, a novej hudby.
V roku 1995 bola vytvorená verzia pre Windows 3.x, ktorá obsahovala hudbu z úvodu a záveru v MIDI formáte. V roku 2004 vznikla neoficiálna verzia hry pre Game Boy Advance, ktorú pomocou reverzného inžinierstva vytvoril programátor "Foxy" Cyril Corgordan z Atari ST verzie. Nakoniec bola jeho verzia autorizovaná Ericom a zdrojový kód v jazyku C bol použitý ako základ pre port na Symbian do mobilných telefónov.
Bola vytvorená aj neoficiálna verzia pre 8-bitové Atari (Atari 400/800, XL, XE), o ktorú sa postaral poľský programátor, známy ako Robert Drag. Tento port je však iba Demoverzia s viacerými chybami a na začiatku druhého levelu končí (zhodená klietka nezabije strážcu a nie je tak možné pokračovať ďalej).
Verzia pre Windows XP s názvom Another World: High Resolution Collector's Edition vyšla v roku 2006, a môže sa pochváliť krásnymi, plnofarebnými pozadiami (ktoré sú však už ako bitmapy), kompletne prekreslenými samotným Ericom. Túto verziu je možné hrať vo vysokom rozlíšení, až 2048x1536 bodov. Hru distribuuje online firma Magic Productions a stojí zhruba 7 eur.
Mochovce
Mochovce môže byť:
Turzovka
Turzovka je mesto na Slovensku ležiace v Žilinskom kraji, v okrese Čadca.
Poloha
Rozprestiera sa v reliéfe horskej doliny rieky Kysuca. Väčšina územia leží v Turzovskej vrchovine (podcelky Hornokysucké podolie, Zadné vrchy a okrajovo Kornická brázda), iba časť Turkov patrí do celku Javorníky (časť Rakovská hornatina). Pahorkatinná a vrchovinná časť pohorí sa nachádza v maximálnej výške 700 a celá oblasť je charakteristická kopaničiarskym osídlením.
Dejiny
Podobne ako pri iných horských oblastiach, aj osídľovanie Kysúc je spojené s valašskou kolonizáciou. Prvá zachovaná písomná zmienka o území „locum Predmér“ je z roku 1580. V listine Bytčianskeho panstva sa ako rok založenia mesta uvádza rok 1598, kedy územie patrilo Turzovcom. Šoltýsom osady bol Adam Bonec a 40 osadníkov z neďalekého Dlhého Poľa, ktorí boli na 12 rokov oslobodení od daní. Panovník povolil osadníkom vybudovať mlyn a pílu, nariadil vybudovať kostol a faru. Vymedzenie hraníc Turzovky vydal v lokačnej listine v roku 1602 palatín Juraj Turzo, pričom prvé storočie sa používal názov Turzovka, aliter Predmir dicti (Turzovka, inak nazývaná Predmier). V 18. storočí sa udomácňuje súčasný názov, často aj vo forme Turzofalva, Turzovafalva, Turzowa, Turzovilla, či Turczowka.
Evanjelický kostol bol dostavaný už v roku 1614, katolícka farnosť bola zriadená pred rokom 1674. Po smrti Juraja Turzu a jeho syna Imricha pripadlo Bytčianske panstvo Mikulášovi Esterházimu. Esterháziovci rozdelili svoje panstvá na obvody, spravované prefektmi na majeroch. Dvorský správca Turzovky sídlil priamo v Bytči, no priamo v meste sídlil obilník pre kysucký obvod i hospodár pálenice – kľúčiar. Podľa tereziánskeho urbáru žilo v roku 1784 v Turzovke 4832 obyvateľov v 864 domoch, v roku 1801 to bolo už 5740 obyvateľov.
Veľmi tragické pre mesto bolo obdobie I. svetovej vojny, v ktorej padlo okolo 500 obyvateľov a epidémia škvrnitého týfu si následne vyžiadala ďalších 450 obetí. Pred II. svetovou vojnou mala Turzovka už 11 030 ľudí v 1634 domoch, v roku 1954 to bolo už 14 000 obyvateľov. V tomto roku sa osamostatnila Korňa, Klokočov a Dlhá nad Kysucou, čím výrazne poklesol počet jej obyvateľov. V roku 1950 tu bolo zriadené JRD a v roku 1964 Štátny majetok. Mestské práva boli Turzovke obnovené 10. decembra 1967 a štatút mesta jej bol priznaný od 1. januára 1968. Dovtedy patrila s Petržalkou medzi najväčšie dediny v Československu.
Kultúra a šport
Kultúrne podujatia v meste počas kalendárneho roka:
Doprava
Mestom prechádza 9. júla 1914 sprevádzkovaná lokálna železničná trať z Čadce do Makova. Z Čadce vedie na Makov aj cesta II. triedy číslo 487, na ktorú sa v centre mesta pripája cesta na Moravu.
Turizmus
Okolie mesta láka svojim zachovaným kopaničiarskym osídlením s mnohými tradičnými obydliami. Horné Kysuce sú obľúbeným hubárskym regiónom, na svoje si tu prídu turisti (Kysucká magistrála) a cykloturisti (Kysucká cyklomagistrála), pre ktorých je k dispozícii viacero trás.
MIPS
MIPS alebo Million Instruction Per Second je jednotka, ktorá spolu s číselnou hodnotou udáva výkonnosť počítača v miliónoch inštrukcií za sekundu.
Miocén
Miocén (z gr. meion – menej, kainos – nový) je spodné oddelenie neogénu. Roku 1833 ho vymedzil Charles Lyell. Začal sa pred 23,03 mil. rokov, skončil sa pred 5,33 mil. rokov.
Svet
Kontinenty v miocéne prechádzali postupne do polohy veľmi blízkej tej dnešnej. Neexistoval však suchozemský most medzi Južnou a Severnou Amerikou, počiatok subdukcie Tichého oceánu pod Juhoamerickú platňu mal za následok začiatok formovania Ánd. To spôsobilo zmenu toku viacerých juhoamerických riek, ako sú Orinoko a Amazonka, ktorá začala tiecť na východ do Atlantického oceánu. Pokračujúce horotvorné pohyby boli príznačné pre viaceré časti sveta. Dobre zachované odkryvy miocénnych hornín možno nájsť v Argentíne a v USA v oblasti Veľkých prérií.
Subdukcia oceánu Tethys spôsobila zrážku Apulskej platne a zvyšku Africkej platne s Európskou platformou. Teplá klíma a izolácia Stredozemného mora mali za následok tzv. Mesinskú krízu, kedy koncom miocénu došlo k jeho vyschnutiu. Počas miocénu pokračovala aj zrážka Indickej a Eurázijskej platne, čo malo za následok pokračujúci výzdvih Himalájí.
Stúpala tiež aridita, spôsobená pomalým ochladzovaním a znižovaním schopnosti atmosféry pohlcovať vodu. V dôsledku výzdvihu zanikli pralesy vo Východnej Afrike, rovnako i Austrália ku koncu miocénu prešla do oblasti s menším úhrnom zrážok. Predpokladá sa, že priemerné teploty boli o 7 – 9 °C vyššie ako dnešné.
Tethýda a paratethýda
V oblasti tethýdy a paratethýdy mal miocén až do sarmatu morský vývoj. Zatiaľ čo tethýdnej tento stav zostal až do začiatku kvartéru, v paratethýde došlo v priebehu miocénu k postupnému vysladeniu. V priebehu karpatu došlo k vrásneniu flyšového pásma Álp a Karpát. Presun veľkého množstva sedimentov z predpolia orogénu spôsobil ohyb kôry jej predpolia a umožnil vznik sústavy predoblúkových panví, označovaná ako Čelná karpatská predhlbeň. Pri subdukcii podložia flyšového pásma, ktorá bola rýchlejšia na západe ako na východe došlo k rotácií celého bloku Alcapa (Alpy, Karpaty, Panónia), čo spôsobilo rýchle poklesávanie Viedenskej panvy ale aj Panónskej mnohých ďalších panví.
Začiatkom miocénu (eger – egenburg – otnang) došlo v oblasti Západných Karpát a Álp k sávskej a štajerskej fáze orogenézy, došlo k poklesom a začiatku výzdvihu jadrových pohorí, vznikali aj medzihorské kotliny ako Turčianska, Bánovecká či Oravská.
Miocénne sedimenty tvoria prevažne piesky a íly. Na vonkajšej ako aj na vnútornej strane Karpát prebiehal intenzívnu vulkanizmus. Na Morave a v Pieninách došlo k výlovom trachyandezitov. Na strednom a východnom Slovensku to boli výlevy andezitov, ryolitov aj bazaltov. Usadili i hrubé polohy ich tufov, ktoré sú dokumentované ako prstovito sa vkliňujúce do sedimentov okolitých panví. V tomto období vznikli významné ložiská bentonitov. V miocéne sa v podstate utvorili dnešné toky riek na Slovensku.
Medzi bežné fosílie patria zvyšky žralokov a veľrýb. Známa je paleontologická lokalita Sandberg na okrajoch Devínskej Kobyly pri Bratislave.
510 Mabella
510 Mabella je planétka s priemerom 59 km, ktorú objavil R. S. Dugan 20. mája 1903.
2665 Schrutka
2665 Schrutka je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil A. Bohrmann 24. februára 1938.
Kysucké Nové Mesto
Kysucké Nové Mesto je okresné mesto na Slovensku ležiace v Žilinskom kraji. Hospodárske a kultúrne stredisko dolných Kysúc je najstarším mestom na Kysuciach.
Polohopis
náhľad|Pohľad na Kysucké Nové Mesto, 2015 Mesto sa nachádza na severozápade Slovenska, v údolí Kysuce, na rozhraní Javorníkov a Kysuckej vrchoviny. Leží približne severne od Žiliny,  južne od Čadce, Český Těšín je vzdialený  a poľský Żywiec.
Geomorfológia
Flyšové pásmo tvorí prevažnú časť územia. Nachádza sa najmä v oblasti Javorníkov aj Kysuckej vrchoviny. Ílovce prevládajú nad pieskovcami. Jeho hrúbka sa odhaduje na.
Pôda
Na území mesta sa nachádza viacero pôdnych typov. Pri rieke Kysuca a jej prítokoch sú typické fluvizeme. V bradlovom pásme pri mestských častiach Oškerda a Budatínska Lehota sa vyskytujú rendziny a parendziny. Na flyši Javorníkov sú aj hnedé pôdy, ktoré sú tvorené kambizemou.
Pôdy sú stredne bohaté na humus (2 – 5%), miestami chudobnejšie, čoho dôsledkom je málo produkčná bonita pôdy.
Podnebie
Mesto sa zaraďuje do mierne teplej klimatickej oblasti Slovenska. Iba vrcholy Stien, s nadmorskou výškou a viac patria do chladnej klimatickej oblasti. Samotné mesto bez mestských častí sa nachádza v teplej oblasti, pretože minimálne 50 dní v roku je s teplotou denného maxima 25 °C a viac.
Priemerná ročná teplota v meste je 8,01 °C. Vegetačné obdobie trvá približne 275 dní v roku (kedy je denná teplota vyššia ako 5 °C). Užšie vegetačné obdobie trvá 150 dní (pri teplote 10 °C a viac). Priemerná júlová teplota je 17 °C, januárová −4,5 °C.
Mesto patrí medzi stredne vlhké lokality Slovenska, keďže priemer zrážok v meste je, z čoho pripadá na vegetačné obdobie. Snehová pokrývka býva v údolí rieky Kysuca do a trvá 80 až 100 dní. Mrazivých dní je v meste ročne 120 až 140, zamračených 120 až 150 a jasných 40 až 60.
Dominujúce smery vetrov sú zo severu (25%), z juhu (21%) a juhozápadu (14%). Zvyšok tvoria iné vetry a bezvetrie. Priemerné ročné rýchlosti vetra sú 2 až /sek.
Vody
Územie Kysuckého Nového Mesta patrí do povodia Váhu a odvodňuje ho rieka Kysuca. Z územia odvádza viac vody, ako napr. Dudváh, Žitava, Rimava, Torysa, či Topľa z väčších území povodia. Priemerný ročný prietok ďalších vodných tokov v katastrálnom území mesta do Vadičovského potoka, Neslušanky a Snežnice je /sek.
Vegetácia
V katastrálnom území mesta sú viaceré vegetačné stupne. Z vegetácie prevládajú: Pôvodná vegetácia sa zachovala najmä v juhovýchodnej časti chotára. V severozápadnej prevládli smrekové monokultúry. Údolie Kysuce bolo odlesnené. Pre flyšové pásmo je typická menej pestrá vegetácia, ako pre bradlové.
Fauna patrí do eursibírskej podoblasti – palearktickej oblasti. Živočíšne spoločenstvá majú charakter západokarpatskej podhorskej a horskej fauny. V intraviláne mesta sa vyskytuje napr. vrabec domový, hrdlička záhradná (ktorá sem priletela z Bulharska a značne sa rozmnožila), belorítka obyčajná, myš domová, potkan obyčajný, lasica obyčajná a tchor obyčajný.
V okolí mesta žije lovná zver, ako zajac poľný, srnec hôrny, jeleň obyčajný, sviňa divá, líška obyčajná, bažanty a jarabice.
Ochrana prírody
V katastrálnom území mesta sa nenachádzajú plošné chránené územia.
Kysucká brána
náhľad|[[Kysucká brána, pohľad z rozhľadne Tábor, jún 2017]] Kysucká brána je chránený prírodný výtvor. Leží v prielome rieky Kysuce, pruhom bradlového pásma medzi obcami Rudinka, Vranie a Brodno. Prechádza ňou cestná a železničná komunikácia. Tvorí najnižšie miesto celého kysuckého údolia a impozantný vstup do južnej časti Kysúc. Je častým cieľom odborných exkurzií. Tvoria ju štátne prírodné rezervácie Rochovica a Brodnianka. Nachádzajú sa na rozhraní okresov Žilina a Kysucké Nové Mesto.
Rochovica
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Vranie a Rudinka. Má výmeru, s ochranným pásmom. Je vysoká Južné svahy sú strmé až 30° – 40°. V lesných spoločenstvách sa vyskytujú vzácne teplomilné druhy, ktoré tu dosahujú jedno z najsevernejších rozšírení na území Slovenska. Rastú tu buky, jedle, borovice a javory. Zastúpené sú tu aj teplomilné kry.
Temeno Rochovice opevnil valom ľud púchovskej kultúry.
Brodnianka
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Brodno a Snežnica. Meria Jej výmera je, ale ochranné pásmo má výmeru až. Juhozápadné svahy sú strmé 25 – 40°. Sú rozbrázdené úzkymi pozdĺžnymi žľabmi. Najcennejšou časťou rezervácie je dubový porast, ktorý tu má jeden zo svojich najsevernejších výskytov na Slovensku. Bohatá flóra s teplomilnými druhmi a pomerne zachovalé drevinové zloženie sú predmetom vedeckého výskumu.
Lipa pri Kysuckom Novom Meste
Je to jeden z prvých stromov, vyhlásených na Kysuciach za chránené. Lipa malolistá (Tilia cordata) sa nachádza na severnom okraji intarvilánu mesta na ceste do miestnej časti Škorča. Vysadená bola pravdepodobne ako hraničný strom chotára mesta, vek lipy sa odhaduje na 300 rokov. Zatiaľ čo v roku 1973 poprsný obvod stromu bol, v roku 1996 mal o viac, teda. Pri koreňoch meria. Strom má výšku 23 a obvod koruny 22 metrov.
Smutná vŕba
Bol to chránený prírodný výtvor. Obvod kmeňa vo výške je. Nachádzala sa pri budove ZUŠ vedľa železničnej stanice v meste. Vŕba bola v školskom roku 1999/2000 odstránená z bezpečnostných dôvodov.
Časti mesta
Súčasťou mesta sú bývalé obce Budatínska Lehota, Dubie, Oškerda.
Pravek a Starovek
Pri prieskume polí pod Stránskym vrchom v roku 1976 sa našli hrudky spálenej hliny a keramika, čo upozornilo na osídlenie v tomto priestore. Archeológovia získaný materiál datujú do laténskej fázy púchovskej kultúrnej skupiny, čiže do doby laténskej a bronzovej.
Samotné nálezy pozostávajú z črepov nádob, ktoré boli zdobené napr. jednoduchou vlniacou, zelenožltou glatúrou a pod. V súčasnosti sú uložené v kaštieli v Radoli.
Na južnom okraji náleziska bola chata s obdĺžnikovým pôdorysom (360 x ). Celý jej priestor vypĺňala tmavá, miestami až čierne prifarbená hlina s množstvom uhlíkov a hrudkami spálenej hliny a črepov. Nálezy boli aj v jame, ktorá bola pri východnej stene chaty. Vzhľadom na torzovité poznatky o lokalite, otázka úlohy tohto sídliska v neveľkej vzdialenosti od priestoru, kde sa v 20-tych rokoch 14. storočia konštituovalo Kysucké Nové Mesto, ostáva otvorená.
V prvých desaťročiach 1. storočia sa však osídlenie na dlhú dobu prerušilo.
Najstaršia písomná zmienka
Najstaršia písomná zmienka o Kysuciach pochádza z roku 1244. Samotné mesto je po prvýkrát spomenuté v roku 1254 (pod názvom Jesesin v darovacej zmluve Bela IV.) a 1300. V roku 1321 sa spomína lachasin ako miesto, kde sa vyberá mýto. Výsady mestečka s trhovým právom dostalo mesto (pod názvom Congesberg) v roku 1325. V roku 1358 sa už používa názov Nova Civitas (Nové Mesto). K ďalšiemu rozšíreniu mestských práv došlo v roku 1384. Obyvatelia sa živili najmä poľnohospodárstvom, chovom oviec ako aj obchodom a remeselnou výrobou.
Novovek
Mesto v 19. storočí upadalo následkom povodní (v rokoch 1813, 1821), požiarov (1823, 1904), ale taktiež vďaka početnému vysťahovalectvu v celom regióne. Po požiari v roku auguste 1904 ostalo v meste len 30 domov. Hospodársky rozvoj mesta nastal až po druhej svetovej vojne. v Kysuckom Novom Meste sa rozvinul najmä strojársky priemysel.
Z historických pamiatok je najvýznamnejší kaštieľ v Radoli.
Za pomoc hurbanovcom zaplatili 7 Kysučania tým najcennejším – svojimi životmi. Svoj vzťah k Rakúsko-Uhorsku vyjadrili Kysučania počas 1. sv. vojny v známej vzbure v Kragujevaci (2. 6. 1918). Za svoj odpor voči vojne a monarchii ôsmi zaplatili životom. V 2. sv. vojne bojovali Kysučania s nemeckými okupačnými jednotkami nielen na Slovensku v Slovenskom národnom povstaní, ale aj na európskych bojiskách a prispeli tak k porážke fašizmu.
Moderné dejiny
Kysucké Nové Mesto svoju dnešnú podobu utváralo stáročia. Najväčšie a najrýchlejšie zmeny zažilo po 2. svetovej vojne. Význam mesta vzrástol po r. 1950, kedy vznikli Závody presného strojárstva (neskôr ZVL) v r. 1950. Podnik poskytol prácu tisícom Kysučanov a naštartoval výrazné zmeny v meste. Vznikli nové sídliská, školy, úrady, obchody, športoviská. Kysucké Nové Mesto v má vybudovanú infraštruktúru, ktorú sa v súčasnosti usiluje zlepšovať pre uspokojovanie potrieb svojich obyvateľov a návštevníkov.
Patrónom mesta je Jakub mladší a ochranca mesta je sv. Ján Nepomucký
Pečatidlá mesta
V apríli roku 1991 schválilo Mestské zastupiteľstvo v Kysuckom Novom Meste definitívne znenie textu mestskej pečate a od nej odvolené pečiatky pre primátora a mestský úrad. Na predchádzajúcich zasadnutiach sa rozhodlo, aby sa pri nových návrhoch vychádzalo z najstaršej používanej pečate. Heraldická komisia v Bratislave analýzou zistených faktov dospela k názoru, že Madona s dieťaťom (centrálny motív jednej zo starých pečatí, ktorej sadrový odliatok sa nachádza v kaštieli v Radoli), je novší ako pečať, ktorá zobrazuje sv. Jakuba mladšieho s textom: SIGILLUM – DE – NOVA – CIVITATE (pečať Kysuckého Nového Mesta).
Akademický maliar Pavol Muška bol v roku 1991 poverený upraviť mestskú pečať, mestský erb i mestskú vlajku. Na základe toho bola mestská pečať vyhotovená z kovu iba v jednom exemplári a vždy ju bude mať prepožičanú primátor. Ďalšia pečať nesie názov: Kysucké Nové Mesto – Mestský úrad.
Erby a vlajky mesta
Erb s obrazom sv. Jakuba ml. (valcha, kvet) s nápisom CIVITATE NOVA – 1358 malo aj Kysucké Nové Mesto.
Súčasný erb (od 1991) mesta má námet z pečate, ako je to aj v iných mestách. V centre štítu je umiestnená postava sv. Jakuba mladšieho. Na základe odporúčania Slovenskej heraldickej komisie a po zvážení vhodnosti ku kraju, poslanci mestského zastupiteľstva schválili navrhovanú farebnosť: zeleno – bielo – žltú s použitím čiernej ako kresby. Mestský erb má teda v strede francúzskeho štítu umiestnenú spomenutú postavu sv. Jakuba ml. v bielom rúchu. Pole štítu je zelené. Žltou farbou sú zvýraznené: časť valchového drúka, steblo ľanu a glorióla.