cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sihelčík
Tečie v geomorfologickom celku Podbeskydská brázda, pramení na katastrálnom území obce Sihelné, na juhovýchodnom svahu Bučinky (790,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 745 m n. m. Od prameňa tečie sprvu východným smerom, zľava priberá krátky prítok z východného svahu Bučinky a následne z tej istej strany prítok z lokality Zoborská roľa. Potom sa stáča a ďalej už pokračuje juhovýchodným smerom. Západne od obce Rabča, v časti Grúň, sa v nadmorskej výške cca 649,5 m n. m. vlieva do Polhoranky.
Somme-Tourbe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Braček, kde si?
Braček, kde si? je filmová dobrodružná komédia bratov Coenovcov z roku 2000. V hlavných úlohách hrajú George Clooney, Tim Blake Nelson a John Turturro.
Dej filmu, ktorý je voľne založený na Homérovom epose Odysea, sleduje trojicu utečencov a ich výpravu za pokladom v štáte Mississippi počas veľkej hospodárskej krízy.
Nitra aréna
Tipsport aréna je zimný štadión v Nitre. Nachádza sa na Sihoti, pod nitrianskym hradom, ako súčasť viacúčelového športového areálu. Sídli na Jesenského 2 a má kapacitu cca 3600 divákov. Zastrešenie štadióna bolo dokončené v roku 1966. Je domovským stánkom klubov HK Nitra a HK 96 Nitra. Pre korčuľujúcu verejnosť je k dispozícii vedľajšia ľadová plocha. Súčasťou štadióna sú dva bufety. Jeden pod tribúnou pri hlavnom vchode a druhý pod tribúnou B za čestnou lóžou. Občerstviť sa je možné aj vo viacerých stánkoch. Presscentrum sa nachádza na tribúne B pod čestnou tribúnou. Miesta na sedenie pre média sa nachádzajú na čestnej tribúne v 8. rade.
Séméac (obec)
Séméac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 4724
NGC 4724 je galaxia v súhvezdí Havran, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Séméac (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 4724
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Séméac (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2792 Ponomarev
2792 Ponomarev je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 13. marca 1977.
Chromobotia macracanthus
thumb|Chromobotia macracanthus  (Bleeker, 1852) Clown loach Chromobotia macracanthus (Bleeker, 1852) je sladkovodná ryba z radu Cypriniformes (kaprotvaré) a čeľade Botiidae.
Ide o rybu, ktorej domovinou sú prúdiace rieky štátov Borneo a Sumatra. Chromobotia je endemický druh ryby, ktorá sa nevyskytuje prirodzene vo voľnej prírode nikde inde na svete. Je to reofilná ryba, ktorá žije v trvalo prúdiacej vode. Na tento spôsob života je dokonale prispôsobená svojím tvarom tela – torpédovité, z bokou sploštené telo, pričom ryba samotná je prispôsobená pohybu na bentickej úrovni vodného stĺpca. Teda je to prevažne bentofág, ktorý sa živý potravou dna.
Korozluky
Korozluky sú obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 185 obyvateľov, z toho 88 mužov a 97 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,4 roka (muži 37,7 roka, ženy 37,2 roka).
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1325.
Poles Apart
„Poles Apart“ je v poradí tretia skladba z albumu The Division Bell, ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1994.
Text
Podľa textárky a Gilmourovej manželky sa v prvej strofe hovorí o niekdajšom lídrovi a gitaristovi skupiny, Sydovi Barrettovi, v druhej strofe taktiež o bývalom lídrovi a basgitaristovi, Rogerovi Watersovi. Navyše druhá strofa začína slovami „Hey you“, ktoré odkazujú na skladbu, ktorú zložil samotný Waters a nachádza sa na albume The Wall (názov skladby: Hey You).
Obsadenie
spolu s:
Félines-Termenès
Félines-Termenès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 127 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antagonista (sval)
Antagonista je sval pôsobiaci voči danému svalu opačným smerom.
Svaly nemôžu tlačiť, dokážu len ťahať. Mnohé z nich pracujú v pároch. Keď sa sval stiahne, skráti sa, čím pritiahne kosť k sebe. Keď sa uvoľní stiahne sa druhý sval, kosť sa vráti na pôvodné miesto.
Činnosť niektorých svalov sa vzájomne dopĺňa, pretože výsledkom ich zmrštenia je pohyb toho istého druhu. Sval, ktorý realizuje pohyb je agonista, opačne protichodný sval je antagonista.
Antagonista
Antagonista môže byť:
Vidiek (skupina)
Vidiek je slovenská poprocková skupina, ktorú v roku 1986 založili v Rovinke členovia rozpadnutej skupiny Ventil RG Ján Kuric a Ondrej Tomčala, ktorí zo začiatku tvorili duo. Neskôr sa k nim pripojili Kamil Grebeň, Richard Jajcay, Peter Dobrota a Peter Sojka. Skupina sa pôvodne mala volať Jano a jeho družina, alternatívny názov Vidiek bol odvodený od skladby „Vidiečan“, prvej autorskej skladby v ich repertoári.
Tvorba aj vystúpenia skupiny Vidiek sú charakteristické parodovaním hudobného prejavu amatérskych insitných kapiel, čo však kontrastuje s vysokými skladateľskými kvalitami a virtuozitou jej členov.
V roku 1988 skupina debutovala albumom Nechajte si ju, na ktorom sa nachádzal niekdajší hit Ventilu RG „Fajčenie škodí zdraviu“, ale aj prvé hity samotného Vidieku ako „Vidiečan“, „Tisíc divov, možno aj viac“, „Film“ či „Nechajte si ju!“. Medzi ďalšie úspešné skladby skupiny patria „Rudy & Hilda“, „Anglická (The Evensong)“, „Keď je 7 ráno, zapnem rádio“, „Nie je to ľahké“, „Anjel“, „Môžeš závidieť“, „O maňo (Mamy Blue)“ a iné.
Skupina Vidiek sa objavila vo filme režiséra Miroslava Šindelku Vášnivý bozk (1994), kde v jednej scéne hrala hotelovú kapelu. V scéne zaznela štúdiová verzia skladby „Anglická (The Evensong)“ z albumu Vidiek.
Zostava
Súčasní členovia: Bývalí členovia:
LP
Štúdiové: Koncertné: Výberové:
Blízke stretnutie tretieho druhu
Blízke stretnutie tretieho druhu je dobrodružný dráma film režiséra Stevena Spielberga z roku 1977.
Bnej Herclija
Bnej Herclija môže byť:
2793 Valdaj
2793 Valdaj je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 19. augusta 1977.
Hraničný Kriváň (prítok Veselianky)
Hraničný Kriváň je krátky potok na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Veselianky, meria 1,4 km a je tokom V. rádu.
Potok tečie v Oravských Beskydách, pramení v podcelku Pilsko na juhovýchodnom úpätí Pilska (1 556,9 m n. m.), v lokalite Dudová v nadmorskej výške približne 1 162 m n. m. Tečie juhovýchodným smerom, z pravej strany priberá dva krátke prítoky, najprv z lokality Dudová a potom zo severovýchodného svahu vrchu Dudová (1 095,4 m n. m.). Severoseverozápadne od obce Oravské Veselé, na západnom úpätí Magury (1 018,2 m n. m.), ústi v nadmorskej výške cca 870 m n. m. do Veselianky.
Lišnice
Lišnice je obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 222 obyvateľov, z toho 113 mužov a 109 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 40,3 roka, ženy 40,8 roka).
Harucuki (torpédoborec)
Harucuki bol deviaty torpédoborec triedy Akizuki imperiálneho loďstva počas druhej svetovej vojny. Bol dokončený v decembri 1944 - teda príliš neskoro nato aby mohol byť zapojený do bojov, po vojne bol odovzdaný Sovietskemu zväzu 28. augusta 1947.
Opis
Harucuki bol špeciálne konštruovaný ako protilietadlový torpédoborec, ktorého hlavnou výzbrojou bolo 8 nových diel kalibru 100 mm, s veľmi dobrými balistickými vlastnosťami. Bol tretím torpédoborcom podtriedy Šimocuki-Fujuzuki. Lodný kýl bol položený na výstavbu 23. decembra 1943 v Sasebe – námorných lodeniciach, a loď vstúpila do služby 28. decembra 1944. Názov, rovnako ako u ostatných torpédoborcov v sérii, bol spájaný s Mesiacom a znamenal „Jarný Mesiac“.
Služba
Po uvedení do prevádzky v decembri 1944, jeho posádka cvičila vo vodách Japonska a jej jediným veliteľom sa stal Satoru Kohama. Harucuki bol zaradený do 11. eskadry torpédoborcov a bola aj jej vlajkovou loďou. Od marca sa zúčastňoval eskortných povinností vo vodách Japonska, ale nikdy nenatrafil na boj. Od augusta 1945 do konca vojny, sa pohyboval vo Vnútornom mori. Po vojne slúžil ako repatriačné plavidlo.
Dňa 5. októbra 1945 bol Harucuki vyškrtnutý zo zoznamu lodí japonského námorníctva a následne po vojne, bol „Harucuki“ odovzdaný Sovietskemu zväzu v rámci reparácií a 7. júla 1947 bol už na zozname sovietskej flotily. 28. augusta 1947 ho prevzala nová posádka, a na stožiari začal nosiť sovietsku vlajku. 25. septembra bol premenovaný na Vnezapnyj (Внезапный), a bol pridelený do 63 divízie torpédoborcov pod správou 5. loďstva. Nie je jasné, akú výzbroj niesol v sovietskych rukách, najmä či to bola pôvodná výzbroj, alebo ju Sovieti vymenili za novú. Od 15. apríla 1948 do 28. apríla 1949 sa loď nachádzala v rezerve, potom sa vrátila do služby, aby slúžila ako školská loď Oskol (Оскол).
1. januára 1955 bol premenený na kasárne Hulk PKK-65. Vyčiarknutý zo zoznamu flotily bol až 4. júna 1969 a následne ho zošrotovali.
Somme-Vesle
Somme-Vesle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polybrómované difenylétery
Bromované difenylethery (PBDE) sú skupinou 209 brómovaných organických látok, ktoré sú nerozpustné vo vode, ale dobre rozpustné v organických rozpúšťadlách.
Rizika pre zdravie
PBDE môžu vyvolať podráždenie kože a očí. Kumulujú sa najmä v tukovom tkanive a môžu spôsobiť poškodenie pečene, štítnej žľazy, zvyšujú pravdepodobnosť vzniku rakoviny pečene a narušujú vývoj plodu v tele matky.
Regulácia
V máji 2009 bolo v Ženeve na 4. konferencii zmluvných strán Štokholmského dohovoru o perzistentných organických látkach rozhodnuté zaradiť penta- a oktabrómované difenylétery na zoznam látok regulovaných dohovorom.
Sénac (Hautes-Pyrénées)
Sénac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
IPod
thumb|Rodina iPod (zľava do prava): iPod shuffle, iPod nano, iPod classic, iPod Touch.|300px iPod je rodina digitálnych hudobných prehrávačov spoločnosti Apple Inc. Prehrávače rodiny iPod majú jednoduché užívateľské rozhranie, ktorého hlavným prvkom je na dotyk citlivé koliesko (tzv. click wheel). Jedinou výnimkou je iPod touch, ktorý sa ovláda pomocou dotykovej obrazovky. iPody s väčšou kapacitou (iPod classic) majú dáta uložené na pevnom disku, menšie prehrávače iPod shuffle, iPod nano a iPod touch používajú pamäť typu flash. Ako mnohé iné digitálne prehrávače hudby, aj iPod môže byť použitý ako externý pevný disk počítača. Prehrávače iPod používajú na synchronizáciu s počítačmi aplikáciu iTunes.
História
S myšlienkou iPodu prišiel Tony Fadell, ktorý svoju predstavu predostrel vedeniu Apple v roku 2001. Následne ho spoločnosť najala a prvý iPod bol predstavený 23. októbra 2001. Prvý iPod bol kompatibilný iba s počítačmi Mac, čoskoro však pribudla i kompatibilita s Microsoft Windows. V súčasnosti je iPod najúspešnejším prenosným digitálnym hudobným prehrávačom, pričom v celosvetovom meradle mu patrí približne 80 % trhu. Viac ako 119 miliónov predaných kusov do októbra 2007 (celosvetovo).
Možnosti prehrávača
iPod podporuje nasledovné hudobné formáty: MP3, WAV, AAC/M4A, chránený AAC (z iTunes Music Store), AIFF, Audible a Apple Lossless. Verzia iTunes pre Windows tiež dokáže pretransformovať súbory vo formáte WMA do iných formátov podporovaných iPodom. Niektorí kritici vyčítajú iPodu nemožnosť prehrávať hudbu v iných populárnych formátoch ako Ogg Vorbis.
iPod je vytvorený pre úzku spoluprácu s iTunes, softvérom pre správu hudobných súborov. iTunes dokáže automaticky synchronizovať užívateľov iPod s vybranými zoznamami skladieb alebo s celým obsahom knižnice iTunes pri každom pripojení prehrávača k počítaču.
iPod (okrem verzie Shuffle) má tiež niekoľko funkcií PDA. Dokáže synchronizovať kontakty užívateľa a naplánované úlohy. Od 5. verzie iTunes je možná aj synchronizácia nielen s počítačmi Mac, ale aj s programom Microsoft Outlook vo Windows. iPod tiež dokáže zobrazovať poznámky a je na ňom možné hrať niekoľko hier, funkcionalita PDA je však obmedzená, keďže informácie nie je možné pridávať alebo odoberať priamo v iPode, iba prostredníctvom počítača.
V roku 2005 vznikol aj projekt použitia operačného systému Linux v iPode, ktorého hlavným cieľom je rozšírenie možností prehrávača – najmä prehrávanie ďalších druhov súborov, viac hier a programov ako sú textový a grafický editor.
iPod (Scroll Wheel)
Prvý iPod uvedený na trh 23. októbra 2001 sa stal okamžitým hitom. Originálny Apple iPod (Scroll Wheel) prelomil hranice chápania trhu MP3 prehrávačov kombináciou malého pevného disku a unikátneho "Scroll Wheel" ovládača pre ľahkú jednoručnú manipuláciu a jednoduchý operačný systém vyvinutý pre mobilné zariadenia (základom bol PIXO OS 2.1) a brilantne spracovaný software na správu hudobných súborov iTunes. Toto všetko umožnilo ľahkú správu hudobných súborov medzi Mac a iPod.
Prvý iPod obsahoval 5 GB pevný disk (od 21. Marca 2002 bolo možné zakúpiť aj 10 GB verziu), do ktorého sa dalo uložiť až 1000 piesní. Toto bolo aj hlavným mottom reklamnej kampane pri uvedení iPod na trh "1000 piesní vo vrecku". Medzi ďalšie prednosti patril aj vysokorýchlostné pripojenie FireWire, zadný kryt z ocele a 2 palcový monochromatický displej. Výdrž na batérie bola približne 10 hodín.
Druhá generácia prehrávača bola uvedená na trh 17. júla 2002 a k dispozícii boli 10- a 20-GB modely. Pôvodné mechanické koliesko bolo nahradené dotykovým. Kvôli väčším diskom boli iPody druhej generácie o čosi ťažšie a hrubšie.
23. apríla 2003 Steve Jobs uviedol tretiu generáciu prehrávačov, ktorá bola o čosi menšia ako predchádzajúce a nové prehrávače zároveň získali konektor na uloženie do kolísky, ktorá bola v tom čase štandardným príslušenstvom dodávaným s iPodom. Postupne boli na trh uvedené 10-, 15-, 20-, 30- a 40- GB verzie. Od tretej generácie boli všetky iPody dodávané s predformátovaným diskom na použitie s Macom a softvérom na formátovanie v systémoch Windows, takže užívateľ mohol pevný disk iPodu preformátovať. Tretia generácia tiež umožňovala pripojenie k počítaču prostredníctvom USB kábla (predchádzajúce bolo možné použiť len s FireWire). Predchádzajúce verzie iPodov boli mimoriadne populárne, ale tretia generácia dosiahla kozmický úspech a iPod sa stal módnym doplnkom.
náhľad|iPod piatej generácie V júli 2004 Apple uviedol na trh štvrtú generáciu iPodov. Pôvodne boli dostupné v 20- a 40- GB verziách, neskôr (od októbra 2004) boli uvedené aj modely s farebným displejom zvané iPod Photo, ktoré už boli schopné zobrazovať aj fotografie. Po skončení predaja iPodov s monochromatickým displejom sa však nové modely zase nazývajú len jednoducho iPod. Dostupné boli 20- a 60- GB modely.
Modelmi 4. generácie boli aj špeciálna edícia U2 (s čiernym telom a červeným kolieskom), najprv s monochromatickým displejom, neskôr farebným, a tiež edícia Harry Potter.
V októbri 2005 Apple vydal piatu generáciu iPodov s možnosťou prehrávania video súborov vo formátoch MPEG-4 a H.264. Nové modely boli pôvodne dostupné v kapacitách 30 a 60 GB, mali displej s uhlopriečkou (2,5 palca) s rozlíšením 320x240 bodov a boli o 30 % tenšie ako predchádzajúca generácia. Rovnako ako iPod nano, aj 5. generácia iPodov bola dostupná v bielom a čiernom prevedení. V septembri 2006 tieto iPody Apple aktualizoval a na trh sa dostala 80 GB verzia. Apple zároveň sprístupnil predaj celovečerných filmov vo formáte pre iPod prostredníctvom svojej služby iTunes Store.
5. septembra 2007 Apple uviedol na trh zatiaľ poslednú, šiestu generáciu iPodov. Zmeny sa dotkli hneď názvu – pôvodný iPod sa premenoval na iPod classic. Nové je aj užívateľské rozhranie, ktoré obsahuje funkciu Cover Flow. Rozlíšenie displeja ostalo nezmenené, výrazne sa však zvýšila kapacita pevného disku na 80 GB a 160 GB. Dizajn prístroja je celokovový.
iPod shuffle
náhľad|iPod shuffle prvej generácie v porovnaní s kľúčmi a mincou
V januári 2005 bol na trh uvedený iPod shuffle so sloganmi „užite si neistotu“ a „dajte šanci šancu“. Shuffle prvej generácie malo pamäť typu flash, teda nie pevný disk a na trhu boli 512-MB a 1-GB modely. Prehrávač neprehrával formáty Apple lossless a AIFF, pravdepodobne kvôli slabšiemu výkonu procesora. Zároveň nemal displej, takže užívateľ má sťaženú možnosť výberu piesne – buď sú piesne prehrávané postupne (ako to bolo nastavené prostredníctvom iTunes), alebo sú prehrávané v náhodnom poradí (odtiaľ shuffle – v angličtine "miešať"). Shuffe vážil len 22 gramov, mal veľkosť balíčka žuvačiek a bol bielej farby. Rovnako ako ostatné iPody, aj prvý shuffle dokázal pracovať ako externý disk počítača.
V septembri 2006 bola ohlásená nová, druhá generácia, shuffle s kapacitou 1GB. Nový shuffle je výrazne menší, váži už len 15 gramov a pôvodne bol dostupný v striebornej farbe (od januára konca 2007 i v ružovej, oranžovej, zelenej a modrej). Nevýhodou je, že sa nedá jednoducho pripojiť k akémukoľvek počítaču prostredníctvom zabudovaného USB konektora, ako to bolo pri prvej generácii shuffle.
5. septembra 2007 Apple predstavil nové farebné verzie iPodu shuffle: striebornú, zelenú, tyrkysovú, modrú a červenú. Prehrávač zostal inak bez zmien.
Momentálne je na trhu už 3. generácia tohto prehrávača ktorý je dokonca ešte ľahší a menší (približne polovica objemu 2. gen). ovládanie Apple presunuli na slúchadlá. Ďalšou novinkou je povedanie názvu pesničky keď začne hrať, čo je dosť využiteľné hlavne kvôli tomu že shuffle nemá displej.
iPod nano
náhľad|150px|iPod nano prvej generácie v dokovacej stanici 7. septembra 2005 Apple uviedol následníka prehrávača mini, iPod nano. Nano prvej generácie malo flash pamäť, bolo tenké len necelých 7 milimetrov, vážilo 42 gramov a bolo o 67 % menšie ako mini. Má farebný displej a konektor na vloženie do kolísky. Pôvodne bolo dostupné v kapacitách 2 a 4 GB v bielej a čiernej farbe, od 7. februára 2006 pribudol aj model s kapacitou 1 GB.
V septembri 2006 bola prišla na trh druhá generácia prehrávačov iPod nano s kapacitami 2, 4 a 8 GB (čo je doteraz najväčšia kapacita audioprehrávača s pamäťou flash). Prehrávače iPod nano druhej generácie boli fyzicky tenšie a ľahšie (40 g) ako predchádzajúce modely a mali, okrem iného, aj vyššiu výdrž batérií. Predávali sa v piatich rôznych farbách (strieborná, modrá, zelená, ružová, čierna), v závislosti na kapacite.
5. septembra 2007 predstavil Apple tretiu generáciu iPodov nano. Dizajn prístroja sa výrazne zmenil: tieto iPody nano sú širšie, kratšie a tenšie ako ich predchodcovia, kryt je celokovový. Majú QVGA displej s uhlopriečkou (2 palce), rozlíšenie 320x240 pixelov a rovnako ako pred nimi iPod video dokážu prehrávať video. Apple takisto upravil užívateľské rozhranie prehrávača, pridal funkciu Cover Flow a niektoré hry z iPodu piatej generácie. iPod nano tretej generácie je k dispozícii v dvoch verziách – s kapacitou 4 GB a 8 GB – a piatich farbách (strieborná, čierna, zelená, tyrkysová, červená). Zlepšila sa aj výdrž batérií (24 hodín prehrávania zvuku, 5 hodín videa). Štvrtá generácia má dvojpalcový displej v orientácii na výšku. Predávala sa 8GB a 16GB verzia. Obidve verzie mali rovnaké farby aj dátum vydania, teda 9.7.2008. Dostupné farby boli: strieborná, čierna, fialová, modrá, zelená, žltá, oranžová, ružová a červená. Dá sa pripojiť do zariadenia s operačným systémom Mac OS X od verzie 10.4.11 alebo Windows XP a vyšším. Pre komunikáciu je potrebné iTunes 8 alebo novšie.
iPod touch
5. septembra 2007 Apple uviedol úplne nový typ iPodu – iPod touch. Tento prehrávač sa ovláda pomocou 3,5 palcovej dotykovej obrazovky s rozlíšením 480x320 pixelov, teda podobne ako iPhone. Má kapacitu 8 GB a 16 GB flashovej pamäte, dokáže sa bezdrôtovo pripojiť na internet, sťahovať hudbu z iTunes Store a obsahuje aj webový prehliadač Safari. Po troch rokoch a niekoľkých iPod touch generáciach je na svete už dlhšiu dobu najnovšia generácia iPod touch 4g, ktorý je obohatený o dva fotoaparáty – predná kamera VGA a zadný fotoaparát o veľkosti 0.7 megapixelu, čo je u iPod milou novinkou. Vďaka fotoaparátu dokáže natáčať HD videá, ktoré sú na úrovni dnešneho iPhone 4. Je dostupný v niekoľkých pamäťových verziách: 8GB, 32GB alebo 64GB. Obľúbenej 16GB verzie sa už zrejme nedočkáme pri iPod touch.
Heineken Open 1988
Heineken Open 1988 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 4. do 11. januára 1988 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Izraelčan Amos Mansdorf, ktorý vo finále porazil Inda Rameš Krišnan. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Martin Davis, Tim Pawsat, ktorí vo finále porazili tiež americký pár Sammy Giammalva, Jim Grabb.
Dvojhra mužov
🇮🇱 Amos Mansdorf vs. 🇮🇳 Ramesh Krishnan 6-3 6-4
Štvorhra mužov
🇺🇸 Martin Davis / 🇺🇸 Tim Pawsat vs. 🇺🇸 Sammy Giammalva / 🇺🇸 Jim Grabb 6-3 3-6 6-4
NGC 4725
NGC 4725 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,3.
Ján Krčméry
Ján Krčméry (*  Slovensko) je evanjelický kňaz.
Životopis
Farár pre všetky národnosti evanjelický obce (1816-1849). Senior Zvolenského seniorátu v Banskej Bystrici (1837-1849).
Makov (okres Čadca)
Makov je obec na Slovensku v okrese Čadca.
Dejiny
Obec vznikla v roku 1895 odčlenením od Vysokej nad Kysucou, ale už v roku 1720 bola datovaná osada Viszoka – Makov, ktorá sa začala formovať na prelome 17. a 18. storočia. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Petra a Pavla z roku 1803. Počas druhej sv. vojny bola osada Greguše vypálená.
Erb obce
Obec je rozdelená na štyri časti, ktoré sa napájajú na ústredie. Podľa toho má obec aj erb na ktorom je zobrazený zlatý brest so štyrmi koreňmi. Korene predstavujú časti Makova: Čierne, Potok, Kopanice, Trojačka a koruna brestu symbolizuje ústredie obce. Brest je vyobrazený v modrom štíte.
Poloha
Makov sa nachádza v juhozápadnej časti okresu Čadca, v údolí rieky Kysuca. Centrum obce sa nachádza na západnom okraji Hornokysuckého podolia, ktoré obklopujú zo severu Zadné vrchy (podcelok Turzovskej vrchoviny) a z juhu Javornícka hornatina (časť Javorníkov). Celá obec leží v CHKO Kysuce.
Doprava
Obcou prechádza európska cesta 442 v trase cesty I/10 v trase Bumbálka (česká I/35) – Bytča, ktorú v obci križuje cesta II/487, ktorá sa pripája zo smeru Vsetín a Velké Karlovice a pokračuje smerom do Čadce. Do obce vedie Železničná trať Čadca – Makov patriaca ŽSR. Osobnú dopravu prevadzkuje dopravca Železničná spoločnosť Slovensko. Miestny autobusový dopravca je SAD Žilina.
Turistika
V Makove sa nachádzajú lyžiarske strediská s názvom SKI Makov (v časti Čierne) a Kasárne Javorníky (v lokalite Kasárne) a nachádzajú sa tu aj cyklistické a turistické trasy. V časti Kopanice (osada u Papají) rastie chránený päťstoročný brest hrabolistý, najstarší a najmohutnejší v strednej Európe. V časti Trojačka rastú najstaršie lipy. V časti Kopanice, v prírodnej rezervácii Hričovec sa nachádza prameň rieky Kysuca. Na juhozápadnom okraji územia obce leží vrch Veľký Javorník, najvyšší vrchol Javorníkov.
Ján Dopjera
Ján Dopjera, známy neskôr ako John Dopyera (* 6. júl 1893, Stráže – † 3. január 1988, Grants Pass, Oregon, USA) bol slovensko-americký vynálezca, podnikateľ a výrobca strunových hudobných nástrojov. Medzi jeho vynálezy patrí rezonančná gitara pod názvom dobro a dôležitý podiel má v ranom vývoji elektrickej gitary.
Životopis
John Dopyera pochádzal zo starého mlynárskeho rodu na Slovensku. Narodil sa ako najstarší syn (ale ako 4. dieťa z 10) Jozefovi Dopjerovi a Kataríne, rod. Sonnenfeldovej v obci Stráže v dome č. 213 podľa vtedajšieho číslovania; neskôr sa presťahovali do Dolnej Krupej, kde dodnes je lokalita nazvaná Dopyerov mlyn a ulica Jána Dopjeru. Dopyerov otec bol huslistom aj výrobcom huslí a John pod jeho vedením vyrobil niekoľko prvých huslí už na Slovensku. Bol hudobne nadaný a sám sa naučil hrať na gitaru, mandolínu, ukulele, husle, violu a bendžo. V roku 1908 sa Dopyerovci z ekonomických dôvodov presťahovali do Los Angeles, kde si otvoril stolársku dielňu. Tam spočiatku opravoval, neskôr aj vyrábal husle, gitary a iné strunové nástroje. John sa vyučil za prvotriedneho husliara. V r. 1920 sa spolu s bratmi Rudym a Emilom osamostatnili a začali vyrábať husle, gitary a bendžá. John sa onedlho začal zaujímať o možnosti zosilnenia zvuku a skonštruoval husle s kovovým rezonátorom (elektromagnetické snímače vtedy neexistovali) a akustickú celokovovú gitaru s tromi rezonátormi. V r. 1926 John žiadal o svoj prvý patent na gitaru s tenkými postriebrenými rezonátormi, ktoré mali najlepší zvuk, a r. 1928 začal vo firme National Strings Instrument Corporation spolu s investormi a bratmi s ich výrobou. Nástroj bol úspešný, firma mala 22 zamestnancov, ale rozpútali sa v nej nezhody, ktoré vyvrcholili odchodom Johna a jeho bratov z firmy. Patentové práva síce zostali tejto firme, ale John už mal v hlave plán na nový nástroj. V roku 1929 John požiadal pod Rudolfovým menom o nový patent na gitaru s novým dizajnom, jedným rezonátorom a dreveným korpusom. Napriek tomu, že nástroj vyzeral ako gitara, mal celkom inú konštrukciu a iný zvuk.
S podporou ďalších bratov Boba a Luisa (ktorí sa venovali predaju áut) založili vlastnú firmu a začali vyrábať novú rezofonickú gitaru, ktorú nazvali rovnako ako firmu podľa začiatku slov Dopyera Brothers: DOBRO. Tento názov sa udomácnil a časom zovšeobecnel, takže sa tak dnes nazývajú všetky gitary s rezonátormi s iným názvom, pochádzajúcimi aj od iných firiem. Dopyerovci však nezabudli ani na svoje slovenské korene a vymysleli slogan „Dobro znamená dobrý v každom jazyku!“ (Dobro means good in any language!).
V roku 1932 John Dopyera vytvoril spolu s gitaristom Artom Simpsonom niekoľko gitár s elektrickým snímačom, ktoré sú považované za prvé priemyselne vyrobené elektrické gitary, okrem toho získal patent aj na prvé elektrické husle na svete a viacero patentov na dizajn gitary a bendža.
V roku 1934 sa skončili rozbroje a došlo k spojeniu firiem National Strings Instrument Corporation a Dobro, ktoré založili spoločnosť National Dobro Corporation, sídliacu od r. 1935 v Chicagu. Táto firma vyrábala dobrá, elektrické a „steel“ gitary, mandolíny, elektrické husle a zosilňovače. John a jeho brat Rudolf však už prenechali vedenie firmy mladším bratom Edovi a Luisovi a John založil malú hudobnú firmu v meste Grants Pass (štát Oregon), kde ešte vylepšoval nástroje a získal ďalší patent na husle s rezonátorom.
John Dopyera sa dožil vysokého veku a jeho popol bol podľa jeho poslednej vôle rozprášený nad jazerom Crater Lake.
Odkaz Jána Dopjeru
O rodinnú tradíciu a najvzácnejšie, napríklad prvé, kusy vyrobené Janom Dopjerom ešte v Dolnej Krupej sa stará jeho syn John Ed Dopyera Jr., ktorý usporiadal veľmi úspešnú výstavu v Pensylvánii a jej časť sa dostala aj na Slovensko. Túto časť exponátov John Dopyera Jr. venoval Slovenskému národnému múzeu, ktoré má depozitár v Dolnej Krupej.
V roku 1991 Slovenská asociácia hudby country začala usporadúvať v poslednom augustovom týždni festival na počesť Jána Dopjeru DobroFest v Trnave, pri zrode ktorého stál aj syn Jána Dopjeru, John Dopyera Jr.
V roku 2003 zastupiteľstvo mesta Trnava udelilo Johnovi Dopyerovi Čestné občianstvo mesta Trnava in memoriam.
Peter Barinka
Peter Barinka (* 6. apríl 1977, Trenčín) je bývalý slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej
Peter Barinka začínal s hokejom v Dukle Trenčín. Do seniorského áčka bol preradený spolu s Mariánom Hossom. Od sezóny 2003/04 pôsobil tri sezóny v českom klube HC Hamé Zlín, pred ročníkom 2006/07 sa vrátil do materského klubu, s ktorým dosiahol finálovú účasť. V priebehu sezóny prestúpil do HC Třinec, vo svojom prvom zápase za tento klub proti Kladnu však nemal právo nastúpiť (pretože v rovnakom 40. kole už odohral stretnutie za Zlín), zápas bol preto skontumovaný výsledkom 5:0 pre Kladno. Sezónu 2008/09 začal v drese Mladej Boleslavi, v decembri prestúpil do HKm Zvolen výmenou za Davida Vrbatu.
Klubová štatistika
V sezóne 1997/98 nastúpil Peter Barinka za trenčiansku Duklu v piatich zápasoch EHL. Nebodoval, zaznamenal len 29 trestných minút.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 14 zápasov, zaznamenal 3 góly.
Miloslav Krčméry
Miloslav Krčméry (* 14. máj 1860, Hronsek – † 4. november 1902, Jasenová) bol slovenský evanjelický kňaz, redaktor a hudobný skladateľ. Pseudonym: Benjamin.
Július Vašek
Kariéra
Po skončení herectva na bratislavskom konzervatóriu v roku 1954 debutoval filmom Drevená dedina, ktorý bol adaptáciou románu Františka Hečka. Účinkoval vo vyše päťdesiatich filmoch. Väčšinou stvárňoval negatívne postavy - nervové, či emocionálne typy mužov v hraničných situáciach napr. aj postavy gardistov, nemeckých vojakov a paradoxne aj partizánov vo filmoch z obdobia druhej svetovej vojny, kde sa najviac ukázalo jeho herecké umenie. Nezabudnuteľný bol jeho výkon vo filmoch Kapitán Dabač, Romance pro křídlovku a Pacho, hybský zbojník. Najviac ho však preslávila postava Prašivca vo filme Martina Hollého Medená veža a predovšetkým Orlie pierko. V 70. rokoch bol na vrchole svojej hereckej kariéry. Medzi najvýznamnejšie úlohy jeho hereckej kariéry patrí bezpochyby stvárnenie tajomnej postavy Karola Neumana v českom filme Případ mrtvého muže, v ktorom hral hlavnú úlohu. Vynikajúci bol aj v postave Pančuchu vo filme Červené víno. Poslednú príležitosť dostal v českom sci-fi filme Poslední přesun.
Američania
Američania môžu byť:
2794 Kulik
2794 Kulik je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 8. augusta 1978. Pomenovaná je podľa ruského vedca L.A. Kulika.
Crohnova choroba
Etiológia a patogenéza
Presná príčina Crohnovej choroby napriek vedeckým pokrokom ostáva neznáma. S jej vznikom je spojených viacero faktorov, žiadny však samotný ochorenie nevyvoláva.
Dôsledkom choroby je porucha resorpcie viacerých zložiek potravy. Následkom je malnutrícia, dehydratácia a deficit viacerých nutričných elementov, napr. vitamínov.
Louka u Litvínova
Louka u Litvínova je obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 748 obyvateľov, z toho 384 mužov a 364 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,3 roka (muži 35,2 roka, ženy 37,5 roka).
Crohnova choroba
Etiológia a patogenéza
Mikroskopicky je v úvode pozorovaná zápalová infiltrácia okolo krýpt, neskôr aftózne povrchové ulcerácie sliznice, sotva viditeľné až 3 mm, ohraničené erytémom. Postupne sú infiltrované hlbšie vrstvy, mezentérium a regionálne lymfatické uzliny, kde sa formujú do nešpecifických granulómov s malou alebo žiadnou centrálnou nekrózou. Pozostávajú zo zápalových buniek: epitelioidných histiocytov, lymfocytov a eozinofilov. TNF je kľúčovým cytokínom pri tvorbe granulómov. Granulómy sú patognomickým znakom MC, avšak nemusia byť vždy prítomné, ich neprítomnosť nevylučuje diagnózu Crohnovej choroby.
Najčastejšou lokalizáciou postihnutia je koncový úsek tenkého čreva - ileocekálna oblasť. Asi 20 % pacientov máva izolované zmeny na hrubom čreve, asi u 45 % býva ochorenie súčasne v ileu aj kolone. Postihnutie proximálnejších úsekov tenkého čreva máva 30 % pacientov a v 5 % sa vyskytuje v oblasti žalúdka a dvanástnika. Perianálne postihnutie pozorujeme u 20 – 30 % pacientov s Crohnovou chorobou.
Príznaky a diagnostika
Ochorenie sa prejavuje príznakmi, ktoré obvykle delíme na  intestinálne, z postihnutia tenkého či hrubého čreva, a extraintestinálne, z postihnutia iných orgánov a orgánových systémov.
Črevné príznaky
Pri tomto ochorení je známe, že môže postihovať ktorúkoľvek časť tráviacej rúry, hoci najčastejšou lokalizáciou postihnutia je ileocekálna oblasť. Klinický obraz u pacientov s MC je podmienený lokalizáciou a rozsahom zápalových zmien. Z rôznorodosti lokalizácie zápalu, vyplýva aj rôznorodosť ťažkostí. Tie  sú závislé aj od stupňa zmien či prítomnosti komplikácií (stenóza, fistula). Často sú nenápadné a diagnóza sa stanoví až pri chirurgickom zákroku z dôvodu komplikácie.
Pri ileocekálnej forme  býva v popredí  bolesť v pravom podbruší, pri postihnutí hrubého čreva mávajú pacienti hnačky a bolesti brucha, krv v stolici sa objavuje u približne  40 % pacientov. Pri zápale v tenkom čreve dominuje  chudnutie a hnačky, pri perianálnom postihnutí bolesť konečníka a krvácanie pri stolici. Okrem bolestí bývajú ďalšie všeobecné príznaky zápalu - horúčky, pacienti sa sťažujú na slabosť, únavu, chudnutie, nechutenstvo.
U väčšiny pacientov sú zvýšené hodnoty C- reaktívneho proteínu (CRP), sedimentácie erytrocytov (FW), fibrinogénu, v krvnom obraze býva trombocytóza, anémia, ďalej býva prítomná sideropénia, hypoalbuminémia, pozitivita ASCA. Z novších metód je možné stanoviť fekálny zápalový biomarker kalprotektín, ktorý v počiatočných štádiách diagnostiky využívame na oddiferencovanie od nezápalových ochorení čreva, najmä od syndrómu dráždivého čreva.
Ústredné postavenie v diagnostike majú endoskopické vyšetrenia. Smerodajné je ileokolonoskopické vyšetrenie, vizualizujúce zápalové zmeny aj v oblasti najčastejšie postihnutej - koncovej časti tenkého čreva - terminálnom ileu. Umožňuje tiež odber vzoriek na histologické vyšetrenie. Pre posúdenie zmien v hornej časti tráviaceho traktu je potrebné gastrofibroskopické vyšetrenie, postihnutie  tenkého čreva sa dá zistiť CT alebo MR enterografiou. Oblasť terminálneho ilea je možné zhodnotiť aj ultrasonograficky. Pri perianálnych fistulách a abscesoch je  k dispozícii transrektálna sonografia a MR fistulografia.
Pri histologickom vyšetrení vzoriek sa nachádza zmnoženie lymfatického tkaniva, hlboké fisurálne vredy a epiteloidné granulómy. Typické granulómy sa síce nachádzajú len asi v polovici prípadov, ale ich prítomnosť nie je nutná pre potvrdenie diagnózy.
Mimočrevné prejavy
U pacientov s Crohnovou chorobou sa objavuje aj postihnutie iných orgánových systémov, tzv. extraintestinálne manifestácie: žlčových ciest - primárna sklerotizujúca cholangitída, očí - uveitída, episkleritída, kožné prejavy - pyoderma gangrenosum, nodózny erytém, kĺbov - artritídy, ankylozujúca spondylitída, spondylartropatie. Tieto niekedy predchádzajú črevné príznaky o niekoľko rokov.
Liečba
Cieľom liečby je zvládnutie prejavov zápalu a umožniť pacientovi normálny život. Zvlášť u detí je dôležité minimalizovať  dôsledky malnutrície, hlavne spomalenie rastu. V liečbe sa uplatňuje stupňovitý prístup - začať liekmi s najmenšími vedľajšími účinkami a len pri neúspechu pridávať ďalšie.
Chirurgická liečba sa uplatňuje pri liečbe komplikácii. Po odstránenie postihnutej časti čreva, na rozdiel od ulceróznej kolitídy, dochádza často k návratu ochorenia s postihnutím inej časti tráviacej rúry, preto operácie nemajú miesto v liečbe samotného ochorenia, ale jeho komplikácii. Chirurgicky sa rieši obštrukcia (upchatie)alebo perforácia (prederavenie)  čreva, drenáž a odstránenie hnisavých ložísk a  fistúl. Často je potrebné zriadenie vývodu čreva na brušnej stene (stómie). Niekedy je možné vykonať dilatáciu (rozšírenie) zúženého čreva aj endoskopicky.
Komplikácie
Zápalom poškodené, zvredovatené črevo môže masívne krvácať. Možná je aj jeho perforácia (prederavenie). Druhotná bakteriálna infekcia sa môže šíriť do okolia s tvorbou hnisavých ložísk - abscesov, alebo fistúl - kanálov, ktorými črevný obsah a infekcia preniká do susediacich orgánov. Postihnutý úsek čreva môže byť v určitom mieste zúžený následkom opuchu, alebo jazvovitým tkanivom, ktoré vzniká pri hojení zápalu. Príznaky obštrukcie lúmenu čreva sú sprevádzané pocitom plnosti, nafúknutia a kŕčovitými bolesťami, prestáva odchádzať stolica. Tento stav - ileus je život ohrozujúci a vyžaduje neodkladný zákrok chirurga.
Tvorba fistúl znamená závažnejšiu formu ochorenia. Vnútorné fistuly vznikajú medzi kľučkami čreva navzájom alebo medzi črevom a susednými orgánmi (močovými cestami, pošvou), vonkajšie vyúsťujú na povrchu tela, často okolo konečníka - perianálne fistuly.
Pacienti s Crohnovou chorobou majú zvýšené riziko vzniku adenokarcinómu tenkého čreva a kolorektálneho karcinómu pri postihnutí hrubého čreva.
Prognóza
Priebeh ochorenia je kolísavý, so vzplanutiami a ústupmi (remisiami) zápalu. Spravidla sa postupne hromadia aj komplikácie - po 15 rokoch trvania ochorenia má väčšina pacientov vykonaný najmenej jeden chirurgický výkon. Údaje o úmrtnosti pacientov s MC nie sú jednotné, ale zrejme je ich úmrtnosť  v porovnaní so zdravou populáciou o niečo vyššia, najmä u pacientov s postihnutím horných častí tenkého čreva. Je daná hlavne výskytom komplikácii. Očakáva sa, že genetické vyšetrenia v budúcnosti umožnia stanoviť individuálnu prognózu pre pacienta a na jej základe individualizovať liečebný prístup.
Somme-Yèvre
Somme-Yèvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lars Ahlfors
Lars Valerian Ahlfors (* 18. apríl 1907, Helsinki, Fínsko – † 11. október 1996, Pittsfield, Massachusetts, USA) bol fínsky matematik, nositeľ Wolfovej ceny za matematiku.
Fendeille
Fendeille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4726
NGC 4726 je galaxia v súhvezdí Havran, ktorú objavil Wilhelm Tempel v roku 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
2795 Lepage
2795 Lepage je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Henri Debehogne, E. R. Netto 16. decembra 1979.
Malé Březno (okres Most)
Malé Březno je obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 232 obyvateľov, z toho 125 mužov a 107 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,0 roka (muži 35,5 roka, ženy 38,7 roka).
František Desset
František Desset (* 9. november 1942, Jelšovce – † 17. január 2006, Bratislava) bol slovenský herec.
Sentous
Sentous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4727
NGC 4727 je galaxia v súhvezdí Havran, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
LG Bratislava
LG Bratislava je slovenský hokejbalový klub z Bratislavy. Označenie LG znamená skratku dvoch bratislavských ulícLadislava Dédera a Guothovej. Klub vznikol v roku 1981 pod názvom L. Guerera Bratislava a súťažne začal hrať v roku 1982, kedy vznikla prvá oficiálna hokejbalová súťaž. Patrí medzi najstaršie slovenské hokejbalové kluby. Je to 8-násobný majster Slovenska a víťaz 6 ročníkov 1. Bratislavskej ligy, čo z neho robí po ŠHBK Ružinov Bratislava druhý najúspešnejší hokejbalový klub Slovenska. Okrem toho je niekoľkonásobný víťaz prestížnych turnajov, ako sú Mamut Cup, Pohár Večerníka či Pohár SNP. Hrá najvyššiu domácu súťaž, Slovenskú extraligu mužov.
Okrem seniorov a juniorského družstvo do 19, ktoré hrá Extraligu juniorov do 19 rokov, funguje v klube aj ženský tím, ktorý je 2-násobným majstrom Slovenska.
Prenikavý úspech sa klubu podaril v roku 2000, kedy vyhral Európsky pohár klubov. Pridal k nim aj 3 strieborné umiestnenia.
Úspechy
Majstrovstvá SSR:
Slovenská hokejbalová extraliga mužov:
1. Bratislavská liga:
Majstrovstvá Slovenska:
Európske súťaže
Európsky pohár:
Žerotínovci
Žerotínovci alebo Zierotinovci bol významný český a moravský šľachtický rod.
Dejiny rodu
Pôvodom stará moravská vladárska rodina bola roku 1478 povýšená do panského stavu a v roku 1706 cisárom Jozefom I. do ríšskeho grófskeho stavu (pre krajiny Koruny českej potvrdený 1712). Ich pôvod je odvodzovaný od Bluda z Bludova, ktorý bol markgrófskym kastelánom v Přerove. Písal sa podľa dediny Bludov, ktorú založil približne 4 km juhozápadne od mesta Šumperku. Túto dedinu a tunajšie panstvo Zierotinovci niekoľkokrát stratili, ale vždy ju znovu získali do svojho vlastníctva, a tunajší zámok zostal sídlom rodu až do 20. storočia. Svojho zenitu rod dosiahol na prelome 16. a 17. storočia v osobách bratrancov Karla st. a Ladislava Velena, vodcovských osobností moravských protestantov. Posledným mužským členom rodu bol Ladislav zo Zierotina (1912–1985).
Pôvod mena
Prídomok „zo Zierotina“ začali členovia rodu používať na konci 12. storočia, keď získali rovnomennú dedinu Žerotín na Olomoucku. Sami Zierotinovci sa písali v podobe „Zierotin“ (čítaj „žerotín“), pričom nejde o germanizmus, ale naopak o najstaršiu podobu mena, používanú pred Husovou reformou pravopisu. V priebehu času sa rod vetvil a jeho členovia získali na vážnosti a význame. Medzi moravskou šľachtou začínali hrať významnejšiu úlohu v živote českého kráľovstva.
Niektorí sa preslávili ako bojovníci – Bedřich v službách troch cisárov (Karla V., Ferdinanda, Maxmiliána) alebo Jan, ktorý doprevádzal Karla V. na výprave do severnej Afriky. Ďalší zastávali významné úrady doma aj v cudzine (miestokomorníci, najvyšší sudcovia, krajinský hajtman, univerzitný hodnostár), napr. Viktorin zo Žerotína bol krájačom arcikniežaťa Maxmiliána, Bernard zo Zierotina bol rektorom pražskej univerzity (od roku 1614), Jan zo Zierotina bol správcom bratskej kníhtlačiarne v Ivančiciach, ktorú neskôr presťahoval na svoju tvrdzu Kralice.
V pobielohorskom období, keď došlo k rozsiahlej konfiškácii Zierotínskych majetkov, zostala na Morave len jedna odnož rodu. Jan Ludvík zo Zierotina po smrti svojej matky, Luisy Vilemíny, rod. slobodnej pani z Lilgenau, spojil zierotinský erb spolu s lilgenauským a prijal k svojim titulom aj titul slobodného pána z Lilgenau. V roku 1802 museli Zierotinovci predať Lichtenštajncom svoje panstvo Velké Losiny. Na Bludov bola prenesená knižnica, zbierka zbraní, obrazáreň, archív a časť vnútorného zariadenia. Po konfiškácii roku 1948 bola väčšia časť zariadenia prevezená na zámok Velké Losiny. Posledný moravský Zierotin, ktorý smel používať šľachtické tituly, bol Karel Emanuel, ktorý bol „gróf a pán zo Zierotina, slobodný pán z Lilgenau, dedičný člen Panskej snemovne a tajný rada“. Jeho potomkovia pod menom Mornstein-Zierotin dodnes žijú na zámku v Bludově.
Erb
náhľad|Erb Žerotínovcov na rodovej hrobke v [[Bludov (okres Šumperk)|Bludově]] Farby erbu sú opisované rôzne, no spravidla je v červenom štíte čierny korunovaný dvojchvostý lev na striebornom kamennom trojvrší. Klenot vychádza z oblúčkovej koruny lemovanej hermelínom („koruna Rurikovcov“) a je v ňom vyrastajúci lev ako v štíte, prikrývadla sú červeno-čierne. Erb spočíva na hermelínovom plášti, splývajúcom z helmovej koruny. Pri spojení s erbom lilgenauským boli farby zierotínskeho erbu stanovené ako zlatý lev na modrom poli, vyrastajúci zo strieborného trojvršia, ale tieto farby sa nevžili a neskôr neboli používané ani oficiálne.
Najvýznamnejší členovia rodu
náhľad|Karel st. zo Žerotína
Povesti
náhľad|Kameň Jana Diviša zo Žerotína (zomrel 1607) v kostole sv. Jakuba v [[Jakub (Církvice)|Jakube pri Kutnej Hore]]
Príbuzenské zväzky
Príbuzenskými zväzkami boli Žerotínovci spojení s
Belgický daviscupový tím
Belgický daviscupový tím je tenisový tím, ktorý reprezentuje Belgicko v Davisovom pohári.
Šoltýsky potok
Šoltýsky potok je potok na hornej Orave, v severnej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Polhoranky, meria 2,8 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Tečie v Podbeskydskej brázde, pramení na severovýchodnom svahu Turne (890,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 820 m n. m., severozápadne od osady Slaná voda.
Opis toku
Na hornom toku tečie západným smerom, sprava priberá najprv prítok z juhozápadného svahu Jurčovky (902,3 m n. m.), potom z oblasti Jasenickej hole a stáča sa na juhozápad. Zľava ďalej priberá prítoky zo severozápadného svahu Turne a zo severného svahu Grúňa (824,3 m n. m.), sprava potom dva prítoky z južného úpätia Vysokej (966,4 m n. m.) a pokračuje viac-menej severojužným smerom. Napokon preteká obcou Oravská Polhora, kde podteká štátnu cestu I/78, vytvára malý oblúk ohnutý na západ a neďaleko centra obce ústi v nadmorskej výške cca 679 m n. m. do Polhoranky.
Rui Costa (cyklista)
Rui Alberto Faria da Costa (* 5. október 1986, Póvoa de Varzim) je profesionálny cestný cyklista, ktorý jazdí za UAE Emirates. Je známy víťazstvami na Tour de Suisse v rokoch 2012, 2013 a 2014. Tento hetrik dosiahol ako jediný cyklista v histórii. Vyhral aj etapy na Tour de France v roku 2011 a 2013 a tiež aj Grand Prix Cycliste de Montréal 2011. V roku 2013 sa stal majstrom sveta v cestnej cyklistike pred Joaquinom ,,Puritom" Rodríguezom a Alejandrom Valverdem.
Kariéra
Costa sa narodil v Aguçadoura, Póvoa de Varzim, kde začal kariéru v Guilhabreu, občianskej farnosti Vila do Conde. Neskôr odišiel do Santa Maria da Feira.
2007-2011: Začiatky
Costa sa stal profesionálnym cyklistom v Benfice v roku 2007 a dostal sa do tímu Movistar v roku 2009. V spomínanom roku vyhral Four Days of Dunkirk, čo predchádzalo jeho víťazstvu v 8. Etape na Tour de Suisse 2010. V roku 2010 bol Rui Costa zapletený do hádky s Carlosom Barredom na konci 6. Etapy Tour de France, kedy sa ho Barredo pokúšal uvoľneným kolesom svojho bicykla napadnúť. To viedlo k následnej fyzickej potyčke. Obom cyklistom bola za incident udelená pokuta 300 frankov.
Na portugalskom národnom šampionáte v júni 2010 boli Rui Costa a jeho brat Mário pozitívne testovaní na prítomnosť zakázanej látky v krvi. Išlo o metylhexanamín. Súrodenci sa obhajovali argumentom o neúmyselnom užití látky, pravdepodobne dôsledkom konzumácie pokazenej potraviny. Následné testy potvrdili, že argument bol správny a Rui v apríli 2011 opäť podpísal po 5-mesačnom zákaze zmluvu s tímom Movistor.
2011
V roku 2011 si Costa viedol vynikajúco na Vuelta a la Comunidad de Madrid, kde po 2. miestach v 1. a 3. etape vyhral celkovú klasifikáciu. Neskôr v tejto sezóne dokázal vyhrať sólovým spôsobom 8. etapu Tour de France. Pokračoval víťazstvom na Grand Prix Cycliste de Montréal, únikom z čelnej skupiny v závere pretekov, čím porazil aj spolujazdca z úniku Pierricka Fédriga. Oboch stíhal Philipp Gilbert, ktorý dokázal reagovať na ich atak, no do cieľa došiel so stratou 2 sekúnd.