cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korlát
Má rozlohu 791 ha a žije tu 305 obyvateľov (2007).
Mírza Ghálib
Mírza Ghálib známy aj ako Mírza Asadulláh Chán (* 27. december 1796, Ágra, India† 15. február 1869, Dillí) bol indický lyrik a prozaik píšuci po urdsky a po perzsky.
Bol synom dôstojníka. Keď mal päť rokov, jeho otec zahynul v boji a starostlivosť oň prebral jeho strýko, ktorý však taktiež čoskoro zomrel, keď mal Mírza osem rokov, po čom sa odsťahoval do Dillí. Tam bol, okrem iného, aj vychovávateľom mughalského princa.
HBC Bascharage (ženy)
HBC Bascharage je luxemburský ženský hádzanársky klub z Bascharage. Vznikol v roku 1974. Je 21-násobný majster krajiny a 17-násobný víťaz národného pohára, čo z neho robí naúspešnejší luxemburský hádzanársky klub histórie. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 2. kola. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Division Nationale Dammen, a taktiež nemeckú regionálnu ligu, Oberliga.
Úspechy
Luxemburská najvyššia súťaž:
Víťaz Luxemburského pohára:
Oberliga (Rheinland, RPS) :
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Diaľnica A6 (Bulharsko)
Diaľnica Európa alebo Diaľnica A6 je diaľnica v západnom Bulharsku. Po dokončení prepojí hlavné mesto Sofia s hraničným priechodom Kalotina v smere na srbský Niš a prevezme trasovanie európskej cesty Е80. Jej dĺžka bude 49 km, z ktorých je (v roku 2023) dokončených 32 km.
Priebeh
Diaľnica začína na sofijskom mestskom okruhu, odkiaľ vedie severo-západným smerom v blízkosti súčasnej cesty I/8. Severným okrajom obíde Slivnicu a Dragoman a po prekonaní horského pásma Stará planina sa na hraničnom priechode skončí napojením na srbskú diaľnicu A4.
Borovička (destilát)
Borovička (ľudové a nárečové názvy: borovec, jadlovec, jalovec ) je destilát zo zrelých plodov borievky obyčajnej.
Patrí do skupiny ovocných destilátov. Má typickú chuť a arómu po borievkách. Medzinárodný deň borovičky sa oslavuje každoročne 24. júna.
Obchodníci s borovičkou (borovičkári) často pochádzali z Trenčianskej župy, z oblasti Bielych Karpát.
V rámci Európskej únie sú v kategórii borievkové destiláty chránené značky :
Predávať pod týmto názvom je možné iba tie vyrobené na Slovensku.
Spišská borovička
Original Spišská Borovička KOSHER vyrába spoločnosť GAS Familia v meste Stará Ľubovňa. Týmto nápojom v roku 2007 spoločnosť historicky nadviazala na recept destilatérov siahajúci do roku 1797. Výnimočné vlastnosti tohto tradičného aperitívu ocenila aj Európska komisia, ktorá rozhodla o pridelení chráneného zemepisného označenia pre Spišskú borovičku zo Starej Ľubovne.
Ernest Weidler
Ernest Weidler bol, ako mnoho iných osobností, produktom vtedajšej, politicky i kultúrne deformovanej doby. Na jednej strane veriaci človek a na druhej veľmi populárna a svojim spôsobom aj mienkotvorná osobnosť, ktorá však často musela svoje názory prispôsobovať oficiálnej línii a pristupovať na rôzne kompromisy, čo sa často neodpúšťa. Napriek rôznym názorom na jeho osobu treba konštatovať, že v prvom rade išlo o výsostného profesionála, ktorý sa neuspokojil s „jednoduchými rozhovormi“, ale jeho obľúbeným žánrom bol fíčer, v ktorom rozhovorom a reportážam dával „ďalšiu dimenziu.“
Ernest Weidler sa nikdy nevyhýbal háklivým témam, čo samozrejme, hlavne po roku 1994, nieslo riziko jeho spojovania s rôznymi politickými stranami a zoskupeniami.
Po absolvovaní ružomberského gymnázia v roku 1957 promoval na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V tom istom roku nastúpil do rozhlasu. Neskôr prešiel na oddelenie rozhlasovej publicistiky a bol autorom mnohých reportáži i kontaktných programov.
Pôsobenie
Od roku 1957 pracoval v bratislavskom rozhlase ako redaktor, v rokoch 19901994 bol programovým námestníkom ústredného riaditeľa Slovenského rozhlasu. V rokoch 19941997 bol vedúcim oddelenia vnútornej politiky Kancelárie prezidenta SR, od roku 1997 je na dôchodku, ale pracuje ako zástupca šéfredaktora časopisu Parlamentný kuriér. Venoval sa umeleckému prednesu a divadlu poézie (Divadlo poézie. Úvahy – typológia – prax, 1975, Magično divadla poézie, 1976). Od roku 1957 pôsobil ako porotca a lektor na recitátorských súťažiach. Bol spoluzakladateľom a dlhoročným porotcom Hviezdoslavovho Kubína, od polovice 70. rokov do konca 80. rokov každoročne pracoval v porote divadiel poézie na Wolkrovom Prostějove.
Na modrej vlne
Jeho meno je nerozlučne späté s reláciou „Na modrej vlne“, ktorá sa začala vysielať dňa 15.9.1961 a zanikla až v roku 1990. Jeho popularita, ale aj popularita V. Oravca, s ktorým sa v moderovaní striedali, bola porovnateľná s terajšími moderátorskými hviezdami.
Milan Markovič o ňom povedal : „ Meno Ernest Weidler pre mňa vždy znamenalo rozhlasovú veličinu číslo jeden. V časoch, keď ešte masám nevládla všemocná a všeoblbujúca televízia, boli mojimi favoritmi rozhlasové hry (aj hry pre mládež) a piatková mládežnícka relácia Na modrej vlne, ktorú nedostižne viedol práve Erno Weidler v spolupráci s Viktorom Oravcom. Bolo pre mňa veľkým zážitkom sa s týmito ľuďmi stretávať po mojom nástupe do rozhlasu“.[2]
Spisovateľ Anton Hykisch : „... Ale i tak sa mladým a odvážnym tvorcom – ako trebárs Ernest Weidler s jeho reláciou Na modrej vlne, podarilo do éteru dostať pravdivé relácie o mládeži, o slovenskej minulosti, o cudzích, zakazovaných svetoch“.[3]
Nočné dialógy
Popri uvedenej relácie pre mladých, ktorá bola, okrem iného, vo svojej dobe jediným zdrojom aktuálnej hudby, aj keď „v medziach zákona“, bol autorom relácie „Nočné dialógy“, ktorá mala značný ohlas medzi poslucháčmi. Uvádzal ju od roku 1990 spolu s Vladimírom Štefkom. V relácii sa obidvaja snažili presadzovať svoje čechoslovakistické orientácie.
Náboženské vysielanie
Jeho skutočné vnútorné cítenie a určité vnútorné rozpoltenie, ktoré bol nútený v 50. až 80. rokoch minutého storočia skrývať, sa prejavilo po roku 1989, keď sa na pôde Cirkvi bratskej v Bratislave začali stretávať nadšenci pre rozhlasovú prácu z radov rôznych kresťanských spoločenstiev aj z radov rozhlasových pracovníkov. Iniciátorom týchto neformálnych prípravných stretnutí bol kazateľ Cirkvi bratskej František Ciesar. Okrem neho sa na Cukrovej ul. v Bratislave stretávali Anton Srholec (rímskokatolícky kňaz), František Mikloško (za rím. kat. cirkev z radov laikov), Pavel Gabriš (vtedy výkonný redaktor evanjelickej cirkevnej tlače), Eugen Mikó (vtedy biskup Reformovanej kresť. cirkvi), Ján Šaling (kazateľ Bratskej jednoty baptistov), Pavel Procházka (kazateľ Evanjelickej cirkvi metodistickej), Ján Lacho (pastor Apoštolskej cirkvi na Slovensku) a ďalší. Z vtedy Československého rozhlasu na pracovné predprípravné rokovania prichádzali: Rudolf Lesňák, Viera Gregorová, Michal Berko a Ernest Weidler, námestníci riaditeľa.
Netball na Afrických hrách
náhľad|Dejiská [[Africké hry|Afrických hier]] Netball bol prvýkrát zaradený do programu Afrických hier na šiestych hrách v roku 1995 v Harare. Na 2 hrách, v roku 2003 a 2011, sa netball neobjavil v programe hier. Vrátil sa až po 12 rokoch na hrách v mozambickom Mapute. Africké hry organizuje Africký olympijský výbor (ANOCA) a africký netballový turnaj od roku 2011 zase Africká netballová konfederácia (CANA). Družstvo Južnej Afriky zvíťazilo dvakrát z 3 konaných netballových turnajov.
Ernest Weidler
Náboženské vysielanie
Ernest Weidler sa významne zaslúžil o zavedenie nového elementu v dovtedy štátnej ustanovizni poznačenej ideológiou marxizmu-leninizmu a tou bolo Náboženské vysielanie. Dohliadal nad vytvorením redakcie na ktorú mnohí pracovníci rozhlasu hľadeli s výhradami ako na redakciu, ktorej personál z väčšej časti tvorili "nerozhlasáci".
V neskoršom období sa jeho moderátorská činnosť zameriavala práve týmto smerom.
Na počiatku vysielania náboženskej redakcie boli prenosy z omší a služieb Božích. Striedali sa s náboženskými pásmami. Neskôr sa vysielanie rozšírilo o ďalšie žánre. Dobrým počinom bolo zaradenie "Encyklopédie duchovnej kultúry", ktorá uvádzala poslucháčov do kresťanskej aj nekresťanskej terminológie.
Od februára 1990 sa začalo vysielať 'Ranné zamyslenie' (prvým autorom bol práve Ernest Weidler, z cirkví prispievali autori z radov kňazov i laikov, napr. Anton Srholec, Ján Sucháň, Pavel Gabriš, Eugen Mikó, Ján Šaling, František Ciesar a ďalší). V Rannom zamyslení mali autori osloviť poslucháča na začiatku dňa a pozitívne ho motivovať. Išlo a dodnes v tomto žánri ide (v súčasnosti je názov 'Zamyslenie na dnešný deň') o pretlmočenie hlbokých duchovných právd civilným jazykom. Ďalšími reláciami, ktoré postupne vznikali, bolo 'Slovo pre veriacich i neveriacich' (Rádio Devín ), spravodajsko-publicistická relácia 'Hudba-život-viera', ktorá sa neskôr transformovala na reláciu 'Cesty'. Pre mladých poslucháčov vznikla polhodinová relácia 'Frekvencia mladých'. V máji 1999 sa na vysielacom okruhu Slovensko 2 (Rádio Devín) obnovil titulok Hudba-život-viera v novej, komorne ladenej relácii na nedeľné ráno.
Starý Jičín
Starý Jičín je obec v Česku v okrese Nový Jičín v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 667 obyvateľov, z toho 1 345 mužov a 1 322 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 39,1 roka, ženy 40,8 roka).
Jendek
Jendek je priezvisko, pozri Jendek (priezvisko), napr.:
Ursíny
Ursíny je priezvisko, pozri Ursíny (priezvisko), napr.:
Kovácsvágás
Kovácsvágás je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Šiatronovomestskom okrese.
Calista Flockhartová
Calista Flockhartová (* 11. november 1964, Freeport, Illinois, USA) je americká herečka známa najmä zo seriálu Ally McBealová kde stvárnila hlavnú postavu, právničku Ally McBealovú.
Curemonte
Curemonte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fenícia
Fenícia môže byť:
Zoznam literárnych článkov/DŽ
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
dže
Džez (kniha)
dži
Džiddú Krišnamúrti
džu
Džundžó Romančika
Les Allues
Les Allues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
AK-74
AK-74 je útočná puška sovietskej resp. ruskej výroby. Modernizovaná verzia AK-47, od ktorej sa líši tým, že je ľahšia, dlhšia a používa iný typ streliva. AK-47 používa kaliber 7,62 × 39 mm, kým AK-74 (iné variácie AK-47 používajú i kaliber 5,56 × 45 mm) používajú kaliber 5,45 × 39 mm. Zásobník je vyrobený z plastu a je menej zakrivený ako u AK-47. Má odlišnú úsťovú brzdu, ktorá znižuje spätný ráz. Pažba je vyrobená z laminátového dreva. Zbraň je možné rôzne modifikovať, napríklad môže mať podvesený granátomet GP-25, môže používať bajonet, rôzne optiky a puškohľady atď.
Navrhnutá bola v roku 1974, masovo sa začala vyrábať v roku 1976. Je niekoľko variácii tejto pušky. Základný model je služobná puška v ruskej armáde. Jej variácie AKS-74U a AKS-74 sú kompaktnejšie a prispôsobené pre výsadkárov, vodičov atď. Od roku 1985 sa vyrába model, ktorý nemal určité časti z dreva, ale z plastu. Potom existuje ešte guľomet odvodený od AK-74, nazývaný RPK-74.
Okrem Ruska ho používa mnoho iných krajín, najmä krajiny tretieho sveta a východného bloku, a aj rôzne teroristické skupiny, napr. Al-Kaida, Taliban, Hizballah a iné. Mimo Ruska bol licenčne vyrábaný v NDR, Bulharsku, Rumunsku a Poľsku.
AK-74M
AK–74M je modernizovaná verzia AK-74. Pažba, rukoväť a predpažbie je vyrobené z plastu vystuženého skleným vláknom. Pažba je sklopná, na ľavej strane je montáž optiky. Zbraň pracuje na princípe odberu prachových plynov z hlavne. Je ľahko ovládateľná a veľmi odolná. Má chrómovanú hlaveň, čo zvyšuje jej životnosť. Na jej konci je úsťová brzda, ktorá znižuje spätný ráz. 50% dielov je zhodných s AKM.
Zbraň sa rôzne modifikovať, môže mať napríklad podvesné granátomety GP-25, GP-30 a GP-34. Taktiež sa na ňu dá pripevniť optika, kolimátory, laserové zameriavače a bajonet, ktorý môže byť v kombinácii s puzdrom použitý na strihanie ostnatého drôtu. Je to momentálne najpoužívanejšia zbraň v ruskej armáde.
Od AK–74M je odvodený ľahký podporný guľomet RPK–74M. Ten má na rozdiel od staršej verzie plastové pažbenie. Rovnako ako AK–74M má sklopnú pažbu a montáž optiky.
AKS-74U
AKS-74U je kompaktná (skrátená) verzia AK-74, ktorá má veľkosť samopalu. Na rozdiel od AK-74 má kratšiu hlaveň a nemôže mať nasadený bajonet. Môže byť rôzne modifikovaný, napr. môže mať pripevnenú optiku, tlmič alebo granátomet model BS-1. Tento model je určený pre výsadkárov, tankistov, špeciálne komandá, ako napr. Specnaz a pod.
Navrhnutý bol v roku 1974, o rok neskôr bol zaradený do služby. Okrem Ruska ho používa mnoho iných armád. Bol používaný v krajinách Varšavského paktu. Vyrábaný bol aj v Bulharsku, Číne a Juhoslávii.
Kolárovice
Kolárovice sú obec na Slovensku v okrese Bytča.
Časti obce
K obci patria viaceré osady (kopanice), Kolárovice sú súčasťou Javornícko-kysuckej oblasti rozptýleného osídlenia a jej Žilinskej podoblasti. Osady sú sústredené do 4 miestnych častí:
Čiakov
Leží 5,5 km severne od stredu obce na oboch brehoch ľavostranného prítoku Kolárovického potoka, prameniaceho na juhovýchodnom svahu Mraznice, v nadmorskej výške Cesta do osady odbočuje z cesty I. triedy č. 10 vpravo (v smere z Kolárovíc), na rázcestí je autobusová zastávka.
Korytné
Korytné sa nachádza uprostred Javorníkov na hornom toku Kolárovického potoka v nadmorskej výške Do osady odbočuje z cesty I. triedy č. 10 odbočka vľavo, medzi osadami Čiakov a Babiše. K miestnej časti patria aj osady Babišovci, Danišovci, Dzúrikovci a samota Vysoká.
Farská galéria
Pri budove fary sa nachádza záhrada, ktorá až do príchodu kňaza Stanislava Duníka ležala nevyužitá. Za iniciatívy Milana Mičienku sa záhrada vyklčovala, poorala, zrovnali sa jamy, zrezali stromy a vykreslená bola ryba - znak kresťanstva. Spolu s priateľmi umelcami sa p. Mičienka rozhodol vytvoriť nezvyčajné dielo - záhradnú galériu so sochami nadživotnej veľkosti. O pol roka od začatia práce bola galéria otvorená pri príležitosti 690. výročia vzniku obce. V súčasnosti sa tam nachádza množstvo diel v nadživotnej veľkosti, napr. Matka Tereza, Páter Pio, Don Bosco, sv. Cyril a Metod, sv. Mikuláš, sv. Ondrej, štyria evanjelisti, Sedembolestná Panna Mária, Dobrý pastier. Tieto diela vzišli z dielne samotného Milana Mičienku, ale aj A. Machaja, J. Cipricha, J. Palku, S. Poleka, J. Bavlnu, J. Rakovana. Krstným otcom galérie sa stal majster Jozef Pekara, autor Slovenského Betlehemu z Rajeckej Lesnej.
Kultúrny dom - centrum
Kultúrny dom vznikal postupne, najprv v roku 1955 bola vybudovaná Požiarna zbrojnica, nadstavaná kultúrna miestnosť. Posledná rekonštrukcia priniesla zatraktívnenie vzhľadu. Slúži na rôzne kultúrne podujatia, predstavenia, svadobné oslavy.
D1
D1 môže byť:
Limerzel
Limerzel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Köröm
Köröm je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Miškoveckom okrese.
Má rozlohu 834 ha a žije tu 1313 obyvateľov (2007).
Ursiny (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Ursiny.
Chlapec s tŕňom
náhľad|Spinario v Palazzo dei Conservatori
Spinario (Fedelino) je helenistická bronzová socha z 1. storočia pred Kr. zobrazujúca chlapca vyberajúceho si tŕň z chodidla.
V súčasnosti sa nachádza v Palazzo dei Conservatori v Ríme s kópiou v Galérii Uffizi vo Florencii.
Der Blaue Reiter
Modrý jazdec (nem. Der Blaue Reiter) bol spolok expresionistických, neskôr abstraktných maliarov, ktorý založili v Mníchove v roku 1911 Vasilij Kandinsky a Franz Marc. Neskôr do spolku vstúpili aj Paul Klee, Alfred Kubin, Alexej Jawlensky, August Macke, Marianne von Werefkinová, Gabriele Münterová a iní. Spolok združoval významných nemeckých a ruských maliarov. Týchto umelcov spájal záujem o stredoveké umenie a primitivizmus, ako aj veľký záujem o francúzske umenie - fauvizmus a kubizmus. Názov vznikol podľa rovnomenného Kandinskeho obrazu - Der Blaue Reiter (1903).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Komjatice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Komjatice v okrese Nové Zámky.
Rhino Records
Rhino Records je americké hudobné vydavateľstvo, ktoré vlastní Warner Music Group. Bolo založené v roku 1978, vydáva albumy mnohých skupín ako napr. Chicago, či remastrované nahrávky The Doors, alebo Grateful Dead.
Premenená hornina
thumb|right|Antarktická rula s obsahom [[Skupina granátu|granátu (drobné hnedo-oranžové minerály), typického metamorfného minerálu, ktorý vzniká iba pri veľkých teplotách a tlakoch.]] Premenená hornina alebo metamorfovaná hornina je hornina, ktorá prekonala štruktúrne, textúrne a minerálne premeny (metamorfózu), ide najmä o pôsobenie litostatického tlaku, tektonický stres (orientované napätie), zvýšenie teploty alebo aj v dôsledku vplyvu chemicky aktívnych roztokov (hlavne H2O) a plynov (najmä CO2), ktoré pôsobia pozdĺž styčných plôch medzi zrnami a v intergranulárnych priestoroch. Premenená hornina vznikla z inej, už existujúcej vyvretej, usadenej, alebo staršej premenenej horniny.
Vznik
náhľad|Metagranit, prechodný typ horniny medzi [[granitom a ortorulou, predstavuje tlakom a teplotou alterovanú horninu, ktorá obsahuje nové metamorfné minerály a je čiastočne sploštená, takže je aj textúrne odlišná od pôvodného granitu. Vzhľad a zvyšky pôvodných magmatických minerálov však stále umožňujú rozoznať pôvodnú horninu.]] Premenené horniny vznikajú pri metamorfóze, teda pri zmene teploty a litostatického tlaku alebo v dôsledku prínosu alebo odnosu chemických látok (tzv. metasomatóza). Medzi metamorfné deje nie je radené zvetrávanie, možno teda povedať, že metamorfóza väčšinou prebieha v podpovrchových podmienkach (výnimkou je kontaktná metamorfóza, ktorú môžu spôsobovať aj povrchové výlevy vulkanických hornín). Metamorfóza má v pôvodnej hornine (protolite) za následok hlavne kompakciu a zníženie porozity pri hlbšom pochovaní a tiež minerálne zmeny, ku ktorým dochádza v dôsledku zmeny rovnovážnych podmienok, keďže minerály sa snažia prispôsobiť svoju kryštálovú štruktúru novým podmienkam energeticky najvhodnejším spôsobom. thumb|left|Princíp regionálnej metamofózy, preusporiadania pôvodne všesmerne orientovaných minerálov (vľavo) a vznik prednostnej orientácie minerálov v dôsledku pôsobenia tlaku a napätia (vpravo). náhľad|vpravo|Granáty v amfibolitickej [[rula|rule z ostrova Otrøy v Nórsku.]] Rozoznáva sa niekoľko typov metamorfózy. Regionálna (barroviánska) metamorfóza je typická pre oblasti vznikajúcich pohorí, kde dochádza k ponáraniu rozsiahlych horninových celkov do veľkých hĺbok zemskej kôry. Pomerne špecifickým typom hornín sú modré bridlice, ktoré sú typické pre vysokotlakovú a nízkoteplotnú metamorfózu, ku ktorej podľa dnešných predstáv dochádza v subdukčných zónach.
Ku kontaktnej metamorfóze dochádza napr. na styku vulkanických hornín s podložím, alebo pri styku granitických intrúzií s okolitými horninami. V niektorých prípadoch môže byť pôsobenie veľkých plutónov a batolitov natoľko významné, že dochádza až k tzv. periplutonickej metamorfóze, ktorá má charakter regionálnej premeny. V okolí veľkých intruzívnych telies je tiež bežná metasomtóza – proces, pri ktorom dochádza k výmene chemických látok medzi vzájomne sa stýkajúcimi horninami a cirkulujúcimi fluidami (ako sú roztoky a plyny, ktoré sa uvoľňujú z chladnúcich hornín).
Katakláza alebo dislokačná metamorfóza je typ premeny, pri ktorej dochádza pri pomerne krátkych ale prudkých účinkoch silového napätia k deformácii a premene hornín v strižných zónach (duktilná) a na zlomoch (krehká).
Veľmi zriedkavým typom metamorfovaných hornín sú tie, ktoré postihla šoková metamorfóza pri dopadoch kozmických telies alebo pri ľuďmi spôsobených explóziách (napr. explózie atómových zbraní). Pôvodné horniny sú pri týchto dejoch náhle zahriate na veľmi vysokú teplotu a náhle ochladené, vznikajú pri tom vysokoteplotné fázy minerálov napr. kremeňa ako sú stišovit a coesit alebo dokonca i mikroskopické diamanty.
Geológovia v minulosti predpokladali, že všetky premenené horniny majú prekambrický vek, tieto hypotézy však boli neskorším objavením exaktných metód datovania vyvrátené.
Vlastnosti
náhľad|vpravo|Bridličnatá vysokopremenená hornina - chloriticko-dolomitický [[mramor, Švajčiarsko.]] Premenené horniny sú typické hlavne bridličnatou textúrou, tá vzniká pri pôsobení orientovaného tlaku. Bridličnatosť vzniká vždy kolmo na pôsobiaci tlak, je dôsledkom zmeny orientácie minerálov ako aj vzniku nových tabuľkovitých. Takýmto horninám, vyznačujúcim sa bridličnatosťou sa hovorí kryštalické bridlice.
Premenené horniny sa vyznačujú obsahom typických horninotvorných minerálov. Medzi takéto patria napr. chlority, spôsobujúce zelenkastú farbu slabo premenených hornín. Medzi ďalšie dôležité metamorfné mienrály patria aluminosilikáty ako sillimanit, cordierit, andaluzit alebo staurolit. Veľmi typické sú minerály skupiny granátu, ako je grosulár, almandín a pyrop, ktoré sú bežné najmä vo viac premenených horninách. V stredne metamorfovaných horninách sú bežné aj minerály skupiny amfibolu ako aktinolit, tremolit, antofylit, glaukofán a iné.
Zákonitý výskyt minerálov v závislosti od teploty a tlaku umožnil vytvorenie schémy tzv. metamorfných fácií, ktoré sú významným znakom pri určovaní premenených hornín.
Klasifikácia
Niekedy sa môžu rozoznávať i na základe druhu metamorfózy na premenené horniny vzniknuté pri kontaktnej, šokovej, kataklastickej metamorfóze a hlavne premenené horniny vzniknuté pri regionálnej (barroviánskej) metamorfóze (kryštalické bridlice).
Pri kontaktnej metamorfóze vznikajú kontaktné rohovce a porcelanity. Metasomatóza spôsobuje vznik hornín ako sú skarny a erlány. V dôsledku šokovej metamorfźy vznikajú tektity. Katakláza na zlomoch má za následok vznik kataklazitov, mylonitov a tachylitov.
Ekonomický význam
Pri procesoch premeny hornín vznikajú niekedy ložiská nerastných surovín, napr. skarny zvyknú byť obohatené napr. o rudy železa, inokedy sa jestvujúce ložiská znehodnocujú. Príkladom je vyháranie uhoľných slojov na styku s vulkanitmi, známe napr. z Čiech.
Studénka
Studénka je mesto v Česku v okrese Nový Jičín v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 9 984 obyvateľov, z toho 4 896 mužov a 5 088 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,2 roka (muži 39,9 roka, ženy 42,5 roka).
Motocykel
thumb|Imme R 100, [[Nemecko, 1948/1949]] Motocykel alebo hovorovo motorka je dvojkolesový bezkoľajový dopravný prostriedok poháňaný motorom na dopravu jednej alebo dvoch za sebou sediacich osôb s motorom s obsahom viac ako 50 cm³. Kolesá sú umiestnené za sebou a pohonná jednotka (motor a prevodovka) najčastejšie medzi nimi. Vodič sedí na motocykli obkročmo a smer určuje riadidlami.
Motocykel je na svete veľmi obľúbený dopravný prostriedok, ktorému sa teší široké vekové zastúpenie.
Delenia
Меdzinárodné triedy podľa obsahu: 125, 175, 250, 350, 500, 600, 750 a 1000 cm³
Delenie podľa obsahu a hmotnosti: Delenie podľa spôsobu použitia:
Keďže svojho času niektoré motocykle pretekárov boli príliš moderné, zaviedla FIM ich rozdelenie do troch skupín:
Opis
Na dopravu ľudí alebo batožín sa k jednostopovému motocyklu niekedy pripája sidecar (postranné vozidlo), čím vzniká dvojstopové vozidlo. Trojstopové vozidlo vznikne pripojením rámu so zadnou nápravou alebo prednej nápravy s riadením (na obidve kolesá):
Existujú aj kombinácie motocyklov a skútrov, ktoré majú spravidla vpredu dve kolesá a zadné koleso zvojené, alebo majú vpredu jedno koleso a vzadu dve alebo inú kombináciu. Tak vzniknú aj štvorstopové vozidlá.
Existujú aj špeciálne vozidlá pre invalidov.
Dejiny
Prvý parný motocykel vyrobili okolo roku 1869. Prvý motocykel poháňaný benzínom vyrobili Gottlieb Daimler a Wilhelm Maybach v roku 1885. A od roku 1886 došlo k zrýchlenému vývoju motocyklov na celom svete.
Od začiatku 20. storočia sa usporadúvajú motocyklové preteky. V roku 1949 bolo zakázané používanie špeciálnych palív a roku 1958 aerodynamický tvar kapotáží.
Iné projekty
.
Dom kultúry Zrkadlový háj
vpravo|thumb|DK Zrkadlový háj
Dom kultúry Zrkadlový háj sa nachádza na Rovniankovej 3 v Petržalke, Bratislave. Slúži na rôzne kultúrne podujatia, ako divadelné predstavenia a hudobné koncerty. Od začiatku 90.rokov až do dokončenia neďalekého kostola Svätej rodiny v roku 2003 sa v ňom každú nedeľu konali rímskokatolícke bohoslužby.
Smrteľný úraz Karola Ježíka
V noci 7. decembra 1998 tu počas oslavy narodenín Pavla Hammela na toalete odpadol spoluzakladateľ a prvý šéfredaktor denníka SME Karol Ježík a vážne si poranil hlavu. 14. decembra na následky zranení zomrel.
Západozemie
Západozemie (angl. Westeros) je fiktívny kontinent zo série kníh Pieseň ľadu a ohňa (orig. A Song of Ice and Fire) napísaná Georegom R. R. Martinom. Západozemie patrí do fiktívneho sveta, ktorý sa nazýva "Známy svet". Odohráva sa na ňom kniha Oheň a krv, Rytier Siedmich kráľovstiev a z väčšej časti aj známa románová série Pieseň ľadu a ohňa. Je tiež prevažne dejiskom seriálu Game of Thrones.
Západozem je dlhý kontinent pretiahnutý v smere sever-juh, minimálne z troch strán ohraničený morom. Striedajú sa na ňom klimatické pásma – jeho severný koniec je trvale zamrznutý, kým na južnom konci sú horúce púšte. Väčšinu zmapovanej plochy Západozeme pokrýva ríša zvaná Sedem kráľovstiev, v ktorej prebiehajú boje o moc. Sedem kráľovstiev je zo severnej strany ohraničené obrovským Múrom, ľadovou stavbou, ktorú stráži Nočná hliadka. Mapka Západozeme sa nachádza v každej z kníh Pieseň ľadu a ohňa a v seriáli Hra o tróny sa objavuje počas úvodnej zvučky.
Klíma
Smerom na juh sa podnebie postupne otepľuje. Hlavné mesto, Kráľ prístav, leží v zóne, kde sneží už iba v zime. Južnejšie od neho je kráľovský les a Rovina, úrodné teplé územie. Najjužnejšia časť svetadielu, bývalé kráľovstvo Dorn, je miestom horúcich púští.
Geografia
Západozemie je rozdelené na sedem kráľovstiev: * Kráľovstvo Trojzubca bolo počas Aegonovej invázie časťou Železných ostrovov a preto sa väčšinou neráta medzi ostatné kráľovstvá
Hory
Západozemie má niekoľko pohorí. Jedno z najvýznamnejších oddeľuje úrodné a krásne údolie Arryn od zvyšku Siedmich kráľovstiev. Dve pohoria sú súčasťou Severu, južnejšie z nich sa nazýva Mohylovým krajom. Hornaté je aj územie Lannisterovcov na západe a pohorie tiež oddeľuje južanský Dorn od zvyšku ríše.
Vodstvo
Z riek sa najčastejšie spomína Trojzubec, rieka, do ktorej sa zlievajú tri menšie rieky: Modrý bodec, Zelený bodec a Červený bodec. Ďalšou významnou riekou je Čierna voda, ktorá preteká hlavným mestom ríše, Kráľovým prístavom, a vlieva sa v ňom do Ćiernovodnej zátoky.
Najväčším jazerom kontinentu je Božie oko severne od Kráľovho prístavu. Na jeho brehu stojí najväčší hrad v ríši, údajne prekliata Harrenova tvrdza. V tomto jazere je ostrov zvaný Ostrov tvárí.
Ostrovy
K Západozemiu patrí niekoľko ostrovov. Najznámejšie a pre knihy najdôležitejšie sú
Rastlinstvo
V Západozemí rastú druhy stromov známe aj z nášho sveta, napríklad duby, borovice či buky. Nachádza sa tu ale aj niekoľko fiktívnych druhov, napríklad železostromy a čarostromy. Čarostomy zvané tiež stromy srdca majú bledú kôru, červené lístie a do ich kmeňov sú vyrezané tváre.
Živočíšstvo
V Západozemí žijú prevažne živočíšne druhy známe z nášho sveta, vrátane domestifikovaných zvierat. V lesoch žijú napríklad vlky, jelene a diviaky, vo vode pstruhy, z vtáctva havrany, jastraby či orly. Vyskytujú sa tu však aj vyhynuté druhy ako sú mamuty či fiktívne pratury alebo zriedkavo sa vyskytujúce pravlky. Najmä pravlky zohrávajú v Piesni ľadu a ohňa významnú úlohu, keď si každé z detí Eddarda Starka vychová jedno vĺča z vrhu, ktorého matka zahynula. Pravlky sú väčšie ako bežné vlky, silnejšie aj zúrivejšie. Skrotené pravlky Starkových detí sa navyše vyznačujú veľkou inteligenciou, známkami telepatie a schopnosťou vycítiť zlo a zradu.
Medzi vyhynuté druhy Západozemia patria draky.
História
Prvotnými obyvateľmi Západozemia boli takzvané deti lesa. Ich pôvod nie je známy, vek ich vlády sa označuje ako Vek úsvitu. Boli to magické stvorenia, aj v dospelosti malé ako deti, odtiaľ pochádza ich názov. Uctievali starých bezmenných bohov a čarostromy. Deti lesa oplývali magickými schopnosťami.
12 000 rokov pred súčasným dianím prišla do Západozemia cez Dornské rameno rasa Prvých ľudí, ktorí sem prišli hľadať lepší život. Začali vojnu s deťmi lesa. Zvíťazili, no po vojne obidve rasy uzavreli mierovú dohodu a podelili si územia. Po niekoľkých rokoch dokonca neveriaci Prví ľudia prijali vieru detí lesa v Starých bohov.
O 4000 rokov neskôr prišla z Essosu (Východného kontinentu) rasa plavovlasých Andalov, ktorí viedli víťaznú vojnu proti Prvým ľuďom. Andalovia si rozdelili Západozemie a začali žiť vo svojich vlastných kráľovstvách, vytvorili si vlastnú vieru a jazyk. Neskôr sa Andalovia snažili dobyť aj Sever, kde si Prví ľudia udržali vládu. Hoci boli Andalovia porazení, Prví ľudia postupne prijali andalský jazyk za svoj. Za éry Andalov Deti lesa zmizli. Množstvo obyvateľov Západozemia si myslí, že vymreli, v skutočnosti však prežívajú za Múrom.
Neskôr sa v Západozemí sformovali sedem kráľovstiev, na čele každého bol iný kráľovský rod. Severu napríklad vládol rod Starkovcov, východu rod Arrynovcov. Každú generáciu proti sebe nejaké z kráľovstiev bojovali.
Kráľovstvo Severu
Kráľovstvo Severu je jedinou časťou Západozemia, kde žijú Prví ľudia v majorite. Tiež je to jediné kráľovstvo, kde sa väčšinovo uctievajú Starí bohovia. Vládnuca dynastia sú Starkovci, ktorí pochádzajú od Brandona Staviteľa. Ten na sever priniesol život počas Andalskej invázie, postavil Zimovres a Múr.
Kráľovstvo Údolia a Hôr
Kráľovstvo Údolia a Hôr je prvé kráľovstvo, do ktorého dorazili Andalovia počas svojej veľkej invázie do Západozemia. Práve Údolie sa stalo miestom, kde Andalovia porazili Prvých ľudí. Arrynovci sú jedna z najstarších dynastií v Západozemí.
Éra Targaryenských kráľov
Najskôr zaútočil na kráľovstvo Železných Ostrovov (ktoré v tej dobe držalo Trojzubec) a dal kráľovi Harrenovi na výber: Buď sa poddá novému kráľovi alebo jeho celá dynastia vymrie. Harren bol silný a bojaschopný kráľ, ktorý sa rozhodol pre vojenskú konfrontáciu. Krvavý boj o hlavné mesto Harrenhal rozhodol pre seba Aegon, najmä vďaka svojim trom drakom. Tí celé mesto vypálili a odvtedy je to len ruina. Po boji sa Aegon rozhodol poskytnúť Ostrovnej šľachte privilégium, ktoré obsahovalo voľbu nového Lorda Železných ostrovov (vyhral ju rod Greyjoyovcov).
Aegon po krátkej prestávke vytiahol na Búrkovú krajinu. Kráľ Agrillak dostal podobné ultimátum ako Harren: povoliť sa alebo zomrieť. Ani po jatkách v Harrenhale sa však nepodvolil a začal s Aegonom bojovať; skončil však ešte horšie. Nielenže bol zbavený moci, ale Búrkovú krajinu získal brat-bastard Aegona, ktorý ukradol erb aj heslo jeho dynastie.
Po Búrkovej sa Aegon vydal do Roviny. Tá však vytvorila alianciu s kráľovstvom Skaly a tak musel bojovať proti dvom kráľovstvám. V bitke pri krvavom poli opäť použil drakov a kráľ Mern z Roviny bol upálený zaživa. Po tejto katastrofickej porážke sa kráľ Lorren zo Skaly Aegonovi vzdal. Rovina pripadla Tyrellovcom, ktorí boli majordómovia kráľa Merna.
Po obsadení Skaly a Plání Aegon zaslal ultimátum Severu a do Údolia a Hôr. Tie sa zhodli na tom, že Aegonovi draci sú neporaziteľní a obe dynastie (Starkovci a Arrynovci) sa vzdali. Po rezignácii kráľa Torrena Starka ho začali severania nazývať „kráľom, ktorý pokľakol“.
Slobodným tak zostal už len Dorn, ale Aegon sa ho rozhodol neobsadiť. Po svojich víťazstvách začal byť prezývaný "dobyvateľ". Ako hlavné mesto si zvolil miesto svojho prvého vylodenia Čieronovodú zátoku a premenoval ho na Kráľov prístav. Potom dal ukuť Železný trón a vytvoril kráľovskú gardu, zloženú z najlepších rytierov Západozemia, ktorá mu mala slúžiť ako telesná stráž. Dal vynulovať kalendár a roky sa začali počítať od jeho vylodenia. Takto sa začala éra Targaryenských kráľov. O dve storočia neskôr sa vďaka sobášu pridal k ríši aj Dorn.
Posledným Targaryenovským kráľom bol Aerys II, prezývaný Šialený kráľ. Keď začalo vyvražďovanie Šialeným kráľom, Robert Baratheon povstal, aby Aerysa II. zosadil z trónu. Rebélia skončila výhrou Baratheona a znamenala koniec éry Tragaryenských kráľov.
Rebélia Roberta Baratheona
Kráľ Aerys vo svojom šialenstve začal popravovať; na jeho rozkaz boli popravení Brandon Stark a jeho otec Rickard Stark. Po ich smrti a únose Lyanny Starkovej, Robertovej snúbenice, Robert Baratheon Šialenému kráľovi vyhlásil vojnu. K Robertovi sa pripojili jeho dobrý priateľ Eddard Stark, Jon Arryn a Hoster Tully. Robert Baratheon odišiel na sever stretnúť sa s Aerysom v boji, zatiaľ čo obranu Búrlivého Konca zveril svojmu bratovi Stannisovi. Vytiahol na Trojzubec a tam sa stretol s vojakmi Severu, Údolia a Riekokrajín. Zatiaľ čo Robert bojoval na Trojzubci, Eddard Stark vytiahol na Kráľov prístav; to však už bolo obsadené Lannisterovcami, ktorí zabili kráľa Aerysa a jeho deti. Pri príchode Eddarda Starka mu Kráľov prístav prenechali. Robert Baratheon zabil na Trojzubci Rhaegara Targaryena. Stannis Baratheon držal Búrlivý koniec proti jednotkám Tyrellov a Martellov, ktoré ho obliehali; keď sa dozvedeli o Targaryenskej prehre, vzdali sa Robertovi. Ten po Aerysovom zosadení nastúpil na trón ako Robert I. Baratheon. Udialo sa tak štrnásť rokov pred začiatkom deja Piesne ľadu a ohňa.
Kultúra a spoločnosť
Technológiami a kultúrou pripomína Západozemie stredovekú Európu. Dominantná je viera v bohov, ženy majú v spoločnosti nižšie postavenie než muži (výnimku tvoria len divosi), uzatvárajú sa politické manželstvá, ľudia sa kastujú podľa pôvodu. Nemanželský pôvod sa považuje za veľmi dehonestujúci a deti narodené mimo manželstva dostávajú špeciálne priezviská, z ktorých je ich pôvod hneď jasný. Toto priezvisko je v každom z bývalých siedmich kráľovstiev iné – na Sever napríklad znie „Snow“, v údolí Arryn „Stone“, v Rovine "Flower" a v Dorne „Sand“.
O zábavu sa starajú potulní speváci, herci a dvorní šašovia.
Šľachtické rody žijú v hradoch, cestuje sa na koňoch, platidlom sú medené, strieborné a zlaté mince. Správy sa posielajú vycvičenými čiernymi havranmi. Otrokárstvo tu na rozdiel od východného kontinentu nie je povolené.
Majstri
Špeciálnou skupinou ľudí sú tzv. majstri. Z dnešného pohľadu ide o vedcov, lekárov, učiteľov a mudrcov v jednom. Majstri ošetrujú rany a liečia choroby, vedia čítať a počítať, pozorujú oblohu, starajú sa o poštovné havrany. Symbolom ich múdrosti je reťaz na krku, kde je každý článok vyrobený z iného kovu symbolizujúceho iné odvetvie, v ktorom sa vyučili. Za majstrov sa muži vyučia v Citadele, stavbe v Starom meste, ktoré leží na juhu ríše.
Náboženstvá
V Západozemí existuje niekoľko rôznych náboženstiev:
Každá podoba má vlastnú sochu, v menších septách len vyrezávanú tvár či namaľovaný obraz. Každej podobe boha sa obetuje v inej situácii. Pred vojnou ľudia obetujú a modlia sa k Bojovníkovi, za zdravý pôrod sa modlia tehotné ženy a ich muži k Matke, remeslá a remeselné výrobky chráni Kováč, Starena je symbolom múdrosti a rozumu.
Mágia
Mágia v Siedmich kráľovstvách nie je každodennou záležitosťou. Množstvo ľudí na ňu preto už neverí, považuje ju za vymretú. Divosi, ktorí žijú v bližšom kontakte s magickými bytosťami, o nej však nepochybujú. Humanoidné magické bytosti spomínané v sérii sú
Control: The Remixes
Control: The Remixes je prvý remixový album (štvrtý celkom) speváčky Janet Jackson, vydaný 26. januára 1987.
Daňa
Daňa môže byť:
Hlboké nad Váhom
Hlboké nad Váhom je obec na Slovensku v okrese Bytča. Do roku 1998 bola mestskou časťou Bytče.
Polohopis
Obec leží na západnom okraji centrálnej časti Manínskej vrchoviny, podcelku Súľovských vrchov. Rozkladá sa v údolí Hlbockého potoka a jeho prítokov. Prístupná je cestou III. triedy, napojenej západne od obce na cestu I/61 (Považská Bystrica – Žilina).
Okresné mesto sa nachádza západným smerom, krajské mesto Žilina je vzdialené  východne.
Tupolev Tu-104
Tupolev Tu-104 (v kóde NATO: „Camel“) bolo dvojmotorové úzkotrupé prúdové dopravné lietadlo stredného doletu vyvinuté v Sovietskom zväze v 50. rokoch 20. storočia. Po britskom de Havilland Comet, kanadskom Avro Canada C102 Jetliner a francúzskom Sud Aviation Caravelle bolo štvrtým prúdovým dopravným lietadlom na svete, ktoré vzlietlo, a druhým na svete v pravidelnej leteckej doprave.
Prílet jeho prototypu do Londýna v marci 1956, pri príležitosti štátnej návštevy, šokoval západných pozorovateľov. V tom čase už bol de Havilland Comet, kvôli konštrukčným nedostatkom, ktoré zapríčinili sériu katastrof v rokoch 1952 – 1954, stiahnutý z prevádzky, a tak sa lietadlo Tu-104 stalo pre obdobie rokov 1956 až 1958, jediným na svete prevádzkovaným typom prúdového dopravného lietadla v pravidelnej preprave osôb.
Vo verzii Tu-104E s motormi RD-3M s ťahom 85,35 kN vytvoril celkom 11 dnes už prekonaných svetových rekordov, väčšinou rýchlostných v uzavretom okruhu a výškových so zaťažením, zapísaných FAI v 3. skupine triedy C1, pozemné prúdové lietadlá (OKB Tupoleva uvádza 26 svetových rekordov).
Vznik a vývoj
Začiatkom päťdesiatych rokov vypracovalo Ministerstvo civilného letectva ZSSR v spolupráci s konštrukčnými kanceláriami A. N. Tupoleva a S. V. Iljušina technické podmienky pre vývoj a výrobu prúdového dopravného lietadla. Mal nahradiť svojou väčšou kapacitou a ďaleko lepšími letovými výkonmi piestové dopravné lietadlá Iljušin Il-12, Il-14 a Lisunov Li-2 na hlavných vnútroštátnych linkách Sovietskeho zväzu, predovšetkým z Moskvy cez Omsk do Irkutsku. thumb|170px|Tupolev Tu-104 na leteckom dni na letisku [[Letisko Tušino|Tušino v Moskve, 9. júl 1961]]
Lepšie východiskové podmienky pre splnenie technických podmienok mala konštrukčná kancelária A. N. Tupoleva, takže jej navrhované lietadlo bolo schválené do výroby rozhodnutím Rady ministrov ZSSR. Využila totiž šípové krídlo, motory, motorové gondoly, podvozok, podvozkové gondoly a šípové chvostové plochy z vyrábaného, mimoriadne vydareného, strategického bombardovacieho lietadla Tu-16. Tri roky po prvom vzlete lietadla Tu-16, 27. apríla 1952, sa 17. júna 1955 uskutočnil prvý let prototypu prúdového dopravného lietadla Tu-104. Hlavná zmena spočívala v zmene hornokrídleho bombardovacieho lietadla na dolnokrídle dopravné lietadlo a v novom trupe s väčším priemerom s pretlakovou kabínou cestujúcich, ktorá bola podrobená cyklickým tlakovým skúškam vo vodnej nádrži. Pretlakový pilotný priestor bol prevzatý z bombardovacieho lietadla, rovnako ako väčšina jeho systémov. Ponechaný bol aj pre dopravné lietadlo nezvyčajný dvojvrchlíkový brzdiaci padák, ktorý skracoval dojazd o približne. Lietadlá vyrábali závody Ministerstva leteckého priemyslu v Omsku a Charkove. Kvality lietadla oceňoval celý svet. Veľká spotreba pohonných hmôt, malá životnosť motorov a niektorých drahých komponentov jeho palubných sústav boli väčšou prekážkou jeho exportu do krajín mimo štátov Rady vzájomnej hospodárskej pomoci, ako politické bariéry. Lietadlá určené na prevádzku na vnútroštátnych linkách Sovietskeho zväzu nemali rádiovú a rádionavigačnú výstroj zlúčiteľnú s požiadavkami prevádzky na tratiach letových prevádzkových služieb, najmä v západnej Európe. Preto Československé aerolínie vybavili a inštalovali do svojich lietadiel v tej dobe špičkovú americkú rádiokomunikačnú a rádionavigačnú výstroj, spolu so združenými prístrojmi letovo-navigačnými. Takisto uskutočnili prestavbu interiéru kabíny cestujúcich podľa návrhu architekta Filsaka a úpravu charakteristiky klimatizácie pretlakovej kabíny, ku zmenšeniu rýchlosti zmien tlaku v kabíne a zlepšenia ventilácie.
Používatelia
Prevádzkovateľom lietadiel Tu-104 boli okrem Aeroflotu aj Československé aerolínie a Vojenské vzdušné sily ZSSR. Od roku 1956 do roku 1960 bolo vyrobených 201 lietadiel Tu-104 v nižšie uvedených verziách. Aeroflot nasadil lietadlo do pravidelnej komerčnej prevádzky 15. septembra 1956, Československé aerolínie 9. decembra 1957. Lietadlá Tu-104 slúžili u Aeroflotu do roku 1979, u Československých aerolínií do roku 1974 a u Vojenských vzdušných síl ZSSR do roku 1981.
Varianty
verzia počiatočnej výroby pre 50 cestujúcich s dvoma prúdovými motormi Mikulin AM-3M (neskôr označovaných RD namiesto AM).
zlepšená verzia s kabínou upravenou pre 70 cestujúcich poháňaná dvoma prúdovými motormi Mikulin AM-3M-500 so zväčšeným ťahom (Tu-104A-TS – transportná/sanitárna verzia).
thumb|right|Tupolev Tu-104B [[Aeroflotu na letisku Arlanda v Štokholme, 30. november 1968]]
verzia s predĺženým trupom schopná prepravovať až 100 cestujúcich, poháňaná dvoma prúdovými motormi Mikulin AM-3M-500 (Tu-104B-TS – transportná/sanitárna verzia).
prestavba lietadla TU-104A pre prepravu až 85 cestujúcich.
prestavba lietadla TU-104A pre prepravu až 105 cestujúcich (rovnaké označenie mala mať aj nezrealizovaná verzia pre 117 cestujúcich).
prestavba lietadla TU-104B pre prepravu až 115 cestujúcich.
verzia skúšobného lietadla, upraveného z TU-104B, použitá k vytvoreniu svetových rýchlostných rekordov v uzavretom okruhu.
verzia pre výcvik kozmonautov v bezváhovom stave. K vytvoreniu bezváhového stavu lietadlo zrýchľovalo vo výške na maximálnu rýchlosť, po jej dosiahnutí bolo prevedené do strmého stúpavého letu pod uhlom 45° a následným prevedením do klesania pod uhlom 40° – 45° dosiahlo bezváhového stavu na dobu 25 – 28 s. Riskantné bolo vyberanie strmého klesania pri limitnej rýchlosti.
Tu-104 v službách ČSA
thumb|right|Tupolev Tu-104A (OK-LDC) [[České aerolinie|Československých aerolínií na letisku Štokholm-Arlanda, máj 1971]]
V službách Československých aerolínií bolo nasadených celkovo 6 strojov Tupolev Tu-104A, dva z nich boli zničené pri nehodách (bez obetí), jeden pri leteckej katastrofe (13 obetí), zvyšné tri ešte existujú (1 v múzeu a 2 ako reštaurácia) na území Česka:
Tu-104A
right|350px
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malé Kosihy
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malé Kosihy v okrese Nové Zámky.
Les Avanchers-Valmorel
Les Avanchers-Valmorel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dampniat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Krasznokvajda
Krasznokvajda je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Encsskom okrese.
Má rozlohu a žije tu 541 obyvateľov (2007).
Mats Wilander
Mats Wilander (* 22. august 1964, Växjö, Švédsko) je bývalý švédsky profesionálny tenista. V čase od septembra 1988 do januára 1989 bol na 1. mieste medzinárodného rebríčka ATP.
Počas svojej kariéry Mats Wilander vyhral 33 turnajov ATP v dvojhre, z toho 7 grandslamových turnajov:
Kupa (Maďarsko)
Kupa je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Szikszóskom okrese.
Má rozlohu 784 ha a žije tu 175 obyvateľov (2007).
Lizio
Lizio je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kódovací systém ONS
Kód ONS je skratka pre systém zaznamenávajúci štatistiky a porovnania medzi grófstvami Spojeného kráľovstva. ONS je skratka pre Office for National Statistics (Národný štatistický úrad).
Súčasný systém bol zavedený v januári 2011. . Do konca roka 2013 fungoval paralelne so starým systémom.
Napr: Región Kent má kód UKJ42 a jeho dištrikt Canterbury 29UC.
Suchdol nad Odrou
Suchdol nad Odrou je mestečko v Česku, v okrese Nový Jičín, v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2006 tu žilo 2 516 obyvateľov, z toho 1 253 mužov a 1 263 žien, pričom priemerný vek v obci je 38,4 rokov (muži 37,0 rokov, ženy 39,9 rokov).
Utah
Utah je jeden zo štátov USA nachádzajúci sa v západnej časti Spojených štátov. Susednými štátmi sú Nevada, Arizona, Colorado, Wyoming, Idaho. V jednom bode hraničí aj so štátom Nové Mexiko. Je 45. štátom začleneným do federácie.
Väčšina, približne 80% obyvateľstva Utahu žije v mestskej aglomerácii v okolí Salt Lake City na severe. Približne 62,2% obyvateľstva štátu Utah sú mormóni.
Jiří Winter Neprakta
Jiří Winter, známy aj pod pseudonymom Neprakta (* 12. júl 1924, Praha † 30. október 2011, Praha ), bol český kresliar, karikaturista, ilustrátor a humorista.
Studium
Po štúdiách na Reálnom gymnáziu pokračoval na Štátnej grafickej škole. Po vojne študoval niekoľko semestrov na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Karlovej.
II. svetová vojna
Jiří Winter bol aktívnym účastníkom protifašistického odboja, za ktorý mu bol navrhnutý trest smrti. Na súdne pojednávanie sa nedostavil hlavný svedok a sudca, ktorý nechcel pojednávanie odročovať a bez svedka ho nemohol odsúdiť na trest smrti, znížil trest na šesť rokov v nacistickej väzbe. Tento trest strávil Jiří Winter v bavorskej nacistickej väznici Bernau pri jazere Chiemsee. Podarilo sa mu prežiť a po oslobodení dôjsť z väzenia pešo až do Čiech.
Po vojne sa Jiří Winter zistil len so svojou matkou, jeho otca umučilo gestapo pri výsluchu na Pankráci, zvyšok jeho rodiny zahynul v Osvienčime.
Jiří Winter bol členom Českého zväzu bojovníkov za slobodu a nositeľom medaily za protifašistický odboj. Svojou odbojovou činnosťou sa nikdy nechválil.
Dielo
Jiří Winter bol veľmi plodný autor, ktorý za svoj život nakreslil viac ako 35 000 kreslených vtipov (je uvedený v Guinnessovej knihe rekordov /2001/) a ilustroval stovky humoristických kníh. Venoval sa aj animovanému filmu, knižným ilustráciám a návrhom hračiek. Okrem onoho neuveriteľného počtu 35-tisíc kreslených vtipov a ďalších kresieb v podobne knižných ilustrácií vytvoril Jiří Winter približne 10-tisíc obrázku pre televíziu, pre film, pre reklamný priemysel, bol autorom početných plagátov a letákov.