cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karel Lamač
Filmové pôsobenie
Jeho prvým česko-slovenským filmom bol Vzteklý ženich (1919), ku ktorému napísal k nemu námet, scenár, bol režisérom a aj hercom - film sa však nezachoval.
Nemý film mu priniesol výrazné herecké uplatnenie, vytvoril obľúbenú filmovú dvojicu s pôvabnou Anny Ondrákovou (vlastným menom Anna Sofie Ondráková, v zahraničí známa ako Anny Ondra), spoločne hrali v: Chyťte ho (1924), Do panského stavu (1925), Pan táta Bezoušek (1926), Aničko vrať se! (1926), Kantor ideál (1932). Spolu založili spoločnosť Ondra – Lamač Film. Obaja boli do seba hlboko zamilovaní, no keď mu Anny navrhla manželstvo, odmietol ho s prísľubom do budúcnosti, vzhľadom na jeho enormné pracovné vyťaženie. Anny sa krátko nato vydala za známeho nemeckého boxera Maxa Schmelinga, čo Lamača značne zronilo.
On, Anny, režisér Václav Wasserman a kameraman Otto Heller boli v 20. rokoch odbornou kritikou i divákmi považovaní za silnú štvorku českého filmu.
Iné choroby čriev (MKCH-10)
K55 - K63: Iné choroby čriev je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do XI. kapitoly MKCH-10 - Choroby tráviacej sústavy.
Karel Lamač
Filmové pôsobenie
Už jeho režisérske prvotiny v Česko-Slovensku vzbudili široký ohlas, zaraďujú sa medzi ne nemé filmy Lucerna, Velbloud uchom jehly, Dobrý voják Švejk, Karel Havlíček Borovský. Ešte väčšie uznanie získal po nástupe zvukových filmov, najúspešnejšie boli tie, v ktorých hral Vlasta Burian: už prvý český zvukový film C. A K. polný maršálek (1930) vyvolal nečakaný úspech, ďalej Lelíček ve službách Sherlocka Holmese, Funebrák, Nezlobte dedečka, Ducháček to zařídí. Spoločne so svojím priateľom a žiakom Martin Fričom režíroval komédie: On a jeho sestra a To neznáte hadimršku. Obľúbené boli aj filmy Důvod k rozvodu, Pozor straší. Nakrúcal aj v zahraničí - Nemecku, Francúzsku, Anglicku i v USA. Jeho posledným českým filmom bola komédia U pokladny stál s Vlastom Burianom (1939).
Pred nacistickým nebezpečenstvom emigroval do Holandska, neskôr do Belgicka a Francúzska, kde opäť nakrúcal. Po napadnutí Francúzska odišiel do Anglicka, kde pôsobil u armády (R. A. F.) a nakrúcal dokumenty zo života česko-slovenských vojakov. Pozornosť vzbudila protinacistická satira Švejk bourá Německo (1943), v ktorej si zahral neskorší česko-slovenský minister zahraničných vecí Jan Masaryk.
Lamačov oduševnený hlas sa hodil do dokumentárnych filmov, ktoré boli pripravované na uvedenie do oslobodeného Česko-Slovenska. Po skončení vojny sa vrátil do vlasti, ale hneď zasa emigroval, zo strachu z komunistického prevratu. Spočiatku pôsobil vo Francúzsku, neskôr žil niekoľko rokov v USA, kde pracoval na novinkách a vynálezoch v oblasti filmu a televízie. Po ukončení aktívnej činnosti sa presťahoval do nemeckého Mníchova.
Zomrel v Hamburgu vo veku 55 rokov po vážnom ochorení obličiek a pečene.
Zhrnutie tvorby
Lamač sa podieľal na viac ako 260 filmoch (okolo 100 ich režíroval, v 50 hral, k 20 napísal scenár, pri 7 bol autorom námetu, u 4 bol strihačom, v 4 spieval, v 2 bol autorom piesní. Napísal aj jednu z prvých českých kníh o filme: Jak se píše filmové libreto, v ktorej zhromaždil svoje dlhoročné skúsenosti.
Netepelné žiarenie
Netepelné žiarenie je nerovnovážne elektromagnetické žiarenie, ktoré na rozdiel od tepelného žiarenia nemá tepelný pôvod, napríklad Čerenkovovo žiarenie alebo synchrotrónové žiarenie.
Lygdamis zo Syrakúz
Lygdamis (Lygdamis) bol v roku 648 pred Kr. víťaz olympijských hier v pankratiu.
V Olympii na 33. hrách zaviedli ako poslednú atletickú disciplínu pankration, ktorý bol kombináciou zápasenia a boxu. Prvým olympijským víťazom v pankratiu sa stal Lygdamis zo Syrakúz. Lygdamis bol podľa antického autora Eusebia z Kaisareie taký statný chlap, že mu stačilo 600 dĺžok jeho chodidla (600 stôp) na vymeranie celého okruhu bežeckej dráhy v Olympii. Olympijské víťazstvo Lygdamida zaznamenal aj Pausanias: „''V ôsmej olympiáde po tejto (r. 648 pred Kr.) prijali ku hrám zápasníkov v pankratiu a pretekárske kone. Zvíťazil kôň krannónskeho Krauxida, a tých, ktorí sa dostavili k pankratiu, premohol syrakúzsky Lygdamis. Tento muž má náhrobok pri syrakúzskych lomoch. To či sa Lygdamis vyrovnal veľkosťou tébskemu Heraklovi, neviem, ale Syrakúzania to hovoria.''“
Chvost kométy
Chvost kométy je prachovo-plynový útvar vybiehajúci z hlavy kométy tvarom pripomínajúci chvost. Vzniká pôsobením slnečného vetra a smeruje smerom od Slnka.
Anomálny chvost
Anomálny chvost kométy alebo protichvost, na rozdiel od normálneho chvosta, zdanlivo smeruje z hlavy kométy k Slnku. Prúd väčších prachových čiastočiek, na ktoré tlak slnečného žiarenia pôsobí tak slabo, že sa veľmi odchyľujú od radiálneho smeru, je viditeľný v čase, keď Zem prechádza obežnou rovinou kométy, a pri určitých polohách Zeme sa môže premietať medzi kométu a Slnko. Výrazný anomálny chvost mala napríklad kométa Arend-Roland.
Terčovec pravý
Terčovec pravý (Symphysodon discus) je druh terčovca z čeľade cichlidovité.
Má len tri kolmé tmavé pásy. Oproti svojmu príbuznému terčovcovi zelenému (S. aequifasciatus), ktorý sa v zajatí zväčša rozmnožuje, sa tento loví v prírodnom prostredí. Ročne sa z Amazonu exportuje niekoľko desiatok tisíc rýb obidvoch druhov. Existuje len málo údajov o vplyve tohto odchytu na prirodzenú populáciu, ale nezdá sa, že by tieto cichlidovité boli ohrozené. Niekde tvoria tieto ryby skromný prameň obživy pre domorodú populáciu. Dorastá do dĺžky 10 až 15 cm.
Großkrut
Großkrut je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Mistelbach.
Žije tu 1 564 obyvateľov (31. 3. 2009).
Oberon (mesiac)
Oberon (alebo Oberón) je prirodzený satelit Urána. Objavil ho anglický astronóm nemeckého pôvodu William Herschel v roku 1787. Meno dostal po kráľovi elfov zo Shakespearovej hry Sen noci svätojánskej.
Mesiac Oberon je zložený z jednej polovice z vodného ľadu, 30 % objemu tvoria kremičité horniny a 20 % organické zlúčeniny na báze metánu. Povrch Oberonu je starý a posiaty krátermi. Je to druhý najväčší Uránov mesiac a zároveň má zo všetkých Uránových mesiacov najväčšiu hmotnosť. Geologická aktivita mesiaca je veľmi slabá, pretože okolo planéty obieha vo vzdialenosti až 583 400 km.
Korben Dallas
Korben Dallas  je slovenská rocková hudobná skupina z Bratislavy. Na scéne pôsobí od roku 2010, kedy vznikla ako nový projekt hudobníkov, predtým tvoriacich art-rockovú kapelu Appendix. Na svojom konte má 6 albumov. Svojou tvorbou prekračujú hranice nezávislej scény. Do povedomia sa dostali s hitom „Otec“ v roku 2013. Sú pravidelnými hosťami veľkých slovenských a českých festivalov (Pohoda, Grape, Topfest, Colours of Ostrava).
Debutový album s názvom Pekné cesty (2011) vydaný vo vydavateľstve Hevhetia vznikol ako živá nahrávka z koncertu, bol nominovaný na Radio Head Awards v kategórii album roka – cena kritikov.
Tretí album Banská Bystrica vyšiel v roku 2014.
V roku 2014 sa predstavili na festivale Viva Musica! so Symfonickým orchestrom Slovenského rozhlasu. Ich piesne upravil Slavo Solovic, orchester dirigoval Braňo Kostka. Tieto symfonické verzie ich piesní boli vydané na ich štvrtom albume Kam ideme v roku 2015.
Piaty album Stredovek vyšiel v roku 2017.
PESA 120Na
PESA 120Na je poľská päťčlánková nízkopodlažná električka, ktorá vychádza z typu PESA 120N. Výrobcom vozidla je spoločnosť Pojazdy Szynowe PESA Bydgoszcz.
Korben Dallas
Korben Dallas v roku 2015 získali cenu Krištáľové krídlo za rok 2014.
PESA 120Na
Konštrukcia
Ide o jednosmerný šesťnápravový motorový nízkopodlažný električkový vozeň. Skladá sa z piatich článkov, ktoré sú spojené kĺbmi a harmonikami. Na pravej strane vozňovej skrine sa nachádza šesť dverí, z toho štyri dvojkrídlové a dvoje jednokrídlové.
Konštrukčne vychádza z typu 120N. Prvý, tretí a piaty článok je posadený na podvozkoch, druhý a štvrtý je zavesený medzi okolité články.
Korben Dallas
V roku 2018 americká speváčka a aktivistka za ľudské práva Joan Baez oslovila speváka Korben Dallas, aby s ňou naspieval slovenskú hymnu, po tom, ako videla videá z protivládnych protestov na Slovensku po vražde investigatívneho novinára Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej. Nahrávku venovala iniciatíve Za slušné Slovensko, ktoré protesty organizovala.
Názov skupiny
Korben Dallas je meno hlavnej postavy z americko-francúzskeho sci-fi filmu Piaty element (1997). Juraj Benetin v rozhovore spomenul, že ho členovia skupiny našli napísaný na papieriku v krčme na toalete, pričom v tom čase netušili, čo to znamená, ale páčilo sa im, ako to znie.
Hauteroche
Hauteroche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Netlmené kmity
Netlmené kmity sú kmity, ktorých amplitúda sa nemení, zostáva konštantná s časom. Napríklad periodické kmity ideálnych bezstratových sústav alebo takých sústav, pri ktorých sa straty nahrádzajú energiou nejakého zdroja. Ak sa amplitúda s časom zmenšuje, potom sú kmity tlmené.
Jednorožec (súhvezdie)
Jednorožec je jedno z 88 súhvezdí modernej astronómie. Zaviedol ho Jakob Bartsch v roku 1624 v diele Usus Astronomicus Planisphaerii Stellati.
Vznik súhvezdia Jednorožec neopisuje nijaká báj, pretože je to novodobé súhvezdie. Pozostáva len zo slabých hviezd. Je pomenované po legendárnom zvierati, ktoré je výtvorom ľudskej fantázie. Malo mať telo koňa a uprostred čela dlhý roh, malo byť veľmi rýchle a veľmi nebezpečné. Nikto ho nikdy nevidel, ale asi na základe mýtov o jeho rýchlosti a nebezpečnosti sa v stredovekých lekárňach za veľké peniaze predával „roh jednorožca“, z ktorého bol podľa mastičkárov veľmi účinný liek. V skutočnosti zrejme išlo o roh nosorožca.
Hviezdy
Jednorožec leží v hustých hviezdnych poliach, ale nijaká z jeho hviezd nie je príliš výrazná. Alfa Monocerotis má magnitúdu 3,94. Nemá však nijaké meno a nie je ničím pozoruhodná. Zaujímavejšia je trojhviezda beta Monocerotis alebo 11 Monocerotis s celkovou jasnosťou 3,76 mag, čím je zároveň najjasnejšou hviezdou súhvezdia. Je to viacnásobná hviezda.
Delta Monocerotis je veľmi tesný dvojhviezdny systém. Hlavná zložka má jasnosť 4,7 mag a sprievodca v odstupe 2,9“ má 8,0 mag. Ďalšou dvojhviezdou je epsilon Monocerotis alebo 8 Monocerotis, pričom hlavná zložka má 4,5 magnitúd a sprievodca 6,7 mag. Ich uhlová vzdialenosť je 13,2“ a dokážeme ich rozlíšiť ďalekohľadom s priemerom objektívu aspoň. Ďalšou dvojhviezdou, ale len optickou, je zeta Monocerotis. Hlavná zložka má jasnosť 5 magnitúd, jej sprievodca 8,5 magnitúd a delí ich vzdialenosť 66,4“. Vo vzdialenosti 32,0 oblúkových sekúnd sa nachádza ďalšia hviezda. Na vyhľadanie oboch sprievodcov potrebujeme ďalekohľad s priemerom objektívu asi.
R Monocerotis je premenná hviezda obklopená hmlovinou, ktorá je známa ako Hubblova premenná hmlovina. Ďalšou premennou hviezdou obklopenou hmlovinou je známa premenná hviezda V838 Monocerotis.
Plaskettova hviezda je objekt šiestej magnitúdy pozostávajúci z dvojice extrémne hmotných a horúcich hviezd typu O. Je to spektroskopická dvojhviezda, čo znamená, že jej zložky sa nedajú nijakými ďalekohľadmi odlíšiť.
Hviezda HR 2622 má jednu známu hmotnú exoplanétu.
Objekty
left|thumb|[[Hmlovina Kónus, miesto formovania nových hviezd]] left|thumb|[[Hviezdokopa M50]] Objektov je v súhvezdí pomerne dosť, za čo vďačí svojej polohe na Mliečnej ceste. Mliečna cesta v Jednorožcovi je však chudobnejšia, ako v opačnom smere, čiže v Strelcovi. Asi 20 000 ly za hviezdami Jednorožca je okraj disku našej Galaxie.
Na severe súhvezdia, blízko rozhrania so súhvezdím Blíženci, leží otvorená hviezdokopa NGC 2264. Nazýva sa aj hviezdokopa Vianočný stromček. Blízka hmlovina má názov Kónus, či Kužeľová hmlovina. Hmlovina Kónus je zužujúca sa pracho-plynová oblasť, ktorá sa nachádza na okraji búrlivej hviezdotvornej oblasti. Hviezdokopa má celkovú magnitúdu až 3,9, ale je značne zložitá a roztrúsená. Najjasnejšia hviezda tejto hviezdokopy je S Monocerotis. Ako napovedá písmeno S v označení, je to premenná hviezda, S Mon je nadobor typu O7, mimoriadne horúci a intenzívne žiariaci objekt. Okrem toho je tiež viacnásobným hviezdnym systémom.
Trochu južnejšie od NGC 2264 sa nachádza otvorená hviezdokopa NGC 2244 s hmlovinou NGC 2237. Hmlovina je známa ako hmlovina Rozeta alebo Rosetta. Hmlovina je málo jasná a rozľahlá (priemer asi 80 oblúkových minút), preto sa ťažko pozoruje menšími ďalekohľadmi. V ďalekohľade možno vidieť len tri najjasnejšie časti hmloviny, ale charakteristický tvar ruže sa ukáže až na astrofotografii.
Pekná otvorená hviezdokopa M50 sa nachádza v južnej časti Jednorožca a možno ju pozorovať aj triédrom. Ďalšie jasnejšie otvorené hviezdokopy v tomto súhvezdí sú napríklad NGC 2301, NGC 2215, NGC 2353, NGC 2286, NGC 2335, NGC 2506, NGC 2345, NGC 2215 a iné.
V Jednorožcovi sa nachádza množstvo mladých hviezd, ktoré patria do tzv. hviezdnych asociácií. Doteraz bolo katalogizovaných vyše 60 hviezdnych asociácií. Ich priemery bývajú maximálne niekoľko sto svetelných rokov. Ich hviezdy sa od seba vzďaľujú rýchlosťou zvyčajne 1 až /s, čo platí aj pre asociáciu Monoceros. Z rýchlosti rozpínania asociácií sa dá odvodiť ich vek. Ten zvyčajne dosahuje iba niekoľko miliónov rokov. Ďalšie známe asociácie sa nachádzajú v súhvezdiach Orión, Perzeus a Jašterica.
V slabej planetárnej hmlovine Červený obdĺžnik je protoplanetárny disk, v ktorom družica ISO objavila kryštáliky kremičitanov. Tento objav potvrdil, že planéty môžu vznikať aj okolo zanikajúcich hviezd, nielen okolo vznikajúcich, ako sa dovtedy predpokladalo.
Neutrálny filter
Neutrálny filter je optický filter zoslabujúci v určitom rozsahu spektra žiarenie všetkých vlnových dĺžok rovnako. Používa sa na zoslabenie svetla bez zmeny spektra a na zhotovovanie fotometrických škál.
Großmugl
Großmugl je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Korneuburg.
Quartier du Combat
thumb|upright=1.1|Pohľad z parku Buttes-Chaumont, ktorý zaberá 20% rozlohy štvrte
Quartier du Combat (štvrť Boj) je 76. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 19. obvodu.
Má rozlohu 129,5 ha a ohraničujú ju ulice Rue de Belleville na juhu, Boulevard de la Villette na západe, Rue de Meaux na severozápade, Rue de Crimée na severovýchode a Rue de la Villette na východe.
Dejiny
Štvrť bola pomenovaná podľa námestia Place du Combat, ktoré bolo v roku 1945 premenované na Place du Colonel-Fabien. V rokoch 1778 - 1850 tu stála drevená aréna, v ktorej sa konali zápasy zvierat. Aréna stála až za mestskými hradbami nazývanými Fermiers généraux. Za hradbami sa tiež nachádzala šibenica Montfaucon. Bola to trojposchodová kamenná stavba, kde bolo možné obesiť až 50 osôb naraz. Horné poschodia boli vyhradené pre osoby šľachtického pôvodu. Boli tu popravovaní previnilci voči kráľovi a štátu.
Avesnes-en-Bray
Avesnes-en-Bray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Digne-les-Bains (obvod)
Digne-les-Bains je obvod v departemente Alpes-de-Haute-Provence a regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 10 kantónov a 65obcí.
Umbriel (mesiac)
Umbriel je prirodzený satelit Urána. Objavil ho anglický astronóm-amatér William Lassell v roku 1851. Svoje meno dostal podľa škriatka zo satiry Alexandra Popa The Rape of the lock.
Umbriel je najtmavšie a zároveň najmenej geologicky aktívne teleso z piatich veľkých mesiacov Urána. Zložený je prevažne z vodného ľadu, zvyšok tvoria kremičitany a metánový ľad.
Gemerský hrad
Gemerský hrad (-normovaný názov ; iné názvy: Gemer, staršie Gömör) je hrad na území Slovenska, z ktorého ostali malé zbytky.
Patril medzi najstaršie slovenské hrady a ležal v Rimavskej kotline severne od Tornale nad obcou toho istého mena.
Vznikol už v 12. storočí a po tatárskom vpáde roku 1241 ho znovu prebudovali. Ako župný hrad zohral významnú úlohu pri feudalizácii gemerskej oblasti. Už za kráľa Bela IV. sa dostal do súkromných rúk, koncom 14. stor. bol však opäť kráľovským hradom a sídlom župy. Významnú úlohu zohral počas dynastických bojov v Uhorsku v polovici 15. stor., keď sa ho zmocnili vojská Jána Jiskru z Brandýsa. Neskôr sa ho zmocnil kráľ Matej Korvín, ktorý ho dal roku 1458 zbúrať.
Dnes zostali zo stavby hradu iba úplne deštruované základy, prerastené vegetáciou.
Newtonov ďalekohľad
400px|right|thumb|Schéma Newtonovho ďalekohľadu
Nemecké národné hádzanárske mužstvo
Súčasný káder
Súčasná zostava: Aktuálne k dátumu: 10. marec 2013
Širší káder
Súčasná zostava: Aktuálne k dátumu: 10. marec 2013
Longeville-lès-Metz
Longeville-lès-Metz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Simo Häyhä
Život
Simo Häyhä sa narodil v malom mestečku Rautjärvi, ležiacom na Karelskej šiji. Do vojenskej služby nastúpil v roku 1925. Vďaka svojim vynikajúcim streleckým schopnostiam (keďže bol vášnivý lovec) mu bola zverená úloha ostreľovača. Fínski ostreľovači patrili v tej dobe k celosvetovej elite.
Po mobilizácii v roku 1939 bol ako samostatne pôsobiaci ostreľovač pridelený k 12. pešej divízii plukovníka Stevensona, dislokovanej v oblasti okolo rieky Kollaa. V tejto oblasti bojoval od začiatku bojov zimnej vojny 30. novembra 1939 až do 6. marca 1940, kedy utrpel ťažké zranenie po zásahu trieštivou strelou sovietskeho ostreľovača do tváre. Krátko po zranení upadol do kómy, ešte predtým však stihol nepriateľa, ktorý ho zranil, zlikvidovať. Pred jeho zranením sa ho sovietske vojská pokúšali zlikvidovať nasadením viacerých ostreľovačov, či dokonca nasadením delostrelectva. Pri jednom zo sovietskych delostreleckých prepadov namierenom voči jeho osobe vyviazol iba s veľkým šťastím, keď črepiny granátu na viacerých miestach prederavili jeho maskovací odev, jeho samotného však nezranili.
V priebehu troch mesiacov svojho pôsobenia na fronte s pomocou svojej ostreľovačskej pušky M28 zlikvidoval 505 červenoarmejcov (podľa neoficiálnej fínskej štatistiky až 542). Ďalších 219 zo svojich obetí navyše zlikvidoval pomocou samopalu Suomi M-31. Krátko po konci Zimnej vojny ho maršal Mannerheim povýšil z desiatnika na nadporučíka, čo predstavuje najväčší hodnostný skok v histórii Fínskej armády. Žiadneho ďalšieho konfliktu sa už nezúčastnil aj preto, že zranenie na ňom zanechalo trvalé následky.
Metódy boja
Simo Häyhä obvykle používal pušku M28 odvodenú z ruskej predvojnovej konštrukcie Mosin-Nagant s obyčajným kovovým zameriavačom. Spočiatku ani nemal na výber žiadnu inú, až vo februári 1940 mu Švédi darovali klasickú ostreľovaciu pušku Mauser s ďalekohľadom, ale Häyhä naďalej uprednostňoval M28, s ktorou dokázal spoľahlivo triafať nepriateľa na vzdialenosť (za dobrých podmienok  neminul cieľ až na ). Použitie M28 obhajoval jednak preto, že jej tmavý kovový zameriavač neodrážal svetlo a strelec nemusel zdvíhať hlavu tak vysoko ako v prípade klasickej ostreľovacej pušky, tak mal menej nápadnú siluetu. Vzhľadom k svojej drobnej postave Häyhä väčšinou pri streľbe neležal, ale skôr sedel, pri čom dobre využíval terénne nerovnosti. Dával si sneh do úst ,aby nebolo vidieť jeho dych.
Hauteville-lès-Dijon
Hauteville-lès-Dijon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Most
thumb|[[most Akaši-Kaikjó]] thumb|[[Karlov most]] Most je dopravná stavba spájajúca brehy riek (jazier, morí a podobne) alebo údolí alebo tvorí mimoúrovňovú dopravu napr. nad železnicou alebo mimoúrovňovú križovatku. Účelom mostov je zabezpečenie prechodu ponad prekážku.
Dejiny
thumb|right|Rímsky [[akvadukt pri meste Tarragona, Španielsko.]] Prvými mostami boli pravdepodobne primitívne lávky z kmeňov stromov. Pokrok v technológiách umožnil stavať drevené mosty (prípadne s kamennými piliermi) alebo zavesené lávky (Inkská ríša).
V rímskej ríši poznali klenbu, vďaka ktorej bolo možné stavať mosty z kameňa. V blízkosti veľkých miest sa stavali akvadukty (niektoré z týchto stavieb stoja dodnes). Po páde ríše stavitelia v nástupníckych štátoch nadviazali na rímske vedomosti. Románske mosty priamo vychádzali z rímskych vzorov. Nástup gotiky a rozvoj mocných kráľovstiev konštrukciu mosta zdokonalil. Mosty sa stavali s väčšími oblúkmi. S nástupom renesancie došlo k ďalšej zmene. V 16. storočí mali mosty ľahšie piliere (Pont Neuf v Paríži), navyše už boli stavané širšie.
Veľké zmeny vo výstavbe mostov priniesla industrializácia. Rozvoj železnice zvýšil dopyt po týchto stavbách, ktoré museli byť lacnejšie a odolnejšie. Najprv sa stavali ešte drevené mosty a viadukty z kameňa a tehál. Postupne bola stále viac využívaná liatina. Prvý most zo železa bol postavený roku 1779 cez rieku Severn v Anglicku. Len čo sa však zlepšila výroba ocele, mohli sa stavať mosty oceľové. Veľký dopyt po železničných mostoch viedol k továrenskej výrobe zo štandardizovaných dielov (typicky priehradové nosníky, prefabrikácia).
V 19. a 20. storočí dosiahla oceľ takej pevnosti, že mohli byť vybudované mosty reťazové a lanové o veľkých rozpätiach.
V 20. storočí bol pre konštrukciu mostov a viaduktom rozhodujúci betón, železobetón a predpätý betón. Z týchto materiálov a technologickým postupov sa vyrábali prefabrikáty (nosníky, piliere, rímsy, ...).
Podľa konštrukcie
náhľad|Lávka z kmeňov. thumb|right|Kamenný Clachan Bridge v [[Škótsko|Škotsku.]] thumb|[[Millennium Bridge (Londýn)]] Prvými mostami boli pravdepodobne vhodne položené a dostatočne silné kmene – most tohto druhu je známy ako trám. Takýto trám je namáhaný súčasne tlakom (pri hornom povrchu) a ťahom (pri spodnom povrchu). Stredná časť prierezu trámu je zaťažovaná menej, preto sa tu môže ušetriť materiál. (Príkladom je profil tvaru I alebo nerovnomerné rozdelenie výstuže v železobetónu). Trám sa často kombinuje s inými konštrukciami mostov pre zvýšenie ich tuhosti.
Z prírodných materiálov možno na vhodných miestach postaviť aj lanový most, ktorý si vyžaduje pevné zakotvenie na oboch koncoch. Lano mosta je manipulovaná výlučne ťahom.
Tretí zo základných mostných konštrukcií je klenba (oblúk). V ideálnom prípade je klenba zaťažované len tlakom, v praxi však pri nerovnomerné zaťaženie nevyhnutne dôjde ik namáhania ťahom. Smelosť (plochosť) klenby sa meria veľkosťou vodorovnej sily (druhá mocnina rozpätia delená vzopätím klenby, v metroch).
Mosty rozlišujeme podľa konštrukcie na:
Pohyblivé mosty
náhľad|Kresba [[zdvíhací most|zdvíhacieho mosta.]] Pohyblivé mosty sa stavajú väčšinou tam, kde by trvalý most bol prekážkou (najmä pre lodnú prevádzku).
Dánske národné hádzanárske mužstvo
vpravo|250 px Dánske národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Dánsko na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách a medzinárodných zápasoch v hádzanej.
Ramena řeky Moravy
Ramena řeky Moravy je národná prírodná rezervácia ev. č. 1188 neďaleko obce Horka nad Moravou v okrese Olomouc. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Litovelské Pomoraví.
Ochrana
Predmetom ochrany je tok rieky Moravy a jej ramien v nížinnom úseku toku. Predstavuje ucelenú ukážku vývoja a prejavov nížinného toku, ako sú vyvinuté riečne meandre, slepé ramená, vetvenia rieky, ostrovy a pod. Súčasťou vodných tokov sú aj brehové porasty so zastúpením bylinného, ​​kríkového a stromového poschodia, ktoré sú biotopom rastlinných a živočíšnych druhov viazaných na vodný tok. Územie pamiatky sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Litovelské Pomoraví a s vtáčím územím s rovnakým názvom.
Medzinárodné združenie leteckých dopravcov
náhľad|300px|Logo
Medzinárodné združenie leteckých dopravcov (prekladané aj ako Medzinárodná asociácia pre leteckú dopravu alebo nesprávne Medzinárodné združenie leteckých prepravcov;, ; skrátene IATA) je medzinárodná organizácia leteckých dopravcov so sídlom v Montreale. Založená bola roku 1945. Stanovuje medzinárodné dohody o tarifách, sadzbách, vzájomnom vyrovnávaní poplatkov, spôsobe služby cestujúcim a dohody o preprave tovaru.
Leteckí dopravcovia majú dohodnutú výnimku, aby mohli spolu konzultovať ceny prostredníctvom tejto organizácie. IATA bola obvinená z kartelového konania a veľa nízkonákladových dopravcov nie je plnohodnotnými členmi IATA.
IATA prideľuje trojpísmenové letiskové kódy, ktoré sa používajú po celom svete (Svoje kódy prideľuje aj organizácia ICAO). Prideľuje aj kódy leteckým spoločnostiam, pozri Kód leteckej spoločnosti IATA
IATA stanovuje aj podmienky pre prepravu nebezpečného nákladu a vydáva príručku Dangerous Goods Regulations, ktorá sa používa ako referenčná príručka pre prepravu nebezpečného nákladu.
Avesnes-en-Val
Avesnes-en-Val je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Großriedenthal
Großriedenthal je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Tulln.
Žije tu 953 obyvateľov (1. 1. 2010).
Forcalquier (obvod)
Forcalquier je obvod v departemente Alpes-de-Haute-Provence a regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 13 kantónov a 87 obcí.
Auvergne
Auvergne môže byť:
Mickey Rourke
Mickey Rourke vlastným menom Philip Andre Rourke Jr. (* 16. september 1952, Schenectady, New York) je americký herec. Účinkuje zväčša v drámach, akčných filmoch a trileroch. Pretože bol cvičený boxer, v 90. rokoch bol obsadzovaný ako profesionálny boxer v malých úlohách.
referencie
1. ^ "The Importance (and Roller-Coaster Ride) of Being Mickey Rourke". The Miami Herald. 2006-08-04. http://www.accessmylibrary.com/coms2/summary_0286-8812771_ITM. Retrieved 2009-01-13.
2. ^ a b Cadwalladr, Carole (2008-11-23). "'I've been to hell. I'm not going back there'". The Observer (London). http://www.guardian.co.uk/film/2008/nov/23/mickey-rourke-interview. Retrieved 2009-01-13.
3. ^ Pop Culture Florida - Google Book Search. books.google.co.uk. http://books.google.co.uk/books?id=OVEk7QcEEKEC&pg=PA57&dq=Mickey+Rourke+boxing+record#PPA57,M1. Retrieved 2009-02-22.
Kostol svätého Jána Krstiteľa (Quebec)
Kostol svätého Jána Krstiteľa je rímskokatolícky kostol v mestskej časti Saint-Jean-Baptiste v Québecu. V roku 1990 bol zaradený na zoznam kanadských historických pamiatok.
História
Pôvodný kostol bol dokončený v roku 1847 ale bol zničený pri požiari v roku 1881, ktorý zasiahol veľkú časť mesta. Súčasná budova bola dokončená v roku 1884, bolo použitých sedem druhov mramoru. Návrh zhotovil architekt Joseph-Ferdinand Peachy v štýle druhého cisárstva. Inšpiroval sa fasádou kostola Sainte-Trinité v Paríži.
V kostole pôsobili ako organisti obaja bratia Gagnovia.
Iné projekty
.
Ambazac (kantón)
Ambazac je francúzsky kantón v departemente Haute-Vienne v regióne Limuzínsko. Tvorí ho sedem obcí.
Nicolov hranol
thumb|Nikolov hranol
Nicolov hranol alebo Nikol je jednolúčový polarizátor; hranol utvorený z dvoch pravouhlých hranolov, vybrúsených z kryštálu islandského vápenca (s ostrými uhlami 68° a 22°) a navzájom stmelených kanadským balzamom.
Prirodzené svetlo dopadajúce do nikolu sa dvojlomom rozdelí na riadny a mimoriadny lúč. Riadny lúč sa na rozhraní hranolov a kanadského balzamu úplne odráža do bočnej steny, ktorá ho absorbuje. Na výstupe z druhej časti nikolu sa získa len lúč mimoriadny. Nikol prepúšťa úplne polarizované svetlo vo zväzkoch, ktorého vrcholový uhol je až 29°.
Plynová zložka kométy
Plynová zložka kométy sú plynové častice v hlave a chvoste kométy.
Nórske národné hádzanárske mužstvo
thumb Nórske národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Nórsko na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách, a medzinárodných zápasoch v hádzanej.
Spišský hrad
Spišský hrad (-normovaný názov ; iné názvy: hrad Spiš, zastarano: Spišský zámok ) je zrúcanina hradu, ktorá zaberá vrchol travertínovej kopy Spišský hradný vrch. Tvorí dominantu širokého okolia na hlavnom cestnom ťahu spájajúcom východoslovenské regióny Spiš a Šariš. Je nielen dôkaz vývoja architektúry od 12. do 18. storočia u nás, ale svojou rozlohou 3,9 ha patrí medzi 6 najväčších hradných komplexov Slovenska (v časoch najväčieho rozmachu). Napriek tomu, že sa vypína nad mestom Spišské Podhradie, katastrálne patrí územiu obce Žehra (jej miestnej časti Hodkovce) v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Hrad je národnou kultúrnou pamiatkou a od roku 1993 je ako súčasť pamiatkového súboru Levoča, Spišský hrad a pamiatky okolia zapísaný v Zozname Svetového dedičstva UNESCO. Od roku 1990 je hradné bralo spolu s hradným komplexom chránené ako chránený prírodný výtvor, od roku 1996 ako národná prírodná pamiatka Spišský hradný vrch. Od roku 2004 je súčasťou chráneného územia európskeho významu v rámci európskej siete chránených území Natura 2000.
Dejiny výstavby
Travertínová kopa s nadmorskou výškou sa vypína dvesto metrov nad okolím. Takmer kolmými stenami, vysokými 20 – 40 metrov, vytvára aj bez kamenných múrov neprístupné a nedobytné miesto. Prirodzená strategická poloha hradného brala, ale aj priľahlých svahov predurčovali toto miesto na osídlenie a je preto úplne prirodzené, že bolo kontinuálne obývané takmer bez prerušenia od 5. tisícročia pred Kr. až po spustnutie hradu v 18. storočí.
Praveké a včasnohistorické osídlenie
Dôkaz o osídlení tohto územia už v období paleolitu podáva množstvo archeologických nálezov. Od nepamäti pretínali toto miesto dôležité obchodné cesty spájajúce juh Európy so severom a východ so západom.
left|náhľad|Pohľad na zrúcaninu hradu zo severuTerajší hradný kopec tvoril oddávna prirodzené útočisko miestnych obyvateľov. Jedno z prvých známych osídlení pochádza z neolitu, kedy sa tu usídlil ľud tzv. bukovohorskej kultúry. Nositelia tejto kultúry husto osídľovali územie východného Slovenska nielen na nížinách, ale aj na miernych vyvýšeninách a návršiach. Ich prítomnosť na spišskom hradnom vrchu dokumentujú početné nálezy keramických výrobkov a kamenných nástrojov.
El Alto (department)
Department El Alto leží juhovýchodne od centra provincie Catamarca na severozápade Argentíny a je jedným zo 16 departmentov provincie.
Spišský hrad
Keltské osídlenie
Najrozsiahlejšie a najintenzívnejšie ranohistorické osídlenie hradného kopca spadá do obdobia prelomu letopočtov a viaže sa k prítomnosti ľudu s tzv. púchovskou kultúrou. Nositeľom tejto kultúry bol pravdepodobne keltský kmeň Kotínov. V hospodárskej sfére hrali u tohto etnika dôležitú úlohu chov dobytka, ťažba a spracovanie železnej rudy. Opevnené hradisko tvorilo pravdepodobne akési správne centrum tohto ľudu vo východnej časti Spiša. O vyspelosti tohto etnika svedčí množstvo archeologických artefaktov, napr. strieborné mince tzv. spišského typu, pochádzajúce pravdepodobne z obdobia 1. storočia pred Kr.
El Alto (department)
Na severe hraničí s departmentom Santa Rosa, na východe s provinciou Santiago del Estero, na juhu s departmentmi La Paz a Ancasti a na západe s departmentmi Valle Viejo a Paclín.
Spišský hrad
Keltské osídlenie
right|náhľad|250px|Pohľad na stredné a dolné nádvorie zrúcaniny Spišského hraduHradisko na skalnom masíve bolo už v tom čase obohnané obranným valom s vnútornou kamennou konštrukciou. Územie vymedzené hradbami, s hlavným vchodom na východnom svahu, bolo intenzívne využívané. Najväčšia plocha pripadala na obytné budovy a hospodárske objekty rôzneho využitia. Jedným zo zistených objektov pochádzajúcim z týchto čias bola svätyňa, ktorej základy zaberali plochu 6,5 x 19 metrov, s kamennou podmurovkou a zrubovou drevenou konštrukciou.
El Alto (department)
Hlavné mesto departmentu má rovnaký názov El Alto.
Polarizátor
300px|right|thumb|Drôtený polarizátor
Auvergne (región)
Auvergne (Auvèrnhe alebo Auvèrnha po okcitánsky) je historická oblasť a bývalý francúzsky administratívny región vo Francúzskom stredohorí.
Polarizátor
Polarizátor je zariadenie, pomocou ktorého sa premieňa prirodzené svetlo na polarizované.
Auvergne (región)
Skladal sa zo štyroch departementov — Allier, Cantal, Haute-Loire a Puy-de-Dôme. Hlavným a najväčším mestom bol Clermont-Ferrand (137 000 obyvateľov), ďalšie významné mestá sú napr. Montluçon (40 000), Aurillac (29 000), Vichy (25 000), Moulins (21 000) a Le Puy-en-Velay (20 000).
Spišský hrad
Keltské osídlenie
Koncom 2. storočia po Kr. však bolo hradisko náhle opustené. Na ďalších viac ako deväťsto rokov dovtedy životom pulzujúci kopec osirel. Na prelome 5. – 6. storočia sa začali v širšom okolí objavovať prví Slovania a Slovanky. Následné slovanské osídlenie sa lokalizovalo na susednej planine vyvýšeného Dreveníka v podobe rozľahlého opevneného hradiska.
Auvergne (región)
Od roku 2016 bol spolu s regiónom Rhône-Alpes zlúčený do nového regiónu Auvergne-Rhône-Alpes.
Polarizátor
Využíva sa pritom dvojlom, dichroizmus alebo odraz svetla pod Brewste­rovým uhlom, pri ktorom odrazený a lomený lúč svetla sú navzájom kolmé. Obyčajne sa na polarizáciu používajú hranoly z kryštálov (nikol) a polaroidy.
Spišský hrad
Stredoveký hrad
Obdobie od 10. do polovice 13. storočia bolo naplnené bojmi za formovanie raného uhorského štátu. Najmä existujúce slovanské i staršie hradiská poskytli novému štátu potrebné opevnené body. Tak sa v priebehu 11. storočia pomaly vracal na spišský hradný kopec život. Prelom 11. a 12. storočia sa už niesol v znamení intenzívneho osídľovania hradného kopca, čo sa odzrkadlilo v rozsiahlej stavebnej činnosti. Postupne tu začal vznikať stavebný komplex nebývalých rozmerov. Priaznivý vývoj narušil v prvej polovici 13. storočia pustošivý mongolský vpád, ktorý vyvolal akútnu potrebu zabezpečenia krajiny pred vonkajším nepriateľom.
Ústredným objektom hradiska bola mohutná kruhová obytná veža na najvyššom bode hradného brala. Veža bola však krátko po svojom vzniku zničená pravdepodobne tektonickou poruchou a nahradená v prvej tretine 13. storočia dnešnou, postavenou v jej tesnom susedstve. V prvej tretine 13. storočia postavili na šiji brala v mohutnom opevnení priestranný poschodový románsky palác, krátko nato vznikla aj hradná kaplnka situovaná v centrálnej polohe, ktorá slúžila županovi, ale pravdepodobne aj prepoštovi, ktorý sa usídlil na úpätí hradu vo vežovej stavbe v priestore dnešného románskeho predhradia.
Do obdobia začiatku 13. storočia spadá i najstaršia písomná zmienka týkajúca sa Spišského hradu. V listine z roku 1209 sa spomína predaj pozemkov na tomto území spišskému prepoštovi Adolfovi. Listina hovorí, že toto územie bolo vyňaté z právomoci spišského župana, čo znamená, že stredisko župy – hrad – tu musel zákonite existovať.
Začiatok 13. storočia bol obdobím mohutnej stavebnej aktivity na hrade. Po celom obvode koruny skalného masívu vzniklo rozľahlé opevnenie s novým vstupom s padacou mrežou. Na najstrmšej časti brala vznikol dvojposchodový palác s hospodárskym prízemím. Ďalšou stavbou bola valcová veža v strede nádvoria, funkčne určená na obranu hradu.
left|náhľad|Dolné nádvorie s rekonštruovanými kruhovými základmi tzv. Jiskrovej pevnôstky z prvej polovice 15. storočia. V teréne sú zreteľné stopy vodnej priekopy, ktorou bola stavba obohnaná. Spišský hrad bol jedným z mála hradov, ktoré odolali ničivému mongolskému vpádu v roku 1241, napriek tomu ešte zosilnili jeho opevnenie. Na stavebných prácach v 13. storočí sa podieľali severotalianski kamenárski majstri, ktorí neskôr pracovali aj na stavbe Spišskej Kapituly a v Spišskom Štvrtku, ako aj na iných stavbách v okolí. Významnou stavbou, pochádzajúcou z tohto obdobia, ktorá však neprežila neskoršie stavebné úpravy, bola románska kaplnka, nachádzajúca sa nad vstupnou bránou.
V druhej polovici 14. storočia vzniklo na hrade prehradením existujúceho priestoru nové veľké predhradie – stredné nádvorie – vymedzujúce plochu 150 x 60 metrov. Dolný hrad – rozmerné dolné predhradie bolo vymedzené opevňovacím múrom, dvoma obytnými vežami a vstupnou vežou.
Polovica 15. storočia znamenala pre dejiny Spišského hradu z celouhorského hľadiska významné obdobie. V roku 1437 zomrel kráľ Žigmund Luxemburský a kráľovná Alžbeta Luxemburská povolala na ochranu záujmov svojho syna Ladislava bratrícke vojská Jána Jiskru z Brandýsa. Ten po ovládnutí okolitého územia sa zameral na dobytie hradu. Po prvom neúspešnom pokuse sa mu však po dohovore s vtedajším hradným kapitánom podarilo hrad ovládnuť.
Hrad, ktorý sa stal Jiskrovým sídlom, zažil nový stavebný rozmach. Jeho výsledkom bol vznik nových stavieb na hrade a nového opevnenia predovšetkým dolného nádvoria. Prvou stavbou, datovanou do tohto obdobia a na toto miesto, bola kruhová pevnôstka (tzv. Jiskrova) s priemerom sedemnásť metrov.
Zápoľskí, Turzovci, Čákiovci
náhľad|Rekonštruovaná časť barbakanu z druhej polovice 14. stor. pred vstupnou bránou do stredného hradu Po odchode Jiskrovej armády toto nádvorie prakticky stratilo význam. Pre ďalších majiteľov hradu sa obrana nádvoria stala nemysliteľnou a nádvorie sa využívalo iba na hospodárske účely.
Burgundsko (región)
Burgundsko, po francúzsky Bourgogne, je francúzsky administratívny región.
Spišský hrad
Zápoľskí, Turzovci, Čákiovci
Druhá polovica 15. storočia, ktorá v politickom živote na Slovensku znamenala určité uvoľnenie po husitských nepokojoch a boji o trón, priniesla relatívnu hospodársku prosperitu, odrážajúcu sa aj v stavebnej činnosti. Šľachta prestavovala staršie hrady v duchu neskorej gotiky, náročnej na tvarove prečlenenú architektúru a rozmerné nástenné maľby.
Akvitánsko
Akvitánsko alebo Akvitánia, po francúzsky Aquitaine, je francúzsky administratívny región. Je to aj historické územie.
Heuilley-sur-Saône
Heuilley-sur-Saône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Spišský hrad
Zápoľskí, Turzovci, Čákiovci
K najbohatšej šľachte patrili aj Zápoľskí, majitelia početných panstiev a hradov. Za bojové zásluhy a vernosť panovníkovi daroval v roku 1465 Matej Korvín Zápoľskovcom Spišský hrad do dedičnej držby aj s titulom dedičného grófa. Spolu s hradom dostali i jedenásť slobodných spišských miest. Keď sa Zápoľskovci stali pánmi Spišského hradu, napriek viacerým hradným panstvám, sa stal ich základňou, čo zdôraznili i stavebnou premenou jeho areálu na šľachtické sídlo zodpovedajúce svojmu významu. Po obnove poškodených častí začali s jeho prestavbou. V prvej etape prác bolo ich hlavnou myšlienkou udržať románsky palác ako hlavný objekt. Nasledujúce dve prestavby, aj úprava románskeho paláca, znamenali vznik nových budov a gotickej kaplnky so vstupmi od paláca, ktorú postavili na voľnom priestranstve na nádvorí. left|náhľad|Časť muriva severného opevnenia dolného nádvoria s obrannou baštou Do obdobia panstva Zápoľskovcov spadá ešte jedna významná udalosť. 2. februára 1487 sa tu palatínovi Štefanovi Zápoľskému a jeho manželke Hedvige narodil syn Ján, neskorší uhorský kráľ.
Akvitánsko
Dejiny
Pôvodne bolo Akvitánsko historické územie medzi Pyrenejami a riekou Garonnou. Najstarším známym obyvateľstvom boli kmene Iberov. V 6. a 5. storočí sa tu usadili Kelti. K Rímu bolo Akvitánsko pripojené roku 56 pred Kr. Caesarom. Za cisára Augusta sa stala rímskou provinciou, ktorá zaberala takmer tretinu územia celej Galie. V rokoch 412 – 418 sa v Akvitánsku usadzovali kmene Vizigótov, ktorí tu založili Vizigótsku ríšu.
Heuilley-sur-Saône
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Spišský hrad
Zápoľskí, Turzovci, Čákiovci
Spišský hrad, ktorý sa v prvej polovici 16. storočia stal predmetom vnútorných sporov, často menil majiteľov. Napokon pripadol novému rodu – Turzovcom. Počas ich panstva boli stavebné úpravy ovplyvňované novým výtvarným prejavom – renesanciou, ktorej prílevu napomáhal intenzívny obchodný styk Turzovcov so zahraničím. Vo vlastníctve Turzovcov však hrad nebol ani jedno storočie. Už v tridsiatych rokoch 17. storočia rod spišskou vetvou vymrel po meči. Hrad sa stal predmetom dedičských sporov.
Heuilley-sur-Saône
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Spišský hrad
Zápoľskí, Turzovci, Čákiovci
Kráľovským rozhodnutím sa napokon Spišský hrad dostal v roku 1639 do vlastníctva nových a posledných majiteľov – Čákiovcov, v ktorých majetku ostal až do roku 1945. Tí pristúpili k zásadnej prestavbe hradu. Prvým predstaviteľom rodového vlastníctva na hrade bol Štefan. Čákiovci poznamenali Spišský hrad značnými stavebnými zmenami, prebiehajúcimi od štyridsiatych rokov 17. storočia až do roku 1663. Nádvorie horného hradu bolo scelené do spojených krídiel, pred ktoré predstavali arkády, pričom zmenili aj funkciu starších budov na hospodárske (v románskom paláci umiestnili zbrojnicu). Zmenili vstup a prispôsobili ho na delovú obranu.
Akvitánsko
Dejiny
V roku 507 bolo územie Akvitánska dobyté a pripojené k Franskej ríši kráľom Chlodovikom. Spojením s Gaskonskom sa vytvorilo Akvitánske vojvodstvo, ktoré bolo dlho najsilnejším vojvodstvo vo Franskej ríši. Jeho samostatnosť zrušil až Karol Veľký v roku 769, keď vojvodstvo spojil s ríšou a o niečo neskôr mu pridelil titul kráľovstva, na čele ktorého stal Ľudovít Pobožný. Po rozdelení Franskej ríše v roku 843 sa Akvitánsko, znova ako suverénne vojvodstvo, stalo súčasťou Západofranskej ríše (Francúzska).
Heuilley-sur-Saône
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spišský hrad
Zápoľskí, Turzovci, Čákiovci
Nové meniace sa spoločenské podmienky mali podstatný význam na ďalší osud hradu. Obranné nároky sa znižovali a údržba hradu vyžadovala čoraz vyššie náklady. S pribúdajúcim časom sa hradné panstvo postupne odsťahovávalo do novovybudovaných kaštieľov pod hradom (do Hodkoviec, neskôr aj Bijacoviec) a hrad začal neúprosne chátrať.
Ešte raz však bolo treba hrad opevniť v súvislosti s udalosťami počas protihabsburských povstaní Imricha Tököliho (Thököly) a Františka II. Rákociho (Rákóczi). Nasťahované cisárske vojsko prelomilo vysoké steny v hornom hrade pri paláci tak, aby mohlo delami ohrozovať cestu od Braniska k Levoči. Uprostred nádvoria zriadili ďalšie stanovište diel. Po ich odchode ostala na hrade iba malá posádka, ktorú rodina vydržiavala. Hrad začal pustnúť. Dielo skazy dokončil náhly požiar v roku 1780.
Avremesnil
Avremesnil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Spišský hrad
19. a 20. storočie
Rozľahlý stavebný komplex hradu, úzko spojený s bezpočetnými historickými udalosťami, bol predmetom záujmu bádateľov už v druhej polovici 19. storočia, a to tak z hľadiska dejín architektúry, ako aj historického odkazu zachovaných písomných správ. náhľad|Horný hrad
Avremesnil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Spišský hrad
19. a 20. storočie
Už v tomto období možno hovoriť o istých náznakoch pamiatkovej starostlivosti. V roku 1865 sa Spišský hrad ako významná historická a fortifikačná pamiatka stal predmetom záujmu cisársko-kráľovskej komisie pre výskum a záchranu stavebných pamiatok. Vzhľadom na rozsiahlu deštrukciu hradného muriva i samotných objektov hradného areálu sa však upustilo od záchrany hradu v podobe konzervačných prác. Hlavné úsilie sa sústredilo na zhromažďovanie písomných a hmotných prameňov. Možno povedať, že chátranie hradu pokračovalo i v tomto období, čomu v nemalej miere napomáhali i miestni obyvatelia, využívajúci uvoľnené časti muriva ako stavebný materiál.
Avremesnil
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spišský hrad
19. a 20. storočie
K zastaveniu deštrukčných aktivít prišlo až po skončení druhej svetovej vojny. Už v roku 1945 bol hrad spolu s inými významnými pamiatkami vyhlásený za štátny kultúrny majetok.
Španielske národné hádzanárske mužstvo
thumb|vpravo|350 px|Španielske národné hádzanárske mužstvo (2013) vpravo|thumb|250 px|[[David Barrufet - kapitán bronzového tímu z Olympijských hier 2008]] Španielske národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Španielsko na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách, a medzinárodných zápasoch v hádzanej.
Spišský hrad
19. a 20. storočie
Priestory hradu, vysunutej expozícii Spišského múzea, sú verejnosti prístupné. Sprístupnené sú viaceré objekty – na dolnom nádvorí tzv. náučná trasa, ktorej súčasťou (popri sprístupnených častiach ochranného hradobného múru) sú zachované a rekonštruované základy kruhovej pevnosti Jiskrových vojsk, ďalej barbakan západnej brány stredného nádvoria zo 14. storočia, základy pravekej stavby kultového charakteru, ako aj základy časti hospodárskych budov zo 17. storočia. V roku 1985 sa sprístupnila v stavebnom komplexe renesančnej arkádovej chodby a západných gotických palácov na hornom hrade historická expozícia, prezentujúca doklady o osídlení hradného brala od najstarších čias až po výstavbu hradu, a na dokumentáciu politickej a vojenskej moci šľachty, s dôrazom na obrannú bojovú techniku hradu v 15. – 16. storočí a na feudálnu justíciu.
Hrad v kontexte historických udalostí
Spišský hrad predstavuje nielen unikátnu stavebnú pamiatku, ale zasluhuje aj všeobecnú pozornosť svojím významným zástojom v dejinách regiónu i celej krajiny. Mnohé historické udalosti či osudy historických osobností sa priamo viažu na tento hrad.
Jedným z prvých dokladov, potvrdzujúcich existenciu hradu, je listina, ktorou kráľ Belo IV. 19. septembra 1249 potvrdil spišskému prepoštovi vlastníctvo obce Jablonov. V listine sa súčasne spomína povolenie „in castro nostro Scypus“ (t. j. na našom hrade Spiš) postaviť vežu a palác.
Z polohy hradu priamo vyplývala jeho obranná funkcia. Súčasne mala hradná posádka kontrolovať neďaleké obchodné cesty na Spiš zo všetkých smerov. V čase ohrozenia mala posádka obsadiť okolité priesmyky a odraziť protivníkove vojská. Z toho vyplývala i ďalšia dôležitá funkcia – bol súčasne strediskom Spišskej župy a sídlom správcu kráľovských majetkov na Spiši.
Hrad ako kráľovský majetok bol neustále predmetom sporov, ktoré vždy prepukli v plnej sile po smrti kráľa čí ním ustanoveného majiteľa. V súvislosti s tým možno o Spišskom hrade hovoriť ako o akomsi údelnom kniežatstve v rámci Uhorska, kedy sa jeho majiteľmi stávali členovia kráľovskej rodiny (v prvej polovici 13. storočia bol v majetku vojvodu Kolomana, mladšieho brata Bela IV., o storočie neskôr Štefana, brata Ľudovíta I. Veľkého z Anjou). náhľad|left|Expozícia historických zbraní v tzv. arkádovej chodbe