cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Operácia Deliberate Force
Dohra
V dôsledku etnických čistiek zahynulo 1.000 civilistov a vojnových zajatcov a z domovov bolo vyhnaných 150.000 Srbov. Cieľom rozsiahlej chorvátsko-moslimskej ofenzívy bola tiež snaha dobyť Banja Luku. Táto hrozba prinútila Srbov ustúpiť a zasadnúť k rokovaciemu stolu. Krátko po tom, 21. novembra 1995, bola v americkom Daytone uzatvorená mierová dohoda, ktorá vojnu v bývalej Juhoslávi ukončila. Ako dôsledok Daytonskej zmluvy územie Republiky Srbskej zredukovaná na 49% teritória bývalej Socialistickej republiky Bosny a Hercegoviny, a to podľa vôle americkej vlády moslimom bol daný koridor zo Sarajeva do Goražde.
Bezpečnostná rada OSN následne prijala rezolúciu o rozmiestnení mierových síl v BaH pod vedením NATO pod názvom Implementačné sily.
Ľadový potok (prítok Popradu)
Ľadový potok je potok vo Vysokých Tatrách, na území okresu Poprad. Meria.
Vyteká z Ľadového plesa mengusovského v nadmorskej výške pod severozápadným svahom Končistej. Preteká Zlomiskami sprvu juhozápadným smerom, sprava priberá prítok spod Zlomiskovej veže a pokračuje viac-menej západným smerom. V nadmorskej výške cca ústi do Popradského plesa, pričom sa vetví na dve ramená, pravé rameno sa vlieva priamo pri horskom hoteli na brehu plesa.
Baluchovský potok
Baluchovský potok je potok na Strednom Považí, v severnej časti okresu Púchov. Je to pravostranný prítok Bielej vody, meria 3,2 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Lazianska vrchovina, na severovýchodnom svahu vrchu Paseky (710,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 585 m n. m. Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na severovýchod, potom sa prudko stáča a ďalej už pokračuje juhovýchodným smerom. Na hornom toku nepriberá prítoky, na dolnom toku tečie po hranici CHKO Kysuce. Pri samote Blahovci priberá pravostranný prítok z juhovýchodného svahu Pasiek, z tej istej strany tiež prítok z oblasti Dubkovskej jamy a zľava prítok prameniaci východne od osady Javorové. Nasledujú pravostranné prítoky, najprv prítok ústiaci pri osade Baluchovci a posledný prítok stekajúci od osady Olšová. Napokon tečie k ústiu na východ cez intravilán obce Lazy pod Makytou, kde ústi v nadmorskej výške cca 389,5 m n. m. do Bielej vody.
Maškovce
Maškovce sú obec na Slovensku v okrese Humenné.
Kostrzyn nad Odrą
Kostrzyn nad Odrą je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat gorzowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 17 674 obyvateľov (30. 6. 2007).
STS-102
STS-102 bola misia amerického programu raketoplánov, konkrétne stroja Discovery v marci 2001. Hlavným cieľom letu bola výmena prvej a druhej posádky Medzinárodná vesmírnej stanice.
1. posádka (iba pristátie)
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Gmina Czernice Borowe
Gmina Czernice Borowe je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 120,31 km² a žije tu 4029 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 33,49 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Przasnysz.
Saint-Privat-de-Vallongue
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gras
Gras je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Gras má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Gras má 537 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Rýchle správy
Rýchle správy (iné názvy: instant messaging, odosielanie/posielanie/zasielanie okamžitých správ, rýchle posielanie/zasielanie správ, okamžitý messaging, okamžité spracovanie správ), skr. IM, je systém alebo spôsob na komunikáciu prostredníctvom textových správ, ktoré sa posielajú prostredníctvom počítačovej siete v reálnom čase.
Používajú sa protokoly ako napríklad ICQ,Skype alebo XMPP. Ide o komunikáciu v reálnom čase najčastejšie medzi dvoma osobami písaným textom cez IM program komunikujúcim prostredníctvom internetu.
Dejiny
Prvým z voľne dostupných programov pre instant messaging širokej verejnosti bol ICQ predstavený v roku 1996 izraelskou firmou Mirabilis. Vďaka jeho veľmi rýchlemu rastu sa stal hrozbou pre komerčnú IM sieť amerického poskytovateľa internetu AOL Instant Messenger, ktorý na to zareagoval zakúpením firmy Mirabilis. Počas niekoľkých rokov bolo vyvinutých mnoho alternatívnych IM klientov (Yahoo! Messenger, MSN Messenger,Skype, Excite, Ubique, či bezpečnejší program Lotus Sametime od firmy IBM), každý s vlastným protokolom (pochopiteľne navzájom nekompatibilným). Užívatelia preto museli používať aj niekoľko klientov zároveň. S veľkým úspechom sa preto stretli multiprotokolové klienty ako Pidgin (predtým Gaim), Miranda, Trillian, SIM alebo Kopete. S ICQ je taktiež kompatibilný nenáročný ruský klient QIP, ktorý podporuje iba túto sieť (v novej verzii QIP Infium už podporuje aj sieť XMPP a XIMMS), ale je stabilnejší a ľahšie nastaviteľný ako Miranda, ktorá však podporuje mnoho rozšírení a oveľa viac protokolov. Rozdiely medzi protokolmi zotiera otvorený XMPP protokol pre IM, ktorý dokáže okrem iného pomocou takzvaných transportov komunikovať i s ostatnými sieťami.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kečovo
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kečovo v okrese Rožňava.
Kożuchów
Žije tu 9718 obyvateľov (31.12.2012).
Inchrómovanie
Inchrómovanie je druh chemicko-tepelného spracovania ocele, pri ktorom sa jej povrch nasycuje chrómom. Proces prebieha žíhaním výrobku v práškovom ferochróme pri teplote okolo 1000 °C. Chróm vniká do hĺbky 0,1 mm. Inchrómovaním sa zvyšuje odolnosť proti účinkom slanej vody.
Gmina Czernichów (powiat krakowski)
Gmina Czernichów je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 83,8 km² a žije tu 12851 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 153,35 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kraków.
Gish
Do roku 1994 bol Gish najlepšie predávaným albumom vydaným nezávislým labelom.
Nickel
Nickel alebo niklák môže byť v USA a Kanade:
Nickel môže byť aj priezvisko:
Václav I. (český kráľ)
Nadviazal na otcove politické úspechy a dokázal zúročiť jeho zisky. Počas jeho vlády české krajiny doháňali v hospodárskej aj kultúrnej sfére oneskorenie za vyspelejšími oblasťami južnej a západnej Európy.
Životopis
Od detstva bol zvláštny – neurotický, možno psychicky chorý. Miloval potulky hlbokým lesom a vášnivo lovil. Pri jednej loveckej akcii nešťastne prišiel o oko. Zvláštne znie informácia kronikárov o tom, že kráľ Václav neznášal zvuk kostolných zvonov. Vyvolával u neho kruté bolesti hlavy a akési záchvaty podobné epilepsii. Preto kdekoľvek sa objavil, tam počas jeho prítomnosti museli všetky zvony zmĺknuť. Podľa lekárov je to choroba nazývaná idiosynkracia – t. j. zvýšená precitlivenosť voči určitým frekvenciám zvukového vlnenia. Jednooký Václav I. otvoril dvere Čiech dokorán novému gotickému slohu, chcel byť naozajstným rytierom, podľa všetkých pravidiel, a podporoval všetky rytierske rády, obrady a turnaje. V gotickom slohu bol vystavaný nový ženský kláštor zasvätený svätému Františkovi, ktorého prvou opátkou sa stala Václavova sestra Anežka (neskoršie, v roku 1989, vyhlásená za svätú). K výraznému zlepšeniu ekonomických pomerov prispela tzv. kolonizácia, spojená s premenou lesov a močiarov na úrodné polia. Kolonizácia trvala dlhý čas, prakticky až do polovice 14. storočia. Jej súčasťou tiež bolo zakladanie miest ako stredísk remeselníckej a obchodnej činnosti. Zatiaľ čo na kolonizácii vidieka sa podieľalo české etnikum a početní prisťahovalci z preľudnených nemeckých oblastí, rozvoj veľkých miest súvisel predovšetkým s aktivitou nemeckého živlu. Platilo to tiež aj o pražskom podhradí, ktorého pravá strana (neskôr Staré Mesto) obdržalo po roku 1230 mestské práva, ako aj výsadu obohnať areál hradbami. Mimoriadneho významu krajina dosiahla vďaka vtedy výdatným strieborným baniam v Jihlave. Nemecký bol aj ráz Václavovho okolia. K najobľúbenejším hradom Václava I. patril Zvíkov. Nechal ho vybudovať francúzskymi staviteľmi v novom gotickom slohu a do veže nazývanej Markomanka, dal uložiť všetky korunovačné klenoty.
Počas jeho vlády napadli stredoeurópske štáty výbojné tatárske kmene. Keď vyplienili Rusko, dali sa ďalej na západ. Keď sa dostali do Sliezska, kráľ Václav I. vytiahol s vojskom na pomoc svojmu švagrovi, sliezskemu vojvodovi Henrichovi II. Pobožnému, ale prišiel neskoro. Vojvoda bol útokom tatárskej hordy zaskočený v bitke pri Legnici, jeho vojsko bolo zmasakrované a vojvodove telo zostalo ležať na bojisku bez hlavy. Lovci lebiek boli bohatší o ďalšiu významnú trofej. Václav sa pokúsil Tatárov dohnať, ale tí sa rozdelili a cestou do Uhorska pustošili Moravu. Nezdržovali sa obliehaním hradov a opevnených miest, išlo im iba o to, aby dokonale vyplienili krajinu, pobrali korisť a ozdobili sa „skalpmi“. Ku koncu vlády zlomil povstanie syna Přemysla II. Otakara, ktorého časť šľachty zvolila za mladšieho kráľa. Princ síce na čas skončil vo väzení, ale jeho dejinná chvíľa sa už nezadržateľne blížila.
Václav I. Jednooký zomrel 23. septembra 1253 na svojom dvore v Počáplích a je pochovaný na pražskom Starém Městě v ním založenom Kláštore na Františku (v opukovej hrobke pod podlahou kláštorného Kostola svätého Salvatora).
Rodinné pomery
Václavovou manželkou bola od roku 1224 Kunhuta Švábska (1200 – 1248), s ktorou mal päť detí:
Luk
Luk je strelná zbraň. Skladá sa z pružného lučišťa, najčastejšie dreveného, a nepružnej tetivy. Strieľajú sa z neho šípy, najčastejšie drevené, ktoré môžu mať na jednom konci operenie, kvôli vylepšeniu letových vlastností a na druhom kovový hrot.
Streľba z luku sa nazýva lukostreľba.
Pravek
Vynález luku a šípu spadá podľa vedeckých odhadov do staršej kamennej doby, takže vek luku a šípu je asi 50 000 rokov.
Širšie použitie a zdokonalenie luku prišlo o 10 tisíc rokov neskôr ľudmi, ktorí prišli pravdepodobne z Ázie. V tejto dobe sa medzi inými zbraňami objavujú aj pazúrikové hroty šípov. Vynález týchto hrotov asi už nebol vynálezom v pravom slova zmysle, ale iba zmenšením hrotov na oštepy, ktorých výroba bola zvládnutá skôr.
Pravekí umelci, ktorých maľby sú dodnes uchované v rôznych jaskyniach v Škandinávii, Španielsku a Francúzsku, potvrdzujú skutočnosť, že to tak bolo. Hlinková maľba v jaskyni Cueva de los Caballos pri Albocarer v Španielsku, nazvaná „Lov jeleňov“, veľmi dobre znázorňuje spôsob lovu zveri a vyspelosť streľby z luku v tej dobe. Luky dosahovali dĺžky okolo dvoch metrov a časom dosiahla ich výroba vzhľadom na miestne podmienky určitú dokonalosť. Šípy boli dlhé asi 1 meter a špička bola iba zrezaná. V staršej kamennej dobe už človek bežne vybavoval šípy kamennými hrotmi.
Pretože šípy vyrobené iba zrezaním hrotu neboli nikdy nájdené, čo je spôsobené obmedzenou trvanlivosťou dreva, a teda zachovali sa iba hroty šípov, je nutné považovať túto úvahu za špekuláciu. Pravdepodobne je pravda, že dĺžka šípov bola veľká, pretože prvé luky boli skôr vrhačmi oštepov ako ďalekonosnou zbraňou. To bolo predmetom ďalšieho vývoja. Vtedajší lovci nepotrebovali nijak veľký dostrel a mimoriadnu presnosť zásahu tiež nie. Svoju korisť vo väčšom počte obstúpili, kým nebola zahnaná do nejakej prírodnej pasce a potom ju zasypali kameňmi, oštepmi alebo šípmi. Je ale paradoxom, že čím boli zbrane dokonalejšie, tým viac zvierat prežilo, pretože jednou z najúčinnejších metód lovu bolo zahnanie celého stáda, niekedy aj pomocou ohňa, na okraj skalného útesu, pod ktorým všetky zvieratá našli smrť, či zahynuli na následky zranení. Ako potrava pre lovcov bola využitá iba malá časť takto ulovených zvierat. Tento spôsob lovu mohol podľa vedcov viesť až k vyhubeniu niektorých druhov zvierat.
Starovek
Gréci a spočiatku aj Rimania streľbou z luku skôr trpeli a lukostrelcov si do svojich vojsk najímali. Lukostrelecké oddiely boli však neskôr súčasťou rímskych légií. Gréci spravili z lukostreľby národný šport a lukostreľba bola jednou z hlavných udalostí olympijských hier, usporadúvaných každé štyri roky k pocte boha Dia. Okrídlený boh Cupido (Eros) či rímsky Amor sa podľa gréckych bájí a povestí snaží raniť svojim šípom tých, ktorí dosiaľ nepoznali lásku a stal sa ich symbolom. Tiež grécka bohyňa lovu Artemis(rímska Diana) je znázorňovaná s lukom v ruke. Orla, ktorý každý deň prilietal trápiť Prometea pripútaného k skale zabil šíp hrdinu Herakla. Hrdina trójskej vojny Achilles bol zabitý zásahom šípu do jediného zraniteľného miesta na tele – päty. Ďalší hrdina, kráľ Odyseus, musel obhajovať svoju kráľovskú a manželskú pozíciu na ostrove Ithaka s lukom v ruke.
O dôležitosti luku a šípu v histórii ľudstva nemožno pochybovať a je asi smutnou pravdou, že touto zbraňou bolo v priebehu vekov zabitých viac ľudí, než všetkými modernými zbraňami dohromady. Ale musíme chápať, že na rozdiel od dneška, keď sa často na lukostreľbu pozerá ako na čosi exotické, archaické a okrajové, pritom bola v dávnych dobách niečím úplne samozrejmým. Dôvod bol prostý: iná tak účinná strelná zbraň jednoducho v tom čase neexistovala.
Skýti, ktorí si podmanili celé národy sa stali aj ich učiteľmi v lukostreľbe. Zaraďovali zdatných mužov týchto národov do svojich vojsk, kde ich vyučili k dokonalej streľbe z luku. Tak podmanené národy ovládli luk a streľbu z neho a často ho potom použili proti svojim podmaniteľom. Skýti používali luk z dreva, zvieracích trakoch a kostí. Tvar luku sa veľmi podobal tradičným lukom, dodnes používaných v dnešnom Mongolsku, Tibete a Kórei.
Stredovek
Vynikajúcu zručnosť vo výrobe a používaní luku dosiahli Turci. Križiaci na svojich vtedajších výpravách veľmi trpeli tureckou (vtedy saracénskou) zručnosťou v streľbe lukom.
Podobne ako americkí Indiáni, obiehali Turci svojich nepriateľov na koňoch a strieľali na nich z krátkych lukov. Tieto krátke turecké luky boli zlepované z viacerých druhov driev a vyznačovali sa dôkladnou výzdobou. Je zaujímavé, že susedné národy Turkov – africké kmene – napriek tomu, že mali po stáročia kontakt s Rimanmi, Grékmi a Turkami, neprebrali nič z ich pokroku v lukostreľbe a dodnes používajú luky a šípy, podobajúce sa omnoho starším lukom. Luky afrických lukostrelcov sú dodnes vyrábané z ohnutých stromčekov alebo vetiev, často bez zárezov na tetivu, ktorá sa zhotovuje z kože, sušených čriev alebo povrázkov a pripevňuje sa iba priviazaním. Hroty šípov sú často napustené jedom a tak zabíjajú zver alebo nepriateľov. Je možné, že práve účinné šípové jedy spôsobili, že zdokonaľovanie a technický vývoj luku neboli považované za dôležité. Stačilo najmenšie zranenie a zvyšok práce vykonal jed…
V roku 1911 liečil americký lekár Saxton Pope chorého indiána z kmeňu Yani, od ktorého sa neskôr naučil strieľať z luku a loviť nim. Jeho kniha „Lov lukom a šípom“ a filmy, ktoré boli o love lukom natočené, vzbudili opäť záujem americkej verejnosti o lukostreľbu. Je pravda, že veľká časť amerických lukostrelcov sa venuje lovu zvierat aj dnes.
Luk indiánov z orinockých pralesov je veľmi dlhý – meria asi 2 metre a takisto dlhé sú aj jeho šípy s otráveným hrotom. Ako je uvedené v poznámke vyššie, luky a šípy sa v Severnej Amerike objavili až v 1. tisícročí pred Kr. Ich predchodcom tam bol jednoduchý vrhač oštepov či kopijí, tzv. atlatl. Tým sa vymršťovali kratšie oštepy a kopije s väčšou účinnosťou, ako keby sa vrhali bežným spôsobom. Na atlatli, ktorý nemá s lukom po technickej stránke nič spoločné, je ale zaujímavé, že vrhacia sila nepôsobí v ťažisku, ale na konci vrhanej kopije alebo oštepu. Tak isto sa deje aj pri luku, resp. šípe. Tento či podobný nástroj na vrhanie oštepov je možné vidieť dodnes pod názvom „vumera“ u primitívnych austrálskych domorodcoch.
V stredoveku až do 16. storočia rozkvitalo v Európe lukostrelectvo vo veľkej miere. Vynikajúcimi výrobcami lukov boli Sasi. Briti podľahli v rozhodujúcich bitkách Sasom práve kvôli výbornej streľbe ich lukostrelcov. Luky Sasov boli nevalného vzhľadu, zhotovené z brestu, ale veľmi silné a priebojné na kratšie vzdialenosti. Uvádza sa, že meno „Škót“ vzniklo od staroanglického „sciot“, čo znamenalo lukostrelec. Anglické luky boli značne dlhé a pôvod je priznávaný bojovným Normanom a Vikingom, ktorí streľbou z lukov pod vedením svojho vojvodcu Viliama Dobyvateľa vyhrali viacero bitiek.
Angličania používali luk viac než ostatné národy a ich lukostrelci rozhodli aj niekoľko veľkých bitiek (Bitka pri Kreščaku). Lukostrelci vtedy plnili úlohu akejsi „lukostreleckej prípravy“, t. j. mali za cieľ čo najviac rozvrátiť šíky nepriateľa. Salvám šípov, padajúcich z výšky so značnou prieraznosťou a často aj za ochranné štíty, odolal málokto. Túto funkciu v modernejších dobách prevzalo delostrelectvo.
Cechy výrobcov lukov boli v stredoveku veľmi početné a ich členovia boli pre svoju zručnosť v zhotovovaní lukov a šípov vo všetkých krajinách váženými občanmi.
Časti luku
thumb|right|luk Hunov,štvornásobné prehnutie luku=reflexný luk
Cehnice
Cehnice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 488 obyvateľov, z toho 251 mužov a 237 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,5 roka, ženy 42,6 roka).
Wicquinghem
Wicquinghem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Czerniejewo
Gmina Czerniejewo je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 112,01 km² a žije tu 6913 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 61,72 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Gniezno.
Poldolár
Poldolár (angl. half dollar) môže byť v USA a Kanade polovica hodnoty dolára (ako hodnota alebo ako minca), t.j. najmä:
Krosno Odrzańskie
Krosno Odrzańskie je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat krośnieński v rovnomennej gmine.
Žije tu 11 971 obyvateľov (30. 6. 2007).
Toulouse (obvod)
Toulouse je obvod v departemente Haute-Garonne a regióne Occitánia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 31 kantónov a 226 obcí.
Gmina Czerniewice
Gmina Czerniewice je vidiecka gmina v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Má rozlohu 127,73 km² a žije tu 5113 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 40,03 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Tomaszów Mazowiecki.
Gravières
Gravières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Gravières má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Gravières má 391 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Japonská čerešňa (čaj)
Japonská čerešňa je voňavý zelený čaj. Jeho vôňa je vytvorená počas sušenia, keď sa prekladajú čajové listy kvetmi, čím zelený čaj nadobúda charakteristickú chuť a lahodnú vôňu.
Łęknica
Łęknica je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat żarski v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 612 obyvateľov (30.6.2007).
Saint-Privat-du-Fau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kobeliarovo
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kobeliarovo v okrese Rožňava.
Astronóm
Astronóm alebo staršie hvezdár je vedec, ktorého odbor výskumu je astronómia.
Gmina Czernikowo
Gmina Czernikowo je vidiecka gmina v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 169,37 km² a žije tu 8378 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 49,47 osôb/km².
Veľký Šum
Veľký Šum (staršie názvy: Veľká hučava, Veľká Hučava, Popradská Hučava, Veľký Rinčový potok, Veľký Raušík, Raušik, Rausik  ) je tatranský potok, preteká územím okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Popradu, meria 7,4 km a je tokom IV. rádu.
Pramení vo Vysokých Tatrách na južnom svahu Tupej (2 284,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 2 250 m n. m. Najprv tečie na juhojuhozápad, z pravej strany priberá krátky prítok z východného svahu Ostrvy (1 984 m n. m.) a pokračuje juhojuhovýchodným smerom. Vteká do Podtatranskej kotliny, do podcelku Tatranské podhorie, priberá ľavostranný prítok z juhovýchodného svahu Klina (2 186,0 m n. m.) a tečie západne od osady Vyšné Hágy. Južne od osady priberá zľava Malý Šum a pokračuje v podstate severojužným smerom, rovnobežne s korytom rieky Poprad na pravom brehu. Do Popradu ústi západne od obce Štôla v Popradskej kotline, v nadmorskej výške cca 855 m n. m.
Anomália vody
náhľad|Diagram hustoty destilovanej vody v závislosti od teploty v rozsahu 010 °C
Anomália vody je fyzikálna anomália, ktorá znamená, že voda má najväčšiu hustotu pri teplote približne 4 °C; jej hustota je vtedy 1000 kg na meter kubický.
Pri teplotách v rozsahu od 0 °C do 3,98 °C má voda negatívnu tepelnú rozťažnosť – jej objem sa s rastúcou teplotou zmenšuje a hustota sa zvyšuje. Na pozitívnu (ako má väčšina ostatných kvapalín a látok) sa jej tepelná rozťažnosť mení až po prekročení 3,98 °C, kedy sa hustota s ďalším rastom teploty znižuje a objem sa zväčšuje. Tieto údaje platia pre vodu zbavenú prímesí – teda destilovanú vodu. Rôzne prímesy môžu vlastnosti vody pri nízkych teplotách zmeniť.
James Cronin
James Watson Cronin (* 29. september 1931, Chicago, Illinois, USA† 25. august 2016, Saint Paul, Minnesota ) bol americký jadrový fyzik.
V roku 1980 dostal spolu s Valom Logsdonom Fitchom Nobelovu cenu za fyziku za objav porušenia základných princípov symetrie pri rozpade kaónov.
Čečelovice
Čečelovice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 177 obyvateľov, z toho 86 mužov a 91 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,0 roka (muži 44,8 roka, ženy 45,2 roka).
Výnimočná
Výnimočná (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) je fantasy román pre mládež od americkej spisovateľky Kristin Cashorovej. Je to jej debutová kniha. Rozpráva príbeh mladej bojovníčky Katsy, jej putovanie a sebaobjavovanie. Kniha bola označená za jednu z kníh roka 2008 pre mládež podľa Amazon.com a mala vo všeobecnosti priaznivé recenzie. Dejovo jej predchádza kniha Ohnivá, ktorá však vyšla o rok neskôr.
Gmina Czersk
Gmina Czersk je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 379,85 km² a žije tu 20548 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 54,1 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Chojnice.
Widehem
Widehem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Expedícia 44
Sojuz TMA-16M a Sojuz TMA-17M expedícii slúžili ako záchranné lode.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Zdroj pre tabuľku: astronóm.
Rajecká cesta (Žilina)
Rajecká cesta je ulica v Žiline.
Ulica začína za Rondlom na križovatke ciest I/18 a I/64. Je totožná s I/64 a výpadovkou na Rajec a Prievidzu. V budúcnosti bude slúžiť ako privádzač k D1 a križovatke Žilina - juh. Prechádza severojužným smerom okrajom mesta, súbežne so železničnou traťou a Bytčickou ulicou. Ulica smeruje ďalej popod sídlisko Solinky a končí v mestskej časti Bytčica, kde nadväzuje Dlhá ulica.
Na Rajeckej ceste sídli množstvo priemyselných podnikov (Ferona, tehelne, mliekáreň, Elektrovod, Stavomontáže, paneláreň atď.) a showroomov.
Hromadná voda
Hromadná voda je tatranský potok na území okresu Poprad. Je to pravostranný prítok Velického potoka, meria 3,3 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Tatranskom podhorí na východnom svahu Suchého vrchu, v lokalite Gerlachovská hora, v nadmorskej výške približne Tečie juhojuhovýchodným smerom cez Hromadnú dolinu, na dolnom toku podteká cestu II/537 i železničnú trať č. 183 a stáča sa na juhovýchod. Východne od samoty Danielov dom sa v nadmorskej výške cca vlieva do Velického potoka.
Lubniewice
Lubniewice je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat sulęciński v rovnomennej gmine.
Žije tu 1 942 obyvateľov (30. 6. 2007).
Fronton (kantón)
Fronton je francúzsky kantón v obvode Toulouse v departemente Haute-Garonne v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 16 obcí.
Duat
Duat či Tuat (, označovaný aj ako Akert, Amenthes alebo Neter-khertet) je v egyptskej mytológii podsvetie, ktorým putoval slnečný boh Ra zo západu na východ počas noci a kde bojoval s hadom Apopom predstavujúcim chaos. Bol aj miestom, kam sa po smrti odoberali duše zosnulých. Štruktúra Duatu a nebezpečenstvá, ktorým v ňom museli čeliť duše mŕtvych, sú podrobne opisované v písomných dokumentoch ako napríklad v Knihe brán alebo knihe Amduat. Najznámejší obraz z podsvetia je tzv. váženie duší, pri ktorom boli mŕtvi súdení Anubisom za použitia pštrosieho pera Šu predstavujúceho bohyňu pravdy a spravodlivosti Maat. Duše, ktorých srdcia obťažkané hriechmi pero prevážili, zjedla požieračka Amemait.
Etnológia
Etnológia, etnografia a národopis (ďalšie ekvivalenty pozri nižšie) sú termíny (vedné odbory), ktoré sú v literatúre rozlične definované – niekedy ako synonymá, ale častejšie ako vzájomne sa rôznym spôsobom vylučujúce pojmy. Podrobnosti o definíciách sú uvedené nižšie v článku, stručne možno tieto definície zhrnúť ako nasledujúce možnosti:
I) Etnografia
A) najmä v anglosaských krajinách (ale často aj mimo nich):
B) najmä v kontinentálnej Európe:
II) Etnológia
A) najmä v anglosaských krajinách (ale často aj mimo nich):
B) najmä v kontinentálnej Európe:
Poznámka: U nás bolo minimálne v 50. a 60. rokoch 20. stor. potrebné sa slovu etnológia vyhýbať, lebo bolo podľa vzoru Sovietskeho zväzu považované za „buržoázny“ prežitok. Príkladom chápania termínu v Sovietskom zväze je 2. vydanie Boľšej sovetskej enciklopedije (BSE), kde sa v hesle etnologija (podobne v hesle etnografija) v roku 1957 (zväzok 49) píše, že etnológia je a) synonymum etnografie používané najmä nemeckými etnografmi, a b) u niektorých „buržoáznych“ vedcov označuje teoretickú, vysvetľujúcu časť toho, čo BSE označuje ako etnografia (opisnú časť potom títo „buržoázni“ vedci označujú ako etnografia), pričom BSE dodáva, že takéto oddeľovanie opisnej časti a teoretickej časti je „metodicky nesprávne“ a v sovietskej vede sa výraz etnológia nepoužíva. Zhruba od začiatku 70. rokov sa však slovo etnológia stalo v západnej Európe vyslovene módnym výrazom namiesto rôznych alternatívnych označení. Aj u nás sa niekedy v tomto čase slovo začalo váhavo (znova) používať: V roku 1968 bol na Slovensku zriadený „Kabinet etnológie FF UK“ (hoci zostal až do začiatku 90. rokov jediným pracoviskom so slovom etnológia v názve v celom štáte) a napr. v roku 1973 je v encyklopédii Pyramída uvedené heslo „etnografia (etnológia)“, v ktorom sa výrazy opakovane používajú ako rovnocenné v celom texte (v Encyklopédii Slovenska z roku 1978 heslo etnológia síce neexistuje, ale slovo sa aspoň spomína [kvázi mimochodom] ako jedno z „medzinárodných označení“ pre národopis v hesle národopis). Po revolúcii sa výraz etnológia začal aj u nás bežne používať namiesto výrazov národopis alebo etnografia, napríklad už v prvej polovici 90.rokov ho prijali do svojich názvov ďalšie univerzitné pracoviská v Prahe, Brne a Bratislave. .
Dejiny ponímania etnológie a etnografie
Pôvod etnológie ako vedy je v prácach nemeckých vedcov z Univerzity v Göttingene, ktorí spolupracovali s Ruskou cárskou akadémiou vied v Petrohrade na výskume domorodcov Kamčatky. V 70. rokoch (prvýkrát v roku 1771) sa v Nemecku na označenie(opisného) výskumu neeurópskych národov objavili termíny etnografia a Völkerkunde („náuka o ľudoch/národoch“). Termín etnológia ako prvý použil slovenský vedec Adam František Kollár v roku 1783 v latinskej knihe Historiae jurisque publici regni Ungariae amoenitates. Etnológiu tu definoval ako vedecké štúdium kmeňov a ľudských populácií, ktoré zahŕňa ich historický pôvod, geografické rozšírenie, jazyky, obyčaje, zvyky a spoločenské zriadenie. V roku 1787 potom výraz etnológia použil Švajčiar Alexandr-César Chavannes (vo francúzskom texte) a Johann Ernst Fabri (u Fabriho pojem zahŕňa aj folkloristiku). Vo Francúzsku termín etnológia spopularizoval André Marie Ampére v roku 1820. V anglicky písaných textoch sa výraz etnológia prvýkrát vyskytol okolo roku 1828 a potom v roku 1842 (u J. C. Pricharda) a výraz etnografia v roku 1834 (vtedy ešte len ako zmienka v jednej encyklopédii, že Nemci používajú takýto výraz), často bol spočiatku obmedzený zhruba na výskum rás (t.j.v definícii sa potláčal kultúrny, geografický a lingvistický aspekt). O iných starších definíciách etnografie a etnológie pozri kapitolu definícia.
Termín etnológia sa v 20. stor. síce v Amerike niekedy používal ako synonymum kultúrnej antropológie (zdôrazňujúc tak porovnávací aspekt kultúrnej antropológie), celkovo však v anglosaských krajinách bolo a je vo zvyku používať výraz etnografia na označenie opisnej a zberateľskej fázy antropologického výskumu kultúry a výraz etnológia na označenie teoretického porovnávacieho zovšeobecnenia získaného materiálu antropologického výskumu. Podobné tendencie badať vo francúzskej štrukturálnej antropológii. V krajinách strednej Európy sa naopak etnológia v 20. storočí považovala za disciplínu oddelenú od antropológie, ale inak rovnako ako v anglosaských krajinách aj tu – ale okrem obdobia socializmu – zvykli niektorí autori rozlišovať medzi opisnou formou (etnografiou) a porovnávacou formou (etnológiou), iní autori však etnológiu a etnografiu považovali za úplné synonymá. V Sovietskom zväze a jeho satelitoch (vrátane Česko-Slovenska) sa obyčajne používal len termín etnografia (zahŕňal tak opisný ako aj porovnávací výskum), termín etnológia sa považoval za nevhodný a ak sa používal, tak ako úplné synonymum etnografie (pozri aj vyššie v kapitole Definícia). Okrem toho na označenie etnografie a/alebo etnológie existovali už od 19. storočia v jednotlivých štátoch aj domáce rôzne vymedzené výrazy (napr. slov. národopis, nem. Völkerkunde a maď. néprajz). Zhruba od začiatku 70. rokov však v západnej Európe začali byť nahradzované slovom etnológia, ktoré sa vtedy stalo módnym výrazom. Od konca 20. storočia sa, ako sa zdá, začína celosvetovo podľa anglosaského vzoru presadzovať jednak subsumovanie etnológie/etnografie pod (sociokultúrnu) antropológiu (považujú sa za jadro sociokultúrnej antropológie – pozri napr. článok sociokultúrna antropológia) a jednak chápanie etnológia ako opisnej fázy výskum a etnografie ako porovnávacej fázy výskumu. Ako ekvivalent tradičného nemeckého výrazu Volkskunde, ktorý znamená výskum (len) domácej či európskej ľudovej kultúry a ktorý sa do slovenčiny historicky prekladal veľmi rôzne ( pozri vyššie), sa zhruba od 70. rokov celosvetovo presadil názov európska etnológia.
Ostatné
Začiatkom 20. storočia sa (ako reakcie na evolucionistickú teóriu) sformovali viaceré etnografické školy:
Etnografia chápaná ako čisto opisná časť antropológie
Etnografia má svoje počiatky v cestovných denníkoch, diároch, oficiálnych správach koloniálnych úradníkov. Etnografické pozorovania je ale možné vykonávať aj pri štúdiu menších spoločenstiev (vidiek, odľahlý región) zachovávajúcich si svoju špecifickú kultúrnu a sociálnu identitu. Časom bola v etnografii vybudovaná vedecká metóda, ktorá sa snaží minimalizovať subjektivizmus etnografa v alternatívnom sociálnom prostredí tak, aby bol schopný zachytiť, špecifikovať a opísať inak neočakávané sociálne konštrukcie. Etnografia bola v minulosti zneužitá na dokazovanie schém politickej a sociálnej nadradenosti voči „primitívnym“ národom. Dnes nám naopak slúži na zaznamenanie obrovskej kultúrnej a sociálnej diverzity ľudských spoločenstiev, ohrozovanej neustálym postupom globalizácie.
V minulosti sa informácie získané etnografiou (tak ako je definovaná v tejto kapitole) používali ako zdroj pre etnológiu (definovanú ako porovnávacia syntéza etnografických informácií). Dnes už etnografiu za svoj základný základný zdroj informácií považuje skôr priamo kultúrna antropológia, čiže za základ antropologických skúmaní sa už zriedkakedy pokladá etnológia.
Referencie
Použité skratky:
Vlastné referencie:
Univerzitná nemocnica Louisa Pasteura Košice
Univerzitná nemocnica Louisa Pasteura (do 30. júna 2010 Fakultná nemocnica Louisa Pasteura) je nemocnica v Košiciach zaradená do koncovej siete zdravotníckych zariadení, ktorá vznikla zlúčením dvoch pôvodne samostatných fakultných nemocníc. Poskytuje zdravotnú starostlivosť pre pacientov Košického kraja a v špecifických odboroch pre celý východoslovenský región.
Nemocnica je s počtom lôžok 1356 druhou najväčšou slovenskou nemocnicou. S výškou 83 metrov je najvyššou nemocnicou na Slovensku, najvyššou budovou v Košiciach, 37. najvyššou nemocnicou na svete a 7. najvyššou nemocnicou v Európe. Súčasťou jej dvoch arálov je 46 klinických pracovísk, ktoré zahŕňajú 25 kliník, 11 oddelení, 9 špecializovaných centier a 3 ústavy. Nemocnica zamestnáva 3530 zamestnancov.
V súčasnosti sa člení na dve pracoviská:
História
Predchodkyňou fakultnej nemocnice bola štátna nemocnica v Košiciach so 600 posteľami, otvorená 24. júna 1924.
Budovu pracoviska na Triede SNP 1 (ľudovo nazývaná Nová nemocnica) naprojektoval v roku 1966 tím architektov v zložení Otakar Steinbach, Vlasta Grguričová, Eman Hanzlík a Pavel Procházka. Výstavbu v rokoch 1966 až 1984 zabezpečoval národný podnik Hutné stavby Košice. 21. decembra 1973 bola otvorená poliklinika Fakultnej nemocnice, koncom roka 1979 otvorili tzv. "podnož" celého komplexu, teda spojovacie chodby, centrálny príjem a takisto aj psychiatrická klinika a detská nemocnica. V januári 1981 bola otvorená hlavná časť celého areálu - lôžková časť sídliaca v dominantnom devätnásťposchodovom monobloku. Časť Lekárskej fakulty UPJŠ a niekoľkých budov v tzv. "podnoži" sa podarilo dokončiť až v roku 1984.
Dve budovy patriace po takzvanej podnože sa nepodarilo dokončiť a chátrali až do roku 2007, keď boli asanované. Na ich mieste vyrástla moderná budova Východoslovenského ústavu srdcových a cievnych chorôb.
Gmina Czerwieńsk
Gmina Czerwieńsk je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Lubuskom vojvodstve.
Má rozlohu 195,93 km² a žije tu 9500 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 48,49 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Zielona Góra.
Grospierres
Grospierres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Grospierres má 861 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Struveho geodetický oblúk
Struveho geodetický oblúk je sústava triangulačných bodov, ktoré sa tiahnu v celkovej dĺžke od najsevernejšieho bodu v Hammerfeste v Nórsku až po najjužnejšie položený bod pri Čiernom mori. Jednotlivé body ktorých bolo veľké množstvo, tu rozmiestnili na podnet ruského vedca Friedricha Struveho v rokoch 1816 – 1855. Ich úlohou bolo napomôcť určiť presné rozmery Zeme pomocou poludníka.
Struveho geodetický oblúk pozostávajúci z 258 hlavných trojuholníkov a 265 stanovíšť, ktoré sú od seba vzdialené, prechádza cez desať rôznych krajín: Nórsko, Švédsko, Fínsko, Rusko, Estónsko, Lotyšsko, Litvu, Bielorusko, Moldavsko a Ukrajinu. Celkovo 34 z týchto bodov bolo kvôli svojej historickej hodnote 15. júla 2005 zaradených na zoznam svetového dedičstva UNESCO. vľavo|náhľad|Priebeh oblúka V zozname svetového dedičstva je Struveho geodetický oblúk výnimočný tým, že je prvou pamiatkou, ktorá prináleží viacerým krajinám.
Hudobná história
Hudobná história alebo história hudby je súčasť muzikológie zaoberajúca sa vznikom a vývinom hudby (teda dejinami hudby) alebo hudobnej kultúry.
História hudby je súhrnom týchto hudobnohistorickych disciplín:
Arkas (mytológia)
Arkas alebo Arkás (starogr. Αρκάς – Arkas, ) je v gréckej mytológii syn najvyššieho boha Dia a jeho milenky Kallisty, dcéry lykosúrskeho kráľa Lykaóna.
Kalisto bola jednou z dievčat družiny bohyne lovu Artemis. Jej krása upútala pozornosť najvyššieho boha Dia, ktorý ju zviedol tak, že vzal na seba podobu Artemidy. Artemis neskôr pri kúpaní spozorovala, že Kallisto čaká dieťa, nahnevala sa na ňu a zo svojej družiny ju vyhnala. Kalisto potom opustená v horách porodila syna Arkada. Keď sa to následne dozvedela žiarlivá Diova manželka Héra, tá ju za trest premenila na medvedicu.
Arkas sa stal následníkom lykosúrskeho kráľa Nyktima. Od Triptolema sa naučil pestovať plodiny, piecť chlieb, pliesť tkaniny, a mnohé iné veci. Tieto znalosti následne zaviedol vo svojom kráľovstve do praxe. Oženil sa s nymfou Eratou,(podľa inej verzie s Leaneirou, alebo s Meganeirou ) a mali spolu dcéru Hyperippu a synov Azana, Afeida a Elata, ktorí sa po mnohých rokoch stali jeho následníkmi.
Kráľ Arkas bol vášnivý poľovník a jedného dňa pri love natrafil práve na medvedicu, ktorá bola jeho matkou a chcel ju zabiť. Zabránil mu v tom ale Zeus, aj jeho premenil na medveďa a potom ich oboch odškodnil tak, že ich vyzdvihol na nebo, kde dodnes žiaria ako súhvezdia Veľkej a Malej medvedice.
Arkada až do našich čias pripomína Arkádia, ako bol po ňom pomenovaný lykosurský kraj. Obyvatelia hornatého kraja Arkádie sú známi svojim pokojným, priam idylickým pastierskym životom.
Gmina Czerwin
Gmina Czerwin je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 171,13 km² a žije tu 5265 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 30,77 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Ostrołęka.
Letecká základňa Malacky
Letecká základňa Malacky alebo Malacky-Kuchyňa (ICAO: LZMC) je letecká základňa, ktorá sa nachádza v blízkosti mesta Malacky a obce Kuchyňa. Ide o domovskú základňu Dopravného krídla generála Milana Rastislava Štefánika Vzdušných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Dopravná letka krídla je vyzbrojená lietadlami C-27J Spartan a L-410 Turbolet.
História
Prvé dôkazy o posádke na území v obci Kuchyňa sú z roku 1918 a o existencii letiska a strelnice hovoria správy z roku 1922. Tieto informácií hovoria o rozsiahlej vojenskej strelnici, ktorá slúžila na cvičné bombardovanie a ostrú streľbu z lietadiel. Bol to priestor asi 12km dlhý a 7km široký, ktorý sa rozprestieral východne od obce Malacky, severne smerom na Rárboch (Rohožník) a južnou časťou smerom na Kuchyňu. So strelnicou susedilo letisko, v tomto období nazývané Nový Dvor, podľa bývalého veľkostatku ktorý sa nachádzal na tomto území. V tomto období bola strelnica v prevádzke mimo zimného obdobia a v priebehu roku sa na ňom vystriedali 1x až 2x do roka, všetky letky leteckých plukoch Česko-slovenskej armády. Okrem letectva strelnicu využívala aj zbrojovka Plzeň, na skúšky zbraní a munície. Od tohto obdobia zabezpečovalo letisko a priľahlá strelnica zabezpečovala strelecký výcvik československých vzdušných síl a k tomu bola prispôsobená aj infraštruktúra a technické vybavenie letiska. V období II. svetovej vojny, letisko využívalo Luftwaffe a to už od marca 1939. Napriek tomu, že zmluva medzi Slovenskou republikou a Nemeckom bola podpísaná 21.1.1941 so spätnou platnosťou od 21.4.1939. Nemci v marci 1939 prevzali objekty, stráž, zabavili 79 797 litrov leteckých pohonných hmôt a tiež 18 lietadiel dislokovaných na letisku Typy zabavených lietadiel boli Š-328, Š-616, Š-16, A-230 a A-330.
V roku 1947 bol založený útvar 4562 Kuchyňa a toto číslo si tento útvar zachoval až do 31.10.1992. Útvar sa vyvíjal atypicky a vo vzdušných silách ČSĽA nemala jeho organizácia obdobu. Na útvare nikdy nebol dislokovaný bojový útvar, vzhľadom na blízkosť hraníc Rakúska, a celý jeho vývoj bol prispôsobený pre letecký výcvik a využívanie blízkej strelnice.
Súčasnosť
Na základni bolo v rokoch 2009 až 2010 dočasne dislokované aj vtedajšie Zmiešané krídlo generálmajora Otta Smika zo základne Sliač, ktoré bolo vyzbrojené stíhacími lietadlami MiG-29 a cvičnými prúdovými lietadlami L-39 Albatros. Presunutie krídla naspäť na Sliač sa zavŕšilo 30. septembra 2010. Na prelome novembra a decembra 2016 sa v Kuchyni uskutočnil tréning 7. letky špeciálnych operácií amerického letectva v Európe. Na základni cvičia streľbu s cvičnou muníciou. V septembri 2021 sa kvôli rekonštrukcii Letiska Sliač v Kuchyni uskutočnili letecké dni SIAF.
Modernizácia
Od roku 1985 do roku 2018 nebola na letisku Kuchyňa robená žiadna významná rekonštrukcia prevádzkových plôch.
V roku 2005 bol za 112 miliónov slovenských korún zrekonštruovaný a dostavaný hangár č.2 a boli doplnené prevádzky nevyhnutné na údržbu a servis na letisku vtedy prevádzkovaných lietadiel AN-24, AN-26 a L-410.
V roku 2019 bola so spoločnosťou Doprastav podpísaná zmluva na vybudovanie spojovacej dráhy ECHO 1 - R (TWY G) a to do 12 mesiacov od podpísania zmluvy. Súčasťou zmluvy je aj rekonštrukcia plochy pred hangárom č.1. Tieto práce boli ukončené v roku 2020.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Koceľovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Koceľovce v okrese Rožňava.
Letecká základňa Malacky
Modernizácia
V marci 2020 začala príprava na rekonštrukciu plôch letiska. Modernizovať sa má odbavovacia plocha APN 4, ktorá bude slúžiť na odstavenie, naloženie, vyloženie, rozmrazovanie, prípravu a presun lietadiel. Na ploche bude vybudovaných 7 odstavných plôch aj s kotviacimi prvkami pre typy lietadiel C-27J Spartan a L-410 Turbolet. Existujúca plocha sa rozšíri o 20 m zo súčasného rozmeru 60m x 374m, smerom k rolovacej dráhe TWY A. Odbavovacia plocha bude plne nadväzovať na v súčasnosti, od roku 2019, rekonštruovanú rolovaciu dráhu TWY G - spojovacia dráha ECHO 1. Súčasťou modernizácie odbavovacej plochy APN-4 je aj vybudovanie dažďovej kanalizácie a moderného LED osvetlenia plochy.
Štiavnik (prítok Slavkovského potoka)
Štiavnik je tatranský potok, pretekajúci územím okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Slavkovského potoka, meria 8 km a je tokom V. rádu.
Pramení vo Vysokých Tatrách na južnom svahu Slavkovského štítu (2 452,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 2 300 m n. m. Sprvu tečie severojužným smerom, zľava priberá prítok z južného svahu Slavkovského štítu, stáča sa na juhovýchod, vstupuje do Tatranského podhoria a priberá ďalší ľavostranný prítok z juhovýchodného svahu tohto vrchu. Zľava potom priberá dva ďalšie krátke prítoky a dlhší prítok z južného svahu Nosa (2 273,1 m n. m.) a preteká cez Nový Smokovec. Potom priberá dva ľavostranné prítoky od Starého Smokovca, pokračuje viac juhojuhovýchodným smerom a pod kótou Na Burich (764,7 m n. m.) ústi v nadmorskej výške okolo 750 m n. m. už v Popradskej kotline, severozápadne od obce Veľký Slavkov, do Slavkovského potoka.
Letecká základňa Malacky
Modernizácia
V roku 2021 mala byť na letisku inštalovaná súprava letiskových prehľadových rádiolokátorov v zložení - letiskový prehľadový rádiolokátor SRE (Surveillance Radar Element), sekundárny prehľadový rádiolokátor SSR (Secondary Surveillince Radar) a presný pristávací rádiolokátor PAR (Precision Approach Radar), ktoré zabezpečujú správne a bezpečné riadenie letovej prevádzky a poskytovanie leteckých navigačných služieb.
Slíž severný
right|thumb|Slíž severný
Slíž severný (iné názvy: slíž obyčajný, staršie: slíž , ľudovo: čík ; lat. Barbatula barbatula alebo Noemacheilus barbatulus) je sladkovodná ryba z čeľade slížovité.
Charakteristika
Dĺžka. Telo má pokryté hrubou vrstvou slizu, štyri fúzy vpredu a dva v kútikoch úst. Sivohnedé sfarbenie s tmavším mramorovaním.
Výskyt
Vyskytuje sa v menších tečúcich čistých vodách so štrkovitým alebo skalnatým podložím.
Zaujímavosti
Na fúzoch sú sústredené hmatové nervové zakončenia. Fúzy sú dôležitým pomocníkom pri vyhľadávaní potravy pod kameňmi, kde sa táto ryba s obľubou zdržiava.
Saint-Rome-de-Dolan
Saint-Rome-de-Dolan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chlorid hlinitý
Chlorid hlinitý (AlCl3) je zlúčenina hliníka a chlóru. Ide o pevnú látku s nízkym bodom topenia a varu, atómy v molekule sú viazané kovalentne. Pri teplote 178 °C sublimuje. Roztavený chlorid hlinitý je zlým vodičom elektriny, na rozdiel od iónovo viazaných halogenidov, ako je napríklad chlorid sodný. V pevnej fáze sa vyskytuje v podobe hexagonálných kryštálov.
Chlorid hlinitý je silne hygroskopický a pri náhlom kontakte s vodou môže explodovať, vzhľadom k značnému vývinu tepla pri hydratácii. Vodné roztoky chloridu hlinitého sú iónové a vedú teda dobre elektrický prúd. Tieto roztoky sú kyslé, čo indikuje čiastočnú hydrolýzu iónu Al3+. Reakciu možno zjednodušene opísať takto:
Chlorid hlinitý je pravdepodobne najčastejšie používanou Lewisovou kyselinou a tiež jednou z najsilnejších. Nachádza široké uplatnenie v chemickom priemysle ako klasický katalyzátor pre Friedel-Craftovu reakciu, ako acylačný, tak alkylačný. Používa sa tiež pri polymerizačných a izomerizačných reakciách uhľovodíkov. Hliník tvorí s chlórom okrem chloridu hlinitého ešte chlorid hlinný, ten je však veľmi nestabilný a je známy len v plynnej fáze.
Opis
náhľad|vľavo|Hexahydrát chloridu hlinitého Chlorid hlinitý je silnou Lewisovou kyselinou, schopnou tvoriť stabilnú Lewisovu acidobázicko-adičnú zlúčeninu aj so slabými Lewisovými hydroxidmi, ako je benzofenón alebo mesitylén. Nie je prekvapivé, že v prítomnosti chloridových iónov tvorí ióny AlCl4-. Vo vode vzniká čiastočnou hydrolýzou chlorovodík alebo katión H3O+, ako je popísané vyššie. Vodné roztoky sa správajú podobne ako u iných solí hliníka obsahujúcich hydratované ióny Al3+, kedy vzniká pologél (zrazenina hydroxidu hlinitého) reakciou s príslušným množstvom hydroxidu sodného:
Príprava
Chlorid hlinitý sa vo veľkej miere vyrába exotermickou reakciou kovového hliníka s chlórom alebo chlorovodíkom pri teplotách 650 až 750 °C:
Hydratované formy sa pripravujú rozpúšťaním oxidov hliníka v suchej kyseline chlorovodíkovej pri 150 °C.
Pri výrobe v laboratóriu musí byť reakcia vykonávaná veľmi opatrne, pretože hliník je pri tejto reakcii zradný: vďaka vrstvičke oxidu hlinitého sprvu vyzerá, že reaguje veľmi pomaly, ale do cca 15 sekúnd začne rýchlosť stúpať, a po 1 minúte je už skoro v maxime. Ak chemik mysliac si, že rýchlosť reakcie je rovnaká ako krátko po vhodení hliníka do kyseliny, neustále prihadzuje kúsky hliníka, môže dôjsť k značným komplikáciám, pretože sa roztok zahrieva, zvyšuje sa teplota a tým pádom aj rýchlosť reakcie, čo môže skončiť zahriatím roztoku na teplotu varu a uvoľňovaním nebezpečného chlorovodíka.
Použitie
Chlorid hlinitý, častejšie však hexahydrát chloridu hlinitého, je hlavnou súčasťou (do 20%) prípravkov proti poteniu na trhu. Vo vedeckých kruhoch sa vedie široká diskusia o škodlivosti hlinitých solí na ľudský organizmus, doteraz sa však nepodarilo priamu škodlivosť preukázať.
Bezpečnosť
Bezvodý chlorid hlinitý búrlivo reaguje s vodou a hydroxidmi, preto je potrebná náležitá opatrnosť. Hydratované soli sú menej problematické.