cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elysia chlorotica
Malé slimáky sú hnedé s červenými škvrnami. Postupne ale ozelenejú vďaka chlorofylu získanému tzv. „kleptoplastiou“ (odňatím kompletných chloroplastov pôvodnému hostiteľovi) zo zelených rias tvoriacich ich potravu. Chloroplasty totiž nestrávia, ale oddelia od ostatnej potravy a nepoškodené presunú do svojich buniek.
Hoci slimáky nedokážu vytvárať nové chloroplasty, dokážu už získané udržať funkčné až 10 mesiacov a v prípade nedostatku potravy prežiť len z chloroplastami syntetizovaného cukru. Slimák sa takto môže živiť jedením rias alebo fotosyntézou.
Znaky rastlín aj živočíchov nesú aj zástupcovia euglén (Euglenophyta) napr. Euglena Viridis, ale tie sú len jednobunkové.
Kamenistý potok (prítok Belej)
Kamenistý potok je potok na hornom Liptove, v Západných Tatrách. Je to pravostranný prítok Belej a meria.
Pramení v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, pod Pyšným sedlom v nadmorskej výške cca  Juhojuhovýchodným smerom preteká cez Kamenistú dolinu, v hornej časti doliny priberá niekoľko krátkych prítokov. Na dolnom toku vstupuje do Liptovskej kotliny, stáča sa viac na juh a južne od osady Podbanské sa v nadmorskej výške vlieva do Belej.
Mihályfa
Mihályfa je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Zalaszentgrót.
František Kupka
Životopis
Narodil sa ako najstaršie z piatich detí v rodine notárskeho úradníka v Opočne. Mladosť prežil v Dobruške pod Orlickými horami, kde sa vyučil za sedlára, ale už vtedy maľoval vývesné štíty a obrázky svätých. Mal veľký maliarsky talent, preto sa na príhovor rodinného priateľa nevenoval svojmu remeslu ale poslali ho najprv do remeselníckej školy v Jaroměři (1886).
Neskôr sa dostal na pražskú Akadémiu (1887), kde študoval ako žiak profesora Sequensa až do roku 1891, potom odišiel do Viedne. Vo Viedni zostal až do roku 1895, kedy ho poslali ako štipendistu do Paríža, kam sa dostal okľukou cez severnú Európu.
Počas štúdií na L’école des Baux-Arts sa živil maľovaním plagátov, vyučoval náboženstvo a dokonca vystupoval ako špiritistické médium (bol priaznivcom teozofie, východných filozofií a mysticizmu). V roku 1914 odišiel dobrovoľne na front. V bitke pri rieke Aisne ho zranili, neskôr dostal vyznamenanie Rádom dôstojníka Čestnej légie a za svoje zásluhy v armáde získal hodnosť kapitána. Pomáhal organizovať česko-slovenské légie vo Francúzsku, po návrate do Paríža, kde založil takzvanú Českú kolóniu, ktorej predsedom sa neskôr stal. Po vojne ho vymenovali za profesora pražskej Akadémie, kde v roku 1920 aj prednášal. Neskôr prednášal aj v Paríži, kde vyučoval československých štipendistov.
Počas svojho života usporiadal mnoho výstav a získal mnohé ocenenia za svoje diela. Väčšinu svojho života strávil na parížskom predmestí Puteaux, kde aj 24. júna 1957 zomrel.
Dielo
Celé dielo Fratiška Kupku sa do svojej konečnej podoby utváralo od začiatočného popisného realizmu cez vplyvy doznievajucich maliarskych tendencií a smerov až ku konečnému vyústeniu do abstrakcie. Samotná abstraktná tvorba Františka Kupku mala svoj špecifický vývoj a zákonitosti. Šlo v nej o spracovanie témy pohybu. Až do roku 1930 boli základom jeho nefiguratívnych obrazov realistické podklady, vrcholné obdobie Kupkovej tvorby však predstavuje takzvaná čistá abstrakcia. Dôležitú úlohu zohral Kupkov vzťah k hudbe, ktorý viedol k rozvinutiu výtvarného smeru – orfizmu. Diela Františka Kupku boli vystavované na mnohých výstavách v Česku aj v zahraničí. Doteraz najväčšou prehliadkou jeho tvorby bola výstava v Japonsku v roku 1994. V roku 1998 sa uskutočnila posledná rozsiahla domáca výstava v Národnej galérii v Prahe.
Bazilika a kláštor svätého Juraja
right|thumb|250px|Priečelie Baziliky sv. Jiří Bazilika a kláštor svätého Juraja je románsky súbor sakrálnych stavieb tvoriaci východnú stranu Jiřského námestia na Pražskom hrade.
Dejiny
Kostol bol založený začiatkom 10. storočia českým kniežaťom Vratislavom I. V roku 973 bol pri ňom založený prvý kláštor v Čechách - ženský benediktínsky kláštor, ktorého predstavenou sa stala jeho zakladateľka, sestra kniežaťa Boleslava II. Mlada.
Mnohé z významných predstavených kláštora, opátok, boli príslušníčky panovníckeho rodu Přemyslovcov - Anežka Přemyslovna, Kunhuta Přemyslovna - ďalšie pochádzali z popredných šľachtických rodov. Pri kláštore pôsobilo významné skriptórium; vzniklo tu množstvo vynikajúcich iluminovaných rukopisov.
V rokoch 1962 - 1972 bol kláštor, stojaci na príkrom severnom svahu hradčanského ostrohu, staticky zaistený proti posuvu terénu a adaptovaný pre účely zbierok českého umenia pražskej Národnej galérie od gotiky po barok.
Opis
Najstaršou dochovanou súčasťou kláštora je kaplnka svätej Anny, pôvodne kláštorná kaplnka Panny Márie, priliehajúca k východnému ambitu. Pochádza z 10. storočia, neskôr bola stavebne upravovaná (v 2. polovici 14. storočia v gotickom slohu, po roku 1673 v ranobarokovom štýle). Kaplnka slúžila ako domáca kaplnka konventu a pohrebisko opátok. Tu je pochovaná aj zakladateľka kláštora. left|thumb|230px|Interiér Baziliky sv. Juraja
Bazilika svätého Juraja je vo svojej dnešnej podobe výsledkom jednak rozsiahlej puristickej prestavby z rokov 1897 - 1907, jednak súdobých úprav, najmä obnovenia pôvodnej farebnosti západného priečelia a postupnej reštaurácie chrámového mobiliáru. Archeologický prieskum, uskutočnený v rokoch 1958 - 1960, priniesol množstvo cenných poznatkov počínajúc odkrytím najstaršieho muriva Vratislavovho kostolíka zo začiatku 10. storočia až po nálezy pohrebísk prvých českých přemyslovských kniežat. V murive strednej lode sa zachovali zvyšky pôvodného západného chóru. V čele chrámu sa nachádzajú náhrobky přemyslovských kniežat - maľovaná tumba Vratislava I. z 15. storočia a náhrobok Boleslava II. s kovanou barokovou mrežou.
Po dvojramennom schodisku vedúcom na chór sa návštevník dostane k východnej krypte, v ktorej bola od roku 1659 hrobka opátok kláštora.
Kaplnka sv. Ľudmily bola v 14. storočí upravená pre uloženie ostatkov tejto českej svätice, ktoré boli do kostola prenesené už v roku 925. Tu je pochovaná v tumbe, diele parlerovskej huty z obdobia okolo roku 1380. Pred náhrobok bol v roku 1858 postavený pseudogotický oltár. Na triumfálnom oblúku sa nachádzajú neskorogotické postavy svätcov. V južnej bočnej lodi sú osadené náhrobníky opátok zo 16. - 18. storočia; v južnej apside zvyšky románskych nástenných malieb.
Kaplnka sv. Jána Nepomuckého bola vystavaná v rokoch 1718 - 1722 pri južnej stene baziliky. Vnútorné vybavenie kaplnky aj výmaľba pripomínajú tohto svätca - na východnej stene oltár s vyobrazením svätca od V. V. Reinera, kupola zdobená freskou Apoteóza svätca od rovnakého autora.
Z Jiřskej ulice je na mieste staršieho vchodu do baziliky umiestnený nový renesančný portál s reliéfom zápasu svätého Juraja s drakom.
Landouzy-la-Ville
Landouzy-la-Ville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wang Čchung
Wang Čchung (, ; * 27† 104) bol čínsky filozof, predstaviteľ materializmu: zdrojom a prvopríčinou všetkého na svete sú materiálne prvky – čchi.
Je „obtiažne zaraditeľný do určitého myšlienkového systému“, „nebol viac konfuciánom než mohistom či taoistom“. Jeho hlavné dielo je Lun-cheng.
Metis (sopka)
Metis je názov aktívneho podmorského vulkánu, nachádzajúceho sa v Pacifiku, v súostroví Tonga, medzi ostrovmi Kao a Late. Počas svojej existencie sopka svojou činnosťou vytvorila niekoľko menších ostrovov, ktoré počas obdobia nečinnosti postupne erodovali. Poslednou erupciou z roku 1995 sa vytvoril ostrov s priemerom 280 m.
Offa
Offa môže byť:
Odpor
Odpor môže byť:
Literárna cena Svenska Dagbladet
Literárna cena Svenska Dagbladet (🇸🇪) je literárna cena, ktorú každoročne udeľuje denník Svenska Dagbladet. Je honorovaná sumou 25 000 švédskych korún. Cena bola prvý raz udelená v roku 1944 pri príležitosti vtedajších osláv šesťdesiateho jubilea založenia novín.
Milan Hodža
Milan Hodža (* 1. február 1878, Sučany, Rakúsko-Uhorsko – † 27. jún 1944, Clearwater, USA) bol slovenský politik, štátnik a publicista. Bol úradujúci prezident Česko-slovenskej republiky, jedenásty predseda vlády Česko-Slovenska (prvý slovenský) a viackrát minister. Syn Ondreja Hodžu, brat Jána Miloslava Hodžu a synovec Michala Miloslava Hodžu.
Pred 1918
Milan Hodža sa narodil na evanjelickej fare v Sučanoch (otec Ondrej, matka Klementína, rodená Plechová) a dostal výborné vzdelanie. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (18881890), v Šoproni (18901894) a v Sibiu (Rumunsko), 1896 kde maturoval. Právo študoval v Budapešti a Kluži (18961900) a filozofiu vo Viedni (19161918). Roku 1918 PhDr., 1921 univ. prof., JUDr.h.c. Všeobecné i špecializované vedomosti, znalosti rečí (ovládal sedem jazykov – maďarský, nemecký, anglický, francúzsky, rumunský, srbochorvátsky, poľský), talent, pracovitosť i odvaha ho vo všetkých oblastiach, v ktorých pracoval, viedli k úspechom. Bolo tomu tak najmä v žurnalistike a v politike. right|thumb|Busta Milana Hodžu v Sučanoch
Ešte za Rakúsko-Uhorska pracoval ako redaktor v Abendblatte, Slovenskom denníku (ktorý založil v roku 1910), Slovenskom týždenníku (ktorý založil v roku 1903 a bol jeho redaktorom do roku 1914), redigoval aj mesačník Naša zástava, spolupracoval s ďalšími periodikami, najmä s Hlasom. Pracoval tiež v rakúskej tlačovej kancelárii vo Viedni. V roku 1905 bol zvolený za poslanca uhorského snemu za volebný obvod v Kulpíne, (dnešné Srbsko, časť Vojvodina). Mal kontakty aj na panovnícky dvor, osobitne na následníka trónu Františka Ferdinanda d´Este, (bol mu poradcom v tzv. Belvederskej dielni, ktorá plánovala prestavbu monarchie na federálne spojené štáty stredoeurópske, kde by všetky národy mali svoju vlastnú autonómiu a zároveň by sa podieľali na vládnutí v ríši) i posledného cisára Karola. Za Rakúsko-Uhorska pôsobil v rámci Slovenskej národnej strany, neskôr sa usiloval o vytvorenie agrárnej strany, ale začala sa I. svetová vojna a tento zámer sa mu splniť nepodarilo. Po zhodnotení nemožnosti zreformovania monarchie prispel roku 1918 k spísaniu tzv. Martinskej deklarácie, ktorá presadzovala spojenie Slovenska a Česka v česko-slovenskom štáte. Po vzniku ČSR patril k politickým špičkám Slovenska, tiež ako vedúci činiteľ agrárnej strany na Slovensku, neskôr Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu.
Mikekarácsonyfa
Mikekarácsonyfa je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Lenti.
Má rozlohu 850 ha a žije tu 291 obyvateľov (2007).
Milan Hodža
1918 – 1938
Ako sociálno-filozoficky orientovaný mysliteľ rozpoznal (ako jeden z mála) veľké nebezpečenstvá, ktoré vtedy tiahli Európou – ako z ruského boľševizmu, tak aj z nemeckého národného socializmu. Odmietal sa orientovať na ktorúkoľvek z týchto strán a vyzýval na „hrádzu“ a obranu voči nim vo forme užšej spolupráce krajín strednej Európy. Najskôr to bola tzv. Malá dohoda, potom roku 1936 Dunajský plán, pre ktorý sa neskôr ujal názov Hodžov plán. Išlo o utvorenie homogénneho hospodárskeho priestoru v strednej Európe odstránením colných bariér a zriadením zóny voľného obchodu („od Gdanska po Solún“). Takisto kládol dôležitosť na to, aby sa týchto iniciatív držalo Česko-Slovensko – z dôvodu svojej tradície demokracie, občianskych slobôd a hospodárskeho pokroku (…ak sa "nebudeme usilovať o strednú Európu, tak to urobí so svojimi protektormi Maďarsko. Nie je nám ľahostajné, či strednú Európu sformuje naša priemyselná a poľnohospodárska demokracia a či maďarský aristokratizmus“). Jeho plány nakoniec stroskotali – z veľkej časti kvôli preváženiu partikulárnych záujmov a revanšistických ambícií (napríklad zámer anulovať Trianon) nad naozajstnými národnými záujmami národov strednej Európy.
V slovenskom agrárnom hnutí sa Hodža postupne prepracoval na vedúce miesto, keď postupne z jej vedenia vytlačil svojho konkurenta Vavra Šrobára. V júni 1922 sa strana spojila s českou agrárnou stranou a pokračovala pod názvom Republikánska strana poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu, v ktorej Hodža zaujímal vedúce pozície. Potom, ako sa prevalili jeho úplatkárske aféry (vyňatie veľkostatkov bulharských princov z pozemkovej reformy a sanácia družstevnej centrály v Sofii za 100 tis. leva) na priamy pokyn prezidenta Masaryka 20.2.1929 abdikoval z politických funkcií a utiahol sa do Tatranskej Polianky.
Do politiky sa onedlho vrátil a opäť zasadol do kresla ministra poľnohospodárstva. Vrcholom jeho politického pôsobenia bol post ministerského predsedu ČSR v rokoch 1935 až 1938. Po svojom nástupe do funkcie vyhlásil: Mám ambíciu za svojho života vyriešiť slovenský problém, čo sa mu však nepodarilo – už prvé veľké rokovanie s ľudákmi v r. 1936 stroskotalo.
1. januára 1938 obnovil vydávanie novín "Slovenský hlas" (pod redakciou Dr. J. Rudinského). V agrárnej strane sa zdvihla vlna odporu nielen preto, lebo ich dal tlačiť nie v novej tlačiarni agrárnej strany v Bratislave, ale v Žiline, ale hlavne preto, lebo bol citeľný Hodžov odklon od idey česko-slovenskej národnej jednoty smerom k hlásaniu svojbytnosti slovenského národa. Treba uviesť, že ako predseda vlády mal ostré spory s prezidentom Edvardom Benešom. A tieto spory pokračovali aj po rozbití ČSR.
30. januára 1938 mu bolo udelené čestné občianstvo v obci Rebrín (časť terajšej obce Zemplínska Široká).
Činnosť M. Hodžu v čase Mníchova (september 1938)
Mníchovská dohoda bola podpísaná 30. septembra 1938. V decembri roku 1940 bol publikovaný vo francúzskej tlači telegram, ktorý poslal v noci 20.9.1938 francúzsky veľvyslanec Delacroix o svojom rokovaní s M. Hodžom:
''Právě mne k sobě povolal ministerský předseda. Prohlásil – řekl mi, že v souhlase s prezidentem republiky – že kdybych ještě v noci prohlásil panu Benešovi, že v případě války Německa s Československem kvůli sudetským Němcům by Francie v důsledku svých závazků k Anglii nešla do boje, ministerský předseda by ihned svolal vládu, jejíž všichni Členové se již dohodli s prezidentem republiky a s ním samým, že se podrobí.''
''Československé vedoucí kruhy potřebují tohoto krytí, aby mohly přijmout francouzskoanglický návrh. Jsou si jisty armádou, jejíž velitelé prohlásili, že konflikt samotného Československa s Německem by byl sebevraždou. Pan Hodža prohlašuje, že demarše, kterou navrhuje, je jedinou možností, jak zachránit mír. Přeje si, aby všechno bylo skončeno pokud možno do půlnoci nebo rozhodně během noci. Předseda vlády učiní totéž sdělení anglickému vyslanci.''
Telegram publikovaný vo francúzskej tlači vzbudil doma i v zahraničí veľký rozruch. Otázka sa otvorila aj na zasadnutí exilovej vlády v Londýne 6.2.1941: Členové vlády soudili, že kdyby se prokázalo, že Hodža si nátlak z Paříže objednal, byla by to velezrada.
Po roku 1938
M. Hodža na jeseň 1938 opustil Česko-Slovensko a usadil sa najskôr vo Francúzsku (istý čas strávil po vyčerpávajúcich hektických dňoch na liečení vo Švajčiarsku). V tom čase budil rozpaky fakt, že Hodža nevystúpil v zahraničí so žiadnym verejným protestom proti okupácii Čiech a Moravy Nemeckom. Očakávalo sa, že rovnako ako prvý Čech v exile – Beneš, odsúdi okupáciu i prvý Slovák v exile – Hodža, najmä keď išlo o posledného ministerského predsedu ČSR pred Mníchovom.
Keď v novembri 1939 vznikla v Paríži Slovenská národná rada, ako vrcholný orgán slovenského zahraničného odboja, jej predsedom sa stal Milan Hodža. Už v tom čase bol za obnovenie ČSR, ale na zásade práva Slovákov starať sa o svoje veci samostatne, s výnimkou sfér zahraničnej politiky, vojska, financií, obchodu a dopravy, kde sa malo postupovať spoločne. E. Beneš sa postavil nielen proti M. Hodžovi, ale i proti parížskej SNR. Zo sporu o vedenie vyšiel víťazne Dr. E. Beneš.
Milan Hodža od roku 1941 pôsobil v USA. Aktivizoval sa v krajanských spolkoch. Načrtával projekt, aby po porážke nacistov vznikla v strednej Európe konfederácia podunajských štátov. Táto konfederácia mala mať čo najtesnejšie styky s USA, keď správne predpokladal, že rozhodujúcou silou v tejto krutej vojne a po nej sa stane takto vojensky a priemyslovo mohutná veľmoc, ktorá bola navyše vzorom aj v uplatňovaní demokracie.
Milan Hodža bol aj novinár. Jeho články a polemiky vyšli knižne v 7 zväzkoch. No vydal aj iné knižné diela. Jeho kniha „Federation in Central Europe“ (Londýn, 1942) vyšla v roku 1997 v slovenskom jazyku.
Dr. Milan Hodža zomrel 27. júna 1944 v Clearwateri v USA, pochovaný bol na českom cintoríne v Chicagu. Pohrebnú reč mu vtedy predniesol minister zahraničných vecí ČSR Jan Masaryk. Boľ nositeľom najvyšších štátnych vyznamenaní Francúzska (veľkodôstojnícky kríž Légion d'honneur), Poľska, Talianska (Veľkokríž Radu tal. koruny), Juhoslávie a Rumunska (veľkokríž Radu rumunskej koruny). Jeho pozostatky boli 27. júna 2002 prevezené na Slovensko a uložené na Národnom cintoríne v Martine.
Názory a myšlienky
thumb|200px|Hrob na [[Národný cintorín|Národnom cintoríne v Martine]]
Pozoruhodná je Hodžova zmienka o návšteve Jána Kollára u Goetheho: Kollár priniesol Goethemu ukážky slovenského folklóru a „Goethe sa poklonil pred tým, čo predstavovalo slovenské ľudové umenie“. S uznaním sa tu Hodža vyslovuje o Martinskej deklarácii z 30. októbra 1918. Projekt slovanskej spolupráce v strednej Európe však Hodža rozšíril na priestor od Gdanska po Solún resp. po Ankaru. Pri koncipovaní vlastnej práce o federácii využil svoje rozsiahle vzdelanie a skúsenosti. Jej rozsiahlu časť predstavujú historické prehľady. Nasleduje vlastný projekt usporiadania federácie (prezident, kancelár, ministri, Kongres, občianstvo atď.), ako aj úvahy o česko-slovenskej demokracii. „Stredoeurópska federácia musí byť baštou národnej a sociálnej bezpečnosti svojich národov“, uviedol Hodža.
Pozoruhodné sú jeho úvahy o roľníckom stave ako základni demokracie, korigujúcej bezuzdnú hospodársku súťaž. O slovenskom národnom hnutí napísal: „...najmä od roku 1846 vytvorili predstavitelia slovenského národa ako prví v starom Uhorsku reálny náčrt národného programu...“ Otázku národa nechápal izolovane: ''„Každý národ, veľký či malý, musí prežiť a prežije len vtedy, keď prispeje primeranou časťou k spoločným morálnym a materiálnym hodnotám ľudstva. Schopný národ vyniká až v medzinárodnej súťaži, ale aby mohol vynikať, musí mať morálnu oporu...“''
Dielo
Hodžovo dielo medzinárodného významu Federation in Central Europe (prvýkrát vydané v Londýne r. 1942) vyšlo v slovenčine v roku 1997 ako Federácia v strednej Európe. Preklad edične pripravil a úvod k nej napísal historik Pavol Lukáč, znalec Hodžovho diela. Lukáč, radí Hodžu k osobnostiam európskej politiky a uvádza, že „Hodža bazíruje práve na demokratickom charaktere nacionalizmu malých národov a upozorňuje, že bez demokratického charakteru je nacionalizmus ohrozením medzinárodných vzťahov“. Okrem jadra – vlastného diela o federácii, kniha obsahuje prednášky Československo a stredná Európa, Moderný nacionalizmus, memorandum Európa na križovatke ciest a súbor statí pod názvom O regionálnom federalizme.
V praktickom programe stredoeurópskej spolupráce Hodža vychádzal zo skúseností pri spolupráci nemaďarských národností v starom Uhorsku, ktorá pokračovala po 1. svetovej vojne na pôde Malej dohody, česko-slovensko-juhoslovansko-rumunskej aliancie.
Dokumentárny film o Milanovi Hodžovi pripravila Slovenská televízia Bratislava v roku 1996 v rámci cyklu Idea štátnosti /scenár Alena Bártlová, réžia Fedor Bartko/.
Osobnosti o Hodžovi
R. W. Seton-Watson, britský historik: „(M. Hodža) sa vymanil skôr než ktokoľvek iný z provincionálneho nazerania a hľadel na slovenský problém v celom jeho rozsahu ako na dôležitú súčasť celej európskej situácie.“
Vavro Šrobár, vo svojej knihe Osvobodené Slovensko obvinil Hodžu z promaďarských postojov v Budapešti v r. 1918 : ''„Prvé vystúpenie Hodžovo v úlohe zahraničnej politike úplne stroskotalo. Lebo precenil svoje diplomatické schopnosti a neznal ducha evropskej demokracie... Keby bol Hodža býval v tej kritickej dobe pravdivým voči sebe, bol by musel povedať: Nemám práva, nemám splnomocnenia... Ale Hodža privlastnil si moc a právo, ktoré mu nepatrilo kompromitoval Dulu a spoločníkov a nejviac seba...“''
R. N. Coudenhove-Kalergi, zakladateľ paneurópskeho hnutia a jeden z prvých iniciátorov európskeho zjednotenia k šesťdesiatinám M. Hodžu: ''„Hodža je zároveň dobrým Slovákom, Čechoslovákom, Stredoeurópanom, Paneurópanom a kozmopolitom. Jeho obraz sveta sa tvorí v sústredených kruhoch, ktoré sa navzájom dopĺňajú, namiesto toho, aby boli vo vzájomných rozporoch. Tak je Slovák Hodža dnes česko-slovenským ministerským predsedom a priekopníkom paneurópskeho agrárneho hnutia a osobnosťou svetového vzdelania.“''
Počítačové reproduktory
thumb|right|250px|Počítačové reproduktory značky [[Bose]] Počítačové reproduktory (alebo tiež multimediálne reproduktory), sú počítačový hardvér, výstupná jednotka počítača, ktorá umožňuje reprodukovať signály z počítača vo forme zvuku (hudba, slovo, zvukové efekty a pod.)
Je to externá aktívna reproduktorová sústava, väčšinou s integrovaný zosilňovačom. Ku počítaču sa pripája štandardným audio 3.5mm (1/8 inch) stereo jack konektorom. Farebné označenie konektora (zásuvky na zvukovej karte a zástrčky) je zelená. Niektoré reproduktory používajú aj Cinch (RCA) konektory. Existujú aj reproduktory na pripojenie cez USB port. Počítačové reproduktory sú štandardne súčasťou osobného počítača. Vyrábajú sa v širokej variete rozmerov, tvarov, kvalite, cene a druhu. Typické počítačové reproduktory sú plastové skrinky napájané sieťovým adaptérom, vybavené ovládaním hlasitosti a vypínačom, s výstupným hudobným výkonom 1 – 2 W. Drahšie reproduktory sú vybavené aj ďalšími ovládacími prvkami (basy, vyváženie a pod.). Vyrábajú sa aj reproduktorové sústavy 2.1, 4.1, 5.1 a 7.1 (údaj za bodkov znamená počet subwooferov (basových reproduktorov), údaj pred bodkov znamená počet satelitov reproduktorovej zostavy (napr. 5.1 znamená dva predné, dva zadné, stredný reproduktor a subwoofer). Záleźí na umiestnení počítača a nárokov na zvuky.
Zabudovaný zosilňovač vyžaduje externé napájanie (obvykle sieťovým adaptérom).
Niekedu sú reproduktory zabudované v tele počítača (jeho systémovej jednotke) napr. notebook, alebo sú súčasťou monitora.
Offa (Mercia)
Offa († 26. / 29. júla 796) bol panovník kráľovstva Mercia v rokoch 757796, ako prvý sa pokúsil zjednotiť anglosaské kráľovstvá vo Veľkej Británii. Ako prvý sa vyhlásil za kráľa Anglicka. Podarilo sa mu ovládnuť územia južne od Northumbrie, ale po jeho smrti moc Mercia upadla. Dal postaviť aj tzv. Offov val pozdĺž hranice s Walesom na ochranu pred Keltmi.
Chassy (Cher)
Chassy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kukučkové hodiny
thumb|upright=0.8|Kukučkové hodiny (koniec 19. storočia) thumb|upright=1.1|Drevené kukučkové hodiny, Schwarzwald, okolo 1770. thumb|upright=1.0|Kukučkové hodiny v obchode vo Freiburgu
Kukučkové hodiny (iné názvy: kukučky, zriedkavo kukučka ) je druh jednoduchých kyvadlových hodín v drevenej skrinke, ktorá vyzerá ako štít domčeku s ciferníkom a dvierkami hore nad ním. Na začiatku každej hodiny sa tieto malé dvierka otvoria, objaví sa v nich drevený vtáčik a z hodín sa ozve zvuk, pripomínajúci kukučku. Počet zakukaní udáva dennú alebo nočnú hodinu (1 až 12), podobne ako u bicích hodín.
Mechanizmus
Kukučkové hodiny majú jednoduchý "švarcvaldský" stroj s hákovým krokom a bežným bicím zariadením. Miesto úderu do gongu sa vystrčí vtáčik z dvierok a zdvihne doštičku dvojitého mechu, ktorý pri pohybe hore a dolu vydá dva krátke tóny, vzdialené o tercie. Prevedenie bolo veľmi jednoduché, vhodné pre domácku výrobu.
História
Kukučkové hodiny sa prvýkrát spomínajú v 17. storočí ako kuriozita (Athanasius Kircher, 1650), rozšírili sa však až v období romantizmu začiatkom 19. storočia z nemeckého Schwarzwaldu, kde sa podomácky vyrábali drevené nástenné hodiny. Pôvodne mali aj drevená kolesá, od polovice 19. storočia sa do nich montovali továrensky vyrobené kovové. Vonkajší vzhľad a výzdoba pripomínala domček železničného strážcu, neskôr dostali vyrezávanú "poľovnícku" výzdobu. V súčasnosti sa vyrábajú aj z plastu, často s elektronickým strojom a bez kyvadla. Ak majú mechanickú kukučku, je mechanizmus prakticky bez zmeny.
Tritikale
náhľad|Tritikale Tritikale (iné názvy: triticale ; bohemizmy: tritikále, žitovec ; lat. Triticosecale alebo x Triticosecale alebo x Triticale) je hybrid pšenice (Triticum) a raže (Secale), ktorý bol prvýkrát vyšľachtený koncom 19. storočia v Škótsku a Švédsku. Komerčne dostupná je odroda triticale z druhej generácie hybridu, ktorá je krížencom jej dvoch primárnych druhov.
V súčasnosti dochádza k rozvoju pestovania tohoto kultivaru, ktorý významne prebral znaky svojich pôvodných, rodičovských druhov. V odrode triticale sú kombinované vlastnosti vysokej úrodnosti s kvalitou pšenice a toleranciou voči kvalite pôdy, či odolnosti voči chorobám, ktorú si tento hybrid prevzal od raže.
Odroda triticale môže byť významnou zložkou v krmív hospodárskych zvierat, no sú z nej vyrábané aj niektoré potravinárske produkty zdravej výživy, môže byť aj súčasťou cereálnych potravín.
Systém na riadenie výučby
Systém na riadenie výučby (iné názvy: learning management system (LMS), systém riadenia výučby, systém riadenia vzdelávania, zriedkavo systém na správu výučby, systém riadenia výuky/na riadenie výuky, systém na riadenie vzdelávania) je aplikácia na administratívu a organizáciu výuky v rámci e-vzdelávania.
LMS sú aplikácie, ktoré v sebe integrujú spravidla nejrôznejšie on-line nástroje pre komunikáciu a riadenie štúdia (nástenka, diskusné fórum, chat, evidencie atď.) a zároveň sprístupňujú študentom učebné materiály či výukový obsah on-line alebo aj off-line. LMS aplikácií je rada - od tých jednoduchých cez najrôznejšie LMS z akademickej sféry až po rozsiahle širokospektrálne komerčné aplikácie.
Neufchâtel-en-Saosnois
Neufchâtel-en-Saosnois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Systém na riadenie výučby
Pre všetky tieto funkcie je dôležitá požiadavka na ich prenositeľnosť a štandardizáciu. LMS by mal byť otvorený a schopný napríklad ľahko a rýchlo začleniť výukový obsah, vytvorený napríklad pred zavedením LMS. Medzi štandardizované formáty výukových jednotiek patrí napr. SCORM, AICC, IMS, IEEE a Ariadne.
Neufchâtel-en-Saosnois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Športová medicína (House)
Športová medicína (anglicky: Sports Medicine) je dvanásta epizóda z prvej série seriálu Dr. House.
Dej
Bejzbalový hráč, Hank Wiggen, natáča protidrogový klip. Pri nadhode mu ale praskne v ruke kosť. House sa domnieva, že užíval steroidy, a táto teória by vysvetľovala väčšinu príznakov. Začnú ho teda liečiť. Začne však mať dýchacie problémy. Nakoniec sa Hank priznáva, že pred piatimi rokmi steroidy bral. Keďže má poškodené obličky, potrebuje transplantáciu. Cuddyová ho ale odmietne zaradiť do poradovníka. Jeho priateľka sa rozhodne, že mu venuje svoju. Vyšetrenie prebehne úspešne, ale darcom byť nemôže, pretože je tehotná. Pri Hankovi nastávajú zdravotné komplikácie s jeho srdcom. Najprv bije veľmi rýchlo, potom veľmi pomaly. Začne mať halucinácie. House dedukuje, že také problémy môže spôsobiť digitalis. Zistí, že digitalis užíva na svoje choré srdce Hankov tréner a že Hank mu prášky ukradol a pokúsil sa o samovraždu. Ďalším Houseovým predpokladom je otrava kadmiom. Hank sa priznáva, že fajčí marihuanu a nakoniec sa zistí, že práve marihuana, ktorá vyrastala v kontaminovanej zemine bola príčinou všetkého.
Volejbal na Afrických hrách
náhľad|Dejiská [[Africké hry|Afrických hier]] Volejbal na Afrických hrách je volejbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Afrických hier a organizuje ho Africká volejbalová konfederácia (CAVB). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený hneď na prvých Afrických hrách v roku 1965 v konžskom Brazzaville, vtedy iba v mužskej kategórii. Volejbalový turnaj sa odvtedy koná na hrách pravidelne. Ženský turnaj mal premiéru na 3. Afrických hrách v roku 1978 v Alžíri. V kategórii mužov získal najviac prvenstiev 🇪🇬, ktorý zvíťazil pätkrát, v ženskej kategórii je to 🇰🇪, ktorá vyhrala 4 turnaje.
Účasti ženských družstiev na Afrických hrách
(do 2019) * chýbajú 2 tímy z AfH 1995
Soľný kúpeľ
Soľný kúpeľ je tavenina soli, určená na izotermické spracovanie ocele a iných materiálov.
Je to výhodné, keď potrebujeme obrobok zohriať alebo ochladiť na nejakú presnú teplotu, pretože pri fázovej zmene (keď sa začne taviť) je až do úplného roztavenia teplota konštantná. Netreba komplikované metódy na udržanie konštantnej teploty.
Vilém von Biela
Vilém von Biela alebo Wilhelm von Biela (* 19. marec 1782 – † 18. február 1856) bol český astronóm amatér, ktorý objavil tri kométy, z ktorých jedna, ktorú objavil roku 1826 v Jozefove podľa predpovede J. Morstandta, nesie jeho meno. V období svojej viditeľnosti (1846) sa rozpadla na dve časti.
Carsten Thomassen
Carsten Thomassen (* 22. august 1948, Grindsted, Dánsko) je dánsky matematik, v súčasnosti profesor teórie grafov na Dánskej technickej univerzite. Od roku 1990 je členom Dánskej kráľovskej akadémie vied. Jeho výskum sa orientuje predovšetkým na diskrétnu matematiku (hlavne teóriu grafov). Je šéfredaktorom dvoch významných vedeckých časopisov a redaktorom ďalších piatich.
Vilém von Biela
Objavil tri kométy, z ktorých jedna, ktorú objavil roku 1826 v Jozefove podľa predpovede J. Morstandta, nesie jeho meno. V období svojej viditeľnosti (1846) sa rozpadla na dve časti.
Milejszeg
Milejszeg je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Zalaegerszeg.
Má rozlohu 908 ha a žije tu 397 obyvateľov (2007).
Kelá
Kelá je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Alif na Maldivách. Počet obyvateľov je 2 043 (marec 2007), dĺžka ostrova 3 060 m, šírka 1 040 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 308,54 km.
Medvidka
Medvidka je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 400 obyvateľov.
Lester Frank Ward
Lester Frank Ward (* 18. jún 1841, Joliet, Illinois, USA – † 18. apríl 1913, Washington) bol americký sociológ, predstaviteľ psychologického evolucionizmu. Pokladá sa za zakladateľa psychologickej školy v sociológii. V roku 1906 ho zvolili za prvého prezidenta Americkej sociologickej spoločnosti. Kvalitatívnu špecifickosť spoločnosti videl v psychologickosti sociálnych javov.
Mária Tudorová (1496 – 1533)
Mária Tudorová (* 18. marec 1496, Palác Richmond, Spojené kráľovstvo – † 25. jún 1533, Westhorpe Hall, Spojené kráľovstvo) bola mladšia sestra anglického kráľa Henricha VIII. a ako manželka francúzskeho kráľa Ľudovíta XII. sa stala kráľovnou. Po manželovej smrti sa druhýkrát vydala za Karola Brandona, prvého vojvodu zo Suffolku.
Detstvo
Mária sa narodila ako piate dieťa Henricha VII., anglického kráľa, a jeho manželky, Alžbety z Yorku, a bola ich najmladší žijúci potomok. Narodila sa v paláci Richmond. So svojím bratom Henrichom VIII. mala veľmi blízky vzťah, preto aj Henrich pomenoval svoju dcéru Máriu, budúcu kráľovnú, po nej. Na jej počesť nesie jej meno aj tudorovská vojnová loď, Mary Rose.
Zásnuby a manželstvo s francúzskym kráľom
Počas svojej mladosti bola považovaná za jednu z najkrajších princezien v Európe. V decembri 1507 bola zasnúbená s Karolom Španielskym, neskorším cisárom Svätej rímskej ríše. No kvôli zmenám v politických spojenectvách Európskych veľmocí sa táto svadba neuskutočnila.
Kardinál Wolsey, v rámci rokovaní o mierovej zmluve s Francúzskom, dohodol jej sobáš s francúzskym kráľom. 9. októbra 1514 sa, vtedy osemnásťročná, Mária vydala za 52-ročného kráľa Ľudovíta XII. Svadba sa konala v Abbeville. Jednou z jej dvorných dám, ktoré s ňou prišli do Francúzska, bola Anna Boleynová.
Benátsky veľvyslanec Máriu opísal ako „rajsky vysokú, štíhlu, šedookú a extrémne bledú“. Podľa dobových opisov mala nádherné dlhé vlasy červeno-zlatej farby, ktoré nosila rozpustené.
Napriek tomu, že kráľ už bol dvakrát ženatý, nemal žiadneho žijúceho syna, a preto jeho najväčšou starosťou bolo, aby mu Mária porodila dediča trónu. No Ľudovít zomrel 1. januára 1515, len tri mesiace po svadbe s Máriou. Keďže Mária nebola tehotná, kráľ nezanechal po sebe žiadneho dediča. Preto sa kráľom Francúzska stal syn jeho bratranca, František I., ktorý prejavil záujem oženiť sa s kráľovou vdovou.
Druhé manželstvo
thumb|Mária s Karolom Brandonom Mária v manželstve s Ľudovítom nebola šťastná, pretože v tom čase už bola takmer určite zamilovaná do Karola Brandona, prvého vojvodu zo Suffolku. Henrich VIII. vedel o sestriných citoch, ale chcel, aby z jej budúceho manželstva mal nejaké výhody. Preto, keď poslal Brandona priviesť Máriu späť do Anglicka na konci januára 1515, jasne dal vojvodovi najavo, aby ju nežiadal o ruku. Napriek tomu sa Brandon s Máriou 3. marca 1515 vo Francúzsku tajne zosobášili. Technicky to bola zrada, pretože Brandon sa oženil s kráľovskou princeznou bez Henrichovho súhlasu. Kráľa tento čin pobúril a navrhol Štátnej rade (The Privy Council), že Brandon má byť buď uväznený, alebo popravený. No vďaka tomu, že kardinál Wolsey sa za neho prihovoril a vďaka Henrichovej náklonnosti a dobrým vzťahom k sestre aj k Brandonovi, ho tohto trestu ušetrili a manželia dostali len veľkú pokutu. Oficiálne boli zosobášení 13. mája 1515 v greenwichskom paláci.
Napriek tomu, že Mária už nebola francúzskou kráľovnou, na anglickom dvore ju týmto titulom naďalej označovali a nikdy ju nepovažovali za vojvodkyňu zo Suffolku. Väčšinu svojho času Mária trávila vo vojvodovom sídle Westhorpe Hall v Suffolku.
Smrť
Mária zomrela 25. júna 1533 v sídle Westhorpe Hall vo Westhorpe v Suffolku. Pôvodne bola pochovaná v Opátskom kostole sv. Edmunda v Suffolku. Keď bolo opátstvo zrušené počas celonárodného rušenia anglických kláštorov, bolo jej telo presunuté do blízkosti kostola sv. Márie.
Jej manžel sa čoskoro po jej smrti oženil so svojou chovankyňou a synovou snúbenicou, len štrnásťročnou Katarínou Willoughbyovou, s ktorou mal dvoch synov.
Deti
Mária mala spolu s Brandonom tri deti:
Račková
Račková je horský potok bystrinného charakteru na hornom Liptove. Je to významný pravostranný prítok Belej a meria 12,6 km.
Vzniká v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, vyteká z Račkových plies v nadmorskej výške 1 697 m n. m., na južnom úpätí Končistej (1 998,5 m n. m.). Na hornom toku tečie severojužným smerom, zľava priberá Gáborov potok a zároveň formuje Račkovu dolinu. V jej strednej časti priberá viaceré krátke prítoky z oboch strán a stáča sa na juhozápad. Sprava ďalej priberá významný Jamnícky potok a značne rozširuje svoje koryto. Preteká Úzkou dolinou s malou vodnou nádržou a vstupuje do Liptovskej kotliny. Tu preteká rekreačným strediskom (chaty, lyžiarske vleky, autokemping, minerálny prameň) a postupne sa stáča viac na juhojuhovýchod. Na dolnom toku vytvára početné sihote a v období zvýšených prietokov vody často prekladá svoje koryto. Preteká ešte popri skanzene, zľava priberá Krivuľu a pri obci Pribylina ústi v nadmorskej výške 772 m n. m. do Belej.
Elektrický odpor
Elektrický odpor je fyzikálna veličina, ktorá vyjadruje schopnosť materiálu zabraňovať prechodu elektricky nabitých častíc. Je definovaný ako podiel napätia a prúdu prechádzajúceho predmetom následkom tohto napätia.
Ohmov zákon pre časť elektrického vodiča: elektrický prúd pretekajúci vodičom je priamo úmerný rozdielu elektrických napätí na koncoch vodiča a nepriamo úmerný elektrickému odporu vodiča:
Z Ohmovho zákona vyplýva, že podiel \frac{U}{I} je pre daný vodič konštantný a nezávislý od napätia alebo prúdu vo vodiči. Potom pre každý vodič môžeme zaviesť charakteristickú veličinu – elektrický odpor R. Vodiče, pre ktoré platí Ohmov zákon, nazývame lineárne (ohmické), ostatné vodiče nazývame nelineárne.
Značkou elektrického odporu je R a jeho jednotkou je ohm (Ω). Elektrický odpor môžeme zmerať ohmmetrom alebo za pomoci RLC mostíka. Súčiastkou s definovaným elektrickým odporom je rezistor.
Merný odpor
Merný odpor je odpor vodiča jednotkovej dĺžky a jednotkového prierezu. Rešpektuje skutočnosť, že rôzne materiály kladú elektrickému prúdu rôzny odpor, pretože majú rôznu štruktúru. Jeho značkou je ρ a jednotkou je ohm meter (Ωm).
Misefa
Misefa je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Pacsa.
Má rozlohu 651 ha a žije tu 305 obyvateľov (2007).
Home Reef
Home Reef je aktívny podmorský vulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti súostrovia Tonga, približne v polovici vzdialenosti medzi ostrovmi Metis a Late. Prvá erupcia vulkánu bola zaznamenaná v druhej polovici 19. storočia. Najsilnejšia erupcia nasledovala približne po 100 rokoch, na jar roku 1984. Mrak sopečného popola a prachu tejto erupcie dosiahol výšku cez a pozostatkom bol ostrov s rozmermi 500 ×1 500 m s útesmi vysokými až 50 m. Ďalší menší ostrovček sa vytvoril počas erupcie v 2006.
Uherský Ostroh
Uherský Ostroh je mesto v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 411 obyvateľov, z toho 2 123 mužov a 2 288 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,2 roka (muži 40,5 roka, ženy 43,7 roka).
Augustín z Canterbury
Svätý Augustín z Canterbury (* ? - † 26. máj 604, Canterbury) bol kresťanský kňaz, biskup a benediktínsky mních, ktorého vyslal pápež Gregor Veľký, aby šíril kresťanstvo v Anglicku. Je označovaný ako apoštol Angličanov a považuje sa za zakladateľa cirkvi v Anglicku.
Landricourt (Aisne)
Landricourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kungens kurva
thumb|Heron City, Kungens Kurva thumb|Havária auta kráľa Gustáva V., 28. september 1946
Kungens kurva je časť švédskej obce Huddinge, susediaca s obcou Skärholms. Nachádza sa tu rozsiahle nákupné centrum (medzi inými predajne IKEA, Heron City, El-giganten, ONOFF, Siba, Willys, City Gross, Rusta, Jula). Oblasť dostala meno podľa havárie dňa 28. septembra 1946, kedy šofér švédskeho kráľa Gustáva V. dostal šmyk a auto skončilo (spolu s kráľom) mimo vozovky. Meno (v preklade Kráľovská zákruta) sa neskôr stalo oficiálnym. Úsek cesty je v súčasnosti časťou diaľnic E4 a E20.
Colorado (štát USA)
Colorado je 38. štát USA.
Dejiny
Prvá väčšia vlna osadníkov prišla do Colorada v roku 1859, kedy tu vypukla zlatá horúčka. Osadníci sa usadili v okolí dnešného Denveru. Už v roku 1860 malo mesto 60 000 obyvateľov. Po celom území vzniklo množstvo zlatokopeckých miest, ktoré sa veľmi rýchlo rozrastali. To ale netrvalo dlho. Po vyťažení zásob v určitých oblastiach sa mestá rýchlo vyľudnili a populácia sa presunula inde. Z niektorých miest vznikli časom turistické centrá, lyžiarske strediská, centrá hazardu alebo historické mestá. Ale veľa miest sa už nikdy nezotavilo a zostalo navždy opustených. Dnes ich je na území Colorada množstvo a hovorí sa im mestá duchov. Colorado je tiež preslávené zločinom. V 19. storočí tu vyčíňalo veľa lúpežníckych bánd a krajina bola známa svojou anarchiou. 28. februára 1861 bolo Colorado pripojené k USA ako pridružené teritórium. Ale federálna vláda tu prakticky nemala vplyv. Tento stav sa začal pomaly meniť po menovaní Colorada štátom USA v roku 1876
Geografia
thumb|Hora Longs Peak, |left Severnú hranicu Colorada tvorí Wyoming, na západe susedí s Utahom, na juhu so štátom Nové Mexiko a na juhozápade zdieľa spoločný štvorbod s Arizonou. Kúskom územia na juhovýchode susedí s Oklahomou, východnú hranicu zdieľa s Kansasom a severovýchodnú s Nebraskou. Dažďové zrážky vo východnom Colorade sú veľmi malé a ročný úhrn je okolo zrážok. To z východného Colorada robí veľmi suchú krajinu. Vnútri Skalnatých vrchov sa nachádza niekoľko národných parkov.
Ekonomika
Pôvodne bola ekonomika štátu založená na závlahovom poľnohospodárstve a ťažbe nerastov. V druhej polovici 20. storočia však veľmi expandoval priemysel a služby. Ekonomika je diverzifikovaná a je pozoruhodná koncentráciou vedeckého výskumu a hi-tech priemyslom. HDP Colorada je 153 miliárd dolárov, HDP na obyvateľa je 32 949, čo je úroveň Švédska.
Demografia
V roku 2010 žilo v štáte Colorado 5 029 196 obyvateľov.
Pavol Frešo
Ing. Bc. Pavol Frešo (* 21. apríl 1969, Bratislava) je slovenský politik, bývalý predseda politickej strany SDKÚ-DS. V rokoch 2009 - 2017 bol predsedom Bratislavského samosprávneho kraja. Poslancom Národnej rady Slovenskej republiky bol od roku 2006 do roku 2016. Vo voľbách do NR SR v marci 2012 získal 21 768 preferenčných hlasov, čím sa po zarátaní prednostných hlasov vo výsledku posunul na 4. miesto z 9. na kandidačnej listine.
Život
Vyštudoval Elektrotechnickú fakultu STU a Fakultu podnikového manažmentu EU (bakalár). Je ženatý a má tri deti.
V rokoch 1990 – 1992 pracoval na živnostenský list. Od roku 1993 bol riaditeľ súkromnej spoločnosti so zameraním na tvorbu informačných systémov až do roku 2006.
DS a SDKÚ-DS
Do roku 2006 pôsobil v Demokratickej strane, kde bol od roku 2003 predseda revíznej a kontrolnej komisie. Od roku 2005 podpredseda strany pre vnútornú politiku.
Po zániku Demokratickej strany v roku 2006 sa stal členom prezídia novovzniklej spojenej Slovenskej demokratickej a kresťanskej únie – Demokratickej strany. Od roku 2008 je predsedom miestneho zväzu SDKÚ-DS v Starom Meste.
Poslanec
Po parlamentých voľbách v roku 2006 bol zvolený za poslanca NR SR za SDKÚ-DS. Bol členom výboru NR SR pre pôdohospodárstvo, životné prostredie a ochranu prírody a osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ ako overovateľ.
Vo februári 2007 bol ako spoluautor predkladateľom návrhu ústavného zákona o starobnom dôchodkovom sporení.
Poslancom sa opäť stal v predčasných voľbách 2012.
Župan
V druhom kole volieb do VÚC bol 28. novembra 2009 zvolený za župana Bratislavského samosprávneho kraja za koalíciu SDKÚ-DS, KDH, SMK, OKS, s podporou SaS. Znovu vyhral v roku 2013 za strany SDKÚ - DS, KDH, MOST – HÍD, SaS, SMK-MKP, OKS a SZ.
Châteaumeillant (obec)
Châteaumeillant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jack O’Neill
Jonathan "Jack" O'Neill je fiktívna postava v sci-fi televiznom seriáli Stargate SG-1 a videofilme Stargate: The Ark of Truth. V menšej miere aj v seriáloch Stargate Atlantis a Stargate Universe.
V pôvodnom filme Hviezdna brána ho hral americký herec Kurt Russell. V seriáloch počas desiatich rokov herec Richard Dean Anderson.
Film
náhľad|[[Kurt Russell]] Vo filme bol stvárnený ako plukovník vzdušných síl USA vo výslužbe, s ťažkými depresiami zo smrti syna, ktorý sa zastrelil jeho služobnou zbraňou. Do novovzniknutého, tajného projektu Hviezdna brána bol povolaný ako vojenský dôstojník so skúsenosťami v špeciálnych jednotkách. Bol jedným z prvých cestovateľov zariadením hviezdna brána. Spolu s doktorom Danielom Jacksonom a ďalšími členmi viedol expedíciu na planétu Abydos, kde čelili hrozbe Goa’ulda Ra.
Charakter postavy je vykreslený odlišne ako v seriáloch. O'Neill je uzavretá postava, s minimom zmyslu pre humor a silnými militantnými zvyklosťami. Rodinné problémy (smrť syna, odchod manželky) ho predurčili na možnú "jednocestnú misiu", keď pri nepriaznivom vývoji situácie na Abydose mal zostať a odpáliť nukleárnu zbraň. Vytvorí si však vzťah so Skaarom, ktorý mu pripomína jeho syna.
Seriály
V priebehu seriálu bol odhalený jeho antický gén, pomocou ktorého bol ako jeden z mála ľudí schopný ovládať vyspelé antické zariadenia.
Postava oplýva výborným zmyslom pre humor, často skrytou inteligenciou a zámerne sa prezentuje ako veľmi nechápavý člen tímu. Priatelí sa s Teal’com a vrchným veliteľom asgardských bojových síl Thorom. Inklinuje k Samanthe Cartrovej. Rád sleduje televízny seriál Simpsonovci.
Externé zdroje
Stargate – Kommando SG-1 Lista över rollfigurer i Stargate
Slovanské jazyky
thumb|right|300px|Veľmi približná mapa rozšírenia slovanských jazykov v Európe Slovanské jazyky sú skupina príbuzných jazykov, ktorými hovoria Slovania, obývajúci najmä východnú, juhovýchodnú a strednú Európu. Sú jednou z vetiev indoeurópskej jazykovej rodiny. Slovanské jazyky sa vyvinuli z praslovančiny.
Praslovančina sa však nezachovala v písomnej forme, preto sa pri jej rekonštrukcii používa historicko-porovnávacia metóda na základe porovnávania javov v jednotlivých slovanských jazykoch s prihliadnutím na stav v indoeurópskych jazykoch.
Rozpad praslovanskej jazykovej jednoty
Rozpad praslovanskej jazykovej jednoty prebiehal v období od 2. polovice 1. tisíročia n. l. Za dôležitý medzník tohto vývoja sa považuje zánik zatvorených slabík. Podľa toho sa delí praslovanské obdobie na:
1. doba do zániku zatvorených slabík
V tomto období sa praslovančina vyvíjala ako relatívne jednotný jazykový útvar.
2. doba po vzniku otvorených slabík
Takto sa vytvárala najstaršia nárečová diferenciácia praslovančiny. Neskôr sa rozdelila do:
Delenie slovanských jazykov
Odborníci delia slovanské jazyky na tri hlavné skupiny:
Zodpovedá to ich jazykovej charakteristike a geografickému rozšíreniu.
Južnoslovanské jazyky
Južné slovanské jazyky sa vyznačujú týmito javmi:
Západoslovanské jazyky
Západné slovanské jazyky sa vyznačujú týmito spoločnými javmi:
Spoločný register bankových informácií
Spoločný register bankových informácií (skr. SRBI) je úverový register, ktorý prevádzkuje spoločnosť Slovak Banking Credit Bureau, s.r.o. Firma spracúva informácie od bánk za účelom zhodnotenia bonity klientov a žiadateľov o úverový produkt.
Zaradenie do registra
Do registra je zaradený každý vlastník kreditnej karty, vlastník bežného účtu využívajúci prečerpanie, ale aj žiadateľ o úver.
Informácie v registri
Informácie sú v registri uchovávané po dobu trvania kontraktu a ďalších 5 rokov po jeho ukončení.