cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Organ v Evanjelickom kostole v Príbovciach
História organu
Napriek čiastočným rekonštrukciám a opravám sa organ stal čiastočne nefunkčný a nespoľahlivý podľa vyjadrenia organistov Róberta a Viktora Ponča z firmy Varhany z Krnova. Následkom toho bola v roku 2005 vyhlásená zbierka na jeho opravu. Avšak peniaze boli následne použité na opravu kostola, keďže oprava organa bola vyčíslená na 1,5 milióna Sk, čo bola v tom čase pre malý cirkevný zbor v Príbovciach veľká finančná položka.
Súčasnosť organu
alt=Pohľad do vnútra organovej skrine po generálnej oprave v roku 2019|náhľad|Pohľad do vnútra organu Nová zbierka na záchranu organu bola vyhlásená v auguste roku 2015, keď sa stal organ kompletne nefunkčný. Dlhodobá vlhkosť kostola a nedostatočné financie na priebežné opravy sa na materiáloch ako sú drevo či koža výrazne podpísali. Návrh na generálnu opravu bol vypracovaný v septembri v roku 2018 Mariánom Muškom z organárskej dielne v Žiline. Celková čiastka na opravu organa bola firmou stanovená na 36 630,- €. Práce zahŕňajú: "demontáž organa, prevoz jednotlivých častí do dielní v Žiline, vyčistenie na sucho a mokro, morenie drevených častí proti červotoču, prevoz späť do kostola v Príbovciach a opätovná montáž, vyčistenie a morenie skrine. Rekonštrukcia vzduchového systému, nový organársky ventilátor, oprava pneumatického hracieho stola, výmena membrán a tesnení, oprava pneumatickej traktúry, výmena pneumatických vedení, membrán na tónových a registrových relé. Celková regulácia tónovej a registrovej traktúry, oprava pneumatických výpustkových vzdušníc, obnova taštičkových membrán vo vzdušniciach, tesnení, ventilov. Výmena tesnení pod píšťalnicami, oprava píšťal – šubrov, zvitkov, kožených tesnení, odstránenie vád a deformácií, nový náter prospektu, odstránenie intonačných vád a následné naladenie celého organa."
Podrobný popis organu
Organová skriňa je vysoká 6,5 metra a široká 7,7 metra. Je vyrobená podľa návrhu Daniela Sámela zo smrekového dreva a bola trikrát natretá fermežou. Rezbárska práca je zlatená.
Hrací stôl je od skrine vzdialený 1,5 metra a jeho šírka je 1,5 metra. Hrací stôl je postavený zo smrekového dreva podľa návrhu, a podľa slohu skrine organa. Bol trikrát natretý farbou. Na hracom stole boli dva kovové svietniky so sklenenými miskami na oboch koncoch stola. Celé tóny kláves manuálov sú obložené celuloidom a poltóny klávesov boli vyrobené z ebenového dreva. Klaviatúra je obložená lešteným dubovým drevom. Pedálová klávesnica je z pareného buku. Lavica je zo smrekového dreva a leštené sedadlo je vyrobené z dubového dreva. V hracom stole a v prospekte sú vložené zinkové píšťale, ktoré sú potiahnuté bronzom a opatrené kožou. V organe sa nachádzajú ešte cínové píšťale, ktoré sú leštené a aj drevené píšťale, ktoré sú zhotovené zo smrekového dreva. Z vnútornej strany sú natreté fermežou.
Vzdušnice sú zhotovené z borovicového dreva. Ventily sú potiahnuté mäkkou kožou a plsťou. Vodiace ihly a drôty sú z mosadze a sú pocínované. Matky k regulovaniu sú kožené. Píšťalnice sú z borovicového dreva a sú priskrutkované na vzdušnice. Rúrky sú z tvrdého olova a pocínované. Žalúziová skriňa je z silného dreva. Mechy s mechanizmom k šliapaniu s čerpacím dvojitým mechom, zásobovacej sústavy sú z mäkkého dreva a v ohyboch sú zviazané dvojnásobne konopnými povrazmi a šľachami, na rohoch sú zviazané kožou trojnásobne. Vnútorná časť mechov je hladená, natretá farbou, vnútorná časť je tiež natretá fermežou a polepená silným papierom. Na zásobnom mechu sú vzduchové hodiny  a poistná záklopka. Osi šliapacieho stroja, hroty a ložiská sú oceľové. Podstavec pod mechy je zo smrekového dreva.
Kandidátka agrárnej strany na Slovensku pre parlamentné voľby v roku 1935
Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1935, ktoré sa konali 19. mája 1935, kandidovala Republikánska strana poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu vo všetkých 22 volebných krajoch do Poslaneckej snemovne a 12 volebných krajoch do Senátu.
Beň
Beň je priezvisko, pozri Beň (priezvisko), napr.:
Saint-Léonard (Vosges)
Saint-Léonard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mrazko
Mrazko môže byť:
Beň (priezvisko)
Beň je ukrajinské priezvisko. Na Slovensku a v Česku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v Trebišove a Strážskom, resp. Českých Budějoviciach a Vyškove.
Tournedos-sur-Seine
Tournedos-sur-Seine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Maurice-sur-Mortagne
Saint-Maurice-sur-Mortagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boršov (Praha)
Boršov je názov námestia na Starom Meste v Prahe, ale niektoré zdroje ho uvádzajú ako ulicu. V skutočnosti je to uzavretý dvorec s dĺžkou asi 40 metrov prístupný len z ulice Karoliny Světlej.
Zoznam častí seriálu Kriminálka Staré Mesto
Kriminálka Staré Mesto je detektívny seriál, ktorý vysielala Slovenská televízia.
2. séria (2013)
24. apríla 2012 RTVS potvrdila druhú sériu, ktorá sa skladá zo šiestich častí. Seriál sa nakrúcal 50 dní, resp. od 20. mája do polovice júna 2013.
Bardejovský katechizmus z roku 1581
Bardejovský katechizmus z roku 1581 je najstaršia tlačena kresťanská kniha v slovenskom jazyku.
Katechizmus z roku 1581
Bardejovský Malý katechizmus je prekladom diela Der kleine Kathechismus Dr. Martina Luthera. Ide o najstaršiu slovenskú knihu, ktorú roku 1581 ako jediné slovenské vydanie medzi mnohými latinskými, nemeckými a niekoľkými maďarskými vytlačil významný tlačiar Dávid Gutgesel v Bardejove. Preto nesie pomenovanie „bardejovský“. Prekladateľ diela nie je známy, považuje sa za neho Severín Škultéty (1550−1600), nie je to však bezpečne doložené. Bol to rodák z Dolnej Lehoty a evanjelický kňaz. Študoval od roku 1565 v Bardejove. V roku 1573 sa tam stal učiteľom, v rokoch 1590 až 1591 bol rektorom prešovského kolégia, napokon sa vrátil do Bardejova, kde sa stal roku 1593 seniorom piatich slobodných miest. Bol autorom  niekoľkých  teologických  spisov, ktoré vyšli po nemecky a po latinsky (Hajduk, 1994, s. 129−143). Hoci doterajšie historické pramene nepotvrdzujú definitívne Scultetiho autorstvo prekladu Lutherovho Malého katechizmu, je zrejmé, že Sculteti svojím vzdelaním, jazykovou prípravou (Bardejov bolo dvojjazyčné mesto), ako aj profesionálnymi skúsenosťami mal všetky predpoklady na to, aby sa úspešne zhostil úlohy prekladateľa.
Nemecký a čiastočne latinský Lutherov text bol preložený zatiaľ čo citáty z Biblie boli do tohto prekladu dosadené z Melantrichovej Biblie, ktorá zachováva českú tradíciu biblických prekladov od 14. a 15. storočia ako aj z Blahoslavovho prekladu Nového zákona.
Rekonštrukcia z roku 2013
Kniha predstavuje priekopnícku sondu do výskumu kultúrnych dejín Slovenska. Zrod diela inšpiroval slovenský slavista Ľubomír Ďurovič, na vydanie ho pripravil tím historikov, filológov, teológov a bibliografov v spolupráci s grafikom Petrom Ďuríkom. Malý katechizmus je aj v súčasnosti živou knihou. Bibliografická evidencia hovorí o viac ako 310 vydaniach Lutherovho Malého katechizmu v „slovenskej reči“. Bardejovský katechizmus sa na Slovensku zachoval v podobe unikátneho, jediného, silno poškodeného výtlačku v Slovenskej národnej knižnici (SNK) v Martine. O jeho objav a získanie do fondov SNK sa zaslúžil bibliograf a historik knižnej kultúry Boris Bálent, ktorý sa postaral v roku 1947 aj o jeho faksimilné vydanie. Zachovaný výtlačok Bardejovského katechizmu poškodil v presne nezistenom čase kníhviazač, ktorý z neho neprofesionálne odrezal vrchnú časť, a tak sťažil predstavu o jeho autentickej podobe. V dôsledku toho v ňom sčasti alebo úplne chýbajú prvé horné riadky. Ďalšie poškodenie unikátneho výtlačku zvýrazňujú i chýbajúce strany. Skupina bádateľov začala preto po roku 2009 spolupracovať s cieľom vytvoriť čo najzreteľnejšiu predstavu o tom, aký mala najstaršia slovenská kniha pôvodný formát a akým bol jeho autentický text vrátane zničených alebo stratených textových pasáží. Vytýčené ciele sa podarilo naplniť. Dôkazom je nielen rekonštruovaný text Bardejovského katechizmu vo vydanej knihe, ale i celý rad štúdií, ktoré rozmnožili a prehĺbili znalosti o dejinách Slovenska, osobitne o jeho knižnej kultúre v 16. storočí, ako aj o dejinách kresťanstva a reformácie na Slovensku.
Nechce sa mi tancovať
Vznik
Rytmická pop rocková pieseň vznikla medzi prvými demami na album. Text napísal Miro Jaroš a Ivana Drábová, hudobne a producentsky spolupracovali Miro Jaroš a Vlado Gnepa. Nahrávka pôvodne nebola plánovaná ako rádiový singel.
Eukadmos z Atén
Eukadmos bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr. Sochár Eukadmos, rodák z Atén, bol učiteľom Androsthena, ktorý sa podľa starovekého autora Pausania podieľal na sochárskej výzdobe Apolónovho chrámu v Delfách. Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku o tom uvádza: „''Na chrámovom štíte sa nachádzajú Artemis, Léto, Apolón a Múzy, ďalej zapadajúci Hélios, Dionýzos a Thyijské ženy. Prvé sochy zhotovil Aténčan Praxias, Kalamidov žiak, a keď si potom Praxia odviedla smrť práve v dobe, keď sa chrám ešte budoval, postaral sa o ostatnú výzdobu na štítoch Androsthenes, takisto rodom aténsky občan, žiak Eukadmov.''“ Na základe dátumu novej výstavby Apolónovho chrámu činnosť Androsthena datujú do 2. polovice 4. storočia pred Kr., jeho učiteľ Eukadmos mohol preto tvoriť asi v polovici tohto storočia.
Saint-Maurice-sur-Moselle
Saint-Maurice-sur-Moselle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká cena Bahrajnu 2023
Veľká cena Bahrajnu 2023 (angl. Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix 2023), ktorá sa uskutočnila 5. marca 2023 na pretekárskom okruhu Bahrain International Circuit v meste Sachir zhruba 30 km od hlavného mesta Bahrajnu Manama  bola úvodná Veľká cena sezóny 2023 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Úradujúci majster sveta jazdcov je holandský pretekár Max Verstappen, ktorý v roku 2022 získal svoj druhý majstrovský titul, zatiaľ čo tím Red Bull Racing je úradujúcim majstrom sveta konštruktérov po tom, čo v predchádzajúcej sezóne získal titul prvýkrát od roku 2013.
Oscar Piastri a Logan Sargeant debutovali vo Formule 1 na Veľkej cene Bahrajnu, zatiaľ čo Nyck de Vries, ktorý už absolvoval jedny preteky ako rezervný jazdec na Veľkej cene Talianska 2022, začal svoju prvú sezónu ako pravidelný jazdec, v tíme Scuderia AlphaTauri. Okrem toho sa Nico Hülkenberg vrátil ako jazdec tímu Haas.
Priebeh kvalifikácie
Max Verstappen vyhral kvalifikáciu pred svojím tímovým kolegom z Red Bullu Sergiom Pérezom a Charlesom Leclercom z Ferrari. Dosiahol tak na svoju 21. Pole position. Prvú päťku doplnili Carlos Sainz Jr. a dvojnásobný majster sveta Fernando Alonso, ktorý pred sezónou prestúpil do tímu Aston Martin.
Priebeh pretekov
Holandský pretekár Max Verstappen dosiahol svoje 36. víťazstvo vo Veľkej cene. Jeho tímový kolega Sergio Pérez skončil druhý, čím Red Bull získal „double“, najlepší možný tímový výsledok. Fernando Alonso doplnil stupne víťazov svojím 99. pódiovým výsledkom - vo svojich prvých pretekoch za Aston Martin. Carlos Sainz bol štvrtý a Lewis Hamilton piaty. Charles Leclerc bol dlho na ceste za pódium, kým mu porucha motora v 39. kole zabránila dokončiť preteky; v čase odstúpenia bol na treťom mieste.
Lance Stroll skončil šiesty, hoci 12 dní pred pretekmi musel podstúpiť operáciu zápästia kvôli nehode na bicykli pred sezónou, pri ktorej si zlomil aj prst na nohe.
Kvalifikácia
Poznámky:
Tourneville
Tourneville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sedlo nad Skokom
Sedlo nad Skokom je sedlo v Hrebeni bášt medzi Malou baštou a Patriou vo Vysokých Tatrách. Západné zrázy sa zvažujú do Mlynickej doliny v okolí vodopádu Skok. Na protiľahlej strane sa do Mengusovskej doliny zvažuje žľab, ktorý v dolnej časti pretína Tatranská magistrála zo Štrbského Plesa na Popradské pleso.
Tourneville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bruce Greenwood
Bruce Greenwood (* 12. august 1956, Rouyn-Noranda, Quebec, Kanada) je kanadský herec. Je známy z filmov ako Exotica (1994), Dvojnásobné obvinenie (1999), 13 dní (2000), Ja, robot (2004), Partička B. D. (2007), Pravda (2015). Stvárnil niekoľko rolí aj v televíznych seriáloch, ako napríklad American Crime Story (2016) a Doktori (2018-2022).
Sedlo nad Skokom
Veľká lavína
Neďaleko Popradského plesa 20. januára 1974 spadla veľká dosková lavína, ktorá sa o 10:42 hod. odtrhla zo Sedla nad Skokom a Malej Bašty. Lavína veľkou rýchlosťou skĺzla po svahu cez Hincov potok vybehla do protisvahu vysokého asi 40 metrov a dlhého asi 140 metrov. Prevalila sa až na cestu vedúcu k chate. Na svahu boli na lyžiarskom výcviku študenti Strednej priemyselnej školy v Komárne. Zasiahla 24 osôb. 11 z nich čiastočne, ktorí sa vyhrabali sami. Po troch hodinách Horská služba našla s pomocou lavínových sond už mŕtveho 42 ročného triedneho učiteľa. Trochu neskôr vo veľkej hĺbke mŕtvych dvoch študentov. Päť hodín po páde lavíny lavínový pes Udo označil miesto ďalšieho nálezu. V hĺbke asi 60 cm našli živého študenta. Ešte v ten istý deň, približne v hĺbke 1,5 m pod povrchom lavíny, boli nájdené telá dvoch študentov. Na druhý deň záchranári našli telá piatich obetí. Telo 13 ročného syna učiteľa našli asi 400 metrov od jeho mŕtveho otca. V čase, keď lavína spadla boli obaja na svahu spolu. 3. mája 1974, približne 3,5 mesiaca po páde lavíny, bolo tesne pod Hincovým potokom nájdené telo predposlednej obete. Telo posledného študenta sa podarilo nájsť až 18. mája 1974.
Bruce Greenwood
Detstvo a mladosť
Greenwood sa narodil v meste Rouyn-Noranda, Quebec, v štáte Kanada. Jeho matka bola zdravotná sestra a otec vyučoval na Univerzite Princeton geofyziku.
Kariéra
Svoju hereckú kariéru v Kanade aj v Spojených štátoch. V roku 1994 sa objavil v kanadskej psychologickej dráme, Exotica. Po boku Jane Seymour, si zahral v televíznom filme Absolútna pravda, z roku 1997. V roku 1999 bol obsadený do zápornej postavy vo filme Dvojnásobné obvinenie. O rok neskôr, stvárnil vo filme 13 dní, Johna F. Kennedyho. Za svoj herecký výkon získal pozitívne recenzie a získal tiež filmové ocenenie Satelite.
Sedlo nad Skokom
Turistika
Výstup je možný len s horským vodcom.
Bruce Greenwood
Kariéra
V roku 2003 sa objavil po boku hercov ako Stanley Tucci, Aaron Eckhart, Hilary Swank a Tchéky Karyo sci-fi filme Jadro. V rovnakom roku si zahral aj v akčnej komédii Detektívi z Hollywoodu. V roku 2004 sa objavil vo filmoch ako Ja, robot, Božská Júlia a Vrah od Green River. V roku 2005 si zahral vo filme Veľký sen malej zebry, kde stvárnil otca Hayden Panettiere. V rovnakom roku si zahral aj v oscarovom filme Capote, kde stvárnil milenca hlavnej postavy.
Stvárnil jednu z vedľajších postáv vo filme Lovci pokladov: Kniha tajomstiev z roku 2007. Vo filmoch Star Trek (2009) a Star Trek:Do temnoty (2013), stvárnil postavu Christophera Pikea. V roku 2012 hral hlavnú rolu v televíznom seriály The River a v roku 2013 stvárnil sudcu vo filme Diablov uzol.
V roku 2014 stvárnil psychiatra v kanadskej dráme Slonia pieseň. O rok neskôr, stvárnil manželský pár s Diane Kruger, v dráme Otcovia a dcéry. V rovnakom roku tiež hosťoval v štyroch epizódach, televízneho seriálu Mad Men. Od roku 2018 hrá chirurga Dr. Bella, v televíznom seriály Doktori.
Tourny
Tourny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Georg Hackl
Georg Hackl (* 9. september 1966, Berchtesgaden, Nemecko) je bývalý nemecký sánkar, trojnásobný olympijský víťaz. Zvíťazil niekoľkokrát aj na majstrovstvách sveta i Európy.
Prvú olympijskú medailu získal na zimných olympijských hrách v Calgary v roku 1988 a poslednú v roku 2002 v Salt Lake City. Stal sa prvým olympionikom, ktorý získal medailu na piatich po sebe idúcich olympiádach. Na zimnej olympiáde v Turíne v roku 2006 medailu nezískal a skončil siedmy.
Je známy aj vývojom a konštrukciou vlastných saní.
Elena Holičková
doc. Mgr. Elena Holičková ArtD. , rod. Kunová, (* 14. marec 1950, Staškov ) je slovenská operná speváčka-sopranistka a pedagogička.
Babie leto (rozlišovacia stránka)
Babie leto môže byť:
Elena Holičková
Zo života
Narodila sa na Kysuciach, v roku 1959 sa s rodičmi a sestrou presťahovala do otcovho rodiska, obce Výčapy-Opatovce.
V rokoch 1965 – 1972 vyštudovala hru na flautu na konzervatóriu v Bratislave. V rokoch 1972 – 1977 študovala na VŠMU v Bratislave operný a koncertný spev u Márie Kišonovej-Hubovej a zúčastnila sa speváckych kurzov v Taliansku a Nemecku. V roku 1978 nastúpila ako sólistka do SND, počas svojho pôsobenia stvárnila takmer 60 veľkých i menších postáv. Ako hosť vystupovala v operách v Prahe a v Brne. V Prahe spievala aj prvé predstavenie Predanej nevesty po rekonštrukcii a znovuotvorení Národního divadla.
Ako koncertná speváčka vystupovala s rôznymi orchestrami (Slovenská filharmónia, Slovenský komorný orchester, Košická filharmónia) s dielami Bacha, Haydna, Mozarta, Beethovena i súčasných slovenských autorov. Spolupracovala s dirigentmi ako Libor Pešek, Zdeněk Košler či Ondrej Lenárd (SND), s ktorým nahrala viacero nahrávok pre Slovenský rozhlas.
V roku 2008 účinkovala v Tokiu v Čajkovského opere Eugen Onegin, ktorú naštudoval dirigent Seiji Ozawa v koprodukcii Wiener Staatsoper a Opery Nomori Tokio.
V roku 1995 začala učiť na Činohernej a bábkarskej fakulte VŠMU techniku hlasu a v roku 1997 na konzervatóriu operný a koncertný spev. V súčasnosti pôsobí ako docentka na Fakulte dramatických umení AU v Banskej Bystrici a na Konzervatóriu v Bratislave.
Osobný život
V roku 1974 sa vydala za PhDr. Jána Holičku, v roku 1984 sa im narodila dcéra Zuzana.
MŠK Fomat Martin
MŠK Fomat Martin (celým názvom Mestský športový klub Fomat Martin) je futbalový klub sídliaci v meste Martin. Založený bol v roku 1994 pôvodne ako mládežnícky klub, mužské mužstvo bolo vytvorené v roku 2006. V sezóne 2023/24 pôsobí v 3. slovenskej futbalovej lige skupina Západ. Svoje domáce zápasy hráva v Martine na štadióne na Pltníkoch.
Saint-Menge
Saint-Menge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Durian zapáchavý
Durian zapáchavý alebo durian cibetkový (Durio zibethinus) je vždyzelený tropický strom so žltými obojpohlavnými kvetmi z čeľade slezovité (Malvaceae) pochádzajúci z Malajzie. V súčasnej dobe sa pestuje hlavne v Juhovýchodnej Ázii (Malajzia, Indonézia, Indočína) pre ovocie, v menšej miere sa používa ako zelenina. Durian sa vyznačuje kauliflóriou, kedy kvety vyrastajú priamo na vetvách a kmeňoch. Kvitne od marca do apríla, dozrieva 3-4 mesiace po odkvitnutí. Plodom je sivozelená pukavá kapsula s piatimi švami. Má ježkovitý vzhľad a váhu môže mať až 5 kg. Miešok plodu sa podáva surový, alebo sa pripravuje s ryžou v pokrme zvanom „lempog“. Semená sa jedia upražené.
Pôvod
Durian cibetkový je pôvodom z Malajzie. V Juhovýchodnej Ázii je známy a konzumovaný už od prehistorických čias, ale západnému svetu je známy okolo 600 rokov. Prvou známou európskou zmienkou o duriane je záznam Niccolò Da Contiho, ktorý cestoval do Juhovýchodnej Ázie v 15. storočí. Portugalský lekár Garcia de Orta opísal durian vo zväzku Colóquios dos simples e drogas da India, vydanom v roku 1564. Durian bol prvýkrát v 16. storočí privezený Portugalcami na Cejlón. V roku 1741 bol publikovaný herbár Amboinense, nemeckým botanikom Georgom Eberhardom Rumpfom, ktorý obsahoval najpresnejší a najdetailnejší opis durianu za celé storočie. Rod Durio má kompletné taxonomické zaradenie, ktoré však od čias Rumpfa prešlo niekoľkými úpravami. Počas skorých štádií jeho taxonomického štúdia totiž dochádzalo k zámenám s Annona muricata, tiež známou pod názvom Guanaban, pretože obidve rastliny plodia zelené ostnaté plody. Zaujímavosťou je, že malajzijské meno pre Annona muricata je Durian Belanda, čo v preklade znamená durian holandský. V 18. storočí uvažoval Johann Anton Weinmann o zaradenie durianu do rodu gaštan a to z toho dôvodu, že jeho plody sú podobné plodom pagaštanu konského.
Rozšírenie
Jedná sa o tropický druh, ktorý sa v súčasnosti pestuje hlavne v juhovýchodnej Ázii (Malajzia, Indonézia, Indočína, Filipíny), v Papue-Novej Guinei rastie len výnimočne. Vyskytuje sa aj v Amerike, ale iba v botanických záhradách (prvé sadenice boli poslané z Kráľovskej botanickej záhrady v Británii do záhrady Auguste Saint-Arroman of Dominica v roku 1884). Väčšinou je pestovaný, zriedka rastie divo a komerčne sa pestuje zhruba od polovice 20. storočia. Jedná sa o druh lokálneho významu.
Botanická charakteristika
Je to vždyzelený strom dorastajúci do výšky 20-40 m, so stredne hustou, zaoblenou korunou. Kmeň je bez ostňov, s priemerom do 1 m. Vonkajšia borka je šupinatá, zafarbená do hneda, až do hnedo-fialova. Vnútorná borka je červenkastá, až karmínová. Na priečnom reze kmeňom sa postupne striedajú farby od takmer bieleho dreva, až po temne hnedé lyko. Borka a drevo slabo zapáchajú a nevylučujú žiadny sekrét. Listy sú striedavé, vajcovité a lesklé. Listová čepeľ je okolo 18 cm dlhá, 6-9 cm široká a jej hrúbka sa pohybuje medzi 0,4-0,5 mm. Na spodnej strane listov sa nachádzajú hnedasté trichomy o priemere do 0,5 mm. Obojpohlavné žlté kvety sú umiestnené v kvetenstvách na dlhých stopkách, vyrastajú vo zväzkoch po 3 - 10 priamo zo silnejších vetví alebo kmeňa a objavujú sa až po siedmom roku života. Zvyčajne sa nachádzajú vo výške 8 m nad zemským povrchom a vyššie. Tyčiniek je značný počet a sú na spodnej strane zrastené v 5 zväzkov. V priebehu kvitnutia páchnu. Spôsob opelenia nie je ešte úplne prebádaný, má sa však za to, že opelenie vykonávajú včely a netopiere. Z jedného kvetenstva dozrieva až 5 plodov. Plodom je sivozelená pukavá kapsula veľkosti 25x10 cm s 5 švami, tvrdým oplodím a hustými ostňami kužeľovitého tvaru, vďaka ktorým vyzerá ako stredoveká vojnová zbraň. Môže vážiť 2-5 kg. Nezrelé plody sú zelené, dozrievaním však žltnú, až hnednú. Strom plodí 1-2 krát do roka. Žltozelená, mäsitá dužina obsahuje 2-6 svetlo hnedých semien.
Využitie
náhľad|Durian na trhovisku v Muara Lawa v Indonézii Durian sa pestuje predovšetkým ako ovocný strom, vo svojej domovine je veľmi cenený. V prvom rade sa využíva za surova žltobiely miešok obsahujúci až 18% sacharidov hlavne v podobe škrobu. Ďalej sa konzumuje nakvasenom miešku zapečený v ryži nazývaný práve v juhovýchodnej Ázii „lempog“. Veľmi populárna je aj jeho konzumácia v podobe zmrzliny, ktorá sa vyrába zmiešaním durianového pyré, spolu so smotanou, jogurtom, medom v pomere 1:1 a dochucuje sa vanilkovou esenciou. Ďalej sa využíva na výrobu džemu alebo šťavy, ktorá sa pije s kokosovým mliekom. Jedia sa tiež pražené semená. Dužina sa tiež niekedy konzumuje ako zelenina. Pripisujú sa jej afrodiziakálne účinky. V dužine sú tiež obsiahnuté alkaloidy, ktoré reagujú s alkoholom a konzumácia alkoholu vzápätí po zjedení durianu navodzuje pocit choroby. Drevo durianu je mäkké, sušením sa zmršťuje a rýchlo podlieha rozkladu. Z tohto dôvodu sa takmer nevyužíva.
Chuť a zápach
Napriek faktu, že chuť a zápach sú veľmi individuálne vnemy, väčšina ľudí sa zhodne na tom, že durian veľmi silno zapácha. Tento zápach je ťažko definovateľný, najčastejšie je však prirovnávaný ku zhnitej cibuli, cesnaku, výkalom, limburskému syru (belgická obdoba Romadur) alebo zápachu prezretej gorgonzoly vo vyhriatej miestnosti. V Singapure je s ním dokonca zakázané vstupovať do prostriedkov verejnej dopravy a na trhoviskách zvyčajne nepotrebuje reklamu, pretože sa o jeho prítomnosti vie v širokom okolí, čo čiastočne tvorí atmosféru ázijského trhu. Chuť durianu prirovnáva k vanilkovému krému, pretiahmutému kanalizačnou rúrou. Konzistenciou sa plod podobá riedkemu pudingu, alebo krému. Chuť je sladká, jemná a príťažlivá, vzdialene môže pripomínať banán, vanilkový puding alebo krém z jedlých gaštanov. Durian je možné si zamilovať alebo ho nenávidieť, ale má štatút ovocie, kvôli ktorému sa oplatí cestovať na Východ.
Umiestnenie
Durianu vyhovujú predovšetkým vlhké rovníkové trópy, ktoré sú mu domovom. Rastie do výšky Teplota by nemala klesnúť pod 15°C, dobre rastie najmä pri teplote 24-26°C. Priemerné ročné zrážky v oblasti by mali byť 2000-4000 mm. Rastie hlavne na hlbokých, ťažších pôdach.
Agrotechnika
Pestuje sa za podobných stanovištných podmienok ako vo voľnej prírode. V záhradách sa vysádza do sponu 12x12 m (70 stromov na hektár). Kvitne od marca do apríla a plody následne dozrievajú 3-4 mesiace po odkvitnutí.
Rozmnožovanie
Durian sa najčastejšie rozmnožuje semenami. Tie sa vysievajú okamžite po vybratí z plodov, pretože rýchlo strácajú klíčivosť. Klíči asi 8.-10. deň po výseve. Občasne sa tiež D. zibethinus očkuje na semenáče vlastného druhu.
Výnos
Vzhľadom k tomu, že se nejedná o významnejší ovocný druh, není produkcia durianu vo svetovom meradle. V literatúre sa iba uvádza výnos 45-60 plodov na strom za rok.
Slnko v sieti za Najlepšie kostýmy alebo masky
Slnko v sieti za Najlepšie kostýmy alebo masky bolo jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za návrhy kostýmov alebo umeleckých masiek.
Tourville-la-Campagne
Tourville-la-Campagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrbovský kanál (prítok Čečehovského kanála)
Vrbovský kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín na území obcí (mesta) Zalužice, Michalovce, Čečehov a Zemplínska Široká v okrese Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Ústi do Čečehovského kanála. Má dĺžku.
Začiatok
Začína sa v juhozápadnej časti územia obce Zalužice pri južnom okraji cesty z mesta Michalovce do obce Zalužice, v severnej časti poľa Orlovec v poľnohospodárskom extraviláne v. Vrbovský kanál patrí do okresu Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina v geomorfologickom podcelku Kapušianske pláňavy.
Opis toku
Od začiatku tečie juhovýchodojužným smerom cez poľnohospodársky extravilán obce Zalužice v časti obce Veľké Zalužice, v priteká na hranicu medzi obcou Zalužice a mestom Michalovce v mestskej časti Vrbovec a v 1 km dlhom úseku tečie po hranici, v  opúšťa hranicu a bez zmeny smeru sa vracia na územie obce Zalužice, ľavým brehom obmýva pole Brehové, pretína hranicu medzi obcami Zalužice a Čečehov a zároveň vteká na územie obce Čečehov, podteká cestu z mesta Michalovce do obce Čečehov, priteká k obecnej hranici medzi Čečehovom a obcou Zemplínska Široká, tečie po obecnej hranici, v  opúšťa hranicu medzi obcami Čečehov a Zemplínska Široká a tečie cez územie obce Čečehov až do ústia v  do Čečehovského kanála v poľnohospodárskom extraviláne obce Čečehov ako jeho pravostranný prítok priamo na hranici medzi obcami Čečehov a Iňačovce.
Začína sa a preteká na území obce Zalužice, ďalej preteká územím mesta Michalovce a obce Zemplínska Široká a preteká a ústi na území obce Čečehov.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Vrbovský kanál má pôvod v oficiálnom štandardizovanom názve časti obce (mestskej časti) mesta Michalovce Vrbovec, cez územie ktorého preteká. Z tohto slovného základu kombináciou s formantom -ský, pri súbežnej systémovej redukcii o element -ec a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Vrbovský kanál ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Vrbovský kanál nie je jedinečným hydronymom (júl 2022), v okrese Komárno existuje umelý vodný tok Vrbovský kanál (prítok Lándorského kanála) s homonymným názvom.
Trigan
náhľad| Trigan – úbočie za hotelom Patria
Trigan alebo Drigant, je dlhý zalesnený hrebeň končiaci sa na južnej strane Hrebeňa bášt vo Vysokých Tatrách. Tiahne sa od južných svahov Patrie k Štrbskému plesu. Jeho južným koncom prechádza Cesta Slobody a trať TEŽ. Chrbát Triganu oddeľuje Mengusovskú dolinu od Mlynickej doliny.
Trigan je morénový val, ktorý zanechal ľadovec putujúci v ľadovej dobe Mlynickou a Mengusovskou dolinou. Má plochý tvar porastený lesom.
Dvojramenný kríž
V čase veľkých príprav na 10. výročie vzniku prvej Česko-slovenskej republiky požiadal senátor Ján Kovalík urbárnikov v Štrbe, vlastníkov územia, o povolenie postaviť na „južnom výbežku hrebeňa Drigant dvojramenný kríž – symbol slovenského národa“. Mal byť zo železnej konštrukcie, vysoký 12 metrov s nápisom Bože, chráň Slovensko. Výbor urbárskeho spolku súhlasil. Povolenie na výrub lesného porastu vydalo lesné oddelenie Okresného úradu v Liptovskom sv. Mikuláši. Kríž stavali Železiarne Vítkovice. Celú stavbu financoval senátor Ján Kovalík, gymnaziálny profesor v Žiline, poslanec za Slovenskú ľudovú stranu, básnik a rodoľub. (* 27. november 1861, Ústie nad Oravou – † 8. marec 1951, Žilina). Slávnostná posviacka kríža bola na Trigane 29. októbra 1928. Vysviacky sa zúčastnil Andrej Hlinka, spišský biskup Ján Vojtaššák, senátor Ján Kovalík, ministerský radca Štefan Benko, vojenskí hodnostári, obyvatelia Štrby. Dvojramenný kríž prežil na Štrbskom Plese 32 rokov. Stal sa miestom odpočinku turistov. V lete roku 1960 na zásah vtedajšieho prezidenta republiky Antonína Novotného, ktorý dovolenkoval v neďalekom hoteli Baník, kríž odstránili.
Toutainville
Toutainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tourville-sur-Pont-Audemer
Tourville-sur-Pont-Audemer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Michel-sur-Meurthe
Saint-Michel-sur-Meurthe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
University of Utah
University of Utah je vysoká škola v Salt Lake City v štáte Utah v USA. Školský kampus sa rozkladá na 6,21 km².
Saint-Michel-sur-Meurthe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
University of Utah
Škola vznikla roku 1850 ako University of Deseret, na súčasný názov bola premenovaná v roku 1892.
Saint-Michel-sur-Meurthe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
University of Utah
Podľa Times Higher Education bola v roku 2019 radená medzi 201 - 250 najlepších univerzít sveta a 189. v USA. Univerzita je radená do kategórie škôl s najvyššou výskumnou činnosťou (R-1: Doctoral Universities – Highest Research Activity). Patrí k 50 najlepším univerzitám v Spojených štátoch podľa nákladov s celkovými výdavkami na výskum viac ako 518 miliónmi dolárov vynaložených v roku 2015. Koncom roku 2015, ju navštevovalo 23909 vysokoškolských študentov nižších stupňov štúdia (undergraduate) a 7764 vyšších stupňov štúdia (graduate), teda celkovo 31673 zapísaných študentov. Školu navštevovali, alebo tu pracovali štyria laureáti Nobelovej ceny a dvaja držitelia Turingovej ceny.
Saint-Michel-sur-Meurthe
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tourville-sur-Pont-Audemer
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Nabord
Saint-Nabord je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Estanislao López
Estanislao López (* 22. november 1786, Santa Fe † 15. jún 1838, Santa Fe) bol argentínsky politik a vojak. Bol dlhoročným guvernérom provincie Santa Fe v čase prvého obdobia občianskych vojen v Argentíne, kde bol na strane zástancov federalizmu. Podporoval vplyvného guvernéra provincie Buenos Aires Juana Manuela de Rosasa, pričom spolu s ním a ďalším federalistom Facundom Quirogom získal na začiatku 30. rokov 19. storočia kontrolu nad Argentínou.
Životopis
López sa narodil ako nemanželské dieťa vojenského dôstojníka Juana Manuela Roldána Ávilu, priezvisko tak dostal po svojej matke Maríe Antonie Lópezovej Isaurraldovej. Už ako 15-ročný sa pripojil k vojenskému oddielu svojho otca a bojoval proti indiánom. Následne sa zúčastnil na vojenskej výprave Manuela Belgrana do Paraguaja v čase vojny za nezávislosť Argentíny. V hlavnom meste Paraguaja Asunción však bol zajatý a bol prepravený do Montevidea, poslednej bašty zástancov španielskej nadvlády, kde sa mu ale podarilo ujsť a pripojiť sa znova k vojsku bojovníkov za nezávislosť. Po ukončení vojny za nezávislosť bojoval proti federalistom, bol však opäť zajatý a vplyvný federalista José Gervasio Artigas ho presvedčil, aby sa pridal na ich stranu. V roku 1818 bol jeho vplyv tak veľký, že zosadil guvernéra provincie Santa Fe a sám prevzal jeho funkciu. Túto si udržal až do svojej smrti v roku 1838.
Slnko v sieti za Najlepšie masky
Slnko v sieti za Najlepšie masky je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za návrhy masiek.
Touville
Touville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ara olivová
Medzinárodná únia na ochranu prírody a prírodných zdrojov (IUCN) druh hodnotí ako kriticky ohrozený.
Taxonómia
Tvorí dva zemepisné poddruhy:
Popis
Ara olivová je rozšírená na svojom teritóriu s dĺžkou 85 – 90 cm a hmotnosťou okolo 1,3 kg najväčším druhom papagája. Je prevažne zelený s červeným čelom a svetlo modrými krídlami. Na tvári má holú kožu len veľmi riedko porastenú malými tmavými perami, ktoré sú u samíc a starších vtákov sfarbené na červeno.
Rozšírenie
Obýva dažďové pralesy Strednej a Južnej Ameriky, konkrétne na území štátu Nikaragua, Kostarika, Panama, Kolumbia a Ekvádor.
Chov
Ary sa väčšinou pohybujú v pároch alebo v malých skupinkách od 4 do 8 jedincov, vzácne aj väčších. V Kostarike dáva prednosť hniezdeniu v nižších polohách, ale pri hľadaní potravy vystupujú vyššie. Tunajšie kŕdle môžu mať až 18 jedincov. Tento druh hľadá potravu a odpočíva vo vrchných poschodiach lesa. V Nikarague je pomerne krotký a kŕmiaci sa vtáci nechajú človeka, aby sa k nim priblížil.
Hniezdenie
K hniezdeniu si vyberá dutiny v stromoch, v 87% sa jedná o strom dipterix oleifera. Samica klade 2 až 3 vajcia, na ktorých sama sedí 26 dní.
Gitiadas
Gitiadas bol grécky sochár, architekt a básnik v 6. stor. pred Kr.
Gitiades bol spartský sochár, architekt a básnik, aktívny zrejme v polovici 6. stor. pred Kr., Bol predstaviteľom archaickej lakónskej umeleckej školy. To, že Gitiadas bol uznávaným sochárom tvoriacim z bronzu v neskoroarchaickej Sparte, je zrejmé z písomných správ od Pausania. Pausanias o tom uvádza: „''Medzi pozoruhodnosti v Amyklai patrí aj socha na stĺpe olympijského víťaza v päťboji, Ainéta. Tento muž zvíťazil na olympijských hrách, ale zomrel vo chvíli, keď ho korunovali vencom. Jemu teda patrí socha a kovové trojnožky; najstaršie z nich dali zhotoviť z desiateho dielu koristi z messénskych vojen. Pod prvou trojnožkou stojí socha Afrodity, pod druhou Artemis. Trojnožky a ich výzdoba sú dielom Gitiada. Tretia je dielo aiginského Kallóna; pod ňou stojí Démétrinina Koré. Parský Aristandros je tvorcom sochy ženy s lýrou (symbol Sparty) z ruky argoského Polykleita vzišla Afrodita prímenom U Amykleiského Apolóna. Tieto trojnožky prekonajú ostatné svojou veľkosťou a boli sem venované k pamiatke víťaznej bitky pri Kozích riečkach (Aigosmotamoi) ''“ Staroveké Amyklai sa nachádzali asi 4 km južne od Sparty pri dnešnej osade Tsausi. Apolónov okrsok bol juhozápadne od obce, v mieste neďaleko kaplnky Hagia Kiriaki, kde boli vykopané základy veľkého oltára a trónu s početnými mramorovými úlomkami z výzdoby. Gitiadas podľa Pausania dotvoril chrám Atény Chalkioikos na spartskej akropole, kde zhotovil bronzovú agalmu (agalma je výraz pre sochu, hlavne pre sochu zasvätenú božstvu ) rovnomennej bohyne a bronzové reliéfy pripevnené na stenách chrámu. Pausanias k tomu zaznamenal: ''“ Zaobstaral ich domáci umelec Gitiadas, ktorý naviac ešte zložil piesne a hymnus na bohyňu. Z kovu tu zobrazil mnoho výjavov prác Herakla a tiež mnoho z tých činov, ktoré podstúpil dobrovoľne. Ďalej tiež rôzne skutky synov Tyndarea, najmä únos dcér Leukippa, a Héfaista, oslobodzujúceho matku z pút. Túto povesť som vysvetlil už skôr v opise Atiky. Ďalší výjav predstavuje Persea, ženúceho sa do Lýbie proti Medúze, a nymfy, ktoré mu darom podávajú prilbu a sandále, na ktorých by sa mohol vznášať vzduchom. Je tu tiež znázornená história zrodenia Atény, podľa môjho názoru však je najlepšia Amfitrité a Poseidón.''“ To, že Gitiadas mohol zložiť hymnus na počesť bohyne, dokazujú početné nápisy o udelených cenách z hudobných súťaží (tancov, hry na nejaký hudobný nástroj a hudobného recitovania), ktoré sa v Sparte konali na počesť bohyne Atény. Nápis (SEG XI, 789, datovaný do rokov cca 530 – 500 pred Kr.) na šedom mramorovom podstavci, pozostávajúcom z troch fragmentov, objavený v Sparte (nachádza sa v múzeu Sparty ) interpretoval britský archeológ A. M. Woodward za možný hymnus. Naznačil, že je jedným z najstarších zo Sparty a že ho mohol zložiť významný básnik, možno Alkman alebo Gitiadas.
Triqueville
Triqueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nákladné lietadlo
right|thumb|[[Antonov An-225: najväčšie transportné lietadlo]] right|thumb|[[Lockheed C-5 Galaxy]] right|thumb|[[Boeing C-17 Globemaster III]]
Nákladné lietadlo (resp. nákladný letún) je civilné alebo vojenské lietadlo (resp. letún), navrhnuté a určené predovšetkým na prepravu tovaru namiesto pasažierov.
Táto úloha si vyžaduje množstvo špeciálnych rysov, vďaka ktorým je toto lietadlo hneď rozpoznateľné; ide väčšinou o hornoplošník (umožňuje dopravu objemných nákladov priamo k lietadlu), lietadlo má takisto mohutný trup, viac kolies, vďaka ktorým dokáže pristáť aj na neupravených plochách, vodorovné chvostové plochy bývajú umiestnené na hornej časti zvislej chvostovej plochy a tak môže byť náklad vykladaný aj nakladaný priamo z lietadla bez väčších problémov.
Aj niektoré dopravné lietadlá bývajú prerábané na transportné lietadlá.
Ladenburg
Ladenburg je mesto v nemeckej spolkovej krajine Bádensko-Württembersko. Leží na severe spolkovej krajiny v krajinskom okrese Rhein-Neckar vo vládnom obvode Karlsruhe.
Mesto sa nachádza na pravom brehu rieky Neckar v bádenskej časti Hornorýnskej nížiny, na trase medzi Mannheimom a Heidelbergom západne od pohoria Odenwald.
História mesta so stredovekým mestským jadrom siaha až do obdobia Rímskeho impéria. Prechádza ním železničná trať s mostom cez Neckar a preprava automobilov je z mesta na ľavý breh zabezpečovaná prievozom. V meste sa nachádza výskumné centrum firmy ABB. V roku 2013 tu žilo 11 506 obyvateľov.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľov
Saint-Ouen-lès-Parey
Saint-Ouen-lès-Parey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Internetový mém
náhľad|Príklad anglického [[obrázkové makro|obrázkového makra, bežný typ internetového mému v nultých rokoch 21. storočia]] Internetový mém (známy tiež ako internetové meme  alebo internetový fenomén; niekedy označovaný skrátene len ako meme či slangovo memečko) je označenie pre myšlienkový pojem, ktorý sa šíri prostredníctvom internetu. Termín pochádza zo slova mém, ktoré bolo po prvýkrát použité už v roku 1976 Richardom Dawkinsom v jeho knihe Sebecký gén a vytvorené bolo analogicky práve od slova gén. Môže ísť o akúkoľvek akciu, štýl alebo konanie, ktoré je šírené pomocou internetu (napr. pomocou sociálnych sietí, blogov, e-mailov, diskusných fór,...) a šíri sa tak, že si ho ľudia posielajú medzi sebou. Internetové mémy môžu mať formu slov, obrázkov, odkazov, internetových stránok, videí, hashtagov a iných.
Je možné rozlíšiť dve charakteristiky: internet je buď témou alebo vlastnosťou, špecifikom šírenia a použitia. Len málo z internetových mémov pokrýva obe polohy. Takéto už môžu používať aj autoreferenciu. Je veľa takých, ktoré sa internetom šíria, používajú sa na ňom, ale len málo takých, ktoré žijú aj mimo internetu, a aj napriek tomu sa ho týkajú.
Milan Vavro
Milan Vavro (* 21. september 1933, Bratislava – † 9. december 2011, Vyšné Hágy) bol slovenský maliar, grafik, portrétista, ilustrátor, karikaturista a dlhoročný redaktor humoristicko – satirického časopisu Roháč.
Štúdium
Štúdium na Vyššej škole umeleckého priemyslu v Bratislave absolvoval v rokoch 1950 – 1954, v rokoch 1982 – 1985 absolvoval nadstavbové štúdium na bratislavskej Filozofickej fakulte Univerzity Komenského.
Kariéra
Kariéru odštartoval v roku 1949 ako karikaturista v časopise Roháč, kde začal uverejňovať svoje práce, neskôr bol vedúcim výtvarného oddelenia, kresbami doň prispieval 41 rokov. Venoval sa aj animovanému filmu (Valibuk, Ceruzkine príhody a iné), plagátu a voľnej maľbe. V 90. rokoch krátko pôsobil ako kreatívny riaditeľ štúdia animovanej tvorby v Luxembursku.
Posledné roky svojho života trávil vo Viničnom pri Bratislave, kde mal aj svoj ateliér.
Ventolin
Ventolin (občianskym menom Mgr. David Doubek, Ph.D., * 25. 9. 1971, Rakovník) je český hudobník, spevák a diskdžokej, venujúci sa elektronickej hudbe. Bol členom post-punkovej kapely Kazety. Je členom divadelného súboru Nejhodnější Medvídci. Od roku 2002 sa venuje pedagogickej činnosti na Pedagogickej fakulte Univerzity Karlovej.
Životopis
David Doubek sa narodil 25. septembra 1971 v Rakovníku. V detstve sa naučil hrať na gitaru. Vyštudoval učiteľstvo a kultúrnu antropológiu na Karlovej univerzite. Ako člen pražskej skupiny školskej etnografie sa v rámci longitudiálneho výskumu českej školy od roku 1995 do roku 2004 venoval výskumu komunikácie medzi žiakmi a a učiteľom, vzťahom medzi rovesníkmi, vývojom identity a voľby profesie. Od roku 2002 učí na katedre psychológie na Pedagogickej fakulte Univerzity Karlovej. Od roku 2005 sa venuje terénnemu výskumu vzťahu ku vzdelaniu v sociálne vylúčených lokalitách. V rovnakom roku bol aj v rámci autorského kolektívu spoluocenený Cenou ministerky školstva, mládeže a telovýchovy za prácu ''„Psychický vývoj dieťaťa od 1. triedy do 5. triedy".''
Hudobná kariéra
V roku 2016 vydal v Poľsku spoločný album s duom RSS BOYS. V septembri 2017 vydal vlastný prelomový album Vitajte. V roku 2018 vystupoval v špeciálnom dieli programu AZ-kvíz, v ktorom sa stretol s rapperom Jamesom Coleom. V roku 2021 vydal nový album Dneska se vyčasilo.
Ján X.
Ján X. môže byť:
Trouville-la-Haule
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mras
Mras je priezvisko, napr.:
Na pokraji síl
Na pokraji síl je šiesty singel z albumu Tráva musí rásť speváka Mira Jaroša a Dominiky Mirgovej.
V 50 týždni roku 2011 sa stal siedmou najhranejšou slovenskou nahrávkou.
Vznik
Pieseň je duet Mira Jaroša a Dominiky Mirgovej. Pôvodným autorom je izraelský hudobník Idan Raichel. , slovenský text napísal Miro Jaroš. Spevák po prvýkrát využíva zvuk bendža, ktorý vytvára charakter nahrávky.
Videoklip
Klip sa inšpiroval obrazovým stvárnením skladby Where the Wild Roses Grow Nicka Cavea (inšpirácia Millaisovým obrazom Ofélia). Novú verziu natočil Michal Kunes Kováč. Tragický dej sa odohráva pri opustenom jazere kde nájde Miro mŕtvu Dominiku. Z klipu nie je jasné, čo sa stalo. Počas nakrúcania bola Dominika napadnutá krkavcom a spoločnosť vo vode jej robil obrovský had. Videoklip mal za prvé dva dni viac ako 30 000 pozretí a objavil sa aj na MTV.
Paul Richard Gallagher
Mons. Paul Richard Gallagher (* 23. január 1954, Liverpool, Anglicko) je anglický rímskokatolícky titulárny arcibiskup sídla Hodelm a sekretár pre vzťahy so štátmi na Štátnom sekretariáte vo Vatikáne.
Život
Dňa 31. júla 1977 prijal kňazskú vysviacku z rúk liverpoolskeho arcibiskupa Dereka Johna Harforda Worlocka v Katedrále Krista Kráľa v Liverpoole. Od 1. mája 1984 pôsobí v diplomatických službách Svätej stolice. Pôsobil na Apoštolskej nunciature v Tanzánii, Uruguay a na Filipínách a tiež v sekcií pre vzťahy so štátmi na Štátnom sekretariáte vo Vatikáne. Dňa 15. júla 2000 sa stal osobitným vatikánskym vyslancom a stálym pozorovateľom Rady Európy v Štrasburgu.
Pápež sv. Ján Pavol II. ho dňa 22. januára 2004 menoval za titulárneho arcibiskupa sídla Hodelm a apoštolského nuncia v Burundi. Biskupskú vysviacku prijal 13. marca 2004 v Bazilike sv. Petra vo Vatikáne. Vysvätil ho kardinál Angelo Sodano, štátny sekretár Vatikánu a vicedekan kardinálskeho kolégia spolu s miestnym arcibiskupom Patrickom Althamom Kellym a arcibiskupom Robertom Sarahom, sekretárom Kongregácie pre evanjelizáciu národov.
Dňa 19. februára 2009 bol pápežom Benediktom XVI. vymenovaný za apoštolského nuncia v Guatemale a 11. decembra 2012 za apoštolského nuncia v Austrálii. Za sekretára pre vzťahy so štátmi na Štátnom sekretariáte vo Vatikáne bol menovaný pápežom Františkom dňa 8. novembra 2014.
Dňa 11. februára 2018 vysvätil za biskupa v meste Baku v Azerbajdžane slovenského saleziána Vladimíra Feketeho SDB, apoštolského prefekta Azerbajdžanu povýšeného na biskupskú hodnosť.
Hovorí taliansky, francúzsky a španielsky.