cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apolón
Milenky
Milostné aféry pripisované Apolónovi sú odrazom neskorého vývoja v gréckej mytológii. Vďaka ich živým anekdotickým vlastnostiam si niektoré z nich obľúbili maliari už od renesancie, čoho výsledkom je, že v modernej predstavivosti vystupujú výraznejšie. náhľad|Apolón a Dafné od Berniniho v Galleria Borghese Dafné bola nymfa, ktorá opovrhla Apolónovým dvorením a utiekla od neho. Keď ju Apolón prenasledoval, aby ju presvedčil, premenila sa na vavrínový strom. Podľa iných verzií počas prenasledovania volala o pomoc a Gaia jej pomohla tým, že ju prijala a na jej miesto umiestnila vavrínový strom. Podľa rímskeho básnika Ovídia prenasledovanie vyvolal Eros, ktorý zasiahol Apolóna zlatým šípom lásky a Dafné oloveným šípom nenávisti. Mýtus vysvetľuje pôvod vavrínu a spojenie Apolóna s vavrínom a jeho listami, ktoré zamestnávali jeho kňažky v Delfách. Listy sa stali symbolom víťazstva a vavrínové vence sa dávali víťazom pýtijckých hier. náhľad|Apolón ako zapadajúce slnko, François Boucher Hovorí sa, že Apolón bol milencom všetkých deviatich múz a keďže si nemohol vybrať jednu z nich, rozhodol sa zostať slobodný. Korybanté splodil s múzou Táliou, Orfea s Kalliopé, Lina z Trácie s Kalliopé alebo Ouraniou a Hyménaia (Hyména) s jednou z múz.
Vo Veľkej Eoii, ktorá sa pripisuje Hesoidovi, je Skylla dcérou Apolóna a Hekaté.
Kyréné bola tesálska princezná, ktorú Apolón miloval. Na jej počesť postavil mesto Kyréna a urobil ju jeho vládkyňou. Neskôr jej Apolón daroval dlhovekosť a premenil ju na nymfu. Spolu mali dvoch synov, Aristaia a Idmóna.
Evadné bola nymfa, dcéra Poseidóna a milenka Apolóna. Porodila mu syna Iamosa. Počas pôrodu jej Apolón poslal na pomoc Eileitýiu, bohyňu pôrodu.
Rhoeo, princeznú z ostrova Naxos, milovala Apolón. Z náklonnosti k nej Apolón premenil jej sestry na bohyne. Na ostrove Dilos porodila Apolónovi syna menom Anius. Keďže nechcela mať dieťa, zverila ho Apolónovi a odišla. Apolón dieťa sám vychovával a vzdelával.
Ourea, Poseidónova dcéra, sa zamilovala do Apolóna, keď spolu s Poseidónom slúžili trójskemu kráľovi Laomedonovi. Obaja sa spojili v deň, keď boli postavené hradby Tróje. Porodila Apolónovi syna, ktorého Apolón pomenoval Ileus podľa názvu mesta, v ktorom sa narodil, Ilion (Trója). Apolón mal Ilea veľmi rád.
Teró, dcéru Fylasa, dievčinu krásnu ako mesačné lúče, miloval žiarivý Apolón a ona ho milovala zas jeho. Ich spojením sa stala matkou Chaeróna, ktorý sa preslávil ako „krotiteľ koní“. Neskôr postavil mesto Cheronia.
Hyrie alebo Thyrie bola matkou Kykna. Apolón premenil matku aj syna na labute, keď skočili do jazera a pokúsili sa zabiť.
Hekabé bola manželkou trójskeho kráľa Priama a Apolón s ňou mal syna menom Tróilos. Veštba predpovedala, že Trója nebude porazená, kým sa Troilus dožije dvadsiatich rokov. Achilles ho prepadol a zabil a Apolón pomstil jeho smrť tým, že zabil Achilla. Po vyplienení Tróje si Apolón vzal Hekabé do Lýkie.
Koronis bola dcérou Flegyasa, kráľa Lapitov. Keď čakala Asklépia, Koronis sa zamilovala do Ischýsa, Elatovho syna, a spala s ním. Keď sa Apolón dozvedel o jej nevere vďaka svojim prorockým schopnostiam alebo vďaka havranovi, poslal svoju sestru Artemidu, aby Koronis zabila. Apolón zachránil dieťa tak, že rozťal Koronis brucho a dal ho kentaurovi Cheirónovi, aby ho vychoval.
Dryopa, dcéra Dryopsa, otehotnela s Apolónom v podobe hada. Porodila syna Amfissa.
V Euripidovej hre Ión Apolón splodil Ióna s Kreusou, manželkou Xoutha. Využil svoju moc, aby pred jej otcom utajil jej tehotenstvo. Neskôr, keď Kreusa nechala Ióna zomrieť v divočine, Apolón požiadal Herma, aby dieťa zachránil a priniesol ho do veštiarne v Delfách, kde ho vychovala kňažka.
Apolón miloval a uniesol oceánsku nymfu Meliu. Jej otec Ókeanos poslal jedného zo svojich synov, Caantha, aby ju našiel, ale Caanthus ju nedokázal Apolónovi vziať, a tak spálil Apolónovu svätyňu. Na odvetu Apolón postrelil Caantha a zabil ho.
Milenci
náhľad|Smrť Hyakintha, Alexander Kiseljov, 1850-1900 Hyakinthos (lat. Hyacinthus), krásny a atletický spartský princ, bol jedným z Apolónových obľúbených milencov. Dvojica trénovala hod diskom, keď disk, ktorý hodil Apolón, odfúkol žiarlivý Zefýros z dráhy a zasiahol Hyacinta do hlavy, čím ho na mieste zabil. Apolóna vraj naplnil smútok. Z Hyacintovej krvi vytvoril Apolón kvet pomenovaný po ňom ako pamiatku na jeho smrť a jeho slzy zafarbili okvetné lístky. Neskôr bol vzkriesený a vzatý do neba. Sviatok Hyacinthia bol národným sviatkom Sparty, ktorý pripomínal Hyacintovu smrť a znovuzrodenie.
Ďalším mužským milovníkom bol Kyparissos, potomok Herakla. Apolón mu dal ako spoločníka skroteného jeleňa, ale Kyparissos ho nešťastnou náhodou zabil oštepom, keď ležal v poraste. Kyparissa jeho smrť tak zarmútila, že požiadal Apolóna, aby nechal jeho slzy padať navždy. Apolón jeho prosbe vyhovel tým, že ho premenil na cyprus pomenovaný po ňom, ktorý je vraj smutným stromom, pretože jeho šťava tvorí na kmeni kvapky podobné slzám.
Admétos, kráľ Feraí, bol tiež Apolónovým milencom. Počas svojho vyhnanstva, ktoré trvalo buď jeden rok, alebo deväť rokov, slúžil Apolón Admétovi ako pastier. Romantickú povahu ich vzťahu prvýkrát opísal Kallimachos z Kyrény, ktorý napísal, že Apolón k Admétovi „zahorel láskou“. Plutarchos uvádza Adméta ako jedného z Apolónových milencov a hovorí, že Apolón slúžil Admétovi, pretože sa oňho staral. Latinský básnik Ovidius vo svojom diele Ars Amatoria hovorí, že hoci bol Apolón bohom, opustil svoju pýchu a zostal ako sluha kvôli Admétovi. Tibullus opisuje Apolónovu lásku ku kráľovi ako servitium amoris (otroctvo lásky) a tvrdí, že Apolón sa stal jeho sluhom nie z donútenia, ale z vlastného rozhodnutia. Taktiež pripravoval syr a podával ho Admétovi. Jeho domáce činy spôsobovali jeho rodine rozpaky: "Ó, ako často sa jeho sestra (Diana) červenala pri stretnutí so svojím bratom, keď niesol mladé teľa cez polia!....Často Latona lamentovala, keď videla synove rozstrapatené kadere, ktoré obdivovala aj Juno, jeho nevlastná matka..." náhľad|Apolón a Kyparissos, Jean-Pierre Granger (1779-1840) Keď sa chcel Admétus oženiť s princeznou Alkéstou, Apolón mu poskytol voz ťahaný levom a kancom, ktorých skrotil. To uspokojilo Alkéstinho otca a ten dovolil Admétovi, aby sa s ňou oženil. Ďalej Apolón zachránil kráľa pred Artemidiným hnevom a tiež presvedčil Moiru, aby raz odložila Admétovu smrť.
Branchus, pastier, jedného dňa narazil v lese na Apolóna. Uchvátený krásou boha pobozkal Apolóna. Apolón mu jeho náklonnosť opätoval a chcel sa mu odmeniť, obdaril ho prorockými schopnosťami. Jeho potomkovia, Branchidi, boli vplyvným klanom prorokov.
Medzi ďalších mužských milovníkov Apolóna patria napríklad:
Deti
Apolón splodil mnoho detí, a to so smrteľnými ženami, nymfami i bohyňami. Z jeho detí vyrástli lekári, hudobníci, básnici, veštci alebo lukostrelci. Mnohí z jeho synov zakladali nové mestá a stávali sa kráľmi. náhľad|Apolón zveruje [[Asklépios|Asklépia do výchovy Cheiróna]] Asklépios je najznámejší Apolónov syn. Svojimi schopnosťami lekára prekonal Apolóna. Zeus ho zabil za oživovanie mŕtvych, ale na Apolónovu žiadosť ho vzkriesil ako boha. Aristaios bol po narodení zverený do starostlivosti Cheiróna. Stal sa bohom včelárstva, výroby syra, chovu zvierat a ďalších. Nakoniec dostal nesmrteľnosť za dobrodenia, ktoré poskytol ľudstvu. Korybanti boli tancujúci polobohovia, ktorí zápasili s oštepmi.
Medzi Apolónových synov, ktorí sa zúčastnili na trójskej vojne, patria trójski princovia Hektor a Tróilos, ako aj Tennes, kráľ Tenedosu, pričom všetkých troch v priebehu vojny zabil Achilles.
Medzi Apolónove deti, ktoré sa stali hudobníkmi a bardmi, patria Orfeus, Linus, Ialemus, Hymén, Filamón, Eumolpos a Eleuther. Apolón bol otcom troch dcér, Apollonis, Borysthenis a Kefisso, ktoré tvorili skupinu menších múz, „Múzy Apolonidy“. Femonoe bola veštica a poetka, ktorá bola vynálezkyňou hexametra.
Apis, Idmón, Iamus, Tenerus, Mopsus, Galeus, Telmessus a ďalší boli nadaní veštci. Anius, Pýtaeus a Ismenus žili ako veľkňazi. Väčšinu z nich vycvičil sám Apolón.
Arabius, Delfos, Dryops, Milétos, Tennes, Epidauros, Keos, Lykorus, Syrus, Pisus, Marathus, Megarus, Patarus, Akraefej, Kikón, Chaerón a mnohí ďalší Apolónovi synovia pod jeho vedením založili rovnomenné mestá.
Mal aj syna menom Chrysorrhoas, ktorý bol mechanickým umelcom. Medzi jeho ďalšie dcéry patria Eurynomé, Chariklo, manželka Cheiróna, Eurydiké, manželka Orfea, Eriopis, známa svojimi krásnymi vlasmi, Melite, hrdinka, Pamfila, tkáčka hodvábu, Parthenos a podľa niektorých údajov aj Phoebe, Hilyra a Skylla. Apolón po jej skorej smrti premenil Parthenos na súhvezdie.
Neúspešné milostné pokusy
Marpéssu uniesol Idas, ale miloval ju aj Apolón. Zeus ju prinútil, aby si medzi nimi vybrala, a ona si vybrala Idasa s odôvodnením, že Apolóna, ktorý je nesmrteľný, by omrzela, keď zostarne.
NGC 6960
NGC 6960 tiež nazývaná Riasová hmlovina alebo Metla čarodejnice je zvyšok supernovy (presnejšie jej západná časť) v súhvezdí Labuť, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. septembra 1784. Môžeme ju pozorovať už malým ďalekohľadom, najlepšie s UHC filtrom. Jasná hviezda v jej blízkosti je 52 Cygni a dá sa vidieť aj voľným okom, ale k hmlovine NGC 6960 nemá žiadny vzťah.
Apolón
Neúspešné milostné pokusy
Sinope, nymfu, oslovil zamilovaný Apolón. Prinútila ho sľúbiť, že jej splní všetko, o čo požiada, a potom ho šikovne požiadala, aby ju nechal zostať pannou. Apolón svoj sľub dodržal a vrátil sa späť.
Bolinu Apolón obdivoval, ale ona ho odmietla a skočila do mora. Aby zabránil jej smrti, Apolón ju premenil na nymfu, čím jej zachránil život.
NGC 6960
Táto emisná hmlovina zaberá veľkú oblasť oblohy blízko hviezdy Gienah. Nazýva sa tiež Riasy, alebo Slučka v Labuti. Označovaná je ako NGC 6992-5 a NGC 6960. Je zložená z množstva jemných vlákien. Nachádza sa vo vzdialenosti 2 500 svetelných rokov. Zaujímavá je tým, že ju neožarujú hviezdy a predsa svieti. Predstavuje pozostatok po supernove, ktorá vybuchla asi pred 10 000 rokmi. Plyny boli vyvrhnuté obrovskou rýchlosťou (10 000 km/s), no preletom medzihviezdnym prostredím sa ich rýchlosť znížila na terajších 100 km/s. Hrnú pred sebou medzihviezdnu hmotu, pričom sa tvorí rázová vlna, v ktorej sú plyny stlačené, zohriate a ionizované. Pri opätovnom spájaní (rekombinácii) žiaria a to nielen vo svetle, ale aj v röntgenovom a rádiovom žiarení. Vyvrhnutý materiál sa zrazil do chumáčikov a nevytvoril preto pravidelný tvar. Skutočný priemer hmloviny je 70 až 100 svetelných rokov a je tiež röntgenovým a rádiovým zdrojom. Komplex hmlovín objavil v roku 1784 William Herschel svojím 45-centimetrovým ďalekohľadom.
Apolón
Neúspešné milostné pokusy
Kastalia bola nymfa, ktorú Apolón miloval. Utiekla pred ním a ponorila sa do prameňa v Delfách na úpätí hory Parnasos, ktorý potom dostal jej meno. Voda z tohto prameňa bola posvätná; používala sa na čistenie delfských chrámov a pre inšpirovanie kňažiek.
Kassandra bola dcérou Hekuby a Priama. Apolón sa jej chcel dvoriť. Kassandra mu sľúbila, že jeho lásku opätuje pod jednou podmienkou – mal jej dať moc vidieť budúcnosť. Apolón jej želanie splnil, ale ona svoje slovo nedodržala a čoskoro ho odmietla. Rozhnevaný, že porušila svoj sľub, ju Apolón preklial, že hoci uvidí budúcnosť, jej proroctvám nikto nikdy neuverí.
Sibyla z Kumae podobne ako Kassandra sľúbila Apolónovi svoju lásku, ak ju obdarí jasnozrivosťou. Sibyla vzala hrsť piesku a požiadala Apolóna, aby jej daroval toľko rokov života, koľko zrniek piesku držala v rukách. Apolón jej želanie splnil, ale Sibyla svoje slovo nedodržala. Sibyla síce naozaj žila dlhší život, ako jej Apolón sľúbil, ale nedal jej spolu s ním aj večnú mladosť, takže sa postupne scvrkla až natoľko, že zostal len jej hlas.
Hestia, bohyňa domáceho kozubu, odmietla Apolónove aj Poseidónove ponuky na sobáš a zaprisahala sa, že navždy zostane nevydatá.
NGC 6960
Hmlovina bola opticky stotožnená so zdrojom röntgenového žiarenia Cygnus X-5.
Apolón
Neúspešné milostné pokusy
V jednej z verzií pôvodu proroka Teiresia bol pôvodne ženou, ktorá sľúbila Apolónovi, že sa s ním vyspí, ak jej dá hodiny hudby. Apolón jej prianie splnil, ale ona potom svoje slovo nedodržala a odmietla ho. Apolón ju v hneve premenil na muža.
Demänovská jaskyňa mieru
Demänovská jaskyňa mieru (starší pravopis: Demänovská jaskyňa Mieru) je zatiaľ verejnosti neprístupná jaskyňa zo sústavy Demänovských jaskýň.
Apolón
Artemis
vľavo|náhľad|Apolón (vľavo) a Artemis. Brygos (signovaný hrnčiar), tondo attického červenofigurového pohára okolo roku 470 pred Kr., Musée du Louvre. Artemis ako Apolónova sestra je thea apollousa, to znamená, že ako ženské božstvo predstavovala rovnakú ideu ako Apolón.
Demänovská jaskyňa mieru
Tvorí genetický spoj medzi Demänovskou ľadovou jaskyňou a Demänovskou jaskyňou slobody. Jej vrchol leží v dolinke Vyvieranie vo výške, asi nad vyvieračkou Demänovky. Z celkovej dĺžky sa pripravuje na sprístupnenie.
Apolón
Hekaté
náhľad|Sprievod čarodejníc s [[Hekabé (mytológia)|Hekaté, Jusepe de Ribera]] Hekaté, bohyňa čarodejníctva a mágie, je chtonickým náprotivkom Apolóna. Sú bratranec a sesternica, keďže ich matky – Léto a Asteria – sú sestry. Jeden z Apolónových epitet, Hekatos, je mužským tvarom Hekaty a obe mená znamenajú „pôsobiaci z diaľky“. Ak je Hekaté „strážkyňou brány“, Apolón Agyieus je „strážcom dverí“. Hekaté je bohyňou križovatiek a Apolón je bohom a ochrancom ulíc.
Demänovská jaskyňa mieru
Jaskyňa je typom riečnej jaskyne v zrelom štádiu vývoja s bohatou kvapľovou výzdobou. Zahrňuje priestranné chodby a dómy, vytvorené podzemnými vodami Demänovky v piatich jaskynných úrovniach v priebehu staršieho a stredného pleistocénu. V najvyššom poschodí (Kostnica) sa tiež našli kosti medveďa jaskynného.
Apolón
Hekaté
Najstarší nájdený dôkaz o uctievaní Hekaté je v Apolónovom chráme v Miléte. Tam bola Hekaté považovaná za Apolónov sesterský náprotivok v neprítomnosti Artemidy. Hekaté je vďaka svojej lunárnej povahe bohyňou ubúdajúceho mesiaca a kontrastuje a zároveň dopĺňa Apolónovu slnečnú povahu.
Aténa
vľavo|náhľad|Pallas Athéna navštevuje Apolóna na Parnase, Arnold Houbraken Ako božstvo poznania a veľkej moci bol Apolón vnímaný ako mužský náprotivok Atény. Ako Diove obľúbené deti dostali viac právomocí a povinností. Apolón a Aténa často zastávali úlohu ochrancov miest a boli patrónmi niektorých významných miest. Aténa bola hlavnou bohyňou Atén, Apolón bol hlavným bohom Sparty.
Ako patróni umenia boli Apolón a Aténa spoločníkmi múz.
V trójskej vojne je Apolón, ako vykonávateľ Diových prianí, zobrazovaný, ako drží aigis, tak ako to zvyčajne robí Aténa. Apolónove rozhodnutia zvyčajne schvaľovala jeho sestra Aténa a obaja pracovali na nastolení zákona a poriadku, ktorý stanovil Zeus.
Apolón v Orestei
V Aischylovej trilógii Oresteia Klytaimnéstra zabije svojho manžela, kráľa Agamemnóna, pretože obetoval ich dcéru Ifigéniu, aby pokračoval v trójskej vojne. Apolón vydá prostredníctvom delfskej veštiarne príkaz, aby Agamemnónov syn Orestes zabil Klytemnestru a jej milenca Aigistha. Orestes a Pylades vykonajú pomstu, a preto Oresta prenasledujú Erínye alebo Fúrie (ženské personifikácie pomsty).
Apolón a Fúrie sa hádajú o tom, či bola matkovražda oprávnená. Apolón zastáva názor, že manželské puto je posvätné a Orestes pomstil svojho otca, zatiaľ čo Erinye tvrdia, že pokrvné puto medzi matkou a synom je významnejšie ako manželské puto. Vtrhnú do jeho chrámu a on ich vyženie. Hovorí, že záležitosť treba predložiť Aténe. Apolón sľúbi, že Oresta ochráni, pretože Orestes sa stal Apolónovým prosebníkom. Apolón sa Oresta na súde zastane a Aténa nakoniec rozhodne v Apolónov prospech.
Rímsky Apolón
Rímske uctievanie Apolóna bolo prevzaté od Grékov. Ako typicky grécky boh nemal Apolón priamy rímsky ekvivalent, hoci neskorší rímski básnici ho často označovali ako Phoebus. Existovala tradícia, podľa ktorej sa už v období rímskych kráľov počas vlády Tarquinia Superba radili s delfskou veštkyňou.
Pri príležitosti morovej epidémie v roku 430 pred Kr. bol na Flaminských poliach zriadený prvý Apolónov chrám v Ríme, ktorý nahradil staršie kultové miesto, ktoré tam bolo známe ako „Apollinare“. Počas druhej púnskej vojny v roku 212 pred Kr. boli na jeho počesť zriadené Ludi Apollinares („Apollónove hry“) na základe pokynov proroctva pripisovaného istému Marciovi. Za Augusta, ktorý sa považoval za Apolóna pod osobitnou ochranou a dokonca sa hovorilo, že je jeho synom, sa jeho kult rozvinul a stal sa jedným z hlavných bohov Ríma.
Belle-Isle-en-Terre (kantón)
Belle-Isle-en-Terre je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho sedem obcí.
Apolón
Festivaly
Hlavným festivalom zasväteným Apolónovi boli Pýtické hry, ktoré sa konali každé štyri roky v Delfách a boli jednými zo štyroch veľkých panhelénskych hier. Veľký význam mali aj Délske hry, ktoré sa konali každé štyri roky na ostrove Dilos. Medzi aténske výročné slávnosti patrili Boedromia, Metageitnia, Pyanepsia a Thargelia. Spartské výročné festivaly boli Karneia a Hyacinthia. V Tébach sa každých deväť rokov konala Dafnéfória.
Prívlastky a symboly
K Apolónovi sa najčastejšie viaže luk a šíp. Medzi jeho ďalšie atribúty patrili kithara (zdokonalená verzia obyčajnej lýry), trsátko a meč. Ďalším bežným emblémom bola obetná trojnožka, ktorá predstavovala jeho prorocké schopnosti. Každé štyri roky sa v Delfách konali Pýthijské hry na Apolónovu počesť. Vavrínová rastlina sa na týchto hrách používala pri vykupiteľských obetách a pri zhotovovaní koruny víťazstva. vľavo|náhľad|Zlatý stater seleukovského kráľa Antiocha I. Sotera (vládol 281-261 pred Kr.), na ktorého reverze je zobrazený nahý Apolón držiaci svoje kľúčové atribúty: dva šípy a luk Palma bola tiež zasvätená Apolónovi, pretože sa pod ňou narodil na ostrove Dilos. Medzi Apolónove posvätné zvieratá patrili vlci, delfíny, srny, labute, cikády (symbolizujúce hudbu a spev), havrany, jastraby, vrany (Apolón využíval jastraby a vrany ako svojich poslov), hady (odkazujúce na Apolónovu funkciu boha proroctva), myši a griffiny, mýtické hybridy orla a leva východného pôvodu.
Homér a Porfýrios napísali, že Apolón mal za svojho posla jastraba. V mnohých mýtoch sa Apolón premieňa na jastraba. Okrem toho Claudius Aelianus napísal, že v starovekom Egypte ľudia verili, že jastraby sú pre boha posvätné a že podľa Apolónových služobníkov v Egypte existovali istí muži nazývaní „jastrabi“ (ἱερακοβοσκοί), ktorí kŕmili a ošetrovali jastraby patriace bohu. Eusebios z Kaisareie napísal, že v Apolónovom meste v Egypte sa druhý príchod mesiaca považuje za posvätný a že symbolom mesta je muž s tvárou podobnou jastrabovi (Horus). Claudius Aelianus napísal, že Egypťania vo svojom jazyku nazývali Apolóna Horus.
Ako boh kolonizácie dával Apolón veštecké pokyny pre kolónie, najmä počas vrcholnej kolonizácie v rokoch 750550 pred Kr. Podľa gréckej tradície pomohol krétskym alebo arkadským kolonistom nájsť mesto Trója. Tento príbeh však môže odrážať kultúrny vplyv, ktorý mal opačný smer. V súvislosti s mestom Wilusa, ktoré je doložené v chetitských nápisoch, sa v chetitských klinopisných textoch spomína ázijský boh Appaliunas alebo Apalunas, ktorý je dnes väčšinou vedcov považovaný za totožný s gréckym Ilionom. Pri tomto výklade možno Apolónov titul Lykegenes jednoducho čítať ako „narodený v Lýkii“, čím sa vlastne ruší predpokladané spojenie boha s vlkmi (možno ľudová etymológia). náhľad|Apolón Citharoedus ("Apolón s kitharou"), Musei Capitolini, Rím V literárnom kontexte predstavuje Apolón harmóniu, poriadok a rozum – vlastnosti, ktoré sú v protiklade s vlastnosťami Dionýza, boha vína, ktorý predstavuje extázu a neporiadok. Kontrast medzi úlohami týchto bohov sa odráža v prídavných menách apolónsky a dionýzovský. Gréci však tieto dve vlastnosti považovali za komplementárne: obaja bohovia sú bratia, a keď Apolón v zime odchádzal do Hyperborey, prenechával delfskú veštiareň Dionýzovi. Zdá sa, že tento kontrast je zobrazený na dvoch stranách vázy z Borghese.
Apolón sa často spája so zlatou strednou cestou. Ide o grécky ideál striedmosti a cnosť, ktorá je protikladom obžerstva.
V antike bol Apolón spájaný s planétou Merkúr. Starí Gréci verili, že Merkúr pozorovaný ráno je iná planéta ako večer, pretože za každého súmraku sa Merkúr pri západe Slnka javí ďalej od Slnka ako večer predtým. Rannú planétu nazývali Apolón a večernú Hermes/Merkur, kým si uvedomili, že ide o tú istú planétu. Preto sa ponechal názov „Merkúr/Hermes“ a „Apolón“ sa vypustil.
Apolón v umení
náhľad|Pireus Apollo, bronz v archaickom štýle, Archeologické múzeum v Pireu Apolón je častým motívom v gréckom a rímskom umení a tiež v umení renesancie. Najstaršie grécke slovo pre sochu je „potešenie“ (ἄγαλμα, agalma) a sochári sa snažili vytvoriť formy, ktoré by inšpirovali takúto vodiacu víziu. Grécke umenie vložilo do Apolóna najvyšší stupeň sily a krásy, aký si možno predstaviť.
Archaické sochárstvo
Existuje množstvo voľne stojacich sôch mužských mladíkov z archaického Grécka, ktoré sa kedysi považovali za zobrazenia Apolóna, hoci neskoršie objavy naznačili, že mnohé z nich predstavujú smrteľníkov. V roku 1895 V. I. Leonardos navrhol termín kúros („mužský mladík“) na označenie sôch z Keratey; toto používanie neskôr rozšíril Henri Lechat v roku 1904 na všetky sochy tohto formátu.
Najstaršími príkladmi Apolónových sôch v životnej veľkosti môžu byť dve postavy z iónskej svätyne na ostrove Dilos. Takéto sochy sa nachádzali po celom grécky hovoriacom svete, prevažná časť z nich sa našla v Apolónových svätyniach, pričom len zo svätyne Apolóna Ptoiosa v Boiótii ich pochádza viac ako sto. Podstatne vzácnejšie sú bronzové sochy v životnej veľkosti. Jedným z mála originálov, ktoré sa zachovali do dnešných dní – tak vzácnym, že jeho objav v roku 1959 označil Ernst Homann-Wedeking za „zázrak“ – je majstrovské bronzové dielo Apolón z Pirea (Pireus Apollo). Našiel sa v Pireu, prístavnom meste neďaleko Atén, a predpokladá sa, že pochádza zo severovýchodného Peloponézu. Je to jediná zachovaná veľkorozmerná peloponézska socha.
Klasické sochárstvo
náhľad|Apolón z Mantovy, mramorová rímska kópia podľa gréckeho originálu z 5. storočia pred Kr. pripisovaného Polykleitosovi, Musée du Louvre Slávny Apolón z Mantovy a jeho varianty sú ranými formami typu sochy Apolóna Citharoeda, na ktorej boh drží v ľavej ruke kitharu, zložitú sedemstrunovú variantu lýry. Hoci sa nezachoval žiadny z gréckych originálov, existuje niekoľko rímskych kópií približne z konca 1. alebo začiatku 2. storočia.
Michálek (priezvisko)
Michálek je české a slovenské priezvisko odvodené od mena Michal. Český ženský variant je Michálková, slovenský menej často aj Micháleková. Na Slovensku je najčastejšie (s výrazným odstupom) v Považskej Bystrici, potom v Dolných Kočkovciach (okres Púchov) a Drahovciach (okres Piešťany). V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Ostrava, Hradec Králové a Brno.
Známi nositelia
Pozri v článku Michálek.
Apolón
Helénske Grécko, Rím
Apolón ako pekný mladý muž bez brady je často zobrazovaný s kitharou (ako Apolón Citharoedus) alebo lukom v ruke, alebo opierajúci sa o strom (typy Apolón Lykeios a Apolón Sauroctonos). Apolón Belvedér je mramorová socha, ktorá bola znovuobjavená koncom 15. storočia; po stáročia stelesňovala pre Európanov ideály klasickej antiky, od renesancie až po 19. storočie.
Takzvaný „Adonis“ v životnej veľkosti nájdený v roku 1780 v rímskej vile neďaleko Via Labicana na rímskom predmestí Centocelle je modernými vedcami identifikovaný ako Apolón. Na podlahovej mozaike z El Djemu v rímskom Thysdre z konca 2. storočia je identifikovateľný ako Apolón Hélios podľa žiarivej aureoly.
Ďalší Apolón so svätožiarou na mozaike z predkarágijského mesta Hadrumentum sa nachádza v múzeu v Súse. Konvencie tohto zobrazenia, hlava naklonená, pery mierne roztvorené, veľké oči, kučeravé vlasy ostrihané do prameňov, ktoré sa tiahli na krk, sa vyvinuli v 3. storočí pred Kr. pri zobrazovaní Alexandra Veľkého. Istý čas po vyhotovení tejto mozaiky boli aj prvé zobrazenia Krista bez brady a so svätožiarou.
Moderná doba
Apolón sa často objavuje v modernej a populárnej kultúre vďaka svojmu postaveniu boha hudby, tanca a poézie. náhľad|Busta Apolóna použitá na výzdobe neoklasicistického domu rumunského architekta Alexandru Săvulescu (Strada Biserica Amzei č. 30) v [[Bukurešť|Bukurešti, Rumunsko]] náhľad|Detail výjavu Apolón a múzy na hore Parnas, porcelánová skupina od Johanna Joachima Kaendlera, okolo roku 1750
Tanec a hudba
Apolón sa v modernej kultúre objavuje v tanci a hudbe. Percy Bysshe Shelley zložil „Hymnus na Apollóna“ (1820) a inštrukcie boha Múz sa stali námetom skladby Igora Stravinského Apollon musagète (19271928). V roku 1978 vydala kanadská skupina Rush album s piesňami „Apollo: Bringer of Wisdom“/„Dionysus: Bringer of Love“.
Knihy
Apolón bol zobrazený v modernej literatúre, napríklad keď Charles Handy v knihe Gods of Management (1978) používa gréckych bohov ako metaforu na zobrazenie rôznych typov organizačnej kultúry. Apolón predstavuje „rolovú“ kultúru, v ktorej prevláda poriadok, rozum a byrokracia. V roku 2016 vydal autor Rick Riordan prvú knihu zo série Trials of Apollo, ďalšie štyri knihy zo série vydal v neskorších rokoch.
Videohry
Apolón sa objavil v mnohých moderných videohrách. Objavuje sa ako vedľajšia postava v akčnej adventúre God of War III od štúdia Santa Monica z roku 2010, pričom jeho luk používa Peirithous. Objavuje sa aj v hre Smite (2014) ako hrateľná postava.
Webkomiksy
Apolón sa objavuje v komikse Rachel Smytheovej Lore Olympus (2018) ako antagonista.
Psychológia a filozofia
Vo filozofických diskusiách o umení sa niekedy rozlišuje medzi apolónskym a dionýzovským impulzom, pričom prvý sa týka nastolením intelektuálneho poriadku a druhý chaotickou tvorivosťou. Friedrich Nietzsche tvrdil, že najžiadúcejšie je spojenie oboch. Psychológ Carl Jung označil archetyp Apolóna za to, čo u ľudí považoval za sklon k nadmernej intelektualizácii a udržiavaniu citového odstupu.
Ivan Gálfy
Ivan Gálfy (* 15. júl 1933, Nemecká Ľupča – † 19. júl 2011) bol popredný slovenský horolezec, organizátor a vedúci himalájskych expedícií, člen Horskej služby.
Lezecké výkony
Asi 700 výstupov v Tatrách, desiatky prvovýstupov. Pôsobil v Alpách a na Kaukaze (Džangitau, Dychtau, Šcheľda). Zúčastnil sa dvoch výprav do Hindukúša: v r. 1965 vystúpil na 4 šesťtisícovky, v r. 1967 spravil prvovýstupy na Dir Zom a na Tirič Mír (7708 m). Počas výpravy na Nanga Parbat 1971 zdolal Rakiotský štít (7074 m). V r. 1975 ako člen výpravy do Ánd vystúpil na Illimani a Huascarán.
Organizovanie a vedenie expedícií
V období 19691987 bol vedúcim deviatich veľkých himalájskych expedícií, typicky dva tucty horolezcov, tony materiálu a dve – tri stovky najatých nosičov. Vyše polovica bola úspešných v zmysle výstupov na vrchol. Viedol už naše prvé expedície na Nanga Parbat 1969 a 1971, Makalu 1973 a 1976, Jannu (7710 m) 1979 a 1981, Kančendžonga 1981, Lhoce Šar 1984, Mount Everest 1987.
Funkcie, ocenenia a iné
Dlhoročný člen Horskej služby, od r. 1976 jej náčelníkom na Slovensku. V rokoch 19831988 predseda Čs. horolez. zväzu. Spolupracoval na filmoch a seriáloch s horskou tématikou, autor dvoch kníh a množstva článkov.
Zaslúžilý majster športu, dostal Zlatý odznak IAMESu, Tyršovu medailu, je v športovej sieni slávy mesta Vysoké Tatry atď.
Úspešným horolezcom a skialpinistom je aj jeho syn Róbert Gálfy, ktorý v r. 1988 vystúpil na Gašerbrum I.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2013
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2013 boli v poradí 5. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa vo Wellingtone, na Novom Zélande od 26.27. apríla 2013, za účasti iba 2 tímov. Víťazom sa štvrtýkrát stala Austrália, ktorá vyhrala obidva zápasy.
Tieto majstrovstvá Oceánie boli zároveň kvalifikáciou na MS 2013 v Srbsku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku IHF.
Argentat (obec)
Argentat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vatreno ludilo
Vatreno ludilo môže byť:
Zoznam častí seriálu Klinika Grace
Nasledujúci zoznam je zoznam častí seriálu Klinika Grace. Seriál má zatiaľ osemnásť sérií.
1. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
2. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
3. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
4. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
5. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
6. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
7. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
Place de Séoul
thumb|Vstupná brána na Place de Séoul Place de Séoul (Soulské námestie) je námestie v Paríži. Nachádza sa v 14. obvode.
Poloha
Námestie tvorí vnútorné okrúhle nádvorie uprostred obytného komplexu Les Colonnes, ktorého hlavná fasáda vedie na Place de Catalogne. Námestie tvorí pešia zóna s parkovou úpravou. Vstupuje sa naň z Rue Vercingétorix.
Dejiny
Námestie vzniklo na konci 70. rokov 20. storočia v rámci výstavby v tejto oblasti. Pri ňom bol postavený komplex obytných budov nazvaný Les Colonnes (Stĺpy), ktorý obklopuje celé námestie. 3. septembra 1985 bolo pomenované podľa Soulu, hlavného mesta Južnej Kórei.
Lines of action
Lines of action alebo aj LOA je abstraktná dosková hra pre dvoch hráčov, ktorú v roku 1969 vymyslel Claude Soucie.
Pravidlá
Hracia doska má tvar štvorca a skladá sa z 8x8 polí. Každý z hráčov má k dispozícii 12 hracích kameňov svojej farby. Jeden hráč má biele kamene a druhý čierne. Na začiatku hry sa kamene umiestnia na hraciu dosku do počiatočnej pozície.
Odstránenie kameňa
Hráč môže premiestniť svoj kameň na pole obsadené kameňom súpera, ktorý následne odstráni z hracej dosky.
Cieľ hry
Cieľom hry je premiestniť svoje kamene tak, aby tvorili jednu spojitú skupinu. To znamená, že kamene tejto farby sa musia navzájom dotýkať v ľubovolnom smere – ortogonálne aj diagonálne. Víťazom hry je ten hráč, ktorému sa podarí spojiť všetky svoje kamene do jednej skupiny bez ohľadu na to, ktorý hráč je práve na ťahu.
Cetinje (mesto)
Cetinje je mesto v južnej časti Čiernej Hory. V minulosti bolo hlavným mestom Černohorského kráľovstva. V meste je aj oficiálne sídlo prezidenta Čiernohorskej republiky.
Mesto leží na krasovej planine obklopenej vápencovými horami, vrátane Lovćen, čiernej hory podľa ktorej bola pomenovaná celá krajina. Cetinje je historické mesto, ktoré bolo založené v 15. storočí. Neskôr sa stalo strediskom Čiernej Hory a pravoslávnej cirkvi.
Lines of action
Cieľ hry
V prípade, že v jednom ťahu sa spoja do jednej skupny kamene oboch hráčov, víťazí ten hráč ktorý je práve na ťahu. Ak niektorému hráčovi zostáva na hracej doske len jeden hrací kameň, stáva sa víťazom pretože splnil cieľ hry.
História
Hra Lines of action bola prvýkrát predstavená širokej verejnosti po svojom zverejnení v knihe od Sida Sacksona A Gamut of Games v roku 1969, ale v nasledujúcich rokoch nedosiahla širšiu popularitu. Začiatkom deväťdesiatych rokov dvadsiateho storočia však začala popularita hry postupne stúpať a začali vznikať aj počítačové programy pre Lines of action.
Autor Lines of action, Claude Soucie, zomrel skôr, než začal byť o túto hru širší záujem. Sid Sackson vymyslel v roku 1982 podobnú hru s názvom Fields of action.
Hadrianove pamäti a iné prózy
Hadrianove pamäti a iné prózy je historický román - epištola o rímskom cisárovi Hadriánovi od autorky Marguerite Yourcenarovej. Písala ho od roku 1920 do roku 1951. Dielo malo veľký úspech u čitateľov. Román je napísaný historicky veľmi korektne a erudovane. Niekoľko prvých verzií autorka vlastnoručne zničila, pretože ich odmietali vydavatelia. Autorka si mohla okrem archívov a múzeí osobne obzrieť miesta, na ktorých sa odohráva dej románu. Za román obdržala cenu Francúzskej akadémie a bola do nej zvolená ako prvá žena v histórii tejto inštitúcie.
Obsah románu
Dielo patrí do štýlu novoklasicizmu. Je písané formou spomienok - memoárov rímskeho cisára Hadriana na konci jeho života v prvej osobe vo forme dlhého listu svojmu nástupcovi Marcovi Aureliovi. Bohatá historická výprava s veľmi presnými údajmi o jeho živote sú prepletené s rozprávaním o jeho homosexuálnom vzťahu k Antinoovi. Dielo je doplnené poznámkou autorky a podrobnými poznámkami vydavateľa.
Antinoos opísaný rukou Marguerite Yorucenarovej sťaby v podaní Hadrianovom je grécky chlapec z Bytýnie a Arkádie, pôvodom mladučký pastierik, pre ktorého Hadrian vytvoril mnohé umelecké a architektonické skvosty tej doby. Po rituálnej samovražde Antinoa dal postaviť na jeho počesť v Egypte nové mesto Antinoe a Antinoa dal pochovať neďaleko v skalách ako faraóna. V Eleusíne (veštiarni) založil jeho božský kult, pretože Antinoos umrel ako posvätná obeť v chráme boha.
V liste Markovi Aureliovi môžeme takisto čítať o novodobom Ježišovom kulte, ktorý práve vznikal, bolo to sto rokov po jeho skone na kríži. Opisuje sa v ňom cisárov vzťah ku Židom a kresťanom a ku tradičnej viere v Olymp a jeho panteón. Dobýjanie Jeruzalema je zaujímavou súčasťou histórie Hadrianovho panovania a preto je spomenuté i v jeho fiktívnom memoári. Román vykresľuje Hadriana ako neotrasiteľného vyznavača olympských božstiev. Ponúka sa porovnanie Antinoa a Krista na kríži, čo si autorka zrejme vedome pripúšťala ale výslovne neuviedla.
Young Forever
„Young Forever“ je štvrtý singel amerického rappera Jay-Zho, z jeho albumu The Blueprint 3 vydaný cez Rock Nation. Producentom skladby bol Kanye West. Ide o mierne prepracovanie skladby „Forever Young“ od nemeckej synthpopovej skupiny Alphaville. Originálna melódia je zachovaná, avšak originálne texty spieva Mr Hudson (hlavne počas refrénu) a Jay-Z rapuje počas veršov.
Michalková (rozlišovacia stránka)
Michalková môže byť:
Zoe
Zoe (, môže byť:
Demänovská ľadová jaskyňa
Demänovská ľadová jaskyňa je zaľadnená jaskyňa v Nízkych Tatrách v Demänovskej doline, jedna z Demänovských jaskýň. Doložená už roku 1299 ako jedna z najstarších známych jaskýň v Európe.
Nachádza sa v brale Bašta nad Kamennou chatou. Z  je sprístupnených verejnosti. Po objavení Demänovskej jaskyne Slobody záujem o ľadovú jaskyňu upadol. Po rekonštrukcii drevených schodov a elektrického osvetlenia bola roku 1952 znovu odovzdaná širšej verejnosti. Vstupný otvor leží nad Kamennou chatou vo výške, asi nad terajšou hladinou Demänovky.
Jaskyňa pozostáva z priestranných chodieb a dómov, rozložených v troch jaskynných úrovniach. Do jaskyne sa zostupuje úzkou puklinovou chodbou do najnižšieho poschodia ležiaceho o nižšie, kde je trvalo zaľadnený podlahovým ľadom a robustnejšími stalagmitmi a stĺpmi len Veľký dóm a Kmeťov dóm. Na jar visia z povaly aj ľadové stalaktity. Ostatné priestory nemajú trvalejšie ľadové útvary a vyznačujú sa kvapľovými útvarmi, na povrchu sfarbenými do šeda až čierna od sadzí smolných fakieľ. Zaľadnenie jaskyne umožnil vertikálny tvar vstupných častí, ktorý bráni vzniku teplého vzduchu v lete. Stálosť ľadových útvarov v letnom období závisí od stupňa prechladenia jaskynných stien a od akumulácie ľadu v zimnom období. Relatívna vlhkosť jaskyne sa pohybuje od 96 do 98%. Ľad sa v jaskyni začal tvoriť pred približne 400500 rokmi, čo možno usudzovať z hrúbky podlahového ľadu a jeho jasnej vrstevnatosti v Kmeťovom dóme. Pôvodná kvapľová jaskyňa bola dynamická s voľnou cirkuláciou jaskynného ovzdušia. Zasypaním a zanesením, teda utesnením nižšie položených otvorov sa jaskyňa prirodzenou cestou zmenila na statickú. Takto sa utvorili podmienky potrebné pre zaľadnenie.
Po neuváženom prekopaní spodného otvoru pri sprístupňovacích prácach v rokoch 195051 sa jaskyňa opäť zmenila na dynamickú so silným vzdušným prúdením. Týmito zásahmi bol mikroklimatický režim jaskyne narušený až do takej miery, že hrozilo úplné roztopenie ľadu a ľadovej výzdoby. Úsilie mnohých nadšencov a odborných pracovníkov, jaskyniarov o zachovanie Demänovskej ľadovej jaskyne bolo však úspešné, klimatický režim jaskyne sa podarilo upraviť a jaskyňa sa zachovala ako ľadová. Ďalšie zásahy, najmä pri rekonštrukčných prácach v rokoch 197476 a pri sprístupňovaní ďalších priestorov jaskyne sa robili tak, aby sa nenarušil klimatický režim jaskyne. Vhodným zásahom do hydrologického režimu jaskyne sa naopak vytvorili podmienky pre postupné narastanie ľadu v jaskyni.
Z jaskynných netopierov v nej zimujú netopier obyčajný (Myotis myotis), netopier fúzatý (Myotis mystacinus), ucháč sivý (Plecotus austriacus), večernica severská (Eptesicus nilssoni), uchaňa čierna (Barbastella barbastella) a netopier Blythov (Myotis blythii).
Zaujímavosťou Demänovskej ľadovej jaskyne je na zasintrovanej stene tzv. „Kniha návštev“ s podpismi historicky významných osôb (najstarší podpis pochádza z roku 1714) a nálezy kostí medveďa jaskynného (Ursus speleus).
Dubovický potok
Dubovický potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Torysy, má dĺžku 7,2 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Pramení v pohorí Bachureň na severnom svahu vrchu Žliabky (1 028,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 800 m n. m.
Opis toku
Najprv tečie severoseverovýchodným smerom, postupne sa stáča a pokračuje východoseverovýchodným smerom, pričom zľava priberá prítok z juhovýchodného svahu Predných Bandoviec (753,8 m n. m.), sprava najprv prítok zo severného úpätia Dlhých dielov (823,1 m n. m.), potom prítok zo severovýchodného svahu Dlhých dielov a zľava prítok z východného svahu Predných Bandoviec. Následne sa stáča smerom na sever, sprava priberá prítok spod Sedla pod Marduňou (751 m n. m.) a preteká obcou Dubovica. V obci priberá dva ďalšie prítoky: z pravej strany prítok z oblasti Kríčkov, z ľavej strany prítok zo severovýchodného svahu Bukovej (709,1 m n. m.) a vteká do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Šarišské podolie. Za obcou sa stáča viac na severoseverovýchod a vstupuje na územie mesta Lipany. Tu sa južne od centra mesta vlieva v nadmorskej výške cca 375,5 m n. m. do Torysy.
NGC 1828
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 6964
NGC 6964 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. augusta 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Bourbriac (kantón)
Bourbriac je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho sedem obcí.
Záhrada (rozlišovacia stránka)
Záhrada môže byť:
Ulica vysokoškolákov
Ulica vysokoškolákov je ulica v Žiline.
Je to najdôležitejšia dopravná tepna na sídlisku Vlčince. Väčšiu časť tvorí štvorpruhová cesta s chodníkmi pre peších a na úseku od križovatky s Obchodnou ulicou po vysokoškolské internáty aj s chodníkom pre cyklistov.
Priebeh
Ulica začína na križovatke ulíc Vojtecha Spanyola a Tajovského, pričom je plynulým pokračovaním Spanyolovej ulice, a končí na ulici Rosinská cesta. Vedie po západnom okraji sídliska Vlčince. Na ulici sa nachádzajú 3 kruhové objazdy, pričom sa uvažuje o výstavbe ďalších, keďže na ulici sa tvoria kolóny. Takisto existujú plány na plnohodnotné rozšírenie cesty na štvorpruhovú (keďže od budovy Europalace po križovatku s Rosinskou cestou má len dva pruhy).
Občianska vybavenosť
Na ulici sa nachádzajú obchodné centrá Atrium Dubeň, Obi (bývalý Baumax) či Nay elektrodom. Sú tu aj supermarkety Lidl a Kaufland, Mestská krytá plaváreň Žilina z roku 1963, čerpacie stanice Shell, OMV a Slovnaft, neštátne zdravotnícke zariadenie ŽILPO, druhá najvyššia žilinská budova Europalace, v ktorej sídli pošta a klientské centrum Ministerstva vnútra SR a vysokoškolské internáty Žilinskej univerzity.
MHD
Ulicou prechádzajú významné trolejbusové a autobusové linky MHD Žilina. Najväčšími zastávkami sú „Vysokoškolákov, plaváreň" pri Mestskej krytej plavárni (trolejbusové linky 1, 5 a 6 a autobusové linky č. 20 a 30) a „Fatranská" na dolnom konci ulice (trolejbusové linky č. 1, 4, 5, 7 a 14 a autobusové linky č. 20 a 30). Ďalšími zastávkami sú „Atrium Dubeň" pri obchodnom centre s rovnakým názvom (trolejbusová linka č. 6) a „Internátna" pri OC Dubeň (autobusová linka č. 30).
Spojitá funkcia
Spojitá funkcia je pojem z matematickej analýzy, ktorý označuje takú funkciu, že pri veľmi malej zmene hodnoty x sa funkčná hodnota f(x) zmení veľmi málo. Za istej dodatočnej okolnosti si definíciu spojitosti možno čiastočne preložiť jednoduchou predstavou, že graf spojitej funkcie sa nikde nepretrhne, respektíve sa dá nakresliť súvislou čiarou. Dodatočnou okolnosťou k tejto predstave je, že definičný obor funkcie musí byť interval. Všetky základné elementárne matematické funkcie sú spojité.
Definícia
Hovoríme, že funkcia je spojitá v bode a, ak platí
Ekvivalentná definícia znie, že funkcia f je v bode a spojitá ak pre každé kladné \varepsilon existuje kladné \delta, že pre všetky x z definičného oboru funkcie f, pre ktoré platí, že
Pojem spojitosti možno zaviesť aj pre funkcie ktorých definičný obor a obor hodnôt sú odlišné od reálnych čísel. Vyžaduje sa pri tom len dodatočná štruktúra, ktorá umožňuje hovoriť o nejakej blízkosti resp. vzdialenosti bodov. Pojem spojitosti sa priamočiaro zovšeobecňuje na funkcie zobrazujúce metrický priestor do metrického priestoru. Ak sú metrické priestory a f:\ X\to Y tak hovoríme, že f je spojitá v bode a\in X, ak je pravda.
Ešte všeobecnejšie hovoríme o spojitosti pre zobrazenie topologických priestorov.
Definícia pomocou limity
Pomocou pojmu limita možno spojitosť funkcie definovať takto. Funkcia je spojitá v bode a práve vtedy keď
A obdobne v každom metrickom priestore.
Princíp spojitého rozšírenia
Nech funkcie f a g sú spojité funkcie (zľava, resp. zprava spojité) v bode a. Ak v každom okolí (resp. v ľavom, pravom okolí) bodu a existuje bod x \neq a taký, že f(x) = g(x), potom f(a) = g(a)
Weierstrassova veta o ohraničenosti spojitej funkcie
Ak funkcia f je spojitá na [a,b] potom f je ohraničená na [a,b].
Weierstrassova veta o maxime a minime spojitej funkcie
Ak funkcia je spojitá na [a,b] potom také, že, pre
Nespojité funkcie
Ak funkcia nie je v niektorom bode svojho definičného oboru spojitá, tak hovoríme, že je nespojitá, resp. že má v danom bode bod nespojitosti. Poznamenajme, že nanpríklad funkcia je na svojom definičnom obore spojitá funkcia v zmysle definície. Práve tento príklad ukazuje na nedokonalosť definície spojitej funkcie cez možnosť nakresliť súvisle jej graf. Príkladom nespojitej funkcie je funkcia signum - je nespojitá v bode 0. Platí pre ňu
Iný známy príklad je takzvaná Dirichletova funkcia, ktorá priraďuje racionálnemu číslu hodnotu 1 a iracionálnemu hodnotu 0:
Táto funkcia je nespojitá v každom reálnom čísle.
Zoi
Zoi môže byť:
Helléan
Helléan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1990
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1990 boli 1. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 13.19. augusta 1990 v Harare, v Zimbabwe, za účasti 5 tímov. Turnaj pozostával iba z jednej 5-člennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým, bez play-off. Titul získala domáca reprezentácia Zimbabwe.
Helléan
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
A-003
A-003 bol tretí test únikového systému kozmickej lode Apollo pri podmienkach podobných skutočnému letu. Úlohou testu bolo otestovať núdzový systém vo výške zodpovedajúcej približne hranici pre efektívne použitie aerodynamických riadiacich prvkov (nazývaných Canards). Do výšky 36 kilometrov mala maketu servisného a veliteľského modulu Apollo opäť vyniesť raketa Little Joe II, ktorá bola pre tieto testy špeciálne navrhnutá. Raketa bola pre tento test vybavená šesticu raketových motorov na tuhé palivá Algol, ktoré boli odpalené po trojiciach (tri pre každý stupeň) a dokázali vyniesť raketu do veľkej výšky. Štart sa uskutočnil 19. mája 1965 o 06:01 miestneho času (13:01 UTC) na základni White Sands Missile Range v Novom Mexiku. Presne o 06:01:04 bol odpálený prvý stupeň a raketa sa vzniesla, jej let však netrval dlho a po 2,5 sekundách došlo k poruche a následne strate kontroly. Raketa začala nekontrolovane rotovať okolo pozdĺžnej osi (až 260° za sekundu) rozpadla sa ešte pred zapálením druhého stupňa. Únikový systém teda začal procedúry pre záchranu v malej výške namiesto plánovaného testu v riedkych vrstvách atmosféry. Pri takto vysokých otáčkach sa aerodynamické riadiace plochy ukázali ako neúčinné a navyše destabilizujúce. Neskoršie simulácie potvrdili neúčinnosť aerodynamických plôch pri vysokých otáčkach, ale ukázalo sa, že pri pozdĺžnej rotácii do 20° za sekundu je systém spoľahlivý a to bolo podstatné, pretože práve 20°/s bol limit pre automatické spustenie únikového systému pri budúcich misiách s ľudskou posádkou.
Okrem testu aerodynamických plôch vo vysokej nadmorskej výške, mal test A-003 aj niekoľko vedľajších cieľov. Boli to: určiť oscilácie pri vysunutých aerodynamických plochách, preveriť systém odpojenia veže, preveriť účinnosť predného tepelného štítu, určiť mieru zníženia viditeľnosti oknami modulu v dôsledku ich znečistenia plynmi z motora únikového systému, určiť teplotné, silové a aerodynamické pôsobenie na jednotlivé komponenty únikového systému pri rôznych fázach letu. Vysoké otáčky modulu znemožnili aerodynamické testy, ale všetky ostatné subsystémy pracovali správne. Vo výsledku síce nebola dosiahnutá požadovaná výška 36 km, ale systém predviedol úspešné odpojenie v malej výške (~ 3,8 km) a pri vysokej uhlovej rýchlosti. Letové charakteristiky ako rýchlosť a dynamický tlak boli takmer zhodné s podmienkami očakávanými pri reálnych letoch Saturnu I a V.
NGC 1829
NGC 1829 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 13. decembra 1835.
Michálek
Michálek môže byť:
Lúčanka
Lúčanka je názov vodných tokov na Slovensku:
Freney
Freney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Karské vráta
right|thumb|Karské vráta
NGC 6965
NGC 6965 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. augusta 1857.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.