cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Národný ústav reumatických chorôb
Zameranie
Ústav sa zameriava na:
Pavel Blatný
Pavel Blatný môže byť:
Benedikt pustovník
Svätý Benedikt pustovník alebo svätý Benedikt alebo svätý Beňadik (*? – † 1034) je prvý slovenský mučeník, žiak sv. Svorada (Andreja-Svorada) a patrón nitrianskej diecézy.
O jeho živote sa dozvedáme z Legendy o pustovníkoch Svoradovi-Andrejovi a Benediktovi, ktorú napísal zo slovenského územia pochádzajúci básnik a prozaik Maurus.
Benedikt žil najprv v kláštore na Zobore a neskôr ako pustovník v jaskyni na Skalke pri Trenčíne, kde v roku 1034 zomrel na následky zranení spôbených útokom zbojníkov. Jeho mŕtve telo zhodili zbojníci do Váhu. Legenda spomína, že po jeho smrti sedával veľký orol na brehu rieky. Pltníci, ktorí sa plavili po Váhu okolo tohto miesta, si preto zvolili Benedikta za svojho patróna a ochrancu.
V roku 1224 založil na tomto mieste nitriansky biskup Jakob k úcte Benedikta benediktínsky kláštor.
Svätorečený bol v roku 1083 pápežom Gregorom VII. zásluhou uhorského kráľa Ladislava I.
Spomienka sv. Andreja-Svorada a Benedikta sa podľa liturgického kalendára Rímskokatolíckej cirkvi slávi na Slovensku 17. júla.
Kostoly zasvätené sv. Andrejovi-Svoradovi a Benediktovi môžeme nájsť v Kysuckom Lieskovci, v Nitrianskom Rudne, v Nitre, v Radôstke a v Skalke nad Váhom.
Antonio Gramsci
Antonio Gramsci (* 23. január 1891, Ales, Taliansko - 27. apríl 1937, Rím) bol navýznamnejší taliansky neo-marxistický filozof 20.storočia.
Pozornosť venoval hlavne problémom historického materializmu: vzťah medzi základňou a nadstavbou, proletariátom a inteligenciou, osobnosť, ideológia,...
Granadský sultanát
Granadský sultanát bol posledný arabský štát v Španielsku 1232 – 1492 s hlavným mestom Granada (sídlo vládnucej dynastie Nasrovcov palác Alhambra). Patrili k nemu aj prístavné mestá Malaga, Almería.
Koluszki
Koluszki je mesto v Poľsku v Lodžskom vojvodstve v okrese Powiat łódzki wschodni v rovnomennej gmine.
Žije tu 13376 obyvateľov (30.6.2007).
Gmina Choroszcz
Gmina Choroszcz je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Má rozlohu 163,5 km² a žije tu 12957 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 79,25 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Białystok.
Belyj
Belyj môže byť:
Nepísané právo
Nepísané právo je právo, ktoré nie je zachytené na pevnom substráte, ale existuje a podáva sa iba ústnou tradíciou a v nepriamych zdrojoch (napr. odborná právnická literatúra). Opakom je pojem písané právo.
Nepísané právo neposkytuje dostatočnú mieru právnej istoty a kontinentálne právo sa od neho na rozdiel od práva angloamerického (common law) odkláňa. Právne obyčaje nie sú prameňom slovenského práva, sú však aj naďalej významným prameňom práva napr. v medzinárodnom práve verejnom.
Josefův Důl
Josefův Důl môže byť:
Karol Beniač
Karol Beniač môže byť
FC Spartak Trnava
FC Spartak Trnava slovenský futbalový klub z Trnavy, päťnásobný majster Česko-Slovenska a majster Slovenska zo sezóny 2017/18. Okrem 5 titulov majstra Česko-Slovenska získal päťkrát Česko-slovenský pohár, osemkrát Slovenský pohár a iné významné trofeje. Dostal sa do najvýznamnejšej európskej súťaže EPM (dnes Liga Majstrov UEFA), kde v roku 1969 dokráčal až do semifinále, kde vypadol s Ajaxom Amsterdam. Spolu s MŠK Žilina je najstabilnejším účastníkom novodobej slovenskej ligy - zúčastnil sa 19 z 20 ročníkov. Klubovou oficiálnou hymnou je Il Silenzio. Spartak Trnava je klub s najväčšou fanúšikovskou základňou spomedzi všetkých slovenských ligových klubov. Od roku 2021 je prezidentom klubu Peter Macho.
História futbalu v Trnave
História futbalu v Trnave má svoje korene už v období Rakúsko-Uhorska. Športové futbalové kluby, ktoré pôsobili už za tejto éry, vystupujú aj po Prvej svetovej vojne, keď po vzore takýchto klubov vznikajú v Trnave česko-slovenské futbalové kluby ako ČsŠK Čechie Trnava, alebo ČsŠK Trnava. Jedným z takýchto klubov s dlhšou tradíciou bol aj TAC - Trnavský atletický klub, ktorý sa v roku 1919 pripája k novovytvorenému klubu TŠS (Trnavský športový spolok). História „Bílich Andelov“ je spätá z neskorším redukovaním počtu klubov vznikajúcich po roku 1918, prostredníctvom ich spájania, keď 30. mája 1923 po fúzii klubov - ŠK Čechie, ČsŠK a TŠS, začínajú tieto kluby vystupovať pod názvom TŠS Trnava. Uplynul len rok a TŠS sa zlúčila s ŠK Trnava (fungoval od roku 1919) a novovytvorený tím si zobral za svoj názov ŠK Trnava a svoje domáce zápasy už hrával v priestoroch dnešnej City Areny. Klub sa obliekal do modro-žltých farieb. Prezývka "Bíli andeli" vzniká až v 60. rokoch, keď sa začali používať biele dresy.
19. marca 1925 vzniká druhý silný klub ŠK Rapid Trnava, ktorý hrával svoje zápasy na Tulipáne v blízkosti železničnej stanice. Tento klub už uznával pre Trnavu klasické červeno-čierne farby. Hoci v Trnave existovalo mnoho ďalších klubov najväčšia rivalita bola práve medzi ŠK a Rapidom. Mestské derby sa hralo celkom 27-krát, keď lepšie dopadol Rapid s bilanciou 16–3–8.
V roku 1935 vyhral Rapid župné majstrovstvá. V kvalifikácii o postup do divízie však proti Žiline a Novým Zámkom neuspel. O rok sa však do divízie dostal po proteste a kompromisnom riešení. V tom istom roku prišlo aj k radikálnemu omladeniu kádra. V kádri sa objavili neskoršie hviezdy Fero Bolček a Anton Malatinský.
Fúzia mestských rivalov
Niekoľkomesačné špekulácie sa v lete 1939 stali skutočnosťou. Kluby ŠK Trnava a Rapid Trnava sa spojili s cieľom vytvoriť ešte kvalitnejší tím. Tak vznikol klub TŠS Trnava. V roku 1939 sa začala hrať slovenská liga systémom jeseň/jar. Za účasti 12 mužstiev sa Trnava, v premiérovom ročníku, umiestnila na 4. mieste. V nasledujúcich rokoch sa Trnava umiestnila na 6., 7., 5. a 3. mieste. Slovenskej lige vtedy dominovali Bratislavské kluby ŠK a OAP. Na jeseň 1944 sa odohrali len dve kolá ligy, po vypuknutí SNP bola súťaž prerušená. Hrali sa len turnaje Oblastného majstrovstva Slovenska a to iba na jeseň. Vyhral TŠS Trnava pred ŠK Bratislava. V tomto čase bol za najlepšieho hráča považovaný útočník Fero Bolček, ktorý hrával pravidelne aj za Slovensko. V lete 1945 postúpila Trnava do B skupiny celoštátnej česko-slovenskej ligy po kvalifikačných zápasoch proti ŠK Šimonovany (dnes Partizánske). Prvý zápas ligy hrala 16. septembra doma s Pardubicami 1–1. Jarná časť ale pre Trnavu nedopadla najlepšie a vypadla z ligy. O rok neskôr sa ale opäť suverénnym spôsobom vrátila, aby v sezóne 1947/48 mohla opäť v najvyššej súťaži obsadiť 5. miesto. Stabilné miesto v reprezentácií v tom čase mali Malatinský, Bolček a Marko. V roku 1950 požiadala dvojica Malatinský, Benedikovič o uvoľnenie do Bratislavy. V Trnave z toho boli rozbroje a nakoniec toho roku z ligy aj vypadla.
V roku 1951 sa premiérovo hral Česko-slovenský pohár. Trnava sa prebojovala až do finále, kde na pražskej Letnej pred 15 000 divákmi porazila Ústí nad Labem 1–0 gólom Bolčeka. Koncom sezóny sa Trnava opäť vrátila do najvyššej ligy.
Malatinského éra
V sezóne 1963/64 prišiel do klubu ako tréner Anton Malatinský. Hneď pri jeho premiére dokázal klub vrátiť do 1. ligy. V nasledujúcich dvoch sezónach Spartak obsadil 10. resp. 6. miesto. Začal sa formovať silný tím na čele s navrátilcom zo Slovana Adamcom, brankárom Gerykom, mladým Kunom a mnohými ďalšími. 25. mája 1966 prehral doma Spartak so Slovnaftom Bratislava 1–2. Táto prehra bola na nasledujúcich 7 rokov posledná na domácom ihrisku. V sezóne 1966/67 mali premiéru Karol Dobiáš, Vlado Hagara a Adam Farkaš. Veľmi kvalitná hra priniesla Spartaku titul jesenného majstra a na domáce zápasy chodilo v priemere 20 tisíc divákov. Na jar boli výsledky už slabšie a Spartak predbehla dvojica Sparta a Slovan. V tejto sezóne sa dostavil prvý medzinárodný úspech. Červeno-čierni vyhrali Stredoeurópsky pohár, keď sa cez Honvéd, Lazio a Fiorentinu dostali až do finále. V ňom porazili Ujpést Dósza výsledkami 2–3 a 3–1. Sezóna 1967/68 už definitívne patrila Trnave. Pamätný zápas bol v Edene proti Sparte, ktorý sledovalo až 40 000 divákov a Trnava aj napriek stavu 0–3 dokázala vyrovnať. Po tomto zápase pražskí diváci inzultovali trénera Malatinského a niekoľkých hráčov Spartaka. Dňa 9. júna 1968 po domácom víťazstve 2–0 nad Trenčínom sa Spartak stal prvýkrát majstrom Česko-Slovenska a Jozef Adamec s 18-timi gólmi najlepším strelcom ligy. Po tomto úspechu odišiel tréner Malatinský do Admiry Viedeň.
Epanastrofa
Epanastrofa je slovná štylistická figúra, opakovanie toho istého slova alebo slovného spojenia na konci jedného a na začiatku nasledujúceho verša alebo vety.
FC Spartak Trnava
Medzi najlepšími európskymi klubmi
Nasledujúca sezóna bola ešte úspešnejšia ako predchádzajúca. Klub pod vedením Jána Hucka prešiel 1. a 2. kolom hladko a vo štvrťfinále PEM ho čakal grécky klub AEK Atény. Po domácej výhre 2–1 a remíze 1–1 v Aténach sa klub dostal medzi najlepších štyroch v Európe. Názov Spartak Trnava tak bol vedľa takých velikánov ako AC Miláno, Ajax Amsterdam či Manchester United. V semifinále ho čakal holandský velikán Ajax. Mužstvo z krajiny tulipánov sa po domácej výhre 3–0 už videlo vo finále, ale stačilo tak málo, aby všetko bolo inak. Podľa mnohých pamätníkov a odborníkov bol práve domáci zápas proti Ajaxu najlepším zápasom Spartaka v jeho celej histórii. Výhru 2–0 zabezpečil oboma gólmi Ladislav Kuna a stačilo ak by aspoň jedna z množstva nepremenených šancí skončila v sieti a Spartak mohol byť vo finále. Ligu Spartak zvládol bravúrne a titul dokázal obhájiť s náskokom 5 bodov pred Slovanom a 10 pred Spartou.
Posledné úspechy
Nasledujúca sezóna pre Spartak majstrovská nebola, hoci jesennú časť vyhrali, tú jarnú zbabrali a skončili „len“ na 2. mieste. V PEM v 2. kole klub narazil na Galatasaray. Po víťazstve a následnom predĺžení, v ktorom gól nepadol, bol na rade žreb (vtedy sa jedenástky nekopali). Pre Spartak bol tento žreb nešťastný, ďalej išiel Galatasaray. Po striebornom umiestnení sa trnavského kormidla chopil Valerián Švec. Trnava získala double, keď si tretí titul poistila po domácom víťazstve 1–0 nad Slovanom. Vyhrala aj Československý pohár, keď vo finále porazila Plzeň 2–1 a 5–1. Po úspechu sa Valerián Švec stal asistentom a hlavným trénerom sa stal navrátilec Anton Malatinský. O štvrtom titule sa rozhodlo až v poslednom kole, keď Slovan zakopol v Prešove a Trnavčania tak mohli v Nitre začať oslavovať. Double sa však získať nepodarilo, pretože po víťazstve 2–1 na Tehelnom poli proti Slovanu prišla domáca krutá prehra 1–4 po predĺžení. V roku 1973 po domácom víťazstve nad Třincom 3–0, keď góly strelili Kuna (2) a Fandel, získali zverenci Antona Malatinského už piaty titul majstra Československa, ktorý bol zároveň posledným. Trnava tak aj zakončila svoj majstrovský hetrik. Nasledoval pokles formy a konečné 7. miesto v lige. Nevydarenú sezónu ešte podčiarkla prehra vo finále Slovenského pohára, v ktorom Trnava prehrala so Slovanom až na pokutové kopy. V roku 1975 Trnava vyhrala aspoň Česko-slovenský pohár, keď vo finále porazila Spartu Praha. V roku 1976 sa Karol Dobiáš predstavil na ME v Juhoslávii, kde prispel k historickému prvenstvu výberu vtedajšej ČSSR. Vo finálovom stretnutí proti NSR dokonca strelil gól. Klub opúšťali hráči, ktorí zabezpečili tie najhlavnejšie úspechy. Hagara, Majerník a Adamec ukončili kariéru a Dobiáš prestúpil do Bohemiansu. Tréneri sa pri kormidle striedali a ďalší úspech sa dostavil až v roku 1986 keď Spartak vyhral Česko-slovenský pohár po penaltovom víťazstve nad Spartou Praha. Na jar 1988 klub začal vystupovať pod názvom Spartak ZŤS Trnava. V sezóne 1989/90 Spartak zostúpil do druhej ligy ale po ročnej odmlke sa opäť vrátil do najvyššej súťaže. V sezóne 1992/93 začali silnieť finančné problémy klubu. Pred zostupom do 2. ligy Spartak zachránilo rozdelenie Česko-Slovenska.
Titul bol blízko
Prvé dve sezóny neboli výsledkovo moc oslnivé. Zmena prišla až sezónou 1995/96 keď sa Spartak stal jesenným majstrom. Sezónny zlom prišiel až v 21. kole. Spartak hostil Humenné. Rozhodca Mušák sa prezentoval niekoľkými spornými verdiktami. Na hracej ploche sa v priebehu zápasu objavili snehové gule, fľaše, ovocie, kamene a nakoniec jeden divák, ktorý už po záverečnom hvizde dal arbitrovi z Námestova doslova zaucho. Zápas pokračoval v útrobách štadióna, kde si to podľa oficiálnych informácií rozdali Gabriel, Hrabal a humenský gólman Buček. Svoje dostal aj autobus hostí. A dôsledky? Kontumácia v prospech Chemlonu, odrátanie 3 bodov, pokuta pre klub, pokuta asistenta trénera, zákaz vstupu divákov na jeden zápas, Jano Gabriel stop na pol roka, Jaro Hrabal stop na 3 mesiace = stop majstrovským ambíciám. Tento trest nebol dodnes v našej lige prekonaný! Spartak sa dostal aj do finále Slovenského pohára ale vo Vranove podľahol Humennému 1–2. V sezóne 1996/97 bola Trnava opäť po jesennej časti najlepšia. V oslnivých výkonoch pokračovala aj na jar, no nádeje na šiesty titul majstra stratila v samom závere. Prehra a matný výkon v 28. kole v Bardejove ešte dávali Spartaku šance na triumf, optimizmus upevnili hráči v predposlednom kole doma, s vnútorne nahlodaným Slovanom, výhrou 4–0. Šok prišiel v poslednom kole v Rimavskej Sobote, kam Trnava prichádzala ako líder súťaže. Po čudnom výkone, rozhodcom odpískanej a v zápätí odvolanej penalte, Spartak podľahol 1–2 a skončil druhý za 1. FC Košice. V nasledujúcej sezóne trénera Peczeho nahradil Dušan Galis a asistentom trénera sa stal Jozef Adamec. Trnava skompletizoval svoj jesenný hetrik ale jar sa niesla v duchu klubových nepokojov a v dramatickom finiši sa museli uspokojiť opäť s 2. miestom. Radosť fanúšikom spravili aspoň ziskom Slovenského pohára a Superpohára. Na jeseň 1998 Spartak po 4. krát v rade ovládol jesennú časť, ale na jar po správach ohľadom finančných problémoch klubu a slabých výsledkoch na ihriskách súperov skončil na 3. mieste. Ekonomické problémy priviedli Spartak na začiatku 3. tisícročia do 2. ligy.
Po zostupe ale prišiel silný sponzor, klub sa vrátil naspäť do 1. ligy a sezónu 2002/03 začal úžasne. V 6. kole porazil majstrovskú Žilinu 3–1 pred návštevou 16 692 divákov. Po skvelých výsledkoch prišlo trápenie ale na konci sezóny opäť vypukla eufória, keď výhrou 4–3 nad Slovanom "andeli" zahatali svojmu odvekému rivalovi cestu k titulu, ktorý napokon obhájila Žilina. Spartak obsadil 4. miesto. Po „tichu“ prišiel s trénerskou dvojicou Adamec-Šuran opäť rozruch. Sezónu 2005/06 poznačil vôbec najúspešnejší štart Trnavy v histórií. Trnavčania osemkrát zvíťazili a so skóre 16:3 viedli tabuľku. V meste vypukol futbalový ošiaľ. Žiaľ, polovičný majstrovský titul zostal na jar opäť nepotvrdený. Po domácom víťazstve nad Artmediou 1–0 síce zaplavili rozradostený diváci trávnik a oslavovali vedno s hráčmi návrat na špicu, no v ďalších kolách prišlo tvrdé vytriezvenie. Spartak v závere ligy akoby stratil dych a skončil na 3. mieste. Po tejto sezóne nasledovala kríza. Sezónu 2008/09 začal na poste trénera Srb Vladimír Vermezović, ale po 9. kole ho klub odvolal. To spôsobilo dávku nevôle zo strany fanúšikov a tým boli poznačené aj nasledujúce zápasy. Klub prevzal tréner Karol Pecze a Spartak dotiahol ku konečnému 3. miestu. V sezóne 2011/12 Spartaku ušiel triumf o 2 body za Žilinou.
Titul po 45-tich rokoch
Slávny klub sa opätovne dočkal titulu po dlhých 45-tich rokoch. Pod vedením trénera Nestora El Maestra získala Trnava titul už tri kolá pred koncom sezóny 2017/18 po víťazstve nad Dunajskou Stredou. Oslavy titulu sa konali po poslednom ligovom zápase s AS Trenčín pred návštevou 17 113 divákov. Ich súčasťou bola autogramiáda, jazda mestom na otvorenom autobuse, ohňostroj aj slávnostná svätá omša v katedrále sv. Jána Krstiteľa. Boli to najväčšie oslavy titulu v histórii Slovenska. Trnavčania v ďalšej sezóne postúpili aj do skupinovej fázy Európskej ligy UEFA, kde obsadili nepostupové 3. miesto.
Vyradené čísla dresov
9 - Toto číslo bolo vyradené na počesť slávneho stredopoliara Ladislava Kunu, ktorý pôsobil v klube na prelome 60-tych a 70-tych rokoch v čase najväčších úspechov Spartaku. Okrem hráčskeho účinkovania v Trnave pôsobil ešte aj ako tréner a do posledných chvíľ, aj napriek zákernej chorobe, zastával post prezidenta klubu.
10 - Číslo vyradené na počesť Jozefa Adamca.
Graham Chapman
Život
V roku 1969 sa Chapman a Cleese spojili s ďalšími členmi Monty Python, menovite: Terry Gilliam, Eric Idle, Terry Jones, and Michael Palin. Všetci spoločne stvorili a účinkovali v skečovej komediálnej šou Monty Python’s Flying Circus.
Vis-en-Artois
Vis-en-Artois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Devesset
Poloha
Devesset má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Devesset má 287 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Chorzele
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Przasnysz.
Písané právo
Písané právo (lex scripta) je tvorené právnymi normami zachytenými časovo stálym spôsobom na vhodnom substráte. Opakom je pojem nepísané právo.
Písané právo má väčšinou verbálnu formu, niektoré časti právnych noriem však môžu byť vyjadrené aj inak, napr. graficky. Písané právo tvorí v kontinentálnom právnom systéme rozhodujúcu časť moderného právneho poriadku.
Dublin (grófstvo)
Grófstvo Dublin je írske grófstvo nachádzajúce sa na východe krajiny v bývalej provincii Leinster. Susedí s grófstvami Meath a Kildare na západe a s grófstvom Wicklow na juhu. Východné pobrežie obmýva Írske more.
Hlavným mestom grófstva je Dublin čo je zároveň hlavné a najväčšie mesto Írska. Grófstvo má rozlohu 922 km² a žije v ňom 1 270 603 obyvateľov (2011). Grófstvo sa ďalej delí na štyri časti: vlastné mesto Dublin, Dún Laoghaire-Rathdown, Fingal a South Dublin.
Medzi najzaujímavejšie miesta grófstva patrí Dublin. Dublin je aj hlavným cestným a železničným uzlom Írska.
Skratka grófstva, používaná najmä na ŠPZ je D.
Delenie
Od roku 1994 sa grófstvo Dublin delí na:
Synagóga v Lučenci
Synagóga v Lučenci je neologická synagóga v secesnom štýle v Lučenci. Bola postavená v rokoch 1924 1925. Je registrovaná ako národná kultúrna pamiatka. Po rekonštrukcii bola znovuotvorená 13. mája 2016.
Opis stavby
Synagóga je dielom maďarského architekta Leopolda Baumhorna na mieste schátranej synagógy z roku 1863. Stavba je vysoká. Pôvodná kapacita bola 1 100 osôb.
Neologická synagóga má štvorcový pôdorys, na západnej strane je predĺžená mohutným portikom a nárožnými vežami a na východnej strane päťbokou apsidou a vstavanými nárožnými schodiskami. Hlavné vstupné priečelie tvorí plastický stredný rizalit so závetrím a bohato zdobenými portálmi. Na bočných stranách sú stredové plastické rizality s dvoma vstupmi. Zastrešená je centrálnou kupolou na pendantívoch s priemerom deväť metrov. Synagóga presahuje dve podlažia. Interiér horizontálne člení ochodza okolo modlitebne z južnej, severnej a západnej strany, sprístupnený dvoma trojramennými schodiskami na západnej strane a na východnej strane dvoma priamymi. Štyri železobetónové stĺpy nesú emporu, rozdeľujú priestor na trojlodie, nad centrálnym priestorom sa dvíha dominantná kupola a osem menších kupol. Centrálna kupola je rabicová, zavesená na železobetónovom ráme a osem menších je zavesených oceľovými tiahlami na drevených stropných trámoch. Hlavná nosná kostra stropnej konštrukcie je zo železobetónu a na nej sú voľne položené stropné trámy zo smrekového dreva. Priestor je osvetlený laternou (pôvodne s farebnou vitrážou) a oknami, ktoré sú poskladané do orientálnych trojlistových obrazcov s rovným ostením. Okná majú výplň tvorenú do mriežky z valcovaných oceľových profilov. Výplň tvorilo farebné sklo t. č. zachované len torzovito. Výplň portálov tvoria dvojkrídlové drevené dvere s vyrezávanými lištami a kovovými ornamentmi. Štuková výzdoba je inšpirovaná byzantsko-orientálnymi prvkami. Ostenia okenných otvorov, portály, stĺpy, piliere a klenbové konštrukcie sú bohato profilované a zdobené plastickými – štukovými ornamentmi s rastlinným a geometrickým dekorom.
Konštrukcia kupoly, schodiská, podesty a empora sú železobetónové. Dlažby prízemia tvorili keramické dlaždice, na schodoch umelý kameň, na podestách liate terazzo a na empore a v apside bola drevená, palubová podlaha. Omietka v exteriéri a interiéri bola štuková, architektonické časti fasády sadrové a s kombináciou majoliky ako dekoru. V exteriéri je omietka doplnená niektorými kamennými profilovanými článkami (napríklad komíny).
Technológia ľahčenej železobetónovej konštrukcie a harmónia v dekore zaraďujú lučeneckú synagógu medzi popredné príklady romantickej architektúry na Slovensku.
Dejiny
Synagóga bola slávnostne odovzdaná 8. septembra 1925. Náklady na výstavbu boli asi 1,5 milióna korún.
Posledným rabínom bol Artúr Reschowský. Až do roku 1944 synagóga slúžila bohoslužobným obradom židovskej cirkvi. Počas druhej svetovej vojny bol jej interiér zničený. V roku 1948 ju Židovská náboženská obec predala miestnemu Národnému výboru Lučenec. Medzi rokmi 1948 až 1980 sa čiastočne rekonštruovala a prispôsobovala na vyžívanie ako sklad poľnohospodárskeho družstva (skladovali tu umelé hnojivá). Od 1980 sa nevyužíva a v priebehu nasledovných desaťročí sa vykonávali iba drobné, najnutnejšie opravy.
V minulosti bolo spracovaných množstvo ideových návrhov, architektonických dokumentácií. Podnetom pre myšlienku vytvoriť multikultúrny stánok „LUKUS – lučenecké kultúrne stredisko“ je nielen vnútorná potreba mnohých aktívnych ľudí zaujímajúcich sa o umenie ako také, ale aj absencia vhodných priestorov na konkrétne formy umeleckého prejavu. Uskutočnenie koncertov, festivalov, bálov, kongresov, výstav v Lučenci je problematické z hľadiska kapacitného. Priestory takéhoto účelu budú dôstojne slúžiť nielen pre potreby kultúrneho využitia obyvateľov mesta Lučenec, ale aj pre širokú verejnosť, cudzincov ako atraktívne miesto pre cestovný ruch a turizmus. Priestor Synagógy bude slúžiť pre stretávanie sa obyvateľov, najmä umelcov či už z divadelného, výtvarného, hudobného prostredia, alebo aj z iných oblastí kultúry a umenia, ako napr. sochárov, architektov, skladateľov, fotografov, mladých dizajnérov v oblasti módy a podobne. LUKUS bude využívané pre aktivity mládeže v oblasti kultúry, ako sú rôzne záujmové činnosti mládeže, aktivity lučenských občianskych združení, škôl na organizovanie stužkových slávností, ale tiež svadieb.náhľad|Synagóga po rekonštrukcii v roku 2016
Rekonštrukcia
V prvej etape (realizovaná 2014 – 2015) sa realizovali práce na obnove interiéru, kde sa vybudovalo technické zázemie (sociálne zariadenia, prípojky a vnútorné rozvody kúrenia, elektriky, vody a odpadu). Staticky sa zabezpečil objekt, odstránila sa porucha zapríčiňujúca vzlínanie zemnej vlhkosti. Zrealizovala sa nová podlaha vo farebnej kombinácii liateho terazza. Zrekonštruovali sa vitrážové okná podľa dochovaných archívnych materiálov v štylizovanom tvare s použitím farebného skla s alternatívou v kombinácií stredových polí formou výtvarného riešenia technológiou „líhaného skla“. Vytvorili sa nové drevené dvere do objektu, vysoký obkladový sokel okolo hlavnej sály. Obnovil sa v Stánok tóry z novodobých sklenených materiálov, tak aby v obrysoch pripomínal pôvodné stvárnenie. Synagóga sa vybavila zariadením, tak aby sa mohli realizovať spoločenské podujatia v zmysle kultúrneho centra LUKUS. Zrealizovala sa nová strešná krytina (tvarovo a farebne) podľa zachovaných fotografických predlôh. Súčasťou obnovy objektu boli záhradné úpravy areálu, spevnené plochy a nadviazanie na parkovacie plochy verejného parkoviska pri tržnici.
V druhej etape (nasledujúce obdobie) sa obnovili interiérové omietky veľkej sály a exteriérové (vonkajšie) omietky s maximálnym zachovaním najvzácnejších a určujúcich kultúrno-historických vrstiev. Tento cieľ bol dosiahnutý odborným konzervovaním historických stavebných štruktúr s citlivou mierou ich následného reštaurovania. Reštaurovaním boli prinavrátené výtvarné a estetické hodnoty budovy synagógy. Miera reštaurovania bola určená maximálnym možným rešpektovaním originálu s obmedzeným zásahom do pôvodných primárnych hmôt na nutné minimum.
Rekonštrukcia synagógy stála 2,5 milióna €, z toho 2,4 mil. poskytli eurofondy. Podľa archívnych materiálov boli zrekonštruované aj vitrážne okná.
Využitie po rekonštrukcii
Podľa primátorky Lučenca Alexandry Pivkovej: ''„Synagóga sa stane multikultúrnym priestorom a slúžiť bude aj na spoločenské účely či výstavy umelcov. Chceme ju prezentovať nielen ako ustanovizeň, ktorá bola židovským objektom, ale vnímame ju ekumenicky a chceme, aby slúžila širokej verejnosti.“'' Synagóga je verejnosti otvorená 13. mája 2016. V septembri 2016 pribudlo monumentálne umelecké dielo Memento košického umelca Petra Kalmusa, ktoré v Pamätný deň obetí holokaustu a rasového násilia odhalil prezident SR p. Andrej Kiska. Prevádzku a obsah bývalej synagógy bude zabezpečovať mestská rozpočtová organizácia Lukus.
Pozitívne právo
Pozitívne právo (alebo nie celkom presne platné právo) je také objektívne právo, ktoré sa dá odvodiť z v danej dobe platného systému právnych noriem. Jeho protikladom je pojem prirodzené právo.
Hankovce (okres Humenné)
Hankovce sú obec na Slovensku v okrese Humenné.
Geografia
Obec leží v južnej časti Nízkych Beskýd v doline Laborca v nadmorskej výške 182 m. Najvyšší vrch je Diel. Územie je pokryté lisnatými a zmiešanými lesmi. Rozlohou zaberá 854 ha a susedí z obcami Koškovce, Dedačov a Ľubiša.
Obec začína 12 km na štátnej ceste č. 559 z Humenného do Medzilaboriec (vzdialenosť z okresného mesta Humenné je 12 km) a železničná trať č. 191 Lupków PKP - Michaľany (žel. zástavka sa nachádza v 77. km trate). Medzi obyvateľmi sú zaužívané názvy jednotlivých častí obce a to: „Nižný konec“, „Vyšný konec“, „Potok“ a „Roveň“.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1317, patrila Drugetovcom. Od 14. alebo 15. storočia sa obyvatelia obce riadili zákupnym právom. V 18. storočí Draveckovcom, potom Čákiovcom a v 19. storočí pod názvom Hankowcze Andrášiovcom.
Súčasnosť
Na mieste starého kostola z roku 1902 dnes stojí novostavba rímskokatolíckeho kostola zasväteného sviatku Nanebovzatia Panny Márie, ktorý bol vysvätený v roku 2003.
V obci je areál - hospodársky dvor. Na poliach hospodári poľnohospodárska spoločnosť z Vyšného Hrušova. Obec má základnú školu, materskú školu, moderný obecný úrad, cintorín, multifunkčné ihrisko, futbalové ihrisko, tenisový kurt, pohostinstvo, súkromný obchod - zmiešaný tovar obchodné zariadenie - Jednota.
Pri železničnej stanici je postavený most, ktorý obec spája s obcou Dedačov. V obci pôsobí Červený kríž, Únia žien, futbalový tím, turistický oddiel a dobrovoľný hasičský zbor. Pri kostole pôsobí zbor mužov a žien a niekedy tu bol detský a mládežnícky spevácky zbor - Anjeli.
Be Here Now
Be Here Now je v poradí tretí album anglickej rockovej skupiny Oasis. Vznikol 21. augusta 1997. Mnohí kritici sa o ňom vyjadrili, že to bola katastrofa, čo sa týka Oasis, pretože nebol taký dobrý, ako predošlé dva albumy a to: Definitely Maybe a (What’s the Story) Morning Glory?. Aj napriek kritike sa stal tento album najpredávanejším albumom v Spojenom Kráľovstve (najrýchlejšie sa vypredal) a prekonal tak albumy od skupín, ako sú Led Zeppelin, Pulp, Queen, či ich rivalov, skupinu Blur. Všetkých 12 piesní albumu, zložil gitarista, spevák a najmä skladateľ Noel Gallagher. V jednej piesni (Fade In-Out) z albumu Noela Gallaghera zastúpil v hraní na gitaru Johnny Depp; údajne bol Noel Gallagher taký opitý, že nedokázal zahrať túto pieseň.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Betliar
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Betliar v okrese Rožňava.
Gambia (rieka)
Gambia je významná rieka v Afrike, dlhá od Fouta Djallon zo severu štátu Guinea smerom na západ k Atlantickému oceánu pri meste Banjul. Je splavná približne polovicu svojej dĺžky.
Konstantynów Łódzki
Konstantynów Łódzki je mesto v Poľsku v Lodžskom vojvodstve v okrese Powiat pabianicki v rovnomennej gmine.
Žije tu 17 641 obyvateľov (30.6.2007).
Epifora
Epifora je slovná štylistická figúra, opakovanie rovnakého slova alebo skupiny slov na konci za sebou idúcich veršov alebo viet. Opak anafory.
Príklad
na každom je krv prischnutá srdca môjho krv prischnutá…''
Timofej Nikolajevič Granovskij
Timofej Nikolajevič Granovskij (* 9. marec 1813 – † 4. október 1855) bol ruský historik a sociológ, jeden z najvýznamnejších predstaviteľov západníctva.
Herman Friedrich Wilhelm Hinrichs
Herman Friedrich Wilhelm Hinrichs (* 22. apríl 1794, Wangerland, Nemecko – † 17. september 1861, Friedrichroda) bol nemecký filozof, predstaviteľ starohegelovstva.
Vilma Cibulková
Vilma Cibulková (* 26. marec 1963, Ostrov) je česká herečka.
Životopis
V roku 1980 absolvovala Strednú pedagogickú školu v Karlovych Varoch a začala študovať na pražskej DAMU. Ešte počas štúdia DAMU hosťovala v Národnom divadle v Prahe. Po absolutóriu v roku 1985 hosťovala v Divadle Na zábradlí, od augusta 1985 bola elévkou ND. Od októbra roku 1985 do marca roku 1991 bola členkou činohry Národního divadla v Prahe. V rokoch 2004 až 2006 bola členkou súboru Divadla na Vinohradech, neskôr bola členkou Divadla pod Palmovkou, kde pôsobí ako hosť dodnes.
Rad úloh vytvorila aj vo filme a v televízii, kde pravidelne pôsobí.
Tempora
thumb|Vládne operačné centrum (GCHQ) prevádzkujúce projekt Tempora v [[Cheltenham, Gloucestershire.]] Tempora (množné číslo latinského slova tempus = čas) je tajný program britskej agentúry Government Communications Headquarters (skr. GCHQ, ide o spravodajskú agentúru britskej vlády a vojska), ktorý bol testovaný od roku 2008 a spustený na koncom roku 2011, a ktorý neustále sleduje a (na obdobie maximálne 30 dní) aj fyzicky ukladá telefónne hovory, internetovú komunikáciu a metadáta ľubovoľných osôb na svete, t. j. priamo ich telefónne hovory, obsahy ich e-mailových správ, ich príspevky na Facebooku, zoznam nimi navštívených stránok atď. GCHG získané dáta a nahrávky okrem ich spracovania vlastnými analytikmi poskytuje aj na analýzy americkej agentúre National Security Agency (NSA).
Technicky konať túto činnosť programu umožňuje skutočnosť, že sa GCHQ pripojila na hlavné svetové káble prenášajúce internetové a telefónne dáta. Konkrétne sa tajne napojila na vyše 200 dátových optických vlákien vedúcich medzi Severnou Amerikou a západnou Európou.
Informáciu o programe Tempora zverejnil britský denník The Guardian (a nemecký Der Spiegel ) 21. júna 2013 na základe informácií od Edwarda Snowdena. Od Snowdena pochádzali aj informácie, ktoré zverejnili dva týždne predtým, o podobnom programe USA PRISM. Podľa Snowdenovho vyjadrenia je však program Tempora oveľa horší (dôkladnejší) než americký program PRISM. 21. júna 2013 obvinili Spojené štáty Snowdena zo špionáže a požiadali Hongkong o jeho vydanie. 23. júna 2013 požiadal Snowden o ekvádorský azyl a odletel najprv do Moskvy. Azyl nedostal, a tak zostal v Rusku pravdepodobne doteraz, pretože v apríli 2020 požiadal o predĺženie pobytu v Rusku o tri roky.
Tempora je súčasťou globálneho sledovania (global surveillance), ktoré má charakter ako "globálny program dohľadu“ a „hromadného sledovania“ a protestujú proti nemu rôzni občania aj politici, od kedy bol v roku 2013 Snowdenom odhalený.
Gmina Choszczno
Gmina Choszczno je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu 246,53 km² a žije tu 22263 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 90,31 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Choszczno.
Saint-Juéry (Lozère)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ABBA (hudobná skupina)
ABBA (štylizovane aj ) je populárna hudobná skupina, ktorá vznikla v roku 1972 vo švédskom Štokholme. Jej členmi sú Agnetha Fältskogová, Björn Ulvaeus, Benny Andersson a Anni-Frid Lyngstadová. Skupina sa stala najúspešnejšou švédskou hudobnou skupinou a jednou z najpopulárnejších hudobných skupín na svete; jej úspech sa často porovnáva so skupinou Beatles.
Do povedomia celého sveta sa dostali v roku 1974, potom ako sa so skladbou „Waterloo“ stali víťazmi 19. ročníka súťaže Eurovision Song Contest. Skupina ABBA patrí k tým víťazom tejto súťaže, ktorí z nej najlepšie zúžitkovali svoj úspech. Medzi rokmi 1975 – 1982 sa ich nahrávky nachádzali na vrcholoch hudobných rebríčkov mnohých krajín celého sveta. ABBA bola prvou kapelou z neanglofónnej krajiny, ktorá mala konzistentný úspech v hudobných hitparádach anglicky hovoriacich krajín, vrátane Spojeného kráľovstva, Írska, Spojených štátov, Kanady, Austrálie, Nového Zélandu a Južnej Afriky. Signifikantný úspech mala skupina ABBA aj na latinsko-amerických hudobných trhoch, pre ktoré nahrala aj špeciálnu kompiláciu hitov v španielčine, Gracias Por La Música.
Podľa viacerých zdrojov, vrátane CNN, skupina ABBA má na svete predaných viac ako 300 miliónov hudobných nosičov. Ich majoritný vydavateľ, Universal Music Group v januári roku 2010, bez nezávislého overenia, uviedol predaj 375 miliónov kópií. Iné odhady uvádzajú predaj od 140 do viac ako 500 miliónov predaných nahrávok. Skupina je v zozname komerčne najúspešnejších umelcov v histórii populárnej hudby.
Názov kapely, „ᗅᗺᗷᗅ“, je akronymom krstných mien jej členov. Počas aktívnych rokov tvorili: Anni-Frid Lyngstadová a Benny Andersson/ Agnetha Fältskogová a Björn Ulvaeus manželské páry. Na vrchole popularity tieto partnerstvá trpeli krízami, ktoré vyvrcholili rozvodmi: Ulvaeus a Fältskogová sa rozišli v roku 1979 a manželstvo Anderssona a Lyngstadovej skončilo v roku 1981. Ich vzťahové peripetie sa odzrkadľovali aj v ich hudobnej produkcii, neskoršie kompozície mali viac zadumané, napäté a temnejšie texty.
V roku 2005 pri príležitosti osláv 50. výročia súťaže Eurovision Song Contest dostala skupina ocenenie a ich hit „Waterloo“ bol vybratý ako „najlepšia pieseň v histórii súťaže“. Dňa 15. marca 2010 bola ABBA uvedená do Rokenrolovej siene slávy. Od mája 2022 sa v Londýne konajú koncerty ABBA Voyage, ktoré zobrazujú členov skupiny ako hologramy.
História
Jej štyria členovia Björn Ulvaeus, Benny Andersson, Agnetha Fältskogová a Anni-Frid Lyngstadová (prezývaná „Frida“) spolu pôsobili od roku 1972, pod názvom ABBA od roku 1973. Preslávila ich pesnička „Waterloo“, s ktorou v roku 1974 vyhrali súťaž Eurovízie. V roku 1983 sa skupina dohodla, že si spraví krátku prestávku a jej členovia sa zamerajú na svoje sólové projekty. Táto prestávka trvala do roku 2017.
Názov skupiny vznikol použitím prvých písmen krstných mien jednotlivých členov. Od roku 1975 sa na propagačných materiáloch skupiny začalo objavovať logo, v ktorom bolo prvé B v názve prevrátené.
ABBA bola tiež prvou populárnou skupinou, ktorá pochádzala z kontinentálnej Európy a tešila sa trvalým úspechom v rebríčkoch anglofónnych krajín (ako sú Spojené kráľovstvo, USA, Kanada, Austrália a Nový Zéland). Ich enormný úspech "otvoril dvere" pre ďalších umelcov kontinentálnej Európy.
Skupina predala viac ako 370 miliónov nahrávok. Benny Andersson a Bjӧrn Ulvaeus na nich zarobili po 100 miliónov libier, speváčka Lyngstad 12 miliónov a Fältskog 6 miliónov libier. Počet skladieb v zozname oficiálnych hitov skupiny ABBA prekonala iba skupina The Beatles.
Benny
thumb|left|The Hep Stars v roku 1967 Benny Andersson (*16 december 1946, Štokholm, Švédsko) sa ako osemnásťročný stal členom populárnej švédskej pop-rockovej kapely Hep Stars. Skupina hrávala okrem iného coververzie a medzinárodné hity. V krajine boli známi ako „švédski Beatles“. Podľa svojho Britského vzoru mali vtedy Hep Stars svoj Hep House, podobne ako The Beatles mali Apple Corps.
Björn
thumb|Hootenanny singers v roku 1967 Björn Ulvaeus (*25. apríl 1945, Göteborg, Švédsko) tiež začínal svoju hudobnú kariéru ako osemnásťročný ako spevák a gitarista skupiny The Hootenanny Singers, ktorá hrala folk a skiffle. Písal pre svoju kapelu piesne s anglickým textom a dokonca mal okrem toho aj krátku sólovú kariéru.
V roku 1969 pres švédsku súťaž Melodifestival, ktorej víťaz získaval národnú nomináciu na Eurovision Song Contest, Andresson napísal a prihlásil skladbu „Hej, Clown“. Pieseň bol skôr prvá, no po opätovnom prehlasovaní nakoniec skončila na druhom mieste. Pri tejto príležitosti sa Andersson stretol a zoznámil s ďalšou súťažiacou a svojou budúcou manželkou, speváčkou Anni-Frid Lyngstadovou. O mesiac nato sa z dvojice stal pár. Potom, ako sa v roku 1969 ich pôvodné kapely začali rozpadať, Benny Andersson a Björn Ulvaeus spolu nahrali v roku 1970 svoj prvý štúdiový album Lycka („Šťastie“), na ktorom boli pôvodné skladby, ktoré naspievali títo dvaja muži. Ich partnerky boli tiež prítomné v štúdiu a trochu prispeli sprievodnými vokálmi. Fältskogová je spoluautorkou jednej nahrávky. Björn Ulvaeus stále občas až do roku 1974 spolupracoval s The Hootenanny Singers a Benny Andersson sa čiastočne podieľal na produkcii ich nahrávok.
Anni-Frid
left|thumb|[[Anni-Frid Lyngstadová v roku 1976.]] Anni-Frid "Frida" Lyngstadová (*15. november 1945, Bjørkåsen v Ballangene, Nórsko) spievala od trinástich rokov s viacerými tanečnými skupinami. Účinkovala hlavne s hudobnou produkciou v džezovo orientovanom kabaretnom štýle. Mala aj vlastnú skupinu, ktorá sa volala Anni-Frid Four.
V lete roku 1967 vyhrala národnú súťaž so skladbou „En ledig dag“, švédskou coververziou piesne v štýle bossa nova, ktorá mala originálny názov „A Day in Portofino“. Jej nahrávka sa v súčasnosti nachádza na kompilácii, ktorú v roku 1997 hudobné vydavateľstvo EMI vydalo pod názvom Frida 1967–1972. Toto víťazstvo Lyngstadovej priniesol nahrávaciu zmluvu s EMI a ponuky na viacero vystúpení v populárnych televíznych show v krajine. V roku 2005 boli tieto vystúpenia zozbierané na jedno tri a polhodinové dokumentárne DVD Frida – The DVD. Lyngstadová vydala u EMI aj niekoľko šlágrov, ktoré sa ale nestretli s výrazným úspechom.
V roku 1971, kedy začal Benny Andersson produkovať jej nahrávky, mala Lyngstadová svoj prvý vrcholový singel „Min egen stad“, ktorý napísal Benny a pri jeho nahrávaní naspievali vokály všetci budúci členovia skupiny ABBA. Lyngstadová mala bežné verejné vystúpenia a objavovala sa aj v televíznych a rozhlasových programoch. Krátko sa stretla na talentovej súťaži v roku 1963 aj s Ulvaeusom a s Fältskogovou sa stretla počas jednej televíznej show v roku 1968.
So svojimi budúcimi kolegami zo skupiny sa Lyngstadová spojila v roku 1969. Dňa 1. marca 1969 to bolo na súťaži Melodifestival, kde sa prvýkrát stretla s Bennym Anderssonom. Iba niekoľko týždňov potom sa kontaktovali znovu na koncertnom turné v južnom Švédsku a čoskoro nato začali spolu žiť. Benny Andersson bol v septembri roku 1969 producentom Lyngstadovej singlu „Peter Pan“, ktorý bol jej prvou spoluprácou s autorskou dvojicou Benny & Björn. Benny Andersson sa nato stal v marci roku 1971 jedným zo spoluproducentov Lyngstadovej debutového štúdiového albumu Frida. Medzi rokmi 1969 až 1973 Lyngstadová účinkovala vo viacerých Štokholmských revue a v kabaretoch. Aj potom, ako existovala skupina ABBA nahrala v roku 1975 ďalší úspešný sólový projekt, Frida ensam, na ktorom sa nachádzal vtedy ešte švédsky rozhlasový hit „Fernando“.
Agnetha
thumb|[[Agnetha Fältskogová v roku 1974.]] Agnetha Fältskogová (* 5. aprií 1950, Jönköping, Švédsko), ktorá bola speváčkou lokálnej tanečnej skupiny, ktorú viedol Bernt Enghardt, naspievala jednu demonahrávku na ktorej bola jej vlastná pieseň „Jag var så kär“. Nahrávky sa dostali ku Karlovi Gerhardovi Lundkvistovi, ktorý bol vo Švédsku známy rokenrolový spevák s umeleckým menom Little Gerhard. Lundkvist bol Agnethiným prejavom nadšený a predpovedal jej hviezdnu budúcnosť. Potom, ako sa s ňou s veľkým úsilím skontaktoval zariadil pre Agnethu v Štokholme nahrávanie dvoch jej vlastných piesní. Táto udalosť pomohla vtedy osemnásťročnej speváčke mať svoju vlastnú nahrávku, ktorej bola autorkou a z ktorej sa neskôr predalo 80 tisíc kópií. Skoro nato mala u kritiky a hudobných skladateľov označenie nadanej speváčky/ skladateľky piesní so šlágrovým potenciálom. Jej vtedajším vzorom boli speváčky ako Connie Francis.
Okrem vlastnej tvorby Fältskogová spievala aj  coververzie zahraničných hitov a s týmto repertoárom vystupovala na turné po švédskych zábavných parkoch. Fältskogová patrila medzi inými speváčkami v 60. rokoch medzi tie výnimočné zjavy, ktoré mali svoje najväčšie hity z vlastnej tvorby. Vo švédskych singlových rebríčkoch mala veľa úspešných nahrávok. Medzi rokmi 1967 až 1975 nahrala päť vlastných sólových albumov.
Prvé živé vystúpenie a štart „Festfolket“
K jednému z pokusov predviesť na verejnosti u kvarteta došlo v apríli roku 1970 počas ich spoločnej dovolenky na Cypre. Začalo sa to všetko spevom na pláži. Počiatočná zábava neskôr pokračovala v živom koncertnom vystúpení na ostrove na základni pred vojakmi OSN. V tom čase Benny Andersson a Björn Ulvaeus v tom čase nahrávali ich prvý spoločný album, Lycka, ktorý vydali v septembri 1970. Na albume bolo niekoľko nahrávok, ktoré obsahovali vokály, ktoré v júni naspievali Frida s Agnethou. Okolo 1. novembra 1970 vznikol pritom nápad spoločne účinkovať na verejných podujatiach pod názvom „Festfolket“ (zo Švédštiny by sa to dalo dvojznačne preložiť aj ako „zabávajúci ľudia“, ale aj „snúbenci“).
Ich kabaretné vystúpenie zaznamenalo skôr negatívnu odozvu. Výnimkou bol iba hit Bennyho Anderssona a Björna Ulvaeusa, „Hej, gamle man“, ktorý bol prvou nahrávkou v ktorej účinkujú všetci štyria spoločne. Zahrali aj niekoľko sólových čísel, no vlažná odozva ich presvedčila, aby sa spoločných plánov pre tú dobu ešte predsa len vzdali a naďalej pokračovali vo svojich sólových projektoch.
Prvá spoločná nahrávka: „Hej, gamle man“
Prvým hitom kvarteta bola nahrávka „Hej, gamle man“, pieseň o starom vojakovi, členovi Armády spásy. Oficiálne boli jej interpretmi Björn & Benny a tento hit sa v rebríčku predaja dostal na piate miesto a v národnej hitparáde, Svensktoppen, sa na prvom mieste držal celých 15 týždňov.
V priebehu roku 1971 sa štvorica stretávala a spolupracovala pri nahrávaní stále častejšie. Fältskogová, Benny Andersson a Björn Ulvaeus spolu absolvovali v máji koncertné turné, no v tom istom čase Lyngstadová vystupovala sólovo. Ich intenzita spolupráce pri nahrávaní stupňovala počas letných mesiacov.
Formovanie skupiny (1970 – 1973)
thumb|[[Stig Anderson v roku 1968.]] Potom ako v roku 1970 vyšiel album Lycka, dvojica Björn & Benny vydala v Švédsku dva ďalšie single: „Det kan ingen doktor hjälpa“ („Niet doktora, ktorý by si s tým poradil“) a „Tänk om jorden vore ung“ („Predstav si Zem, keď bola mladá“). Obidva mali výrazné vokály, ktoré naspievali Fältskogová s Lyngstadovou, no ich úspech v hitparádach bol iba mierny.
Mladomanželia Fältskogová a Ulvaeus spolu s Anderssonom začali spolu pravidelne v lete roku 1971 vystupovať v zábavných parkoch po Švédkych mestách. K ľuďom, ktorí mali ambície preniknúť s hudbou Anderssona a Ulvaeusa bol zakladateľ a vlastník vydavateľa Polar Music, Stig Anderson. Predpovedal tejto dvojici, že jedného dňa napíšu skladbu, ktorá sa stane celosvetovým hitom. Stig ich posmeľoval k tomu aby písali pre súťaž Melodifestivalen a po dvoch vylúčených návrhoch v roku 1971 Andersson a Ulvaeus navrhli pre súťaž v roku 1972 pieseň „Säg det med en sång“ („Povedz to piesňou“). Spievala ju vtedy neznáma speváčka Lena Andersonová. Skladba sa dostala na tretie miesto, čo Stiga Andersona veľmi posmelilo, a pieseň sa stala vo Švédsku hitom.
Prvý zahraničný hit dvojice Andersson a Ulvaeus bol prekvapením. Bola to to nahrávka singla „She's My Kind of Girl“, ktorú im v marci roku 1972 v Japonsku vydalo hudobné vydavateľstvo Epic Records. Singel sa v tejto krajine dostal do Top 10. V Japonsku vydali ešte dva ďalšie single: „En Carousel“ a „Love Has Its Ways“ (pieseň, ktorú s nimi napísal Kōichi Morita).
Prvý hit pod názvom Agnetha, Anni-Frid, Benny & Björn
Ulvaeus a Andersson vo svojich pokusoch s komponovaním a aranžovaním pokračovali aj naďalej. Jedným z výsledkov tejto tvorby bola nahrávka „People Need Love“ z roku 1972, ktorá sa vyznačovala tým, že bola naspievaná tak, že v nej prevažovali ženské vokály. Túto pieseň vydal ako Stig Anderson ako singel, pri ktorom ako intepretov označil kvarteto Björn & Benny, Agnetha & Anni-Frid. Singel sa vo švédskom kombinovanom rebríčku, v ktorm boli hodnotené aj hudobné albumy dostal na sedemnáste miesto. Takéto umiestnenie už malo dosť veľký význam. Singel „People Need Love“ sa dostal aj na hudobné trhy v Spojených štátoch, kde sa umiestnil na 114 mieste v hodnotení časopisu Cashbox a na 117 mieste bol v rebríčku, ktorý uverejnil časopis Record World. Za interpétov hudobného nosiča, ktorý vydal Playboy Records boli v USA označení Björn & Benny (with Svenska Flicka). Podľa Stiga Andersona by bol singel na americkom trhu omnoho úspešnejší, keby sa ho ujal silnejší vydavateľ. Playboy Records nemal v tom čase významnejší vplyv na rádiá a distribučné spoločnosti.
„Ring Ring“
V roku 1973 sa skupina a ich manažér rozhodli, že urobia ďalší z pokusov preraziť v súťaži Melodifestivalen. Rozhodli sa súťažiť s piesňou „Ring Ring“. Jej štúdiovú nahrávku spracoval Michael B. Tretow. Využil vtedy inovátorskú metódu aranžovania populárnych piesní, ktorú zavádzal Phill Spector, a ktorá spočívala v jednoliatom súbežnom zvuku energického spevu a hlasných nástrojov nazývanú aj „wall of sound“. Stig Anderson aranžoval skladbu aj v anglickej verzii, ktorej text napísali Neil Sedaka a Phil Cody. Podľa Stigových predstáv šlo o horúceho kandidáta na víťaza súťaže. Napriek jeho predpokladom sa skladba dňa 10. februára 1973 prebojovala na Melodifestivalen len na tretie miesto a tým skupina stratila šancu zúčastniť sa aktuálneho ročníka súťaže Eurovision Song Contest.
Kvarteto potom vydalo svoj debutový album Ring Ring, ktorý sa veľmi dobre predával a jeho singel „Ring Ring“ sa stal hitom vo viacerých krajinách Európy a aj v Južnej Afrike. Stig Anderson ale stále nebol s výsledkom spokojný, lebo za skutočný prelom kariéry skupiny by považoval jej úspechy na hudobnom trhu v Spojenom kráľovstve a USA. V roku 1973 Agnetha Fältskogová porodila svoje prvé dieťa a tak ju počas krátkej doby na turné po Západnom Nemecku zastúpila Inger Brundinová.