cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostol svätého Štefana kráľa (Nitra)
Zaujímavosti
Počas výskumu v priestore kostola sa podarilo odhaliť nielen pohrebisko, ktoré sa datuje do 10. - 11. storočia a novoveký cintorín, ale zistili aj skutočnosť, že kostol nebol zasvätený sv. Štefanovi, ale niekomu inému. Za svätého bol vyhlásený sv. Štefan až v roku 1083. Zo zachovaných listín z roku 1301 sa dozvedáme, že sa nazýval Kostol sv. Ondreja a bol založený Matúšom Čákom.
Martin Kulich
Martin Kulich (* 13. január 1906, Zvolenská Slatina – † 2. december 1979, Poľana) bol slovenský verejný činiteľ a poľovnícky odborník.
Životopis
Študoval na meštianskej škole vo Zvolene (19201924), na melioračnej škole v Košiciach (19261928). Referent Štátnych lesov v Bratislave, Krajskej správy lesov v Malackách a v Pezinku, pracovník ÚV Slovenského poľovníckeho zväzu a i. Účastník protifašistického odboja, SNP, člen povstaleckej SNR a tajomník Demokratického klubu v Banskej Bystrici, po prechode SNP do hôr partizán. Roku 19451948 člen a funkcionár DS, spoluzakladateľ Strany slovenskej obrody. Poslanec NZ a SNR. Spoluautor publikácií a autor článkov a zlepšovacích návrhov v oblasti poľovníctva, strelectva, ornitológie a včelárstva.
La Digne-d’Amont
La Digne-d’Amont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 282 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chránená krajinná oblasť Dunajské luhy
Chránená krajinná oblasť Dunajské luhy je najmladšia zo 14 chránených krajinných oblastí na Slovensku. Oblasť pozostáva z piatich samostatných častí Podunajskej nížiny, ktoré sa tiahnu od Bratislavy juhovýchodne v smere toku rieky Dunaj k hraniciam s Maďarskom k Veľkolélskemu ostrovu v okrese Komárno. Prvé dve časti ležia takmer oproti sebe, na oboch brehoch Dunaja, na južnom okraji Bratislavy a zahŕňajú aj časť vodnej plochy Hrušovskej zdrže. Tretia časť je najrozsiahlejšia, leží medzi obcami Dobrohošť a Sap. Štvrtá časť leží medzi obcami Sap a Číčov. Piatou časťou je samotný Veľkolélsky ostrov.
Oblasť sa rozkladá na území troch krajov, Bratislavského, Trnavského a Nitrianskeho. Celkovo má rozlohu záplavových území, mokradí a rôznych vodných telies, napríklad jazier, rybníkov a tokov. Bola vyhlásená vyhláškou MzP SR č. 81/1998 Z. z. o Chránenej krajinnej oblasti Dunajské luhy z 3. marca 1998 s účinnosťou od 1. mája 1998.
Chránená krajinná oblasť Dunajské luhy obsahuje rôznu flóru a faunu, vrátane endemických druhov.
Volodymyr Vasyľovyč Mykyta
Volodymyr Vasyľovyč Mykyta (, * 1. február 1931, Rakošyno, Česko-Slovensko, dnes Ukrajina) je ukrajinský maliar, nositeľ titulu Národný umelec Ukrajiny a jeden z posledných žijúcich členov podkarpatskej výtvarnej školy.
Chránená krajinná oblasť Dunajské luhy
Chránené územia
V správe CHKO sa nachádzajú tieto maloplošné chránené územia:
Natura 2000
Takmer celé územie Dunajských luhov bolo zaradené do európskej siete chránených území NATURA 2000.
Chránené vtáčie územia
Chránená krajinná oblast Dunajské luhy je súčasťou rovnomenného chráneného vtáčieho územia SKCHVU007 Dunajské luhy.
Volodymyr Vasyľovyč Mykyta
Narodil sa v podkarpatskej obci Rakošyno vo vtedajšom Česko-Slovensku. V roku 1950 absolvoval pod vedením slávnych maliarov profesorov Adalberta Erdélyiho, Josipa Bokšaja a Fedora Manajla Užhorodské učilište umeleckopriemyselného kreslenia. Pre náboženské a protiideologické postoje mu nebolo umožnené pokračovať v ďalšom štúdiu. Žije a pôsobí v Užhorode.
Tvorba
Mykytov maliarsky štýl je charakteristický vlastným poňatím zobrazovaných predmetov, scenérií a osôb, zvlášť v prípade prírodných krás ukrajinských Karpát. Slávu a medzinárodné uznanie mu v prvej etape jeho tvorby priniesli umelecké výjavy zo života Huculov, neskôr sa jeho dielo rozšírilo do všetkých oblastí výtvarného umenia. Napriek vlastnému štýlu je v jeho práci citeľný vplyv významného postimpresionistu a učiteľa A. Erdélyiho, s ktorým mal Mykyta veľmi blízky vzťah.
Boehringer Ingelheim
'''C.H. Boehringer Sohn AG & Ko. KG je materskou spoločnosťou Boehringer Ingelheim''', ktorú založil v roku 1885 Albert Boehringer v Ingelheime nad Rýnom, Nemecko. Skupina Boehringer Ingelheim je celosvetovo jednou z 20-tich vedúcich farmaceutických spoločností. Jej sídlo je stále v Ingelheime, aj keď pôsobí celosvetovo so 140 pobočkami a viac ako 46 000 zamestnancami. Kľúčové oblasti záujmu spoločnosti sú: ochorenia dýchacích ciest, kardiovaskulárne ochorenia, Parkinsonova choroba, HIV, trombembolizmus, cerebrovaskulárne ochorenia, onkológia, diabetes a hepatitída. Od svojho založenia sa táto spoločnosť v rodinnom vlastníctve venuje výskumu, vývoju, výrobe a predaju liekov pre humánnu aj veterinárnu medicínu. Boehringer Ingelheim je stálym členom Európskej federácie farmaceutického priemyslu a asociácií (EFPIA). Korporátne logo spoločnosti Boehringer Ingelheim zobrazuje štylizovaný záber na centrálnu časť cisárskeho paláca Karola Veľkého.
Aktivity
Boehringer Ingelheim pôsobí v oblasti humánnych liekov, veterinárnych liekov a biofarmaceutík. Korporáciu tvorí 140 pridružených spoločností a má viac ako 46 000 zamestnancov na všetkých kontinentoch. Centrá výskumu a vývoja sú na 5 miestach a v 20 výrobných zariadeniach v 13 krajinách; nachádzajú sa v Biberachu (Nemecko), Ridgefielde (Connecticut, USA), Viedni (Rakúsko), Kóbe (Japonsko) a Miláne (Taliansko) a pracuje v nich viac ako 7 000 zamestnancov.
Slabozubce
Slabozubce (iné slovenské názvy pozri nižšie; lat. Xenarthra, Edentata) je veľký taxón (najčastejšie hodnotený ako nadrad) cicavcov. Zo žijúcich živočíchov sem zaraďujeme mravčiare, pásavce a leňochy. Staršie boli slabozubce definované širšie - pozri nižšie.
Slovenské názvy
Slovenské názvy tohto taxónu sú: slabozubce, slabozubcotvaré , chudozubé , chudozubce  , málozubce. Zastarané slovenské názvy sú: chudozubí, bezzubce , bezzubci , bezzubí.
Systematika
slabozubce (Xenarthra) :
V starších textoch taxón Edentata (ale nie Xenarthra), ktorý sa po slovensky vtedy spravidla nazýval chudozubce či bezzubce, zahŕňal aj dnešné samostatné taxóny šupinovce (Pholidota) a ešte staršie aj hrabáče (Tubulidentata) a kloakovce (Monotremata)   ; tento článok sa uvedenými taxónmi nezaoberá - o nich pozri samostatné články.
Výskyt
Vyskytujú sa od juhu USA až po Južnú Ameriku.
Charakteristika
Slabozubce sú výzorovo veľmi rozdielne, ale spája ich malý mozog, redukovaný chrup a hlavne nezvyčajné spoje na chrbtici.
Medzi hlavný znak slabozubcov patria zvláštne kĺby medzi stavcami v spodnej časti chrbtice - xenartrálne spoje. Tieto spoje zabezpečujú osobitú oporu. Mravčiare sa vyznačujú dlhým trubicovitým rypákom, pásavce zase svojim ochranným pancierovitým pokryvom z tvrdej kože na hlave, chrbte, končatinách a bokoch. Medzi telesné znaky leňochov patrí dlhá hrubá srsť a okrúhla krátka hlava.
NGC 2043
NGC 2043 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil Pietro Baracchi 18. decembra 1884.
Krásno nad Kysucou (stred)
Krásno nad Kysucou je najstaršia a zároveň aj najľudnatejšia z piatich mestských častí mesta Krásno nad Kysucou. Leží medzi riekami Kysuca a Bystrica, sídlia tu rôzne inštitúcie a nachádza sa tu rozsiahla bytová zástavba na severnom cípe mestskej časti. Sú tu mnohé obchody, okrem iného aj Supermarket Tesco na ulici 1. mája.
Dejiny
Krásno ako osídlenie existovalo už asi 10000 rokov pred Kr. Dokazujú to aj vzácne nálezy ako napr. zub z Mamuta, ktorý sa našiel na sútoku riek Kysuca a Bystrica alebo veľké pohanské pohrebisko vykopané pod Poľnohospodárskym družstvom v miestnej časti Kalinov. Roky však ako usadlosť prestala existovať, nakoľko oblasť bola predovšetkým močaristého charakteru. To sa však zmenilo, keď sa až v roku 1325 stal žilinským richtárom Ján Petzold, ktorý toto územie chcel dostavať a využiť pre poddaných z oblastí okolo Žiliny.
S presídľovaním sa začalo na jar toho roku, kedy do tejto oblasti prišlo okolo 150 poddaných. Tým bola daná zem na mieste dnešných Hôriek, kde následne začali stavať prvé domy. Krásnu boli v prvej písomnej zmienke vypísané veľké územia od Ochodnice až po hranice s Českým kráľovstvom a Poľskom. Teda z Krásna potom počas storočí vznikli mnohé kysucké obce, ktoré dodnes poznáme (napr. Čadca vznikla odlúčením z Krásna v roku 1598).
Podľa legendy sa miestne dievča Kysuca utopilo v roku 1392 v rieke tečúcej okolo usadlosti. Neskôr osadníci na zač. 15. storočia postavili prvú cestu vedúcu cez vysušené močariská do Žiliny a do Tešína. Bystrická dolina bola cestne prepojená až v roku 1417, kedy vznikla prvá obec oddelená z Krásna - Stará Bystrica. Cez Krásno v roku 1420 napr. prešla aj časť husitského vojska smerujúceho na Žilinu. Krásno v roku 1470 vybudovalo na príkaz mešťanov zo Žiliny časť Blážkov, kde potom presídlili ďalších poddaných.
Vo všetkých častiach usadlosti žilo dohromady do roku 1598 okolo 2500 obyvateľov. Po odlúčení Čadce už malo Krásno len 1400 obyvateľov. V tom istom roku okrem strate ďalších území však Krásnu Žilina povolila postaviť prvý drevený kostolík pre Horné Kysuce. Omše tu však bývali len v nedeľu a na túto omšu dochádzali mnohí poddaní z celých Horných Kysúc, ako aj z Ochodnice, ktorá ešte stále nemala kostol. Všetko sa zmenilo v roku 1630, kedy drevený kostolík postavili i v Čadci. Krásno od roku 1690 patrilo od farnosti v Starej Bystrici, aj napriek tomu, že kostol ešte Stará Bystrica nemala. Zmena prišla až v 80. rokoch 18. storočia, kedy okrem Krásna vznikli i ďalšie farnosti v Horných Kysuciach.
náhľad|Pohľad na Kysucký región s Krásnom v strede mapy na konci 17. storočia.
V roku 1795 dostalo centrum obce dnešný vzhľad, kedy okrem fary a hospodárskych budov sa vybudovalo i dnešné Námestie sv. Ondreja. Domy sa okolo nového sídla farnosti začali stavať neuveriteľnou rýchlosťou, až dokým z ledva 100 domov v roku 1787 ich bolo už v roku 1828 okolo 350 a viac ako 2000 obyvateľov. Krásno bolo jednou z najväčších obcí Trenčianskej župy.
V roku 1865 tu bola založená rímskokatolícka ľudová škola a v roku 1867 bol vysvätený i nový murovaný neorománsky kostol sv. Ondreja. Starý drevený kostolík po takmer 300 rokoch, ktorých slúžil bol v roku 1873 zbúraný. V 80. rokoch 19. storočia zároveň prišli do Krásna talianski stavitelia, ktorí tu postavili kamenné mosty v časti Blážkov a železobetónový most smerom na Čadcu.
20. storočie prinieslo Krásnu najväčší výkvet, ktorý nedosiahlo po dlhé stáročia. Na zač. roku 1903 sa postavil prvý most spájajúci Zákysučie so žel. stanicou. Dovtedy sa dalo prevážať cez brehy Kysuce jedine po člnoch. V roku 1913 boli postavené budovy štátnej školy a Staré Krásno sa už začínalo nazývať Ústredím. Po vzniku Československa bola v roku 1920 zriadená žandárska stanica. V tom istom roku dostalo názov Krásno nad Kysucou. V roku 1925 bol založený futbalový oddiel ŠK Orol a Dobrovoľnícky hasičský zbor. V roku 1930 bolo založené Potravné Družstvo, ktoré v roku 1935 založilo jedno z prvých kín na Kysuciach = Kino Lipu. V roku 1938 už v Krásne žilo okolo 4000 obyvateľov. V roku 1943 sa miestna škola stáva treťou meštianskou školou na Kysuciach. Po 2. svetovej vojne ostali v Krásne nemecké bunkre a zátarasy.
Po roku 1948 sa Krásno stalo dôležitým priemyselným strediskom. Bolo tu zriadené stredisko Verejnej bezpečnosti a kvôli dostavbe drevárskeho závodu Drevina v 50. rokoch 20. storočia sa začalo s veľkou výstavbou robotníckych domov a začala sa tvoriť nová štvrť na severe Ústredia - Struhy. Tá sa v 60. rokoch stala sídliskom pre zamestnancov z blízkeho podniku. V roku 1965 žilo v Krásne 5100 obyvateľov a každý dom v obci bol už murovaný. V roku 1968 na Struhoch slávnostne otvorili novú Základnú školu s dvoma pavilónmi a telocvičňou. V 70. rokoch sa postavila Obecná kotolňa a garáže pri Bystrici. Dóm smútku postavili v roku 1982.
Po prevrate sa otvorilo ešte Sídlo Štátnej polície v roku 1996. V roku 2001 Krásno nad Kysucou spolu so Šaštínom-Strážami získalo štatút mesta a stalo sa tak najmladším mestom na území Slovenska.
Delenie
Hranica mestskej časti je medzi ulicami:
Vidouze
Vidouze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2872 Gentelec
2872 Gentelec je planétka s priemerom 16 km, ktorú objavil Oak Ridge Observatory 5. septembra 1981.
Velké Chvojno
Velké Chvojno je obec v Česku v okrese Ústí nad Labem v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 815 obyvateľov, z toho 442 mužov a 373 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,4 roka (muži 38,4 roka, ženy 38,4 roka).
Paul Martin
Paul Martin môže byť:
Zákysučie
Súčasnosť
Zákysučie bolo dlhé roky riedko osídľované, čo tomu nasvedčuje aj pár ulíc a veľký podiel kopaníc ako Sýkorovci, Gundašovci, Macurovci, Jantovci, Grapovci atď. Veľká časť obyvateľov býva v okolí železničnej stanici a v osade Vlčov, kde žijú dve tretiny obyvateľstva celej mestskej časti. Mnoho obyvateľov z kopaníc bolo presťahovaných do nových bytových domov pri obchode, kde sa už tvorí budúce sídlisko. V súčasnej dobe prebieha výstavba ďalších 3 bytových domov a do budúcnosti by malo vyrásť ďalších 5. V Zákysučí možno nájsť 3 kaplnky z 19 kaplniek, ktoré sa v Krásne nachádzajú. Najnovšia je postavená pri obchode a slávnostná bohoslužba i posvätenie sa konalo v roku 2009. Najstaršia kaplnka je v osade Sýkorovci a bola vysvätená v roku 1904.
Žije tu približne 500 obyvateľov, Zákysučie tvorí celý pravý breh Kysuce, teda do Zákysučia patria i osady Gavlasov a Šustkov, ktoré sa nachádzajú na cípe vrcholu Horelická Kýčera. Ulica Staničná, ktorá je hraničnou ulicou mestskej časti Krásno nad Kysucou (stred), je zároveň prístupovou cestou do obce Dunajov.
Členenie:
Babyn Jar
Babyn Jar (Бабин Яр - Babyn Jar; po rusky Бабий Яр - Babij Jar) je roklina v severozápadnej časti Kyjeva medzi rajónmi Lukjanovka a Syrec. V minulosti sa nachádzala mimo hraníc mesta Kyjev.
Dejiny
Až do roku 1961 bol Babyn Jar (po rusky: Babij Jar) jednou z najväčších roklín v blízkosti Kyjeva. Dĺžka rokliny dosahovala asi 2,5 km a jej hĺbka asi 50 m. V jeho strede tiekol potok. Babyn Jar sa v historických kronikách prvýkrát spomína v roku 1401, v súvislosti s predajom tohto pozemku (od starej ženy - po rusky baby) dominikánskemu kláštoru. V priebehu storočí slúžila roklina na rôzne účely, vrátane vojenských táborov a najmenej dvoch cintorínov - jedného pravoslávneho a druhého židovského, ktorý bol zrušený v roku 1937.
Druhá svetová vojna
Počas ťažkých bojov v priebehu bitky o Kyjev sa Nemcom podarilo poraziť sovietske sily na širokom fronte a 20. septembra 1941 obsadiť mesto Kyjev. V meste pred vojnou žila asi 175-tisícová židovská komunita. Sovietske jednotky NKVD pred ústupom z mesta v tajnosti zamínovali niektoré budovy v centre mesta, o ktorých predpokladali, že ich budú používať okupačné jednotky. Prvá z explózií takýchto podmínovaných budov sa odohrala 24. septembra 1941, len 4 dni po obsadení mesta. Bol zničený miestny nemecký štáb, nižšie veliteľstvá a hotel pre dôstojníkov. Následne okupačné orgány vydali rozkaz, aby sa všetko Židovské obyvateľstvo mesta a blízkeho okolia dostavilo 29. septembra na križovatku ulíc Meľnikovskej a Degtiarevskej, hneď vedľa jedného z mestských cintorínov. Židia si so sebou mali zobrať dokumenty, peniaze, cennosti, teplé oblečenie, spodnú bielizeň a podobne. Zároveň bolo vyhlásené, že ten, kto tieto rozkazy neuposlúchne bude zastrelený. Rovnako mal byť zastrelený každý, kto sa vláme do Židmi zanechaných bytov, alebo si prisvojí ich veci.
29. septembra sa kolóny zhromaždených Židov s nemeckou eskortou presunuli k rokline na okraji mesta. Tam Nemcom odovzdali dokumenty a cennosti a boli prinútení sa vyzliecť. Preživší svedkovia popisovali ako boli pred ich očami ich dokumenty na mieste hodené do ohňa. Následne ich doviedli k rokline, kde ich strieľali. Vrahovia viedli paľbu automatickými zbraňami, mŕtve telá boli nahádzané alebo sa sami zrútili do rokliny. Telá boli následne pokryté tenkou vrstvou hliny aby neskoršie obete nepoznali čo ich v zákopoch čaká. Len 29. a 30. septembra 1941 (počas sviatku Jom kipur) bolo v Babom Jare povraždených 33 771 ľudí (do tohto počtu sa nerátajú prítomné deti do 3 rokov), v prevažnej väčšine židovskej národnosti. Išlo o najväčšiu známu masovú vraždu (v priebehu jediného dňa) na sovietskom území počas druhej svetovej vojny ako aj najväčšiu masovú vraždu počas celého holokaustu. Počet povraždených Židov je historikmi všeobecne považovaný za hodnoverne doložený primárnymi zdrojmi z nemeckých dokumentov.
Masové vraždy židovského obyvateľstva v priestoroch rokliny pokračovali 1., 2., 8. a 11. októbra 1941. Pre potreby zadržiavania osôb blízko popraviska bol v blízkosti vybudovaný nacistami menší internačný tábor Syrec. Boli tu tiež zlikvidovaní obyvatelia piatich rómskych osád. Bolo tu tiež popravených asi 3000 Židovských vojnových zajatcov z radov Červenej armády. V rokline Babij Jar boli neskôr uložené aj telá ďalších popravených osôb, z ktorých nie všetky museli byť povraždení priamo na tomto mieste.
10. januára 1942 bolo na mieste zastrelených 100 námorníkov Dneperského oddielu Pinskej vojenskej flotily. Boli tu tiež povraždení členovia Organizácie ukrajinských nacionalistov, ktorí boli prívržencami A. Meľnika.
V auguste a septembri 1943 sa nacisti vrátili na miesto a prinútili židovských väzňov aby exhumovali mŕtve telá a pálili ich na otvorených vatrách. Snažili sa skryť stopy po svojich zločinoch pred tým, ako z oblasti ustúpia pred sovietskymi vojskami. Popol potom rozsypali po okolí. Pri týchto kremáciách zlikvidovali pozostatky niekoľkých desiatok tisíc mŕtvych. Zlikvidovali tiež priľahlý tábor. V noci 29. septembra 1943 sa 329 židovských väzňov, ktorí boli poverení likvidáciou stôp, vzbúrilo. Vzburu prežilo len 18 ľudí. Podľa výpovedí preživších židovských väzňov po vojne bol odhadovaný počet mŕtvych v rokline medzi 70 až 120 000.
Po oslobodení oblasti sovietskymi vojskami bol tábor Syrec pri Babom Jare použitý na internáciu nemeckých zajatcov.
Po vojne
Židovská organizácia Jad Vašem v roku 2006 začala identifikovať obete masakry v Babom Jare. Do súčasnosti sa podarilo identifikovať asi 3 000 obetí.
Potrestanie zodpovedných
V priebehu Norimberského procesu sovietska strana odhadovala počet povraždených osôb v rokline Babyn Jar na približne 100 000. Opierala sa pri tom o vyšetrovanie, ktoré prebiehalo priamo po oslobodení Kyjeva.
Vassimont-et-Chapelaine
Vassimont-et-Chapelaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Meropis (dcéra Euméla)
Meropis (Meropis) je v gréckej mytológii dcéra Euméla z ostrova Kós. Meropis, jej brat Agrón a sestra Byssa žili na ostrove Kós. Ich pozemky boli každoročne obdarené bohatou úradou, lebo popri usilovnej práci, uctievali svoju bohyňu. To sa však onedlho zmenilo, lebo spyšneli, začali sa vyhýbať spoločnosti a nechodili ani do susedných miest počas sviatkov, keď mali iným bohom priniesť obetné dary. Navyše sa o bohoch vyjadrovali rúhavo a to zvlášť jej brat Agrón, ktorý tvrdil, že nemá rád bohyňu Aténu so svetlými očami pripomínajúce oči sovy, pretože jeho sestry na rozdiel od nej majú pekné čierne oči. (sova bola posvätným vtákom bohyne Atény ) Počas sviatku na počesť bohyne Artemis, povedal, že nenávidí bohyňu, ktorá sa potuluje po nociach. (Artemida bola často stotožňovaná s Hekatou, strážkyňou rázcestí, a to najmä v noci. ) Keď ho pozývali, aby priniesol obetné dary na počesť boha Herma, povedal, že neuctieva boha zlodeja. (Hermes bol aj patrónom zlodejov )
Bohovia unavení z neustálych urážok sa nakoniec rozhodli potrestať ich rodinu. Jedného dňa sa Aténa, Artemis a Hermes zjavili pri dverách ich domu, Meropis premenili na kuvika (alebo inú sovu) a jej súrodencov čakal podobný osud.
Bulharská ľudová republika
Kultúre v komunistickom období spočiatku udával tón socialistický realizmus, až neskôr v priebehu šesťdesiatych rokov došlo k uvoľneniu. Veľmi populárne boli hry s témou idealistického hrdinu bojujúceho proti malomeštiackej byrokracii, postupne sa začal medzi inými hudobnými prúdmi presadzovať napríklad jazz. Cez dominanciu marxizmu-leninizmu, ako hlavnej ideológie štátneho zriadenia, bolo vytvorených niekoľko umelecky vysokých diel v oblasti architektúry, umenia i literatúry. Najmä za Todora Živkova režim začal viac presadzovať diela oslavujúce bulharské hodnoty a kultúru. Dosiahli sa úspechy aj v niekoľkých vedných odboroch. Ale tak ako v iných krajinách východného bloku bolo aj v Bulharsku mnoho umelcov perzekvovaných režimom. Jedným z popredných kritikov bulharského komunistického režimu bol novinár a spisovateľ Georgi Markov.
V hospodárskej oblasti sa komunistický režim snažil vybudovať nový priemysel a vytvoriť systém štátnych poľnohospodárskych družstiev s povinnou účasťou poľnohospodárov. V tomto smere síce bulharskí komunisti uspeli, ale neefektívnosť mnohých závodov viedla bulharskú vládu k zavádzaniu hospodárskych reforiem a povzbudeniu turistického ruchu. Cez tieto pokusy sa na konci osemdesiatych rokov hospodárstvo ocitlo v kríze, ktorá dopomohla k pádu komunistického režimu.
Mužská dvojhra na Heineken Open 1993
Mužská dvojhra na Heineken Open 1993 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1993 od 11. do 18. januára 1993. Titul získal Rus Alexander Volkov, ktorý vo finále porazil Američana Washingtona 7-6(2) 6-4. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP.
Homofóbia
náhľad|upright|Demonštrant proti Sprievodu [[Gay Pride|Queer Parade (Brno, 2008)]]
Homofóbia (z a ) je termín, ktorým sa označuje diskriminácia, odpor alebo strach z homosexuality alebo homosexuálne zameraných osôb.
Výraz môže zahŕňať aj bifóbiu a transfóbiu.
Činy Hunov a Uhrov
thumb|Prvá strana Gesta Hunnorum et Hungarorum Činy Hunov a Uhrov (po lat. Gesta Hunnorum et Hungarorum; iné názvy: Kronika Šimona z Kézy, Činy Uhrov (II), Skutky Uhrov (II), Gesta Hungarorum (II); lat. Gesta Hungarorum) je významná stredoveká kronika o dejinách Uhorska, pôvode Maďarov a ich príchode do Panónskej panvy. Pochádza z rokov 1272 – 1285. Autorom je pravdepodobne (aspoň sčasti) Šimon z Kézy.
Má dve časti:
Rukopis a vydania
Prvýkrát kroniku vydal Elek Horányi vo Viedni roku 1781. O rok neskôr vyšlo druhé vydanie v Budíne rozšírené o bohatý poznámkový aparát. Horányi mal k dispozícii pôvodný rukopis diela tzv. Codex Ms. Chartaceus Posoniensi z 13. storočia. Pôvodný rukopis bol majetkom Esterháziovcov. V roku 1713 sa dostal do františkánskej knižnice v Kismártone. Po zrušení tamojšieho rádu a po jeho presťahovaní do Bratislavy ho so sebou vzal provinciál Jenő Kósa, ktorý ho Horányimu požičal. Potom sa stopy po pôvodnom rukopise strácajú.
Podrobnosti
Druhá časť O autorstve druhej časti sa vedú spory. Pravdepodobne jej autorom nebol Šimon, pretože je odlišná od prvej časti, napríklad tu chýbajú talianske slová, ktoré sa v prvej časti často vyskytovali. Často sa ako pravdepodobný autor druhej časti predpokladá majster Ákos ktorý žil v 13. storočí. Druhá časť opisuje uhorské dejiny, pri ktorých sa opieral najmä o Anonymove Gesta, ale je oveľa stručnejší. Obsahuje aj doplnok o pôvode významných šľachtických rodov a usporiadaní ranostredovekej uhorskej spoločnosti.
2873 Binzel
2873 Binzel je planétka s priemerom 34 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 28. marca 1982.
Zubrnice
Zubrnice ( nem. Saubernitz) je obec v Česku v okrese Ústí nad Labem v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 232 obyvateľov, z toho 119 mužov a 113 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 41,7 roka, ženy 42,4 roka).
La Digne-d’Aval
La Digne-d’Aval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 550 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Telnice
Telnice môže byť:
Zoznam úspechov slovenských hokejistov v zahraničí
Úspechy slovenských hokejistov v zahraničí sú prehľadom titulov a individuálnych ocenení, ktoré získali slovenskí hokejisti v zahraničných ligových súťažiach.
Víťazi národných ligových súťaží
🇨🇦 🇺🇸 NHL – Stanley cup 🇨🇦 🇺🇸 AHL – Calder Cup
KHL – Gagarinov pohár 🇷🇺 Ruská hokejová superliga 🇸🇪 SHL 🇫🇮 SM-liiga 🇨🇿 Česká hokejová extraliga 🇩🇪 DEL (od sezóny 1994/1995) 🇩🇪 Eishockey-Bundesliga 🇨🇭 NLA
Víťazi kanadských juniorských súťaží - CHL
Western Hockey League
Ontario Hockey League
Individuálne ocenenia v NHL
Art Ross Trophy (najproduktívnejší hráč základnej časti) Maurice Richard Trophy (pre najlepšieho strelca základnej časti) Hart Memorial Trophy (najužitočnejší hráč) Lady Byng Memorial Trophy (najslušnejší hráč) Lester Patrick Trophy (za rozvoj hokeja v USA) James Norris Memorial Trophy (najlepší obranca) Calder Memorial Trophy (najlepší nováčik) William M. Jennings Trophy (brankári tímu s najnižším počtom inkasovaných gólov)
* Poznámka, Bondra získal toto ocenenie spolu s Teemu Selännem
All-Star Team sezóny
Hatchov-Slackov cyklus
Priebeh
Rastliny, v ktorých prebieha Hatch-Slackov cyklus, nazývané i C4 rastliny, sa vyznačujú charakteristickou anatomickou stavbou. Obsahujú mezofylové bunky (primárna fixácia CO2) a bunky pošvy cievneho zväzku (uvoľnenie CO2 do Calvinovho cyklu, sekundárna fixácia CO2). V chloroplastoch mezofylových buniek chýba enzým RuBisCO a CO2 sa viaže do podoby hydrogénuhličitanového aniónu (HCO3-) pomocou karbonickej anhydrázy. HCO3- potom reaguje s fosfoenolpyruvátom za vzniku oxalacetátu. Oxalacetát je za pomoci enzýmu malátdehydrogenázy a NADPH redukovaný na malát, ktorý potom prechádza do buniek pošvy cievneho zväzku, kde je pomocou NADP+ oxidovaný na pyruvát. Súčasne sa uvoľní CO2, ktorý pokračuje do klasického Calvinovho cyklu. Pyruvát sa vracia do buniek mezofylu, kde je za spotreby ATP fosforylovaný na fosfoenolpyruát.
Presný priebeh cyklu sa u rôznych druhov rastlín mierne líši a účastnia sa ho rôzne intermediáty. V procese môže vznikať malát (ako je popísané vyššie) alebo aspartát, z ktorých sa potom uvoľňuje CO2.
C4 cyklus využívajú hlavne teplomilné rastliny, pretože pri zvýšenej teplote sa viac uplatňuje fotorespirácia, čím klesá účinnosť fotosyntézy, preto koncentrujú CO2 pred tým, ako vojde do Calvinovho cyklu.
Franz Danksagmüller
Franz Danksagmüller (* 1969, Sankt Martin im Innkreis) je rakúsky organista.
Biografia
Franz Danksagmüller pôsobil v rokoch 1990 až 1994 v Wiener Karlskirche, od roku 1994 do 1999 bol organistom v St. Elisabeth vo Viedni a od roku 1993 do 1999 pedagógom na Konservatorium für Kirchenmusik v Linzi. V rokoch 19952003 vyučoval hru na organ a improvizáciu na Universität für Musik und darstellende Kunst vo Viedni. Od roku 1999 do 2005 bol organistom v dóme v Sankt Pölten. Od októbra 2005 je profesorom organovej hry a improvizácie na Musikhochschule Lübeck v Lübecku. V roku 2007 koncertoval na Kremnickom hradnom organe.
Tvorba
Zaujíma sa o elektronickú hudbu, od experimentálnej elektroniky po pop, klubovú a filmovú hudbu. Jeho kompozície zahŕňajú komornú hudbu, skladby pre organ, zbor a elektronickú a scénickú hudbu. Taktiež sa venuje projektom živej hudby pre nemé filmy.
Walther Bothe
Walther Bothe (* 8. január 1891, Oranienburg, Nemecko – † 8. február 1957, Heidelberg) bol nemecký fyzik.
Vojtěch Lindaur
Vojtěch Lindaur (pseudonym Hugo Kočár; * 12. september 1957, Plzeň† 8. január 2018, Praha) bol český hudobný publicista, dramaturg, prekladateľ, učiteľ a moderátor Radia Beat.
Život
Produkoval niekoľko albumov skupín, oi. Dobu ledovú Precedensu (Panton, 1987) alebo EP Dybbuku a Psích vojakov. Ako scenárista a recenzent sa podieľal na dokumentárnom cykle Bigbít (Česká televize, 1995–97) a spolupracoval na tvorbe Encyklopedie jazzu a moderní populární hudby a zborníku Excentrici v přízemí (Panton, 1989).
V rokoch 1990 až 2002 a znova v období 2005 až 2006 pracoval v hudobnom periodiku Rock & Pop, najprv na pozícii zástupcu šéfredaktora, od roku 1993 ako šéfredaktor. V medzidobí 2002 až 2005 prispieval do Mladého světa. Svoje články publikoval v niekoľkých časopisoch a denníkoch vrátane MF DNES, Lidových novin, Reflexu ai. Moderoval dva vlastné programy Beatová klenotnice a Svěženky a machři na Radiu Beat. Od roku 2003 bol učiteľom hudobnej publicistiky na Vyšší odborné škole publicistiky v Prahe.
Od 1. januára do 31. decembra 1992 bol členom českej Rady pre rozhlasové a televízne vysielanie.
2874 Jim Young
2874 Jim Young je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 13. októbra 1982.
Sústruženie
thumb|Sústruženie valcovej plochy Sústruženie je trieskové obrábanie vonkajších a vnútorných povrchov pri ktorom obrobok koná hlavný otáčavý pohyb a nástroj koná posuv, a to rovnobežne s osou otáčania obrobku alebo kolmo na túto os otáčania. Obrábací stroj sa nazýva sústruh a obrábací nástroj sústružnícky nôž.
Sústruženie sa používa na obrábanie kovov, dreva a plastov.
Potenciálová bariéra
[[image:potencialova bariera.svg|thumb|Jednorozmerná pravoúhla potenciálová bariéra.
Bodkovanou čiarou je vyjadrený možný reálny potenciál a plnou modrou čiarou je jeho aproximácia pravouhlou potenciálovou bariérou.]] Potenciálová bariéra alebo potenciálový val sa vo fyzike označuje také rozloženie potenciálu, že jeho hodnota je v určitej (obmedzenej) oblasti nenulová, pričom sa predpokladá, že je (aspoň približne) konštantná, konečná a kladná, zatiaľ čo mimo túto oblasť je hodnota potenciálu nulová.
V jednorozmernom prípade je možné potenciálovú bariéru vyjadriť potenciálom
Potenciálová bariéra umožňuje v kvantovej mechanike popísať základné vlastné vlastnosti kvantového tunelovania.
Obdobným prípadom ako potenciálová bariéra je tzv. potenciálová jama, kedy je V_0<0.
Klasická mechanika
V klasickej mechanike je pohyb častíc povolený iba v oblasti, kde energia E častice je menšia ako hodnota potenciálu.
Pokiaľ sa teda častica s E<V_0 pohybuje smerom k potenciálovej bariére, potom sa môže pohybovať iba mimo oblasť 0<x<a. Do oblasti 0<x<a takáto častica nemôže vstúpiť. V klasickej mechanike sa teda častice nachádzajúce v oblasti x<0 nemôžu dostať do oblasti x>a a naopak. Potenciálová bariéra je pre takéto častice nepriepustnou stenou, ktorá oddeľuje obe oblasti x a.
Častice s E>V_0 sa môžu pohybovať i v oblasti 0<x<a a môžu teda cez potenciálovú bariéru prechádzať. Takáto klasická častica pohybujúca sa smerom k potenciálovej bariére cez túto bariéru vždy prejde, tzn. nikdy nedôjde ku jej odrazu. K odrazu častice od bariéry dochádza iba v prípade E<V_0.
Kvantová mechanika
V kvantovej mechanike sa vlastnosti častice určia riešením odpovedajúcející Schrödingerovej rovnice.
Stacionárnu Schrödingerovu rovnicu vyjadríme zvlášť pre oblasť x < 0, oblasť 0<x<a a pre oblasť x > a. V bodoch x = 0 a x=a je pritom požadované, aby vlnová funkcia bola spojitá vrátane svojej prvej derivácie.
Schrödingerove rovnice teda majú tvar
Charakter riešenia sa líši podľa toho, či celková energia častice E je väčšia, alebo menšia než výška potenciálovej bariéry V_0. Výslednú vlnovú funkciu je možné rozdeliť na niekoľko častí. Predovšetkým na dopadajúcu vlnu, ktorá súvisí s voľnou časticou pohybujúcou sa smerom k potenciálovej bariére zo záporného nekonečna (teda v oblasti x<0). Ďalej môžeme uvažovať, že vlna sa po dopade čiastočne odrazí a čiastočne bude prechádzať do oblasti 0<x<a. V tejto oblasti postupuje vlna ďalej k bodu x=a, kde prechádza druhým potenciálovým skokom, od ktorého sa opäť čiastočne odráža a čiastočne prejde do oblasti x>a. V oblasti x < 0 teda bude výsledná vlna \psi_I opísaná superpozíciou dopadajúcej vlny pohybujúcej sa v smere +x a odrazenej vlny pohybujúcej sa v smere -x. Podobne v oblasti 0<x<a je možné výslednú vlnu \psi_{II} opísať ako superpozíciu vĺn z oboch smerov, zatiaľ čo v oblasti x>a je možné nájsť iba prešlú vlnu \psi_{III} pohybujúcu sa v smere +x.
Viella (Hautes-Pyrénées)
Viella je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Potenciálová bariéra
Prípad E>V0
Ak zavedieme konštanty potom je možné všeobecné riešenie vyjadriť v tvare Vzhľadom na to, že podľa predpokladu sa častica pohybuje zo záporného nekonečna, bude koeficient u člena opisujúceho v oblasti x>a pohyb smerom k bariére nulový, tzn. G=0.
Viella (Hautes-Pyrénées)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Potenciálová bariéra
Prípad E>V0
Z podmienky spojitosti vlnovej funkcie a jej prvej derivácie v bodoch x=0 a x=a, tzn. na základe rovností, , a , dostaneme podmienky umožňujúce určiť koeficienty A,B,C,D,F, tzn.
Pravdepodobnosť prechodu kvantovej častice cez bariéru je možné pre E>V_0 vyjadriť vzťahom
Viella (Hautes-Pyrénées)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Potenciálová bariéra
Prípad E>V0
Pravdepodobnosť odrazu od bariéry sa rovná
Viella (Hautes-Pyrénées)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Potenciálová bariéra
Prípad E>V0
Pre ľubovoľne široký a vysoký potenciálový val je táto pravdepodobnosť nenulová. Táto pravdepodobnosť však s rastúcou šírkou valu a rastúcim rozdielom energií V_-E veľmi rýchlo klesá. Z tohto dôvodu je teda pri makroskopických procesoch tento jav zanedbateľný a nie je ho potrebné uvažovať.
Prípad E<V0
Ak zavedieme konštanty potom je všeobecné riešenie možné vyjadriť v tvare Vzhľadom na to, že podľa predpokladu sa častica pohybuje zo záporného nekonečna, bude koeficient člena opisujúceho v oblasti x>a pohyb smerom k bariére nulový, tzn. G=0.
Z podmienky spojitosti vlnovej funkcie a jej prvej derivácie v bodoch x=0 a x=a, tzn. na základe rovnosti, , a , dostaneme podmienky umožňujúce určiť koeficienty A,B,C,D,F, tzn.
Pravdepodobnosť prechodu častice bariérou je možné vyjadriť ako Častica dopadajúca na potenciálový val sa teda podľa kvantovej mechaniky nemusí vždy odraziť, ale môže bariérou s určitou pravdepodobnosťou prejsť. Prechod častice bariérou je čisto kvantový jav, s kterým sa v klasickej mechanike nestretneme. Tento jav sa označuje ako tunelový jav alebo kvantové tunelovanie.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1992
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1992 boli v poradí 10. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v meste Yamoussoukro, v Pobreží Slonoviny od 11.24. novembra 1992, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Pobrežie Slonoviny sa stalo siedmou krajinou, ktorá organizovala africký šampionát. Nováčikmi turnaja boli družstvá mužov Džibutska a Zairu (dnešná Konžská DR) a družstvo žien Zairu. Titul obhájili hádzanári Egypta a hádzanárky Angoly vybojovali svoje druhé zlato.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na MS 1993 mužov a MS 1993 žien. Kvalifikovali sa na ne iba víťazné družstvá.
Dichlórdifenyltrichlóretán
thumb|200px|vzorec DDT DDT, čiže dichlórdifenyltrichlóretán alebo 1,1,1-trichloro-2,2-bis(4-chlorofenyl)etán alebo (ClC6H4)2CH(CCl3), je jeden z najstarších a najznámejších insekticídov. Pre negatívne vedľajšie účinky a fakt, že sa kumuluje v organizme a prostredí, postupne od 70. rokov 20. storočia dochádza k zákazu jeho používania.
História
thumb|200px|Rozprašovanie DDT v USA roku 1958 na brehu jazera DDT bolo prvýkrát syntetizované už v roku 1874 Othmarom Zeidlerom. Jeho insekticídne účinky však objavil až švajčiarsky chemik Paul Hermann Müller v roku 1939. Od druhej svetovej vojny bolo DDT hromadne používané ako prípravok proti škodlivému hmyzu v poľnohospodárstve, ale predovšetkým na likvidáciu komárov a moskytov v tropických krajinách.
V prírode sa pretvára na ďalšie deriváty, ako DDE a DDA.
Účinok na človeka
Pri akútnom zasiahnutí pôsobí na centrálnu nervovú sústavu, vyvoláva kŕče a končí obrnou dýchania. Akútna inhalácia spôsobuje bronchitídu, pri chronickej otrave sa prejavujú zmeny krvného obrazu. DDT sa dobre rozpúšťa v tukoch.
U DDT bola neboli karcinogenita a mutagenita priamo preukázaná. Štúdie však naznačujú, že môže zvyšovať pravdepodobnosť rakoviny.
V roku 2000 bola uverejnená štúdia preukazujúca, že rozpadový produkt DDT pôsobí ako endokrinný disruptor narúšajúci funkciu androgénov. U laboratórnych potkanov preukázal inhibíciu väzby hormónov na tzv. androgénny receptor. V roku 2005 časopis Environmental Health Perspectives informoval o zvýšení výskytu tzv. intersexuálnych žiab v dôsledku používania DDT. V roku 2006 priniesol Journal of Andrology štúdiu o znížení pohyblivosti spermií a zvýšení výskytu defektných spermií u mužov v závislosti na hladine metabolitov DDT v krvi.
133
Narodenia
Didius Julianus, rímsky cisár
Lesík na Krasovského
Lesík na Krasovského bola náletová zelená plocha pripomínajúca pôvodný lužný les v Bratislave v mestskej časti Petržalka medzi Sadom Janka Kráľa, diaľnicou D1 a cestou I. triedy 2 na Einsteinovej (spolu 8 jazdných pruhov) a príjazdovou cestou na Starý most, medzi ulicami Krasovského a Pri Starom háji. Obsahovala väčšinou náletovú zeleň, niektorí obyvatelia ho považovali za park a prirodzené pokračovanie Sadu Janka Kráľa. Táto plocha sa dostala do povedomia predovšetkým potom, ako sa objavili investičné zámery na jeho vyrúbanie a zastavanie prevažne výškovými polyfunkčnými budovami, ktoré by spôsobili, že Sad Janka Kráľa by sa ocitol v obkľúčení výškových budov. Niektorí obyvatelia sa domnievali, že lesík plnil ochrannú funkciu Sadu Janka Kráľa tým, že ho chránil pred vplyvom dopravy na cestnej komunikácii, ktorá prechádza južne od sadu aj od lesíka.
V septembri roku 2006 bola zorganizovaná akcia, ktorú organizovala občianska iniciatíva Nádej pre Sad Janka Kráľa, pri ktorej lesík obkľúčila živá reťaz dobrovoľníkov, ktorí chceli takto dať najavo, že si neželajú zánik zelene na tomto priestore, ale revitalizáciu a pripojenie k Sadu Janka Kráľa. Pozemok bol neskôr predaný a na východnom okraji sa začala výstavba polyfunkčnej výškovej budovy, pričom bola zabratá časť lesíka a vybudovaná naprieč ním dvojpruhová cestná komunikácia, ktorá prepája komunikácie Krasovského a Einsteinova. Väčšina plochy lesíka ostala zachovaná do 30. marca 2008, kedy ho investor vyrúbal. Plánuje sa tu ďalšia výstavba, vrátane luxusného hotela a ďalších stavieb.
Chlumec (okres Ústí nad Labem)
Chlumec je mesto v Česku v okrese Ústí nad Labem v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 535 obyvateľov, z toho 2 283 mužov a 2 252 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,9 roka (muži 38,6 roka, ženy 41,2 roka).
2875 Lagerkvist
2875 Lagerkvist je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 11. februára 1983.
Nekonečno
Nekonečno (∞) je to, čo nemá medze, buď ako presahujúce akúkoľvek danú kvantitu tej istej povahy (aktuálne nekonečno, najmä v teórii množín) alebo ako podľa dôvodných domnienok smerujúce k takému stavu (potenciálne nekonečno, v matematike symbol ∞).
thumb|Symbol ∞ nekonečna v niekoľkých typoch písma.
V matematike sa "nekonečno" často používa v kontexte, kde sa s ním narába ako s číslom (teda počíta alebo meria veci: "nekonečný počet termínov"), ale je to jasne veľmi odlišný typ "čísla" než celé alebo reálne čísla.
Zoznam ocenení slovenských hokejistov na MS a ZOH
Ocenenia slovenských hokejistov na MS a ZOH sú prehľadom individuálnych ocenení, ktoré získali slovenskí hokejisti na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji a na olympijských hokejových turnajoch.
Najproduktívnejší hráči na MS a ZOH
Pozri aj: Víťazi kanadského bodovania a najlepší strelci na ZOH
Individuálne ocenenia
Najlepší brankár MS Najlepší obranca MS Najlepší útočník MS Najužitočnejší hráč MS a ZOH
All - Star tím MS
All - Star tím ZOH
La Fajolle
La Fajolle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 15 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vatry
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paul Gray
Kariéra
Gray sa narodil v Los Angeles, ale neskôr sa jeho rodina presťahovala do Des Moines v Iowe, kde už v mladosti vystupoval v niekoľkých skupinách. Neskôr sa stal jedným zo zakladajúcich členov Slipknotu a zostal jediným členom skupiny, ktorý si zachoval svoju pôvodnú úlohu v skupine. Bol jedným z troch členov, spolu s Chrisom Fehnom a Jimom Rootom, ktorí sa nenarodili v Des Moines.
Smrť
Úrady v Des Moines vyhlásili, že Gray bol nájdený okolo 11 hodiny v jednej z hotelových izieb TownePalace v Urbandale-i, Iowe. Umrel na predávkovanie morfiom a fentanylom. Údajne trpel vážnou srdcovou chorobou
Maska
Gray najskôr používal pásku omotanú okolo hlavy. Potom používal Halloweensku prasaciu masku. S príchodom albumu Iowa zmenil masku na čiernu s tmavými otvormi pre oči a nos. Ďalej túto masku len mierne menil, napríklad pridal kovové tyčky na otvor pre ústa alebo menšie detaily ako jazvy.
Hra
Gray spravidla používa brnkátko, ale v deme Mate. Feed. Kill. Repeat. možno počuť slapovanie. Taktiež používa veľmi nezvyčajné ladenie, napríklad:
Pandareós
náhľad|Dcéry Pandarea, autor: [[Johann Heinrich Füssli (1795)]] Pandareós alebo Pandareos (starogr. Πανδάρεως – Pandareós, ) je v gréckej mytológii syn veštca Meropa, bol efezský alebo milétsky kráľ.
Pandareov príbeh sa v antických písomných prameňoch vyskytuje v rôznych obmenách, útržkovito a často si aj jednotlivé príbehy navzájom protirečia. Najstaršia zmienka o ňom je od Homéra, ktorý píše, že jeho troch dcér sa po jeho smrti ujali bohyne Aténa, Héra a Afrodita.
Do mýtov však vstúpil v najznámejšej verzii jeho príbehu ako Tantalov priateľ. Tento príbeh uvádza, že na Kréte chytil zlatého psa, ktorý bol strážcom kozy Almathey, čo kedysi svojim mliekom dojčila najvyššieho boha Dia a odviedol ho do svojho paláca. Neskôr Pandarea ale trápilo svedomie, že týmto činom urazil bohov a aby sa vyhol trestu odviedol psa k lýdskemu kráľovi Tantalovi. Netrvalo dlho a Zeus poslal boha Herma k Tantalovi, aby mu psa vydal. Tantalos sa ale zaprisahal, že ho nemá a tým na seba privolal Diov hnev. Pandareós sa však trestu tiež nevyhol. Zeus ho aj s jeho manželkou Harmotoou premenil na kameň.
Podľa inej verzie Pandareos s manželkou pred Diovým trestom ušli do Atén a neskôr na Sicíliu, kde zahynuli.
Svetová kvalifikácia v hádzanej mužov na LOH 2008
Svetová kvalifikácia v hádzanej mužov na LOH 2008 bola svetová kvalifikácia v hádzanej mužov na Letné olympijské hry 2008 v Pekingu, ktorú organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konala sa v 3 krajinách: Poľsku, Francúzsku a Chorvátsku od 30. mája1. júna 2008. Zúčastnilo sa jej 12 tímov rozdelených do 3 skupín, ktoré súťažili o 6 postupových miest na záverečný olympijský turnaj.
Mestská hromadná doprava vo Zvolene
thumb|[[Irisbus Citelis 12M na okružnej linke 14 stojí na zastávke Zlatý Potok - VI. ZŠ]] Mestská hromadná dopravu vo Zvolene je sieť mestskej hromadnej dopravy v meste Zvolen. Spolu 15 autobusových liniek je prevádzkovaných spoločnosťou SAD Zvolen.
História
Mestská hromadná doprava bola vo Zvolene zavedená pravdepodobne v roku 1953, kedy bolo v prevádzke okolo štyroch autobusových liniek. Počet liniek sa neustále zväčšoval až sa napokon v polovici 90. rokov udiala reorganizácia ako aj v susednej Banskej Bystrici. Stále však v systéme ostalo viac ako 20 liniek z ktorých niektoré premávali len dva-tri krát denne. Každé dva až tri roky sa systém ukrátil o jednu linku a ž sa v roku 2012 prispelo k úplnej reorganizácii z 24 liniek na 15 liniek. Od vtedy sa veľa neudialo. Jediným rozšírením siete bolo v roku 2014 rozšírenie sezónnej linky do Zolnej ktoré však koncom roka zaniklo. V roku 2015 systém prišiel o linku TESCO ktorá mala nízku využiteľnosť.
thumb|[[Karosa B 952|Karosa B 952 E zachytená krátko pred preradením do Banskej Bystrice]] Základom MHD v 70. rokoch sa stali Karosy ŠM 11 ktoré odišli až koncom 80. rokov. Potom ich začali nahrádzať Karosy B 731 a 732 ich dodávky boli v rokoch 19841986 a 19881993. Do Zvolena dorazili aj Ikarusy v počte päť kusov - ZV 65-63, ZVA 20-05, ZVA 12-89, ZVA 12-91 a ZVA 20-04. Dodávky boli v rokoch 19881989 a držali sa až do roku 2005 kedy boli vyradené z prevádzky. V roku 1990 sa do Zvolena dostali aj dve prímestské Karosy C 744 - ZVA 25-78, ZVA 25-79 taktiež sa držali do roku 2005 ktorý bol posledným rokom kĺbového vozidla v MHD Zvolen. Karosa B 932 sa vo Zvolene objavila koncom roka 2000 a neskôr prišli aj zvyšné tri Karosy, neohriali sa tu príliš dlho a do roku 2007 boli vyradené. Karosa B 952 sa vo Zvolene objavila v počte dvoch kusov v rokoch 20052006, prvá bola v roku 2007 preradená späť do Banskej Bystrice. Druhá jazdila od svojho zaradenia na linke TESCO. V roku 2012 sa preradila do MHD Brezno. Ešte dnes nie sú všetky vozidlá vybavené elektronickými transparentmi ale len klasickými tabuľami.
V roku 2016 mesto vyhlásilo verejné obstarávanie na nákup 16 nových autobusov s pohonom na LNG ktoré majú nahradiť staré vyše 20 ročné karosy s pohonom na CNG.
V roku 2018 sa od projektu upustilo a SAD Zvolen preradil 5 vozidiel typu Irisbus Citelis 12M z Banskej Bystrice s rokom výroby 2009 (ZV-162CA, ZV-164CA, ZV-165CA, ZV-167CA a ZV-168CA). Ďalej sem boli preradené tri Karosy B952 s naftovým pohonom pôvodom z Brezna a Banskej Bystrice (ZV-357CE, ZV-710CD a ZV-711CD).
Súčasný stav
thumb|Vo vozidlovom parku sa stále objavujú staré karosy z [[90. roky 20. storočia|90. rokov]] V súčasnosti tvoria vozidlový park nasledujúce typy autobusov:
Nas
Nas, predtým Nasty Nas, vlastným menom Nasir Jones, (* 14. september 1973) je americký raper.