Pete_Sampras
1996 – 1998
Rok 1996 bol rokom zmiešaných pocitov. V osobnom živote prežil Pete silnú ranu, lebo radosť z hry mu pokazilo úmrtie trénera Gulliksona dňa 3. mája vo veku 44 rokov. Po Timovej smrti začal Sampras s projektom "esá pre charitu" kedy za každé jedno eso venuje na výskum proti rakovine 100 dolárov. Hneď v prvej sezóne táto kampaň vyniesla 62 700 amerických dolárov. Na jeho miesto nastúpil bývalý profesionálny hráč Paul Annacone, ktorý zhodnotil, že Petova hra už nepotrebuje príliš vylepšovať, ale v Samprasovom prípade pôjde skôr o psychiku a motiváciu. Z profesionálneho hľadiska sa Petovi tiež nedarilo celkom podľa jeho predstáv. Na jeho najslabšom povrchu sa na turnaji Roland Garros prebojoval až do semifinále, kde však prehral s Rusom Kafelnikovom v troch setoch, čo je jeho najlepší výsledok na tomto turnaji. Taktiež prvýkrát od roku 1992 pocítil prehru vo Wimbledone, kde stroskotal v štvrťfinále na Holanďanovi Richardovi Krajičkovi v troch setoch 5 – 7, 6 – 7 (3), 4 – 6. Vyhral však celkovo sedem turnajov a pridal víťazstvo na US Open, kde vo finále zdolal svojho krajana Michaela Changa, ktorý sa po prehratom finále stal dokonca svetovou dvojkou. Najzaujímavejší zápas US Open 1996 sa však odohral vo štvrťfinále medzi Samprasom a Španielom Alexom Corretjom, v ktorom sa Sampras fyzicky nezdravý, na kurte zvracajúc, opierajúc sa o raketu a so žalúdočným vredom zmohol, odvrátil dva Corretjové mečbaly, vyrovnal stav zápasu na 2 – 2 na sety a v piatom sete porazil súpera v tajbrejku. Práve tento duel poukazuje na Samprasovú obrovskú mentálnu silu, pevnú vôľu a odhodlanie zvíťaziť za každú cenu. V sezóne 1997 vyhral osem turnajov. Medzi nimi bol aj Australian Open, v ktorého štvrtom kole zviedol vyrovnaný 5-setový zápas s Dominikom Hrbatým a vo finále pokoril Carlosa Moyu v troch setoch. Po vlaňajšom nezdare mu vyšiel aj Wimbledon, kde cestou do finále musel zdolať Kordu, Beckera, Woodbridga. Vo finále Petovi podlahol nenasadený Cédric Pioline hladko v troch setoch. Sampras viedol družstvo USA až do švédskeho finále Davis cupu v Göteborgu. Američania ale podľahli domácemu družstvu, možno aj kvôli Samprasovmu zraneniu, ktorý musel v dueli s Magnusom Normanom skrečovať zápas a do ďalších bojov už nenastúpil. Po celý rok sa držal na mieste svetovej jednotky a piatu sezónu po sebe aj zakončil ako suverénna svetová jednotka. Všetci sa zhodovali, že je na vrchole svojich síl a má reálnu šancu vyhrať už aj turnaj v Paríži. Hneď nasledujúci rok však prišli nové výzvy – Čilan Marcelo Rios a Australčan Patrick Rafter, ktorí zaútočili na Petovu nadvládu. Na Australian Open prehráva vo štvrťfinále so Slovákom Karolom Kučerom v štyroch setoch 4 – 6, 2 – 6, 7 – 6 (5), 3 – 6. Pete síce po päťsetovom zápase s Ivaniševičom vyhral Wimbledon, kde získal už svoj jedenásty grandslamový titul a zaradil sa tak k legendám ako Bjorn Borg a Rod Laver, ale už nebol tak suverénny líder rebríčka ATP. V sezóne 1998 získal na svoje pomery len 4 tituly. V roku 1998 na turnaji US Open zaznamenal tiež svoje najrýchlejšie prvé podanie – /h. Svojmu trénerovi Paulovi Annaconovi sa zdôveril, že je priamo posadnutý pozíciou svetovej jednotky. Triumfom na turnaji vo Viedni, kde vo finále zdolal Slováka Kučeru si zaistil dostatočný počet bodov do rebríčka ATP a na konci roka bol opäť číslo jedna. Celkovo sa tak stalo už šiestykrát v rade za sebou, čo sa nikomu pred ním nepodarilo. Sampras sa od tejto chvíle začal sústreďovať na dôležitejšie turnaje a pozícia svetovej jednotky prestala byť pre neho až taká dôležitá, nakoľko v tomto ohľade bol neotrasiteľný rekordér.