cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pneumónia
Komplikácie
Zápal pľúc sa často rozšíri na pohrudnicu a vznikne bolestivý zápal pohrudnice, niekedy sprevádzaný tvorbou väčšieho množstva tekutiny, vyplňujúcej pohrudničnú dutinu a obmedzujúcej dýchanie. V pľúcnom tkanive sa môže za nepriaznivých okolností jeho rozpadom vytvoriť dutina, vyplnená baktériami a hnisom - absces, alebo aj empyém hrudníka. Vyprázdnenie a zhojenie je možné drenážou alebo chirurgickým výkonom.
V dôsledku veľkej straty funkčného pľúcneho tkaniva (v zápalom postihnutej časti pľúc neprebieha dýchanie) môže dôjsť k zlyhaniu dýchania až syndrómu akútnej respiračnej tiesne (acute respiratory distress syndrome - ARDS), pri ktorom je funkcia pľúc obmedzovaná aj zápalovým ložiskom, aj  mechanicky - pľúca sú nepoddajné a dýchacie pohyby obmedzené. V takejto situácii býva nevyhnutné použitie umelej pľúcnej ventilácie v špeciálnych režimoch a ostatných postupov intenzívnej medicíny.
Prevažne u pacientov s oslabenou Imunitou hrozí vznik sepsy - infekcie krvného prúdu s postihnutím viacerých orgánov a hrozbou septického šoku.
U ťažko chorých, starých a oslabených pacientov, často pri pneumónii, spojenej s umelou pľúcnou ventiláciou (VAP) dochádza k trvalej neschopnosti samostatného dýchania a nemožnosti odpojenia pacienta od riadenej ventilácie, čo nakoniec končí jeho úmrtím v dôsledku ďalších komplikácii.
Prognóza
Zápal pľúc sa u mladých pacientov spravidla zahojí v priebehu niekoľkých týždňov. U starších pacientov môže úplné vyliečenie trvať niekoľko  mesiacov a úmrtnosť dosahuje asi 10%. U pacientov, vyžadujúcich intenzívnu starostlivosť, úmrtnosť môže podľa okolností a komplikácii dosahovať až 50%.
Wisła Płock
Wisła Płock je poľský futbalový klub, ktorý sa nachádza v meste Płock. V sezóne 2022/23 hral tím v Ekstraklase kde skončil na 16. mieste a tak zostúpil do 2. poľskej ligy (I liga).
História
V roku 1947 vznikol Elektryczność Płock, pod názvom Wisła začali vystupovať od roku 1955. V sezóne 1993/94 sa prvýkrát prebojovali do Ekstraklasy. Ich najvyššie umiestnenie v poľskej Ekstraklase je štvrté miesto zo sezóny 2004/05.
Medzi ich úspechy patrí aj víťazstvo v Poľskom pohári 2005/06.
Káder mužstva
Súčasná zostava:
Externé odkazy
https://www.wisla-plock.pl/pl
Saint-M’Hervon
Saint-M’Hervon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juhoamerická kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2012
Juhoamerická kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2012 bola juhoamerická kvalifikácia vo futsale na majstrovstvá sveta FIFA, ktorú organizuje CONMEBOL. Konala sa od 15.22. apríla 2012 v meste Gramado, v štáte Rio Grande do Sul, v Brazílii za účasti 10 tímov. Všetky zápasy sa hrali v jedinej aréne Centro Municipal de Deportes José Francisco Perini. Kvalifikovali sa 4 najlepšie tímy.
Saint-Malo-de-Phily
Saint-Malo-de-Phily je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Juhoamerická kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2012
Brazília, ako aktuálny majster, mala priamy postup zaručený.
Saint-Malo-de-Phily
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Juhoamerická kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2012
Skupiny
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v aktuálnom medzinárodnom rebríčku Roon Ba k 7. aprílu 2012.
Saint-Malo-de-Phily
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol svätej Heleny
Kostol svätej Heleny môže byť:
Choconsaurus
Choconsaurus (jašter z Villa de Chocón) bol rod vyhynutého sauropódneho dinosaura zo skupiny Titanosauria. Jediný druh je Choconsaurus baileywillisi.
Popis
Choconsaurus meral na dĺžku okolo 17 metrov, vysoký bol okolo 6 metrov a vážil približne 15 ton. Jeho zvláštnosťou bolo, že krčné stavce sú dosť dlhé, čiže krk nebol tak flexibilný. K jeho ďalším znakom patrí:
Objav
–Holotypový exemplár sa našiel vo vrstve súvrstvia Huincul v provincii Neuquén v Argentíne z konca obdobia Cenomanu (pred 97 93 mil. rokov). Je uložený v paleontologickej zbierke múzea Ernesta Bachmanna vo Villa El Chocón a pozostáva z čiastočnej kostry bez lebky. Zachovali sa stavce krku, chrbta, chvosta a časti končatín.
Život
Tam, kde sa dnes našli pozostatky tohto dinosaura, bol veľký poloostrov na juhu Južnej Ameriky. Na jeho juho-východe boli dobré klimatické podmienky a vďaka tomu sa tam darilo aj veľkým zvieratám. Ďalšie bylinožravce zo súvrstvia Huincul, ktoré sa s Choconsaurom delili o potravu boli Anabisetia, Limaysaurus, Cathartesaura či jeden z najväčších dinosaurov Argentinosaurus. Taktiež tam žili predátory, ale nie všetky vedeli tohto stredne veľkého sauropóda ohroziť. Medzi dravce, ktoré ho dokázali uloviť, patrili napríklad Mapusaurus, Giganotosaurus, Skorpiovenator, Aoniraptor alebo Taurovenator.
Zdroje
https://dinosaurpictures.org/ancient-earth#90
Jakov Michailovič Jurovskij
Jakov Michajlovič Jurovskij (* 19. júngreg /7. júnjul 1878, Kujbyšev, Rusko – † 2. august 1938, Moskva, Rusko) bol boľševický revolucionár a sovietsky politik. Je známy ako väzniteľ a popravca cára Mikuláša II. a jeho rodiny.
Mladosť
Jakov Jurovskij sa narodil ako Jankel Chajmovič Jurovskij v židovskej rodine v Tomsku, kde býval jeho otec, keď si odpykával trest za krádež. Bol ôsme z desiatich detí. Jeho matka bola krajčírka. Krátko pred príklonom k marxizmu konvertoval Jurovskij k protestantstvu.
Jurovskij sa vyučil ako hodinár a roku 1904 odišiel do Nemecka. Do Ruska sa vrátil počas revolúcie v roku 1905 a po jej potlačení sa pripojil k boľševikom. Niekoľkokrát bol zatknutý a stretol sa s Jakovom Sverdlovovom.
V roku 1907 odišiel do USA, v roku 1910 sa však vrátil späť do Ruska. Po vypuknutí prvej svetovej vojny bol povolaný do armády a slúžil ako lekár v lazarete. Počas februárovej revolúcie sa Jurovskij stal členom Jekaterinburgského sovietu. Po októbrovej revolúcii bol tamojším komisárom pre justíciu a stal sa členom tajnej polície Čeky.
Zavraždenie cárskej rodiny
V roku 1918 bol cár Mikuláš II. so svojou rodinou väznený v Jekaterinburgu v Ipatievovom dome. Jurovskij sa stal ich poručníkom.
Po tom čo sa v lete 1918 priblížili mestu protiboľševické sily rozhodol Uralský soviet (Gološčokin a Soloviov) cársku rodinu zlikvidovať. Ich likvidáciou bol poverený Jurovskij. V noci 17. júla 1918 odviedli strážcovia cársku rodinu do pivnice domu s vysvetlením, že sa idú skryť pred streľbou z ulice. Jurovskij rodinu sprevádzal. Rodina, ktorá do poslednej chvíle nič netušila bola postavená k stene a komando spustilo paľbu. Cár (toho zastrelil osobne Jurovskij) a cárovná Alexandra boli na mieste mŕtvi. Ich deti však paľbu prežili a pobehovali po miestnosti. Cároviča Alexeja, ktorý ležal na zemi, Jurovskij osobne strelil do hlavy. Cárske dcéry, ktoré prežili streľbu boli dobodané bajonetmi. Vrahovia neskôr zistili, že ich paľbu zbraní prežili preto, že mali v blúzkach všité drahokamy. Tie zabránili strelám spôsobiť smrteľné zranenia, preto prvú streľbu prežili.
Neskorší život
Neskôr ďalej pracoval ako pracovník Čeky. V tom istom roku viedol Jurovskij vyšetrovanie Fanny Kaplanovej, ktorá sa neúspešne pokúsila zabiť (zastreliť) Lenina.
Od roku 1921 pracoval ako šéf sovietskej štátnej pokladnice. Od rok 1928 viedol Moskovské Polytechnické múzeum.
Zomrel v roku 1938 v Kremeľskej nemocnici na žalúdočný vred.
Labastide-Gabausse
Labastide-Gabausse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Labastide-Gabausse má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Labastide-Gabausse má 446 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Eva Mores
Eva Mores (* 30. november 1992, Žilina) je slovenská herečka, pôsobiaca v divadle, televízii i vo filme. Je dcérou divadelného režiséra Vlada Moresa.
Ocenenia
V rámci amatérskeho divadla – ešte ako členka žilinského Divadla mladých pri Gymnáziu Veľká okružná – získala Mores po boku iných Čestné uznanie na regionálnej súťažnej prehliadke detskej dramatickej tvorivosti Detská divadelná Žilina, a to za herecký výkon v predstavení Letná škola (2012).
Saint-Malon-sur-Mel
Saint-Malon-sur-Mel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labastide-Rouairoux
Obyvateľstvo
Labastide-Rouairoux má 1587 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Marc-le-Blanc
Saint-Marc-le-Blanc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labastide-Saint-Georges
Labastide-Saint-Georges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Labastide-Saint-Georges má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Labastide-Saint-Georges má 1 686 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Alexej Nikolajevič
Alexej Nikolajevič Romanov ; * 12. august greg /30. júl jul 1904, Petergof, Rusko – † 17. júl 1918, Jekaterinburg, Rusko) bol cárovič – následník trónu – Ruského impéria, najmladší potomok a jediný syn cára Mikuláša II. a jeho ženy Alexandry Fiodorovny.
Život
Alexej sa narodil 12. augusta 1904 (30. júla podľa juliánskeho kalendára ) v Petergofe. Jeho narodenie bolo oznámené tristo výstrelmi z diel Petropavlovskej pevnosti. Bol najmladším z piatich detí cárskeho paru a jediný chlapec. Jeho staršími sestrami boli veľkokňažné Oľga, Tatiana, Mária a Anastázia. Ako chlapec sa podľa platného následníckeho práva stal automaticky následníkom trónu.
Sitnianska vrchovina
Sitnianska vrchovina je geomorfologický podcelok Štiavnických vrchov. Najvyšší vrch podcelku i celého pohoria je vysoké Sitno.
Vymedzenie
Podcelok zaberá centrálnu a južnú časť Štiavnických vrchov a v rámci pohoria susedí na východe so Skalkou a na severozápade s Hodrušskou hornatinou. Južným smerom leží Ipeľská pahorkatina, patriaca do Podunajskej pahorkatiny, juhovýchodným smerom nadväzuje Krupinská planina s podcelkom Bzovícka pahorkatina.
Alexej Nikolajevič
Život
Alexej bol pokrstený 3. septembra 1904 v kaplnke Petergofského paláca. Podľa slov Mikuláša II. cársky pár vybral meno Alexej jednak preto, aby bola prerušená tradícia dávať najstarším synom meno Alexander alebo Mikuláš, ale predovšetkým k pocte cára, ktorého si Mikuláš II. najviac vážil, Alexeja I. Michailoviča. Rád sa obliekal ako námorník Ruského námorníctva. Svojimi blízkymi bol nazývaný Aljoša (Алёша) alebo Ljoška (Лёшка).
Sitnianska vrchovina
Turizmus
Okolie Banskej Štiavnice patrí medzi turisticky najatraktívnejšie lokality na Slovensku. Mesto je „Mestská pamiatková rezervácia“ od roku 1950 a zároveň centrom chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy, vyhlásenej 22. septembra 1979 na rozlohe. Dňa 11. decembra 1993 bolo "historické mesto Banská Štiavnica a technické pamiatky jeho okolia" zapísané do zoznamu Svetového kultúrneho a prírodného dedičstva UNESCO. Medzi obľúbené ciele turistov patrí tiež Sitno a množstvo tajchov, využívaných na letnú rekreáciu.
Alexej Nikolajevič
Choroba
Bezprostredne po narodení vyzeral Alexej ako zdravý, silný chlapec. Čoskoro však, už v priebehu jesene, sa u dvojmesačného chlapčeka objavilo silné krvácanie z pupku a bola diagnostikovaná hemofília, porucha zrážanlivosti krvi, ktorú zdedil po matke (nositeľkami génu boli niektoré dcéry a vnučky britskej kráľovnej Viktórie). Fakt, že cárovičova ťažká choroba má pôvod v dedičnej záťaži na jej strane, vyvolal u cárovnej ťažkej depresie. V snahe vyliečiť či zmierniť cárovičovu chorobu prijala na dvor mystika Grigorija Rasputina. Ťažkú krízu prekonal chlapec v roku 1912, keď sa pri páde z loďky silno udrel do boku; vzniknutý hematóm sa dlho nevstrebával a dieťa bolo na pokraji smrti. Kvôli svojej chorobe nemohol mať bicykel, ktorý si prial, ale mal trojkolku.
Sitnianska vrchovina
Chránené územia
Takmer celé územie je súčasťou CHKO Štiavnické vrchy a leží tu maloplošné územia:
Doprava
Južným a východným okrajom územia vedie cesta I/51, západným okrajom cesta II/524. Zo severu do Banskej Štiavnice vedie z Hronskej Dúbravy železničná trať.
Alexej Nikolajevič
Revolúcia a zavraždenie
Po revolúcii vo februári roku 1917 bol cár Mikuláš II. donútený sa 2. marca zriecť trónu a to nielen za seba, ale aj za svoje deti. Rozhodnutiu predchádzala konzultácia s lekármi, ktorí mu oznámili, že s hemofíliou je síce možné žiť dlhý život, ten však závisí od absencie akejkoľvek nešťastnej náhody. Mikulášovým následníkom sa stal jeho mladší brat, veľkoknieža Michail Alexandrovič.
V auguste 1917 bola celá cárska rodina odvezená do sibírskeho mesta Toboľsk, kde prežila celkom pokojné obdobie. V apríli roku 1918 však bola prevezená do Jekaterinburgu, kde boli podmienky podstatne prísnejšie. Tu sa Alexejovi stala nehoda, údajne spadol zo schodov tak nešťastne, že v dôsledku úrazu nemohol chodiť.
Sovieti chceli jeho rodinu aj s Alexejom poslať k veľkolepému súdu, ale v dôsledku ďalšieho vývoja revolúcie bola celá cárska rodina vrátane Alexeja v noci zo 16. na 17. júla 1918 v Jekaterinburgu popravená bez súdu. Vrahom Alexeja bol Jakov Jurovskij, veliteľ popravčej čaty, ktorý ešte pred tým zastrelil Alexejovho otca a potom jeho sestru Tatianu.
V roku 2008 potvrdil genealogický test DNA, vykonaný expertmi z USA, že pozostatky, nájdené v auguste roku 2007 v blízkosti Jekaterinburgu a predbežne identifikované ako pozostatky cároviča Alexeja a jeho sestry Márie, patria skutočne týmto cárskym deťom.
V roku 2000 bol Alexej spolu s ďalšími príslušníkmi jeho rodiny kanonizovaný Pravoslávnou cirkvou.
Nukleofilná adícia
Nukleofilná adícia je najčastejšia reakcia karbonylových zlúčenín. Okrem karbonylových zlúčenín môže prebiehať aj na nitrilovú skupinu R-C≡N, imíny R1-CH=N-R2, aj na alkény.
Mechanizmus
Nukleofil Nu- postupuje pozdĺž väzby C=O pod uhlom asi 75° k rovine karbonylovej skupiny a naviaže sa na elektrofilný uhlík C=O skupiny. V rovnakom čase dochádza ku rehybridizácii karbonylového uhlíka z sp2 na sp3, elektrónový pár z väzby C=O preskočí na elektronegatívny kyslík a okamžite vzniká tetraedrálny alkoxidový ión. V kyslom prostredí sa stabilizuje na konečný alkohol.
Karbonylové zlúčeniny
Ako nukleofil môže byť použitý:
Nitrily
Nukleofilné adície na nitriloch:
Imíny
Nukleofilné adície na imínoch:
Cramovo pravidlo
Pri nukleofilnej adícii na karbonylové zlúčeniny vzniká chirálne centrum *. Za predpokladu, že R a R' nemajú chirálne vlastnosti, bude nukleofil východiskovú, v podstate planárnu molekulu, atakovať s rovnakou pravdepodobnosťou z obidvoch strán. Vznikne teda zmes, ktorá obsahuje rovnaké množstvá obidvoch enantiomérov, t.j. racemát +-. Ale ak pôvodná karbonylová zlúčenina už obsahuje chirálne centrum - najmä ak je chirálne centrum v polohe α - a tak z jednej strany karbonylového uhlíka už nebude (štatisticky) rovnako pravdepodobný ako z druhej strany. Výsledkom bude, že diastereoizomérne adukty nevzniknú v rovnakých množstvách.
Saint-Marc-sur-Couesnon
Saint-Marc-sur-Couesnon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labessière-Candeil
Labessière-Candeil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Labessière-Candeil má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Labessière-Candeil má 734 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Lin Shayová
Lin Shayová (* 12. október 1943, Detroit, Michigan, USA) je americká divadelná, filmová a televízna herečka. Je známa svojou rozsiahlou hereckou kariérou.
Kariéra
V roku 1978 si ju vybral Jack Nicholson do svojho pripravovaného filmu Western Goin 'South. V roku 1984 sa objavila v menšej role vo filme Wesa Cravena, Nočná mora v Elm Street. V roku 1998 stvárnila jednu z vedľajších postáv v komédii Niečo na tej Mary je, po boku herečky Cameron Diazovej. Za svoj herecký výkon bola nominovaná na cenu Blockbuster Entertainment Awards.
Za svoj herecký výkon získala pochvalu aj za jej vedľajšiu rolu v horore Smrť prichádza v bielom, z roku 2003.
V roku 2005 sa Shayová objavila vo filme 2001 Maniakov, kde hrala po boku svojho hereckého kolegu Roberta Englunda. Svoju rolu si zopakovala aj v pokračovaní, 2001 Maniacs: Field of Screams v roku 2010.
V roku 2011 si zahrala rolu Elise Rainer, v horore Jamesa Wana, Insidious. Shayová dostala pozitívne recenzie a bola nominovaná na cenu Fangoria Chainsaw Award za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe, cenu Fright Meter za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe a Saturn Award za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. V novembri 2012, spolu s jej hereckými kolegami, Rose Byrne a Patricka Wilsona oznámila, že sa objaví aj v druhej časti filmu, ktorá vyšla v septembri 2013. Film získal rovnaký úspech ako prvá časť. Shayová nakoniec si zahrala aj v tretej a štvrtej časti. Posledné dve časti sa viac zameriavajú na život Rainerovej čím získala vo filme veľa priestoru.
V roku 2019 sa objavila v jednej epizóde televízneho seriálu Eastsiders, za ktorú získala v roku 2020 ocenenie Daytime Emmy. Od roku 2020 účinkuje v televíznom seriáli Penny Dreadful: Mesto anjelov.
Súkromný život
Shayová bola dvakrát vydatá. Jej prvý manžel, Marshall Rubinoff, zomrel v roku 1968. V roku 1988 sa vydala za herca Claytona Landeyho, s ktorým má jedno dieťa. Pár sa rozviedol v roku 2003.
Saint-Marcan
Saint-Marcan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Portugalské národné inline hokejové družstvo mužov
Portugalské národné inline hokejové družstvo mužov je mužský národný inline hokejový tím Portugalska, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Portugalskej federácie ľadových športov (FPDG). Družstvo sa predstavilo na majstrovstvách sveta IIHF len v roku 2005. Obsadilo na nich predposledné 15. miesto.
Rovnako raz sa túčastnilo aj majstrovstiev sveta FIRS, keď v roku 2001 obsadilo predposledné 15. miesto.
Rúbaný vrch
Rúbaný vrch je vrch v pohorí Vtáčnik. Leží v hlavnom hrebeni nad obcou Kľak, približne juhovýchodne od Novák. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie.
Poloha
Nachádza sa juhozápadne od centrálnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží na hranici Trenčianskeho a Banskobystrického kraja, na pomedzí okresov Prievidza a Žarnovica. Na vrchole sa stretávajú hranice katastrálnych území obcí Čereňany, Horná Ves a Kľak. Vrcholom vedie značená Ponitrianska magistrála z Veľkého Poľa na Vtáčnik, ktorú tu križujú chodníky z okolitých obcí.
Opis
Masív Rúbaného vrchu a jeho okolie je výrazne poznačené ťažbou dreva. Plytké sedlo oddeľuje severozápadne susediaci vrch Balatom, situovaný v bočnom hrebeni, smerujúcom severozápadným smerom na Buchlov. Nevýrazné sedlo oddeľuje aj v hlavnom hrebeni severovýchodne ležiace Kamenné vráta, východne susedí Ostrovica a južne nevýrazná Plešina. Juhovýchodnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky riečky Kľak do Hrona, severné prítoky riečky Bystrica a západné odvádzajú vodu Strateným potokom do Oslianskeho potoka v povodí Nitry. Najbližšími sídlami sú na juhovýchodnom úpätí situované obce Kľak a Ostrý Grúň, na juhu Veľké Pole a západným smerom ležiaca Horná Ves a Radobica.
Výhľady
Rozsiahle odlesnené časti vrchu umožňujú obmedzené, no zaujímavé výhľady. Vidieť sú okolité vrchy pohoria, no z vhodných lokalít tiež Strážovské vrchy, Považský Inovec, Tribeč, Pohronský Inovec, Štiavnické vrchy, Javorie, Poľana i Kremnické vrchy.
Magura (vrch vo Veporských vrchoch; 1101 m)
Magura je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Polomkou, približne východne od Brezna.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Bacúch a Polomka. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Polomka a Bacúch, západne leží Beňuš a Brezno, juhozápadne Michalová a Pohronská Polhora a severovýchodne Závadka nad Hronom a Heľpa. Vrch je súčasťou ochranného pásma Národného parku Muránska planina.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Zo severovýchodných svahov s riedkym porastom a horskými lúkami je vidieť okolité vrchy Veporských vrchov a Nízkych Tatier.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný z Polomky dolinou Petríkovo.
Saint-Maugan
Saint-Maugan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján III.
Ján III. môže byť:
Mesto a kraj umenia a histórie
Mesto a kraj umenia a histórie (francúzsky:ville et pays d'art et d'histoire) je ocenenie odovzdávané od roku 1985 francúzskym ministerstvom kultúry francúzskym mestám alebo krajom ako ocenenie politiky oživenia a zhodnotenia kultúrneho dedičstva a architektúry. Toto ocenenie je nástupcom titulu "Mesto umenia" (francúzsky: ville d'art) zrušeného v roku 2005.
Kritéria pre udelenie ocenenia vypracoval Úrad architektúry a kultúrneho dedičstva (francúzsky: de l'architecture et du Patrimoine smeru (DAP)), krajské správy kultúrnych záležitostí (francúzsky: Direction des affaires régionale culturelles (DRAC)) a príslušné administratívne jednotky. Ocenenie zahŕňa finančnú a technickú podporu zo strany ministerstva, ale aj povinnosti zamestnávať len kvalifikovaných a ministerstvo poverených pracovníkov.
Národná rada miest a oblastí umenia a histórie, založená v roku 1995, sa podieľa na rozvoji a celkovom smerovaní politiky v oblasti ochrany pamiatok a navrhuje nominantov na ocenenie, ako aj na odobratie ocenenia z dôvodu nedodržiavania pravidiel. Regionálne správy pre kultúrne záležitosti dohliadajú na vykonávania politiky ochrany pamiatok na regionálnej úrovni. Ako najbližší partner miest a území v tejto oblasti dohliadajú na správnosť projektu a jeho začlenenie do kultúrneho územia regiónu.
Vlci
Vlci je slovenský televízny seriál, ktorý vysielal TV JOJ od 2. januára 2018 do 25. apríla 2018. Seriál je voľne inšpirovaný skutočnými politickými vraždami zo slovenského prostredia z 90. rokov 20. storočia.
Miroslav Gardlo
Plk. Ing. Miroslav Gardlo (* 24. január 1967, Čadca, ČSSR) je dôstojník Ozbrojených síl SR.
V rokoch 2017 až 1. augustu 2019 velil 5. pluku špeciálneho určenia. V súčasnosti by mal byť „jedným z poradcov najvyššieho veliteľa NATO v Európe pre špeciálne operácie.“
Život
V roku 1991 absolvoval Vojenskú katedru Vysokej školy dopravy a spojov v Žiline a v rovnakom roku sa stal veliteľ čaty Vojska Federálneho ministerstva dopravy v Dolnom Kubíne. V rovnkom pôsobisku sa stal veliteľom roty a od roku 1992 bol odborným asistentom na svojej alma mater. V roku 1995 sa stal veliteľom skupiny a v roku 1997 veliteľom roty 5. pluku špeciálneho určenia. V pluku pôsobi v ďalších štábnych funkciách kým sa v roku 2004 stal vedúci starší dôstojník, veliteľstva Mnohonárodnej brigády - C 5. Česko-Slovenského práporu KFOR v Kosove. V roku 2005 sa ako náčelník štábu vrátil do 5. PŠU. Na tomto poste zotrval do roku 2014 s týmito zahraničnými misiami: V roku 2006 bol veliteľ veliteľstva misie - národného podporného prvku Ženijnej odmínovacej roty, operácie Iracká sloboda, v roku 2010 vedúci starší dôstojník - špecialista, veliteľstvo ISAF, v Afganistane a v roku 2011 odborný radca, Veliteľstvo špeciálnych operácií NATO (NSHQ) v belgickom Monse. V roku 2014 sa stal odborným radcom Odboru síl špeciálneho určenia Generálneho štábu OS SR a v roku 2016 bol vymenovaný za náčelníka tohto odboru.
Od marca 2017 velil 5. pluku špeciálneho určenia. Túto funkciu opustil k 1. augustu 2019. Za svoj najväčší úspech považuje vytvorenie Veliteľstva Síl pre špeciálne operácie.
Epanomi
Epanomi (gr. Επανομή) je obec v Grécku, pri druhom najväčšom meste Solún v kraji Makedónia. Geograficky patrí do Chalkidiki. Žije tu 10 000 obyvateľov. Mesto je obľúbenou letnou destináciou obyvateľov regiónu Thessaloniki, nachádza sa tu pláž Potamos. Dorába sa tu víno a okolie mesta tvoria rozsiahle vinice.
História
Územie je osídlené od neolitu, osídlenie tu existovalo v antike a z neskoršej antiky sa tu našli archeologické nálezy. Prvý krát je mesto spomenuté ako Panomi, v r. 1302 v byzantskom dokumente. Z byzantskej doby pochádza aj ruina kláštora za mestom, kláštor Kritsiana.
V 19. storočí sa mesto nazývalo Panomi alebo Apanomi a žili tu Gréci, ktorí spadali pod pašu z Chalkidiki. V tejto dobe boli postavené dva veľké kostoly. Miestni Gréci sa aktívne zapojili do Gréckej revolúcie proti Turkom. V roku 1906 Dimitrios Sanvos uvádza, že tu žilo 2940 Grékov.
Algebra
Algebra môže byť:
Alfasylabické písmo
Alfasylabické písmo (iné názvy: alfasylabár, alfasylabárium, sylaboalfabetické písmo, (?)slabično-abecedné písmo, abecedno-slabičné písmo, alfabetosylabické písmo, poloslabičné písmo, poloslabikové písmo, semisylabické písmo, rozšírené spoluhláskové písmo, rozšírené konsonantické písmo) môže byť:
Skalka (podcelok)
Vymedzenie
Podcelok zaberá východnú časť Štiavnických vrchov a v rámci pohoria susedí na západe s Hodrušskou hornatinou a Sitnianskou vrchovinou. Južným smerom leží Krupinská planina s podcelkami Bzovícka pahorkatina a Závozská vrchovina, na východe je Pliešovská kotlina. Na severe údolie Hrona oddeľuje Kremnické vrchy a podcelok Turovské predhorie.
Chránené územia
Takmer celé územie je súčasťou CHKO Štiavnické vrchy a leží tu maloplošné územia:
Doprava
Západným okrajom územia vedie cesta I/51 i železničná trať Hronská Dúbrava – Banská Štiavnica. Severným okrajom vedie údolím Hrona rýchlostná cesta R1 (Nitra – Zvolen) i Železničná trať Nové Zámky – Zvolen.
Housina
Housina je nízky horský chrbát v Stredočeskom kraji v okrese Beroun. Rozprestiera sa v smere západ-východ medzi obcami Libomyšl a Všeradice. Najvyšší bod sa nachádza 461 metrov nad morom. Zasahuje do katastrálnych území Všeradice, Lážovice, Neumětely, Libomyšl a Želkovice u Libomyšli. Housina je tiež názov historického poľnohospodárskeho dvora a modernej ošipárne Neumětely čp. 193 na úpätí chrbta. Západná časť bola 16. decembra 2013 vyhlásená ako prírodná pamiatka Housina. Na západnom výbežku chráneného územia sa zachovali pozostatky zaniknutého hradu Starý zámek u Neumětel. Ďalší hrad Košík stával v chránenom území na návrší asi 1,5 kilometra severovýchodne od Neumětel.
Prírodné pomery
Celý chrbát meria na dĺžku približne 6 km, na šírku priemerne niečo cez kilometer. Zhruba v polovici chrbta (bližšie k jeho západnému koncu) sa nachádza Housinské sedlo (približne ), Ktoré delí Housinu na dve časti, vyššiu západnú časť a o niečo rozľahlejšiu, avšak nižšiu východnú časť. Housinským sedlom vedie cesta III / 11413 z Bykoša do Neumětel, z ktorej v Housinskom sedle odbočuje cesta III/11414 do Lážovíc.
vľavo|náhľad|Turistický rázcestník blízkosti západného okraja Housiny vľavo|náhľad|Housinské sedlo
Najvyšší bod západnej časti a teda aj celej Housiny sa nachádza vo výške 461 metrov nad morom. Najvyšší bod východnej časti má nadmorskú výšku 441 metrov. Zatiaľ čo západná časť chrbta má vo svojich najvyšších partiách miestami už horský charakter, východná časť má skôr ráz pahorkatiny. Južné svahy chrbta sú prudšie než svahy severné. Chrbát je vo svojej hornej časti zalesnený, dolná hranica lesa sa nachádza na severnom úbočí zhruba 400 až 420 metrov nad morom, na južnom úbočí zhruba 340 až 350 metrov nad morom. Južné úbočie je teda oveľa viac zalesnené (takmer už od úpätia) než úbočie severné. V lesoch na Housine prevláda dub, ktorý najmä v jej západnej časti tvorí súvislé dúbravy. V menšej miere sa vyskytuje borovica lesná, smrek obyčajný, buk lesný, smrekovec opadavý a breza previsnutá. Pod dolnou hranicou lesa sa rozprestierajú intenzívne obrábané polia, ktoré na severných svahoch chrbta miestami dosahujú takmer až k jeho hrebeňu.
Na južnom úpätí chrbta sa zhruba na úrovni Housinského sedla nachádza veľkokapacitná ošipáreň.
Turistika
Po hrebeni Housiny vedie modrá turistická značka. Jej východiskový bod sa nachádza blízko západného okraja Housiny a dá sa naň dostať po červenej turistickej značke od železničnej stanice v Zdiciach alebo z Neumětel. Spomínaná modrá značka vedie cez celý hrebeň Housiny až k vlakovej zastávke vo Všeradiciach. Celá trasa zo Zdic do Všeradíc meria štrnásť kilometrov.
V zimnom období, keď sú stromy bez lístia, sa z niektorých miest Housiny naskytá zaujímavý menej tradičný výhľad na Brdy a Brdské Hřebeny, napríklad na vrcholy Písek, Plešivec, Studený vrch, Charvát, Liška, Roudný, Brdo a Jistevník. Veľmi pekný výhľad na Hřebeny je tiež z vyššie položenej časti obce Všeradice na východnom okraji Housiny.
Husajn bin Talál
Husajn bin Talál (, ; * 14. november 1935 – † 7. február 1999) bol jordánsky kráľ z rodu Hášimovcov, ktorý vládol od abdikácie svojho otca Talála I. v roku 1952 až do svojej smrti v roku 1999. Po smrti nastúpil na trón jeho syn Abdalláh II.
Berčéniovci
Dejiny rodu
Meno rodiny sa odvodzuje od osady Bercheny vo Vesprímskej župe, ktorá bola zničená počas osmanskej invázie do Uhorska v roku 1526 po bitke pri Moháči. Prvým známym členom rodu bol Ladislav (László), dvoran u kráľa Ľudovíta II.. Ladislav v roku 1525 dostal ako kráľovské dary majetky v župách Hont a Tekov. Jeho syn Imrich (Imre) sa presťahoval do Sedmohradska. Tu sa v roku 1577 stal dedičom dedín Székes a Kendeő v Marušskej župe, ktoré dostal od sedmohradských kniežat Štefana a Krištofa Bátoriovcov. Od tej doby používali Bercsényiovci prídomok „Székesesi“ podľa obce Székes. Imrichov syn Ladislav II. (László, cca. 15641599) bol vyhnaný z Krašovsko-severinskej župy. Význam rodiny opäť rastie počas dôb Ladislava III. Berčéniho. Ten bol hlavným kapitánom hradu v Ipeľskom Damašde, ktorý dobyli a obsadili Turci. V roku 1647 chcel za to palatín vyvodiť zodpovednosť, v reakcii na to Ladislav III. nastúpil do služieb sedmohradského kniežaťa Juraja II. Rákociho.
V roku 1639 získal rod barónsky titul (Baron Bercsényi de Székes) a v roku 1681 boli povýšení na grófov. Najväčší význam dosiahla rodina v časoch Mikuláša Berčéniho, hlavného generála kuruckých vojsk Františka II. Rákociho. Jeho syn Ladislav Ignác Berčéni sa stal vo Francúzsku maršalom. Rod vymrel po meči, posledný jeho člen, ktorý sa vrátil do Uhorska, gróf podplukovník Ladislav Berčéni, zomrel v roku 1835. Ich potomkovia dodnes žijú vo Francúzsku.
Po Berčéniovcoch sú pomenované ulice, napr. v Budapešti a v Níreďháze.
Známi príslušníci rodu
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:
Rodokmeň rodiny Berčéniovcov
László (?1548); manželka: Cecília
Saint-Médard-sur-Ille
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hruškovica
Hruškovica môže byť:
Ján III. (Portugalsko)
'''Ján III. ' (portugalsky: João III'', * 6. jún 1502, Lisabon, Portugalsko – † 11. jún 1557, Lisabon) bol portugalský kráľ.
Ústava Mongolska
Ústava Mongolska môže byť:
Kreheľ
Kreheľ je málo rozšírené priezvisko na Slovensku vyskytujúce sa v okrese Prešov.
História
Najstarší zdokumentovaný výskyt priezviska „Krehel“ je z roku 1396 v Cluj-Mănăştur (dnes súčasť mesta Kluž, oblasť Sedmohradsko, štát Rumunsko).
Trauma (seriál)
Trauma je televízny seriál, pôvodne vysielaný na NBC od 28. septembra 2009 do 28. apríla 2010, ktorý sa zameriava na skupinu paramedikov v San Franciscu v Kalifornii.
Ján III. (Portugalsko)
Život
Princ sa stal následníkom trónu v roku 1503. Bol vzdelaný, učili ho napríklad astrológovia Tomás de Torres a Diogo de Ortiz, biskup z Viseu, Luís Teixeira, vyštudovaný v Taliansku. V roku 1514 dostal vlastný dvor a o pár rokov neskôr pomáhal otcovi pri administratívnych povinnostiach.
Rodina a deti
v roku 1525 sa oženil so svojou sesternicou Katarínou Habsburskou, najmladšou dcérou Filipa I. Pekného a kráľovnej Jany Kastílskej. Mali spolu deväť detí, ale len dve sa dožili dospelosti.
Saint-Méen-le-Grand
Saint-Méen-le-Grand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Onen-la-Chapelle
Saint-Onen-la-Chapelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Garden's Tale
„The Garden’s Tale“ je štvrtý singel dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Je to druhý singel z ich druhého štúdiového albumu Rock the Rebel / Metal the Devil.
Skladba bola nahraná v októbri 2006 v nahrávacom štúdiu Hansen Studios v dánskom meste Ribe. Text a hudbu zložil spevák a gitarista Michael Poulsen. Producentom albumu bol Jacob Hansen. Ako hosťujúci hudobník sa predstavil Johan Olsen z dánskej skupiny Magtens Korridorer.
Poulsen a Olsen sa stretli na cenách Steppeulven. Obaja hudobníci boli nominovaní v rovnakej kategórii. Ukázalo sa, že obaja hudobníci majú radi hudbu jednotlivých skupín. V rozhovore Poulsen vysvetlil, že keď zložil skladbu „The Garden's Tale“, Olsenov hlas mu začal bzučať hlavou. Poulsen napísal text čiastočne v anglickom jazyku, ale čiastočne aj v dánskom jazyku. Olsen okamžite súhlasil a zaspieval svoje texty v štúdiu.
Umiestnenia
Singel sa umiestnil na 18. mieste v dánskych singlových rebríčkoch, ktoré bolo tiež najvyšším umiestnením. Celkovo možno povedať, že singel ostal osem týždňov v dánskom rebríčku, v ktorom sa singel trikrát dostal späť do rebríčkov. V Dánsku bol singel ohodnotený platinou. Hovorca dánskej rádiostanice P3 vybral skladbu ako svoju obľúbenú a skupine Volbeat bola udelená cena P3 Guld.
Interleukín 38
Vznik a vývoj
IL-38 pravdepodobne pochádza zo spoločného génu predkov - starodávneho génu IL-1Ra. Tento cytokín má 41% homológiu (zhodu) s IL-1Ra a 43% homológiu s IL-36Ra. IL-38 sa aktivuje v koži, slezine, mandliach, týmuse, srdci, placente aj pečeni plodu. V tkanivách, ktoré nehrajú osobitnú úlohu v imunitnej odpovedi je IL-38 aktívny v malom množstve, podobne ako ostatní členovia rodiny IL-1. V prípade ochorenia sa aktivita IL-38 mení, zvlášť keď nastane neriadená aktivácia zápalovej reakcie. Napríklad v prípade spondylitis ankylopoetica, srdcovocievnych ochorení, reumatoidnej artritídy alebo hydradenitis suppurativa.
Procesing a signalizácia
Podľa miesta štiepenia rodiny IL-1 sa predpokladá, že by mali byť odstránené dve aminokyseliny (AA), aby následne vznikol proteín 3AA-152 IL-38. Proteáza, ktorá štiepi IL-38 je stále neznáma a nevie sa, ktorá forma IL-38 je prirodzeným variantom prítomným v ľudskom tele. Zistilo sa, že forma 20-152AA IL-38 má zvýšenú biologickú aktivitu.
IL-38 má charakteristickú krivku "dávka-odozva" a viaže sa na IL-36R. Tento cytokín blokuje kandidou indukovanú reakciu interleukínu 17 (IL-17) lepšie pri nízkej koncentrácii ako pri vyššej, aj keď nie je blokovaná aktivácia(indukcia) cytokínu. Je teda možné, že IL-38 vylúčený z apoptotických buniek sa môže viazať na TIGIRR-2 (iným názvom IL-1R9) a IL-38 bude mať v tomto prípade antagonistický (protichodný) účinok na indukciu zápalových cytokínov. Je možné, že IL-38 bude prvou signálnou molekulou TIGIRR-2.
Funkcia
Pozorovanie deaktivácie IL-38 pomocou siRNA v agranulocytoch periférnej krvi ukazuje, že produkcia interleukínu 6 (IL-6), APRIL a CCL-2 sa v reakcii na signálne molekuly TLR zvýčila, takže IL-38 v tomto prípade pôsobil ako antagonista. Existujú aj štúdie, ktoré preukazujú agonistický (súčinný) účinok. V jednej štúdii sa porovnávala funkcia kompletného IL-38 so skráteným a ukázalo sa, že vysoké koncentrácie skráteného IL-38 znižujú produkciu IL-6 v reakcii na interleukín-1β (IL-1β) v ľudských makrofágoch, zatiaľ čo forma v plnej dĺžke IL-6 v rovnakých koncentráciách zvýšila. IL-38 by tak mohol mať agonistické a tiež antagonistické účinky, ktoré závisia od spracovania a koncentrácie.
Keď sa spontánny myší model systémového lupus erythematosus (SLE) liečil rekombinantným IL-38, myši mali menej príznakov, ako proteinúria a kožné lézie. Tiež sérové ​​hladiny IL-17 a interleukínu 22 boli u týchto myší nižšie, čo potvrdzuje in vitro pozorovanie, že IL-38 by mohol tlmiť reakcie Th17. Pacienti so SLE mali v sére vyššie koncentrácie IL-38 ako zdraví pacienti a tiež pacienti s aktívnym ochorením mali v sére vyššie koncentrácie IL-38 ako pacienti s neaktívnou formou.
Sjőgrenova choroba je choroba spojená so SLE. Biopsia slinnej žľazy pacientov s primárnou Sjőgrenovou chorobou ukazuje, že tu bola zvýšená expresia IL-38. Pre moduláciu tohto ochorenia je dôležitá os IL-36. IL-38 je pravdepodobne antagonista signalizácie IL-36, podobne ako IL-36Ra, čo môže hrať dôležitú úlohu v patogenéze tohto autoimunitného ochorenia.
IL-38 sa našiel aj v synovii pacientov s reumatoidnou artritídou a tiež u myší s kolagénom indukovanou artritídou (CIA). Koncentrácie IL-38 korelovali s IL-1β. Nadmerná expresia IL-38 v myšacom modeli artritídy a artritídy indukovanej prenosom séra tieto ochorenia zmierňuje, ale nie v prípade artritídy indukovanej antigénom. V týchto modeloch bola znížená produkcia TNF a odpovede IL-17. Tieto údaje ukazujú, že IL-38 by mohol mať protizápalové vlastnosti pri reumatoidnej artritíde a pravdepodobne by sa mohol použiť v terapeutickej stratégii.
Saint-Méloir-des-Ondes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Laboutarie
Polohopis
Laboutarie má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Laboutarie má 456 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Cyklón Nargis
náhľad|Dráha cyklónu Nargis náhľad|Satelitná snímka, 1. mája Cyklón Nargis bol silný tropický cyklón, ktorý 2. a 3. mája 2008 zasiahol Mjanmarsko. Išlo o najničivejší tropický cyklón v oblasti Bengálskeho zálivu od roku 1991. Spôsobil najväčšiu prírodnú katastrofu v dejinách Mjanmarska, zahynulo 84 537 ľudí a 53 836 bolo nezvestných (júl 2008). Rýchlosť vetra dosiahla 200 km/h a príboj mal výšku 3,6 m.
Bronzový depot Bošáca – Špania dolina
náhľad|Bronzový depot Bošáca – Špania dolina I náhľad|Bronzový depot Bošáca – Špania dolina II Bronzový depot Bošáca – Špania dolina I a II je súbor 53 bronzových artefaktov z obdobia prelomu mladšej a neskorej doby bronzovej (11001000 pred Kr.), náhodne nájdený v roku 2009 v katastri Bošáce, na južnom úpätí vrchu Roháčová. Dva celky obsahujú pozoruhodne vysoký počet artefaktov, ako aj ich bohatú typologickú škálu, ktorá odráža podobu kovových artefaktov v závere 2. tisícročia pred Kr. v lužickej kultúrnej oblasti na území Slovenska. Kolekcia pozostáva zo zbraní, nástrojov, šperkov, bronzovej nádoby, hrivien a vedľajších produktov metalurgie.
Nález
Nálezca uviedol, že v rámci depotu Bošáca – Špania dolina I boli bronzové meče uložené cez seba na plochej strane, pričom ich hrot smeroval k východu. Na zhluku troch mečov bola situovaná bronzová šálka.
Bošáca – Špania dolina I
Tento celok (Ha A2-B1) obsahoval bronzové meče s tromi reliéfnymi rebrami na rukoväti (Dreiwulstschwerter) typu Liptov (var. II a III), typu Högl, a unikátny typ bronzovej šálky s býčími rohmi. Meče sú typické rukoväťami s oválnym prierezom a perforovaným kruhovým kotúčom (zakončeným kónickým gombíkom), ku ktorým sú dvoma nitmi zalisované široké listovité čepele bikonvexného prierezu, pod rukoväťou schodíkovito zúžené (ricasso). V oblasti nitov nadobúda ornamentácia podobu štylizovanej vtáčej bárky, načrtnutej dvomi slučkami zloženými zo štyroch rovnobežných liniek.
Bošáca – Špania dolina II
Kolekciu 49 bronzových artefaktov (Ha A2/B1) možno rozdeliť do piatich typologických skupín: 1. zbrane: meče a kopije, 2. nástroje: nože, sekery, kosáky, 3. šperky: ihlice, kruhové ozdoby končatín, nákrčníky, nárukávniky, 4. surovina: ingoty a hrivny 5. nezaraditeľné predmety.
Z typologicko-chronologického hľadiska sa celok vyznačuje prítomnosťou unikátne zdobeného variantu meča typu Liptov, kosákmi typu Cenadu Mare a Uioara 8a-Sălard I, špirálovitými nárukávnikmi, sekerami s výrazne odsadenou čepeľou, pseudolalokovitou výzdobou a symetricky vykrojeným ústím, alebo ihlicou s rebrovanou kyjovitou hlavicou.
Fragmentácia
Na základe fragmentácie niektorých artefaktov depotu Bošáca – Špania dolina II je zrejmé, že dobové poškodenie bolo výsledkom úmyselného konania, ktorého účel je veľmi ťažké uspokojivo vysvetliť. Dva typy úmyselnej fragmentácie (ohýbanie, lámanie) spôsobili nenávratné poškodenie objektov. Pri mnohých artefaktoch je možné uvažovať o použití tupého nástroja pri poškodzovaní. Niektoré predmety sú roztrieštené na niekoľko kusov na úroveň nemožného rozpoznávania a úplne strácajú typologické vlastnosti. Dá sa povedať, že tento trend neušetril ani jeden typ artefaktu, či už išlo o šperky, zbrane alebo nástroje.
Chronológia
Napriek tomu, že nález pochádza zo západného Slovenska a obsahuje typy artefaktov, ktoré boli s vysokou pravdepodobnosťou odliate v Západných Karpatoch, zostava obsahuje určité predmety (ako napr. sekeru s odsadenou čepeľou), ktoré sú skôr charakteristické pre metalurgickú tradíciu juhovýchodu Karpatskej kotliny. Iná skupina analyzovaných objektov má charakter nadregionálneho rozšírenia (napr. meč typu Högl, kosáky typu Uioara 8 a Cenadu Mare, tyčinkovité hrivny so zahrotenými koncami).
Kultúrny kontext
Nepopierateľný súvis s uložením depotov má existencia hradiska lužickej kultúry v polohe Hradiská v Zemianskom Podhradí, ktoré sa nachádza v značnej blízkosti miesta uloženia depotu. Podľa zisťovacieho výskumu je rozhranie medzi staršou (Ha A2) a mladšou (Ha B1) fázou osídlenia príznačné katastrofickým zánikom hradiska v dôsledku silného požiaru, po ktorom nasledovalo monumentálne prebudovanie celého systému opevnenia. Preto sa tieto depoty z obdobia Ha A2/B1 často stavajú do priamej súvislosti s uvedeným zánikovým horizontom.
V spojitosti s nálezmi niekoľkých bronzových mečov v okolí tohto sídliska sa zdá byť sa veľmi pravdepodobné, že išlo o významné a strategické miesto lužickej kultúry, kde sa koncentrovala vojenská sila a elita vtedajšej spoločnosti. Na základe hromadných nálezov z okolia je evidentné, že masívne opevnené hradisko v Zemianskom Podhradí zohrávalo v mladšej a neskorej dobe bronzovej dôležitú ekonomickú úlohu a súviselo s prítomnosťou významného etnika na území Slovenska. Bošácka dolina je prirodzenou cestou cez Biele Karpaty, spájajúcou stredné Považie so stredným Pomoravím. Podobné nálezy v tejto oblasti Bielych Karpát sú zriedkavé (Drslavice, Trenčianske Bohuslavice), a preto tento nález výrazne dopĺňa skromné vedomosti o nich.
Hroch
Hroch (lat. Hippopotamus) je rod z čeľade hrochovité.
Systematika
rod hroch (Hippopotamus):
Ďalšie druhy predbežne zaraďované do rodu Hippopotamus sú:
Ako vidno vyššie, viaceré druhy z rodu Hippopotamus (či aff. Hippopotamus) sa donedávna zaraďovali pod rod Hexaprotodon. Naopak, staršie sa niektoré druhy dnes zaraďované do rodu Hexaprotodon, zaraďovali do rodu Hippopotamus, a to tieto:
Lacabarède
Lacabarède je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Lacabarède má 300 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Labruguière
Labruguière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Labruguière má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Labruguière má 6123 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Laboulbène
Laboulbène je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Laboulbène má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Laboulbène má 141 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Ouen-des-Alleux
Saint-Ouen-des-Alleux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Inovácia (ekonómia)
Inovácia je nová idea či koncept v ekonomickej oblasti (t.j. (vy)nájdenie nových alebo vylepšených produktov, služieb, procesov či technológií) a jej zavedenie do praxe; inými slovami: komplexná zostava aktivít od invencie až po implementáciu invencie. V užšom zmysle je to len kreatívny proces, v ktorom sa kombinujú existujúce veci novým spôsobom s cieľom vyrobiť/ponúknuť jedinečnú vec, v ešte užšom zmysle je to len nová idea či koncept.
== Inovácia podľa Schumpetera == Do ekonómie termín inovácia ako špecifický termín zaviedol rakúsky a americký ekonóm Joseph Alois Schumpeter vo svojej práci Theorie der wirtschaftlichen Entwicklung (Teória hospodárskeho vývoja) z roku 1911. Inováciu definoval ako presadenie (teda nie len vynájdenie) novej kombinácie výrobných faktorov (podnikateľmi), pričom neskôr v texte ako inováciu označuje priamo túto novú kombináciu. Inovácia je podľa jeho hypotézy to, čo spôsobuje rast hospodárstva; v čase absencie inovácií sa hospodárstvo pohybuje v stereotypnom kruhu.
Rozlišoval 5 alternatív nových kombinácií výrobných faktorov: