cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RE/MAX
Štruktúra spoločnosti
Spoločnosť operuje na princípe franchisingu - jednotlivé realitné kancelárie sú teda vlastnené individuálne a licencia RE/MAX im poskytuje regionálnu, alebo národnú odnož, ktorá obdobne získala licenciu od RE/MAX International. Za nákup licencie RE/MAX je jednotlivým kanceláriám a maklérom poskytované špecifické know-how vo forme školení agentov či marketingu a samozrejme silná značka s celosvetovou distribúciou. Maklérom je poskytnutá sloboda v ich podnikaní a podpora výmenou za poplatky voči ich domovskej kancelárii. Vďaka tejto štruktúre sa spoločnosť RE/MAX štandardne radí medzi 20 najúspešnejších franchisingových konceptov na svete. V súčasnej dobe má spoločnosť RE/MAX takmer 90 000 maklérov a cez 6 000 pobočiek v 89 krajinách sveta.
RE/MAX na Slovensku a v Česku
Do Česka vstúpil RE/MAX v roku 2005, dnes (marec 2013) je tu takmer 120 kancelárií a viac ako 1 000 maklérov. Na Slovensko vstúpil RE/MAX v roku 2006 a v súčasnosti (marec 2013) tu sieť tvorí viac ako 35 kancelárií a 250 maklérov.
Logo RE/MAX
Vznik loga RE/MAX sa datuje do roku 1978, kedy v rámci marketingovej kampane umiestnil riaditeľ jednej regionálnej kancelárie v USA logo RE/MAX na teplovzdušný balón. Spolu so sloganom „Above the Crowd!“, mala táto kampaň veľký úspech, ktorý vyniesol tak slogan, ako aj balón do oficiálneho loga spoločnosti RE/MAX.
Narodenie Ježiša Krista
Narodenie Ježiša Krista je:
Definované narodenie
Dnešný definovaný dátum narodenia Krista pôvodne stanovil v 6. storočí po Kr. skýtsky mních Dionysius Exiguus nepresne ako udalosť z roku 753 rímskeho letopočtu a priradil jej dátum 25. decembra roku 1 pred Kr., pričom nasledujúci rok označil ako 1 po Kr.
Skutočné narodenie
Narodenie Ježiša sa kladie do obdobia od 6 pred Kr. do roku 6, v Betleheme. Nepoznáme presne ani deň a rok jeho narodenia, ani dátum jeho smrti. Niekoľko časových údajov z evanjelií poskytuje ostatne oporné body pre približné zaradenie biblických udalostí do rámca starých dejín. K tomu sú dôležité nasledovné mimobiblické zaručené údaje v rokoch:
Biblia neponúka práve mnoho oporných bodov pre výpočet narodenia. Najdôležitejšie sú tri nasledovné miesta: Mt 2:11; Lk 1:15; 2,1 a nasl. Podľa toho pripadlo Ježišovo narodenie do doby kráľa Herodesa I., teda pred rok 4 pred Kr.
Viac sa s istotou nedá povedať, pretože histórie detstva nie sú historickými prameňmi. Keď sa na ne nazeralo ešte historicky, myslelo sa, že dátum Ježišovho narodenia musí pripadnúť aspoň dva roky pred dátum Herodesovej smrti. Tak sa prišlo na rok 6/7 pred Kr. Lebo mágovia – tak sa argumentovalo – potrebovali istý čas až do svojho príchodu do Jeruzalema. Rovnako pobyt Svätej rodiny v Egypte trval zaiste nejakú dobu.
Zdá sa, že aj pozabíjanie všetkých chlapcov až do dvoch rokov hovorí za časový úsek dvoch rokov. Astronomické výpočty o hviezde mudrcov rovnako nevedú k cieľu. Od Keplerových čias sa dala táto hviezda do súvislosti s „veľkou konjunkciou medzi Jupiterom a Saturnom“, ktorá mohla byť v Oriente pozorovaná v roku 7 pred Kr. Ešte dnes jestvujú zaujímavé astronomické skúmania, ktoré chcú dokázať, že „Betlehemská hviezda“ jestvovala. Tak iba nedávno tvrdí viedenský profesor Konradin Ferrari d´Occhieppo vo svojej knihe "Hviezda mudrcov", že biblickou hviezdou bola planéta Jupiter, ktorá zostala stáť nad Betlehemom večer dňa 12. novembra roku 7 pred Kr. Biblickí vedci dnes takéto výklady posudzujú s veľkou rezervou. Môžeme predpokladať, že dátum Ježišovho narodenia možno určiť niekoľkými rokmi „pred narodením Krista“.
NGC 4625
NGC 4625 je trpasličia galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. apríla 1787. Je označovaná ako Magellanova špirálová galaxia kvôli jej podobnosti Magellanovým mrakom (formálne typ Sm). Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Na rozdiel od väčšiny špirálových galaxií má iba jedno špirálové rameno. Pravdepodobne interaguje s galaxiou NGC 4618, ktorá má podobnú štruktúru. Bola formulovaná hypotéza, že jej asymetrická štruktúra je spôsobená touto interakciou. U interagujúcich galaxií sa vyskytuje bežne. Z pozorovaní neutrálneho vodíka v NGC 4618 a NGC 4625 to ale nevyzerá, že by NGC 4625 bola ovplyvnená gravitačnou interakciou. To by mohlo naznačovať, že jej štruktúra s jedným špirálovým ramenom je výsledkom vnútorných procesov v galaxii samotnej.
Na ultrafialových snímkoch je vidieť štyrikrát väčší disk, kde pokračuje jej špirálové rameno. Tento rozšírený disk je tvorený horúcimi modrými hviezdami. Porovnanie viditeľných a UV farieb naznačuje, že väčšina z nich práve vzniká, čo nám dáva príležitosť skúmať fyziku tvorby hviezd za podobných podmienok ako pri tvorbe disku našej galaxie.
NGC 4626
NGC 4626 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. marca 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Hexameter
Hexameter (gr. hexa=šesť, metron=miera) je najznámejší a najčastejší časomerný verš, ktorý pozostáva zo šiestich daktylských stôp − UU, pričom daktyly mohli – okrem 5. stopy – nahradiť spondeje −−. Posledná stopa je dvojslabičná s voľnou poslednou slabikou −U (spondej mohol byť nahradený trochejom). Hexameter sa končí útvarom − UU/− U, ktorý sa nazýva hrdinská klauzula. Pred hrdinskou klauzulou je spravidla daktyl.
<blockquote style="text-align:center;"> Sédmí bol pominul sa mesác, nastával už osmí,
− −/ − U U/ − U U/ − −/ − U U/ − −
Čo Svatopluk ve tmách a ňevolnéj vazbe se trápil:
− U U/ − −/ − U U/− −/ − U U/ − U
Kam ho nepráteľskí uhodiť rozkázali Nemci,
− U U/− −/ − U U/− − /− U U/− U
Na svých oklamaní mysľách, že by víru polámal.
− −/ − U U/− −/ − U U/ − U U/− U
Hexameter pri konštantnom počte stôp (6) a mór má variabilný počet slabík (13 - 17). Musí mať aspoň jednu z troch cezúr alebo dierézu. Všetky antické (grécke a latinské) epické básne, počnúc Homérom, sú zložené hexametrom. Hexametrom zložil Ján Hollý eposy a selanky, použil ho aj v Rozličných básňach.
Ján Kňazovický
prof. MUDr. Ján Kňazovický (* 27. október 1893, Ľubietová - † 19. august 1987, Košice) bol slovenský lekár - chirurg a vysokoškolský pedagóg.
Život
Narodil sa v Ľubietovej (okres Banská Bystrica), kde absolvoval stredoškolské štúdiá. Už v tomto období bol mimoriadne nadaným študentom. Lekársku školu študoval v Kluži (Sedmohradsko), kde pracoval počas 1. svetovej vojny vo vojenskom lazarete a po promócii roku 1916 odišiel do Košíc. S praxou chirurga začínal na Ústave vojnových invalidov v Košiciach, kde si pod vplyvom svetoznámeho profesora Lichtenberga osvojil a zdokonalil základy chirurgie a medicínske myslenie.
Počas vyhlásenia Česko-Slovenska, Maďarskej republiky rád a potom Slovenskej republiky rád pracoval ako lekár v radoch Červenej armády. Pri bojoch na Tise bol postrelený a po úspešnej operácii v Budapešti sa mohol vrátiť k práci lekárov župnej nemocnici v Székesfehérváre, neskoršie pracoval v Budapešti ako asistent na II. chirurgickej klinike. Do Česko-Slovenska sa vrátil až v roku 1922 po vyhlásení amnestie.
Nastúpil pracovať na chirurgickú kliniku Štátnej nemocnice v Bratislave k profesorovi Kostlivému. Od roku 1930 pôsobil ako prednosta chirurgického oddelenia Štátnej nemocnice v Košiciach, ktoré bolo v tom čase s počtom 240 postelí najväčším chirurgickým oddelením na Slovensku. V roku 1938 sa stal riaditeľom Štátnej nemocnice v Košiciach, ktorú opustil po okupácii Košíc a prijal post prednostu chirurgického oddelenia Štátnej nemocnice v Martine. Po vojne sa vrátil znovu do Košíc, kde už zotrval natrvalo.
Profesor Ján Kňazovický aktívne operoval do svojich osemdesiatich piatich rokov a aj neskôr ešte viedol niekoľko operácií a denne chodieval do Fakultnej nemocnice na Rastislavovej ulici, s ktorou bol jeho život úzko spätý. Prísne dbal na to, aby bol pacient na prvom mieste a chorých nielen liečil, ale s nimi i rád ako lekár a človek hovoril. Vynikal nielen pracovnou ale aj životnou vitalitou, bol veľkým milovníkom prírody a i vo vysokom veku sa rád prechádzal po lese a tiež lyžoval - dokonca aj ako 93-ročný. V tomto veku tragicky zahynul. Zvyšujúci vek sa podpísal aj pod zhoršenie sluchu. Pri cúvaní si šofér nákladného auta v areáli nemocnice na Rastislavovej ulici nevšimol chodca a prof. Kňazovický skončil pod jeho kolesami.
Dielo
Priekopník krvnej transfuziológie, v roku 1923 uskutočnil prvú transfúziu na Slovensku.
Zaslúžil sa o rozvoj chirurgie, zdravotníctva a výchovu lekárov na Slovensku.
V roku 1930 uskutočnil prvú sutúru srdca na Slovensku. V roku 1937 uskutočnil prvú perikardektómiu na Slovensku.
Zakladateľ a 1929-38 prvý riaditeľ strednej zdravotnej školy na Slovensku.
Popri práci lekára sa venoval aj vedeckej práci a v roku 1933 bol na habilitovaný na docenta. Bol prvým dekanom novozaloženej lekárskej fakulty v Košiciach.
1948-52 prednosta urologickej kliniky, 1946-66 prednosta chirurgickej kliniky a súčasne 1948-53 prvý dekan Lekárskej fakulty univerzity v Košiciach.
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 1997
'''Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 1997''' boli 1. Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov, druhé najvyššie kontinentálne podujatie v roku 1997, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 17.19. januára 1997 v Porte, v Portugalsku, za účasti 7 tímov. Najlepšie 2 družstvá, Švajčiarsko a Poľsko, sa kvalifikovali v roku 1999 na hlavné podujatie Majstrovstiev Európy.
Carl Ritter
Carl Ritter (* 7. august 1779, Quedlinburg, Nemecko – † 28. september 1859, Berlín) bol nemecký geograf. Spolu s Alexandrom von Humboldtom je považovaný za spoluzakladateľa modernej geografie. Od roku 1825 až do do smrti viedol prvé geografické pracovisko na Berlínskej univerzite.
Životopis
Narodil sa v rodine uznávaného lekára F. W. Rittera ako jedno zo šiestich detí. Jeho otec zomrel, keď mal len dva roky.
Od roku 1785 získaval vzdelanie v Durýnsku na veľmi progresívnej škole (Salzmannschule Schnepfenthal), kde podľa životopiscov bol žiakom Johanna Christopha Friedricha GutsMthsa, inovátora športovej edukológie a zemepisu. Výučba na škole bola ovplyvnená dielami Jean-Jacques Rousseaua, ktoré sa týkali výchovy detí. Táto skúsenosť ho mohla ovplyvniť, keďže neskôr sa zaujímal o nové spôsoby vyučovania, vrátane tých od Johanna Pestalozziho. Väčšina jeho prác bola založená na troch Pestalozziho štádiách vyučuvania, a to: zber materiálu, porovnávanie materiálu a založenie všeobecného systému.
Po skončení štúdií bol predstavený Bertmannovi Hollwegovi, bankárovi vo Frankfurte. Neskôr sa dohodlo, že Ritter začne vyučovať jeho deti a zároveň počas toho bude navštevovať univerzitu, ktorá bude zaplatená Hollwegom. Vyučovať začal v roku 1798 a pokračoval pätnásť rokov. V rokoch 1814 – 1819 pôsobil v Göttingene. Tu sa zoznámil s Lilli Kramerovou z Duderstadtu, ktorú si neskôr zobral za ženu a vydal prvé dva zväzky jeho diela – Erdkunde (Zemepis).
V roku 1819 sa stal profesorom histórie na gymnáziu vo Frankfurte a v roku 1820 získal miesto na Univerzite v Berlíne. V roku 1821 tu získal doktorát, a v roku 1825 bol menovaný mimoriadnym profesorom (professor extraordinarius). Taktiež vyučoval na vojenskom kolégiu. Veľmi sa zaujímal o objavovanie Afriky a udržoval kontakty s Britskými odbornými a vedeckými kruhmi ako Kráľovská Geografická Spoločnosť. Bol jedným z učiteľov bádateľa Heinricha Bartha, ktorý precestoval severnú a západnú Afriku v mene Britskej vlády, ktorá chcela zrušiť dohody týkajúce sa transsaharského obchodu s otrokmi. Sám Carl Ritter bol veľký odporca otroctva a rasizmu. V roku 1822 bol zvolený do Pruskej Akadémie Vied, v roku 1824 sa stal korešpondujúcim členom Parížskej Ázijskej Spoločnosti. V roku 1828 založil Berlínsku Geografickú Spoločnosť. V roku 1856 bol menovaný na post riaditeľa Kráľovského Kartografického Inštitútu Pruska.
Dielo
Ritterove 19-zväzkové veľdielo, Zemepis (Geografia) vo vzťahu k prírode a dejiny ľudstva, napísané v rokoch 1817 – 1859 rozvinulo v obdivuhodnej dĺžke tému vplyvu okolia na ľudskú aktivitu. Napriek svojej dĺžke bolo nedokončené v čase jeho smrti. Obsiahlo len Áziu a Afriku.
Ritterov vplyv na geografiu bol pozoruhodný, pretože priniesol novú koncepciu predmetu geografie. V jeho pohľade bola geografia druh fyziológie a porovnávacej anatómie Zeme, do ktorej patria lúky, hory, ľadovce atď. ako orgány, každý so svojimi vlastnými funkciami a ak jej rámec je základom pre človeka vymedzujúci priestor jeho života, tak štruktúra každej krajiny je vedúcim elementom v historickom vývoji národa. Zem je vesmírne indivíduum s vlastnou organizáciou a progresívnym vývojom. Úlohou geografie je skúmanie tejto individuality Zeme.
Ritterove diela taktiež ovplyvnili aj politické teórie. Jeho koncepcia orgánov mohla byť zneužitá na dokázanie snahy Lebensraumu, na účet existencie iného štátu, pretože víťazstvo bolo videné ako biologická nevyhnutnosť pre rast štátu. Jeho myšlienky pretvorené na expanzívnu ideológiu nemeckým geostratégom Friedrichom Ratzelom.
Július Kňazovický
Doc. Ing. Július Kňazovický (* 24. január 1896, Ľubietová † 17. február 1981, Svätý Jur) bol slovenský lesný hospodár, historik a redaktor.
Životopis
Ľudovú školu navštevoval v Ľubietovej, 19061914 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19141916 na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, štúdium dokončil v Šoproni, 1922 Ing., 1942 doc. Pôsobil ako lesný inžinier v lesnom hospodárstve, 19421944 suplujúci doc. na lesníckom odbore SVŠT, externý odborný pracovník Štátneho archívu v Banskej Bystrici-Radvani.
Organizátor slovenského poľovníctva, 19461949 hlavný redaktor odborného časopisu Poľovnícky odbor. Autor odborných príručiek pre lesnícku prax, štúdií z dejín slovenského lesníctva a elaborátov regionálnych historických prieskumov k lesným hospodárskym plánom. Publikoval v časopisoch Les, Poľana. Člen Spolku pre ochranu prírody.
498 Tokio
498 Tokio je planétka s priemerom 84 km, ktorú objavil A. Charlois 2. decembra 1902.
Arzens
Arzens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1141 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4627
NGC 4627 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Kipa
História
V Tanachu nenájdeme mnoho informácií o pokrývkach hlavy, rovnako sporé sú aj informácie zo starovekých pamiatok. Na Čiernom obelisku asýrskeho kráľa Salmanasara sú zobrazení vyslanci izraelského kráľa Jehua prinášajúci tribút (841 pred Kr.). Majú síce pokrývky hlavy, ich odev však vyzerá viac asýrsky než izraelsky. Izraeliti na neskoršom reliéfe kráľa Sinacheriba sú zobrazení bez pokrývky hlavy. Možno predpokladať, že pokrývky hlavy starých Izraelcov sa podobali tým, ktoré nosili Beduíni. Tie pozostávali z kúfíje zloženej do trojuholníka, jeden jeho roh visel vzadu na krku a chránil ho, zatiaľ čo zvyšné dva boli zviazané pod bradou. Hrubým vlneným povrazom (akal) sa táto šatka upevnila na hlave. Neskoršie začali Izraeliti oboch pohlaví používať pokrývky hlavy turbanového typu, aké dnes nosia napríklad arabskí roľníci - felahovia.
Zvyk nosiť kipu pochádza z Talmudu. V traktáte Šabat 156b sa píše: „Zakry si hlavu, aby ťa pokryla bázeň pred nebesami.“ V traktáte Kidušin 31a rabi Chuna uvádza, že rabi Jošua nikdy neprešiel viac než dva metre bez pokrývky hlavy. Vysvetľoval to: „Pretože Božia prítomnosť (šechina) je stále nad mojou hlavou.“ Väčšina halachických autorít sa zhoduje na tom, že nosenie kipy nie je prikázanie, ale len zvyk, ktorý má však platnosť zákona (Šulchan aruch, Orach chajim 2:6). Z prísne talmudického hľadiska je však židovský muž povinný zakrývať si hlavu iba počas modlitby alebo štúdia Tóry.
Etymológia
Slovo kipa znamená v hebrejčine „kupola“. Etymológia výrazu jarmulka je jasná oveľa menej. Podľa niektorých jazykovedcov, napr. Max Vasmer, slovo jarmulka prešlo do jidiš cez ukrajinčinu alebo poľštinu z tureckého slova yağmurluk, ktoré znamená „plášť do dažďa“. Podľa iných (Herbert Zeiden) je táto hypotéza nesprávna, predsa však uvažujú o pravdepodobnom tureckom pôvode slova. Domnievajú sa, že prvá polovica môže pochádzať z výrazu yarim, tureckého adjektíva s významom „polovičný“. Druhá polovica podľa nich pochádza zo slova qap, ktoré znamená „čiapka“ alebo „uzáver“. Podľa tradičnej etymológie vznikol výraz jarmulka z aramejskej frázy jarej mej-eloka (v bázni pred Bohom) alebo jira malka (bázeň pred Kráľom). Toto vysvetlenie je v súlade s predpokladom, že jarmulka signalizuje bázeň jej nositeľa pred Bohom.
Iné projekty
.
Rád menších bratov konventuálov
Rád menších bratov konventuálov alebo minoriti je jedno z troch hlavných františkánskych rehoľných spoločenstiev. V spore s observantmi pripúšťali určité ústupky hlavne vo vzťahu k ideálu chudoby.
Za rok založenia rádu minoritov sa považuje rok 1209, keď sv. František z Assisi dostal ústne schválenie svojho spôsobu života. Minoriti sa vytvorili ako časť františkánskeho rádu, ktorá prijímala od pápežov rôzne zmiernenia svojich pôvodných rehoľných pravidiel. Kvôli týmto zmierneniam nastali spory s observatmi, keďže tí ich odmietali. V roku 1517 v dôsledku týchto sporov sa františkáni rozdelili na rád observantov a rád konventuálov (minoritov).
Najdôležitejšou činnosťou členov rádu je život podľa evanjelia. Minoriti sa venujú rôznym činnostiam, napr. ľudovým misiám, duchovným cvičeniam, ale aj štúdiu.
K odevu minoritov patrí okrem iného aj sedemdesiatkový ruženec.
Nouilhan
Nouilhan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sollipulli
Sollipulli je sopečná kaldera, nachádzajúca sa v čilskom regióne Araucanía, asi 10 km západne od argentínskej hranice. Okraje kaldery sú posiate niekoľkými dacitovými lávovými dómami, troskovými kužeľmi a explozívnymi krátermi.
Vek kaldery nie je známy, nakoľko nie sú identifikované formácie, uložené pri jej vzniku (čo dáva možnosť, že pôvod kaldery je aj nevulkanický). Postkalderové štádium prinieslo niekoľko väčších explozívnych erupcií (920 ± 75 pred Kr., 1240 ± 50), preto, aj keď je kaldera Sollipulli menej známa ako neďaleké stratovulkány Llaima a Villarrica, predstavuje oveľa väčšie vulkanické nebezpečenstvo.
Iné projekty
.
Tematínska ulica
Tematínska ulica je ulica:
Peter Grolmus
Peter Grolmus (* 16. február 1955 – † 1996) bol slovenský kulturista, najstarší zo slovenskej súrodeneckej trojice známych kulturistov. Jeho mladšími bratmi sú Pavel (* 1959 – † 1996) a Jozef (* 1961).
Vyučil sa za sústružníka, odmlada sa venoval kulturistike. Neskôr pracoval vo vtedajšej Verejnej bezpečnosti, po emigrácii najmladšieho brata ho však prepustili.
V roku 1988 sa stal majstrom Česko-Slovenska v kulturistike. Po Nežnej revolúcii pôsobil päť rokov v Cudzineckej légii (Francúzska Guyana).
Po návrate na Slovensko sa venoval vymáhaniu pohľadávok. 22. mája 1996 bol videný naposledy, spolu so svojím bratom Pavlom sa stal obeťou vraždy. Ich telá boli objavené až po desiatich rokoch - v máji 2006 neďaleko Brezna.
Loikaemie
Loikaemie je nemecká kapela, ktorá začala hrať v roku 1996 a jej počiatky sa niesli jednoznačne v znamení úderného a jednoduchého Oi! s klasickými textami o priateľstve, alkohole a živote na uliciach. Vďaka svojmu nezameniteľnému štýlu si kapela získala veľkú obľubu u domáceho publika a čoskoro sa stala vlajkovou loďou nemeckej nerasistickej skinheadskej scény.
Druhá doska z roku 1999 viac ako potvrdila jej ambície a katapultovala kapelu do čela európskej Oi Punkovej scény. Skupina získala na tejto doske kompaktný a surový zvuk, ktorý nezaprel ľahké ovplyvnenie hardcorovou muzikou. Texty sa pomaly začínajú otáčať aj k vážnejším a politickým témam, ale nechýbali ani odľahčené veci, potvrdzujúce, že si kapela zachováva potrebný nadhľad.
Loikaemie začína hrať po celej Európe a jej obľuba stúpa. Obrovský hit z ich tretej dosky názvom "Good night, white pride" sa stal hymnou všetkých Punks a Skins, ktorí sa odmietli zmieriť s rovnicou skinhead = nacista a pre nemeckých antifašistov predstavuje Loikaemie kultovú záležitosť.
Banco Ambrosiano
Banco Ambrosiano je bývalá milánska banka, ktorej väčšinový podiel vlastnila Vatikánska banka.
Propaganda Due a krach banky
Hrala dôležitú úlohu v sprisahaní v súvislosti s Propaganda Due v Taliansku v 70. a 80. rokoch. Počas neskoršieho vyšetrovania nekalých praktík v Banco Ambrosiano bolo zistené, že jej prezident Roberto Calvi a jeho pomocníci založili viac ako 200 fiktívnych bánk, aby sťažili transparentnosť transakcií. Kľúčovú úlohu pri tom hrala banka Cisalpina na Bahamách. Banka zrejme slúžila na pranie špinavých peňazí a umožnila pomocou firmy World Finance Corporation v Miami investovať peniaze z predaja kokaínu z latinskej Ameriky na legálnych finančných trhoch.
Cisalpina bola popri Calvim spravovaná aj arcibiskupom Paulom Casimirom Marcinkusom, šéfom Vatikánskej banky (Istituto per le Opere di Religione), ktorá bola spoluvlastníkom Banco Ambrosiano. Ilegálne aktivity sa ale zjavne vymkli spod kontroly. V Banco Ambrosiano vznikla miliardová finančná diera, ktorá znamenala jej koniec. V roku 1972 sa pokúsili majitelia banky zrealizovať myšlienku, že zaplátajú vzniknutú dieru pomocou falšovaných cenných papierov. Na ich nákup malo byť použitých 950 miliónov dolárov, papiere boli zjavne obstarané cez taliansku mafiu.
Prezident banky Roberto Calvi mal výborné kontakty na Vatikán. Údajne dokázal previesť obrovské sumy do socialistického Poľska, ktorými bola podporovaná odborová organizácia Solidarita. Predovšetkým mal ale vynikajúce kontakty na taliansku Mafiu. V roku 1982 bol obžalovaný z prania špinavých peňazí, sprenevery a spoluúčasti na dlhom zozname politických a finančných zločinov, spolu s Michele Sindonom, prezidentom Franklin National Bank a arcibiskupom Marcinkusom.
Calvi ušiel motorovým člnom do Juhoslávie, potom do Rakúska a odtiaľ súkromným lietadlom do Anglicka. 18. júna, 1982, deň po tom, ako sa musel vzdať funkcie predsedu predstavenstva Banco Ambrosiano, bol nájdený obesený pod mostom Blackfriars Bridge v Londýne. V ten istý deň vypadla Calviho sekretárka Graziella Corrocher z okna banky v Miláne a pád neprežila. V obidvoch prípadoch sa hovorilo o samovražde alebo vražde.
Banka v roku 1987 skolabovala a Vatikán vykázal približne 3 miliardy dolárov ako nedobytné pohľadávky.
Licio Gelli, zakladateľ lóže P2, bol na úteku zatknutý vo Švajčiarsku, ale podarilo sa mu ujsť z väzenia a po premlčaní trestného stíhania sa znova vrátil do Talianska. Pri vyšetrovaní celého komplotu prišli o život piati vyšetrovatelia talianskej polície.
Obnova
Banka bola koncom 80. rokov obnovená ako Nuovo Banco Ambrosiano. Po fúzii s Banca Cattolica del Veneto vystupovala istý čas pod názvom Banco Ambrosiano Veneto, nazývanej tiež Banco Ambroveneto. Po fúzii s Milánskou sporiteľňou Cassa di Risparmio delle Provincie Lombarde sa v roku 1998 rozvinula do novej veľkej banky Banca Intesa (banka, ktorá sprivatizovala slovenskú VÚB).
Filmy a filmové citáty
Škandál bol v upravenej podobe spracovaný v roku 1990 do filmu Krstný otec 3 na motívy slávnej knihy Maria Puza - Krstný otec.
Villarrica
Villarrica mže byť:
Izabela Portugalská (1397 – 1471)
Izabela Portugalská (* 21. február 1397, Évora, Portugalsko – † 17. december 1471, Dijon, Francúzsko) bola burgundská vojvodkyňa a regentka počas neprítomnosti svojho manžela.
Životopis
Narodila sa ako jedna z dvoch dcér portugalského kráľa Jána I. a Filipy Lancasterovej. V roku 1430 sa vydala za burgundského vojvodu Filipa III. Dobrého a stala sa jeho treťou manželkou.
Izabela bola vzdelaná a rozumná žena, ktorá sa zaujímala o umenie. V politike mala veľký vplyv na svojho manžela a neskôr aj na svojho jediného preživšieho syna Karola Smelého.
Zomrela v roku 1471 a bola pochovaná v kartuziánskom kláštore Champmol.
2653 Principia
2653 Principia je planétka s priemerom 20 km, ktorú objavil Indiana University 4. novembra 1964.
Špačinčanka
Špačinčanka je folklórna skupina v obci Špačince.
História
Vznikla v roku 1978 pri Obecnom úrade Špačince. Jej cieľom bolo zozbierať, oživiť a zachovať piesne, tance, zvyky obce a zároveň pre túto činnosť získať mladých ľudí. Špačinčanka patrí k popredným interpretom folklórneho bohatstva trnavskej oblasti. Má 35 členov rôznych vekových kategórií.
Skupina Špačinčanka je častým hosťom festivalov, folklórnych a iných podujatí v rámci celého Slovenska. Známe sú jej nahrávky pásem Regrúti, Svadba v Slovenskom rozhlase, ale i tanec V širém poli vo filme Zem spieva ďalej. Úspešné boli aj súťažné vystúpenia na celoštátnych prehliadkach Nositelia tradícií v roku 1997 vo Zvolene a v roku 2003 v Banskej Bystrici, kde Špačinčanka reprezentovala ako víťaz krajského kola v Trnave a získala jedno z popredných umiestnení. Mužská skupina po víťazstve na krajskom kole postúpila na celoštátnu prehliadku Festival hudobného folklóru.
Kroje
Folklórny súbor používa trnavské kroje. Ženský sviatočný kroj je zdobený bohatou výšivkou. Rukávce sú z tenkého plátna a siahajú po lakeť. Najvzácnejšia je na nich výšivka. K rukávcom sa pridávajú tacle – volány okolo ruky. Pod hrdlo sa pripína biela mašľa, vyšívaná zlatou niťou alebo vykladaná flitrami. Na konci sú strapce. Okolo krku je čipkovaný krézel – golier. K rukávcom sa oblieka prucel ušitý z brokátu. Sukňa je drobno nariasená, pod ňou sa nosia naškrobené bočnice zdobené čipkou. Na sukňu sa dáva zástera, jej okraje sú taktiež bohato vyšívané. Pokrývku hlavy u vydatých žien tvorí čepiec. V zime sa nosí vlniak, obyčajne čiernej farby, lemovaný strapcami.
Mužský kroj tvoria čierne úzke nohavice, na rukávoch vyšívaná biela košeľa a prucel – vesta z kvetovaného brokátu. Pod krkom nosia muži mašle a na hlave klobúk s úzkou strieškou, u mládencov s kosierkami. Ku kroju sa nosia čierne čižmy s tvrdými sárami, u žien na päte preštepované žltou niťou.
STS-125
STS-125 alebo HST-SM4 bola misia amerického raketoplánu Atlantis. Išlo o piatu a poslednú servisnú misiu k Hubblovmu vesmírnemu ďalekohľadu (HST) a zároveň o jediný let raketoplánu po havárii Columbie, ktorého cieľom nebola Medzinárodná vesmírna stanica (ISS).
Bol to jediný let orbitera Atlantis k HST, pretože predchádzajúce štyri misie absolvoval dvakrát Discovery, raz Endeavour a raz Columbia. Pôvodne malo ísť aj o poslednú misiu raketoplánu Atlantis, ktorý ako jediný zo zostávajúcich orbiterov nemal systém SSPTS (Station-to-Shuttle Power Transfer System) na čerpanie elektrickej energie z ISS. NASA však svoje rozhodnutie zmenila a po tejto misii Atlantis absolvoval ešte tri lety k ISS. Hlavným cieľom misie STS-125 bolo zvýšiť obežnú dráhu ďalekohľadu, nainštalovať nové prístroje (Cosmic Origins Spectrograph a Wide Field Camera 3), gyroskopy a batérie, zvýšiť tepelnú ochranu a zaistiť tak ďalekohľadu životnosť minimálne do roku 2013. V priebehu letu prebehlo päť výstupov do otvoreného vesmíru a všetky hlavné úlohy misie boli splnené.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Užitočné zaťaženie
V nákladovom priestore raketoplánu sa nachádzali
História poslednej servisnej misie
Raketoplán Columbia mal pôvodne navštíviť Hubblov ďalekohľad vo februári 2005. Hlavnou úlohou misie mala byť náhrada navádzacích senzorov a dvoch nefunkčných gyroskopov, umiestnenie ochrannej "pokrývky" na poškodenú izoláciu, výmena kamery Wide Field and Planetary Camera 2 novším modelom Wide Field Camera 3 a inštalácia prístroja Cosmic Origins Spectrograph (COS). Columbia sa však vo februári 2003 rozpadla pri vstupe do atmosféry. Vtedajší riaditeľ NASA Sean O'Keefe preto rozhodol, že aby sa zamedzilo podobnej tragédii, všetky budúce lety raketoplánov musia byť naplánované tak, aby raketoplán mohol dosiahnuť 'bezpečný dosah' Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS). Na ISS by bolo možné opraviť niektoré poruchy, aby sa raketoplán mohol bezpečne vrátiť na Zem. Raketoplány nie sú schopné dosiahnuť zároveň obežnú dráhu Hubbla a počas rovnakej misie sa dostať aj na obežnú dráhu ISS, ktorá má rozdielnu výšku a sklon. Všetky budúce pilotované lety k teleskopu boli preto zrušené. Toto rozhodnutie však kritizovalo mnoho astronómov, ktorí považovali hodnotu Hubblovho ďalekohľadu za dostatočne veľkú nato, aby človek podstúpil určité riziko. V januári 2004, uviedol administrátor NASA O´Keefe, že sa na základe veľkého nesúhlasu verejnosti a žiadosti Kongresu Spojených štátov amerických prehodnotil svoje rozhodnutie o zrušení poslednej servisnej misie HVD. 13. júna 2004 vydal panel Národnej akadémie vied Spojených štátov amerických odporúčanie, podľa ktorého má byť Hubble zachovaný aj napriek zjavným rizikám. V súhrne toto odporúčanie hovorilo, že by sa „NASA nemala žiadnym spôsobom pokúšať brániť vo vykonaní servisnej misie na Hubblovom vesmírnom ďalekohľade“. V auguste 2004 O´Keefe oficiálne požiadal Goddardovo centrum pre vesmírne lety, aby pripravilo detailný návrh na robotickú servisnú misiu HVD. Tieto plány však boli neskôr zrušené, pretože robotická misia bola opísaná ako „nereálna“. Ku koncu roka 2004 sa niekoľko členov Kongresu USA vedených senátorkou Barbarou Mikulski rozhodlo viesť verejnú diskusiu. S veľkou podporou verejnosti sa pustili do „boja“ s administratívou prezidenta George W. Busha a NASA. Ich cieľ bol zvrátiť rozhodnutie o zrušení záchrannej servisnej misie Hubblovho ďalekohľadu.
S príchodom nového administrátora NASA, Michaela D. Griffina, sa zmenil prístup k poslednej servisnej misii. Griffin uviedol, že je ochotný znovu zvážiť možnosti uskutočniť servisnú misiu za pomoci ľudskej posádky. Krátko po svojom uvedení do úradu požiadal Goddardovo centrum pre vesmírne lety, aby pokračovalo v prerušených prípravách servisnej misie s ľudskou posádkou. V októbri 2006 Griffin vydal konečné rozhodnutie a dal misii STS-125 definitívne zelenú.
Prípravy na štart
22. augusta 2008 sa raketoplán Atlantis premiestnil z hangáru OPF (Orbiter Processing Facility) do montážnej haly VAB (Vehicle Assembly Building). Tam bol pripojený k zostave vonkajšej palivovej nádrže (ET) a štartovacích motorov (SRB). 4. septembra bol celý komplex premiestnený na rampu 39-A. V dňoch 22. až 24. septembra 2008 prebehla skúška odpočítavania, tzv. TCDT (Terminal Count Down Test). Štart bol naplánovaný na 15. október 2008.
29. septembra však riadiaci počítač Hubblovho vesmírneho teleskopu prešiel do bezpečnostného módu a boli prerušené všetky vedecké pozorovania. V dôsledku tejto poruchy bol štart misie odložený na február 2009, neskôr až na máj 2009. Z tohto dôvodu musel Atlantis uvoľniť rampu raketoplánu Endeavour, ktorý mal najprv uskutočniť zásobovaciu servisnú misiu STS-126 k Medzinárodnej vesmírnej stanici. Atlantis sa teda v októbri 2008 vrátil do haly VAB.
31. marca 2009 sa celá štartovacia zostava Atlantisu presunula opäť na rampu 39-A v rámci príprav na štart plánovaný na 11. máj 2009 v čase 20:02 SELČ.
Priebeh letu
Atlantis úspešne odštartoval 11. mája v čase 18:01:56 UTC. Necelé dve minúty po vzlete narazil do dlaždíc tepelnej ochrany pravého krídla úlomok, ale podľa prvých analýz tímom DAT (Damage Assessment Team) poškodenie nebolo hlboké a preto nevzbudzovalo obavy. V čase 18:10:39 UT boli vypojené motory SSME. Vzápätí (18:10:46 UT) nasledovalo odhodenie nádrže ET. Manéver dvojicou orbitálnych motorov OMS (Orbital Maneuvering System) v čase 18:45:41 UT dostal Atlantis na stabilnú obežnú dráhu. Nasledovala bežná kontrola systémov orbitera a otvorenie jeho nákladového priestoru, aby sa umožnila správna činnosť radiátorov umiestnených v dverách do nákladového priestoru. V deň štartu došlo ešte k oživeniu manipulátoru RMS a jednému korekčnému manévru.
Druhý deň letu bol venovaný kontrole tepelnej ochrany stroja. Manipulátor RMS vybral z nákladového priestoru predlžovaciu tyč s prístrojmi OBSS (Orbiter Boom Sensor System) a postupne snímal povrch raketoplánu. Posádka tiež skontrolovala skafandre pre výstup do otvoreného priestoru a pripravila montážny stôl FSS (Flight Support System) na pripojenie ďalekohľadu. Hubble sa zatiaľ pripravoval na prílet raketoplánu tým, že uzavrel svoj tubus.
Priebeh letu po spojení s Hubblom
13. mája pokračovali približovacie manévre a napokon v čase 19:14 SELČ, s miernym oneskorením oproti plánu, Atlantis zachytil Hubblov vesmírny ďalekohľad. Následne ho posádka za pomoci robotického manipulátoru pritiahla do nákladového priestoru raketoplánu a v čase 18:12 UT ho pevne ukotvila na montážnom stole FSS. Zasunutím diaľkove ovládaného konektoru bol HST napojený na energetickú, povelovú a telemetrickú sieť raketoplánu. Predtým, než sa pre posádku začal odpočinok, ešte stihli vykonať jeho dvojhodinovú inšpekciu.
EVA-1
Nasledujúceho dňa po skončení odpočinku Grunsfelda a Feustela čakal prvý z piatich montážnych výstupov do kozmu. Výstup EVA-1 sa oficiálne začal v čase 12:52 UT a trval 7 hodín, 20 minút, čo bolo o viac než o hodinu viac, ako hovoril plán. Astronauti najprv vybrali z ďalekohľadu starý prístroj WFPC2 (Wide Field Planetary Camera 2), aby namiesto neho namontovali novú kameru WFC-3 (Wide Field Camera 3). Pri demontáži WFPC-2 sa objavili problémy s uvoľnením skrutky pridržiavajúcej kameru vnútri ďalekohľadu. Problematickú skrutku sa podarilo uvoľniť až v čase 14:47 UT. Nasledovala výmena starej poškodenej jednotky SI C&DHU. V nadpláne ešte nainštalovali do ďalekohľadu zariadenie LOCK (Latch Over Center Kit), ktoré umožnili rýchlejšie otváranie a zatváranie dverí do ďalekohľadu a tým úsporu času pri nasledujúcich výstupoch.
EVA-3
16. mája dvojica astronautov Grunsfeld a Feustel vykonala tretí výstup do kozmu (EVA-3). Oficiálne bol výstup začatý v čase 13:35 UT. Astronauti demontovali z ďalekohľadu korekčnú optiku COSTAR (Corrective Optics Space Telescope Axial Replacement), ktorá korigovala optickú chybu ďalekohľadu už od roku 1993, kedy ju tam namontovala posádka prvej údržbárskej misie STS-61. Nakoľko všetky súčasné prístroje ďalekohľadu majú svoju vlastnú korekčnú optiku, COSTAR sa stal nepotrebným. Po demontáži ho uložili do schránky v nákladovom priestore Atlantisu, aby mohol byť prepravený na prevoz na Zem. Na jeho miesto bol namontovaný spektrograf COS (Cosmic Origins Spectrograph). Posledným bodom v programe výstupu bola prvá časť opravy kamery ACS (Advanced Camera for Surveys). Výstup sa skončil v čase 20:11 UT a trval 6 hodín 36 minút.
EVA-4
Štvrtý výstup uskutočnila opäť dvojica Massimino a Good. Výstup začal v čase 13:45 UT. Prvým bodom programu bola oprava spektrografu STIS (Space Telescope Imaging Spectrograph). Pri tejto operácii však nastali problémy, pretože sa nepodarilo povoliť jednu zo skrutiek držiacich na STIS madlo, ktoré bránilo otvoreniu krytu elektroniky. Massiminomu zlyhal skrutkovač a musel si ísť po náhradný do prechodovej komory. V čase 20:11 UT riadiace stredisko začalo oživovanie STIS. Pre nedostatok času už astronauti nestihli prejsť k druhej úlohe výstupu (inštalácii vonkajšej tepelnej izolácie) a v čase 21:47 UT výstup skončil. So svojou dĺžkou 8 hodín 2 minúty prekonal výstup EVA-2. Pred koncom výstupu Massimino oznámil poškodenie dlane rukavice svojho skafandru, skafander však nestratil hermetickosť.
EVA-5
Piaty a posledný výstup so začiatkom v čase 13:16 UT vykonala dvojica Grunsfeld a Feustel. Ako prvá prebehla výmena starých batérií ďalekohľadu za nové. Súbor starých batérií zaistil Feustel v transportnom kryte na nosiči nákladu. Po zatvorení a zaistení prístupových dvierok k batériám sa Grunsfeld pokúsil otvoriť prístupové dvierka k pointačnému senzoru FGC, ktorý bolo potrebné vymeniť. Narazil však pritom na problémy. Ďalšie problémy nastali pri uvoľňovaní zámku, ktorý držal starý FGC na mieste. Až o 14:46 UT sa podarilo zámok uvoľniť a starý senzor vytiahnuť. Potom astronauti vyzdvihli z nákladového priestoru nový FGC (FGS-2R) a namontovali ho do ďalekohľadu. Poslednou úlohou výstupu bola výmena starej tepelnej izolácie za novú NOBL (New Outer Blanket Layer). Novú izoláciu sa podarilo namontovať aj na tých miestach ďalekohľadu, ktoré sa nestihli obaliť izoláciou pri predchádzajúcom výstupe. Na záver Grunsfeld ešte demontoval podložku na nohy MFR (Manipulator Foot Restraint) z manipulátoru SRMS a zložil ochranný kryt zo všesmerovej antény ďalekohľadu, ktorý tam bol namontovaný počas prvého výstupu. Pri tomto úkone však Grunsfeld nechtiac vrazil do antény vakom na chrbte skafandra a odrazil v nej viečko slúžiace ako tepelná izolácia. Ako náhradu zaň preto riadiace stredisko rozhodlo vrátiť kryt na anténu. Výstup skončil v čase 19:22 UT a trval 7 hodín 2 minúty.
Vypustenie HST
Nasledujúci deň sa začali prípravy na odpojenie ďalekohľadu od raketoplánu. Massimino a Good boli pripravení vystúpiť do otvoreného priestoru v prípade, že by nastali problémy s odpájaním ďalekohľadu, ktoré by si vyžadovali zásah astronautov. Ďalekohľad bol však bezproblémovo vypustený 19. mája 2009. Najprv ho manipulátor RMS vyzdvihol nad nákladový priestor, potom sa otvoril hlavný poklop zrkadla. Odpojenie ďalekohľadu sa odložilo o niekoľko minút kvôli lepšiemu komunikačnému spojeniu. K uvoľneniu Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu došlo v čase 14:57 SELČ. Atlantis potom vykonal úhybný manéver a pohotovosť pre núdzový výstup do vesmíru skončila.
Priebeh letu po odpojení od ďalekohľadu
Po druhom separačnom manévri vykonal raketoplán motormi OMS ešte manéver na zníženie perigea. Posádka potom manipulačným ramenom opäť vyzdvihla z nákladového priestoru predlžovaciu tyč s prístrojmi OBSS a znova začala kontrola celistvosti tepelnej ochrany stroja. Prieskum neukázal žiadne poškodenia.
John O’Shea
John Francis O'Shea (* 30. apríl 1981, Waterford, Írsko) je profesionálny futbalista, momentálne hrajúci za Sunderland AFC a Írsku reprezentáciu. Je považovaný za jedného z najvšestrannejších hráčov v Premier League, hrával skoro na všetkých postoch, vrátane na poste brankára v posledných minútach zápasu proti Tottenhaum Hotspur.
STS-125
Ďalekohľad po oprave
Takmer mesiac po oprave ďalekohľadu zlyhal novovymenený počítač SI C&DHU (Science Instrument Command and Data Handling Unit). Technici ho uviedli opäť do chodu hardvérovým reštartom a nasledujúceho dňa sa podarilo obnoviť jeho normálne funkcie.
Po odlete raketoplánu prebiehali niekoľko nasledujúcich týždňov kontroly a kalibrácie ďalekohľadu. V júli 2009 sa však tieto testy prerušili a Matt Mountain, riaditeľ Space Telescope Science Institute v Baltimore, pridelil pozorovací čas tímu astronómov, ktorí chceli skúmať novovytvorenú tmavú škvrnu na Jupiteri. Táto škvrna vznikla pravdepodobne po dopade kométy do atmosféry tejto planéty. Nová kamera WFC3, napriek tomu, že v tom čase ešte nebola celkom kalibrovaná, urobila detailné snímky tejto škvrny.
John O’Shea
Manchester United
O'Shea podpísal profesionálnu zmluvu s Manchestrom United v 17. rokoch a svoj profesionálny debut si odkrútil v roku 1999 v Ligovom pohári proti Aston Ville vo Villa Parku pri prehre 0:3.
V sezóne 2003-04 sa museli United zaobísť bez suspendovaného Ria Ferdinanda, potom čo sa v januári nedostavil na dopingovú kontrolu a O'Shea ho tak musel nahradiť na stopérskom poste. Pomohol tak United získať FA Cupe po finálovej výhre 3:0 nad Millwallom.
V sezóne 2004-05 nemal práve najlepšiu formu a bol spájaný s prestupom do Newcastlu alebo Liverpoolu. Svetlým zábleskom v nepodarenej sezóne bolo víťazstvo 4:2 na pôde Arsenalu pri ktorom strelil O'Shea štvrtý gól United priamo zo stredu šestnástky.
4. februára 2007, počas ligového zápasu s Tottenhamom, O'Shea nahradil v bráne United brankára Edwina van der Sara potom čo si Edwin zlomil nos a Manchester mal vyčerpané všetky striedania. V posledných minútach zápasu, zabránil v strelení gólu svojmu reprezentačnému spoluhráčovi Robbie Keanovi. Po tejto udalosti skandovali fanúšikovia na jeho počesť slová "írska jednotka".
O mesiac neskôr si získal ďalších fanúšikov potom, čo v nadstavenom čase strelil víťazný gól na Anfield Road Liverpoolu, keď predtým vystriedal Wayna Rooneyho. Tento gól bol veľmi dôležitý na ceste za titulom v Premier League. Svoj tím tiež zachránil na konci sezóny proti Evertonu pri výhre 4:2, keď poslal do siete loptu vyrazenú brankárom po rohovom kope Ryana Giggsa. To bol azda rozhodujúci gól sezóny, keďže Chelsea vtedy remizovala s Boltonom a nedokázala sa už vrátiť do hry o titul. Ďalší gól strelil pri prehre 2:1 proti Portsmouthu v období, keď United mali veľa zranených a O'Shea ako univerzál hral na stopérskom poste. V tejto sezóne mal presnosť striel 100% a 80% jeho striel skončilo gólom.
Počas sezóny 2007-08 hral O'Shea v útoku počas zdravotných problémov ostatných hráčov. Potom čo nastúpil v útoku, hral v Manchestri United už na všetkých postoch. 23. novembra 2007 predĺžil O'Shea zmluvu s Manchestrom do roku 2012. V priebehu sezóny naskočil O'Shea do zápasu veľakrát z lavičky a bol tak dôležitým hráčom k ceste za Európskym double. V 4. kole Ligového pohára, pri prehre 0:2 s Coventry City, mal O'Shea po prvýkrát kapitánsku pásku na svojej ruke.
V priebehu sezóny 2008-09 sa stal O'Shea prvou voľbou na post pravého obrancu pri zranení Garyho Nevilla a Wesa Browna. 20. januára 2009 strelil svoj prvý gól v sezóne proti Derby County v odvete semifinále Ligového pohára. O'Shea nastúpil v základnej zostave vo finále Ligového pohára proti Tottenhamu a bol vystriedaný Nemanjom Vidičom v 76. minúte zápasu. United vyhrali 4:1 na penalty. 29. apríla 2009 strelil jediný gól v prvom zápase semifinále Ligy majstrov proti Arsenalu. United nakoniec v súčte oboch zápasov vyhrali 4:1. 20. mája 2009, 7 dní pred finále Ligy majstrov, O'Shea povedal že chce hrať vo finále, hlavne potom čo v minulej sezóne presedel finále na lavičke náhradníkov. Nakoniec odohral celý zápas, ale zápas United prehrali 0-2 proti Barcelone.
O'Shea nastúpil na svoj 350 zápas ako kapitán tímu hneď prvý zápas sezóny 2009-10 proti Birminghamu. V zápase chcel zaznamenal gól po viac ako dvoch rokoch, ale podarilo sa mu to až 29. septembra 2009 v zápase proti Stoke City.
Sunderland
Dňa 7. júla 2011 podpísal O'Shea štvorročnú zmluvu s Sunderlandom, ktorý vedie bývalý kapitán Manchestru United Steve Bruce.
Klubové
''Zápasy hrané ku 8. máju 2011''
499 Venusia
499 Venusia je planétka s priemerom 85 km, ktorú objavil M. F. Wolf 24. decembra 1902.
Chotěšov (okres Litoměřice)
Chotěšov je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 490 obyvateľov, z toho 267 mužov a 223 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,8 roka (muži 44,2 roka, ženy 43,4 roka).
Recy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2654 Ristenpart
2654 Ristenpart je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil Carlos Torres, S. Cofré 18. júla 1968.
Pavel Grolmus
Pavel Grolmus (* 2. máj 1959 – † 22. máj 1996) je prostredný zo slovenskej súrodeneckej trojice známych kulturistov. Jeho starším bratom je Peter (1955-1996), mladším Jozef (*1961).
Potom sa z kulturistiky vytratil, začiatkom roka 1996 však ohlásil návrat. Požiadal o profesionálnu licenciu IFBB a plánoval štarty na súťažiach Grand Prix.
Popritom sa venoval spolu s bratom Petrom vymáhaniu pohľadávok. 22. mája 1996 bol videný naposledy, spolu s Petrom sa stal obeťou vraždy. Ich telá boli objavené až po desiatich rokoch - v máji 2006 neďaleko Brezna.
NGC 4628
NGC 4628 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. marca 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Daippos z Krotónu
Daippos (Daippos) bol olympijský víťaz v boxe v roku 672 pred Kr.
Daippos z Krotónu si na 27. olympijských hrách v roku 672 vybojoval víťazstvo v boxe a stal sa tak prvým olympijským víťazom zo západného Grécka. Box (pygmé) zaradili do olympijského programu na 23. hrách v roku 688 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.
Tanana (rieka)
náhľad|Tok rieky Tanana Tanana je severoamerická rieka dlhá, ľavý prítok Yukonu. Pramení vo Vrangelových horách v blízkosti hranice s kanadským Yukonom a pokračuje severozápadným smerom štátom Aljaška v USA. Plocha povodia je a priemerný prietok v ústí /s.
Vodný režim je snehovo-dažďový a najvyššie vodné stavy rieka dosahuje od júna do augusta. Zamŕza zväčša od októbra do mája, kedy je vylúčená vodná doprava, realizovaná na dolných rieky.
Aunat
Aunat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 42 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alexander Kneppo
Alexander Kneppo (* 27. september 1877, Banská Bystrica-Radvaň) bol právnik.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na hospodárskej škole, neskôr právo na univerzite v Budapešti. Pracoval ako bankový úradník na rozličných miestach Uhorska, v roku 1913 na Ministerstve financií v Budapešti, v roku 1921 bol ministerský radca, v období 1929-1932 člen Fiškálnej komisie Spoločnosti národov v Ženeve, v roku 1932 ministerský sekčný šéf v Budapešti.
Zúčastnil sa na príprave uhorského zákona o priamej dani a vojnových exekučných výnosov. Po roku 1918 zástupca Maďarska na rokovaniach o zahraničných daňových veciach. Je autor príručiek o peňažníctve a práve, spoluautor lexikónov.
Antihmota
thumb|Obrovský oblak antihmoty rozprestierajúci sa 3000 ly nad [[jadro Galaxie|jadrom Galaxie. Snímka vznikla na základe pozorovaní orbitálneho observatória Compton GRO. Tento oblak antihmoty je príkladom zriedkavého výskytu väčšieho množstva antihmoty vo vesmíre. Antihmota spravidla nemá dlhú životnosť, pretože rýchlo anihiluje s časticami koinohmoty.]]
Častice antihmoty majú opačný elektrický náboj než častice hmoty, pričom hmotnosť a spin sú rovnaké. Vplyv napr. gravitácie je rovnaký ako u bežnej hmoty. Hmotu aj antihmotu radíme k žiarivej hmote, pretože je schopná vyžarovať (aj odrážať) elektromagnetické žiarenie. Pri stretnutí hmoty s antihmotou môžu nastať dve rôzne udalosti. Môže dôjsť k pružnému (elektrickému) rozptylu, pri ktorom sa obe častice rozptýlia rôznymi smermi. V druhom prípade dôjde k nepružnému rozptylu: Vzniká častica zvaná mezón. Táto častica je veľmi nestabilná a existuje len zlomok sekundy, kým nedôjde k anihilácii. Anihilácia je proces, pri ktorom obe formy hmoty zaniknú a premenia sa na iné formy energie (častice poľa, typicky napr. fotóny) v súlade s rovnicou E = mc², alebo vzniknú častice hmoty a antihmoty identické s pôvodným párom.