cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bystrý potok (prítok Mútňanky)
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na severozápad, výrazným oblúkom prehnutým na sever sa postupne stáča na juhozápad a zľava priberá päť prítokov zo západných svahov Pilska. Následne pokračuje severojužným smerom Bystrou dolinou, sprava priberá dva krátke prítoky zo severovýchodného svahu Minčola (1 272,8 m n. m.), zľava najprv dva prítoky z juhozápadného svahu Pilska a potom prítok zo západného svahu Mechov (1 479,0 m n. m.). Ďalej priberá svoj najvýznamnejší prítok, Furandovský potok, zľava, potom ešte krátky ľavostranný prítok prameniaci severne od kóty 1 010,0 m a stáča sa juhozápadným smerom. Severozápadne od obce Mútne ústi v nadmorskej výške cca 811 m n. m. do Mútňanky.
Konrád
Konrád môže byť:
Nocká kultúra
thumb|Mapa thumb|Soška kultúry Nok Nocká kultúra alebo (kultúra) Nok  je jedna z najstarších kultúr ranej železnej doby v Afrike datovaná do obdobia 900 pred Kr. – 200 pred Kr. Je známa nálezmi terakotovych plastík. Rozšírila sa v rozsiahlych oblastiach strednej Nigérie severne od rieky Nigeru a Benue.
Devón
Devón je názov geologickej periódy paleozoika, ktorá trvala približne v období pred 416 až 359 miliónmi rokov. Predchádzala mu perióda silúr a po jeho skončení nasledoval karbón.
Pomenovanie pochádza z názvu juhoanglického grófstva Devonshire. Devón vymedzili anglickí geológovia Roderick Murchison a Adam Sedgwick v roku 1839.
Členenie
Spodná hranica je definovaná na základe stratotypu na vrchu Klonk pri českej obci Suchomasty.
Geografické a geologické pomery
Perióda devónu bola tektonicky aktívna. Laurázia a Gondwana sa v tej dobe priblížili blízko seba. Euramerika (alebo tiež Laurussia, či kontinent Old Red) vznikol kolíziou Laurentie a Baltiky. Euramerika sa dostala do oblasti obratníka Kozorožca, kde sa v dôsledku prirodzeného prúdenia vetrov hromadí suchý vzduch, čo má za následok vznik púští. V devónskych púšťach Eurameriky prebiehala intenzívna erózia vysokých kaledónskych pohorí. Odnosom a opätovným usadzovaním týchto zvetralín vznikala formácia pieskovcov Old Red. Ich červené sfarbenie bolo spôsobené oxidáciou železa z vyplaveného hematitu, dej zvlášť typický pre suché a teplé oblasti.
Pri rovníku sa začal formovať zrážkou Eurameriky a Gondwany nový superkontinet Pangea. Zrážku platní sprevádzalo hercýnske vrásnenie (niekedy označované ako varíske). Stláčaním severoamerickej (laurentia) a európskej (baltika) tektonickej platne pokračujúcim kaledónskym vrásnením zo silúru, vznikla severná časť Appalačských vrchov, pohoria na Britských ostrovoch, Grónsku a v Škandinávii. Na západnom pobreží Eurameriky (tzv. laurusie) prebehlo Antlerské vrásnenie. Gondwana na juhu Pangey zostala relatívne nezmenená.
Obrovská Panthalassa pokrývala zvyšok planéty. Morská hladina bola pomerne vysoká a stále bolo zaliatej veľa pevninskej kôry, tieto plytké oblasti boli plné života. V teplých oblastiach sa tu rozvíjali rífové organizmy, najmä koraly. Menšími oceánmi boli Paleotethys, Prototethys, Rheický oceán a Uralský oceán, ktorý sa v karbóne až perme kolíziou Sibíri a Baltiky uzavrel.
Život v devóne
thumb|right|[[Fosília|Skamenelina devónskeho trilobita Ductina vietnamica, nájdená v provincii Hunan v Číne.]]
Flóra
V spodnom devóne (pravdepodobne však už aj v silúre) začína proces obsadzovania súše rastlinami. Prvé rastliny žili na pobreží, pričom pravdepodobne ležali na zemi. Vyvinula sa však u nich kutikula, ktorá chránila ich pokožku pred vysušením. Neskôr sa objavili prvé vzpriamené rastliny pripevnené o podklad drobnými výčnelkami zo stonky (rizoidy), zatiaľ však boli bez listov. Typické sú rody Rhynia, Psilophyton, Taeniocrada, Asteroxylon a Zosterophylum.
Vo vrchnom devóne sa flóra rýchlo vyvíja, čo nazývame aj Devónska explózia. Hlavný pokrok bol vznik listov. Rastliny sa postupne oslobodzujú z vodného prostredia a sťahujú hlbšie do vnútrozemia. Vznikajú prvé plavúne (Lycopodiophyta), prasličky (Equisetophyta) a paprade (Polypodiophyta). Okrem nich sa objavil Archaeopteris, prvý predchodca nahosemenných rastlín (Progymnospermopsida) s drevnatou štruktúrou kmeňa. Objavila sa aj nová vývojová vetva zelených rias chary (Charophyta).
1955
Narodenia
thumb|upright|[[Kevin Costner (* 18. január)]] thumb|upright|[[Nicolas Sarkozy (* 28. január)]] thumb|upright|[[Mikuláš Dzurinda (* 4. február)]] thumb|upright|[[Alain Prost (* 24. február)]] thumb|upright|[[Ornella Muti (* 9. marec)]] thumb|upright|[[Bruce Willis (* 19. marec)]] thumb|upright|[[Michel Platini (* 21. jún)]] thumb|upright|[[Isabelle Adjani (* 27. jún)]] thumb|upright|[[Bill Gates (* 28. október)]] thumb|upright|[[Whoopi Goldberg (* 13. november)]]
Devón
Fauna
Po veľkom vymieraní organizmov, ktoré prebehlo na rozhraní silúru a devónu, nijak výrazné zmeny medzi živočíchmi neprebiehali. Pokračovalo vymieranie graptolitov, vývoj ramenonožcov (Brachiopoda) a hlavonožcov (Cephalopoda). V plytkých teplých moriach sa dobre darilo koralom, posledný rozkvet zastihol aj trilobity. Rozvíjali sa aj prvoky: mrežovce (Radiolaria) aj dierkavce (Feraminifera). Objavili sa lalokoplutvé ryby (Crossopterigii), ktoré boli pravdepodobne predchodcami štvornožcov, ktoré neskôr prenikli na súš. Veľmi významné bolo tiež objavenie sa hmyzu.
1955
Úmrtia
thumb|upright|[[Alexander Fleming († 11. marec)]] thumb|upright|[[Albert Einstein († 18. apríl)]] upright|thumb|[[James Dean († 30. september)]]
Zväz
Zväz (do mája 1968 písané sväz ) môže byť:
3130 Hillary
3130 Hillary je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 20. decembra 1981.
From Our Hands
Biografia
Skupina odohrala svoj prvý koncert v Ostrave v januári 2008. Prakticky okamžite sa chalani pustili do nahrávania debutového CD. Po nahratí skladby „Ransom“ a následnom uvedení singla na myspace profile kapely prichádza prvý úspech v podobe ponuky spoločného koncertu s newyorskou legendou From Autumn To Ashes v pražskom Rock Caffé. Popri častom koncertovaní a vystriedaní viacerých slovenských nahrávacích štúdií sa kapela rozhoduje nahrať si svoj debut svojpomocne a vydať na vlastné náklady. V tejto dobe vzniká aj hit „With No Excuses“, ktorý sa stáva aj súčasťou reklamnej kampane spoločnosti T-Mobile. V októbri 2008 kapela odohráva ďalší z koncertov po boku kapely August Burns Red. Hneď začiatkom roku 2009 kapela predskakuje Iné Kafe pred vypredanou incheba arénou v Prahe. Na jar podpisujú zmluvu na 4 albumy s českým labelom Xproduction a nasleduje prvé turné spolu s kapelou Sunshine.
Začiatkom leta vychádza album Buildings Fall, ktoré obsahuje aj videoklip k piesni „Let It Burn“. V lete roku 2009 si From Our Hands zahrali na množstve festivalov, vrátane tých najväčších v Česku aj na Slovensku. Za všetky treba spomenúť festival Rock For People, kde From Our Hands hrali pred trojtisícovou kulisou. Jeseň sa celá niesla v znamení častého koncertovania kapely a dodatočných krstov v pražskom klube Abaton a v preplnenom bratislavskom klube Randal.
Konrád I.
Konrád I. môže byť:
Routier
Routier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 254 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nomenklatúra
Nomenklatúra (lat.) môže byť:
KR-völlur
KR-völlur je futbalový štadión v Reykjavíku, na Islande. Od roku 1984 na štadióne svoje domáce zápasy hrá futbalový klub KR Reykjavík.
Kapacita štadióna je 2 700 miest z čoho je 1 550 miest na sedenie.
náhľad|Hráči [[Knattspyrnufélag Reykjavíkur|KR Reykjavík nastupujú na zápas na domácom štadióne.]]
Kunratice (okres Liberec)
Kunratice je obec v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 396 obyvateľov, z toho 214 mužov a 182 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 40,3 roka, ženy 41,0 roka).
Agorizmus
Agorizmus je politická filozofia, ktorej cieľom je podporovať vytvorenie bezštátnej spoločnosti založenej na dobrovoľnej výmene. Ide o revolučný smer libertariánskeho anarchizmu. Princípy agorizmu zhrnul začiatkom 80. rokov Kanaďan Samuel Edward Konkin III (SEK3) vo svojom diele Nový libertariánsky manifest. Agoristická filozofia rozoberá najmä stratégiu pre dosiahnutie slobodnej (bezštátnej) a decentralizovanej spoločnosti. Konkin (a iní) skúmal možnosti súkromnej iniciatívy (podnikania, organizovania) a vytvárania alternatívnych štruktúr hospodárstva (súkromná ochrana, neštátne súdy) v oblastiach tzv. šedej a čiernej ekonomiky, ktorá by časom mohla nahradiť a vytlačiť štátny monopol. Agoristi uznávajú princípy trhovej ekonomiky, ale zároveň, na rozdiel od iných libertariánskych prúdov, kritizujú veľké korporácie a dnešnú podobu kapitalizmu. Okrem teoretických prác sa agoristi často podieľajú aj na konkrétnych pro-agoristických aktivitách, väčšinou na lokálnej či mestskej úrovni (najmä v USA).
Agorizmus má korene v európskom humanizme, klasickom liberalizme, americkom libertarianizme, individualistickom anarchizme (anarchokapitalizme) a v niektorých ľavicových anarchistických smeroch. Zástancovia tejto filozofie odmietajú angažovanie v politike a účasť na voľbách. Rozdiel medzi agorizmom a anarchokapitalizmom je ten, že agoristi odmietajú politický vznik voľného trhu (pomocou volieb), na rozdiel od anarchokapitalistov, ktorí pripúšťajú aj politickú cestu. V súčasnosti sa agorizmus dostáva do povedomia verejnosti v súvislosti s narastajúcim záujmom o kryptomarkety a internetové digitálne meny, akými sú Bitcoin, Litecoin a iné.
NGC 4940
NGC 4940 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. marca 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Chatonrupt-Sommermont
Chatonrupt-Sommermont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam literárnych článkov/W
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 58 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
wa
Wacław Sierpiński - Wadí’ Sa’áda - Walden alebo život v lese - Walt Whitman - Walter Benjamin - Walter Dubislav - Walter Lippmann - Walter Raleigh - Walter Rudin - Walter Scott - Walter Tevis - Walther von der Vogelweide - Wang Meng - Waris Dirieová - Washington Irving - WaterBug - Wawrzyniec Żuławski
we
Wen-sin tiao-lung - Western
wh
What's Welsh for Zen: The Autobiography of John Cale - Whitney Houstonová
wi
Wiener Entomologische Monatschrift - Wilfried Wieck - Wilhelm Busch (farár) - Wilhelm Grimm - Wilhelm Raabe - Wilkie Collins - Willard Gibbs - William Allingham - William Auld - William Blake - William Butler Yeats - William Carlos Williams - William Faulkner - William Gibson - William Golding - William Heinesen - William Makepeace Thackeray - William Morris - William S. Burroughs - William Saroyan - William Shakespeare - William Somerset Maugham - William Steig - William Styron - William Wordsworth - Wincenty Kadłubek - Wisława Szymborská - Wist
wl
Wladyslaw Szpilman
wł
Władysław Reymont - Władysław Tarnowski
wo
Wojciech Jagielski - Wole Soyinka - Wolfgang Baumroth - Wolfgang Hohlbein - Women (kniha) - Woody Allen
911 Agamemnon
911 Agamemnon je planétka s priemerom 174 km, ktorú objavil K. Reinmuth 19. marca 1919.
Ortaffa
Ortaffa je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Otokar Fischer
Prof. PhDr. Otokar Fischer (* 20. máj 1883, Kolín - † 12. marec 1938, Praha) bol český literárny historik a profesor germanistiky na Karlovej univerzite, divadelný kritik, teoretik a historik, prekladateľ, dramaturg, básnik a dramatik.
Život
Pochádzal z českej židovskej rodiny. . V rodnom Kolíne vyštudoval gymnázium a po maturite sa zapísal na filozofickú fakultu českej i nemeckej univerzity v Prahe, kde študoval germanistiku. V Berlíne získal roku 1905 doktorát a nastúpil do Univerzitnej knižnice v Prahe. V roku 1909 sa stal docentom, v roku 1917 na Karlovej univerzite v Prahe mimoriadnym profesorom dejín nemeckej literatúry a od roku 1927 bol tu riadnym profesorom. Ako odborník bol pozývaný často do zahraničia, na vedecké kongresy a rôzne prednášky. Bol rozhodným antifašistom a v 30. rokoch sa zapojil do protifašistického hnutia. Jeho literárna činnosť a zásluhy vo vednom odbore dejín nemeckej literatúry boli ocenené členstvom v Kráľovskej českej spoločnosti náuk (mimoriadny člen od 7. januára 1920) a Českej akadémii vied a umení, ktorej riadnym členom sa stal 29. novembra 1933 (mimoriadnym od 26. novembra 1924).
Furandovský potok
Furandovský potok je potok na hornej Orave, v severozápadnej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Bystrého potoka, meria 2,4 km a je tokom VI. rádu.
Otokar Fischer
Život
Jeho celoživotným záujmom bolo divadlo. Už od roku 1907 pôsobil ako divadelný referent v celej rade novín a časopisov (napr.Národní listy (5. 1. 1915 - 17. 1. 1923, s prestávkou 20. 1. 1917 - 21. 10. 1917), Přehled, Česká revue, Cesta, Kritika, Právo lidu, Lidové noviny, Prager Presse, a i.) a po roku 1920 i krátko spoluredigoval časopis Jeviště. V jednej sezóne (1911/12) pred vojnou bol dramaturgom činohry Národného divadla, ale z funkcie odstúpil po deviatich mesiacoch pre zásadné programové nezhody s vedením divadla. Stal sa historikom prvého štyridsaťročia Národného divadla a ako znalec tejto problematiky si vydobyl značnú autoritu, takže v roku 1935 po smrti K. H. Hilara bol vybraný ako jeho nástupca vo funkcii šéfa činohry. Túto funkciu vykonával potom až do svojej smrti. Jeho dramaturgickým prínosom bolo zvýšenie počtu a kvality uvádzanej pôvodnej tvorby (napr. Čapek, Konrád, Tetauer) a rozšírenie výberu klasických domácich i svetových autorov s dielmi nadčasového obsahu (napr. Tyl: Kutnohorští havíři; Jirásek: Gero; Puškin: Boris Godunov, a i.). Za Fischerovho vedenia činohry našiel široké uplatnenie režisér Karel Dostal, ktorý mu bol generačne aj svetonázorovo najbližším a vykonával aj funkciu zástupcu šéfa činohry, tak mladý režisér Jiří Frejka a pohostinsky prizvaný a neskôr angažovaný režisér Aleš Podhorský z Brna.
Furandovský potok
Prameň
Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Pilsko, na juhozápadnom svahu Mechov (1 479,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 420 m n. m.
Opis toku
Na hornom toku tečie juhozápadným smerom, následne sa stáča severojužným smerom a v lokalite Furandová priberá dva krátke ľavostranné prítoky. Napokon sa stáča opäť na juhozápad a severne od Mútňanskej Píly ústi v nadmorskej výške cca 887 m n. m. do Bystrého potoka.
Otokar Fischer
Život
Zomrel v divadle na srdcový infarkt potom, čo sa dozvedel o tzv. anšluse (anexii) Rakúska hitlerovským Nemeckom.
Významná bola jeho činnosť prekladateľská (nemčina, angličtina, francúzština, flámčina, ruština a španielčina). Už počas svojho života bol považovaný za jedného z najvýznamnejších prekladateľov významných diel západnej literatúry. Jeho jazyk sa vyznačoval bohatstvom, veľkoleposťou, ale zároveň zrozumiteľnosťou. Prekladal napríklad diela Williama Shakespeara, Rudyarda Kiplinga, Molièra, Françoisa Villona, Heinricha Heina a ďalších. Jeho najvýznamnejším dielom bol preklad Goetheho Fausta, tento prevod je doteraz považovaný za definitívnu verziu tohto klasického diela. .
So svojou druhou manželkou, maliarkou Vlastou (roz. Vostřebalovou) mal syna Otokara, s treťou manželkou Blaženou (roz.Plecháčovou) mal tri dcéry: Jitku, Evu a Rut.
Federico Barocci
Federico Barocci, vlastným menom Federico Fiori, známy aj ako Baroccio, Barozzi, Fiori da Urbino (* 1528, Urbino, Taliansko – † 30. september 1612, tamtiež) bol taliansky maliar a rytec.
Životopis
Narodil sa v rodine sochára Ambrogia Barocciho, od ktorého dostal aj prvé maliarske vzdelanie. Neskôr študoval u francúzskeho maliara Melozzia da Forlì a neskôr u Battistu Franca. V roku 1548 sa presťahoval do Ríma v Taliansku, kde sa venoval najmä kopírovaniu Raffaelových diel. Slávu si však získal až po návrate do rodného Urbina, kde ho očarili diela Antonia da Correggia, vďaka čomu sa stal jeho vynikajúcim následníkom. V roku 1560 sa znovu vybral do Ríma, tentoraz už ako pomerne známy maliar, a tam dostal spolu s Federicom Zuccarim ponuku vyzdobiť maľbami niektoré miestnosti vatikánskeho Belvedera, no pre náhle ochorenie túto prácu nedokončil.
Obeh
Obeh (o fyzickom pohybe plynov či kvapalín aj cirkulácia) je pohyb s návratom k počiatku dráhy alebo k počiatočnému stavu, pozri napríklad obeh Zeme, krvný obeh (cirkulácia krvi), obeh kapitálu, obeh vody v prírode (cirkulácia vody v prírode), cirkulácia vzduchu (obeh vzduchu), všeobecná cirkulácia atmosféry
Obeh je postupný prechod veci/javu od jednotlivca k jednotlivcovi; používanie (najmä platidiel a cenín) v istom spoločenskom okruhu, pozri napríklad obeh peňazí, tovarový obeh
Tano
Tano môže byť:
Manchester Monarchs
Manchester Monarchs je hokejový tím, ktorý hrá svoje zápasy v AHL. Svoje domáce zápasy hrajú v Manchestri v americkom štate New Hampshire. Je to farma klubu NHL Los Angeles Kings. Klub bol založený v roku 2001. Ich generálnym manažérom je bývalý brankár NHL Ron Hextall.
Klubový rekord v počte gólov za jednu sezónu drží útočník Mike Cammalleri. V sezóne 2006/07 nastupoval za klub aj Alexandre Daigle, jednotka dratfu z roku 1993, historicky prvý japonský brankár NHL Yutaka Fukufuji a skúsený ruský obranca, držiteľ dvoch Stanley Cupov Oleg Tverdovsky.
Karel Konrád (kňaz)
Karel Konrád (* 25. november 1842, České Budějovice – † 3. november 1894, Praha) bol český katolícky kňaz, redemptorista, odborný publicista a historik zaoberajúci sa predovšetkým históriou českej duchovnej hudby.
V rokoch 1870 – 1893 bol katechéta na gymnáziu v Tábore, zároveň bol biskupský notár. Založil v Tábore Cyrilskou jednotu. Na sklonku života sa presídlil do Prahy, kde ďalej učil ako katechéta na gymnáziách. Tam tiež zomrel.
Napísal veľký počet štúdií a článkov o chorále, o cirkevných skladbách, najmä o starej českej duchovnej piesni. Jeho najvýznamnejším dielom sú Dějiny posvátného zpěvu staročeského, okrem toho bol autorom učebnice liturgie pre nižšie triedy stredných škôl.
3131 Mason-Dixon
3131 Mason-Dixon je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 24. januára 1982.
Spiennes
Spiennes je obec, ktorá sa nachádza v belgickej provincii Hennegavsko blízko mesta Mons.
Obec je všeobecne známa najmä vďaka svojmu nálezisku neolititických pazúrikov. Pazúriky boli ťažené v baniach, ktoré sa rozkladajú na ploche a svojou veľkosťou patrí k najväčším a najstarším starovekým baniam v Európe. Časom sa v baniach zachovali aj rôzne technologické postupy získavania pazúrikov. Využívané boli už 4000 rokov pred Kr. a boli objavené až v 19. storočí pri stavbe železnice. V roku 2000 boli pazúrikové bane zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
1945
Narodenia
thumb|upright|[[Rod Stewart (* 10. január)]] thumb|upright|[[Ladislav Štaidl (* 10. marec)]] thumb|upright|[[Fedor Gál (* 20. marec)]] thumb|upright|[[Eric Clapton (* 30. marec)]] thumb|upright|[[Aun Schan Su Ťij (* 19. jún)]] thumb|upright|[[Helen Mirrenová (* 26. júl)]] thumb|upright|[[Franz Beckenbauer (* 8. september)]] thumb|upright|[[Daniel Ortega (* 11. november)]] thumb|upright|[[Bette Midler (* 1. december)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Franklin Delano Roosevelt|F. D. Roosevelt († 12. apríl)]] thumb|upright|[[Paul Valéry († 20. júl)]] thumb|upright|[[Béla Bartók († 26. september)]] thumb|upright|[[George S. Patton († 21. december)]] thumb|upright|[[Janko Jesenský († 27. december)]]
Saze (francúzska obec)
Saze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
19. marec
Narodenia
thumb|upright|[[Bruce Willis (* 1955)]] thumb|upright|[[Ivan Ljubičić (* 1979)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Arthur C. Clarke († 2008)]]
Konrád II.
Konrád II. môže byť:
Jozef Martinček
Jozef Martinček (* 15. august 1855, Varín – † 13. február 1937, Syracuse) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a kultúrny pracovník.
Životopis
V Banskej Bystrici študoval teológiu, roku 1879 vysvätený za kňaza. Ako rímskokatolícky kňaz pôsobil na rôznych miestach Slovenska o. i. aj v Banskej Bystrici. V roku 1904 emigroval do USA. Organizátor kultúrneho, cirkevného a spoločenského života amerických Slovákov. Počas 1. svetovej vojny účastník československého zahraničného odboja, signatár Slovenskej ligy v Amerike o práve na sebaurčenie slovenského národa.
Lažany (okres Liberec)
Lažany sú obec v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 232 obyvateľov, z toho 105 mužov a 127 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 39,2 roka, ženy 36,9 roka).
Rouvenac
Rouvenac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
912 Maritima
912 Maritima je planétka s priemerom 86 km, ktorú objavil A. Schwassmann 27. apríla 1919.
Chaudenay (Haute-Marne)
Chaudenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hoboken (New Jersey)
Hoboken je mesto v Hudson County v americkom štáte New Jersey. Nachádza sa na západnom brehu Hudson River oproti Manhattanu. Má rozlohu 5,2 km² a žije tu 50 005 obyvateľov (2010). Je jednou zo súčastí aglomerácie New Yorku.
3132 Landgraf
3132 Landgraf je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavila fínska astronómka Liisi Oterma 29. novembra 1940.
Osséja
Osséja je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Silúr
Silúr (podľa keltského kmeňa Silúrov) je perióda paleozoika, v poradí tretia po ordoviku. Po nej nasledoval devón. Začal sa pred 443 miliónmi rokov a skončil pred 419 miliónmi rokov.
Geografické a geologické pomery
Podobne ako v predošlom ordoviku spočiatku pretrvávalo rozširovanie – transgresia mora. Počas silúru sa južný superkontinent Gondwana ďalej pohyboval na juh, rozsah jej zaľadnenia sa však v porovnaní s predošlým obdobím mierne zmenšil. Od Gondwany sa odtrhla platňa budúcej južnej Európy, ktorá začala driftovať na sever k Baltike. Severné kratogény sa začali spájať do kontinentu Euramerika (Kontinent Old red). Zrážkou Európskej a Severoamerickej platne zanikol oceán Iapetus. Prebehla tak posledná fáza kaledónskeho vrásnenia, ktorú na veľa miestach sprevádzal prevažne bázický vulkanizmus. Rozsiahle oblasti Európy aj Severnej Ameriky však zostali naďalej zaliate morom a mohla tu v plnej miere prebiehať sedimentácia vápencov, graptolitových, ílovitých a kremitých bridlíc. Kaledónske vrásnenie vybudovalo pohoria, ktorých zvyšky možno dnes nájsť v americkom štáte New York a rôznych častiach Európy: v Nórsku a Grónsku. Rovnaké horniny v týchto pohoriach sú dôkazmi, že tieto oblasti kedysi tvorili súčasť jedného horského celku. V Európe boli počas silúru vynorené okrem kaledónskych horstiev aj oblasti ruskej tabule. To či boli vynorené aj ďalšie oblasti nemožno presne preukázať.
Koncom silúru v dôsledku zmien klímy a rozloženia pevnín nastal ústup – regresia mora. Hladina morí poklesla a vytvorili sa tak podmienky pre vznik evaporitov napr. v Severnej Amerike, kde sedimentačné panvy týchto usadenín siahajú od Michiganu do Západnej Virgínie. Koniec silúru bol vymedzedný na přídolského súvrstvia v barrandiéne v Česku. Je typický s rôznymi druhmi karbonátových sedimentov, najmä vápencami.
Obrovský oceán Panthalassa zalieval väčšiu časť severnej pologule. Ďalšími menšími oceánmi boli Prototethys, Paleotethys, Rheický oceán, a zvyšok oceánu Iapetus, ktorý sa nachádzal medzi Avaloniou a Laurentiou a nedávno vzniknutý Uralský oceán.
Podnebie
Počas tohto obdobia sa Zem dostala do dlhého teplého obdobia, vyznačujúceho sa postupom morí a zaplavovaním nižšie položených oblastí kontinentov. Silúrske ľadovce ustúpili viac na juh a koncom periódy takmer zmizli. Celosvetová klíma sa v porovnaní s predošlými obdobiami, kedy teploty výrazne kolísali, relatívne stabilizovala. Počasie v príbrežných oblastiach bolo neraz veľmi búrlivé o čom svedčia vrstvy rozbitých lastúr (tzv. lumachely).
Život v silúre
náhľad|Významné fosílie silúrskeho obdobia podľa Meyers Konversationslexikon (1885–90). Na začiatku silúru boli organizmy obmedzené stále iba na vodné prostredie. Až koncom silúru nastal prienik najprv rastlín a za nimi aj živočíchov najprv do plytkých pobrežných oblastí a neskôr celkom na súš. Na rozhraní silúru a nasledujúceho devónu sa udialo výrazné vymieranie organizmov.
Massimo Troisi
Massimo Troisi (* 19. február 1953, San Giorgio a Cremano, Taliansko – † 4. jún 1994, Rím) bol taliansky herec, scenárista, režisér a básnik.
Silúr
Flóra
Vo vrchnom silúre sa na súši objavujú prvé zložitejšie rastlinné organizmy a papraďorasty (Psilophyta) ako boli rhýnie a cooksonie. Tieto prvé rastliny boli ešte veľmi primitívne a nemali listy.
Massimo Troisi
Za film Il Postini bol nominovaný na dvoch Oscarov, za výkon v hlavnej úlohe a za adaptovaný scenár. Išlo však o nomináciu posmrtnú, Troisi zomrel na srdcový infarkt dvanásť hodín po skončení nakrúcania.
Silúr
Fauna
V moriach sa vyvinuli prvé morské šťúry pavúkovce (Arachnida), ktoré patrili k podkmeňu klepietkavce (Chelicerata). Objavujú sa prvé čeľustnaté ryby. K nim patrili jednak panciernaté ryby plakodermy, neskôr pribudli tŕňoplutvé ryby acanthodi a koncom silúru aj kostnaté ryby (Osteichthyes). Je pravdepodobné, že tieto sa vyvíjali na horných tokoch riek, pretože dané oblasti boli intenzívne erodované, čím sa vysvetľuje nedostatok nálezov postupného evolučného prechodu z primitívnejších foriem rýb. Vyvinuli sa tiež drsnokožce, ryby s chrupkovitou kostrou ako sú napríklad žraloky. Postupne vymierali graptolity, ktoré predstavovali živočíchy typické pre hlbokomorské oblasti. Pri pobrežiach sa vyskytovali trilobity, ramenonožce, mäkkýše – lastúrniky aj ulitníky.
Nová Ves (okres Liberec)
Nová Ves je obec v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 789 obyvateľov, z toho 399 mužov a 390 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 40,1 roka, ženy 39,4 roka).
Chauffourt
Chauffourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
General Electric J79
thumb|right|Motor General Electric J79 vystavený v Múzeu USAF na základni Wright-Patterson AFB v Daytone, štát Ohio General Electric J79 bol americký prúdový motor, vyvíjaný v prvej polovici 50. rokov 20. storočia ako nová pohonná jednotka pre novú generáciu bojových lietadiel. Prvýkrát bol testovaný na lietajúcej skúšobni, v upravenom bombardéri Boeing B-47 Stratojet, 20. mája 1955. Prvé lietadlo poháňané motorom J79 vzlietlo vo februári 1956, išlo o predsériový Lockheed YF-104A Starfighter. Motory J79 poháňali lietadlá F-104 Starfighter, Convair B-58 Hustler, F-4 Phantom II, North American A-5 Vigilante, či IAI Kfir. Celkom bolo vyrobených viac ako 17 000 motorov J79.
Konrád (priezvisko)
Konrád je slovenské, české a maďarské priezvisko odvodené od mena Konrád. Na Slovensku je najčastejšie v Bratislave, Šamoríne a Považskej Bystrici. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Brno a Olomouc.
Známi nositelia
Pozri v článku Konrád.
Moonfog (slovenská skupina)
Moonfog je slovenská deathmetalová hudobná skupina, ktorá bol založená v roku 2000 v Považskej Bystrici Petrom Hutyrom. V súčasnej dobe je kapela veľmi aktívna a v priebehu roku 2007 absolvovala cca 200 koncertov. Koncerty okrem Slovenska prebiehali v Poľsku, Ukrajine, Maďarsku, Rakúsku, Taliansku, Španielsku, Portugalsku, Litve, Lotyšsku, Estónsku, Rusku, Švédsku, Rumunsku, Srbsku a Moldavsku.
Štefánikova hvezdáreň
náhľad|Štefánikova hvezdáreň od juhu náhľad|Štefánikova hvezdáreň od západu náhľad|Socha [[Milan Rastislav Štefánik|Milana Rastislava Štefánika]]
Štefánikova hvezdáreň v Prahe je hvezdáreň na vrchu Petřín určená širokej verejnosti a slúžiaca najmä na popularizáciu astronómie. Bola postavená a sprevádzkovaná Českou astronomickou spoločnosťou v roku 1928, v sedemdesiatych rokoch 20. storočia prešla veľkou rekonštrukciou. Od roku 1979 je hvezdáreň súčasťou Hvezdárne a planetária hl. m. Prahy (okrem hvezdárne a planetária v pražskej Stromovke tam patrí aj hvezdáreň v Ďábliciach a spoločné pracovisko s HaP v Českých Budějoviciach – Kopernikova kopula na kleťskej hvezdárni).
Hvezdáreň je otvorená každý deň v týždni okrem pondelka, od októbra do marca vo večerných hodinách (pozorovanie planét a vzdialených objektov), od apríla do septembra aj popoludní (pozorovanie Slnka) – cez víkendy celý deň. Pre verejnosť hvezdáreň organizuje množstvo prednášok a výstav, v prízemí budovy je prístupná menšia odborná knižnica. Mládež sa môže zúčastniť astronomického krúžku, starší záujemcovia dvojročného astronomického kurzu.
NGC 4942
NGC 4942 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. marca 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Jozef Martinec
Jozef Martinec (* 21. november 1901, Banská Bystrica – † 20. november 1976, Banská Bystrica) bol slovenský lekár – rádiológ.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Pracovať začal ako úradník na Riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici. Neskôr praktický lekár, od roku 1931 röntgenológ nemocnice v Banskej Bystrici. Prvý primár rádiodiagnostického oddelenia NsP KÚNZ Banská Bystrica (19541974), zaslúžil sa o vybudovanie rádiodiagnostického oddelenia. Člen výboru Slovenskej rádiologickej spoločnosti a Spolku lekárov v Banskej Bystrici. Je pochovaný na mestskom cintoríne na námestí Štefana Moyzesa v Banskej Bystrici.
Mikuláš Markus
Divízny generál Mikuláš Markus (* 27. jún 1897, Málinec – † 31. január 1967, Ružomberok) bol vojak, dôstojník armády Slovenskej republiky 1939-1945, česko-slovenský dôstojník a generál. V roku 1944 sa ako veliteľ 1. divízie Východoslovenskej armády zapojil do protifašistického odboja. Počas Slovenského národného povstania velil 4. taktickej skupine. 2. svetovú vojnu končil ako veliteľ 4. česko-slovenskej brigády 1. česko-slovenského armádneho zboru.
Mladosť
Ľudovú školu navštevoval v rodnom Málinci. V 1907 – 1916 študoval vo Vyššej štátnej reálke s vyučovacím jazykom maďarským v Kremnici
V rakúsku-uhorskej armáde
V októbri 1915 bol odvedený do armády a 15. októbra bol ako jednoročný dobrovoľník prezentovaný v 5. náhradnej rote 29. poľného jágerského práporu v Lučenci, kde bol odoslaný do Školy dôstojníkov v zálohe. V júli 1916 bol ako veliteľ čaty odoslaný na ruský front, v septembri 1917 bol ťažko ranený a až do 13. júna 1918 bol v nemocničnom ošetrení. V júni 1918 ako veliteľ útočnej roty odoslaný na taliansky front, kde zotrval do októbra 1918.
Po skončení vojny demobilizoval, s úmyslom študovať na Vysokej škole lesníckej v Banskej Štiavnici, ale finančné pomery mu to nedovolili.
V ozbrojených silách Česko-slovenska
Dňa 25. mája 1919 sa prihlásil do vzniknutej česko-slovenskej armády a vo funkcii veliteľa 6. roty nastúpil na vykonávanie činnej služby do pešieho pluku 25 v Šumperku. Pluk bol v roku 1920 premiestnený do Lučenca.
Ďalšie pôsobiská
V priebehu služby v medzivojnovej česko-slovenskej armáde absolvoval viacero vojenských kurzov:
Od 12. júna do 19. októbra 1945 vykonával funkciu veliteľa Vojenskej oblasti 4 v Bratislave. Dňa 20. októbra 1945 bol určený za dočasného veliteľa VII. zboru (na jeseň 1947 premenovaný na V. zbor) v Trenčíne a od 28. októbra 1945 bol ustanovený do tejto velilteľskej funkcie. Od 1. decembra 1947 do 28. februára 1948 bol frekventantom kurzu pre vyšších veliteľov pri Vysokej vojenskej škole. v Prahe. Vo funkcii veliteľa V. zboru v Trenčíne zotrval do konca apríla 1949, keď bol premiestnený k Vojenskej oblasti 3 na Morave. Od 1. mája 1949 bol poverený funkciou ZV Vojenskej oblasti 3 so sídlom v Brne. K 1. augustu 1950 bol preradený do zálohy.
Po napadnutí ZSSR v júni 1941 odišiel s peším plukom 3 do na východný front, kde zotrval do 4. decembra 1941. Dňa 8. decembra 1941, po návrate na Slovensko, prevzal velenie pešieho pluku 3 vo Zvolene. Na východný front opäť odišiel 16. septembra 1942, kde do začiatku apríla 1943 zastával funkciu veliteľa motorizovaného pešieho pluku 20 v rámci Rýchlej divízie.
S účinnosťou od 1. januára 1944 bol ustanovený za veliteľa Vojenskej divíznej oblasti 1 v Trenčíne. Jeho divízia sa stala súčasťou tzv. Východoslovenskej armády (VSA) a preto už 7. mája 1944 odišiel ako jej veliteľ na východné Slovensko do priestoru Giraltoviec, kde bol zriadený štáb divízie.
V odboji
Už počas pôsobenia v Trenčíne nadviazal úzky kontakt s pplk.gšt. Jánom Golianom, ktorý ho zapojil do príprav ozbrojeného povstania. O svojich aktivitách v odboji informoval Markus aj veliteľa VSA gen. Augustína Malára.
Kontakty s oddielom Čapajev
Po príchode na východné Slovensko nadviazal plk. Markus spojenie s partizánskym oddielom Čapajev. Začiatkom augusta poveril prednostu spravodajského oddelenia svojej divízie npor. pech. Gejzu Kelemena, aby zorganizoval stretnutie členov svojho štábu s velením čapajevovcov. Partizáni si chceli overiť dôveryhodnosť ponuky, preto požiadali, aby vojaci umiestnili pod Oblík päť samopalov a 2 000 nábojov. Vojaci požiadavku vyplnili. Stretnutie sa konalo 3. augusta pod vrchom Oblík v Slánskych vrchoch. Za vojakov sa stretnutia sa okrem Markusa zúčastnili aj členovia jeho štábu náčelník štábu mjr. gšt. Elemír Polk, prenosta operačného oddelenia stot. pech. Ján Stejskal, prednosta spravodajského oddelenia npor. pech. Gejza Kelemena. Na stretnutí sa preberala aktuálna situácia, predpokladané možnosti a sledované ciele. Dôležitým bodom sa stala písomná dohoda o ukončení nepriateľstva medzi vojakmi a partizánmi. Podľa dohody sa mali všetky protipartizánske akcie partizánom včas oznámiť. Po uznaní jednotiek 1. divízie za súčasť spojeneckých vojsk mala ''1. automatná partizánska skupina Čapajev'' podliehať veleniu Markusovej 1. divízie. Partizáni odmietli zastavenie svojej bojovej činnosti, no boli ochotní sa dohodnúť na zmene operačného pôsobenia mimo oblasť 1 divízie.
Kontakty s oddielom Alexander Nevskij
Začiatkom augusta sa prednosta operačného oddelenia Markusovej divízie stot Jan Stejskal zoznámil s npor. Stanislawom Wrónskim - veliteľom prieskumnej skupiny partizánske oddielu Alexander Nevskij (pplk. Karasjov-Stepanov). Po udomácnení sa karasjovovho oddielu v pohorí Čergov sprostredkoval Wónski stretnutie velenia svojej jednotky s plk. Markusom a jeho štábom. Stretnutie sa konalo v roľníckom dome obci Kríže a za vojakov sa ho okrem plk. Markusa zúčastnili aj mjr. gšt. Polk, stot. pech. Stejskal, npor. pech. Kelemen a ďalší dvaja členovia štábu. Stretnutie sa nieslo v pracovnej atmosfére a fľašu slivovice, ktorú vojaci priniesli dovolil pplk. Karasjov otvoriť až po jeho skončení. Obe strany sa snažili zistiť čo najviac a jeho výsledkom neboli žiadne záväzné rozhodnutia, no v obrysoch bola načrtnutá ďalšia spolupráca. Plk. Markus sprostredkoval stretnutie Karasjova s ľuďmi zo štábu partizánskej brigády Čapajev.
V dňoch 30. a 31. augusta 1944
Dňa 30. augusta sa Markus spoločne so svojím náčelníkom štábu mjr. Polkom zúčastnili porady na Armádnom veliteľstve VSA v Prešove, ktorú narýchlo zvolal zástupca veliteľa VSA plk. Talský. Výsledkom porady bolo rpzhodnutie, podľa ktorého mal mr. Polk odletieť ráno 31. augusta o 3. hodine k veliteľovi ''1. Ukrajinského frontu'' maršálovi Ivanovi Stepanovičovi Konevovi, s požiadoavkou zabezpečiť pomoc Červenej armády v smere na Dukliansky priesmyk. Obidve divízie mali v nasledujúcich dvoch dňoch urobiť opatrenia na preskupenie zostavy a 2. septembra začať útok, ktorým by si vytvorili výhodné podmienky pre spojenie s Červenou armádou. Markusova 1. pešia divízia mala útočiť v smere Dukla - Krosno.
Po skončení porady sa plk. Markus vrátil na svoj štáb do Giraltovie c a vydal rozkaz na zvolanie dvoch zhromaždení, ktoré sa mali konať nasledujúci deň. Šlo o zhromaždenia, na ktorých hodlal veliteľov podriadených jednotiek informovať o úlohách prijatých na porade v Prešove. Prvé zhromaždenie sa malo konať o 14.00 hod. na veliteľstve pešieho pluku 3 vo Vyšnom Svidník u, druhé o 16.00 hod. na štábe pešieho pluku 2 v Bardejove.
Gemini 12
Gemini 12 (oficiálne Gemini XII) bol americký pilotovaný kozmický let, ktorý sa uskutočnil v dňoch 11. až 15. novembra 1966 v rámci programu Gemini. Bol to desiaty a posledný pilotovaný let v rámci tohto programu, 18. americký a 26. celkovo (vrátane letov X-15 nad 100 kilometrov).
Mikuláš Markus
V dňoch 30. a 31. augusta 1944
Dňa 31. augusta o 6.00 hod. obdržal Markus od svojho náčelníka štábu mjr. Polka závažnú informáciu o nečakanom odlete plk. Talského a veľkej časti lietadiel skupiny vzdušných zbraní k sovietom. Obidvaja muži sa nad počinom Talského značne pohoršovali. O 9.00 hod. volal Markusa druhý náčelník štábu VSA pplk. Urban, ktorý sa v daný moment stal veliteľom celej VSA. Urban žiadal Markusa, aby prišiel do Prešova, aby sa mohli poradiť, čo ďalej. Markus mu vyhovel. Ich porada sa skončila približne napoludnie a Markus sa vrátil na štáb svojej 1. divízie do Giraltoviec.
Gemini 12
Priebeh letu
Štart sa uskutočnil 11. novembra 1966 na Floride z mysu Kennedy pomocou nosnej rakety Titan II GLV. Posádku Gemini 12 tvorili veliaci pilot James Lovell a pilot Edwin „Buzz“ Aldrin.
Mikuláš Markus
V dňoch 30. a 31. augusta 1944
No popoludní volal pplk. Urban Markusa opäť a žiadal, ho opäť o stretnutie, tentoraz v Giraltovciach, Po skončení ich dopoludňajšeho stretnutia totiž volal Urbanovi nemecký generál z Užhorodu, ktorý mu krátko oznámil, že "'...vie akú súrnu pomoc potrebuje slovenská armáda v boji proti povstalcom, a posiela cez Košice a Kysak nemecké oddiely, ktoré sa už pravdepodobne vykladali na staničných rampách.'."Podľa Markusa sa však v tom čase nič mimoriadne nedialo. Obraz na cestách nebol odlišný ako v iné dni. No v tom čase sa už naplno rozbiehalo odzbrojenie jednotiek Východoslovenskej armády, vrátane Markusovej 1. divízie. Správa o odzbrojovaní slovenských jednotiek zastihla plk. Markusa na prvom zhromaždení vo Svidníku. Markus prítomných veliteľov oboznámil s obsahom telefonickej správy a schôdzu okamžite ukončil s rozkazom pre veliteľov:"'Odobrať sa okamžite ku svojim jednotkám, zahájiť paľbu, nedať sa odzbrojiť a keby sa na mieste nedalo udržať spojiť sa s partizánskou skupinou Čapajev a v boji pokračovať'"Velitelia sa odobrali k svojim jednotkám a plk. Markus spoločne so svojim pobočníkom npor. v zál. Rudolfom Rázgom sa vedľajšími cestami vydali do Bardejova, kde sa malo konať druhé zhromaždenie. V tom čase sa z Giraltoviec presunula do Bardejova aj časť jeho štábu, ktorá sa zúčastnila porady, na ktorej vydal plk. Markus podobný rozkaz ako vo Svidníku, iba s tým rozdielom, že prikázal, aby sa jednotky odišli do pohoria Čergov (do horského masívu Minčol). Z Bardejova Markus volal do Svidníka na veliteľstvo pluku 3, kde mu veliteľ stihol oznámiť, že ich Nemci práve zaisťujú. Po porade sa Markus aj s časťou svojho štábu odobral do pohoria Čergov a ešte v tú noc v obci Kríže nadviazal spojenie so štábom partizánskeho zväzku Alexander Nevskij V pohorí Čergov sa napokon sústredilo približne 7 000 príslušníkov 1. divízie.
Odpor v pohorí Čergov
Už 1. septembra podnikli vojaci Markusovej skupiny výpad do Badejova, kde oslobodili už zajatých slovenských vojakov, ktorí taktiež odišli do pohoria Čergov. V nasledujúcich dňoch kládli vojaci Markusovej skupiny odpor nemeckej skupine Rintelen a odolávali zajatiu. Už 3. septembra bol zlomený ich odpor pri Demjate ha druhý deň začali Nemci útočiť na jednotky 1. divíizie sústredené na západe a juhozápade od Bardejova. Situácia Markusovej skupiny sa zhošovala a 5. septembra už bola takmer obkľúčená vojakmi bojových skupín Rintelen a Mathias. Hned na druhý deň však tlak na Markusových vojakov poľavil nakoľko velenie skupiny Heinrici už registrovalo prípravy Červenej armády na útok cez karpatské priesmyky (Karpatsko-duklianska operácia). Preto bola časť jednotiek bojovej skupiny Mathias, ktoré sa podieľali na odzbrojovaní, vrátené ku svojim kmeňovým jednotkám.
Markusovi vojaci zvádzali s okupantami tvdré boje pri dnešnej Livovskej Hute no postupne boli zatlačovaní ku kóte 1157 Minčol, kde odpor skončil. Časť zostávajúcich vojakov sa rozišla domov, plk. Markus spoločne s 10 dôstojníkmi a 150 vojakmi sa začal prebíjať na povstalecké územie na Strednom Slovensku a so značne preriedenou časťou svojich jednotiek dorazil do priestoru Červenej skaly. alt=Z rozkazu veliteľstva ČSAS v Banskej Bystrici, plk. Mikuláš Markus hlásil príchod na veliteľstvo.|náhľad|Z rozkazu veliteľstva Česko-slovenskej armády na Slovensku v [[Banská Bystrica|Banskej Bystrici, plk. Mikuláš Markus hlásil príchod na veliteľstvo. ]]
Veliteľ taktickej skupiny
Dňa 12. septembra 1944 sa hlásil v Banskej Bystrici na veliteľstve Česko-slovenskej armády na Slovensku a 14. septembra prevzal velenie nad 4. taktickou skupinou (TS) „Muráň“. K jeho prvým krokom patrilo zabezpečenie obrany zo smeru Nováky – Cígeľ na Handlovú a zastaviť postup bojovej skupiny Schill do stredu Slovenska a prevziať iniciatívu.
Dňa 18, septembra zaútočili jednotky Markusovej 4. TS s cieľom oslobodiť Prievidzu. Útok zlyhal na zlej koordinácii vojenských jednotiek a partizánskych skupín. Markus v hlásení uvádzal:"'Celý deň útok nepriateľského delostrelectva a mínometov. Útočili oni - útočili sme my. Prestali oni - prestali sme aj my. oni v obrane - my v obrane. Jeleník je náš, Malý Grič náš, Veľký Grič ich. Podplukovník Vašič osobne prinesie hlásenie.'"Neskôr jemu podriadené jednotky skupiny zvádzali sústavné boje s útočiacimi nemeckým jednotkami v priestore Kordík. Po ústupe povstaleckých síl z Turca zaujala 4. TS obranu priestoru Kremnice. Po prerazení obrany pri Dolnom Turčeku 5. októbra, žiadal velenie 1. Česko-slovenskej armáda na Slovensku o ústup a zaujatie obrany na úpätí západnej strany Kremnických vrchov. Dňa 23. októbra 1944 spravilo velenie povstaleckej armády rošádu. Mikuláš Markus ako mladší a pružnejší veliteľ prevzal velenie 3. TS „Gerlach“ a vymenil tak plk. Pavla Kunu. ktorý zase prevzal velenie nad pôvodne Markusovou 4. TS.
Dňa 26. októbra ustúpil Markus do priestoru Poľany a v horách zotrval do decembra 1944, Kvôli vážnym zdravotným problémom sa následne až do príchodu oslobodzovacích jednotiek ukrýval vo Zvolene.
V civilnom živote
Po uvoľnení do zálohy žil v Okoličnom a zamestnal sa ako plánovač, neskôr technik v Lesnom závode v Liptovskom Mikuláši.
Gemini 12
Priebeh letu
Kabína Gemini 12 pristála automaticky riadená palubným počítačom po takmer štvordňovom lete na padáku na hladine Atlantiku, asi 5 km od lietadlovej lode USS Wasp, ktorá astronautov vyzdvihla.
Mercury-Redstone 4
Mercury-Redstone 4 (alebo podľa lode Liberty Bell 7) bol druhý americký pilotovaný kozmický let, ktorý sa uskutočnil 21. júla 1961 a vyniesol do vesmíru druhého Američana, ktorým sa stal Gus Grissom. Zároveň išlo o druhý kozmický let s ľudskou posádkou v rámci programu Mercury. Grissomova misia bola 15-minútový suborbitálny let a v podstate išlo o opakovanie letu Alana Sheparda, prvého Američana vo vesmíre, z 5. mája 1961. Let prebiehal bez problémov a kozmická loď úspešne pristála na padáku do vĺn Atlantického oceánu. Potom sa však pravdepodobne kvôli technickej poruche odstrelil vstupný prielez kabíny lode a došlo k jej zatopeniu. Grissom musel plávať doslova o život, kým ho vrtuľník nevyzdvihol na lietadlovú loď.
Prípravy na let
Dňa 19. januára 1961 si Dr. Robert R. Gilruth, riaditeľ NASA Space Task Group, zvolal sedmičku astronautov do svojej kancelárie v Langley. Astronauti už tušili, čo im chce Gilruth oznámiť. O štvrť na šesť večer ho už s napätím očakávali. Gilruth meškal. „Ak budeme musieť čakať ešte chvíľku, budem musieť predniesť príhovor,“ náhle prerušil ticho Gus Grissom. Ostatní sa začali veľmi smiať, pretože Grissom bol výnimočne málovravnou osobou. Potom už do miestnosti vstúpil Gilruth a po krátkej úvodnej reči oznámil: ''„Alan Shepard uskutoční prvý suborbitálny let. Grissom uskutoční druhý let. Glenn bude náhradníkom pre obe misie.“'' Médiá sa však o Gilruthovom rozhodnutí nedozvedeli hlavne z tých dôvodov, aby mali astronauti pokoj od dotieravých reportérov a Gilruth si tým dával aj istý priestor na prípadnú zmenu nominácie. Dňa 21. februára 1961 NASA vydala tlačovú správu, v ktorej informovala verejnosť, že Alan Shepard, John Glenn a Gus Grissom začnú s výcvikom na prvý pilotovaný let programu Mercury. Meno pilota, ktorý uskutoční prvý let, však nebolo zverejnené. NASA len uviedla, že „bude menovaný krátko pred letom.“ Zámerom tohto zahmlievania bolo znížiť mediálny tlak na Sheparda počas posledných mesiacov jeho výcviku. Shepard, Grissom a Glenn trávili veľké množstvo času v simulátore.
thumb|left|170px|[[Virgil Ivan Grissom|Gus Grissom v skafandri Mercury v období príprav na let Mercury-Redstone 4, 1961]]