cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richard Aldington
Neskorší život
Aldingtonova práca bola považovaná za lživú, čo však bolo len sčasti pravdivé. T. E Lawrence bol nelegitímny syn sira Chapmanna. Aldingtonove životopisné výskumy zavinili, že Lawrenceovo meno získalo sporné renomé. Neskôr, keď boli archívne záznamy o Lawrenceovej kariére v štátnej službe sprístupnené, údajne vyšla najavo skutočnosť o jeho nehomosexuálnej orientácii. Aldingtonova dobrá reputácia už nikdy nebola počas jeho života celkom obnovená. Viacerí boli toho názoru, že Aldington utrpel účasťou na vojne psychickú traumu získanú na Strednom východe počas Prvej svetovej vojny.
Aldington zomrel v Léré vo Francúzsku 27. júla 1962, krátko po tom, ako bol vyznamenaný a oslavovaný v Moskve pri príležitosti svojich sedemdesiatych narodenín a publikácii ruských prekladov jeho románov. Napriek tomuto neschvaľoval politickú líniu Komunistickej strany ZSSR a Rusi nepokračovali v jeho podporovaní. Jeho politické názory boli však vzdialené aj pravicovým myšlienkam, čo zdieľal spolu s Lawrence Durrellom, od roku 1950 blízkym priateľom. Od publikácie biografie o T. E. Lawrenceovi ho však britská spoločnosť vylúčila spomedzi svojich radov a žil v Provensalsku pri Montpellieri a v Aix-en-Provence.
11. novembra 1985 bolo jeho meno spolu s ďalšími šestnástimi vojnovými básnikmi vytesané do pamätníka vo Westminster Abbey. Nápis na kameni je citáciou z diela básnika Wilfreda Owena: „''My subject is War, and the pity of War. The Poetry is in the pity.''“
Literárny vývoj
V Aldingtonovej poézii sa prejavil už na začiatku imagizmus, ktorého bol spoluzakladateľom spolu so svojou manželkou H. D. a Ezrom Poundom. Publikoval v prvej antológii skupiny imagistov „Des Imagistes“ (1914). Termín "imagistes" vymyslel Ezra Pound pre Aldingtona a H. D. v roku 1912. V tomto období písal Aldington voľné nerýmované verše. Jeho básne boli dlhé, zmyselné, s bohatou predstavivosťou. Stal sa súčasťou skupiny protoimagistov okolo T. E. Hulmea. Aldington sa v nej dostal pod vplyv tradičnej japonskej poézie a často navštevoval British Museum, kde si obzeral tlače Nišiki-e, ktoré ilustrovali poéziu.
Keď sa zoznámil s Wyndhamom Lewisom, ocitol sa medzi tlakmi svojich domácich imagistov a malého krúžku londýnskych modernistov okolo Lewisa. Keď tento oznámil svoju venerickú chorobu, Aldington odišiel z krúžku a začal sa zaujímať o Fabiánsky socializmus, čo bolo preňho dosť nekonvenčné. V tejto dobe mal za priateľa Forda Maddoxa Forda, ktorému pomáhal v propagácii pre vládnu komisiu v roku 1914.
Medzi 1914 - 1916 sa Aldington stal literárnym editorom a stĺpčekárom časopisu „The Egoist“. Hlavná editorka "The Egoist" a feministka Dora Marsden ho prijala na miesto svojho asistenta. Priepasť medzi imagistami a futuristami Aldington definoval čiastočne vo svojej kritike poézie Filippa Marinettiho.
Vzťah k T. S. Eliotovi
Medzi rokmi 1919 - 1921 bol aj členom vydavateľského tímu v literárnej revue London literary quarterly Coterie. V tomto tíme sa nachádzali aj Conrad Aiken, T. S. Eliot, Aldous Huxley.
Aldington vyvinul úsilie odpovedať svojím dielom A Fool i' the Forest (1924) na nový štýl prejavený v The Waste Land. V tomto čase ho publikovali napríklad v „The Chapbook“. V roku 1925 prežil psychickú krízu a zlom v tvorbe. Jeho záujem o poéziu zoslabol, prejavoval tiež otvorenú žiarlivosť na T. S Eliotovu slávu.
Pozri aj
Zoznam anglických spisovateľov
L’Écaille
L’ Écaille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 196 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1955 McMath
1955 McMath je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Indiana University 22. septembra 1963.
Précilhon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Johnny Jeter
John "Johnny" Jeter (* 14. december 1981, San Diego, Kalifornia, USA) je americký profesionálny wrestler, ktorý sa stal známym najmä vďaka pôsobeniu v spoločnosti World Wrestling Entertainment, kde bol pod menom Johnny súčasťou frakcie Spirit Squad.
Slavoška
Slavoška je obec na Slovensku v okrese Rožňava.
Polohopis
Leží v juhovýchodnej časti Slovenského rudohoria na nive a terasovej plošine v doline Hankovského potoka. Kataster, ktorý má charakter hornatiny je odlesnený, malú časť tvoria pasienkové porasty.
Proton (nosná raketa)
200px|náhľad|Proton K vynáša na orbitu modul "Zarja" pre [[ISS ]]
Proton (po rusky: Протон) je označenie rodiny sovietskych resp. ruských nosných rakiet, používaných na vynášanie bezpilotných užitočných nákladov do kozmického priestoru. Vyvinula ju konštrukčná kancelária OKB-52 (Опытное конструкторское бюро № 52, ОКБ-52), neskôr premenovaná na Ústrednú strojárenskú konštrukčnú kanceláriu CKBM (Centralnoje konstruktorskoje bjuro mašinostrojenija, ЦКБМ, Центральное конструкторское бюро машиностроения) v Reutove, pod vedením hlavného konštruktéra V. N. Čelomeja v rámci projektu UR-500 (universalnaja raketa, универсальная ракета УР-500), základné výrobné typové označenie bolo 8K82. Kódové označenie používané ministerstvom obrany USA je pri rôznych modifikáciách tohto kozmického nosiča SL-9, SL-12 alebo SL-13, označenie používané študijnou službou amerického Kongresu (Sheldonovo označenie) je D, D-1 resp. D-1e.
Raketa Proton existuje v rade dvoj až štvorstupňových variant. Pôvodný dvojstupňový variant mal nosnosť na nízku obežnú dráhu okolo 12,2 tony, posledná vylepšená verzia základného trojstupňového variantu dopraví na obežnou dráhu vo výške okolo so sklonom 51,6° až 25 ton. Motory pre prvý stupeň vyvinula konštrukčná kancelária OKB-456 pod vedením V. P. Gluška (teraz NPO Energomaš, НПО Энергомаш им. академика В. П. Глушко) v meste Chimki na okraji Moskvy. Motory pre druhý a tretí stupeň sú dielom konštruktéra S. A. Kosberga z konštrukčnej kancelárie OKB-154 (teraz Konštrukčná kancelária chemickej automatizácie, KBChA, Конструкторское бюро химической автоматики, КБХА) vo Voroneži. Inerciálny riadiaci systém vyvinul v Moskve Vedecko-výskumný ústav NII-885 (НИИ-885, Научно-исследовательский институт № 885), riadený N. A. Piljuginom. Všetky základné tri stupne používajú skladovateľné pohonné látky; ako okysličovadlo sa používa oxid dusičitý, ako palivo asymetrický dimethylhydrazín. Štvorstupňové varianty slúžia na vynášanie družíc so vzletovou hmotnosťou do 3 ton na stacionárne dráhy, prípadne kozmických sond do medziplanetárneho priestoru a k planétam. Nosné rakety tohto typu sú vypúšťané z kozmodrómu Bajkonur, kde sú k dispozícii celkom štyri rampy, a to rampy č. 23 a 24 na komplexe 81 a rampy č. 39 a 40 na komplexe 200.
História
Čelomejova konštrukčná kancelária začala v roku 1960 vývojové a konštrukčné práce na stavebnicovom súbore univerzálnych rakiet, použiteľných jednak ako vojenské balistické rakety, ale aj ako nosné rakety. Stavebnicu mala tvoriť trojica základných typov, ktoré dostali projektové označenia UR-200, UR-500 a UR-700. Prvá z nich, UR-200, mala patriť do strednej triedy nosičov, vo vojenskej aplikácií ako raketa stredného doletu. Jej vývoj bol Radou ministrov ZSSR schválený v roku 1961. V rokoch 1963 a 1964 boli jej prototypy na Bajkonure vyskúšané celkovo deväťkrát; potom však bol projekt zrušený v prospech nosnej rakety typu Sojuz. Projekt UR-700, ktorý bol zamýšľaný pre vynášanie pilotovaných kozmických lodí na Mesiac, sa nikdy nerealizoval, lebo bola daná prednosť projektu rakety N-1 S. P. Koroljova.
Prvá rozmerová maketa UR-500 na odskúšanie pozemného vybavenia vzletových rámp bola na kozmodróm Bajkonur dodaná 24. júla 1964. O rok neskôr, 16. júla 1965 úspešne vzlietol prvý exemplár štvorkusovej prototypovej série dvojstupňovej verzie rakety UR-500, ktorý vyniesol na nízku obežnú dráhu vedeckú družicu Proton 1 s hmotnosťou 12,2 tony, ktorá dala nosiču jeho neskoršie verejné meno. Ďalšie tri prototypy s rovnakým nákladom vzlietli v priebehu nasledujúcich 12 mesiacov; z toho jeden štart skončil neúspechom.
Kompletná trojstupňová verzia Proton-K, alebo UR-500K čiže 8K82K bola po prvýkrát nasadená na vypustenie vedeckej družice Proton 3 s hmotnosťou 16 ton dňa 16. novembra 1968. Bola tiež použitá pri štarte 19. apríla 1971 na vynesenie prvej ruskej kozmickej stanice Saľut 1 (hmotnosť 18,5 tony). V modernejších verziách potom slúžila na vynášanie ďalších staníc z radu Saľut, na vynesenie základného bloku družicovej stanice Mir a jej rozširujúcich modulov aj na vynesenie modulov Zarja a Zvezda Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS).
Je zaujímavé, že štvorstupňová verzia Proton-K Blok-D čiže 8K82K/11S82 s urýchľovacím stupňom D bola nasadená omnoho skôr; 10. marca 1967 vyniesla na veľmi eliptickú dráhu maketu mesačnej kozmickej lode typu Sojuz 7K-L1P pod krycím názvom Kosmos 146.
V súčasnosti sa používajú ako varianty Proton-K, tak aj zmodernizovaný Proton-M v kombinácii s urýchľovacími stupňami DM alebo Briz na vynášanie stacionárnych družíc a to aj pre zahraničných zákazníkov. V roku 2012 sa plánuje úplné nahradenie rakiet Proton-K raketami Proton-M a neskôr (po roku 2015) sa má celá rodina Proton nahradiť úplne novými raketami typu Angara.
NGC 4212
NGC 4212 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,1.
NGC 4211
NGC 4211 (tiež Arp 106) je pár interagujúcich galaxií v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorý objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 30. apríla 1881. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi eliptické galaxie spojené so špirálovými galaxiami. Majú interakčný most a slapový ohon.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
1956 Artek
1956 Artek je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 8. októbra 1969.
Vindefontaine
Vindefontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ray Milland
Ray Milland, vlastným menom Alfred Reginald Jones (* 3. január 1907, Neath, Spojené kráľovstvo – † 10. marec 1986, Torrance, Kalifornia, USA) bol waleský herec, ktorý sa preslávil v Hollywoode.
Roku 1945 získal, ako prvý Walesan, Oscara za mužský herecký výkon v hlavnej úlohe vo filme Ztracený víkend, kde stvárnil spisovateľa bojujúceho so závislosťou na alkohole. Za túto rolu získal aj cenu na filmovom festivale v Cannes. Hral tiež v Hitchcockovej snímke Dial M for Murder (1954) či v romantickom filme Love Story (1970). V neskorej fáze svojej kariéry tvoril hlavne v televízii, populárnym sa stal vďaka sitkomu The Ray Milland Show (pôvodný názov bol Meet Mr. McNutley) aj vďaka detektívnemu seriálu Markham.
Tekken
Tekken je séria bojových videohier od spoločnosti Namco. Tituly série boli vydané pre niekoľko platforiem: PlayStation, PlayStation 2, Game Boy Advance a PlayStation Portable(PSP). Bolo ohlásené pokračovanie série pre hernú konzolu PlayStation 3.
Popis série
Tekken vyšiel ako platformová záležitosť pre konzole Sony ako protiváha k sérii Virtua Fighter od firmy Sega. Predstavuje komerčne veľmi úspešný projekt 3D bojových hier s množstvom postáv, každá s inými vlastnosťami. Hráč má na výber niekoľko herných módov (napr. hra proti počítaču, hra proti živému hráčovi, bonusové medzihry alebo výpravný mód s dejovou líniou). Okrem veľa nastavení vlastností herného prostredia (počet kôl, čas na kolo atď.) ide zvoliť tiež rôzne obťažnosti protivníkov.
Postavy
Techniky boja herných postáv pomerne verne kopírujú reálne bojové štýly (napr. Hwoarang a jeho Teakwondo alebo Edie Gordo a Capoeira), dokonca je možné spozorovať podobnosť medzi reálnymi a hernými postavami: Každá s postáv má svoj vlastný príbeh, ktorý sa s každým dielom berie dopredu. Niektoré postavy miznú (Angel – Tekken 2), aby sa objavili v nasledujúcom dieli (Wang Jinrei – Tekken 2 a Tekken 5) alebo získali svojich nástupcov (Roger a Roger Jr.)
Zoznam planétok 114501 – 114750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
NGC 4213
NGC 4213 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
L’Échelle
L’ Échelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 142 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
One Wall Centre
One Wall Centre alebo Sheraton Wall Centre je v súčasnosti druhý najvyšší mrakodrap vo vancouverskom downtowne. Architektonický návrh vypracovalo štúdio Busby Perkins+Will. Jeho výstavba bola dokončená v roku 2001, je držiteľom ocenenia Emporis Skyscraper Award za najlepší mrakodrap postavený v tom roku.
Dosahuje výšku 150 metrov, celkovo má 48 poschodí. Na prvých 27 poschodiach je umiestnený štvordiamantový hotel Sheraton Wall Centre, na 28. až 30. poschodí sídli realitná kancelária Intrawest a na zvyšných 17 poschodiach sa nachádzajú obytné kondomíniá.
Výstavba
K vyrovnaniu možných harmonických kmitov pri silnom vetre má One Wall Centre zladený tlmiaci vodný systém, ktorý je umiestnený na najvyššom poschodí budovy a ktorý pozostáva z dvoch špeciálne navrhnutých vodných nádrží o objeme 227 300 litrov. Tieto nádrže sú navrhnuté tak, aby harmonické kmity pohybujúcej sa vody v nádržiach pôsobili proti harmonickým kmitom kývajúcej sa budovy.
thumb|left|Na spodných podlažiach je použité tmavšie zasklenie, na vrchných svetlejšie Exteriér budovy je dvojfarebný. Na nižších poschodiach je tmavšie zasklenie, vo vyšších poschodiach je umiestnené ľahké farebné sklo. Aby bola uspokojená požiadavka mestského plánovacieho úradu, ktorý sa obával, že mrakodrap by mohol dominovať celej mestskej panoráme, bolo rozhodnuté, že konečný výzor bude veľmi svetlý, aby splynul s modrou oblohou. Po tom, čo bol celkový dizajn schválený, bola vznesená drobná požiadavka o jeho zmenu v tom zmysle, že budova mala mať výrazne tmavšie zasklenie. Túto požiadavku schválil zamestnanec mestského plánovacieho úradu umiestnený na nižšom stupni rozhodovacieho procesu, ktorý si zrejme neuvedomil význam tejto zmeny. Keď začalo byť zasklenie umiestňované na budovu, všimli si zamestnanci plánovacieho úradu, že toto sklo je iné, ako bol návrh schválený ich úradom a širokou verejnosťou. Po mnohých vzájomných obvineniach mesto súhlasilo s kompromisom a povolilo umiestnenie tmavšieho zasklenia, ktoré už bolo nainštalované s tým, že tmavšie zasklenie ostane na spodnej časti budovy a na vrchnej bude umiestnené svetlejšie tak, ako to bolo pôvodne plánované.
Manhattan Community Board 5
right|thumb|Poloha na Manhattane
Manhattan Community Board 5 je komunitná rada v Manhattane v meste New York v Spojených štátoch. Nachádza sa v časti Midtown Manhattan.
Súčasným predsedom je David Diamond a správcom Gary Parker.
Tefra
náhľad|9 cm hrubá vrstva tefry tvorená vulkanickým popolom po výbuchu sopky Pinatubo, 15. jún 1991. Tefra je všeobecné označenie pre pyroklastické sedimenty všetkých typov a veľkostí Niekedy je uvádzané, že ide o nespevnené pyroklastiká, ktoré neboli presunuté z pôvodného miesta, kde sa usadili. Termín nezohľadňuje petrografické zloženie horniny, veľkosť pyroklastov ani spôsob ich uloženia.
Termín, podľa gréckeho označenia prachu, v roku 1944 po prvýkrát použil Sigurdur Thórarinsson.
Tefra vzniká pri explozívnych sopečných erupciách. Vrstvy tefry sa pri takýchto erupciách môžu usadiť v širokom okolí sopky na tisícoch kilometrov štvorcových. V sedimentárnom zázname tak môžu vytvárať novú dobre korelovateľnú vrstvu. Korelácia sedimentov pomocou vrstiev tefry sa označuje tefrochronológia. V prípade veľkého množstva akumulovanej tefry dochádza v neskorších štádiách k jej prepracovaniu za vzniku úlomkových prúdov alebo vulkanických brekcií na úpätiach sopiek a vo výplavových vejároch.
Je tvorená vulkanickým sklom, vznikajúcim pri chladnutí drobných kvapôčok lávy vo vo vzduchu, ako aj minerálnymi zrnami. Silné erupcie môžu mať za následok aj výraznú prímes litoklastov starších hornín.
Poslední kovboj
Poslední kovboj je prvý album Michala Tučného. Album vydal Supraphon v roku 1982 na LP.
1957 Angara
1957 Angara je planétka s priemerom 71 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 1. apríla 1970.
Puyoô
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
William Duesbury
William Duesbury (* 7. september 1725, Longton Hall, Staffordshire † 30. október 1786, Derby, Derbyshire) bol významný britský smaltér a podnikateľ 18. storočia. Vlastnil porcelánky Bow, Chelsea, Longton Hall a Derby, ktorú sám založil.
Život
Narodil sa v Longton Hall v grófstve Staffordshire. Okolo roku 1742 pracoval ako smaltér v Londýne, kde zostal do roku 1753. Následne žil a pracoval ďalšie dva roky v Longton Hall, kde sídlil jeho otec. V roku 1756, po zoznámení s výrobcami porcelánu a ich produkty, sa rozhodol založiť vlastnú porcelánku v Derby, na Nottingham Road. V tomto projekte ho finančne podporili miestni bankári John a Christopher Heathovci. Výpomocný mu bol aj tunajšie hrnčiar Andrew Planche.
Puyoô
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
William Duesbury
Život
Mnohé výrobky Duesburyho porcelánky Royal Crown Derby sa dnes nachádzajú v Múzeu a umeleckej galérii mesta Derby.
Puyoô
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre
right|thumb|Ostredok (1596 m) right|thumb|Frčkov (1585 m) right|thumb|Krížna (1574 m) right|thumb|Rakytov (1567 m) right|thumb|Ploská (1532 m)
NGC 4214
NGC 4214 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. apríla 1785.
Americká kriketová asociácia
Americká kriketová asociácia, skr. ACA alebo ICC Americas, je americká športová konfederácia, ktorá združuje kriketové zväzy amerických štátov. Svoje sídlo má v Colorado Springs, v Spojených štátoch. Momentálne (2012) združuje 21 národných kriketových zväzov. ACA je členom Medzinárodnej kriketovej rady (ICC) a tiež PASO.
NGC 4214
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,6.
Americká kriketová asociácia
Členstvo v ACA
Členské štáty ACA sú rozdelené do 3 kategórií: plní (full), pridružení (associate) a partnerskí (affiliate) členovia. Najmladšími členmi ACA sa stali Ekvádor, Kolumbia a Venezuela.
Členské federácie
Pozn: Západnú Indiu tvorí zoskupenie štátov: Barbados, Guyana, Jamajka, Trinidad a Tobago, Leewarské ostrovy a Windwardské ostrovy.
Národné tímy
Regionálne
Virandeville
Virandeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Highway 61 Revisited
Highway 61 Revisited je šiesty štúdiový album amerického speváka a skladateľa Boba Dylana, ktorý v auguste 1965 vydalo hudobné vydavateľstvo Columbia Records. Po svojom vydaní album dosiahol tretie miesto v rebríčku amerického Billboardu a štvrtú pozíciu v rebríčkoch Spojeného kráľovstva. V roku 2003 sa album dostal na 4. miesto zoznamu 500 najlepších albumov všetkých čias, ktorý zverejnil časopis Rolling Stone.
Medzi významné diela pre históriu populárnej hudby patrí skladba „Like a Rolling Stone“, ktorá sa v rebríčku amerických popových singlov dostala na 2. miesto a v britských rebríčkoch dosiahla 4. pozíciu. V roku 2004 sa táto pieseň dostala na prvé miesto zoznamu 500 najlepších skladieb všetkých čias, ktorý zverejnil časopis Rolling Stone. Do tohto zoznamu sa dostali aj ďalšie dve skladby, ktoré boli vydané na tomto albume: „Desolation Row“ (#185) a titulná pieseň „Highway 61 Revisited“ (#364).
Zoznam skladieb
Autorom všetkých piesní je Bob Dylan.
Kritodamos z Kleitoru
Kritodamos (Kritodamos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 376 pred Kr.
Kritodamos, syn Licha z Kleitoru, zvíťazil v boxe dorastencov na 101. olympijských hrách v roku 376 pred Kr. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvý víťaz tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá. Dovoľovalo sa takmer všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.
Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že socha Kritodama stála v posvätnom okrsku olympijskej Altidy. Jej autorom bol sochársky majster Kleón. Podstavec Kritodamovej sochy i s nápisom a menom sochára objavili v juhovýchodnom rohu Altidy. Datujú ho do prvej polovice 4. stor. pred Kr.
Renault Juvaquatre
right|thumb|Renault Juvaquatre
Renault Juvaquatre je automobil strednej triedy, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault v rokoch 1937-1953. K dispozícii bol v prevedení sedan a kombi, neskoršie modely kombi od roku 1956 boli známe pod menom Renault Dauphinoise.
Výroba pokračovala aj po roku 1946, keď Renault už vlastnila a ovládala francúzska vláda. Výroba verzie sedan bola definitívne ukončená v roku 1955, no kombi ostalo v produkcii ako Renault Dauphinoise do roku 1960, vybavené motorom z modelu Renaut Dauphine.
Green River
Green River môže byť:
John Farey
John Farey, Sr. (* 1766, Woburn, Spojené kráľovstvo – † 6. január 1826, Londýn) bol anglický geológ a spisovateľ. Dnes je však známy predovšetkým vďaka Fareyovým postupnostiam, matematickému konceptu, ktorý je po ňom pomenovaný.
Život
John Farey sa narodil vo Woburne v grófstve Bedfordshire a študoval v Halifaxe v grófstve West Yorkshire. Prejavoval nadanie v matematike a v kreslení, takže si ho všimol John Smeaton (1724 – 1792). Po ukončení štúdia sa presunul do Londýna, kde mal príbuzných, a pracoval tu mnoho rokov. Počas nich sa zoznámil so svojou budúcou ženou Sophiou Hubertovou (1770 – 1830). Neskôr sa vzali a v Londýne sa im narodilo ich prvé dieťa, John Farey mladší. Neskôr mali ešte osem ďalších detí, ale dospelosti sa ich dožilo len šesť.
V Londýne Farey tiež zomrel. Po jeho smrti jeho vdova ponúkla jeho geologickú zbierku Britskému múzeu, ale to ju odmietlo, bola teda rozobraná.
Woburn a Londýn
V roku 1805 sa stal nástupcom Arthura Younga vo funkcii sekretára Smithfield Clubu. V rámci svojej práce cestoval po celom kraji a o jeho služby mali záujem mnohí vlastníci pôdy, ktorí dúfali v zisk z hornín na svojich pozemkoch. Dôležitou časťou jeho práce bola ložisková geológia. Odhalením nových nálezísk uhlia i nových nálezísk železných rúd sa podieľal na rýchlom priebehu priemyselnej revolúcie.
Písanie
Farey bol plodným autorom a napísal najmenej 270 článkov. Písal o všetkom možnom, o geológii, meteorológii, metrológii, hudbe, matematike i pacifizmu.
Bol jedným z dôležitých prispievateľov Nové Cyclopædie, kam písal články o mineralógii, kanáloch alebo zvuku. Podľa niektorých zdrojov napísal aj článok o pare, ale to je omyl - ten bol v skutočnosti napísaný jeho synom.
V roku 1809 sa Farey stretol s Williamom Martinom, ktorý už predtým publikoval prácu o skamenelinách v grófstve Derbyshire. Plánovali spolu vytvoriť geologickú mapu grófstva, ale Martin bol chorý a ako sa mohli zísť druhýkrát, zomrel.
Fareyovo najslávnejšie dielo je General View of the Agriculture and Minerals of Derbyshire (Všeobecný pohľad na poľnohospodárstvo a minerály grófstva Derbyshire), ktoré vyšlo v troch zväzkoch v rokoch 1811-1817. Popisuje vrchnej vrstvy britského podložia, najmä toho v Derbyshire. V tomto diele Farey opäť upozorňuje na výsledky prieskumov svojho učiteľa Williama Smitha.
Asi najznámejším Fareyovom výsledkom, aspoň mimo geológii, bolo vymyslenie tzv. Fareyových postupností. K nemu došlo, keď skúmal matematickú podstatu zvuku.
Liturgika
Liturgika (z gréckeho λειτουργία verejná služba, služba ľudu) je jednou z oblastí teológie, ktorá sa odborne zaoberá liturgiou. Skúma bohoslužobný život cirkvi a jeho vývoj. Snaží sa o interpretáciu a vysvetlenie významu úkonov pre potreby veriacich.
Pojem prvýkrát použil Georg Cassander (1513 – 1566), ktorý ním označuje vedeckú reflexiu kresťanskej bohoslužby. Pojem liturgika sa však v katolíckom a protestantskom prostredí presadil až v 18. storočí. Z hľadiska teologickej klasifikácie je liturgika súčasťou pastorálnej teológie, niekedy sa však chápe ako súčasť dejín teológie. S liturgikou súvisí štúdium cirkevných dejín, estetiky, hudobnej vedy, divadelnej vedy, folkloristiky a komunikácie.
NGC 4215
NGC 4215 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
Kombinovaná letka (Slovenské povstalecké letectvo)
Kombinovaná letka (skratka: KL) bola prieskumno-bombardovacia letecká jednotka, ktorá bojovala proti silám Osi na území Slovenska počas Slovenského národného povstania na jeseň 1944.
Dejiny
Slovenské národné povstanie, organizované slovenským vojenským odporom, sa začalo v nepriaznivých podmienkach 29. augusta 1944. V prvých dňoch povstalci stratili významné letiská v Piešťanoch, Spišskej Novej Vsi, Poprade, Vajnoroch pri Bratislave a v Trenčianskych Biskupiciach. Na strednom Slovensku však mali stále pod kontrolou veľké územie s letiskom Tri Duby (dnes Letisko Sliač), Mokraď (do 5. septembra 1944) a poľnými letiskami neďaleko obce Zolná, Rohozná a na Muránskej planine pri Veľkej lúke.
Všetky vojenské lietadlá povstalcov tvorili prieskumnú-bombardovaciu jednotku, tzv. Kombinovanú letku. Letke velil Mikuláš Šinglovič a pozostávala zo štyroch dvojplošných stíhacích lietadiel Avia B.534, troch starších prieskumných/ľahkých bombardérov Letov Š.328 a dvoch čiastočne z náhradných dielov zostavených Messerschmittov Bf 109E (jeden vo verzii E-3 a jeden E-4). Kombinovaná letka bola neskôr posilnená o dva ďalšie moderné Messerschmitty Bf 109G-6 a jeden prieskumný Focke-Wulf Fw 189, ktorý preletel z východného Slovenska k Sovietom v Poľsku potom, čo boli povstalci na východnom Slovensku obkľúčení a odzbrojení nemeckými vojskami. Ďalej mali povstalci aj dve cvičné lietadlá typu Klemm Kl 35, niekoľko lietadiel Heinkel He 72 Kadett, Praga E.39 a dva stredné bombardéry Savoia-Marchetti SM.84, ktoré boli ukoristené počas bojov. Lietadlá Praga E.39 boli používané okrem iného aj na zásobovanie obkľúčených povstaleckých jednotiek.
Hlavnú základňu Kombinovanej letky často napádali lietadlá Luftwaffe. Letisko Tri Duby slúžilo aj ako významná zásobovacia základňa, na ktorú smerovali dopravné lietadlá Li-2 a C-47 Skytrain sovietskeho diaľkového letectva s materiálnou pomocou zo Sovietskeho zväzu a posilami v podobe 2. česko-slovenskej paradesantnej brigády. Na letisku pristáli v dňoch 17. septembra a 7. októbra aj bombardéry Boeing B-17G Flying Fortress 483. bombardovacej skupiny 15. leteckej armády USA, ktoré sem priviezli vojenský materiál (zbrane, strelivo, výbušniny) a zdravotnícky materiál na pomoc povstalcom a aj členov americkej spravodajskej skupiny OSS a britskej SOE. Zo Slovenska odviezli tiež amerických letcov, ktorým sa podarilo uniknúť zajatiu. V oboch prípadoch sprevádzali bombardéry B-17G stíhačky P-51 Mustang 52. stíhacej skupiny, pričom 17. septembra na Troch Duboch jeden P-51B havaroval a jeden P-51C musel núdzovo pristáť. Poľné letisko Rohozná sa využívalo ako prijímacia plocha pre zhadzovanie materiálu dodávaného zo ZSSR lietadlami B-25 Mitchell sovietskeho diaľkového letectva.
Kombinovaná letka mala problémy s dodávaním zásob pre svoje stroje, hlavne s dodávkami munície pre nemecké guľomety na Messerschmittoch Bf 109, ktoré sa museli dovážať ako trofejné zo ZSSR. Letka väčšinou slúžila na podporu pozemným jednotkám, ale jej piloti a pozorovatelia dosiahli aj niekoľkých vzdušných víťazstiev. Medzi najpozoruhodnejšie patrí zostrelenie maďarského Junkersu Ju 52 pilotom Františkom Cyprichom na Avii B.534, posledný zostrel dosiahnutý na dvojplošnej stíhačke alebo zostrel pozorovacieho Focke-Wulfu Fw 189, ktorý dosiahla posádka pozorovacieho Letovu Š.328, pilot Jozef Žálik a pozorovateľ Matej Beznák. Okrem zostrelov dosiahli slovenskí a tiež dvaja juhoslovanskí piloti, Sava Poljanec a Arsenije Boljević, ďalších bojových úspechov. Ján Lupták s Aviou B.534 zničil na letisku Poprad tri Junkersy Ju 87 Stuka a Rudolf Božik zaútočil na nemecké lietadlá bombardujúce letisko Tri Duby a narušil ich útočiacu formáciu v Messerschmitte Bf 109G-6 bez munície. Posádky Letovov Š.328 statočne útočili na pozemné ciele. Kombinovanej letke však chýbali akékoľvek bombardovacie lietadlá, a preto boli jej možnosti priamej leteckej podpory bojujúcich pozemných jednotiek podstatne oklieštené. Možnosti povstaleckého letectva sa celkovo zlepšili po prílete 1. česko-slovenského samostatného stíhacieho leteckého pluku na poľné letisko Zolná pri Zvolene dňa 17. septembra 1944. Pluku velil štábny kapitán František Fajtl a bol vyzbrojený v tom čase modernými sovietskymi stíhačkami Lavočkin La-5FN. Personál pluku tvorilo množstvo skúsených pilotov – hlavne česko-slovenských dobrovoľníkov, ktorí už predtým slúžili v britskej RAF.
Na jeseň 1944 narušovalo aktivitu leteckých síl na Slovensku i nepriaznivé počasie a nízka oblačnosť, ktorá je nebezpečná pre let v horských oblastiach stredného Slovenska. Bojovú činnosť povstaleckého letectva pravidelne komplikoval aj nedostatočný protiletecký výzvedný a sledovací systém, ktorý pri absencii rádiolokátorov tvorili iba stanovištia leteckej hlásnej služby. Niektoré pôvodné letecké jednotky, ktoré nemali alebo prišli o svoju výzbroj, boli nasadené ako pešie a zaradili sa medzi najlepšie útvary povstaleckej armády.
Príslušníci Kombinovanej letky bránili uzavierajúci sa vzdušný priestor nad zvyškom povstaleckého územia do 24. októbra 1944. Letisko Tri Duby opustili 25. októbra. Po odlete lietadiel sa príslušníci leteckého a pozemného technického personálu Kombinovanej letky, ktorí neboli presunutí do ZSSR, podieľali na likvidácii neletuschopných lietadiel a vojenského leteckého materiálu na letisku Tri Duby. Po tejto deštrukčnej činnosti väčšina technického personálu letisko opustila a presunula sa na Donovaly. V týchto dňoch bolo letisko Tri Duby ohrozené paľbou z diel a postupom nemeckých vojsk.
Vzhľadom na to, že Nemci na konci októbra 1944 povstanie potlačili, veliteľ povstaleckej armády Rudolf Viest nariadil leteckým silám, aby odleteli zo stredného Slovenska na bezpečnejšie letiská zaistené Červenou armádou v Poľsku. Väčšina z povstaleckých pilotov sa potom stala príslušníkmi 1. česko-slovenskej zmiešanej leteckej divízie, ktorá sa podieľala na oslobodení Česko-Slovenska a Poľska na jar 1945.
Piloti Kombinovanej letky
náhľad|[[Avia B.534|Avia B.534.217 Kombinovanej letky, na ktorej František Cyprich zostrelil dňa 2. septembra 1944 neozbrojený maďarský dopravný Ju 52/3m]]
L’Aiguillon
L’ Aiguillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 392 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Medzikontinentálna balistická raketa
thumb|Skušobný štart americkej rakety LGM-25C Titan II. Medzikontinentálna balistická raketa (angl. intercontinental ballistic missile, skr. ICBM) je strategická balistická raketa schopná dopraviť s vysokou presnosťou na vzdialenosť prevyšujúcu 5 500 km bojovú hlavicu, väčšinou vybavenú atómovou alebo termonukleárnou náložou. Balistická raketa používa balistickú trajektóriu s výrazným stúpanim a prudkým klesaním, vrátane suborbitálnych a čiastočne orbitálnych trajektórii. Bojová hlavica je umiestnená v špeciálnom puzdre nazývanom návratové teleso, ktoré je vybavené tepelnou ochranou, umožňujúcou prekonať vysoké tepelné namáhanie spôsobené aerodynamickým ohrevom počas zostupu atmosférou k cieľu. Súčasné medzikontinentálne balistické rakety môžu niesť viac samostatne navádzaných návratových telies a okrem toho celý rad tzv. klamných hlavíc, väčšinou nafukovacích z pokovenej umelohmotnej fólie, ktoré majú za cieľ zhoršiť systémom protiraketové obrany účinný zásah proti blížiacim sa projektilom.
Súčasné medzikontinentálne balistické rakety používajú väčšinou motory na tuhé pohonné látky, ktoré majú z vojensko-operačného hľadiska celý rad výhod, z ktorých hlavnými sú dlhodobá skladovateľnosť v stave bojovej pohotovosti, vysoká spoľalivosť a relatívne bezpečná obsluha a údržba. Istou nevýhodou je ale o niečo menšia výkonnosť v porovnaní s raketami na kvapalné pohonné látky; pokrok vo vývoji heterogénnych tuhých pohonných látok v posledných desaťročiach však aj tento rozdiel značne znížil.
História
Vývoj medzikontinentálnych balistických rakiet bol začatý v ZSSR a USA v päťdesiatych rokoch 20. storočia. Prvé úspešné štarty sa uskutočnili v roku 1957 v ZSSR (balistická raketa R-7) a v tom istom roku aj v USA (balistická raketa Atlas A; plný medzikontinentálny dolet bol však dosiahnutý až v roku 1958 s modifikáciou Atlas B). V sedemdesiatych rokoch vyvinula prvú generáciu medzikontinentálnych balistických rakiet tiež ČLR.
Obe superveľmoci, ZSSR a USA, vyvinuli postupne okrem ďalších typov pozemných medzikontinentálnych rakiet tiež rakety podobného doletu, ktorými boli vyzbrojované jadrové ponorky, tzv. námorné ICBM, označované aj SLBM (Submarine-launched ballistic missile). Tie poskytovali možnosť prekvapivého útoku z vopred neznámych pozícií pod hladinou oceánov.
Pretože vývoj stále nových prostriedkov na dopravu zbraní hromadného ničenia viedol k špirálovitej eskalácii, boli v rámci dohôd SALT a SALT II, uzatvorených medzi USA a ZSSR, stanovené limity ako na počty nukleárnych náloží, tak ich nosičov. Tieto zmluvy pripúšťali konverziu vybraných typov medzikontinentálnych balistických rakiet na nosné rakety pre potreby kozmonautiky. V roku 1972 bola tiež medzi USA a ZSSR uzatvorená zmluva ABM, obmedzujúca prostriedky protiraketovej obrany. Platila až do roku 2002, keď od nej USA odstúpili.
Rusko/ZSSR
right|thumb|Štart rakety R-36M
USA
right|thumb|Štart rakety LGM-118 Peacekeeper
Synagóga
náhľad|200px|[[Veľká synagóga (Plzeň)|Veľká synagóga v Plzni je treťou najväčšou na svete.]] náhľad|200px|[[Praha|Pražská Staronová synagóga z konca 13. storočia je najstaršou fungujúcou synagógou v Európe.]] náhľad|200px|Jarmulka a [[menora]] náhľad|200px|Interiér synagógy v [[Budapešť|Budapešti]] náhľad|200px|Synagóga v [[Prešov|Prešove je na svete známa ako sídlo Barkányho zbierky.]]
Synagóga (z gréckeho synagogé - zhromaždenie) je objekt určený na konanie židovských náboženských zhromaždení a náboženského vyučovania. Zhromaždenie zahŕňa spev, modlitby, čítanie a výklad Písma. Na rozdiel od kresťanského kostola nejde o vysvätený priestor, preto synagógou môže byť hociktorá budova, ak spĺňa isté požiadavky.
Po hebrejsky sa synagóga nazýva bejt ha-kneset / בית הכנסת – miesto zhromaždenia. Synagógy vznikli v židovskej diaspóre ako školy a náboženské strediská (modlitebne). Slúžia okrem iného ako pripomienka jeruzalemského chrámu, je orientovaná svätostánkom k Jeruzalemu a niekedy je nazývaná tempel. Delí sa na modlitebný priestor (hlavná svätyňa) a menšie priestory na štúdium, ktoré sa nazývajú bejt midraš (Dom výuky). Niektoré synagógy majú bočnú tribúnu pre ženy. V zvláštnej schránke sa uchováva zvitok Tóry, je krytý chrámovou oponou, v jeho blízkosti svieti večné svetlo. Budovu zdobí menora (sedemramenný svietnik). Uprostred synagógy je vyvýšené miesto (almemor) s čitateľským pultom (šulchan) pre predčítanie tóry. Najstaršie doložené synagógy pochádzajú z Egypta, z 3.stor. pred Kr.
Konzervatívni židia nazývajú synagógu „synagóga“, ostatní používajú skôr „Bejt Kneset“.
V synagógach sa konajú aj podujatia obce, vzdelávanie dospelých, prípadne slúžia aj ako školy hebrejčiny pre školopovinné deti.
Najväčšia synagóga na svete je Emanuelova synagóga v New Yorku. Do roku 2006 bola druhou najväčšou synagógou na svete a zároveň prvou najväčšou v Európe Budapeštianska synagóga. No v roku 2006 bola pri príležitosti 68.výročia Krištáľovej noci postavená a vysvätená ešte väčšia synagóga v Mníchove, ktorej dodnes patrí prvenstvo.
Iné projekty
.
Miroslav Ondruš
JUDr. Ing. Miroslav Ondruš (* 30. december 1966), je slovenský politik, poslanec SNR za VPN v rokoch 1990-1992.
V rokoch 1993-1995 bol podpredsedom Demokratickej strany. V roku 2006 bol ako kandidát koalície SDKÚ, SMK, KDH zvolený za poslanca miestneho zastupiteľstva v Sídlisku Ťahanovce.
Ares Vallis
V oblasti údolia Ares Vallis pristála 4. júla 1997 americká planetárna sonda Mars Pathfinder neďaleko hranice s oblasťou Chryse Planitia, ktorá na svojej palube mala malé robotické vozidlo Sojourner, ktoré sa po oblasti pohybovalo a podrobovalo ju detailnému prieskumu. Oblasť bola vybraná z niekoľkých dôvodov. Jej rovný charakter umožňoval bezpečné pristátie a jej pozícia do 20° zaručovala dostatok slnečného svetla pre solárne panely, oblasť súčasne ponúkala väčšie spektrum študijného materiálu (rôzne druhy hornín, pôdy a odhadoval sa výskyt tečúcej vody v minulosti).
Richard Lintner
Richard Lintner (* 15. november 1977, Trenčín) je bývalý slovenský hokejový obranca, ktorý sa zaraďoval medzi výrazne ofenzívne typy. Od sezóny 2015/16 je generálnym manažérom slovenskej hokejovej ligy.
Klubový hokej
Lintner začínal s hokejom v rodnom meste, v klube Dukla Trenčín. V sezóne 1995/96 debutoval v extralige, keď nastúpil na dva zápasy. V roku 1996 ho draftoval v piatom kole z celkového 119. miesta klub NHL – Phoenix Coyotes. Nasledujúce dve sezóny hral v nižších severoamerických súťažiach (AHL a IHL). V sezóne 1999/2000 absolvoval premiéru v NHL, keď za Nashville Predators odohral 33 zápasov. V nasledujúcom ročníku odohral 50 stretnutí. Sezónu 2000/01 začal v Dukle Trenčín, po šiestich zápasoch uzavrel zmluvu so švédskym klubom MoDo Hockey. Pred nasledujúcim ročníkom sa vrátil do NHL, pôsobil v New York Rangers a Pittsburgh Penguins, ako aj vo farmárskej AHL.
V ročníku 2003/04 hrával vo švédskom Djurgårdens IF, zaradil sa k najproduktívnejším obrancom súťaže. Ďalšie dva roky bol hráčom švajčiarskeho klubu HC Fribourg-Gottéron, pričom po prvom ročníku bol vyhlásený za štvrtého najlepšieho zahraničného obrancu súťaže. Od sezóny 2006/07 pôsobil znova v Elitserien. Prvý rok hrával za nováčika súťaže Skellefteå AIK, koncom marca sa však zranil a záver ročníka vynechal. Pred ďalším ročníkom s ním podpísal Färjestads BK polročný kontrakt (kvôli vysokým daniam), za klub nastupoval od októbra (predtým odohral päť zápasov v Dukle Trenčín). Od sezóny 2008/09 bol hráčom bieloruského klubu Dinamo Minsk v KHL. Sezónu 2010/11 odohral vo fínskom klube SaiPa, kde nastúpil na 29 zápasov, v ktorých zaznamenal 20 kanadských bodov (10+10). V nasledujúcej sezóne odohral v rovnakom klube 21 zápasov (2+5). V decembri 2011 prestúpil na hosťovanie do klubu Lukko Rauma.
V sezóne 2012/13 sa najskôr dohodol na po krátkodobom pôsobení s extraligovým klubom ŠHK 37 Piešťany (dva zápasy) a neskôr odohral päť zápasov v Dukle Trenčín. Začiatkom januára sa so švédskym mužstvom BK Rögle dohodol na krátkodobom kontrakte s opciou do 25. januára 2013.
Pôsobil v ruskej KHL v tíme Dinamo Minsk a na záver kariéry v Dukle Trenčín.
Reprezentácia
Slovensko reprezentoval na majstrovstvách sveta v rokoch 2001, 2002 (zlato), 2003 (bronz), 2004, 2005 a 2010, na ZOH 2002 a Svetovom pohári 2004.
Na MS 2002 premenil rozhodujúci samostatný nájazd v semifinálovom zápase so Švédskom (pred ním uspel Žigmund Pálffy) a posunul Slovensko do finále, kde sa po víťazstve nad Ruskom stalo prvý raz v histórii majstrom sveta. Lintner, ktorý na podujatí zaznamenal bilanciu 4 góly a 4 asistencie, bol vyhlásený za člena All Stars tímu. Zatiaľ odohral 105 reprezentačných zápasov, strelil 14 gólov. Nosíl reprezentačný dres číslo 41.
Majstrovstvá sveta 2006 v Lotyšsku pre neho znamenali prvú neúčasť na šampionáte po piatich rokoch, do Rigy však pricestoval a pôsobil ako televízny spolukomentátor Slovenskej televízie. Vo februári 2007 reprezentačný tréner Július Šupler oznámil, že Lintner viac nemá ambície hrávať v reprezentácii a chce sa venovať klubovému hokeju a rodine. Na MS 2007 do Moskvy však opäť pricestoval ako spolukomentátor zápasov.
Glen Hanlon ho nominoval sa MS 2010 v Nemecku, kde zaznamenal tri asistencie. Slovensko prekvapivo prehralo v osemfinálovej skupine s Dánskom 0:6, celkovo dosiahlo 12. miesto.
Na ďalších svetových šampionátoch sa opäť zúčastňoval v pozícii televízneho spolukomentátora.
NGC 4216
NGC 4216 je špirálová galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,3.
Vyšná Olšava
Vyšná Olšava je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Poloha
Vyšná Olšava sa nachádza približne 10 km JZ od okresného mesta Stropkov.
Rozloha
Katastrálne územie Vyšnej Olšavy zaberá 1377 ha.
Vodstvo
Cez obec Vyšná Olšava preteká potok Olšavka, ktorý priberá prítok zo SV svahu Chraste a na dolnom konci obce priberá sprava prítok zo SZ svahu Muchovej hory.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1382.
Livres d’heures
náhľad náhľad Livres d'heures (v preklade z fr. knihy hodín) sú hodinky, modlitebné knihy, určené laikom. Používali sa najmä v 12. - 16. storočí. Boli bohato ilustrované.
Byzantská kultúra
Byzantská kultúra je byzantský spôsob pretvárania zla na dobro, škaredého na krásno; osobitná vývojová etapa v dejinách kultúry, ktorá spadá do doby neskorej antickej kultúry a stredovekej kultúry; je to kultúra mnohonárodnej Byzantskej ríše. Byzantská kultúra je súčasťou ázijskej kultúry i európskej kultúry, na pôde ktorej sa stretá so západnou kultúrnou (pozri: spor o Filioque).
Byzantská kultúra zahrnuje najmä byzantské umenie, byzantskú filozofiu a pravoslávie.
Albiès
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 137 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Girons
Saint-Girons môže byť:
Ramous
Ramous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Virey
Virey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viliam Figuš-Bystrý
náhľad|Hrob Viliama Figuš-Bystrého v banskobystrickom evanjelickom cintoríne Viliam Figuš-Bystrý, krstený Viliam Daniel Figusch (* 28. február 1875, Banská Bystrica – † 11. máj 1937, Banská Bystrica) bol hudobný skladateľ, hudobný pedagóg, klavirista, zbormajster a dirigent. Pseudonym: Ján Bystrý
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1885-1889), na Učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici (1889-1893), 1914 absolvoval skúšku na Hudobnej akadémii v Budapešti. Od roku 1893 učiteľ v Pilisi (Maďarsko), 1893-1895 v Ostrej Lúke, 1895 -1902 vo Zvolenskej Slatine, 1903-1906 v Padine (Juhoslávia), od 1907 v Banskej Bystrici, od 1921 prof. hudby na tamojšom Učiteľskom ústave a na Hudobnej škole vo Zvolene. Reprezentant novej vývinovej cesty slov. hudobného umenia. Už počas štúdia v Banskej Štiavnici vystupoval na verejných koncertoch, hral na organe, dirigoval študentský spevácky zbor. Po maturite sa venoval salónnej hudobnej tvorbe, upravoval maďarské ľudové piesne pre spev a klavír, kurucké piesne a balady pre sóla a zbor so sprievodom klavíra. Na svojich učiteľských pôsobiskách zbieral slov. ľudové piesne, ktoré upravoval a vydával (Slovenské ľudové piesne z Veľkej Slatiny, 1000 slovenských ľudových piesní, Púchovské piesne, Zbojnícke piesne). V Banskej  Bystrici oživil hudobnú kultúru v meste, oživil činnosť spevokolu Evanjelického spolku, pôsobil ako dirigent, korepetítor, organizátor hudobných podujatí a komponoval. Pre komorné združenie upravoval diela skladateľov európskeho baroka, klasicizmu a romantizmu. V roku 1922-1924 pracoval na opere Detvan, ktorej premiéra sa uskutočnila roku 1928 v SND v Bratislave. Na začiatku 20 stor. rozvinul úsilie o vznik slov. národnej hudby, pričom ľudovú pieseň chápal ako zdroj špecifickosti národnej hudby. Popri komornej a zborovej tvorbe sa skladateľsky najviac realizoval v lyrickej piesni, zhudobnil texty slov. básnikov. Popri invenčnej melodike uplatňoval aj novoromanticky orientovanú harmóniu, medzi jeho najlepšie diela patria cykly umelých piesní, zborové a klavírne skladby. Zakladajúci člen (1919), 1925 predseda Spolku slov. umelcov.
Sem
Sem môže byť:
SEM môže byť skratka:
NGC 4217
NGC 4217 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Robert Więckiewicz
Robert Więckiewicz (* 30. jún 1967, Nowa Ruda, Poľsko) je poľský filmový a divadelný herec.
Janko Filipča
náhľad|Hrob Janka Filipču v banskobystrickom evanjelickom cintoríne Janko Filipča (* 3. december 1893, Poniky – † 31. marec 1917, Banská Bystrica) bol slovenský básnik. Pseudonym: J.G.F.Ponický, Veporín
Životopis
Študoval na gymnáziu a do 1913 na vyššej obchodnej škole v Banskej Bystrici. Roku 19131914 úradník Ľud. banky vo Zvolene. Organizátor slov. mládeže, spoluzakladateľ tajného spolku Mor ho!, iniciátor a spolupracovník štud. časopisu Púčky, kde publikoval básne napísane v duchu slov. romantizmu. Pre nár. činnosť pre maturitou vylúčený zo všetkých stedných škôl, banskobystrický trestný súd ho odsúdi na 4 mesiace väzenia a pokutu. Po vypuknutí 1. svetovej vojny sa dobrovoľne prihlásil do armády.
Mary Wollstonecraftová
Mary Wollstonecraftová (* 27. apríl 1759, Hoxton, Spojené kráľovstvo – † 10. september 1797, Londýn) bola britská spisovateľka, filozofka, feministka a sociálna reformátorka.
Biografia
Mary žila od decembra 1792 v Paríži a bola svedkom prelomových udalostí Veľkej francúzskej revolúcie – okrem iného aj popravy bývalého kráľovského páru. V Paríži sa stretávala najmä s umiernenými girondistami, k politike radikálnych jakobínov sa v listoch viackrát vyjadrila kriticky (odpudzoval ju najmä teror, ktorý jakobíni rozpútali). Sama bola pre revolučné orgány v roku 1793 podozrivou osobou, ale podarilo sa jej vyhnúť väzeniu, a to aj vďaka ochrane zo strany amerického obchodníka a diplomata Gilberta Imlaya.