cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
OMSI 2
Základné mapy
Po zakúpení hry cez spoločnosť Aerosoft alebo službu Steam sú k dispozícií dve základné mapy: 1.) Hra sa odohráva v roku 1989 v meste Berlin v mestskej časti Spandau. K dispozícií sú nasledovné linky v rokov 1986 – 1994: 2.) Hra sa odohráva v roku 1989 vo fiktívnom meste Grundorf. K dispozícií je nasledovná linka:
Doplnkové mapy
Doplnkové mapy sú mapy, ktoré je možné si zadarmo stiahnuť alebo si zakúpiť cez spoločnosť Aerosoft alebo službu Steam. Jedná sa o platené addony, ktoré obsahujú reálnu mapu.
Základné autobusy
Hra ponúka základné autobusy spoločnosti MAN. Dva krátke poschodové autobusy typu MAN SD 200 a MAN SD 202 a dva nízkopodlažné autobusy MAN NL202 (krátky) a MAN NG272 (kĺbový).
Doplnkové autobusy
Doplnkové autobusy sú autobusy, ktoré je možné si zadarmo stiahnuť alebo si zakúpiť cez spoločnosť Aerosoft alebo službu Steam. Jedná sa takisto o platené addony, ktoré obsahujú reálny autobus.
Domvallier
Domvallier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Noc v archíve
Noc v archíve je televízna relácia, ktorá je zložená z archívnych ukážok doplnených o vtipný komentár hlavnej moderátorskej dvojice Radoslav Kuric & Miki Michelčík. Obidvoch nazývajú: archívni bádatelia. Medzi príspevkami sa objavujú archívne piesne ktoré uvádza "retro hlásateľka" Lucia Michelčíková, (predtým za slobodna Lucia Jelčová) v dobovom oblečení z retro hlásateľne. Hlavné motto relácie je "Archívne spomínanie na časy nedávno minulé", v drvivej väčšine dielov sa tematicky zameriava na relácie vysielané pred rokom 1989, iba v pár dieloch tvorcovia toto pravidlo porušili a objavili sa aj novšie príspevky. Premiérové prvé vysielanie relácie bolo 28. januára 2009. Niektoré diely cyklov nemajú tématický názov a je uvedený názov relácie. Režisérom relácie je Boris Bočev.
Le Thuit-Simer
Le Thuit-Simer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Noc v archíve
Vysielanie
Relácia je vysielaná dvakrát do mesiaca, v sobotu na Dvojke, televíznej stanice Rozhlasu a televízie Slovenska. Prvýkrát bola relácia odvysielaná v januári 2009. Najskôr sa relácia pravidelne vysielala v nedeľu, výnimočne aj v iný deň, od septembra 2015 sa pravidelne vysiela v sobotu. Počas letných prázdnin sa vysielajú reprízy.
Le Thuit-Simer
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hlásateľ
Hlásateľ môže byť:
Le Tilleul-Lambert
Le Tilleul-Lambert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Glutatión
náhľad|Glutatión je zložený z Gly, Cys a γ-Glu. náhľad|Oxidovaná forma glutatiónu (GSSG).
Glutatión je dôležitý antioxidant u rastlín, živočíchov, húb a niektorých baktérií a archeónov. Ochraňuje bunku pred oxidatívnym stresom spôsobeným niektorými reaktívnymi formami kyslíku (ROS), ako sú napríklad peroxid, superoxid alebo hydroxylový radikál. Je to tripeptid zložený z glycínu, cysteínu a kyseliny glutámovej.
V bunke sa bežne vyskytuje v redukovanej podobe s voľnou tiolovou skupinou (GSH), jeho oxidáciou vzniká disulfidový mostík, ktorý spája dve molekuly glutatiónu (GSSG).
Doncières
Doncières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam obytných komplexov v Košiciach
Veľký dopyt po bytoch v Košiciach neustále pokračuje. Začalo to koncom roka 2011, od kedy Košice poriadne zmenili svoju tvár a začali sa postupne rozrastať. Realitný trh hlási vyššie ceny nie len nových ale aj starých bytov na pôvodných košických sídliskách, čo značí príchod množstva nových obyvateľov, najmä z okolia Košíc.
Západ
right|thumb|Výstavba Novej Terasy V mestskej časti Západ pribudol aj veľmi obľúbený komplex Nová Terasa, ktorá leží medzi Triedou SNP a Ondavskou ulicou. Hotové sú už dve etapy, realizované spoločnosťou Penta Investments, ktoré doposiaľ priniesli 415 bytov a 48 domov. Vo výstavbe je už tretia etapa, po ktorej dokončení pribudne ďalších 225 bytov. Spolu sa takto Nová Terasa stane najväčším projektom na území Košíc, zo spolu 640 bytmi.
Sever
V lokalite Anička, patrí v Košiciach medzi najobľúbenejšie miesta oddychu. Tak sa stala miestom vybudovania bytového komplexu s názvom Park Anička. Ten na Severe ponúka moderné bývanie v prírode neďaleko centra metropoly východu. Okolie Hornádu, tak postupne mení svoju tvár.
Košická Nová Ves
Ďalším novopostaveným objektom je Zelená stráň na začiatku Košickej Novej Vsi. Projekt je rozdelený do dvoch etáp, pričom ku koncu roka 2016 boli dokončené práce na prvej etape výstavby, v súčasnosti sa spustil predaj bytov z druhej etapy, ktoré by mali byť postavené do leta 2018.
Juh
V mestskej časti Juh žije v súčasnosti okolo 23-tisíc obyvateľov. Dlhé roky tu novostavby vo väčšom merítku nepribúdali. No v poslednom období však aj v tejto časti mesta začal stavebný boom. Na Juh vyrástla Šafránova záhrada, nové bytové jednotky sa začali stavať na Bleskovej, Jánošíkovej i Žižkovej ulici. Vďaka vznikajúcim novostavbám sa predpokladá zvyšovanie počtu obyvateľov v tejto mestskej časti.
Staré Mesto
Na území širšieho centra Košíc sa stavia vo veľkom. Na skok od Hlavnej ulice vyrástli stovky nových bytov a objekty občianskej vybavenosti. V lokalitách blízko centra mesta sa dlhé roky takmer nič nestavalo. Dva najväčšie projekty v mestskej časti Staré Mesto, ktorých výsledkom má spolu byť 524 nových bytov. Najväčší z nich je Rezidencia pri radnici na Strojárenskej ulici, pod záštitou developerskej skupiny CTR Group. Okrem toho sa realizuje projekt Mlynská bašta na rohu Továrenskej a Štefánikovej ulice.
Toto je zoznam obytných komplexov nachádzajúcich sa na území Košíc:
Jamina (vrch vo Volovských vrchoch)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Gelnica a na katastrálnom území obce Smolník, čiastočne i Švedlár. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Úhorná, východne leží Smolník a Smolnícka Huta, severovýchodne Stará Voda a Švedlár a severozápadne Henclová.
Opis
Jamina leží v hrebeni, vedúcom z Bielych skál na Zlatý stôl. Východne sa nachádza Kobyliar, Veľký Vtáčí vrch , Malá Hekerová a Malý Suchý vrch , južne Hekerová , Pod Bukovinami  a Okrúhly chrbát , západne Ramzová , Tri chotáre , Žobrácka poľana  a Suchý vrch  a severne Poľana , Veľké sedlo , Zlatý stôl  a Drahov. Oblasť patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu z južných a západných častí odvádza potok Stará voda a z východných Bystrý potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nízkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slanské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, časť Stolických vrchov a vrchy severného Maďarska.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no neďaleko prechádza východným úbočím modro značená trasa zo Starej Vody cez Zlatý stôl  do sedla Krivé. Tu sa chodník križuje s červeno značenou Cestou hrdinov SNP.
Mauretania (parník, 1906)
Mauretania bol luxusný zaoceánsky parník (R.M.S.Royal Mail Ship), vlastnený Cunard Line a postavený v rokoch 19041907 v lodenici Swan Hunter v britskom Wallsende. Loď bola pomenovaná podľa rímskej provincie Mauretania v severnej Afrike.
Mauretania bola držiteľkou Modrej stuhy Atlantiku, udeľovanej lodi s najrýchlejším dopravným spojením Európy s Amerikou. Dva roky po potopení Titanicu mala 1. plavbu väčšia, ale podobná loď RMS Aquitania, ktorá mala konkurovať triede Olympic a aj nemeckej triede Imperator. Cez 1. svetovú vojnu slúžila ako krížnik a nemocničná loď, po vojne bola Mauretania naspäť vrátená Cunard Line. V tridsiatych rokoch bola loď prefarbená na bielo, pod čiarou ponoru na zeleno. V roku 1935 bola predaná do šrotu. Jej sesterskou loďou bola Lusitania.
Veľký Meder-Holiare
Veľký Meder-Holiare je kanál v regióne Podunajsko na území mesta Veľký Meder a obce Okoč v okrese Dunajská Streda v Trnavskom kraji a v nepatrnom úseku na území obce Holiare v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Pokračuje ako kanál Holiare-Kosihy. Má dĺžku. Je tokom III. rádu.
Začiatok
Začína sa v severozápadnej časti územia mesta Veľký Meder v pri Chotárnom kanáli v tesnej blízkosti obecnej hranice medzi mestom Veľký Meder a obcou Boheľov na pomedzí poľa Bendovo a poľa Malé Bendovo. V skutočnosti je pokračovaním kanála Jurová-Veľký Meder. Patrí do okresu Dunajská Streda v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina.
Opis toku
Od začiatku tečie v priamke juhovýchodným smerom, preteká cez poľnohospodársky extravilán, v podteká cestu z mesta Veľký Meder do mesta Dunajská Streda a zároveň obteká agropotravinársky komplex Euromilk, v  vteká na územie obce Okoč cez ktoré tečie v dĺžke 1 km a zároveň priberá ľavostranný prítok - kanál Čeček, v  preteká cez obecnú hranicu, vracia sa na územie mesta Veľký Meder a zároveň priberá prítok Mohylský kanál, veľkým oblúkom sa stáča na juhovýchod, podteká železnicu a hneď aj cestu z mesta Veľký Meder do obce Okoč, v  podteká cestu a hneď aj železnicu z mesta Veľký Meder do mesta Komárno, sleduje obecnú a zároveň aj okresnú a krajskú hranicu medzi mestom Veľký Meder a obcou Holiare, v  vteká na územie obce Holiare, zostávajúcich 400 m toku preteká po území obce Holiare, v extraviláne obce Holiare v miestnej časti (v katastrálnom území) Horné Holiare v  sa križuje s kanálom Čičov-Holiare, končí sa a pokračuje ďalej ako kanál Holiare-Kosihy, ktorý pri obci Veľké Kosihy ústi priamo do Dunaja ako jeho ľavostranný prítok. Vodný tok Veľký Meder-Holiare má dva prítoky Mohylský kanál a kanál Čeček.
Pôvod názvu
Vodný tok Veľký Meder-Holiare má pôvod v toponymách – v názve obce-mesta, na území ktorého sa tento vodný kanál začína a ním preteká, čiže v názve Veľký Meder a v názve obce, cez územie ktorej preteká a končí sa, čiže v názve Holiare. Obidva elementy názvu kanála sú spojené spojovníkom. Tento spôsob pomenovania súčasných vodných kanálov je bežný. Názov vodného toku Veľký Meder-Holiare bol pôvodne štandardizovaný v podobe Čalovo-Holiare v roku 1979. V nadväznosti na zmenu štandardizovaného názvu obce Čalovo (úradný názov obce 1948-1990) na Veľký Meder v roku 1990 bola realizovaná v roku 2005 zmena štandardizovaného názvu kanála z podoby Čalovo-Holiare do podoby Veľký Meder-Holiare. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Veľký Meder-Holiare je jedinečným hydronymom (júl 2022).
Dounoux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Tilleul-Othon
Le Tilleul-Othon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kiež nájdu svojich nepriateľov
Kiež nájdu svojich nepriateľov (pol. Niechaj odnajdą swoich wrogów, 1963, rozšírené vydanie vyšlo s názvom Piekło jest we mnie, 1975) je detektívny román poľského spisovateľa Macieja Słomczyńskiho, ktorý publikoval pod svojím pseudonymom Joe Alex.
Na Slovensku román vyšiel spoločne s románom Smrť hovorí v mojom mene v jednej knihe s názvom Smrť hovorí v mojom mene v roku 1968 v edícii Labyrint vydavateľstva Smena.
Dej
Kiež nájdu svojich nepriateľov, je piata kniha série Joe Alex.
Joe Alex - hlavný protagonista románu, významný autor detektívnych románov a spolupracovník Scotland Yardu, sa vracia z Johannesburgu, kde bol hosťom na slávnostnom ceremoniáli organizovanom juhoafrickým Klubom priateľov kriminálnych románov. Na letisku sa čaká, ako sa k nim pripojí Richard Knox - majiteľ diamantových baní. Lietadlom, ktoré má viac ako hodinové meškanie, nakoniec odlieta pomerne málo cestujúcich. Napriek tomu je pán Knox zabitý len dve hodiny po štarte. Joe Alex vykonáva šetrenie medzi cestujúcimi, a krok za krokom sa dostáva ku pravde...
Camila Cabellová
Karla Camila Cabello Estrabao ( španielsky: [kaˈmila kaˈbeʎo]; * 3. marec 1997, Cojímar, Havana, Kuba) je kubánsko-mexická speváčka a skladateľka. Preslávila sa ako členka skupiny Fifth Harmony, ktorá vznikla počas druhej série americkej súťaže The X Factor v roku 2012. Následne skupina podpísala nahrávaciu zmluvu s vydavateľstvami Syco Music a Epic Records.
Cabello sa začala presadzovať ako sólistka v období, keď vydala viacero spoluprác, vrátane piesne „Bad Things“ s Machine Gun Kelly, ktorá sa umiestnila na štvrtej priečke amerického rebríčka Billboard Hot 100. Po opustení skupiny Fifth Harmony v decembri 2016 vydala sólový singel „Crying in the Club“. Začala sa sústreďovať na hudbu ovplyvnenú latinskoamerickou hudbou a vydala svoj debutový štúdiový album Camila (2018). Debutoval na prvej priečke amerického rebríčka Billboard 200. Singel z albumu s názvom „Havana“ sa stal číslom 1 vo viacerých krajinách vrátane Spojeného kráľovstva a USA.
Detstvo
Cabello sa narodila v Cojímare, časti mesta Havana matke Sinuhe Estrabao a Alejandrovi Cabellovi, ktorý pochádza z Mexika. Dlhú časť detstva žila prechodne v Havane a Mexiku, no keď mala 5 rokov presťahovala sa do Miami. Navštevovala Miami Palmetto High School, ale školský rok 2012 – 2013 vynechala, keď bola v 9. ročníku, kvôli speváckej kariére. Napriek tomu školu dokončila.
Turné
Ako hlavná umelkyňa Ako predskokanka
Éloyes
Éloyes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Westboro Baptist Church
náhľad|Westboro Baptist Church v Topeka, Kansase Westboro Baptist Church (WBC) je americká protestantská cirkev. Jej zakladateľom a pastorom bol Fred Phelps. Bola založená v roku 1955. Cirkev sídli v meste Topeka v Kansase, USA.
Westboro Baptist Church sa v krste stotožňuje s kalvinistickým prúdom, hoci nepatrí do žiadnej organizácie združujúcej baptistické cirkvi. Tiež nemá spojenie (napriek čiastočne konvergentnej doktríne) s reformovanými baptistami. Cirkev je úplne nezávislá od iných denominácií.
Kontroverzie
náhľad|Členovia WBC protestujúci pred kostolom evanjelickej cirky metodistickej v [[Tulsa|Tulse s plagátmi „Boh nenávidí Ameriku“ a „Boh nenávidí homosexuálov“]] Známa je pre svoje poburujúce nenávistné výroky zamerané najmä na skupinu LGBT, ale taktiež na katolíkov, ortodoxných kresťanov, ateistov, moslimov, židov, amerických vojakov a politikov. Viacero zdrojov ju opisuje ako nenávistnú skupinu a je sledovaná Ligou proti hanobeniu a južným centrom pre práva chudobných. Cirkev sa zapája do protihomosexuálnych aktivít už od roku 1991, kedy vyžadovala tvrdý zákrok proti homosexuálnej aktivite v Gage Park. Viedla protesty taktiež proti židom a katolíkom, pričom niektorí členovia WBC podupali americkú vlajku alebo ju obrátili na stožiari naopak (čo je v Amerike zločin). Cirkev tiež vydala vyhlásenia ako „vďaka Bohu za mŕtvych vojakov“, „Boh vyhodí vojsko do vzduchu“ a „Boh nenávidí Ameriku“. Cirkev čelí mnohým obvineniam z vymývania mozgov a býva označovaná aj za kult.
Organizácia má niekoľko webových stránok odsudzujúcich homosexualitu, katolícku cirkev, moslimov a židov, ako aj väčšinu krajín sveta, ktoré tieto skupiny údajne podporujú.
Cirkev organizuje množstvo demonštrácií, počas pohrebov amerických vojakov, ktorí padli vo vojne v Iraku, ako aj počas gay pochodov a demonštruje aj proti firmám, ktoré podporujú homosexuálov.
Činnosť organizácie je založená na presvedčení, ktoré je tiež hlavným sloganom WBC, že „Boh neznáša homosexuálov“ (ang. God hates fags). Podľa Westboro Church sú všetky nešťastia, ktoré sa vyskytnú vo svete, spojené s homosexualitou a rastúcou toleranciou a akceptáciou „homosexuálnej propagandy“. Podľa členov WBC sú homosexuáli najväčšími hriešnikmi a Boh ich nenávidí. Zároveň sa domnievajú, že homosexualita by sa mala trestať smrťou.
Filmový dokument
V roku 2007 BBC o tejto organizácii odvysielala dokumentárny film Louisa Therouxa The Most Hated Family in America a v roku 2011 pokračovanie America's Most Hated Family in Crisis. V roku 2019 odvysielala dokument Surviving America's Most Hated Family.
Le Torpt
Le Torpt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolina Kondratowa
Dolina Kondratowa je dolina v poľských Západných Tatrách. Je západným oddelením Doliny Bystrej.
Popis doliny a geografia
Na juhozápadnej strane ju ohraničuje Kalacka Kopa a Wielki Giewont, na západe severný hrebeň Kondratovej kopy, na juhu Hlavný hrebeň Západných Tatier na úseku od Kondratovej kopy cez Suchý vrch Kondracký po Goričkovú. Najväčšou bočnou vetvou doliny je Dolina Sucha Kondracka. V hornej časti Doliny Kondratowej sa rozvetvujú dve oddelenia: Dolina Małego Szerokiego vedúca pod Kondracku Przełęcz a Długi Żleb.
Väčšia časť doliny je zložená z vápencových hornín. Vytvorili sa v nej krasové útvary, ktorými plynie podzemná voda. Preto je dolina v prevažnej miere suchá. Voda vyviera v prameni Wywierzysko Bystrej. Krátky Kondratowy Potok je aktívny len, keď je v doline veľa vody. Dolina je relatívne plochá, aj keď v minulosti ju formoval ľadovec. Vyskytuje sa v nej zaujímavá flóra: vratičník mnohozárezový (Botrychium multifidum), krivec najmenší (Gagea minima) – v Karpatoch zriedkavé rastliny. V strede doliny je Polana Kondratowa, na ktorej stojí Chata PTTK na Hali Kondratowej a stanica TOPRu.
V minulosti bola Dolina Kondratowa vypásaná na Hale Kondratowej. V súčasnosti je jednou z najnavštevovanejších tatranských dolín. Vedú cez ňu obľúbené turistické trasy na Wielki Giewont  a Červené vrchy a na  Kasprov vrch.
Oxidoreduktáza
Oxidoreduktáza je enzým, ktorý katalyzuje prenos elektrónov z jednej molekuly, zvanej oxidant alebo donor elektrónov, na druhú molekulu, zvanú reduktant alebo akceptor elektrónov. Táto skupina enzýmov zvyčajne využíva NAD+ alebo NADP+ ako kofaktory. Transmembránové oxidoreduktázy vytvárajú elektrón-transportné reťazce v baktériách, chloroplastoch alebo mitochondriách a zahŕňajú napríklad respiračné komplexy I, II a III. Iné sa môžu asociovať s biologickými membránami ako periférne membránové proteíny alebo môžu byť v membráne ukotvené pomocou transmembárnového helixu.
Reakcie
Oxidoreduktáza katalyzujú napríklad reakciu:
V tomto prípade je A donor a B akceptor elektrónov.
Kyselina pyroglutámová
náhľad|250x250bod|Cyklizácia glutamínu a tvorba kyseliny pyroglutámovej. Kyselina pyroglutámová, takisto PCA alebo 5-oxoprolín, je všadeprítomný, ale málo preštudovaný aminokyselinový derivát. Vzniká cyklizáciou voľného glutamátu alebo glutamínu, pričom aminoskupina napadá karbonylový uhlík a tvorí sa cyklický laktám. Konjugovaná báza, prípadne anión, soľ, či ester kyseliny pyroglutámovej je pyroglutamát (takisto 5-oxoprolinát).
Oxidoreduktáza
Reakcie
V biochemických procesoch môže byť náročnejšie rozpoznať redoxné reakcie, ako napríklad u tejto reakcie z glykolýzy:
Kyselina pyroglutámová
Kyselina pyroglutámová je metabolitom cyklu glutatiónu a enzým 5-oxoprolináza ju konvertuje na glutamát. Pyroglutamát sa nachádza v mnohých proteínoch, ako je napríklad baktériorodopsín. N-terminálna glutámová kyselina a glutamín môžu spontánne tvoriť cyklus za tvorby pyroglutamátu alebo sú konvertované enzymaticky pomocou glutaminylcyklázy. Toto je jeden zo spôsobov blokácie N-terminálnej aminoskupiny, čo môže byť problematické pri Edmanovej degradácii, ktorá vyžaduje voľnú primárnu aminoskupinu. Enzým pyroglutamátaminopeptidáza môže túto primárnu aminoskupinu obnoviť odštiepením pyroglutamátového rezidua.
Oxidoreduktáza
Reakcie
V tejto reakcii je akceptorom elektrónov NAD+ a glyceraldehyd-3-fosfát je donorom elektrónov.
Stereoizoméria
vpravo|400x400bod|náhľad|Rôzne druhy izomérov. Druhy stereoizomérov sú označené červenou farbou. Stereoizomérmi sa zaoberá [[stereochémia.]] Stereoizoméria alebo priestorová izoméria je druh izomérie, pri ktorej majú molekuly rovnaký vzorec a rovnako pospájané atómy (teda rovnakú konšitúciu), ale líšia sa v trojrozmernom usporiadaní atómov v priestore. Je to teda iný druh izomérie oproti štuktúrnej izomérii, pri ktorej majú molekuly rovnaký vzorec, ale líšia sa v spojení atómov.
Kyselina pyroglutámová
Kyselina pyroglutámová existuje v podobe dvoch enantiomérov:
Droždie
Droždie môže byť:
Stereoizoméria
Enantioméry
Enantioméry alebo optické izoméry sú dva stereoizoméry, ktoré sú nezjednotiteľnými vzájomnými zrkadlovými obrazmi. Existuje medzi nimi rovinná symetria. Ich makroskopickým analógom sú ľudské ruky: sú zrkadlové, ale bez ohľadu na ich natočenie nedostaneme identický obraz. V jednom enantiomére má každé stereogénne centrum opačnú konfiguráciu ako v tom druhom. Dve zlúčeniny, ktoré sú navzájom enantioméry, majú rovnaké fyzikálne vlastnosti okrem stáčania roviny polarizovaného svetla a spôsobu interakcie s rôznymi optickými izomérmi iných zlúčenín. Kvôli tomu môžu mať rôzne enantioméry tej istej zlúčeniny výrazne odlišný biologický efekt. Čisté enantioméry vykazujú optickú aktivitu a ich separácia je možná len s použitím chirálnych činidiel. V prírode sa u väčšiny chirálnych biologických zlúčenín vyskytuje len jeden enantiomér, napríklad u aminokyselín (okrem glycínu, ktorý je achirálny). Opticky aktívne látky majú dve podoby: D - formu a L - formu, respektíve v novšom názvosloví (+)- formu a (-)- formu.
Diastereoméry
Diastereoméry sú stereoizoméry, ktoré nie sú vzájomnými zrkadlovými obrazmi. Neexistuje medzi nimi rovinná symetria. Patria sem mezo zlúčeniny, cis-trans izoméria, E-Z notácia a neenantiomerické optické izoméry. Diastereoméry majú zvyčajne rôzne fyzikálne vlastnosti. Kyselina mezo-vínna je diastereomérom ku kyselinám levo- a dextro-vínnej, ktoré sú vzájomne enantiomérmi.
Cis–trans a E-Z notácia
Stereoizoméria vzniká i u dvojitej väzby, pretože rotácia okolo tejto väzby je obmedzená, kvôli čomu je relatívna poloha substituentov zafixovaná. Ak sú oba substituenty na aspoň jednom konci dvojitej väzby rovnaké, tak zlúčenina nemá stereoizoméry a dvojitá väzba nie je stereocentrom, ako je to napríklad u propénu, CH3CH=CH2, ktorý má na jednej strane dva vodíkové atómy.
Molekula I je cis-1,2-dichlóretén a molekula II je trans-1,2-dichlóretén. Kvôli občasným nejasnostiam prijala IUPAC rigorózny systém, kde majú substituenty na stranách dvojitej väzby priradené priority podľa ich atómového čísla. Ak sú substituenty s vyššou prioritou na rovnakej strane väzby, označuje sa stereoizomér ako Z (z nemeckého zusammen, "spolu"). Ak sú na opačných stranách, označuje sa ako E (z nemeckého entgegen, "oproti"). Keďže chlór má vyššie atómové číslo ako vodík, je to skupina s vyššou prioritou. Podľa tejto notácie by teda molekula I bola (Z)-1,2-dichlóretén a molekula II (E)-1,2-dichlódetén. Nemusí však platiť, že cis molekuly sú vždy Z a trans molekuly sú vždy E. Vidieť je to napríklad na fluorometylpenténe: stred|200x200bod náhľad|150x150bod|U cyklických zlúčenín sa používa cis/trans názvoslovie, pretože u nich nie je možné použiť E/Z označenie. Na obrázku je cis-cyklohexán-1,2-diol. Správny názov pre túto zlúčeninu je buď trans-2-fluór-3-metylpent-2-én, pretože alkylové skupiny, ktoré tvoria hlavný reťazec (metyl a etyl) sú na opačných stranách dvojitej väzby, alebo (Z)-2-fluór-3-metylpent-2-én, pretože skupiny s vyššou prioritou (naľavo fluór, napravo etylová skupina) sú na rovnakej strane dvojitej väzby (v obrázku pod ňou).
Gramorádio
náhľad|Skriňové gramorádio „Granada III“ švédskej spoločnosti Gylling & Co (1959) náhľad|Stolné gramorádio Braun z roku 1962 náhľad|Hudobná skriňa z produkcie východonemeckej RFT zo 60. rokov 20. storočia, kombinujúca rozhlasový a televízny prijímač s magnetofónom. Za posuvným sklom vľavo bol televízny prijímač. náhľad|Vpravo potom rádio so zosilňovačom a cievkový magnetofón
Stereoizoméria
Konforméry
Konformačná izoméria je druh izomérie, ktorá popisuje molekuly s rovnakým štruktúrnym vzorcom, ale rôznymi tvarmi kvôli otáčaniu častí molekúl okolo jednej alebo viacerých jednoduchých väzieb. Rôzne konformácie majú rôzne energie a zvyčajne môžu voľne prechádzať z jednej formy na druhú. Málokedy je možné izolovať konkrétny konformér. Cyklohexán existuje v mnohých rôznych konformáciách, napríklad stoličkovej alebo vaničkovej konformácii, ale nie je možné ho v týchto konformáciách izolovať. Vaničková konformácia predstavuje konformáciu s najvyššou energiou na ceste od jednej stoličkovej formy k druhej (ktoré sú medzi sebou energeticky ekvivalentné): nepredstavuje však trazitný stav, pretože existujú i cesty s nižšou energiou.
Kyselina pyroglutámová
Metabolizmus
Kyselina pyroglutámová bola objavená v roku 1882 a to zahriatím kyseliny glutámovej na 180 °C. Pritom sa uvoľňuje molekula vody. V živých bunkách vzniká z glutatiónu účinkom enzýmu γ-glutamylcyklotransferázy. Kyselina pyroglutámová môže byť využitá ako zásoba glutamátu a pôsobí proti účinkom glutamátu, i v mozgu. Takisto pôsobí na mozgový cholínergný systém - amyloid β, obsahujúci pyroglutámovú kyselinu, je pri Alzheimerovej chorobe zvýšený, čo by mohlo súvisieť z rozvinom tejto choroby.
Gramorádio
Gramorádio je rozhlasový prijímač (rádio) skombinovaný s gramofónom v jednom konštrukčnom celku so spoločným zosilňovačom a reproduktorom.
Stereoizoméria
Konforméry
Niektoré molekuly je možné izolovať v niekoľkých konformáciách, pretože energetická bariéra je príliš vysoká, ako sú napríklad 2,2',6,6'-tetrasubstituované bifenyly.
Gramorádio
Dejiny
Kombinácia gramofónu v jednej skrini s rádioprijímačom nebola až do obdobia krátko po druhej svetovej vojne bežná. Rádiá samotné boli relatívne drahé, gramofóny na šelakové platne prevažne mechanické s pružinovým pohonom a prípadný elektrický gramofón sa k rádiu dokupoval ako samostatný prístroj, často vo forme skrinky s odklopným alebo posuvným čelom, na ktorú sa potom rádioprijímač postavil.
Oxidoreduktáza
Názvoslovie
Správne meno pre reduktázy je podľa IUPAC "donor:akceptor oxidoreduktáza", ale bežne sa používajú iné názvy. Jedným z bežných názvov je "donordehydrogenáza", ktorý naznačuje, že molekula prichádza o dva vodíkové atómy. Príkladom môže byť glyceraldehyd-3-fosfátdehydrogenáza, ktorá katalyzuje druhú reakciu uvedenú vyššie. Iné bežné názvy sú "akceptorreduktáza", napríklad NAD+ reduktáza. Názov "donoroxidáza", napríklad xantínoxidáza, naznačuje, že akceptorom elektrónov je kyslík.
Stereoizoméria
Atropoizoméry
Atropoizoméry sú stereoizoméry, ktoré vznikajú kvôli obmedzenej rotácii okolo jednoduchej väzby, kde je stérická zábrana rotácie dostatočne vysoká na to, aby bola možná izolácia jednotlivých konformérov.
Oxidoreduktáza
Klasifikácia
Oxidoreduktázam je priradené EC číslo EC 1. Ďalej môžu byť rozdelené na 21 podskupín:
Stereoizoméria
Le Belov-van ’t Hoffov vzťah
Le Belov-van ’t Hoffov vzťah hovorí, že štruktúra s n asymetrickými uhlíkovými atómami má nanajvýš 2n rôznych stereoizomérov. Napríklad D -glukóza je aldohexóza, ktorej vzorec je. Štyri uhlíky sú stereogénne, takže D -glukóza má celkom 24 = 16 stereoizomérov.
Kyselina pyroglutámová
Metabolizmus
Zvýšená hladika pyroglutamátu v moči, teda 5-oxoprolínúria, môže byť následkom predávkovania paracetamolom alebo niektorých vrodených porúch metabolizmu, čím vzniká acidóza.
Použitie
Sodná soľ kyseliny pyroglutámovej – pyroglutamát sodný – sa používa na suchú pokožku a v produktoch na starostlivosť o vlasy, je to humektant (látka udržujúca vlhkosť). Je málo toxická a nedráždi pokožku, ale jej použitie je obmedzené vysokou cenou.
Gramorádio
Dejiny
Zo skriňových gramorádií sa neskôr, po rozšírení komerčných magnetofónov a televíznych prijímačov, vyvinuli tzv. hudobné skrine, kombinujúce v jednom nábytkovom celku viacero uvedených prístrojov, pričom ich hmotnosti často presahovali 100 kg. Éra hudobných skriní potom skončila s nástupom sektorového nábytku, s ktorým súvisel návrat k rozdeleniu na jednotlivé komponenty, ktoré sa dali umiestniť do voľných priestorov v sektorových obývacích stenách.
Kyselina pyroglutámová
Použitie
Horečnatá soľ sa takisto nachádza v niektorých minerálových doplnkoch stravy.
V preklinickej štúdii boli objavené ďalšie farmakologické vlastnosti pyroglutamátu (napr. účinok proti ureáze).
Le Tremblay-Omonville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peugeot 1007
náhľad|Peugeot 1007 náhľad|Zadná časť vozidla náhľad|Interiér vozidla Peugeot 1007 je malý trojdverový automobil, vyrábaný francúzskou automobilkou Peugeot.
Vyrába sa od roku 2005 a bol vyvinutý z konceptu, ktorý bol predstavený v roku 2002 na autosalóne v Paríži. Bol to prvý automobil Peugeot, ktorý má označenie štvorciferným číslom. Automobil je charakteristický svojimi posuvnými dvermi.
Entre-deux-Eaux
Entre-deux-Eaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Troncq
Le Troncq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fuchsia (operačný systém)
Fuchsia je open-source operačný systém so zabezpečením založenom na schopnostiach vyvinutý spoločnosťou Google. Na rozdiel od predchádzajúcich operačných systémov vyvinutých spoločnosťou Google, ako sú Chrome OS a Android, ktoré sú založené na jadre Linuxu, je operačný systém Fuchsia založený na novom jadre s názvom Zircon. Google Fuchsia bol prvýkrát zverejnený, keď sa projekt objavil na git úložisku v auguste 2016 bez akéhokoľvek oficiálneho predstavenia. Po rokoch vývoja bol Fuchsia oficiálne publikovaný ako operačný systém pre prvú generáciu zariadení Google Nest Hub a nahradil pôvodný operačný systém Cast OS.
Etymológia
Názov „Fuchsia“ je odkazom na farbu fuchsia, ktorá je kombináciou ružovej a fialovej farby.
História
V auguste 2016 médiá informovali o príspevku s kódom zverejnenom na platforme GitHub, ktorý poukázal na to, že firma Google vyvíja nový operačný systém s názvom Fuchsia. Firma Google nezverejnila žiadne oficiálne oznámenie, ale kontrolou kódu sa zistilo, že operačný systém Fuchsia je schopný bežať na rôznych zariadeniach, vrátane systémov „dash infotainment“ pre automobily, vstavaných zariadení, ako sú semafory, digitálne hodinky, smartfóny, tablety a počítače. Zdrojový kód operačného systému Fuchsia sa líši od operačných systémov Android a Chrome OS tým, že je založený na jadre Zircon (predtým nazývanom Magenta) a nie na jadre Linuxu.
V máji 2017, technologické médium Ars Technica napísalo článok o novom používateľskom rozhraní operačného systému Fuchsia, inovácie z rozhrania príkazového riadka pri prvom zverejnení operačného systému v auguste 2016, spolu s vývojárom, ktorý napísal, že Fuchsia „nie je hračka, nie je to 20% projekt, nie je to len skúšobný projekt, o ktorý sa nemusíme zaujímať“. Viaceré technologické médiá písali o zdanlivo úzkych väzbách projektu na operačný systém Android, pričom niektorí špekulovali, že operačný systém Fuchsia by mohol byť snahou o „znovuvytvorenie“ alebo nahradenie operačného systému Android  spôsobom, ktorý by vyriešil problémy s platformou Android.
V januári 2018 Google zverejnil návod, ako spustiť operačný systém Fuchsia na zariadeniach Pixelbook. Funkčnosť tohoto systému potvrdilo aj médium Ars Technica.
Zariadenie, ktoré používa operačný systém Fuchsia bolo pridané do ekosystému platformy Android v januári 2019 prostredníctvom projektu Android Open Source Project (AOSP). Google hovoril o operačnom systéme Fuchsia na konferencii Google I/O 2019. Hiroshi Lockheimer, senior viceprezident pre platformy Chrome a Android, opísal operačný systém Fuchsia ako jeden z experimentov firmy Google so zámeraním na vyskúšanie nových konceptov operačných systémov.
Dňa 1. júla 2019 firma Google predstavila oficiálnu webovú stránku vyvýjaného projektu poskytujúcu zdrojový kód a dokumentáciu operačného systému. Približne o rok a pol neskôr, 8. decembra 2020, Google oznámil, že „rozširuje open-source model operačného systému Fuchsia“ vrátane zverejnenia zoznamov adries, zavedenia modelu riadenia, zverejnenia plánu vývoja a oznámil, že projekt bude používať verejný sledovač problémov v zdrojovom kóde.
Prehľad
Projekt na platforme GitHub poukázal na fakt, že operačný systém Fuchsia funguje na viacerých platformách, od vstavaných systémov po smartfóny, tablety a osobné počítače. V máji 2017 operačný systém Fuchsia dostal aktualizáciu, ktorá pridala grafické používateľské rozhranie. Vývojár napísal, že projekt nie je „mŕtvy“, čo vyvolalo v médiách špekulácie o zámeroch spoločnosti Google s operačným systémom vrátane možnosti nahradenia existujúceho operačného systému Android. Dňa 1. júla 2019 Google predstavil domovskú stránku projektu, fuchsia.dev, ktorá poskytuje zdrojový kód a dokumentáciu pre nový operačný systém.
Používateľské rozhranie a aplikácie pre operačný systém Fuchsia sú napísané pomocou nástroja Flutter, súpravy na vývoj softvéru, ktorá umožňuje cross-platform vývoj softvéru pre rozdielne platformy, ktoré používajú operačný systém Fuchsia, Android a iOS. Pomocou nástroja Flutter sa vytvárajú aplikácie založené na programovacom jazyku Dart. Tento nástroj umožňuje vytvárať aplikácie s vysokovýkonnou grafikou, ktorej obnovovacia frekvencia je 120 snímkov za sekundu. Fuchsia tiež disponuje grafickým vykresľovacím enginom založeným na technológii Vulkan s názvom Escher, so špecifickou podporou pre „Volumetrické mäkké tiene“, prvok, o ktorom Ars Technica napísala, „zdá sa, že je vytvorený na mieru tak, aby dokázal vykresľovať používateľské rozhranie podľa štandardov dizajnu Material Design od spoločnosti Google“.
Vďaka vývojovej súprave Flutter, ktorá umožňuje cross-platform vývoj softvéru, môžu používatelia inštalovať časti operačného systému Fuchsia na zariadenia so systémom Android.
V roku 2017 médium Ars Technica poznamenalo, že aj keď používatelia mohli testovať operačný systém Fuchsia, nič „nefunguje“, pretože „je to celé množstvo skúšobných rozhraní, ktoré nič nerobia“. Našli viacero podobností medzi rozhraním operačného systému Fuchsia a rozhraním operačného systému Android, vrátane obrazovky Nedávne aplikácie, ponuky Nastavenia a rozdelenej obrazovky na používanie viacerých aplikácií súčasne. V recenzii z roku 2018 boli experti spoločnosti Ars Technica ohromení pokrokom a poznamenali, že technológia fungovala a boli obzvlášť spokojní s hardvérovou podporou. Jedným z pozitívnych prekvapení bola podpora viacerých ukazovateľov myši.
Plánuje sa špeciálna verzia nástroja Android Runtime for Fuchsia, ktorý bude spúšťať aplikácie zo súboru FAR. Tento súbor bude ekvivalentom súboru Android APK.
Kernel
Operačný systém Fuchsia je založený na novom jadre s prenosom správ s názvom Zircon, nazvanom podľa minerálu zirkón. Kódová základňa jadra Zircon bola odvodená od jadra Little Kernel (LK), jadra pre vstavané zariadenia, zamerané na použitie s nízkymi nárokmi na zdroje, ktoré sa má použiť v širokej škále zariadení. LK vyvinul Travis Geiselbrecht, ktorý bol tiež spoluautorom jadra NewOS používaného operačným systémom Haiku.
Jadro Zirkon je napísané prevažne v programovacom jazyku C++, niektoré časti sú napísané jazyku symbolických inštrukcií. Skladá sa z jadra s malou sadou používateľských služieb, ovládačov a knižníc, ktoré sú všetky potrebné na úspešné spustenie systému, komunikáciu s hardvérom a načítanie používateľských procesov. Súčasné funkcie zahŕňajú prácu s vláknami, virtuálnu pamäť, vzájomnú komunikáciu procesov a čakanie na zmeny v stave objektov.
Je silne inšpirovaný unixovými jadrami, ale značne sa líši. Napríklad nepodporuje Unixové signály, ale zahŕňa programovanie riadené udalosťami a vzor pozorovateľa. Väčšina systémových volaní neblokuje hlavné vlákno. Na rozdiel od štandardných unixových systémov sú zdroje reprezentované ako objekty, než ako súbory.
Escles
Escles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Prírodný park Třebíčsko
náhľad|Typická krajina parku Prírodný park Třebíčsko (predtým Oblasť pokoja Třebíčsko) je chránená oblasť (prírodný park) podľa Zákona o ochrane prírody a krajiny s výskytom významných rastlín severne od mesta Třebíč a to na 9 800 hektároch v oblasti Křižanovskej vrchoviny a Jevišovickej pahorkatiny. Nadmorská výška sa pohybuje od 350 do 620 metrov nad morom a park leží primárne na podloží z hornín Třebíčskeho masívu. Park bol vyhlásený roku 1982. Ku schváleniu vyhlášky došlo 23. decembra 1982. Park bol chránený a drevinová zeleň registrovaná ako nevyhnutná.
Geológia
Nadmorská výška sa pohybuje od 350 do 620 metrov nad morom a park leží primárne na podloží z hornín Třebíčského masívu, geologické podložie je tvorené hlbinnými vyvrelinami třebíčského žulosyenitového plutónu. Tento masív v prvohorách v malých hĺbkach stuhol a časom bol tektonickými pohybmi rozlámaný. Časť masívu severne od Třebíča bola neskôr vytlačená na povrch, plášť pokrývajúci žulosyenity bol rozrušený a žulosyenitové balvany boli obnažené v podobe veľkých guľových balvanov. Ostrovčeky týchto balvanov sú charakteristickým prvkom prírodného parku. U Bochoviciach a Hostákove sa vyskytujú kremenné žily.
Flóra a Fauna
Pôvodne bola plocha parku zalesnená acidofilnými bučinami a v nižších polohách acidofilnými dubovými lesmi. Postupne však došlo k odlesňovaniu a lesy boli nahradené lúkami, poľami a pasienkami. V súčasnosti však sú v parku prítomné len menšie zmiešané lesíky s borovicovými, dubovými či smrekovými stromami. Na terasách medzi poľami sa nachádzajú remízky s brezami a ďalšími stromami.
Okolo rybníkov a vodných tokov sa nachádzajú mokré lúky s porastom fialky močiarnej, záružlia močiarneho a kukučky lúčnej, po odlesňovaní zostali na niektorých miestach parku fragmenty kostravových pastvín s porastom ponikleca veľkokvetého.
Súčasťou krajiny sú drobné rybníky, kedy na zarastených malých rybníkoch hniezdia lyska čierna alebo chochlačka sivá.
Vodstvo
V prírodnom parku sa nachádza aj niekoľko zaujímavých rybníkov. Medzi najzaujímavejšie patria rybníky Velký a Malý Bor, rybník Buršík pri Přeckove a potok Březinka. Významné sú výskytom bobra európskeho. Dôkazom sú ohlodané stromy a malé hrádze postavené bobrom na potoku Brezinka.
PP Kobylinec
náhľad|Poniklec veľkokvetý (Pulsatilla grandis) na Kobylinci náhľad|Kobylinec porastený poniklecom Kobylinec je prírodná pamiatka ležiaca asi pol kilometra východne od obce Trnava. Ide o územie kostravovej pastviny (náhradné porasty po pôvodných lesoch udržiavané spásaním a kosením). Rozloha pamiatky je 0,44 ha. Kobylinec je zaujímavý predovšetkým výskytom ponikleca veľkokvetého, ktorý je pomerne vzácny. Pamiatkou bol kobylinec vyhlásený v roku 1982.
PP Ptáčovský kopeček
Poniklec veľkokvetý (Pulsatilla grandis) rastie aj na Ptáčovskom kopečku. Ten je taktiež prírodnou pamiatkou ležiacou v tesnej blízkosti miestnej časti Třebíča Ptáčova. Obe prírodné pamiatky bývajú v čase, keď poniklec kvitne, hojne navštevovanými miestami.
PP Syenitové skály u Pocoucova
náhľad|Syenitové skály neďaleko Pocoucova Syenitové skály u Pocoucova sú jednou zo známych lokalít v prírodnom parku. Rozloha rezervácie je 0,7 ha. Zaujímavé sú výskytom žulosyenitových balvanov. Niektoré z nich zaujmú svojou polohou, pretože sa vyskytujú napríklad meter vysoko na úzkom podstavci. Tento zaujímavý úkaz vnikol tak, že okolo žulosyenitového balvanu bola menej odolná rula, ktorú postupne odpratali vonkajšie činitele (voda, piesok, vietor).
PP Pazderna
Prírodná pamiatka Pazderna bola zriadená z dôvodu zachovania prirodzenej mokrej lúky s výskytom vstavača májového (Dactylorhiza majalis).
Latinskoamerická hudba
Latinskoamerická hudba alebo hudba Latinskej Ameriky je hudba pôvodom z Latinskej Ameriky, konkrétne krajín hovoriacich románskymi jazykmi a územia Ameriky, a Karibiku južne od Spojených štátov. Latinskoamerická hudba zahŕňa aj africkú hudbu od otrokov, ktorí boli transportovaní do Ameriky európskymi osadníkmi, ako aj hudbu pôvodných obyvateľov Ameriky. Vďaka svojej vysoko synkretickej povahe latinskoamerická hudba zahŕňa široké spektrum štýlov vrátane žánrov, ako je bachata, bossa nova, merengue, rumba, salsa, samba, son a tango. Počas 20. storočia boli mnohé štýly ovplyvnené hudbou Spojených štátov, ktorá viedla k žánrom ako sú: latin pop, rock, jazz, hip hop a reggaeton.
Geograficky sa zvyčajne týka španielskych a portugalsko-hovoriacich regiónov Latinskej Ameriky, ale niekedy zahŕňa aj frankofónne krajiny a územia Karibiku a Južnej Ameriky. Obsahuje tiež latinskoamerické štýly, ktoré vznikli v Spojených štátoch, napríklad salsa a Tejano. Počiatky latinskoamerickej hudby sa datujú španielskym a portugalským dobytím Ameriky v 16. storočí, keď európski osadníci priniesli svoju hudbu zo zámoria. Latinskoamerická hudba sa hrá v španielčine, portugalčine a v menšom rozsahu vo francúzštine.
Sekulárny humanizmus
Sekulárny humanizmus je filozofia alebo životný postoj, ktorý akceptuje ľudský rozum, etiku a filozofický naturalizmus, pričom špecificky odmieta náboženské dogmy, paranormálne javy, poverčivosť a pseudovedu ako základy morálky a rozhodovania sa.
Sekulárny humanizmus postuluje, že ľudské bytosti sú schopné morálky a etiky bez náboženstva alebo boha. To samozrejme nepredpokladá, že ľudia sú buď zo svojej podstaty zlí alebo dobrí, ani neprezentuje človeka ako nadradeného prírode. Humanistický životný postoj skôr zdôrazňuje jedinečnú zodpovednosť ľudstva a etické dôsledky ľudských rozhodnutí. Základom koncepcie sekulárneho humanizmu je hlboké vnútorné presvedčenie, že každá ideológia — či už náboženská alebo politická — musí byť každým jednotlivcom dôkladne skúmaná a nie jednoducho prijatá alebo odmietnutá na základe slepej viery. Neoddeliteľnou súčasťou sekulárneho humanizmu je neustále hľadanie pravdy, primárne prostredníctvom vedy a filozofie. Mnoho sekulárnych humanistov odvodzuje svoj morálny kódex z filozofie utilitarizmu, etického naturalizmu alebo evolučnej etiky, niektorí zastávajú/podporujú vedu o morálke.
Medzinárodná humanistická a etická únia (International Humanist and Ethical Union; IHEU) je svetová únia viac ako stovky humanistických, racionalistických, ireligióznych, ateistických, Bright, sekulárnych, etických a voľnomyšlienkárskych organizácií vo viac ako 40 štátoch. "Šťastný človek" (angl. "Happy Human") je oficiálny symbol únie, pričom je považovaný zároveň za všeobecne uznávaný symbol tých, ktorý sa označujú ako humanisti. Organizácie sekulárnych humanistov sú celosvetovo rozšírené.
Terminológia
Význam slovného spojenia sekulárny humanizmus sa v čase menil. Termín bol používaný minimálne od 30-tich rokov 20. storočia anglikánskymi kňazmi. V roku 1943, arcibiskup canterburský William Temple údajne varoval, že "Kresťanská tradícia... bola v ohrození, že bude podkopaná 'sekulárnym humanizmom', ktorí dúfal v udržanie si kresťanských hodnôt bez kresťanskej viery." Počas 60-tich a 70-tich rokov 20. storočia bol tento termín prijatý časťou humanistov, ktorí sa považovali za potináboženských, rovnako ako tými, ktorí - hoci neboli kritickí voči náboženstvu - dávali prednosť nenáboženskému prístupu. Publikovanie Deklarácie sekulárneho humanistu v roku 1980 novo založenou Radou pre demokratický a sekulárny humanizmus (Council for Democratic and Secular Humanism; CODESH) dnešnou Radou pre sekulárny humanizmus (Council for Secular Humanism) poskytlo sekulárnemu humanizmu organizačné zakotvenie a identitu v Spojených štátoch.
Mnoho prívržencov takéhoto životného postoja však odmieta použitie slova sekulárny ako zmätočného či mätúceho. Domnievajú sa, že termín sekulárny humanizmus bol "démonizovaný náboženskou pravicou... príliš často je sekulárny humanizmus redukovaný na sterilný názor, ktorý obsahuje iba o málo viac ako sekularizmus ľahko rozšírený o akademickú etiku. Tento druh 'spojeného humanizmu' sa ľahko stáva obsahovo viac o prídavnom mene ako o podstate". Prívrženci tohto názoru, vrátane Medzinárodnej humanistickej a etickej únie (International Humanist and Ethical Union) a Americkej spoločnosti humanistov (American Humanist Association; AHA), sa domnievajú, že by sa malo používať nemodifikované slovo s veľkým začiatočným písmenom - Humanizmus. Podpora IHEU pre túto formu označenia a zbavenia sa všetkých prívlastkov je pomerne nedávna. Americká spoločnosť humanistov začala mať tento pohľad na vec v roku 1973, a IHEU ho formálne podporila v roku 1989. V roku 2002 valná hromada IHEU jednomyseľne prijala Amsterdamskú deklaráciu, ktorá reprezentuje oficiálne definujúce stanovisko Svetového humanizmu pre humanistov (World Humanism for Humanists). Táto deklarácia používa výhradne termíny v podobe „Humanista“ a „Humanizmus“, čo je konzistentné s všeobecnou praxou a odporúčaním IHEU pre propagáciu spojenej identity humanizmu. Pre ďalšiu podporu humanistickej identity sú tieto slova bez akýchkoľvek prídavkov, tak ako to odporúčajú významní členovia IHEU. Takéto použitie medzi členskými organizáciami IHEU nie je všeobecné, hoci väčšina tieto konvencie vzala na vedomie.
Dejiny
Historické použitie termínu humanizmus (odrážajúce sa v časti jeho súčasného akademického použitia) je spojené so spismi predsokratovských filozofov. Tieto spisy boli pre európsku spoločnosť stratené, až kým ich renesanční učenci znovu neobjavili cez moslimské zdroje a preložili ich z arabčiny do európskych jazykov. Preto termín humanista môže znamenať humanitný učenec/učenec humanitných vied, rovnako ako sa môže vzťahovať k osvietenským/renesančným intelektuálom a tým, ktorí názorovo súhlasia s predsokratovcami, ako názorovo odlišných od sekulárnych humanistov.