cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Park Row Building
Budova má podobný dizajn ako niektoré iné svetové stavby, napr. Kláštor São Vicente de Fora.
Tomáš Wolf
Tomáš Wolf (*  Banská Bystrica) bol kamenár.
Životopis
Banskobystrický kamenársky majster. Autor fontány, väčšej vodnej nádrže a mosadznej sochy v jej strede na Námestí v Banskej Bystrici (1633-1635).
Opatová (Lučenec)
náhľad|Pohľad na Opatovú Opatová je mestská časť Lučenca na severovýchode mesta. Do roku 1966 to bola samostatná obec. Nachádzajú sa tu dva kaštiele. Cez Opatovú preteká Krivánsky potok.
Dejiny
Obec vznikla asi v 13. storočí, patrila k haličskému panstvu. V chotári Opatovej stála v 15. storočí pevnôstka Jana Jiskru. Založenie textilky v roku 1868 prerušilo dovtedy poľnohospodársky ráz obce. Do roku 1918 pracovala textilka výlučne pre armádu.
Základná a stredná škola v Kirchdorfe
Základná a stredná škola sa nachádza v obci Kirchdorf am Inn v Nemecku. Škola má spolu 17 tried, z toho základná škola má 8 tried so 174 žiakmi a stredná 9 tried so 187  žiakmi. Spolu školu navštevuje 361 žiakov a 31 učiteľov.
O budove
Budova školy bola postavená v roku 1969, kvôli jej veku boli potrebné rozsiahle renovácie. V roku 1998 bol k budove pristavaný severný trakt s troma miestnosťami. Vznikli dve počítačové miestnosti a hudobná miestnosť. V roku 2004 bola postavená nová viacúčelová športová hala zo štátnych financií, čím sa vytvorili optimálne podmienky pre šport. V roku 2007 sa vytvoril nový školský dvor, vhodný na trávenie voľného času počas prestávok. Študenti sa počas prestávok môžu venovať stolnému tenisu, stolnému futbalu. V rovnakom roku bola prerobená stará telocvičňa na viacúčelové priestory, ktoré majú slúžiť škole rovnako ako mestu.
Nová viacúčelová športová hala
Základné údaje:
začiatok stavby	       2002
dokončenie stavby	2004
Charakteristika objektu
Športová hala ohraničuje školský pozemok na jeho juhozápadnom konci. Charakteristickým znakom športovej haly sú vedľa seba radené sedlové strechy, ktoré rytmicky rozčleňujú budovu, ako aj drevený nosný systém s rozponom. Pri výstavbe sa vychádzalo s tradičného spôsobu stavby z dreva v tomto regióne. Stavba bola zapustená pod terénom, aby sa lepšie prispôsobila okoliu, ktoré ju obklopuje. V zapustenej časti sa na jednej úrovni nachádzajú hracie plochy spolu so šatňami a hygienou. Hala bola koncipovaná tak, aby bola presvetlená a otvorená a vďaka tomu vytvárajú foyer, hľadisko a zelená miestnosť spoločný zážitok. Vstup do budovy je spojený s foyerom a leží na severozápadnej strane budovy pod predsunutou strešnou rovinou. Z tohto miesta sa návštevníkovi ponúka pohľad do celej športovej haly. Na pozdĺžnej strane, v nadväznosti na foyer, sa nachádza divácka tribúna pre 400 divákov. Z tribúny je výhľad nielen na celú športovú plochu, ale aj na zelenú miestnosť, ktorá slúži na umelé vetranie celej budovy. Ďaleko vysunutá strešná rovina zabraňuje prehriatiu priestorov v lete a zároveň v zime, keď sú slnečné lúče nižšie, umožňuje pasívne solárne zisky. Športová hala Otta Steidla bola pomenovaná na počesť jedného z tvorcov projektu, ktorý zomrel ešte pred dokončením stavby.
Prestavba starej telocvične
Základné údaje:
začiatok projektu	2005
autor projektu		Kremsreiter Architektur
dokončenie stavby	2006
Charakteristika objektu
Vďaka postaveniu novej športovej haly sa mohla stará telocvičňa prestavať na viacúčelovú miestnosť. Bola snaha o vytvorenie takého priestoru, ktorý by neslúžil len pre školu, ale mohla by ho využívať aj široká verejnosť na konanie rôznych podujatí. Do miestností a na chodby boli pridané umelé osvetľovacie zariadenia, čo vytvára vhodné prostredie aj pre verejné podujatia. Pomocou malého kútika s kuchyňou môže byť miestnosť zaobstarávaná aj jedlom. Autorom projektu bola architektonická kancelária Kremsreiter.
externé odkazy
http://vs-kirchdorf.de//index.php?option=com_content&task=view&id=20&Itemid=42 http://www.kirchdorfaminn.de/schule.htm http://www.steidle-architekten.de/bauten/kirchdorf/kirchdorf.htm http://www.kremsreiter-architekten.de/92f39b9094020f974480c83f3f1645b0.html http://www.kremsreiter-architekten.de/29b3257ff2a308912745b0294ed492ed.html
Coincourt
Coincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beaulieu (Calvados)
Beaulieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 170 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mark Cullen
Mark Cullen (* 28. október 1978, Moorhead, Minnesota, USA) je americký hokejový útočník. Meria 183 cm a váži 86 kg (2006).
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 hral za klub NHL Chicago Blackhawks.
Reprezentácia
Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosí číslo 14.
Štefan Winkler
Štefan Winkler (* 16. január 1910, Jaworzno, Poľsko - † 24. december 1973, Bratislava) bol slovenský herec a pedagóg.
Životopis
Základnú školu navštevoval v Podbrezovej, študoval v Banskej Bystrici a na Učiteľskom ústave v Lučenci.
Učiteľ v Snine, potom v Petržalke, 1940-1955 člen operety a činohry Novej scény SND, od 1956 televízny režisér, 1960-1970 výtvarník v časopise Zdravie ľudu v Bratislave. Umecké nadanie realizoval popri učiteľskom povolaní v ochotníckom divadle ako herec, režisér i scénograf. Roku 1939 začal spolupracovať s Rozhlasovou držinou, potom sa herectvu začal venovať profesionálne. Na Novej scéne SND (1940-1955) vytvoril desiatky väčších i menších postáv. Spieval v operetách, hral v činohrách. Od 1956 režisér hudobných a zábavných programov súčasne v rozhlase a v televízii. Ako hudobník ovládal hru na husliach i na klavíri, príležitostný skladateľ zábavných melódií.
Sumatra
thumb|Sumatra, politická mapa Sumatra je šiesty najväčší ostrov sveta (približne ), najväčia časť Indonézie a druhý najväčší ostrov súostrovia Veľké Sundy v západnej časti Malajského súostrovia. Do tejto rozlohy je započítaných aj množstvo menších ostrovov ležiacich pri pobreží Sumatry. Napravo je znázornená Sumatra na politickej mape.
Geografia
Od Malajského polostrova je na severe oddelená Malakkským prielivom a od Jávy na juhovýchode Sundským prielivom.
Podnebie je rovníkové, veľmi vlhké.
Najdlhšia os ostrova smeruje približne severozápadne a uprostred ostrova pretína rovník.
Vnútrozemie ostrova je rozdelené na dve časti: hornaté územie na západe (najväčšia sopka Indonézie Kerintji) a močariny na východe.
Mestá sú: Palembang, Medan, Padang.
Hospodárstvo
Na ostrove sa ťaží väčšina indonézskej ropy, kamenné uhlie a zlato. „Ťaží“ sa tu aj palmový olej. Pestuje sa kokosová palma, sója, kaučukovník, cukrová trstina, čierne korenie a iné tropické plodiny.
Administratíva
thumb|Provincie Administratívne regióny Sumatry (a malých ostrovov okolo) sú:
Emil Wünsch
Emil Wünsch (* Praha) bol lyžiar a športový funkcionár.
Životopis
V 30. rokoch 20. storočia športovec-lyžiar, pretekár v alpských disciplínach za Klub československých turistov v Banskej Bystrici. Dlhoročný športový funkcionár Klubu československých turistov v Banskej Bystrici.
Gommersdorf
Gommersdorf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Újezd u Sezemic
Újezd u Sezemic je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 137 obyvateľov, z toho 73 mužov a 64 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 39,0 roka, ženy 46,0 roka).
thumb|left|350px|Letecká snímka s elektrárňou [[Opatovice v pozadí]]
Medzinárodné letisko Kansai
náhľad|Satelitná snímka osackej zátoky spolu s mestom a situovaným letiskom
Medzinárodné letisko Kansai, (IATA: KIX, ICAO: RJBB) je najdlhšia budova umiestnená na umelom ostrove 5 km od pobrežia mesta Osaka v Japonsku. Bolo otvorené 4. septembra 1994. Letisko ročne odbaví 160 000 letov. Budovu v hodnote 17 miliárd dolárov realizovali v rokoch 1988 až 1994 víťazi súťaže založenej na podkladoch od Aéroports de Paris, Renzo Piano Building Workshop (architekt) a Ove Arup § Partners (inžinier). A o realizáciu sa postarali dve konzorciá vedené Takinakym a Obajašim.
Ostrov
Umelý ostrov má rozmery 4 x 2,5km. More je hlboké približne 20 metrov a dno tvorí veľmi mäkké bahno, o ktorom sa predpokladalo, že poklesne o ďalších 11 m pri navážaní materiálu na vytvorenie ostrova. Umiestňovanie veľkého množstva násypového materiálu zabralo 5 rokov. Na dosypanie materiálu sa použila zemina z neďalekých hôr. Navozilo sa 178 miliónov m3 zeminy. Materiál sa podarilo získať doslovným zrovnaním so zemou troch blízkych hôr. Na stavenisko bol prevážaný satelitmi navigovanými člnmi, aby spustili svoj náklad na vopred stanovené miesta. Usadzovanie morského dna však bolo intenzívnejšie než sa predpokladalo, čo oneskorilo stavbu o jeden rok. Nasypaním materiálu sa problematika pohybovania a klesania ostrova neuzavrela. Bolo potrebné vybudovať mohutné piesty, ktoré ostrov vyvažujú.
Budova terminálu
náhľad|Lietadlo [[McDonnell Douglas MD-11|MD-11 pred terminálom]] Na budovu terminálu vypísali medzinárodnú súťaž v roku 1998 na základe podkladov vypracovaných spoločnosťou Aéroports de Paris. Súťaž vyhrali architekti Renzo Piano Buildings Worskhop a inžinieri Ove Arup & Partners. Navrhli novú formu letiska, ktoré dokáže vybavovať domáce aj medzinárodné lety v jedinej budove, s lietadlami pripájajúcimi sa pozdĺž predĺžených krídel. Takáto dlhá a úzka stavba je efektívna, pokiaľ ide o plochý tvar ostrova určovaný vzletovou a pristávacou dráhou.
Letiskový terminál je budova s úplne novým prístupom, v typológii letísk jedinečná a dovtedy neexistujúca. Vznikol spoločný priestor ktorý je schopný odbaviť prichádzajúce aj odchádzajúce lety. Dĺžka objektu je 1,7 kilometra a obsahuje 41 príletových a odletových komôr ktoré sa napájajú priamo na lietadlá. Vnútorný priestor tvorí dlhá hala – „kaňon“ ktorý je rozdelený do troch výškových rovín. Tento priestor má špeciálny systém požiarnej ochrany a preto nebolo potrebné ho deliť na požiarne celky. Priestor s vysadenými kvetmi a stromami a ladený v tradičných japonských farbách (modrá, okrová) pôsobí skôr dojmom rušnej japonskej ulice ako letiskového terminálu. Tento obrovský kolos zamestnáva na ploche 300 000 m2 okolo 10 000 ľudí.
Orientácia a pohyb
Od začiatku bola jasná orientácia prvoradým cieľom návrhu. Prichádzajúcemu cestujúcemu by malo byť v ktoromkoľvek okamihu jasné na ktorej strane sú prílety a odlety. Aby sa získal takýto výsledný efekt, vychádzalo sa z dvoch hlavných riešení- všetky zariadenia ako kaviarne a obchody duty-free umiestnili na úrovni mezanínu a na príletovej strane situovali úzku halu „kaňon“. Účelná forma umožňuje cestujúcim prejsť na požadované poschodie budovy pomocou výťahov a eskalátorov umiestnených na vonkajšej stene. Farby kaňonu (modré a okrové) nájdeme v tradičnej japonskej architektúre.
Priestor je osvetlený zhora a sú v ňom vysadené stromy, aby nadobudol ráz ulice odlietajúci cestujúci, ktorí prechádzajú cez „kaňon“ na hornom poschodí, ako prvú uvidia odletovú halu a jej strechu v tvare krivky, ktorá sa medzičasom stala symbolom tohto letiska.
Konštrukcia a tvar
náhľad|[[Interiér terminálu]] Inšpirácia tvaru pramení z tvaru a dynamiky krídla. Oceľová konštrukcia navrhnutá s ohľadom na veľkú pravdepodobnosť zemetrasení pevne udržuje tvar objektu formovaný dynamickými líniami vychádzajúcimi z aerodynamiky krídla a jeho obtekania vzduchom. Japonské zákony prikazujú aby stavba odolala aj bočnej záťaži, ktorá je väčšia, než samotná hmotnosť stavby. Teda autori hovoria, že stavba by si zachovala svoj tvar, aj keby bola pripevnená na kolmej stene. Nosný systém sieťovej štruktúry s asymetrickými líniami prekonáva rozpätie 82,8 metra. Oceľové nosníky a väzníky majú okrem statickej úlohy aj tú funkciu, že sú v nich vedené rozvody klimatizácie a osvetlenie, čím ostáva strop čistý a prehľadný. Pre potreby vizuálnej kontroly a dostatočného výhľadu z kontrolnej veže sa na konci krídla objektu znížili. Na princípe eliptických kriviek krúžiacich okolo stredu bol tvar ešte doformovaný. Takúto strešnú rovinu obložili 82 000 kusmi rovnakých plátov z ušľachtilej ocele.
Medzinárodná odletová hala
Strecha odletovej haly pozostáva z množstva oceľových priehradových nosníkov s výraznými líniami. Naznačujú cestujúcim smer ich pohybu hore alebo dolu cez budovu, najskôr na colné vybavenie a potom do odletovej miestnosti na dolnom poschodí. Vizuálnu jasnosť však nedosiahli nedosiahli na úkor konštrukčnej logiky. Strecha kopíruje konštrukciu pod ňou a tak sa minimalizuje množstvo vzduchu, ktoré treba regulovať.
Odletová hala v dĺžke 1800 m nemá žiadne obmedzenie pohybu a tak ju možno považovať za najdlhšiu miestnosť na svete. Je to efektívne z hľadiska pohybu cestujúcich, ale nečakané, lebo obvyklým protipožiarnym riešením vo veľkých budovách v Japonsku ale aj inde sú deliace priečky postavené v pravidelných intervaloch. Vynechanie takýchto stien sa dosiahlo kombináciou inovatívneho inžinierstva a spolupráce japonských úradov. Navrhovaná stratégia bola opísaná ako koncepcia ostrovov a kabín. Hlavné požiarne rizikové oblasti - služby sú zlúčené pod protipožiarnymi postrekovačmi a výkonnými vetracími krytmi - kabínami. Menej nebezpečné celky - zoskupenia sedadiel, sú umiestnené dostatočne ďaleko od seba a tvoria ostrovy, aby sa zabránilo šíreniu požiaru z jedného miesta na druhé.
Tradičné riešenie požiarnych celkov oddelených protipožiarnymi stenami teda v tomto objekte absentuje. Práve toto dovoľuje uvoľniť celý priestor a nechať ho bez bariér v pohybe všetkými smermi. Je použité riešenie ktorého stratégia je definovaná ako koncepcia „ostrovov a kabín“. Pod protipožiarnymi ostrekovačmi je umiestnená skupina služieb, chápaná ako rizikové sféry, nad ktorou sa nachádzajú takisto aj výkonné vetracie kabíny. Tzv. ostrovy sú skupiny menej rizikových faktorov, ktoré sú od seba vzdialené dostatočne na to, aby sa z jednej nepreniesol oheň na druhú.
Stavebné úspechy
náhľad|[[Letisková riadiaca veža|Riadiaca veža]] Hoci má Osacká zátoka niekoľko umelých ostrovov, Kansai sa nachádza najďalej od brehu (5 km) a v hlbšej vode než jeho predchodcovia. Po navezení 178 miliónov m3 podkladového materiálu sa podarilo túto budovu s celkovou podlahovou plochou 300 000 m2 dokončiť už za tri roky. Na dosiahnutie tohto cieľa uzavreli separátne zmluvy s dvoma konzorciami, ktoré viedli Takinaka a Obajaši. Každé z nich postavilo presne polovicu budovy. Samotná budova však cestujúcich neohromí. Priestory majú ľudské rozmery a strohým dizajnom kombinovaným so zmyslom pre detail sa dosiahla elegancia a jasnosť, ktorá pri letiskových stavbách nemá obdoby.
Konferencia vyšších predstavených ženských reholí
náhľad|Sídlo na Miletičovej 7 v Bratislave
Konferencia vyšších predstavených ženských reholí „tvoria vyššie predstavené, ktoré majú trvalé bydlisko na území Slovenska, predstavené, ktoré majú na jeho území kanonicky zriadený aspoň jeden dom a ktoré si želajú byť v súlade s právnymi predpismi členkami konferencie.“ Poslaním organizácie je „vzájomná pomoc členiek konferencie pri zariaďovaní spoločných záležitostí ako aj podpora plnšieho rehoľného života; napomáhanie k dosiahnutiu cieľov jednotlivých inštitútov a spoločností, vždy s rešpektovaním ich samostatnosti, povahy a vlastného ducha; spolupráca a koordinácia činnosti na poli pastoračnom a charitatívnom a vo veciach, ktoré majú byť konané spolu s cirkevnou autoritou.“ Konferencia je vytvorená v súlade s 23. článkom dekrétu II. Vatikánskeho koncilu Perfectae Caritatis a kán. 708-709 CIC. Mužské rády majú svoju organizáciu: Konferenciu vyšších rehoľných predstavených na Slovensku. Predsedníčka konferencie je sestra M. Justína Kostúrová, generálna predstavená Kongregácie sestier dominikánok blahoslavenej Imeldy v Bratislave.
Činnosť
Konferencia má štyri komisie: KVPŽR má Rehoľný školský úrad, ktorý „plní úlohy poradcu zriaďovateľa [škôl]“.
Larry Flynt
Larry Claxton Flynt, Jr. (* 1. november 1942, Lakeville, Kentucky, USA – † 10. február 2021, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký vydavateľ, šéf spoločnosti Larry Flynt Publications (LFP), ktorá vydáva viac ako dvadsať časopisov, vrátane slávneho Hustlera s ročným obratom asi 150 miliónov dolárov.
Absolvoval niekoľko súdnych sporov týkajúcich sa prvého dodatku k ústave USA o garancii základných slobôd, keďže obsah spomínaného pornografického časopisu „Hustler“ jeho odporcov veľmi poburoval.
Životopis
Narodil sa v Magoffin County v Kentucky do chudobných pomerov. Matka sa rozviedla s otcom alkoholikom a keď mal desať rokov presťahoval sa s ňou do Indiany.
Ako pätnásťročný v roku 1958 narukoval do armády, neskôr prestúpil k námorníctvu, odkiaľ odišiel v roku 1964 a otvoril prvý striptízový klub v Daytone v Ohiu, ku ktorému pribudli ďalšie kluby. V roku 1974 vyšlo prvé číslo magazínu Hustler.
Bol päťkrát ženatý, najdlhšie so štvrtou manželkou Altheou od roku 1976 do roku 1987. Althea, chorá na AIDS, zomrela pravdepodobne na predávkovanie heroínom. Má päť detí.
Po Franklinovom útoku sa presťahoval s Altheou do Los Angeles, kde si v Bel Air kúpil honosné sídlo.
Najstaršia dcéra Tonya Flynt-Vega sa ho zriekla, stala sa z nej zarytá kresťanská bojovníčka proti pornografii a v roku 1998 ho vo svojej knihe Hustled obvinila, že ju ako dieťa zneužíval, čo Flynt poprel.
Flyntove podniky
V roku 1970 otvoril s bratom Jimmym, ktorý je jeho celoživotný obchodný partner, osem striptízových klubov v mestách Columbus, Toledo, Akron a Cleveland v štáte Ohio.
Vidlička (rozlišovacia stránka)
Vidlička môže byť:
Slaná (chránený areál)
Slaná je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Slovenský kras.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Brzotín, Plešivec, Slavec v okrese Rožňava v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2011 na rozlohe 35,2310 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Účelom vyhlásenia chráneného areálu je ochrana biotopu európskeho významu: Jaseňovo-jelšové podhorskélužné lesy (91E0) a druhov európskeho významu: hlaváč bieloplutvý (Cottus gobio) a mrena škvrnitá (Barbuspetenyi).
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 2009
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené podľa umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách. Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie na Majstrovstvá Ázie 2007.
Beaumais
Beaumais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 178 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Birka
Birka alebo Birca alebo Bierkø, dnes písané Björkö, bolo dôležité obchodné stredisko v oblasti Baltickom mori od 8. do 10. storočia (v období Vikingov). Obchodovalo sa s tovarom z východnej Európy a Orientu, možno až z Číny. Rozkladalo sa na severozápadnom cípe ostrova Björkö v jazere Mälaren v Švédsku, západne od dnešného Štokholmu a neďaleko od ďalšieho obchodného centra Helgö.
Sídlo bolo založené v 9. storočí a stalo sa tak prvým sídlom mestského typu vo Švédsku. V roku 831 sa tu konala prvá kresťanská kongregácia vo Švédsku, ktorú vytvoril svätý Ansgar. V 10. storočí význam oblasti upadol, pretože sa strategickejším miestom pre Rusko-byzantský obchod stali ostrov Gotland a sídlo Sigtuna. Úpadok mohol nastať aj v dôsledku poklesu hladiny mora.
V roku 1993 bola Birka a susedný Hovgården zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Niób
Niób (lat. niobium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Nb a protónové číslo 41. Je to kujný kov sivej farby, chemicky veľmi podobný tantalu, spoločne s ktorým sa vyskytuje v prírode. Bol objavený anglickým chemikom Charlesom Hatchettom v roku 1801 a pomenovaný je podľa Nioby, dcéry kráľa Tantala.
História
Charles Hatchett objavil vo vzorke minerálu, zaslaného do Anglicka z Massachusetts ešte v roku 1734, nový prvok, ktorý pomenoval podľa Kolumbie columbium (a spolu s ním aj samotnú minerálnu vzorku ako columbit). Jeho objav sprevádzali pochybnosti už od začiatku - hlavným dôvodom bola chemická podobnosť nióbu s tantalom. William Wollaston v roku 1809 porovnával vlastnosti oxidov získaných z columbitu a tantalitu (minerálu z ktorého bol získaný tantal), no napriek odlišnej hustote ich považoval za chemicky identické, rovnako považoval za identické aj columbium a tantal.
V roku 1846 Nemec Heinrich Rose vyvrátil Wollastonove závery o zhode columbia a tantalu a prvky pomenoval podľa Tantalových detí Niobe a Pelopa - niób a pelopium. Neskoršie vedecké práce viedli k „objavu“ ďalších prvkov v spomínaných mineráloch - ilmeniu a dianiu.
Názov columbium (značka Cb), originálne udelený Hatchettom, bol široko používaný v chemických vedeckých časopisoch a publikáciách v USA, kým v Európe sa používal názov niób. Toto dvojnázvie bolo odstránené až v roku 1949 na 15. chemickom kongrese v Amsterdame, keď bol pre 41. prvok periodickej sústavy prijatý názov niób a o rok neskôr bol prijatý aj IUPAC. Napriek tomu sa však v Spojených štátoch stále možno stretnúť s pomenovaním columbium (najmä v metalurgickom priemysle, alebo v geológii).
Fyzikálne vlastnosti
Niób je lesklý kov sivej farby, ktorý po dlhšom státí na vzduchu nadobúda modrastý odtieň. Má vysokú teplotu topenia 2 468 °C, ako aj teplotu varu  4 742 °C. Je to kujný a mäkký kov a v čistom stave je supravodivý (supravodivé vlastnosti rastú so zvyšovaním stupňa čistoty). Je schopný výrazného spevňovania a má vysokú medzu tečenia.
Izotopy
V prírode sa vyskytuje jediný stabilný izotop 93Nb. Umelo bolo pripravených ďalších 32 izotopov s nukleónovými číslami od 81 do 113. Najstabilnejší z nich je 92Nb, ktorého polčas rozpadu je 34,7 milióna rokov, najmenej stabilný je 113Nb s polčasom rozpadu 30 milisekúnd.
Chemické vlastnosti
Niób je prechodný prvok, chemicky veľmi podobný tantalu (príčinou podobnosti je lantanoidová kontrakcia), ktorý sa nachádza v piatej skupine periodickej sústavy prvkov. Na valenčnej vrstve má päť elektrónov (5s1 4d4), v zlúčeninách sa vyskytuje v oxidačných stupňoch od -1 do +5, pričom +5 dominuje. Prevládajúcim typom väzby v zlúčeninách nióbu sú kovalentné väzby, iónový charakter sa zvyšuje s klesajúcim oxidačným číslom. Niób sa ľahko pasivuje, v kompaktnom stave je odolný voči korózii aj za tepla až do 400 °C. Je odolný voči pôsobeniu viacerých kyselín, pričom priamo naňho pôsobí len kyselina fluorovodíková. Je odolný proti niektorým roztaveným kovom (lítium, sodík, draslík).
thumb|Dimér chloridu niobičného.
Zlúčeniny
Za normálnej teploty reaguje niób priamo iba s fluórom, za zvýšenej teploty aj s chlórom, vodíkom (200 °C) a dusíkom (400 °C), pričom vytvára zlúčeniny nestechmetrického zloženia. So vzdušným kyslíkom reaguje pri teplote nad 200 °C.
Z oxidov nióbu sú známe oxid niobičný (Nb2O5), oxid niobičitý (NbO2), oxid niobitý (Nb2O3) a oxid niobnatý (NbO). Najbežnejší je oxid niobičný, ktorý je častou východiskovou látkou pre iné zlúčeniny nióbu. Oxid niobičitý vzniká redukciou oxidu niobičného vodíkom, horčík redukuje Nb2O5 až na oxid niobitý. Oxid niobičný má kyselinotvorné vlastnosti. Jeho tavením s hydroxidom sodným vzniká niobičnan trisodný Nb3NbO4.
Halogenidy nióbu sú známe v oxidačných stupňoch +3 až +5, pričom najstabilnejšie sú opäť v oxidačnom stupni +5. V plynnom stave sú chlorid niobičný, fluorid niobičnýa bromid niobičný monoméry, v tuhom stave tvoria diméry Nb2X10. S vodou hydrolyzujú za vzniku oxid-trihalogenidov, prípadne dioxid-halogenidov: Halogenidy niobičité NbX4 sa dajú pripraviť reakciou príslušného halogenidu niobičného (NbX5) s nióbom pri zvšenej teplote: Z ostatných zlúčenín nióbu stoja za zmienku aj nestechometrický karbid nióbu, ktorý je mimoriadne tvrdý, nitrid niobitý (NbN), používaný ako detektor infračerveného žiarenia, ako aj intermetalické zlúčeniny a zliatiny s germániom, cínom a titánom, používané ako supravodiče.
Výskyt v prírode
Niób sa v prírode nevyskytuje ako čistý kov, vždy iba v zlúčeninách. Medzi najznámejšie patri columbit (Mg,Fe,Mn)(Nb,Ta)2O6, tantalit (Fe,Mn)(Ta,Nb)2O6, pyrochlór (Ca,Na)2(Nb2O6(OH,F) a euxenit (Y,Ca,Ce,U,Th)(Nb,Ta,Ti)2O6. Celkový odhad nióbu v zemskej kôre je 20 ppm, v celom zemskom telese je jeho obsah vyší (niób sa vyskytuje vďaka väčšej hustote aj v jadre).
Najväčším producentom nióbu je Brazília, potom Kanada. Ťažiteľné zásoby rúd nióbu má aj Nigéria, Rusko a Konžská demokratická republika. Ročná ťažba v roku 2005 bola 30 700 ton, celkové zásoby rúd nióbu sa podľa USGS odhadujú na 4 400 000 ton.
Priemyselná výroba
Hlavným problémom získavania nióbu je jeho oddelenie od tantalu, s ktorým sa vyskytuje vo väčšine zlúčenín. Prvý spôsob priemyselnej prípravy nióbu vynašiel už de Marignac a je založený na rozdielnej rozpustnosti komplexných draselných fluoridov oboch prvkov. Po odstránení prímesí z rudy vzniká zmes oxidov Nb2O5 a Ta2O5. Tie reagujú s kyselinou fluorovodíkovou za vzniku komplexných fluoridov: Zmenou oproti de Marignacovmu postupu je extrakcia medziproduktov organickým rozpúšťadlom (najčastejšie cyklohexanónom) a následné zrážanie vo vodnom prostredí fluoridom draselným za vzniku nerozpustného oxopentafluoroniobátu didraselného (K2 [ NbOF5 ] ), prípadne amoniakom za vzniku oxidu niobičného.
Získaný oxid niobičný je redukovaný aluminotermickou reakciou s hliníkom a oxidom železitým podľa rovnice: čím vzniká zliatina železa a nióbu (feroniób), používaný v hutníctve pri výrobe ocele. Technicky čistý niób sa získava redukciou oxidu niobičného uhlíkom alebo vodíkom, pre výrobu polovodičov, kde je potrebná vysoká čistota, sa používa elektrolýza taveniny K2 [ NbOF5 ] s prídavkom chloridu sodného.
Použitie
thumb|Tmavá dýza veliteľského modulu [[Apollo 15|Apolla 15, vyrobená zo zliatiny nióbu a titánu.]] Najviac nióbu (približne 90 % celkovej produkcie) sa spotrebuje v hutníctve a práškovej metalurgii. Používa sa na produkciu ocelí so špecifickými mechanickými vlastnosťami (nástrojové a zliatinové ocele), tepelne odolných žiarupevných zliatin s inými kovmi a spekaných materiálov. Tieto produkty sa uplatňujú v tepelných zariadeniach (napríklad dýzy reaktívnych motorov, plynové turbíny a pod.), kozmickom priemysle (zliatiny nióbu boli použité napr. v programoch Gemini a Apollo) a v jadrovom priemysle. Niób sa tiež používa ako lacnejšia náhrada za tantal v chemickom priemysle (na výrobu rôznych nádob a reaktorov).
Pri nízkych teplotách sa niób stáva supravodivým, pričom jeho kritická teplota je najvyššia spomedzi prírodných supravodičov (9,2 K). Zliatiny nióbu s cínom, príp. nióbu s titánom sa používajú ako vinutia v supravodivých magnetoch, generujúcich silné magnetické polia.
Z iných priemyselných odvetví sa dá spomenúť výroba mincí (hlavne pamätných), kde sa vyskytuje v zliatinách so zlatom a/alebo striebrom, výroba šperkov (body-piercing), v medicíne (RTG lampy).
Zo zlúčenín nióbu má využitie chlorid niobičný v organickej syntéze ako Lewisova kyselina, niobičnan lítny na výrobu zariadení produkujúcich akustické vlny, oxid niobičný pri výrobe skiel s vysokým indexom lomu a ako možná náhrada tantalu v kondenzátoroch a karbid nióbu ako mimoriadne tvrdý materiál na výrobu sekacích nástrojov.
Zliatiny nióbu s inými zriedkavými kovmi (napr. volfrámom, molybdénom, zirkónom, hafniom) sú veľmi pevné aj pri vysokej teplote. Preto sa z jeho zliatiny s volfrámom sa vyrábajú termočlánky na meranie teploty do 2000 °C.
Jeff Tarango
Jeff Tarango (* 20. november 1968, Manhattan Beach, Kalifornia, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre.
Egon Schiele
Egon Schiele (* 12. jún 1890, Tulln an der Donau – † 31. október 1918, Viedeň) bol významný rakúsky expresionistický maliar a grafik. V začiatkoch svojej tvorby vychádzal z viedenskej secesie.
Život
Schieleho otec Adolf bol rodený Viedenčan, pracoval ako prednosta stanice vtedajšej c.k. štátnej dráhy a matka Marie, rodená Soukupová, pochádzala z Českého Krumlova.
Základnú školu navštevoval v Tullne, nasledovalo reálne gymnázium v Kremse a Klosterneuburgu. Keď mu v roku 1905 zomrel otec na progresívnu paralýzu, jeho poručníkom sa stal jeho ujo Leopold Czihazcek. V tomto období začal maľovať svoje prvé olejomaľby.
Na jeho tvorbu mal v začiatkoch veľký vplyv Gustav Klimt, s ktorým sa stretol v roku 1907. Svoj vlastný umelecký štýl našiel koncom roka 1909, v tom istom roku založil s ďalšími umelcami a maliarmi Neukunstgruppe (Novú umeleckú skupinu), ktorá bola zameraná proti konzervatívnym tradíciám rakúskeho výtvarného umenia.
V roku 1910 odišiel z Viedne ktorou bol znechutený, do Českého Krumlova, mesta, ktoré sa stalo inšpiráciou pre jeho obrazy. 28. októbra 1918 zomrela jeho tehotná manželka Edith na epidémiu španielskej chrípky a 31. októbra vo veku dvadsaťosem rokov podľahol chorobe aj Schiele.
Dielo
V jeho tvorbe prevládali expresívne stvárnené mestá a krajiny, vizionárske kompozície s témou smrti, erotické akty a symbolické portréty a autoportréty.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Colmey
Colmey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Donostia-San Sebastián
Donostia-San Sebastián (, po baskicky aj Donostia) je správne mesto provincie Guipúzcoa v Baskicku. V roku 2005 tu žilo približne 183 000 obyvateľov. V meste sa každoročne odohráva najväčší a najznámejší španielsky filmový festival. K atrakciám mesta patria námestia, ktoré každoročne lákajú množstvo turistov. Najznámejšie je la Concha (po slov. mušľa). Mesto je tiež rajom surferov, lebo tu bývajú jedny z najväčších vĺn v Európe. Z pamiatok za povšimnutie stojí katedrála a letný kráľovský palác Miramar.
Herman Wünsch
Herman Wünsch (*  Slovensko) bol zbrojár, mechanik.
Reinaldo Arenas
Reinaldo Arenas (* 16. júl 1943 provincia Oriente – † 7. december 1990, New York) bol kubánsky prozaik, básnik a dramatik.
Život
Reinaldo Arenas sa narodil na vidieku, v severnej časti provincie Oriente na Kube, neskôr sa spolu s rodinou presťahoval do neďalekého mesta Holguín, ktoré v tých časoch malo "200 000 obyvateľov a jedno smetiarske auto". V roku 1959 sympatizoval s revolúciou a pridal sa ako šestnásťročný na stranu povstalcov bojujúcich proti Batistovi. Neskôr, keď sa situácia vykryštalizovala a ukázalo sa, že revolúciou vystriedala iba ďalšia, horšia diktatúra, tentoraz Fidela Castra, tú predošlú, sa jeho presvedčenie od základov zmenilo. Kvôli štúdiu sa roku 1963 opäť sťahoval, tentoraz do Havany, kde študoval ekonomiku poľnohospodárstva a plánovanie a v štúdiu pokračoval na Havanskej univerzite - odbor filozofia a literatúra. Popritom pracoval v Národnej knižnici José Martího. V roku 1965, v tom čase 22-ročný, vyhral druhú cenu za rukopis svojho prvého románu Celestino antes del alba na každoročnej súťaži beletrie, ktorej garantom bola UNEAC (Únia kubánskych spisovateľov a umelcov). Román vyšiel v roku 1967, pre veľký záujem sa v priebehu týždňa vypredal, no nikdy viac ho už na Kube nevydali. Arenas román v exile prepísal a vydal pod názvom Cantando en el pozo. V roku 1966 vyhral Arenas, na už spomínanej súťaži beletrie, svoju druhú druhú cenu s druhým románom El mundo alucinante. Treba však spomenúť, že v tomto roku prvé miesto neudelili. Tento román sa na Kube nikdy nedočkal vydania a musel byť prepašovaný von z krajiny. Vyšiel vo viacerých jazykoch.
Okolo roku 1970 sa Arenas začal zaoberať myšlienkou päťzväzkového diela - Pentagonía. Prvým zväzkom mal byť už spomínaný román Cantando en el pozo, druhým El palacio de las blanquisimas mofetas 1972, ktorý sa podarilo taktiež prepašovať za hranice Kuby, tretím zväzkom bol Otra vez el mar. Posledne spomínaný román musel Arenas napísať trikrát. Prvá verzia uzrela svetlo sveta v roku 1969, no bola zničená pravdepodobne jedným z Arenasových známych, druhú z roku 1972 zabavila kubánska polícia, no a až v roku 1974 sa úspešne podarilo tretiu verziu prepašovať z väzenia, do ktorého sa Arenas dostal v lete roku 1973 za vykonštruované obvinenie z obťažovania, za kontrarevolučné aktivity a za predchádzajúci útek z miestneho väzenia, do ktorého sa dostal práve za už spomenuté obvinenia. Vo väzení El Morro Arenasa "prevychovávali" z jeho homosexuality, ktorú nikdy neskrýval, ku ktorej sa priznával a ktorá rozšírila radu dôvodov jeho uväznenia. Arenasovu výpoveď utajovanej kubánskej minulosti uzatvárajú romány El color del verano a El Asalto.
Až v roku 1980 sa Arenas dočkal vytúženej slobody, keď sa vďaka Mariel Boatlift preplavil z kubánskeho prístavu Mariel na lodi menom San Lázaro na Key West na Floride v Spojených štátoch amerických. Nemožno však povedať, že by v Spojených štátoch amerických našiel svoje šťastie a pokoj. Nedočkal sa ani privítania z kruhov intelektuálov, aké si predstavoval. Nebol totiž exulantom, ale disidentom. Arenas sa nedokázal prispôsobiť americkej spoločnosti, konzumnému spôsobu života, kapitalizmu, nedokázal bojovať s nostalgiou a opäť myslel na únik a netúžil po ničom inom, tak ako hlavná postava románu El mundo alucinante mních Servando Teresa De Mier, či vrátnik a domáce zvieratá v diele El portero.
V roku 1987 Arenasovi diagnostikovali HIV. 7. decembra 1990 spáchal Reinaldo Arenas samovraždu - predávkoval sa kombináciou liekov a alkoholu. Nakoniec predsa len nachádza vysnený únik a vyslobodenie. V liste na rozlúčku opovrhuje Fidelom Castrom, vyjadruje vieru a presvedčenie v oslobodenie a slobodu kubánskeho ľudu.
Dva roky po jeho smrti vyšli memoáre Antes que anochezca, ktoré boli sfilmované v roku 2000 pod názvom Before Night Falls, v hlavnej úlohe s Javierom Bardemom, pod režisérskou taktovkou Juliana Schnabela.
Baťove závody (Partizánske)
Baťove závody v Partizánskom vznikli v roku 1939. Partizánske bolo jedným z miest, kde známy podnikateľ Tomáš Baťa rozvíjal svoje aktivity. Jeho cieľom bolo vytvorenie mesta, v ktorom budú môcť ľudia nájsť prácu, bývanie aj oddych. V závodoch sa výroba sústreďovala na obuvnícku výrobu, ktorá tam prevláda aj dnes.
Koncepcia ideálneho mesta
Baťa bol geniálny obchodník, ktorý pochopil, že pre vytvorenie ideálneho mesta je potrebné prepojenie práce, bývania, športu a oddychovej zóny. Tak sa mal odstrániť negatívny vplyv výroby na bývanie, či zabezpečiť nerušený oddych po práci. Úsilie architektov však smerovalo ďalej k ozdraveniu vzťahov v spoločnosti k modelovaniu lepšieho života moderného človeka. Zlínska architektúra predstavovala symbiózu uvoľnenej hromadnej výstavby, zelene a dômyselného urbanizmu. Za základnú urbanistickú myšlienku je považovaná idea záhradných miest E. Howarda. Baťovi sa podarilo vo svojej zlínskej stavebnej kancelárii sústrediť viacerých významných architektov, napr.: arch. J. Voželník, R. Podzemný, M. Lorenc a samozrejme významný architekt Vladimír Karfík. Kľúčovou osobnosťou v procese prípravy regulačného plánu pre Baťovany bol Jiří Voženílek. Regulačný plán mesta, podľa ktorého sa v roku 1939 začalo stavať, vychádzal z ideálneho plánu priemyselného mesta pre 5.000 až 15.000 obyvateľov, ktorým sa Voženílek zaoberal už predtým.
Grentzingen
Grentzingen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Baťove závody (Partizánske)
Lokalita
Baťa mal snahu, samozrejme, rozvíjať svoju myšlienku aj na Slovensku. Lokality, o ktoré mal Baťa záujem boli hlavne málo rozvinuté regióny so silným potenciálom a dobrým dopravným napojením. Ján Baťa (následník Tomáša Baťu) kúpil v roku 1929 vtedy najväčšie garbiarne v Strednej Európe v Bošanoch. V Bošanoch nemala výroba tendenciu sa ďalej vyvíjať, preto Baťa zakúpil pozemky v chotári blízkej obce Šimonovany, kde začal budovať v roku 1939 nové mesto – Baťovany (neskôr premenované na Partizánske). Vzápätí však došlo k vytvoreniu samostatného Slovenského štátu, čo skomplikovalo situáciu, pretože Baťa pôsobil na Slovensku ako zahraničný investor. Ján Baťa bol však vynikajúci podnikateľ a so slovenskou vládou podpísal obojstranne výhodné dohody.
Grentzingen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Baťove závody (Partizánske)
Batizmus
Fenomén Baťa nepreslávila len charakteristická architektúra, ale najmä tzv. batizmus, dobre organizovaná efektívna výroba a predaj. Súčasťou tohto systému bolo napríklad zavedenie dielenskej samosprávy (jednotlivé dielne fungovali ako samostatné hospodárske jednotky), odmeňovanie v podobe účasti na zisku (pohyblivá zložka mzdy stimulujúca k vyšším pracovným výkonom), uplatnenie podrobného plánovania (pripravovali sa dlhodobé i denné plány výroby, práce, predaja rozvoja a podobne), výstavba vlastnej siete predajní, (v roku 1931 bolo vo svete už 2 500 domov Baťovych Služieb), stratégia predaja výrobkov za nízke ceny a ich taktické stanovovanie (napr. od roku 1922 všetky ceny končili číslom 9) a úderná reklama ako významný nástroj na dosiahnutie úspechu systému.
Továrenská výroba
Baťova ideológia vychádzala z tzv. amerického systému komplexnej organizácie továrenskej výroby. Vytvárala dojem priemyselnej civilizácie. Hlavným a dominantným prvkom urbanistického priestoru bola továrenská budova s konštrukčným modulom 6,15 x. V Baťovanoch sa mali pôvodne vyrábať obuvnícke stroje, ale až po rozdelení Česko-Slovenska sa vzhľadom na ekonomické a politické zámery výroba zmenila na obuvnícku. Výroba v továrni začala doslova "za pochodu", vzhľadom na to, že stavebné úpravy sa ešte len dokončovali. Okná neboli pozasklievané a priemyselnú paru, nevyhnutnú pre obuvnícku výrobu, nedodávala elektráreň, ale lokomobila. Situácia nebola priaznivá ani z politickej strany, pretože všade hrozila vojna.
Grentzingen
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Baťove závody (Partizánske)
Továrenská výroba
Továreň prilákala do mesta novú a lacnú pracovnú silu, ktorá ešte nedávno bojovala so zbraňou v ruke proti fašizmu. Teraz sa stala hybnou výroby i celého života v závode a v meste.
Grentzingen
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baťove závody (Partizánske)
Etážovka
Tzv. etážovky sú troj-až päťpodlažné výrobné objekty, ktoré sú najstarším produktom zlínskeho projekčného ateliéru. Typový projekt etážovky s vertikálnym komunikačným jadrom v strede priečelia pochádza pravdepodobne z roku 1924. Jeho konštrukčným základom bol štandardizovaný železobetónový monolitický skelet s rozpätím 6,15 x s obvodovou výplňou z tehlového muriva a okien s jednoduchým zasklením. Nosným systémom etážovky bol skelet, ktorý tvorili hranaté stĺpy. V roku 1930 ich nahradili stĺpy s okrúhlym profilom. Montovali sa posuvným oceľovým debnením. Štandardná etážovka má základný tvar s rozmermi 3 polia na šírku a 13 polí na dĺžku. K tomuto základnému tvaru je osadená časť hygienických zariadení a vertikálne komunikačné jadro s rozmermi 1 pole na šírku a 3 polia na dĺžku.
Dispozícia závodov
Jiří Voželník pracoval v priebehu vojnových rokov na návrhu novej výrobnej budovy. V Baťovanoch začali s jej stavbou v roku 1942, kde podľa projektu vznikli dve nové etážovky. Priestor novej výrobnej budovy stále zahŕňal 13 konštrukčných polí typického skeletu. Novinkou bolo nové pole s komunikačným jadrom, hygienickými zariadeniami a šatňami, ktoré pribudlo po oboch stanách skeletu. Zmenila sa aj svetlá výška podlaží, čím sa zmenil aj vonkajší vzhľad budovy.
Podľa projektu zlínskej stavebnej kancelárie postavili v rokoch 1943 – 1944 pri vstupe do výrobného areálu trojpodlažnú administratívnu budovu s rozmermi 4 polia na šírku a 15 polí na dĺžku. V strede dispozície bol vstup do budovy a schodisko.
Vo výrobnom priestore sa radili výrobné budovy šachovnicovo a navzájom ich spájali s dopravnými zariadeniami. Výstavba sa realizovala postupne, tak ako aj výroba.
Pred znárodnením stálo v areáli továrne štrnásť rôznych objektov vrátane výrobných hál, elektrárne, tehelne, halovej strojárne, administartívnej budovy a jedálne. Areál bol v priebehu rokov dostavovaný. Dostavba sa vždy konala s rešpektovaním pôvodných plánov. Väčšina objektov v areáli výrobného závodu dodnes slúži výrobným a skladovým účelom. Viaceré budovy majú upravenú fasádu, taktiež aj prvá miestna trojetážovka. Pôvodné murivo bolo tehlové a neomietnuté. V súčasnosti je prekryté červenou omietkou. Zachované ostalo plastické i farebné odlíšenie skeletu od výplňového muriva a taktiež pôvodné okná a podlahy. Budovy odkúpili súkromníci a dostali novú funkčnú náplň. Mnohé objekty v areáli dnes nie sú využité, dôsledkom čoho chátrajú, ale stále reprezentujú baťovskú architektúru.
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1964
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1964 boli v poradí 5. Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v piatich česko-slovenských mestách: Bratislava, Gottwaldov, Praha, Pardubice a Uherské Hradiště, v dňoch od 6.15. marca 1964, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja bola štvorica družstiev: NDR (do roku 1961 vystupovalo spoločne s NSR), Egypt, Sovietsky zväz a USA. Titul obhájilo 🇷🇴, ktoré vo finále zvíťazilo nad 🇸🇪.
Kvalifikácia
Pobrežie Slonoviny v 1. kole a Senegal vo finále kvalifikácie odstúpili.
1949
Narodenia
thumb|upright|[[Paul Nurse (* 25. január)]] thumb|upright|[[Peter Agre (* 30. január)]] thumb|upright|[[Niki Lauda (* 22. február)]] thumb|upright|[[Fanny Ardantová (* 22. marec)]] thumb|upright|[[Alla Borisovna Pugačovová|Alla Pugačovová (* 15. apríl)]] thumb|upright|[[Jessica Lange (* 20. apríl)]] thumb|upright|[[Billy Joel (* 9. máj)]] thumb|upright|[[Jiří Korn (* 17. máj)]] thumb|upright|[[Jim Broadbent (* 24. máj)]] thumb|upright|[[Eliška Balzerová (* 25. máj)]] thumb|upright|[[Lionel Richie (* 20. jún)]] thumb|upright|[[Meryl Streep (* 22. jún)]] thumb|upright|[[Boris Filan (* 30. jún)]] thumb|upright|[[Bolek Polívka (* 31. júl)]] thumb|upright|[[Richard Gere (* 31. august)]] thumb|upright|[[Bruce Springsteen (* 23. september)]] thumb|upright|[[Pedro Almodóvar (* 25. september)]] thumb|upright|[[Sigourney Weaver (* 8. október)]] thumb|upright|[[Petra Černocká (* 24. november)]] thumb|upright|[[Andrej Hryc|Andy Hryc (* 30. november)]] thumb|upright|[[Jeff Bridges (* 4. december)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Sigrid Undsetová († 10. jún)]] thumb|upright|[[August Krogh († 13. september)]]
4419 Allancook
4419 Allancook je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil K. Reinmuth 24. apríla 1932.
True Blue
True Blue je tretí štúdiový album americkej speváčky-skladateľky Madonny. Vydaný bol 30. júna 1986 spoločnosťou Sire Records.
Ján Wünsch
Ján Wünsch (*  Slovensko) bol športový funkcionár, rozhodca.
Životopis
Športový funkcionár, organizátor lyžovania a lyžiarsky rozhodca v Banskej Bystrici, pôsobil v Klube českosloevnských lyžiarov v Banskej Bystrici (30. roky 20. stor.).
Zdravie
Zdravie je stav telesného, duševného a sociálneho blaha. Je to opak choroby, nielen jej neprítomnosť alebo poruchy funkcie. Zdravie je forma existencie organizmu, ktorá sa buď vylučuje s chorobou, alebo prechádza do choroby.
Sokolia skala
Nachádza sa v katastrálnom území obce Silická Jablonica v okrese Rožňava v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1981 na rozlohe 11,6900 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Zdravie
Svetová zdravotnícka organizácia definuje zdravie ako „stav kompletnej fyzickej, duševnej a sociálnej pohody a nielen ako stav neprítomnosti choroby a slabosti”. Napriek tomu, že to je užitočná a presná definícia, niekto to môže považovať za idealistické a nereálne. Podľa tejto definície SZO, 70 – 95 % populácie je nezdravých.
Sokolia skala
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu geomorfologicky výrazného skalného útvaru Silickej planiny s vyvieračkou a Zbojníckou jaskyňou a so zachovalými zriedkavými rastlinnými a živočíšnymi spoločenstvami na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Zdravie
Zdravie je optimálny funkčný stav živého systému v totalite jeho aktívnych a reaktívnych životných prejavov. Toto optimum ako konkrétna totalita možných životných prejavov je rozdielne u jednotlivých druhov a v rámci druhov u populácií, pohlaví, indivíduí, resp. v jednotlivých štádiách individuálneho vývinu.
Pojem zdravia je základným pojmom všeobecnej biológie a medicíny.
Význam zdravia pre jedinca a spoločnosť
Význam zdravia pre jedinca a spoločnosť je jasný. V zdravej spoločnosti sa môže vyvíjať zdravý jedinec a zdraví jedinci tvoria zdravú spoločnosť. Ľudská spoločnosť sa vyvíja a na to potrebuje čoraz viacej materiálnych hodnôt, ktoré si môže zadovážiť rozšírením reprodukcie spoločenskej výroby. Na toto rozšírenie produkcie potrebuje zabezpečiť reprodukciu osobného-subjektívneho činiteľa, čiže pracovnú silu a rozvíjať jej schopnosti, ako aj pasívneho činiteľa čiže výrobné prostriedky. Pre jedinca má tiež zdravie samozrejme obrovský význam, ktorý by sa mohol vyjadriť už uvedenou definíciou WHO o zdraví, ako aj vyššie uvedenými vzťahmi.
Zabezpečenie zdravia pre spoločnosť, ako bolo už uvedené, má veľký význam pre jedinca. Na Slovensku bol na tento účel vydaný zákon č. 355/2007-Zbierka zákonov SR.
Pont-de-Chéruy
Pont-de-Chéruy môže byť:
Colombey-les-Belles
Colombey-les-Belles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Snemovňa ľudu Federálneho zhromaždenia
Snemovňa ľudu Federálneho zhromaždenia (SĽ FZ) bola jedna z dvoch rovnoprávnych komôr parlamentu ČSSR, po nežnej revolúcii následne ČSFR, Federálneho zhromaždenia. Snemovňa mala 200 kresiel, do ktorých sa volilo v celom Česko-Slovensku priamou voľbou na päťročné funkčné obdobie. Pretože voľbou v celej federálnej republike bolo zvolených viac Čechov, bolo prijaté v zákone o federalizácii opatrenie proti majorizácii českých poslancov (druhá komora Snemovne národov bola volená paritne z polovice z Česka a z polovice zo Slovenska). Snemovňa bola uznášaniaschopná pri účasti aspoň nadpolovičnej väčšiny poslancov.
Vápno (okres Pardubice)
Vápno je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 138 obyvateľov, z toho 72 mužov a 66 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 37,6 roka, ženy 41,6 roka).
Pavlovce
Pavlovce môže byť:
Kratippos
Kratippos (Kratippos) môže byť: