cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vojka-Kračany
Prítoky
Od začiatku až po svoje ústie priberá prítoky: v na území obce Holice bezmenný ľavostranný prítok, v na území obce Lúč na Ostrove v katastrálnom území Malá Lúč pravostranný prítok Jatovský kanál, v na území obce Lúč na Ostrove v katastrálnom území Veľká Lúč ľavostranný prítok Malolúčsky kanál, v na území obce Lúč na Ostrove v katastrálnom území Veľká Lúč bezmenný ľavostranný prítok, v na území obce Lúč na Ostrove v katastrálnom území Veľká Lúč ľavostranný prítok Veľkolúčsky kanál, v na území obce Kráľovičove Kračany v katastrálnom území Kráľovičove Kračany ľavostranný prítok Gerský kanál, v na území obce Kostolné Kračany v katastrálnom území Amadeho Kračany pravostranný prítok Kračiansky kanál, v na území obce Vrakúň pravostranný bezmenný prítok, v na území obce Vrakúň ďalší pravostranný bezmenný prítok, v na území mesta Dunajská Streda v katastrálnom území Mliečany ľavostranný prítok Mliečanský kanál. v na hranici mesta Dunajská Streda a obce Povoda ľavostranný prítok Lidérsky kanál.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Vojka-Kračany má pôvod v dvoch toponymách. V názve obce Vojka nad Dunajom, ktorá leží na náprotivnom brehu prívodného kanála oproti samote Štrkovec z obce Rohovce. V obci Rohovce sa tento vodný kanál začína a cez ňu preteká. Obec Vojka nad Dunajom leží medzi starým korytom Dunaja a prívodným kanálom – Dunajským kanálom. Druhá obec, ktorá odovzdala svoj názov do názvu kanála, je obec Kráľovičove Kračany alebo obec Kostolné Kračany, cez územie ktorých kanál Vojka-Kračany preteká. Prijatý bol názov kanála v podobe Vojka-Kračany ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Obidva elementy názvu kanála sú spojené spojovníkom. Tento spôsob pomenovania vodných kanálov je bežný. Najstaršie dochované písomné záznamy názvu osady (obce) sa viažu k roku 1186 v podobe Vayka a k roku 1254-55 v podobe Woyka. Medzi odborníkmi nepanuje zhoda o pôvode názvu obce Vojka nad Dunajom. Pôvod názvu z osobného mena Bajka je málo presvedčivý. Najpravdepodovnejšia motivácia pomenovania osady, obce Vojka nad Dunajom v období pomenovacieho procesu je zrejme domácka podoba Vojko slovanského predkresťanského osobného mena Vojtech, Voj(e)slav, Vojmír. Tieto osobné mená, patrili príslušníkom dobovej vládnucej vrstvy. Podobný pôvod názvu majú aj názvy obcí Vojkovce, Vajkovce, Vojany, Vojka, Maťovské Vojkovce a názov časti obce Vajka nad Žitavou v obci Lúčnica nad Žitavou. Názov vodného kanála bol štandardizovaný v roku 1992. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Vojka-Kračany je jedinečným hydronymom (júl 2022).
Hadrosaury
Hadrosaury (iné názvy: hadrosaurovité, neformálne: vtákopyskaté dinosaury , kačicozobé dinosaury , hadrosauridy, lat. Hadrosauridae) boli veľmi rozšírenou čeľaďou vtákopanvových dinosaurov. Patrili do nadčeľade Hadrosauroidea. Žili predovšetkým vo vrchnej kriede a hrali úlohu dominantných bylinožravcov tohto posledného obdobia existencie dinosaurov. Ich pozostatky sú dnes známe z Ázie, Európy a Severnej Ameriky. Patria medzi vtákopanvové dinosaury (Ornithischia) a ich predkovia boli dinosaury z príbuzenstva rodu Iguanodon (Iguanodontia).
Táto čeľaď sa delí do dvoch podčeľadí – Hadrosaurinae a Lambeosaurinae (ktoré vykazujú prítomnosť hlavových útvarov vzhľadu hrebeňov alebo trubíc). Najväčší zástupcovia tejto skupiny, ako čínske rody Shantungosaurus a Zhuchengosaurus alebo severoamerický Lambeosaurus mohli dosahovať dĺžku až 17 metrov s hmotnosťou cez 10 (možno však až 23) ton. Dinosaury z tejto skupiny patria medzi najlepšie dochované skameneliny tejto skupiny živočíchov vôbec.
Charakteristika
Ako napovedá pomenovanie, charakteristickým znakom hadrosaurov bol ich rozšírený bezzubý zobák, ktorý bol prekrytý rohovinou. Mohutným jazykom si potravu posúvali do zadnej časti papule, kde sa nachádzali stovky husto rastúcich zubov, stavaných na prežúvanie tuhej rastlinnej potravy. Tie sa plynulo obnovovali, keď sa opotrebovali, čím sa líšia od dnešných bylinožravých cicavcov. Doplnkovo mali lícne vačky, ktoré zabraňovali častiam potravy vypadnúť z ústnej dutiny. Na základe skamenených zvyškov obsahu žalúdka sa predpokladá, že sa živili borovicovým ihličím, konárikmi, semenami a plodmi.
Hrebene
Hrebene hadrosaurov mali rôzne tvary (samice ich mali menšie), boli duté a tvorili ich dutiny spojené s nosom. O ich účele sa však možno len domnievať. Jednou z teórii je, že boli vzdušnými komorami a tvorili zásobáreň vzduchu, ktorú využívali na dýchanie počas plávania a kŕmenia pod vodou. Táto teória však býva spochybňovaná, keďže tieto zvieratá žili prevažne v borovicových a magnóliových lesoch. Ďalšou, oveľa pravdepodobnejšou teóriou je, že tieto kostené hrebene mali význam pri vábení samičiek. V roku 2008 bolo novým a podrobným výskumom zistené, že nimi vydávali bučivé zvuky, ktorými nadväzovali kontakt nielen medzi vlastnými členmi čriedy, ale aj s jedincami zo vzdialenejších stád. Súčasne tieto zvuky používali ako varovanie, prípadne zastrašovanie pred nebezpečenstvom, akým boli veľké mäsožravce.
Taxonómia
thumb|right|[[Amurosaurus]] thumb|right|[[Brachylophosaurus]] thumb|right|[[Lambeosaurus]] thumb|right|[[Olorotitan]]
Elsa Lanchesterová
Elsa Lanchesterová (* 28. október 1902, Londýn, Spojené kráľovstvo † 26. december 1986, Los Angeles, Kalifornia, USA) bola anglická herečka s dlhoročnou kariérou v divadle, filme a televízii.
Detstvo a mladosť
Jej matka bola anglická feministka, socialistka a sufražetka Edith Lanchester a otec James Sullivan. Lanchesterová mala staršieho brata Walda.
Lanchesterová študovala v Paríži u Isadory Duncan. Keď bolo jej štúdium prerušené z dôvodu prvej svetovej vojny, vrátila sa späť do Veľkej Británie. Po prvej svetovej vojne založila Lanchesterová Detské divadlo a neskôr sa jej podarilo založiť kabaret.
Kariéra
Jej úspechy v kabarete viedli k tomu, že získala niekoľko divadelných ponúk. Jej prvá divadelná rola bola v inscenácii Mr. Prohack. Objavila sa v niekoľkých britských filmoch v menších úlohách. V rokoch 1935 sa objavila vo filmoch ako David Copperfield a Naughty Marietta. V rovnakom roku bola obsadená do jej najznámejšej roly, vo filme Frankensteinova nevesta.
V roku 1941 hrala vo filme Ladies in Retirent. Jej hereckým manželom vo filme, bol Charles Laughton, s ktorým tvorila manželský pár aj v skutočnosti. V roku 1944 sa objavila v dramatickom filme Passport to Destiny, s tematikou druhej svetovej vojny. V roku 1947 si zahrala jednu z vedľajších úloh vo filme The Bishop's Wife. S herečkou Lorettou Young sa stretla aj v roku 1949, pri natáčaní filmu Come to the Stable, kde za svoj herecký výkon bola Lanchesterová nominovaná na Academy Awards. Menšiu rolu získala aj vo filme Frenchie z roku 1950, kde stávrnila cestovateľskú spoločníčku Shelley Winters.
Začiatkom 50. rokoch účinkovala tiež v niekoľkých divadelných predstaveniach v divadle Turnabout, v Hollywoode. V roku 1957 bola obsadená do vedľajšej úlohy vo filme Witness for the Prosecution, po boku svojho manžela Charlesa Laughtona či Marlene Dietrich. Spolu s Laughtonom získala nomináciu na Academy Awards ale ani jeden nevyhral. Za to, Lanchesterová získala ocenenie Zlatý glóbus, v kategórií Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe. O rok neskôr stvárnila čarodejnicu vo filme Bell, Book and Candle. Jej hereckými kolegami vo filme bol James Stewart, Jack Lemmon či Kim Novak. Dej filmu je založený podľa divadelnej hry Johna Van Drutera.
Objavila sa tiež vo filmoch ako Mary Poppins (1964), That Darn Cat! (1965), Elvis: Easy Come, Easy Go (1967) či Arnold (1973). Jej posledným veľkým filmom bol film Murder by Death z roku 1976. Jej posledný film natočila v roku 1980, s názvom Die Laughing.
Súkromný život
Od roku 1929 bola vydatá za herca Charlesa Laughtona. Laughton nečakane zomrel na rakovinu obličiek v roku 1962. Ich manželstvo bolo bezdetné, ktorého dôvodom podľa Lanchesterovej autobiografie s názvom Elsa Lanchester Herself, mala byť homosexualita jej manžela. Tieto tvrdenia spochybnila herečka Maureen O'Hara, ktorá tvrdila že skutočným dôvodom mali byť potraty Lanchesterovej.
Lanchesterová bola ateistka a demokratka. Spolu s Laughtonom podporovali kampaň Adlaia Stevensona počas prezidentských volieb v roku 1952.
Úmrtie
Krátko po vydaní autobiografie sa Lanchesterovej zdravotne prihoršilo. Utrpela dve mozgové príhody a bola pripútaná na lôžko. Zomrela 26. decembra 1986 v Los Angeles v Kalifornii. Jej telo bolo spopolnené 5. januára a popol bol rozptýlený po Tichom oceáne.
Euporos (sochár)
Euporos (Euporos) bol starogrécky sochár. Sochár Euporos, syn Zópyra, bol činný pravdepodobne na prelome 2. a 1. stor. pred Kr. Zo skulptúrnej tvorby tohto umelca sa nezachovalo nič, ale počas archeologických vykopávok v tesálskom meste Larisa sa našiel jeho menom signovaný mramorový podstavec zo sochy.
Tento podstavec bol podľa nápisu (značne poškodeného) základňou sochy atléta, ktorý už ako chlapec zvíťazil na hrách Basileia (konali sa od roku 371 pred Kr. po bitke pri Leuktre v boiótskom meste Lebadeia) a neskôr na eleutherských, nemejských a na mnohých ďalších hrách. Nápis podľa typu písma datujú do rozhrania 2. a 1. storočia pred Kr.
Hradište (vrch v Nízkych Tatrách)
Hradište je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Malužinou, približne južne od Liptovského Hrádku.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Liptovská Porúbka. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Malužiná a severne ležiaca Liptovská Porúbka, Liptovský Hrádok a Kráľova Lehota, južne sa nachádza Nižná a Vyšná Boca. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Hradište je súčasťou mohutného vápencového masívu Ohnište, ktorý je kolmý na rázsochu, vybiehajúcu z Ďumbiera v hlavnom hrebeni. Tá sa stáča v oblúku na sever a pokračuje cez Rovnú hoľu na Smrekovicu. Východným smerom leží Skribňovo a Mních, severným Selnice  a Bukovica , západným dominuje Slemä  a Ohnište a južným Rovná hoľa , Chopec  a Červená. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádzajú prítoky riečky Boce. Na vrchol nevedie značený chodník a masív je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Ohnište.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, miestami však riedky lesný porast, ktorý tak umožňuje obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou a skál je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry a Chočské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa a vzhľadom na vysoký stupeň ochrany územia je prístup naň nežiadúci. Juhovýchodným úpätím vedie Svidovskou dolinou žltá značka do Svidovského sedla.
Štefan Pálfi (bratislavský župan)
Gróf Štefan Pálfi (🇭🇺; * 3. jún 1828, hrad Červený kameň – † 27. júl 1910, Bratislava) bol uhorský šľachtic, cisársky a kráľovský komorník, miestodržiteľský radca, dedičný kapitán Bratislavského hradu a dedičný župan Bratislavskej župy, člen uhorského šľachtického rodu Pálfiovcov.
Životopis
Gróf Štefan Pálfi sa narodil 3. júna 1828 na hrade Červený kameň ako člen rodiny Pálfiovcov – červenokamenskej línie ako šieste dieťa grófa Vincenta Pálfiho a grófky Apollónie Csákyovej. Stredoškolské štúdiá absolvoval doma a v Bratislave. V roku 1846 získal právnické vzdelanie v Bratislave a od augusta 1846 do roku 1848 bol čestným podnotárom Bratislavskej župy. V rokoch 18461846 bol koncipientom uhorského ministerstva vnútra. Po porážke uhorskej revolúcie sa vrátil na hrad Červený kameň a neskôr, na želanie svojho otca, sa zamestnal v uhorskom oddelení viedenského Najvyššieho súdu.
V roku 1856 ho súd vymenoval za poručníka rodového seniorátu ustanoveného v testamente palatína Pavla Pálfiho z roku 1653. Túto funkciu zastával 43 rokov. V roku 1856 sa stal aj cisárskym a kráľovským komorníkom, ako aj členom hornej komory uhorského snemu.
V roku 1861 bol zakladajúcim členom Hospodárskeho spolku Bratislavskej (Prešporskej) župy, ktorého sa stal v roku 1864 podpredsedom a od roku 1871 predsedom. V roku 1865 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Pezinok, no už v roku 1866 sa mandátu vzdal z rodinných dôvodov.
Od 8. decembra 1900 bol rodinným seniorom a 5. apríla 1901 ho cisár František Jozef I. vymenoval za bratislavského grófa a dedičného hradného kapitána. Bol mecenášom mnohých Bratislavských (Prešporských) spolkov napr. okrášľovacieho, umeleckého, národnej osvety. Zomrel v Bratislave v roku 1910 a bol pochovaný na hrade Červený kameň.
V roku 1856 sa oženil s grófkou Matildou Dežőfiovou (* 1827 – † 1908). Mali spolu tri deti.
Šarkan (priezvisko)
Šarkan (o význame pozri šarkan) je slovenské priezvisko. Najrozšírenejšie je v Martine a Kotmanovej (okres Lučenec). V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Šarkan.
Denonville
Denonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tyrion Lannister
Tyrion Lannister prezývaný Zmok je jedna z ústredných postáv fantasy románovej série Pieseň ľadu a ohňa od amerického autora G. R. R. Martina. Vystupuje aj v seriáli Game of Thrones natočenom na motívy tejto série. Je to vysoko postavený zakrpatený človek (trpaslík) s podrezaným jazykom a láskavým vnútrom. V seriálovej podobe ho stvárnil herec Peter Dinklage.
Narodil sa ako mladší syn svojho otca Tywina Lannistera, najmocnejšieho a najbohatšieho lorda v ríši. Keďže Tywinov starší syn sa stal členom kráľovskej gardy a mal by žiť v celibáte, Tyrion je dedičom lorda Tywina. Tywin ho však nemá rád rovnako ako Tyrionova staršia sestra Cersei. Len Tyrionov brat Jaime mu preukazuje trocha náklonnosti. Pretože je trpaslík, je terčom mnohých vtipov a urážok. Pre svoj vzrast nie je dobrým bojovníkom, má však vysokú inteligenciu a je sčítaný. V priebehu deja zastáva postupne rôzne vysoké úrady – stáva sa pobočníkom kráľa, ktorý je zároveň jeho synovcom, správcom kráľovskej pokladnice, má funkciu lorda Zimovresu, napokon je však nútený ujsť do exilu, kde sa snaží vstúpiť do služieb kráľovnej Daenerys.
Vyskytuje sa v knihách Hra o tróny, Súboj kráľov, Búrka mečov a Tanec s drakmi. Niektoré kapitoly týchto kníh sú písané z jeho uhla pohľadu.
Vzhľad
Tyrion sa narodil ako trpaslík. Má nízky vzrast, zakrpatené nohy a znetvorené, pokrútené telo. Preto môže jazdiť na koni len v špeciálne upravenom sedle. Nezdedil nič z povestnej krásy ľudí rodu Lannisterovcov. Jeho vlasy sú riedke a svetlé, každé oko má inej farby (jedno zelené, druhé čierne), má výrazné nadočnicové oblúky. Pri jednej z bitiek mu odseknú časť nosa, čo robí jeho výzor ešte ohyzdnejším. Dostáva prezývky ako Zmok či Polomuž.
Osobnosť
Tyrion nie je od narodenia zlým človekom, odpor najbližšej rodiny, urážky okolia a životné rany si však na jeho povahe vybrali svoju daň. Je cynický, oplzlý, prefíkaný a vulgárny. Na urážky na svoju osobu často vtipne reaguje, vnútorne je však nešťastný zo svojich telesných nedostatkov. Spriada intrigy a úklady rovnako ako jeho sestra, robí to však pre dobro ríše, ktorej spoluvládcom sa stane. Neverí na mágiu s výnimkou dávnej existencie drakov. Žije rád a život sa snaží čo najlepšie užívať. Vnútorne však trpí kvôli opovrhnutiu svojím otcom, nenávisťou sestry a zlým vzťahom so ženami. Má veľký sexuálny apetít, ženám sa však nepáči. Po traume z jeho mladosti, keď vysvitlo, že jeho prvá láska bola len prostitútka najatá jeho rodinou, spáva iba s prostitútkami. Nedokáže si však pomôcť a do poslednej z nich menom Shae sa zamiluje.
Keď už musí bojovať, používa sekeru. Jeho panošom je tichý a oddaný Podrick Payne. Majú ho radi aj jeho neter Myrcella a mladší synovec Tommen.
Pred knihami
O minulých udalostiach Tyrionovho života sa čitateľ dozvedá vďaka jeho spomienkam, spomienkam ďalších postáv a rodokmeňu uvedenému na konci Hry o tróny. Tyrion sa narodil v roku 275 tamojšieho letopočtu v Casterlyho skale, hrade Lannisterovcov, v Siedmich kráľovstvách. Jeho rodičia, Tywin a Joanna, boli bratranec a sesternica. Matka pri jeho pôrode umrela, čo bol jeden z dôvodov, prečo ho jeho otec nemá v láske. Má dvoch starších súrodencov, krásne dvojčatá Jaimeho a Cersei. Z jeho strýkov zohráva v deji významnejšiu úlohu Kevan Lannister. Najobľúbenejším strýkom Tyriona bol Gerion Lannister, ktorý sa však dávno stratil na mori.
Hra o tróny
Do deja Piesne ľadu a ohňa vstupuje, keď so svojím otcom a súrodencami navštívi Zimovres, sídlo rodu Starkovcov. Medzi ním a Jonom Snowom, nemanželským synom lorda Starka, vzniknú určité sympatie. Kráľovský sprievod sa po návšteve vracia znova na juh, do hlavného mesta Kráľovho prístavu spolu s lordom Starkom, novým pobočníkom kráľa. Tyrion sa však s Jonom a jeho strýkom Benjenom vydáva na sever, aby uvidel Múr, stavbu, ktorá ohraničuje severný koniec kráľovstva. Pobudne v sídle pri Múre, v Čiernom hrade, a spriatelí sa s Jonom. Jon Tyriona prosí, aby urobil niečo pre jeho od pása nadol ochrnutého brata Brana. Tyrion preto vymyslí spôsob, ako by Bran mohol jazdiť na koni. Keď sa vracia cez Zimovres, tento návrh predloží Branovmu najstaršiemu bratovi Robbovi a on ho zrealizuje.
Tyrion potom s dvoma svojimi mužmi a mešcom zlata putuje ďalej na juh. V istom hostinci však stretne Catelyn Starkovú, pobočníkovu ženu, ktorá sa vracia z Kráľovho prístavu s informáciou, že Tyrion sa pokúsil o úkladnú vraždu Brana. Catelyn požiada o pomoc osadenstvo hostinca. Vďaka nemu zatkne Tyriona a vedie ho na hrad svojej sestry. Nevinný Tyrion však počas cesty získa sympatie žoldiera Bronna. Na hrade Orlie hniezdo ho Catelynina sestra Lysa obviní aj z vraždy svojho manžela. Tyriona uvrhnú do väznice. Catelyn ani jej sestra mu však nevedia vraždy dokázať, nechajú to preto na tzv. boží súd – súboj dvoch bojovníkov na život a na smrť. Za Tyriona bojuje Bronn, ktorý vyhrá. Tyriona s Bronnom preto sestry prepustia, myslia si však, že obaja aj tak zahynú pri nebezpečnom prechode cez hory, kde útočia divoké klany. Tyrion však útočníkov presvedčí, aby ho nezabíjali. Sľúbi im lepšiu výzbroj, čo aj splní. Časť divokých bojovníkov z klanov zostáva s ním ako osobná stráž. Spoločne dorazia do tábora jeho otca Tywina.
Bronn Tyrionovi nájde prostitútku Shae, ktorá sa mu zapáči. Tywin pošle svojho syna do predvoja bitky proti armáde Robba Starka, keď sa situácia v Kráľovom prístave vyhrotí. Tyrion bitku prežije bez vážneho zranenia.
Jeho synovec Joffrey, nový kráľ, dá popraviť Eddarda Starka. Hoci medzi Starkami a Lannistermi panuje nepriateľstvo, Tywin tento čin odsúdi a pošle Tyriona do Kráľovho prístavu, aby sa stal pobočníkom kráľa a zabránil Joffreymu v ďalších bláznovstvách.
Súboj kráľov
Ako Joffreyho regentka panuje Cersei, ktorá nie je z Tyrionovho príchodu ani zo spôsobov jeho vládnutia nadšená. Tyrion potajme, proti vôli jeho otca, zoberie so sebou aj Shae. Aby utajil, čo pre neho Shae znamená, chodí do nevestinca, z ktorého tajnou chodbou prichádza do domu, ktorý pre Shae najal.
Brannay
Brannay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Tyrion Lannister
Súboj kráľov
Tyrion mierni Joffreyho despotickú vládu a snaží sa mladého kráľa vychovávať. Koná spravodlivejšie a rozumnejšie než jeho sestra a synovec, spriada vlastné úklady a má vlastný plán na obranu mesta. Kráľovo prístavisko totiž očakáva útoky dvoch kráľových bratov, Renlyho a Stannisa, ktorí sa s Joffreyho nástupníctvom nezmierili. Tyrion dá ukovať obrovskú reťaz, ktorú ponorí do vody v ústí rieky vlievajúcej sa do mora, a nechá vyrobiť divoký oheň – neuhasiteľnú substanciu alchymistov, aby ňou podpálil nepriateľské lode. Napriek všetkej snahe však obyvateľstvo mesta hladujúce kvôli vojne Tyriona znenávidí.
Brannay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tyrion Lannister
Súboj kráľov
Aby si Tyrion kúpil spojenectvo najjužnejšej časti územia roztriešteného občianskou vojnou, Dorn, nechá tam poslať Myrcellu ako snúbenicu mladšieho syna dornského panovníka. Svojho druhého synovca, princa Tommena, zase ukryje na hrade mimo Kráľovho prístavu, aby v prípade pádu mesta zostal aspoň on nažive. Správa sa láskavo a ochraniteľsky aj k Sanse, Eddardovej dcére, rukojemníčke Lannisterovcov, ktorú Joffrey nechávať svojimi rytiermi biť. Tyrion vymyslí tiež plán na oslobodenie svojho brata Jaimeho zo zajatia, ale nevydarí sa mu a Jaime zostáva väzňom rodu Tullyovcov. Cersei sa obáva, že Tyrion chce nechať zabiť Joffreyho, hoci on sám tento návrh, najprv prednesený Bronnom, rázne odmieta. Aby si Cersei zaistila Tyrionovu vernosť, nechá zatknúť a väzniť prostitútku, ku ktorej Tyrion predstieral, že chodil. Tyrion je nahnevaný, jeho skutočná láska Shae je však na slobode. Tyrion urobí zo Shae slúžku jednej z urodzených dám, aby počas vojny bola v bezpečí hradu.
Brannay
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tyrion Lannister
Súboj kráľov
Na Kráľov prístav zaútočí armáda Stannisa Baratheona. Tyrionova bojová taktika, spálenie Stannisových lodí alchymistickým divokým ohňom, funguje, mesto však aj tak začne prehrávať. Potom, čo Sandor Clegane odmietne ďalej bojovať, Tyrion, hoci má nechuť k boju, sám vedie mužov do boja. Úspešne bojuje proti nepriateľom, no pokúsi sa ho zabiť Mandon Moore, jeden z rytierov kráľovskej gardy, ktorý by mal byť na jeho strane. Moora však zabije Podrick Payne. Do mesta prišili so svojimi armádami jeho otec a Tyrellovci, ktorí Stannisa zahnali na ústup. Tyrion je po zradnom útoku škaredo zranený na tvári. Predpokladá, že príkaz na jeho zabitie vydala Cersei, a je ešte podozrievavejší voči jej služobníkom ako predtým. Vystrábi sa však zo zranení.
Tywin sa ujal úradu pobočníka kráľa, kým bol Tyrion v bezvedomí. Cersei zruší zasnúbenie Joffreyho a Sansy.
Búrka mečov
V priebehu zotavovania sa zo zranenia Tyrion zistí, že divoké klany ho opustili alebo boli vyhnaní. V očiach svojho otca Tyrion ani po svojom hrdinstve pri obrane mesta nestúpol a odmieta z neho spraviť dedička Casterlyho skaly. Tyrion v kráľovom prístave po zotavení dostáva miesto správcu pokladne namiesto Petyra Baelisha, ktorý odchádza, aby sa oženil s Lysou Arrynovou.
Cersei spolu s Tywinom prinútia Tyriona a Sansu, aby sa vzali. Tyrion týmto politickým manželstvom získava právo na hrad Zimovres, ktorý mu jeho otec ponúkne ako najväčšiu poctu, akú mu je ochotný dať. Ostatní Sansini príbuzní sú totiž podľa predpokladov mŕtvi alebo onedlho zomrú, Sansa je teda domnelou dedičkou hradu. Tyrion z toho nie je nadšený, sotva trinásťročná Sansa je primladá a nenávidí ho, a on miluje inú. Keď Tyrion vidí, aký má k nemu Sansa odpor, nepripraví ju o panenstvo a naďalej žije so svojou milenkou Shae, z ktorej urobí Sansinu slúžku. Sansa sa ho nenaučí mať rada, hoci je k nej láskavý. Neskôr sa Sansa záhadne stratí.
Renlyho hrozba medzičasom tiež pominula. Renly v Súboji kráľov za záhadných okolností umrie a jeho mladomanželka Margaery je ponúknutá Joffreymu ako jeho manželka. Chystá sa veľkolepá svadba. Potulný spevák sa Tyronovi vyhráža, že ak ho nedostane na súťaž spevákov na svadbe, vyzradí, že má milenku Shae. Lord Tywin povedal, že každú prostitútku, ktorú s Tyrionom pristihne, nechá obesiť. Tyrion preto nariadi Bronnovi, aby speváka potajomky odstránil a zničil jeho telo.
Tyrion príde uvítať sprievod z Dornu, ktorý prišiel na svadobnú hostinu. Znepokojí ho, keď uvidí, že namiesto najstaršieho princa prišiel jeho mladší brat, po pomste prahnúci Oberyn. Na svadobnej hostine Joffrey ponižuje Tyriona. Potom Joffreyho niekto otrávi. Cersei tvrdí, že to bol Tyrion, a uvrhnú ho do žalára. Súd sa vyvíja v jeho neprospech. Tyrion dúfa, že sa z toho opäť dostane božím súdom. Bronn však za neho odmietne bojovať, pretože ho Lannisterovci uplácajú a Cerseiným šampiónom je navyše nesmierne veľký, silný a brutálny Gregor „Hora“ Clegane. Napokon za Tyriona bojuje dornský princ Oberyn Martell, pretože zabitím Hory chce pomstiť svoju sestru Eliu, ktorú spolu s jej deťmi kedysi Hora zavraždil. Hora však vyhráva, svojho súpera drasticky zabije a Tyriona čaká poprava.
Noc predtým ho však potajomky oslobodí Jaime, ktorý sa vrátil zo zajatia až po Tyrionovom uväznení. Prezradí tiež Tyrionovi, že Tysha nebola v skutočnosti prostitútka, to ho len prinútil povedať mu Tywin. Tyrion je rozzúrený, prezradí Jaimemu Cerseine nevery a dokonca mu zaklame, že zabil jeho syna. Potom Tyrion kušou zabije vlastného otca. Následne zaškrtí Shae, ktorá ho tiež zradila, na súde ohľadom Joffreyho vraždy svedčila proti nemu a stala sa Tywinovou milenkou.
Tanec s drakmi
V knihe Hostina pre vrany, štvrtom dieli série, Tyrion nevystupuje. Nachádza sa tam však pohľad Cersei, ktorá na Tyrionovu hlavu vypísala odmenu. Čitatelia sa s ním stretávajú opäť v piatej knihe. Tyrion po zločinoch ujde na lodi za Úzke more, veľa pije, trápia ho výčitky svedomia a pochabo sa snaží nájsť Tyshu. Na východnom svetadieli ho prichýli magister Illyrio Mopatis, ktorý kedysi hostil aj Daenerys a jej brata. Vďaka nemu sa dopočuje o Daenerys a jej troch drakoch a chce vstúpiť do jej služieb, aby porazil a zabil Cersei. Pod falošným menom Hugor Kopec cestuje so skupinkou ľudí loďou po rieke. Jedným z cestujúcich je aj dospievajúci mladík, ktorého totožnosť Tyrion odhalí. Jedná sa o Aegona Targaryena, syna šialeného kráľa Aerysa, o ktorom sa predpokladalo, že ho Hora zavraždil ako kojenca. Aegon sa plaví za Daenerys, ktorá je jeho tetou, aby sa s ňou oženil a spojili tak svoje sily na dobytie Železného trónu. Tyrion ho od toho odhovára.
Počas zastávky v jednom meste Tyriona zajme Jorah Mormont, ktorý ho ako väzňa nesie Daenerys a dúfa, že si tak kráľovnú, ktorá ho vyhnala, udobrí. Neskôr zo sebou vezmú aj trpaslíčku Grešlu. Tá ho spočiatku nenávidí, neskôr ho však presvedčí, aby zaujal miesto v komickom predstavení namiesto jej zabitého brata. Grešlin brat, tiež trpaslík, bol totiž zavraždený ľuďmi, ktorí si mysleli, že ide o Tyriona a chceli za jeho hlavu odmenu.
Jorah, Tyrion a Grešla sú neskôr predaní do otroctva. Spolu s naivnou Grešlou musia robiť komické predstavenia, paródiu na rytiersky turnaj. Posledné predstavenie predvedú pred Daenerys, Tyrion však nemá možnosť dostať sa k nej bližšie. V ten istý deň totiž Daenerys neplánovane odletí na chrbte svojho draka na neznáme miesto.
WrestleMania XXVIII
thumb|250px|78,363 divákov na Sun Life Stadium. WrestleMania XXVIII bol 28. ročník WrestleManie, najvýznamnejšej wrestlingovej platenej akcie, ktorú organizuje WWE. Uskutočnil sa 1. apríla 2012 na Sun Life Stadium na Miami, Florida.
Produkcia
Miami bolo jedným z dvoch uchádzačov o usporiadanie WrestleManie XXVII. Vo februári 2010 bolo usporiadateľské právo pridelené mestu Atlanta, Georgia. Miami neuspalo najmä kvôli tomu, že v roku 2010 sa tu uskutočnil zápas amerického futbalu o Super Bowl. Miami sa uchádzalo o usporiadanie tejto platenej akcie aj v rokoch 2012 až 2014. Ďalšími záujemcami boli Los Angeles, New Orleans, New York City, Toronto, Detroit, Tampa, Vancouver, St. Louis, Jacksonville, Orlando a Houston. Pôvodne mal záujem aj Dallas, no napokon musel ustúpiť, keďže sa uchádzal o usporiadanie iných akcií, ako bolo finále univerzitnej ligy amerického futbalu.
Dňa 9. februára 2011 uviedlo periodikum The Miami Herald, že Miami dostalo právo usporiadať túto platenú akciu. Neskôr potvrdila túto informáciu oficiálne aj samotná WWE na tlačovej konferencii vo Fontainebleau Miami Beach. WrestleMania XXVII bude druhou WrestleManiou konanou na území štátu Florida. Zároveň budem štvrtým "open-air" podujatím na tomto mieste. Na organizovanie WreslteManie získalo Miami dotáciu od WWE v hodnote $250,000. Týždeň pred uskutočnením samotnej akcie sa koná množstvo sprievodných akcií v rámci "WrestleMania Week", vrátane uvedenia nových členov do Siene slávy WWE či golfového turnaja osobností.
Pozadie
4. apríla 2011 v rámci šou RAW, ktorá sa konala deň po WrestleManii XXVII, uzavreli John Cena a The Rock dohodu o spoločnom zápase na nasledujúcej WrestleManii. Stalo sa tak na základe toho, že The Rock napadol Cenu počas zápas o titul WWE proti The Mizovi. 1. mája 2011 získal Cena titul WWE na platenej akcii Extreme Rules v zápase v oceľovej klietke proti The Mizovi a R-Truthovi. Medzičasom Cena o titul prišiel.
17. júla na Money in the Bank, porazil Daniel Bryan ďalších siedmich wrestlerov v tzv. Money in the bank ladder match a vďaka tomu získal právo na zápas o titul. 18. decembra na akcii TLC: Tables, Ladders & Chairs porazil v zápase o World Heavyweight title Big Show Marka Henryho. Následne prišiel Daniel Bryan, ktorý si uplatnil svoje práva zápas o titul a Big Showa porazil.
Pohár konfederácií FIFA 2017
Pohár konfederácií FIFA 2017 bol 10. ročník Pohára konfederácií FIFA. Konal sa od 17. júna do 2. júla 2017 v Rusku. Víťazmi sa stali hráči Nemecka, keď vo finále zdolali Čile 1-0. Najlepší strelcami sa stali Nemci Goretzka, Stindl a Werner s 3 gólmi. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal Nemec Julian Draxler. Zápas o tretie miesto vyhrali futbalisti Portugalska.
Ortoptéra
Ortoptéra (zastarano: orthoptéra) môže byť:
Brienon-sur-Armançon (obec)
Brienon-sur-Armançon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Digny
Digny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krmanova ulica (Košice)
Krmanova ulica je ulica Košíc, nachádzajúca sa v mestskej časti Staré Mesto. Jej južný koniec začína na Rooseveltovovej ulici a východný končí na ulici Drevný trh. Z alebo do ulice ústia nasledujúce ulice: Puškinova ulica, Čajkovského ulica. Ulica je dlhá 250 metrov. Krmanova ulica nesie meno slovenského barokového spisovateľa, prekladateľa a vydavateľa Daniela Krmana.
História
Na ulici sa nachádzajú viaceré zaujímavé pamätné stavby. Polyfunkčný objekt - byt rabína a mikve. Bol postavený v 19. storočí. Jednoposchodový dom má v prízemí a prehĺbenom suteréne pôvodný rituálny kúpeľ s veľkým okenným otvorom a kovovou výplňou. Priestor tejto polyfunkčnej budovy je členený na tri podlažia na spôsob galérie s kovovými zábradliami. Na najvyššom poschodí sa nachádzal byt rabína.
Na tejto ulici bola postavená v roku 1922 aj modlitebňa chasidov. Tento prízemný objekt bol v 50. rokoch prestavaný a viacerými zásahmi postupne znehodnotený.
Ukážkou košickej eklektickej architektúry je budova na rohu Puškinovej a Krmanovej ulice. Bola postavená staviteľom Petrom Jakabom v roku 1886. Táto budova je typická strešnými vikiermi, štíhlym arkierom na nároží s vežičkou s letopočtom výstavby.
Wrestling
Wrestling môže byť:
Donnemain-Saint-Mamès
Donnemain-Saint-Mamès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škoda 2Tr
Konštrukcia
Hoci trolejbus 2Tr technicky vychádzal z vozu 1Tr, bol od neho pomerne značne odlišný. Išlo o trojnápravový trolejbus so zadnou hnacou nápravou. Oproti predchodcovi bol upravený rám podvozku, na ktorý bola osadená karoséria, ktorá bola síce vzhľadovo takmer rovnaká ako pri type 1Tr, konštrukčne sa ale od neho odlišovala. Vozová skriňa bola totiž približne o dlhšia, bola celokovová a mala o viac ako  nižšou podlahu. V ľavej bočnici sa nachádzali dvoje skladacie dvere. V roku 1939 boli trolejbusy vzhľadom na zavedenie pravostrannej prevádzky rekonštruované premiestnením dverí na opačnú stranu karosérie.
Oproti typu 1Tr došlo k úpravám aj v elektrickej časti vozidla. Bola čiastočne pozmenená elektrická výzbroj a bol zvýšený počet motorov na dva. Okrem elektrickej rekuperačnej, pneumatickej prevádzkovej a parkovacej ručnej bol trolejbus 2Tr navyše vybavený tiež štvrtú brzdou – elektrickú odporovú.
Prevádzka
V roku 1938 bolo vyrobené 5 vozov.
V roku 1953 boli všetky vozidlá predané do Plzne (ev.č. 96–100), kedy boli postupne vyradené v rokoch 1956 až 1960.
Sárkány
Sárkány môže byť:
Sarkany
Sarkany je priezvisko, napr.:
Brion (Yonne)
Brion je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Centrálne minerálne kúpele (Sofia)
Centrálne minerálne kúpele, alebo , prípadne len Centrálne kúpele , alebo Minerálne kúpele , dnes známe aj ako Regionálne historické múzeum – Sofia , alebo Múzeum dejín Sofie  je budova bývalých kúpeľov, dnes využívaná ako múzeum, ktorá sa nachádza v centrálnej časti mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.
Lokalita
Budova leží v centrálnej časti Sofie  na námestí „Banski“ (, doslova Kúpeľné námestie) č. 1.
Prvý kúpeľný komplex – rímske kúpele
Minerálny prameň na mieste sofijských minerálnych prameňov využívali už Tráci, prvé kúpele však na mieste postavili Rimania v období keď územie dnešnej Sofie patrilo pod správu Rímskej ríše. Išlo o pomerne rozsiahly kúpeľný komplex. Fungoval až do obdobia neskorého stredoveku, kedy bol pravdepodobne zničený v dôsledku zemetrasenia.
Druhý kúpeľný komplex – turecké kúpele
Komplex pôvodných rímskych kúpeľov bol neskôr nahradený osmanským komplexom tureckých verejných kúpeľov. Pozostával z niekoľkých oddelených kúpeľných budov. Časť ruín tohto osmanského kúpeľného komplexu je exponovaná v tesnom susedstve mešity Baňa Baši.
Dnešný komplex
S myšlienkou na výstavbu novej budovy verejných kúpeľov sa prišlo po oslobodenú Bulharska ku koncu 19. storočia. Iniciatíva vznikla v hlave vtedajšieho starostu Dimităra Petkova.
Výstavba dnešného komplexu sa začala v roku 1889 podľa projektu rakúskeho architekta Emila von Förstera, ktorý vyhral medzinárodný konkurz na projekt výstavby komplexu minerálnych kúpeľov s hotelom. Výstavba bola po štyroch rokoch zastavená z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov. V roku 1895 bol projekt prvýkrát čiastočne upravený a to architektom Janakim Samardžievom. V nasledujúcich rokoch došlo ešte k niekoľkým ďalším úpravám projektu a nakoniec v roku 1904 bol finálne odobrený projekt na výstavbu kúpeľov v ich dnešnej podobe a to podľa vybranej revízie projektu, ktorá pochádzala pochádzala od architektov Petka Momčilova a Friedricha Grünangera.
Prvá bola dokončená a otvorená menšia budova komplexu a to v priebehu roku 1908. Celý komplex s hlavnou budovou bol stavebne úplne dokončený v priebehu roku 1913. Slávnostné otvorenie budovy prebehlo 13. mája toho istého roku. V roku 1914 bol v severnom krídle hlavnej budovy otvorený vodoliečebný inštitút. thumb|left|komplex kúpeľov na historickej fotografii zhotovenej medzi rokmi 1920 – 1930
V roku 1944 bola počas bombardovania Sofie úplne zničená malá budova kúpeľov a vážne poškodená bola aj hlavná budova. Hlavná budova bola po skončení druhej svetovej vojny reštaurovaná v pôvodnom vzhľade. V roku 1955 bola budova vyhlásená za kultúrnu pamiatku miestneho významu. V roku 1986 bola budova z dôvodu amortizácie zatvorená pre návštevníkov a v priebehu roku 1989 bola úplne opustená.
V roku 1998 rozhodlo sofijské mestské zastupiteľstvo o tom, že budova bude prerobená na múzeum. V tom istom roku bola preklasifikovaná kategória ochrany stavby a budova bola preradená medzi kultúrne pamiatky národného významu. Ku koncu 90. rokov 20. storočia sa tak začalo s reštauráciou budovy. V roku 2015 bolo v hlavnej budove otvorené Múzeum dejín Sofie. Dizajn múzea bol navrhnutý architektom Vasilom Kitovom.
Charakteristika
Budova patrí k emblematickým stavbám centrálnej časti Sofie a je jedným z majstrovských predstaviteľov bulharskej secesie.
Zápasenie gréckorímskym štýlom
Zápasenie gréckorímskym štýlom (iné názvy: zápas gréckorímskym štýlom, zápas(enie) v gréckorímskom štýle, zápas(enie) klasickým štýlom, zápas(enie) v klasickom štýle, gréckorímske zápasenie, gréckorímsky štýl, klasický štýl) je druh zápasenia.
Toto zápasenie je vlastne francúzskeho pôvodu. Je to novodobý spôsob z deväťdesiatych rokov 19. storočia. Nové pravidlá sa nestotožňovali s tými v antickom Grécku a Ríme, ale boli pomenované na počesť vtedajšej doby, keď bol tento olympijský šport v rozkvete. Dovoľujú zápasiť iba s pažami a trupom súpera. Povolené je teda zaberať súpera len od pásu hore. Tento štýl bol zahrnutý do programu OH v roku 1896. V tomto programe je zahrnutý až dodnes okrem hier v roku 1900 a 1904. Od roku 1921 sa pravidelne konajú majstrovstvá sveta a od roku 1924 aj majstrovstvá Európy.
Centrálne minerálne kúpele (Sofia)
Charakteristika
Architektonický projekt budovy bol na svoju dobu veľmi moderný. Slohovo je budova secesným prevedením bulharského národného romantizmu.
Fasáda sa skladá zo striedajúcich sa radov kameňov a tehál, čo odkazuje na tradičnú stredovekú bulharskú architektúru. Budova je dvojposchodová a jej celkový priestor dosahuje až 5000 m². Na budove sa nachádzajú celkovo tri kupoly, jedna v centrálnej časti budovy a dve v rohoch, kde sa nachádzali plavecké bazény.
Interiér
V hlavnej budove kúpeľov sa nachádzali dva plavecké bazény, rodinné kúpele a rímske kúpele, neskôr aj vodoliečebný inštitút. Okrem týchto hlavných súčastí sa v budove nachádzali sprchy a šatne pre návštevníkov. Budova bola rozdelená na časť pre mužov a časť pre ženy, pričom tieto časti mali aj oddelené vchody. Plavecké bazény mali rozmery 18 x 7 metrov.
Minerálny prameň
Zdrojom vody v kúpeloch sú miestne minerálne pramene, ktoré vyvierajú v podzemí priamo pod budovou a v blízkom okolí.
Minerálna voda zásobujúca centrálne minerálne kúpele je termálna a dosahuje teploty 46 °C. Je slabo mineralizovaná (0,3g/l) a alkalická. Jej ph sa pohybuje v hodnotách 9,0 – 9,6. Je hydrogenuhličitanovo-sírovo-sodná.
Liečebné účinky prameňa sa využívajú na liečbu pohybovej a opornej sústavy, periférneho nervového systému a miechy, rovnako ako aj pri liečbe gynekologických a urologických problémov, ochoreniach tráviacej sústavy a poruchách metabolizmu.
Prvá chemická analýza prameňa bola vykonaná v roku 1883. Od roku 1948 je voda pravidelne analyzovaná a kontrolovaná.
Regionálne historické múzeum – Sofia
Regionálne historické múzeum – Sofia, známe aj ako Múzeum dejín Sofie  sídliace v budove verejných minerálnych kúpeľov je hlavnou budovou sofijského regionálneho historického múzea.
Stála expozícia múzea sa nachádza v celkovo ôsmich sálach s celkovou rozlohou viac ako 2300 m². V múzeu je uchovaných viac než 120 000 artefaktov. Zaoberá sa 8000 ročnou históriou Sofie a uchováva tak exponáty od obdobia neolitu až do 40. rokov 20. storočia.
Expozícia je rozdelená na niekoľko hlavných tematických celkov, ktorými sú:
Najväčší dôraz je venovaný histórii Sofie v období jej menovania za hlavné mesto v roku 1879 a následujúcim desaťročiam do začiatku vojen v rokoch 1912 – 1918, kedy Sofia zažívala najväčší rozmach a premieňala sa na moderné európske mesto.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku miestneho významu v roku 1955. Neskôr bol jej štatút preklasifikovaný a budova bola v v Štátnom vestníku č.25 z roku 1998 vyhlásená za kultúrnu pamiatku národného významu. Ako dôvod ochrany je uvedená architektonicko-staviteľská ako aj umelecká hodnota budovy.
Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Sgradata na Centralni mineralni bani (, doslova Budova Centrálnych minerálnych kúpeľov).
Gaga (pohybový jazyk)
Gaga je druh tanečnej komunikácie, vyvinutej Ohadom Naharinom, izraelským tanečníkom a choreografom.
História
Pohybový jazyk gaga (niekedy tiež nazývaný „pohybový slovník“) vyvinul Ohad Naharin v čase, keď pôsobil ako umelecký riaditeľ a choreograf tanečného súboru Batsheva Dance Company (19902018) a ďalej ho rozvíja. Gaga vychádza z potreby Naharina komunikovať so svojimi tanečníkmi. Jazyk obohatil interpretáciu tanečného výkladu Naharinovho repertoáru a postupne sa začal objavovať v oblasti pohybových praktík po celom svete.
Metóda
Pohybový jazyk gaga vychádza z viery v uzdravenie, dynamiku a neustále sa meniacu silu pohybu.
Pracuje so štruktúrou pohybu, sebapoznaním, vytrvalosťou aj dynamikou vlastného tela, rozvíja flexibilitu, výdrž, obratnosť, koordináciu a efektivitu pohybu, môžu si ho osvojiť nielen profesionálni tanečníci, ale aj laici.
Tancuje sa v sále bez zrkadiel.
Gaga sprostredkováva tiež nové uhly pohľadu, ako cez telo fungujeme a vedie človeka k otvoreniu schopnosti vnímať viac úrovní súčasne.
Citácia
Ohad Naharin: ''Tento slovník som vytvoril pre tréning môjho súboru, spája tie najlepšie zručnosti tanečníka s jeho prirodzenými pohybmi a emóciami. Hovorím tanečníkom: počúvaj svoje telo pred tým ako mu ustanovíš, čo má urobiť.''
Rozšírenie vo svete
Gaga sa vyučuje v 17 krajinách sveta certifikovanými lektormi (údaj z roku 2019). V krajinách EÚ sa vyučuje Gaga napríklad v Belgicku, Česku (lektorkou je Nataša Novotná, tanečnica a choreografka, spoluzakladateľka súboru súčasného tanca 420PEOPLE ), Dánsku, Francúzsku, Nemecku, Nórsku, Poľsku, Španielsku, Švédsku, Švajčiarsku, Holandsku a v Spojenom kráľovstve. Vyučujúci získali certifikát po štúdiu pohybového jazyka gaga u Nahada Oharina v Tel Avive.
Sárkány (priezvisko)
Sárkány je maďarské priezvisko s významom šarkan (mytologický jašter). Na Slovensku je najviac rozšírené (s výrazným odstupom) v Trsticiach (okres Galanta), potom v Dunajskej Strede, Čiernej Vode a Sládkovičove (obe okres Galanta). V Česku je zriedkavé, s najväčším výskytom v Kladne.
Známi nositelia
Pozri v článku Sárkány.
Voľný štýl
Voľný štýl môže byť:
Freestyle
Sambo
Sambo môže byť:
Douy
Douy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Raków Częstochowa
Raków Częstochowa je poľský futbalový klub z Čenstochovej. Klub bol založený v 1921 pod názvom Klub Sportowo-Footballowy Racovia. Pôsobí v najvyššej poľskej futbalovej lige Ekstraklasa.
Brosses
Brosses je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gymnázium Federica Garcíu Lorcu
Gymnázium Federica Garcíu Lorcu je štátna škola, ktorá pripravuje svojich žiakov predovšetkým na štúdium na vysokých školách. Nachádza sa na Hronskej ulici 3 v Bratislave, mestská časť Podunajské Biskupice.
Základné informácie:
V súčasnosti sa profiluje ako gymnázium zamerané na vyučovanie cudzích jazykov so špecializáciou na španielčinu a so silným zastúpením anglického jazyka v troch vzdelávacích programoch: 5-ročnom bilingválnom slovensko-španielskom, 8-ročnom a 4-ročnom.
Gymnázium so všeobecným zameraním vzniklo 1. septembra 1991 a v školskom roku 1991/1992 v gymnáziu študovalo 213 žiakov.
1. septembra 1993 bola zriadená v gymnáziu osemročná slovensko-španielska bilingválna sekcia ako druhá slovensko-španielska sekcia na Slovensku. V roku 1997 Ministerstvo školstva Slovenskej republiky udelilo škole čestný názov Gymnázium Federica Garcíu Lorcu, podľa jedného  z najväčších velikánov španielskej literatúry - Federica Garcíu Lorcu, za prítomnosti zástupcu Ministerstva školstva Španielskeho kráľovstva.
V školskom roku 2007/2008 sa osemročná bilingválna sekcia transformovala na päťročnú. Bilingválna päťročná sekcia je zriadená na základe Dohody o zriadení a činnosti bilingválnych sekcií na gymnáziách Slovenskej republiky uzatvorenej medzi Ministerstvom školstva SR a Ministerstvom školstva a vedy Španielska.
V posledných rokoch v každom školskom roku školu navštevuje okolo 600 žiakov.
Gymnázium žiakom poskytuje kvalitné vzdelávanie cudzích jazykov a prírodovedných predmetov.
Organizuje výmenné a študijné pobyty do Španielska, Švajčiarska či Poľska. Participuje na medzinárodných projektoch, ako Erasmus+, DofE alebo Unicef Škola priateľská k deťom, ktoré rozvíjajú žiakov nielen na vedomostnej úrovni, ale formujú z nich zodpovedných, empatických a tolerantných mladých ľudí s kritickým myslením.
Škola sa zapája do žiackych súťaží z matematiky, fyziky a informatiky, olympiád, recitačných súťaží aj v cudzích jazykoch, do medzinárodných literárnych súťaží a divadelného festivalu.
Učitelia sa žiakom venujú aj po vyučovaní a ponúkajú im širokú škálu krúžkov.
Je kladený dôraz na environmentálnu výchovu a zdravý životný štýl, preto je súčasťou pedagogického tímu aj školský psychológ a výchovný poradca.
Chrám svätého Atanáza (Peruštica)
Chrám svätého Atanáza, alebo     je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v meste Peruštica v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Gymnázium Federica Garcíu Lorcu
Škola poskytuje možnosť prípravy na jazykové skúšky a získanie certifikátov DELE a Cambridge PET/FCE.
Chrám svätého Atanáza (Peruštica)
Lokalita
Budova leží v meste Peruštica na pahorku „Movrogi” nad dnešným centrom mesta, čo bola lokalita nachádzajúca sa v čase výstavby chrámu na hraniciach samotného mesta.
Gymnázium Federica Garcíu Lorcu
Žiaci bilingválnej sekcie končia štúdium maturitou platnou aj v Španielsku a majú možnosť vykonať aj odbornú štátnu skúšku zo španielskeho jazyka na úrovni C1.
Chrám svätého Atanáza (Peruštica)
Dejiny
Predpokladá sa, že chrám bol postavený v priebehu 15.16. storočia a existoval tak pred nájazdmi tzv. kărdžalijcov.
Gymnázium Federica Garcíu Lorcu
Úspešnosť prijatia absolventov na ďalšie štúdium na vysokých školách je na úrovni 93%.