cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Strelec (súhvezdie)
Legenda
Okrem bohov, zvierat, prístrojov a udatných hrdinov sa na oblohe vyskytujú aj rôzni netvori. Medzi nich patrili aj kentauri, napoly kone a napoly ľudia, ktorí, až na malé výnimky, žili ako barbari. Len málo ich bolo naklonených ľuďom. Jeden z nich, Cheirón, vychovával mladého Aeskulapa. Ten sa dostal na oblohu ako súhvezdie Kentaurus. Iný kentaurus, chránenec Múz, podľa antickej báje vynašiel lukostreľbu a za to bol zaradený medzi súhvezdia ako Strelec. Pred 4 000 až 5 000 rokmi si Sumeri na tomto mieste oblohy predstavovali boha vojny Nergala.
Hviezdy
Najjasnejšou hviezdou súhvezdia výnimočne nie je alfa, ale až epsilon s názvom Kaus Australis a jasnosťou 1,8 magnitúd. Alfa Sagittarii má meno Al Rami, alebo Rukbat („koleno lukostrelca“). Má magnitúdu len okolo 4 a nachádza sa veľmi nízko na juhu, takže sa zo strednej Európy nedá pozorovať. Beta Sagittarii má meno Arkab a je to optická dvojhviezda. Už voľným okom rozoznáme jej zložky: beta1 sa nazýva Arkab Prior, čiže „predná časť nohy“ a južnejšie ležiaca beta2 zase Arkab Posterior – „zadná časť nohy“. Fyzicky ale tieto dve hviezdy k sebe vôbec nepatria. Arkab Posterior sa nachádza k Slnku oveľa bližšie, než Arkab Prior. Viaceré hviezdy v tomto súhvezdí majú svoj názov, ktorý sa vzťahuje na tú časť súhvezdia, ktorú hviezda v obrazci tvorí. Obor gama Sagittarii sa nazýva Al Nasi, čiže „hrot šípu“. Potom nasledujú tri hviezdy nachádzajúce sa nad sebou, ktoré tvoria luk Strelca. Najjužnejšie sa nachádza najjasnejšia z nich, spomínaná epsilon Kaus Australis, „južná časť luku“. Nad ňou sa nachádza delta Kaus Meridionalis, „stredná časť luku“. Najvyššie z tejto trojice je lambda Kaus Borealis, „severná časť luku“, žltý obor. Biely obor dzéta Sagittarii má meno Ascella a v obrazci Strelca tvorí začiatok jeho ramena. Jedine hviezda sigma má názov, ktorý sa nevzťahuje k častiam Strelca. Táto modrobiela hviezda hlavnej postupnosti sa nazýva Nunki, podľa sumerského boha vody Enki. Éta Sagittarii je pomerne ľahko pozorovateľnou dvojhviezdou: magnitúdy zložiek sú 3,2 a 7,8 a ich vzdialenosť 3,6“. Malý ďalekohľad ich však nerozlíši. Ešte ťažšie je rozlíšiteľná dvojica xí Sagittarii. Zložky sú jasné 3,3 a 3,4 magnitúd, ale ich vzdialenosť nie je nikdy väčšia ako 0,5“. Perióda ich obehu je 21,2 roka. Najjasnejšie premenné hviezdy sú X Sagittarii, W Sagittarii, R Sagittarii a RY Sagittarii. 250px|right|thumb|Na tejto dlho exponovanej snímke súhvezdia Strelec sú vyznačené jasné objekty, ako aj galaktický rovník a stred.
Objekty
Strelcom prechádzajú tie najjasnejšie a najkrajšie časti Mliečnej cesty vôbec. Je to kvôli tomu, že sa v tejto oblasti nachádza stredové zhustenie hviezd v blízkosti stredu našej Galaxie a pred ním časť jej špirálového ramena s názvom Rameno Strelca. Rameno Strelca je asi o 6 500 svetelných rokov bližšie ku stredu Galaxie ako Rameno Orióna, v ktorom sa nachádza Slnečná sústava. Žiaľ, priamy výhľad na jadro Galaxie nám zakrývajú husté prachoplynové mraky, ktoré pohlcujú svetlo hviezd nachádzajúcich sa za nimi. Tým sme pripravení o pôsobivý pohľad, lebo galaktické jadro je také jasné, že nebyť mrakov bolo by hneď po Slnku a Mesiaci najjasnejším objektom na oblohe. V noci by dokonca vrhalo tiene. Obe tieto husté časti Galaxie sú veľmi bohaté na najrôznejšie objekty, v ktorých dominujú hlavne difúzne hmloviny a otvorené hviezdokopy. Tie najjasnejšie z nich patria medzi objekty Messierovho katalógu: M8, M17, M18, M20, M21, M22, M23, M24, M25, M28, Hviezdokopa M54, M55, M69, M70 a M75. Najznámejšie a aj malým ďalekohľadom viditeľné sú hmloviny M20 Trifid, M8 Lagúna a M17 Omega. Súhvezdie má tiež veľkú koncentráciu guľových hviezdokôp, vzhľadom na to, že guľové hviezdokopy sa zoskupujú okolo jadra Galaxie. V tomto súhvezdí sa nachádza tiež planetárna hmlovina NGC 6537 známa aj ako Červený pavúk a najžiarivejšia hviezda v Galaxii – Pištoľová hviezda. Súhvezdie Strelec je pozoruhodné aj tým, že sa v ňom nachádza naša najbližšia galaxia. Tou nie je, ako sa niekde mylne uvádza, Veľká hmlovina v Androméde ani Veľký Magellanov mrak, ale trpasličia galaxia SagDEG. Ďalšia trpasličia nepravidelná galaxia je NGC 6822. Z nášho pohľadu sa javí skoro ako obdĺžnik. Bol v nej pozorovaný neobyčajný nadbytok oblastí ionizovaného vodíka, ktorý obklopuje mladé hviezdy.
Poloha
Strelec patrí medzi tie rozložitejšie a ťažšie nájditeľné zvieratníkové súhvezdia. Situáciu neuľahčuje ani to, že Strelec v našich zemepisných šírkach nikdy nevystúpi vysoko nad obzor, takže pri hornatejšom horizonte ho vôbec nemusíme vidieť. Jeho malá výška má aj ďalšiu nevýhodu – tým, že sa na neho dívame cez hrubšiu vrstvu atmosféry, sú jeho hviezdy oveľa menej jasné ako v skutočnosti a ak sa navyše pri horizonte nachádza mestské osvetlenie, môžeme mať pri jeho pozorovaní značné problémy. Objekty Messierovho katalógu v tomto súhvezdí, ktoré sa nachádzajú na hranici viditeľnosti voľným okom v skutočnosti nie sú od nás voľným okom viditeľné. Spojnice Strelca sa v rôznych hviezdnych mapách kreslia odlišne. Našťastie, v tomto súhvezdí sa nachádza výrazný asterizmus, ktorý nám ho pomôže ľahko nájsť, tzv. Strelcov čajník. Ide o osem hviezd ktoré vytvárajú tvar takmer dokonalého čajníka stojaceho na hrane. Hlavné hviezdy alfa Al Rami a beta Arkab ležia mimo tohto obrazca a z územia Slovenska sú nepozorovateľné. Strelec je letné súhvezdie a o polnoci kulminuje na prelome júna a júla. Vzhľadom na jeho nízku výšku je doba jeho pozorovateľnosti krátka. Severné časti tohto súhvezdia začnú vychádzať nadránom až koncom marca, celý obrazec čajníka možno pozorovať až v apríli. Heliakticky zapadá veľmi skoro, už koncom augusta večer sa čajník stráca za horizontom.
Brest-Plouzané
Brest-Plouzané je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Skladá sa z dvoch obcí, z čoho je časť mesta Brest.
KIS3G
KIS3G je akronym z Knižnično-informačný systém tretej generácie. Je to spoločný projekt Slovenskej národnej knižnice a knižníc, ktoré sa k nemu pripojili. Združuje knižnice, ktoré využívajú knižničný systém Virtua. Hlavnými výstupmi projektu je súborný katalóg Slovenská knižnica a portál digitalizovaného slovenského kultúrneho a vedeckého dedičstva Memoria slovaca.
Spustenie
V roku 2007 pripravila Slovenská národná knižnica pod vedením generálneho riaditeľa SNK Dušana Katuščáka Stratégiu digitalizácie na Slovensku, v rámci ktorej realizovala okrem iných projekt Knižnično-informačný systém tretej generácie, ktorý bol vedený pod názvom [https://www.kis3g.sk/dokumenty/Informatizacia_kniznic_projekt_na_oponenturu.pdf Projekt informatizácie knižníc Slovenskej republiky. Vykonávací projekt implementácie spoločného integrovaného systému Virtua v Knižničnom systéme Slovenskej republiky]. Garantom projektu KIS3G, ktorý vychádzal z Programu elektronizácie knižníc v SR, schválenom uznesením vlády SR č. 801/2002, bola SNK.
Príprava
KIS3G vznikol v roku 2002 po schválení Programu elektronizácie knižníc v SR. V decembri roku 2003 SNK obstarala pre potreby riešenia projektu KIS3G knižnično-informačný systém Virtua verzia 43.1 od americkej firmy VTLS Inc. Spoločný aplikačný softvér využíva databázový systém ORACLE. V priebehu prvého polroka roku 2004 SNK zaobstarala hardvér, ktorý bol nainštalovaný v priestoroch Fakulty chemickej a potravinárskej technológie STU.
Inštalácia KIS Virtua sa uskutočnila v mesiacoch apríl – júl 2004, reálna prevádzka systému Virtua začala v októbri 2004. Medzi prvé spracované dokumenty patrili články 15-tich slovenských knižníc (14 knižníc na východnom Slovensku a SNK). Okrem článkov poskytla niekoľko monografií a seriálov Štátna vedecká knižnica v Banskej Bystrici.
22. decembra 2004 bola v SNK ukončená prevádzka KIS Aleph a od 1. januára 2005 začala SNK využívať Virtuu v plnom rozsahu.
Princípy a ciele
Projekt KIS3G stojí na štyroch princípoch:
Hlavným cieľom je vytvoriť štandardné a jednotné prostredie, prostredníctvom spoločných databáz sprístupňovať zdroje kultúrneho a vedeckého dedičstva a tým poskytovať kvalitnejšie knižnično-informačné služby.
Rámcové ciele projektu boli definované nasledovne:
Účasť knižníc
Projekt je určený knižniciam, ktoré sa dobrovoľne rozhodli používať KIS Virtua, pričom KIS3G vopred nedefinuje informačný systém. Vychádza z reality, že Slovenská národná knižnica, ako aj iné knižnice a inštitúcie, už má od začiatku roku 2004 v súčasnosti k dispozícii už existujúci informačný systém Virtua ako výsledok mnohoročných a hlbokých analýz, projektov a programovania, ktoré sa na Slovensku nikdy neuskutočnili v takom rozsahu a kvalite, v akej boli uplatnené v spoločnom softvéri Virtua.
Keďže členské knižnice KIS3G majú rôznu hospodársko-právnu formu a rôznych zriaďovateľov, je na ich rozhodnutí, či sa do projektu zapoja alebo nie. Účasť na projekte je možná pre všetky knižnice financované z verejných zdrojov, bez ohľadu na ich rezortnú príslušnosť. KIS3G ako celoslovenský projekt podporuje spoločnú spoluprácu knižníc na Slovensku.
Integrácia knižnice do projektu KIS3G
Integráciou sa rozumie proces prechodu knižnice od používania lokálneho systému k využívaniu spoločného KIS Virtua, resp. využívanie Virtuy aj v prípade, že lokálny systém nemá. Tento proces spočíva v desiatich krokoch:
Členské knižnice
V súčasnosti projekt zastrešuje 40 knižníc, z ktorých 30 sú aktívnymi prispievateľmi. Väčšina knižníc je situovaná na východnom Slovensku. Kategoricky ide o SNK, 4 vedecké knižnice, 4 akademické knižnice, 14 verejných knižníc a 7 špeciálnych knižníc.
Nečlenské knižnice
KIS3G v súčasnosti nie je schopný v plnom rozsahu integrovať knižnice nepoužívajúce KIS Virtua. Pokiaľ má knižnica záujem používať vlastný systém pre vlastné lokálne účely, ale chce sa zapojiť do budovania súborného katalógu, SNK umožňuje uzavrieť zmluvu o partnerstve, na základe ktorej môže nečlenská knižnica tvoriť bibliografické a holdingové záznamy vo formáte MARC21, pričom budú mať k dispozícii online záznamy autorít vo formáte MARC21. Tiež budú mať možnosť tvoriť dočasné záznamy autorít a navrhovať permanentné záznamy autorít. Tieto procesy sa budú uskutočňovať prostredníctvom zamestnaneckého klienta Virtua. Tento klient komunikuje so serverom Virtua cez protokol Z39.50.
Stanovisko SNK k problematike nečlenských knižníc je nasledovné: "SNK rovnocenne so všetkými svojimi partnermi v projekte KIS3G rešpektuje uznesenie vlády SR č. 801/2002 o používaní spoločného softvéru. Preto ani SNK ani jej partneri nie sú oprávnení vynakladať dodatočné ďalšie finančné prostriedky a kapacity na riešenie problémov, ktoré vznikajú tým, že niektoré knižnice a ich zriaďovatelia sa rozhodli nerešpektovať spomenuté uznesenie vlády."
Slovenská knižnica
Slovenská knižnica je názov súborného katalógu, ktorý vznikol spojením jednotlivých katalógov knižničných fondov členských knižníc zapojených v KIS3G. Používatelia tak majú možnosť rýchlo a jednoducho prezerať katalógy všetkých zúčastnených knižníc prostredníctvom webovej stránky KIS3G.
Súborný katalóg periodík SR
Súčasťou Slovenskej knižnice je aj Súborný katalóg periodík. Spravuje ho Univerzitná knižnica v Bratislave a je najstarším súborným katalógom na Slovensku. SKP SR sa vedie od roku 1965 a v automatizovanej podobe od roku 1982. Súborný katalóg sprístupňuje informácie o periodikách vo fondoch viac ako 400 knižníc a v súčasnosti obsahuje takmer 80 000 periodických titulov. SKP je súčasťou KIS3G od marca 2007, kedy bol lokalizovaný do databázy Clas02 KIS3G, predtým fungoval v KIS Aleph.
Memoria slovaca
Portál Memoria slovaca, pamäť Slovenska, je prístupovým bodom ku digitalizovanému kultúrnemu a vedeckému dedičstvu, ktoré uchováva Slovenská národná knižnica a ďalšie pamäťové inštitúcie. V súčasnosti je možné prezerať si prostredníctvom neho katalóg starých tlačí (1477 – 1830) a katalóg Literárneho múzea SNK.
Európska knižnica
Slovenská národná knižnica sa od 1. júla 2006 stala riadnym členom Európskej knižnice. Ide o súborný katalóg zapojených európskych knižníc. Vďaka KIS3G si európski používatelia z ktoréhokoľvek miesta na svete môžu sprístupňovať informačné, vedecké a intelektuálne bohatstvo uložené v zdrojoch SNK prostredníctvom portálu Európska knižnica. Zároveň sa slovenským používateľom otvorila možnosť prezerať si sprístupnené dokumenty ostatných členov Európskej knižnice.
Externé odkazy
Slovenská knižnica
Projekt KIS3G na webe SNK
Peter II. (Rusko)
'''Peter II. Alexejevič''' ( * 12.(23.) október. 1715 – † 19.(30.) január 1730) bol imperátor Ruska v rokoch 17271730, syn Alexeja Petroviča, vnuk Petra I. Veľkého.
Peter II. vystriedal na ruskom tróne imperátorku Katarínu I. Bol synom cároviča Alexeja Petroviča a nemeckej princeznej Charlotte Christine von Braunschweig-Wolfenbüttel, posledný mužský predstaviteľ dynastie Romanovcov (Romanovci ním vymreli po meči; po praslici vymrel rod Romanovcov Alžbetou I. Petrovnou. Na ruský trón nastúpil 17.(06.)05. 1727 ako jedenásťročný a zomrel ako štrnásťročný na kiahne. Peter II. nemal záujem o vládnutie, sám fakticky nevládol. Reálne moc v krajine držala v rukách Najvyššia tajná rada a obzvlášť najbližší poradcovia imperátora – najskôr Alexander Danilovič Menšikov, po jeho zvrhnutí príslušníci rodu Dolgorukov.
Detstvo (1715 – 1725)
100px|left|[[Alexej Petrovič (Rusko)|Alexej Petrovič, otec Petra II.]] thumb|100px|[[Charlotte Christine von Braunschweig-Wolfenbüttel|Šarlota von Braunschweig-Wolfenbüttel, matka Petra II.]] Veľkoknieža Peter Alexejevič sa narodil 12. 10. 1715 v Petrohrade. Jeho otca, cároviča Alexeja Petroviča, s najväčšou pravdepodobnosťou umučil vlastný otec – Peter I. v r. 1718. Jeho matka, Charlotte Christine von Braunschweig-Wolfenbüttel, zomrela 10 dní po pôrode. Peter Alexejevič nebol plodom lásky. Sobáš Alexeja a Šarloty bol výsledkom diplomatických dohôd Petra I., poľského kráľa Augusta II. a rakúskeho cisára Karla VI.. Veľkolepá svadba sa uskutočnila v nemeckom meste Torgau v októbri 1711. Alexej Petrovič priam nenávidel otcove pro-európske reformy, preto aby zosmiešnil snahu svojho otca mať moderne európsky vychovaného vnuka, najal malému Petrovi Alexejevičovi dve večne opité nemecké opatrovateľky. Tie, aby mali s dieťaťom čo najmenej starostí, napájali ho vínom, od ktorého rýchlo zaspal.
Žralok veľkozubý
Žralok veľkozubý (ľudovo megalodon; lat. Otodus megalodon, synonymá: Megaselachus megalodon, Carcharocles megalodon, Carcharodon megalodon; slovo megalodon je z gréckeho megas = "veľký" + odous = "zub") je vymretý druh žraloka z čeľade Otodontidae resp. podľa starších názorov Lamnidae.
Peter II. (Rusko)
Vylúčenie z nástupníctva na trón
Počas prvých štyroch rokov života Petra Alexejeviča nikto nebral do úvahy ako dediča cárskeho trónu. Následníctvo patrilo synom Petra I. – Petrovi Petrovičovi a Pavlovi Petrovičovi. Obaja však zomreli ešte v ranom detstve, čo vyvolalo otázky o ďalšom následníctve.
Od narodenia titulovali Petra Alexejeviča ako veľkoknieža. Dovtedy sa "cárskym" titulom označovali len synovia cárov ako cároviči. Narodením Petra Alexejeviča, cárovho vnuka sa teda v ruskej histórii začal používať nový titul pre označenie vnuka panujúceho cára. (Neskôr podľa nariadenia cára Pavla I. sa titulom "veľkoknieža/veľkokňažná" označovali len potomkovia cára).
Žralok veľkozubý
Bol to obrovský prehistorický žralok žijúci pravdepodobne pred 20/15,9 – 2,6 miliónmi rokov a bol najväčším predátorom svojich čias. Je to najväčší zdokumentovaný druh žraloka. Fosílne nálezy ukazujú, že sa živil veľkými zvieratami, medzi ktoré patrili aj veľryby, ktoré vtedy žili.
Ústav matematických vied
Ústav matematických vied na Univerzite Pavla Jozefa Šafárika (ďalej aj ÚMV) je jeden zo šiestich ústavov Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Je garantom štúdia odboru matematika a inštitúciou realizujúcou výskum v tejto oblasti. Súčasným riaditeľom ústavu je doc. RNDr. Roman Soták, PhD.
Žralok veľkozubý
Na Slovensku sa našli zuby tohto žraloka v oblasti Novohradu, kde sa pred 20 až 15 miliónmi rokov nachádzalo plytké subtropické more Paratéthys.
Ústav matematických vied
História
Prvá matematická katedra sa konštituovala pod vedením doc. RNDr. Cyrila Palaja. Na katedru skoro po jej vzniku prišiel z Bratislavy doc. Ing. Igor Kluvánek, CSc. a externe na nej pôsobili akademik Ján Jakubík, akademik Otakar Borůvka, prof. Dr. Tibor Šalát, DrSc. a doc. Dr. Ernest Jucovič, CSc. Doc. Jucovič sa neskôr stal interným pracovníkom, obhájil vedeckú hodnosť DrSc. a stal sa profesorom. Keď v roku 1966 prišiel za interného pracovníka prof. RNDr. Josef Korous, DrSc., pôvodná Katedra matematiky sa rozdelila na dve, a to na Katedru algebry a geometrie a Katedru matematickej analýzy. Rozvoj v oblasti matematiky pozitívne ovplyvnil aj príchod RNDr. Leva Bukovského, CSc. a RNDr. Jána Černého, CSc. v druhej polovici šesťdesiatych rokov 20. storočia, ktorí sa čoskoro stali docentmi.
Peter II. (Rusko)
Vylúčenie z nástupníctva na trón
Vo februári 1718 v zahraničnom exile zadržali a doviezli do Ruska Alexeja Petroviča (syna Petra I.). Tento sa vo väzení zriekol nároku na trón v prospech maloletého syna Petra I. – Petra Petroviča. Už v lete ale ako trojročný zomrel, a tak sa náhle dedičom trónu stal syn Alexeja Petroviča – Peter Alexejevič, budúci imperátor Peter II.
Blies-Guersviller
Blies-Guersviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Žralok veľkozubý
Údajný súčasný výskyt
Objavujú sa aj ojedinelé názory, že tento žralok môže stále žiť aj v súčasnosti niekde v hlbokých vodách. Na podporu tejto hypotézy sa uvádzajú príklady ako latiméria divná ktorá mala byť vyhynutá. Vedci ale s týmito názormi nesúhlasia.
Ústav matematických vied
História
Pracovníci, ktorí prišli do Košíc, priniesli so sebou aj príslušné matematické problematiky, ktoré sa začali intenzívne rozvíjať. Boli to problematika vektorových mier, geometrická problematika, problematika teórie diferenciálnych rovníc. Z iniciatívy akademika Jakubíka sa rozvinulo štúdium usporiadaných algebraických štruktúr, ktoré je živé doteraz. Pod vedením prof. Bukovského sa dala dohromady skupina mladých matematikov z PF UPJŠ a z Matematického ústavu SAV, ktorá intenzívne pracovala na problematike základov matematiky. Skupina sa v osemdesiatych rokoch minulého storočia dostala do povedomia matematickej komunity ako Košická škola teórie množín. Koncom šesťdesiatych rokov založil prof. Jucovič „Košický kombinatorický seminár“ (známy pod skratkou KOKOS), ktorý pravidelne pracuje doteraz. Vedenie seminára po prof. Jucovičovi prevzal jeho žiak prof. RNDr. Stanislav Jendroľ, DrSc, a vedie ho až doposiaľ. V rámci KOKOSu vyrástlo viacero osobností košickej matematiky. Na základe seminára v deväťdesiatych rokoch minulého storočia vznikla a doposiaľ produktívne pracuje vo svete uznávaná košická škola diskrétnej matematiky. Košice sa stali jedným z európskych centier pre diskrétnu matematiku. Konferencie Cycles and Colourings organizované košickou kombinatorickou skupinou každoročne od roku 1992 majú už pevné miesto medzi podobnými podujatiami organizovanými vo svete. V sedemdesiatych rokoch sa sľubne rozbehol seminár z diferenciálnych rovníc. Predčasné úmrtie vedúceho tohto seminára doc. RNDr. Pavla Šoltésa, CSc. v roku 1986 bolo nečakanou ranou pre košickú matematiku. Vedenia seminára sa ujal doc. RNDr. Ján Ohriska, CSc. a našiel mu perspektívne zameranie. Seminár úspešne pracuje do dnešných dní. Tvorivú činnosť v matematike drobnou nenápadnou prácou ovplyvňovali a ovplyvňujú aj ďalšie osobnosti. Láskavá spomienka patrí dr. L. Frantíkovej, ktorá spolu s prof. Jucovičom načala smer, ktorým sa dodnes na fakulte uberá výskum v didaktike matematiky. Vedúcou osobnosťou v tomto smere výskumu na fakulte sa stal doc. RNDr. Dušan Šveda, CSc. Skupinu didaktikov posilnil príchod prof. RNDr. Jozefa Doboša, CSc. na fakultu v roku 2006.
Žralok veľkozubý
Taxonómia
Švajčiarsky prírodovedec Louis Agassiz dal tomuto žralokovi v roku 1835 vo svojej vedeckej práci nazvanej „Recherches sur les poissons fossiles“ (Výskumy fosílnych rýb) vedecké meno Carcharodon megalodon. Svoju prácu dokončil a skompletizoval v roku 1843.
Ústav matematických vied
História
Vedúce osobnosti v celej histórii matematiky na Prírodovedeckej fakulte mali odborný nadhľad nad odborom a pružne, napriek nepriazni doby, reagovali na tendencie vývoja matematiky. Za pomoci významných českých matematikov prof. RNDr. M. Fiedlera, DrSc. a prof. RNDr. K. Zimmermanna, DrSc. rozvinuli vzdelávanie a aj výskum v operačnej analýze, teórii systémov a matematickej optimalizácii. V súčasnosti je výskum v operačnej analýze ďalej rozvíjaný pod vedením prof. RNDr. Kataríny Cechlárovej, DrSc. Za výrazného prispenia prof. RNDr. Leva Bukovského, DrSc. sa objavila na PF UPJŠ matematická informatika, ktorá bola inštitucionalizovaná najskôr vo forme  oddelenia na katedre matematickej analýzy. Na báze tohto oddelenia bola v r. 1985 zriadená Katedra teoretickej kybernetiky a matematickej informatiky. A z nej vznikol v roku 2002 Ústav informatiky.
Žralok veľkozubý
Taxonómia
Názory na zaradenie tohto žraloka sú stále (stav 2018) sporné. Podľa názorov na začiatku 21. storočia sa tento žralok zaraďuje:
Ústav matematických vied
História
Dnes je Ústav matematických vied konsolidovaným vysokoškolským pracoviskom, na ktorom sa pestuje kvalitná veda a ktoré garantuje kvalitné štúdium matematiky na všetkých troch stupňoch vysokoškolského štúdia. S výsledkami vedeckej činnosti pracovníkov ÚMV sa možno pravidelne stretnúť na stránkach špičkových svetových vedeckých a odborných časopisov. Rozsiahla je i medzinárodná spolupráca ÚMV.
Štruktúra ústavu
Ústav matematických vied sa člení na nasledujúce akademické pracoviská:
Blies-Guersviller
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ústav matematických vied
Výskum
Súčasný výskum na ÚMV sa realizuje v niekoľkých oblastiach.
Blies-Guersviller
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ústav matematických vied
Výskum
Najsilnejšou a najproduktívnejšou výskumnou oblasťou na ÚMV je diskrétna matematika. Ide o problematiku teórie grafov, hlavne o polyedrálnu teóriu, štúdium cyklov a zafarbení grafov a kombinatorickú optimalizáciu. Táto problematika má zaujímavé výstupy v informatike, teoretickej chémii a iných oblastiach.
Žralok veľkozubý
Anatómia
Žralok veľkozubý je známy hlavne zo zachovaných fosílnych zubov a pár fosílnych stavcov. Podobne ako u ostatných žralokov bola kostra žraloka veľkozubého zložená z chrupavky a nie kostí. Zuby žraloka veľkozubého sú v mnohom podobné zubom žraloka modrého, ale sú oveľa väčšie a mohli dorásť do dĺžky aj viac ako 18 cm. Čeľusť mohla mať rozpon 2,7 až 3,4 m.
Ústav matematických vied
Výskum
V algebre sa pracovníci ÚMV špecializujú na klasifikačné a reprezentačné problémy algebraických štruktúr, prevažne zväzov a monounárnych algebier.
Žralok veľkozubý
Anatómia
Extrapoláciou z tvaru a veľkosti zubov žraloka veľkozubého a porovnaním s dnešným žralokom získame obraz o tom, ako mohol vyzerať. Experti najčastejšie používajú ako model na rekonštrukciu tohto gigantického žraloka žraloka modrého.
Ústav matematických vied
Výskum
Matematická analýza je zastúpená štúdiom asymptotických a oscilačných vlastností diferenciálnych rovníc a teóriou operátorov. Medzinárodný ohlas získali aj naše výsledky umožňujúce lepšie pochopenie štruktúry reálnej osi a teoreticko-množinových základov matematiky.
Žralok veľkozubý
Anatómia
Celý model kostry žraloka veľkozubého je vystavený v Calvert Marine múzeu na Šalamúnových ostrovoch v Marylande.
Ústav matematických vied
Výskum
Matematická ekonómia a teória hier je reprezentovaná výsledkami v kooperatívnej teórii hier, hlavne teórii a aplikáciách stabilných párovaní, metódach výpočtu ekonomickej rovnováhy a teórii delenia koláča.
Žralok veľkozubý
Odhad rozmerov
náhľad|vľavo|Veľkost žraloka veľkozubého v porovnaní so [[žralok veľrybí|žralokom veľrybím, žralokom modrým a človekom]] Odhad rozmerov žraloka veľkozubého je veľmi kontroverzná téma. V roku 1996 sa traja experti na žralokov M. D. Gottfried, Leonard Compagno a S.C. Bowman pokúsili vyriešiť túto záležitosť vyvinutím špeciálnej metódy na určenie veľkosti žralokov (vrátane žraloka veľkozubého) s veľmi veľkou presnosťou. Použitím tejto metódy bola odhadnutá dĺžka žraloka veľkozubého na 14,7 m s hmotnosťou väčšou ako 35 ton. Ale tento výpočet bol určený na základe zuba dĺžky 168 mm, ktorý bol v tom čase najdlhší známy zub. Odvtedy sa ale našli aj zuby, ktoré boli väčšie, a tak rozmery žraloka veľkozubého by mohli byť väčšie ako 16 m. Veľmi stará rekonštrukcia žraloka na základe veľkosti čeľuste, ktorú vyvinul profesor Bashford Dean v roku 1909, predpokladala rozmer žraloka veľkozubého až 25 m. Táto metóda sa však v súčasnosti považuje za nepresnú.
Ústav matematických vied
Výskum
V štatistike a teórii pravdepodobnosti sa pracovníci ÚMV venujú predovšetkým teoretickému skúmaniu modelu rastových kriviek, multivariačným regresným modelom, využitiu lineárnych modelov  teórii časových radov a pravdepodobnostným rozdeleniam extrémnych hodnôt a ich aplikáciám v poisťovníctve.
Peter II. (Rusko)
Vylúčenie z nástupníctva na trón
Počas choroby Petra I. sa Peter Alexejevič spoznal s Ivanom Alexejevičom Dolgorukovom, ktorý sa neskôr stal jeho hlavným poradcom. V dome Dolgorukovcov sa mladý Peter Alexejevič zoznámil s viacerými mladými šľachticmi zo starých vážených ruských rodov, a taktiež so svojou tetou Alžbetou Petrovnou. Táto skupina ľudí veľmi ovplyvnila následníka trónu a jeho zmýšľanie. Sľúbil, že po nástupe na trón odstráni zo scény obľúbenca jeho deda – obávaného Menšikova, ktorý brojil proti všetkým starobylým bojarským rodom. Ale Petrov nástup na trón mal aj veľa odporcov. O život a majetok sa obávali predovšetkým tí, čo sa podpísali pod rozsudok smrti nad jeho otcom, Alexejom Petrovičom. Taktiež panovala obava, že vnuk konzervatívnej Jevdokije Lopuchinovej bude protireformne orientovaný a bude si želať návrat "starých poriadkov".
Blies-Guersviller
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter II. (Rusko)
Vylúčenie z nástupníctva na trón
Svojím dekrétom o následníctve z 5. februára 1722 cár Peter I. zrušil doterajší dedičný princíp následníctva trónu pre priameho potomka po mužskej línii a zmenil ho tak, aby si nasledovníka určoval priamo úradujúci cár. Následníkom sa tak mohol stať ktokoľvek, podľa cára hodný viesť krajinu. Peter Alexejevič tým bol formálne zbavený následníckych práv. Peter I. však v r. 1725 zomrel bez toho, aby určil svojho následníka. Jeho synovia boli mŕtvi, a tak nastalo bezvládie označované v ruských dejinách ako doba palácových prevratov.
Aj keď predstavitelia starobylej ruskej šľachty presadzovali za nového imperátora deväťročného Petra Alexejeviča, v boji o moc zvíťazila suita na čele s kniežaťom Menšikovom, ktorou sa obklopil zosnulý Peter I. S podporou vojska sa im podarilo do čela Ruského impéria dosadiť vdovu po Petrovi I. – imperátorku Katarínu I.
Počas panovania Kataríny I.
Aby sa zmierili oba proti sebe stojace tábory, navrhol vicekancelár Ostermann sobáš veľkokniežaťa Petra Alexejeviča s Alžbetou Petrovnou, dcérou Kataríny I., čím by sa zabezpečilo pokračovanie tradičnej dedičnej línie po smrti úradujúcej imperátorky. Takéto riešenie ale bolo zavrhnuté z dôvodu príliš blízkeho rodinného vzťahu (Peter bol vnuk Petra I., Alžbeta bola dcéra Petra I.), ako aj kvôli námietkám Kataríny I. Tá chcela ako svoju následníčku určiť práve Alžbetu (podľa niektorých zdrojov to mala byť druhá dcéra Anna Petrovna). Výber nasledovníka tak bol ponechaný na budúci vývoj.
V čase, keď podlomené zdravie imperátorky Kataríny I. dávalo tušiť, že zomiera, jej najbližší poradca a milenec, knieža Menšikov sa rozhodol začať podporovať Petra Alexejeviča v následníctve. Viedli ho k tomu čisto osobné dôvody – snažil sa presadiť sobáš jeho dcéry Márie s Petrom Alexejevičom. Menšikov by sa tak stal regentom, čím by získal prakticky neobmedzenú moc. Na sobáš sa mu podarilo získať aj súhlas umierajúcej Kataríny. Menšikovovi odporcovia však chceli zabrániť posilneniu jeho moci tým, že vyšlú Petra Alexejeviča pod zámienkou získania vzdelania do zahraničia. Po smrti Kataríny plánovali dosadiť na trón niektorú z jej dvoch dcér – Alžbetu Petrovnu alebo Annu Petrovnu. Tieto ich plány boli ale prekazené náhlou chorobou a smrťou Kataríny.
Nástup na trón
Krátko po smrti Kataríny I. členovia najvyšších orgánov moci v Ruskej ríši – Najvyššej tajnej rady, Senátu,  Svätej synody Ruskej pravoslávnej cirkvi, prezidenti kolégií a velitelia armády sa zišli v paláci a rozhodovali, kto bude novým imperátorom. Nepriatelia Menšikova opäť prezentovali myšlienku, aby na trón nastúpila jedna z dcér Kataríny I. Väčšina zúčastnených sa ale priklonila k Petrovi Alexejevičovi, na ktorého mala do dovŕšenia veku 16 rokov dohliadať Najvyššia tajná rada. Menšikov prisľúbil vyplatiť každej z dcér Petra I. po milióne rubľov, ak nebudú klásť prekážky pri voľbe Petra Alexejeviča za cára. Peter na oplátku musel prisahať, že sa nebude mstiť nikomu, kto podpísal rozsudok smrti nad jeho otcom Alexejom Petrovičom.
Závet Kataríny I.
17. mája 1727 imperátorka Katarína I. vo veku 43 rokov zomrela. Tesne pred jej smrťou bol zostavený závet podpísaný v mene imperátorky jej dcérou Alžbetou. Podľa tohoto závetu sa nástupcom Kataríny stal vnuk Petra I. – Peter Alexejevič ako Peter II. Dôležitým bolo aj určenie ďalšieho následníctva. V prípade bezdetnosti Petra Alexejeviča sa následníčkou trónu mala stať Anna Petrovna a jej potomkovia, následne jej mladšia sestra Alžbeta Petrovna s deťmi a až potom sestra Petra II. – Natália Alexejevna. Zároveň bolo stanovené, že tí uchádzači o trón, ktorí nie sú pravoslávneho vierovyznania alebo panujú v zahraničí, budú z nasledovníctva vylúčení. Neskôr imperátorka Anna Ivanovna prikázala svojmu kancelárovi Golovkinovi spáliť poslednú vôľu Kataríny I. On originál spálil, ponechal si však kópiu. Jedenásty odsek závetu bol najväčšmi prekvapivým. Imperátorka prikázala šľachticom pripraviť zásnuby cára Petra II. s dcérou kniežaťa Menšikova a následne im vystrojiť svadbu. Knieža Menšikov si tak zabezpečil oficiálne potvrdenú neobmedzenú moc ako cársky regent a do budúcna istotu ochrany zo strany potomkov cárskeho páru. Menšikov si vtedy 11 ročného cára dal priviezť do svojho paláca "na vychovanie".
Obdobie panovania
thumb| Portrét Petra II. autor [[Johann Heinrich Wedekind|Wedekind, 1730 ]]
Žralok veľkozubý
Odhad rozmerov
Boli vyvinuté aj ďalšie metódy na určenie veľkosti žralokov, ale metóda Gottfrieda a jeho kolegov je v súčasnosti považovaná za najlepšiu a najpresnejšiu.
Peter II. (Rusko)
Obdobie panovania
Nositeľom moci počas vlády Petra II. zostáva orgán založený za vlády Kataríny I. – Najvyššia tajná rada, ktorú tvorilo osem členov z mocných ruských šľachtických rodov (štyri kniežatá Dolgorukovci, kniežatá M. Golicyn a D. Golicyn, kancelár Golovkin a vicekancelár Ostermann). Pokračuje tak obdobie postupného zániku reforiem Petra I. a silnie vplyv starej rodovej šľachty, ktorá sa snaží uzurpovať si čo najviac moci. Rada prijala viacero zákonov, v zmysle ktorých mohol byť budúci cár vybratý len s jej súhlasom, súhlas Rady cár taktiež potreboval, ak chcel vyhlásiť vojnu, uzavrieť mier, zvýšiť dane, udeliť niekomu vyššiu hodnosť, odsúdiť na smrť šľachtica alebo ho zbaviť majetku či darovať cárske statky alebo utratiť peniaze zo štátnej pokladnice. Cár tak mohol robiť iba to, čo mu Najvyššia tajná rada šľachticov dovolí. Upadla armáda a obzvlášť Petrom I. vybudovaná ruská flotila, čoraz väčšmi sa rozmáhala korupcia a rozkrádanie. Rozpadla sa štátna administratíva a štátna pokladnica bola na mizine. Mladý cár sa venoval hlavne dvorným plesom, poľovačkám a vojenským slávnostiam.
Panovanie s regentom Menšikovom
thumb|left| Maria Menšikovová, prvá manželka Petra II. Maliar J.G. Tannauer 17. mája 1727 bol Peter Alexejevič, vnuk Petra Veľkého, korunovaný za tretieho imperátora Ruského impéria a prijal meno Peter II. V súlade so závetom jeho predchodkyne, imperátorky Kataríny I., nemohol cár vládnuť samostatne až do dovŕšenia 16 rokov veku. Dovtedy sa musel podriadiť rozhodnutiam Najvyššej tajnej rady, ktorú ovládal cársky poradca a regent, knieža Menšikov.
Ústav matematických vied
Výskum
Didaktiku matematiky reprezentuje analýza efektívneho využívania hypermédií, IKT a internetu vo vyučovaní a vo vzdelávaní učiteľov, metódy rozvíjania kľúčových kompetencií v matematickom vzdelávaní a skúmanie porozumenia žiakov slovným úlohám.
Štúdium
Ústav matematických vied zabezpečuje štúdium v študijných programoch :
Peter II. (Rusko)
Panovanie s regentom Menšikovom
Menšikov viedol neľútostný boj proti každému, kto by mohol predstavovať nebezpečenstvo pre nového cára (voľba mladého Petra Alexejeviča mu plne vyhovovala, nakoľko získal moc ako regent a vďaka pripravovanému sobášu cára s jeho dcérou si zabezpečil aj budúci prospech pre seba a svoj rod). Dcéra Petra I. Anna Petrovna bola donútená s manželom opustiť Rusko. Anne Ivanovne, dcére bývalého cára Ivana V. (staršieho brata Petra I. a jeho spoluvládcu do r. 1696), zakázali pricestovať z lotyšskej Jelgavy, aby pozdravila svojho synovca a pogratulovala mu pri príležitosti nástupu na trón.
V snahe posilniť vplyv na imperátora ho Menšikov dal previezť krátko po vyhlásení za dediča trónu do svojho paláca na Vasilijevský ostrov. 25. mája 1727 bol jedenásťročný Peter II. podľa želania Kataríny I. (a predovšetkým Menšikova) zasnúbený s šestnásťročnou Máriou Menšikovou, dcérou Alexandra Menšikova. Získala tak titul Jej imperátorské Veličenstvo a ročnú rentu vo výške 34 tisíc rubľov. Hoci bol k nej Peter II. láskavý a rešpektoval ju, v svojej súkromnej korešpondencii z tej doby ju nazýval "porcelánovou bábikou".
Peter II. si vynútil jediný ústupok zo strany Menšikova – podarilo sa mu vyslobodiť zo suzdaľského väzenia svoju babičku (matku Alexeja Petroviča a prvú ženu Petra I.), ktorú nikdy nevidel, Jevdokiju Lopuchinovú a dal ju previezť do Novodievčieho kláštora, kde sa jej dostalo dôstojného zaobchádzania.
Vnútorná politika
Čoskoro po nástupe Petra II. na trón Menšikov v jeho mene vydal dva manifesty, ktorými si mal nový vladár nakloniť obyvateľstvo. Prvým sa odpúšťali všetky staré nedoplatky daní a ľuďom poslaným do vyhnanstva za neplatenie daní bola darovaná sloboda. Za Petra II. bol spustený proces zmien v trestnom práve, ktorý zavŕšila Alžbeta I.. Bolo zakázané vystavovanie rozštvrtených tiel popravených "na výstrahu".
Zároveň s odpustením starých dlhov, ktorých vymoženie bolo zrejme aj tak nereálne, Menšikov vyvinul veľké úsilie, aby zvýšil kontrolu nad výberom daní. Preto po neúspešnom pokuse vymenovať zemských komisárov spomedzi miestneho obyvateľstva a poveriť ich výberom daní (v nádeji, že práve oni budú mať najlepší prehľad o miestnej majetkovej situácii obyvateľov) bolo rozhodnuté poveriť miestnych guvernérov, aby oni posielali svojich poslov a vymáhali dane od nájomcov majetkov, a ich správcov. Petrom I. zavedené 37,5%-né protekcionistické clo na vývoz konopy a konopnej priadze bolo znížené na 5 %, aby sa podporil obchod a zvýšili príjmy. Sibírsky kožušinový trh bol od cla úplne oslobodený. Druhým manifestom bola kniežatám Trubeckému, vasilijovi Dolgorukému a Christophovi von Münnich udelená hodnosť generála-poľného maršala, а posledne menovanému aj titul grófa. Samotný Menšikov sa stal generalissimom a hlavným veliteľom ruských vojsk.
Výchova imperátora
thumb| V. Serov:Odchod imperátora Petra II. a Alžbety Petrovny na poľovačku; r.1900Člen Najvyššej tajnej rady Ostermann zostavil plán výučby mladého Petra II. pozostávajúci zo starovekej a novovekej histórie, a geografie, matematiky a geometrie. Výučba obsahovala aj zábavu – biliard, lov, vojenské umenie, tanec. Pôvodne mala byť súčasťou Petrovho vzdelávania aj účasť na rokovaniach Najvyššej tajnej rady, avšak podľa dostupných informácií sa tam objavil iba jediný raz – 21. júna 1727. Mladý imperátor nemal rád učenie, uprednostňoval veselé zábavy a poľovačky, na ktorých ho sprevádzali mladé knieža Ivan Dolgorukov a sedemnásťročná dcéra Petra I. Alžbeta Petrovna. Menšikov takisto nenavštevoval zasadnutia Rady, návrhy zákonov si nechával nosiť priamo do svojho paláca. Jeho správanie hodné autokratického „poloderžavníka“ čoraz viac poburovalo ostatných členov rady, ako aj samotného imperátora.
V r. 1727 sa na území usadlosti Menšikova začala výstavba paláca Petra II. Po smrti Petra II. v r. 1730 bola stavba prerušená, aj keď už boli postavené základy a prvé podlažie paláca. K dokončeniu došlo až v r. 1761.
Osobnosť Petra II.
Peter II. sa vyznačoval lenivosťou, nerád sa učil, zbožňoval zábavu a počas nej bol veľmi tvrdohlavý. Zďaleka sa vyhýbal intelektuálnej práci a záujmov, nevedel sa správať v spoločnosti, bol vrtošivý a odvrával ľuďom vo svojom okolí. Príčinou takého správania však nebola ani tak prostoduchosť mysle, ako skôr nedostatok výchovy, ktorej sa mu ako cárskemu vnukovi priveľa nedostalo. O jeho správaní často referovali zahraniční vyslanci a diplomati: ''...Monarcha s každým hovorí nadradeným tónom a robí si, čo sa mu zachce. Je tvrdohlavý, nestrpí oponovanie, neustále je vo víre chaosu a zmätku. Všetci jeho spoločníci sú z neho vyčerpaní...'' (Lefort, saský vyslanec v Rusku)
''...Nemožno sa nečudovať schopnosti cára skrývať svoje úmysly, jeho umenie pretvarovania je dokonalé. Minulý týždeň dvakrát večeral u Ostermanna, z ktorého sa krátko predtým smial s Dolgorukovcami. Pred Ostermannom však svoje názory skrýva a rozpráva mu, o čom hovoril s Dolgorukovcami. Umenie pretvarovania je jednou zo základných čŕt imperátorovej povahy...'' (gróf Vratislav, rakúsky vyslanec v Rusku) ...Je veľmi ťažké povedať s určitosťou čokoľvek o charaktere 14-ročného cára, možno sa len dohadovať, že bude prchký, rázny a hrubý... (vojvoda De Liria, španielsky vyslanec v Rusku)
Pád Menšikova
thumb| V.Surikov:Menšikov v Berezove.; r.1883 Petrova náklonnosť k Menšikovovi a jeho dcére postupne vyprchala. Malo to hneď niekoľko príčin: na jednej strane to bola arogancia samotného Menšikova, na druhej čoraz silnejúci vplyv Alžbety Petrovny a kniežat Dolgorukovcov. V deň menín Natálie Alexejevny, 26. augusta, sa Peter pohádal s Menšikovom a odmietol urýchľovanie svadby. Nariadil všetky jeho veci presťahovať z Menšikovovho paláca do cárskej rezidencie Peterhof a bez písomného súhlasu imperátora zakázal vydať komukoľvek peniaze zo štátnej pokladnice.
Navyše v lete 1727 Menšikov ochorel. Aj keď v priebehu piatich až šiestich týždňov sa vyliečil, počas jeho neprítomnosti na cárskom dvore jeho nepriatelia nezaháľali. Odhalili imperátorovi protokoly z výsluchov cároviča Alexeja Petroviča (otca Petra II.), na ktorých sa podieľal priamo Menšikov. 7. septembra 1727 Peter II. po návrate do Petrohradu z poľovačky vydal príkaz, aby armáda prijímala iba jeho rozkazy a 8. septembra 1727 bol Mešikov obvinený zo zrady a sprenevery štátnych peňazí, zbavený všetkých hodností a majetku a s celou rodinou (vrátane Márie) poslaný do vyhnanstva na Sibír do mesta Berezovo.
Novým hlavným poradcom imperátora sa stal knieža Ivan Alexejevič Dolgorukov.
thumb|150px|left| Neznámy ruský maliar:[[Jevdokija Lopuchinová|Jevdokija Fjodorovna Lopuchinová; olejomaľba 18. stor.]] Ihneď po zvrhnutí Menšikova svoju príležitosť vycítila aj Jevdokija Lopuchinová a 21. septembra napísala vnukovi:
Aj keď pozývala Lopuchinová vnuka pricestovať do Moskvy, obávala sa, či po príchode imperátora do Moskvy bude oslobodená a stane sa spoluvládkyňou.
Eva Matejková
Mgr. art. Eva Matejková (* 2. jún 1950, Zvolen) je slovenská herečka, manželka herca Mariána Slováka.
Peter II. (Rusko)
Panovanie s Dolgorukovcami (1728 – 1730)
Pobyt Petra II. v Moskve sa začal jeho veľkolepou korunováciou v Uspenskom chráme uprostred Kremľa 25. februára/8. marca 1728. Bola to historicky vôbec prvá korunovácia imperátora v Rusku, čo ju predurčilo k tomu, aby sa stala predlohou pre všetkých následníkov cárskeho trónu. Najvyššia tajná rada pripravila presný scenár korunovácie ruského imperátora, ktorý sa stal záväzným nielen pre Petra II., ale aj pre všetkých jeho nasledovníkov.
Eva Matejková
V roku 1972 absolvovala štúdium herectva na VŠMU. V rokoch 19721991 bola členka Divadla Andreja Bagara v Nitre a od roku 1991 činohry Novej scény v Bratislave. Má tri deti.
Peter II. (Rusko)
Panovanie s Dolgorukovcami (1728 – 1730)
22. novembra 1728 zomrela v Moskve 14-ročná sestra imperátora, veľkokňažná Natália Alexejevna. Peter v nej stratil blízku dôverníčku. Zároveň sa tak úplne uvoľnila cesta k moci pre kniežatá Dolgorukých. Po presunutí imperátorského dvora do Moskvy boli za nových členov Najvyššej tajnej rady vymenované kniežatá Vasilij Lukič Dolgorukov a Alexej Grigorievič Dolgorukov. Zároveň sa z vôle cára stal hlavným komorníkom mladé knieža Ivan Alexejevič Dolgorukov. Rod Dolgorukých tak získal nevídanú moc.
Zvrhnutie Menšikova zblížilo cára Petra s dcérou jeho starého otca Annou Petrovnou. Keď sa koncom februára 1728 do Moskvy dostala správa o narodení syna Anny Petrovny (budúci imperátor Peter III.), bol v cárskom paláci usporiadaný veľkolepý bál. Poslovi, ktorý priniesol správu o narodení darovali zo štátnej pokladnice 300 červoncov (vtedajšia mena) a novgorodský arcibiskup poslal blahoprajný list holštajnskému vojvodovi, manželovi Anny Petrovny.
Po príchode Petra II. do Moskvy sa tiež uskutočnilo jeho stretnutie s babičkou Jevdokijou. Vzťah Petra k babičke bol však len veľmi vlažný, napriek tomu, že ho mala veľmi rada.
Vnútorná politika
Počas pobytu v Moskve sa Peter II. sústredil len na zábavu, pričom štátne záležitosti prenechával na kniežatá Dolgorukovcov. Dokonca aj sami Dolgorukovci, obzvlášť Ivan Alexejevič, sa s rozhorčením vyjadrovali o neviazanom živote immperátora a jeho nezáujme o panovanie. Avšak priamo mu nič nevyčítali a ani sami sa nezaoberali štátnymi záležitosťami. Podľa slov historika S.M. Solovjeva sa zahraničí vyslanci vyjadrovali o správe štátu nasledovne: ''Všetko v Rusku je v hroznom neporiadku, cár sa nestará a ani nejaví záujem sa niekedy v budúcnosti starať o štát; každému dlhujú peniaze a Boh vie, kde všetky financie tečú; každý kradne, čo mu sily stačia. Všetci členovia Najvyššej tajnej rady sú chorí a Rada nezasadá; ostatné inštitúcie taktiež nevykonávajú svoju činnosť; s rôznymi žalobami sa roztrhlo vrece a každý si robí, čo sa mu zachce. V roku 1728 saský vyslanec Lefort prirovnal Rusko za vlády Petra II. ku korábu, ktorý je po mori voľne unášaný vetrami, zatiaľ čo kapitán a jeho posádka spia alebo sa spíjajú do nemoty. Každý sa podľa neho obáva prijať čo i len malý kúsok zodpovednosti a všetci čakajú, kým loď stroskotá, aby si medzi sebou rozdelili korisť.
Členovia Najvyššej tajnej rady Apraksin, Golovkin a Golicyn, tvoriaci takmer polovicu Rady, boli čoraz viac nespokojní s tým, že imperátor sa nezúčastňuje činnosti Rady a taktiež ďalší členovia – knieža Alexej Dolgoruký a Osterman ako sprostredkovatelia medzi imperátorom a Radou nechodia na rokovania. Rada im musí vlastné názory a rozhodnutia posielať s prosbou o ich realizáciu. Armáda i námorníctvo sú v hlbokej kríze, Peter II. sa o ne vôbec nezaujíma. Je nedostatok munície aj mladých schopných veliteľov, z ktorých mnohí boli prepustení. Výstavba nových lodí bola zastavená a cár celé námorníctvo vidí len ako nutné zlo využiteľné len v čase vojenského konfliktu. Presťahovanie hlavného mesta do vnútrozemia, ďaleko od prístavov flotily taktiež situácii neprospieva.
Počas panovania Petra II. boli časté rôzne živelné katastrofy, napr. 23. apríla 1729 v Moskve v osade Kukuj vznikol rozsiahly požiar. Pri jeho hasení však niektorí vojaci lúpili v domoch cudzincov hroziac sekerami si privlastňovali ich cennosti. Rabovaniu zabránil len príchod cára. Keď sa Peter II. dozvedel o krádežiach, dal zatknúť vinníkov a spustil vyšetrovanie, avšak Ivan Dolgorukov zabezpečil zničenie spisu, nakoľko bol veliteľom vinníkov.
Taktiež vzrástol počet ozbrojených prepadov, bežným sa stávalo plienenie a vypaľovanie majerov, kniežacích sídiel, ojedinele aj kostolov. V krajine nekontrolovane operovali viaceré ozbrojené tlupy banditov.
Prekvitala korupcia a rozkrádanie štátnych financií v obrovských rozmeroch. Naopak, po období represií nastalo znižovanie finančných a daňových povinností a regrútovania brancov, navyše 4. apríla 1729 bol zlikvidovaný obávaný trestnoprávny orgán — „Preobraženský prikaz“ (v rus. Преображенский приказ). Jeho agenda bola rozdelená medzi „Najvyššiu tajnú radu“ a „Senát“ v závislosti od dôležitosti.
Prehĺbili sa aj rozpory s cirkvou. Po smrti Menšikova opozičné duchovenstvo pocítilo svoju rastúcu silu a začalo otvorene vystupovať za návrat k princípu patriarchátu. Od čias Petra I. sa cirkevnou agendou zaoberal viceprezident „Svätého Sinodu“ Feofan Prokopovič. Propkopovič bol obviňovaný zo zhovievavosti k stále silnejúcemu vplyvu luteránstva a kalvinizmu. Medzi jeho najväčších kritikov patril rostovský arcibiskup Georgij Daškov a Markell (Podyševský).
Zasnúbenie s Katarínou Dolgorukovou
náhľad|vľavo| Katarína Alexejevna Dolgoruková; neznámy maliar, r. 1729 Prostredníctvom svojho priateľa Ivana Dolgorukého sa imperátor na jeseň 1729 zoznámil s jeho sestrou, sedemnásťročnou kňažnou Katarínou Alexejevnou Dolgorukovou a zaľúbil sa do nej. 19. novembra Peter II. zvolal Najvyššiu tajnú radu a oznámil tam svoj úmysel oženiť sa s kňažnou. Svadba sa konala 30. novembra 1729 v Lefortovom paláci v Moskve. Vyskytli sa však aj hlasy, podľa ktorých práve Dolgorukovci prinútili imperátora uzavrieť manželstvo. Pozorovatelia často konštatovali, že Peter II. sa často na verejnosti k svojej nastávajúcej správa chladno. Začiatkom januára 1730 na tajnej schôdzke dokonca Ostermann i Alžbeta Petrovna odhovárali imperátora od svadby. Termín svadby bol vytýčený na 19. januára 1730, no nikdy k nej nedošlo kvôli predčasnej smrti imperátora.
Smrť imperátora
6. januára 1730 na sviatok Zjavenia Pána (sviatok pravoslávnej cirkvi „Krstenie Pána“), nehľadiac na krutý mráz, sa Peter II. spolu s poľným maršalom Minichom a Ostermanom zúčastnil vojenskej prehliadky na počesť krstenia vodou v rieke Moskva. Po návrate do paláca imperátora zachvátila horúčka vyvolaná začínajúcimi kiahňami. V obave o svoje postavenie a ďalšiu budúcnosť seba a príbuzných po smrti svojho ochrancu – imperátora Petra sa Ivan Dolgorukov rozhodol dostať na trón svoju sestru. V tom zmysle sfalšoval závet imperátora. Využil pritom svoju schopnosť napodobniť rukopis Petra II. Po smrti Petra II. Ivan Dolgorukov vybehol na ulicu, vytasil kord a zvolal:„Nech žije imperátorka Katarína Druhá Alexejevna!“. Po tomto incidente bol uväznený a spolu s rodinou a kňažnou Katarínou Dolgorukovou poslaný do doživotného vyhnanstva na Sibír.
O jednej hodine v noci z 18. na 19. januára (30. januára) 1730 sa štrnásťročný imperátor blúzniac prebral a kázal si osedlať kone, pretože chce navštíviť sestru Natáliu Alexejevnu (tá však už v tom čase nežila). O niekoľko minút zomrel, nezanechajúc ani vlastných potomkov, ani určeného následníka. Smrťou Petra II. vymrel rod Romanovcov po meči.
thumb|Sarkofág Petra II. Peter II. bol pochovaný v Archanjelskom kostole Moskovského kremľa.
Zahraničná politika
Napriek krátkosti panovania Petra II., zahraničná politika Ruského impéria za jeho vlády bola veľmi aktívna. Jeho poradca Ostermann sa plne spoliehal na spojenectvo s Rakúskom, čo nevzbudzovalo Petrove obavy, konieckoncov jeho starým otcom z matkinej strany bol kráľ Karol VI. a sesternicou budúca cisárovná Mária Terézia. Záujmy Ruského impéria a Rakúska sa v mnohom zhodovali – predovšetkým v nepriateľskom vzťahu k Osmanskej ríši.