cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koenzým A
Biosyntéza
Koenzým A môže byť syntetizovaný alternatívnymi dráhami, keď je hladina intracelulárneho koenzýmu A nízka a de novo cesta je narušená. V týchto dráhach je potrebné, aby bol koenzým A dodávaný z externého zdroja, ako je jedlo, aby sa vytvoril 4'-fosfopanteteín. Extracelulárne ektonukleotidové pyrofosfatázy (ENPP) štiepia koenzým A na ADP a 4′-fosfopanteteín, molekulu, ktorá je v organizmoch stabilná aspoň niekoľko hodín. Proteíny prenášajúce acyl (ACP) sú tiež využívané na výrobu 4'-fosfopanteteínu. Príjem 4'-fosfopanteteínu potom umožňuje doplnenie 4′-fosfopanteteínu v bunke a umožňuje konverziu na koenzým A prostredníctvom posledných dvoch enzýmov, konkrétne PPAT a DPCK.
Komerčná výroba
Koenzým A sa komerčne vyrába extrakciou z kvasiniek, avšak tento proces je neefektívny (výťažok je približne 25 mg/kg), čo vedie k drahému produktu. Boli skúmané rôzne spôsoby výroby CoA synteticky alebo polosynteticky, hoci v súčasnosti nie je žiadny z nich využívaný v priemyselnom merítku.
Funkcia
náhľad|Zdroje a využitie CoA
Syntéza mastných kyselín
Keďže koenzým A je z chemického hľadiska tiol, môže reagovať s karboxylovými kyselinami za vzniku tioesterov, takže funguje ako nosič acylovej skupiny. Pomáha pri prenose mastných kyselín z cytoplazmy do mitochondrií. Molekula koenzýmu A nesúca acylovú skupinu sa tiež označuje ako acyl-CoA. Keď nie je pripojený k acylovej skupine, zvyčajne sa označuje ako "CoASH" alebo "HSCoA". Tento proces umožňuje produkciu mastných kyselín, ktoré sú nevyhnutné v štruktúre bunkovej membrány, v bunkách.
Koenzým A je tiež zdrojom fosfopanteteínovej skupiny, ktorá sa pridáva ako prostetická skupina k proteínom, ako sú proteíny prenášajúce acyl (ACP) a formyltetrahydrofolátdehydrogenáza.
Produkcia energie
Koenzým A je jedným z piatich kľúčových koenzýmov, ktoré sú nevyhnutné v reakčnom mechanizme cyklu kyseliny citrónovej. V podobe acetylkoenzýmu A je primárnym vstupom do cyklu kyseliny citrónovej. Acetylkoenzým A sa získava z glykolýzy, metabolizmu aminokyselín a beta-oxidácie mastných kyselín. Tento proces je primárnou katabolickou dráhou tela a je nevyhnutný pri rozklade stavebných kameňov bunky, ako sú Sacharidy, aminokyseliny a lipidy.
Regulácia
Pri prebytku glukózy sa koenzým A používa v cytozole na syntézu mastných kyselín. Tento proces je realizovaný reguláciou acetyl-CoA karboxylázy, ktorá katalyzuje záväzný krok v syntéze mastných kyselín. Inzulín stimuluje acetyl-CoA karboxylázu, zatiaľ čo epinefrín a glukagón inhibujú jej aktivitu.
Nový výskum zistil, že naviazanie CoA na proteíny hrá dôležitú úlohu pri regulácii reakcie na oxidačný stres. Naviazanie CoA na proteíny hrá podobnú úlohu ako S-glutationylácia v bunke a zabraňuje ireverzibilnej oxidácii tiolovej skupiny v cysteíne na povrchu bunkových proteínov, pričom tiež priamo reguluje enzymatickú aktivitu v reakcii na oxidačný alebo metabolický stres.
Použitie v biologickom výskume
Koenzým A je dostupný od rôznych dodávateľov chemikálií ako voľná kyselina a ako lítne alebo sodné soli. Voľná kyselina koenzýmu A je zistiteľne nestabilná, s približne 5% degradáciou pozorovanou po 6 mesiacoch pri skladovaní pri -20 °C a takmer úplnou degradáciou po 1 mesiaci pri 37 °C. Lítne a sodné soli CoA sú stabilnejšie, so zanedbateľným rozkladom zaznamenaným počas niekoľkých mesiacov pri rôznych teplotách. Vodné roztoky koenzýmu A sú nad pH 8 nestabilné, pričom 31 % aktivity sa stratilo po 24 hodinách pri 25 °C a pH 8. Zásobné roztoky CoA sú relatívne stabilné, keď sú zmrazené pri pH 2–6. Hlavnou cestou straty aktivity CoA je pravdepodobne oxidácia na vzduchu, pri ktorej sa CoASH oxiduje na disulfidy (CoAS-SCoA). Zmiešané disulfidy CoA, ako je CoA-S–S-glutatión, sú bežne známymi kontaminantmi v komerčných prípravkoch CoA. Voľný CoA je možné regenerovať z disulfidu CoA a zmiešaných disulfidov CoA pomocou redukčných činidiel, ako sú ditiotreitol alebo 2-merkaptoetanol.
Neúplný zoznam acylových skupín aktivovaných koenzýmom A
Medzi aktivované acyly, ktoré sa prenášajú pomocou koenzýmu A, patria:
The Bluesmen
The Bluesmen bola česká, R&B hudobná skupina. Bola jednou z mála českých hudobných skupín tohto štýlu hudby. Skupinu založili v roku 1966 v Olomouci vysokoškolskí študenti.
Dejiny
Kapela spolupracovala s brnianskou speváčkou Hanou Ulrychovou. Na festivale vysokoškolských beatových skupín v Českých Budějoviciach 1967 obsadila kapela prvé miesto.
V marci 1968 zvíťazila na budejovickej Jazz-univerziáde. Po zmenách v zostave, už bez Ulrychovej a Löfflera prišli do kapely títo hudobníci: Michal Vosáhlo, Antonín Nelešovský, Miroslav Ryška. Kapela s nimi zaujala publikum na 2. čs. beatovom festivale.
V marci 1969 získala kapela tretie víťazstvo na Jazz-univerziáde a cenu za najlepšiu vlastnú skladbu (Zase jeden týden nějak za námi). Taktiež v roku 1970 odišla do Západného Nemecka na angažmán, kde vystupovala spolu so skupinou Atlantis v muzikáli Hair.
V lete po odchode zo Západného Nemecka napokon prišla opäť zmena v zostave. Zostavu doplnili: Jan Habáň, Zdeněk Libiček, Petr Jünglich, František Hrazdíra, František Mikulec.
V tomto zložení v roku 1971 vystupovali na 3. čs. beatovom festivale, ale už nezaujali tak, ako pred štyrmi rokmi v Českých Budějoviciach. V roku 1972 sa skupina rozpadla na tanečnú skupinu Blíženci.
Ján de Brébeuf
Svätý Ján de Brébeuf ( * 25. marec 1593, Condé-sur-Vire, Francúzsko† 16. marec 1649, Saint-Ignace) bol francúzsky jezuitský kňaz, misionár v Novom Francúzsku (dnes Spojené štáty americké a Kanada) a mučeník.
Pre svoju mučenícku smrť bol kanonizovaný v roku 1930. Liturgicky si ho Rímskokatolícka cirkev pripomína 16. marca.
Detstvo
Presné miesto narodenia Jána de Brébeufa nie je s určitosťou známe. Narodil sa v Bayeux alebo pravdepodobnejšie v Condé-sur-Vire, kde sa nachádzalo panstvo jeho rodičov Gillesa II. de Brébeuf, potomka starobylého šľachtického rodu, a jeho manželky Márie Le Dragon.
vľavo|náhľad|Socha Jána de Brébeuf ([[Gatineau, Quebec)]] Pokiaľ ide o deň narodenia, ide pravdepodobne o 14. alebo 24. marec 1593, no niektorí životopisci sa prikláňajú aj k roku 1592. Vo Všeobecnom archíve Spoločnosti Ježišovej v Ríme sa však uvádza: ''Joannes de Brebeuf, natus in oppide Condaei, 25. martii an. 1593''.
Misionár v Novom Francúzsku
náhľad|Jezuitská mapa Nového Francúzska z roku [[1657 zobrazuje zabitie Jána de Brébeufa a Gabriela Lalemanta Irokézmi.]] Ján de Brébeuf vstúpil k jezuitom v roku 1617. Vtedy skladal sľub, že sa nikdy nebude vyhýbať mučeníckej smrti. Zdravotné problémy v dvadsiatich ôsmich rokoch mu zabránili získať rozsiahle teologické vedomosti. Za kňaza bol vysvätený vo februári 1622. Keď bol tretí rok profesorom jezuitského kolégia v Rouene, bol poslaný medzi prvými jezuitskými kňazmi do Kanady, aby obrátil domorodých Američanov. Z Dieppe odišiel v apríli 1625 spolu s Charlesom Lalemantom a Enemondom Massém. Do Nového Francúzska dorazili 19. júna 1625.
Brébeuf prekonal averziu osadníkov voči jezuitom a usadil sa pri rieke Saint-Charles v dnešnom Quebecu. Išlo o presne to isté miesto, kde táboril Jacques Cartier. Brébeuf si osvojil indiánsky spôsob života – nocoval v teepee, kde trávil zimu. Na jar sa vydal s Indiánmi na cestu dlhú viac ako 1 000 km. Dňa 19. júla 1629 sa po odovzdaní kolónie Angličanom vrátil do Francúzska. O štyri roky neskôr odišiel 23. marca 1633 do Kanady po tom, ako boli územia prinavrátené Francúzsku mierovou zmluvou s Angličanmi uzatvorenou v roku 1632.
Hneď ako prišiel, pokúsil sa vrátiť k Huronskému jazeru, ale domorodí Američania ho tam odmietli vziať. Nasledujúci rok sa mu podarilo splniť svoje staré poslanie. V roku 1640 sa neúspešne pokúsil evanjelizovať Neutrálov, kmeň severne od Erizejského jazera. Jezuiti boli porazení a ich kaplnka zničená. Zároveň sa mu nedarilo obracať miestne obyvateľstvo na kresťanskú vieru.
V roku 1642 bol poslaný do Quebecu, kde mal na starosti Indiánov z rezervácie Sillery. V čase vrcholiaceho konfliktu medzi kmeňmi Irokézov a Hurónov s ich spojencami misionármi sa mu po dvoch neúspešných pokusoch podarilo preniknúť na hurónske územie. Irokézovia však hatali obchodné cesty a dochádzalo k početnému krviprelievaniu. Hoci Irokézovia uzavreli mier s Francúzmi, ich vojna s Hurónmi pokračovala. Po ich drastickom znížení zaútočili Irokézovia 4. júla 1648 na stanovištia misionárov v Saint-Joseph a Saint-Michel. Zajali vyše 700 ľudí a mnohých obyvateľov zabili, vrátane pátra sv. Antona Daniela.
Mučenie a smrť
V diele Spisy v Hurónii spomínajú, že bolo zvykom, že Irokézovia obeť okamžite zabili, ak začala plakať alebo kričať. Toto naznačuje, že Ján de Brébeuf nikdy nepodľahol bolesti. Počas týchto dvoch dní sa modlil za svojich tyranov a neustále povzbudzoval ostatných misionárov. Zároveň nechcel, aby si domorodé obyvateľstvo myslelo, že sú kresťania slabosi. Medzi ďalšími mučeníkmi bol aj svätý Gabriel Lalemant.
Etnografická a spisovateľská činnosť
Misijná činnosť jezuitov negatívne zasiahla zdravie indiánskych kmeňov, ktoré neboli pripravené na bežné európske choroby ako kiahne, chrípku alebo úplavicu.
Uctievanie
náhľad|Telo svätého Jána z Brébeufu vo svätyni mučeníkov v [[Midland (Ontário)|Midlande                     (Ontário).]] Za blahorečeného bol vyhlásený 21. júna 1925 pápežom Piom XI. O päť rokov neskôr ho 29. júna 1930 ten istý pápež vyhlásil za svätého.
Rímske martyrológium uvádza spomienku na neho na 16. marca. V cirkvi je slávený spolu so svojimi spolumučeníkmi 19. októbra ako tzv. Indiánski misionári.
Keďže v Kanade ho od roku 1940 uctievajú ako ďalšieho zo svojich národných patrónov, pripomínajú si ho 26. septembra ako slávnosť. V Kanade je pripomínaný v kanadskej svätyni mučeníkov v Midlande. Tam je vo svätyni vystavené jeho telo a pred budovou sa nachádza jeho socha.
Relikvia
Malá relikvia Jána de Brébeufa bola umiestnená v Rrelikviári na oltári pred sochou Krista v bazilike-katedrále Notre-Dame de Québec (vľavo od hlavného oltára pri Svätej bráne) spolu s ďalšími relikviami ostatných kanadských mučeníkov, svätých a blahoslavených.
Cazères (obec)
Cazères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karel Janeček (matematik)
Mgr. Karel Janeček, MBA, Ph.D. (* 26. júl 1973, Plzeň) je český matematik, pedagóg, bojovník proti korupcii a autor volebného systému D21 – Janečkova metoda. Prednášal finančnú matematiku na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Je spolumajiteľom (23,6 %) a predsedom dozornej rady spoločnosti RSJ, ktorá obchoduje s finančnými derivátmi. Je zakladateľ a predseda správnej rady Nadačného fondu proti korupcii. Založil tiež Institute H21, Nadační fond Karla Janečka na podporu vědy a výzkumu (dnes Nadační fond Neuron na podporu vědy), Nadační fond pomoci a platformu Znesnáze21, Nadaci Karla Janečka a nadáciu Science 21.
Vzdelanie
V roku 1997 získal titul MBA na Bradley University v americkom meste Peoria. O rok neskôr absolvoval Matematicko-fyzikálnu fakultu Karlovej univerzity v Praze, obor teória pravdepodobnosti a matematická štatistika. Roku 2004 získal titul Ph.D. v obore finančná matematika na Carnegie-Mellonově univerzitě v Pittsburghu.
Vedecká a pedagogická činnosť
V rokoch 20042005 pôsobil ako vedeckovýskumný pracovník na Rakúskej akadémii vied a v rokoch 20072013 prednášal na MFF UK v Prahe. Špecializuje sa na optimálne riadenie vo finančnej matematike. Bol tiež členom vedeckej rady Fakulty medzinárodných vzťahov Vysokej školy ekonomickej.
Má okolo 90 citácií vo svetových odborných časopisoch. Medzi najvýznamnejšie publikácie patrí:
Podnikanie
Janečkom spoluvlastnená spoločnosť RSJ obchoduje od roku 2000 na londýnskej derivátovej burze NYSE Liffe a v roku 2004 bola menovaná oficiálnym tvorcom trhu. Od septembra 2009 sa ako prvá česká spoločnosť stala členom európskej derivátovej burzy Eurex so sídlom vo Frankfurte nad Mohanom. Významné postavenie na trhoch dosiahla hlavne zdokonaľovaním vlastného systému matematických algoritmov pre obchodovanie s finančnými derivátmi. Primárne ako tvorca trhu na derivátových burzách.
Boj proti korupcii a filantropia
V roku 2010 založil Nadační fond Karla Janečka na podporu vědy a výzkumu, ktorý vznikol z jeho dlhodobého úsilia o podporu vedy. Cieľom fondu bola z počiatku podpora projektov prevážne základného vedeckého výskumu, a to v matematike, ekonómii a medicíne. V súčasnej dobe fond udeľuje z prostriedkov mecenášov granty na vedecké projekty v oboroch fyzika, chémia, matematika, medicína a spoločenské vedy. Fond podporuje mladých vedcov pôsobiacich v Česku a úspešných českých vedcov, ktorí sa rozhodnú pre návrat zo zahraničia. V roku 2013 sa fond premenoval na Nadačný fond Neuron, dnes Nadační fond Neuron na podporu vědy.
V marci 2011 spolu s pivovarníkom Stanislavom Bernardom a hercom Janom Krausom založil Nadační fond proti korupci, cieľom ktorého je podpora rozvoja etických hodnôt v demokratickej spoločnosti a podpora projektov odhaľujúcich korupciu vo verejnej správe s rozsiahlym ekonomickým dopadom. Fond venuje Cenu za odvahu ľuďom, ktorí s vedomím osobných rizík upozornili na prípady korupcie vo svojom okolí, a podporuje vznik účinnej protikorupčnej legislatívy. Za krátku dobu existencie fondu sa mu podarilo upozorniť na viac závažných káuz. Vízia fondu je stav, keď korupcia bude verejnosťou odsudzovaná ako jeden z najhorších zločinov a podľa toho bude ku korupčníkom pristupovať. Po obmene sú v správnej rade spevák David Koller a vedec Václav Němec.
V roku 2012 založil Nadační fond pomoci, snahou ktorého je pomoc všetkým, ktorí sa dostali do problémov pre deštruktívnu činnosť „hejterov“ alebo v dôsledku obecne nespravodlivého mocenského systému. Nadačný fond pomoci od roku 2019 otvára crowdfundingové zbierky pre obete podvodu, agresie a iracionálnej byrokracie na platforme Znesnáze21.
V októbri 2012 spustil projekt Pozitivní evoluce s cieľom konkrétnymi krokmi a projektami prispieť k zlepšeniu spoločenskej klímy v Česku. Túto myšlienku rozvíja hlavne cez svoje nadačné fondy, filantropiu a návrh nového volebného systému, ktorý nazval D21 – Janečkova metoda.
V januári 2014 založil Nadaci Karla Janečka, účelom ktorej je predovšetkým rozvoj aktívnej občianskej spoločnosti, podpora vzdelávania a racionálne fungujúceho štátu.
V roku 2016 založil Institute H21, ktorého výskumné oddelenie vedecky skúma D21 – Janečkovy metody. Institute H21 zaisťuje participatívne hlasovanie a rozpočtovanie v rámci svojho projektu Participace 21 v mestách, v školách, v neziskových a iných organizáciach.
V roku 2016 založil tiež výskumnú inštitúciu, nadáciu Science 21. Nadácia vyhľadáva, združuje a podporuje talenty, ktoré cielene motivuje k univerzálnej spolupráci na základe spontánneho priateľstva. Riaditeľkou nadácie je Kamila Podoubská.
Je spolumajiteľom Centra súčasného umenia DOX v Prahe a prvým mecenášom hudebného festivalu Struny podzimu, typického prepojovaním jazzu a klasiky, tradície a experimentu.
Na základe jeho iniciatívy bola v roku 2021 obnovená súťaž Český slavík 21.
Osobný život
S prvou manželkou Michaelou má dve dcéry a s druhou manželkou Mariem má syna. Jeho tretia manželka Lilia Khousnoutdinova je spisovateľka a filantropka a majú spolu dve deti.
Mours
Mours je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moussy (Val-d’Oise)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cépet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kykula (vrch v Javorníkoch; 920 m n. m.)
Kykula je vrch v pohorí Javorníky. Leží nad obcou Štiavnik, približne severozápadne od mesta Bytča.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky a časti Javornícka hornatina. Vrch leží na hranici Trenčianskeho a Žilinského kraja, okresov Považská Bystrica a Bytča a zasahuje na katastrálne územie obcí Papradno a Štiavnik. Najbližšími sídlami sú na severovýchodnom úpätí situovaná osada Čierne a Predjastrabie, ako aj ich východne ležiaca materská obec Štiavnik, južne leží obec Papradno. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis
Kykula je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z Veľkého Javorníka juhovýchodným smerom na Dúbravu  nad korytom Váhu. Južným smerom susedí Javorinka a Kýčerka, východným smerom Žliabok  a Malinné , severným Petrovská Kýčera  a Hluché , severozápadným v hrebeni ležiace Čierne  a západným Žiar , Orgoňova Kýčera , Kaniakova skala  a Žilín. Hrebeň patrí do povodia Váhu, kde vodu zo severovýchodných svahov odvádza potok Štiavnik a juhozápadných prítoky potoka Papradnianka. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Nesúvislý lesný porast hrebeňa poskytuje obmedzený, no veľmi zaujímavý rozhľad. Z vhodných miest s nižšou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Javorníkov, Biele Karpaty, Považský Inovec, Strážovské a Súľovské vrchy, pri dobrých podmienkach aj Malú Fatru, Kysucké Beskydy, nezriedka i Oravskú Maguru a Oravské i Sliezske Beskydy.
Prístup
Vrch je prístupný neznačenými chodníkmi z okolia.
Bystrická jednotka
Bystrická jednotka je jednotkou magurskej skupiny príkrovov karpatského flyšového pásma. Tvorí strednú časť magurskej skupiny príkrovov. Je nasunutá na sever na račiansku, na juhu v je styku s bielokarpatskou jednotkou alebo bradlovým pásmom. Budovaná hlavne belovežským a zlínskym súvrstvím.
Cessales
Cessales je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Bystrická jednotka
Prevažnú väčšinu územia bystrickej jednotky tvoria sedimenty zlínskeho súvrstvia vo vývoji bystrických vrstiev. Bystrické vrstvy  sú flyšovým striedaním prevažujúcich vápnitých ílovcov s gradačne vrstvenými glaukonitickými pieskovcami. Charakteristická je prítomnosť tvrdých modrošedých, belobných a žltkavo ovetrávajúcich argilitov až vápencov a slieňovcov s lasturnato čriepkovitým až prizmatickým rozpadom (lacké sliene). Flyšový cyklus tvorí pieskovec (siltovec) – vápenec – slieňovec – ílovec. Prevládajú pelity. Celková mocnosť bystrických vrstiev je do 1600 m.
Cessales
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pteridín
Pteridín je aromatická zlúčenina, ktorá pozostáva zo spojených kruhov pyrimidínu a pyrazínu.
Ako pteridíny sa označuje i skupina heterocyklických zlúčenín, ktoré môžu byť substituované na mnohých miestach v molekule. Patria medzi ne napríklad pteríny a flavíny, ktoré majú široké uplatnenie v biochemických procesoch.
Vlastnosti
Pteridín je rozpustný vo vode a alkohole. Vo vákuu sublimuje. Jeho kryštály majú slabožltú farbu.
Afganské národné futbalové mužstvo
Afganské národné futbalové mužstvo reprezentuje Afganistan na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1922. Na Majstrovstvá sveta vo futbale sa nikdy nekvalifikovali pričom sa kvalifikácii zúčastňujú od MS 2006. Afganistan si taktiež nezahral nikdy na Majstrovstvách Ázie vo futbale.
Budoár staré dámy
náhľad|Skupina v roku 2015
Budoár staré dámy je brnianska hudobná skupina, ktorá vznikla na Vianoce v roku 1998. Prvý koncert mala na jar roku 1999 s Čvachtavým lachtanom. Okrem vlastných piesní hrajú aj zhudobnené básne českých básnikov.
Členovia
V roku 2020 boli v kapele títo členovia :
Nerville-la-Forêt
Nerville-la-Forêt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charlas
Charlas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
MILAN
MILAN (Missile d'Infanterie Léger Antichar) je francúzsko-nemecká protitanková zbraň druhej generácie. MILAN sa dostal do výzbroje asi 40 krajín, vrátane mnohých členov NATO. Má za sebou aj rad bojových nasadení, kde sa ukázalo, že je veľmi efektívny.
Vývoj
S konštrukciou zbrane MILAN sa začalo už v roku 1962 v spoločnej francúzsko-nemeckej spoločnosti Euromissile. Vojskové skúšky boli zavŕšené v roku 1972, sériová výroba aj prijatie do služby celého systému MILAN prebehli v roku 1973.
Odhaduje sa, že od 70. rokov 20. storočia bolo vyrobených 360 000 rakiet MILAN. Ako protitanková strela druhej generácie sa MILAN tešil bezprecedentnému celosvetovému úspechu a jeho výrobca MBDA sa snažil neustále túto zbraň vylepšovať. Počas 80-tych rokov boli MILANY použité vo vojne o Falklandy, angolskej občianskej vojne, libanonskej občianskej vojne, iránsko-irackej vojne a sovietskej intervencii v Afganistane. Úspech systému MILAN inšpiroval viaceré krajiny a predpokladá sa, že podnietil vývoj sovietskych 9K111 Fagot a 9K113 Konkurs alebo čínskeho HJ-8.
Charakteristika
Protitankovú zbraň MILAN môže prenášať jeden vojak, ale jej obsluhu štandardne tvoria dvaja vojaci. Strelec, ktorý iniciuje zameriavací systém a po výstrele rakety v ňom drží cieľ. Pomocník väčšinou nesie dve strely, aby sa dala streľba zopakovať. Vycvičená obsluha zvládne vypáliť aj trikrát za minútu. Hoci je štandardne systém prenosný, často býva namontovaný aj na rôzne obrnené vozidlá (Panhard VBL, VAB APC a AMX-10P).
Po výstrele z tubusu sa z letiaceho telesa rakety vysunú stabilizačné krídelká. Strela letí asi pol metra nad priamkou viditeľnosti medzi zameriavacím systémom a cieľom, aby do ničoho nenarazila. Používa poloautomatický navádzací systém s riadením po drôte. Systém sleduje strelu, ktorá má v zadnej časti infračervený alebo elektronický žiarič. Z jednotky, v ktorej operátor drží zameraný cieľ, potom po rýchlo sa odvíjajúcom tenkom drôte dostáva príkazy na let. Vďaka drôtu nemôže byť rušená elektronicky ani svetlicami. Avšak po celú dobu letu sa strelec nesmie pohnúť z miesta.
Varianty
náhľad|Raketa systému MILAN 1 náhľad|Raketa systému MILAN 2 MILAN 1 - prvý model tohto zbraňového systému, ktorý sa začal vyrábať v roku 1972. Mal rakety kalibru 103 milimetrov, ktoré dokázali preraziť až 350 mm valcovaného homogénneho panciera.
MILAN 2 - druhá verzia, ktorá sa vyrábala od roku 1984. Kaliber rakety sa zväčšil na 115 milimetrov a bol pridaný dištančný zapaľovač. Dokázala preraziť 550 mm valcovaného homogénneho panciera a vyradiť tak tanky druhej generácie a väčšinu ľahko obrnených vozidiel.
MILAN 2T - vylepšená verzia, ktorej raketa bola vybavená tandemovou hlavicou. Prvá kumulatívna nálož kalibru 30 mm na špici slúži na iniciáciu reaktívneho pancierovania a až potom vybuchuje hlavná 115mm kumulatívnu nálož, ktorá potom prebíja obnažený pancier (dokáže preraziť až 880 mm valcovaného homogénneho panciera za reaktívnym pancierovaním). Zariadenie je 1,2 metra dlhé a jeho hmotnosť je 16,4 kilogramu. Samotná strela váži v poslednej verzii 7,1 kilogramu. MILAN 2T sa vyrába od roku 1991. Všetky verzie až po model MILAN 2T môžu byť vystrelené minimálne zo vzdialenosti 400 metrov a maximálny dolet majú 2 000 metrov. Rýchlosť strely je 200 m/s.
MILAN 3 - súčasná verzia, ktorá má odpaľovaciu a navádzaciu jednotku umiestnenú na statíve, aby bola pri streľbe stabilná. Nevýhodou starších verzií MILANu je, že neboli odolné voči infračerveným rušičom, ako je napr. ruský systém Štora. Posledné verzie striel sú ale oveľa odolnejšie aj voči tomuto typu rušenia. Raketa má kaliber 125 mm a tandemovú hlavicu na prekonanie reaktívneho panciera. Najnovšie modely tak zvládajú preraziť až 1000 milimetrov RHAe, a sú teda pre ruské tanky jednoznačne smrteľné. Modernizované strely používané v systéme MILAN 3 dnes majú hmotnosť 7,3 kg, celý nový systém váži 25,5 kg, má už vyriešený minimálny dostrel. Ten je znížený na hodnotu 25 metrov (hlavne na boj v mestskej zástavbe) a maximálny dolet rakety sa udáva stále v rozmedzí 1850-2000 metrov. Má modifikované odpaľovacie zariadenie s laserovým zameriavačom so zvýšenou odolnosťou voči rušeniu. Ako účinné zariadenie proti rušičkám bola aj inštalácia nového infračerveného stroboskopu so xenónovou infračervenou pulznou výbojkou namiesto klasickej infračervenej stopovky v zadnej časti strely. Vyrába sa od roku 1996.
MILAN ER - modernizácia systému MILAN 3, ktorá sa vyznačuje doletom až 3 km. Je tiež vybavená novým odpaľovacím zariadením s denným/nočným zameriavačom. Vyrába sa od roku 2007.
Čadsko-líbyjský konflikt
V rokoch 1978 až 1987 prebehla v Čade séria líbyjských intervencií. Čad mal podporu francúzskej vlády, ktorá mu dodala protitankové strely MILAN. MILAN bol prvou z pechotných protitankových zbraní, ktoré vážne začali spochybňovať dominanciu tanku na bojisku. Počas bojov v Čade v roku 1987 dokázalo 12 čadských systémov MILAN, namontovaných na ľahkých nákladných automobiloch Toyota, zničiť viac ako 60 líbyjských tankov T-55 a T-62.
Požívatelia
náhľad|Pohľad cez zameriavač systému MILAN
Sojuz 40
Sojuz 40 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 40 vyštartoval 14. mája 1981 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Na palube bola dvojčlenná medzinárodná sovietsko-rumunská posádka. Celkovo išlo o 16. expedíciu k stanici a 9. s medzinárodnou posádkou (Interkozmos). Taktiež išlo o posledný let kozmickej lode typu Sojuz 7K-T. Návratový modul Sojuzu 40 je dnes vystavený v Rumunskom Národnom vojenskom múzeu.
Priebeh letu
náhľad|vľavo|Štart letu Sojuz 40, 14. máj 1981
Loď odštartovala 14. mája 1981 z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz U. Štart sa vydaril, loď sa dostala na orbitu 191 – 269 km, bez problémov fungoval aj systém automatického približovania. K spojeniu lode so stanicou nastalo večer 15. mája. V čase ich príletu fungovala stanica už tri a pol roku.
Práca na stanici
Medzinárodná posádka strávila na stanici sedem pracovných dní, v rámci ktorých bolo vykonaných celkom 23 experimentov.
Nesles-la-Vallée
Nesles-la-Vallée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hriate
náhľad|Hriate Hriate alebo hriata (nárečovo: hriatô, hriato) je slovenský alkoholický nápoj s rôznymi receptúrami svojej prípravy. Môže sa piť aj ako aperitív.
Vo viacerých podobách sa pripravuje najmä na strednom a východnom Slovensku, konkrétne na Liptove, Orave a Spiši. Základom hriateho je med so slaninou alebo maslom, vyskytujú sa však aj verzie s cukrom (karamelom) namiesto medu, a destilátom. Tradične sa podáva na Vianoce, respektíve počas zimného obdobia v horských a podhorských oblastiach. Mnohé domácnosti majú svoju vlastnú špecifickú receptúru. Nápoj bol považovaný za liečebný prostriedok.
Na Liptove sa hriate podávalo pred večerou na Štedrý deň a na Silvestra a tradične sa pripravovalo z vodky zohriatej na karameli, ktorá sa zajedala slaninovými oškvarkami.
Račianska jednotka
Račianská jednotka je jednotkou magurskej skupiny príkrovov Karpatského flyšového pásma. Je okrajovou a plošne najvýznamnejšou jednotkou magurskej skupiny príkrovov. Vystupuje z podložia Viedenjskej panvy a siaha až na územie Ukrajiny.
Jednotku vyčlenili ako samostntnú tektono-stratigrafickú zónu magurskej skupiny príkrovov A. Matějka a Z. Roth vo svojich prácach z rokov 1950 a 1956.
Račanská jednotka dosahuje hrúbku v rozmedzí niekoľko stoviek m po 3 - 4000 m. Jej najstaršiu časť tvorí rajnochovické (barém-cenoman) a kaumberské súvrstvie (cenoman-mástricht). Podstatnú časť tvorí solánské (kampán-až paleocén), belovežské (paleocén - str. eocén) a zlínske súvrstvie (stredný eocén - sp. oligocén).
Vlečný vozeň m
Vlečný vozeň typu m je typom dvojnápravového obojsmerného vlečného vozňa, ktorý bol vyrábaný vo vagónke Studénka pre Spoločné viedenské mestské pouličné dráhy (Gemeinde Wien – Städtische Straßenbahnen) začiatkom 20. rokov 20. storočia.
Dejiny
Po prvej svetovej vojne začali dopravné podniky v novovzniknutom Česko-Slovensku opravovať, modernizovať a rozširovať svoj vozňový park. Začiatkom 20. rokov 20. storočia sa električky predĺžili, čo viedlo k zvýšeniu ich kapacity. Vlečné vozne typu m boli objednané pôvodne pre viedenskú električkovú dopravu, kvôli početným zmenám po roku 1918 tieto vozne v roku 1920 výhodne zakúpila brnianska spoločnosť SBEPD.
Konštrukcia
Išlo o vlečné vozne uzavretej konštrukcie, ktorých karoséria mala drevenú kostru, zvonku oplechovanú, usadenú na kovovom ráme z oceľových profilov. Strecha bola tvorená drevenými palubovkami. Vnútorné obloženie bolo drevené, salónne osvetlenie bolo žiarovkové, napájané z motorového vozňa. V interiéri sa nachádzali priečne latkové sedadlá v usporiadaní 2+1. Strecha bola hladká, vetranie zaisťovali malé výklopné vetracie okienka, umiestnené nad veľkými spúšťacími oknami, ktoré boli uchytené v drevených rámoch na oboch bočniciach. Vozne mali k dispozícii ručnú brzdu alebo elektromagnetickú solenoidovú brzdu. Pojazd tvoril dvojnápravový nitovaný podvozok.
Prevádzka
Tieto vlečné vozne boli zaradené do prevádzky 30. októbra 1920. Po ich sprevádzkovaní boli vyradné staré vlečné vozne typu q2. V prevádzke obsluhovali najmä linku č. 1, často spriahnuté s električkami CMg série 56 – 58 alebo s motorovými vozňami Graz série 59 – 73. V roku 1945 požiar vozovne Pisárky zničil vlečné vozne ev. č. 206, 208 a 210. V 50. rokoch prešli zvyšné vlečné vozy rekonštrukciou. Upravené vozne slúžili až do polovice 60. rokov 20. storočia, prevažne na linke č. 10. Po roku 1964 sa prestali plne využívať v prevádzke z dôvodu dodávok nových električiek typu Tatra T3 a následne boli v roku 1966 vyradené, pričom sa voz ev. č. 202 a budúci múzejný vozeň č. 205 odpredali a slúžili ako čakáreň, či sklad v JRD v prípade vozňa č. 205. Odtiaľ ho získalo Technické múzeum v Brne, ktoré ho zrenovovalo v roku 1973.
Chaum
Chaum je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neuilly-en-Vexin
Neuilly-en-Vexin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cocotte Minute
Cocotte Minute je česká nu-metalová skupina. Súčasná zostava Cocotte Minute (Zeller – spev, Codan – basa, Přéma – gitara, Czendál – gitara, Pavloas – bicie) účinkuje v nezmenenom zoskupení od roku 2002. V roku 2007 bola skupina vyhlásená na Žebřík 2006 Sony Ericsson Awards za Objav roku.
30. marca 2009 vydala skupina vlastným nákladom tretí album s názvom Sado Disco.
1. mája 2010 vyšlo pokračovanie veľmi úspešného albumu Sado Disco Vol. 1, Sado Disco Vol. 2.
Cerový potok (prítok Radošinky)
Cerový potok je vodný tok, nachádzajúci sa v obci Orešany, v okrese Topoľčany. Je to pravostranný prítok Radošinky, jeho dĺžka je 7,9 km a je to tok V. rádu.
Tok
Cerový potok vyviera v lokalite Agačina a preteká na stredom obce Orešany. Ďalej tečie na juhovýchod, priberá potok Medeš a Orešiansky potok. Následne napája vodnú nádrž Veľké Ripňany a pokračuje južnou časťou obce Veľké Ripňany, kde ústí do v nadmorskej výške približne do Radošinky.
Keramický nôž
thumb|Keramický nôž značky Kyocera thumb|Keramický nôž na chlieb značky Tivosan
Keramický nôž je nôž vyrobený z veľmi tvrdej a húževnatej keramiky, často z oxidu zirkoničitého (ZrO2, známy tiež ako zirkón).
Keramické nože sú zvyčajne vyrábané suchým lisovaním zirkónového prášku a vypaľovaním pevnou fázou spekania. Výsledná čepeľ je naostrená kotúčom, na ktorom je nanesený diamantový prach. Zirkón je na stupni 8,5 v Mohsovej stupnici tvrdosti v porovnaní s kalenou oceľou, ktorá je na stupnici od 6 do 6,5 alebo diamantom, ktorý je na stupnici 10. Toto veľmi tvrdé ostrie len veľmi zriedkavo potrebuje brúsenie, alebo naostrenie.
Brutus (skupina)
História
Skupina vznikla v roku 1966 pod menom Mandragora v Rakovníku. V dobe normalizácie bola niekoľkokrát nútená činnosť pozastaviť a vždy ju obnovila pod novým názvom (1973 – Elektronik, 1980 – Brutus, 1982 – Kyklop). Po nežnej revolúcii vystupuje pod názvom Brutus a so svojimi štvorhodinovými zábavnými koncertami obchádza celé Česko. V roku 1995 skupina hrala vo filme Indiánské léto Sašu Gedeona. Skupina spolupracovala napr. s legendárnymi UK Subs, TV Smith, Suzie Quatro, Dr. Feelgood alebo slovenskými Zóna A či No Name. Úzko spolupracujú s britskými The Vibrators.
Členovia skupiny
Za celú históriu skupiny sa v nej vystriedalo 43 muzikantov. V súčasnosti hráva kapela v zložení Vladimír Hasal (oficiálny kapelník), Alexander „Sáša“ Pleska (front man), Petr Bradáč, Ivan Galovič, Pavel Fišar, Václav Košař, Milan Křížanovský, František Matějovský, Jan „Čeněk“ Monhart, Zbyněk Šlajchrt, Michal Cerman.
Dirty Way
Dirty Way je česká punkrocková hudobná skupina založená v roku 2007 a hrajúca dodnes. Kapela zatiaľ nahrala dve demá a v roku 2010 prvý oficiálny album s názvom Naše generace, z ktorej je natočený prvý videoklip kapely a to ku skladbe "Hudba pro všechny". Kapela v súčasnosti začína s natáčaním ďalšieho albumu.
Neuville-sur-Oise
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hana Fábry
Hana Fábry (rod. Anna Fábryová; * 1963, Bratislava) je slovenská politická a občianska aktivistka, publicistka, novinárka, politická glosátorka, komentátorka, pedagogická voľnočasová pracovníčka a fotografka.
Životopis
V roku 1992 bola členkou výboru Hnutia za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov Ganymedes. O dva roky neskôr založila prvé lesbické združenie Museion, od roku 2013 existujúceho ako Ženská sieť HEPY.
Od roku 1999 bola členkou a jednou z hovorkýň neformálneho zoskupenia Iniciatíva Inakosť až do roku 2006.
V roku 2000 sa stala koordinátorkou a jednou z hovorkýň kampane proti klerikalizácii Slovenska Povedz to nahlas. V tom čase taktiež spravovala spoločensko-politický mesačník Atribút, ktorý sa zaoberal homosexuálnou tematikou až do roku 2002.
V roku 2007 sa stala členkou Národnej skupiny európskej kampane Za rozmanitosť, proti diskriminácii. Viedla celoslovenskú petičnú kampaň za prijatie zákona o registrovanom partnerstve osôb rovnakého pohlavia.
V súčasnosti vedie občianske združenie Bratislava fotogenická, je šéfredaktorkou webu Lesba.sk a je členkou Iniciatívy Bratislava otvorene, ktorej cieľom je aktívne riešenie problémov kvality života v Bratislave.
Disharmonici
Disharmonici je plzenská punk rocková skupina. Skupina je charakteristická hlavne originálnymi textami. Texty sú vtipné, hravé. Spočiatku bola kapela veľmi ovplyvnená skupinami Zastávka Mileč, Visací zámek, Sex pistols, Ramones a Znouzectnost. Časom si kapela našla vlastný hudobný štýl, ktorý je zlúčeninou punku, rocku a folku.
Chein-Dessus
Chein-Dessus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nointel (Val-d’Oise)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bullerbyne
Bullerbyne je hudobná skupina z Brna, založená v roku 1994. Je jednou z prvých elektronických hudobných skupín 90. rokov v Česku.
Vznik
Vznikla z pôvodne elektro-industriálnej formácie Neue Sprache, ktorú tvorili Luboš Mikula, Marek Pavlas a Petr Vaněk. Skupina sa rýchlo stala populárnou a koncertovala po všetkých významných kluboch v Česku. Po odchode Petra Vaňka z kapely začali ostatní členovia komponovať viac ambientnú a elektronickejšiu hudbu a založili Bullerbyne.
Crappy Crispy Magic Music
V roku 1997 vychádza ich debutový album Crappy Crispy Magic Music, ktorý si skupina vydala sama a za krátky čas úplne vypredala. Najväčšími hitmi z tejto platne boli skladby „Warez“ a „Too Much Power“, ktorú kritika prirovnávala k skladbám od skupiny Underworld. Pieseň „Right To Be Here“ naspieval Mario Feinberg zo skupiny Narvan. V roku 1997 začal s kapelou hrať na koncertoch klávesista Boleslav Březovský, o dva roky neskôr kapelu opúšťa jeden zo zakladajúcich členov Marek Pavlas. Luboš Mikula alias Lupo sa sťahuje z Brna do Prahy a ďalej sa venuje komponovaniu skladieb a remixovaniu pre iné kapely ako napr. Priessnitz, Here, Swordfishtrombones, OK Band. Na koncertoch s kapelou začali vystupovať taktiež bubeník 'Onehalph', gitarista 'Vídeňák' a basgitarista Jiří Schneider.
Chorvátske kráľovstvo
Chorvátske kráľovstvo môže byť:
Bullerbyne
My Private Revolt
Viac ako desať rokov si museli ich fanúšikovia počkať na druhý album, ktorý vyšiel v novembri 2007 na labeli X Production. Bullerbyne v novom päťčlennom zložení sa nechali inšpirovať new wave zvukom 80. rokov My Private Revolt nakrútili pod dohľadom zvukového mága Ecsona Waldesa, promosingel „My Little Pony“ vyšiel na výberoch časopisov Filter a Report. Filter tento album označil ako jedno z najväčších českých prekvapení roka a nominoval ju na album roka.
Laonikos Chalkokondyles
Laonikos Chalkokondyles alebo Chalkokondylés, občas skracované aj ako Kondyles (gr.: Λαόνικος Χαλκοκονδύλης, lat. Laonicus Chalcondyles; * asi 1423, Atény† 1490) bol grécky historik. Známy je najmä vďaka jeho dielu (10 historickým knihám) známym ako Výklad dejín, ktoré popisujú posledných 150 rokov existencie Byzantskej ríše a rozmachu osmanského štátu v jej susedstve.
Život
Chalkokondyles sa narodil do bohatej meštianskej rodiny v Aténach, ktoré v tomto období ovládal florentský rod Acciaiolovcov. V roku 1447 spolu s otcom opustili rodné mesto a odišli na palaiologovské panstvo v Mystre, kde vstúpil do učenia Pletóna. Z Peloponézu odišiel po dobytí Morejského despotátu Turkami v roku 1460. Usadil sa pravdepodobne na benátskej Kréte, alebo niekde v Egejskom mori. Niektorí historici pre Laonikovu znalosť Benátskej republiky uvažovali taktiež o tom, že Laonikos odišiel podobne ako jeho bratranec Demeter Chalkokondyles do Talianska.
Dielo
V češtine vyšlo vo vydavateľstve Odeon ako Poslední zápas Byzance.
Spis sa skladá z 10 kníh, ktoré popisujú historickú etapu byzantských a osmanských dejín. Udalosti popisuje z viacerých uhlov pohľadu, pretože mal prístup ako k byzantským, tak aj osmanským prameňom. Vzorom v písaní mu bol Hérodotos a Thoukydides. V diele Chalkokondyles popisuje narozdiel od iných gréckych (dovtedy čisto byzantských) historikov len dejiny Konštantínopola a jeho vládcov, ale i udalosti v iných európskych a ázijských krajinách, obsahuje zmienky o Francúzoch, Angličanoch, Nemcoch, Rusoch, ale i o husitoch (všetky značne skreslene) a bežne a pomerne spoľahlivo spomína aj udalosti z uhorských dejín (napr. Huňadyovcov), či dejín južných Slovanov.
Zvláštnosťou Chalkokondylovho diela bolo takisto to, že o Byzantskej ríši a Byzantíncoch nehovorí ako jeho predchodcovia ako o Rimanoch ale len ako o Grékoch (Helénoch).
Prírodný park Chřiby
Prírodný park Chřiby sa rozkladá na území rovnomennej vrchoviny a zasahuje do 3 okresov: Uherské Hradiště, Zlín a Kroměříž. Jeho rozloha je 26 025 hektárov (iný zdroj uvádza 26 763 ha).
Na území okresu Kroměříž bol vyhlásený ako oblasť pokoja dňa 3. apríla 1991. O 5 rokov neskôr, roku 1996, sa z neho stal prírodný park. V roku 2000 došlo k jeho rozšíreniu aj na územia okresov Uherské Hradiště a Zlín.
Pod Šindlovem
Pod Šindlovem je prírodná pamiatka ev. č. 936 neďaleko obce Borová Lada v okrese Prachatice. Oblasť spravuje Správa NP a CHKO Šumava.
Predmetom ochrany je bývalá pastvina s porastom borievky obyčajnej.
Arabský pohár FIFA
Arabský pohár FIFA je medzinárodná futbalová súťaž, ktorú organizuje FIFA od roku 2021 a súťažia v nej seniorské mužské národné tímy Únie arabských futbalových asociácii, športového riadiaceho orgánu pre krajiny arabského sveta. Aktuálnym šampiónom je Alžírsko.
Najúspešnejším tímom Arabského pohára je Irak.
Lublinský trojuholník
Lublinský trojuholník je trojstranná platforma pre politickú, hospodársku, kultúrnu a sociálnu spoluprácu medzi Litvou, Poľskom a Ukrajinou, ktorej cieľom je podpora integrácie do EÚ, medzinárodná bezpečnosť a boj proti ruskej agresii.
Krajiny Lublinského trojuholníka vyjadrili podporu obnoveniu územnej celistvosti Ukrajiny v rámci medzinárodne uznaných hraníc a vyzývajú na ukončenie ruskej agresie proti nej. Lublinský trojuholník podporuje udelenie Ukrajiny štatútu partnera posilneného NATO a konštatuje, že udelenie Ukrajiny akčnému plánu členstva v NATO je ďalším nevyhnutným krokom týmto smerom.
Trojstranný formát je založený na tradíciách a historických väzbách týchto troch krajín. Príslušné spoločné vyhlásenie podpísali ministri 28. júla v poľskom Lubline. Lublin bol vybraný konkrétne ako náznak stredovekej Lublinskej únie, ktorá vytvorila Poľsko-litovské spoločenstvo, jeden z najväčších štátov vtedajšej Európy.
História
28. júla 2020 bola podpísaná v poľskom Lubline spoločná deklarácia ministrov zahraničných vecí Litvy, Poľska a Ukrajiny (Linasa Linkevičiusa, Jaceka Chaputowicza a Dmytra Kulebu) o vytvorení tomto formáte.
17. septembra 2020 sa uskutočnilo prvé stretnutie (vo video formáte) národných koordinátorov Lublinského trojuholníka, ktoré vytvorili ministri zahraničných vecí Ukrajiny, Poľska a Litvy v júli 2020. Vasyl Bodnar (Ukrajina), Marcin Pszydach (Poľsko) a Dalus Cekuolis (Litva) boli vymenovaní za koordinátorov tohto tejto trojstrannej spolupráce. Strany rokovali o prípravách na ďalšie stretnutie ministrov zahraničných vecí Lublinského trojuholníka, ktoré sa má konať v Kyjeve z iniciatívy ministra Dmytra Kulebu. Jednou z hlavných úloh Lublinského trojuholníka by mala byť koordinácia opatrení Ukrajiny, Poľska a Litvy s cieľom účinne čeliť výzvam a hrozbám pre spoločnú bezpečnosť, medzi ktoré patrí priorita čeliť hybridným hrozbám zo strany Ruska.
Mechanizmy spolupráce
Podľa tohto spoločného vyhlásenia Litvy, Poľska a Ukrajiny by sa ministri zahraničných vecí strán mali pravidelne stretávať, najmä za účasti multilaterálnych aktivít, za účasti vybraných partnerov. Budú tiež organizovať konzultácie na úrovni vedenia ministrov zahraničných vecí svojich krajín a na týchto ministerstvách vytvárať pozície zástupcov pre spoluprácu v rámci Lublinského trojuholníka.
Počas prvého videokonferenčného stretnutia 17. septembra 2020 identifikovali národní koordinátori hlavné činnosti Lublinského trojuholníka a dohodli sa na zabezpečení udržateľnej interakcie medzi formátom na rôznych pracovných úrovniach. Počas stretnutia sa dohodli na základných princípoch Lublinského trojuholníka a načrtli plány spolupráce v blízkej budúcnosti. Jednou z hlavných úloh by mala byť koordinácia krokov troch štátov s cieľom účinne riešiť súčasné výzvy a hrozby pre našu spoločnú bezpečnosť. Medzi prioritné témy spolupráce patrí spoločná reakcia na hybridné hrozby zo strany Ruska, najmä v boji proti dezinformáciám. Zdôraznil sa význam udržania úzkej spolupráce v rámci medzinárodných organizácií. Námestníci ministrov tiež súhlasili so začatím trojstranných tematických konzultácií na úrovni riaditeľov ministerstiev zahraničných vecí týchto troch krajín. Koordinátori venovali dôležitú pozornosť situácii v Bielorusku a niektorých ďalších krajinách v regióne. Vasyl Bodnar vyjadril vďačnosť partnerom za ich neustálu podporu územnej celistvosti a zvrchovanosti nášho štátu a podporu v boji proti ruskej agresii. Taktiež informoval svojich kolegov o hlavných cieľoch krymskej platformy a vyzval Poľsko a Litvu, aby aktívne spolupracovali v rámci platformy, ktorej cieľom je zbaviť Krym Krymu.
12. októbra 2020 predseda ukrajinskej vlády Denis Shmygal upozornil na dôležitosť novovytvoreného „Lublinského trojuholníka“ a vyzval poľského prezidenta Andrzeja Dudu, aby rozšíril jeho formát, konkrétne o diskusiu o možnosti stretnutia hláv vlád v „Lublinský trojuholník“ počas svojej návštevy Ukrajiny.
27. februára 2021 litovský minister zahraničia Gabrielius Landsbergis pre ukrajinský rozhlas Liberty uviedol, že iniciatíva Lublinský trojuholník, ktorá spája Ukrajinu, Litvu a Poľsko, približuje Ukrajinu k európskej integrácii: Verí tiež, že iniciatíva Krymská platforma je „mimoriadne užitočná nielen na hľadanie konkrétnych riešení, ale aj na pripomenutie problému okupácie Krymu“. vpravo|náhľad|247x247bod| Znak LitPolUkrbrig
Medziparlamentné zhromaždenie
Medziparlamentné zhromaždenia Najvyššej rady Ukrajiny, do Sejmu a Senátu Poľskej republiky a Sejmu Litovskej republiky bola založená v roku 2005 nadviazať dialóg medzi týmito troma krajinami v parlamentnej dimenzii. Ustanovujúca schôdza zhromaždenia sa uskutočnila 16. júna 2008 v Kyjev, na Ukrajine. V rámci zhromaždenia sa nachádzajú výbory pre európsku a euroatlantickú integráciu Ukrajiny, humanitárnu a kultúrnu spoluprácu.
Spoločný tím
Litovsko-poľsko-ukrajinská brigáda je mnohonárodná jednotka s kapacitami spoločnej vojenskej brigády určená na vykonávanie nezávislých vojenských operácií v súlade s medzinárodným právom alebo na účasť na týchto operáciách. Skladá sa zo špeciálnych vojenských jednotiek troch krajín, vybraných z 21. streleckej brigády Pidgal (Poľsko), 80. útočnej brigády (Ukrajina) a práporu veľkovojvodkyne Biruty Ulanovej (Litva).