cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
František Jozef I.
František Jozef I. a Bratislava
V Bratislave bol na pamiatku cisára Františka Jozefa I. postavený most, ktorý niesol jeho meno (neskorší Starý most). Stavba trvala na vtedajšiu dobu neuveriteľných 16 mesiacov (18891890) a František Jozef sa osobne zúčastnil na jeho otvorení. Most bol v roku 2014 demontovaný, nešlo však o pôvodnú konštrukciu, keďže utrpel devastačné poškodenia na konci II. svetovej vojny, po ktorých z pôvodného premostenia ostali iba nájazdové rampy.
Tituly Františka Jozefa I.
Jeho cisárske a kráľovské Apoštolské veličenstvo, František Jozef I., z Božej vôle cisár rakúsky, kráľ český a uhorský, lombardský a benátsky, dalmátsky, chorvátsky, slavónsky, haličský, vladimirský a ilýrsky, kráľ jeruzalemský, arcivojvoda rakúsky, veľkovojvoda toskánsky a krakovský, vojvoda lotrinský, salzburský, štajerský, korutánsky, kranský a bukovinský, veľkoknieža sedmohradské, markgróf moravský, vojvoda horno- a dolno- sliezsky, modenský, parmský, piacenzský, tešínsky, dubrovnícky a zadarský, kniežací gróf habsburský, tirolský, kyburský a goricijský, knieža tridentské a brixenské, markgróf horno- a dolno- lužický, a istrijský, gróf hohenembský, feldkirchský, bregenzský, sonnenberský, atď., pán terstský, kotorský a na dolnom Kraňsku, veľkovojvoda srbský, atď., atď.
Rodinné pomery
František Jozef bol ženatý s bavorskou princeznou Alžbetou (* 1837 – † 1898), sobáš 24. apríla 1854 vo Viedni, dcérou bavorského vojvodu Maximiliána Jozefa Bavorského a vojvodkyne Ludoviky Wilhelminy Bavorskej. Spolu sa im narodili štyri deti:
V osobnom živote ho stíhala jedna tragédia za druhou. Brata Maximiliána popravili v roku 1867 v Mexiku, jediný syn Rudolf spáchal v roku 1889 samovraždu a cisárovná, tráviaca mnoho času mimo Rakúsko-Uhorska na cestách po svete, sa v roku 1898 pri jednej nich v Ženeve stala obeťou atentátu.
Súkromný život Františka Jozefa prebiehal vo vyslovene sparťanských podmienkach. Spával na železnej poľnej posteli a takmer celý deň pracoval a prijímal audiencie. Vzhľadom na panovníkov odpor k novotám zaviedli v Hofburgu a Schönbrunne elektrinu, telefón a splachovacie záchody až koncom 19. storočia. Dovtedy cisárov nočník vyprázdňovalo služobníctvo.
Panovnícke pomery
Počas svojej vlády mal piatich následníkov trónu: brata Maximiliána, syna Rudolfa, brata Karola Ľudovíta, synovca Františka Ferdinanda d´Este a prasynovca Karola I.
Fred Karger
Fred Karger (* 31. január 1950, Glencoe, Illinois, USA) je americký gay aktivista židovského pôvodu a politický konzultant z Kalifornie, člen Republikánskej strany. V roku 2010 ako prvý kandidát ohlásil, že sa chce uchádzať o republikánsku nomináciu pre prezidentské voľby v roku 2012. Medzi republikánskymi voličmi, ktorí sú zvyčajne pravicovo a konzervatívne orientovaní, má minimálnu podporu. Ostro vystupuje proti cirkvi mormónov, pretože sú proti homosexuálnym zväzkom.
Ústava Slovinskej republiky
Ústava Slovinskej republiky je ústava  Slovinska, prijatá 23. decembra 1991. Slovinská ústava má desať hláv a 174 článkov.
Príprava ústavy
S postupným uvoľňovaním pomerov v socialistickom Slovinsku začali diskusie o novej ústave. Existujúca republiková ústava z roku 1974 bola od septembra 1989 modifikovaná skoro stovkou dodatkov, čo sa nejavilo dlhodobo ako únosné. Už v apríli 1988 vznikol v spolupráci sociológov a spisovateľov návrh ústavy (sociologická ústava, resp. spisovateľská ústava), ktorej hlavnou témou bola existencia samostatného na Juhoslávii nezávislého Slovinska. Druhý návrh ústavy pochádza z marca 1990 a býva spájaný predovšetkým s koalíciou DEMOS, ale na jeho príprave sa podieľali aj predstavitelia postkomunistov. DEMOSovská ústava mala rovnaké východiska ako ústava spisovateľská, ale v návrhu bola zjavná participácia právnikov.
Na základe uznesenia slovinského parlamentu z júna 1990 započali skutočné práce na novej ústave. Vznikla skupina pre prípravu ústavy v zložení Franc Grad, Tine Hribar, Peter Jambrek, Tone Jerovšek, Matevž Krivic a Anton Petenič, koordinátorom skupiny bol Jambrek, odborným tajomníkom Miroslav Cerar mladší. Práca skupiny prebiehala v hoteli Podvin, a tak sa pre návrh ústavy dostalo označenie Podvinská ústava. Ústava sa inšpirovala ústavami Nemecka, Bavorska a Rakúska. Text bol predložený politickým stranám k diskusii a dopracovaniu. Strany mali záujem na udržaní pozícii, ktoré im poskytovala doterajšia ústava z roku 1974, a tak bola s predchádzajúcou ústavou nakoniec zachovaná určitá kontinuita. Stranám sa však nepodarilo pre odpor verejnej mienky presadiť nepriamu voľbu prezidenta. Ústava bola prijatá na prvé výročie referenda o samostatnosti Slovinska.
Obsah
Slovinská ústava začína vyhlásením, ktoré definuje východiska ústavy.
Prvá hlava – Všeobecné ustanovenia (Splošne določbe) – klasifikuje Slovinsko ako demokratickú, právnu sociálnu republiku, v ktorej moc pochádza z ľudu. Hlava prvá potom ďalej upravuje územnú jednotu a nedeliteľnosť, akcentuje ľudské práva a slobody, prehlasuje oddelenie štátu od cirkvi, upravuje štátne symboly (vlajku, znak a hymnu), hlavné mesto a úradné jazyky. Do hlavy prvej bola neskôr zapracovaná aj všeobecná úprava prechodu práv na medzinárodnú organizáciu, čo bolo učinené v súvislosti so vstupom Slovinska do EU.
Hlava druhá – Ľudské práva a slobody (Človekove pravice in temeljne svoboščine) – obsahuje katalóg základných práv a slobôd (rovnosť pred zákonom, nedotknuteľnosť ľudského života, zákaz mučenia, ochrana osobnej slobody, uvalenie a trvanie väzby, ochrana osobných a osobnostných práv, právo na súdnu ochranu, právo na opravné prostriedky, prezumpcia neviny, záruky zákonného procesu, právo na súkromné vlastníctvo a i.). Zvláštna úprava je venována právam talianskej a maďarské národnostnej skupiny a Romom.
Boeing CH-47 Chinook
Boeing CH-47 Chinook je dvojmotorový, stredne ťažký transportný vrtuľník s tandemovo montovanými rotormi. Pri jeho maximálnej rýchlosti 315 km/h bol rýchlejší ako moderné viacúčelové a útočné vrtuľníky 60. rokov. Je jedným z mála lietadiel tej doby, ako sú Lockheed C-130 Hercules alebo Bell UH-1 Iroquois, ktorý je stále vo výrobe a v prvej línii pri viac ako 1179 postavených kusov. Jeho hlavnou rolou je presun skupín vojakov, delostrelectva a doplňovanie zásob na bojisku. Má širokú nakladaciu rampu v zadnej časti trupu a tri vonkajšie nákladné háky.
Chinook bol navrhnutý a spočiatku vyrábaný v Boeing Vertol začiatkom 60. rokov. Vrtuľník je momentálne vyrábaný v Boeing Defense, Space & Security. Chinook bol predaný 16 krajinám. Armáda Spojených štátov amerických a Royal Air Force sú najväčšími užívateľmi. CH-47 patrí medzi najťažšie dopravné vrtuľníky západu. Je známy pre svoju komplikovanú a nákladnú údržbu a opakujúce sa nehody.
Ústava Slovinskej republiky
Obsah
Najrozsiahlejšia je hlava štvrtá – Štátne zriadenie (Državna ureditev) – upravujúca Štátne zhromaždenie, Štátnu radu, prezidenta, vládu, správu, obranu štátu, súdnictvo, štátne zastupiteľstvo, právne zastúpenie a notárstvo.
Boeing CH-47 Chinook
Varianty
thumb|Interiér CH-47 thumb|CH-47D americkej armády čaká na naloženie zdravotníckeho tovaru vo Freyzabade, Afganistan
Ústava Slovinskej republiky
Obsah
Hlava piata – Samospráva (Samouprava) – upravuje samosprávu v obciach, iných miestnych spoločenstvách a v oblasti spoločenských aktivít.
Boeing CH-47 Chinook
CH-47A
Bol založený na prototype vrtuľníka Boeing Vertol YCH-1B/YCH-47A, ktorý mal prvý let dňa 21. septembra 1961. CH-47A Chinook bol schopný operovať za všetkých poveternostných podmienok pri strednej nosnosti vrtuľníka, ktorý bol prvýkrát predstavený v službe počas Vietnamskej vojny v roku 1966. Pohonná jednotka vrtuľníka bola zostavená z dvoch motorov AlliedSignal T55-L-5 každý s výkonom 2 200 koní (1 640 kW) alebo T55-L-7 s výkonom 2 650 koní (1 980 kW).
Ústava Slovinskej republiky
Obsah
Hlava šiesta – Verejné financie (Javne finance) – upravuje financovanie štátu a samosprávy, dane, štátny rozpočet a Účetný dvor RS a Centrálnu banku.
Boeing CH-47 Chinook
CH-47B
Vrtuľník poháňaný dvoma motormi AlliedSignal T55-L-7C, každý s výkonom 2850 koní (2130 kW) a rekonštruovaným trupom, ktorý sa vyznačuje menším odporom vzduchu a tiež upravenými listami rotorov. Bol štandardným transportným vrtuľníkom počas Vietnamskej vojny, vyzbrojený tromi guľometmi M60D (dva v bočných dverách a jeden na zadnej rampe). Niektoré exempláre boli používané na prepravu bômb a na vypúšťanie napalmu na stanoviská Vietkongu. Vrtuľník CH-47 mohol byť vybavený hákom a žeriavom, ktorý umožňoval prenos nákladu pod trupom a často bol používaný na vyslobodzovanie zostrelených lietadiel alebo vrtuľníkov.
CH-47C
Vrtuľník so zosilnenou prevodovkou a pohonnou jednotkou motormi AlliedSignal T55-L-11C každý s výkonom 3750 koní (2 800 kW), ale so zvýšeným prevádzkovým rozsahom. CH-47C mohol odniesť 44 vojakov alebo 24 ranených, vrátane dvoch lekárov. V užívaní je od roku 1980 cez vrtuľník Chinook HC.1 Royal Air Force, ktorý je ekvivalentom CH-47C.
Ústava Slovinskej republiky
Obsah
Hlava siedma rieši Ústavnosť a zákonnosť (Ustavnost in zakonitost).
Boeing CH-47 Chinook
CH-47C
Neskoršia verzia Super-C bola vybavená ešte silnejšími motormi Lycoming T55-L-712 a takisto novými širšími listami rotorov, ktoré boli vyrobené zo sklených vlákien.
Ústava Slovinskej republiky
Dodatky
Od prijatia ústavy bolo prijatých sedem dodatkov:
Boeing CH-47 Chinook
CH-47D
thumb|Boeing CH-47D španielskej armády v roku 2009 Konštrukčne zosilnená verzia najprv s motormi T55-GA-712, neskôr T55-GA-714 schopná prenášať alebo niesť ťažké bremená na troch hákoch umiestnených pod trupom. V civilných aplikáciách je schopný prenášať stavebné stroje alebo 12 metrové kontajnery pri rýchlosti /h. V podporných misiách pechoty bol najčastejšie používaný na prepravu húfnice M198 spolu s 30 nábojmi a 11-člennou obsluhou. Vrtuľník je vybavený modernou avionikou vrátane GPS prijímača.
Vrtuľník CH-47D zohral významnú úlohu počas operácií v Iraku a Afganistane, kde prevážal vojakov a zásoby. Počas operácií v Afganistane bol prevádzkovaný v horách vo výškach ohraničujúcich použitie transportného vrtuľníka americkej armády Sikorsky UH-60 Black Hawk. Zvyčajne je CH-47 vysielaný v bojových letoch spolu s vrtuľníkmi AH-64 Apache.
Vrtuľníky používané Royal Air Force Chinook HC.2 a Chinook HC.2A sú ekvivalentné ku CH-47D.
CH-47F
Zmodernizovaná verzia modelu CH-47D, ktorá po prvýkrát vzlietla v roku 2001. Prvý produkčný model vzlietol dňa 15. júna 2006 a jeho prvý let sa uskutočnil dňa 23. októbra 2006. CH-47F je navrhnutý tak, aby predĺžil životnosť triedy Chinook až do roku 2030. Tieto vrtuľníky majú medzi rokmi 2014 - 2017 postupne nahradzovať šesť modelov CH-47D Austrálskej armády.
MH-47
Verzia pre špeciálne sily s možnosťou tankovania počas letu, rýchlym navijakom a inými vylepšeniami.
Špecifikácie (CH-47D)
right|300px right|thumb|250px|Turbohriadeľový motor Lycoming T55-GA-712 v zadnej časti vrtuľníka CH-47
Nolivaram
Nolivaram je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 2 068 (jún 2006), dĺžka ostrova 2 170 m, šírka 1 150 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 277,80 km.
Jerzy Kukuczka
Józef Jerzy Kukuczka (* 24. marec 1948, Katovice, Poľsko – † 24. október 1989, južná stena Lhoce, Nepál), "Jurek", bol poľský horolezec, jeden z najvýznamnejších horolezcov 20. storočia.
18. septembra 1987 sa stal druhým človekom v histórii krátko po Messnerovi, ktorý stál na všetkých štrnástich osemtisícovkách.
V Alpách 1973 prvovýstup na Petit Dru, 1975 na Grandes Jorasses. Mount McKinley zdolal v roku 1974. V Hindukúši Kohe Tez a Tirič Mír. Prvý, neúspešný pokus v Himalájach mal v roku 1977 na Nanga Parbate. Zoznam 14 úspechov je samostatne.
Na zimnej olympiáde v Calgary 1988 udelili R. Messnerovi a J. Kukuczkovi strieborné olympijské medaily (presnejšie Strieborné olympijské kruhy - ako ocenenie od MOV). Messner ju odmietol, Kukuczka svoju prijal.
Po dokončení zbierky osemtisícoviek na ne neprestal liezť. V roku 1988 vystúpil s A. Hajzerom alpsky a prvovýstupom na východný vrchol Annapurny. Zahynul v roku 1989 v dodnes len raz zlezenej južnej stene Lhoce v Himalájach - vo výške mu nevydržalo lano, ktoré predtým kúpil z druhej ruky v Káthmandu. Zahynul po 2000m dlhom páde do priepasti.
Le Mans (obvod)
Le Mans je obvod v departemente Sarthe a regióne Pays-de-la-Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 12 kantónov a 48 obcí.
Beaulieu (Côte-d’Or)
Beaulieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Éloise
Éloise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dinosaury
Dinosaury [jednotné číslo dinosaurus] (ak sú klasifikované ako rad tak aj: dinosaurotvaré ; staršie veľjaštery  ; lat. Dinosauria) sú veľký taxón (konkrétne hodnotený napr. ako nadrad) plazov z taxónu Dinosauriformes/Dinosauromorpha. Boli to plazy rôznej veľkosti, ktoré mali pred 200 až 66 miliónmi rokov (teda počas takmer celých druhohôr) dominantné postavenie. Išlo väčšinou o suchozemské stavovce.
Z vývojového hľadiska do dinosaurov patria aj vtáky, ale v niektorých systémoch (vrátane hlavného systému používaného na slovenskej wikipédii) sú vtáky - z čisto praktických dôvodov - z dinosaurov vyňaté (lebo tvoria samostatnú triedu blanovcov).
Etymológia
Názov dinosaury navrhol v roku 1842 anglický anatóm a paleontológ Sir Richard Owen použitím gréckych slov deinos (v preklade hrozný) a sauros (v preklade jašter).
Vlastnosti
thumb|left|Lebka dinosaurov a iných archosaurov predstavuje modifikovaný typ diapsidnej [[lebka|lebky, s troma otvormi navyše.]] Napriek enormnej rôznorodosti je nadrad charakterizovaný napríklad týmito anatomickými znakmi: absencia postfrontálnych kostí, takmer alebo úplne otvorené acetabulum a bedrová jamka s dutinou. Podľa niektorých odborníkov však mohli poniektoré znaky vzniknúť až druhotne ako prispôsobenie dvojnohej chôdzi. Medzi ďalšie znaky dinosaurov patria napríklad zuby, ktoré sa im vymieňali po celý život (pokiaľ zuby druhotne nestratili).
Napriek skutočnosti, že dinosaury bývajú tradične ponímané ako plazy, kam z vývojového hľadiska aj patria, disponovali mnohými pre plazy netypickými znakmi. Ich nohy totiž netrčali do strán, ale boli umiestnené pod telom ako u dnešných cicavcov a vtákov, čo je energeticky oveľa výhodnejšie. Všetky dostupné dôkazy tiež svedčia o aktívnom a nezriedka vysoko organizovanom spôsobe života. Plazie ponímanie dinosaurov narúšajú aj stále ďalšie a ďalšie nálezy operených dinosaurov.
Grafit
Grafit (v staršom názvosloví tuha) je minerál kryštalizujúci v hexagonálnej sústave, chemicky modifikácia uhlíka – C.
Dinosaury
Vznik a rané obdobie dinosaurov
Priami predkovia dinosaurov (už radení do skupiny Dinosauromorpha) sa objavili pred približne 235 miliónmi rokov, teda koncom stredného triasu, ako ďalšia skupina tzv. archosaurov (Archosauria). V tomto čase mali ešte ďaleko od dominancie – pevnine vládli až dlhé krokodílom podobné tvory zo skupiny Crurotarsi, hojné boli tiež hrochom podobné rynchosaury a dicynodonty. Predkovia dinosaurov boli nepatrní; všetko to boli malé a jemne stavané dravé zvieratá, trochu evokujúce dlhonohé jašterice, ale so zadnými končatinami oveľa dlhšími než predné. Medzi tieto zvieratá patril napríklad niečo vyše dlhý Marasuchus.
Pred 229 miliónmi rokov už žili prvotní zástupcovia hlavných podskupín dinosaurov – dravých teropodov (Theropoda), dlhokrkých dinosaurov (Sauropodomorpha) a „vtákopanvých“ dinosaurov (Ornithischia). Rozmnožili sa najmä dravé dinosaury, ktoré veľkosťou dokázali konkurovať aj zástupcom Crurotarsi (menovite až do 5 metrov dlhý Herrerasaurus). Neskôr, pred 220 až 205 miliónmi rokov konkurencia dinosaurov stratila na počte, kým dinosaurov ešte pribudlo. Objavili sa prvé skutočne veľké dinosaury, ktorým by sa hmotnosťou nevyrovnali najväčšie dnešné slony – či už dravý rod Aliwalia z južnej Afriky (8 až 11 metrov dlhý) alebo 10 až 12 metrov dlhý dlhokrký Riojasaurus. Pred približne 205 miliónov rokov nastalo globálne vymieranie, ktoré dinosaury prežili takmer bez ujmy. Od nastávajúcej epochy sa hneď pevne chopili moci a nikdy inokedy nevídaným spôsobom dominovali suchozemským ekosystémom.
Grafit
Charakteristika
Tento minerál vytvára kryštály v tvare plochých tabuľkovitých doštičiek. Máva aj celistvý, šupinkovitý, zrnitý aj zemitý habitus. Býva tmavosivý až čierny a má tmavosivý až čierny vryp. Je nepriehľadný a vyznačuje sa matným kovovým leskom.
Dinosaury
Spôsob života
thumb|left|Skamenelina [[tarbosaurus|tarbosaura v múzeu v Muensteri.]] Vedci skúmajúci dinosaury sa dnes v podstate jednohlasne zhodujú, že všetky dinosaury žili aktívnym životom. Mnohé bylinožravce dokázateľne putovali v stádach (rohaté dinosaury ako Centrosaurus, mnohé dlhokrké dinosaury alebo iguanodony a hadrosaury), poniektoré dokázateľne migrovali tisíce kilometrov (rohatý Pachyrhinosaurus a iné). Čriedy u niektorých migrujúcich dinosaurov pritom dosahovali počty v hodnote viacerých tisícov (vtákopyskatý rod Maiasaura), čo je pri niekoľko ton vážiacich živočíchoch naozaj úctyhodné. Doložené sú aj kilometrové hniezdne kolónie a starostlivosť o mláďatá (najlepšie doložené u hadrosaurov).
Grafit
Charakteristika
Podľa stupňa kryštalinity sa rozoznáva makrokryštalický (veľkosť kryštálov 0,1 – ), ktorý vzniká v amfibolitovej fácii, mikrokryštalický (0,001 – ) a kryptokryštalický (pod ), ktorý vzniká vo fácii zelených bridlíc.
Vznik
Uhlík v grafite môže mať organický (grafitizáciou hornín bohatých na uhľovodíky, má vyšší obsah 12C) i anorganický pôvod (degazácia a parciálne tavenie hornín, má vyšší obsah 13C). Vytvára sa v premenených horninách, najmä v bridliciach, svoroch a mramoroch. Vzniká i v hydrotermálnych žilách spolu s kremeňom, biotitom, ortoklasom, turmalínom, apatitom, pyritom a titanitom.
Dinosaury
Spôsob života
Dravé dinosaury žili v menších skupinách alebo osamote. Skutočne veľké dravce (10 a viac metrov dlhé) asi spravidla osamote, kým stredne veľké formy nezriedka pri prenasledovaní čried bylinožravcov pozvoľne vytvorili väčšie skupiny. U niektorých pomerne veľkých dravých dinosaurov sa podľa všetkého vytvárali rodinné tlupy (Albertosaurus, doložené nálezom „rodinky“ jedincov rôzneho veku spolu s veľkým bylinožravým dinosaurom rodu Hypacrosaurus), kým menšie snáď lovili v skupinách ako vlky (napríklad „raptory“, resp. zástupcovia Dromaeosauridae).
Veľkosť
thumb|Veľkostné porovnanie najväčších dinosaurov s človekom Dinosaury ako skupina predstavovali najväčšie suchozemské živočíchy všetkých čias. Niektoré zrejme mohli dosiahnuť dĺžku až okolo 50 metrov (teda o 20 metrov viac, než dosahujú najväčšie veľryby) a hmotnosť až cez 100 ton. Zatiaľ najväčším relatívne dobre známym dinosaurom je rod Argentinosaurus, u ktorého sa predpokladá hmotnosť 75 až 90 ton (vážil teda asi toľko, ako 15 dospelých slonov). Podobne veľký bol aj Puertasaurus, aj keď niektoré izolované obrovské kosti naznačujú existenciu ešte väčších dinosaurov (napríklad druh Amphicoelias fragillimus u ktorého sa dĺžka odhaduje až !). Na druhej strane však existovali aj veľmi drobné dinosaury (napr. dromeosauridy rodu Microraptor alebo Epidendrosaurus), ktoré dosahovali veľkosť len desiatok centimetrov a stoviek gramov.
Grafit
Poznávanie
Grafit je na dotyk mastný, otiera sa o papier a zanecháva na ňom sivú stopu. Táto vlastnosť nemusí byť zrejmá vo všetkých kryštalografických smeroch, preto niektoré grafitické bridlice nezanechávajú tmavú stopu.
Dinosaury
Veľkosť
Gigantické rozmery boli typické tiež pre mäsožravé dinosaury. Najväčšia známa takmer kompletná kostra mäsožravého dinosaura je asi 12 metrov dlhá a patrí druhu Tyrannosaurus rex. Tyrannosaurus tak vďaka tomu po dlhú dobu držal miesto najväčšieho známeho mäsožravého dinosaura, ale v 90. rokoch minulého storočia ho predbehol objav argentínskeho Giganotosaura. Ani ten však zrejme nebol najväčší, o čom svedčia nedávne nálezy Spinosaura o dĺžke 16 až.
Inteligencia
Za najinteligentnejšieho dinosaura sa všeobecne považuje druh Troodon formosus z obdobia vrchnej kriedy a nájdený v USA a Kanade, ktorého encefalizačný kvocient (EQ – vyjadrujúci pomernú veľkosť mozgu k telu oproti rovnako ťažkému krokodílovi) predstavovala až 6,5. Troodon bol tak zrejme rovnako inteligentný ako dnešné šelmy a vtáky (a oveľa inteligentnejší ako dnešné plazy). Nedávno bol však zmeraný objem mozgovne iného malého teropóda z obdobia vrchnej kriedy, druh Bambiraptor feinbergi (objavený v roku 1995 v Montane, USA). Výsledok zodpovedá takmer dvojnásobku hodnoty než u Troodona (EQ 12,5 – 13,8). Ak porovnávame EQ nelietavých dinosaurov s vtákmi, vyjde nám väčšinou hodnota 0.05 až 1.4. Najinteligentnejšími dinosaurami vôbec sú dnešné vrany (konkrétne vrana kaledónska). Väčšina dinosaurov (predovšetkým bylinožravých) však zrejme príliš vysokú inteligenciu nedosahovala. U takýchto typov dinosaurov, preberala niektoré funkcie mozgu miecha.
Alexisonfire
thumb|Alexisonfire
Dinosaury
Hlasové prejavy
Je veľmi pravdepodobné, že dinosaury (najmä bylinožravé) medzi sebou dokázali komunikovať akýmsi vrčaním alebo revom, ktorým by odohnali blížiacich sa dravých dinosaurov. Väčšina dinosaurov zrejme hlasivkami disponovala, aj keď sa vo fosíliách nezachovali. Na fosilizovaných lebkách niektorých dinosaurov, napríklad u rohatých dinosaurov je badateľná veľká dutina v nosovej kosti, ktorá bola rozdelená kostnými vrúbkami a predpokladá sa, že jej funkciou bolo vyludzovanie tónov. Hadrosaury sa zase vyznačujú hrebeňmi, ktoré možno označiť za akési rezonančné rúrky, pravdepodobne rovnako umožňujúce vyludzovať tóny. Kedysi sa myslelo, že tieto hrebene slúžili pri plávaní, táto hypotéza sa však neskôr ukázala ako mylná, nakoľko tlakom vody by sa vzduch z pľúc vytlačil a tým by zviera nemohlo dýchať. Ak dinosaury predsa len nejaké zvuky vydávali, menšie druhy (napr. Saltopus) tak len tenko pípali ako vtáky a veľké dlhokrké dinosaury (sauropódy) zase vydávali hlboký zvuk, ktorý by ľudské ucho nezachytilo.
Alexisonfire
Alexisonfire je kanadská skupina hrajúca post-hardcore. Vznikla v roku 2001 v St. Catharines, Ontario, Kanada.
Dinosaury
Sfarbenie dinosaurov
Dinosaury boli spočiatku predstavované ako tvory sivé. Táto predstava však celkom určite nie je pravdivá a dinosaury rovnako ako aj dnešné živočíchy boli farebné. Jednotlivé farby a vzory na ich pokožke pravdepodobne záviseli od spôsobu ich života – dinosaury žijúce v lesoch sa kvôli maskovaniu odlišovali od dinosaurov obývajúcich voľné priestranstvá. U platňochrbtových dinosauroch (akým bol aj slávny Stegosaurus) sa domnievame, že rady ich kostených platničiek boli bohato zásobované krvou a je preto možné, že sa sfarbili do červena a odlákali tak prítomnosť nebezpečných predátorov. Sfarbenie zohrávalo dôlezitú rolu aj počas obdobia párenia, kedy si samice vyberali jedinca, ktorý im najviac imponoval.
Vzhľadom na prítomnosť peria u mnohých druhov dinosaurov je predpoklad sfarbenia veľmi pravdepodobný. Začiatkom roku 2010 vedci oznámili, že boli objavené molekuly pigmentov (pôvodných farbív) v primitívnom perí nelietavých teropódov rodu Sinosauropteryx, Anchiornis, Caudipteryx a snáď aj niektorých ďalších. Ide o historicky vôbec prvú príležitosť, kedy bola identifikovaná farba nelietavého dinosaura.
Grafit
Vo svete
Známy je z pestrej série z Českého západného moldanubika, kde sa často striedajú polohy grafitu s erlánmi, mramorom, amfibolitmi, kvarcitmi, magmatitmi a pararulami. Nachádza sa i v moravsko-sliezskej oblasti (napr. Velké Tresné). Známy je tiež na lokalitách Český Krumlov a Koloděje nad Lužnicí.
Slovensko
V Západných Karpatoch sa nachádza iba grafit mineralogického významu. Známe sú výskyty v metamorfitoch Malých Karpát, kde je grafit masívny až šupinkovitý. Zriedkavo v mramoroch pri Tuhári (Veľký Krtíš).
Dinosaury
Fyziológia
thumb|Lebka a časť kostry druhu Tyrannosaurus rex v Palais de la Découverte, [[Paríž]] Už od 60. rokov 20. storočia je známe, že dinosaury mali rýchly metabolizmus, podobný metabolizmu dnešných vtákov, nie súčasných plazov. Je tiež vysoko pravdepodobné, že minimálne niektoré (pravdepodobne všetky teropódy) dinosaury boli teplokrvné a ich telesná teplota tak nebola závislá na teplote okolitého prostredia (podobne ako u dnešných vtákov a cicavcov). To zodpovedá novšiemu poňatiu dinosaurov čoby rýchlych a aktívnych tvorov, žijúcich napríklad aj v polárnych oblastiach a migrujúcich na veľké vzdialenosti. V roku 2014 sa však objavila štúdia, že ktorá v dinosauroch vidí skôr tzv. mezotermy.
Grafit
Ekonomický význam
Významnými vlastnosťami grafitu je jeho žiaruvzdornosť, tepelná a elektrická vodivosť, odolnosť voči kyselinám a nízky koeficient trenia. Využíva sa preto na výrobu nehorľavých a izolačných materiálov. Veľkosť kryštálov (kryštalinita) má vplyv na bilančný obsah uhlíka v ložiskách a tiež aj na cenu koncentrátu. Najvyššiu cenu má makrokryštalický grafit, ktorý má však zároveň aj najnižší obsah uhlíka. Najväčšími producentmi sú Čína, Rusko, KĽDR a Kórejská republika, India a Mexiko. Veľká časť grafitu sa získava synteticky.
Dinosaury
Fyziológia
Vieme tiež, že nelietavé dinosaury rástli relatívne rýchlo (dospievali obyčajne okolo 10. roku života) a nedožívali sa príliš vysokého veku.
Početné známky zranení a chorôb na kostiach niektorých dinosaurov svedčia aj o tom, že tieto praveké tvory trpeli početnými chorobami vrátane nádorových ochorení. Boli objavené fosílne odtlačky tel parazitov, medzi ktorých hostiteľov najskôr patrili pterosaury a operené dinosaury (napr. veľké blchy, vši a kliešte). Veľkými parazitmi dinosaurov boli napríklad jurské a kriedové blchy rodu Pseudopulex, dosahujúce dĺžku aj cez (zhruba desaťnásobok veľkosti dnešných bĺch).
Čo sa týka rýchlosti pohybu, väčšina veľkých štvornohých dinosaurov zrejme vysokých rýchlostí v behu nedosahovala. Niektoré menšie a stredne veľké dinosaury však boli schopné dosiahnuť pozoruhodnú rýchlosť okolo /h, ako ukázali odtlačky sérii ich stôp. Vôbec najrýchlejšie boli zrejme tzv. pštrosie dinosaury (Ornithomimosauria), schopné v behu presiahnuť rýchlosť /h.
Dinosaury a vtáky
vľavo|náhľad|Veľký vtákovitý dinosaurus rodu Achillobator z čeľade [[Dromaeosauridae.]]Medzi vedcami skúmajúcimi dinosaury dnes panuje konsenzus, že dravé dinosaury sú priami predkovia vtákov. Môžu za to mnohé anatomické podobnosti ako dýchací systém založený na pľúcnych vakoch (doložený u dravých dinosaurov a vyspelých zástupcov Sauropodomorpha), výskyt furkuly a tiež nález peria u stále väčšieho počtu dinosaurov, ktoré ešte definitívne boli „klasickými“ dinosaurami a nie nelietavými vtákmi. Podľa najnovších objavov boli dokonca aj predkovia samotného Tyrannosaura operení (ako svedčí nález rodu Dilong). Ozývali sa síce niekoľkí skeptici, no nové a nové objavy ich argumenty vyvracajú (dinosaury mali naozaj perie, naozaj mali dýchací systém ako vtáky, naozaj boli operené dinosaury aj pred výskytom rodu Archaeopteryx atď.). Vo všeobecnosti sa dá povedať, že operenie slúžilo dinosaurom primárne k termoregulácií, využitie pri lete bolo až sekundárnym krokom. U niektorých druhov dinosaurov (napr. druh Similicaudipteryx) slúžilo operenie samcov aj pri predvádzaní sa počas zásnub.
Vymretie dinosaurov
thumb|right|Scéna zo Severnej Ameriky na sklonku éry dinosaurov. Na ilustrácii vidieť dvojicu rohatých dinosaurov z rodu [[Triceratops, kým v pozadí sa kŕmia dva edmontosaury.]]
Mnohé teórie sa pokúšali vysvetliť veľké vymieranie na konci kriedy, ktoré zahubilo „klasické“ (alebo „nevtáčie“) dinosaury. Toto vymieranie však postihlo mnohé morské plazy, dokonca i mnohé cicavce a vtáky. Nemuselo však ísť iba o jednu príčinu, ale o súčinnosť viacerých (najmä dopad cca veľkého meteoritu a obrovská sopečná aktivita v Indii, ktoré sa udiali v približne rovnakom čase).
Teória impaktu
thumb|left|Umelecká predstava dopadu [[Kráter Chicxulub|chicxulubského meteoritu]] Snáď najviac uznávanou teóriou vyhynutia dinosaurov je tá o katastrofe spôsobenej dopadom vesmírneho telesa na Zem. Táto teória vznikla v osemdesiatych rokoch dvadsiateho storočia, keď dvaja americkí vedci, Luis a Walter Alvarezovci, poukázali na obrovské množstvo irídia nachádzajúceho sa v sedimentoch geologickej hranice Krieda-Terciér. Podľa ich teórie dopadol na Zem zhruba pred 65 miliónmi rokov gigantický asteroid s priemerom viac ako. Táto teória mala však jeden drobný "nedostatok". Keby na Zem dopadol asteroid (a spôsobil takú katastrofu), niekde by predsa musel byť nejaký kráter alebo aspoň jeho pozostatky. Dôkaz prišiel v deväťdesiatych rokoch. Pri mexickom polostrove Yucatán objavili geológovia pozostatky obrovského krátera (Chicxulub), ktorý zodpovedal aj približným časom dopadu.
Podľa výskumu z Kalifornskej univerzity v Berkeley mohol mať dopad asteroidu súvis so zvýšenou sopečnou činnosťou v Dekanských trapoch.
Sopečná činnosť
Výskumy z Dekanskej plošiny v Indii uviedli, že za vyhynutie dinosaurov nesie vinu masívna sopečná činnosť. Dekanska plošina, je geologický masív sopečného pôvodu vzniknutý zrejme počas iba 30 000-ročnej sopečnej aktivity. Francúzka Anne-Lise Chenet so svojimi kolegami skúmala tento sopečný masív a dospela k záveru, že na konci kriedy sopka vychrlila veľké množstvo lávy a prachu, ktoré výrazne prispelo k zániku dinosaurov. Niektorí vedci podporujúci túto hypotézu sa domnievali, že to spôsobil asteroid. Respektíve, že na konci kriedy sa na zem zrútilo viacero jeho úlomkov, a jeden z nich, Šiva, dopadol na dekansku plošinu a odštartoval tak sopečný proces. Podľa ďalších teórií mohli sopečnú činnosť mimo miesta dopadu spôsobiť aj seizmické vlny.
Medzinárodný tím vedcov v roku 2020 publikoval výskum, ktorý sa zameral na sopečnú aktivitu v období vyhynutia. Výsledky naznačujú, že sopečná aktivita síce spôsobila globálne otepľovanie, ale nemala priamy vplyv na vyhynutie a jedinou príčinou vyhynutia bol asteroid.
Možné prežitie dinosaurov do obdobia treťohôr
Už dlho vedci špekulujú o možnom prežití dinosaurov do paleocénu (najstaršieho obdobia treťohôr). Podľa štúdii z roku 2007 (Fassett et al.), nevtáčie dinosaury naozaj kritickú geologickú hranicu K-T prežili. Aspoň na území dnešného Nového Mexika a Colorada v USA, kde sa ich skameneliny veľmi pravdepodobne nachádzali ešte pred 64,4 miliónmi rokov (a prežili tak minimálne 1,1 milióna rokov po skončení druhohôr). Podľa iných paleontológov však tieto údaje nie sú správne a ide o kriedové fosílie druhotne uložené už v treťohornom období.
Dlhý čas sa predpokladalo, že žiadne dinosaury nedokázali hrabať nory a dlhodobo ich obývať, čo bolo pokladané za jedno z vysvetlení ich vyhynutia. V roku 2007 však bol objavený malý dinosaurus druhu Oryctodromeus cubicularis, ktorý preukázateľne dokázal hrabať nory. Takýchto druhov dinosaurov zrejme aj na konci kriedy mohlo byť viac, takže možnosť ich prežitia do starších treťohôr sa tak aspoň v teoretickej rovine zvýšila.
Dinosaury na Slovensku
Na Slovensku sú fosílie dinosaurov veľmi zriedkavé, keďže územie dnešného Slovenska bolo väčšinu druhohôr zaliate morom. Drobný nález druhohorných plazov pochádza zo strednotriasových sedimentov gutensteinského súvrstvia z Demänovskej doliny Nízkych Tatier. Vo Vysokých Tatrách však boli nájdené skamenené stopy veľkého dravého dinosaura (podľa stôp asi 4 metre dlhého) pomenovaného pôvodne Coelurosaurichnus tatricus (meno sa však medzinárodne neujalo, namiesto toho býva používané rodové meno „Eubrontes“). Spomínané stopy pravdepodobne zanechal jedinec rodu Liliensternus. Žiaden iný rovnako veľký dravý dinosaurus totiž nie je z rovnako starých európskych skamenelín zatiaľ známy. Drobný nález kosti plaza pochádza aj zo súvekých vrchnotriasových vápencov z oblasti Čičmian v Strážovských vrchoch. Zuby jurských krokodílov boli nájdené aj jurských horninách v oblasti bradlového pásma na východnom Slovensku (Beňatina, Kyjov).
História objavov
Kosti dinosaurov poznali už starí Číňania okolo roku 300 nl, kedy máme prvý písomný záznam o ich objavení. Možno však predpokladať, že ich miestni obyvatelia poznali už pred zhruba dvoma tisíckami rokov. Starí Číňania verili, že veľké kosti patrili drakom a dali im meno konglong („hrozný drak“). V niektorých oblastiach Číny boli (a doteraz sú) tieto fosílie tak početné, že ich miestni mudrci a lekári rozbíjali na prach a používali údajne ako prostriedok na mužskú potenciu. Tiež pôvodní obyvatelia Severnej Ameriky sa už pred mnohými stovkami (a možno tisíckami) rokov stretávali s fosílnymi kosťami veľkých vyhynutých zvierat, vrátane kostí dinosaurov (predovšetkým na severozápade USA a na západe Kanady). V Európe, boli tieto kosti dinosaurov (ale aj mamutov, jaskynných medveďov a pod.) považované za pozostatky veľkých zvierat, ktoré zahubila potopa sveta. Prvá kvalitná písomná zmienka o dinosaurích fosílii však pochádza z Anglicka roku 1676 (iný údaj hovorí o roku 1677), ide však zatiaľ len o zobrazenie bez odborného popisu (autorom bol vtedajší riaditeľ Ashmolean museum Robert Plot a išlo o časť stehennej kosti megalosaura).
thumb|left|William Buckland Prvý identifikovaný Dinosaurus je Mosasaurus Georgesom Cuvierom roku 1795. Prvým vedecky opísaným dinosaurom bol Megalosaurus, popísaný roku 1824, ale o dinosauroch prepukol záujem až po objave iného dinosaura, Iguanodona. V máji roku 1822 našiel doktor a nadšenec paleontológie, Gideon Mantell, v oblasti Tilgate Forest v juhoanglickom grófstve Sussex kus pieskovca so skamenelými zubami. Zub ho nadchol a tak pátral po ďalších pozostatkoch záhadného živočícha. Mal šťastie a objavil ďalšie fosílie patriace rovnakému druhu. Doktor Mantell dospel k záveru, že išlo o obrovitého plaza a čo viac, z tvaru a opotrebovanie zubov usúdil, že to bol bylinožravec. Nález doktora Mantella však nebol prijatý vedcom z Geologickej spoločnosti v Londýne. Tvrdili, že ide o zub ryby, prípadne cicavca. Bol dokonca varovaný profesorom oxfordskej univerzity, Williamom Bucklandom, aby netvrdil, že nález pochádza z pieskovcových lomov oblasti Tilgate Forest, pretože „v žiadnom prípade nemôžu byť tak staré.“ Sám Buckland opísal v roku 1824 z fosílnych pozostatkov ktoré mal k dispozícii (časť čeľuste, panvy, lopatky zadné nohy a niekoľko stavcov) megalosaura (použil iba rodové meno). Opísal ho ako obrovitého dravého jaštera, hoci si všimol, že zuby sú, podobne ako u krokodílov, zasadené v jamkách. Megalosaurus bol bez problémov akceptovaný vedeckou verejnosťou a stal sa prvým formálne opísaným dinosaurom. Gideon Mantell svoj boj nevzdával. Vydal sa do Londýna, aby nájdené zuby porovnal so zubami v múzejných zbierkach plazov. Nenašiel však nič podobné tomu, čo mal v ruke. Zhodou náhod sa v múzeu stretol so Samuelom Stutchburym, ktorý sa zaoberal štúdiom leguánov. Fosílny zub bol nápadne podobný zubom leguána. To bolo pre Mantella konečný impulz a tak roku 1825 opísal bylinožravého plaza pod menom Iguanodon (v preklade „leguánov zub“). Tentoraz sa mu už dostalo patričného uznania. Do roku 1852 (kedy zomrel G. Mantell) bolo známych už deväť druhov vyhynutých gigantických plazov, ktorí sa výrazne odlišovali od súčasných plazov. Sir Richard Owen tieto živočíchy pomenoval dinosaury (v preklade "Hrozné jaštery").
left|thumb|upright|Othniel Charles Marsh, fotografia z 19. storočia upright|thumb|Edward Drinker Cope, fotografia z 19. storočia V roku 1858 sa v New Jersey našlo na jednom mieste množstvo fosílnych pozostatkov. Profesor anatómie, Leidy tieto kosti preskúmal a vo svojej publikácií ich pomenoval Hadrosaurus. Opísal ho, ako živočícha veľmi podobného iguanodonovi, ktorý sa pohyboval na dvoch končatinách podobne, ako dnešné vtáky. O pár rokov neskôr (1878), zaznamenali v Belgicku jeden obzvlášť pozoruhodný nález. V jednej uhoľnej bani bol objavený masový hrob iguanodonov. Ležalo tu spolu takmer 30 jedincov medzi ktorými boli aj kompletné kostry. Po dlhodobej štúdií sa zistilo, že na tomto mieste bola pred miliónmi rokov roklina do ktorej všetky tieto živočíchy popadali. Okrem tohto nálezu, sa v Európe sa v 19. storočí našli mnohé ďalšie náleziská, napríklad v kameňolome v Trosingene, kde sa našli tisíce kostí patriacich rodu Platysaurus. Taktiež fosílne odtlačky Archaeopteryxa v Nemecku, ktorý bol pre vedcov vtedy prvý známy vtáči dinosaurus. Medzi najznámejších paleontológov tej doby možno považovať Edwarda Drinkera Copea a Othniela Marsha, ktorí pomenovali desiatky druhov dinosaurov. Objavili tiež početné náleziská v Colorade, Wyomingu a Montane. Medzi ich najvýznamnejší objav patrí Brontosaurus (dnes známy ako Apatosaurus), Camarasaurus, Diplodocus, Stegosaurus a Allosaurus.
Systematika
Dinosaury sa patria spolu s pterosaurami, krokodílmi a „tekodontami“ do skupiny Archosauria, čo boli vyspelé diapsidné plazy (mali teda dva spánkové otvory). Dinosaury a pterosaury boli pravdepodobne blízko príbuzné a vytvárali skupinu Ornithodira.
Dinosauria sa delí sa na dve podskupiny (rady) – Saurischia a Ornithischia. Ornithischia je charakterizovaná predentárnou kosťou na sánke a panvou, ktorá pripomínala panvu vtákov (odtiaľ pochádza vžitý názov – vtákopanvé dinosaury). Typickými znakmi Saurischia sú predĺžený druhý prst predných končatín, tendencia k predlžovaniu krku a lonová kosť smerujúca dopredu (u niektorých vyspelých foriem často druhotne modifikovaná). Zástupcovia tejto skupiny mali pôvodne chytavé predné končatiny.
Takto vyzerá zjednodušená systematika dinosaurov :
†Rad Ornithischia
thumb|right|panva dinosaurov [[Ornithischia]]
V kultúre
Podľa ľudských meradiel, dinosaury boli tvory fantastického vzhľadu a často obrovských rozmerov. Ako taký, uchopili populárnu predstavivosť a stali sa trvalou súčasťou ľudskej kultúry.
thumb|Socha Megalosaura v Crystal Palace Park, v Londýne Verejné nadšenie dinosaurov sa najprv vyvíjalo vo viktoriánskom Anglicku, kde v roku 1854 (tri desaťročia po prvých vedecky opísaných pozostatkoch dinosaurov), boli odhalené slávne sochy dinosaurov v Londýnskom Crystal Palace, vďaka čomu, sa dinosaury stali tak populárne, že čoskoro sa na trh priviedli ich repliky. V nasledujúcich desaťročiach sa exponáty dinosaurov rozšírili po celom svete.
Populárna posadnutosť dinosaurov bola založená na ich vzhľade v literatúre, vo filmoch a ďalších médiach. Objavili sa vo filmoch ako One Million Years B.C. (v tomto filme sú dve závažné chyby a to, pred miliónom rokov dinosaury dávno vyhynuli a zároveň s nimi ľudské bytosti nikdy nežili). Prvé filmy boli založené na umeleckých predstavách, skutočný boom prišiel s rozvojom počítačovej animácie. Vo filme Jurský park (1993) a jeho troch pokračovaniach, už môžeme vidieť celkom realistických dinosaurov. K ich popularite neskôr prispel i dokumentárny film od BBC, Putovanie s dinosaurami.
NGC 7288
NGC 7288 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Nolivaranfaru
'Nolivaranfaru' je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 639 (jún 2006), dĺžka ostrova 3 800 m, šírka 900 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 281,59 km.
Nové Anglicko
náhľad|Nové Anglicko náhľad|Vlajka Nového Anglicka počas [[Americká vojna za nezávislosť|vojny za nezávislosť]] náhľad|[[Portland Head Light, historický maják na pobreží Mainu]]
Nové Anglicko je dnes neformálny región USA zodpovedajúci štátom Maine, New Hampshire, Vermont, Massachusetts, Rhode Island a Connecticut na ploche. Historicky to bola severná časť pôvodnej Virgínie (čo bolo celé východné pobrežie), teda jeden čas už asi od 38. rovnobežky na sever. Jeho hlavným centrom je Boston.
Meno tomuto regiónu dal John Smith, ktorý ho skúmal v roku 1614. Územie bolo kolonizované v roku 1620 príchodom Otcov pútnikov. Osídlili ho puritáni. Územie bolo charakteristické početnými prístavmi a lodným priemyslom a bolo centrom Americkej vojny za nezávislosť.
Sever územia je vidiecky, juh zas veľmi urbanizovaný.
Dejiny Nového Anglicka
Nové Anglicko, rozprestierajúce sa v severovýchodnej časti Spojených štátoch, malo zväčša len tenkú vrstvu kamenistej pôdy, relatívne málo rovinatých plôch a dlhé zimy, takže uživiť sa farmárčením bolo veľmi ťažké. Obyvatelia Nového Anglicka si našli iné zdroje obživy, spútali vodnú energiu a vybudovali mlyny a píly. Dostatok dreva umožnil vznik lodiarskeho priemyslu. Vynikajúce prístavy prispeli k rozvoju obchodu a more sa stalo zdrojom veľkého bohatstva. Lov tresky v Massachusetts rýchlo nadobudol obrovský rozmach. Pretože väčšina prvých osadníkov žila v dedinách a mestách na pobreží, mnohí obyvatelia Nového Anglicka sa venovali obchodu alebo podnikali. Obecné pasienky a lesné parcely slúžili potrebám mestských obyvateľov, ktorí obrábali malé farmy v blízkosti. Kompaktné osídlenie umožnilo zakladať dedinské školy, stavať kostoly a obecné domy či radnice, kde sa občania stretávali, aby rozoberali spoločné záležitosti.
Kolónia massachusettského zálivu úspešne rozvíjala obchodnú činnosť. Od polovice 17. storočia sa postupne rozmáhala a Boston sa stal jedným z najväčších amerických prístavov.
Lesy na severovýchode poskytovali dubové drevo na trupy lodí, vysoké borovice na rahná a stožiare a živicu na lodné škáry. Kapitáni lodí, ktorí si stavali vlastné lode a plavili sa na nich do prístavov celého sveta, položili základy obchodu, ktorého dôležitosť sústavne narastala. Na konci koloniálneho obdobia tretinu všetkých lodí plaviacich sa pod britskou vlajkou postavili v Novom Anglicku. Ryby, lodiarske potreby a výrobky z dreva prispievali k rozvoju obchodu.
Tovar
Vývozcovia do zámoria čoskoro zistili, že výhodným tovarom je rum a otroci. Jednou z najvýnosnejších - a zároveň najodpornejších - praktík tých čias bol takzvaný trojuholníkový obchod. Obchodníci a vývozcovia nakupovali za novoanglický rum afrických otrokov, potom otrokov predali v oblasti Karibiku, kde nakúpili melasu, ktorú doviezli domov, aby ju predali miestnym výrobcom rumu.
Kapustnica
thumb|Kapustnica thumb|Kapustnica zo stredného Slovenska
Kapustnica je tradičná slovenská hustá polievka.
Pripravuje sa z kvasenej kapusty. Líši sa podľa regiónu a obdobia varenia na pôstnu a sviatočnú. Do pôstnej katolíckej vianočnej (Štedrý deň) sa nedáva mäso, zahusťuje sa napr. bielymi hladkými haluškami, smotanou a rozotreným zemiakom. V luteránskej kapustnici na Vianoce nájdeme aj mäso a všetky ostatné zložky. Vo sviatočnej nájdeme napr. údené mäso a klobásu, nevyhnutné sú sušené hríby. Vianočná kapustnica sa tradične pripravuje na konci kalendárneho roka.
V regionálnych receptoch kapustnice sú značné rozdiely. V každom kraji, údolí i dedine sa varí vianočná kapustnica trochu inak.
PSR 1913+16
Tento pulzar je výnimočný tým, že sa jeho pulzy po 4 hodinách trochu spomaľujú a ďalšie 4 hodiny naopak zrýchľujú. Príčinou je skutočnosť, že pulzar je dvojitý, s obežnou dobou 8 hodín, pričom druhý pulzar „nevidíme“ ani na rádiových vlnách. Žiarenie pulzarov je totiž v dôsledku ich rýchleho otáčania sústredené do úzkeho zväzku (asi ako svetlo z vreckovej baterky). Úzky zväzok žiarenia z druhého pulzaru nie je namierený smerom k Zemi. Pulzar je viditeľný iba v rádiovom obore.
V roku 1978 Taylorov tím dokázal, že perióda obehu dvoch neutrónových hviezd sa každoročne skracuje o 75 mikrosekúnd. Dôvodom je rýchla strata orbitálnej energie pod vplyvom vzájomného silného gravitačného pôsobenia zložiek pulzaru. Perióda klesá v závislosti od skracovania polomerov obežných dráh neutrónových hviezd. Tento údaj sa stal úspešným testom dovtedy chýbajúceho dôkazu všeobecnej teórie relativity. Za výskum pulzaru PSR 1913+16 bola v roku 1993 jeho objaviteľom Russellovi Alanovi Hulseovi a Josephovi Taylorovi udelená Nobelova cena za fyziku.
Belža
Belža (v minulosti Stredná-, Šándorova- a Vyšná Belža, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Heiligenkreuz im Lafnitztal
Heiligenkreuz im Lafnitztal je trhová obec  v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Jennersdorf.
Žije tu 1 281 obyvateľov (31. 3. 2009).
NGC 7289
NGC 7289 je galaxia v súhvezdí Južná ryba, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 25. septembra 1834.
AIGLX
AIGLX (Accelerated Indirect GLX) je otvorený projekt založený nadáciou X.Org a komunitou Fedora Code Linux na podporu akcelerovaného nepriameho renderovania v X.org a DRI ovládačoch. Toto umožňuje vzdialeným X klientom využiť plne akcelerované renderovanie cez protokol GLX. AIGLX je aj nevyhnutný komponent na dosiahnutie dobrého výkonu pri použití OpenGL kompozitného manažéra okien, napríklad Compiz, Beryl alebo Metacity.
Rites of Spring
Rites of Spring bola americká skupina hrajúca hardcore punk. Rites of Spring bývajú označovaní za prvú emo kapelu. Sami však označenie emo odmietajú. Spevák Guy Picciotto sa vyjadril, že emo nikdy nepovažoval za hudobný štýl a toto označenie mu príde naozaj hlúpe.
Picciotto a Canty sa po rozpade Rites of Spring pridali k novej skupine Fugazi, ktorú okrem nich tvorili ešte Ian MacKaye (z Minor Threat a Embrace) a Joe Lally.
Beaumont-sur-Vingeanne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam vládcov Bieloruska
Obdobie Kyjevskej Rusi (945 - 1132, 1387)
Na území Bieloruska v tomto období vládli kniežatá Polackého kniežatstva okrem obdobia 978 - 986 a 1129 - 1132.
Litovské obdobie (1240, 1387 - 1569, 1572)
Na území Bieloruska v tomto období vládli kniežatá Litovského veľkokniežatstva.
NGC 7290
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Sunny Day Real Estate
Sunny Day Real Estate bola americká rocková skupina, ktorá pochádza zo Seattlu. Sunny Day Real Estate sú považovaní za jednu z prelomových kapiel emo žánru (konkrétne indie-emo).
Entremont (Haute-Savoie)
Entremont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Créhange
Créhange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mayenne (obvod)
Mayenne je obvod v departemente Mayenne a regióne Pays-de-la-Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 7 kantónov a 71 obcí.
Vaikaradú
'Vaikaradú' je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 714 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 300 m, šírka 690 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 268,85 km.
Konzument
Konzument môže byť:
Radoslav Brzobohatý
Radoslav Brzobohatý (* 13. september 1932, Vrútky, Slovensko – † 12. september 2012, Praha, Česko  ) bol český herec, známy z filmov Atentát,  Všichni dobří rodáci, Sněženky a machři, Ucho a seriálov Třicet případů majora Zemana, F. L. Věk a Ulice; otec Ondřeja Brzobohatého a manžel Hany Gregorovej.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Moravské Lieskové
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Moravské Lieskové v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Otrhance
Otrhance sú výrazný hrebeň rozdeľujúci Račkovu dolinu a Jamnícku dolinu. Sú dlhé vyše a ich najvyšším bodom je Jakubina, druhý najvyšší vrch Západných Tatier. Začínajú sa hrebeňom Ostredka a končia rozľahlým masívom Hrubého vrchu na slovensko-poľskej štátnej hranici.
Zdroje
Letná turistická mapa v.k.ú Harmanec 1:25 000, Západné Tatry, Podbanské, Zverovka