cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Závod na výrobu polovodičov
náhľad|[[Globalfoundries Fab 1 v nemeckých Drážďanoch. Vo veľkých štvorcových budovách sa nachádzajú veľké čisté priestory.]]
Terminológia
Továreň, ktorá vyrába návrhy iných spoločností, ako sú napríklad fabless semiconductor companies (angl., doslovný preklad: polovodičové spoločnosti bez výroby), sa po anglicky volá semiconductor fabrication plant alebo semiconductor fab alebo semiconductor foundry. Ak továreň nevyrába aj svoje vlastné návrhy, po anglicky sa nazýva pure-play semiconductor foundry. Ak továreň vyrába aj svoje vlastné návrhy, po anglicky sa nazýva integrated device manufacturer – IDM).
Cena
Výroba polovodičov si vyžaduje veľa drahých zariadení. Odhaduje sa, že náklady na výstavbu novej továrne presahujú jednu miliardu amerických dolárov, pričom hodnoty 3 až 4 miliardy dolárov nie sú nezvyčajné. TSMC investovala 9,3 miliardy dolárov do svojho Fab15 závodu na spracovanie 300 mm plátkov (angl. wafer – substrátový disk) na Taiwane. Odhad tejto spoločnosti je, že ich budúca továreň môže stáť 20 miliárd dolárov.
Zloženie
Čistá miestnosť je miesto, kde prebieha všetka výroba a obsahuje strojové zariadenie na výrobu integrovaných obvodov, ako sú „steppery“ a/alebo skenery na fotolitografiu, stroje na leptanie, čistenie, dotovanie a „dicing“ (rozdeľovanie na čipy). Všetky tieto zariadenia sú extrémne presné, a tým aj extrémne drahé. Ceny najbežnejších zariadení na spracovanie 300 mm polovodičových plátkov sa pohybujú od 700 tisíc USD do viac ako 4 milióny USD za kus, pričom niektoré zariadenia môžu stáť až 130 miliónov USD (napr. EUV skenery). Typická továreň na výrobu polovodičov má niekoľko stoviek takýchto zariadení.
História
Výrobcovia svoje továrne číslujú alebo podobne rozlišujú. V Japonsku Rohm (Lapis Semiconductor) čísluje továrne ako Building No.1 až Building No.4 v USA napr. Texas Instruments má továrne D1 až DMOS6. Najčastejšie je číslovanie priamo s prídavkom slova fab (továreň/výroba). Napríklad Micron (predtým Rexchip) má továrne až po Fab 16, TSMC až po Fab 21 a Intel otvoril v roku 2017 Fab 8 v Číne.
Existuje trend vyrábať stále väčšie polovodičové plátky, takže každý procesný krok sa vykonáva na stále viac čipoch naraz. Cieľom je rozložiť výrobné náklady (chemikálie, čas) na väčší počet predajných čipov. Je nemožné (alebo prinajmenšom neuskutočniteľné) dodatočne vybaviť strojové zariadenie na manipuláciu s väčšími polovodičovými plátkami. To neznamená, že zlievarne používajúce menšie plátky sú nevyhnutne zastarané; staršie továrne na výrobu polovodičov môžu mať lacnejšie prevádzku a majú vyššiu výťažnosť plátkov. Priemysel sa snažil posunúť súčasnú veľkosť plátkov 300 mm (12 palcov) na 450 mm do roku 2018, no v roku 2016 sa príslušné výskumné úsilie zastavilo. Okrem toho existuje veľký tlak na úplnú automatizáciu výroby polovodičových čipov od začiatku až do konca. Toto sa často označuje ako koncept „light-out fab“ (výroba bez svetla). Ďalším dôležitým cieľom je skrátiť čakaciu dobu medzi krokmi spracovania.
Fontenelle-Montby
Fontenelle-Montby je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – III. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023 – III. divízia boli dva hokejové turnaje štvrtej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V III. divízii hralo po odstúpení KĽDR 11 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.
III. A divízia
Turnaj III. A divízie sa hral v Kapskom Meste v Južnej Afrike od 17. do 23. apríla 2023.
Grimaud
Grimaud môže byť:
Ginasservis
Ginasservis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fontenotte
Fontenotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liga proti reumatizmu na Slovensku
Liga proti reumatizmu na Slovensku (LPRe SR) je občianske združenie, ktoré vzniklo v roku 1990 z iniciatívy skupiny pacientov a zamestnancov vtedajšieho Výskumného ústavu reumatických chorôb v Piešťanoch. LPRe SR organizuje spoluprácu všetkých, ktorí chcú, môžu a vedia pomôcť reumatikom. Taktiež poskytuje poradenskú činnosť vo veciach zdravotných a sociálnych. Svojou činnosťou chce oboznamovať verejnosť s problematikou reumatických ochorení, usilovať sa o zlepšenie zdravotnej a sociálnej starostlivosti o reumatikov a presadzovať sústavné vzdelávanie v reumatológii.
LPRe SR sa snaží rozširovať kontakty s národnými Ligami a podobnými inštitúciami na celom svete. Organizuje rekondičné pobyty, kurzy so zdravotnou a sociálnou tematikou, spoločenské a kultúrne podujatia. V rámci edičnej činnosti dvakrát do roka vychádza Informačný bulletin, rôzne brožúrky poskytujúce praktickú orientáciu pri liečbe a prevencii jednotlivých reumatických chorôb.
Okrem centrály LPRe SR, ktorá sídli pri NÚRCH v Piešťanoch má 16 (organizačných jednotiek) miestnych pobočiek, sekcií a klubov v rôznych mestách na Slovensku, ktorých snahou je napríklad konzultačná činnosť vo veciach zdravotných a sociálnych, organizovanie rekondičných pobytov, edukačných prednášok s odborníkmi a ďalšie aktivity, napr.: kurzy so zdravotnou a sociálnou tematikou. Organizujeme spoločenské, kultúrne a športové podujatia.
== Ako vznikla Liga proti reumatizmu na Slovensku == Potreby a tendencie zakladať charitatívne organizácie sa u nás datujú už od roku 1924. Prvá kampaň proti reumatizmu sa začala už v bývalom Československu. Na jar v roku 1926 sa na území piešťanských liečebných kúpeľov vo vtedajšom hoteli Royal konal kongres Medzinárodnej spoločnosti lekárskej hydrológie, ktorej tajomníkom bol Jan van Bremen. Tento mladý holandský lekár navrhol zakladajúcej schôdzi reumatologickej komisie ustanovenie samostatného výboru pre reumatológiu, z ktorého o dva roky neskôr vznikla nezávislá Medzinárodná liga proti reumatizmu.
Pred rokom 1989, v období totality, nebolo u nás želateľné zakladať charitatívne organizácie.
Až v roku 1990, po vzájomnej dohode z iniciatívy zamestnancov Vysoko špecializovaného odborného ústavu reumatických chorôb v Piešťanoch (terajší NÚRCH) a pacientov postihnutých reumatickými ochoreniami, vznikla Liga proti reumatizmu na Slovensku (LPRe SR), ktorá má už mnohoročnú úspešnú tradíciu.
Liga proti reumatizmu je pomocná a svojpomocná dobrovoľná neprofesionálna organizácia. Momentálne združuje viac ako 1100 členov. Už krátko po jej založení pri celoslovenskej pôsobnosti začali vznikať jej menšie organizačné jednotky na regionálnom princípe vo väčších mestách, kde je väčšia koncentrácia pacientov reumatikov. LPRe SR má doteraz 16 organizačných jednotiek, z toho 14 miestnych pobočiek v Bardejove, Bratislave, Čadci, Ilave, Košiciach, Lučenci, Martine, Partizánskom, Poprade, Púchove, Topoľčanoch, Trenčíne, Trnave, Žiline a dva špecializované kluby pre deti a mladšiu generáciu reumatikov – Klub Kĺbik a pre pacientov s lupusom – Klub Motýlik.
LPRe SR sa vo svojej prospešnej činnosti orientuje na svojich členov, so zameraním na ich vzdelávanie, združovanie, organizovanie, pomáhanie, radenie, informovanie, spájanie a angažovanie, aby vedeli, že so zdravotným problémom nie sú sami.
Jaguar Land Rover Slovakia
Jaguar Land Rover Slovakia je slovenský závod britskej automobilky Jaguar Land Rover, ktorá je súčasť indickej firmy Tata Motors zo skupiny Tata Group. Výroba v závode začala v októbri 2018. V závode prebieha výroba modelov Land Rover Discovery a Land Rover Defender.
Gonfaron
Gonfaron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Liga proti reumatizmu na Slovensku
Je členom Slovenskej humanitárnej rady (SHR), Európskej ligy proti reumatizmu (EULAR) a Medzinárodnej organizácie mladých reumatikov (IOYR), spolupracuje však aj s inými neziskovými organizáciami 3. sektora.
Gonfaron
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liga proti reumatizmu na Slovensku
Svojim členom poskytuje poradenskú činnosť vo veciach zdravotných a sociálnych, organizuje kurzy zamerané na zdravotnú a sociálnu tematiku. Obľúbené sú spoločenské, kultúrne a športové podujatia a veľký záujem je aj o rekondičné pobyty. Ľudia, ktorí sú pre svoj zdravotný stav odsúdení na sociálnu izoláciu, sa pomocou absolvovaných rekondícií vracajú späť do aktívneho života.
V rámci svojej edičnej činnosti LPRe SR vydáva dvakrát do roka časopis Informačný bulletin. Členovia Ligy ho dostávajú pravidelne do svojich poštových schránok. Okrem toho Liga vydáva letáky, brožúrky, knihy, ktoré poskytujú praktickú orientáciu pri liečbe a prevencii jednotlivých reumatických ochorení.
V roku 1998 sa vyčlenila skupina mladých ľudí s reumatickým ochorením a založila pri LPRe SR Sekciu mladých reumatikov, ktorá neskôr prijala názov Klub Kĺbik. Jej členovia sa venujú špecifickým problémom a potrebám mladšej generácii reumatikov. Svojou činnosťou oslovuje pacientov do 35 rokov, ktorí už v mladom veku spoznali čo prináša život s reumatickým ochorením.
== Predsedníctvo ==
Miestne pobočky alebo kluby
== Členstvo == Do občianskeho združenia Liga proti reumatizmu na Slovensku sa môžete prihlásiť veľmi jednoducho. Prvým spôsobom je elektronická prihláška. Druhým spôsobom je vyplnenie predpísaného formulára prihlášky, ktorý vlastnoručne podpíšete a odošlete na adresu sekretariátu LPRe SR.
Helena Mallotová
Mgr. Helena Mallotová (* 26. október 1944, Praha) je česká politička, začiatkom 21. storočia poslankyňa Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky za ODS.
Životopis
Absolvovala SVVŠ a dvojročnú nadstavbu Střední knihovnické školy, potom vyštudovala odbor germanistika a fínčina na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity. Pôsobila ako cudzojazyčná redaktorka a prekladateľka. Pred rokom 1989 pracovala vo vydavateľstve, ktoré publikovalo knihy pre zahraničných čitateľov. Od roku 1978 býva v štvrti Praha 12. Je vydatá, má dve dospelé deti. Do ODS vstúpila v roku 1996.
V komunálnych voľbách v roku 1998 a v roku 2002 neúspešne kandidovala za ODS do zastupiteľstva mestskej časti Praha 12. Zvolená bola v komunálnych voľbách v roku 2006 a neúspešne sa o obhajobu mandátu pokúsila v roku 2010. Profesne sa k roku 1998 a 2010 uvádza ako prekladateľka, k roku 2002 a 2006 ako poslankyňa.
V parlamentných voľbách v roku 2002 bola zvolená do poslaneckej snemovne za ODS (volebný obvod Praha). Bola členkou snemovného zahraničného výboru (v rokoch 2004–2006 aj jeho podpredsedníčkou). Poslanecký mandát obhájila vo voľbách v roku 2006. Bola členkou zahraničného výboru a podpredsedníčkou petičného výboru. V snemovni zostala do skončenia mandátu v roku 2010. V roku 2004 tiež krátko, do volieb do Európskeho parlamentu, zasadala ako kooptovaný poslanec EP, kým sa mandátu ujali zvolení poslanci. Vo voľbách do EP v roku 2004 kandidovala za ODS, ale zvolená nebola.
Foucherans (Doubs)
Foucherans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Bastide (Var)
La Bastide je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká cena Mexika 2021
Veľká cena Mexika 2021 (špa. Formula 1 Gran Premio de la Ciudad de México 2021), boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 7. novembra 2021 na okruhu Autódromo Hermanos Rodríguez v Mexiko City, hlavnom meste Mexika. Bola to 18. Veľká cena sezóny 2021.
Kvalifikácia
Poznámky:
Difosforečnan
Difosforečnan (alebo difosfát, pyrofosfát) je fosforečnanový oxoanión, odvodený od kyseliny difosforečnej, ktorý obsahuje dva atómy fosforu spojené P–O–P väzbou. Existuje niekoľko solí, napríklad difosforečnan tetrasodný (Na4P2O7). P-O-P sa niekedy nazýva fosfoanhydridrová väzba, čo poukazuje na stratu molekuly vody pri jej vzniku, obdobne ako pri vzniku anhydridov karboxylových kyselín.
Pomenovanie pyrofosfát pochádza (zo starogréckeho πῦρ, πυρός, v prepise: pyr, pyros, doslova „oheň“ ), pretože sa dajú pripraviť zahrievaním fosforečnanov. Presnejšie vznikajú pri zahrievaní kyselín fosforečných do bodu, kedy prebehne kondenzačná reakcia.
Difosforečnany sú typicky biele alebo bezfarebné. Ich soli s alkalickými kovmi sú rozpustné vo vode. Takisto sú to dobré komplexačné činidlá pre kovové ióny (napríklad vápnik a mnoho prechodných kovov) a majú mnoho využití v priemyselnej chémii.
V organickej chémii
Pyrofosfáty sa nachádzajú v ATP a iných trifosfátoch nukleotidov, ktoré sú veľmi významné v biochémii. Názov „pyrofosfát“ sa takisto používa ako meno pre estery tvorené kondenzáciou fosforylovaných biologických zlúčenín s anorganickým fosfátom, ako napríklad dimetylallylpyrofosfát. Táto väzba sa potom nazýva vysokoenergetickou fosfátovou väzbou.
V biochémii
Anión sa skracuje ako PPi, čo je skratka z anglického inorganic pyrophosphate (anorganický pyrofosfát). Vzniká hydrolýzou ATP na AMP v bunkách:
Pyrofosfát sa štiepi napríklad pri zabudovávaní nukleotidov do rastúceho vlákna DNA alebo RNA pomocou polymerázy. Pyrofosforolýza je opak polymerizačnej reakcie, pri ktorej pyrofosfát reaguje s 3′-nukleozidmonofosfátom (NMP alebo dNMP), ktorý sa štiepi z oligonukleotidu za vzniku korešpondujúceho trifosfátu (dNTP z DNA, NTP z RNA).
Pyrofosfátový anión so štruktúrou je anhydridom kyseliny fosforečnej. Vo vodných roztokoch je nestabilný a hydrolyzuje na anorganický fosfát:
alebo v zápise používanom v biochémii:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji žien 1995
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji žien 1995 bola kontinentálna kvalifikácia v pozemnom hokeji žien, ktorú organizovala Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Zúčastnilo sa jej 9 európskych družstiev, ktoré súťažili o 6 postupových miest na finálový turnaj. Kvalifikácia sa uskutočnila od 1. do 7. mája 1994.
Difosforečnan
V biochémii
V neprítomnosti enzýmovej katalýzy prebieha hydrolýza jednoduchých polyfosfátov (ako napríklad pyrofosfátu, lineárneho trifosfátu, ADP alebo ATP) extrémne pomaly vo všetkých prostrediach okrem veľmi kyslých prostredí. (Opakom tejto reakcie je metóda prípravy pyrofosfátov pomocou zahrievania fosfátov,)
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji žien 1995
Priamy postup
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 5 družstiev z Majstrovstiev Európy 1991:
Difosforečnan
V biochémii
Táto hydrolýza na anorganický fosfát robí rozklad ATP na AMP a PPi prakticky nevratný a biochemické reakcie spojené s touto hydrolýzou sú takisto nevratné.
PPi sa nachádza v kĺbovej tekutine, krvnej plazme a moči v dostatočnej koncentrácii, aby zabránil kalcifikácii, a môže pôsobiť ako prirodzený inhibítor tvorby hydroxyapatitu v extracelulárnej tekutine (ECT). Bunky môžu vylučovať PPi do ECT. ANK je neenzymatický plazma-membránový kanál na PPi, ktorý zvyšuje koncentráciu extracelulárneho PPi. Ak ANK nefunguje správne, vzniká nízka extracelulárna koncentrácia PPi a zvýšená intracelulárna koncentrácia PPi.
Koncentrácia anorganického pyrofosfátu v plazme sa pohybuje okolo 0,58 – 3,78 µM (95 % predikčný interval).
Terpény
Izopentenylpyrofosfát sa premieňa na geranylpyrofosfát, ktorý je prekurzorom tisícov terpénov a terpenoidov. stred|náhľad|400x400bod|[[Izopentenylpyrofosfát (IPP) a dimetylallylpyrofosfát (DMAPP) kondenzujú a produkujú geranylpyrofosfát, prekurzor terpénov a terpenoidov.]]
Ako prídavná látka v potravinách
Rôzne difosforečnany sa používajú ako emulgátory, stabilizátory, regulátory kyslosti, kypriace činidlá, komplexotvorné látky a zvlhčovadlá. Ako E číslo je im priradené číslo E450:
Rôzne podoby difosforečnanov sa používajú hlavne na stabilizáciu šľahačky.
María Estela Martínezová Perónová
María Estela Martínezová Perónová, rodená María Estela Martínezová Cartasová, známa tiež ako Isabel Martínezová Perónová, Isabel Perónová, či Isabelita (* 4. február 1931, La Rioja, Argentína) je argentínska politička.
1. júla 1974 sa stala 35. prezidentom Argentínskej republiky potom, čo zomrel jej predchodca a súčasne manžel Juan Perón. Vzhľadom na rôzne štátne zriadenia Argentíny v minulosti je považovaná za 40. prezidenta krajiny. Je prvou ženou na svete, ktorá zastávala funkciu prezidenta. Pred tým pôsobila ako viceprezidentka a súčasne prvá dáma. V marci 1976 bola zosadená pri vojenskom prevrate, od roku 1981 žije v exile v španielskom hlavnom meste Madrid. V súčasnosti je v Argentíne obviňovaná z podielu na zločinoch proti ľudskosti z posledného obdobia jej vlády, ktorých sa mala dopustiť armáda na základe jej rozhodnutí. Z tohto dôvodu požiadali dva argentínske súdy o jej vydanie, no španielske orgány dané obvinenia nepovažujú za zločiny proti ľudskosti a preto Martínezovú Perónovú nevydali.
Mladosť a vstup do politického života
náhľad|vľavo|María Estela Martínezová Perónová počas rokovania so [[Kórejská ľudovodemokratická republika|severokórejským diktátorom Kim Ir-senom v júni 1973.]] Narodila sa v meste La Rioja v rovnomennej provincii na severozápade Argentíny, jej otec pracoval ako bankový úradník, no rodina skôr patrila do nižšej triedy. Detstvo však prežila vo federálnom hlavnom meste Buenos Aires, kde navštevovala základnú školu a absolvovala svoje prvé kurzy tanca. V roku 1938 jej otec zomrel, následne na začiatku 50. rokov 20. storočia zanechala školu, odišla od svojej rodiny a začala sa profesionálne venovať tancu pod umeleckým menom Isabel. Pridala sa k tanečnej skupine, s ktorou odišla na turné po Latinskej Amerike. Potom začala tancovať v kabarete vo venezuelskom hlavnom meste Caracas pod umeleckým menom Isabel Gómez. Neskôr sa v Paname stretla s Juanom Perónom, bývalým prezidentom Argentíny, ktorý bol v septembri 1955 zosadený pri vojenskom prevrate a v Paname žil istý čas v exile. Perón bol nej o 35 rokov starší, no nadviazal s ňou vzťah, keďže mu v roku 1952 zomrela jeho druhá manželka Eva. Spolužitie s tak mladou ženou, navyše mimo manželstva, však vyvolávalo v okolí Peróna nesúhlas. María Estela s Perónom následne odišla v roku 1960 do Španielska, kde sa o rok neskôr 15. novembra zosobášili, čím sa stala jeho treťou manželkou.
V roku 1965 ju Perón vyslal do Argentíny, aby sa prostredníctvom nej vysporiadal s novými myšlienkovými vlnami v Peronizme, ktoré presadzovali Peronizmus bez Peróna. Perón mal do Argentíny od svojho zosadenia zakázaný vstup. Práve María Estela preto priniesla priame odkazy od Peróna, v ktorých označoval konkrétnych kandidátov, ktorých podporoval vo voľbách v niektorých provinciách v roku 1966. Hlavným predstaviteľom týchto nových myšlienkových prúdov a súčasne Perónov hlavný perónistický rival bol Augusto Vandor, ktorý získal v odborovom hnutí silné postavenie. Súčasne v Perónovom mene nadviazala kontakt s prvým perónistickým odporom voči ďalšej vojenskej chunte, ktorá v tomto období začala vládnuť. Nadviazala kontakt s Bernardom Albertem a Josém Lópezom Regom, ktorí sa v ďalších rokoch stali najbližšími spolupracovníkmi Peróna tak v Argentíne, ako aj neskôr v jeho zahraničnom exile. Následne sa vrátila do Španielska. Do Argentíny vycestovala znova v roku 1971 spolu s Josém Lópezom Regom, aby osobne vymenovala Héctora Josého Cámporu za osobného Perónovho zástupcu v krajine. V novembri 1972 sa do Argentíny vrátila znova, keď sprevádzala Juana Peróna počas jeho krátkeho návratu do krajiny. V marci 1973 sa konali v Argentíne prvé slobodné voľby po dlhej dobe, ktorých konanie umožnil vtedajší vojenský diktátor Alejandro Agustín Lanusse. Armáda však nechcela povoliť Perónovi kandidovať a tak stanovila podmienku, že kandidovať môžu iba osoby, ktoré žijú v Argentíne, čo však Perón kvôli nútenému exilu nespĺňal. Perón tak miesto seba vybral svojho zástupcu v Argentíne Cámporu, ktorý sa stal kandidátom Perónistov, ktorí sa združili vo volebnej koalícii Justicialistický front oslobodenia (Frente Justicialista de Liberación). Cámpora voľby jednoznačne vyhral a v máji sa ujal funkcie prezidenta. Už vtedy však bolo jasné, že hlavným cieľom novej vlády bude zabezpečenie návratu Juana Peróna nie len do krajiny, ale aj do úradu prezidenta, keďže predstavitelia vlády, ako aj priaznivci hlásali heslo: Cámpora k vláde, Perón k moci.
Vstup do veľkej politiky a funkcia prezidentky
náhľad|vľavo|María Estela Martínezová Perónová s prezidentskými insígniami. Perón sa vrátil do krajiny 20. júna 1973, už na letisku ho vítalo pol milióna ľudí. Túto udalosť však poznačil útok pravicových Perónistov, ktorí začali strieľať do čakajúceho davu. Pravicoví Perónisti zastrelili minimálne 13 ľudí a stovky ďalších zranili. Táto udalosť dostala pomenovanie ezeizský masaker podľa názvu miestneho letiska, kde sa odohrala. Prezident Cámpora spolu s viceprezidentom Limom po rozhovore s Peronom 13. júla 1973 rezignovali, aby umožnili konanie nových volieb a návrat Peróna k moci. Do vymenovania nového prezidenta sa funkcie prezidenta ujal zať Josého Lópeza Regu Raúl Alberto Lastiri. Juan Perón sa tak stal oficiálne prezidentským kandidátom, za kandidátku na viceprezidentku si vybral svoju manželku Maríu Estelu. Funkcia viceprezidenta však už bola v tomto období veľmi lukratívna, nakoľko Perón mal jednak už 78 rokov, no súčasne aj zdravotné problémy. Voľby sa uskutočnili v septembri 1973, zúčastnilo sa ich až 84,28 % oprávnených voličov a Perón vyhral so ziskom 61,85 % hlasov. Úradu sa ujal 12. októbra 1973, no už 1. júla 1974 zomrel na zástavu srdca. Prezidentkou sa automaticky mala stať práve María Estela Martínezová Perónová ako viceprezidentka, no ponúkla, že sa tejto funkcie vzdá. Jej ponuka ale nebola prijatá a tak sa v deň smrti svojho manžela stala prezidentkou Argentíny, súčasne prvou ženou na svete, ktorá zastávala funkciu prezidenta.
Do úradu vstúpila vo veľmi zložitej situácii, kedy jednak Argentína musela čeliť ekonomickým, no súčasne aj veľkým bezpečnostným problémom. Veľký vplyv na domáce udalosti mala prebiehajúca studená vojna, kedy proti sebe v ozbrojených stretoch bojovali ľavicové a pravicové skupiny a súčasne štát ako taký. Už pred tým boli v niektorých susedných štátoch zosadení zvolení prezidenti pri štátnych prevratoch, po ktorých sa k moci dostali vojenské, prípadne civilno-vojenské pravicové vlády s podporou USA. Prezidentka bola od začiatku pod silným vplyvom Josého Lópeza Regu, ktorý pôsobil ako minister sociálnych vecí. Pod jeho vplyvom zrušila zmierovacie snahy s Radikálnou občianskou úniou a jej lídrom Ricardom Balbínom. López Rega patril k pravicovým Perónistom a tomu sa začala prispôsobovať aj politika prezidentky. Vláda tak začala s intervenciami v provinciách, zasahovala do chodu univerzít, odborov, či médii. Pravicový Peronimus však kvôli týmto, ale aj iným vládnym opatreniam začínala populácia odmietať. Ľavicoví Perónisti prestali vládu podporovať, gerilová (teroristická) skupina Montoneros začala spochybňovať autoritu prezidentky a vlády. Smrť Juana Peróna a príklon prezidentky k pravicovej časti Peronizmu však znamenali koniec dohôd s odbormi a podnikateľmi na sociálnych opatreniach, na ktorých sa dohodli ešte s Perónom. Vláda následne pristúpila k znárodneniu televíznych staníc a vyhradila právo predávať pohonné hmoty iba štátnej ropnej spoločnosti YPF, čo boli opatrenia, ktoré v Argentíne vydržali ešte mnoho rokov po skončení vlády prezidentky Martínezovej Perónovej. Vláda tiež zmrazila úverové splátky, čo veľmi pomohlo domácnostiam po ekonomickej stránke. V priebehu roka 1975 sa ekonomická situácia v krajine začala zhoršovať, inflácia sa zvyšovala, veľkým problémom bolo pozastavenie vývozu argentínskeho hovädzieho mäsa do Európy. Vládne riešenie krízy však bolo veľmi neúčinné, dokonca situáciu ešte zhoršilo. Argentína síce dosiahla jednu z najnižších nezamestnaností vo svojej histórii, no inflácia sa prudko zvyšovala. Bezpečnostná situácia v krajine sa veľmi zhoršovala, ľavicové teroristické skupiny začali stupňovať svoje útoky, následne útočila aj pravicová teroristická organizácia Argentínska antikomunistická aliancia, ktorú tajne viedol minister José López Rega. Vo februári tak prezidentka podpísala výnos, na základe ktorého mala armáda túto situáciu začať riešiť. Armáda začala s Operáciou Nezávislosť (Operativo Independencia), v ktorej chcela úplne poraziť ľavicový terorizmus. Prvým miestom, kde armáda začala zásah bola provincia Tucumán, kde ľavica viedla ozbrojené povstanie. Operáciu viedol generál Acdel Vilas, pod jeho vedením však armáda postupovala veľmi brutálne, získala kontrolu nad provinciou, no teroristov úplne neporazila. Výnos prezidentky bol tajný a povoľoval armáde všetky potrebné operácie na neutralizáciu teroristov. Práve týmto začal v Argentíne štátny terorizmus. Objavili sa však aj informácie, že armáda bola v kontakte s ľavicovými teroristami, pretože sama chcela destabilizovať vládu.
V júni 1975 začal nový minister hospodárstva Celestino Rodrigo s radikálnymi opatreniami, ktoré mali zvrátiť zlú ekonomickú situáciu štátu. Presadil silnejšiu devalváciu meny a zvýšenie cien a služieb. Nasledoval generálny štrajk proti vláde o mesiac neskôr. Minister López Rega pod tlakom situácie rezignoval a ušiel z krajiny. Nasledovalo vyšetrovanie činnosti Argentínskej antikomunistickej aliancie v kongrese (López Rega ju tajne viedol). Ľavicové teroristické skupiny ešte zintenzívnili svoje útoky, prezidentka reagovala začlenením predstaviteľov armády do svojej vlády. To ale vyvolalo krízu aj v samotnej armáde, keďže jej časť nesúhlasila so spoluprácou s prezidentkou. V auguste sa našla mŕtvola vojenského dôstojníka Argentina del Valle Larrabureho, čo vyvolalo v ozbrojených silách veľké personálne zmeny, novým najvyšším veliteľom sa stal generál Jorge Rafael Videla. V septembri sa ekonomická situácia krajiny výrazne zhoršila, prezidentka situáciu vôbec nezvládla, psychicky sa zrútila a musela na dlhšie odísť do liečebne. Funkciu prezidenta tak od 13. septembra do 16. októbra 1975 vykonával predseda senátu Ítalo Luder. V tejto dobe vláda prijala ďalšie opatrenia, ktoré armáde umožňovali vykonávať operácie proti teroristom. Objavili sa úvahy, že by Luder trvalo prezidentku nahradil, čo sa však nakoniec nestalo aj pre jeho nesúhlas. Časť leteckých síl sa v decembri pokúsila o prevrat, ale neúspešne, keďže generál Videla síce zostal pasívny, no súčasne prevrat otvorene nepodporil. Prezidentka odmietla odstúpiť a vyhlásila nové prezidentské voľby na október 1976.
Vojenský prevrat, domáce väzenie, exil a vyšetrovanie
náhľad|María Estela Martínezová Perónová v roku 1984 pri stretnutí s bývalým prezidentom [[Arturo Frondizi|Arturom Frondizim a vtedajším prezidentom Raúlom Alfonsínom.]] Ani prísľub volieb však bezpečnostnú situáciu v Argentíne nezlepšil. Martínezová Perónová sa snažila zblížiť s ozbrojenými silami, aby sa vyhla ďalšiemu prevratu, tým armáda prevzala fakticky vládnu nad štátom. Ľavicoví teroristi útočili vo veľkom aj na začiatku roka 1976, keď zlá bezpečnostná situácia pokračovala, vyzvali traja najvyššie postavení predstavitelia ozbrojených síl prezidentku Martínezovú Perónovú, aby odstúpila. Táto to však odmietla. Už vo februári armáda v provincii Tucumán porazila teroristov z Montoneros. V marci zas iná ľavicová teroristická organizácia Ľudová revolučná armáda zavraždila jedného z odborových vodcov. Na to už na druhý deň reagovala armáda, ktorá 24. marca 1976 vykonala štátny prevrat, keď zbavila prezidentku moci. Kroky armády podporovala v tej dobe veľká väčšina populácie Argentíny. Vládu nad krajinou prevzala vojenská chunta, ktorú tvorili velitelia pozemných síl, letectva a námorníctva. Chunta následne rozpustila kongres, nasledovalo obvinenie Martínezovej Perónovej zo sprenevery, ktorej sa mala dopustiť pri využití verejných financií na splatenie dlhov jej nadácie a súčasne mali byť tieto peniaze použité aj na jej súkromné účely. Martínezová Perónová bola následne v domácom väzení ďalších 5 rokov na rôznych miestach v Argentíne. V júli 1981 jej armáda dovolila odísť do exilu a tak sa usadila v španielskom Madride, kde žila už pred tým s Juanom Perónom. Z politiky sa takmer úplne stiahla, do krajiny sa vrátila na krátko v roku 1984 po návrate demokratickej vlády, kedy jej bola novou vládou udelená milosť vo veci jej obvinení zo sprenevery. Až do februára 1985 pôsobila ako predsedníčka Justicialistickej strany. Do Argentíny prišla ešte v roku 1988, kedy riešila problémy týkajúce sa majetku Juana Peróna.
V roku 2007 požiadali dvaja argentínski sudcovia Španielsko o vydanie Martínezovej Perónovej kvôli obvineniam z jej účasti na zločinoch proti ľudskosti počas jej vlády. Španielske úrady už na druhý deň bývalú prezidentku zadržali, neskôr ju ale až do svojho rozhodnutia prepustili. Jeden prípad sa týkal osoby Héctor Aldo Fagetti Gallego, ktorý bol dva mesiace pred koncom vlády Martínezovej Perónovej zatknutý a následne zmizol. Druhý prípad sa týkal činnosti Argentínskej antikomunistickej aliancie, ktorá mala počas vlády Martínezovej Perónovej zavraždiť ľavicových aktivistov a intelektuálov Rodolfa Ortega Peñu, Julia Troxlera, Alfreda Alberta Curutcheta a Silvia Frondiziho. V apríli 2008 však súd v Španielsku vyhlásil, že tieto prípady nie sú zločinmi proti ľudskosti. V júni 2017 zamietol aj Najvyšší súd Argentíny žiadosti, aby bola Martínezová Perónová vypočutá buď ako svedok, alebo obvinená.
OK
OK môže byť:
Plátok
Plátok môže byť:
Fourbanne
Fourbanne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Predstih zapaľovania
thumb|Závislosť priebehu tlaku vo valci od uhla predstihu zapaľovania: (a) - priebeh tlaku bez spaľovania, (b) príliš vysoký predstih zapaľovania, (c) optimálny predstih zapaľovania, (d) príliš nízky predstih zapaľovania. thumb|Typická závislosť priebehu efektívneho výkonu (Pe) a mernej spotreby paliva (mpe) od uhla predstihu zapaľovania. Pri každom režime motora existuje optimálne nastavenie s maximom výkonu a minimom spotreby. Predstih zapaľovania alebo predstih zážihu je regulačný parameter zážihových motorov, ktorý určuje okamih zapálenia (zážihu) zmesi. Udáva sa v stupňoch otočenia kľukového hriadeľa voči jeho polohe, keď je piest valca v ktorom zapaľovanie prebehne v hornej úvrati. Kladná hodnota znamená, že zapálenie nastane ešte pred hornou úvraťou t.j. pri pohybe piesta nahor a stláčaní zmesi vo valci. Predstih zapaľovania má výrazný vplyv na priebeh spaľovania a tým aj na výkon a mernú spotrebu paliva.
Potreba predstihu zapaľovania
Požiadavka na zapálenie s predstihom vyplýva z kinetiky priebehu spaľovania. Spaľovanie postupuje reťazovou reakciou, s progresívnym rozvojom rýchlosti reakcie. Na začiatku spaľovania, kým ešte nezreagovalo dostatočné množstvo molekúl paliva a vzduchu sa priebeh neprejaví nárastom tlaku vo valci. Táto fáza sa nazýva prieťah zapálenia a jej trvanie je kompenzované predstihom zapaľovania. Rýchlosť spaľovania nezávisí od otáčok motora. Závisí od nich uhol, o ktorý sa za čas predstihu zapaľovania otočí kľukový hriadeľ. Preto musí predstih zapaľovania s narastajúcimi otáčkami narastať.
Vplyv predstihu zapaľovania
Veľkosť predstihu zapaľovania pri danom prieťahu zapálenia výrazne vplýva na priebeh tlakov a teplôt vo valci. Pri nízkom predstihu zapaľovania sa spaľovanie začne rozvíjať až pri pohybe piesta nadol, čím sa dosiahnu nižšie tlaky a teploty vo valci. Nárast tlaku, ktorý vyvolá rozpínanie zohriatych spalín je zmenšovaný zväčšovaním objemu spaľovacieho priestoru nad piestom. To má za následok menšiu plochu indikátorového diagramu, menšiu účinnosť spaľovania, viac tepla odvedeného do výfuku, menší výkon a vyššiu mernú spotrebu paliva. Naopak, pri vysokom predstihu zapaľovania môže dôjsť k prudkému rozvoju reakcie s vysokým nárastom tlakov a teplôt ešte v čase, keď je spaľovací priestor príliš malý. To môže mať za následok až detonačné spaľovanie, ktoré opäť nepriaznivo znižuje výkon a mernú spotrebu a má aj nepriaznivý vplyv na životnosť motora a zvyšuje hluk spaľovania.
Pre každý prevádzkový režim motora existuje optimálny uhol predstihu zapaľovania. Pri tomto nastavení je zároveň najnižšia merná spotreba paliva a najvyšší výkon motora.
Regulácia predstihu zapaľovania
náhľad|Ukážka mapy riadiacej jednotky pre natavenie uhla predstihu zapaľovania (zvislá os) v závislosti od otáčok a zaťaženia motora/tlaku v nasávacom potrubí (vodorovné osi). O reguláciu predstihu zapaľovania sa stará buď samostatný systém zapaľovania alebo v modernejších motoroch riadiaca jednotka motora. V samostatných starších systémoch bola regulácia mechanická, alebo mechanicko-pneumatická a zabezpečoval ju priamo rozdeľovač. V elektronických systémoch už správny okamih zapaľovania určuje mikroprocesor na základe tzv. riadiacich máp.
Vatra zvrchovanosti
Vatra zvrchovanosti je táborový oheň (vatra), ktorým sa na Slovensku oslavuje a pripomína prijatie Deklarácie Slovenskej národnej rady o zvrchovanosti Slovenskej republiky v uznesení Slovenskej národnej rady (SNR) zo 30. júla 1992.
Na oslavu prijatia deklarácie sa v júli 1992 na desiatkach miest Slovenska konali zhromaždenia občanov pri vatrách, ktoré dostali názov vatry zvrchovanosti. Prvá bola zapálená symbolicky v tzv. geografickom strede Európy v Kremnických Baniach, pri Kostole svätého Jána Krstiteľa. Rituál zapaľovania vatier nadväzoval na ľudovú tradíciu jánskych ohňov, tradíciu partizánskych vatier zapaľovaných pri pripomínaní si Slovenského národného povstania a symboliku zbojníckych vatier viažúcu sa k zbojníkovi Jurajovi Jánošíkovi. Tradícia vatier zvrchovanosti sa do značnej miery spája s politickými a občianskymi aktivitami národne orientovanej časti slovenskej verejnosti. Už v jej počiatkoch si ju prisvojila Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko, do súčasnosti ju zachováva najmä Matica slovenská, Slovenská národná strana a strana SMER – sociálna demokracia.
La Cadière-d’Azur
La Cadière-d’Azur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fourcatier-et-Maison-Neuve
Fourcatier-et-Maison-Neuve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Celle (Var)
La Celle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pablo Rago
Pablo Rago, celým menom Pablo Adrián Ragonese (* 24. september 1972, Buenos Aires, Argentína) je argentínsky herec a moderátor.
Svoju hereckú kariéru začal už v detstve na prelome 70. a 80. rokov. V roku 1985 si zahral vo filme La historia oficial, ktorý získal Oscara v kategórii najlepší cudzojazyčný film. V druhej polovici 80. rokov dostal prvé veľké televízne úlohy, dva roky hral v seriáli Clave de sol. V 90. rokoch hral hlavné úlohy v telenovelách Amigos son los amigos, Inconquistable corazón a Por siempre mujercitas a objavil sa aj v seriáli Alta comedia. Po roku 2000 hral v seriáloch Primicias, Los buscas de siempre, Žena na úteku a Mosca & Smith. V roku 2009 si zahral jednu z hlavných úloh v oscarovom filme El secreto de sus ojos. V nasledujúcom desaťročí sa objavil v televíznych seriáloch Noche y día a Cien días para enamorarse a natočil filmy Papeles en el viento, Kryptonita a Los padecientes.
Pablo bol sedem rokov vo vzťahu s uruguajskou herečkou Maríou Carámbula, s ktorou má syna Vita.
Martin Stejskal
Martin Stejskal (* 19. február 1944, Praha) je český maliar, esejista a ezoterik hlásiaci sa k surrealizmu.
Život
Vyštudoval Odbornú školu výtvarnú v Prahe. V roku 1963 sa spriatelil s básnikom Karlom Šebkom, ktorý ho zoznámil so surrealistickým okruhom. Od roku 1968 sa podieľa na činnosti Surrealistickej skupiny v Československu a je členom redakčnej rady revue Analogon. Koncom 60. rokov spoznal českého alchymistu a hermetika Theofana Abbu a spolupracoval s ním až do jeho smrti. Podľa jeho dispozícií vytvoril veľké tarotové karty, ktoré vydal vlastným nákladom i tlačou ako samizdat s názvom 22 arkán Theofana Abby (začiatkom 90. rokov vytvoril aj originálne malé tarotové arkána a v posledných rokoch karty koloroval a pripravuje ich na vydanie). Neskôr spolupracoval na českých prekladoch kníh francúzskeho alchymistu Fulcanelliho. (Tajemství katedrál, Příbytky filosofů).
Koncom 60. rokov 20. storočia sa dvakrát zúčastnil spolu s niekoľkými výtvarníkmi zo Surrealistickej skupiny experimentov s kyselinou lysergovou (LSD) a psylocibinom vo Výskumnom ústave psychiatrickom v Prahe-Bohniciach. Zážitky z pokusov natrvalo ovplyvnili jeho tvorbu. Je autorom interpretačných metód konturáže, leptomanie a fázovaných ilusí, v ktorých vždy metamorfuje niekoľko statických obrazov v cykle následných fáz.
V roku 1976 vydal v Paríži v nakladateľstve Editions surréalistes veľkoformátovú knihu-bibliofíliu 14 vlastných litografií Maisons (Domy), sprevádzanú básnickými textami francúzskeho surrealistu Vincenta Bounoura. Podľa autorových kresieb litografie zhotovil prestížny parížsky litografický ateliér Babette Pons. Prispel svojím textom do kolektívneho zborníka La Civilisation Surrealiste (ed. V. Bounoure, Payot, Francúzsko, 1976).
Začiatkom 90. rokov bol zvolený do prvého predsedníctva obnovenej spoločnosti čs. hermetikov Universalia. Spolupracoval na koncepcii súbornej hermetickej expozície Opus Magnum. (s V. Zadrobílkom a L. Antonínom) v roku 1997 v Dome U kamenného zvonu v Prahe a napísal text pre obsiahly katalóg-knihu, ktorú aj graficky upravil. Podieľal sa tiež na koncepcii výstavy ku 450 rokom letohrádku Hvězda v Prahe (s. L. Antonínom a I. Puršom) v roku 2003, ku ktorej spracoval aj interaktívny katalóg na CD. Takisto sa podieľal na výstave o grófovi Šporkovi, ktorú pripravil V. Zadrobílek vo Staromestskej radnici (1999).
Podľa knihy Labyrintem tajemna natočila Česká televízia v roku 1993 dvanásťdielny seriál Magickou krajinou, ku ktorému napísal námet a scenár: (1. Bílá paní, 2. Mluvící kameny, 3. Za ukrytými poklady, 4. Po stopách alchymistů, 5. Draci v Čechách, 6. Zázračné studánky, 7. Ďábel a jeho pikle, 8. Obyvatelé podzemí, 9. Golem, 10. Zjevení a přízraky, 11. Čarodějství, 12. Vládcové krajiny). Neskôr napísal niekoľko scenárov k televíznemu cyklu Lapidárium (Příběh kamenných bot, Příběh Šemíkova hrobu, Příběh kamenné Luitgardy).
Prvú samostatnú výstavu Hra proti hře mal v Dome umenia mesta Brna v roku 1972, katalóg k výstave bol zakázaný. Počas normalizácie tu prakticky nevystavoval, mal však samostatnú výstavu v Paríži v galérii L'envers du miroir (1972). Po roku 1989 mal mnoho samostatných výstav a zúčastnil sa aj mnohých výstav zahraničných. Z najvýznamnejších to bola výstava Zadem k nekonečnu I., v Paláci kultúry v Prahe v roku 1990, a séria výstav k autorovým 60. narodeninám Zadem k nekonečnu II. (Remscheid, Cheb, Hradec Králové, České Budějovice, Písek, Nová Paka) v rokoch 20032005. K týmto výstavám bola vydaná aj rovnomenná obsiahla monografia.
Ilustroval napr. knihy V. Effenbergera (Polowanie na czarnego rekina, Vroclav, Poľsko), E. Švankmajerovej, F. Dryje a M. Novotného. Tiež knihy F. Tristana v nakladateľstve Paseka (Hadí píseň, Ateliér ztracených snů), ďalšie v nakladateľstvách Dauphin, Host (P. Řezníček: Zrcadlový pes), Orbis, Torst a Malvern. Výtvarne doprevádzal i knihy M.-D. Massoni a A. Jouberta (Francúzsko) a čierny román H. Walpola Borgen ii Otranto (Vertigo, Švédsko). Pre tieto a ďalšie nakladateľstvá graficky upravoval mnoho ďalších publikácií, rovnako ako v 90. rokoch revue Analogon, Logos a periodikum Divadelní noviny.
V 90. rokoch pôsobil niekoľko rokov ako podpredseda Spoločnosti Karla Teiga. V roku 2011 bol spoluautorom retrospektívnej výstavy Surrealistická východiska (1948–1989) Odkony-Návraty-Přesahy (so S. Dvorským a F. Dryje) v Pamätníku národného písomníctva konanom v letohrádku Hvězda v Prahe.
Publikoval v mnohých českých a zahraničných periodikách a zborníkoch, najmä v Analogone, Logose (Česko), Arsenalu (USA), Phases, SURR.., BLS, Change, Rouge, Coupure, Surréalisme (Francúzsko) a mnohých ďalších.
Od roku 1990 je členom Spolku výtvarných umelcov Mánes, kam ho kooptoval Josef Istler.
Referencie
<References />
Fourg
Fourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Crau
La Crau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Juraj Hatrík
Juraj Hatrík (* 1. máj 1941, Orkucany - 21. máj 2021) bol slovenský hudobný skladateľ, pedagóg a teoretik.
Život
V rokoch 19551958 študoval skladbu súkromne u Alexandra Moyzesa. V štúdiu u toho istého pedagóga potom pokračoval na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Popri tom študoval teóriu hudby a estetiky u Ota Ferenczyho. Po absolvovaní VŠMU učil dva roky na konzervatóriu v Košiciach. V roku 1965 sa na VŠMU vrátil, najprv ako ašpirant a od roku 1968 ako odborný asistent na Katedre hudobnej teórie.
Z politických dôvodov musel v roku 1971 nielen ukončiť pedagogickú činnosť, ale bol aj vylúčený zo Zväzu slovenských skladateľov. V rokoch 19721990 pracoval v administratíve Hudobného informačného strediska Slovenského hudobného fondu. V roku 1990 bol rehabilitovaný a vrátil sa na Vysokú školu múzických umení. V roku 1991 sa stal docentom a v roku 1997 bol menovaný profesorom. V rokoch 19951999 pôsobil na Katedre hudobnej výchovy Pedagogickej fakulty UKF v Nitre, v rokoch 19971998 na Katedre hudobnej výchovy Fakulty humanitných a prírodných vied Prešovskej univerzity a v rokoch 2000 - 2001 na univerzite v Žiline.
Mnohé impulzy a námety tvorivo aplikoval v prostredí detí v Detskom mestečku Trenčín - Zlatovce, kde pravidelne chodil takmer 30 rokov. V roku 2013 sa spolupodieľal na tvorbe knihy RODINNÉ PPRÍBEHY BEZ RODÍN (2013), ktorá vznikla na podnet bývalých odchovancov z Detského mestečka k 40. Výročiu od založenia Detského mestečka.
Bol zakladateľom a predsedom Asociácie učiteľov hudby Slovenska. Zaviedol pravidelné semináre pre učiteľov s názvom „Pedagogická dvorana“. Deťom tiež venoval veľkú časť svojej hudobnej tvorby.
Na návrh Rady riaditeľov bratislavských základných umeleckých škôl bol 22. apríla 2016 vyznamenaný Cenou primátora Bratislavy.
Scénická a filmová hudba
Okrem toho komponoval komornú hudbu, piesne a zbory.
Fournet-Blancheroche
Fournet-Blancheroche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná stanica Podbrezová
Železničná stanica Podbrezová je železničná stanica v Podbrezovej v okrese Brezno. Leží na trati 172 Banská Bystrica – Červená Skala. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 5 dopravných, 3 manipulačné a 5 odstavných koľají. Do stanice sú vlečkou pripojené Železiarne Podbrezová; do nákladiska Hronec Lesy SR a spoločnosť ZLH. Výpravná budova bola postavená v roku 1912.
Stanica nemá otvorenú pokladňu ZSSK.
Arthur
Švédsky tím naberal sily pred 32 kilometrov dlhým úsekom pretekov, keď si Mikael Lindnord všimol vychudnutého a zraneného psa, ktorý sa prechádzal popri kontrolnom stanovišti. Zvieraťa mu prišlo ľúto, a tak otvoril konzervu a psovi hodil kúsok mäsa. Keď sa švédsky tím rozhodol pokračovať v púti, Lindnord si všimol, že ich pes nasleduje a síce si držal spočiatku od štyroch cudzincov odstup, ten sa postupne skracoval.
Pes putoval s tímom skrze džungľu, brodil sa hlbokým bahnom, no bol odhodlaný Lindnorda, ktorý ho nakŕmil, nasledovať. Prvé vážnejšie problémy sa vyskytli pred ďalšou časťou trasy, ktorú bolo potrebné zdolať na kajakoch. Lindnord pomenoval psa Arthur podľa Kráľa Arthura. Rozhodcovia nariadili nechať Arthura na brehu, no ten skočil do vody a s celých síl sa snažil udržať tempo so svojimi záchrancami. Lindnord neskôr vytiahol Arthura do kajaku, za čo si vyslúžil potlesk od divákov stojacich neďaleko od rieky. Pes sprevádzal tím až do cieľovej rovinky.
Príbeh zatúlaného psa už v priebehu pretekov vzbudil pozornosť celosvetových médií a najmä vďaka internetovej podpore sa neskôr podarilo Mikaelovi Lindnordovi dosiahnuť, aby bol Arthur transportovaný do Švédska. V novej krajine musel podstúpiť 120-dňovú karanténu, počas ktorej absolvoval operáciu, pre viaceré hlboké rany na tele. V marci 2015 sa natrvalo presťahoval do Lindnordovho domu v Örnsköldsviku, kde žil až do svojho skonu v decembri 2020. Zomrel na zhubný nádor.
Na motívy tohto nezvyčajného príbehu priateľstva by mal vzniknúť film. Mark Wahlberg sa mal predstaviť v úlohe Mikaela Lindnorda, ktorý mal byť prítomný priamo na natáčaní.
Zábleskový granát
Zábleskový granát alebo omračujúci granát (po ang. flashbang, stun grenade) je typ nesmrtiaceho granátu, ktorý sa používa na omráčenie a paralyzovanie nepriateľa. Prvý krát bol použitý v britskej armádnej jednotke Special Air Service v roku 190000000. Zábleskové granáty zvyčajne používajú špeciálne zásahové či protiteroristické policajné jednotky na rýchle zneškodnenie nepriateľa.