cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UKF Music
UKF Music
UKF Music bol tretí kanál v poradí a vznikol dňa 2. decembra 2009, Kanál bol neskôr premenovaný na UKF. Zaoberá sa propagáciou a zdieľaním basovej hudby všetkých žánrov. Má viac ako 530 tisíc odberateľov a viac ako 64 miliónov zhliadnutí.
Majstrovstvá sveta FIRS v inline hokeji 2007
Majstrovstvá sveta FIRS v inline hokeji 2007 boli v poradí 13. majstrovstvá sveta FIRS v inline hokeji, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS) pod sekciou Medzinárodného výboru inline hokeja. Konali sa v Bilbau, v Španielsku v dňoch od 2.14. júla 2007 a zúčastnilo sa ich 15 mužských a 7 ženských družstiev. Nováčikmi turnaja boli družstvo mužov Taiwanu a družstvo žien Fínska. Pôvodne sa ho malo zúčastniť aj družstvo mužov Pakistanu, ktoré už bolo vyžrebované do skupiny C. Španielsko bolo organizátorom svetového šampionátu FIRS druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 2001, v meste Torrevieja. Zápasy sa hrali v Sport Center Complex Zorroza.
V mužskej kategórii získalo titul 🇨🇿, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇨🇭. U žien obhájilo víťazstvo 🇺🇸, keď vo finále vyhralo nad 🇨🇿.
Viedma
Viedma môže byť:
Olšava
Olšava alebo Oľšava, môže byť:
Olšava môže byť aj:
Tlstá
Tlstá môže byť:
Ron Gilbert
Ron Gilbert je americký dizajnér, programátor a producent počítačových hier.
Jeho najznámejšie adventure diela pochádzajú z jeho práce u LucasArts (Maniac Mansion, prvé dva diely série Monkey Island). Gilbert je spoluzakladateľom Humongous Entertainment a sesterskej spoločnosti Cavedog Entertainment. Jeho hry sú zamerané predovšetkým na interaktívny výklad príbehu. Ron Gilbert ďalej založil Hulabee Entertainment, keď odišiel z Humongous Entertainment. V súčasnosti pracuje vo Vancouveri u vývojárskeho štúdia Hothead Games.
Socompa
Socompa je masívny, prevažne dacitový stratovulkán, nachádzajúci sa na argentínsko čilských hraniciach, asi 35 km juhozápadne od stratovulkanického komplexu Pular. V okolí sopky sa nachádza plošne najväčší depozit pyroklastík (cez 600 km2, dĺžka asi 40 km, objem cez 25 km3) na svete, pochádzajúci z mohutnej erupcie, pri ktorej došlo k deštrukcii stien vulkánu, podobnej erupcii Saint Helens z roku 1980. Neskoršia činnosť vyprodukovala niekoľko lávových dómov, ktoré vyplnili vrchnú časť zrázu, vzniknutého deštrukciou.
Receptor (fyziológia)
Receptor alebo zriedkavo prijímač je špecifická štruktúra, ktorá je schopná prijať signál, ktorý môže mať fyzikálnu alebo chemickú podstatu. Vo fyziológii sa rozlišujú dva zásadne odlišné významy slova receptor:
Receptor v širšom zmysle slova
Vo vonkajšom i vnútornom prostredí organizmu neustále nastávajú zmeny, na ktoré musí reagovať. Informácie o týchto zmenách zabezpečujú zmyslové bunky, ktorých úlohou je zaznamenať podnet (zmenu) a premeniť ho na nervový vzruch. Nie všetky receptory však reagujú na všetky druhy podnetov. Receptory sú špecializované na určitý druh dráždenia, teda na adekvátny podnet.
Aby podnet vyvolal podráždenie nervovej bunky, musí dosahovať určitú intenzitu. Najnižšia hodnota dráždenia (podnetu), ktorá vyvolá vznik nervového vzruchu v receptorovej bunke, sa nazýva prahová hodnota. Receptor reaguje len na prahové a nadprahové podnety, kým podprahové podnety zostávajú bez odozvy.
Rozdelenie
Receptory možno rozdeliť nasledovne:
Receptor v užšom zmysle slova
Zjednodušene povedané ide o bielkovinu, ktorá sa podieľa na signalizácii. Typickým príkladom sú receptory v plazmatickej membráne bunky. Ide o veľmi dynamické štruktúry, ktoré menia svoj tvar podľa toho, či je na ne naviazaná signálna molekula. Signálne molekuly sa neviažu iba na jeden typ receptorov.
Rozdelenie
Receptory sa rozdeľujú na 2 skupiny podľa toho, kde v bunke sa nachádzajú na:
Cytoplazmatické receptory
Uplatňujú sa predovšetkým ako sprostredkovatelia vplyvu hormónov. Interagujú totiž predovšetkým s molekulami, ktoré sú lipofilné (rozpustné v tukoch a teda ľahko prenikajúce cez plazmatickú membránu). Rozdeľujú sa na dve skupiny:
Receptory pre steroidné hormóny sú v cytoplazme viazané s bielkovinou, ktorá sa nazýva chaperón. Táto väzba zabraňuje vstupu komplexu do jadra bunky. Po naviazaní steroidného hormónu na receptor sa chaperón uvoľní a komplex hormón-receptor naopak do jadra vstupuje veľmi rýchlo. Vytvára dimér a viaže sa na DNA na miesta nazývané HRE (z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿), ktoré ovplyvňujú transkripciu špecifických génov a tvorbu príslušných proteínov ako reakciu bunky.
Somolický potok
Somolický potok je potok v hornom Turci, vo východnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Dolinky, meria 7,1 km a je tokom V. rádu.
Receptor (fyziológia)
Membránové receptory
Sú hlavným typom receptoru, ktorý zodpovedá za prenos signálu medzi bunkami. Rozdeľujú sa na:
Somolický potok
Prameň
Pramení v juhozápadnej časti Veľkej Fatry, v podcelku Bralná Fatra, na západnom okraji intravilánu obce Čremošné v nadmorskej výške približne 620 m n. m.
Receptor (fyziológia)
Receptorová regulácia
Aby bola v organizme zachovaná rovnováha (homeostáza), aj reakcie bunky sprostredkované receptormi musia byť regulované. Táto regulácia sa rozdeľuje na dva základné typy:
Somolický potok
Opis toku
Od prameňa tečie najprv západoseverozápadným smerom súbežne s cestou III. triedy z Čremošného do Hája, následne sa stáča a pokračuje severoseverozápadným smerom, pričom vteká do Turčianskej kotliny, do podcelku Mošovská pahorkatina. Ďalej sa stáča smerom na sever, podteká spomenutú cestu a preteká intravilánom obce Háj. V obci priberá z pravej strany potok Háj (1 km), stáča sa severozápadným smerom a pod obcou priberá krátky pravostranný prítok prameniaci severne od obce. Na dolnom toku už tečie severoseverozápadným smerom územím mesta Turčianske Teplice, oddeľuje mestskú časť Turčiansky Michal na pravom brehu a zľava priberá vedľajšie rameno Teplice, s ktorou tečie súbežne. Napokon podteká cestu I. triedy č. 65 a na severnom okraji mesta, pri mestskej časti Diviaky, ústi v nadmorskej výške 475,0 m n. m. do Dolinky.
Receptor (fyziológia)
Homológna regulácia
Homológny typ regulácie je taký, pri ktorom sa ovplyvňujú receptory, ktoré boli aktivované. Regulácia môže byť negatívna i pozitívna: v prvom prípade ide o desenzitizáciu, internalizáciu a tzv. down-reguláciu. V druhom prípade o senzitizáciu a tzv. up-reguláciu. Pri desenzitizácii sa uplatňuje s najväčšou pravdepodobnosťou fosforylácia receptora. Presné spôsoby, ako tieto regulácie prebiehajú, však v súčasnosti nie sú detailne známe.
Heterológna regulácia
Heterológny typ regulácie je taký, pri ktorom sa ovplyvňujú nielen receptory, ktoré boli aktivované. Pôsobí na dvoch úrovniach:
Clona (fotografia)
Zmenou clonového čísla je možné manipulovať s výslednou svetlosťou fotografovanej scény. V kombinácii so správnym expozičným časom umožňuje presne nastaviť množstvo svetla pre správnu expozíciu. V princípe clona funguje ako dúhovka ľudského oka.
Pevná clona
V najstarších fotografických prístrojoch sa používala buď pevná clona, alebo clona, ktorú nešlo meniť plynule ale pomocou zasúvacích platničiek s otvorom určitej potrebnej veľkosti.
Írisová clona
Dnes sa vo väčšine vyrábaných fotoaparátov používa írisová clona. Tvorí ju tenký kovový kotúč zložený z lístkov kosákovitého tvaru, ktoré sa prekrývajú tak, že v strede kotúča vytvárajú otvor. Pomocou ovládacieho mechanizmu, je možné meniť priemer nimi tvoreného otvoru.
Clonové číslo
Vzhľadom na to, že celkové množstvo svetla prenikájúceho objektívom závisí aj od ohniskovej vzdialenosti objektívu, neuvádza sa hodnota otvorenia clony v absolútnych jednotkách, ale používa sa clonové číslo.
Hĺbka ostrosti
Veľkosť otvoru clony má vplyv na celkovú ostrosť snímky. Platí, že čím je otvor menší, tým sú lúče dopadajúceho svetla zo zachytávaného objektu užšie, a jeho obraz je tak na výslednom snímku ostrejší; so vzrastajúcim zaclonením teda rastie aj hĺbka ostrosti. Hĺbka ostrosti je oblasť pred aj za rovinou predmetu na ktorý zaostrujeme, v ktorej sa predmety stále javia ako ostré. V bežných podmienkach, leží asi tretina rozsahu hĺbky ostrosti pred rovinou predmetu a dve tretiny za ňou.
NGC 2856
NGC 2856 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. marca 1788.
Chandra
Röntgenové observatórium Chandra je röntgenový ďalekohľad, ktorý pracuje na obežnej dráhe Zeme. Je pomenovaný prezývkou indického astrofyzika Subrahmanyana Chandrasekhara, ktorý študoval záverčné štádiá evolúcie hviezd. V staroidnickom jazyku sanskrit znamená slovo chandra "jasnosť", ale aj "mesiac". Observatórium vyniesol na obežnú dráhu raketoplán Columbia v roku 1999 a odvtedy poskytuje veľmi cenné pozorovania a merania.
Chandru postavila firma TRW Space & Electronics Group, Redondo Beach (USA). Prevádzkovateľom je stredisko NASA Marshall Space Flight Center (MSFC) v Huntsville (USA). Chandra patrí medzi najväčšie projekty NASA. Celkové náklady na jej vývoj sa vyšplhali na jeden a pol miliardy dolárov. Spolu s Hubblovým vesmírnym ďalekohľadom, Spitzerovým vesmírnym ďalekohľadom a observatóriom Compton GRO sa zaraďuje medzi Veľké kozmické observatóriá. So svojimi rozmermi 13,8 x 19,5 m a hmotnosťou 4 800 kg je to najväčší náklad, aký kedy Columbia na obežnú dráhu vyniesla.
Pozorovanie vesmírnu v röntgenovej oblasti spektra je veľmi zložité. Zemská atmosféra ho neprepúšťa, vďaka čomu je možný život na Zemi. Röntgenové detektory preto musia byť vynášané na obežnú dráhu. Chandra pozoruje v mäkkom röntgenovom žiarení od 1 keV do 10 keV. Úlohou observatória je vytvárať podrobné snímky a spektrá už objavených kozmických rönetgenových zdrojov s vysokou uhlovou aj spektrálnou rozlišovacou schopnosťou. V zozname objektov, ktoré pozoruje, nájdeme röntgenové dvojhviezdy, supernovy, zvyšky supernov, pulzary, aktívne galaxie, medzigalaktickú hmotu a kvazary.
Popis objektu
Chandra je trojosovo stabilizovaná družica valcovitého tvaru s celkovou dĺžkou 14 metrov. Prístrojový úsek s celkovou dĺžkou 11,80 m má tvar nízkeho osembokého hranolu. Je vybavená párom slnečných panelov s rozpätím 19,51 m. Tie dodávajú 2,35 kW elektrickej energie a dobíjajú 3 akumulátorové batérie s kapacitou 3×40 Ah. Observatórium je tiež vybavené systémom orientačných rakiet. Na palube Chandry sú tieto prístroje:
K zrkadlám sú pripojené tieto prístroje:
Mriežky slúžia na odklon chodu röntgenových lúčov v závislosti na ich energiách. Sú súčasťou mriežkového spektrografu. Na rozdiel od hranolového spektrografu je u mriežkového spektrografu disperzia rovnaká vo všetkých častiach spektra. Mriežky sa zasúvajú do dráhy lúčov medzi objektív a ohniskovú rovinu. Keď sú mriežky zaradené za zrkadlá, ďalekohľad pracuje ako röntgenový spektrograf. thumb|Röntgenová snímka zo satelitu Chandra zachytáva [[jadro Galaxie|jadro našej Galaxie v nepravých farbách. Táto snímka vznikla po zatiaľ najdlhšej röntgenovej expozícii (celkove 164 hodín).]]
História projektu
Röntgenové observatórium Chandra bolo pôvodne vyvíjané pod názvom AXAF - Advanced X-ray Astrophysics Facility. Jeho vyslanie na obežnú dráhu plánovala NASA už od roku 1976. Schválenie projektu však neustále odďaľovali finančné problémy a neskôr aj havária raketoplánu Challenger. Americký Kongres ho napokon schválil v roku 1988. Pôvodne mal obsahovať ďalekohľad s vysokým stupňom rozlíšenia, ale prehodnotenie projektu v rokoch 1992 a 1993 zredukovalo prístrojové vybavenie. Zmenšená bola aj zberná plocha zrkadiel a namiesto zlatých zrkadiel, ako bol pôvodný plán, sa použilo irídium.
Pôvodný termín štartu mal byť v roku 1997, no neustále komplikácie spojené so stavbou ďalekohľadu a testovaním družice viedli k neustálym odkladom. V roku 1998 bol ešte nedokončený ďalekohľad pomenovaný Chandra na počesť významného amerického astrofyzika indického pôvodu Subrahmanyana Chandrasekhara. Bolo tiež rozhodnuté poslať observatórium na veľmi vysokú excentrickú dráhu, aby sa 85 % celého letu pohybovalo nad rušivými radiačnými pásmi.
Štart
Po dvoch odkladoch štartu sa napokon Chandra vydala do vesmíru v nákladovom priestore raketoplánu Columbia 23. júla 1999. Štart prebiehal za dramatických okolností. Už päť sekúnd po štarte došlo na palube Columbie ku skratu v jednej elektrickej batérii. Oveľa vážnejším problémom však bolo poškodenie rúrok tvoriacich stenu jedného motora SSME. Vinou poškodenia z motora unikalo palivo. Hrozilo núdzové opustenie raketoplánu posádkou na padákoch, čím by NASA prišla o raketoplán aj o drahé observatórium. Columbia sa napokon dostala na obežnú dráhu o 10 km nižšiu, ako bol pôvodný plán, čo však misiu neohrozilo.
Vypustenie observatória
Piloti Columbie uskutočnili o 12:03 UT úhybný manéver, aby bol raketoplán v čase zážihu motora IUS bezpečne ďaleko. K zážihu motoru došlo o 12:47 UT. Po 117-sekundovom zážihu a odhodeniu motora sa Chandra pohybovala po dráhe vo výške 330-72 031 km. Úspešne prebehlo aj vyklápanie solárnych panelov a navedenie na výslednú dráhu (9 652-139 189 km).
Columbia potom úspešne pristála 28. júla na Kennedyho vesmírnom stredisku.
Priebeh letu
27. júla 1999 v čase 00:39 UT bol otvorený ventil, čím sa zahájilo odplyňovanie detektorov vedeckých prístrojov. 31. júla, 4. augusta a 7. augusta prebehli ďalšie motorické manévre, aby sa družica dostala na operačnú dráhu. Obieha nad vnútorným Van Allenovym radiačným pásom, ktorý by mohol ovplyvniť merania. Na druhej strane takáto vysoká dráha znemožňovala vyslanie servisnej misie v prípade poruchy observatória. left|thumb|Zvyšok [[Keplerova supernova|Keplerovej supernovy]] 19. augusta Chandra vytvorila prvé skúšobné snímky. Najprv sa uskutočnilo kalibračné pozorovanie bodového röntgenového zdroja LMC X-1 vo Veľkom Magellanovom oblaku, ktorý je vzdialený asi 180 000 svetelných rokov od Zeme. Na testovanie ostrosti poslúžil zvyšok supernovy v tej istej oblasti. Prvé snímky boli zverejnené 26. augusta a išlo o fotografie zvyšku po supernove Cassiopeia A a kvazaru PKS 0637-752. V priebehu septembra NASA zverejňovala každý týždeň nové snímky z Chandry.
24. januára 2002 observatórium v dôsledku chyby orientácie prerušilo vedecké pozorovania, ale ešte v ten istý deň sa podarilo obnoviť funkcie orientačného a stabilizačného systému a obnoviť aj vedecké pozorovania.
Predpokladaná aktívna životnosť Chandry bola 5 rokov. Po uplynutí tejto doby 31. augusta 2003 NASA predĺžila kontrakt so Smithsonian Astrophysical Observatory (SAO), aby zaistila vedecké využívanie observatória na ďalších 5 rokov, tj. do konca júla 2010. 31. decembra 2009 NASA predĺžila kontrakt s inštitúciou Smithsonian Astrophysical Observatory (SAO) na zaistenie prevádzky observatória do 30. septembra 2013 s možnosťou predĺženia zmluvy na ďalšie dve trojročné obdobia. V roku 2012 došlo k predĺženiu misie do roku 2016.
Kvôli silnej slnečnej aktivite boli vedecké pozorovania dvakrát prerušené. Prvýkrát boli pozastavené od 24. októbra do 28. októbra 2003, druhýkrát medzi 2. a 8. novembrom. V dôsledku silných slnečných erupcií sa stratilo 206 hodín vedeckých pozorovaní z obdobia od 24. októbra. 6. novembra 2003 bolo oznámené, že pravdepodobne následkom kontaminácie stopami mazadla sa znížila priepustnosť optického filtra ACIS na 60 % pôvodnej hodnoty, takže vytvorenie snímok vyžaduje úmerné predĺženie expozičných časov.
Autingues
Autingues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dedinský potok
Dedinský potok môže byť:
Čierna voda (prítok Teplice)
Čierna voda je potok v Turci, vo východnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Teplice, má dĺžku 6,5 km a je tokom V. rádu.
Preteká Kremnickými vrchmi, pramení v podcelku Flochovský chrbát, na severozápadnom svahu Flochovej (1 316,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 220 m n. m. Najprv tečie na sever, sprava priberá potok zvaný Mokrá dolinka (1 km) a Sviniarku (0,7 km), ďalej sa stáča a pokračuje severozápadným smerom. Z pravej strany ešte priberá prítok Spod Berákova (0,8 km) a juhovýchodne od obce Čremošné sa v nadmorskej výške okolo 613 m n. m. vlieva do Teplice.
Cyrano z Bergeracu
Cyrano z Bergeracu môže byť:
Cyrano de Bergerac môže byť:
Ousson-sur-Loire
Ousson-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stan Wawrinka
Stan Wawrinka (* 28. marec 1985, Lausanne, Švajčiarsko) je súčasný profesionálny švajčiarsky tenista. Počas kariéry vyhral 16 turnajov ATP(3 GrandSlam) v dvojhre. Spoločne s Rogerom Federerom vyhral štvorhru na olympiáde v Pekingu.
Jeho najväčší tenisový úspech prišiel 26. januára 2014, kedy vo finále Australian Open ako 8. nasadený zdolal vo finále španielskeho favorita a prvého nasadeného Rafaela Nadala a posunul sa na tretiu priečku rebríčka ATP. O rok neskôr triumfoval na Roland Garros, kde vo finále porazil Novaka Djokovića. V roku 2016 získal zatiaľ posledný GrandSlamový titul na US Open, v ktorom opäť zdolal vo finále Novaka Djokovića. Po Martine Hingisovej a Rogerovi Federerovi sa tak stal tretím Švajčiarom, ktorý získal grandslamový titul.
OWSLA
Významní interpreti
Interpreti v minulosti: Hosťujúci interpreti:
Říčany
Říčany sú mesto v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2017 tu žilo 15 236 obyvateľov, pričom priemerný vek v meste bol 39,4 roka (muži 37,9 roka, ženy 40,7 roka).
Cez mesto preteká Říčanský potok, na jeho toku sa nachádzajú rybníky Marvánek a Mlýnský rybník.
Dejiny mesta
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1289. Říčany majú veľmi pestrú históriu. Počas stredoveku sa v nich nachádzal významný hrad, ktorý však bol dobytý a vydrancovaný Žižkovými vojakmi počas husitských vojen. V neskorších rokoch sa Říčany stali opäť prosperujúcím mestom. Ale počas tridsaťročnej vojny bolo mesto takmer úplne zničené a niektoré okolité obce zanikli.
V roku 1965 tu vo vyhnanstve zomrel spišský biskup a trpiteľ za vieru, Mons. Ján Vojtaššák.
Opozícia (politika)
náhľad|[[Nelson Mandela (na snímke z roku 2008) strávil v opozícii viac ako 40 rokov]] Opozícia v politickom živote sú politické strany a ich predstavitelia alebo skupiny obyvateľov, ktorí sa nepodieľajú na vláde. Opozícia plní dôležitú úlohu pri kontrole a kritike vlády. Ďalej funguje ako ponuka alternatív k vládnej politike a je pripravená vládu v prípade potreby nahradiť.
Prvou historicky doloženou a oficiálnou opozíciou boli podľa mnohých autorov rímski tribúni ľudu. Ak sa vynechajú štáty západnej Európy a anglicky hovoriace krajiny, tak existencia legálnej opozície sa začala výraznejšie rozširovať až od 70. rokov 20. storočia.
Špeciálnym prípadom je tzv. antisystémová opozícia. Týmto pojmom sa označujú politické strany, ktoré sa snažia zmeniť nielen vládu, ale aj politické usporiadanie ako celok.
Bubienok (cicavce)
náhľad|a) bubienok b) [[kladivko (ucho)|kladivko c) nákovka d) strmienok e) stredné ucho]]
Bubienok (lat. membrana tympani) je väzivová blanka väčšiny cicavcov oddeľujúca vonkajšie ucho od stredného ucha.
Bubienok človeka
Nachádza sa na konci zvukovodu. Má priemer asi 1 cm a hrúbku asi 0,1 mm. Zhrubnutý okraj bubienka (lat. anulus fibrocartilagineus) zapadá do žliabku na spánkovej kosti (lat. sulcus tympanicus). Vonkajšia vrstva bubienka je tvorená pokračovaním tenkej kože zvukovodu, stredná vrstva je väzivová a vnútorná je pokračovaním sliznicovej výstelky bubienkovej dutiny stredného ucha. Bubienok je veľmi pružný. Zvukové vlny, ktoré prichádzajú zvukovodom ho rozkmitávajú a toto kmitanie sa prenáša na sluchové kostičky prostredníctvom kladivka, rukoväťou ktorá je prirastená k bubienku.
Zdravý bubienok je lesklý a má sivastú farbu.
Biela voda (prítok Teplice)
Biela voda je potok v Turci, vo východnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Teplice, meria 5 km a je tokom V. rádu.
Antonov An-124
Antonov An-124 Ruslan (v kóde NATO: „Condor“) je strategické transportné lietadlo vyvinuté v Sovietskom zväze v 70. a 80. rokoch 20. storočia. Ide o hornokrídlové štvormotorové lietadlo s klasickými chvostovými plochami s mnohokolesovým podvozkom nosového typu. Trup je hermetizovaný, rozdelený na dve paluby. Nákladný priestor má dĺžku, šírku a výšku , objem prevyšuje , nosnosť 120 ton.
Biela voda (prítok Teplice)
Pramení vo Veľkej Fatre, v podcelku Bralná Fatra, pod sedlom Malý Šturec (890,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 760 m n. m. Tečie západoseverozápadným smerom po hranici medzi Veľkou Fatrou na severe a Kremnickými vrchmi na juhu. Sprava, pri horárni Bartoška, priberá Hlboké (0,5 km), zľava potok zvaný Pod Flochovou (2,3 km), následne pravostrannú Dolnú Dierovú (0,5 km) a ľavostranný prítok zvaný Z Dolinky (1 km). Do Teplice ústi východne od obce Čremošné, neďaleko horárne Žarnovica, v nadmorskej výške okolo 630 m n. m. Pri sútoku s potokom Pod Flochovou leží horáreň Bartoška, pri nej rekreačná osada.
Antonov An-124
Antonov An-124 vznikol v Antonovovej konštrukčnej kancelárii, prototyp vzlietol 26. decembra 1982 v Kyjeve. S týmto lietadlom bolo ustanovených 21 svetových rekordov (okrem iného v nosnosti –  do výšky, vzdialenosť na uzavretej trati). V roku 1985 bol prvýkrát predstavený na výstave v Paríži a na začiatku roku 1986 začala sériová výroba. V roku 1992 sa uskutočnila certifikácia civilnej verzie.
Senohraby
Senohraby sú obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 100 obyvateľov, z toho 539 mužov a 561 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,5 roka, ženy 42,5 roka).
Prvá písomná zmienka o obvi pochádza z roku 1444. Medzi pamätihodnosti v obci patrí zrúcanina Hradu Zlenice.
Kostené bludisko
Kostené bludisko alebo kostený labyrint (lat. labyrinthus osseus) je časť bludiska ucha. Tvorí obal pre blanitý labyrint.
Jeho hlavné časti sú:
V kostenej stene predsiene (vestibulum) je oválne okienko (fenestra vestibuli) a okrúhle okienko (fenestra cochlae). Ich blanitá výplň oddeľuje perilymfu od bubienkovej dutiny. Predsień (vestibulum) je centrálna časť kosteného bludiska. Je uložená mediálne od stredného ucha, medzi slimákom a polkruhovitými chodbičkami.
NGC 2857
NGC 2857 je špirálová galaxia (Sc) v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 9. januára 1856. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5. Je prvým objektom v Arpovom katalógu podivných galaxií, je v ňom zaradená medzi galaxiami s nízkou plošnou jasnosťou. V tejto časti je jediná špirálová, ostatné sú nepravidelné.
Bola v nej pozorovaná supernova SN2012fg. Jej absolútna magnitúda bola vypočítaná ako -19,8. Jej spektrum sa v dalších dňoch po objavu rýchle menilo.
NGC 2858
NGC 2858 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 3. marca 1864.
Canon EOS 5D
EOS 5D je 12,8 megapixelová digitálna zrkadlovka vyrábaná spoločnosťou Canon. EOS 5D bola ohlásená firmou Canon 22. augusta 2005 a radí sa nad EOS 30D, ale pod EOS 1D Mark II N v rade digitálnych zrkadloviek Canon EOS.
EOS 5D je významná tým, že je to prvá digitálna zrkadlovka s veľkosťou senzora ako celé políčko filmu (36 × ), ktorá má štandardné rozmery tela (na rozdiel od väčšieho a ťažsieho "profesionálneho" tela fotoaparátu). Je taktiež významná aj svojou cenou, okolo 3000 amerických dolárov alebo 2000 britských libier, ktorá nastavuje nový významný nízky cenový bod pre celopolíčkové digitálne zrkadlovky.
Periboia (dcéra Akessamena)
Periboia (Periboia) je v gréckej mytológii dcéra Akessamena, kráľa Pierie.
Starogrécky epický básnik Homér v dvadsiatom prvom speve Iliady uvádza, že kráľ Akessamenos mal tri dcéry. Periboia bola jeho najstaršou dcérou. Periboii a riečnemu bohu Axiovi sa narodil syn Pélegón, ktorý sa stal otcom slávneho Asteropaia, vodcu Paionov bojujúcich v trójskej vojne na strane obrancov Tróje.
Ely
thumb|Katedrála v Ely Ely je mesto na východe grófstva Cambridgeshire v regióne East of England, 103 kilometrov severovýchodne od londýnskeho Charing Cross.
Je atraktívne veľkým množstvom zachovaných historických budov lemujúcich krivolaké uličky plné obchodov. Každý štvrtok a sobotu sú tu trhy. Do 18. storočia bolo významným prístavom kým boli vysušené okolité močiare.
Resistencia
Resistencia je hlavné mesto provincie Chaco v severovýchodnej Argentíne. Je súčasne sídlom departmentu San Fernando. Leží na sútoku riek Negro a Paraná oproti mestu Corrientes. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto Resistencia 290 723 obyvateľov. V metropolitnej oblasti Resistencia v súčasnosti žije 424 500 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1878.
Geografia
Resistencia leží na západnom brehu vedľajšieho ramena rieky Paraná, priamo naproti mestu Corrientes na planine Gran Chaco. Podnebie je subtropické a v lete veľmi horúce.
Paraná
Paraná môže byť:
Tlstá (vrch vo Veľkej Fatre)
Tlstá je výrazný vrch na západnom okraji centrálnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa približne južne od Martina.
Popis
Tlstá je súčasťou mohutného masívu, ktorý ohraničuje Gaderská a Blatnická dolina a je viditeľný a nezameniteľný z veľkej časti Turca. Z množstva okolitých vrchov vynikajú najmä južne ležiaca Ostrá a v susedstve východne sa nachádzajúca Lubená. Masív odvodňujú prítoky Gaderského potoka do rieky Turiec. Najmä v západnej časti Tlstej je množstvo jaskýň, medzi nimi i Mažarná, v ktorej boli objavené dôkazy dávneho osídlenia.
Hranica lesa prebieha pod jej vrcholom, preto má vrcholová časť formu lúk s občasnými bralami. Ako už jej samotný názov napovedá, vrchol nie je ostrý, ale postupne sa zvažujúci. Je z neho rozhľad na celú Turčiansku kotlinu.
Výhľady
Poloha vrchu na okraji pohoria a značná nadmorská výška s hôľnatým vrcholom predurčujú Tlstú na lokalitu s výborným výhľadom. Východný horizont čiastočne zacláňa susedná Lubená, inak je viditeľnosť znamenitá. Okrem vrcholov Veľkej Fatry a blízkych Kremnických vrchov je veľmi dobre pozorovateľná celá kotlina i priamo nad ňou situovaná Malá Fatra a Žiar. Pri priaznivých podmienkach je možné pozorovať Vtáčnik a Strážovské vrchy, ojedinele i časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Oussoy-en-Gâtinais
Oussoy-en-Gâtinais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dedinský potok (prítok Teplice)
Dedinský potok je potok v Turci, na území okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Teplice, meria a je tokom V. rádu.
Pramení v Kremnických vrchoch, v podcelku Flochovský chrbát, na severozápadnom svahu Javorovej studne v nadmorskej výške cca  Najprv tečie západným smerom, zľava priberá prítok  zo severovýchodného svahu Krpca  a stáča sa na severozápad. Z pravej strany priberá potok Vríč, vstupuje do Turčianskej kotliny a preteká obcou Horná Štubňa. Na jej území priberá pravostrannú Bukovinu, stáča sa a tečie smerom na sever. Severne od obce ústi v nadmorskej výške cca do Teplice.
1. česká futbalová liga 1996/1997
Sezóna 1996/97 1. ligy bola 4. sezónou v samostatnej českej lige. Začala 9. augusta 1996 a skončila 11. jún 1997. Majstrom sa stal tím AC Sparta Praha.
Konečná tabuľka
Z = Počet zápasov; V = Výhry; R = Remízy; P = Prehry; VG = Vsietené góly; IG = Inkasované góly; B = Body
Auxi-le-Château
Auxi-le-Château je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francúzska akcia
Francúzska akcia (fr. Action française), skrátene AF, je politické hnutie, ktoré vzniklo v súvislosti s Dreyfusovou aférou. V parlamente bola síce bezvýznamná, avšak v 20-tych rokoch 20. storočia, v období silnejúceho fašizmu, mala značný vplyv na francúzsku pravicu a intelektuálnu mládež.
Action française si kládla nasledujúce ciele: autoritatívna antiparlamentná forma vlády, usilovala o dedičnú monarchiu nie z legimitistických, ale praktických dôvodov, presadzovala nacionalizmus; usilovala aby aj prehliadané skupiny obyvateľov si vytvorili pozitívny pomer k štátu, zdôrazňovala význam Francúzska vo svete.
V roku 1936 bola Action française vládou Ľudovej fronty zakázaná. Po roku 1940 podporovala Action française Vichystický režim, preto bola po vojne väčšina ich stúpencov odsúdená z kolaborácie. Zaťažená kolaboráciou stratila po vojne svoj vplyv.
Hyakinthos
náhľad|Umierajúci Hyakinthos, autor:[[Alexander Kiselev (1838–1911)]] Hyakinthos (starogr. Ὑάκινθος – Hyakinthos, ) je v gréckej mytológii syn spartského kráľa Amykla a jeho manželky Diomédy. Niektoré zdroje uvádzajú, že otcom bol spartský kráľ Oibalos.
Hyakinthos bol veľmi krásny muž, nebolo teda divu, že sa jeho priateľom stal boh Apolón. Boh západného vetra Zefyros o jeho priazeň tiež usiloval, ale Hyakinthos si ho nevšímal.
NGC 2859
NGC 2859 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. marca 1786.
Hyakinthos
Niektoré antické zdroje uvádzajú, že ešte pred Apolónom bol Hyakinthovým priateľom slávny grécky básnik Thamyris. O týchto mužoch sa tvrdilo, že to boli prví muži, ktorí boli milencami. Apolón sa však Thamyrida ľahko zbavil. Chválenkár Thamyris o sebe rozširoval, že v speve prekoná aj samotné Múzy. Apolón to Múzam povedal a Thamyridov osud bol spečatený. V súťaži, ktorá nasledovala Thamyris s Múzami samozrejme prehral a tie ho potom potrestali tak, že ho zbavili zraku, hlasu i pamäte.
NGC 2859
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
Hyakinthos
Apolón prichádzal do Sparty za Hyakinthom často. Voľné chvíle trávili súťažením v zdatnosti a obratnosti. Keď raz spolu súťažili v hode diskom, prizerajúci sa žiarlivý Zefiros zrazil nechtiac letiaci disk na Hyakinthovu hlavu a spôsobil mu také zranenie, ktoré už nevedel zaceliť ani boh Apolón a Hyakinthos zraneniu podľahol. Nešťastný Apolón sa zaprisahal, že na svojho priateľa nikdy nezabudne a aby si ho pamätali aj ľudia, z jeho vytečenej krvi nechal vyrásť kvet, ktorý sa dodnes volá hyacint. náhľad|200px|Hyacint
Jeho otec Amyklas nariadil, aby sa v Sparte na jeho počesť každé leto konala slávnosť Hyakinthia. Táto slávnosť sa potom konala každoročne a trvala tri dni. Prvý deň sa smútilo za Hyakinthovou smrťou a ďalšie dva dni sa oslavovalo jeho znovuzrodenie v podobe kvetiny. Aj keď Hyakinthos nebol bohom, centrom jeho kultu bol v Apolónov chrám v meste Amyklai.
Klub ligových kanonierov
Klub ligových kanonierov (KLK) je elitná spoločnosť slovenských futbalistov, ktorí počas svojej kariéry strelili 100 a viac gólov v najvyšších ligových súťažiach (česko-slovenská futbalová liga 1925 – 1993, slovenská liga 1939 – 1944 a od sezóny 1993/1994, zahraničné ligy).
História
Klub ligových kanonierov nadväzuje na tradíciu Klubu ligových kanonýrů, založeného v roku 1972 redakciou týždenníka GÓL v Česko-Slovensku. Tento Klub pôvodne združoval hráčov, ktorí dosiahli hranicu 100 gólov v česko-slovenskej lige, od roku 1991 sa započítavali aj góly z európskych prvoligových súťaží, nie však so spätnou platnosťou. V ére Česko-Slovenska mal Klub ligových kanonýrů 39 členov, z toho 13 Slovákov v čele s Jozefom Adamcom, tretím najlepším strelcom v histórii česko-slovenskej futbalovej ligy. Po rozdelení Česko-Slovenska pôsobí Klub ligových kanonýrů už len v Česku, na Slovensku podobný Klub nevznikol. S iniciatívou založiť slovenský Klub ligových kanonierov prišla trojica futbalových nadšencov Peter Divéky, Gregor Mareš a Peter Bzdúch. S podporou Únie ligových klubov a jej prezidenta Dušana Tittela sa prvé stretnutie členov KLK uskutočnilo 5. júla 2013 v Senci v rámci vyhlásenia ankiet Corgoň ligy za sezónu 2012/2013. Prítomným členom KLK boli odovzdané Certifikáty kanoniera a pamätné ocenenia.
31. marca 2014, necelý rok po založení Klubu ligových kanonierov vstúpil medzi ligových „stovkárov“ Róbert Vittek, najlepší strelec v histórii slovenskej futbalovej reprezentácie. Stal sa tak 32. členom elitnej kanonierskej spoločnosti.
31. marca 2015 v Žiline boli pred zápasom Slovensko-Česko ocenení ďalší členovia KLK Ján Strausz, Peter Herda, Pavol Diňa a Róbert Semeník. Menovaní si prevzali „Certifikáty členov Klubu ligových kanonierov“ z rúk prezidentov Slovenského futbalového zväzu a Únie ligových klubov Jána Kováčika a Ivana Kozáka. Slávnostného aktu sa zúčastnili tiež členovia českého Klubu ligových kanonýrů Václav Daněk, Horst Siegl a Jan Nezmar. V rámci odovzdávania ocenení si Klub ligových kanonierov uctil aj futbalové majstrovstvo nežijúcich kanonierov Viktora Tegelhoffa a Ladislava Józsu, na pôde Únie ligových klubov si prevzali ocenenia ich rodinní príslušníci.
V sezóne 2016/2017 sa rozrástol Klub kanonierov o dvoch nových členov. 15. októbra 2016 strelil Filip Hološko v austrálskej najvyššej súťaži stý ligový gól, pričom sa stal prvým stovkárom, ktorý ani raz neskóroval v slovenskej lige, zároveň ako prvý hráč dosiahol métu 100 gólov v ligovej súťaži mimo Európy. 16. apríla 2017 sa k nemu pridal Marek Bakoš, svojim 63. gólom v českej lige dosiahol hneď dva míľniky, v drese Viktorie Plzeň zaznamenal jubilejný 50. gól, čím zaokrúhlil počet svojich ligových zásahov na stovku.
6. mája 2018 sa počet členov KLK rozrástol na číslo 35. Marek Hamšík strelil v drese SSC Neapol svoj stý ligový gól, jeho výkon je o to pozoruhodnejší, že všetkých 100 gólov zaznamenal v Serii A, jednej z najlepších ligových súťaží na svete.
Rok 2018 priniesol aj ďalšie medzníky v histórii KLK. 6. apríla vzniklo Občianske združenie Klub ligových kanonierov, zaregistrované na Ministerstve vnútra SR a na konferencii SFZ 28. júna bol KLK prijatý za pridruženého člena SFZ. Predsedom KLK sa stal Tomáš Medveď, ktorý je sám členom Klubu s bilanciou 103 ligových gólov, členmi výkonného výboru trojica iniciátorov vzniku KLK a športový novinár Peter Šurin. Prvou oficiálnou akciou bol turnaj vo footgolfe s charitatívnym rozmerom v Rajci. V októbri sa uskutočnilo stretnutie členov KLK, v rámci ktorého kanonieri vzhliadli zápas Ligy národov Slovensko – Česko (1:2) v Trnave.
V roku 2019 rozšíril KLK svoje aktivity aj mimo futbalové dianie, keď sa spolupodieľal na organizácii konferencie Myslieť na budúcnosť sa oplatí v kúpeľoch Lúčky za účasti bývalých športovcov. V spolupráci s Úniou ligových klubov oceňovali členovia KLK víťazov ankety Gól mesiaca a Gól sezóny. Organizačne zabezpečoval tiež I. ročník Memoriálu Juraja Halenára, usporiadaným jeho materským klubom FK Lokomotíva Trnava. Pokračovaním spolupráce s českým Klubom ligových kanonýrů bolo stretnutie členov oboch Klubov v decembri v Bratislave. Po rokoch sa opäť zišli legendy česko-slovenského futbalu Ján Čapkovič, Jozef Levický, Peter Herda, Stanislav Griga, Ľubomír Luhový a Antonín Panenka, aby spoločne pokrstili knihu Zdeňka Pavlisa Od Bicana k Lafatovi. V spoločnosti majstrov Európy z Belehradu 1976 Karolom Dobiašom a Jozefom Čapkovičom si zaspomínali na svoje hráčske časy.
Kniha o česko-slovenských kanonieroch sa stala inšpiráciou a výzvou pre vznik publikácie o slovenskom KLK. Kolektív autorov spracoval futbalové i životné príbehy 35 kanonierov a v novembri 2021 vyšla kniha "Klub ligových kanonierov - Od vzniku po súčasnosť". Krstným otcom diela sa stal Ladislav Petráš, futbalový internacionál a člen Siene slávy slovenského futbalu.
V roku 2022 sa členovia KLK zúčastnili osláv 50. výročia Klubu ligových kanonýrů v Kroměříži, v rámci ktorého sa odohral exhibičný zápas internacionálov a kanonierov Česka a Slovenska. Na podujatí sa stretli legendy česko-slovenského futbalu, osobnosti úspešných generácií, medailisti z MS 1962 v Čile, majstri Európy z Belehradu 1976 a olympijskí viťazi z Moskvy 1980. O rok neskôr sa podobná akcia konala v Piešťanoch pri príležitosti 10. výročia založenia slovenského KLK.
Pravidlá
Členom Klubu ligových kanonierov sa môže stať futbalista so slovenským prípadne česko-slovenským občianstvom, ktorý strelí minimálne 100 gólov v najvyšších ligových súťažiach na Slovensku (v Česko-Slovensku) alebo v zahraničí. Cieľom a poslaním KLK je oceniť a vyzdvihnúť hráčov, ktorí preslávili slovenský futbal, priblížiť ich úspechy ako inšpirujúci príklad ďalším generáciám mladých futbalistov. Podmienku členstva v Klube ligových kanonierov v čase jeho založenia spĺňalo 31 bývalých i súčasných futbalistov, ktorým boli udelené Certifikáty kanoniera s poradovým číslom podľa dátumu dosiahnutia stého gólu. Prvým pokoriteľom stogólovej hranice a držiteľom Certifikátu číslo 1 sa stal symbolicky Jozef Luknár (1915 – 1966). Členmi KLK sa stali aj futbalový svetobežník, budapeštiansky rodák slovenského pôvodu Ladislav Kubala, reprezentant troch krajín (Česko-Slovensko, Maďarsko, Španielsko) a Bulhar Božin Laskov, ktorý prišiel študovať do Česko-Slovenska a usadil sa na Slovensku. Obaja spĺňajú podmienku občianstva, hoci Kubala len krátkodobo, obaja hrali v česko-slovenskej futbalovej lige, reprezentovali Česko-Slovensko a významným spôsobom sa zapísali do histórie slovenského futbalu.
Členovia KLK
Stav k 4. 6. 2023
Čakatelia (50 – 99 gólov)
Aktívni hráči, stav k 20. 8. 2023
Zaujímavosti o jubilejných góloch
Prvým stovkárom sa stal 2. apríla 1944 Jozef Luknár, hráč ŠK Bratislava dvomi rýchlymi gólmi v 4. a 8. minúte zahájil debakel Šimonovian 14:0. O dva týždne dosiahol métu 100 gólov jeho klubový spoluhráč Ján Arpáš. Prvým hráčom, ktorý sa prestrieľal do Klubu kanonierov gólom v zahraničnej lige, sa stal Ladislav Kubala z FC Barcelona. Tento futbalový svetobežník dal zároveň celkom najviac gólov v zahraničných ligových súťažiach - 188. Prvým Slovákom so stovkou ligových gólov v česko-slovenskej lige sa stal v roku 1955 Emil Pažický, v ére spoločnej ligy sa k nemu pridalo ďalších dvanásť slovenských futbalistov. Po roku 1993 sa stal prvým členom elitného Klubu kanonierov Pavol Diňa, 89 gólov z federálnej ligy zaokrúhlil na stovku hneď v premiérovej sezóne samostatnej slovenskej ligy. „Dvojnásobným“ stovkárom je Róbert Semeník, najskôr dosiahol stogólovú hranicu v súčte všetkých ligových súťaží a potom sa stal prvým hráčom, ktorý dal sto gólov v samostatnej slovenskej lige po roku 1993. Stogólovú hranicu v ére samostatnosti pokoril okrem Semeníka už len Juraj Halenár. Filip Hološko bol prvý kanonier, ktorý strelil 100 gólov bez jediného zásahu v slovenskej lige a prvý, kto dosiahol stý gól v ligovej súťaži mimo Európy. Rovnako Marek Hamšík dosiahol stovku len gólmi v zahraničí, jeho výkon je o to úctyhodnejší, že ich nastrieľal v elitnej Serii A.
„Jubilejný“ stý gól padol v 26 prípadoch v zápase, v ktorom sa čerstvý kanonier tešil z víťazstva, štyrikrát sa o body delilo a len päťkrát odchádzal z ihriska porazený (Levický, Masný, Németh, Mintál a Oravec). Najtrpkejšie bude na tento míľnik kariéry spomínať Jozef Levický, ktorý sa stal stovkárom pri vysokej prehre Interu Bratislava v B. Bystrici 1:5, stým gólom znižoval na 1:4. Naopak Marek Mintál napriek prehre s Mainzom 1:2 mal dôvod na radosť, 24. gólom v sezóne získal korunu kráľa strelcov v Bundeslige.
Najviac gólov v zápase, v ktorom dosiahol stogólovú hranicu, strelil Stanislav Griga, štyri proti DAC Dunajská Streda. Hetrikom vstúpili medzi „stovkárov“ Ladislav Pavlovič, Anton Moravčík a Stanislav Šesták, desiati kanonieri dali dva góly. Najčastejšie, trikrát padali jubilejné góly do brány Interu Bratislava a Prešova. Zaujímavosťou je, že proti Interu zaznamenali svoj stý ligový gól dvaja hráči, ktorí väčšinu svojich gólov strelili práve v žlto-čiernom drese. Adolf Scherer ako hráč Lokomotívy Košice a Ľubomír Luhový ako hráč Trnavy. Až pri dvoch jubilejných góloch „asistoval“ brankár Prešova Alois Večerka, stý gól mu strelili Božin Laskov z ČH Bratislava a o necelé tri týždne aj Emil Pažický z Iskry Žilina. Stalo sa tak v roku 1955, keď v priebehu mesiaca vstúpili medzi ligových stovkárov až traja hráči, okrem spomínanej dvojice ešte Gejza Šimanský. Najslávnejším brankárom, ktorý inkasoval stý gól bol bezpochyby Viliam Schrojf, v bráne Slovana Bratislava ho prekonal Ladislav Pavlovič. Pri jubilejnom zásahu Szilárda Németha stál v bráne Birminghamu Maik Taylor, mnohonásobný reprezentant Severného Írska.
Vekový priemer kanonierov v momente keď strelili svoj stý ligový gól je 29,9 roka. Najmladší bol Ladislav Kubala, ktorý tento míľnik dosiahol vo veku 26 rokov a 116 dní. Ako 26-roční vstúpili medzi kanoniersku elitu aj Ján Arpáš, Stanislav Griga a Szilárd Németh. Najstarším členom KLK sa stal Jozef Levický vo veku 35 rokov, 6 mesiacov a 21 dní. 34 rokov mali Ladislav Pavlovič, Marián Masný a Marek Bakoš. Najsilnejšie kanonierske ročníky boli 1942 – narodili sa Adamec, Strausz a Levický a 1973 – narodili sa Semeník, Kožlej a Medveď.
Najrýchlejšie sa k stovke ligových gólov prepracoval Ján Arpáš, stačili mu k tomu štyri roky a 240 dní. V povojnovej histórii boli najrýchlejší Stanislav Griga (6 rokov, 9 mesiacov, 2 dni) a Ladislav Józsa (6 rokov, 10 mesiacov, 11 dní), treba však podotknúť, že Józsa medzitým odohral jednu sezónu v II. lige. Najdlhšie trvala púť od prvého k stému gólu Jozefovi Levickému, 14 rokov, 2 mesiace a 14 dní. Róbert Vittek sa tešil zo stého gólu 13 rokov a 11 mesiacov po prvom ligovom zásahu. Zaujímavosťou je tiež ako dlho čakali kanonieri na jubilejný gól, keď mali na svojom konte už 99 gólov. V prípadoch, keď strelili v zápase viac gólov, išlo doslova len o pár minút. Arpáš, Pavlovič a Stanislav Šesták to stihli za dve minúty, Luknár za štyri. Naopak jeden z najlepších kanonierov v histórii slovenského futbalu Adolf Scherer si čakanie na svoj stý ligový zásah od gólu číslo 99 natiahol na 10 mesiacov a dva týždne.
Príkladom klubovej vernosti sú hráči, ktorí strelili všetky góly v drese jediného klubu: Jozef Luknár (ČsŠK/ŠK Bratislava), Ján Strausz (VSS Košice), Ján Čapkovič (Slovan Bratislava), Jozef Levický (Inter Bratislava). Opačným protipólom sú dvaja Tomášovia, Medveď a Oravec, ktorí skórovali až v 11 respektíve 10 kluboch. Najviac hráčov, sedem vstúpilo medzi ligových stovkárov v belasom drese Slovana Bratislava. Okrem našich ligových súťaží, či už česko-slovenskej alebo slovenskej bolo svedkom vstupu slovenských kanonierov do elitného klubu stovkárov deväť zahraničných ligových súťaží, medzi nimi La Liga, Premier League, Bundesliga, Serie A
Tým, že všetky svoje ligové góly strelili bez pokutových a priamych kopov sa môžu pochváliť Jozef Levický, Ján Strausz a Stanislav Griga. Peter Herda, skvelý realizátor štandardných situácií dosiahol takmer tretinu gólov, až 33 z pokutových kopov. Stý presný zásah si pripísal z priameho kopu, podobne ako Ladislav Józsa, Pavol Diňa alebo Juraj Halenár. Úspešne premenená penalta bola vstupenkou do KLK pre Adolfa Scherera, Mareka Mintála, Filipa Hološka či Mareka Bakoša. Stý gól hlavičkou dosiahli „kráľ hlavičiek“ Ján Strausz (až 74 gólov zo 115), Tomáš Oravec, Stanislav Šesták a Róbert Vittek.
V zozname kanonierov je jediná bratská dvojica Milan Luhový a Ľubomír Luhový, ktorá má na konte v súčte 251 gólov. Perličkou je, že mnohí z kanonierov mali súrodencov, ktorí tiež strieľali ligové góly, najbližšie k stovke sa z nich priblížil starší brat Mariána Masného Vojtech Masný, chýbali mu len dva prresné zásahy.
Naj, naj, naj
!Počet gólov !Meno/góly
!width=50|Góly !width=150|Meno !Klub
!width=50|Góly !width=150|Meno !width=150|Klub
Najviac gólov Slovákov vo vybraných ligových súťažiach
Poznámka: Ladislav Kubala bol rodák z Budapešti slovenského pôvodu, najviac gólov v Primera División strelil z rodených Slovákov Milan Luhový
Králi ligových strelcov
Najčastejší králi strelcov:
Kráľ strelcov v česko-slovenskej lige aj v slovenskej lige:
Kráľ strelcov v slovenskej lige aj v zahraničí:
Josef Kliment
Biografia
Bol žiakom Jaroslava Vrchlického. Maturoval 19. júna 1880 na učiteľskom ústave v Prahe. Po svojich štúdiách za učiteľa pôsobil na školách v Žehuni, Nymburku, Polné (v rokoch 1887/1888). Dňa 7. decembra 1887 bol preložený na meštiansku školu v Německém Brodě, kde sa stal 10. marca 1919 jej riaditeľom. Zároveň bol ustanovený aj riaditeľom "Živnostenské školy pokračovací". V roku 1926 ho ťažká choroba prinútila obmedziť svoje pôsobenie a spravoval potom už len „pokračovací školu“. V Německém Brodě bol dlhoročným jednateľom „Hospodářského spolku“ a redaktorom „Zpráv hospodářských“. Usiloval sa o povznesenie vidieku na Českomoravskej vrchoviny. Bol tiež prvým a dlhoročným predsedom rybárskeho spolku (v rokoch 1897 – 1922), zasadal vo výbore „Občanské záložny“. (V Německém Brodě, v Husově ulici, postavil vilu, ktorú po prvej svetovej vojne kúpil MUDr. Pavel Trnka. Ve vile býval od roku 1968 bývalý želivský opát Bohumil Vít Tajovský, ktorý bol väznený v súvislosti s tzv. “číhošťským zázrakem”.). Josef Kliment zomrel roku 1927 a pochovaný je na: „hřbitově u sv. Vojtěcha“ v Havlíčkovom (vtedy Nemeckom) Brode v Česku, kde i zomrel.
Klub ligových kanonierov
Králi ligových strelcov
Králi strelcov v nižších súťažiach
Josef Kliment
Biografia
Jeho syn Josef Kliment ml. (1901 – 1978) bol v rokoch 1938 – 1944 poradcom prezidenta Emila Háchu a ku koncu vojny prezidentom Najvyššieho správneho súdu v protektoráte Böhmen und Mähren (v roku 1947 bol odsúdený na doživotie,v roku 1960 bol amnestovaný).
Klub ligových kanonierov
Králi ligových strelcov
'''Králi stelcov v 1. lige aj v 2. lige'''
Josef Kliment
Entomologické aktivity
V svojej mimopracovnej dobe sa skoro po celý svoj život zaoberal štúdiom a zberom chrobákov. Svoj entomologický prieskum prevádzal hlavne v okolí miest svojho pracovného pôsobenia, hlavne v okolí Nemeckého Brodu a na Českomoravskej vrchovine. Je známy ako priateľ slovenského buditeľa a múzejníka Andreja Kmeťa. Patril k popredným českým entomológom. Preštudoval život hmyzu na území Čiech a svoj výskum zhrnul do diela: "Čeští brouci". Je autorom aj odborného názvoslovia u mnohých tu popisovaných jedincov z radu chrobákov. V roku 1899 dokončil a vydal svoje už spomínané gigantické dielo: „Čeští brouci“, ktoré obsahuje popis 5181 druhov chrobákov z Čiech, Moravy a Sliezska, ktoré svojim obsahom má doteraz význam hlavne vďaka 2481 litografickým vyobrazeniam chrobákov, ktorí boli kreslení najskôr autorom knihy a potom aj entomológom – profesorom Vladimírem Zoufalom z Prostějova. Autor sa tu snažil všetkým druhom z územia Čiech dať české názvy, ktoré u mnohých druhov vychádzali aj zo zaužívaných mien, inokedy však boli umelé až násilné. Aj napriek tejto skutočnosti treba túto obrovskú prácu Josefa Klimenta v svojej dobe oceniť i pre územie Slovenska, lebo slúžila ako určovacia príručka i pre slovenských entomológov.