Štvrtá_križiacka_výprava
Obliehanie Konštantínopola (1204) a deľba koristi
vľavo|náhľad|[[Gustave Doré|Gustáve Doré: Enrico Dandolo a Alexios V. Murzuflos]] náhľad|[[Palma Le Jeune: Dobytie Konštantínopola 1204]] Nový cisár narozdiel od svojich predchodcov presadzoval anti-križiacku politiku. Ihneď po svojom nástupe na trón nechal provizórne opraviť mestské hradby a postavil sa do čela byzantských vojsk. Križiaci na situáciu reagovali požiadavkou prevzatia záväzkov bývalých cisárov, čo však Murtuflos odmietol, čo viedlo k tomu, že križiaci s gréckymi cisármi stratili trpezlivosť a rozhodli sa rázne zakročiť - t.j. dosadiť na trón niekoho priamo zo západu. O ďalšom postupe sa rozhodovalo v marci 1204. Bola vytvorená dvanásťčlenná rada, v ktorej si miesta rovnomerne v pomere 6:6 podelili Benátčania a križiaci. Rada mala rozhodnúť o rozdelení Byzantskej ríše a o voľbe nového cisára. Dohodlo sa, že cisár bude pochádzať z radov križiakov a nový konštatinopolský patriarcha z Benátok. Hoci sa predpokladalo, že novým cisárom by sa mal stať Bonifác Monferratský, ktorý aby si posilnil svoju prestíž a pozíciu si dokonca za ženu vzal cisárovnú Máriu, vdovu po Izákovi II., Benátčania neskôr na hlasovaní v paláci Bukeleon presadili, aby sa cisárom stal Balduin Flámsky. Takisto bol vypracovaný plán deľby ríše známy ako Partitio terrarum Imperii Romaniae, podľa ktorého mala cisárovi pripadnúť štvrtina územia, ktorá zahŕňala Trákiu, Malú Áziu (tú sa nepodarilo získať) a ostrovy v blízkosti Malej Ázie (Lesbos, Chios, Samos,...), cisárovi mali taktiež pripadnúť hlavné konštantinopolské paláce. Bonifácovi Monferratskému mala pripadnúť časť Malej Ázie. Benátčania mali získať (a neskôr i získali) tri ôsminy Konštantínopola a väčšinu byzantských ostrovov, medzi nimi najväčšími boli Kréta a Eubója. Okrem toho Benátčania získali viacero prístavov - dardanelský Kallipolis, maloázijskú Herakleiu, peloponézske mestá Modon a Koron a v roku 1205 získali prístav Drač a Dúbrovník. náhľad|[[Eugène Delacroix|Eugène Ferdinand Victor Delacroix: Vstup križiakov do Konštantínopola (1840)]] 9. apríla 1204 spustili križiaci prvý útok nového obliehania Konštantínopola. Opäť sa pokúsili zaútočiť od Zlatého rohu, avšak zlé počasie a byzantské ostreľovanie križiakov prinútilo sa stiahnuť. Nový útok sa uskutočnil 12. apríla. Tentokrát severné vetry (bóry) križiakom priali a tak sa ich lode dokázali k hradbám priblížiť dostatočne na to, aby ich mohli vážne ohroziť. Podľa Geofreya z Villehardouinu sa Ondrejovi z Urbousu a neznámemu benátskemu vojakovi útokom zo zviazaných lodí Pútnik a Raj podarili dobyť prvú vežu opevnenia a hneď na to. sa križiaci vtrhli na hradby a obsadili niekoľko veží. Potom bol prienik do mesta už len otázkou času. Ako prvá padla prímorská časť Blachernae. Na to Alexios V. z mesta utiekol k svojmu zaťovi, ex-cisárovi Alexiovi III. a ľud v Konštantínopole za cisára prehlásil Theodora Laskarida. Ten v tej chvíli avšak na vládu, ktorú by križiaci i tak nepovolili nemyslel. Pokúsil sa ešte zmobilizovať zvyšky demoralizovaných armád, avšak presile už nemohol odolávať a preto utiekol do maloázijskej Nikáje, kde následne vzniklo exilové cisárstvo. Ešte toho dňa v meste vypukol ďalší ničivý požiar, ktorý premenil ďalšiu časť mesta v ruiny. 13. apríla Konštantínopol definitívne padol a križiaci sa pustili do jeho plienenia. Rabovanie trvalo tri dni a postihlo viaceré byzantské pamiatky, medzi nimi i kresťanské chrámy, kláštory a mestské paláce. Podľa dobových historikov (najmä Niketa Choniata, ktorá sa obliehania priamo zúčastnil), sa väčších neprávostí dopúšťali križiacki rytieri, kým Benátčania, ktorí si uvedomovali hodnotu pamiatok a cenností si pri rabovaní zachovali chladnú hlavu. Choniasovi dokonca jeden jeho benátsky známy pomohol pred lúpiacimi bandami. Hoci križiacki velitelia prikázali všetku korisť priniesť do jedného opátstva v meste aby bola spravodlivo rozdelená, lúpiaci rytieri sa snažili čo najviac bohatstva uchvátiť pre seba. Celková škoda úlúpených vecí sa odhaduje rozlične, niektoré úvahy hovoria o 400 000 strieborných markách, niektoré až o 900 000 markách.