Horská_služba
História horských služieb na území Slovenska
Možno predpokladať, že veľa smrteľných úrazov sa stalo pri dobývaní rúd pod vysokotatranským Kriváňom, ale aj v Západných Tatrách. Dňa 28. februára 1856 obrovská lavína, ktorá spadla z miest medzi Deviatou baňou a Ornakom pod štítom Bystrá v Západných Tatrách, zasypala piatich haviarov, ktorí sa vracali zo štôlne a zmietla ich do údolia na poľskej strane Tatier. V minulosti Dolina Kościeliska, ktorá sa nachádza v tejto oblasti poľských Tatier a priľahlé poľany, bola vyhľadávaná haviarmi, ktorí tu od konca pätnásteho storočia dolovali meď a antimón. Od konca osemnásteho storočia tu ťažili predovšetkým železnú rudu. Dňa 10. augusta 1873 bol založený Uhorský karpatský spolok. Už v prvom roku činnosti boli do zoznamov zapísaní všetci horskí vodcovia, ktorí vodili záujemcov do vysokohorského prostredia. Cieľom bolo, okrem vodenia, zapojiť ich aj do záchrannej činnosti. Spolok vydal vodcovské knižky I. a II. triedy, ktoré oprávňovali vodiť návštevníkov po celých Tatrách alebo len do určitej oblasti. náhľad|Výstup na Lomnický štít v roku 1902 Jordánovou cestou vo Vysokých Tatrách V roku 1874 sa vo Vysokých Tatrách uskutočnil prvý odborný kurz horských vodcov. Väčšinou to boli členovia maloroľníckych rodín prevažne z Mlynice, Novej Lesnej, Veľkého Slavkova, Štôly, ale aj niekoľkí lesníci a učitelia z podtatranských obcí. Počas kurzu horskí vodcovia dostali od lekárov informácie ako majú pomôcť pri nehodách vo vysokohorskom teréne. Školenie v poskytovaní prvej pomoci a záchrannej službe, viedli smokoveckí lekári Mikuláš Szontágh, Ladislav Jármay a slavkovský učiteľ Ambrózy. Zástupcovia Uhorského karpatského spolku preverili ich fyzické záchranárske schopnosti a vedomosti a 37 absolventom po skúškach vydal Župný úrad v Levoči oficiálne živnostenské oprávnenia. Vodcovia boli zaradení do troch výkonnostných tried, dostali služobné odznaky a zápisníky, ktoré obsahovali ich osobné dáta s fotografiou a sadzobník poplatkov za túry a ich klienti mali možnosť do nich zapísať svoje poznámky a postrehy. Vodcovia boli jednotne ošatení. Po roku 1882 sa darilo vodcovský zbor omladzovať. Vodcovia boli vybavení úrazovým poistením v Krajinskej pokladnici pre poľnohospodárskych robotníkov a služobný personál. náhľad|Horský vodca oddychuje pod vysokotatranským Kriváňom V roku 1885 bol napísaný prvý vodcovský štatút. V § 12 bolo zakotvené, že horský vodca je povinný poskytnúť prvú pomoc turistovi, ktorého na túre zastihla choroba alebo nehoda a ukladal horským vodcom povinnosť zúčastniť sa na záchranných akciách. Vodcovia boli vystrojení rozličnými záchrannými pomôckami a chaty boli zásobené sanitným materiálom. V roku 1892 bola vytvorená osobitná odbočka s názvom „Tatranská odbočka Uhorského karpatského spolku„. Jej členovia sa zaviazali rozvíjať horskú vodcovskú a záchrannú službu v horách Dňa 28. decembra 1913 vznikol Tatranský dobrovoľný záchranný komitét (TÖMB),. Jeho prvým prezidentom bol MUDr. Michal Guhr. Medzi prvými dobrovoľníkmi boli: Alfred Grosz, Julius Andreas Hefty, Desider Reichart. Od začiatku činnosti spolupracoval s poľskou horskou službou TOPR. Svoju činnosť ukončil v roku 1916. Niektorí z jeho členov sa potom zúčastňovali na aktivitách a záchranných prácach v rámci Karpathenvereinu.Podľa predstáv jeho zakladateľov mali k záchranárom patriť predovšetkým vtedajší horskí vodcovia. Prvá svetová vojna však nové aktivity dobrovoľného komitétu zastavila.