cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miro Jaroš
Zo života
V roku 2001 odišiel do Izraela s cieľom zarobiť si na vlastný album. Štyri roky prežil v Tel Avive. Zarábal si príležitostným modelingom a stvárnil malú úlohu v izraelskom filme What a wonderful place. Spieval vokály pre tamojších interpretov, vďaka čomu sa zoznámil s producentom Gerrym Vlodavskym. Natočili niekoľko demonahrávok s východným feelingom, projekt ale nedokončili, keďže spevák v roku 2004 opustil Izrael kvôli relácii Slovensko hľadá Superstar. V súťaži skončil šiesty. Finalisti súťaže nahrali úspešný singel „Kým vieš snívať“.
V roku 2005 mu vyšiel debutový album Exoterika, ktorý získal za predaj viac ako 10.000 hudobných nosičov platinovú platňu. Nasledujúce albumy Tlaková níž (2008) a Tráva musí rásť (2010) obsahujú single, ktoré sa zaradili medzi najhranejšie slovenské piesne. V roku 2012 vydal spevák výberku svojich najväčších hitov pod názvom Všetko najlepšie a rozhodol sa pre pauzu vo svojej kariére. Otvoril si hudobné vydavateľstvo, pre Dominiku Mirgovú vyprodukoval úspešný album #Nová a začal spolupracovať s nadáciou Kvapka nádeje pre ktorú napísal pesničku „Musím mať nádej“. Od roku 2013 je tiež autorom detských motivačných knižiek. Hudobne sa Miro vrátil na scénu koncom roka 2014 kedy vydáva svoj piaty štúdiový album s názvom #5 (2014) a tiež detský album Pesničky pre (ne)poslušné deti (2014).
Ocenenia a nominácie
Ruka Hore Awards
Ceny SOZA
Žernovník
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1351.
Clermont-Ferrand-Nord-Ouest
Clermont-Ferrand-Nord-Ouest je francúzsky kantón v obvode Clermont-Ferrand v departemente Puy-de-Dôme v regióne Auvergne. Tvorí ho severozápadná časť mesta Clermont-Ferrand. Kantón vznikol v roku 1982 oddelením od kantónu Clermont-Ferrand-Nord.
Quai de l’Hôtel-de-Ville
Quai de l'Hôtel-de-Ville (Radničné nábrežie) je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode. Je pomenované podľa budovy parížskej radnice. Nábrežie je súčasťou rýchlostnej komunikácie Voie Georges-Pompidou.
Poloha
Nábrežie leží na pravom brehu rieky Seiny medzi mostami Marie a Arcole. Začína pri križovatke s ulicou Rue des Nonnains-d'Hyères, kde nadväzuje na Quai des Célestins, a končí na námestí Place de l’Hôtel-de-Ville, odkiaľ pokračuje po prúde Quai de Gesvres. Na nábrežie vedie aj most Louis-hilippe.
Kartír
thumb|right|200px|Kartír na reliéfe v Nakš-i Radžábu Kartír (žil v 3. storočí po Kr.) bol veľkňaz zarathuštrovskej cirkvi v sásánovskej Perzii. Je považovaný za náboženského reformátora a zakladateľa zarathuštrovskej ortodoxie.
Kartírova kňazská dráha začala zrejme prostým mágom, za Šápúra I. bol povýšený na dvorného kňaza a sprevádzal kráľa na jeho výpravách. Nakoniec sa stal móbadom, teda popredným predstaviteľom zarathuštrovskej cirkvi. V tejto funkcii tvrdo presadzoval svoje náboženské predstavy, odmeňoval lojálnych kňazov a trestal tých, ktorých postoje pokladal za kacírske. Neskôr vyzýval na prenasledovanie židov, budhistov, kresťanov a manichejcov.
Šápúrov syn Hormizd I. udelil Kartírovi titul „najvyšší mág Ahuramazdy“ a posilnil tak jeho vplyv. Aj králi Báhrám I. a Báhrám II. Kartíra podporovali, takže sa neskôr stal veľkňazom a sudcom ríše; zároveň bol povýšený medzi perzskú nobilitu.
Kartír po sebe zanechal celý rad nápisov, v ktorých vypočítavá oltáre ohňa, ktoré založil, a zdôrazňuje svoje zásluhy o ríšu. Manichejské spisy ho spomínajú ako popredného odporcu Máního a prenasledovateľa jeho viery; zdá sa, že jeho vplyv opadol za kráľa Narséa, ktorý perzekúciu inovercov zastavil. Dátum jeho smrti nie je známy.
Nemennosť
Nemennosť (iné názvy: nemenlivosť, stálosť, nepremennosť, invariabilnosť, invariabilita, invariantnosť, pevnosť, fixnosť, stabilnosť, stabilita) je nepodliehanie zmenám.
Transvestizmus
náhľad|vpravo|Sicílsky muž oblečený ako španielska žena, vyfotografovaný Wilhelmom von Gloedenom koncom 19. storočia Transvestizmus je obliekanie sa spôsobom tradične spájaným s opačným pohlavím. V niektorých kultúrach sa transvestizmus praktizuje pre náboženské, tradičné alebo ceremoniálne dôvody. Medzinárodná klasifikácia chorôb transvestizmus definuje ako obliekanie a nosenie šiat opačného pohlavia na prechodný čas na uspokojenie z dočasnej skúsenosti so zaradením k opačnému pohlaviu, ale bez túžby po stálej zmene pohlavia alebo zodpovedajúcich chirurgických výkonoch a bez sexuálneho vzrušenia sprevádzajúceho prezliekanie. Je odlišovaný od transsexualizmu (túžbou byť opačným pohlavím) a tiež od fetišistického transvestizmu.
Etymológia
náhľad|vpravo|Certifikát transvestitu z roku 1928. Transmužovi Gertovi Katterovi, ktorý bol jedným z Hirschfeldových pacientov, dovolil nosiť mužské oblečenie. Slovo transvestit vymyslel Magnus Hirschfeld v roku 1910 (pochádza z latinčinského trans-, „krížom, ponad“ a vestitus, „oblečený“) ako označenie sexuálneho záujmu o nosenie oblečenia opačného pohlavia. Pochádzalo z jeho diela Die Transvestiten. Slovo použil na opísanie ľudí čo sa zvykli dobrovoľne obliekať do oblečenia opačného pohlavia. Hirschfeldova skupina obsahovala mužov a ženy s heterosexuálnou, homosexuálnou, bisexuálnou a asexuálnou orientáciou.
Sám Hirschfeld nebol s termínom spokojný: veril, že obliekanie je len vonkajší symbol zvolený na základe rôznych interných psychologických situácií. Hirschfeld v skutočnosti pomohol ľuďom s prvými zmenami mien (mená v Nemecku museli a musia byť špecifické pre pohlavie) a vykonal prvú známu operáciu na zmenu pohlavia. Transvestiti u Hirschfelda teda neboli len transvestiti, ale v dnešnom pojatí rôzni ľudia transrodového spektra.
Letný trojuholník
right|thumb|Letný trojuholník
Transvestizmus
Etymológia
Hirschfeld tiež spozoroval, že s transvestizmom sa často spájalo sexuálne vzrušenie. V súčasnej terminológii sa tento jav občas nazýva fetišistický transvestizmus. Hirschfeld taktiež jasne rozlišoval medzi transvestizmom ako vyjadrením nesexuálnych (transrodových) pocitov a sexuálneho (fetišistického) správania, aj keď to druhé obsahovalo obliekanie sa do oblečenia opačného pohlavia.
Letný trojuholník
Letný trojuholník je astronomický asterizmus tvorený tromi jasnými hviezdami viditeľnými na letnej oblohe. Tvoria ho hviezdy Vega, Deneb a Altair.
Transvestizmus
Výskyt
Príčina vzniku transvestizmu nebola identifikovaná. Vznik môže to byť v detstvo alebo adolescencii. Podľa Encyclopædia Britannica je väčšina transvestitov muži aspoň čiastočne spôsobená úlohou módy v západnej kultúre. V strede až na konci 20. storočia v západnej kultúre už nosenie nohavíc a iného oblečenia, ktoré bolo kedysi považované za mužské nie je považované za deviantné. Väčšina transvestitov sú heterosexuáli.
Väčšina transvestitov z transvestizmu nemajú úzkosť. Ak sa transvestizmus vyskytuje z erotických dôvodov počas doby aspoň šiestich mesiacov a súčasne osobe spôsobuje vážnu úzkosť alebo problémy v sociálnej, pracovnej alebo inej dôlezitej oblasti, je toto správanie v 5. verzii Diagnostickej a štatistickej príručky Americkej psychiatrickej spoločnosti považované za duševnú chorobu. Podľa Medzinárodnej klasifikácie chorôb je za transvestizmus považované „Obliekanie a nosenie šiat opačného pohlavia na prechodný čas na uspokojenie z dočasnej skúsenosti so zaradením k opačnému pohlaviu, ale bez túžby po stálej zmene pohlavia alebo zodpovedajúcich chirurgických výkonoch a bez sexuálneho vzrušenia sprevádzajúceho prezliekanie.“ Transvestizmus za účelom sexuálneho vzrušenia bol od transvestizmu oddelený počas 20. storočia.
Kultúra
V niektorých kultúrach je transvestizmom praktizovaný pre náboženské, tradičné alebo ceremoniálne dôvody.
Napríklad v Indii sa niektorí (mužskí) vyznávači boha Krišna, hlavne v mestách Mathura a Vrindavan, obliekajú do ženských šiat, aby predstavovali Krišnovu spoločníčku Radhu. Považuje sa to za formu zbožnosti. Neapolskí femminielli nosievajú svadobné šaty pri matrimonio dei femminielli (svatbe ženských mužov). Procesia ulicami má pravdepodobne pohanské korene.
Rituálny transvestizmus patrí do rituálov reverzu kde sú hodnoty obyčajného života dočasne zanechané.
Pétervására
Pétervására je mesto v Maďarsku v Hevešskej župe v okrese Pétervására.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Gunung Kinabalu
Gunung Kinabalu je vrch na ostrove Borneo v Juhovýchodnej Ázii. Leží v malajzijskom štáte Sabah a je súčasťou chráneného územia Národný park Kinabalu. Je najvyšším vrchom pohoria Banjaran Crocker na ostrove Borneo, najvyšším vrchom Malajzie a najvyšším vrchom celého Malajského súostrovia (bez ostrova Nová Guinea). Podľa topografickej prominencie je dvadsiatym najprominentnejším vrcholom na Zemi.
NGC 721
NGC 721 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 27. augusta 1862.
Gunung Kinabalu
Satelitné merania z roku 1997 určili výšku jeho najvyššieho vrcholu na, čo je o cca 6 m menej ako predchádzajúce merania.
Kliper
Kliper môže byť:
NGC 721
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Gunung Kinabalu
Na Gunung Kinabalu sa nachádza ekoregión horských alpských lúk a krovísk. Vrch a jeho okolie patrí medzi dôležité biologické lokality na svete: Rastie tu viac než 4 500 druhov rastlín, žije tu 326 druhov vtákov a 100 druhov cicavcov. Medzi známe druhy patrí gigantická rastlina z rodu Rafflesia alebo orangutany. Národný park a vrchol sú zapísané do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.
Výstup na vrchol nie je pre osobu s dobrou kondíciou náročný. Na hlavnej trase nie je potrebný ani horolezecký výstroj. Ostatné trasy na vrcholy v masíve si však vyžadujú horolezecké schopnosti.
Rakytovský potok
Rakytovský potok môže byť:
Samuel Colt
Samuel Colt (* 19. júl 1814, Hartford, Connecticut, USA – † 10. január 1862, Hartford) bol americký vynálezca a priemyselník.
NGC 551
NGC 551 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. septembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Jaroslav Pogran
Jaroslav Pogran (* 10. marec 1929, Pobedim, Slovensko) je slovenský režisér dokumentárnych filmov.
Dokumentárna tvorba
Jaroslav Pogran sa v rámci dokumentárnej tvorby zameriaval na dve oblasti. Ako grafikovi mu bolo veľmi blízke výtvarné umenie, preto časť svojej práce venoval zobrazovaniu slovenských umelcov a ich životov. Druhú, a zároveň väčšiu oblasť, tvorí sociálno-kritická dokumentárna tvorba so širokospektrálnym zameraním v rôznych oblastiach života.
Umenie
Vo svojej tvorbe sa spočiatku zameriaval na dve oblasti. Vyštudovaný grafik mal blízko k umeniu, o čom svedčí aj jeho tvorba medailónov a profilov známych maliarov. V dielach Majster farby (1958), Bazovský (1964), Návšteva u Martina Benku (1968) či Vyznanie maliara František Kudláč (1987) sa venuje tvorbe a práci významných slovenských akademických maliarov, ale aj analýze nevšedného ducha s ich názormi, láskami a neláskami. V roku 1957 vytvoril strihový dokumentárny film o začiatkoch slovenskej kinematografie Tak sme začínali.
V rokoch 1960 – 1970 sa či už režisérsky alebo svojim komentárom, podieľal aj pri tvorbe niekoľkých publicistických filmových žurnálov Týždeň vo filme. Každé vydanie pozostáva z niekoľkých stručných správ z rôznych oblastí dobového spoločenského diania – politiky, hospodárstva, vedy, kultúry a športu. Mozaika filmových reportáží výberom tém i spôsobom spracovania približuje z dnešného pohľadu občas trochu bizarnú atmosféru našej komunistickej minulosti.
Jeho záujem o umenie sa prejavil aj dokumentárnom filme  Peter Jilemnický  (1959) o živote a diele národného umelca. Dokumentárny film o grafike s názvom Nezabúdame (1964) bol nakrútený k výročiu Slovenského národného povstania. Na podklade ukážok z predstavení činohry Slovenského národného divadla zase vytvoril dokument Vyznanie (1967). V roku 1984 nakrúca dokumentárny film Súčasný plagát, v ktorom sa zameriava sa formu, dosah a spoločenský význam súdobej plagátovej tvorby.
Sociálno-kritické dokumenty
Druhú väčšiu skupinu tvoria jeho sociálno-kritické dokumenty. Vo filme Dvanásť rozhnevaných predsedov a dvanásť neúrodných rokov z roku (1963) Pogran opisuje problémy na Jednotnom roľníckom družstve v Santovke, ktoré malo za dvanásť rokov dvanásť predsedov. Na problémy výstavby a dokončovacích prác závodu Duslo Šaľa upozornil vo Predčasnej reportáži (1963). S Vladom Kubenkom, Ladislavom Kudelkom, Ivanom Húšťavom a Otakarom Křivánkom spolupracoval v roku 1968 na dokumentárnom filme Čas, ktorý žijeme. Ide o sugestívnu výpoveď o spoločnosti, pochode politikov, jednoduchých ľuďoch a záznam obrodného procesu v Československu v roku 1968. Filmový dokument Február (1970) je poetickou ilustráciou častí skladby Alexandra Moyzesa Február. Skladá obraz doby pred februárom 1948, i februára samotného, z dobových kresieb, rytín a fotografií s použitím autentických zvukových záznamov i farebných záberov dnešného života.Konfrontáciu minulého a súdobého života obyvateľov na slovenských lazoch a na vidieku reflektuje v snímkach Lazníci (1971) a Dedina (1973).
V snímkach Drevorubači (1957), Gorali (1958), Všetko pre nás (1960), Chlieb v storakých podobách (1972) či Naftári (1976) sa venuje ľuďom – robotníkom, ich práci a problémoch spojených s ich profesijným zameraním. K neiktorým témam sa po rokoch opäť, no v inej súvislosti vracal. V dielach Vodné dielo Liptovská Mara II (1975), Vodné dielo Liptovská Mara III (1976), Vodná elektráreň Liptovská Mara (1977) a Záchrana pamiatok Liptovskej Mary (1982) sa venoval výstavbe najväčšieho vodného diela od prvého výkopu až po dokončovacie práce podľa budovateľského úsilia päťročnice, aj dôsledky tragického zaplavenia kultúrnych pamiatok v jeho okolí.
Vo svojich dokumentoch sa režisér venoval aj deťom a problematike súvisiacej s mladou generáciou. Filmy Kto je bez viny (1964) poukazuje na zločinnosť mládeže a zodpovednosti rodičov a spoločnosti za ich činy. V snímke Deti a rozvody (1965) sa venuje problematike nezhôd a rozvodov medzi rodičmi a ich dopad na citový vývoj dieťaťa. Tému povinnosti pracujúcich detí z horských oblastí Slovenska, ktoré zanedbávajú školskú dochádzku spracoval v dokumentárnom filme Cestička do lesa (1967). Do nového života (1972) je zase zameraný na ýchovný proces dospievajúcej mládeže zdôrazňujúci nutnosť výchovy bez pretvárky.
Po vedením režijným Jaroslava Pograna vzniklo aj nie málo školských a osvetových filmov. Maturanti (1963) popisuje prípravy a priebeh vzrušujúcich chvíľ študentov. Školy I a Školy II (1966, 1969) sú osvetovým dokumentárnym filmom o nových architektonických názoroch na výstavbu moderných škôl a objednávkový film o školskej dochádzke v obťažných podmienkach. V zdravom tele - zdravý duch (1975) poukazuje na nutnosť telesného pohybu dieťaťa v modernej, pretechnizovanej spoločnosti. Výchovné filmy Prvky elektrovodnej siete (1988) a Technológia predpätého betónu (1989) slúžili ako študijný materiál pre stredné či vysoké školy. Ďalej natáčal aj filmy ako Učebnice (1965), Sebaohodnotenie vodiča (1981) či Dyskalkulia detí (1989), ktorých hlavnou úlohou bolo šíriť osvetu medzi širokou verejnosťou.
Dielo Jaroslava Porana je charakteristické aj jeho populárno-vedeckou tvorbou. Medzi takéto Pogranove filmy patrí napríklad Vtáčí kozmonaut (1982) o podiele československej biológie pri rozvoji kozmonautiky, Pesticídy a životné prostredie (1989) o optimálnom využívaní chemických prostriedkov na ochranu rastlín alebo Premeny Východoslovenskej nížiny (1984) sa snaží o aplikovanie vedeckých poznatkov v praxi, a síce, o zmenách, ktoré mohli a ešte môžu nastať po krajinných úpravách navrhnutých na základe vedeckých teórií a výpočtov. Nakrútil aj niekoľko snímok z medicínskeho prostredia pojednávajúcich o postupe pri skúšaní nových liekov, o možnostiach, ako predísť ochoreniam infarktu a cukrovky, spôsoboch ich liečby či ich následkom. Takýmito sú filmy Infarkt myokardu (1982) alebo Čo je cukrovka? (1987).
V rámci propagačného dokumentárneho filmu sa v snímke Dovolenka (1961) venoval krásam a turistickým možnostiam v hornom Ponitrí, prehliadke najlepších výrobkov československého strojárenstva, aj v súvislosti so svetovou výstavou v Osake 1970, vo filmoch Engrneering in Czechoslovakia (1969) a Slovo o strojoch (1970). Taktiež nakrúcal propagačné filmy z oblastí stavebníctva, poľnohospodárstva, urbanizácie, chemického či dopravného priemyslu. Z roku 1961 je známy jeho reklamný film Poklad o nealkoholických nápojoch Stredoslovenských konzervárni v Liptovskom Mikuláši.
Pogran bol aj autorom inštruktážnych filmov O bezpečnosti a ochrane zdravia (1976), Bezpečnosť práce pri ťažbe surovín (1978), o Ochrane skladovaného obilia (1980) alebo aj Dopravná výchova časť I a II (1985, 1986) určené pre najmladších účastníkov cestnej premávky.
Hraná tvorba
V tejto časti tvorby Jaroslava Pograna sú hlavnými protagonistami deti. Havko (1961) opisuje príbeh priateľstva detí k nájdenému psíkovi. To, že detská fantázia nemá hraníc sa odrzkadľuje vo filme Skielko (1970), na príbehu malého chlapca, ktorý veľmi túži lietať. Na motívy poviedky slovenského spisovateľa Jána Kráľa zase nakrútil film Jano (1973). Všedný deň malého školáčika zase obsiahol v televíznom hranom filme Poškolák (1976). V roku 1979 začal pracovať aj na osem dielnom rodinnom komediálnom seriáli Oco, mama a ja, ktorý sa zaoberá vzťahmi rodičov a ich detí.
Animovaná tvorba
V rámci animovanej tvorby si Jaroslav Pogran vyskúšal niekoľko rôznych animačných techník, pričom v každom filme obsiahol iný príbeh. V roku 1975 natočil príbeh o priateľstve troch hrdinov v snímke Fúkaj, Silák, Jeleniar. V Bojnickej vode (1979) vyrozprával povesť o zázračnom bojníckom prameni. Prečo Dunčo breše na mesiac (1984) je plôšková rozprávka pre najmenších. V centre pozornosti animovanej kritickej anekdoty Kaderník (1985) stoja ľudia, ktorí každú prácu odvedú povrchne.
Filmografia
{{Stĺpce|2|
Animované filmy
}}
Žerůtky (okres Blansko)
Žerůtky sú obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 58 obyvateľov, z toho 29 mužov a 29 žien, pričom priemerný vek v obci bol 47,9 roka (muži 47,2 roka, ženy 48,6 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1353. V Žerůtkách a okolí vznikal v roku 1938 film Kouzelný dům.
Léthé
Léthé (iné názvy: Léta, Léte, Léthe, Lete, Lethe, po grécky Léthé, po latinsky Lethe, pozor na zámenu s Léto pri skloňovaní) bola starogréckej v mytológii:
Rudice
Rudice môžu byť:
Léthé
Termín sa vyskytuje aj v Kollárovej Slávy dcere.
Barbezieux-Saint-Hilaire
Barbezieux-Saint-Hilaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Semmadon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krovina (potok)
Krovina je potok v Podunajskej pahorkatine, na území okresu Nové Zámky. Je to ľavostranný prítok Paríža, má dĺžku 3,1 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v podcelku Hronská pahorkatina, v časti Strekovské terasy, západne od obce Kamenín v nadmorskej výške približne 142 m n. m. Tečie výlučne juhovýchodným smerom cez intenzívne využívanú poľnohospodársku krajinu. Nepriberá žiadne prítoky. Severovýchodne od obce Ľubá ústi v nadmorskej výške 115,4 m n. m. do vodnej nádrže Kamenný most.
Nukleus
Nukleus (cudzie slovo pre jadro) môže byť:
Geezer Butler
Terence Michael Joseph „Geezer“ Butler (* 17. júl, 1949, Birmingham, Spojené kráľovstvo) je britský basgitarista a jeden zo zakladateľov heavy metalovej skupiny Black Sabbath. V rokoch 2006–2010 bol členom projektu Heaven and Hell.
Svoju prvú skupinu Rare Breed vtedy ešte gitarista Geezer Butler založil so spolužiakom Johnem "Ozzym" Osbournom na jeseň roku 1967. Neskôr sa na istý čas rozišli a zase stretli spolu s gitaristom Tonym Iommim a bubeníkom Billom Wardom v bluesovej kapele Polka Tulk. Skupinu premenovali na Earth, ale potom ako zistili, že v Anglicku už účinkuje kapela s rovnakým názvom tak si začiatkom roku 1969 zmenili meno na Black Sabbath.
Vanessa-Mae
Vanessa-Mae (čínsky:陈美, Chen Mei), celým menom Vanessa-Mae Vanakorn Nicholson, (* 27. októbra 1978, Singapur) je britská popová a klasická hudobníčka, huslistka. Jej hudobný štýl sa dá opísať ako "husľovo-techno-akustické syntézy".
Detstvo
Narodila sa v Singapure thajskému otcovi (Varaprong Vanakorn) a čínskej matke (Pamela Tan). Potom, čo sa jej rodičia rozviedli, matka sa vydala za Angličana Grahama Nicholsona a rodina sa presťahovala do Anglicka. Vanessa mala vtedy štyri roky. Vyrastala v Londýne a je britskou občiankou.
Profesionálny život
Ako trojročná začala hrať na klavír, ako päťročná na husle. V Spojenom kráľovstve bola pomerne známa, celé detstvo sa pravidelne objavovala v televízii (napríklad na Blue Peter) v programoch zahŕňajúcej prevažne klasickú hudbu a konzervatívny štýl. Podľa Guinessovej knihy rekordov je najmladšou sólistkou, ktorá hrala Beethovena a Čajkovského husľový koncert; mala 13 rokov.
Svoj medzinárodný profesionálny debut mala v roku 1988 na Schleswig-Holstein Musik Festival v Nemecku. V priebehu 1988 koncertovala aj na pódiu s filharmonickým orchestrom v Londýne.
Počas dospievania ustupovala od tradičnej klasickej hry a stala sa známa svojimi extravagantnými vystúpeniami. V hudobných klipoch sa objavuje v štýlovom oblečení. Objavila sa aj na albume Janet Jackson The Velvet Rope, kde hrá sólo v titulnej skladbe. Svoj prvý album v popovom štýle, Violin Player, vydala v roku 1995 a je stále považovaný za jedno z najlepších diel jej kariéry.
V apríli 2006 bola v časopise Sunday Times hodnotená ako jeden z najbohatších umelcov pod 30 rokov v Spojenom kráľovstve. Jej majetok sa odhadoval asi na 32 miliónov libier (64 miliónov dolárov), získaných z koncertov a za rekordný predaj hudobných nosičov (celosvetovo viac ako 10 miliónov kópií).
Husle
Najčastejšie používa akustické husle Guadagnini alebo elektrické husle Zeta Jazz.
Husle od Guadagniniho boli vyrobené v roku 1761. Kúpili jej ich rodičia v aukcii za 150 000 libier. V januári roku 1995 jej boli ukradnuté, ale o dva mesiace neskôr polícia vinníka vypátrala a husle jej boli vrátené.
Ňou používané elektrické husle Zeta Jazz sú biele a dekorované motívmi pochádzajúcimi z americkej vlajky; od roku 2001 tiež používala aj strieborno-šedé.
Občas kupuje a predáva husle, pričom výnos je určený na charitatívne účely.
Niekedy príležitostne vystupuje s akrylovými elektrickými husľami, ktoré vyrobil Ted Brewer.
Športovkyňa
Na ZOH v Soči reprezentovala Thajsko v alpskom lyžovaní pod priezviskom svojho otca "Vanessa Vanakorn". Štartovala v obrovskom slalome.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1968
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1968 bola európska kontinentálna kvalifikácia v hádzanej žien pre účasť na Majstrovstvách sveta žien 1968, ktorú organizovala Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Zúčastnilo sa jej 10 európskych družstiev, ktoré súťažili o 5 postupových miest na finálový turnaj v piatich dvojiciach play-off. Prebiehala od 14. januára do 23. marca 1968.
Finálový turnaj
Majstrovstvá sveta 1968, ktoré sa mali konať v novembri v Sovietskom zväze sa nakoniec neuskutočnili. IHF ich suspendovala kvôli vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska. Na turnaji MS sa malo predstaviť spolu 9 družstiev, Japonsko ako jediné neeurópske. Sovietsky zväz v decembri toho istého roku zorganizoval hádzanársky turnaj žien pod názvom Silnejší ako majstrovstvá sveta, na ktorom sa predstavilo 6 družstiev Východného bloku.
Clermont-Ferrand-Sud
Clermont-Ferrand-Sud je francúzsky kantón v obvode Clermont-Ferrand v departemente Puy-de-Dôme v regióne Auvergne. Tvorí ho južná časť mesta Clermont-Ferrand.
Kál
Kál je veľká obec v Maďarsku v Hevešskej župe v okrese Füzesabony.
Zoznam vodných tokov v povodí Váhu
Zoznam vodných tokov v povodí Váhu obsahuje abecedný zoznam všetkých pomenovaných vodných tokov v povodí Váhu na území Slovenska. V tomto zozname nie sú zahrnuté vodné toky v čiastkových povodiach Váhu - povodie Turca, povodie Oravy, povodie Kysuce, povodie Nitry a povodie Malého Dunaja, tie sú usporiadané v samostatných zoznamoch. V tomto zozname sa nenachádzajú ani tie pomenované vodné toky, ktoré nepretekajú územím Slovenska - prítoky horného toku potoka Lysky, horného a stredného toku Vláry a prítoky horných tokov Drietomice, Bošáčky, Klanečnice - tečúce na území Česka. Hrubým písmom sú odlíšené rieky.
NGC 916
NGC 916 je galaxia v súhvezdí Baran, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 5. septembra 1864.
Zoznam vodných tokov v povodí Váhu
A B C Č D Ď E F G H CH I J K L Ľ M N O P R S Š T Ť U V Z Ž
NGC 916
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,3.
Zákon dvanástich tabúľ
Zákon dvanástich tabúľ (po latinsky Lex duodecim tabularum) niekedy tiež Zákony dvanástich tabúľ (Leges duodecim tabularum) z polovice 5. storočia pred Kr. bola prvá kodifikácia rímskeho zvykového práva. Kodifikoval spravidla kazuisticky najmä rodinné, procesné a trestné právo, pričom sa kodifikovali len normy zvykového práva, ktoré boli v čase jeho vydania ešte sporné.
Vznik
Zákony dvanástich tabúľ vznikli ako požiadavka plebejcov na presnú kodifikáciu zákonov. Pred ich spísaním existovali právne normy zväčša v ústnej forme a patricijovia si ich pri súdnych procesoch často vykladali vo svoj prospech. Preto bolo zvolené desaťčlenné kolégium Decemviri legibus scribundis (consulari imperio), ktoré malo za úlohu tieto zákony spísať. Počas jeho zvolenia boli suspendované všetky úrady v Ríme a toto kolégium prebralo mimoriadne právomoci. Po jeho ročnom pôsobení bolo výsledkom 10 tabúľ. Po ich prerokovaní sa však rozhodlo, že kolégium bude zvolené ešte raz. Ale druhé kolégium využilo svoje mimoriadne právomoci a pokúsilo sa v Ríme nastoliť tyraniu, ktorá však bola zvrhnutá. Druhé kolégium doplnilo predchádzajúci súpis o dve ďalšie dosky a tento súbor dvanástich dosiek bol prijatý.
Charakteristika
Nešlo o zákonník v súčasnom zmysle slova (systematické spracovanie všetkých zákonov), ale o súbor úzko zameraných predpisov, ktoré boli určené spoločnosti založenej na rodine, poľnohospodárstve a chove dobytka. Venoval sa svadbe, rozvodu a príslušným majetkovým právam, riešil spory o vlastníctvo pôdy, hospodárske stavby, otrokov a spory ohľadne ujmy na majetku či osobách. Dával právo žalobcovi predviesť obvinených aj násilím. Veriteľ bol zodpovedný za predvedenie dlžníka pred súd i za vykonanie rozsudku. Dlžník mal na zaplatenie dlhu 30 dní, ak tak neurobil, mohol sa ho veriteľ zmocniť a zadržiavať, pokiaľ zaň nezaplatil dlh niekto iný. Ak sa tak nestalo, mohol dlžníka predať „do cudziny, za Tiber“ (zrejme do otroctva, pričom je možné, že Rimania nemohli byť legálne držaní ako otroci v samotnom Ríme/Latiu). Ďalšou možnosťou pre dlžníka bolo vstúpiť do služieb svojho veriteľa, ako tzv. nexi a dlh si odpracovať.
Veľká cena Belgicka 2013
Veľká cena Belgicka 2013 (2013 Formula 1 Shell Belgian Grand Prix) boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 25. augusta 2013 na okruhu Spa-Francorchamps v Belgicku.
Okruh je zasadený do krásnej hornatej krajiny s nezabudnuteľnou prírodou a jeho charakteristika z neho robí unikátne miesto, ktoré si pochvaľujú prakticky všetci piloti a fanúšikovia. Leží vo Valónsku v obci Spa približne 50 km juhovýchodne od mesta Lutych. Pri Veľkej cene Belgicka býva častým doplnkovým javom dážď. Štatistiky hovoria, že každé tretie preteky sa tu odohrali za mokra. Členitosť a dĺžka okruhu navyše spôsobujú, že v rôznych častiach trate býva odlišné počasie. Jazda na tomto okruhu je vždy veľkou výzvou a tento zážitok ešte umocňuje nebezpečná pasáž Eau Rouge.
Veľká cena Belgicka bola jedenástymi pretekmi sezóny 2013 a šesťdesiatymdeviatym ročníkom Veľkej ceny Belgicka.
Zimný trojuholník
thumb|Zimný trojuholník (červenou) vo vnútri [[zimný šesťuholník|zimného šesťuholníka.]]
Zimný trojuholník je asterizmus troch jasných hviezd viditeľných na zimnej oblohe. Tvoria ho hviezdy Sírius, Prokyón a Betelgeuze. Sírius a Prokyón zároveň patria medzi hviezdy ďalšieho asterizmu, zimného šesťuholníka.
Tasovice
Tasovice môžu byť:
Listová ulica
Listová ulica je ulica:
Trindade
Trindade (po portugalsky [Najsvätejšia] Trojica) môže byť:
Hlbocký vodopád
náhľad|Hlbocký vodopád.
Hlbocký vodopád je vodopád na Slovensku v Súľovských skalách, časti pohora Strážovské vrchy.
Poloha
Nachádza sa v Súľovských skalách, asi juhovýchodne od obce Hlboké nad Váhom, v okrese Bytča,
Opis
Hlbocký potok so šírkou nad vodopádom 1 meter sa zarezáva do Súľovských zlepencov a vytvára malú tiesňavu s kaskádami a malými krútňavovými hrncami. Jeho výška je. Dá sa tu liezť po skalách kde sa budete držať reťazí.
Prístup
Zelená turistická značka Hlboké nad Váhom - Roháč-Čiakov.
Rozprávky
V rozprávkach Soľ nad zlato, Perinbaba, Dúhenka je aj záber na Hlbocký vodopád.
Uhřice
Uhřice môžu byť:
Benny Wenda
Pochádza z kmeňa Lani. Narodil sa v obci Pyramid. Väčšina jeho príbuzných zahynula pri indonézskych bombardovaniach domorodého osadenstva. Pôsobil v Organizácii slobodnej Papuy (Organisasi Papua Merdeka). Bol odsúdený na dvadsaťpäť rokov väzenia. Po úteku z väzenia v roku 2003 získal politický azyl v Spojenom kráľovstve Veľkej Británie a Severného Írska. Spolu s manželkou založil hudobnú skupinu Lani Singers, ktorej skladby nadväzujú na históriu a kultúru (folklór) Papuáncov.
NGC 622
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Clermont-Ferrand-Sud-Est
Clermont-Ferrand-Sud-Est je francúzsky kantón v obvode Clermont-Ferrand v departemente Puy-de-Dôme v regióne Auvergne. Tvorí ho juhovýchodná časť mesta Clermont-Ferrand.
Letisko Karlovy Vary
Letisko Karlovy Vary je medzinárodné verejné civilné letisko. Leží 4 km juhovýchodne od centra Karlových Varov na katastri ich častí Olšová Vrata, medzi Olšovými Vrata, Kolová a Pilou. Vlastníkom letiska je Karlovarský kraj a prevádzkovateľom je Letiště Karlovy Vary, s. r. o. Je štvrtým najväčším medzinárodným letiskom v Česku, v súčasnosti odbavuje cca 70 000 cestujúcich za rok.
Parád
Parád je veľká obec v Maďarsku v Hevešskej župe v okrese Pétervására.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Bardenac
Bardenac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Goddardovo centrum pre vesmírne lety
thumb|Areál Goddardovho centra pre vesmírne lety Goddardovo centrum pre vesmírne lety je hlavným výskumným centrom NASA, založeným 1. mája 1959 ako prvé centrum NASA pre vesmírne lety. GSFC zamestnáva približne 10 000 zamestnancov a dodávateľov a nachádza sa približne 10 kilometrov severovýchodne od Washington v Marylande v USA. Centrum je pomenované po Dr. Robertovi H. Goddardovi, jednom z pionierov výskumu moderného raketového pohonu.
Lodná ulica
Lodná ulica je ulica:
Goddardovo centrum pre vesmírne lety
GSFC sú najväčšou organizáciou kombinujúcou vedcov a inžinierov, špecializujúcich sa na zvyšovanie vedomostí o Zemi, slnečnej sústave a vesmíre v USA. GSFC je hlavným americkým laboratóriom pre vývoj a prevádzku bezpilotných vedeckých kozmických sond. Vedec GSFC John Mather spoluzískal v roku 2006 Nobelovu cenu za fyziku pre svoju prácu na družici COBE. GSFC funguje aj na sledovanie satelitného systému pre National Oceanic a Atmospheric Administration (NOAA) a iných umelých vesmírnych telies a zberu dát.
Vážany
Vážany môžu byť:
Goddardovo centrum pre vesmírne lety
GSFC riadi prevádzku mnohých medzinárodných projektov a projektov pre NASA vrátane Hubbleovho vesmírneho ďalekohľadu (HST), Programu Explorer, Discovery a ďalších. V minulosti stredisko spravovalo Comptonovo gama observatórium, družicu COBE a ďalšie.
Verner von Heidenstam
Carl Gustaf Verner von Heidenstam (* 6. júl 1859, Olshammar, Švédsko – † 20. máj 1940, Övralid) bol švédsky básnik a prozaik, laureát Nobelovej ceny za literatúru v roku 1916.
Životopis
Narodil sa ako potomok starej šľachtickej rodiny v Olshammare (Örebro). Študoval maliarstvo v Paríži a Ríme. Po ukončení štúdií absolvoval dlhšiu poznávaciu cestu po rôznych krajinách. Navštívil okrem Francúzska, Talianska a Švajčiarska aj krajiny východu.
V roku 1912 bol vybraný za člena Švédskej akadémie. Bol tiež jedným zo zakladateľov švédskeho denníka Svenska Dagbladed.
V roku 1916 Heidenstam dostal Nobelovu cenu za literatúru „ocenením jeho významu ako vedúceho reprezentanta novej éry v literatúre“. Toto uznanie si zaslúžil predovšetkým svojim epickým cyklom Karolinema z rokov 1897-98. Tento cyklus je ešte aj dnes jeho najznámejším dielom. Svojimi literárnymi dielami vplýval na rozvoj švédskeho neoromantizmu. Neskôr sa však vrátil k historickým témam.
V roku 1938 sa stal laureátom ešte jednej ceny, ceny Henrika Steffensa.
Verner von Heidenstam zomrel v roku 1940 v Övralid. Dodnes je vo Švédsku 6. júl pamätný deň, ako deň jeho narodenín, ktorý je nazývaný dňom Övralid. V ten deň sú udeľované ceny spisovateľom a rôznym osobnostiam sveta kultúry.
23. júla 2002 bola objavená dosiaľ neznáma korešpondencia medzi Heidenstamom a Oskarom Levertinom.
Dielo
thumb|Carl Gustaf Verner von Heidenstam, obraz Johana Krouthéna.
Sergej Alexandrovič Volkov
Sergej Alexandrovič Volkov (* 1. apríl 1973, Čugujev) je bývalý ruský kozmonaut a stíhací pilot. Ide o syna Alexandra Alexandroviča Volkova, bývalého skúšobného pilota, kozmonauta v rokoch 1976 – 1998 (3 lety, 391 dní v kozme).
Kariéra kozmonauta
28. júla 1997 bol Medzirezortnou komisiou odporučený do oddielu kozmonautov CPK, zaradený do oddielu kozmonautov bol 26. decembra toho istého roku. V novembri 1999 absolvoval dvojročný všeobecný výcvik a získal kvalifikáciu kozmonaut-výskumník. Od 5. januára 2000 do júla 2001 bol školený v rámci programu letov k ISS ako člen skupiny kozmonautov. Od septembra 2001 do februára 2003 sa pripravoval ako kapitán lode Sojuz TMA náhradnej posádky Expedície 7 (s Krikaľovom a Richardsom, neskôr Phillipsom). Vo februári – októbri 2003 sa v rovnakej posádke pripravoval na let na ISS (let STS-114), po zrušení letov raketoplánov bola posádka rozpustená. Vo februári 2004 bol zaradený do Expedície 11 na ISS, ale v januári 2005 bol nahradený T. Reiterom. Bol náhradníkom prvého brazílskeho kozmonauta Marcosa Pontesa, ktorý na palube Sojuzu TMA-8 letel od 30. marca do 8. apríla 2006.
Prvý let
6. novembra 2007 bol vybraný do Expedície 17 vo funkcii kapitána lode a veliteľa posádky. Do vesmíru odštartoval 8. apríla 2008 v Sojuze TMA-12 so Olegom Konononekom a Kórejkou Ji So-jon. I So-jon sa čoskoro vrátila v Sojuze TMA-11 s členmi predošlej Expedície 16 a Volkov s Kononenkom zostali spolu s Garrettom Reismanom na stanici. V júni 2008 Reismanna nahradil Gregory Chamitoff. Počas letu Volkov dvakrát vystúpil do vesmíru, celkom strávil v otvorenom kozme 12 hodín a 12 minút. Po šiestich mesiacoch boli Volkov a Kononenko vystriedaný dvojicou Michael Fincke, Jurij Lončakov a 24. októbra 2008 pristáli v Kazachstane.
Druhý let
Svoj druhý let Volkov absolvoval na palube Sojuzu TMA-02M pre Expedície 28 a 29 na ISS opäť v pozícii veliteľa. Sojuz odštartoval z kozmodromu Bajkonur 8. júna 2011 v 02:12 miestneho času (7. júna 2011 v 20:12 podľa UTC). Spolu s ním boli na palube aj Michael Fossum a Satoši Furukawa. Pripojenie k ISS sa uskutočnilo 9. júna, 17:18 EDT. Počas pobytu na ISS kozmonauti prijali zásobovaciu loď Progress M-11M a poslednú expedíciu raketoplánu Atlantis. Po splnení úloh misie, medzi ktoré patrilo aj pripojenie logistického modulu Raffaello a jeden výstup do otvoreného vesmíru sa Volkov spolu s Fossumom a Furukawom vrátili na Zem na palube rovnakej kozmickej lode Sojuz, ako odštartovali.
22. novembra 2011 o 2:26 UTC bezpečne pristáli v stepiach Kazachstanu.
Spor so strediskom prípravy kozmonautov
Na základe výnosu vlády Ruskej federácie z 1. októbra 2008 pod číslom № 1435-r, bolo Stredisko prípravy kozmonautov J. A. Gagarina fakticky zrušené. Objekty, zariadenia a zamestnanci strediska príprav kozmonautov boli vyňatí spod jurisdikcie ruského ministerstva obrany a formálne prevedení pod Roskosmos. V dôsledku týchto zmien všetci vojenskí zamestnanci (vrátane kozmonautov) boli prinútení buď odísť na odpočinok, alebo prejsť do civilnej služby v Roskosmose. Vo väčšine prípadov to však znamenalo podstatné zníženie platového ohodnotenia a príjmov. Volkov zažaloval Stredisko prípravy a úspešne vysúdil náhradu vo výške 1,382 milióna rubľov (cca 40tis. US dolárov) za spôsobené straty.
Prírodný park Třemšín
Prírodný park Třemšín bol zriadený v roku 1997 na rozlohe 112 km². Leží v Brdskej vrchovine resp. v jej časti nazývanej Jižní Brdy. Na západe plynule prechádza do Prírodného parku Brdy, ktorý sa ale nachádza už v Plzeňskom kraji, zatiaľ čo Třemšín leží v kraji Stredočeskom (okres Příbram). Hranica medzi oboma prírodnými parkmi je teda iba administratívna a presne kopíruje hranicu oboch krajov.
Geografia a prírodné podmienky
Názov prírodného parku je odvodený podľa vrchu Třemšína (827 m n. m. - najvyšší bod Južných Brdov). Územie prírodného parku je geomorfologicky značne členité a geologicky rôznorodé - ide o jediný prírodný park Stredočeského kraja, ktorý má horský ráz. Prevažuje krajina lesná, čiastočne je zastúpená lesopoľná a poľná. Pre prírodný park sú typické výrazné svahy. Ráz územia udávajú kremenné zlepence a pieskovce kambria. Reliéf krajiny má charakter členitej vrchoviny s tiahlymi, obvykle jednostrannými vrchmi. Západné a stredozápadné časti parku sú súvisle pokryté lesmi. Lesnatú krajinu spestrujú skalné odkryvy a kamenné moria. Chránené sú krajinné, prírodné a estetické hodnoty územia, ktoré dosiaľ zostávajú bokom hlavného rekreačného tlaku.
Súčasťou prírodného parku sú tieto prírodné rezervácie alebo prírodné pamiatky:
Kalynivka Druha
Kalynivka Druha je sídlisko na Ukrajine v Kalynivskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 253 obyvateľov.
Lunar Reconnaissance Orbiter
Hlavné úlohy misie
Vývoj prebiehal v laboratóriu NASA, Goddard Space Flight Center. LRO bude krúžiť okolo Mesiaca na polárnej dráhe a dĺžka hlavnej misie je jeden rok. Po ukončení hlavnej misie môže LRO slúžiť ako komunikačný satelit pre iné pozemné misie na Mesiac, ako pozemné sondy alebo rovery podobné MER.
Opis sondy
thumb|Vedecké vybavenie sondy Sonda nesie súbor šiestich vedeckých prístrojov a jeden technologický experiment:
Mapovanie povrchu Mesiaca vo vysokom rozlíšení umožní vidieť niektoré väčšie kusy vybavenia, ktoré tu zostali od poslednej výpravy na Mesiac.
Priebeh letu
Štart sondy LRO sa uskutočnil 18. júna 2009 v čase 21:32:00 UT. O 21:46:06 UT bola sonda aj s 2. stupňom rakety navedená na vyčkávaciu dráhu. Znovuzažihnutý druhý stupeň potom naviedol teleso na translunárnu dráhu. Od vtedy už nepotrebného 2. raketového stupňa sa vlastné teleso sondy oddelilo v čase 22:16:45 UT.
Na ceste k Mesiacu sonda vyklopila a rozložila panel fotovoltaických batérií a tiež parabolickú anténu. Nasledujúci deň po štarte, v čase 22:16 UT prebehla prvá, 38-sekundová korekcia dráhy. 23. júna bola sonda navedená na obežnú dráhu okolo Mesiaca. Štyridsať minút trvajúci manéver dostal sondu na dočasnú dráhu v tvare výstrednej elipsy. Túto dráhu sonda potom ešte niekoľkokrát výrazne upravovala. 30. júna sa zapli kamery sondy a vznikli prvé zábery povrchu. V priebehu júla a augusta 2009 sa testovali systémy sondy a prebiehala kalibrácia jej prístrojov.
17. júla NASA zverejnila prvé snímky povrchu Mesiaca vytvorené sondou LRO, ktoré zachytávajú miesta pristátí pilotovaných kozmických lodí programu Apollo. Na snímkach sú viditeľné štartovacie časti lunárnych modulov, ktoré zostali na povrchu a dlhé tiene, ktoré vrhajú. V mieste pristátia Apolla 14 sa dajú zreteľne vidieť dokonca aj stopy astronautov.
Kačica chrapka
Kačica chrapka (iné názvy: chrapačka menšia, kačica chrapkavá, chrapka  ; lat. Anas crecca   )  je zúbkozobec z čeľade kačicovitých. Obýva rôzne druhy vôd s bohatou pobrežnou vegetáciou celej holarktídy. Cez Slovensko pravidelne migruje a zimovanie bolo zistené v 33,10 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kačica chrapka patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej a európskej populácie je neznámy, populácia v severnej Amerike je posledných 40 rokov stabilná.
Hlas
Veľmi hlasná kačica. Samec sa ozýva melodickým kri-kri-kri, samička vysokým háp-háp-háp. Ak sú spolu viaceré, ich kontaktné hlasy sa zlejú do tichého pískania.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 10 - 40, zimujúcich jedincov 500 - 1 000. Veľkosť populácie mala mierny pokles od 20 - 50%. Veľkosť územia na ktorom sa vyskytovala bola stabilná, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 V - zraniteľný. V roku 1998 VU:B1,2c - zraniteľný. V roku 2001 VU - zraniteľný. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 1030 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20002012) aj dlhodobý trend od roku 1980 (19802012) boli neznáme. Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola neznáma. V roku 2014 EN D - silne ohrozený.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 05 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20082018) aj dlhodobý trend od roku 1980 (19802018) boli neznáme. Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola neznáma.
Hniezdenie
Páry sa dávajú dokopy už koncom zimy. Káčer volá svoje krik-krik-krik aj po spárení. Hlavný tok prebieha až na hniezdisku. K toku patria aj prenasledovacie lety, ktorými si ohraničujú revír so susednými pármi.
Kačica chrapka si hľadá skryté miesto v hustej vegetácii pozdĺž brehu, niekedy aj trochu ďalej od vody. Hniezdo je priehlbina vyplnená hlavne trávou a páperím. Býva ukryté pod trsom trávy alebo pod kríkom. Stavia iba samička a hniezdny materiál zbiera sediac na hniezde z blízkeho okolia. Koncom marca až začiatkom apríla začne znášať vajíčka. Vajíčka sú krémové až nazelenalé, znáša 8 až 11 vajíčok. Odvtedy sa správa veľmi skryto a zdržuje sa len v hustej vegetácii. Na znášku zasadne až po znesení posledného vajíčka. Zahrieva ich len samička 21 až 23 dní. Na konci inkubačnej doby opustí káčer samičku a začne u neho fáza pŕchnutia. Od začiatku znášania vajíčok až po moment, kedy dokážu mláďatá lietať ubehne 53 dní. Stará sa o ne len samička a zdržujú sa výhradne v kryte vegetácie. Až keď majú mláďatá 44 dní a vedia lietať, vypláva s nimi no otvorenú hladinu. Priemerne sa podarí vychovať 4 – 5 mláďat.
Potrava
Pri hľadaní potravy vyžaduje plytké mokrade, maximálnu hĺbku. Nie je vyberavá, prispôsobí sa momentálnej ponuke buď rastlinnej alebo živočíšnej strave. Koncom leta zalieta na pokosené obilné polia. Na zimoviskách cez deň odpočíva a potravu vyhľadáva v noci, pri mori sa riadi odlivom a prílivom.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Jet Propulsion Laboratory
thumb|Letecký pohľad na areál JPL
Jet Propulsion Laboratory (skr. JPL, dosl. laboratórium prúdového pohonu) je inštitúcia, ktorá sa zaoberá vývojom pohonných jednotiek pre sondy a lietadlá Národného úradu pre letectvo a kozmonautiku (NASA), manažovaná California Institute of Technology. Medzi úspešné sondy, ktoré boli vyrobené v tomto laboratóriu, patria napríklad Galileo, Mars Pathfinder, alebo dvojčatá Mars Exploration Rover. Laboratórium sídli na pomedzí miest La Cañada Flintridge a Pasadena v južnej Kalifornii v USA, jeho adresa je uvádzaná v oboch mestách.
Bill Ward
Bill Ward (vl. menom William Thomas Ward, *5. máj, 1948, Birmingham, Anglicko) je bubeník britskej heavy metalovej skupiny Black Sabbath.
Jeho charakteristickým bubnovaním je násobený rytmus basových a gitarových riffov, čím sa vytvára silný kombinovaný efekt. Najviac je to badateľné v skladbe „Iron Man“ z albumu Paranoid. Charakteristická je aj jeho rýchla technika bicích a silné vedenie medzi riffmi. Dobrým príkladom skladba „Symptom of the Universe“ z albumu Sabotage.
Bill Ward a gitarista Tony Iommi hrali spolu v skupine „Mythology“. Neskôr sa pripojili k Ozzymu Osbournovi a basgitaristovi Geezerovi Butlerovi, ktorí hrali v skupine „Rare Breed“ a založili bluesovú formáciu Polka Tulk, ktorá sa neskôr premenovala na Earth a v roku 1969 na Black Sabbath.
Medzi rokmi 1969 a 1980 hral Bill na každom sabbathovskom albume. Z osobných dôvodov skupinu opustil v auguste 1980 počas turné k albumu Heaven and Hell.
NGC 819
NGC 819 je galaxia v súhvezdí Trojuholník, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 20. septembra 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Recsk
Recsk je veľká obec v Maďarsku v Hevešskej župe v okrese Pétervására.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Brdská vrchovina
Najvyšší vrchol pohoria je Tok, ktorý s výškou dominuje celým stredným Čechám. Najvyšším umelo vytvoreným miestom pohoria je však vrchol meteorologického radaru na vrchu Praha (862 + 60 m). Veľkú časť územia vrchoviny zaberá vojenský priestor Brdy.
Členenie na celky
Brdská vrchovina sa delí na tri podcelky:
Live Earth
Live Earth je názov série koncertov, ktoré sa uskutočnili v sobotu 7. júla 2007 na podporu angažovanosti v boji proti klimatickým zmenám. Koncerty boli súčasťou globálnej kampane "Save Our Selves" (SOS), ktorú inicioval bývalý viceprezident USA a držiteľ Oscara Al Gore. Inšpiráciou boli koncerty ako Live Aid z roku 1985, Live 8, či Human Rights Now! World Tour.
Koncerty sa realizovali na každom kontinente, na štadióne Wembley v Londýne, v New Jersey, Riu de Janeiru, Johannesburgu, Tokiu, Sydney a Antarktíde.
Projektu bolo vytýkané, že je len politickou podporou Ala Gora a taktiež to, že väčšina hudobných hviezd, ktoré na koncertoch vystúpili, svojim nákladným životným štýlom sami prispievajú ku klimatickým zmenám.
thumb|280px|Live Earth, [[Wembley Stadium, Londýn.]]
Advokátka (film)
Advokátka je film režiséra Andreja Lettricha z roku 1977.
Dej filmu
Psychologický príbeh mladej právničky, ktorá sa ocitla v ťažkej životnej situácii. Je sklamaná z neúspechu svojej obhajoby v prípade brutálnej vraždy a zároveň sa musí vyrovnať s účasťou svojho muža na rozkrádaní stavebného materiálu.
Víťaz
Víťaz môže byť:
Senargent-Mignafans
Senargent-Mignafans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pôda a prírodné zdroje
Pôda alebo pôda a prírodné zdroje je jeden z výrobných faktorov. V klasickom chápaní predstavuje dary prírody pre výrobné procesy.
Zahŕňa:
Jej spotreba je definitívna vo výrobnom procese. Pôda sa oceňuje rentou. Je základným výrobným faktorom a súčasne najdôležitejším prírodným zdrojom. V ekonomike slúži na: