cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zlatá ulička
thumb|Zlatá ulička Zlatá ulička (oficiálny názov Zlatá ulička u Daliborky) v Prahe leží medzi hradčanskými múrmi a starým Úradom najvyššieho hradného grófa. Domčeky boli obývané až do druhej svetovej vojny, ale už za prvej republiky sa dbalo na to, aby neboli príliš menené – aby nerušili pitoreskný ráz uličky. V súčasnosti tu sú galérie, originálne obchodíky a expozície. Celá ulička sa teší veľkej obľube turistov, možno i pre svoj rozprávkový vzhľad vyblednutých pastelových tónov, maličkých okien a dverí, nízkych striech a množstvo komínov.
Umiestnenie
Ulička bola vybudovaná v hradbových oblúkoch obranného múra až po dokončení severného opevnenia Hradu. Ulička leží v priestore severného parkánu, domčeky sú zvyšky zástavby Pražského hradu a v 16. storočí vznikli len ako núdzové obydlia.
Obyvatelia
thumb|Rudolf II., milovník alchýmie a astrológie V 16. storočí tu asi bývali zlatníci. Najstarší názov uličky bol Zlatnická. V roku 1597 požiadali „strelci pri bránach Pražského hradu“ cisára Rudolfa II. o povolenia, aby mohli v novo opravenom múre oblúky zamurovať a zriadiť si v nich komôrky, ktoré by zaberali len hĺbku výklenkov. V reskripte datovanom 16. september 1597 Rudolf ich zriadenie povolil. „Červení strelci“, ako sa im podľa farby uniformy hovorilo, nedostali nové príbytky darom. Stavali si ich na vlastné náklady a tiež ich predávali a kupovali, najskôr medzi sebou a neskôr i iným osobám nepatriacim do ich zboru. Zo začiatku to boli rôzni zamestnanci Hradu – vrátnici, strážcovia, zvonári a pod., neskôr aj ľudia, ktorí v Zlatej uličke sami nebývali a domčeky prenajímali. Veľmi skoro sa domčeky začali rozširovať do uličky rôznymi prístavkami. Nové prístavky vznikali i pri protiľahlom románskom múre a stene hradnej správy. Priestor uličky bol nakoniec tak stiesnený, že miestami nedosahoval na šírku ani jeden meter.
Pri asanácii v roku 1864 boli tieto prístavky a drevené kôlne odstránené a ponechané len domčeky pozdĺž severnej hradby.
Vzhľad domčekov
Celá ulica je dláždená tzv. mačacími hlavami, ulička je úzka a domčeky pripomínajú domčeky pre bábiky. Najvierohodnejšie ukazuje podobu obydlia v 16. storočí dom č. 20 s brázdeným poschodím a najlepšie pôvodnú veľkosť dokazuje dom č. 13, ktorého priečelie do ulice vôbec nevstupuje, pretože ako jediný dom z uličky dodržuje dodnes pôvodné ustanovenie o vložení komôrky do oblúku hradby. Podstrešie oblúkov hradbového múru tvorí obranná chodba spájajúca Bielu vežu s valcovou delovou vežou jagelovského opevnenia – Daliborkou (v domčeku č. 12 so schodišťom vstupuje na terasu pred touto vežou).
Veža Daliborka
Daliborka bola postavená v roku 1496 ako väznica. Jeden z príbehov hovorí, že je pomenovaná po prvom väzňovi – mladom šľachticovi Daliborovi z Kozojed. Z dlhej chvíle sa naučil krásne hrať na husle. Ľudia chodili k veži, čakali a počúvali jeho hru, raz sa jej už ale nedočkali. Bedřich Smetana, hudobný skladateľ 19. storočia, skomponoval podľa tohto príbehu svoju operu Dalibor. Ďalší známy väzeň Daliborky bol gróf František Antonín Špork – bol to známy mecenáš a milovník umenia (1662 – 1738).
Slávne osobnosti ulice
thumb|[[Franz Kafka približne v roku 1906]] Ulička si získala priazeň mnohých českých spisovateľov, výtvarníkov či básnikov. V dome č. 22 tu žil od novembra 1916 do marca 1917 spisovateľ Franz Kafka (umožnila mu to jeho sestra Ottla), napísal tu väčšinu poviedok zbierky Vidiecký lekár. V domčeku č. 12 sa schádzali spisovatelia a básnici – František Halas, Jaroslav Seifert alebo Vítězslav Nezval.
299 Thora
299 Thora je planétka v hlavnom páse planétok.
NGC 4527
NGC 4527 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,5.
2475 Semenov
2475 Semenov je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil L. V. Žuravleva 8. októbra 1972.
Saint-Benoît-sur-Seine
Saint-Benoît-sur-Seine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 403 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verejná mienka
Verejná mienka je súbor verejne vyjadrovaných mienok členov rozličných spoločenských skupín o verejných záležitostiach. Výskum verejnej mienky je osobitná zložka sociologického výskumu zameraná na zisťovanie mienky (postojov, názorov) verejnosti k rozmanitým otázkam života spoločnosti.
Základná charakteristika
Základné prístupy k hodnoteniu významu verejnej mienky:
Základné vzťahy
Pri tvorbe mienky majú určujúcu úlohu postoje (mienka je závislá od vzdelania človeka, charakteru jeho práce a jeho záujmov,nedostatok informácií a znalostí o predmete podstatne obmedzuje racionálne jadro mienky, ktorá potom môže len povrchne a nepresne hodnotiť určitý jav alebo udalosť). Mienka sa dá skôr pozorovať, možno ju skôr identifikovať ako postoj. Mienka poskytuje informatívny materiál, je menlivejšia a podlieha rôznym tlakom. Postoje sú trvalejšie. Mienka z postojov vychádza a bez postojov nemôže existovať. Mienka má najmä hodnotiaci charakter, je verbalizovaným, zjednodušeným vyjadrením pri stretnutí s novým javom, na ktorý človek chce alebo musí reagovať. Pre tvorbu mienky sú postoje určujúcim faktorom.
Pojmy „názor“ a „mienka“ nie sú totožné, aj keď sa v praxi často zamieňajú. Názor stojí niekde medzi mienkou a postojom. Kým mienka je skôr spontánnou reakciou na novú skutočnosť, názor je výsledkom rozumovej činnosti, hodnotenia vlastných skúseností s časovým odstupom. Postoj je z hľadiska prepracovanosti, stability a trvácnosti najvyššou kategóriou a je určujúcim pri tvorbe názorov a mienky.
Medzi najvýznamnejších spolutvorcov verejnej mienky patrí žurnalistika a masová komunikácia. Aby médiá mohli aspoň približne reprezentovať verejnú mienku, musia byť slobodné. Verejnú mienku s masovou komunikáciou nemožno stotožňovať – žurnalistika má v mnohých dôležitých otázkach odlišné názory ako je jestvujúca verejná mienka, dokonca jednotlivé médiá reprezentujú mnohokrát rôzne názory na ten istý spoločenský či politický problém.
Vplyv médií na recipientov musí byť nepretržitý a presvedčivý (od toho závisí náklad novín, počet divákov či poslucháčov a v konečnom dôsledku formovanie názoru či postoja recipientov).
Verejná mienka vzniká na platforme rozdielnych názorov, pričom verejná mienka ich (aj vplyvom médií) zbližuje. Médiá majú obrovský vplyv na formovanie verejnej mienky, a tak veľa závisí aj od ich vlastníkov. Ich silu však netreba preceňovať, lebo existujú aj iné formy (činnosť štátnych a politických inštitúcií, osvety, umenia, kultúry a pod.).
Médiá podávajú informácie (dávajú podnet verejnosti na zaujatie stanoviska k verejným otázkam). Žurnalistické informácie sú predmetom každodenných diskusií a spôsobom ich uverejňovania alebo zamlčovania orientujú v rôznych spoločenských skupinách pozornosť na konkrétne spoločenské javy.
Chaoyangsauridae
Dnes radíme do tejto čeľade iba dva rody, samotný rod Chaoyangsaurus a Xuanhuaceratops. Oba rody sú vývojovo primitívnejšie ako raný ceratopsid Psittacosaurus.
Gensac (Hautes-Pyrénées)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Post-grunge
Post-grunge je subžáner alternatívneho rocku, ktorý sa objavil v polovici 90. rokov ako derivát grunge, použitím zvuku a estetiky grunge, ale s komerčne akceptovateľnejším tónom. Vytvorili ho skupiny ako Foo Fighters, Nickelback, Creed a Matchbox Twenty, ktoré boli jednými z najúspešnejších rockových skupín konca 90. rokov a začiatku 00. rokov.
Charakteristika
Post-grungeové skupiny napodobňovali postoje a hudbu grunge, hlavne jej plnosť, skreslené gitary, ale s viac komerčne orientovaným zvukom. Na rozdiel od skoršich grungeových skupín, tieto vydávajú svoje nahrávky vo veľkých vydavateľstvách a do svojej hudby začleňujú rôzne vplyvy z jangle popu, pop punku, ska revival, alternatívneho metalu alebo hard rocku.
Ján Janoška
Ján Janoška alebo Ján Jánoška (* 24. september 1923, Kamenec pod Vtáčnikom – † 13. február 1996, Banská Bystrica) bol grafik, maliar, pedagóg.
Životopis
Študoval na Ústave kreslenia a maľovania pri PF UK v Bratislave u prof. J. Mudrocha, K. Sokola a D. Millyho a na Akadémii krásnych umení v Krakove. Vysokoškolský učiteľ, vedúci Katedry výtvarnej výchovy PF v Banskej Bystrici. Samostatné výstavy v Banskej Bystrici (1965, 1966, 1970, 1977, 1980, 1983, 1989).
Ján Lehotský
Ján „Janko“ Lehotský (* 16. apríl 1947, Bratislava) je slovenský spevák a skladateľ, niekdajší líder skupiny Modus. Jeho mama Ella Fuchsová-Lehotská bola primabalerínou, choreografkou a pedagogičkou. Jeho brat Juraj Lehotský bol známy trubkár. Syn Juraj je režisér.
Kariéra
Absolvoval štúdium tanca a hry na klavíri na konzervatóriu v Bratislave a štúdium hry na husliach na ĽŠU. Od skončenia štúdia pôsobí ako hudobník v slobodnom povolaní. Patrí k najúspešnejším skladateľom slovenskej modernej populárnej hudby. Začínal v skupinách Ľubo Belák sextet, Blues Five / New Blues Five a Gentlemeni.
Skupina Modus
V roku 1972 nastúpil do skupiny Modus, v r. 1974 sa stal po personálnych zmenách a znovuobjavení skupiny jej lídrom. Prostredníctvom tejto skupiny, najmä jej činnosti v rokoch 1976 - 1980, široko uplatnil svoj výrazný kompozičný talent a podieľal sa na formovaní i širokom spoločenskom presadení rockového modelu slovenskej populárnej hudby. V 2. pol. 70. rokov patril k najväčším hitmakerom v ČSSR a jeho piesne si získali v jednote so zachovaním základných umeleckých hodnôt celoštátnu popularitu. V skupine Modus sa uplatnil aj ako spevák; vo svojom prejave vychádzal z rozvinutého bluesového a soulového cítenia a v spojení so zastretým, mierne chrapľavým hlasom vytvoril na slovenskej scéne osobitý farebno-výrazový register.
Albumy
Štúdiové:
Výberové:
Hudobná spolupráca
Popri skupine Modus a jeho sólistoch (Gombitová, Žbirka, Novotná, Paulíny, Stankovský, Vyskočányi, Greksa a i.) spolupracoval ako skladateľ aj s Bezinkami, H. Blehárovou, K. Duchoňom, P. Hammelom, J. Kociánovou, M. Laiferovou, P. Lipom, M. Rottrovou, V. Špinarovou, H. Vondráčkovou a inými.
Avia B.35
Avia B.35 bolo moderné česko-slovenské stíhacie lietadlo, ktorého vývoj začal až príliš neskoro na to, aby bolo možné ho zaradiť včas do výzbroje česko-slovenského vojenského letectva.
Vznik a vývoj
Práca na lietadle pod vedením konštruktéra Františka Novotného začala na objednávku MNO z 22. mája 1936. Išlo o elegantný samonosný dolnoplošník so štíhlym eliptickým krídlom zmiešanej konštrukcie veľmi moderných tvarov.
Prvý prototyp B.35.1 bol zalietaný šéfpilotom Avie Rudolfom Daleckým v čase mobilizácie 28. septembra 1938. Od projektu sa líšil provizórnym pevným kapotovaným podvozkom (vývoj podvozku sa oneskoril), slabším motorom Avia HS 12Ydrs s výkonom 850 k namiesto uvažovaného typu Avia 12Y-1000 s výkonom 1 000 k a tiež dvojlistou drevenou vrtuľou. Už v tejto podobe boli dojmy testovacích pilotov z nového typu veľmi pozitívne a lietadlo dosahovalo rýchlosť až /h.
Do okupácie boli vyrobené iba dva prototypy (prototyp B.35.1 bol zničený pri nehode dňa 22. novembra 1938 a B.35.2, zalietaný 30. decembra 1938, sa od neho líšil len v detailoch). Česko-Slovensko objednalo začiatkom roku 1939 prvú desaťkusovú sériu, nemecká okupácia však dodaniu lietadiel zabránila.
Špecifikácie (B.35.1)
thumb|right|Model stíhačky B.35
Náhoda
Náhoda je moment nejakej skutočnosti, ktorý je vzhľadom na jej substanciálny základ (podstatu a zákon) niečím iba možným; je to niečo skutočne existujúce, čo však vzhľadom na podstatu predmetu môže byť aj nebyť, môže byť takým alebo iným; niečo, čo sa podstatou daného predmetu alebo predpokladá ako možná forma jej prejavu, alebo sa ňou aspoň nevylučuje ako niečo nemožné.
Náhoda je formou realizácie náhodnej možnosti, a tá je daná nielen vnútorne nevyhnutou povahou systému, ale aj okolnosťami času a priestoru; to, či sa realizuje, alebo nie, závisí nielen od rozlíšenej podstaty systému, ale aj od druhotných podmienok daného systému.
Náhoda je protikladom relatívnej nevyhnutnosti a spolu s ňou predstavuje nezastupiteľný moment v procese premeny reálnej možnosti na skutočnosť. Relatívna nevyhnutnosť je spôsob premeny reálnej možnosti na skutočnosť a náhoda je spôsob, ktorým sa relatívna nevyhnutnosť presadzuje v mnohotvárnych javových formách skutočnosti.
Náhoda je práve ten chýbajúci moment, ktorým sa relatívna nevyhnutnosť (určená základnými podmienkami systému) mení na absolútnu nevyhnutnosť (určenú základnými i druhotnými podmienkami systému). Je to forma, v ktorej sa relatívna nevyhnutnosť prejavuje v bezprostrednej skutočnosti.
Aristoteles
Podľa Aristotela je náhoda to, čo môže byť takým, ale aj niečím iným; to, čo môže nejakej veci práve tak patriť, ako aj nepatriť.
indeterminizmus
Indeterminizmus hovorí, že náhoda je bezpríčinná udalosť.
mechanistický determinizmus
Mechanistický determinizmus považuje náhodu za nepoznanú príčinu.
Náhoda je formálnologické vyjadrenie absencie znalosti príčin zmeny posudzovanej skutočnosti v jej možnú formu v závislosti na jej substanciálnom základe v čase a priestore.
Kráľová pri Senci
Kráľová pri Senci (historicky, , ) je obec na Slovensku v okrese Senec.
História
Obec je písomne doložená z roku 1335, patrila ku kráľovským majetkom, odtiaľ asi aj názov obce. Od začiatku 18. storočia tu bola veľká francúzska záhrada, ktorá bola počas 2. svetovej vojny takmer úplne zničená.
Kultúra a zaujímavosti
left|thumb|Secesný most v Kráľovej pri Senci V obci sa nachádza technická pamiatka zaradená medzi národné kultúrne pamatky – secesný most z roku 1904 cez Čiernu vodu. Most, ktorý je dielom talianskych majstrov, spájal kaštiel na pravom brehu s parkom a pozemkami na ľavom. Všeobecne sa udáva, že most je barokový a pochádza z 18. storočia, ale stavba iba imituje barok. Pamiatka bola obnovená s príspevkom z grantového programu Obnovme si svoj dom z Nadácie SPP. Most sa stal predlohou pre poštovú známku s nominálnu hodnotou 29 slovenských korún vydanú Slovenskou poštou v roku 2007.
Miestny kostol sv. Jána Krstiteľa z roku 1712, ktorý je zaradený medzi národné kultúrne pamiatky, bol pôvodne kaplnkou. Kaplnka bola súčasťou komplexu kaštieľa grófa Pálffyho s veľkým parkom. Po jeho postupnej asanácii medzi rokmi 19421944 zostal kostol osamotený. Zaujímavosťou je, že mu chýba klasická veža. Pri kostole stojí socha sv. Jána Nepomuckého z 30. rokov 18. storočia z dielne Juraja Rafaela Donnera, ktorú v roku 2009 vyhlásilo Ministerstvo kultúry za národnú kultúrnu pamiatku.
V časti Krmeš sa nachádza kaplnka Božského Srdca Ježišovho z roku 1898.
V obci vyvierajú z troch navŕtaných vrtov pramene termálnej vody s teplotou 52 °C a 42 °C. V minulosti tvorili zdroj termálneho kúpaliska, ktoré však od 90tych rokov nefunguje a areál chátra.
V obci je Múzeum včelárstva na Slovensku, ktoré začalo zhromaždovať svoje zbierky v roku 1975. Iniciátorom jeho založenia bol Rudolf Mičieta, autor prvého diela o dejinách včelárstva na Slovensku. Múzeum zhromažduje materiál a dokumenty o vývoji včelárstva a jeho využívaní v rozličných oblastiach života človeka. V expozícii nachádzajúcej sa v areáli Včelárskej paseky, založenej roku 1930, sú vystavené unikátne zbierky úľov, používaných už v sedemnástom storočí, debničkové úle rozličného typu z osemnásteho storočia. V budove veľkého včelína sú umiestnené medomety, lisy na medzistienky, včelárske pomôcky a potreby z rozličných období vývoja slovenského včelárstva.
Osobnosti
V obci strávil zvyšok života Svetloslav Veigl, slovenský básnik, kňaz, ktorý v obci pôsobil od roku 1978 ako správca rímskokatolíckej farnosti. Svetloslav Veigl je pochovaný na miestnom cintoríne
Threave Castle
náhľad|Threave Castle Threave Castle je hrad, ktorý sa nachádza v južnej časti Škótska v oblasti Dumfries a Galloway. Tento hrad stojí neďaleko mesta Castle Douglas na malom ostrovčeku Threave Island obklopený riekou River Dee.
Dejiny
Je možné, že Threave Island bol domovom starovekých vládcov, ktorí panovali v oblasti Galloway. Prvý hrad na tomto ostrovčeku bol zrejme vybudovaný po roku 1000 jedným z vládcov nad Galloway. Záznamy o tomto prvom hrade sú veľmi limitované, ale zdá sa, že pôvodný hrad bol roku 1308 zničený Edwardom Bruceom, bratom kráľa Roberta Brucea, ktorý porazil Gallowaycov.
V roku 1369 uspel Archibald (3. gróf Douglas) nad panstvom v Galloway. Archibald je viac známy pod menom „Archibald the Grim“, ktoré mu dali jeho nepriatelia v Anglicku.
Threave Castle bol vybudovaný Archibaldom roku 1370, aby bránil Galloway pred nájazdmi z Anglicka.
V roku 1440 sa 8. gróf Douglas dostal do konfliktu s kráľom Jakubom II.. To spôsobilo popravu 6. grófa Douglasa a jeho mladšieho brata. A pretože bol kráľ nadšený do delostrelectva, tak gróf Douglasových nechal upraviť obranu Threave Castle. To malo za následok zničenie väčšiny budov a časti samotnej veže. Kamene z týchto budov boli použité na stavbe obrannej steny, ktorá bola okolo ostrova. Väčšina stien bola ale zaplavená River Dee a dnes je možné vidieť len malé časti steny.
21. februára 1452 zavraždil Jakub II. 8. grófa Douglasa na zámku Stirling. 9. gróf Douglas pokračoval v odboji proti Jakubovi II. a v roku 1455 sa Jakub II. rozhodol zničiť celú rodinu Douglasových.
V roku 1526 sa hrad dostal do rúk rodiny Maxwellov (neskorších grófov z Nitsdale). Počas napoleonských vojen bol hrad používaný krátkodobo pre francúzskych zajatcov, ale už nikdy nebol znovu osídlený.
V roku 1913 sa vlastník Edward Gordon rozhodol venovať hrad do rúk štátu. Dnes je hrad v starostlivosti Historic Scotland.
Opis
Vo vnútri hradu mali steny omietku a bola na nich navešaná látka a tapeta. Vo veľkej hale boli veľké okná, ktoré umožňovali dobrý priechod slnku a pekný pohľad na rieku River Dee
Externé odkazy
Threave Castle na stránkach Historic Scotland
Rumburk
Rumburk je mesto v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 11 171 obyvateľov, z toho 5 464 mužov a 5 707 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,8 roka (muži 38,3 roka, ženy 41,2 roka).
Linthes
Linthes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4528
NGC 4528 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Robbie Coltrane
Robbie Coltrane (rodným menom Anthony Robert McMillan; * 30. marec 1950, Glasgow, Spojené kráľovstvo – † 14. október 2022 Larbert, Škótsko) bol škótsky herec. Bol synom klaviristky a súdneho chirurga. Na Glasgow School of Arts študoval maliarstvo, kresbu a film.
Filmové roly
Stvárnil hlavnú postavu dôvtipného policajného psychológa Eddieho „Fitza“ Fitzgeralda v populárnom televíznom seriáli Cracker. Seriál získal v rokoch 1996 a 1997 cenu BAFTA ako najlepší seriál, cenu Kráľovskej televíznej spoločnosti za najlepšiu drámu; cenu US Cable Ace za najlepší film a seriál a cenu 1993 Broadcasting Press Guilds za najlepší seriál. Coltrane bol za „Fitza“ ocenený cenou BAFTA za najlepší herecký mužský výkon v rokoch 1994, 1995 a 1996. V roku 1993 získal cenu Broadcasting Press Guilds a cenu Silver Nymph za najlepší herecký výkon v roku 1994 na Monte Carlo Television Festival. V roku 1994 bol ocenený kráľovskou televíznou spoločnosťou za najlepší mužský výkon a cenou FIPA a Cable Ace za najlepší herecký výkon.
2476 Andersen
2476 Andersen je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 2. mája 1976.
Juraj Šucha
Juraj Šucha (Iné mená: Juraj Šucho, Juraj Szondy/Szondi [maď. Szondy György]) ( ? – † 9. júl 1552, hrad Drégeľ) bol vojak a kapitán hradu Drégeľ. Jeho odvážny boj proti Turkom vzbudil v očiach nepriateľa hlboké uznanie, preto ho budínsky paša Hádim Ali dal pochovať so všetkými poctami.
Pôvod
Podľa niektorých historikov bol pochádzal zo slovenskej zemianskej rodiny v Turčianskej stolici, podľa iných pochádzal z meštianskej rodiny. V jemu adresovaných listoch ho oslovujú egregius, čo od 15. storočia používali na oslovenie zemanov. To pravdepodobne poukazuje len na jeho vojenskú hodnosť, no nemožno vylúčiť, že konkrétne on dosiahol šľachtický stav.
Meno Szondy sa v listoch píše s i aj y. Jediný, podľa mena známy potomok, bol jeho brat Jakub Szondy, ktorý určite nebol šľachtického pôvodu. Jakuba Szondyho označuje komora datovaná na 26. novembra 1554 ako circum spectus, čo v tom období bolo označením mestských obyvateľov. Ak by bol Juraj Szondy šľachtického pôvodu, šľachtický titul by pripadol aj jeho bratovi. Jeho pôvodné meno bolo Suhó (Szuhó), meno Szondy si pribral on sám. Je to známe zo žiadosti jeho brata (žiadal kráľa Ferdinanda o donáciu majetku), pretože vo svojej prosbe sa nazýva Szondy alias Suhó. Doteraz je otázne, prečo si pribral toto meno. Sonta (v Srbsku) bola jednou z usadlostí Báčskej župy.
Životopis
V detstve si Juraja Šuchu zobral ku sebe František Révai, naučil ho písať a chlapec vyrastal na jeho dvore v Sklabini. Šucha preto cítil veľkú vďačnosť, o čom podáva svedectvo aj zachovaný list. V bitkách o pohraničné pevnosti sa vyznamenal svojou statočnosťou. Do pozornosti histórie sa však dostáva v polovici štyridsiatych rokov 16. storočia, keď ho po páde Ostrihomu a Novohradu (Nógrád v Maďarsku) Pavol Várdai (Várday Pál), ostrihomský arcibiskup, vymenoval za správcu Drégeľského panstva a kapitána hradu. Malé horské sídlo nepostačovalo vojenským požiadavkám onej doby. Hromadili sa problémy, napríklad pušný prach skladovaný v hradnej veži po zasiahnutí bleskom vybuchol, čo poškodilo jej steny. Šucha sa snažil hrad lepšie opevniť; zachovalo sa množstvo listov, v ktorých žiada o zvýšenie počtu hradnej posádky a výrobu munície. Podal dokonca návrh, aby ťažko brániteľný Drégeľ zbúrali a namiesto neho postavili novú pevnosť na neďalekom močaristom mieste. Návrh kráľovský dvor uvážil, ale z finančných dôvodov k realizácii nedošlo.
V roku 1552 bránilo Drégeľ šestnásť jazdcov, šesťdesiat pešiakov, jeden delostrelec a traja hradní strážnici, dokopy osemdesiat vojakov. V čase blížiaceho sa tureckého útoku napísal Šucha list komore, mestu Banskej Štiavnici a aj nitrianskemu biskupovi. V apríli kráľ povolil naverbovanie štyridsiatich pešiakov na posilnenie posádky, v júni odpovedala na Szondyho list Banská Štiavnica, ktorá poslala dvadsaťšesť žoldnierov. František Thurzo, nitriansky biskup, osobne navštívil hrad a presvedčil sa o nedostatkoch obrany a jeho zlom stave. Poslal na hrad aj niekoľko kamenárov, ktorí na ňom previedli drobnejšie opravy.
Začiatkom júna a po obsadení Vesprému bolo len otázkou času, kedy sa vojská budínskeho pašu Aliho pohnú smerom na banské mestá. Podkapitán Gregor Bekefalvai (Bekefalvay Gergely) opustil hrad Drégeľ kvôli nevyplateniu žoldu a po obdržaní správy o približujúcich sa Turkoch, pričom nechal Szondyho pri vedení obrany samého. Kráľovská komora nevyplatila Šuchovi 322 forintov za predchádzajúce služby aj napriek dvom napomenutiam kráľa, ale k osobnému riešeniu veci sa kapitán už nedostal kvôli tureckej hrozbe. On sám napísal: „Ja sám by som tam zašiel, ale dom jeho veličenstva kráľa nedokážem opustiť.“
Budínsky paša Hádim Ali začiatkom júla obľahol hrad Drégeľ s delami a voskom o počte 8-10 000 mužov. Útok nezastihol Šuchu nečakane, pretože už od začiatku roka sa šírili správy o pripravovanom ťažení. Do 6. júla Turci obkľúčili hrad. Dve turecké divízie ostali priamo pred hradom, tretia pravdepodobne uzavrela cestu vedúcu na Šahy a Ďarmoty, aby Šucha nedostal pomoc od banských miest a Novohradu. Pomocné vojská však nedorazili ani z jednej strany. Kráľovská armáda na čele s Erazmusom von Teuffelom (Maďarmi prezývaný ako Diabolský Matúš), hornouhorským hlavným kapitánom, sa zdržiavala v Leviciach. Za toto váhanie neskôr zaplatila vysokú cenu. O mesiac neskôr v bitke pri Plášťovciach získala turecká armáda najväčšie víťazstvo v Uhorsku od čias Moháčskej bitky, a zajatého generála Teuffela v Konštantínopole narazili na kôl.
Drégeľskí obrancovia pred hradom podpálili snopy sena a začali nepriateľa ostreľovať. V podvečer 6. júla dorazil paša pod drégeľské hradby a vyzval Šuchu, aby sa vzdal. Kapitán to odmietol, na čo Turci podpálili podhradie postavené z dreva a hliny, čím zatlačili obrancov do horného hradu. Na ďalšie ráno začali Turci kopať zákopy, stavať obliehacie veže, priniesli tri kanóny na prerazenie múrov, šesť húfnic a začali ostreľovať hrad.
Hrad ostreľovali bez prestávky 7. a 8. júla 1552, čo malo za následok zrútenie bránovej veže a početné trhliny na múroch. Potom zavelil paša pešiakom do útoku, ale Šucha a obrancovia hradu ich odrazili, spôsobiac Turkom veľké straty. Ali po ústupe opäť spustil delostreleckú paľbu a prakticky rozstrieľal celý hrad. Pred ďalším útokom pechoty Ali poslal k Šuchovi Martina, kňaza zo susedného Nagyoroszu, znova ho vyzývajúc, aby sa vzdal. Šucha opäť odmietol, so zvyškom síl sa pripravil k rozhodujúcemu útoku. Kapitán vtedy dal priviesť dvoch tureckých zajatcov, a vrátil ich pašovi ako vyslancov s odkazom, aby z chlapcov vychoval bohatierov, a aby jeho telo po bitke pochovali s úctou.
Pred rozhodujúcim útokom Šucha všetky cenné veci v hrade spálil a zabil všetky kone, aby sa nedostali do tureckých rúk. Posledný útok trval niekoľko hodín, pretože obrancovia kládli hrdinský odpor a padli do posledného muža. Po skončení útoku dal Ali paša vyhľadať kapitánovo telo, jeho hlavu vystavil na verejnosti, potom vzdajúc úctu jeho hrdinstvu ho dal pochovať vojenským spôsobom, a na znamenie jeho odvahy dal vztýčiť nad hrobom jazdeckú kopiju s vlajkou.
Oceňujúc Šuchovu úlohu v dejinách, o ňom Ignác Acsády napísal: ''„Naše dejiny sú plné hrdinov, vlastencov, ktorí ako aj on sa obetovali svojmu národu. Sú medzi nimi väčší, ktorých život a smrť zanechali hlbší vplyv na osude krajiny; sú takí, ktorí mocnejšie, vznešenejšie získali svojimi činmi nesmrteľnosť, popri ktorých je prípad malého Drégeľu maličkosťou. Ale aj medzi najväčšími, najperfektnejšími je málo takých, čo by pôvabom svojej osobnosti, kúzlom svojej mužnosti, čistotou celého svojho života, veľkoleposťou svojho obetovania vzbudzovali takú úprimnú sympatiu, ako Juraj Szondy.“''
Ulm Münster
thumb|Ulm Münster
Juraj Šucha
Šuchov kult
V maďarskej kultúre sa hrdinský boj Juraja Šuchu stal národným príkladom. Mladík pochádzajúci z nižších vrstiev, šikovný, čistej povahy, ktorý sa vďaka svojej hrdinskosti stal hradným kapitánom ostrihomských arcibiskupov a v ťažkej chvíli šiel príkladom vo vytrvalosti, odvahe, vernosti a hrdinským sebaobetovaním. Objavuje sa v mnohých dielach maďarskej literatúry, jeho meno nesú ulice po celej krajine, vznikali umelecké diela na jeho počesť a jeho meno nesú aj mnohé úrady.
Ulm Münster
Ulm Münster alebo Dóm v Ulme je luteránsky dóm (nie katedrála v cirkevnom ani v architektonickom zmysle, kostol nikdy nebol sídlom biskupa) postavený v gotickom štýle v Ulme. Pôvodne bol dóm katolícky, v období reformácie prešiel do rúk protestantov.
Stavba trvala od roku 1377 do roku 1890, pretože podobne ako v prípade Kolínskeho dómu boli práce prerušené. Stavba kostolnej veže začala v roku 1419 a bola prerušená v roku 1529. Až roku 1844 sa začalo pokračovať vo výstavbe.
Po dokončení v roku 1890 prekonal vtedajšiu najvyššiu stavbu na svete Kolínsky dóm. Jeho štatút najvyššej stavby na svete bol prekonaný Philadelphskou radnicou v 1901. Dodnes je vďaka veži vysokej 161,5 metra najvyšším kostolom sveta. Kostol je dlhý a široký. Rozkladá sa na približne.
Jarolím Janoštin
Jarolím Janoštin (* 10. august 1945, Banská Bystrica – † 23. február 1998, tamže) bol slovenský basketbalový funkcionár.
Životopis
Funkcionár basketbalového hnutia v Banskej Bystrici a na Slovensku. Otec basketbalistiek Anny Kotočovej-Janoštinovej, Silvie Janoštinovej. Dlhoročný funkcionár TJ Slávia PF Banská Bystrica a prvoligového Basketbalového klubu UMB Otčina Banská Bystrica, člen správnej rady.
Mary MacKillopová
Mary MacKillopová (* 15. januára 1842, Melbourne, Austrália – † 8. august 1909, Sydney, Austrália) bola austrálska rímskokatolícka rehoľníčka, ktorá sa venovala vzdelávaniu chudobných. Pápež Ján Pavol II. ju 19. januára 1995 na Randwick Racecourse v Sydney vyhlásil za blahoslavenú a následne 17. októbra 2010 pápež Benedikt XVI. na Námestí svätého Petra za svätú.
Marginalizmus
Marginalizmus (z lat. marginalia, tzn. margo = okraj, hranice) je myšlienkový smer založený na teórii marginálneho (hraničného) úžitku. Marginalizmus je pojem používaný buď pre označenie špecifickej metódy, alebo aj celej školy neoklasickej ekonómie. V prvom prípade ide o postup v mikroekonomickej a makroekonomickej analýze založený na využívaní diferenciálneho a integrálneho počtu; v zásade ide o zisťovanie hypotetických zmien jednej veličiny za predpokladu, že sa iná veličina, s ňou vzájomne závislá, bude meniť v určitom rozsahu a tempe, zatiaľ čo ostatné okolnosti se meniť nebudú. Prvopočiatky marginálnej analýzy možno sledovať u A. R. J. Turgota, D. Bernoulliho a D. Ricarda v zákone klesajúcich výnosov pôdy. Ako synonymum neoklasickej školy je marginalizmus spájaný predovšetkým s teóriou hraničného úžitku, teóriou hraničnej produktivity, prípadne ďalšími koncepciami neoklasickej ekonómie.
Externé odkazy
https://encyklopedie.soc.cas.cz/w/Marginalismus Blaug, M.: Economic Theory in Retrospect. Cambridge 1985; Piettre, A.: Histoire de la pensée économique et analyse des théories contemporaines. Paris 1973
Rodinný dom na Červenom kopci
náhľad|Rodinný dom na Červenom kopci Rodinný dom na Červenom kopci (Rodinný dům na Červeném kopci) je dom v Brne, ktorého autorom je brniansky architekt Zdeněk Fránek (Fránek Architects).
Všeobecné informácie
Rodinný dom bol navrhnutý pre sestru Z. Fránka.
Poloha pozemku
Rodinný dom stojí v hornej časti pozdĺžnej parcely na Kamennej ulici, a šplhá až na samotný vrchol Červeného kopca, z ktorého je výhľad na panorámu Brna. V dolnej časti parcely si postavil dom brat majiteľky, architekt. Zaujímavou vlastnosťou oboch domov je absolútna nadmorská výška ich atík, ktorá je u oboch domov rovnaká. Ani jeden z domov takto neprevyšuje druhý. Pôdorysná stopa domu sestry sa premieta do časti dispozície domu brata. Pozemok sa nachádza na severnej strane svahovitého kopca, čo znamená, že sa architekt musel vysporiadať so zložitým terénom.
Architektúra
Hmotu domu ovplyvnila skutočnosť, že interiér bolo potrebné presvetliť dostatočným množstvom denného svetla. Hlavná spoločenská časť je priebežne zasklená a má tvar kužela. Vila je trojpodlažná. Hlavný vstup v suteréne susedí s garážou, ktorá ďalej pokračuje cez technologickú miestnosť do fitnes. Vstupné priestoru nie sú nijak priestorovo luxusné. Dom sa skladá z dvoch hlavných častí, spoločenskej a súkromnej, v nadväzujúcom dvojtrakte. Hlavný obytný priestor obsahuje rôzne zákutia s rôznymi funkciami, čo vytvára zaujímavý celkový dojem. Kuchyňa je od obývacej časti predelená len jemnou nerezovou sieťou, kvôli zachovaniu výhľadu na mesto. Jedálenský stôl sa nachádza pri veľkorysom presklení, čo umožňuje priamy kontakt s terasou na južnej strane. Obývacia časť sa nachádza okolo krbu v strede kužela. Južná stena obytnej izby sa ťahá cez celé dve podlažia domu.
Vila má v exteriéri plastické tvary. Južná terasa je sčasti zakrytá presahom strechy, ktorá svojou kompozíciou napomáha k uceleniu hmoty.
300 Geraldina
300 Geraldina je planétka v hlavnom páse planétok.
Bhut Jolokia
Charakteristika
Dlhý čas (až do roku 2007) bola táto paprička považovaná za najštiplavejšiu čili papričku sveta.
Antonstál
Antonstál je lovecký zámok v Bielych Karpatoch, situovaný 12 km od Nemšovej neďaleko hraníc s Českom. Zámok patrí medzi účelové zariadenia lesnej pedagogiky a rekreácie.
Bhut Jolokia
Charakteristika
Pochádza z Bangladéša a susedného regiónu severovýchodnej Indie Asami. Rastie v indických štátoch Ásam, Nágsko a Manípur, v Bangladéši v oblasti Sylhet. Možno ju nájsť aj na Srí Lanke, kde je známa ako Nai Mirris (Cobra Chilli).
V Indii sa používa ako homeopatický liek na žalúdočné ochorenia, ako korenie a tiež ako ochrana v horúčavách (zvyšuje potenie, čím sa znižuje teplota organizmu). V severovýchodnej Indii sa rozmazáva na ploty alebo sa pridáva do dymovníc na ochranu proti divokým slonom. Ako zbraň sa využíva v dymových granátoch (napr. na vyhnanie protivníka z úkrytu) a ako veľmi účinný korenný sprej.
Antonstál
História
Stavbu navrhol architekt Augustín Danielis a viedla ju Edeltruda Kulmerová Dreherová. Po dobudovaní sa stal miestom zimných poľovačiek podnikateľov, významných osobností a šľachty, až pokým ho v 50. rokoch 20. storočia neskonfiškoval československý štát. Bola tu zriadená učňovská škola pre drevorubačov a v súčasnosti je objekt v správe štátneho podniku Lesy Slovenskej republiky.
Kenneth Arrow
Kenneth Joseph Arrow (* 23. august 1921, New York, New York, USA† 21. február 2017, Palo Alto, Kalifornia ) bol americký ekonóm, držiteľ Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela. Patrí medzi zakladateľov modernej neoklasickej ekonómie.
Medzi hlavné oblasti jeho záujmu patrí ekonómia informácií a organizácie, kolektívne rozhodovanie, teória všeobecnej rovnováhy, životné prostredie a ekonomický rast. V súčasnosti sa venuje výskumu problematiky informácií a komunikácie v ekonomike, životného prostredia a ekonomického rastu, rovnováhy v podmienkach monopolistickej konkurencie, rozdelenia dôchodku.
Vzdelanie
V roku 1940 absolvoval štúdium matematiky a spoločenských vied na City College v New Yorku s titulom bakalár prírodných vied. Táto kombinácia odborov predznamenala smerovanie jeho ďalšej kariéry. Pokračoval v štúdiu na Columbia University, kde v júni roku 1941 získal titul MA (magister) v odbore matematiky. Pod vplyvom štatistika a ekonóma Harolda Hotellinga prestúpil na katedru ekonómie.
Kariéra
Postgraduálne štúdium prerušil počas 2. svetovej vojny. Od roku 1942 do roku 1946 slúžil ako meteorologický dôstojník v letectve armády USA. Dosiahol hodnosť kapitán. Pôsobil iba vo výskume a výsledkom tejto práce bola jeho prvá publikácia o optimálnom využití vetrov pre plánovanie letov (On the Optimal Use of Winds for Flight Planning).
V období rokov 1946 až 1949 pokračoval v postgraduálnom štúdiu na Columbia University. Zároveň pracoval ako výskumný spolupracovník Cowlesovej komisie pre ekonomický výskum (Cowles Commission for Research in Economics) na Chicagskej univerzite, kde v rokoch 1948/1949 zastával hodnosť odborného asistenta. Toto prostredie malo na Arrowa výrazný formujúci vplyv. Dostal sa do kontaktu s inými nadšenými mladými ekonómami, ktorí boli stúpencami ekonometrie a matematiky. Podobne výrazne bol Arrowov vývoj ovplyvnený jeho pôsobením v RAND Corporation (od roku 1948). Bolo to obdobie búrlivých začiatkov teórie hier a matematického programovania. Do tejto doby spadajú začiatky Arrowovej práce v oblasti spoločenskej voľby a Paretovskej efektívnosti.
V roku 1949 bol vymenovaný za odborného asistenta ekonómie a štatistiky na Stanfordovej univerzite, kde zotrval až do roku 1968 a dosiahol titul profesor v odbore ekonómie, štatistiky a operačného výskumu. Počas tohto obdobia spolupracoval s viacerými výskumnými ústavmi, pôsobil ako ekonomický poradca a hosťujúci profesor na prestížnych univerzitách (Cambridge, Viedeň). V roku 1968 prijal miesto profesora ekonómie na Harvardovej univerzite. Bol zvolený za člena Americkej akadémie umení a vied, Ekonomickej spoločnosti, Inštitútu matematickej štatistiky a Americkej štatistickej asociácie. V roku 1974 bol vymenovaný za profesora na James Bryant Conant University. Na Harvardovej univerzite pôsobil do roku 1979. Potom sa vrátil na Stanfordovu univerzitu ako profesor ekonómie a operačného výskumu. V roku 1991 ukončil svoju aktívnu kariéru a odvtedy pôsobí ako profesor emeritus na Stanfordovej univerzite.
Kenneth J. Arrow sa vo svojich výskumných aktivitách sústredil na problematiku informácie ako ekonomickej premennej. Informáciu chápal ako ekonomickú veličinu v súvislosti s jej produkciou i v rámci jej využitia. Na začiatku 60. rokov 20. storočia publikoval články venované štúdiu trhu ako fenoménu, ktorý podporuje inovácie. Tiež skúmal dopady učenia sa na vlastných chybách (anglicky learning by doing) na ekonomický rast. Špecifický charakter trhov lekárskej starostlivosti a zdravotného poistenia podľa Arrowa pramení z toho, že na týchto trhoch sú výrazné rozdiely v informovanosti medzi zainteresovanými stranami. Arrow rozvinul špecifikáciu dopytu po informáciách a dopady využitia informácií ako ekonomického vstupu na hodnotu výnosov z rozsahu. Okrem toho sa zaoberal aj ekonómiou rasovej diskriminácie.
Všeobecný teorém nemožnosti
potom je nemožné sformulovať funkciu spoločenskej voľby, ktorá by vyhovovala všetkým. Toto má ďalekosiahle dopady v oblasti ekonómie blahobytu a teórie spravodlivosti. Amartya Sen ďalej rozšíril túto myšlienku do podoby tzv. liberálneho paradoxu, podľa ktorého pri danom stave „minimálnej slobody“ nie je možné dosiahnuť paretovskú optimalitu ani vyhnúť sa problémom spoločenskej voľby medzi neutrálnymi ale nerovnakými výsledkami.
Podstatu teorému nemožnosti objasňuje príklad: Úlohou je rozdeliť koláč medzi troch ľudí. Hovorme im ďalej A, B a C. Máme na výber nasledujúce možnosti:
V tejto situácii bude „spravodlivá“ alternatíva 4 až tretia v poradí preferencií u každého z troch zainteresovaných ľudí a pri každej priamej voľbe bude prehrávať v pomere 1:2 oproti nerovnakému rozdeleniu. Pretože sú všetky tieto alternatívy pareto-optimálne (nikoho úžitok nemožno zvýšiť bez toho, aby sme zároveň neznížili úžitok ostatných) alternatíva 4 nebude nikdy zvolená, vždy v preferenciách vyhrajú iné alternatívy.
Teória všeobecnej rovnováhy
V spolupráci s Gerardom Debreuom (ktorý za túto prácu dostal v roku 1983 Nobelovu cenu) vytvoril Arrow prvý presný dôkaz existencie rovnováhy, ktorá vyčisťuje trhy, za určitých obmedzujúcich predpokladov. Arrow ďalej rozšíril tento model o otázky neurčitosti, stability rovnováhy a efektívnosti konkurenčnej rovnováhy.
Teória endogénneho rastu
Práca Kennetha J. Arrowa pomohla odštartovať výskum teórie endogénneho rastu (môžeme sa stretnúť aj s označením nová rastová teória), ktorá vysvetľuje ekonomický rast ako dôsledok technického pokroku. Kým sa tento prístup dostal do popredia, bol technický pokrok pokladaný za exogénny faktor, t. j. rátalo sa s tým, že sa technický pokrok objavuje, ale neskúmali sa jeho príčiny. Teória endogénneho rastu ponúkla štandardné ekonomické dôvody, prečo firmy inovujú - takže inovácie a technický pokrok sú podmienené endogénne, v rámci modelu.
Ekonómia informácií
Na tomto poli bol Arrow skutočným priekopníkom. Skúmal problémy zapríčinené asymetrickými informáciami na trhoch. V mnohých transakciách má jedna strana (obyčajne je to predávajúci) viac informácií o predávanom statku než druhá strana. Z informačnej asymetrie pramenia možnosti podvádzania pre stranu s lepšími informáciami. V dôsledku toho sa vyvinuli rôzne trhové štruktúry vrátane záruk a overovania treťou stranou, ktoré umožňujú fungovanie informačne asymetrických trhov. Arrow analyzoval túto problematiku vo sfére zdravotníctva a výsledkom jeho práce je štúdia z roku 1963 s názvom Neurčitosť a ekonómia blahobytu v zdravotníctve (anglicky Uncertainty and the Welfare Economics of Medical Care).
Liturgia (úkony)
Liturgia znamená v kresťanstve (prípadne aj judaizme a prenesene aj v iných náboženstvách) v najširšom zmysle formu a obsah bohoslužobnej slávnosti charakterizovanej rituálnymi (t. j. pevnými) úkonmi a obradmi. Pojem zahŕňa všetky úkony, obrady, slová, gestá, symboly, prístroje, oblečenia a podobne tvoriace bohoslužbu. O ďalších významoch slova v kresťanstve pozri liturgia.
Pravidlá pre bohoslužbu sa nazývajú rítus, odvetvie teológie študujúce liturgiu sa nazýva liturgika.
Miloš Janoška
Miloš Janoška (pseudonym Radúz Magurin) (* 28. január 1884, Jasenová† 28. december 1963, Liptovský Mikuláš) bol slovenský pedagóg.
Životopis
Miloš Janoška už ako 14-ročný s priateľmi založil vzdelávací krúžok Zora. Študoval na Učiteľskom ústave, krátky čas účinkoval v Pivnici na Dolnej zemi, potom pôsobil v rokoch 1905-1915 ako učiteľ v Štrbe. Veľa času venoval horám a turistike. Práve tu začal písať svojho prvého Sprievodcu po Tatrách, ktorý vydal v roku 1911 v Liptovskom Mikuláši. Živo opísal tatranskú prírodu a nevynechal ani výlety po Vysokých Tatrách, vychádzky do liptovských dolín, na Choč, na Oravský hrad a na poľskú stranu Tatier.
V roku 1919 bol vymenovaný za školského inšpektora v Liptovskom Mikuláši. Stál pri zrode a bol členom výboru prvej slovenskej turistickej organizácie Tatranského spolku turistického založeného 19. januára 1919, ktorý sa roku 1920 zlúčil s väčším Klubom československých turistov. Pripravoval doplnené vydanie tentoraz Sprievodcu po Vysokých Tatrách, ktoré vyšlo v roku 1923 v Liptovskom Mikuláši a potom v ďalších vydaniach.
V novej Česko-slovenskej republike sa zakrátko vytvorili dobré podmienky na vydávanie novín a časopisov. Veľmi túžil po vydávaní časopisu, ktorý by turistickú verejnosť informoval o prírodných krásach Slovenska. S pomocou jasenovského rodáka Mateja Sopka a finančnej zbierky medzi krajanmi v USA už v roku 1921 vydal prvé číslo nového časopisu Krásy Slovenska v náklade 1200 kusov, ktorý vychádza dodnes. Prvých päť ročníkov bolo vydaných v jeho náklade. Bol jeho redaktorom i vydavateľom. Väčšinu príspevkov venoval Vysokým Tatrám a problémom, s ktorými sa v nich ľudia stretávali. Časopis redigoval celých 11 rokov.
Okrem iného sa podieľal na inštalovaní turistického značenia vo Vysokých Tatrách. Po 2. svetovej vojne bol predsedom okresného revolučného výboru v Liptovskom Mikuláši.
Stratego
Stratego je dosková hra pre dvoch hráčov. V 80. rokoch 20. storočia vydal JAVOS Jablonec nad Nisou upravenú verziu tejto hry pod názvom Maršal a špión v edícii PaN (papír a nápad).
História
Predchodcom Stratego je hra L'Attaque z roku 1909, ktorá ma veľmi podobné pravidlá.
Pravidlá
Obaja hráči majú k dispozícii 40 hracích kameňov, ktoré na začiatku hry ľubovolne rozostavia do štyroch zadných rád hracej dosky tak, aby obraz na každom hracom kameni bol otočený k vlastnému hráčovi. Po rozostavení kameňov hráči striedavo vykonávajú jednotlivé ťahy.
Zaberanie kameňov
Hráč ktorý zaútočí na protivníkov kameň sa presvedčí o hodnote napadnutého kameňa. Hodnotu svojho kameňa súperovi neoznamuje. Ak má napadnutý kameň vyššiu hodnotu, odovzdá svoj útočiaci kameň súperovi a súperov kameň ponechá na mieste. Ak má napadnutý súperov kameň nižšiu hodnotu, kameň si zoberie a svoj útočiaci kameň postaví na jeho miesto. Ak narazia na seba kamene rovnakej hodnoty, vypadávajú z hry oba. Výnimkou je špión, ktorý môže byť zajatý ktorýmkoľvek kameňom okrem maršala, a naopak maršal môže byť zajatý len špiónom. Kamene sa môžu pohybovať v hre všetkými smermi, ale zaberať súperove kamene môžu len v ortogonálnom smere.
Každý kameň, ktorý zaútočí na bombu je z hry odstránený, pričom bomba v hre zostáva na svojom mieste. Bombu môže z hry vyradiť iba kameň minér.
Pohyblivé kameňe od nasilnejšieho po najslabší sú nasledovné:
Nepohyblivé kamene:
Ukončenie hry
Cieľom hry je zajať súperovu vlajku. Hra môže byť ukončená tromi spôsobmi:
Miera
Miera môže byť
Omša
Omša môže byť:
Marginálny
Marginálny (lat.) je hraničný, písaný na okraji, okrajový.
NGC 4530
NGC 4530 je hviezda v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel v roku 1828.
2477 Biryukov
2477 Biryukov je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 14. augusta 1977.
Mazovské vojvodstvo
Mazovské vojvodstvo je jedno zo 16 poľských vojvodstiev. Vzniklo v roku 1999 na území starších vojvodstiev Varšavského, Ciechanovského, Radomského, Ostrolenckého, Siedleckého, Plockého a časti Skiernievického. Nachádza sa v strednom Poľsku na väčšine území historickej krajiny Mazovska, zasahuje aj na územie Malopoľska a Podlesia. V rámci Poľska susedí s Podleským, Kujavsko-pomorským, Varmsko-mazurským, Svätokrížskym, Lublinským a Lodžským vojvodstvom.
NGC 4529
NGC 4529 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Růžová (okres Děčín)
Růžová je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 433 obyvateľov, z toho 228 mužov a 205 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,6 roka, ženy 41,9 roka).
Saint-Christophe-Dodinicourt
Saint-Christophe-Dodinicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ger (Hautes-Pyrénées)
Ger je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
301 Bavaria
301 Bavaria je planétka v hlavnom páse planétok.
Civilizačné ochorenie
Civilizačné ochorenia označujú skupinu ochorení, ktoré sa veľmi rozšírili pomedzi ľudskú populáciu. Sú to degeneratívne ochorenia, ktoré sú dôsledkom degenerácie tkanív a orgánov. Najčastejšie sa vyskytujú vo vyspelých krajinách alebo krajinách tretieho sveta. V mnohých prípadoch sú častou príčinou úmrtí.
Za najčastejšie príčiny civilizačných ochorení sa považujú:
Civilizačné ochorenia rozdeľujeme najčastejšie na:
Bazilika svätého Pavla za hradbami
Bazilika svätého Pavla za hradbami (, ofic. Papale basilica Maggiore di San Paolo fuori le mura, ) je neoklasicistická sakrálna stavba v hlavnom meste Talianska Ríme. Ako jedna zo štyroch patriarchálnych bazilík (spolu s Lateránskou bazilikou, Bazilikou svätého Petra a bazilikou Santa Maria Maggiore) je exteritoriálnou súčasťou štátu Vatikán.
Stavebné dejiny
Bola postavená v 4. storočí nad pravdepodobným hrobom apoštola Pavla, mimo mestských hradieb (odtiaľ meno). Pôvodná stavba, svojho času väčšia ako Bazilika svätého Petra, sa dochovala až do roku 1823, kedy bola zničená požiarom. Vzápätí bola bazilika postavená znovu, so snahou držať sa pôvodnej podoby.
Zoznam miest vo Švajčiarsku
náhľad|400px|vpravo|Švajčiarske mestá podľa počtu obyvateľov. Tento článok obsahuje zoznam 100 najväčších miest vo Švajčiarsku. Vo Švajčiarsku sa za mesto považuje obec, ktorá má minimálne 10 tisíc obyvateľov a v roku 2015 mala krajina 148 takýchto sídiel.
Bazilika svätého Pavla za hradbami
Stavebné dejiny
Predpokladá sa, že predchodcom dnešnej baziliky bol malý kostolík založený rímskym cisárom Konštantínom I. nad miestom, kde bol asi dva kilometre od hradieb mesta pri ceste do Ostie pochovaný apoštol Pavol. Pravdepodobnejšie však je, že táto sakrálna stavba, veľkosťou pripomínajúca skôr kaplnku, vznikla až za vlády Konštantínových synov Konštantína II. a Konstantia II. v tridsiatych rokoch 4. storočia.