cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chirurgická maska
Používanie
náhľad|Bez chirurgických masiek sú choroby prenášané vzduchom častejšie prenášané kvapôčkami z dýchacích ciest náhľad|Ľudia s chirurgickými maskami v Hongkongu počas vypuknutia [[COVID-19|koronavírusovej epidémie 2019–2020]] Jednoduché chirurgické masky chránia používateľov pred rizikami, ako sú postriekanie veľkých kvapôčok krvi alebo telových tekutín. Chirurgické masky chránia aj iných ľudí pred infekciou od osoby, ktorá nosí chirurgickú masku. Pripomínajú tiež použivateľom, aby se nedotýkali úst alebo nosa, lebo by sa na nich mohli preniesť vírusy a baktérie potom, čo sa dotkli kontaminovaného povrchu. Neexistuje žiadny jasný dôkaz o tom, že by jednorázové chirurgické masky, ktoré nosia členovia chirurgického tímu pri chirurgických zákrokoch celkom zabránili riziku infekcie rany. Dôkazy však podporujú účinnosť chirurgických masiek pri znižovaní rizika infekcie a to aj pri ostatných zdravotníckych pracovníkoch a v komunite. V komunitnom prostredí musia byť tvárové rúška spojené i s ďalšími opatreniami, ako je vyhýbanie sa úzkemu kontaktu a udržiavanie dobrej hygieny rúk, aby sa znížilo riziko nákazy (napr. chrípkou) podľa Centers for Disease Control and Prevention (amerického centra pre kontrolu a prevenciu chorôb, CDC), ktoré vydalo vo svojich pokynoch týkajúcich sa chrípkovej pandémie v roku 2009.
Bezpečnostné smernice pre zdravotníckych pracovníkov doporučujú tvárové respirátorové masky vyhovujúce norme Spojených štátov amerických NIOSH N95 alebo európskej norme EN 149 FFP3 v blízkosti pacientov s pandemickou chrípkou, aby sa znížilo vystavenie nositeľa potenciálne infekčným aerosolom (drobným kvapôčkam). CDC poskytuje informácie o výrobkoch výrobcov a dôležitosť správneho užívania týchto masiek (respirátorov). Pre tých, ktorí nie sú na použitie respirátorov navyknutí, bol v USA vydaný informačný leták.
História
náhľad|Počas [[Španielska chrípka|španielskej chrípky v roku 1918 sprievodca električky v Seattli nepúšťa osobu, ktorá sa pokúša nastúpiť bez rúška]] Za prvého chirurga, ktorý počas operácie použil chirurgickú masku je považovaný francúzsky chirurg Paul Berger (počas chirurgickej operácie v Paríži v roku 1897). V rokoch 1918 – 1920 si takzvaná španielska chrípka vyžiadala viac ako 50 miliónov obetí, čo boli v tom čase asi 4 percentá populácie. Keď sa napr. v uliciach mesta Philadelphia zhromaždilo 200 000 ľudí (aj napriek varovaniam lekárov), aby oslávili spojenecké víťazstvo v prvej svetovej vojne, bolo počas týždňa od zhromaždenia chrípkou postihnutých približne 45 000 obyvateľov mesta. Historici odhadujú, že po tejto udalosti zomrelo v meste viac ako 15 000 ľudí. Preventívne opatrenia prijaté počas španielskej chrípky v Seattli v americkom štáte Washington už nedovolili nikomu jazdiť na ulici (cestovať) bez rúška na tvári. Každá kríza je aj príležitosťou. Podľa WHO epidémia vyvolala zásadnú zmenu v celosvetovom systéme verejného zdravotníctva a tiež posmelila koordináciu na medzinárodnej úrovni. A keďže podľa odborníkov je najlepšou prevenciou ďalšej smrtonosnej globálnej pandémie zodpovedná príprava, španielska epidémia bola začiatkom modernej prevencie proti chrípke. Pri rozšírení koronavírusu SARS s pôvodom v Ázii sa v roku 2003 nakazilo 8098 ľudí v 17 krajinách, pričom 774 z nich komplikáciám podľahlo. Lekári v rokoch 2003 – 2004 nedospeli k žiadnej účinnej liečbe SARS. Steroidy a antivírusové lieky sa ukázali ako neúčinné. Najlepšie preventívne opatrenia však patrili medzi najstaršie: karanténa a ochranné masky. Podľa správy z roku 2003 zdravotnícky personál, ktorý nosil chirurgické masky alebo respirátory s časticami N95, mali 13-krát menšiu pravdepodobnosť nakazenia koronavírusom SARS ako pracovníci bez masiek.
Rúška počas pandémie COVID-19
náhľad|Ľudia s ochrannými rúškami na tvárach z dôvodu šíriaceho sa koronavírusu pred predajňou Lídl v Lučenci náhľad|Študentka v [[Mexiko|Mexiku nosila chirurgickú masku počas online vyučovania z domu v roku 2020 počas pandémie COVID-19.]]
Vláda Slovenskej republiky vyhlásila 11. marca 2020 z dôvodu ohrozenia verejného zdravia ochorením COVID-19 mimoriadnu situáciu a na ochranu obyvateľstva prijala mnoho opatrení, medzi ktorými bol aj zákaz vychádzania mimo miesta bydliska bez rúška alebo jeho náhrady. Z dôvodu nedostatku rúšok na trhu si Slováci začali vyrábať rúška vlastnoručne (aj na radu Petra Pellegriniho). Platilo totiž, že čo sa týka ochrany pred koronavírusom, je hocijaké rúško lepšie ako žiadne. Ošetrujúcemu personálu ako aj pracovníkom, ktorí prevádzali odbery vzoriek u osôb s podozrením na ochorenie Covid-19 Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky doporučoval: jednorazový ochranný  oblek  (overal), ochranné okuliare alebo štít, respirátor FFP 3, tvárovú masku, rukavice.
V Ázii sa chýbajúce rúška niektorí občania snažili nahradzovať i hygienickými vložkami alebo šupkami z ovocia. V doporučeniach, kto by mal ochranné masky nosiť, sa jednotlivé krajiny líšili. Svetová zdravotnícka organizácia (WHO) sa k noseniu rúšok ako preventívnemu opatreniu proti šíreniu vírusu do januára 2020 nezmieňovala, ani však od neho neodradzovala. Až 3. apríla WHO pripustila, že nosenie rúšok má v boji proti šíreniu nového koronavirusu význam. To potvrdili i štúdie Dr. Donalda Miltona, profesora pre odbor environmentalistiky, publikovanej v ten istý deň v časopise Nature Medicine.
Moncey
Moncey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
InSight
Cieľom misie bolo umiestniť na povrch Marsu stacionárnu sondu, ktorá bola vybavená citlivým seizmometrom umožňujúcim zaznamenávať seizmické vlny Marsu, a sondou na meranie tepelného toku v kôre. Táto dvojica hlavných vedeckých prístrojov by mala pomôcť odhaliť, či je planéta stále geologicky aktívna. Pre pristávací modul sa využila rovnaká technológia, ako bola použitá pre predchádzajúcu americkú sondu Phoenix, ktorá úspešne pristála na povrchu planéty Mars v polárnej oblasti Vastitas Borealis. Cieľom tohto kroku bolo znížiť náklady na vyhotovenie sondy a taktiež zvýšiť úspešnosť sondy použitím už otestovaných technológií. Sonda na povrchu planéty pracovala približne štyri pozemské roky, pričom predpoklady hovorili o dvoch rokoch. Elektrický prúd jej dodávali fotovoltaické články.
Výroba
Sondu vyrobila americká spoločnosť Lockheed Martin Space Systems; s jej montážou sa začalo na sklonku roku 2014 a vtedy sa predpokladalo, že by sonda mohla byť zmontovaná v priebehu 6 mesiacov. InSight využíval koncept inej americkej planetárne sondy, Phoenix, takže jej bol vzhľadom značne podobný, avšak väčšina elektronických komponentov vychádzala z návrhu americkej sondy MAVEN.
Vedecké prístroje
Na palube sondy sa nachádzali tieto prístroje:
MarCO
Mars Cube One je dvojica identických 6U (10 × 20 × 30 cm) CubeSatov. Každý z nich má hmotnosť 13,5 kg. Sú vybavené zrkadlovou anténou s vysokým ziskom a miniatúrnym rádiom pracujúcim v UHF (iba príjem) a X pásmom (prijem a prenos). Majú miniatúrny širokouhlý fotoaparát, iónový pohon a sledovač hviezd pre navigáciu.
Sú to prvé CubeSaty určené na prevádzku mimo obežnej dráhy Zeme a okrem telekomunikácií testovali funkčnosť CubeSatov v hlbokom vesmíre.
Vyniesla ich raketa Atlas V spolu so sondou InSight. Po prechode na trajektóriu k Marsu sa cubesaty MarCO oddelili a leteli vlastnou dráhou na Mars, kde otestovali vytrvalosť a navigáciu CubeSatov v hlbokom vesmíre.
Štart a trajektória
Cesta na Mars trvala 6,5 mesiaca.
Činnosť na Marse
náhľad|Oblasť pristátia Elysium Planitia, elipsa má rozmery 130 x 27 km. Miesto pristátia, červený bod, má súradnice 135.6180° E, 4.4988° N 26. novembra 2018 19:44:52 UTC sonda úspešne pristála na povrchu Marsu, súradnice miesta pristátia sondy sú 4.4988° N, 135.6180° E, predpokladané boli 4,5°N 135,9°E, teda zhruba 14 km od plánovaného stredu. Povrch Marsu je v mieste pristátia 3393 km od stredu Marsu, rozdiel bol 46 m. Potvrdenie pristátia prišlo s 8 minút a 7 sekundovým meškaním do riadiaceho centra JPL 19:52:59 UTC. Kontrolóri misie dostali signál prostredníctvom satelitov Mars Cube One (MarCO), ktoré signál sondy Insight úspešne zachytili a preposlali na Zem.
Po pristátí bol náklon sondy menej ako 2°, čo bolo veľmi výhodné pre ďalšiu vedeckú činnosť. Vedecká práca začala desať týždňov po pristátí. V priebehu nasledujúcich štyroch rokov zaznamenal seizmometer na palube sondy viac než 1 300 marsotrasení, čo boli najzásadnejšie poznatky misie. Vďaka tomu priniesol veľa poznatkov o vnútornej stavbe Marsu. Priniesla napríklad zistenie, že jadro Marsu je oveľa aktívnejšie, než sa očakávalo.
Ako sa solárnych paneloch usadzoval prach, výkon sondy klesal. Technici preto na diaľku postupne vypínali prístroje sondy, až zostal v činnosti len ten najdôležitejší - seizmometer. Potom, čo sa sonda neozvala riadiacemu stredisku v dvoch komunikačných oknách za sebou, bola misia 21. decembra 2022 vyhlásená za ukončenú.
Jonquières (Vaucluse)
Jonquières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moncley
Moncley je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kallimachos (sochár)
náhľad|Afrodita typu Venus Genitrix, rímska kópia gréckeho originálu vytvoreného Kallimachom, Ma 525 - Louvre náhľad|Mramorový reliéf s tancujúcou mainádou, kópia diela pripisovaného Kallimachovi, cca 27 pred Kr. – 14 po Kr. Kallimachos bol grécky sochár v 5. stor. pred Kr. Kallimachos, grécky sochár a odlievač bronzu, pochádzajúci zrejme z Korintu (alebo z Atén ), bol činný v 2. polovici 5. stor. pred Kr. (v rokoch 432 až 408 pred Kr. ) Informácií o ňom z antických literárnych zdrojov nie je veľa a niektoré z nich sa dnes zdajú byť dosť nepravdepodobné. To, čo Kallimacha odlišovalo od ostatných starogréckych umelcov, bol jeho prehnaný zmysel pre detail a neustála snaha o dokonalosť, za čo si podľa Plínia vyslúžil prezývku Katatéxitechnos (κατατηξίτεχνος – perfekcionista) a podľa Pausania prezývku Kakizotechnos („stále haniaci svoju prácu“)
Známa je jeho účasť na výzdobe Erechteionu na aténskej Akropole, na prácach, ktoré prebiehali po roku 421 pred Kr. Pre tento chrám okrem iného vytvoril prekrásnu zlatú lampu, ktorá horela dňom i nocou (mala zrejme azbestový knôt ), nad ktorou bol ako komín pripevnený bronzový palmový list. Pripisuje sa mu aj množstvo nádherne vypracovaných sôch, ako napríklad skupina tancujúcich spartských žien a sediaca postava Héry v Platajách. Pausanias zaznamenal, že ako prvý začal používať vrták pri opracovaní mramoru. Pausanias tu zrejme podčiarkuje umelcovu technickú inováciu, vyhlbovať mramorový povrch tak hlboko, že pôsobil perforovane (možno preto myšlienka vynálezu vrtáku). O maliarskej činnosti Kallimacha sa zmieňuje len Plínius (o ktorej inak nie je nič známe ).
Kallimachos tiež zaujíma dôležité miesto v architektúre. Vitruvius uvádza, že ako prvý vytvoril korintský stĺp (hlavicu ozdobenú troma radmi akantových listov, najväčšie listy sú na konci zvinuté do volúty ) s hlavicou ozdobenou dômyselne zvlnenými listami po tom, čo zbadal listy akantov prerastajúce kruhovým košíkom zabudnutým na hrobe korintského dievčaťa. Novovekí učenci pripisujú Kallimachovi originál slávnej Venuše Genetrix (alebo Afrodity Genetrix), ktorej rímska kópia je uložená v Louvri (a aj ďalšie najmä neskorohelénistické varianty Venuše Genetrix ). Na tejto soche sa mu podarilo dosiahnuť efekt priesvitnosti „mokrých“ drapérii priliehajúcich k telu a zvýrazňujúcich jeho krásu. Je tiež spájaný so sériou reliéfov tancujúcich mainád (lat. bakchantiek, t. j. ctiteliek a sprievodkýň boha vína Dionýza ), ktorých kópie sú vystavené v madridskom múzeu Prado a v Metropolitnom múzeu umenia v New Yorku, sú pozoruhodné svojimi zmyselne formovanými telami a krásnymi vlniacimi sa drapériami na ich šatoch. Je možné, že fragmentárny nápis (epigram), z rovnakého obdobia, nájdený v roku 1981 v macedónskej Vergine (staroveká Aigai), identifikovaný ako pohrebný nápis aténskeho umelca Kallimacha, bol nápisom na jeho náhrobku. Predpokladá sa, že podobne ako dramatik Euripides, aj Kallimachos bol jedným z umelcov, ktorých pozval kráľ Archelaos pracovať do Macedónska, a že tam mohol aj zomrieť.
Joucas
Joucas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alfredo Oscar Saint Jean
Alfredo Oscar Saint Jean, uvádzaný tiež ako Alfredo Oscar Saint-Jean (* 11. november 1926, Chascomús – † 2. september 1987, Buenos Aires ) bol argentínsky politik a vojak. 18. júna 1982 sa stal (de facto) prezidentom Argentínskej republiky. Vládol iba dva týždne, nezložil ale prezidentskú prísahu a neradí sa tak do oficiálneho zoznamu prezidentov krajiny. Pôsobil v argentínskej armáde, dosiahol hodnosť divízneho generála. Vykonával tiež funkciu ministra vnútra.
Životopis
Narodil sa v meste Chascomús v provincii Buenos Aires do vojenskej rodiny francúzskych prisťahovalcov. V roku 1944 vstúpil do ozbrojených síl, úspešne absolvoval štúdium na Národnej vojenskej akadémii. Na konci decembra 1981 bol vymenovaný za ministra vnútra po tom, čo ozbrojené sily rozhodli o ukončení vlády prezidenta Roberta Eduarda Violu. S nástupom do funkcie ministra súčasne ukončil svoje pôsobenie v generálnom štábe pozemných síl. 30. marca 1982 viedol ako minister vnútra veľmi tvrdý zásah proti demonštrantom na Májovom námestí v Buenos Aires, ktorí protestovali proti zlej ekonomickej situácii a porušovaniu ľudských práv v krajine. Po skončení neúspešnej Falklandskej vojny oznámil svoj zámer skončiť vo funkcii ministra vnútra. 18. júna 1982 vo funkcii skončil aj prezident Leopoldo Galtieri, taktiež kvôli porážke vo vojne s Veľkou Britániou.
V ozbrojených silách získali prevahu odporcovia Galtieriho a tak bol aj Saint Jean nútený odísť do dôchodku. Napriek tomu ho zástancovia tvrdej línie dokázali prekvapivo ešte presadiť na post prezidenta až do chvíle, kedy nebude oficiálne menovaný nový riadny prezident. Funkcie sa ujal 18. júna a zotrval v nej do 1. júla, kedy zložil prísahu generál Reynaldo Bignone. Medzi tým úplnú kontrolu nad celými ozbrojenými silami získali pozemné sily, ktoré prostredníctvom Bignoneho presadili postupný návrat k civilnej demokratickej vláde. Vojenská chunta sa tak rozpadla, keďže námorníctvo a letectvo s týmto rozhodnutím nesúhlasili. Pozemné sily ale presadili zmeny vo zvyšných zložkách ozbrojených síl a vytvorili novú chuntu. Saint Jean tak definitívne odišiel do dôchodku. Po návrate demokratickej vlády v roku 1983 bol aj Saint Jean súdený za svoj podiel na zločinoch vojenskej vlády. Konkrétne bol obvinený z 33. zločinov, ktorých sa mal dopustiť pri výkone svojich funkcii v rámci provincie Buenos Aires. Pre neskoršie rozhodnutia vlády o nemožnosti pokračovania v trestných konaniach vo veciach zločinov chunty, ale konanie voči nemu bolo zastavené. Zomrel v ústraní 2. septembra 1987 v Buenos Aires, kde je aj pochovaný.
Bavorák
Bavorák môže byť:
Tafí Viejo
Tafí Viejo je mesto ležiace v provincii Tucumán v severozápadnej Argentíne. Je sídlom departmentu Tafí Viejo. Leží približne 20 km severne od hlavného mesta provincie San Miguel de Tucumán. Je tak súčasťou metropolitnej oblasti hlavného mesta provincie. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 39 601 obyvateľov.
Mesto bolo založené v roku 1900 pod názvom San José de Calasanz. Už v roku 1910 tu bola otvorená továreň na výrobu železničných zariadení. 2. júna 1939 bolo rastúce mesto premenované na svoj súčasný názov. V 40. rokoch 20. storočia bola miestna železničná továreň masívne rozšírená a modernizovaná, čo malo veľký vplyv na ďalší rozvoj mesta. V roku 1980 však bola v dôsledku ekonomickej krízy železničná továreň zatvorená. O štyri roky neskôr bola opätovne otvorená, no už nedosiahla svoju niekdajšiu produkciu. V roku 1996 bola továreň znova zatvorená, no v roku 2003 bolo rozhodnuté o obnovení výroby. Mesto sa tak preorietovalo na cestovný ruch. Turisti vyhľadávajú predovšetkým stredisko Alpa-Puyo a miestnu prírodu.
Multiplex 22 (Česko)
Multiplex 22 je jedným z definitívnych multiplexov DVB-T2 v Česku. Je prevádzkovaný Českými rádiokomunikáciami a nahradil DVB-T multiplex 2.
Ústavný súd Českej republiky
náhľad|Budova Ústavného súdu na Joštovej 8 v [[Brno|Brne|259x259bod]] náhľad|255x255bod|Prvý predseda ústavného súdu (v období Československa) [[Karel Baxa]] náhľad|[[Doktor práv|JUDr. Pavel Rychetský, najdlhšie slúžiace predseda súdu (2003-2023)|287x287bod]] Ústavný súd Českej republiky je špecializovaná česká súdna inštitúcia, ktorá stojí mimo systém všeobecného súdnictva a ktorej základným poslaním je garantovať ústavnosť právneho poriadku a poskytovať ochranu základných ľudských práv fyzických a právnických osôb na základe ústavného poriadku Českej republiky, a to aj proti rozhodnutiam všeobecných súdov, ktoré by neboli v súlade s ústavným poriadkom.
Sídlom Ústavného súdu Českej republiky je v zmysle § 26 zákona 182/1993 Zb. (Zákon o Ústavnom súde) mesto Brno, súd je umiestnený v budove bývalej moravskej Zemskej snemovne, v ktorej od roku 1991 sídlil tiež Ústavný súd Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V zmysle § 25 Zákona o Ústavnom súde sú v okruhu 100 metrov od budov Ústavného súdu alebo od miest, kde Ústavný súd rokuje zakázané zhromaždenia.
Bol ustanovený od 1. januára 1993 a personálne aj názorovo do značenej miery nadviazal na Federálny ústavný súd.
Jeho súčasným predsedom je JUDr. Josef Baxa, podpredsedami sú doc. JUDr. Vojtěch Šimíček, Ph.D. a prof. JUDr. Kateřina Ronovská, Ph.D.
Český ústavný súd je dlhodobo podľa prieskumov verejnej mienky jednou z najdôveryhodnejších inštitúcií v krajine.
Právomoci
Úlohou Ústavného súdu Českej republiky je dbať o ochranu ústavnosti.
Organizačné usporiadanie
Traja z 15 sudcov Ústavného súdu sú priamo pri menovaní prezidentom republiky určení ako funkcionári Ústavného súdu, tj. jeden predseda a dvaja podpredsedovia. Vnútorné predpisy Ústavného súdu rozlišujú dvoch podpredsedov ako „podpredsedu“ a „podpredsedníčku“.
Ostatných 12 sudcov je dlhodobo rozdelených do štyroch trojčlenných senátov, ktoré sú označované rímskymi číslami I až IV. Predsedovia senátov sú predsedom Ústavného súdu vymenovávaní spravidla na dobu jedného kalendárneho roku, pričom žiadny sudca nesmie byť predsedom senátu dva roky po sebe. Predseda a podpredsedovia Ústavného súdu nesmú byť stálymi členmi ani jedného zo senátov. Neprítomného člena senátu zastupuje sudca určený pre ten-ktorý senát podľa rozvrhu práce, zastupujúcim členom senátu nesmú byť predseda a podpredsedovia Ústavného súdu.
Pôvodne bolo obsadenie senátov stabilné, k zmenám dochádzalo len v dôsledku zániku mandátu sudcu Ústavného súdu, od januára 2016 bol však zvolený systém rotáciekaždý druhý rok prechádza dovtedajší predseda senátu k senátu s vyšším číslom (a zo štvrtého k prvému).
Rozhodovanie
V stanovených závažných alebo sporných prípadoch rozhoduje Ústavný súd v pléne (hlasujú všetci ústavní sudcovia). Pre bežnú agendu (tzv. senátne veci) sú ústavní sudcovia dlhodobo rozdelení do jednotlivých senátov, ktoré rozhodujú samostatne. Vo veci samej rozhoduje Ústavný súd nálezom, ktorý sa vždy vyhlási verejne, a v ostatných veciach uznesením. Okrem toho, že všetky rozhodnutia sú prístupné na internetových stránkach súdu sa všetky nálezy a niektoré zásadné uznesenia vydávajú v Zbierke nálezov a uznesení Ústavného súdu. Najdôležitejšie nálezy, napríklad o zrušení zákonov, sa vyhlasujú tiež v Zbierke zákonov.
Sudcovia ústavného súdu
Sudcov Ústavného súdu navrhuje prezident republiky a schvaľuje ich Senát Parlamentu Českej republiky. Funkčné obdobie ústavného sudcu je 10 rokov. Za sudcu Ústavného súdu Českej republiky môže byť vymenovaný bezúhonný občan, ktorý je voliteľný do Senátu Parlamentu Českej republiky, teda má vek nad 40 rokov, má vysokoškolské právnické vzdelanie a bol najmenej desať rokov činný v právnickom povolaní. Je možné opakované vymenovanie tej istej osoby.
Schválený sudca Ústavného súdu sa ujíma funkcie zložením tohto sľubu, ktorý je stanovený článkom 85 odsekom 2 Ústavy Českej republiky, do rúk prezidenta Českej republiky:
Predseda súdu vymenúva každému sudcovi na jeho návrh asistenta sudcu.
Banda del Río Salí
Mesto bolo formálne založené až v roku 1972, čo bolo dôsledkom veľkého populačného a hospodárskeho rastu oblasti. Mesto je známe spracovaním cukru, nachádza sa tu veľký cukrovar. V minulosti tu sídlilo až 11 cukrovarov. Aj z tohto dôvodu býva mesto nazývané Capital Nacional del Azúcar, teda Národné hlavné mesto cukru. Okrem toho sa tu nachádza aj ropná rafinéria spadajúca pod spoločnosť Refinerías del Norte.
Mondon
Mondon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
L’Isle-sur-la-Sorgue (mesto)
L’ Isle-sur-la-Sorgue je francúzske mesto, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zoznam špirálových galaxií
Špirálová galaxia je typ galaxie charakterizovaný centrálnou výduťou s hviezdami starej Populácie II obklopenou rotujúcim diskom s mladšími hviezdami Populácie I. Špirálová galaxia si udržuje svoje špirálové ramená vďaka teórii hustoty vĺn.
Špirálové galaxie
Toto je zoznam významných špirálových galaxií. Klasifikačný stĺpec označuje morfologický typ galaxie, ktorý používajú astronómovia na opis jej štruktúry.
La Bastide-des-Jourdans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bosniansky banát
Bosnianský banát  alebo Bosnianska bánovina (po česky a staršie aj: Bosenský banát, či Bosenská bánovina  ; po bosniansky, resp. srbochorvátsky: Босанска бановина, Bosanska banovina) bol stredoveký štátny útvar na Balkáne. V priebehu väčšiny svojej existencie bol viac, či menej podriadený Uhorskému kráľovstvu. Vznikol v roku 1154 ako hraničná oblasť Uhorska v dôsledku byzantsko-uhorského konfliktu. Jeho posledným a najmocnejším panovníkom bol Tvrtko I. Kotromanić, ktorý sa v roku 1377 prehlásil kráľom Bosny a Srbska.
Ester Ledecká
Ester Ledecká (* 23. marec 1995, Praha) je česká snoubordistka a alpská lyžiarka. Na Zimných olympijských hrách v roku 2018 vyhrala v Super G žien ako prvá česká alpská lyžiarka v histórii. V Pyeongchangu sa tiež stala prvým pretekárom v histórii olympijských hier štartujúcim v lyžiarskej a snoubordingovej disciplíne. V snoubordingu je dvakrát majsterkou sveta z paralelného a obrovského slalomu a tiež vicemajsterkou sveta z paralelného slalomu.
Bosniansky banát
Historický konflikt
V 6. storočí na územie Bosny začali prenikať slovanské kmene v nasledujúcich storočiach postupne začali vznikať prvé štátne útvary Chorvátov a Srbov. Po vzniku prvých slovanských štátov sa Bosna striedavo dostala pod nadvládu Chorvátskeho kráľovstva, a pod nadvládu srbských kniežat. Hranice územia neboli stabilné. Vrámci Chorvátskeho kráľovstva tvorila časť Bosny zrejme poloautonómne panstvo, bánovinu. V 11. storočí sa za vlády Bazila II. sa po porážke balkánskeho hegemóna Prvej bulharskej ríše spolu so srbskými a chorvátskymi územiami dostala pod nadvládu Byzantskej ríše, kde zotrvala do vlády Michala IV., keď sa opätovne vrátila pod nadvládu Chorvátskeho kráľovstva. V roku 1087 ju získalo srbské kniežatstvo Duklja. V roku 1102 získalo Bosnu Uhorsko a v roku 1137 sa uvádza ako vojvodstvo. Po tom, čo bolo v roku 1138 Uhrami dobyté kniežatstvo Rama prijal uhorský kráľ titul kráľa Ramy vzťahovaného na celú Bosnu.
Ester Ledecká
Snowboarding
Je dvojnásobná juniorská majsterka sveta v snowboardingu, na šampionáte v roku 2013 vyhrala súťaž v paralelnom slalome a paralelnom obrovskom slalome. V paralelnom slalome v roku 2013 bola medzi top 10 žien na svete. V slovinskej Rogle vyhrala 18. januára 2014 prvýkrát preteky Svetového pohára.
La Bastide-des-Jourdans
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ester Ledecká
Snowboarding
V roku 2014 na Zimných olympijských hrách v Soči, súťažila v dvoch disciplínach. V paralelnom obrovskom slalome obsadila 7. priečku, v paralelnom slalome potom 6. miesto.
La Bastide-des-Jourdans
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bosniansky banát
Raný banát
V roku 1250 Matej Ninoslav zomrel a územia Bosny sa jal uhorský kráľ Belo IV., ktorý Bosnu rozdelil na dve časti. Severovýchodné územia v Usore a Soli boli spojené s Mačvou a v roku 1284 ich získal srbský kráľ Dragutin. V samotnej Bosne sa moci ujal rod Kotromanićovcov, za ktorých zakladateľa býva považovaný Prijezda I. Na prelome 13. a 14. storočia do Bosny pre jej spojenectvo s Benátkami s vojskom vtrhol chorvátsky bán Pavol I. Šubić, a v roku 1302 sa moci v Bosne ujal Pavlov brat Mladen, ktorý vyhnal Štefana I. Kotromanića. Mladen bol však v roku 1304 v Bosne zavraždený a Pavol I. Šubić jej územie zveril do správy svojmu synovi Mladenovi. Dragutinova a Šubićova Bosna sa opäť zjednotili po Dragutinovej smrti. Mladen sa medzitým stal chorvátskym bánom a moc nad Bosnou zveril svojmu príbuznému, veľmožovi Štefanovi II. Kotromanićovi.
Encián (syr)
Encián alebo plesnivec je označenie pre slovenský syr s bielou ušľachtilou plesňou typu camembert.
Ester Ledecká
Snowboarding
Na MS 2017 vyhrala zlatú medailu v paralelnom obrovskom slalome a striebro v paralelnom slalome.
Encián (syr)
Názov
Keďže francúzska vláda nechcela, aby sa pre syry camembert vyrobené v Československu používal tento názov, uzatvorila v 60. rokoch s ČSSR medzivládnu dohodu, na základe ktorej sa prestal názov camembert používať. Samotné označenie camembert je však druhové označenie, ktoré sa môže voľne používať. Celoeurópsky chránené označenie pôvodu nesie názov „Camembert de Normandie“.
Ester Ledecká
Snowboarding
V celkovom poradí Svetového pohára v snoubordingu v paralelných disciplínach zvíťazila v roku 2016 a 2017, získala dva veľké krištáľové glóbusy. Malý krištáľový glóbus vybojovala v roku 2016, keď vyhrala v hodnotení paralelného obrovského slalomu.
Encián (syr)
Výroba
Výroba sa začala v Kežmarku na základe technológie a receptúry kúpenej z Nemecka, keď sa v roku 1982 spustila linka Alpma na výrobu syra.
Ester Ledecká
Alpské lyžovanie
Venuje sa tiež zjazdovému lyžovaniu a od roku 2016 preteká v Svetovom pohári. V roku 2017 sa zúčastnila Majstrovstiev sveta, kde bolo doteraz jej najlepšie umiestnenie 20. miesto v kombinácii. Jej olympijský triumf na XXIII. Zimných olympijských hrách v roku 2018 v Južnej Kórei v Super-G a 23. miesto v obrovskom slalome posunulo jej lyžiarsku budúcnosť do veľmi zaujímavej perspektívy.
Bosniansky banát
Vrchol moci a vznik kráľovstva
náhľad|Relikviár svätého Simeona, detail zobrazujúci smrť bána Štefana II. Po páde moci Šubićovcov spôsobenej nástupom Anjouovcov bola celá vtedajšia Bosna zjednotená v rukách Štefana II., ktorý od Karola Róberta získal územia v okolí Duvna, Livna a Glamoču. Štefan II. túžil Bosnu opäť osamostatniť, čo sa mu však nepodarilo i preto, že sa obával moci srbského cára Štefana Dušana. Štefan Dušan rozšíril srbskú moc až do Zachlumska a v roku 1350 dokonca vtrhol do Bosny. Uhorská nadvláda však Štefanovi poskytovala istú ochranu a Srbsko územie banátu nezískalo. V uhorskom područí sa Bosna zúčastnila bojov s Benátskou republikou i odbojnou chorvátskou šľachtou. Štefan II. výrazne posilnil moc krajiny a vyrazil prvé bosnianske mince. Jeho územné zisky položili základy neskoršieho Bosnianskeho kráľovstva. Spojenectvo Bosny a Uhorska bolo spečatené aj sobášom Ľudovíta I. a Alžbety Kotromanićovej v roku 1353. Keď Štefan II. v roku 1353 zomrel, ujal sa moci jeho synovec Tvrtko I. Kotromanić, za ktorého vlády Bosna dosiahla najväčší rozmach.
Ester Ledecká
Alpské lyžovanie
Olympijské zlato vyhrala v Super G s číslom 26 a časom 1:21,11, s náskokom jednej stotiny sekundy pred Rakúšankou Annou Veith.
Encián (syr)
Vlastnosti
Je to syr bieleho kruhovitého vzhľadu a vyzerá ako puk.
Bosniansky banát
Vrchol moci a vznik kráľovstva
Po úpadku moci srbského štátu a vyhnaní Benátčanov z Dalmácie uhorský kráľ Ľudovít I. už nemusel s Bosnou udržiavať priateľské a relatívne mierne vzťahy, čo vyústilo v boji a následnom užšom pripojení Bosny k Uhorsku v roku 1357. Ľudovít Tvrtkovi taktiež odobral oblasť Zachlumska a západnej Bosny, banát bol tiež zaviazaný poskytnúť Uhrom pomoc vždy, keď o to kráľ požiada. Tvrtko mal navyše prenasledovať bogomilskú herézu, čo sa ale premietlo do bogomilskej/bosensko-cirkevnej vzbury v roku 1366. Na čelo povstania sa postavil Tvrtkov mladší brat Vuk spolu s jeho matkou. Tvrtko musel utiecť z krajiny, no už o rok sa s uhorskou pomocou do Bosny vrátil a ujal sa opäť moci.
Ester Ledecká
Osobný život
Jej otec je spevák a skladateľ Janek Ledecký a dedko hokejista Ján Klapáč. Starší brat Jonáš Ledecky pôsobí ako dizajnér.
Bosniansky banát
Vrchol moci a vznik kráľovstva
V nasledujúcom období moc banátu vzrastala. Po tom, čo v Srbsku umrel Uroš Nemanjić sa Tvrtko ako pravnuk kráľa Dragutina stal jediným dynastickým potomkom rodu Nemanjićov a pod touto zámienkou vtrhol na severné srbské územia ovládané Nikolom Altomanovićom a rodom Balšićovcov, a ujal sa moci v Travunje a Podrinje na území Srbska a Čiernej Hory. V roku 1377 navyše prijal titul kráľa Bosny a Srbska a po smrti Ľudovíta I. obsadil uhorskú časť Bosny a ďalšie územia v Chorvátsku (ďalej pozri Bosnianske kráľovstvo).
Ester Ledecká
Osobný život
Od roku 2014 študuje marketingovú komunikáciu. V roku 2017 dostala cenu Matteo Baumgartena pre športovcov, ktorí dokázali úspešne kombinovať športovú kariéru a štúdium na vysokej škole.
Bosniansky banát
Zoznam bosnianskych bánov
Zoznam bosnianskych bánov podľa informácií z:
Leopoldo Galtieri
Leopoldo Fortunato Galtieri Castelli (* 15. júl 1926, Caseros – † 12. január 2003, Buenos Aires) bol argentínsky politik a vojak. 22. decembra 1981 sa stal (de facto) 38. prezidentom Argentínskej republiky. Vzhľadom na rôzne štátne zriadenia Argentíny v minulosti je považovaný za 43. prezidenta krajiny. Pôsobil v argentínskej armáde, dosiahol hodnosť generálporučíka. Patril medzi vojenských prezidentov počas tzv. Národného reorganizačného procesu, ktorý sa vyznačoval systematickým porušovaním ľudských práv, ktoré zahŕňalo politické vraždy, mučenia, únosy, väznenia, či odoberania detí. Dva roky po páde vojenského režimu, teda v roku 1985, bol za tieto zločiny súdený v civilnom procese, kde bol oslobodený, následne o rok neskôr bol ale odsúdený vojenským súdom za nedbanlivé vedenie Falklandskej vojny na 12 rokov odňatia slobody. V roku 1990 udelil prezident Carlos Menem amnestiu na zločiny spáchané počas vlády vojenskej chunty, vďaka čomu bol aj Galtieri prepustený.
Životopis
Narodil sa v meste Caseros v provincii Buenos Aires do rodiny talianskych prisťahovalcov. Keď mal 17 rokov, vstúpil do ozbrojených síl, následne absolvoval štúdium stavebníctva na Národnej vojenskej akadémii. Neskôr študoval tiež na Inštitúte západnej pologule pre bezpečnostnú spoluprácu, čo je oficiálna vzdelávacia inštitúcia prevádzkovaná americkou armádou pre príslušníkov ozbrojených síl z krajín Latinskej Ameriky. V roku 1975 bol vymenovaný za veliteľa argentínskych ženistov, následne o rok neskôr aktívne podporoval vojenský prevrat, čo mu zabezpečilo rýchle povyšovanie. Už v roku 1977 bol divíznym generálom a o dva roky neskôr už generálporučíkom. Jeho vplyv postupne rástol, až sa v roku 1981 stal dokonca najprv veliteľom pozemných síl a potom členom vojenskej chunty, kde boli okrem neho ešte admirál Jorge Anaya za námorníctvo a generál Basilio Lami Dozo za letecké sily. Ako veliteľ najsilnejšej zložky ozbrojených síl bol vybraný za nového prezidenta po tom, čo chunta z funkcie odvolala prezidenta Roberta Eduarda Violu, dňa 22. decembra 1981 sa stal oficiálne novým prezidentom Argentíny. Galtieri bol zástanca tvrdej línie, odmietal rokovania s politickými stranami a preto začal rýchlo hľadať podporu doma i v zahraničí. Ešte v roku 1981 navštívil USA, kde sa stretol s poradcom prezidenta Reagana pre národnú bezpečnosť Richardom V. Allenom. Protikomunistické postoje generála Galtieriho sa členom Reaganovej prezidentskej administratívy veľmi pozdávali. Reaganov poradca Allen ho dokonca označil za "veľkolepého generála" a poskytol mu bezpečnostnú a informačnú pomoc.
Vláda pod jeho vedením začala znižovať verejné výdavky, privatizovať štátne podniky a zmrazila mzdy štátnych zamestnancov. Tieto opatrenia však aj tak viedli iba k zhoršeniu už tak zlej ekonomickej situácie. Na to reagovali odbory, ktoré vyvolali celonárodné protesty, ktoré chunta veľmi tvrdo potlačila. Popularita vlády rapídne klesala, Galtieri sa preto rozhodol, že získa popularitu vojenským konfliktom s inou krajinou, čím súčasne prekryje aj ekonomické problémy. Najprv sa pokúsil obnoviť územné spory s Čile o Ohňovú zem, to sa mu však vôbec nepodarilo, úvahy o konflikte so susednou krajinou neprijala pozitívne ani argentínska populácia. Vláda sa tak zamerala na Falklandské ostrovy, ktoré v Argentíne nazývali Malvínske ostrovy (Islas Malvinas). Tieto Argentína krátky čas v minulosti ovládala, no kontrolu nad nimi mala Veľká Británia. Vláda následne začala s propagandou, ktorá hlásala nároky Argentíny na tieto ostrovy. Ozbrojené sily súčasne začali pripravovať plány na možnú inváziu. Na začiatku roka 1982 začali po celej Argentíne veľké protesty proti zlej ekonomickej situácii krajiny a katastrofálnemu stavu ľudských práv. To prinútilo vojenskú vládu urýchliť plány na útok, ktorý začal 2. apríla 1982. Invázia bola úspešná, keď sa Argentíne podarilo ostrovy obsadiť, no nepodarilo sa jej získať podporu Spojených štátov, ktoré naopak podporili Britániu. O niekoľko týždňov neskôr zahájili britské sily protiútok, ktorým získali kontrolu nad ostrovmi späť a súčasne zajali veľké množstvo argentínskych vojakov, ktorí ešte stále boli na ostrovoch.
Prehra vo vojne o Falklandy znamenala začiatok konca nie len vlády generála Galtieriho, ale i celej vojenskej chunty. Obyvateľstvo, ale aj samotná armáda, boli presvedčení, že prehra znamená stratu prestíže v rámci Latinskej Ameriky. Už niekoľko dní po ukončení bojov, konkrétne 18. júna 1982 bol Galtieri nútený pod veľkým tlakom odstúpiť zo svojej funkcie. Dočasne ho nahradil minister vnútra Alfredo Oscar Saint Jean. Súčasne odstúpili aj zvyšní dvaja členovia vojenskej chunty. Po obnovení demokratickej vlády na konci roku 1983 bol Galtieri, podobne ako iní bývalí vedúci predstavitelia vojenskej chunty, zadržaný a obvinený zo zločinov proti ľudskosti. Už 22. apríla 1985 sa začal na civilnom súde proces s čelnými predstaviteľmi vojenskej chunty. Obžalovaní boli v prvom kole Jorge Rafael Videla, Emilio Eduardo Massera, Roberto Eduardo Viola, Armando Lambruschini, Orlando Ramón Agosti, Omar Graffigna, Leopoldo Galtieri, Jorge Anaya a Basilio Lami Dozo, všetko poprední predstavitelia poslednej chunty. Obžaloba sa týkala skoro 9 000 skutkov zmiznutí, no zahŕňala aj obvinenia z únosov, mučenia, znásilnení a vrážd politických disidentov. Rozsudok bol vynesený 9. decembra 1985, Leopoldo Fortunato Galtieri bol ale oslobodený. V roku 1986 bol ale súdený za svoju účasť vo Falklandskej vojne, kde bol obžalovaný za nedbanlivé a neodborné vedenie vojny. Vojenský súd ho v tejto veci uznal vinným a odsúdil ho na 12 rokov odňatia slobody a stratu hodnosti. V roku 1990 udelil prezident Carlos Menem amnestiu na zločiny spáchané počas vlády vojenskej chunty, vďaka čomu bol aj Galtieri prepustený a bola mu vrátená jeho pôvodná hodnosť. V roku 1997 ale španielsky súd vydal medzinárodný zatykač na Galtieriho za zločiny proti ľudskosti. V roku 2002 bol opätovne zadržaný a bolo mu nariadené domáce väzenie v súvislosti s obnovou vyšetrovania zločinov z čias vojenskej chunty. Jeho zdravotný stav však už bol vtedy veľmi zlý, keďže trpel alkoholizmom a neskôr mu bola diagnostikovaná aj rakovina pankreasu. 12. januára 2003 zomrel v Buenos Aires na zástavu srdca.
Frank Castañeda
Frank Andersson Castañeda Vélez (* 17. júl 1994) je profesionálny kolumbijský futbalista hrajúci za moldavský klub FC Šeriff Tiraspoľ. Na drese nosí číslo 10 a hráva ako útočník, prípadne ofenzívny záložník.
FK Senica
Za Senicu debutoval proti Podbrezovej v zápase hranom 3. marca 2018 vo Fortuna lige.
Salto (Uruguaj)
Salto je mesto v Uruguaji. Leží na severozápade krajiny na hraniciach s Argentínou, od ktorej ho oddeľuje rieka Uruguaj. Mesto je sídlom departmentu Salto. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 104 011 obyvateľov. Je tak druhým najväčším mestom Uruguaja z hľadiska počtu obyvateľov. Salto je vzdialené približne 496 km severozápadne od hlavného mesta Uruguaja Montevideo. Oproti cez rieku Uruguaj sa nachádza argentínske mesto Concordia. Kúsok severne od mesta sa nachádza priehrada Represa de Salto Grande.
Salto bolo založené v roku 1756 guvernérom Montevidea ako pevnosť. Za mesto bolo Salto formálne vyhlásené v roku 1863. Poľnohospodárstvo je hlavnou ekonomickou zložkou mesta. Pestujú sa tu predovšetkým citrusy. Na pestovanie citrusov je zameraná väčšina fariem v okolí mesta.
Mont-de-Laval
Mont-de-Laval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Multiplex 23 (Česko)
Multiplex 23 je jedným z definitívnych multiplexov DVB-T2 v Česku. Je prevádzkovaný spoločnosťou Czech Digital Group, ktorá patrí pod České rádiokomunikáce a nahradil DVB-T multiplex 3.
La Motte-d’Aigues
La Motte-d’Aigues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Mont-de-Vougney
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Károly Tóth
Karol Tóth (* 17. september 1990, Košice) je maďarský herec.
Mont-de-Vougney
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Károly Tóth
Osobný život
Narodil sa v roku 1990 v Košiciach. Po absolvovaní Základnej školy a Gymnázia Sándora Máraiho v Košiciach s vyučovacím jazykom maďarským (19972010) pokračoval v roku 2010 v štúdiu na VŠMU v Bratislave v triede Petra Mankoveckého a Petra Šimuna, kde v roku 2015 absolvoval. Po univerzite bol niekoľko rokov členom Jókaiho divadla v Komárne. Hosťoval v národnom divadle Nemzeti Színház, v komornom divadle Bartók Kamaraszínház a v Divadle Thália v Košiciach. Od roku 2020 žije v Budapešti ako herec na voľnej nohe. Účinkoval vo viacerých reláciách televízie Markíza a preto som po pandémii rozhodol presťahovať sa na vidiek. Bude to na polceste medzi Bratislavou a Budapešťou.
La Motte-d’Aigues
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dejisko bojových operácií
náhľad|Európske dejisko bojových operácií medzi 26.8. - 14.9.1944. Dejisko bojových operácií (iný názov: dejisko vojnových operácií) je územie, na ktorom sa rozvinuli armády a prebiehajú boje a operácie. S rozvojom vojenskej techniky sa dejisko bojových operácií postupne rozširovalo. Najskôr z pevniny na moria a neskôr oceány. Koncom devätnásteho storočia na vzdušný priestor a v druhe polovici dvadsiateho storčia aj na kozmický priestor (napr. Strategická obranná iniciatíva USA z 80-tych rokov 20. storočia).
Vojenská veda sa v súvislosti s dejiskom bojových operácií najskôr zaoberala iba geografickými zvláštnosťami územia a ich vplyvom na možnosť vedenia operácií. Neskôr sa začal brať ohľad aj na politické a hospodárske vplyvy.
Dejisko bojových operácií môže byť aj veľmi rozsiahle a zahŕňať aj územia niekoľkých štátov prípadne morí.
La Bastidonne
La Bastidonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rasputin (skladba)
„Rasputin“ je euro disco skladba z roku 1978 nemeckej skupiny Boney M., z ich albumu Nightflight to Venus. S melódiou podobnou druhej časti tureckej ľudovej piesne „Kâtibim“, je „Rasputin“ polo-biografickou skladbou o živote ruského mystika Grigorija Jefimoviča Rasputina. Rasputin bol priateľom a poradcom cára Mikuláša II.. Text skladby senzačne popisuje Rasputina ako playboya, mystrického liečiteľa a politického manipulátora.
Zoznam skladieb
Limitovaná edícia 7" obazového vinylu obsahuje skladbu „The Court of Jarisleif“ na strane B.
Bujanov (vrch v pohorí Čierna hora)
Bujanov je vrch v pohorí Čierna hora, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží neďaleko obce Margecany, približne východne od Gelnice.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Bujanovské vrchy. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Gelnica a Košice-okolie a zasahuje na katastrálne územie obce Margecany a Malá Lodina. Najbližšími sídlami sú západne situované Margecany, Jaklovce a Veľký Folkmar, východne leží Malá a Veľká Lodina a severne Klenov a Miklušovce.
Opis
Bujanov leží v masíve nad údolím Hornádu s vodnou nádržou Ružín, ktorý siaha od Bystrej. Východne sa nachádza Suchý vrch, Somár , Bokšov a Holica , južne Sivec , Železný vrch , Folkmarská skala  a Hoľa , západne Smolej , Šľuchta , Krompašský vrch  a Kurtavá skala  a severne Roháčka , Bystrá  a Kozinec. Masív patrí do povodia Hornádu, kde vodu odvádzajú krátke vodné toky, len z východných svahov odteká Dlhým potokom. Na vrchol nevedie značený turistický chodník a veľkú časť masívu pokrýva národná prírodná rezervácia Bujanovská dubina. Popod severný okraj masívu vedie Bujanovský tunel, ktorým je vedená doprava na železničnej trati Žilina – Košice.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Slanské a Volovské vrchy a Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia.
La Roque-Alric
La Roque-Alric je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poșta Moldovei
náhľad|Hlavná pošta v Kišiňove
Poșta Moldovei je štátny podnik poskytujúci poštové služby v Moldavsku.
Dejiny
Na území súčasného Moldavska poštové služby zaviedli na začiatku 2. storočia Rimania po dobytí Dácie v rokoch 105 až 106. Táto verejná služba trvala do roku 271. V prvej polovici 17. storočia sa v krajine objavili stanice dostavníkovej služby. Po vzniku Besarábie bolo v roku 1851 50 poštových staníc. V roku 1857 sa pošta stala štátnou inštitúciou. Začali sa vydávať poštové známky a fungovať poštové schránky. Počas spojenia s Rumunskom bola pošta stále pod štátnou správou, Kišiňov bol jeden z obvodov rumunskej pošty. Po vzniku Moldavskej socialistickej republiky vzniklo Ministerstvo spojov, ktoré malo aj poštovú sekciu. Po vzniku samostného Moldavska pošta pokračovala v štátnych rukách. V januári 1993 minister pre informatiku, informácie a telekomunikácie Ion Casian vydal dekrét o rozdelení telekomunikačných služieb štátu a založení spoločností Poșta Moldovei a Moldtelecom k 1. marcu 1993. Poșta Moldovei bola založená 1. apríla 1993.
Ešte predtým však 16. novembra 1992 Moldavsko vstúpilo do Svetovej poštovej únie.
18. mája 1995 moldavský parlament schválil zákon podľa ktorého je Poșta Moldovei štátnym podnikom a národnou poštovou službou v štáte s monopolom na základné poštové služby.
Činnosť
Poșta Moldovei má 1146 pôšt a 37 pobočiek. Spoločnosť dočasne riadi Vitalie Zaharia.
Kallikrates (syn Aristea)
Kallikrates bol grécky sochár z prelomu 4. a 3. storočia pred Kr. Kallikrates, syn Aristea z Argosu, pracoval ako sochár v meste Epidauros, kde sa našli tri jeho menom signované fragmentárne mramorové podstavce zo sôch.
Nápisy na podstavcoch sú podľa typu písma datované do rozhrania 4. a 3. storočia pred Kr. Na jednom podstavci je uvedená len jeho signatúra:
Ďalšie uvádzajú aj to, že sochy venovali ako votívny dar deti (prvú od dcéry Klearisty a druhú od syna Aristarcha) Aristarcha z Epidauru.
Montagney-Servigney
Montagney-Servigney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škoda 27Tr Solaris
Týmto trolejbusom sa rozšírilo výrobné portfólio plzenskej Škody Electric o druhý typ kĺbového trolejbusu (po 25Tr s karosériou Irisbus). Obdobným typom trolejbusu so zhodnou skriňou vozu Solaris, ale s odlišnou elektrickou výzbrojou, je Solaris Trollino 18.
Dejiny
náhľad|vľavo|Škoda 27Tr Solaris s karosériou Urbino 4. generácie v Žiline Prototyp trolejbusu 27Tr, ktorý bol vyrobený v roku 2009, bol v roku 2010 spoločne s dvoma dvanásťmetrovými vozmi Škoda 26Tr Solaris dodaný Dopravnému podniku Ostrava. Prototyp 27Tr vyšiel na prvé skúšobné jazdy v Plzni okolo Vianoc 2009, v Ostrave 4. februára 2010 a do skúšobnej prevádzky s cestujúcimi bol prvýkrát vypravený 11. februára 2010 s evidenčným číslom 3802. Ako typ bol voz 27Tr dráhovým úradom schválený ešte v prvom štvrťroku 2010.
Jeden z dvoch trolejbusov 27Tr určených pre Plzenské mestské dopravné podniky vyšiel v Plzni na prvú skúšobnú jazdu bez cestujúcich 22. júla 2010. V prevádzke s cestujúcimi sa prvýkrát objavil 27. septembra 2010 s evidenčným číslom 526. Zvyšné vozy zo šesťkusovej dodávky označené číslami 525 a 527 až 530 boli do prevádzky zaradené do konca roku 2010. Ďalších šesť trolejbusov bolo dodaných v novembri 2012 (č. 535–539), posledných päť vo februári 2012 (č. 540–544).
Jedenásť vozov 27Tr bolo v rokoch 2013 a 2014 dodaných Dopravnej spoločnosti Zlín-Otrokovice. Dva vozy boli na jeseň 2013 dodané do Českých Budějovíc. V rokoch 2014 a 2015 bolo vyrobených 10 trolejbusov 27Tr pre Dopravný podnik mesta Ústí nad Labem.
Zmluvu na dodávku 50 trolejbusov 27Tr s pomocným dieselagregátom uzavrela Škoda Electric so spoločnosťou Stoličen Elektrotransport, ktorá prevádzkuje trolejbusy v Sofii. Tieto vozy boli do Bulharska dodané v rokoch 2013 a 2014.
V rokoch 2014 – 2018 dodá Škoda Electric spoločnosti Rīgas satiksme, dopravnému podniku v lotyšskej Rige, 125 vozov 27Tr s dieselagregátom; súčasťou kontraktu je aj opcia na ďalších 38 trolejbusov.