cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peugeot 309
Model 309 bol pôvodne zamýšlaný ako nový model značky Talbot pod názvom Arizona a mal nahradiť modelovú radu Horizon. Bohužial pre Talbot sa koncern PSA v priebehu roka 1985 rozhodol ukončiť predaj vozov značky Talbot a voz bol premenovaný a predávaný pod značkou Peugeot. Prvá 309 zišla z výrobného pásu v Rytonu v októbri 1985, samotný predaj začal začiatkom nasledujucého roku. Model 309 nemal za úlohu nahradiť Peugeot 305 a preto bol pomenovaný 309 (náhrada za 305 mala byť logicky 306), naďalej mala číslovka poukázať na pôvod vozu (Talbot). Peugeot 309 sa vyrábal v päťdverovej verzii, od roku 1987 aj v trojdverovej.
Facelift a nástup 306
V roku 1989 prišiel Peugeot s upravenou verziou 309, ktorá mala pozmenené zadné svetlá, zníženú nákladovú hranu kufru, lepšiu antikoróznu ochranu (pozinkovanú), prevodovku (spätný chod pod piatym prevodovým stupňom namiesto vedľa prvého prevodového stupňa), ďalej upravený interiér a väčšou ponukou motorov. Model 309 bol dodávaný s naozaj širokou paletou motorov, ako vznetových, tak aj zážihových od obsahu 1.1 až po 1.9, špecialitou bol potom motor XU9 o obsahu 1905 ccm s výkonom 115, 122, 130 konskými silami a 16v s výkonnom 160 hp, ktoré boli montované do rady 309 GTi. V roku 1993 Peugeot predstavil modelovú radu 306, s ktorej príchodom skončila výroba rady 309. Peugeot 306 v mnohých smeroch využíva odkaz svojho predka a do prvých radov boli montované motory, ktoré boli používané už v rade 309.
Saint-Didier-sous-Riverie
Saint-Didier-sous-Riverie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blood, Sweat & Tears
Blood, Sweat & Tears je americká hudobná rocková a neskôr jazzovo zameraná skupina.
Dejiny
Vznikla v roku 1967 ako osobný projekt speváka a klávesistu Al Koopera. Časom však prešla mnohými zmenami v obsadení (hlavne v rokoch 1968, 1972 a 1974) a skupina sa viac zamerala na strednú generáciu poslucháčov. Prelomením hraníc medzi jazzom a rockom však skupina pripravila pôdu vlne fusion music.
LPG
LPG môže byť:
Staré Město (Praha)
thumb|Staré mesto pri Vltave
Staré Město (po slovensky Staré Mesto; pôvodný názov Staré Město pražské) je historické mesto, mestská štvrť a katastrálne územie Prahy.
Umiestnenie
Nachádza sa na pravom brehu Vltavy, má rozlohu, 10 531 obyvateľov (údaj z roku 2001) a patrí k mestskej časti Praha 1. Staré Město svojím územím celkom obklopuje miniatúrnu štvrť Josefov. Súčasťou Starého Města je i Strelecký ostrov. Do roku 1784 bolo Staré Město samostatným mestom, ktoré bolo od 12. februára 1784 súčasťou Kráľovského hlavného mesta Prahy.
Dejiny mesta
Staré Město je najstaršou časťou Prahy. V 14. storočí rozšíril český kráľ Karol IV. Prahu založením Nového Města pražského, ktoré je oddelené od Starého Města ulicami Národní a Na Příkopě.
Pamiatky
K najväčším pamätihodnostiam Starého Města patrí Staromestské námestie, na ktorom sa nachádza Staromestská radnica so známym Pražským orlojom, súsoším Jána Husa a Týnsky chrám, ale aj Josefov a napr. jeho Starý židovský cintorín, či Klementinum, Rudolfinum a Kláštor sv. Anežky Českej. Staré Město spája s Malou Stranou Karlov most.
Balkanidy
Balkanidy je horský systém vo východnej časti Balkánskeho polostrova. Najvyšším vrchom je staroplaninský Botev a horstvo je provinciou Alpsko-himalájskej sústavy.
Polohopis
Súbor pohorí sa tiahne západo-východnom smerom z východného Srbska cez stredné Bulharsko až k Čiernemu moru a do európskej časti Turecka. Z geomorfologického hľadiska tvorí subsystém Alpsko-himalájskeho systému. Os a najvyššiu časť Balkaníd tvorí pohorie Stará planina zriedkavo nazývané alebo tiež Balkán.
Vrchoviny v severnom podhorí nesú spoločný názov Predbalkán () a sú väčšinou zreteľne tektonicky oddelené od Dolnodunajskej nížiny. Južné podhorie, oddelené od hlavného hrebeňa spleťou kotlín, sa nazýva Srednogorie () alebo tiež Sredna gora (Средна гора). Jeho svahy spadajú do Hornotráckej nížiny , ktorá vedie juhovýchodným smerom a na bulharsko-grécko-tureckom trojmedzí opúšťa Bulharsko. K juhovýchodu sa stáča aj Srednogorie, ktoré má vo východnom Bulharsku zanedbateľnú nadmorskú výšku, ale pri tureckých hraniciach sa znova dvíha masívom Strandža.
Balkanidy nadväzujú na Srbské Karpaty. Hranice medzi oboma subsystémami nie je geologická, preto sa pramene rozchádzajú v otázke, kadiaľ má byť vedená. Srbskí geografi napospol považujú hrebene Ozren, Devica a Rtanj severne od Nišu ešte za súčasť Karpát a hranicu vedú údolím riek Timok, Svrljiški Timok po mesto Svrljig a odtiaľ do údolia Nišavy k Nišu. Podľa iných prameňov je Ozren a Device už súčasťou Balkaníd (hranica vedie po spojnici miest Stalać - Sokobanja - Knjaževac), iní do Karpát nezaradzujú ani Rtanj.
Na tureckom území terén postupne klesá a pri Istanbule je dokonca zatopený morom (prieliv Bospor). Na protiľahlom, už ázijskom brehu na neho nadväzujú Pontské vrchy (Pontida), ktoré sa potom tiahnu na východ pozdĺž tureckého pobrežia Čierneho mora až k Arménskej vysočine.
Figa (okres Rimavská Sobota)
Figa je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Polohopis
Obec sa nachádza vo východnej časti okresu Rimavská Sobota na zvlnenom teréne. Jej intravilán je ohraničený na jednej strane Valickou dolinou a na strane druhej Kalošským potokom (od vlastného mena Kalysa) pomenovanom podľa susednej dediny Kaloše.
Dejiny
Figa je veľmi stará usadlosť, ktorú už v 11. storočí založila rodina Fügeiovcov (Figeiovcov), po ktorej bola pomenovaná. Historické záznamy boli často prekladané do maďarčiny ako Fügei, Alsó Füge, ale i do latinčiny ako Fyghe, Felseo. Rodina Figeiovcov dostala toto územie ako odmenu za svoje služby od kráľa Štefana I. a tieto práva sa dedili z pokolenia na pokolenie. Figei bol pravdepodobne hradský jobagión, teda človek, ktorý za udelené majetky vykonáva vojenskú a strážnu službu. V 13. storočí sa jobagióni stali jadrom novovzniknutej uhorskej šľachty – zemanmi. Podľa dochovanej listiny z roku 1247 celé územie Valickej doliny a teda aj obec Figa v 11. – 13. stor. patrilo ku kráľovskému hradu Gemer. V roku 1244 sa rodina Figeiovcov natoľko rozrástla, že vznikla Horná a Dolná Figa, ktorá neskôr zanikla. Jej potomkovia zakladali ďalšie nové dediny aj v blízkom okolí obce.
V minulosti bol tento kraj miestom migračných presunov, tureckých nájazdov, zmietaný zmenami v politicko-spoločenskej situácii, čo sa prejavilo nielen prísunom nových jazykových prvkov do reči ľudí, ale aj v pomenúvaní svojho okolia.
Pôvod terénnych názvov (tzv. toponým) možno hľadať v historických listinách, mapách a aj v pamäti obyvateľov, i keď tieto informácie sú značne mytologizované. Ďalším zdrojom výskumu by mohla byť kronika obce, ktorá sa však stratila už v roku 1967. Posledná urbárska mapa, ktorá v sebe zahŕňa pôvodné pomenovania terénu sa zachovala z roku 1877 (Okresná geodézia, Rimavská Sobota). V porovnaní s najnovšou mapou z roku 1964 došlo k obrovskej minimalizácii toponým.
Ryes
Ryes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 491 obyvateľov (2009).
BP (ropný podnik)
thumb BP plc je nadnárodná energetická spoločnosť so sídlom v Londýne. Patrí medzi tretiu najväčšiu energetickú spoločnosť na svete, štvrtú najväčšiu spoločnosť na svete a najväčšiu britskú spoločnosť. Je súčasťou supermajor, skupiny nazývanej aj International Oil Company (IOC), ktorá predstavuje 6 najväčších vertikálne integrovaných súkromných naftárskych spoločností na svete.
Dejiny
Spoločnosť bola založená v roku 1909 ako Anglo-Persian Oil Company. V roku 1954 bola premenovaná na The British Petroleum Company. V roku 1965 spoločnosť objavila v Severnom mori zemný plyn a od roku 1970 v tejto oblasti ťažila aj ropu. V roku 1977 začala britská vláda postupne predávať svoje podiely v spoločnosti a od 80. rokov bola spoločnosť plne v rukách súkromných investorov. V roku 1982 spoločnosť kúpila firmu British National Oil Company (BNOC) a v roku 1987 Britoil PLC.
Od roku 1998 je po zlúčení so spoločnosťou Amoco známa ako BP Amoco, respektíve BP plc.
V roku 2009 vytvorila na celom svete konsolidovaný obrat vo výške 239 miliárd dolárov a zamestnávala 80 300 ľudí.
Martin Huba
Prof. Martin Huba (* 16. júl 1943, Bratislava) je slovenský herec a divadelný režisér. Od 16. októbra 2005 do 15. apríla 2006 bol dočasne poverený vykonávaním funkcie riaditeľa činohry SND. Syn herca Mikuláša Hubu a opernej speváčky Márie Kišonovej-Hubovej.
Život
Po absolvovaní herectva na bratislavskej Vysokej škole múzických umení v roku 1964, pôsobil vo Východoslovenskom štátnom divadle v Košiciach (19641967). Po návrate do Bratislavy sa od sezóny 1967/1968 stal členom súboru Divadla na Korze, kde pôsobil až do jeho zatvorenia v roku 1971.
Roku 1976 dostal angažmán v Činohre SND, kde pôsobí dodnes. Hosťuje v Prahe a Brne.
Začiatkom 90. rokov sa krátko angažoval v politike, od 9. júna do 27. augusta 1990 bol poslancom Slovenskej národnej rady za hnutie Verejnosť proti násiliu (VPN).
Od 90. rokov rokov sa venuje divadelnej réžii – režíroval v Činohre i Opere SND v Bratislava a v rámci Letných Shakespearovských slávností v Prahe. Za réžiu Tančiarne získal cenu divadelnej kritiky DOSKY 2001.
V slovenskom filme začínal malými úlohami. Väčšie príležitosti od polovice 80. rokov mu poskytuje český film. S manželkou Dagmar majú dve dcéry.
Je členom Vedeckej a umeleckej rady VŠMU.
Ocenenia
2001 – Krištáľové krídlo v kategórii divadlo a audiovizuálne umenie
Nikolaj Alexandrovič Bulganin
Nikolaj Alexandrovič Bulganin (* 30. marec 1895, Nižný Novgorod – † 24. február 1975, Moskva) bol sovietsky politik a štátnik. Pôsobil na postoch podpredsedu vlády, neskôr ako minister obrany (1953–1955) a ministerský predseda ZSSR (1955–1958). Člen Politbyra ÚV KSSZ (1948—1958).
Život
Narodil sa 30. marca (11. júna) 1895 v meste Nižný Novgorod. Podľa autobiografie pochádzal z robotníckej rodiny, viaceré pramene však poukazujú na to, že jeho otec bol úradník, pracujúci pre veľkopekárenského podnikateľa. Nikolaj Bulganin nedokončil strednú školu. V rokoch 19151918 pracoval ako učeň, neskôr pri ochrane továrne na výbušniny. V roku 1917 vstúpil do boľševickej strany. Pracoval v orgánoch Čeky (skratka pre Všeruskú mimoriadnu komisiu pre boj s kontrarevolúciou a sabotážou) Moskovsko-Nižnonovgorodských železníc. Neskôr pôsobil v tylových vojenských funkciách turkestanského frontu.
Od roku 1927 pôsobil ako riaditeľ Moskovskej elektrárne. V rokoch 19311937 predseda Moskovského sovietu, teda bol primátorom hlavného mesta. V tejto funkcii dohliadal na výstavbu Moskovského metra. V rokoch 1937 do 1941 viedol sovietsku štátnu banku. Od júla 1937 zároveň pôsobil ako predseda Sovietu národných komisárov Ruskej sovietskej socialistickej republiky. V rokoch 19381941 zástupca predsedu vlády. Počas druhej svetovej vojny predsedal vojnovému kabinetu ako predseda národného výboru obrany. Do roku 1943 pôsobil vo vojenských radách viacerých sovietskych frontov. Od roku 1944 člen Štátneho výboru obrany a zástupca národného komisára obrany.
Po vojne bol v roku 1947 vymenovaný za ministra Ozbrojených síl ZSSR, v tomto období mu bola udelená vojenská hodnosť Maršal Sovietskeho zväzu. Od marca 1949 podpredseda vlády a člen Politbyra.
Po Stalinovej smrti patril medzi vedúce politické špičky, ktoré sa v Sovietskom zväze delili o moc. Georgij Malenkov ho poveril funkciou ministra obrany (19531955). Patril k prívržencom Nikitu Chruščova. Ten mu po zosadení Malenkova v rokoch 19551958 udelil post predsedu vlády ZSSR. V lete 1957 však medzi Bulganinom a Chruščovom vypukli nezhody. Bulganin sa spojil s Chruščovovymi oponentmi, avšak ich plán na jeho odstránenie sa nepodaril. To vyústilo v jeho obvinenie z konšpiračnej činnosti (tzv. protistranícka skupina) a malo za následok jeho odvolanie z funkcie. Bol tiež pozbavený hodnosti maršala ZSSR. Najskôr bol poverený vedením Národnej banky a bol pozbavený funkcii v Politbyre aj prezídiu strany. Na sklonku kariéry viedol hospodárske organizácie v Stavropoli.
Vo februári 1960 odišiel na dôchodok. Zomrel v Moskve 24. februára 1975.
Dulovo (okres Rimavská Sobota)
Dulovo (v minulosti Dulovec, ) je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Utahraptor
Utahraptor („utahský lupič“) je doteraz najväčším známym zástupcom čeľade Dromaeosauridae, ktorý sa vyskytoval v období spodnej kriedy (stupeň barém, asi pred 132 až 119 miliónmi rokov) na území dnešnej Severnej Ameriky. Jediný známy druh tohto rodu je Utahraptor ostrommaysorum.
Opis
left|thumb|Veľkostné porovnanie Utahraptora s človekom Holotyp s označením CEU 184v.86 pozostáva z neúplnej kostry, ktorá naznačuje, že zviera bolo zhruba dvakrát väčšie ako slávnejší rod Deinonychus. Podobne ako ostatné dromaeosaury, aj Utahraptor mal obrovský vyťahovateľný pazúr na druhom prste zadnej končatiny, merajúci až 24 centimetrov. Samotný teropód bol asi 5 až 7 metrov dlhý, 2,4 metrov vysoký a vážil cez 700 kilogramov. Bol teda oveľa väčší a nebezpečnejší ako príbuzný a známejší mongolský rod Velociraptor. Doteraz neopísané exempláre, uložené v depozitári Brigham Young University, by mohli dosahovať dĺžky dokonca až 12 metrov a hmotnosti 2,7 tony. Je pravdepodobné, že tento malý dravec žil a lovil vo svorkách, pričom jeho hlavnú zložku potravy zrejme tvorili hadrosaury. Jeho najbližší príbuzní boli rody Dromaeosaurus a Achillobator.
V populárnej kultúre
Utahraptor sa objavuje v populárnom vedeckom dokumente Putovanie s dinosaurami z koprodukcie BBC. Ďalšie stvárnenie tohto obrieho dromaeosaurida priniesol tiež dokument Dinosaur Revolution z roku 2011.
Nation of Islam
Nation of Islam (Islamský národ) je americké združenie moslimov černošského pôvodu. Ide v podstate o moslimskú sektu, ktorej vnímanie islamu sa podstatne odlišuje od ortodoxného hlavného prúdu tohto náboženstva a v niektorých ohľadoch má bližšie ku kresťanstvu. Hnutie zastávalo radikálne názory ohľadom postavenia černochov, ktorých považuje za prvotný a nadradený národ.
Hnutie založil v júli 1930 Wallace Fard Muhammad, v michiganskom Detroite. V júni 1934 záhadne zmizol a vodcom hnutia sa stal Elijah Muhammad, ktorý ho viedol až do svojej smrti v roku 1975. Na jeho miesto nastúpil syn Warith Deen Mohammed, ktorý hnutie viackrát premenoval a začal transformovať ku tradičnej islamskej viere.
Po smrti Elijaha Muhammada hnutie prijalo novú doktrínu. Louis Farrakhan ju odmietol a postavil sa na čelo odštiepeneckej skupiny, ktorá sa vrátila k názvu Nation of Islam a k jeho ponímaniu viery. Farrakhan a jeho žiaci zachovávali postoje černošskej nadradenosti a separatizmus. Farrakhan je tiež známy svojimi antisemitskými výpadmi.
Na začiatku 60. rokov preslávil hnutie jeho hovorca a významný politický aktivista Malcolm X (neskôr zavraždený členmi hnutia pre odpadlíctvo).
Bodu Hajara
Bodu Hajara je neobývaný ostrov na atole Sínu na Maldivách.
Weisshorn
Weisshorn je vrch v Penninských Alpách. S výškou patrí medzi najvyššie vrchy v Alpách. Vypína sa na východe nad údolím Mattertal nad Randou, na západe nad dolinou Val d'Anniviers v Švajčiarsku. Weisshorn má tvar dosť pravidelnej 3-hranej pyramídy, tvorenej troma ostrými hrebeňmi a strmými stenami.
Weisshorn je piatou najvyššou horou švajčiarskych Álp, a býva označovaný za jednu z najkrajších hôr Álp vôbec – v tomto ohľade je porovnávaný s Matterhornom, aj keď nie je tak známy. Okrem tvaru alpinisti na vrchu oceňujú aj relatívne dobrú kvalitu skaly na klasických výstupových cestách, ktoré vedú hrebeňmi.
Blue chip
Blue chip môže byť:
Blue chips je anglický názvo filmu Lanári.
Krasonice
Krasonice je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 206 obyvateľov, z toho 105 mužov a 101 žien, pričom priemerný vek v obci bol 47,1 roka (muži 43,7 roka, ženy 50,7 roka).
Bainit
Bainit je stabilná štruktúrna zložka sústavy Fe-Fe3C. Je to jemná nelamelárna štruktúra zložená hlavne z feritu a cementitu. Zložením je podobný perlitu, jeho štruktúra pripomína martenzit (tiež je ihličkový). Vďaka precipitačnému spevneniu karbidmi vylúčenými z presýtených roztokov austenitu a feritu je pevnejší a ťažnejší ako perlit. Pomenovaný je podľa Edgara Baina, ktorý popísal mechanizmus jeho vzniku.
Vznik bainitu
Bainit vzniká viacerými spôsobmi:
Technológia
Podľa bainitizačnej teploty rozlišujeme horný bainit a dolný bainit, ktoré sa líšia vlastnosťami.
Pri veľkých a hrubých obrobkoch sa vnútro obrobku ochladzuje pomalšie, a preto je bainitizácia vhodná len pre menšie obrobky.
Problém pri nelegovaných oceliach je aj ten, že perlitický a bainitický most sú spojené neostrou hranicou - pridávaním legúr ako napr. chróm sa dajú ale od seba úplne oddeliť.
Bainitizáciou sa znižujú zvyškové napätia a preto sú bainitické ocele vysokopevné v ťahu. Húževnatosť a dynamické zaťaženia (údery a nárazy) sú ešte lepšie.
História
Veľmi podobné bainitácii bolo úchytkové kalenie: do austenitova rozžeravený predmet sa trikrát po sebe nakrátko strčil do vody - štruktúra bola potom blízka hornému bainitu.
Min
Min môže byť:
Libuša Franková
Libuša Franková (*19?) je slovenská historička, prednáša na Prešovskej univerzite.
Velenec
Velenec je zaniknutá dedina v okrese Praha-východ. Dedina ležala medzi Veleňou a Sluhmi, na svahu pravého brehu Ďáblického potoka. K dedine patril aj mlyn.
Dejiny
Prvá zmienka o dedine pochádza z roku 1318. Pôvodne patril Velenec chrámu svätého Víta a za dobu svojej existencie vystriedal mnoho majiteľov. Správa z roku 1593 uvádza, že dedine (Veleň, Velenec, Mírovice) zdieľajú rovnaký osud. V roku 1621 bola dedina skonfiškovaná a od tohto roku sa uvádza ako pustá. Z dediny ostal jediný domček, ktorý bol na príkaz vrchnosti pred rokom 1848 zbúraný.
Zámok Tupadly
thumb|Zámok Tupadly Zámok Tupadly leží uprostred obce Tupadly, približne južne od Čáslavi v Stredočeskom kraji.
Dejiny
Zámok vznikal postupným rozširovaním od prvej stavby ranorenesančnej stavby až po dostavbu vrcholného baroka.
V prvej polovici 14. storočia sa v Tupadloch pripomína tvrdza, ktorú vlastnili vladykovia z Tupadel. Na jej mieste začal v roku 1530 Bernard Žehušický z Nestajova budovať ranorenesančný zámok. Zámok bol pôvodne jednokrídlová budova s hranolovitou obytnou vežou. Táto stavba tvorí východné krídlo dnešného zámku. .
Po konfiškáciach meštianskeho aj panského majetku nasledujúcich po bitke na Bielej hore sa Tupadly dostali do rúk Arnošta de Suy, cisárskeho generála. Ten v roku 1633 dal rozšíriť zámok o južné priečelné krídlo so strednou vežou a počas štyroch rokov ho prestaval v neskororenesančných tvaroch s použitím sgrafitovou rustikou na priečelí dvojtraktu.
Po požiari v roku 1676 predal Arnoštov syn Ferdinand panstvo Marii Barbore z Pöttingu (tiež uvádzaná z Petynku). Tá pristavala západné krídlo a vytvorila tak zámocký komplex o troch krídlach, od záhrady oddelený múrom so slepou arkádou. Priečelie nového traktu získalo ranobarokové červenobiele členenie, zatiaľ čo ostatné fasády boli aj naďalej pokryté sgrafitami. Marie Barbora z Pöttingu prenechala tupadelské panstvo svojmu synovi Františkovi Karolovi, ten ho však v roku 1739 kvôli dlhom predal v dražbe.
Ďalšia majiteľka, grófka Kateřina Auerspergová zo Schönfeldu, spojila Tupadly so žlebským panstvom, napriek tomu na zámku pokračovali stavebné úpravy. Kateřina Auerspergová dala okolo roku 1739 zjednotiť zámok barokovými priečeliami. Novobarokové korektúry, nasledujúce po požiari v roku 1865, sa pridŕžali starších barokových foriem. Vtedy bola pri zámku zriadená dnes už neexistujúce zámocká kaplnka a záhrada s balkónom. Auerspergovci vlastnili zámok až do roku 1924, od druhej polovice 18. storočia stratil však svoj význam a bola v ňom len hospodárska správa.
Po roku 1924 vlastnil zámok cukrovar v Hostačove (zámok bol adaptovaný na bytové účely) a následne ho získal do vlastníctva poslanec za agrárnu stranu Jaroslav Hálek. Po roku 1948 bol zámok zoštátnený.
Súčasnosť
Zámok patrí od roku 1958 k chráneným kultúrnym pamiatkam. V súčasnej dobe je v súkromnom vlastníctve a verejnosti nie je prístupný.
Jaroslava Maxová
Jaroslava Maxová (* 6. apríl 1957, Moravská Třebová; Jaroslava Horská, Jaroslava Horská-Maxová) je česká operná speváčka - mezzosopranistka a pedagogička spevu.
Boduhéragandu
Boduhéragandu je neobývaný ostrov na atole Sínu na Maldivách.
Alberto Berasategui
Alberto Berasategui (* 28. jún 1973, Bilbao, Španielsko) je bývalý španielsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 14 turnajov ATP v dvojhre.
Jozef Darmo
Doc. PhDr. Jozef Darmo, CSc. (* 7. október 1932, Libichava† 22. december 2021, Bratislava) bol slovenský novinár a pedagóg.
Životopis
Od 1. januára 1990 sa vrátil na post riaditeľa Novinárskeho študijného ústavu (1990 – 1998) a šéfredaktora odborného teoretického zborníka Otázky žurnalistiky (1990 – 1998). Medzitým bol členom a predsedom Rady STV (1993 – 1994), neskôr aj ústredným riaditeľom Slovenskej televízie (1994 – 1996), členom Rady vlády pre masmediálnu politiku (1990 – 1998), predsedom Združenia slovenských novinárov (1992 – 1997). Od decembra 1994 do decembra 1996 bol ústredným riaditeľom Slovenskej televízie. Do 31. mája 1996 bol riaditeľom Novinárskeho študijného ústavu. Bol aj predsedom Združenia slovenských novinárov. Proti jeho činnosti na čele STV protestoval Prezident SR Michal Kováč otvoreným listom Rade STV z 12. mája 1996.
Od roku 2003 učil na Fakulte masmediálnej komunikácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave. Pôsobil ako pedagóg na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove, kde na Katedre slovenského jazyka a literatúry prednášal mediálne štúdiá.
Politická činnosť
Bol spolusignatárom viacerých memoránd a výziev tzv. pronárodných síl. Výzvu k zodpovednosti pred voľbami 2006 a ďalšie. Bol jedným z iniciátorov platformy Slovenského syndikátu novinárov – „Za pravdivý obraz Slovenska“ a signatárom viacerých memoránd a výziev národne orientovaných síl, ako „Iniciatíva Za zvrchované Slovensko“ zo 16. septembra 1991. Bol jednou z osobností, ktoré pripravovali vznik novej Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave (1997), ako hlavný odborný garant bol spolutvorcom koncepcie jej Fakulty masmediálnej komunikácie. Roku 2003 ho zvolili za podpredsedu Politologického odboru Matice slovenskej. Bol členom Spolku slovenských spisovateľov.
Petr Hořava
Petr Hořava môže byť:
Pečeň
thumb|Ľudská pečeň vpravo|thumb|Pečeň [[Ovca|ovce]] Pečeň (iné názvy: hepar, hovorovo pečienka ; gr. hepar; lat. iecur, jecur) je exokrinná žľaza u stavovcov, vrátane človeka. Hrá dôležitú úlohu pri metabolizme, a preto sa zaraďuje do tráviaceho systému. Slúži na detoxikáciu organizmu, ako zásobáreň glykogénu, tvorbu plazmových bielkovín a tvorbu žlče.
Anatómia
Pečeň u ľudí je exokrinná žľaza (žľaza s vonkajším vylučovaním). Váži priemerne 1,5 kilogramu, preto je najväčším orgánom brušnej dutiny. Nachádza sa v pravej hornej časti brucha, pod pravou klenbou bránice. Čiastočne presahuje až pod ľavú bránicovú klenbu.
Farba pečene je hnedočervená, konzistencia je mäkká a poddajná. Žľaza je krehká, preto pri úrazoch často vzniká prasklina (lek. ruptúra) s masívnym život ohrozujúcim krvácaním.
Tvar pečene je veľmi špecifický, dá sa prirovnať pri pohľade spredu k pravouhlému trojuholníku. Prepona smeruje doľava dolu, kratšia odvesna sa nachádza vpravo a dlhšia odvesna sa nachádza hore (z pohľadu na ľudské telo). Povrch pečene sa delí na časť priľahlú k bránici (lat. pars diaphragmatica) a časť priľahlú k ostatným orgánom brušnej dutiny (lat. pars visceralis). Na prednej strane sú tieto dve plochy rozdelené ostrou spodnou hranou (lat. margo inferior).
Peritoneálny obal pečene (lat. tunica serosa) ju pokrýva takmer celú, vbieha do rýh a záhybov a na povrchu prechádza do väzivových závesov pečene: ligamentum teres hepatis, ligamentum falciforme hepatis a ligamentum coronarium. Pod týmto obalom sa nachádza vrstva riedkeho väziva (lat. tunica subserosa) a pod ňou samotný väzivový obal pečene (lat. tunica fibrosa). Ten je obzvlášť pevný na holej ploche (lat. area nuda), ktorá nie je pokrytá tunica serosa.
Pečeň je tvorená štyrmi lalokmi. Pravý (lat. lobus dexter) je najväčší, ľavý (lat. lobus sinister) o niečo menší. Ďalšie dva najmenšie sú chvostový lalok (lat. lobus caudatus) a pravouhlý lalok (lat. lobus quadratus). Z funkčného hľadiska, kvôli chirurgickým zákrokom na pečeni, je praktické delenie na 8 segmentov, podľa zásobenia cievami a odtoku žlče žlčovými cestami.
Fabiánsky socializmus
Fabiánsky socializmus alebo fabianizmus alebo fabiánstvo je jednak označenie doktríny Fabiánskej spoločnosti a jednak označenie reformistického typu socializmu, ktorý zdôrazňuje zodpovednosť vzdelaných odborníkov za riadenie verejných záležitostí a vyjadruje nedôveru k radikálnym či konfrontačným metódam a presvedčenie, že dobre premyslená reforma pomaly vytvorí socialistickú spoločnosť.
Saint-Agnan-le-Malherbe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 122 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Orloj
Orloj alebo zastarano horológium je staré označenie pre hodiny, najmä hodiny na vežiach a verejných budovách alebo v chrámoch, a z takýchto hodín dnes sa za orloj považujú najmä také, ktoré vďaka zvláštnemu mechanizmu ukazujú okrem času aj polohu niektorých nebeských telies na oblohe (teda ide o druh astronomických hodín) a kalendárne údaje. V tomto zmysle možno orloj považovať za predchodcu planetária.
Na prelome stredoveku a novoveku patrili orloje k vrcholným produktom vtedajšej astronómie, matematiky a mechaniky. Väčšinou ukazovali polohy Slnka a Mesiaca. Zobrazenie ďalších planét by pri mechanickej realizácii viedlo k heliocentrickej konštrukcii, čo by nebolo ideologicky žiaduce. Jediným heliocentrickým orlojom v Česku je Olomoucký orloj, zrekonštruovaný v 50. rokoch 20. storočia v duchu socialistického realizmu. Orloj možno nájsť v mnohých stredoeurópskych mestách.
Medzi najznámejšie orloje na svete patrí Pražský orloj.
Dona i ocell
náhľad|Dona i ocell Dona i ocell je 22 metrov vysoká skulptúra Joana Miróa, stojaca v Barcelone. Je to posledné veľkorozmerné dielo tohto umelca. Betónová socha bola slávnostne odhalená v roku 1983.
Aj keď podľa názvu dielo zobrazuje ženu v klobúku s malým vtáčikom, existujú rôzne výklady zobrazenia so sexuálnym podtextom.
Vápenný potok (prítok Lomnianskeho potoka)
Vápenný potok je potok na Strednom Pohroní, v juhovýchodnej časti okresu Zvolen. Je to ľavostranný prítok Lomnianskeho potoka, meria 2,4 km a je tokom VI. rádu.
Uppsala
right|thumb|Katedrála v meste
Vápenný potok (prítok Lomnianskeho potoka)
Pramení v Javorí na južnom svahu Hánkovej (663 m n. m.) v nadmorskej výške približne 550 m n. m., pri osade Podhánková. Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom, vteká do Pliešovskej kotliny a stáča sa západným smerom. Preteká nezalesneným územím, napokon sa stáča opäť na juhozápad a východne od obce Sása sa v nadmorskej výške cca 388 m n. m. vlieva do Lomnianskeho potoka. Nepriberá žiadne prítoky.
Uppsala
Uppsala je mesto v juhovýchodnom Švédsku, hlavné mesto kraja a historickej provincie rovnakého mena. Nachádza sa približne severne od Štokholmu. V roku 1477 tu bola založená Uppsalská univerzita. Mestom preteká malá rieka Fyrisån, ktorá sa vlieva do jazera Mälaren.
Má rozlohu a žije tu 128 409 obyvateľov.
Zoznam obcí Liptovskej župy
Toto je zoznam obcí ležiacich na území bývalej Liptovskej župy. Obce sú rozdelené podľa súčasných okresov a uvedené pod súčasným menom.
Okres Liptovský Mikuláš
Okres Poprad
Brookline
Brookline môže byť:
Dubovec
Dubovec je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Luka nad Jihlavou
Luka nad Jihlavou je mestečko v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 2 704 obyvateľov, z toho 1 354 mužov a 1 350 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,8 roka).
Alexander Spesz
náhľad Prof. ThDr. Alexander Spesz (* 23. november 1889, Nová Ľubovňa - † 28. november 1967, Bardejov); katolícky teológ a filozof, predstaviteľ novotomizmu, zameriavajúci sa na morálnu teológiu a filozofiu, psychológ, univerzitný profesor a publicista.
Život
Po absolvovaní gymnázia v Bardejove a Prešove študoval v rokoch 1905 - 1913 filozofiu a teológiu na Pápežskej gregoriánskej univerzite v Ríme, kde získal doktorát filozofie (1911) a doktorát teológie (1915). V štúdiu ďalej pokračoval vo Viedni a na nemeckých univerzitách. Po vysviacke roku 1914 pôsobil ako kaplán a profesor náboženstva v Košiciach. V rokoch 1918 až 1936 vyučoval filozofiu a morálnu teológiu v košickom bohosloveckom učilišti. Po nostrifikovaní vedeckej hodnosti ThDr. na Karlovej univerzite v Prahe roku 1930 a po vymenovaní za pápežského komorníka sa stal roku 1936 riadnym profesorom katolíckej morálky na novozaloženej Rímskokatolíckej bohosloveckej fakulte v Bratislave. Ako profesor tu pôsobil až do roku 1959, keď odišiel na dôchodok do Bardejova. V rokoch 1938 - 1940 a 1942 - 1944 bol dekanom tejto fakulty, v rokoch 1943 - 1945 podpredsedom Slovenskej akadémie vied a umení, predsedom morálnej sekcie Slovenskej učenej spoločnosti (Societas Eruditas Slovaca) a členom Katolíckej akadémie. Po roku 1948 neprijal na teologickej fakulte funkciu dekana, ale do istej miery akceptoval Mierové hnutie katolíckeho duchovenstva. Bol jediným z profesorov s prirodzenou autoritou, ktorí zostali na reformovanej a ideologicky deformovanej teologickej fakulte. Napísal 22 knižných diel a celý rad štúdií najmä do časopisov Svoradov, Rozvoj, Kultúra, Duchovný pastier, Filozofický sborník a Nová práca. Od roku 1941 redigoval novozaložený časopis Slovenskej učenej spoločnosti Theologica Catholica Slovaca a prispel doň niekoľkými cennými vedeckými štúdiami a recenziami. náhľad|Hrob Alexandera Spesza na cintoríne sv. Michala v Bardejove Zomrel roku 1967 v Bardejove a bol pochovaný na cintoríne sv. Michala v Bardejove.
Ostatné náboženské a teologické práce
(rec.): Hlouch, J.: Konverse a konvertité, Olomouc 1940. In: Kultúra, 1940, č. 7 – 8.
Vladimir Jakovlevič Propp
Vladimir Jakovlevič Propp (* 29. apríl 1895, Petrohrad, Rusko – † 22. august 1970, Leningrad) bol ruský folklorista, filológ a profesor
Zaoberal sa porovnávaním, štruktúrou a pôvodom rozprávkových motívov, ale aj obradným folklórom a inými. Vypracoval typologickú metódu výskumu čarovej rozprávky, ktorá podnietila okrem iného pokusy o formuláciu sujetovej (naratívnej) výstavby umeleckého diela v literárnej vede. Býva označovaný ako nepriamy otec štrukturalizmu.
Maltézsky kríž (znak)
thumb|Maltézsky kríž Takzvaný Maltézsky kríž (dnes biely osemcípy kríž v červenom poli) je znakom ''Rádu sv. Jána v Jeruzaleme, Rhodose a Malte'' (dnes Maltézsky rád).
Maltézsky kríž ako symbol používa hlavne Maltézsky rád, ako aj dobročinné organizácie, ktoré boli týmito rádmi založené.
Červená farba pozadia bola založená až roku 1259, do tej doby nosili rytieri plachty čiernej farby. Osem cípov má symbolizovať osem blahoslavenstiev z reči na hore (Nový zákon, Matúšovo evanjelium), o čom mal rozhodnúť druhý veľmajster rádu, Raymond du Provence. Forma kríža sa časom značne menila, čo vyplýva tak zo súdobých kresieb, ako aj z reliéfov na rôznych stavbách a zo zobrazení na minciach. Dnešná forma pochádza pravdepodobne z 15. alebo 16. storočia.
Rozšírený názor, že osem cípov kríža symbolizuje osem tzv. jazykov rádu, je možné považovať za chybný: rád mal pôvodne sedem jazykov, až r. 1492 vznikol ôsmy, kastílsky. Osemcípy kríž - aj keď rôzne štylizovaný - rád používal už skôr.
Saint-Didier-sur-Beaujeu
Saint-Didier-sur-Beaujeu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aignan-de-Cramesnil
Saint-Aignan-de-Cramesnil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 500 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krátke väzy chrbtice
Krátke väzy chrbtice spájajú oblúky a výbežky susediacich stavcov.
Žlté väzy - ligamenta flava
Žlté väzy spájajú oblúky stavcov. Ich nažltlé sfarbenie spôsobuje väčší podiel elastického väziva. Tvoria zo strany oblúkov stavcov ohraničenie chrbticového kanála a pružne sa napínajú pri ohyboch chrbtice.
Medzipriečne väzy - ligamenta intertransversaria
Spájajú priečne výbežky stavcov. Najhrubšie sú v bedrovej časti chrbtice, kde vzájomne spájajú processus costarii bedrových stavcov.
Medzitŕňové väzy - ligamenta interspinalia
Tieto väzy spájajú nad sebou ležiace tŕňové výbežky stavcov (lat. processus spinosi). Na rozdiel od žltých väzov sú z nepružného kolagénového väziva a obmedzujú stupeň ohybu chrbtice ventrálne - predklon. V oblasti krčnej a hrudnej chrbtice tieto väzy pokračujú i za tŕňové výbežky a vytvárajú celistvý väzivový pruh - ligamentum supraspinale. Jeho predĺženie na záhlavnú kosť sa nazýva šijový väz - ligamentum nuchae.
Retinaculum caudale cutis
Väzivový prúžok, tiahnuci sa od kaudálneho konca kostrče k priliehajúcej koži, kde svojim ťahom vytvára plytkú jamku - lat. foveola coccygea.
Hudobný producent
Hudobný producent je osoba, ktorá je zodpovedná za úspech, nahranie, produkciu a výkon nejakej hudobnej nahrávky. Môže to byť pracovník osoby, ktorá iniciovala alebo zabezpečila konečné vyhotovenie nahrávky, pričom takouto osobou sa poväčšine rozumie nahrávacia spoločnosť alebo hudobné vydavateľstvo.
V elektronickej a populárnej hudbe sa producent stará o mixovanie, aranžmán, mastering a o samotnú kompozíciu (a jej realizáciu). V klasickej hudbe je miesto hudobného producenta zvukár.
Boureuilles
Boureuilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Taunton
Taunton môže byť:
Žena z Checkpointu Charlie
Žena z Checkpointu Charlie je dvojdielny nemecký film z roku 2007 odohrávajúci sa v roku 1982 v Nemeckej demokratickej republike. Pojednáva o zločinoch Východného bloku a nešťastiach, ktoré priniesli mnohým nevinným občanom. Film je inšpirovaný skutočnými udalosťami.
Dej
Obyčajná, slobodná matka dvoch detí Sára Benderová žije už od detstva v Erfurte. Ona aj jej dcéry majú problémy ako v práci, tak aj v škole, pretože Sára počúva Slobodnú Európu a nehodlá o tom mlčať. Jedného dňa, práve keď sa chce vydávať, jej príde list, že jej otec momentálne žijúci v NSR je vážne chorý. Kvôli Sárinej zlej povesti sa ju rozhodnú východonemecké úrady nepustiť za otcom. Zlomená Sára sa rozhodne preto na protest opustiť NDR za každú cenu. Spojí sa aj so svojou vzdialenou príbuznou z Hannoveru a získa od nej aj západonemecké marky. Navyše sa jej podarí získať západonemecké pasy. Svojim dcéram povie, že idú na dovolenku do Rumunska a vyrazí.
Cestou dcéram vyzradí svoje úmysly. Jej doklady však sú ukradnuté a Sára si musí vyžiadať nové pasy na veľvyslanectve NSR. Keď však chcú odísť, sú zadržané tajnou políciou a prevezené na veľvyslanectvo NDR, kde po hodinovom výsluchu priznajú svoju lož. Potom sú prevezené najbližším lietadlom domov. Sára je zatknutá a prevezená do väznice vo Východnom Berlíne a dcéry do Detského domova v Drážďanoch. V väzení Sára zistí, že všetko bolo naplánované a že človek, ktorému najviac dôverovala ju zradil a že pracuje pre Stasi.
Po dvoch rokoch väzenia je Sára vyhostená do NSR, jej dcéry však musia zostať v NDR, kde sú dané do pestúnskej rodiny. Sára si podáva niekoľko žiadostí o zlúčenie rodiny, ale úrady NDR jej odmietajú dcéry vydať a západonemecké úrady sú rovnako bezmocné. Sára sa rozhodne demonštrovať pri hraničnom priechode Checkpoint Charlie medzi Východným a Západným Berlínom. Jej akcie sú zverejňované jedným svetoznámym novinárom pánom Panterom, do ktorého sa Sára zamiluje. Po dvoch rokoch neúspechu sa Sára odvolá do Helsiniek, kde aj cez zákaz demonštruje. Stasi sa ju rozhodne zavraždiť, Sára im však utečie a všetko vypadá sľubne až do chvíle, kedy jej dcéram klamú, že ich matka zomrela a donútia ich podpísať súhlas o adopciu pestúnmi. Jej dcéry si matku náhodne všimnú na západonemeckom kanále, potom však už vláda NDR sa vzdá a dcéry za matkou pustia. Rodina sa po štyroch rokoch odlúčenia konečne zase stretne.
S tebou mě baví svět
S tebou mě baví svět je česká filmová komédia režisérky Márie Poledňákovej z roku 1982.
Dej
Dej filmu sa začína v čase príprav každoročnej „pánskej jazdy“ troch kamarátov Alberta Horáka (Július Satinský), Michala Adámka (Václav Postránecký) a Pepu Bednářa (Pavel Nový) na chalupu v Beskydách. Plány im pozmenia manželky, ktoré sa vzbúria a pribalia im na dovolenku deti. Komické situácie vyvoláva aj skutočnosť, že so šiestimi deťmi vo veku od 1 do 10 rokov budú musieť cestovať vlakom.
Nočný výlet sa prejavil únavou otcov, ktorá spôsobila voľný program pre deti. Nečakaná návšteva manželiek zaskočila rekreantov v situáciách, ktoré vyústili do predčasného odchodu detí a tichej domácnosti otcov. Pomsta manželiek na seba nenechala dlho čakať.
Kňazov potok (prítok Lomnianskeho potoka)
Kňazov potok je potok na Strednom Pohroní, v juhovýchodnej časti okresu Zvolen. Je to pravostranný a najdlhší prítok Lomnianskeho potoka, meria 8 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v Javorí v lokalite Hanzelky, na juhovýchodnom úpätí Lomného (907,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 630 m n. m., neďaleko osady Kráľová. Na hornom toku preteká juhozápadným smerom medzi masívmi Troch vrchov (796,2 m n. m.) na ľavom a Lomného a Bieleho brala (727 m n. m.) na ľavom brehu. Následne vteká do Pliešovskej kotliny, preteká lokalitou Pod Skalkou a tečie severojužným smerom územím medzi chráneným územím Gavurky na pravom a osadou Podskalka na ľavom brehu. Tu sa esovito ohýba, koryto sa výraznejšie vlní a na dolnom toku tečie v blízkosti obce Sása, pričom oddeľuje intravilán obce na pravom brehu od areálu miestneho poľnohospodárskeho družstva na opačnom brehu. Napokon sa stáča na juhojuhovýchod a východne od spomenutej obce sa v nadmorskej výške cca 386,5 m n. m. vlieva do Lomnianskeho potoka.
John Tyndall
John Tyndall (* 2. august 1820 – 4. december 1893) bol významný fyzik 19. storočia. Jeho vedecká kariéra začala v 50. rokoch 19. storočia výskumom diamagnetizmu. Neskôr skúmal sálanie a je autor viacerých objavov procesov v atmosfére. Vydal 17 kníh, ktoré v 19. storočí spopularizovali experimentálnu fyziku. Od roku 1853 do 1887 bol profesorom fyziky v Royal Institution of Great Britain v Londýne.
V roku 1856 navštívil Alpy, kde skúmal ľadovce. Stal sa pionierom v horolezectve (prvovýstup na Weisshorn).
Branisko (pohorie)
Branisko je samostatný geomorfologický celok Fatransko-tatranskej oblasti na východnom Slovensku. Jeho najvyšším bodom je vrch Smrekovica s výškou
Geomorfológia
Z geomorfologického hľadiska je pohorie súčasťou Fatransko-tatranskej oblasti. Sedlo Chvalabohu v priesmyku Branisko rozdeľuje pohorie na dva podcelky. Severnejšia a masívnejšia Smrekovica s najvyšším vrchom Smrekovica a južnejšia Sľubica s najvyšším vrchom Sľubica ( n .m.).
Geológia
Geologicky možno pohorie rozčleniť na severnú zónu Smrekovice a južnú zónu Sľubice. Na západe ju od paleogénnych sedimentov oddeľuje poľanovský zlom, na východe sú to šindliarsky zlom. Kvôli výraznému zlomovému obmedzeniu a hrasťovitej stavbe v minulosti pokladali severnú časť Braniska za jadrové pohorie. Až novšie poznatky nadobudnuté pri stavbe tunela Branisko napovedajú, že celé pohorie je zrejme súčasťou veporika. Nad ním sa v reliktoch zachovali i horniny gemerika.
Smrekovická zóna je analógom ľubietovskej zóny veporika, tvoria ju migmatity a granitoidy označované ako komplex Patrie. Nad nimi ležia mezozoické vápence a dolomity hronika. Zóna Sľubice má podobnú geologickú stavbu ako blízky celok Čierna hora. Na severe ho tvoria najmä granitoidy bujanovského komplexu. V jeho nadloží sa nachádza slabo metamorfovaný sedimentárny obalový komplex označovaný ako ružínska jednotka. Tvoria ho horniny vrchného paleozoika až triasu, lokálne i jury, prevažne pieskovce, karbonáty a bridlice. Južnú časť Sľubice buduje tzv. miklušovský komplex pozostávajúci z migmatitov, rúl a amfibolitov. Jeho sedimentárny obal tvorí hrabkovská jednotka, ktorá má vlastnosti vrchného paleozoika až strednej jury.
Vodstvo
Pohorie patrí k povodiu Hornádu. Najvýznamenším tokom je Veľká Svinka. Maximálny prietok vodných tokov tejto oblasti je na jar počas topenia snehu, hlavne v apríli. Okrajové zlomy pohoria sprevádzajú pramene minerálnych vôd. Najvýznamnejším a hospodársky využívaným je prameň Salvator.
Podnebie
Oblasti s menšou nadmorskou výškou možno zaradiť do mierne teplej klimatickej oblasti, vyššie oblasti naopak do chladnej. Priemerné teploty sa v januári pohybujú okolo -6 až -7 °C, zatiaľ čo v júli od 15,5 do 17 °C. Priemerný úhrn zrážok je ročne 650. S najvýdatnejšími zrážkami v júli a najnižšími vo februári. Snehová pokrývka sa v pohorí drží od 80 do 120 dní v roku.
Rastlinstvo a živočíšstvo
Pohorie pokrývajú vo vyšších polohách hlavne ihličnaté, hlavne borovicové lesy, s bežnými smrekmi a smrekovcami. V nižších polohách je patrný prechod k zmiešaným lipovo-dubovým a dubovo-hrabovým porastom.
Turistika
Naprieč celým pohorím vedie zeleno značkovaná turistická trasa z Krompách až do Sabinova. Turisticky zaujímavé sú oblasti ako napr. Lipovský kras pri Lipovciach.
Doprava
Pohorie pretína dosiaľ najdlhší diaľničný tunel na území Slovenska.
Vladimír Vlk
Vladimír Vlk (* 23. apríl 1968, Skalica) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej
Je odchovancom Skalice, od sezóny 1990/91 hrával za český klub HC Zlín v rámci česko-slovenskej súťaže.
Od ročníka 1993/94 pôsobil štyri roky v Dukle Trenčín, kde získal dva majstrovské tituly. Pred sezónou 1998/99 sa vrátil do Skalice, počas ďalšej prestúpil do českého HC Třinec. Ročník 2002/03 a 2003/04 odohral v Slovane Bratislava (prvý rok vybojoval titul), ďalšie dva v Nitre. Sezónu 2006/07 začal v Poprade, v jej priebehu prestúpil do Skalice, kde hrával aj ďalší rok.
Pred sezónou 2008/09 ho angažoval klub HC ’05 Banská Bystrica, jeho spoluhráčmi boli ďalší skúsení hokejisti Ján Pardavý a Branislav Jánoš, mužstvo postúpilo do štvrťfinále, v ktorom prehralo s HC Košice.
Reprezentácia
Reprezentoval na MS 1997 (9. miesto) a 1999 (7. miesto) V slovenskej reprezentácii odohral 42 zápasov, strelil 3 góly.
Kurdi
thumb|Oblasť obývaná Kurdmi v roku 1992
Kurdi alebo Kurdovia sú národ žijúci na Blízkom východe v štátoch ako Turecko, Irán, Irak, Sýria a Arménsko. Nemajú vlastné územie, je to najväčší národ na svete bez vlastného štátu. Asi 30-40 miliónov Kurdov žije v oblasti Kurdistanu.
Malý Beranov
Malý Beranov je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 605 obyvateľov, z toho 300 mužov a 305 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 38,5 roka, ženy 42,2 roka).
Dom Kráter
Autor a realizácia
Roman Hájek, spolupráca Andrej Alexy, projekt 1995, realizácia 1997, Bratislava
Filozofia budovy
"V urbanistickej rovine vychádza z potreby vytvoriť kontinuálne mestské prostredie zodpovedajúce centrálnej polohe územia hlavného mesta a kvalite adekvátnej začiatku 21.storočia v kontexte dizajnu súčasnej doby. Odumierajúce nefunkčné štruktúry sídelného útvaru prirodzene nahradzuje nová hodnota pri rešpektovaní pôvodnej parcelácie ako odkazu na historické genius loci daného prostredia. Vnútroblokový priestor kvalitatívne preverený históriou dostáva novú formu ako odozvu živej súčasti organizmu mesta.
Beerenberg
Beerenberg (z hol. Medvedia hora) je masívny stratovulkán, ktorý sa nachádza na severovýchodnom okraji nórskeho ostrova Jan Mayen. Je to najsevernejšie položený aktívny vulkán.
Dom Kráter
Filozofia budovy
V rovine architektúry jednoduchosť, otvorenosť, čistota tvarov dráždia, iritujú, poburujú i vyzývajú na konverzáciu, dialóg. Architektúra, o ktorej sa nehovorí, nežije a mesto, ktoré nekomunikuje svojou architektúrou, len živorí. Preto sme komunikáciu povýšili na nosný motív celej budovy. Základným predpokladom úspešnej komunikácie je otvorenosť a pravdivosť. Za pomoci odhaľovania podstaty fungovania vecí, v priznávaní materiálov, konštrukčnej tektoniky ako aj technických zariadení a ich povýšenia na skulpturálny prvok.
V polohe interiéru ľudský až intímny rozmer v časti administratívno-privátneho prostredia s výhľadom na systém zelených striech a žijúceho tria s ich funkčným využitím plynule prechádza do expresívneho až výbušného priestoru kaviarne a nočného PUB-u. Interiér je komponovaný v systéme navzájom súvisiacich a prelínajúcich sa priestorov, ktoré sa otvárajú horizontálne a vertikálne. V tomto priestorovom usporiadaní sa návštevník stáva neoddeliteľnou súčasťou architektúry, dynamizuje ju pri zachovaní slobodnej vôle rozhodnúť sa, či bude divákom alebo exponátom."
Hájek R., Alexy A., Projekt 03/1999
Čo to o budove
Kráter na jednej strane predstavuje posun v myslení vo vzťahu k historickému prostrediu, na druhej strane ukazuje ako v súčasnosti môže vyzerať interiér, súčasne vypovedá o generačných pocitoch i architektonickej diskusii. Okrem kaviarne a PUB-u určeného na diskotéky a koncerty súčasnej hudby, sa tu nachádzajú kancelárie a na najvyššom podlaží je byt. Od roku jesene 2006 slúži aj ako gay klub.
Urbanistické riešenie
Objekt stojí v rôznorodej štruktúre bývalej mestskej periférie s reliktmi tradičnej vinohradníckej zástavby v Bratislave na Vysokej 15. Zachováva pôvodnú parceláciu (dĺžka parcely 36m, šírka čelnej fasády 8,5m a vnútrobloku 18m), forma je ale moderná a jednoduchá.
Architektonické riešenie
Fasáda domu je členená na dve časti. Jednou je betónový skelet s veľkými funkcionalistickými oknami pripomínajúcimi výklady. Taká betónová fasáda bola v Bratislave použitá prvýkrát. Druhá časť otáčajúca sa do historickej časti ulice nadväzuje na susedný objekt a je horizontálne členená dreveným obkladom a pásovými oknami. Celá stavba sa drží pravidelnej rytmiky. Štvorcový raster na fasáde postupuje ďalej do hĺbky objektu.
Rovnaký kánon určuje tvary priestoru i interiérovej výbavy. Relatívne malá vstupná hala symbolizuje akýsi dialóg medzi exteriérom a interiérom budovy.