cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brehy
Rímskokatolícka farnosť
Spočiatku v obci nebol kostol a veriaci z Brehov museli navštevovať kostol v Novej Bani. Po vzniku Banskobystrického biskupstva v roku 1776 sa snahou rodáka a prvého banskobystrického kanonika Jozefa Janovského vytvorili podmienky na výstavbu kostola, darovaním otcovského pozemku i finančným zabezpečením. Kostol sv. Jozefa bol v obci postavený do roku 1786, ale nestal sa hneď farským kostolom. Spočiatku bola obec filiálkou farnosti Tekovská Breznica. V roku 1811 sa obec stala samostatnou farnosťou. Podľa rodáka Imricha Medveďa pôsobilo po 200-ročné výročie existencie farnosti v roku 2011 spolu 34 kňazov, z ktorých boli dvaja rodáci z obce.
Prechodný prvok
Fyzikálne vlastnosti
Všetky prechodné prvky sú pri izbovej teplote tuhé látky s výnimkou ortuti (tá tuhne pri -38,83 °C), ktoré dobre vedú elektrický prúd a teplo. Ich povrch má kovový lesk, často býva matný z dôvodu pokrytia povrchu vrstvičkou oxidov. Prechodné prvky majú vo všeobecnosti vysokú pevnosť v ťahu, hustotu, teplotu topenia a teplotu varu. Vysoké hodnoty týchto vlastností sú podmienené stabilitou kovovej väzby prechodných prvkov, pričom platí zásada, že čím väčší je počet nespárených elektrónov vo valenčnej vrstve príslušného prvku, tým je stabilita kovovej väzby vyššia. Preto prvky, ktoré sa nachádzajú v strede prechodných radov majú najvyšší počet nespárených elektrónov a tým aj vysoké teploty topenia a varu, vysoké hustoty a pod. Naproti tomu zinok, ortuť a kadmium, kde sú d-orbitály úplne zaplnené (tým pádom aj spárované), majú teploty topenia nižšie, ortuť je dokonca za izbovej teploty kvapalná.
Chemické vlastnosti
Chemické vlastnosti prechodných prvkov sa nedajú zovšeobecňovať, nakoľko ich reaktivita závisí od viacerých faktorov, ako stabilita produktov, rýchlosť reakcie, hodnota E° atď. Pre prechodné prvky je však charakteristické vytváranie rôzne sfarbených zlúčenín v rôznych oxidačných číslach, ako aj častá tvorba koordinačných zlúčenín.
Zlúčeniny prechodných prvkov sa môžu vyskytovať v oxidačných číslach od -I až do VIII. Stabilita nízkych oxidačných stupňov je podmienená takou elektrónovou štruktúrou prvku, ktorá umožňuje byť nielen akceptorom elektrónového páru ligandu, ale zároveň aj jeho donorom do prázdneho protiväzbového π-orbitálu. Takmto π-akceptorom je napr. molekula CO, kyanidový anión CN− a. i. Na stabilizovanie vysokého oxidačného stupňa je potrebný atóm s vysokou elektronegativitou ako kyslík a fluór, ktorý dokáže vytvárať polárne väzby, čo vedie k zníženiu elektrónovej hustoty v oblasti atómu príslušného prechodného prvku.
Farebnosť zlúčenín súvisí s neúplne obsadenými d-orbitálmi prechodných prvkov v zlúčenine, ako aj s elektrónovou štruktúrou ostatných atómov. Pekným príkladom sú zlúčeniny mangánu, ktoré v závislosti od oxidačného stupňa mangánu nadobúdajú farby od purpurovej (manganistany) cez zelenú (mangánany), čiernu (oxid manganičitý), fialovú (manganité soli) až po ružovú (mangánaté soli).
Vo vodných roztokoch je reakcia prechodného prvku podmienená hodnotou E°. Kovy s hodnotou E° > 0 nereagujú s kyselinami a nazývajú sa aj ušľachtilé kovy. Patria sem prvky z pravej strany tabuľky, ako zlato, striebro, meď a platinové kovy. Prvky s E° < 0 reagujú s kyselinami za vzniku vodíka, no aj tu sa dajú nájsť výnimky (napr. mangán napriek hodnote Mn2+|Mn; E° = −1,18 V s kyselinami reaguje len veľmi pomaly).
Tarare
Tarare môže byť:
Lucia Molnárová
Lucia Molnárová môže byť:
Knoppix
Nie je potrebné čokoľvek inštalovať na disk. Vďaka dekomprimácii „za jazdy“ sa na CD nachádza do 2 GiB inštalovaného softvéru. Od verzie 4.0.2 sa Knoppix distribuuje aj na DVD, na ktorom sa nachádza až 8 GiB inštalovaného softvéru.
Popularitu si Knoppix získal hlavne vďaka autodetekcii hardvéru, ktorá umožňuje spustiť Knoppix v grafickom prostredí bez nutnosti manuálnej konfigurácie.
Knoppix je založený na distribúcii Debian a názov Knoppix je odvodený od priezviska autora projektu Klausa Knoppera.
Corpus Christi
Corpus Christi (po lat. "telo Krista") môže byť:
Michal Kubovčík
Mgr. art. Michal Kubovčík (* 17. máj 1980, Bratislava) je slovenský herec a komik. Vyštudoval herectvo na VŠMU v Bratislave. Pôsobil vo viacerých slovenských divadlách a do povedomia divákov sa dostal najmä vďaka televíznym reláciám ako Haló a Horná Dolná.
Život a kariéra
Vyrastal v Rači spolu s rodičmi a dvoma sestrami. Na strednej škole sa vyučil za kamenného sochára ovplyvnený starým otcom, ktorý bol jeden z najväčších kamenárskych majstrov. Zo začiatku mal problém dostať sa na VŠMU pre ráčkovanie. Trvalo mu rok a pol, kým túto vadu odstránil a na herectvo ho napokon zobrali. Medzitým chodil aj na pedagogickú fakultu.
Pôsobil v divadle Ludus Bratislava, DAB Nitra, SND Bratislava a v Túlavom divadle v Trnave. V Radošinskom naivnom divadle pôsobí od roku 2007.
V roku 2017 sa zosobášil so svojou hereckou kolegyňou Zuzanou Šebovou, s ktorou dlhé roky tvoril pár. Prvýkrát sa spolu stretli pri natáčaní seriálu Ordinácia v ružovej záhrade.
Ocenenia
V ankete OTO za rok 2015 získal Cenu týždenníka Život. Taktiež bol nominovaný v kategórii herec.
Elektrická jednotka 671
Elektrická jednotka 671 je elektrická jednotka, vyrobená spoločnosťou Škoda Vagonka pre Železničnú spoločnosť Slovensko. Prezýva sa jánošík.
Dejiny
V roku 2008 vypísala Železničná spoločnosť Slovensko verejnú súťaž na dodávku 10 dvojpodlažných jednotiek pre regionálnu dopravu. Súťaž vyhrala spoločnosť Škoda Vagonka a zmluva bola podpísaná 30. decembra 2008. Podľa zmluvy má byť prvá jednotka dodaná do 18 mesiacov od podpisu zmluvy a posledná do 47 mesiacov.
Slávnostné predstavenie prvej jednotky sa uskutočnilo 5. februára 2010 v areáli spoločnosti. Pri tejto príležitosti dostala jednotka názov Jánošík. 27. mája 2010 absolvovala jednotka prvú testovaciu jazdu na trase Žilina – Varín a nasledujúci deň bola oficiálne predstavená verejnosti na železničnej stanici v Žiline. Ďalšie skúšobné jazdy absolvovala v dňoch 23. – 30. októbra 2010. Rozhodnutím Ministerstva dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja bola jednotka schválená pre prevádzku k 1. decembru 2010, pravidelnú prevádzku začala 12. decembra 2010.
Charakteristika
Jednotka sa skladá z motorového vozňa radu 671, vloženého vozňa radu 071 a riadiaceho vozňa radu 971. Maximálna rýchlosť je 160 km/h, môže byť prevádzkovaná na napájacích sústavách 3 kV DC a 25 kV 50 Hz. Riešenie jednotky vychádza z jednosystémovej jednotky radu 471, ktorú prevádzkujú České dráhy.
Terra Nova
Terra Nova (lat. "nová zem") môže byť:
Elektrická jednotka 671
Charakteristika
Skrine vozidiel sú vyrobené hliníkových profilov. Pohon realizujú asynchrónne trakčné motory, regulácia výkonu je polovodičová s využitím IGBT tranzistorov. Elektrická výzbroj umožňuje rekuperáciu.
Priestor pre cestujúcich je v usporiadaní 2+2, vybavený klimatizáciou. Na rozdiel od jednotky 471 sú všetky miesta v 2. vozňovej triede. Celkovo sa v súprave nachádza 289 pevných a 18 sklopných sedadiel. Priestor je monitorovaný kamerovým systémom. V motorovom a riadiacom vozni sa nachádzajú sklopné rampy pre nástup osôb na invalidnom vozíku.
Nasadenie
Elektrické jednotky 671 boli do roku 2020 dislokované v Nových Zámkoch (9 kusov), Žiline (8 kusov) a Košiciach (2 kusy).
So zavedením grafikonu vlakovej dopravy 2020/2021 do Žiliny začali prichádzať elektrické jednotky radu 660, resp. 661 a stanica v Žiline sa začala rekonštruovať. To si vyžiadalo zmeny v obehoch súprav (obiehanie súprav rušňami v Žiline začalo byť nežiadúce), no nové elektrické jednotky ešte neboli všetky dodané. To si vyžiadalo presun jednotiek radu 671 z Košíc do Žiliny (náhradou boli osobné vozne nižšieho veku, hoci vysokopodlažné a rekonštruované), ktorý bol medializovaný.
Nasadenie je v súčasnosti (grafikon 2020/2021) nasledovné :
Prestol
Prestol môže byť:
XXL (Billy Hollywood)
XXL je spoločný album producenta Billyho Hollywooda zo skupiny H16 a rappera Elpeho vydaný pod vydavateľstvom Spirit Music 22. novembra 2012. O všetky hudobné produkcie sa postaral Billy Hollywood. O mixáž a mastering sa postaral DJ Jazzy a Marek Šurin. Album bol nahratý v štúdiu FatMusic studio. Ako hostia sa predstavili Majk Spirit, Cigo, Igor Kmeťo a Nironic.
Štátny pedagogický ústav
náhľad|Sídlo na Pluhovej 8 v Bratislave
Vojenská prísaha
Vojenská prísaha je slávnostný sľub, ktorým vojaci deklarujú svoju vernosť vlasti. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky tento slávnostný sľub vojaci spravidla skladajú po skončení základného vojenského výcviku.
XXL (Billy Hollywood)
Album bol pokrstený 25. decembra 2012 v Bratislave.
Štátny pedagogický ústav
Štátny pedagogický ústav (ŠPÚ) je rezortný ústav Ministerstva školstva SR pre oblasti výchovy a vzdelávania vedecko-výskumného charakteru, ktorý odborno-metodicky usmerňuje základné a stredné školy.
XXL (Billy Hollywood)
Pozadie vzniku a nahrávanie
Album mal najskôr byť producentským albumom Billyho Hollywooda s množstvom hostí. No prvé nahrávky na album neboli podľa jeho predstáv. Počas robenia albumu udržoval kontakt a rozhodol sa potom spraviť celý album s ním. Album bol nahratý v štúdiu FatMusic studio, o mixáž a mastering sa postarali DJ Jazzy a Marek "DeLa Creame" Šurin. Výkonnými producentmi albumu bol Majk Spirit, Mario Bihary a Anthony Silver, hudobné produkcie všetky zaobstaral Billy, ktorý sa vyjadril, že nechcel veľa hostí na albume, preto jediní hostia na albume boli Majk Spirit, Cigo, Igor Kmeťo a Nironic. Album vyšiel pod vydavateľstvom Spirit Music.
Selce (okres Krupina)
Selce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
XXL (Billy Hollywood)
Pozadie vzniku a nahrávanie
11. novembra 2012 sa na youtube kanáli Partymaker.tv objavil krátky dokument, kde Billy Hollywood a Elpe opisovali priebeh výroby albumu. Okrem neho sa tam objavili aj Majk Spirit, Cigo a Igor Kmeťo.
Single a videoklipy
Prvý a jediný videoklip bol urobený k skladbe "Ja a moje druhé ja", kde vidno Elpeho v dvoch rôznych polohách, raz ako pokojného rappera, druhýkrát ako agresora. O videoklip sa postaral Michal Švirha a mal premiéru 15. júla 2012. Ku marcu 2013 mal na oficiálnom youtube kanáli labelu BeatBan viac ako 31 000 prehratí.
Skladba "Čo nám chýba", na ktorej hosťuje Majk Spirit a Igor Kmeťo, bola nasadená ako singel do slovenských rádií koncom roka 2012, kde sa najvyššie umiestnila na 45. mieste a na 5. mieste v rámci domácej tvorby.
Boismont (Meurthe-et-Moselle)
Boismont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Ladzany
Ladzany sú obec na Slovensku v okrese Krupina. V obci sa nachádza románsky evanjelický kostol z 13. storočia.
Dejiny
V miestnej evanjelickej ľudovej škole pôsobil v roku 1838 Andrej Braxatoris - Sládkovič ako pomocný učiteľ. Na mieste pôvodnej budovy postavili v roku 1934 novú školu, dnes je v týchto priestoroch materská škola.
Boismont (Meurthe-et-Moselle)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ladzany
Dejiny
Pred prvou svetovou vojnou dal majiteľ veľkostatku v Ladzanoch Alfréd Westfried vybudovať úzkokoľajnú železničku na prepravu dreva z Ladzian do Hontianskych Tesárov (cca 8 kilometrov). Počas prvej svetovej vojny bola táto trať rozšírená severným smerom do obce Klastava. Po prvej svetovej vojne bola trať predĺžená cez lokalitu Dobrá voda až pod Sitno, na lokalitu Záholík. Celkovo dosiahla trať dĺžku až 36 kilometrov. V roku 1948 bola trať zoštátnená, ale už v roku 1952 bola jej prevádzka ukončená.
Boismont (Meurthe-et-Moselle)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v atletike 2013 - Beh na 100 metrov mužov
Finále disciplíny beh na 100 metrov sa uskutočnilo 11. augusta 2013. Víťazom sa stal reprezentant Jamajky Usain Bolt časom 9,77 po tom, ako bol pred dvoma rokmi diskvalifikovaný pre rýchly štart. Druhý skončil Američan Justin Gatlin a tretí ďalší Jamajčan Nesta Carter.
Ladzany
Dejiny
Na jeseň roka 2006 bola v obci vďaka dotácii z Štrukturálnych fondov Európskej únie vystavaná nová obecná cesta. V novembri 2006 bola v obci postavená nová kamenno-drevená autobusová zastávka.
Majstrovstvá sveta v atletike 2013 - Beh na 100 metrov mužov
Výsledky finálového behu
Vietor: -0.3 m/s
Ladzany
Pôsobili tu
náhľad|260px|Pamätná tabuľa Andreaj Sládkoviča na budove býv. školy
Majstrovstvá sveta v atletike 2013 - Beh na 100 metrov mužov
Semifinále
Postupový kľúč :
Rozbehy
Postupový kľúč :
Predkolo
Postupový kľúč :
4357 Korinthos
4357 Korinthos je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 29. septembra 1973.
Teofil Bohumír Vozárik
JUDr. Teofil Bohumír Vozárik (pseudonym Bohuš Lipták) (* 11. december 1912, Podtureň – † 13. november 1973, Washington) bol verejný činiteľ a rozhlasový pracovník.
Žltohlav európsky
náhľad|Kvet thumb|Žltohlav európsky Žltohlav európsky (Trollius europaeus) je vzácne sa vyskytujúca chránená rastlina, trvalka s atraktívnym, estetickým pôsobením. V Strážovských vrchoch v Trenčianskom kraji je nádherne zakvitnutá lokalita žltohlavom európskym. Nazýva sa aj Hnilecká ruža. Kvitne v neskorých jarných mesiacoch.
Celá rastlina je jedovatá, obsahuje magnoflorín.
Buhl (Haut-Rhin)
Buhl je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kunětice
Kunětice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 276 obyvateľov, z toho 137 mužov a 139 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,4 roka, ženy 41,8 roka).
Amayé-sur-Seulles
Amayé-sur-Seulles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krivoš
Krivoš môže byť:
Perg (okres)
Perg je okres v rakúskej spolkovej krajine Horné Rakúsko. Má rozlohu, žije tu 65 626 obyvateľov (2011) a sídlom okresu je Perg.
Stratigrafia
Stratigrafia je odvetvie geológie, ktoré sa zaoberá vrstvami sedimentov, prípadne aj zvrstvených vyvretých hornín. Iné definície hovoria, že je to odvetvie geológie, ktoré sa zaoberá časovým apektom horninového záznamu.
Dejiny
Teoretické základy prvýkrát definoval Nicolas Steno a praktickú aplikáciu týchto zákonov prvýkrát použil William Smith pri tvorbe prvej geologickej mapy Anglicka v rokoch 1790-1800.
Členenie
Stratigrafia sa rozdeľuje na dva základné okruhy:
99 zápaliek
99 zápaliek je tretí štúdiový album, ktorý v roku 1981 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus slovenskej skupine Modus.
Souain
náhľad|Prototyp tanku Souain prechádza cez zákop (9. december 1915) Experimentálny tank Souain bol prvý francúzsky experimentálny prototyp „pancierovaného ozbrojeného traktora”, predchodca tanku. Cieľom bolo vytvoriť vozidlo, ktoré by dokázalo prekonať ťažký terén a zákopy, ktoré sa stali hlavným problémom 1. svetovej vojny.
Experiment
Testy pásových traktorov Holt začali v máji 1915 v továrni Schneider, kde sa ukázal najlepšou voľbou práve traktor Baby Holt s výkonom 45 koní. 16. júna experimenty pokračovali pred francúzskym prezidentom, a 10. septembra pred komandérom Ferrusom, dôstojníkom, ktorý bol zapojený do štúdie (a zamietnutia) Levavasseurovho návrhu tanku v roku 1908.
Základom pre prototyp bol podvozok pásového traktora Baby Holt, na ktorý bola inštalovaná krabicovitá pancierová korba. Výkon motora bol 45 koní. Testoval sa 9. decembra 1915 pri Souain, pred zástupcami francúzskej armády, vrátane generála Pétaina. Souain bolo v tom čase bojisko pri obci Souain-Perthes-lès-Hurlus, nedávno získané od Nemcov; s ťažkým terénom a sieťou zákopov, ideálne miesto na test nového prototypu.
Výsledky boli veľmi dobré, preukázali vysokú mobilitu v ťažkom teréne. Dĺžka vozidla sa však ukázala príliš malá na to, aby stačila na prekonanie nemeckých zákopov, a potvrdila tak potrebu vývoja dlhšieho pásového podvozku pre francúzsky tankový projekt. Souainský prototyp dokázal prekonávať krátery po bombách a zákopy s maximálnou šírkou do 120 cm. Zaznamenáva to aj oficiálna správa: "stroj dokáže prekonať zákopový terén len ak sú k dispozícii ďalšie základné prostriedky na jeho prekonanie". Z týchto dôvodov sa do sériovej výroby či bojového nasadenia v pôvodnej podobe nedostal.
Labské Chrčice
Labské Chrčice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 175 obyvateľov, z toho 90 mužov a 85 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 36,8 roka, ženy 39,4 roka).
Afta
náhľad|Afta na spodnej pere
Afta (z gréc. άφθη afté) je oválny belavý alebo žltobiely vriedok. Na slizniciach vzniklá prasknutím pľuzgieru (vezikulu). Povrch afty je tvorený fibrinovou masou s neutrofilnými granulocytmi. Afty sú vždy bolestivé, môžu krvácať, alebo môžu byť kontaminované baktériami. Afty sa tvoria najčastejšie na sliznici ústnej dutiny, ale taktiež na slizniciach genitálií. U ľudí vznikajú afty pri infekciách herpesvírmi či Coxsackie vírmi. U zvierat sú afty príznakom vysoko nákazlivých chorôb, ako je slintačka a krívačka či vezikulárna choroba ošípaných.
Sudince
Sudince sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Boncourt (Meurthe-et-Moselle)
Boncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
LET Kunovice
Let Kunovice (Kunovice sú mesto) je český (pôvodne česko-slovenský) civilný výrobca lietadiel. Najúspešnejší bol s výrobou L-410 Turbolet.
V roku 1936 začala letecká fabrika na výrobu lietadiel svoju prevádzku ako časť priemyselného koncernu Škodovy závody. Pred a počas druhej svetovej vojny vyvíjajúca sa továreň ponúkala iba služby opráv lietadiel. Po skončení vojny bola továreň scentralizovaná štátom a v rokoch 1950-53 bola postavená nová továreň. V rokoch 1957-1967 sa premenovala na Strojírny první pětiletky a v roku 1967 sa znova premenovala na Let. Vyrábali sa tu viaceúčelové letúny Aero Ae 45 a Aero Ae 145 a v licencii od roku 1953 sovietske cvičné letúny Jakovlev Jak-11 (pod označením C-11, cvičný typ pod označením C-11U). V roku 1957 spoločnosť začala vyvíjať slávne ľahké úžitkové lietadlo L-200 Morava a štyri roky po tom Z-37 Čmelák, lietadlo pre poľnohospodárske účely, kde obe lietadlá priniesli so sebou veľký komerčný úspech. Po čase LET tiež začal vyrábať ľahké výcvikové lietadlo L-29.
Niekoľko rokov firma vyvíjala a vyrábala i mnoho typov klzákov - Zlín Z 22, Z 124 Galanka, LF 109 Pionýr, Z 425 Šohaj. A taktiež i slávne Blaníky - L-13, L-23 a L-33.
Počas 60. rokov tu bol vyvinutý 19-miestny turbovrtuľový letún - L-410 Turbolet, ktorý sa doposiaľ vyrába. Tento typ prešiel mnohými vylepšeniami a modernizáciami; L-410 UVP-E20 a L 420 sú samostatne certifikované úradmi EASA a FAA.
Lada Niva
náhľad|Lada Niva
LADA 4x4 (VAZ-2121 „Niva“) je terénny automobil s pohonom 4 × 4 vyrábaný ruskou automobilkou AvtoVAZ.
Je vhodný do náročného terénu, kde sa naplno prejavia jeho schopnosti a vlastnosti. Auto sa stalo populárne v mnohých krajinách vďaka nízkej cene a dobrým jazdným vlastnostiam v teréne. Predovšetkým v Kanade, Austrálii a Európe.
Bettendorf (Haut-Rhin)
Bettendorf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Lada Niva
Auto má uzamykateľný medzinápravový diferenciál, redukciu, a spevný rám (ktorý síce nie je rámový, ale to neprekáža, pretože Niva je ľahká a kompaktná).
Bettendorf (Haut-Rhin)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Útočisko (budhizmus)
V laickej aj monastickej praxi budhizmu praktikujúci prijíma útočisko v troch klenotoch. Spôsob jeho prijatia a jeho text je v hínajánovom, mahájánovom a vadžrajánovom budhizme odlišujú. Súčasťou budhistického útočiska vo vadžrajáne (diamantovej ceste) sú aj tri korene, ktorými sú láma, jidamy a ochrancovia. Sú zdrojom požehnania, metód a ochrany.
Jozef Vrabec (technik)
Jozef Vrabec (* 2. marec 1909, Horná Lehota (okres Brezno) – † 1. február 1987, Bratislava) bol slovenský rozhlasový a televízny technik.
Tomáš Vranka
Životopis
Rektor Špitála sv. Alžbety v Banskej Bystrici (1581-1584).
Ludwik Lejzer Zamenhof
Meno
Narodil sa ako Eliezer Zamenhof, v rodnom liste bolo jeho meno zapísané v jidišskej forme Lejzer. Zamenhof neskôr používal tvar Lejzer aj jeho ruskú obdobu Lazar, občas aj s ruským otcovským menom (Lazar Markovič Zamenhof). Počas štúdia na univerzite prijal kresťanské meno Ľudovik a používal ho namiesto mena Lazar, až kým sa jeho brat nestal lekárom a nezačal sa podpisovať Dr. L. Zamenhof. Vtedy si opäť privlastnil svoje pôvodné meno a v roku 1901 sa začal podpisovať Dr. L. L. Zamenhof, pričom nikdy jasne nestanovil, aké by malo byť poradie jeho mien. Јеho meno sa zvykne prekladať do jednotlivých národných jazykov (po slovensky Ľudovít Lazar Zamenhof), do esperanta (Lazaro Ludoviko Zamenhof) alebo do latinčiny (Ludovicus Lazarus Zamenhof). Jeho priezvisko, ktoré je nemeckého pôvodu, sa niekedy písalo aj podľa ruského (Zamenov) alebo nemeckého (Samenhof) pravopisu.
Životopis
V roku 1873 sa rodina presťahovala do Varšavy. Hoci ovládal 12 jazykov (poľštinu, ruštinu, angličtinu, nemčinu, francúzštinu, taliančinu, španielčinu, litovčinu, jidiš, hebrejčinu, starogréčtinu a latinčinu)  a pôvodne sa chcel venovať filológii, vyštudoval v rokoch 1879–1881 medicínu na univerzite v Moskve a v rokoch 1881–1885 vo Varšave. Po krátkej praxi sa v rokoch 1885–1886 vo Varšave a Viedni špecializoval na očné lekárstvo. náhľad|Hrob L.L.Zamenhofa vo Varšave počas stretnutia na počesť 100. výročia smrti V auguste 1887 sa oženil s Klárou Zilbernik. Neskôr sa musel z finančných dôvodov niekoľkokrát sťahovať, býval v mestách Cherson (dnešná Ukrajina) a Grodno (dnešné Bielorusko). Napokon sa v roku 1897 vrátil do Varšavy (ul. Dzika 9), kde sa v roku 1901 jeho praxi konečne začalo dariť.
Kultúrne pozadie
Mesto Białystok, v ktorom Zamenhof vyrastal, bolo v tom čase viacnárodnostné, žili tam najmä Židia, Poliaci, Nemci a Bielorusi. Medzi týmito národnosťami často dochádzalo k sporom. Mladý Zamenhof považoval za príčinu týchto sporov jazykovú bariéru. Myslel, že sa tieto spory dajú odstrániť zavedením spoločného jazyka, ktorý by slúžil ako neutrálny komunikačný prostriedok medzi ľuďmi rôzneho etnického a jazykového prostredia. Podľa neho by mal taký jazyk byť ľahký, presný a logický. Zo začiatku uvažoval nad oživením latinčiny, neskôr uprednostnil vytvorenie jazyka úplne nového.
Práca na medzinárodnom jazyku
V júli 1887 mu vyšla jeho prvá učebnica esperanta v ruštine pod názvom Meždunarodnyj jazyk (, čo znamená medzinárodný jazyk). Nasledovali vydania v poľštine, nemčine, francúzštine a angličtine. Použil vtedy pseudonym D-ro Esperanto (=Doktoro Esperanto), čo znamená Doktor Dúfajúci; toto meno dalo neskôr názov aj samotnému jazyku.
V roku 1905 sa zúčastnil prvého Svetového kongresu esperanta v Boulogne-sur-Mer, a neskôr všetkých ďalších kongresov. Na 8. Svetovom kongrese esperanta v Krakove sa oficiálne vzdal akéhokoľvek oficiálneho postavenia v súvislosti s esperantom, najmä preto, aby verejnosť nespájala s esperantom jeho ďalší projekt, homaranizmus, ktorému sa odvtedy naplno venoval.
Lány u Dašic
Lány u Dašic sú obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 146 obyvateľov, z toho 70 mužov a 76 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 40,1 roka, ženy 38,4 roka).
Ludwik Lejzer Zamenhof
Práca na medzinárodnom jazyku
L. L. Zamenhof bol do konca svojho života aktívny aj ako prekladateľ do esperanta (preložil celý Starý zákon, Hamleta, štyri zväzky Andersenových rozprávok a mnoho iných diel). Smrť ho zastihla počas prvej svetovej vojny uprostred práce vo Varšave.
Homaranizmus
Homaranizmus má byť, podľa jeho tvorcu, ideologická platforma, spájajúca na základe porozumenia a tolerancie všetky náboženstvá a svetonázory. Homaranizmus (predtým nazývaný hilelizmus, podľa rabína Hillela) nemal taký úspech ako esperanto, hoci má svojich stúpencov dodnes.
Tvorba
Celou svojou tvorbou sa venoval esperantu: vydal niekoľko učebníc, cvičebníc a iných kníh potrebných na učenie sa nového jazyka. Považoval za dôležité aby bol jazyk spojený s pôvodnou tvorbou, preto v ňom písal básne. Literárna hodnota týchto básni nie je veľká a ich význam je skôr popularizačný.
Zamenhof pôsobil tiež ako redaktor prvého esperantského časopisu La Esperantisto a prispieval do časopisu La Revuo. Všetky Zamenhofove články, rozpravy, predhovory k rôznym dielam, dopisy a iné vyšli v rozsiahlej zbierke Originala Verkaro (Pôvodné diela).
Zamenhof-Esperantské objekty
Podľa Zamenhofa a esperanta, ako jeho najznámejšieho diela, bolo pomenovaných mnoho objektov. Spolu sa označujú Zamenhof-Esperantské objekty. Patria medzi ne rôzne sochy a busty, ulice a námestia, hotely, ostrovy a aj asteroidy.
Zaujímavosti
Výročie jeho narodenín (15. december) každoročne oslavujú esperantisti ako Zamenhofov deň.
Slovenské euromince
Slovenské euromince alebo slovenské eurové mince sú euromince so slovenskou stranou, ktoré sú razené na zadnú (národnú) stranu mincí vyrazených na Slovensku a ktoré sú v platnosti od roku 2009, kedy Slovensko prijalo euro.
Slovensko je členom Európskej únie od mája 2004 a je členom Hospodárskej a menovej únie. V tretej fáze EMÚ je od roku 2009, dovtedy používalo vlastnú menu, slovenskú korunu.
Oficiálna verejná súťaž návrhov slovenských euro mincí sa uskutočnila v dvoch kolách. Uzávierka prvého kola bola 31. januára 2005, po ktorej Národná banka Slovenska (NBS) pozvala vybraných najlepších 10 návrhárov urobiť plastické reliéfy svojich návrhov. V druhom kole NBS začala verejné hlasovanie 12. novembra, ktoré trvalo do 20. novembra 2005 o výbere z desiatich návrhov, ktoré boli vybrané z vyše 200 príspevkov. 21. novembra boli zverejnené výsledky; najpopulárnejší návrh bol štátny Štátny znak Slovenska. 20. decembra 2005 bol oficiálne zverejnený návrh slovenských euro mincí na webstránke NBS.
19. augusta 2008 začala mincovňa v Kremnici raziť slovenské euromince pre potreby NBS a predávať sa začali v štartovacích balíčkoch 1. decembra 2008.
Burnhaupt-le-Bas
Burnhaupt-le-Bas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Slovenské euromince
Na 1,2 a 5 centových minciach je vyobrazený vrch Kriváň vo Vysokých Tatrách ako ho navrhol Drahomír Zobek. Na 10, 20 a 50 centových je Bratislavský hrad ako ho navrhli Ján Černaj a Pavol Károly. A na 1 a 2 eurových minciach je portrét Štátny znak Slovenskej republiky, Dvojkríž na trojvrší, ako ho navrhol Ivan Řehák. Na všetkých minciach je napísané slovo SLOVENSKO a na ich obvode je vyobrazených 12 hviezd európskej vlajky.
Burnhaupt-le-Bas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slovenské euromince
10 eurové pamätné mince
Materiál: striebro 90%, meď 10%; Priemer: 34 mm; Hmotnosť: 18 g; Hrana: Hladká s nápisom
20 eurové pamätné mince
Materiál: striebro 92,5%, meď 7,5% ; Priemer: 40 mm; Hmotnosť: 33,63 gramov; Hrana: Hladká s nápisom
Burnhaupt-le-Bas
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenské euromince
25 eurové pamätné mince
Materiál: striebro 92,5%,
100 eurové pamätné mince
Materiál: zlato 90%, striebro 7,5%, meď 2,5%; Priemer: 26 mm; Hmotnosť: 9,5 g; Hrana: Vrúbkovaná
Predchádzajúce pamätné korunové mince sa nachádzajú v príslušnej sekcii o Slovenských korunách.
Jeruzalemský chrám
náhľad|Model Jeruzalemského chrámu Jeruzalemský chrám (hebr. בית המקדש - „bejt ha-mikdaš“, dosl. „svätý dom“) je najposvätnejším miestom judaizmu. Bol postavený asi v 10. storočí pred Kr. na Chrámovej hore v Jeruzaleme. V priebehu dejín bol niekoľkokrát prestavaný. Do svojho zničenia rímskym vojskom v roku 70 po Kr. slúžil ako kultové centrum starovekého izraelského náboženstva. Podľa židovského presvedčenia bol a po príchode Mesiáša znovu bude príbytkom Boha na zemi.
Jednotlivé prestavby Jeruzalemského chrámu majú vlastné názvy:
Prvý (Šalamúnov) chrám
Prvý chrám postavil v 10. storočí pred Kr. kráľ Šalamún. Nahradil ním svätostánok, ktorý na tom istom mieste postavil jeho otec Dávid. Prvý chrám zničilo babylonské vojsko pod vedením kráľa Nebukadnesara roku 586 pred Kr.
Druhý chrám
Stavba Druhého chrámu začala po návrate z Babylonského zajatia (okolo roku 536 pred Kr.) a bola dokončená 12. marca 515 pred Kr.
Herodov chrám
Vznikol rozsiahlou prestavbou Druhého chrámu, ktorá zahŕňala premenu celej Chrámovej hory na veľké nádvorie. Herodes Veľký začal s prestavbou asi okolo roku 20 pred Kr. Neoznačuje sa ako „Tretí chrám", pretože prestavba neprerušila bohoslužobný režim v Chráme. Herodov chrám bol zničený rímskym vojskom pod vedením generála Tita roku 70 po Kr.
4272 Entsuji
4272 Entsuji je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil H. Kosai, K. Hurukawa 12. marca 1977.
Darwinova cena
Princípom ceny je predpoklad, že ľudská hlúposť, ktorá spôsobí smrť svojmu nositeľovi, je daná geneticky a v duchu Darwinovej teórie prirodzeného výberu sa tak tento nebezpečný gén odstraňuje.
Príbehy ľudí, ktorí si sami privodili kurióznu smrť neuveriteľne hlúpym spôsobom, spočiatku kolovali len pomocou e-mailu. V roku 1993 ich americká biologička Wendy Northcuttová začala zbierať a neskôr založila web DarwinAwards.com, na ktorom sa ceny udeľujú.
História
náhľad|Wendy Northcuttová, autorka web stránky Darwin Awards Pôvod ceny možno vystopovať v príspevkoch v skupinových diskusiách Usenetu už v roku 1985. V jednom z prvých príspevkov zo 7. augusta 1985 sa ceny opisujú ako "posmrtne udeľované ľuďom, ktorí priniesli najvyššiu obeť, aby sa ich gény nedostali do nášho genofondu. Štýl sa počíta, nie každý, kto zomrie na vlastnú hlúposť, môže vyhrať." Tento raný príspevok uvádza príklad osoby, ktorá si pretiahla hlavu cez otvor v predajnom automate a bola rozdrvená na smrť, keď sa doň pokúšala vlámať. Ďalším široko rozšíreným raným príbehom, v ktorom sa spomínajú Darwinove ceny, je príbeh JATO Rocket Car, ktorý opisuje muža, ktorý na svoj Chevrolet Impala v arizonskej púšti pripevnil vzletovú jednotku s prúdovým pohonom a ktorý zomrel na úbočí útesu, keď jeho auto dosiahlo rýchlosť 250 až 300 míľ za hodinu (400 až 480 km/h). Tento príbeh neskôr potvrdilo arizonské ministerstvo verejnej bezpečnosti ako "mestskú legendu". Wendy Northcuttová hovorí, že oficiálna webová stránka Darwinových cien, ktorú vedie, sa snaží potvrdiť všetky predložené príbehy a uvádza ich ako "pravdy potvrdené Darwinom". Mnohé z virálnych e-mailov, ktoré kolujú internetom, sú však hoaxy a mestské legendy.
Webovú stránku a zbierku kníh založila v roku 1993 Wendy Northcuttová, ktorá v tom čase vyštudovala molekulárnu biológiu na Kalifornskej univerzite v Berkeley a pokračovala v štúdiu neurobiológie na Stanfordskej univerzite, kde sa venovala výskumu rakoviny a telomerázy. Vo voľnom čase organizovala reťazové listy od rodinných príslušníkov do pôvodnej webovej stránky Darwinových cien, ktorá bola umiestnená v priestore jej osobného účtu na Stanforde. Nakoniec v roku 1998 opustila lavice a v septembri 1999 sa naplno venovala svojej webovej stránke a knihám. Do roku 2002 mala webová stránka 7 miliónov návštev mesačne.
Pri vydávaní prvej knihy sa stretla s určitými ťažkosťami, pretože väčšina vydavateľov jej ponúkla zmluvu len vtedy, ak súhlasila s odstránením príbehov z internetu. Northcuttová to odmietla so slovami: "Bola to komunita! To som nemohla urobiť. Aj keď ma to mohlo stáť veľa peňazí, stále som hovorila nie." Nakoniec našla vydavateľa, ktorý súhlasil s vytlačením knihy obsahujúcej len 10 % materiálu zhromaždeného na webovej stránke. Prvá kniha sa ukázala ako úspešná a šesť mesiacov bola uvedená na zozname bestsellerov The New York Times.
Nie všetky ohlasy na uverejnené príbehy Northcuttovej boli pozitívne a občas dostala e-mail od ľudí, ktorí poznali zosnulých. Jeden z nich napísal: "Je to hrozné. Našu komunitu to šokovalo až do špiku kostí. Mali by ste to odstrániť." Northcuttová však povedala: "Nemôžem. Je to príliš hlúpe." Northcuttová ponechala príbehy na webovej stránke a vo svojich knihách, pričom ich uviedla ako "vtipný, ale pravdivý bezpečnostný návod" a spomenula, že deti, ktoré si knihu prečítajú, budú v blízkosti výbušnín oveľa opatrnejšie.
Webová stránka tiež oceňuje čestnými uznaniami jednotlivcov, ktorí prežili svoje nešťastia s neporušenou reprodukčnou schopnosťou. Jedným z príkladov je Larry Walters, ktorý v júli 1982 pripevnil héliom naplnené meteorologické balóny k záhradnej stoličke a vzniesol sa ďaleko nad Long Beach v Kalifornii. Dosiahol výšku 16 000 stôp (4 900 m), ale prežil, aby bol neskôr pokutovaný za prekročenie kontrolovaného vzdušného priestoru (Walters neskôr upadol do depresie a spáchal samovraždu). Ďalšie významné čestné uznanie získali dvaja muži, ktorí sa v roku 2001 pokúsili vlámať do domu futbalistu Duncana Fergusona (ktorý mal neslávnu povesť fyzického agresora na ihrisku i mimo neho, vrátane štyroch odsúdení za napadnutie, a ktorý si odsedel šesť mesiacov v glasgowskej väznici Barlinnie), pričom stav jedného z lupičov po konfrontácii s hráčom bol tak vážny, že si vyžiadal trojdňovú hospitalizáciu.
Pravidlá
Podľa Wendy Northcuttovej je na získanie ceny nutné splniť päť požiadaviek:
Amblie
Amblie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 263 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4308 Magarach
4308 Magarach je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 9. augusta 1978.
Bonviller
Bonviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Georg Friedrich Treitschke
Georg Friedrich Treitschke (* 29. august 1776, Lipsko, Nemecko† 4. jún 1842, Viedeň, Rakúsko) bol menej známy, ale pre európsku entomológiu významný nemecký entomológ – lepidopterológ, ktorý má význam hlavne ako autor niektorých opisov nových rodov, druhov, poddruhov a individuálnych foriem motýľov, prevažne zo skupiny Microlepidopter.
Georg Friedrich Treitschke sa narodil 29. augusta 1776 v Lipsku na území Nemecka.
Pôsobil ako libretista a prekladateľ. Od roku 1800 pôsobil ako herec vo Viedenskej dvornej opere (Wiener Hofoper). Od roku 1802 pôsobil ako dramaturg a básnik. V rokoch 1809 – 1814 bol riaditeľom Viedenského divadla [od roku 1811 tiež znovu v dvornej opere (Hofoper)].
Písal hlavne libretá napr. pre P. Wranitzského, ale i iných významných viedenských umelcov; predovšetkým sa venoval prekladom francúzskych opier. Spolupracoval tiež s Ludwigom van Beethovenom v roku 1814 na librete pre jeho operu „Fidelio“. Okrem toho, že bol umelcom, je tiež známy hlavne ako významný entomológ svojej doby. Zbieral a opísal mnohé nové druhy hmyzu hlavne zo skupiny Microlepidoptera.
Z rodov (Genus) opísal napr.: Ennomos Treitschke, 1825, Cochylis Treitschke, 1829.
Na jeho počesť bolo jeho menom pomenovaných niekoľko nových druhov a poddruhov hmyzu. Georg Friedrich Treitschke zomrel 4. júna 1842 vo Viedni.
Stanislav Szomolányi
Stanislav Szomolányi (* 14. január 1935, Bánovce nad Bebravou) je slovenský kameraman. Od roku 1974 vyučoval na Vysokej škole múzických umení, v roku 1991 tam založil Katedru kamery.
Gemerka
náhľad|Fľaša Gemerky v roku 2009 Gemerka je prírodná minerálna voda s obsahom vápnika, magnézia, síranov a hydrogénuhličitanov. Patrí medzi najznámejšie minerálky, vyvierajúce v oblasti Gemera. Získava sa z vrtu HVŠ-1 v Tornali z hĺbky 98,5 – 99,5 m.
Gemerka so svojou mineralizáciou pohybujúcou sa medzi 2 000 – 2 100 mg pevne rozpustných látok v litri, patrí medzi stredne mineralizované vody. Vďaka zvýšenému obsahu hydrogénuhličitanov je mimoriadne vhodná aj pre diabetikov, napomáha tiež tráveniu. Upravuje sa odželezovaním. Obsah magnézia a vápnika je v optimálnom pomere pre zdravie človeka (1:3). Minerálnu vodu Gemerka vyrába spoločnosť BUDIŠ a. s.
Lázně Bohdaneč
Lázně Bohdaneč sú mesto v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 3 365 obyvateľov, z toho 1 686 mužov a 1 679 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,9 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,3 roka).
Záhradná kaviareň
Záhradná kaviareň je štvrtý štúdiový album, ktorý v roku 1983 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus slovenskej skupine Modus.
Pásla kone na betóne
Pásla kone na betóne (angl. She Kept Crying for the Moon; She Grazed Horses on Concrete) je tragikomický príbeh režiséra Štefana Uhera z prostredia východoslovenského regiónu. Film vznikol na motívy poviedok z knihy Pásla kone na betóne od Emílie Zimkovej. S režisérom Štefanom Uhrom napísala scenár a predstavila sa v úlohe Johany Ovšenej. Film Pásla kone na betóne mal premiéru 22. decembra 1982.
Synopsa
Dej filmu Pásla kone na betóne režiséra Štefana Uhra je tragikomickým príbehom z prostredia východoslovenskej dediny. Ústredná téma deja vychádza z prostredia, v ktorom je výchova dieťaťa bez manžela istou formou zatratenia. Johana Ovšená (Emília Zimková) vychováva svoje jediné dieťa, dcéru Pavlínku (Veronika Jeníková) bez manžela. Pri pomyslení, že by sa dcéra mohla dopustiť rovnakej chyby, ako kedysi ona, Johana robí všetko možné, aby uchránila dcéru od spoločenského poníženia a zatratenia. Keď sa jej obavy napriek snahe naplnia, Johana svoju pozornosť upriami na hľadanie ženícha pre svoju tehotnú dcéru. Tragikomický element celému príbehu dodáva spleť vyhrotených situácií, ktoré vyvoláva zúfalá snaha matky vydať svoju dcéru.
Exteriéry, lokality
Film Pásla kone na betóne (1982) režiséra Štefana Uhra sa nakrúcal v exteriéroch a lokalitách miest Bratislava, Ostrava a Prešov, a v obciach Hubina, Fintice, Šarišské Michaľany JRD.
Kurská bitka
Kurská bitka (iné názvy: bitka o Kursk, bitka pri Kursku, bitka v Kurskom oblúku, operácia Citadela; po nemecky Unternehmen Zitadelle) bola významná bitka na východnom fronte počas 2. svetovej vojny. Bitku začali nemecké vojská 5. júla 1943 s úmyslom získať späť na svoju stranu strategickú iniciatívu na východnom fronte a pripraviť nepriateľovi natoľko vážne straty, aby nemohol počas roku viesť významnejšiu ofenzívu. Jej úmyslom bolo zlikvidovať výbežok frontu označovaný ako Kurský oblúk a zničiť sovietske sily v tejto oblasti. Nemecké útočné operácie začali 5. júla 1943 útokom dvoch silných uskupení na oblúk zo severu a z juhu. Po 12. júli, kedy Sovieti začali protiofenzívu, nemecký postup ustrnul. Hitler medzi 17. a 23. júlom 1943 postupne útočné operácie na rôznych úsekoch frontu zastavil. Sovietske bojové útočné operácie sa skončili 23. augusta 1943. Bitka v Kurskom obúku je považovaná za rozhodujúcu bitku na východnom fronte a jednu z najpodstatnejších bitiek druhej svetovej vojny. Po bitke Sovietsky zväz prebral definitívne iniciatívu do svojich rúk a nemecké vojská boli nútené ustupovať z obsadených území.
Predohra a situácia na jar 1943
Nemeckým vojskám v pokračovaní obkľučovacích operácií a likvidácii sovietskych vojsk pri Kursku zabránil odmäk a príchod blata známy ako rasputica, v ktorom mali nemecké tanky veľké ťažkosti. Ako rozumné východisko zo situácie zamýšľal Manstein vyprovokovať silný nepriateľský útok a následne ustúpiť s časťou jednotiek svojej skupiny armád k mestám Melitopoľ a Dnepropetrovsk, do tejto pasce by následne vlákal nepriateľa, ktorý by ho prenasledoval. Následne by proti nim podnikol silný protiútok zo severu, čím by sovietske vojsko obkľúčil z troch strán, kde by štvrtá stena kotla bolo Čierne more (či skôr Azovské more). Na tento plán by síce musel presvedčiť Hitlera, ale v prípade že by to dokázal, predpokladal, že by sovietska armáda najmenej niekoľko mesiacov nebola schopná znovu viesť útočné operácie. Tento plán ale pravdepodobne nevychádzal z reality. Nemecká technika a vojenský personál neboli v takom stave, aby ho uskutočnili.
Ako najlepšie miesto na útok sa Nemcom nazdával Kurský oblúk, široký úsek frontu, ktorý sa vkliňoval do nemeckých pozícií na severe pod Oriolom a na juhu siahal až k Belgorodu. Hoci Sovieti očakávali nepriateľský útok v tejto oblasti a svoje pozície intenzívne opevňovali, Hitler sa rozhodol pre obchvatný útok. Prvé prípravy začali Nemci už v marci 1943. Sovieti tiež nezaháľali a tak v oblúku pracovalo na príprave obranných postavení dňom i nocou okolo 300-tisíc civilistov a ďalšie státisíce vojakov.
Hitler napriek Mansteinovým naliehaniam, ofenzívu stále odkladal. Spoliehal sa pritom na posily nových tankov typu Panther, Tiger, stíhačov tankov Ferdinand a Nashorn, ale neuvedomoval si, že každý deň o ktorý sa operácia odloží bude znásobovať jeho straty v nadchádzajúcich bojoch. Nové stredné tanky Panther navyše počas bitky trpeli v dôsledku svojho včasného nasadenia na rôzne poruchy motorov, ktoré nezriedka viedli k požiarom strojov. Dátum najskoršieho začiatku operácie určilo OKH na 3. máj, tento dátum považoval za najneskorší možný dátum aj Manstein. O momente prekvapenia nebolo ani reči. Sovieti vďaka vlastným špiónom napr. Červenej kapele ako i britskému systému Ultra, ktorý poskytoval informácie sovietskym agentom s krycím menom Lucy vo Švajčiarsku, dôkladne poznali zámery Nemcov o pripravovanej ofenzíve.
Napokon aj sám Hitler začínal byť nervózny. Zdalo sa, že práve v tom čase konečne pochopil zúfalosť svojej strategickej situácie. Vo veľmi krátkej dobe kapitulovali v Tunisku jednotky Afrikakorps a správy prichádzajúce od rozviedky a nemeckých spojencov zhoršujúcu sa situáciu Tretej ríše ďalej dramatizovali. Podľa informácií vojenskej spravodajskej služby, výška sovietskych operačných záloh a počet novovytvorených jednotiek viac než dvojnásobne prevyšovali pôvodné odhady. Naviac aj najvernejší nemecký spojenec Taliansko v tajnosti intenzívne pripravovalo prechod ku Spojencom. Rumunsko a Maďarsko oznámili alebo naznačili Hitlerovi, že už ďalej nie sú schopné podporovať vojnové úsilie Ríše tak, ako dovtedy. Talianske najvyššie velenie navyše oznámilo, že po strate armád bojujúcich v severnej Afrike nie je schopné zaistiť ani obranu vlastného územia (o iných oblastiach Stredomoria nehovoriac). Ďalšie správy rozviedky boli ešte alarmujúcejšie, Červená armáda intenzívne pripravovala útok v oblasti Oriolského oblúka a rieky Donec. Bolo zrejmé, že sa čaká už len na to, až angloamerické sily začnú útok v Stredomorí. Koncentrácia sovietskych síl v Kurskom oblúku navyše vzrástla do takej miery, že veliteľ skupiny armád Stred začal mať obavy, či by vôbec dokázal svoje pozície ubrániť, pokiaľ by sovietske jednotky prešli do útoku. Okrem toho ďalšie pochybnosti sa množili i okolo samotného plánu nadchádzajúcej operácie Citadela. Znepokojenie nad plánom operácie a jej viacnásobným odkladaním vyjadrovali mnohí nemeckí dôstojníci, napríklad náčelník Hitlerovho štábu Zeitzler, Jodl, Guderian, Model, či samotný von Manstein, ktorý s pôvodným nápadom prišiel. Zatiaľ čo Hitler niekoľkokrát odložil začiatok operácie, kvôli posilňovaniu svojich jednotiek, generáli na fronte trpko sledovali ako sa rozrastá komplex sovietskej obrany. Nemci jej silu veľmi podcenili. náhľad|vpravo|Erich von Manstein počas príprav operácie Sovietske velenie bolo zatiaľ natoľko rozladené z nemeckého odďaľovania začiatku operácie, že sa začali množiť špekulácie, či nejde o klamný manéver na pútanie stoviek tisíc sovietskych vojakov. Preto v prípade, že by Nemci ofenzívu Citadela odvolali, sami pripravovali protiofenzívu na leto 1943. V sovietskom hlavnom štábe nepanovala celková zhoda v názoroch na riešenie situácie. Mnohí velitelia, napr. Vatutin, presadzovali preventívny útok na nepriateľa, predtým, než stihne rozvinúť svoje formácie a vyraziť do útoku v oblasti miest Oriol a Belgorod. Naproti tomu náčelník generálneho štábu Žukov a náčelník operačného oddelenia generálneho štábu Vasilevskij presadzovali defenzívnu taktiku, podľa ktorej by najprv vyčerpali nepriateľa v precízne vybudovanej obrane a potom by ho zatlačili v rozsiahlej protiofenzíve. Žukovovi sa podarilo váhajúceho Stalina, ktorý mal konečné slovo presvedčiť, že je potrebné zostať v obrane, pretože jednotky Voronežského aj Stredného frontu cez zimu utrpeli ťažké straty a práve prebieha ich doplňovanie.
Súčasťou príprav na bitku bola aj intenzívna činnosť letectva na obidvoch stranách frontu. Sovietske letectvo podniklo medzi 5. až 8. májom 1943 sériu rozsiahlych náletov na nemecké letiská a dopravné uzly. Rozsah týchto leteckých bojov bol značný, podľa nemeckých údajov bolo stratených asi 250 nemeckých a vyše 2300 sovietskych lietadiel. Luftwaffe sa tiež sústredila na bombardovanie dopravných uzlov. Železničnú stanicu v meste Kursk napadlo nacistické letectvo najprv 22. mája, no tento úder sa podarilo sovietskemu letectvu odraziť, neskôr mesto zasiahlo ďalších 15 náletov. Napriek všetkým snahám Sovietov prenikli Nemci niekoľkokrát až nad svoj cieľ a viackrát ho poškodili. Sovieti však stíhali poškodené trate pomerne rýchlo opravovať. Okrem toho Nemci uskutočnili aj 12 veľkých náletov na Jelec a 16 na Kasternoje.
Nemecké prípravy
Na severe medzi Trosnou a Krasnou Slobodkou útočili jednotky 9. armády Walthera Modela skladajúce sa z 3 obrnených a jedného pechotného zboru, ktoré mali k dispozícii menšiu časť – dovedna okolo 890 tankov. Išlo o XXIII. tankový zbor J. Frießnera, XLI. tankový zbor J. Harpeho, XLVII. tankový zbor J. Lamelsena, XLVI. tankový zbor H. Zorna a XX. zbor R. von Romana. Ľavé krídlo Modelovych vojsk pri Oriole mala kryť 2. tanková armáda. Model tak celkovo disponoval 22 divíziami, ktoré zo vzduchu podporovala časť Luftflotte 6. Jeho plán prieniku dobre opevnenou sovietskou obranou sa spoliehal hlavne na nasadenie pechoty, ženistov a delostrelectva, ktoré malo vytvoriť prielom obrany pre tankové jednotky. Rozhodol tak preto, že nemal k dispozícii dostatok tankov.
Na juhu bola hlavnou údernou silou von Mansteinovej skupiny armád Hothova 4. tanková armáda s 902 tankmi a samohybnými delami. Tá sa skladala z LII. zboru E. Otta, XLVII. zboru D. von Choltitza a II. tankového zboru SS P. Haussera. Z juhu v oblasti Belgorodu ich kryla skupina Kempf, ktorej velil W. Kempf. Skupina zahrnovala aj III. tankový zbor H. Breitha, XI. zbor E. Rausa a XLII. zbor F. Mattenklotta. Hrot útoku tu tvorili 5 tankových divízií Wehrmachtu a 4 tankové divízie SS, dovtedy na nemeckej strane nevídaná obrnená sila. Obzvlášť tankové divízie Waffen SS boli nesmierne silné zväzky. Celkovo von Manstein disponoval 22 divíziami a časťou Luftflotte 4. Kvôli nedostatku pechoty sa rozhodol nasadiť na prerazenie sovietskej obrany tankovú formáciu, takzvaný „panzerkeil“ (tankový klin), na ktorého čele postupovali ťažké tanky Tiger na ich krídlach postupne ľahšie Panthery, PzKpfw IV a PzKpfw III spolu s útočnými delami StuG.