cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oteckovia
Bielikovci
Najstarší syn Luky sa po maturite presťahuje k svojej priateľke Dorote, ktorá má svoj vlastný byt od rodičov. Dorka študuje zubné lekárstvo a Luky študuje na Strojníckej fakulte STU v Bratislave. Luky však do školy nechodí, a tak je na konci 1. semestra zo školy vyhodený. Po vyhodení zo školy sa Luky rozhodne, že si spolu s Dorkou založia živnosť na predávanie hot-dogov. Aby získali potrebné peniaze na založenie živnosti, Luky začne pracovať ako smetiar a Dorka (pri štúdiu) začne robiť asistentku v kancelárii JUDr. Alexandra Beckera. Po založení foodtrucku „Lu(c)ky foot“ týchto prác zanechajú a obaja predávajú vo svojom fastfoode. Luky sa rozhodne požiadať Dorku o ruku, namiesto toho sa s ním však Dorka rozíde a prenechá mu svôj podiel podniku, pretože sa zamilovala do svojho spolužiaka na vysokej škole. Vlado preberie značku „Lu(c)ky foot“ a pred rodinou to tají. Luky dovedie domov svoju novú snúbenicu Vietnamku Tao, s ktorou sa spoznal v ázijskom bistre. Luky krátko po návrate zistí, že mu prebral značku a začnú proti sebe znova bojovať. Luky sa od Dorky presťahuje do domu po Hlavatých, kde bývajú spolu s Dominikom (Richard Labuda) a Samom (Roman Gažo). Po rozchode s Dorkou má Luky dva krátke vzťahy, najprv s Vietnamkou Tao (Lin Pham) a potom tatérkou Terezou (Kristina Sisková), ktorú však privedie do iného stavu.
Bobulovci
Marek Bobula (Vladimír Kobielsky) je údržbár. So svojou bývalou manželkou Tamarou (Zuzana Mauréry), ktorá je riaditeľkou materskej školy, má dve dcéry: Ninu (Karina Qayumová) a Viktóriu (Izabela Gavorníková). Tamara v škôlke zamestnáva učiteľku Lindu Mackovú (Mária Havranová). Marek so svojou priateľkou Petrou (Natália Puklušová) čaká syna Marečka (Patrik Kučera; potom: Jakub Janoško). Spolu žijú v malej garsónke, Marek jej však sľubuje, že im postavia dom. Marek navštevuje svoje dcéry, ktoré bývajú u Tamary. Sem sa chodí tiež najesť a oddýchnuť od Petry a Marečka. Toto sa Petre nepáči a zakazuje Marekovi stretnutie s Tamarou. Marek k Tamare stále niečo cíti, ale Tamara už s ním nechce nič mať. Marek si na stavbu domu vezme hypotéku, za peniaze však kúpi Tamare škôlku, ktorú chce mesto zrušiť. To je dôvod, prečo sa Petra s Marekom rozíde. Marek, ktorý pracuje v škôlke, začne znova žiť s Tamarou a vezmú sa. Petra odchádza z Bratislavy a nechá Marečka Marekovi a Tamare, aby sa o neho starali. Tamara sa rozhodne, že založí aj súkromnú základnú školu. Na miesto učiteľky prijme Alicu Longauerovú (Anna Jakab Rakovská) a Linda robí vychovávateľku v družine. Po odchode Lindy prijme Tamara na pozícii vychovávateľa svojho brata Adama (Ján Koleník). Petra po návrate býva u Emy (Jana Kovalčíková) a Ondra (Roman Poláčik), neskôr sa však nasťahuje k Sise (Dominika Kavaschová) a začne pracovať vo fitcentre „Smile Fit“. Plánuje, že bude žiť znova s ​​Marekom, ten však zostane s Tamarou a začne si privyrábať ako predajca tovaru. Tamara sa po Alicinom odchode rozhodne, že pôjde učiť namiesto Alice. Bohužiaľ to nezvládne a ochorie z toho. Novým učiteľom sa stane Eduard Karabinoš (Dávid Hartl). Zo Sabinova, kde boli Marek s Vladom (Filip Tůma) na vojne, prichádza do Bratislavy 25-ročný mladík Samo (Roman Gažo), ktorý hľadá svojho otca. Vie o ňom iba že pochádza z Devínskej Novej Vsi a že jeho priezvisko začína na písmeno B. Keď Marek s Vladom zistí, že poznajú jeho matku Jarmilu (Gabriela Dzuríková), s ktorou mali obaja pred 25 rokmi pomer, idú so Samom na testy otcovstva, kde sa zistí, že jeho otcom je Marek. Učiteľ Edo sa zamiluje do servírky Lenky (Mária Schumerová), ktorá ho však stále odmieta. Až v poslednom diele spolu nadviažu partnerský vzťah.
Beckerovci, Drobní, Podzámsky
JUDr. Alexander Becker (Branislav Deák) je najlepší rozvodový právnik v Bratislave a tiež najväčší sukničkár v Bratislave. Jeho bývalá milenka Sisa (Dominika Kavaschová) mu oznámi, že má 6-ročného syna Maxa (Tobias Král) a nechá mu ho, aby sa o neho staral. V advokátskej kancelárii zamestnáva Alex koncipientku Emu Horváthovú (Jana Kovalčíková), do ktorej je tajne zamilovaný. Spolu s ňou sa snaží nájsť Sisu, ktorá utiekla. On sám neverí, že je Maxov otec. Presvedčí ho až test otcovstva, ktorý nechá Ema tajne urobiť. V horúčke Alex Eme povie, že ju miluje. Tá mu však povie, že už má priateľa Ondra Podzámskeho (Roman Poláčik). Ten začne taktiež pracovať ako koncipient u Alexa v kancelárii. Alexovi sa postupne podarí získať Emu a tá sa s Ondrom rozíde. Ema začne bývať spolu s Alexom a Maxom. Alex Emu požiada o ruku, ale v tom okamihu sa vráti Sisa. Sisa zostane bývať u Alexa, pretože sa schováva pred svojim bývalým priateľom Romanom (Gregor Hološka). Bojí sa, že by mohol jej alebo Maxovi niečo urobiť, pretože mu dlhuje peniaze. Alex dlh Romanovi zaplatí. Neskôr sa Ema odsťahuje a s Alexom sa rozíde, pretože nechce rozbíjať rodinu. Sisa by chcela s Alexom žiť, ten to však odmieta a nechá Sisu v byte len dovtedy, kým si niečo nájde. Sisa dostane možnosť spievať celé prázdniny na lodi a svojho syna Maxa si vezme so sebou.
Po návrate Sisy sa začína spor o starostlivosti o Maxa. Obaja ho chcú iba do svojej starostlivosti, nakoniec sa však dohodnú na striedavej. Alex pokračuje vo svojom staromládeneckom živote a Ema sa dá znova dohromady s Ondrom. Chcú mať spolu advokátsku kanceláriu, prijmú teda Alexovu ponuku na prenájom časti jeho kancelárie. Do kancelárie Alex prijme Sisu ako svoju sekretárku. Sisa sa dá dokopy s Jarom (Marián Mitaš), ktorý jej začne písať texty k piesňam a dohovárať koncerty. Spočiatku žijú v dome Lindiných (Mária Bartalos) rodičov (Ladislav Konrád, Oľga Solárová), neskôr Jaro kúpi byt v dome, kde býva aj Ema s Ondrom. Ema po čase zistí, že stále miluje Alexa a chce sa k nemu vrátiť. Keď však zistí, že Alex čaká dieťa so Simčou (Zuzana Porubjaková), rozhodne sa, že prijme Ondrovu ponuku na sobáš. Alex so Simčou žiť nechce, ale pomáha jej so všetkým, čo treba. Simča sa po narodení Roxy (Matilda Deáková) vracia do Jelšavy, odkiaľ pochádza a Roxy má s Alexom v striedavej starostlivosti. Alex chce ešte pred obradom Eme povedať, že ju miluje, na svadbu však príde neskoro. Alex sa rozhodne skončiť so svojim staromládeneckým životom a chce si nájsť trvalú partnerku. To sa mu však nedarí, pretože stále miluje Emu.
Potom, čo je Jaro odsúdený za podvody, má Sisa dva krátke vzťahy. Najprv s čašníkom Mišom a potom s Tomášom Oravcom (Marek Fašiang). Po rozchode s Tomášom, dostane Sisa ponuku spievať celý rok na zaoceánskej lodi, ktorú po krátkom váhaní prijme. Ema sa snaží mať s Ondrom dieťa, na testoch sa však zistí, že Ondro je neplodný. Ema si chce dieťa adoptovať, ale Ondro je zásadne proti. Po dlhšom zvažovaní sa rozhodne Ema vrátiť k Alexovi, pretože Ondro je podráždený a chová sa k nej škaredo. Po roku a pol sa vráti do Bratislavy Simča s Roxy. Simča chce zostať v Bratislave a hľadá si prácu. Najprv robí predavačku vo fastfoode „Lu(c)ky foot“, potom začne pracovať ako Alexova asistentka. Aj keď Ondro stojí o to, aby sa k nemu vrátila, podá Ema žiadosť o rozvod a súd manželstvo rozvedie. Alex si vezme Emu za manželku a spolu s Maxom, Simčou a Roxy sa odsťahujú do Haagu, kde Alex s Emou dostali pracovnú ponuku. Neskôr Ema s Alexom otehotnie.
Oravcovci
MVDr. Tomáš Oravec (Marek Fašiang) je veterinár, ktorý pochádza z Popradu. So svojou ženou MUDr. Alenou Oravcovou (Andrea Blesáková) má dcéru Júliu (Laura Gavaldová). Jeho žena zomrela pri dopravnej nehode, a tak sa s Julkou sťahujú do Bratislavy, kde žije jeho svokra MUDr. Marika Vágnerová (Eva Pavlíková). V materskej škole, kam chodí Julka, sa zoznámi s učiteľkou Lindou Mackovou (Mária Bartalos). Marika nemá svojho zaťa príliš v láske a chcela by Julku do svojej starostlivosti. Skúša proti Tomášovi rôzne intrigy, ktorými chce dostať Julku do svojej starostlivosti. S tým jej pomáha Lindin snúbenec Jaro Szabó (Marián Mitaš), ktorý na Lindu žiarli a chce sa Tomáša zbaviť. Julka je nakoniec pridelená do starostlivosti Mariky, neskôr ju však vráti späť Tomášovi. Linda zistí, že v intrigách mal prsty aj Jaro a začne žiť s Tomášom. To sa však nepáči Lindinej matke Eve (Oľga Solárová), ktorá chce, aby zostala s Jarom. Keď sa Jaro zraní a stratí pamäť, Linda sa k nemu vráti a Tomáš sa dá dokopy s kamarátkou Maťou (Sarah Arató), ktorá pracuje v psom útulku. Linda po čase zistí, že Jaro stratu pamäti len hral, ​​utečie mu od oltára a chce sa vrátiť k Tomášovi. Tomáš však ďalej žije s Maťou, ale tá zistí, že stále miluje Lindu a odsťahuje sa od neho. Tomáš začne žiť s Lindou a aj Lindina matka, ktorá ho predtým nemusela, ho vezme na milosť. Aj keď Jaro žije so Sisou (Dominika Kavaschová), stále na Lindu žiarli a chce ju späť. Tá to však odmieta. Potom, čo Tamara (Zuzana Mauréry) založí súkromnú základnú školu, sa Linda rozhodne, že si chce doplniť vzdelanie a odsťahuje sa s Tomášom a Julkou do Košíc. Tomáš s Julkou sa ale vracajú späť, a tak Linda zostane v Košiciach sama. Po čase zistí, že vzťah na diaľku nemá cenu a rozídu sa. Po rozchode sa Tomáš dá dokopy so servírkou Lenkou (Mária Schumerová). Ich vzťah ale nemá dlhé trvanie, pretože si Tomáš uvedomuje, že miluje Alicu (Anna Jakab Rakovská), s ktorou neskôr začne žiť. Alica zistí, že jej sestra, žijúca v Austrálii, má problémy. Rozhodne sa, že sa odsťahuje a pomôže svojej sestre, čo skomplikuje situáciu v Tamarinej škole. Deti sú smutné a prosia ju, aby zostala. Alica ale odíde. Po odchode Alice má Tomáš krátky vzťah so Sisou, počas ktorého sa k nim vráti jeho svokra Marika. Marika má najskôr konflikty s Vladovým otcom (Pavol Topoľský), nakoniec však spolu nadviažu partnerský vzťah a začnú spolu bývať v jej dome. Pri príchode Smrekových sa Tomáš a Gréta (Alžbeta Bartošová) do seba na prvý pohľad zamilujú. Keďže však ani jeden nechcú rozbíjať rodinu, snažia sa v sebe tento cit potlačiť. Preto sa dá Tomáš dokopy s Radkou (Jana Labajová), ktorá trénuje Julku v jazde na koni. Tomáš nasťahuje Grétu k sebe domov po tom, čo Gréta zistí, že ju Noro (Branislav Mosný) podvádza. Radka na Grétu žiarli a odíde k sebe domov. Potom, čo Julka spadne z koňa a poraní si hlavu, sa Tomáš s Radkou rozíde, pretože z tejto nehody viní práve ju. Po rozchode s Radkou, nadviaže Tomáš partnerský vzťah s Grétou, ktorú neskôr požiada o ruku.
Smrekoví
Norbert Smrek (Branislav Mosný) je manažér, ktorý bol v práci povýšený, a tak sa musí so svojou rodinou presťahovať z Trenčína do Bratislavy. So svojou manželkou Grétou (Alžbeta Bartošová) má dve dcéry: Lujzu (Zoe Kachútová) a Miriam (Anna Valentína Vanková). Staršia dcéra Lujza sa so sťahovaním do Bratislavy nedokáže zmieriť a snaží svojich rodičov presvedčiť, aby sa vrátili späť do Trenčína. Lujza si nakoniec v triede nájde kamarátov a v Bratislave si zvykne. Noro má však konflikt s Tomášom Oravcom (Marek Fašiang), pretože má pocit, že mu zvádza manželku, a tak proti nemu skúša rôzne intrigy. Keďže sa Gréta v domácnosti nudí, otvorí si svoj vlastný stánok s kvetmi. Noro si v práci nájde milenku Zdenu (Monika Šagátová), ktorá síce stále sľubuje, že sa rozvedie, ale nerobí tak. Akonáhle Gréta zistí, že má Noro milenku, odsťahuje sa od neho k Tomášovi aj s deťmi a nadviaže s ním partnerský vzťah. Noro sa snaží presvedčiť Grétu, aby mu odpustila a vrátila sa späť domov. Tá to však odmieta a podá žiadosť o rozvod. Kým dôjde k samotnému rozvodu, snaží sa Noro rôznymi intrigami získať deti do jeho výhradnej starostlivosti, súd však nakoniec rozhodne o tom, že deti získava do výhradnej starostlivosti Gréta, pričom Gréta ponúkla Nórovi, že sa môže s deťmi stýkať kedykoľvek bude chcieť. Medzitým Noro ďalej pokračuje vo vzťahu so Zdenou, s ktorou si zaobstará nový dom. Potom, čo Noro bez vedomia Gréty odvezie deti do Egypta, zakáže Gréta Norovi, aby sa s deťmi vídal kedykoľvek, ale iba tak ako určil súd, to znamená iba vo vymedzený čas s dohľadom inej osoby. Práve kvôli tomuto únosu detí sa s Norom rozíde aj Zdena.
Veselí
Veselí sú nová rodina, ktorá sa v roku 2022 presťahovala do Bratislavy. V podstate ide o „náhradu“ Beckerovcov, ktorí sa odsťahovali do Haagu. Otec rodiny je Dávid (Daniel Žulčák) a spolu s jeho bývalou partnerkou Riou Švarcovou (Andrea Bučko) sú spevácka zamilovaná dvojica pôsobiaca v kapele „Veselý band“, kde spolu s nimi hrajú aj dvaja Riini súrodenci: Milo (Martin Klinčúch) a Bunny (Krištof Králik). Dávid má s Riou tri deti: syna Jonatána (Max Rosa), ktorý si necháva hovoriť Jony, neznáša rodinnú kapelu a predstiera, že má hudobný hluch, pretože sa mu nepáči, ako jeho rodičia na verejnosti vystupujú. Potom, čo sa však zamiluje do svojej spolužiačky Lily (Martina Kapráliková), kvôli ktorej začne spievať v školskom zbore a tvoriť pre ňu piesne, musí s predstieraním hluchu prestať a Ria ho prehovorí na vystupovanie v ich kapele. Ďalším synom je Bruno (Jakub Horanský), ktorého povaha je rovnaká ako otcova a spolužiakov navádza na hlúposti. Najmladšie dieťa je dcéra Olívia (Sára Šalingová), malá škôlkarka, ktorá je taktiež rodinná princezná a verí, že všetko sa dá začarovať alebo pričarovať. Dávid je veľmi nezodpovedný a pre deti je skôr kamarát. Ria je povahou veľmi temperamentná. Dávid Riu veľmi miluje, tá sa s ním však chce rozísť, pretože má vzťah s ich účtovným Paľom (Matúš Kvietik). S týmto vzťahom však nesúhlasí manažér kapely „Veselý band“ Riin otec Ringo (Branislav Jobus), pretože má pre Riu a Dávida veľmi výnosnú pracovnú ponuku, ktorá závisí od ich vzťahu, a ani David, ktorý stále dúfa, že sa to medzi ním a Riou urovná. Ria nakoniec s pracovnou ponukou súhlasí a navonok hrajú s Dávidom a deťmi dokonalú rodinu. V skutočnosti však Ria ďalej udržuje vzťah s Paľom. Keď David pochopí, že sa k nemu Ria už nevráti, nadviaže vzťah s hudobníčkou Mišou (Barbora Švidraňová).
Zaujímavosti
Oteckovia patria pravidelne medzi najsledovanejšie slovenské televízne programy. Seriál dosahuje obľúbenosť u divákov, získal štyri ceny Osobnosť televíznej obrazovky. V roku 2018 sa stal najlepším dramatickým seriálom roka a hlavní herci seriálu Vladimír Kobielsky a Zuzana Mauréry ako manželia Bobulovci si odniesli sošky za najlepšieho herca a herečku. Pri cenách OTO 2019 sa získala ocenenie najlepšia herečka roka Dominika Kavaschová. V roku 2018 sa medzi najlepších troch hercov a herečky prebojovali aj Ján Koleník a Mária Bartalos.
V seriáli sa objavilo aj veľa hercov a herečiek zo seriálu Búrlivé víno, ktorý tiež vysielala televízia Markíza. Napríklad Filip Tůma, Vladimír Kobielsky, Branislav Deák, Ivan Letko, Marián Mitaš, Richard Labuda, Monika Hilmerová, Kristína Turjanová, Natália Puklušová, Zuzana Porubjaková alebo Veronika Strapková.
2018
V decembri 2018 naspievali Maroš Baňas, Izabela Gavorníková, Tobias Král a Laura Gavaldová spolu s ich seriálovými otcami Filipom Tůmom, Vladimírom Kobielskym, Branislavom Deákom a Marekom Fašiangom pesničku „Vianoce s Oteckami“.
2020
Dňa 18. decembra 2020 TV Markíza odvysielala charitatívnu reláciu „Najkrajšie Vianoce“, v ktorej Maroš Baňas, Jakub Horák, Oliver Oswald, Izabela Gavorníková, Karina Qayumová, Tobias Král, Laura Gavaldová, Daniel Rovňák, Lara Baranová, Zuzana Kraváriková a Richard Labuda zo seriálu Oteckovia spolu s hercami stvárňujúcimi študentov gymnázia v seriáli Pán profesor zaspievali anglickú pieseň „All I Want for Christmas Is You“ od Mariah Carey.
2021
Dňa 24. decembra 2021 bol na TV Markíza odvysielaný špeciálny vianočný 13-minútový diel s názvom „Vianočné prekvapenie“.
2022
Dňa 31. augusta 2022 bol na TV Markíza odvysielaný špeciálny finálny 92-minútový diel s názvom „FINÁLE“.
Kniha
Na jeseň 2018 vydalo vydavateľstvo Ikar knihu Oteckovia, ktorá obsahuje popis jednotlivých postáv seriálu, rozhovory s hercami a tvorcami seriálu, fotografie z natáčania a rôzne hry a kvízy. V roku 2020 bolo vydané rovnakým nakladateľstvom druhé doplnené vydanie tejto knihy.
Diár
Na jeseň 2019 bol vydaný diár s názvom „Oteckovník“ na rok 2020, ktorý obsahuje fotografie zo seriálu spolu s niektorými hláškami. O rok neskôr v roku 2020 bol vydaný ďalší diár s názvom „Oteckovník podruhé“ na rok 2021.
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Bratislava II
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Bratislava II.
Langeac (obec)
Langeac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Citroën DS2
Citroën DS2 má byť budúci model značky Citroën, konkrétne radu DS. Je odvodený z konceptu Citroën Revolte. Má sa stať modelom 2CV (škaredého káčatka) 21. storočia. Je navrhnutý tak, aby konkuroval trojici Fiat 500, Mini a Volkswagen Beetle.
DS2 bude na dĺžku merať približne 3,7 metra a ponúkne štyri plnohodnotné miesta pre posádku. Technicky bude vychádzať z najmenšieho modelu Citroën C1, pod prednou kapotou sa ale objaví benzínový trojvalec - spoločný vývojový produkt koncernu PSA a nemeckého BMW.
Landos
Landos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mešita Bujuk
Mešita Bujuk (Veľká) je zachovalá budova bývalej mešity z 15. storočia, nachádzajúca sa v centre mesta Sofia v oblasti Sofia v západnom Bulharsku. Budova dnes funguje ako sídlo Národného archeologického inštitútu s múzeom Bulharskej akadémie vied.
Charakteristika a dejiny
Mešita bola v minulosti nazývaná aj Mešita veľkého pašu Mahmuda, alebo v originále Kodža Machmud paša džamisi podľa iniciátora výstavby rumeľského pašu Mahmuda, ktorý zahájil výstavbu mešity v roku 1451 (dokončená bola až 20 rokov po jeho smrti v roku 1494). Ako bolo typické pre osmanské mešity tej doby aj v areáli mešity Bujuk sa nachádzali aj iné stavby: chan (miesto na prijímanie a ubytovanie hostí), medrese (škola), vodojem a kašna.
Budova je štvorcového tvaru s dĺžkou steny 36,6 metra pričom steny sú (s miernym odklonom) orientované na štyri svetové strany. Stavebný materiál sú kamenné bloky doplnené pálenými tehlami. Na streche mešity sa nachádza 9 kupolí, ktoré sú pokryté olovenými plátmi.
Budova bola poškodená pri dvoch zemetraseniach v rokoch 1818 a 1858, na konci 19. storočia spadol minaret. V čase oslobodzovacej vojny bola mešita využívaná ako nemocnica a po oslobodení Bulharska ostala krátky čas nevyužívaná. Už v roku 1879 padlo rozhodnutie, že sa stane sídlom knižnice, čo sa stalo realitou v marci roku 1880. Knižnica sídlila v bývalej mešite do začiatku roku 1885 a budova sa stala dočasným sídlom štátnej tlačiarne do roku 1887, kedy bola dokončená nová budova určená pre tlačiareň. V rokoch 1892 a 1894 prebehla reštaurácia budovy a v rokoch 19001905 sa tam nasťahoval Národný archeologický inštitút s múzeom pri Bulharskej akadémii vied, ktorý tam sídli do dnešných dní.
V roku 1944 pri bombardovaní Sofie bola budova silne poškodená, no už v roku 1946 sa začala jej rekonštrukcia a v roku 1949 bolo múzeum znovu otvorené pre návštevníkov. Ďalšie reštaurácie budovy prebehli v rokoch 19931994 a v rokoch 20032005.
Lantriac
Lantriac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Skydivin’
Skydivin' je prvý album britského DJa Darrena Stylesa. Album debutoval na 4. mieste v britskom rebríčku. O mesiac neskôr bol certifikovaný na zlatú platňu za predaj viac ako 100 000 kópií.
Kolchoz
Kolchoz (🇷🇺) bola v bývalom Sovietskom zväze forma kolektívneho poľnohospodárstva zavedená na vidieku počas tzv. kolektivizácie, na rozdiel od sovchozov, ktoré často vznikli konfiškáciou pôdy väčších statkárov (väčších kulakov alebo na bývalých šľachtických panstvách), vznikali kolchozy spojením menších pozemkov drobných roľníkov. Ekvivalentom v Česko-Slovensku bolo Jednotné roľnícke družstvo (JRD) na Slovensku, a Jednotné zemědělské družstvo (JZD) v Česku. Kolchoz predstavoval väčšinou združenie roľníkov, prostriedky výroby (pôda, zariadenia, dobytok, osivo a iné) sa nachádzali v spoločnom vlastníctve pod verejnou kontrolou členov kolchozu, produkty práce boli tiež distribuované spoločným rozhodovaním ich členov, obyčajne odovzdávané štátu. Okrem kolchozov venujúcich sa rastlinnej a živočíšnej výrobe existovali aj rybárske kolchozy.
Analógmi kolchozov sú poľnohospodárske družstvá v bývalých postkomunistických krajinách, kibuce v Izraeli, v minulosti aj národné komúny v Číne počas veľkého skoku.
Termín kolchoz je skratkou slov kollektivnoje choziajstvo, doslova spoločné hospodárstvo.
Dejiny
Násilná kolektivizácia mala na sovietskom vidieku, koncom 20. a začiatkom 30. rokov 20. storočia, za následok rozsiahle vyvlastnenie pôdy držanej v súkromnom vlastníctve roľníkmi. Svojim rozsahom, tempom a násilnými metódami mala veľmi negatívny vplyv na výkon poľnohospodárstva, ale aj značný sociálny rozmer. Viedla k výraznému narušeniu výrobných síl, zníženiu poľnohospodárskej produkcie a v rokoch 1932 až 1933 mala za následok hladomor na Ukrajine, Severnom Kaukaze, v Povolží a ďalších regiónoch.
V období medzi rokmi 1927 a 1932 riadil kolchozy po celom ZSSR tzv. Kolchozcentr (Celozväzová rada kolektívnych roľníckych hospodárstiev), neskôr jej funkcie prebrali iné príslušné štátne orgány.
Celková efektivita štátom riadeného poľnohospodárstva v Sovietskom zväze bola nízka. Odhady poukazujú na to, že 2 - 3% ornej pôdy, ktorú vlastnili kolchozníci ako svoje záhumienky v 80. rokoch, vyprodukovali okolo 25% celkovej rastlinnej produkcie krajiny. Výnosy teda boli viac než 10 krát vyššie ako boli výnosy z pôdy vo vlastníctve štátu.
Cena Grammy za nahrávku roka
Cena Grammy za nahrávku roka (angl. Grammy Award for Record of the Year) je ocenenie udeľované organizáciou The Recording Academy v USA s cieľom „uctiť si umelecký počin, technickú odbornosť a celkovú kvalitu v hudobnom priemysle, bez ohľadu na výšku predaja a polohu v hudobných rebríčkoch“. Nahrávka roka je jednou zo štyroch najprestížnejších kategórií (popri: Najlepší nováčik, Pieseň roka a Album roka), ktorá je udeľovaná od roku 1959.
Česko-moravská hranica
náhľad|Historické krajiny [[Česko|Česka]] náhľad|Jeden z radu hraničných [[Obelisk|obeliskov na okraji Jihlavy, osadených opatrením Márie Terézie]] náhľad|Historické krajiny [[Česko|Česka]] náhľad|Fyzická mapa Moravy a východných Čiech so spoločnou hranicou náhľad|Miestopisná mapa Moravy a časti východných Čiech s dobre viditeľnou spoločnou hranicou
Česko-moravská hranica je historickou, v aktuálnej správnej praxi nepoužívanou, hranicou medzi historickými krajinami Čechy a Morava vedúca konkrétnym krajinným terénom približne v smere od Králického Sněžníku na severovýchode k trojmedziu Čechy-Morava-Dolné Rakúsko západne od Slavoníc na juhozápade. Jej priebeh približne zodpovedá hranici rozvodia Labe-Dunaj.
Lapte
Lapte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Česko-moravská hranica
Hranica sa v hrubom priebehu sformovala ku koncu 12. storočia, spresnila a stabilizovala počas a do konca 14. storočia. K menším (lokálnym) korekciám hranice dochádzalo aj neskôr a to až do 20. storočia. Ako administratívna hranica (medzi dvoma krajinami) prestala de iure existovať k 31.12. 1948  a odvtedy nebola v tomto v pôvodnom význame obnovená. Malé úseky tejto hranice sú v praxi účinné ako administratívne hranice krajov (medzi dvoma územno správnymi celkami podľa aktuálne platného práva a praxe) alebo medzi katastrami niektorých obcí (to je prevažná časť priebehu vtedajšej hranice ).
Laussonne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Lapte
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Laussonne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lapte
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Laussonne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Česko-moravská hranica
História
Hranica vznikla postupným vývojom na základe determinácie prírodným prostredím (reliéf terénu, klimatické podmienky, pokrývka vegetáciou, prítomnosť povrchových a podzemných vôd a surovinových zdrojov) a z toho vyplývajúcej sídelnej štruktúry, hustoty a vývoja osídlenia (kolonizácie). Prebieha väčšinou po najvyšších partiách vrchovín a hôr, územím najredšie osídleným a je značne podobná priebehu dôležitého európskeho rozvodia Labe-Dunaj (pozri povodia v Česku), respektíve Severné more - Čierne more. V krátkych úsekoch vedie stredom tokov riek: Moravy, v jej pramennom úseku, Svitavy (pri Rozhraní), Svratky (v severnom oblúku horného toku pri meste Svratka) a Jihlavy, južne od mesta Jihlavy pri Kostelci. Najvyšším bodom hranice je vrcholová partia Králického Sněžníku, vrchol Suchého vrchu  a Kamenný Vrch  (západne od Žákovej hory), najnižším dno koryta Svitavy severne od Rozhrania  Najnižší bod v "suchom" reliéfe je breh rybníka Holub pri Českej Olešnej  Až na výnimku pri Rozhraní sa výškové rozloženie hranice pohybuje vždy nad 500 m až do.
Považské hlasy
náhľad|Titulný list periodika Považské hlasy Považské hlasy bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku v období po prvej svetovej vojne.
Časopis vychádzal v Novom Meste nad Váhom v utorok a v sobotu, vydávala ho Okresná Slovenská národná rada v Novom Meste nad Váhom, tlačila ho Kníhtlačiareň Ján Trnovský. Bol to časopis Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Zanikol pravdepodobne 31. decembra 1933.
Česko-moravská hranica
História
V období raného stredoveku, nebola táto hranica sledovaná ale len tušená približne uprostred neobývaného hvozdu (Silva magna) pokrývajúceho rozľahlé územie Českomoravskej vrchoviny (in silva media), v medziľahlej polohe ďaleko od okraja súvislého lesa - hranice osídleného územia. Medzi rokmi 1725 až 1775 bolo na hranici vyberané clo.
V poslednom presnom obraze sa ustálila v 18. alebo začiatkom 19. storočia a ak vynecháme protektorátnou vládou k 1. novembra 1940 vykonanú dočasnú zmenu tejto hranice v oblasti Českomoravskej vrchoviny, došlo k poslednej trvalejšej zmene k 1. januáru 1925, kedy bola osada Nedvězíčko na základe vládneho nariadenia č. 315/1924 Zb. z. a n., z 23. decembra 1924, prevedená z Moravy do Čiech. Až do 31. decembra 1948 sa jednalo o administratívnu hranicu.
Na niektorých miestach sa táto hranica zhoduje s hlavným európskym rozvodím, inde sa od neho odchyľuje. Značná časť tejto hranice sa doteraz zhoduje s katastrálnou hranicou k nej priliehajúcich sídiel, ale na mnohých miestach došlo za komunizmu k posunu katastrálnych hraníc, v jednom prípade aj ku katastrálnemu zlúčeniu dvoch tesne susediacich sídiel (Česká Radiměř a Moravská Radiměř) ležiacich po oboch stranách tejto hranice. Na niektorých miestach tejto hranice sa doteraz nachádzajú staré hraničné kamene, inde dochádza k ich obnove alebo umiestňovaní nových, čím sa zaoberá oi. Jaroslav Nesiba z Brna. Priebeh zemskej hranice možno vysledovať v katastrálnych mapách za použitia dobových katastrálnych máp, ktoré možno nájsť na serveri s Cisárskymi odtlačkami stabilného katastra; prehľadnejšie je celá zemská hranica vidieť na Historickej mape na serveri www.mapy.cz.
Geografia
Česko moravská hranica prebieha (od severu k juhu) v smere, ktorý zviera k rovnoběžkám uhol približne 30 ° a jej dĺžka je 336 km. Presný priebeh je od východiskového bodu na trojmedzí (pri vrchole Králického Sněžníku) približne smerom juhozápadným, pričom ale niektoré úseky vedú smerom západným alebo sa dokonca vracajú na sever. Pokiaľ by bola strednou polohou vytýčená priamka, zvierala by k poludníku spomínaný uhol a viedla presne juhozápadným smerom.
Hranica prechádza najvyššími polohami (s len malými odchýlkami) horských masívov hercynského vrásnenia respektíve Českého masívu. Vedie jeho časťou zvanou Moldanubikum a to v podstate až jeho východnou partiou. Od severu k juhozápadu prechádza stredom (vrcholovými partiami) týchto častí: Jesenickou subprovinciou, Českou tabuľou a Českomoravskou subprovinciou (zo značnej časti Českomoravská vrchovina). V obecnejšom pomenovaní je to na juhu Českomoravská vrchovina a na severe Orlické hory. Oblasti Jesenickej subprovincie oblasti Českomoravskej vrchoviny, ktorými prechádza sú: Hornosvratecká vrchovina (jej ľudovo nazývaná časť Žďárské vrchy), Křižanovská vrchovina a Javořická vrchovina.
Hranica vedie (respektíve vznikla-ustálila sa) stredom pásu územia v úhrne najchladnejšom, najbohatšom na zrážky a značne veternom v rámci územia Česka. Južná časť je na rozdiel od severnej veľmi chudobná na podzemné vody. V blízkosti priebehu hranice, alebo prakticky priamo na nej pramenia rieky: Morava, Svitava, Svratka, Oslava, Sázava, Jihlava. Je to pás územia s najmenej vhodnými podmienkami na osídlenie aj k hospodárskej činnosti (s výnimkou lesného a drevárskeho hospodárstva).
Geológia
V severnej časti hranica prechádza na povrchu usadených hornín druhohôr (kriedy) Českého masívu. Na juhu vyvretých a metamorfovaných hornín Českomoravskej vrchoviny. Pôdny kryt tvoria v úplnej väčšine chudobné a neúrodné pôdy, väčšinou silne kyslé hnedé pôdy lesného pôvodu, alebo ojedinele pseudogleje. V úplnej prevahe to sú dystrické kambizeme, v najbližšom okolí Svitáv pararedziny na zvrtraninách. Sprašové pôdy, černozeme a pravé hnedozeme sa vôbec nevyskytujú.
Značenie
V rannej dobe nebola hranica umelo značená, lebo to nebolo naliehavé a ani to nebolo v Európe tej doby obvyklé. Na prechod hranice upozorňovali niektoré prírodné útvary (skaly, veľké kamene, stromy, brody) a v krajinských bránach to boli pohraničné stanice. K prvému značeniu hraničnými kameňmi dochádzalo až od 17. storočia v súvislosti s neskorou kolonizáciou a lepšiemu rozlíšeniu pôdy medzi panstvami. K rozsiahlejšiemu značeniu dochádzalo až s miernym vzrastom hustoty osídlenia, budovaním infraštruktúry a zavádzaním tereziánskeho katastra, kedy bola z popudu ústrednej vlády vo Viedni hranica nápadne a pravidelne označená. Najznámejšími pozostatkami tohto značenia sú kamenné stély (obelisky) na okraji katastra Jihlavy, ktoré zhotovil sochár zo slávneho rodu Morávkov a žiak F.M. Brokofa, Viktor Václav Morávek (1715-1779) z Polnej roku 1750. Tiež veľmi pozoruhodný je štíhly pylón pri Strmilove. Historický hraničník je rovnako v lesnom úseku cesty č 152 medzi Kadolcom (Slavonice) a Starým Mestom pod Landštejnem. Značenie hranice po celom priebehu púta čoraz väčšiu pozornosť ako krajinný fenomén prejav genia loci.
Popis hranice
Spoločná česko-moravská zemská hranica na severe pôvodne začínala na trojmedzí "Smrek - hraničník", kde sa pôvodne stýkala hranica Čiech, Moravy a Sliezska, odkiaľ pokračovala ku Králickému Sněžníku po hlavnom európskom rozvodí, ktorá je tu súčasne štátnou hranicou s Poľskom.
Hranica v okrese Ústí nad Orlicí
Od straty kladského grófstva v prospech Pruska začína na severe spoločná hranica asi 190 metrov juhozápadne pod vrcholom Králického Sněžníku. Tu sa na hranici s Poľskom nachádza trojmedzný kameň Českého kráľovstva, Moravského markgrófstva a Kladského grófstva, od ktorého chvíľu pokračuje juho-juhozápadným a potom južným smerom asi 230 metrov západne nad údolím, ktorým k juhu preteká rieka Morava. Asi 2,5 km južne od trojmedzia na Králickom Snežníku hranica dospeje k rieke Morave a prechádza potom stredom jej toku približne juhozápadným a potom juhovýchodným smerom, pričom rozdeľuje územie obce Dolní Morava na českú a moravskú časť. Keď dospeje k sútoku so Zlatým potokom, pokračuje potom takmer výlučne stredom toku tohto potoka proti jeho prúdu až k jeho prameňu odkiaľ ďalej pokračuje juhovýchodným smerom po svahu kopca Jeřáb, pokračujúc juhozápadným smerom po jeho vrchole a potom približne západným smerom po hlavnom európskom rozvodí, kde severne od Moravského Karlova a Šanova prechádza po vrcholoch Jeřábek a Kamenáč. Asi 165 metrov severozápadne od vrcholu Suchého vrchu sa potom obracia k nemu, prekračuje ho a vedie ďalej západne od Červenej Vody približne na juh cez Červenovodské sedlo. Asi 321 metrov severne od kopca Strážka sa opäť na chvíľu zhoduje so súčasnou správnou hranicou medzi Pardubickým a Olomouckým krajom, ktorá ju kopíruje k mestu Štíty, kde sa zemská hranica obracia na juhozápad, vedúc po bezmennom vrchu s nadmorskou výškou 706 m.. Od neho pokračuje ďalej po hrebeni až k Hraničnému potoku, ktorého stredom vedie na juh až k miestu vzdialenému asi 2,2 km východne od severného okraja zástavby obce Lubník, tu hranica odbočuje na západ, vedie severne od tejto obce a potom sa obracia na juh, kde prechádza západne od Lubníka, Tateníc a Krasíkova až k Moravskej Sázave. Asi 585 metrov severne od tejto rieky sa zemská hranica začína zhodovať s časťou spoločnej hranice okresov Svitavy a Ústí nad Orlicí.
Hranica v okrese Blansko a na jeho hranici s okresom Svitavy
Západne od moravského Bohuňova prekročí zemská hranica cestu do českej Dolnej Lhoty a smeruje ďalej na juhozápad po modernej hranici okresov Blansko a Svitavy. V mieste, kde sa okresná hranica stáča k východu potom zemská hranica odbočí viac k juhozápadu, prechádzajúc južne od českej dediny Jobova Lhota, aby následne odbočila na severozápad, prechádzajúc medzi Jobovou Lhotou a moravskou Kněževsí. Hranica sa potom opäť napája na modernú hranicu okresov Blansko a Svitavy a po nej pokračuje ďalej, pričom severne od Olešnice začína viesť korytom Hodonínky, ktorou sa uberá ďalej na severozápad a aj naďalej kopíruje modernú hranicu okresov Blansko a Svitavy.
Priebeh hranice od Olešnice k Jimramovu
Hranica pokračuje po Hodonínke až takmer k jej prameňu severne od moravskej obce Nyklovice. Od toku tejto riečky sa zemská hranica odchýli v mieste, kde koryto riečky stáča k východu. Od tohto miesta pokračuje hranica ešte asi 93 metrov na sever, aby sa potom obrátila na západ, pričom prekročí cestu spájajúcu Nyklovice s českým mestom Bystré a pokračuje ďalej na západ a severozápad k Trhonickému potoku, pričom rozdeľuje medzi Čechy a Moravu blízky Panský les, ktorého južnou časťou tiež prechádza. Na tok Trhonického potoka zemská hranica nadviaže asi 302 metrov severozápadne od jeho prameňa a odtiaľ potom pokračuje stredom jeho koryta ďalej na severozápad. Je potrebné spomenúť, že až do roku 1924 tvorilo celé koryto potoka, od vyššie spomínaného miesta až po jeho sútok so Svratkou pri moravskom Jimramove, zemskú hranicu s Čechami. Ale k 1. januáru 1925 bola do tej doby moravská osada Nedvězíčko pripojená k českej obci Nedvězí a hranica sa od tej doby južne od Nedvězíčka odchyľuje od toku potoka, ale po chvíli naň zase nadviaže a pokračuje ďalej na západ v stopách pôvodnej zemskej hranice.
Ďalší priebeh hranice v okrese Žďár nad Sázavou
náhľad|Súsošie Hraničný kameň pri [[Vodná nádrž Pilská|vodnej nádrži Pilská so sochami leva a orlice, nachádzajúce sa však asi 100 metrov južne od skutočnej zemskej hranice]] náhľad|Aj týmito "priekopami" predkovia vyznačovali v teréne zemskú hranicu medzi Čechami a Moravou. Táto sa nachádza južne od cesty spájajúcej obce [[Hamry nad Sázavou a Sázavu.]] Od sútoku Trhonického potoka so Svratkou pokračuje zemská hranica ďalej po ľavom brehu Svratky proti jej prúdu, ale ešte na území Jimramova sa od rieky na chvíľu odchýli východným smerom (medzi Jimramovom a jeho českou miestnou časťou Benátkami došlo v minulosti k narovnaniu koryta rieky a dodnes tu katastrálne hranice kopírujú pôvodné riečne koryto), aby potom opäť pokračovala proti prúdu rieky. Severne od Borovnice v blízkosti zástavby českej obce Telecí sleduje hranica pôvodný ľavý breh rieky (dnes tu rieka v jednom mieste zabieha do Čiech), od ktorého sa tu však v jednom mieste na chvíľu od koryta odchýli severným smerom aby sa o chvíľu zasa k nemu vrátila. Na severozápade katastra Borovnice sa hranica na chvíľu odchýli asi 30 metrov južne od pravého brehu rieky a potom sa zase vracia na ľavý breh rieky, ktorý sleduje až k dedine Krásné, kde hranica zabieha asi 82 metrov západne od pravého brehu a rozdeľuje kataster rovnomennej obce na moravskú a českú časť, následne sa zase vracia na ľavý breh. Približne od najsevernejšieho miesta katastra Krásneho hranica pokračuje stredom rieky, ale južne od Českých Milov na chvíľu zabieha asi 113 metrov východne od ľavého brehu, na chvíľu sa vracia do stredu koryta rieky a potom opäť na chvíľu zabieha asi 50 metrov od ľavého brehu, aby sa zasa vrátila do stredu koryta rieky. Od mesta Svratky až do obce Herálec sleduje hranica stred pôvodného nezregulovaného, kľukatiaceho sa koryta, ktoré sa v jednom mieste od súčasného koryta odchyľuje asi 150 metrov severným smerom.
Poznámky
<references group="pozn." />
Laval-sur-Doulon
Laval-sur-Doulon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Triple J
Triple J je austrálska rozhlasová stanica, ktorá vznikla v roku 1974. Stanica je určená pre poslucháčov vo veku 15 až 30 rokov a financuje ju Austrálska vláda. Stanica je divíziou Australian Broadcasting Corporation. Vysielanie je orientované na Austrálsku hudbu a novú hudbu, pričom hrá viac alternatívnej hudby ako komerčné rozhlasové stanice.
Lavaudieu
Lavaudieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Huehuetenango (department)
Huehuetenango je jeden z 22 departmentov Guatemaly. Má rozlohu, a v roku 2002 mal podľa sčítania 846 544 obyvateľov. Hlavným mestom departmentu je mesto Huehuetenango.
Obrazy starého sveta
Charakteristika
Vo filme sa snaží pomocou rozhovorov s civilizačne nedeformovanými starými ľuďmi odpovedať na primárne otázky ľudskej existencie. Títo dedinskí ľudia, ktorých život sa vyznačuje jednoduchosťou a spätosťou so zvykmi ich predkov, rozprávajú svoje príbehy často poznačené smútkom a nešťastím. Každý z nich je dôkazom sily je ľudskej vôle a spolupatričnosti. Väčšina týchto starcov totiž dožíva svoje posledné roky osamote a priateľstvo nadväzujú so zvieratami, ktoré sú im vždy verné a sú tiež zdrojom ich obživy. Hanák vo filme nadväzuje na dielo fotografa Martinčeka pričom prekonáva limity fotografie. Rozpráva príbehy ľudí akoby dával tieto snímky do pohybu.
Dobové reakcie
Ako Peter Michalovič vo svojom článku pre film.sk uvádza: ''„V prípade fotografie môžeme hovoriť o schopnosti zachytiť moment, okamih, nehybný rez, lenže to, čo trvá, čo sa deje, pohyblivý rez už médium fotografie nie je schopné zachytiť. Jediné, čo zostáva, je buď doplniť fotografiu zdvojujúcim komentárom, alebo rozpohybovať obraz.“''
Záver
Dušan Hanák týmto celovečerným dokumentom vytvoril jedinečné dielo ťažko porovnateľné s akoukoľvek inou dokumentárnou tvorbou na Slovensku, či v zahraničí. Jeho autorská výpoveď a snaha zachytiť život taký aký je, vytvárajú z filmu Obrazy starého sveta jeden z medzníkov slovenskej kinematografie. Napriek tomu, že na rehabilitáciu tohto diela si musel autor veľmi dlho počkať, význam filmu bol natoľko nezávislý od dejinného času, že mal silu osloviť diváka aj o 18 rokov neskôr.
Lavoûte-Chilhac (obec)
Lavoûte-Chilhac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Bratislava III
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Bratislava III.
Adriana Totiková
náhľad|Adriana Totiková pri práci na seriáli Rodinné prípady Adriana Totiková (* 1983) je režisérka, autorka, dramaturgička, herecká koučka a príležitostná herečka.
Absolvovala štúdium slovakistiky a estetiky na Univerzite Komenského, kde získala aj doktorát a divadelnú réžiu na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Ako freelancerka tvorí a režíruje v divadlách a televízii, spolupracuje tiež na filmoch. Vedie vlastnú spoločnosť JURIA production & services, ktorá dlhodobo spolupracuje na úspešných televíznych projektoch TV Markíza. Je tiež autorkou vlastných divadelných hier a scenárov. Jej debutová hra Žena cez palubu bola nominovaná na cenu Dosky. Inscenácia 5chalanov.sk získala Cenu divákov na festivale Nová Dráma. Ako prvá herecká koučka na Slovensku spolupracuje na filmoch a divadelných workshopoch doma i v zahraničí. Je expertkou na vyhľadávanie detských hereckých talentov.
Identikit
náhľad|Identikit [[Pavol (apoštol)|sv. Pavla vytvorený nemeckými policajtmi na základe historických prameňov]]
ŠBK Šamorín
ŠBK Šamorín, oficiálne Šamorínsky basketbalový klub, je slovenský ženský basketbalový klub, pôsobiaci v meste Šamorín. Klub začal pôsobiť v extralige žien v sezóne 1994/95.
Prvý klubový basketbal sa viaže v Šamoríne k roku 1964, kedy vznikol klub TJ Slávia Šamorín. Pod hlavičkou ŠBK Šamorín pôsobí klub od roku 1991. Okrem extraligového tímu žien má tiež družstvá žiačok a mladších žiačok. V roku 2015 bola rekonštruovaná hala tímu, Športcentrum Samaria, ktorá pochádzala zo 70. rokov, a tak teraz vyhovuje predpisom FIBA.
Súpiska hráčok v sezóne 2020/21
''Aktuálna k 7. 10. 2020.''
Lavoûte-sur-Loire
Lavoûte-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Loire, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Another Planet / Voyager
„Another Planet“ / „Voyager“ je druhý singel austrálskej drum and bassovej skupiny Pendulum. Bol vydaný dňa 23. februára 2004 nezávislým vydavateľstvom Breakbeat Kaos a bol to prvý singel skupiny, ktorý bol vydaný na 12" obrazovom disku. Singel dosiahol 46. miesto v rebríčku UK Singles Chart a 1. miesto v rebríčku UK Dance Chart.
Skladba „Another Planet“ obsahuje prvky muzikálovej verzie Vojny svetov od Jeffa Wayna a dostala sa na album Hold Your Colour, ktorý bol vydaný v júli 2005. Obe skladby sa objavili na kompilácii Jungle Sound: The Bassline Strikes Back!.
Formáty a zoznamy skladieb
Toto sú hlavné formáty a súvisiace zoznamy skladieb singlu „Another Planet“ / „Voyager“. Obe skladby napísal a produkoval Rob Swire, Paul Harding a Gareth McGrillen.
12" vinyl singel
(BBK003; vydanie: 23. február 2004)
12" obrazový disk
(BBK003P; vydanie: 23. február 2004)
Zostava
Nasledujúci ľudia sa podieľali na „Another Planet“ / „Voyager“.
Pomáhame druhým
Pomáhame druhým je občianske združenie, ktoré bolo založené v októbri 2016. Svoju činnosť zameriava na neformálne vzdelávanie stredoškolákov a benefičné projekty. Medzi najúspešnejšie projekty občianskeho združenia patrí národná súťaž Create & Control, ktorá začala svoju činnosť už v septembri 2016. Momentálne predsedníctvo Pomáhame druhým, o.z. pozostáva z predsedníčky Michaelay Knoškovej a podpredsedníčky Adriány Repáňovej a členov Mateja Sedlara, Jakuba Gembického a Benka.
Centrálny vojenský klub
Centrálny vojenský klub je multifunkčná budova nachádzajúca sa na ulici „bulevár Cára Osloboditeľa“ v centre mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.
Pomáhame druhým
História
Predchodcom Pomáhame druhým, o.z. bola dobrovoľnícka skupina Pomáhame druhým, ktorá vznikla vo februári 2016 s cieľom zjednotiť činnosti vytvorené v spolupráci Michaely Knoškovej a Adriány Repáňovej. Začiatočným projektom, ktorý rozbehol danú spoluprácu, bol benefičný projekt Vianoce pre všetkých z decembra 2015. V júni 2016 sa rozbiehal prvý ročník národnej súťaže Create & Control, vďaka ktorému prišla myšlienka sformalizovať činnosť vedenú pod dobrovoľníckou skupinou do formy občianskeho združenia. Keďže v tom čase ani Michaela Knošková, a ani Adriána Repáňová neboli plnoletými, predsedníctvo prevzala matka Michaely, Zuzana Knošková, ktorá na poste neustále pretrváva. Pri zakladaní občianskeho združenia sa nevyhli menším problémom, čo nečakane predĺžilo dátum oficiálneho schválenia na október, ale aj napriek tomu prvý ročník súťaže Create & Control začal vo vopred stanovenom dátume v septembri 2016. Vzhľadom na odštartovanie prvého ročníku súťaže ešte pred schválením vzniku občianskeho združenia, nebolo možné získať žiadnu podporu vo forme finančného grantu a práve z toho dôvodu Create & Control odštartoval na nulovom budgete.
Centrálny vojenský klub
História a charakteristika
Základný kameň budovy navrhnutej architektom českého pôvodu Václavom Kolářom (v Bulharsku známy aj ako Antonin Kolar, alebo Antonin Vaclav Kolar) v neorenesančnom štýle bol položený v roku 1895 a budova bola dokončená v roku 1907 pod vedením bulharského architekta Nikolu Lazarova. Samotná budova je typickým predstaviteľom bulharskej architektúry po oslobodení Bulharska, má tri poschodia a rozloženie miestností je typické pre európske klubové budovy stavané ku koncu 19. storočia.
V budove sídlili po oslobodení prvé bulharské divadelné spolky a miestne ateliéry využívalo množstvo umelcov. V budove sa nachádza množstvo salónov, koncertná sieň, výstavné siene, kaviareň a je tiež sídlom Ústrednej vojenskej knižnice s viac ako 120 000 titulmi. Má štatút kultúrnej pamiatky národného významu.
Pomáhame druhým
História
V máji 2017 Pomáhame druhým, o.z. získalo za národnú súťaž Create & Control ocenenie za jeden z najlepších vzdelávacích projektov na Slovensku udeľovaný Nadáciou Pontis v rámci novovzniknutého projektu Generácia 3.0. V rámci tohto ocenenia sa neprebojovali do najlepšej trojky, a teda nezískali finančnú podporu projektu, ale Create & Control upútal pozornosť viacerých médií ako Forbes Slovensko a Denník N, ktorý o tomto nádejnom projekte napísali články.
V júli 2017 bol projektu Create & Control schválený finančný grant od Erasmus +, na druhý ročník súťaže, ktorý sa rozšíri na dvojnásobný počet škôl a predĺži stretnutia v rámci projektu na dva dni s hradeným ubytovaním aj stravou.
Projekt Create & Control sa 24.7.2017 dostal aj do živého vysielania Rádia Lumen v programe Študentské šapito, v ktorom priblížili celkové fungovanie tejto súťaže.
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1982
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1982 bol v poradí 9. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 13. do 25. septembra 1982 v mestách Lima, Arequipa, Ica, Chiclayo, Tacna a Trujillo, v Peru, za účasti 23 tímov. Nováčikom podujatia bola šestica družstiev: Austrália, Čile, Indonézia, Nigéria, Paraguaj a Španielsko. Neoficiálne sa ako 24. tím zúčastnilo aj druhé družstvo Peru. Peru bolo po Brazílii 1960 druhá juhoamerická krajina, ktorá hostila ženský svetový šampionát. Finálové zápasy sa odohrali v limaskej aréne Coliseo Amauta s kapacitou 20 000 divákov. Titul získala 🇨🇳, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim 🇵🇪. Strieborné Peru získalo svoju prvú medailu. , ktorý získal medailu na každom doterajšom turnaji, ktorého sa zúčastnil, obsadil až 6. miesto.
Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1984, ktoré hostilo Los Angeles. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo.