cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svébořice
Dejiny
Ako dokladá Chytilov miestopis, v roku 1921 mala obec Svébořice 141 domov a 615 obyvateľov – z toho 32 Čechov a 577 Nemcov. Ďalších 6 obyvateľov bolo nezistenej národnosti. V mieste bol farský úrad. Žandárska stanica bola v Stráži pod Ralskem. Zdravotný obvod, pošta, telegraf boli v Mimoni. Rovnako tak železničná stanica.
Bagnizeau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svébořice
Dejiny
Okrem obytných domov a majetkov tu boli kostol, škola, hostinec a kúpalisko v jednom z rybníkov.
Katastrálne ku Svébořiciam patril tiež veľký poľnohospodársky dvor Ostrov (Sperning). Nachádzal sa asi severovýchodne a choval sa v ňom dobytok a kone. Niekoľko desiatok metrov od dvora, nad príkrou stráňou, sa nachádza vodná betónová nádrž. Ide o najväčšiu betónovú nádrž v zaniknutých obciach Ralska.
náhľad|Schátrané budovy Sovietskych vojsk Po septembri 1938 boli vnútorne presídlení niektorí českí obyvatelia, rovnako ako z ostatných obcí patriacich do vtedajších Sudetov, postúpených Nemecku. Po roku 1945 sa karta obrátila a dochádza k odsunu Nemcov. V roku 1946, vznikom VVP Ralsko obec Svébořice zaniká.
V dolnej časti zaniknutej obce sa nachádzajú pozostatky vojenských budov zanechaných tu Sovietskou armádou, ktorá vojenský priestor využívala v rokoch 1968 až 1991.
Na území obce sa dochovali dve stavby v žalostnom stave, malá vodáreň v blízkosti rybníka, v ktorej je prameň vody a stará betónová vodárenská nádrž.
V centre bývalej obce bola za čias VVP zriadená strelnica RPG, preto je táto časť úplne zdevastovaná. Komunikácie úplne splynuli s okolitým terénom. Predtým udržiavané koryto Svébořického potoka bolo desiatky rokov zanesené. Potok tú následne vytvoril rozsiahle mokrade a jeho koryto bolo znovu vyhĺbené a narovnané až v roku 2007 VLS (tiež bol vyčistený jeden rybník a bola mu spevnená hrádza).
Vo východnej časti obce sa nachádzajú výraznejšie pozostatky stavieb. V týchto miestach neprebiehal intenzívny vojenský výcvik. Sú tu znateľné rozvaliny múrov bývalých majetkov. Je tu väčšie množstvo pivníc, ktoré sú dobre prístupné.
Medník
Medník môže byť:
James Blunt
James Hillier Blunt (* 22. február 1974, Tidworth, Spojené kráľovstvo) je anglický spevák, hudobník, skladateľ a taktiež aj a bývalý vojak Royal Air Force.
Debutoval albumom Back to Bedlam a skladbami ako „You're Beautiful“ a „Goodbye My Lover“, ktoré boli v roku 2005 veľmi populárne. Odvtedy vydáva nové albumy v trojročnom cykle. Predal celosvetovo viac ako 18 miliónov albumov a jeho debutový album Back to Bedlam je najpredávanejším albumom desaťročia 20002010 v Spojenom kráľovstve.
V roku 1999 slúžil v hodnosti kapitána britskej armády počas misie NATO v Kosove.
Gavin Harrison
Gavin Richard Harrison (* 28. máj 1963, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický bubeník a perkusionista.
V roku 1983 hral na bicie v britskej progresívno rockovej skupine Renaissance, v roku 1994 hral na koncertoch skupiny Level 42 a v roku 2002 sa stal členom skupiny Porcupine Tree, kde pôsobí doteraz a s ktorou vydal štyri štúdiové albumy. Od roku 2007 je tiež členom King Crimson, kde hral ako jeden z dvoch bubeníkov spoločne s Patom Mastelottem. Skupina v roku 2008 odohrala menšie turné v USA, ďalšie živé vystúpenia ohlásila na rok 2009, neskôr boli ale zrušené a skupina prerušila aktívnu činnosť. S niektorými súčasnými i bývalými členmi King Crimson nahral Harrison album A Scarcity of Miracles (2011).
Je autorom dvoch bicích inštruktážnych kníh s názvom Rhythmic Illusions and Rhythmic Perspectives. Vo svojom domácom štúdiu taktiež natočil a sám produkoval dve inštruktážne DVD Rhythmic Visions a Rhythmic Horizons.
Od 80. rokov pôsobí ako štúdiový hudobník. Podieľal sa na albumoch najrôznejších interpretov, ako sú napríklad Claudio Baglioni, Dave Stewart, Eros Ramazzotti, Franco Battiato, Jakko Jakszyk, Kevin Ayers, Lisa Stansfield, Manfred Mann's Earth Band alebo Steven Wilson.
Medzi jeho ďalšie projekty patrí aj spolupráca s multiinštrumentalistom 05Ricom, s ktorým zatiaľ vydal tri albumy.
Nagyvázsony
Nagyvázsony je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Veszprém.
Má rozlohu 7629 ha a žije tu 1797 obyvateľov (2007).
Fleróvium
Fleróvium (lat. flerovium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Fl a protónové číslo 114. Je to transurán a transaktinoid. Je rádioaktívny. Predtým bol prvok dočasne pomenovaný ako ununquadium.
Prvá príprava tohto prvku bola neoficiálne oznámená v januári 1999 skupinou vedcov z Dubny. Rovnaká skupina o tri mesiace neskôr pripravila iný izotop tohto prvku. Odvtedy sa neobjavili žiadne nové správy.
Ráztočno
Ráztočno je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha
Južná časť obce sa rozkladá na výbežkoch pohoria Vtáčnik, severná časť vystupuje na úbočia Žiaru. Obcou preteká rieka Handlovka, ľavostranný prítok Nitry, do ktorej ústi Hraničný a Morovniansky potok a niekoľko menších miestnych tokov.
Erb a vlajka obce Ráztočno
Na erbe sú znázornené motívy v modrom štíte na zvýšenej striebornej pažiti zdola šikmo delenej zvlnenou vodnou hladinou, pod doľava prehnutým zlatým stromom s prirodzenou listnatou korunou, zlatý späť hľadiaci striebroparohý čiernokopitý jeleň, vľavo pred ním zlatá čiernokopitá laň, celkom vľavo strieborná zlatostrechá čiernookná budova so zlatou bránou v pravom múre.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách modrej (1/8), žltej (2/8), modrej (2/8), bielej (2/8) a modrej (1/8). Vlajka má pomer strán 2/3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu. Symboly obce Ráztočno sú zapísané v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou R-75/99.
Dejiny
Stopy svojej prítomnosti na tomto území zanechal človek už v stredoveku. Z prelomu 10. – 11. storočia pochádzajú vykopané hroby, čo dokazuje, že Ráztočno sa vyvíjalo ako stará slovanská osada. Tá sa pod názvom ROZKOCHNA prvýkrát spomína v roku 1430 a patrila hradu Bojnice. Už v stredoveku bola mýtnou stanicou, keďže ležala na významnej obchodnej ceste, ktorá viedla z Kremnice cez Prievidzu.
V 16. storočí bolo Ráztočno najväčšou osadou Handlovskej kotliny a v roku 1553 mala už 45 usadlostí. Základom živobytia obyvateľov bolo poľnohospodárstvo. Z obilnín sa tu pestovala raž, pšenica, jačmeň a ovos. Z remeselníkov pracovali v obci traja kováči, dvaja mlynári, piliar a obuvník. Bohatstvo okolitých lesov bolo príčinou, že tu rozvinuli svoju činnosť aj dve vodné píly.
V obci sa nachádza významná kultúrna pamiatka – pôvodne ranogotický kostol z 13. storočia zasvätený Blahoslavenej Panne Márii. Zaujímavou stavbou okrem kostola bola aj mýtnica postavená z kameňa a pálenej tehly. Obec Ráztočno prekonala veľký požiar v r. 1614, ktorému padla za obeť veľká časť obce.
Po skončení 2. svetovej vojny sa zmenil charakter obce. Bol postavený kultúrny dom, obchodné stredisko, pošta, knižnica, dom smútku na miestnom cintoríne a budova na železničnej stanici. Pod vzhľad obce sa výrazne podpísala aj výstavba novej širokej cesty. Zrušením druhej koľaje význam železničnej stanice v Ráztočne výrazne poklesol. Spolu s Rematou a Jalovcom sú to jediné tri zastávky na trati Prievidza - Horná Štubňa, na ktorých sa nevydávajú cestovné lístky.
Šport
V katastrálnom území obce, neďaleko mesta Handlová, sa nachádza lyžiarske stredisko a rekreačná oblasť Remata. Prístupná je cestou i vlakom, ktorý má na Remate zastávku.
Pilotný diel (House)
Pilotný diel je prvá epizóda z prvej série seriálu Dr. House.
Dej
Krátko po začiatku epizódy začne byť učiteľka v materskej škôlke Rebecca Adler (Robin Tunneyová) dysfatická (tj. nie je schopná rozprávať) a krátko potom zkolabuje a spadne na podlahu. Wilson (Robert Sean Leonard) prinúti Housea (Hugh Laurie), aby ju liečil. House ho však odmietne s tým, že prípad je nuda. Wilson preto klame a tvrdí, že žena je jeho sesternica, potom House súhlasí. Po primárnom vyšetrení jej nájdu léziu na mozgu. Pri porade s tímom po prvýkrát zdeľuje svoju predstavu, že všetci klamú. Keď ide domov a čaká na výťah, stretne ho jeho nadriadená, riaditeľka nemocnice Lisa Cuddyová (Lisa Edelsteinová), ktorá sa ho snaží prinútiť, aby si plnil svoje povinnosti a slúžil v ambulancii. On však tvrdí, že ho vyhodiť nemôže a odíde. Neskôr, keď chce House nechať Rebeccu vyšetriť na magnetickej rezonancii, dozvie sa, že mu bolo Cuddyovou odobraté oprávnenie. Tá ho obviní z toho, že riskuje pacientkin život. Výmenou za pridelenie oprávnení musí House slúžiť v ambulancii.
Počas magnetickej rezonancii sa Rebecce zúži hrdlo, následkom alergickej reakcie na gadolínium (kontrastnú látku, ktorá sa rozptýli v mozgu a pôsobí kontrastne na MRI), a tak ju musí Chase (Jesse Spencer) a Cameronová (Jennifer Morrisonová), členovia Houseovho tímu, urobiť tracheotomiu. Do ambulancie príde muž, ktorý sa sťažuje na bolesti v chrbte. House mu na základe jeho oranžovej farby, ktorú podľa neho spôsobilo príliš veľa karotky a vitamíny, povie, že je mu žena neverná, a že by sa mal rozviesť. Ďalším pacientom v ambulancii je 10-ročný chlapec, ktorému matka dovolila užívať inhalátor na astmu len niekedy, namiesto denného používania. Zdôvodnila to tým, že sa bojí, aby chlapec používal tak často silné lieky. House jej veľmi sarkasticky vysvetlí čo je to astma. Počas svojej krátkej prednášky o astme sa dostane k steroidom a to ho privedie na myšlienku, že má Rebecca cerebrálnu vaskulitídu, a bez akýchkoľvek dôkazov pre svoje tvrdenie ju začne liečiť steroidmi. Cuddyová protestuje, ale Rebeccin stav sa zlepšuje. Následne sa však zase zhorší. Rebecca prestane vidieť a dostane záchvat, pri ktorom sa jej zastavilo srdce. Tímu dochádza, že to čo spôsobuje jej chorobu je v jej mozgu.
Na Houseovu žiadosť sa tretí z jeho tímu, Foreman (Omar Epps) s Cameronovou vkradne do Rebeccinho domu, aby našli niečo čo môže spôsobovať jeden z jej symptómov - dysfáziu. V jej kuchyni nájdu otvorené balenie krájanej šunky, čo vedie Foremana k záveru, že Wilson klamal Houseovi o Rebecce, pretože Wilson je Žid a Rebecca nie je. House sa nahnevá. Nie však na Wilsona, ale na Foremana, že mu nedošlo, že v bravčovom sa môže nachádzať pásomnica. Tá sa dostane do jej zažívacieho traktu a vajíčka pásomnice sa tak môžu dostať do krvného obehu a tým aj do mozgu. Tam sa môže prejaviť ako neurocysticerkóza (tj. pásomnica v mozgu). Aj keď House vie ako ju vyliečiť, Rebecca nechce žiadnu ďalšiu liečbu a žiadne ďalšie experimenty. Chce ísť domov a tam zomrieť. House sa ju však snaží presvedčiť. Rebecca sa ho pýta, ako prišiel k zraneniu nohy a House jej to vysvetľuje. Rebecca chce zomrieť dôstojne a House jej vysvetľuje, že dôstojná smrť neexistuje. Aj tak ju ale nepresvedčí.
Chasea však napadne, ako Rebecce dať dôkaz. Použijú röntgen a zröntgenujú jej nohu, kde v jej stehne nájdu larvu pásomnice. Tím ju presvedčí, aby sa liečila a brala tabletky, čím sa úplne vylieči.
Zaujímavosti
House si v lekárni vyzdvihne bez predpisu Vicodin, ktorý je ale na predpis. V ostatných epizódach však už táto chyba nie je. V tretej sérii sa House skoro dostane kvôli užívaniu Vicodínu a falšovaniu predpisov do väzenia.
NGC 6382
NGC 6382 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil Edward D. Swift 2. júna 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Leynes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Abreakcia (psychoanalýza)
Abreakcia (pojem zaviedol J. Breuer a Sigmund Freud) v psychoanalýze je špecifická forma odreagovania. Ide o odreagovanie potlačených afektov (úzkosti), ktoré viedli k neuróze, pomocou znovuprežitia patogénnych emočných zážitkov; cieľom je uvoľnenie emočného napätia. V minulosti to bola hlavná časť tzv. katartickej metódy.
Dobelice
Dobelice je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 272 obyvateľov, z toho 136 mužov a 136 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 40,6 roka, ženy 41,5 roka).
Lü Pu
Lü Pu (, ; * 156 - † 7. november 198) bol čínsky bojovník a generál počas neskorej dynastie Chan. Vynikal v lukostreľbe a jazde na koni, čím si vyslúžil prezývku "Lietajúci generál".
Nemesgörzsöny
Nemesgörzsöny je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Pápa.
Lü Pu
Okrem toho, že na bojisku bol neporaziteľný, Lü Pu bol povestný aj preto, že zradil a zabil dvoch vládcov, ktorí mu boli adoptívnymi otcami. Bol známy aj vďaka ľúbostnému vzťahu s (pravdepodobne) fiktívnou Tiao-čchan, čo viedlo k zavraždeniu Tung Čua, tyranského vládcu, ktorý mal pod kontrolou cisára Siena. Klasický čínsky román Dejiny Troch ríš Lü Pua vykresľuje ako nemilosrdného bojovníka, ktorý nepozná vernosť. Lü Pu bol neskôr porazený a zajatý Cchao Cchaom v bitke pri Sia-pchi. Potom ho Cchao Cchao nechal obesiť.
Nemesgörzsöny
Má rozlohu 1925 ha a žije tu 739 obyvateľov (2007).
Lü Pu
Služba pri Ting Jüanovi
Lü Pu začal svoju kariéru bojovníka pri guvernérovi provincie Ping, Ting Jüanovi. V roku 189 Ting Jüan viedol svoje vojsko do hlavného mesta Luo-jang na pomoc Hlavnému Generálovi Che Ťinovi v boji proti Eunuchom. Che Ťina zavraždili a keď sa v boji stretli Eunuchovia a stúpenci Che Ťina, mesto sa ocitlo v chaose.
Služba pri Tung Čuovi
Tung Čuo, vládca provincie Liang, ktorého do Luo-jangu poslal Che Ťin, získal kontrolu nad luo-jangskou armádou. Lü Pu zradil a zabil Ting Jüana a jeho hlavu daroval Tung Čuovi ako symbol oddanosti a Tung prijal Lü Pua ako adoptívneho syna. Aby si Tung upevnil moc, zosadil cisára Šaa a nahradil ho cisárom Sienom, ktorého mal pod kontrolou, a presunul hlavné mesto do Čchang-anu. Tungov zjavný zámer získať kontrolu nad krajinou spojený s jeho tyraniou a krutosťou rozhneval veľa lojalistov, čím sa vystavil možnému atentátu. Preto Lü Pua menoval svojím osobným strážcom. Často, keď bol Tung rozhnevaný, hodil po Lü Puovi kopiju, ktorej sa ale vždy vyhol. Okrem toho mal Lü Pu prístup do Tung Čuovej rezidencie, kde mával milostné aféry s jednou z Tung Čuových slúžiek a neustále sa bál, že ho adoptívny otec odhalí. V roku 192, s podporou ministra Wang Jüna, Lü Pu sa rozhodol zabiť Tung Čua. Zobral si so sebou niekoľko dôveryhodných mužov, vrátane Kapitána Kavalérie Li Sua, aby jedno ráno privítal Tung Čua pri bráne paláca. Li Su bodol Tung Čua a Tung kričal na Lü Pua, aby ho zachránil. Lü však povedal, "Toto je cisársky rozkaz," a zasadil Tung Čuovi smrteľnú ranu.
Potulky po krajine
V roku 194, keď bol Cchao Cchao na vojenskom ťažení proti Tchao Čchienovi v provincii Sü, Cchaovi jeho podriadení Čang Miao a Čchen Kung sa vzbúrili a dovolili Lü Puovmu vojsku prevziať kontrolu nad provinciou Jen. Kao Šun pomohol Lüovi poraziť Cchao Cchaovu armádu. Keď sa Cchao Cchao dopočul, že provincia Jen padla do Lü Puových rúk, vrátil sa späť a obliehal Lüa v Pchu-jangu. Po viac než 100 dňoch obliehania prinútil hlad Lüa opustiť mesto.
Obsadenie provincie Sü
Keď opustil Pchu-jang, Lü Pu sa vydal do provincie Sü hľadať útočisko k novému guvernérovi Liou Pejovi. V roku 196 sa Lü Pu obrátil proti Liou Pejovi a zmocnil sa mesta Sia-pchi, čím sa stal guvernérom provincie Sü, a Liou Pej sa musel presunúť do susedného mesta Siao-pchej.
Copa Sony Ericsson Colsanitas 2009
Copa Sony Ericsson Colsanitas 2009 bol tenisový turnaj žien, ktorý sa konal v dňoch od 16. do 22. februára 2009  na otvorených antukových dvorcoch v kolumbijskom meste Bogota. Titul v dvojhre žien získala Španielka María José Martínezová Sánchezová, ktorá vo finále porazila Argentínčanku G. Dulkovú. Bol to jej prvý titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre žien získali Španielky Nuria Llagosterová Vivesová a María José Martínezová Sánchezová, ktoré vo finále porazili argentínsko-taliansky pár Gisela Dulková, Flavia Pennettová. Pre obe tenistky to bol šiesty titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Štvorhra žien
🇪🇸 Nuria Llagosterová Vivesová / 🇪🇸 María José Martínezová Sánchezová vs. 🇦🇷 Gisela Dulková / 🇮🇹 Flavia Pennettová 7-5 3-6 10-7
Lü Pu
Obsadenie provincie Sü
V tom istom roku Jüan Šu poslal armádu vedenú Ťi Lingom, aby zaútočila na Liou Peja. Lü Pu sa bál, že bude vystavený útoku od Jüan Šua ak Liou Pej príde o Siao-pchej, preto so svojimi vojakmi rozložil tábor južne od Siao-pchej, kde mal stretnutie s Liou Pejom a Ťi Lingom. Lü Pu obidvoch prehovoril, aby uzavreli medzi sebou mier a aby mu sľúbili, že odvolajú svoje vojská, ak dokáže lukom zasiahnuť špic kopije, ktorá bola postavená pri bráne. Lü z diaľky vystrelil šíp a presne zasiahol cieľ. Liou Pej a Ťi Ling dodržali sľub a svoje vojská odvolali.
Pád a smrť
V roku 198 sa Lü Pu znova pridal k Jüan Šuovi a zaútočil na Liou Peja v Siao-pchej. Liou sa spojil s Cchao Cchaom a obaja viedli spojené armády do provincie Sü. Po troch mesiacoch obliehania a niekoľkých porážkach mali Lü Puovi vojaci slabú morálku a niektorí prestúpili k Cchao Cchaovi. V jednu noc Lü Pua zradili jeho vlastný vojaci a počas spánku ho zviazali a odovzdali Cchao Cchaovi. Keď bol Lü Pu pred Cchao Cchaom, chcel sa k nemu ešte pridať. Liou Pej však Cchao Cchaovi pripomenul osud Ting Jüana a Tung Čua, a Cchao nechal Lü Pua obesiť.
Zjednotenie Nemecka (1871)
náhľad|Vyhlásenie Nemeckého cisárstva (1877), olejomaľba Antona von Wernera Zjednotenie Nemecka alebo prvé zjednotenie Nemecka bol proces integrácie nemeckých štátov do jedného národného štátu, zavŕšený 18. januára 1871 vyhlásením vzniku Nemeckého cisárstva v Zrkadlovej sieni zámku Versailles vo Francúzsku, pri ktorom hlavy nemeckých štátov proklamovali pruského kráľa Viliama I. za nemeckého cisára.
Kochanovský potok (prítok Černošiny)
Kochanovský potok je potok v hornom Šariši, v juhovýchodnej časti okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Černošiny, meria 1,9 km a je tokom VII. rádu.
Zjednotenie Nemecka (1871)
V čase vyhlásenia vzniku tvorilo Nemecko 35 samostatných štátov, štyri slobodné mestá a ríšske územie Alsasko-Lotrinsko, získané od Francúzska po víťazstve v prusko-francúzskej vojne. Postupne do cisárstva pristúpili aj ďalšie nemecké štáty, až kým Nemecko pozostávalo celkovo zo štyroch kráľovstiev, šiestich veľkovojvodstiev, šiestich vojvodstiev (po roku 1876 už piatich), siedmich kniežatstiev, troch slobodných miest a ríšskeho územia Alsasko-Lotrinska.
Lignín
thumb|štruktúra lignínu Lignín patrí medzi sekundárne metabolity rastlín a predstavuje druhú najčastejšiu organickú zlúčeninu na zemskom povrchu po celulóze. Zahŕňa 25 % rastlinnej biomasy. V najväčšom množstve sa objavuje v bunkových stenách sekundárnych buniek, ktoré tvoria xylémové cievy a tracheidy.
Ligníny, z latinského lignum – drevo. Sú to zložité fenolové heteropolyméry bunkovej steny kovalentne spojené s polysacharidmi a proteínmi. Ukladanie lignínov poskytuje štrukturálnu podporu a pevnosť nadzemným častiam vyšších suchozemských rastlín. Vďaka hydrofóbnym vlastnostiam zabezpečuje lignín v xylémových cievach vodotesnosť. Sú amorfné a opticky inaktívne. Vznikajú polymerizáciou troch alkoholov kyseliny škoricovej, označovaných ako monolignoly: p-kumarylalkohol, koniferylalkohol a sinapylalkohol, z ktorých vznikajú H (hydroxyfenyl), G (guaiacyl) a S (syringyl) podjednotky. Hlavnými väzbami v molekule lignínu sú éterové (-O-) a uhlík-uhlík väzby.
Lignín prejavuje vysoký stupeň štrukturálnej variability, ktorý závisí od rastlinných druhov a pletív, a od typu bunky. Najtypickejšia odchýlka v zložení lignínu je medzi dvomi základnými skupinami semenných rastlín. Lignín nahosemenných rastlín je zložený z G jednotiek s malým obsahom H zložiek. V krytosemenných rastlinách sú ligníny zložené hlavne z G a S zložiek, s malým obsahom H jednotiek.
Lignifikácia bunkovej steny je proces objavujúci sa iba u vyšších rastlín, ktorého hlavná funkcia je mechanicky posilňovať cievny systém rastliny.
Biosyntézu lignínov možno všeobecne rozdeliť do troch hlavných etáp:
NGC 1320
NGC 1320 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. septembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Niclas Hävelid
Niclas Hävelid (* 12. apríl 1973, Enkoping, Švédsko) je bývalý švédsky hokejista. Od ukončenia kariéry v apríli 2013 pracuje ako tréner.
Klubový hokej
Niclas Hävelid je obranca. Je 182 cm vysoký a váži 90 kg (údaj z roku 2006). V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1991/92 za AIK Solna Vastra v švédskej Elitserien. V roku 1999, už ako 26-ročného, ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo Anaheim Mighty Ducks v treťom kole ako 83. v celkovom poradí. Už v nasledujúcej sezóne sa dostal na ľad NHL a odohral za Anaheim 5 sezón. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za Södertälje SK v švédskej Elitserien. Na sezónu 2005/06 uzavrel zmluvu s Atlantou Thrashers na 1,216 milióna dolárov ročne. Hral s číslom 28.
Reprezentácia
Niclas Hävelid získal s reprezentačným výberom Švédska zlatú medailu na Majstrovstvách sveta 1998 a na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Hral s reprezentačným dresom číslo 15.
Zimné olympijské hry 2006
Švédsko získalo na olympiáde v Turíne zlaté olympijské medaily. Po rozpačitom úvode, keď v základnej skupine skončilo až na treťom mieste po prehrách s Ruskom 0:5 a Slovenskom 0:3, už nezaváhalo. V štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:2.
Mauritánia
Mauritánia, dlhý tvar Mauritánska islamská republika (do polovice 90. rokov 20. storočia bol slovenský názov Mauretánia a Mauretánska islamská republika), je štát v západnej Afrike.
Poloha
Susedí so Senegalom na juhozápade, s Mali na juhovýchode, s Alžírskom na severovýchode a so Západnou Saharou na severozápade. Západná časť Mauritánie hraničí s Atlantickým oceánom a jej pobrežie má dĺžku takmer.
Dejiny
Územie dnešnej Mauritánie patrilo od 8. storočia Ghanskej ríši. V roku 1076 ríšu dobyli Almoravidovci, ktorí vytvorili ríšu novú, siahajúcu až do Španielska. Tá sa však rozpadla v roku 1147 a pokým južná časť sa stala súčasťou Malijskej ríše, sever dnešnej Mauritánie ovplyvňovalo arabské Maroko. Vojnou Šar Bubu v rokoch 1644 až 1677 ovládli Arabi aj zvyšok územia.
Od 15. storočia sa začali do oblasti dostávať obchodníci z Portugalska, Španielska, Británie, Holandska a Francúzska. Francúzski kolonizátori ovládli územia západnej časti kontinentu, medzi ním aj dnešnej Mauritánie, od 18. storočia, ktorí tu neskôr vytvorili Francúzsku Západnú Afriku. Nezávislosť Mauritánia vyhlásila 28. novembra 1960 a následne bolo založené nové hlavné mesto Nouakchott.
Počas pohraničných konfliktov utrpeli vzťahy so Senegalom i Západnou Saharou, pričom hraničné pásmo so severným susedom je dodnes zamínované. Krajina taktiež opustila Hospodárske spoločenstvo západoafrickych štátov (ECOWAS). Pri vojenskom prevrate 3. augusta 2005 bol zvrhnutý prezident Maavíja uld Sídí Ahmed Tajá, ktorého na čele štátu nahradil plukovník Alí Uld Mohammed Fál a následne demokraticky zvolený prezident Sídí Uld Abdalláh.
Obyvateľstvo
Približne 70 % obyvateľstva Mauritánie tvoria Mauri, národ arabsko-černošského pôvodu, ktorý sa delí na niekoľko etnicko-jazykových skupín. Samotní Mauri sa delia na bielych a čiernych Maurov. Početní sú tiež čierni Afričania (Afro-Mauritánci), ktorých je okolo 30 % a kde patria napríklad kmene Halpulaar, Wolof a Soninke, obývajúce najmä južné oblasti. Politickú i vojenskú moc v krajine ovládajú bieli Mauri, ostatné etniká majú len minimálne zastúpenie vo verejnom a súkromnom sektore.
Až 99 % Mauritáncov vyznáva islam, no napriek tomu v krajine existuje kresťanská komunita. Úradným jazykom je arabčina a gramotnosť dosahuje asi 34 %.
Ekonomika
Stále väčšie sucho a rozširovanie púšte v oblasti sahelu spôsobuje zmenu života kočovných pastierov dobytka, ktorí sa sťahujú do slumov. Príjmy chudobnej krajiny plynú z vývozu železnej rudy a rybolovu, ktorý však výrazne redukuje bohatstvo pobrežných vôd. K tomuto ohrozeniu sa od roku 2001 pridalo i objavenie ložísk ropy v pobrežných vodách, ktorej ťažba prináša napriek výraznej korupcii celú tretinu príjmov štátneho rozpočtu. HDP na 1 obyvateľa dosahuje len asi 500 USD a dovážajú sa najmä stroje a spotrebný tovar.
Zaujímavosti
V mauretánskom Chinguetti sa nachádza najstaršia nepretržite fungujúca knižnica s prevažne duchovnou (islamskou) tematikou v celej Afrike. K videniu sú tu až deväť storočí staré Korány a ďalšie vzácne knihy. Chinguetti so svojou knižnicou býva označované ako siedme najsvätejšie miesto islamu a je na zozname chráneného kultúrneho dedičstva UNESCO. Mestečko bolo založené v roku 777 a od 11. storočia bolo zastávkou obchodných karavan a strediskom učencov vtedajšieho moslimského sveta. V 13. storočí sa stalo dôležitou križovatkou karavan medzi stredomorím a subsaharskou Afrikou. Vrchol svojej slávy dosiahlo Chinguetti v 17. storočí, kedy bolo povinnou zastávkou karavan smerujúcich do Mekky. Kedysi malo päť veľkých knižníc s tisíckami kníh, ktoré lákali učencov zo vzdialených krajín. V tom čase tu panoval obchodný ruch, ktorý tiež umožnil získať vzácne knihy z vtedajších centier islamskej vzdelanosti Káhiry, Bagdadu, Damasku, Jeruzalema alebo Timbuktu. Dnes tu žije iba niekoľko desiatok obyvateľov. Knižnica je súkromná, dedí sa v otcovskej línii a od svojho založenia je nepretržite funkčná.
Po dodnes zaminovanej hranici Mauretánie a Západnej Sahary vedie železničná trať v dĺžke viac ako 700 kilometrov, po ktorej raz týždenne preváža nákladný vlak železnú rudu z povrchových baní v oblasti Zouérat na severe krajiny až Atlantickému oceánu do Nouadhibou. So svojimi 210 nákladnými vagónmi a dĺžkou 2,5 kilometra ide o najdlhší a najťažší vlak na svete. Ľudia môžu bez obmedzenia naskočiť na vagóny s nákladom.
Prírodný park Hornopožárský les
Hornopožárský les alebo Hornopožárské lesy je lesnatá oblasť resp. prírodný park o približnej rozlohe 25 km², ktorý sa nachádza v dolnom Posázaví na pravom brehu rieky Sázava na území okresu Praha-východ a okresu Benešov v Stredočeskom kraji asi 20 kilometrov južne od Prahy, približne medzi obcami a mestami Kamenice, Krhanice, Jílové u Prahy a Týnec nad Sázavou. Vzhľadom na blízkosť bodu českého hlavného mesta ide o veľmi navštevovanú a ľahko dostupnú rekreačnú a turistickú oblasť, ktorá je vhodná ako pre trampov, hubárov, a zberačov lesných plodov, tak aj pre turistov, cykloturistov a ďalších rekreantov.
Oblasť je zaujímavá nielen svojimi pomerne hlbokými a rozsiahlymi lesmi s malými zvyškami pôvodných listnatých lesov, ale aj ťažbou žuly v lomoch a ďalej tiež radom žulových skalísk a osamelých balvanov.
Oblasť dostala názov podľa zámčeka s hájovňou Horní Požáry, ktorú tu, uprostred lesov, nechal vybudovať následník rakúsko-uhorského trónu arcivojvoda František Ferdinand d’Este.
Ad absurdum
Ad absurdum je latinský výraz, ktorý znamená „do nezmyselnosti“. Napríklad doviesť niečo ad absurdum môže znamenať:
Ignác Gessay
Ignác Gessay (* 17. apríl 1874, Tvrdošín† 12. august 1928 Bratislava) bol slovenský novinár v amerických krajanských novinách, spoluzakladateľ Slovenskej ligy v Amerike.
Životopis
Narodil sa v roľníckej rodine na Orave. Jeho otec bol Jozef Gessay a matka Sofia rodená Feránčiková. Študoval na gymnáziu v Trstenej, Učiteľskom ústave v Spišskom Podhradí, štúdia dokončil v Egri. Pôsobil ako učiteľ na Zemplíne a na Orave, kde získal povesť pansláva a úradne mu zakázali prispievať do slovenských novín. Vtedy sa rozhodol odísť do USA. V USA pracoval ako učiteľ slovenčiny. Roku 1900 sa stal redaktorom Amerikánsko-slovenských novín, v ktorých pôsobil desať rokov, pracoval aj v:
Od roku 1915 pôsobil v Clevelande kde s J. Pankuchom založil Denný hlas, tam redigoval aj časopis pre slovenských študentov Mládež. Roku 1918 založil Nové Slovensko, orgán Slovenskej ligy v Amerike, zredigoval aj sedem ročníkov Národného kalendára. Pracoval v Združení slovenských novinárov, po vytvorení Zväzu slovenských novinárov v Amerike sa stal jeho predsedom. Pracoval aj v krajanských spolkoch. V roku 1907 bol spoluzakladateľom Slovenskej ligy v Amerike. Aktívne sa zúčastnil československého zahraničného odboja, zúčastnil sa prípravy Clevelandskej dohody, bol signatárom Pittsburskej dohody, bol členom Odbočky Československej národnej rady v USA. Ako člen česko-slovenskej delegácie sa zúčastnil na mierovej konferencii v Paríži. Od roku 1920 až do svojej do smrti pôsobil na Slovensku ako predstaviteľ americkej Slovenskej ligy, založil Slovenskú ligu na Slovensku. Ako signatár Pittsburskej dohody presadzoval jej realizáciu, aj preto sa pridal k slovenskému autonomizmu.
Ignác Gessay významne prispel k vzniku Česko-Slovenska. V bratislavskej Petržalke je po ňom pomenovaná ulica a v rodnom Tvrdošíne stredná priemyselná škola. V minulosti bola po ňom pomenovaná obec Gessayov, dnes Zálesie.
Je pochovaný na Ondrejskom cintoríne v Bratislave.
Abbey Road
Abbey Road môže byť:
Robert Anthony Salvatore
Narodil sa ako najmladší zo siedmich detí, študoval na Fitchburg State University.
O fantasy sa začal zaujímať po prečítaní knihy Pán prsteňov od J. R. R. Tolkiena, ktorú dostal ako vianočný darček. V roku 1982 napísal prvý román Echoes of the Fourth Magic (Ozveny štvrtej mágie), potom začal písať knihy pre svet Forgotten Realms, ságu DemonWars a Hviezdne vojny. Jednou z jeho najpopulárnejších postáv je temný elf Drizzt Do'Urden, ktorý bojuje za spravodlivosť napriek temnému odkazu jeho rasy. Napísal aj príbeh pre hernú adaptáciu jeho kníh. Bolo to k hre Forgotten Realms:Demon Stone (2004), ktorá vyšla na PS2, Xbox a PC.
Povýšenie
Povýšenie môže byť:
Ménigoute (kantón)
Ménigoute je francúzsky kantón v obvode Parthenay v departemente Deux-Sèvres v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 11 obcí.
Ad hominem
Ad hominem je latinský výraz, ktorý znamená rátajúc s citmi presvedčovaného (pozri: argumentum ad hominem).
NGC 6383
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 5,5.
Nemesgulács
Má rozlohu 835 ha a žije tu 1023 obyvateľov (2007).
NGC 1321
NGC 1321 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. septembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Nemeshany
Nemeshany je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Sümeg.
Má rozlohu 1050 ha a žije tu 438 obyvateľov (2007).
NGC 6384
NGC 6384 je galaxia v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. júna 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
Kochanovský potok (prítok Koprivničky)
Prameň
Tečie v Ondavskej vrchovine, pramení na juhovýchodnom svahu Kochanovského (385,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 345 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, následne sa stáča severojužným smerom a sprava priberá prítok z južného svahu Kochanovského. Ďalej už pokračuje juhovýchodným smerom cez lokalitu Klince v rámci geomorfologického podcelku Raslavická brázda. Západne od obce Koprivnica ústi v nadmorskej výške 216,0 m n. m. do Koprivničky.
Balanzac
Balanzac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6385
NGC 6385 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 22. júla 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Lucia Poppová
Lucia Poppová (* 12. november 1939, Záhorská Ves – † 16. november 1993, Mníchov) v zahraničí známa ako Lucia Popp, bola slovenská operná speváčka (sopranistka) svetového významu.
Život a kariéra
Pôvodne začala študovať medicínu, ale po druhom semestri odišla na Vysokú školu múzických umení v Bratislave. Bola žiačkou významnej slovenskej opernej speváčky a pedagogičky Anny Hrušovskej. Od roku 1963 pôsobila v Rakúsku, kde sa preslávila interpretáciou Kráľovnej noci (Čarovná flauta) a v Nemecku (Kolín nad Rýnom, Mníchov), ako členka Štátnej opery vo Viedni účinkovala tiež v New Yorku a iných operných mestách. V roku 1966 debutovala v Covent Garden a v roku 1967 v Metropolitan Opera.
Vynikala najmä ako interpretka postáv v dielach W. A. Mozarta a Richarda Straussa. Bola tiež vyhľadávaná ako koncertná a komorná speváčka. Hrala vo filme Jánošík I-II. Mala titul "Kammersängerin" viedenskej a mníchovskej Štátnej opery. Počas svojej kariéry nahrala nespočetné množstvo opier a piesní, medzi inými Nápoj lásky (L'elisir d'amore), Figarova svadba (Le nozze di Figaro), Príhody Lišky Bystroušky, Rigoletto a iné. Výber z Mozartových árií v jej interpretácií vydalo vydavateľstvo EMI v prestížnej edícií "Great Recordings of the Century". Každoročne sa na jej počesť usporadúvajú koncerty v Slovenskej Filharmónii v Bratislave - Hommage a Lucia Popp.
Zomrela v Mníchove na rakovinu mozgu vo veku 54 rokov. Je pochovaná v Bratislave (Slávičie údolie).
Cleveland (Ohio)
right|thumb|Cleveland
Cleveland je druhé najväčšie mesto štátu Ohio v USA. Má rozlohu a žije tu 478-tisíc obyvateľov. Leží na južnom brehu Erijského jazera, približne západne od hraníc Pensylvánie.
V roku 1915 tu bola podpísaná Clevelandská dohoda. V meste existuje veľká komunita Slovákov, v roku 1970 tu žilo približne 48 000 tisíc.
Povýšenie (hodnosť)
Povýšenie je vymenovanie vojaka, policajta atp. do vyššej hodnosti. Opakom povýšenia je degradácia.
Obvykle sa povyšuje o jeden hodnostný stupeň, v prípade vykonania nejakého hrdinského činu, alebo úspešného realizovania významnej vojenskej akcie aj o viacero stupňov. Jedinec môže byť povýšený aj in memoriam.
NGC 1322
NGC 1322 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. októbra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Ligny-en-Brionnais
Ligny-en-Brionnais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kraľoviansky meander
Kraľoviansky meander je prírodná pamiatka, ktorá sa nachádza na rieke Váh medzi vodným dielom Krpeľany a priesmykom Hradiská.
Patrí do katastrálneho územia obce Kraľovany. Pamiatka bola vyhlásená v roku 1990, s výmerou so IV. stupňom ochrany.
Predmetom ochrany je forma reliéfu, ktorá patrí medzi ojedinelé a typicky vhĺbené dolinové meandre a je dokladom tektonického vývoja oblasti, poskytujúcim možnosť rekonštrukcie paleogeografických pomerov územia. Má vedecký a populárno-náučný význam.
Norman Smith
Norman Smith (známy aj pod menom Hurricane Smith, * 22. február 1923, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 3. marec 2008, East Sussex) bol britský hudobník a hudobný producent.
Životopis
Narodil sa v Edmontone (Severný Londýn). Počas 2. svetovej vojny slúžil v RAF ako pilot bezmotorových lietadiel. V roku 1959 po neúspešnom pokuse o kariéru džezového hudobníka sa začal zaúčať v štúdiách vydavateľstva EMI za zvukového technika.
Do roku 1965, kedy sa stal hudobným producentom, bol Norman Smith zvukovým technikom všetkých nahrávok skupiny The Beatles, ktoré vznikli v štúdiách EMI. Podieľal sa na takmer stovke skladieb tejto kapely. Posledným albumom na ktorom s touto kapelou spolupracoval bol Rubber Soul,
Začiatkom roku 1967 začal Norman Smith nahrávať so skupinou Pink Floyd. Bol producentom ich prvého, druhého a štvrtého albumu: The Piper at the Gates of Dawn, A Saucerful of Secrets a Ummagumma. Pri nahrávaní skladby „Remember a Day“ pomohol v hre na bicie bubeníkovi kapely, Nickovi Masonovi.
Norman Smith bol producentom albumov kapiel ako The Pretty Things (S.F. Sorrow), Barclay James Harvest (Once Again). Bol autorom niekoľkých piesní („John Lennon's Guitar“, „Don't Let It Die“. V roku 1971 začal používať umelecké meno „Hurricane Smith“, pod ktorý sa mu podarilo nahrať medzinárodný hit „Oh Babe What Would You Say?“, ktorý bol v hitparáde Billboard Hot 100 na tretej priečke. Vydal aj vlastný album a singel s coververziou skladby „Who Was It?“ od Gilberta O'Sullivana. Nahral ešte niekoľko menej významných hitov ako boli „My Mother Was Her Name“ (1972), „Beautiful Day, Beautiful Night“ (1973) a „To Make You My Baby“ (1974).
V roku 2004 vydal CD s názvom From Me To You, na ktorom boli nové nahrávky jeho najväčších hitov: „Don't Let It Die“ a „Oh Babe, What Would You Say?“. Súčasťou obalu tohoto albumu bola aj knižočka s vyjadreniami Paula McCartneyho a členov skupiny Pink Floyd. V marci 2007 vydal memoáre s názvom John Lennon Called Me Normal. V knihe sa nachádzali aj niektoré dosiaľ nezverejnené fotografie a niektoré fakty o skupinách The Beatles a Pink Floyd v období nahrávania v štúdiách na Abbey Road, ako aj niektoré detaily živote pilota bezmotorových lietadiel v RAF.
Moncoutant (kantón)
Moncoutant je francúzsky kantón v obvode Parthenay v departemente Deux-Sèvres v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 12 obcí.
Sebedražie
Sebedražie je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Polohopis
Nachádza sa v centre hornej Nitry na severozápadnom úpätí pohoria Vtáčnik. Územie obce je súčasťou Prievidzkej kotliny, ktorá zaberá severnú a strednú časť hornonitrianskeho údolia. Hranica obce smerom od severu na východ prechádzajú popri hranici Prievidze, na juhovýchode hraničia s obcou Cigeľ, na južnej strane s Lehotou pod Vtáčnikom a napokon na západnej strane s územím obce Koš. Obcou preteká potok Ciglianka. Dominantou obce je rímskokatolícky kostol sv. Barbory z roku 1642.
V blízkosti sú mestá Prievidza, Bojnice, Nováky, Handlová.
Andrew Michael Allen
Andrew Michael Allen (* 4. august 1955, Philadelphia, Pensylvánia, USA) je americký vojenský letec a kozmonaut, ktorý bol trikrát na palube raketoplánu vo vesmíre.
Životopis
Je absolventom Villanova University, štúdium ukončil v roku 1977. Potom nastúpil k námornej pechote, kde sa po absolvovaní leteckej školy stal vojenským pilotom na F-4 a F/A 18 a v roku 1987 ukončil vojenskú školu skúšobných letcov (US Navy Test Pilot School, Patuxent River, MD). Potom, v auguste 1987, nastúpil k NASA do Johnsonovho vesmírneho strediska v Houstone a začal astronautický výcvik. Od augusta 1988 bol zaradený do jednotky astronautov ako letový špecialista. V období rokov 1992 až 1996 absolvoval trikrát let na obežnú dráhu Zeme. Tu strávil 37 dní a stal sa 276. kozmonautom sveta. Je ženatý, má tri deti.
Lety do vesmíru
Po prvýkrát letel v lete 1992 v raketopláne Atlantis. Išlo o misiu STS-46, podľa COSPAR 1992-049A, na palube bolo 7 členov posádky a dve družice, európska Eureca a talianska TSS-1. Štart aj cieľ boli na Floride, na kozmodróme Cape Canaveral Air Force Station.
Druhý let absolvoval o dva roky neskôr, na jar roku 1994, tentoraz v raketopláne Columbia. Dvojtýždenná misia s označením STS-64 bola v COSPAR katalogizovaná ako 1994-015A. Aj tentokrát bol štart aj cieľ na Floride. Na palube bola päť-členná posádka, ktorá sa venovala práci na vedeckom zariadenia USMP-2.
Tretí let bol taktiež v raketopláne Columbia, Allen bol jej kapitánom. Posádka bola sedemčlenná, medzinárodná. Išlo o misiu STS-75, podľa COSPAR 1996-012A, na konci februára 1996. Na palube mali vedeckú jednotku USMP-3 a taliansku družicu TSS-1R, ktorá sa však z ťahaného lana utrhla. Pristáli tam, kde štartovali, na Floride.
Moskóvium
Moskóvium (angl. Moscovium), v minulosti provizórne pomenované aj Ununpentium, je superťažký umelý chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Mc a protónové číslo 115. Je to transurán a transaktinoid.
1. februára 2004 publikoval tím ruských a amerických vedcov správu o príprave ununpentia (moskóvia) a ununtria (nihónia). 28. septembra tieto výsledky potvrdili aj japonskí vedci. Vyhlásením IUPAC bol 28. novembra 2016 prvok oficiálne pomenovaný na počesť moskovskej oblasti, kde sídlia pracoviská, ktoré ho objavili. V angličtine dostal meno Moscovium, správny názov v slovenčine, moskóvium, bol oznámený Slovenským národným komitétom IUPAC tlačovou správou 5. decembra 2016.
Príprava
Atómy amerícia boli bombardované atómami vápnika. Produktom boli štyri atómy moskóvia. Tieto atómy sa počas sekundy rozpadli na nihónium. Vzniknuté nihónium existovalo 1,2 sekundy, potom rozpad pokračoval.
Výskyt v bežnom živote
Moskóvium leží teoreticky pri takzvanom ostrovčeku stability. Autori science-fiction ho už pred jeho skutočným objavením často uvádzali ako jeden z materiálov známych iba vyspelým mimozemským civilizáciám. V skutočnosti je aj moskóvium veľmi nestály rádioaktívny prvok. Zatiaľ bolo celkom pripravených len asi 100 atómov tohto prvku.
Seč (okres Prievidza)
Seč je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Obec leží v juhovýchodnom výbežku Strážovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Malá Magura, na južných svahoch Magury. Asi 1 km západne sa nachádza vodná nádrž Nitrianske Rudno. V obci sa nachádza kaplnka, ktorá je zasvätená sv. Jozefovi a majorita obyvateľstva je rímskokatolíckeho vierovyznania.
Najbližšími mestami sú Bojnice (12 km), Prievidza (17 km) a Nováky (18 km).
Meridiani Planum
Meridiani Planum je planina nachádzajúca sa 2 stupne južne od rovníka Marsu (so stredom na 0,2°S 357,5°V) v najzápadnejšej časti Terra Meridiani. Nachádzajú sa tu vzácne výskyty sivého kryštalického hematitu. Na Zemi sa hematit najčastejšie formuje v horúcich prameňoch alebo v stojacich vodách, z toho dôvodu mnohí astronómovia veria, že hematit v Meridiani Planum môže byť dôkazom starodávnych horúcich prameňov alebo oblasťou, ktorá sa vyznačovala tekutou vodou. Hematit je súčasťou vrstvených usadených hornín hrubých približne 200 až 800 m. Ďalšie štruktúry v Meridiani Planum sú z vulkanického bazaltu alebo krátery.
Mars rover Opportunity
Výsledky z Opportunity naznačovali, že miesto pristátia bolo v minulosti počas dlhého časového obdobia impregnované tekutou vodou, s pravdepodobne vysokou slanosťou a kyslosťou. Črty oblasti zahŕňajú aj sedimenty, prítomnosť malých okrúhliakov, na ktorých je jasne viditeľné zhutňovanie a tiež dutiny vo vnútri kameňov, prítomnosť veľkého množstva síranu horečnatého a ďalších minerálov bohatých na síru vo forme síranov ako napríklad jarosit.
Krátery vo vnútri Meridiani Planum
thumb|right|250px|Skalnatá oblasť v blízkosti kráteru Beagle
Obliehanie Osaky
thumb|Nápis na zvone v Kjóte v [[Hókó-dži]] Obliehanie Osaky (jap.: 大坂の役;Ōsaka no Eki), všeobecne známejšie (jap.: 大坂の陣;Ōsaka no Jin) bola séria bitiek vedená Tokugawským šógunátom proti klanu Tojotomi a končiaca zničením klanu. Delí sa do dvoch etáp (Zimné ťaženie a Letné ťaženie), trvalo od roku 1614 do roku 1615 a prinieslo koniec poslednej veľkej ozbrojenej opozície proti vzniku šógunátu. Konflikt sa tiež niekedy nazýva Genna Enbu (jap.:元和偃武), pretože sa menila japonská éra z Keičó na Genna, ktorá bezprostredne nasledovala.
Začiatok
Po smrti Hidejošiho Tojotomi v roku 1598, Japonsku vládla Rada piatich starších, spomedzi ktorých mal Iejasu Tokugawa najväčší vplyv. Po porážke Micunari Išida v bitke pri Sekigahare, Iejasu v podstate získal vládu nad Japonskom pre seba a zrušil Radu. V roku 1603 bol zavedený Tokugawský šógunát s hlavným mestom v Ede. Iejasu hľadal spôsob ako potvrdiť moc a upevniť režim svojho vlastného klanu; iba klan Tojotomi vedený Hidejošiho synom Hidejorim Tojotomim so základňou v Osake, ostával prekážkou tohto cieľa.
Zimné ťaženie
V roku 1614 klan Tojotomi prestaval Osacký hrad súčasne s chrámom Hókó-dži v Kjóte. Súčasťou renovácie bol aj zvon s nápisom "Nech v zemi panuje mier a prosperita. Na Východe zdraví bledý mesiac a na Západe dáva zbohom zapadajúcemu slnku.". Šógunát, ktorý mal svoju silnú základňu vo východných provinciách si to vyložil ako urážku a napätie medzi klanmi Tokugawa a Tojotomi začalo rásť. Napätie sa ďalej zvýšilo, keď Hedejori Tojotomi začal v Osake do svojich služieb príjmať vo väčšom počte róninov a nepriateľov šógunátu. V novembri toho roku sa Iejasu, majúc rozhodujúci vplyv aj napriek tomu, že titul šógun prenechal svojmu synovi už v roku 1605, rozhodol nenechať, aby tieto sily ďalej rástli a vydal sa s 164 000 mužmi na Osaku (v počte nie je započítaný Tadacune Šimazu, pretože jeho oddiely nedorazili k Osake).
Sanada-maru bola opevnená bašta (barbakan) na južnej strane Osackého hradu bránená Jukimurom Sanadom a 7 000 mužmi. Šógunske vojská boli opätovne odrážané a Sanada s svojimi mužmi podnikol niekoľko útokov proti línii obliehania preraziac ju trikrát. Iejasu presunul delostrelectvo, prevelil 300 kanónov, ako aj mužov na podkopanie múrov. 22. januára bolo zimné obliehanie ukončené, po zaručení Hidejori Tojotomi, že vzbura nebude ďalej rásť a že zasype hradnú priekopu Osackého hradu.
Letné ťaženie
V apríli 1615, Iejasu dostal hlásenie, že Hidejori Tojotomi zozbieral ešte viac oddielov ako v novembri a pokúša sa zastaviť zasypávanie hradnej priekopy. Tojotomiho vojská (často označované ako Západné armády) začali útočiť na kontingenty šógunových vojsk (Východná armáda) v blízkosti Osaky. Pod vedením Naojuki Bana zaútočili na hrad Wakajama, pobrežnú pevnosť patriacu Nagaakirovi Asanovi, ktorý sa spojil so šógunom 29.apríla. Asanovi muži sa postavili nepriateľovi pred hradom, zaútočili na votrelcov a odrazili ich. Východná armáda dorazila začiatkom júna, skôr ako Hidejori stihol dosiahnuť výraznejších územných ziskov. 2. júna v bitke pri Dómjódži 2 600 Hidejoriho mužov bolo prečíslených 23 000 mužmi Východnej armády. Hidejoriho veliteľ, ktorý velil v bitke, Motocugu Gotó, sa pokúsil ustúpiť do hmly, ale bitka bola prehratá a on bol v nej zabitý. Potom sily Tokuwagu zastavili Tojotomiho generála Jukimura Sanadu pri Honta-Rjó. Sanada sa pokúsil vynútiť boj s Masamune Datom, ale Dateho vazal Šigenaga Katakura ustúpil lebo jeho oddiely boli vyčerpané a Sanadove vojská urobili to isté.
Tej istej noci, Moričika Čosokabe (Západná armáda) a Takatora Todo (Východná armáda) bojovali pri Jao. Ďalšia bitka sa odohrala pri Wakae približne v tom istom čase medzi Šigenari Kimurom a Naotaka Iiom. Čosokabenské sily dosiahli víťazstvo, ale Šigenari Kimura utrpel straty od ľavého krídla armády Naotaka Iia. Hlavné sily Tokugawu sa presunuli na pomoc Takatora Todovi po tom ako Šigenari padol v boji a Čosokabe sa stiahol.
Po sérií víťazstiev šógunátu na okrajových častiach Osaky, letné ťaženie vyvrcholilo v bitke pri Tennodži. Hidejori plánoval útok z dvoch strán, 55 000 mužov malo napadnúť stred Východnej armády, kým druhé vojsko o sile 16 500 mužov by zaútočilo na nich z tyla. Zvyšok vojska mal čakal v zálohe. Armáda Iejasuho mala okolo 155 000 mužov a viedol ju jeho syn, šógun Hidetada Tokugawa. Presúvali sa v štyroch paralelných líniách pripravení urobiť vlastný bočný manéver. Chyby na oboch stranách poznamenali priebeh bitku, keď Hidejoriho róninovia sa oddelili od hlavnej skupiny a rezervné sily Hidetadu postúpili bez rozkazov vpred. Nakoniec však bol zabitý Hidejoriho veliteľ Jukimura Sanada, čo demoralizovalo Západnú armádu. Neveľké posily vedené priamo Hidejorim vyrazili z Osackého hradu príliš pozde a boli zahnaní ihneď späť do hradu postupujúcim nepriateľom. Hrad bol okamžite v plameňoch a ostreľovaný salvami delostrelectva. Hidejori spáchal seppuku a to bol koniec najväčšieho povstania proti vláde Tokugawa na ďalších 250 rokov.
Dôsledky
Hidejoriho syn Kurimacu Tojotomi (8-ročný) bol zajatý šógunátom a sťatý v Kjóte. Hidejoriho dcéra Naahime, ktorú mal s konkubínou, bola ušetrená. Neskôr sa stala mníškou v Kamikurskom Tókei-dži. Hidejošiho hrob bol zničený šógunátom spolu s kjotoskou svätyňou Tomokuri. Moričika Čosokabe bol sťatý 11. mája a jeho spojenec Harutane Ono, ktorý bol hľadaný cez 10 rokov, bol zabitý 27. júna.