cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimir Žabotinskij
Životopis
náhľad|vľavo|Vladimir Žabotinskij a jeho rodina Vladimír Žabotinskij sa narodil v Odese, v Ruskom impériu (dnešná Ukrajina), vyrastal v židovskej rodine strednej triedy a jeho vzdelávanie prebiehalo v ruských školách. Kým ako malý chlapec dostával lekcie hebrejčiny, neskôr vo svojej autobiografii napísal, že jeho výchova bola rozvodom židovskej viery a tradícií. Žabotinského novinársky talent bol zrejmý už pred ukončením strednej školy. Prvé texty uverejnil v odeských novinách už ako šestnásťročný. Po absolvovaní školy ho ako reportéra ruskej tlače poslali do švajčiarskeho Bernu a neskôr do Talianska. Písal pod pseudonymom „Altalena“ (talianske slovo pre „swing“; pozri článok Altalena). Počas pobytu v Taliansku vyštudoval právo na univerzite v Ríme. Vďaka svojmu talianskemu pôsobeniu získal uznanie ako jeden z najbystrejších po rusky hovoriacich novinárov. Neskôr vydával noviny v ruštine, jidiš a hebrejčine. Koncom roku 1907 sa oženil s Annou Markovou Gelperinovou. Mali spolu jedno dieťa, syna Eriho, ktorý zahynul po Šesťdňovej vojne v roku 1967 ako päťdesiatdeväť ročný.
Sionizmus
Po Kišiňovskom pogrome v roku 1903 sa Žabotinskij pridal k sionistickému hnutiu, v ktorom bol už onedlho známy ako energický hovorca a vplyvný vodca. Keďže situácia naznačovala, že sa vyskytnú ďalšie pogromy, založil Židovskú sebaobrannú organizáciu, židovskú milíciu, na ochranu židovských komunít v Rusku. Dôsledkom týchto postupov sa stal veľmi kontroverznou postavou ruského židovstva. V tomto období sa rozhodol naučiť sa modernú hebrejčinu a prijal hebrejské meno Zejev („vlk“). Počas pogromov organizoval v židovských komunitách v Rusku sebaobranné jednotky a bojoval za občianske práva pre židovskú populáciu ako celok. V tom istom roku bol zvolený ako ruský delegát na šiestom sionistickom kongrese vo švajčiarskom Bazileji. Po Herzlovej smrti v roku 1904 sa stal vodcom pravicovo zameraných sionistov. V roku 1906 bol jedným z hlavných rečníkov na konferencii ruských sionistov Helsingfors v Helsinkách, kde vyzval európskych Židov aby sa zapojili do (práca v súčasnosti) a pridali sa k oslobodeneckému boju etnických menšín v Rusku. V roku 1909 silno kritizoval vedúcich predstaviteľov ruskej židovskej komunity za účasť na slávnosti stého výročia narodenia ruského spisovateľa Nikolaja Vasilieviča Gogoľa. Hovoril, že vzhľadom na Gogoľove antisemitské názory bolo nemiestne, že sa ruskí Židia zúčastnili na tejto slávnosti, čo podľa neho ukázalo, že nemajú žiadnu židovskú sebaúctu.
Zbor sionských tvrdohlavcov
náhľad|Žabotinskij v uniforme Počas prvej svetovej vojny prišiel s myšlienkou vytvoriť Židovskú légiu, ktorá by po boku Britov bojovala proti Osmanom, ktorí vládli nad Palestínou. V roku 1915 preto vytvoril spoločne s Josefom Trumpeldorom, jednorukým veteránom Rusko-japonskej vojny, „Zbor sionských tvrdohlavcov“, zostavený z niekoľkých stoviek židovských mužov, najmä Rusov, ktorých z Palestíny vyhnali Osmani do Egypta. Šlo o dopravnú jednotku, ktorej príslušníci museli byť bez zbraní. Najznámejšou akciou tejto jednotky bola účasť na riskantnej ofenzíve proti Osmanom na polostrove Gallipoli. Keď sa „Zbor sionských tvrdohlavcov“ rozpadol, Žabotinskij odcestoval do Londýna, kde pokračoval v snahe vytvoriť židovské jednotky, ktoré by bojovali v Palestíne, ako súčasť britskej armády. V roku 1917 súhlasila britská vláda s ustanovením troch židovských jednotiek. Žabotinskij slúžil v roku 1918 ako vojak v Jordánskom údolí a bol vyznamenaný za statočnosť. Jedným z jeho najväčších sklamaní bolo, že sa židovskí vojaci nemohli zúčastniť na viacerých bitkách, keďže Briti mali sklon ich kontrolovať tak, že ich ponechali v „Zbore sionských tvrdohlavcov“.
Úloha v palestínskych nepokojoch
Keď bol v auguste 1919 Zejev Žabotinskij prepustený z britskej armády ako „indiskrétny politický rečník“, zameral sa v Palestíne na otvorený tréning židovských dobrovoľníkov v sebaobrane. Túto snaha však britské úrady zamietli. Napriek tomu však bolo približne 600 Židov tajne vycvičených v používaní malých zbraní.
Po palestínskych nepokojoch v roku 1920 a žiadostiach arabského vedenia, uskutočnili Briti prehliadky kancelárií a bytov sionistických predstaviteľov, vrátane domov Weizmanna a Žabotinského, s cieľom nájsť zbrane. V Žabotinského dome našli 3 pušky, 2 pištole a 250 nábojov. Celkom vrátane Žabotinského zatkli devätnásť mužov.
Vyšetrovacia komisia rozhodla, že za nepokoje je zodpovedná Sionistická komisia, ktorá provokovala Arabov. Žabotinskij bol za držanie zbraní odsúdený na pätnásť rokov väzenia. Súd ho obvinil z boľševizmu, tvrdiac, že pramení v skrytom sionistickom srdci a ironicky stotožnil krajne anti-socialistického Žabotinského so socialistickou stranou Poalej Cijon („Robotníci Sionu“). Po búrlivých protestoch proti verdiktu nakoniec dostal amnestiu a bol prepustený z väzenia v Akko.
Zakladateľ revizionistického hnutia
Po vojne bol Žabotinskij v Palestíne zvolený do prvej legislatívnej rady a v roku 1921 ho zvolili do výkonnej rady Svetovej sionistickej organizácie, ktorú opustil v roku 1923. Kvôli rozdielnym názorom medzi ním a predsedom organizácie Chajimom Weizmannom založil novú revizionistickú stranu s názvom Aliancia revizionistických sionistov a jej mládežnícke hnutie Betar (hebrejský akronym pre „Ligu Josefa Trumpeldora“). Nová strana požadovala, aby sionistické hnutie uznalo objektívnosť založenia židovského štátu po oboch brehoch rieky Jordán. Žabotinského hlavným cieľom bolo založiť moderný židovský štát s pomocou Britského impéria. Jeho filozofia kontrastovala so socialisticky orientovaným robotníckym sionizmom v zameraní na ekonomiku a sociálnu politiku ideálnej židovskej strednej triedy v Európe. Mal podporu predovšetkým v Poľsku a jeho aktivity sa zameriavali na získanie britskej pomoci pre vybudovanie jišuvu. Ďalším miestom Žabotinského podpory bola Litva, kde jeho ohnivé prejavy v ruštine urobili veľký dojem na rusky hovoriacu litovskú židovskú komunitu.
Vo vyhnanstve
V roku 1929 opustil Palestínu, aby sa vypravil na šestnásty sionistický kongres. Návrat mu ale britské úrady nepovolili. Hnutie, ktoré založil, nebolo jednoliatou entitou, tvorili ho tri oddelené frakcie, z ktorých bola Žabotinského umiernená.
Žabotinskij uprednostňoval spoluprácu s Britmi, kým osoby ako David Raziel, Abba Ahimeir a Uri Cvi Greenberg sa zameriavali na akcie, ktorými by získali nezávislosť na mandátnej Palestíne, pričom politicky bojovali proti robotníckym sionistom, britským úradom, a mstili sa za arabské útoky. náhľad|vľavo|Žabotinskij na sionistickom kongrese (1931)
Plán na evakuáciu poľského židovstva
V priebehu 30. rokov Žabotinského veľmi znepokojovala situácia židovskej komunity v Poľsku. V roku 1936 pripravil tzv. „evakuačný plán“, ktorý rátal s evakuáciou všetkej židovskej populácie v Poľsku do Palestíny. V tom istom roku navštívil východnú Európu a stretol sa s poľským ministrom zahraničia plukovníkom Józefom Beckom, regentom Maďarska admirálom Miklósom Horthym a rumunským premiérom Gheorghom Tătărescom, aby spoločne prerokovali evakuačný plán. Plán mal podporu všetkých troch vlád, spôsobil ale značnú kontroverziu vnútri poľského židovstva, kvôli tomu, že nahrával poľským antisemitom. Evakuácia židovských komunít z Poľska, Maďarska a Rumunska sa mala uskutočniť v priebehu desiatich rokov. Britská vláda však tento plán vetovala a predseda Svetovej sionistickej organizácie Chajim Weizmann ho odmietol. O dva roky neskôr, roku 1938, povedal Žabotinskij v prejave poľským Židom, že: „žijeme na pokraji vulkánu“ a upozorňoval, že sa v Poľsku v blízkej budúcnosti odohrá vlna krvavých super-pogromov. Cestoval do Európy varovať Židov, aby utiekli do Palestíny, ako najrýchlejšie môžu.
Viera v rovnoprávnosť pre arabskú menšinu
Žabotinskij bol zložitý človek, v ktorom sa miesil cynizmus a idealizmus. Bol presvedčený, že nie je žiadna možnosť, ako by Židia mohli znovu získať Palestínu bez toho, aby sa postavili na odpor Arabom, ale zároveň veril, že by židovský štát mal byť domovom arabských obyvateľov. V roku 1934 spísal návrh ústavy pre židovský štát, ktorý deklaroval, že arabská menšina by mala byť rovnoprávna so svojim židovským náprotivkom „vo všetkých oblastiach verejného života.“ Obe komunity by mali participovať na štátnických povinnostiach, vojenskej i civilnej službe a užívať svoje výsady. Navrhol, aby hebrejčina a arabčina mali rovnaké postavenie, a aby „v každej vláde, kde je premiérom Žid, bol post vicepremiéra ponúknutý Arabovi, a naopak.“
Úmrtie
Žabotinskij zomrel 4. augusta 1940 v New Yorku, na následky srdcového infarktu, pri návšteve tábora vedeného hnutím Bejtar. Požiadavku B’nai B’rith, aby bol pochovaný v Izraeli, izraelský premiér David Ben Gurion zamietol. V liste datovanom 7. mája 1958, napísal Ben Gurion sudcovi Telavivského dištriktného súdu Josefovi Lammovi, viceprezidentovi B’nai B’rith v Izraeli, že: „Izrael nepotrebuje mŕtvych Židov, ale živých Židov a ja nevidím dôvod na rozširovanie hrobov v Izraeli.“
Pohreb Žabotinského a jeho ženy na Herzlovom vrchu nakoniec schválil v roku 1964 veterán Židovskej légie a vtedajší premiér Levi Eškol.
Odkaz a pripomienka
náhľad|Žabotinskij na izraelských bankovkách Odkaz Zejeva Žabotinského dnes v Izraeli nesie strana Cherut (ktorá sa v roku 1973 zlúčila s ďalšími pravicovými stranami do formácie Likud), Cherut - Národné hnutie (odštiepená časť Likudu), Magšimej Cherut (mladé aktivistické hnutie) a Betar (hnutie mladých). V Spojených štátoch viedlo jeho volanie po židovskej sebaobrane k sformovaniu zoskupenia Americans for a Safe Israel a Jewish Defense Organization. V Izraeli je po Žabotinskom pomenovaných viac ulíc, parkov a námestí, než po akejkoľvek inej osobe židovských alebo izraelských dejín. Za vynikajúcu službu Štátu Izrael sa udeľuje Žabotinského medaila a vo väčšine izraelských miest možno nájsť ulice s jeho menom. Žabotinskij je pochovaný na izraelskom národnom cintoríne na Herzlovom vrchu.
11. augusta 2008 oznámila izraelská ľavicová ministerka školstva Juli Tamir za Stranu práce plán odstrániť Žabotinského zo školských osnov a nahradiť ho výukou o arabskom pohľade na vznik Štátu Izrael.
Sully-sur-Loire (obec)
Sully-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pohoří (okres Praha-západ)
Pohoří je obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 322 obyvateľov, z toho 161 mužov a 161 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 40,3 roka, ženy 39,0 roka).
Dokonalosť
náhľad|Už [[Grécka filozofia|starogrécki filozofi pátrali po dokonalom čísle (🇬🇷). Podľa definície pochádzajúcej ešte od Eukleida sa zaň pokladá prirodzené číslo, ktoré sa rovná súčtu svojich vlastných deliteľov okrem seba samého, teda 6, 28, 496 atď. (Na obrázku Eukleides, stvárnený Donatom Bramantem, uprostred ostatných učeníkov na Raffaelovej freske Aténska škola.)]] Dokonalosť alebo perfekcia (🇩🇪, ) je stav dosiahnutia úplnosti, dokonanie; dokonalosť preto zahrnuje zavŕšenosť. Ide o (pôvodne) filozofický termín pochádzajúci ešte z ranej gréckej filozofie, ktorý sa uplatnil aj v iných oblastiach ľudského poznania vyčlenených z filozofie (napr. v matematike).
Dokonalosť tkvie v zbavení sa akejkoľvek chyby alebo nedostatku, obsahuje všetko to, čo patrí k podstate (esencii) nejakej veci, čo leží v idei nejakej veci, čo sa požaduje touto ideou, čo zodpovedá nejakému ideálu, čo má byť. Pojem dokonalosti závisí od toho, aké významové útvary, najmä kategórie, intervenujú v úvahách o nej. Napríklad v okruhu filozofických učení vznikajúcich na teisticky presiaknutej pôde sa za absolútnu alebo totálnu dokonalosť považuje boh.
Dokonalosť je povaha toho, čo je dokonalé, t. j. čo je úplne dokončené a už nie je schopné nijakého vývoja. Dokonalosť osebe alebo plnosť bytia po všetkých stránkach pripisuje klasická metafyzika Bohu, absolútnej bytosti.
Procesia robenia dokonalým alebo dosahovania dokonalosti sa nazýva zdokonaľovanie.
Dokonalosť podľa Biblie a kresťanstva
Podľa Biblie a z nej vychádzajúcej kresťanskej náuky je dokonalosťou slobodný Boží prísľub a dar Božej milosti. Nedá sa odvodiť z prirodzených imanentných síl, čiže od nejakej entelechie. Boh môže náhle zmeniť chod vecí, zabudnúť na to, tu a tam dovŕšiť, dokonať.
Nakoľko Biblia predkladá tzv. zjavené pravdy, prirodzená teológia sa pokúša odvodiť poznanie Boha vrátane Božej dokonalosti prostredníctvom rozumového ľudského aparátu. Napr. súčasťou dôkazov existencie Boha (Augustín, Tomáš Akvinský a ď.) je tvrdenie o dokonalosti ako nutnej vlastnosti Boha.
Vasilij Zeňkovskij
Podľa filozofa Vasilija Vasilieviča Zeňkovského je dokonalosťou nechýbanie ničoho podľa spôsobu povahy. Vecné alebo virtuálne časti, z ktorých sa skladá dokonalá vec, nazýva čiastočnými dokonalosťami a tvar (forma), ktorý povstáva z týchto častí, nazýva celkovou dokonalosťou.
Walter Brugger
Podľa nemeckého filozofa Waltera Bruggera je dokonalosť uskutočnená dvoma spôsobmi: buď je tu úplne už od začiatku, alebo zreje postupne. Od začiatku a bezo zmeny je podľa neho dokonalý iba Boh. .
Sury-aux-Bois
Sury-aux-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Průhonice
Průhonice je obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 606 obyvateľov, z toho 1 262 mužov a 1 344 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 39,6 roka, ženy 39,8 roka). V obci sa nachádza národná kultúrna pamiatka Zámok Průhonice.
Bernieulles
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doktrína
Doktrína ( z lat. doctrina = náuka < docere = učiť)) je:
Piščanka
Piščanka je sídlo mestského typu na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 5 387 obyvateľov. Mesto leží neďaleko moldavských hraníc a rieky Dnester.
Doktorand
Doktorand (lat. doctorandus) je uchádzač o udelenie doktorského titulu PhD. pripravujúci sa na vykonanie skúšok a obhajobu dizertačnej práce.
Aby bol uchádzač prijatý na doktorandské štúdium, musí mať ukončené vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa v danom, alebo príbuznom odbore (ale toto je lokálne špecifikum, keďže na univerzitách poskytujúcich PhD. tituly v anglosaských krajinách sa táto podmienka neuplatňuje. K prijatiu na väčšinu doktorandských programov postačuje bakalársky titul z daného odboru a v mnohých prípadoch sa magisterský titul udeľuje ako súčasť PhD. programu) a musí úspešne absolvovať prijímacie konanie (väčšinou uskutočňované ústne s prijímacou komisiou).
Dĺžka doktorandského štúdia trvá v internej forme maximálne štyri roky. V externej forme maximálne päť rokov na vykonanie skúšok a šesť rokov (od prijatia) na obhajobu dizertačnej práce.
Interný doktorand je povinný zúčastňovať sa pedagogického procesu vedením cvičení a môže zastupovať na prednáškach. Ďalej je povinný vykazovať publikačnú činnosť uverejňovaním článkov v odborných časopisoch a vystupovať na konferenciách a seminároch.
Počas štúdia musí doktorand absolvovať aj povinné štátne skúšky z (minimálne) 1 povinného predmetu a 2 voliteľných predmetov, ktoré prehlbujú a rozširujú vedomosti získané počas inžinierského alebo magisterského štúdia, a to spravidla do 18 mesiacov v internej forme a do troch rokov v externej forme. Do 18 mesiacov (od prijatia) musí interný doktorand odovzdať a obhájiť minimálne jednu tretinu svojej dizertačnej práce (tzv. minimová práca). Po dosiahnutí titulu PhD. môže absolvent pokračovať v takzvanom post doktorandskom štúdiu (post doc).
Doktorandské štúdium na Slovensku
Doktorandské štúdium na Slovensku môžu poskytovať iba univerzity. Doktorandské štúdium (ISCED 6) absolvovalo 0,3 % obyvateľstva. O doktorandské štúdium nie je z viacerých príčin medzi slovenskými študentmi výrazný záujem.
Doktorandi majú nárok na doktorandské štipendium.
Krásnovce
Krásnovce sú obec na Slovensku v okrese Michalovce.
Polohopis
Krásnovce ležia v severnej časti Východoslovenskej nížiny, na západnom vale Laborca, v nadmorskej výške okolo 108 m.
Dejiny
Kráľ Žigmund v roku 1403 daroval šľachticom zo Žbiniec časť panstva Pozdišovce, ku ktorému patrila aj dedina Krásnovce. V darovacej listine je najstaršia správa o tejto dedine. V listinách z 15. a 16. storočia sa vyskytuje pod názvom Krazna. V obci sa nachádza malá zvonica.
1910
thumb|left|Náboženské zloženie obce Krásnovce, podľa sčítania v roku 1910.spolu obyvateľov: 513
1930
thumb|Náboženské zloženie obce Krásnovce, podľa sčítania v roku 1930.|vľavospolu obyvateľov: 519
2011
vľavo|náhľad|Náboženské zloženie obce Krásnovce, podľa sčítania v roku 2011. spolu obyvateľov: 609
Vitamín B
Vitamíny B    (iné názvy: B vitamíny , B-vitamíny , skupina vitamínov B , vitamíny skupiny B , B-komplex   , vitamíny B-komplexu , vitamín B komplex , komplex vitamínov B  ; nepresne alebo staršie: vitamín B/ B vitamín/ B-vitamín [t.j. jednotné číslo]  ) je skupina niekoľkých vitamínov. Tieto vitamíny sa tradične uvádzajú v jednej skupine, pretože majú podobné vlastnosti, podobné rozloženie v prírodných zdrojoch a podobné fyziologické funkcie. Spolu s vitamínom C patria medzi vitamíny rozpustné vo vode.
Vitamín B (iné názvy: B vitamín, B-vitamín), čiže tvar v jednotnom čísle (pozri aj kapitolu o názve nižšie), môže alternatívne znamenať jeden z vitamínov B.
B-komplex (iné názvy: vitamín B komplex, komplex vitamínov B) môže alternatívne znamenať vitamínový prípravok obsahujúci súčasne viacero vitamínov B alebo všetky vitamíny B, a to často aj ako obchodné označenie niektorých takýchto prípravkov.
Názov a objav
Na čisto teoretickej úrovni (t.j. ako nešpecifikované látky, ktoré niečo riešia) bolo, to, čo dnes voláme biotín (vitamín B7), objavené už v roku 1898 F. Steinitzom a (približne) to, čo dnes voláme tiamín (vitamín B1) v roku 1897 C. Eijkmanom a potom znova niekedy v rokoch 1906-1912 F. G. Hopkinsom. V pravom slova zmysle však to, čo dnes voláme skupina vitamínov B (konkrétne vtedy išlo najmä o tiamín), bolo objavené (t.j. najmä extrahované) v roku 1911/1912 C. Funkom, ktorý vtedy zároveň zaviedol slovo vitamín (v angličtine najprv v podobe "vitamine" a až od roku 1920 v dnešnej podobe "vitamin"). V roku 1916 McCollum dal tomuto novému objavu ako prvý označenie obsahujúce písmeno B, konkrétne mu dal názov "faktor B" či "vodorozpustná látka B", čo bolo na odlíšenie od "faktora A" (t.j. dnešného vitamínu A), ktorý bol objavený približne v tom istom období. Najneskôr v roku 1920 už názov väčšinou znel "vitamín B", čiže sa spojilo Funkovo slovo vitamín s McCollumovým označením B. V roku 1920, resp. definitívne v roku 1926, sa zistilo, že vitamín B je skôr skupina viacerých vitamínov a v tom čase vzniklo aj označenie B-komplex a (v roku 1927) delenie na vitamín B1 a vitamín B2. Napriek tomu sa pre tieto vitamíny v nasledujúcich niekoľkých rokoch ešte často používalo označenie v jednotnom čísle, t.j. vitamín B; napríklad Masarykův slovník naučný z roku 1933 to, čo dnes voláme jednotlivé vitamíny B označuje ako jednotlivé "faktory" v rámci vitamínu B. V priebehu 30. rokov 20. storočia bolo objavených viacero ďalších vitamínov zo skupiny vitamínov B. Zhruba od konca 30. rokov preto už prevládlo označenie v množnom čísle (vitamíny B), hoci označenie v jednotnom čísle (vitamín B) sa ako označenie skupiny vitamínov B niekedy používa dodnes.
Zoznam vitamínov B
Dnes uznávané vitamíny B:
Látky, o ktorých sa v minulosti myslelo, že patria medzi vitamíny B:
Doktor vied
Doktor vied (skratka DrSc.; skratka v Česku od roku 2003 DSc.; ) je vedecká hodnosť udeľovaná od roku 1953 na základe verejnej obhajoby doktorskej dizertačnej práce pred komisiou pre obhajoby doktorských dizertácií.
V Česku boli 1. júla 1998 zrušené obe vedecké hodnosti, avšak na prelome rokov 2002/2003 bol „Doktor vied“ znova definovaný, ale so skratkou DSc.
Na Slovensku je od roku 2011 za udeľovanie hodnosti DrSc. zodpovedná Slovenská komisia pre vedecké hodnosti (SKVH), ktorá ju udeľuje na základe komplexného pohľadu na uchádzača zohľadňujúceho vedecké výstupy, ich kvalitu a význam, či stanoviska medzinárodne rešpektovanej osobnosti zo zahraničia.
Zem spieva
Zem spieva je česko-slovenský dokumentárny film režiséra, folkloristu a fotografa Karola Plicku z roku 1933. Ide o prvý slovenský celovečerný zvukový film. Základnú dejovú osnovu tvorí vidiecky život s neustálym prírodným kolobehom od konca zimy až do jesene.Je to prvý Slovenský film.Vo svojej dobe išlo o unikátny dokument, vonkoncom sa odlišujúci od vtedajšej filmovej tvorby. Na výrobe sa okrem spoločnosti Lloyd podieľala Matica slovenská a jeho vznik podporil aj vtedajší československý prezident Tomáš Garrigue Masaryk.
Korniansky ropný prameň
Prírodná pamiatka Korniansky ropný prameň predstavuje unikátny prirodzený povrchový výver ľahkej ropy sprevádzaný výronmi samozapaľujúceho sa metánu a občasným bublaním. Vyhlásená za prírodnú pamiatku bola v roku 1984. Patrí medzi najznámejšie turistické atrakcie na Kysuciach.
Zem spieva
Obsah, nakrúcanie a ocenenia
Zem spieva obsahuje poetické medzititulky od básnika Jána Smreka.
Korniansky ropný prameň
Lokalita
Ropný prameň sa nachádza v obci Korňa v okrese Čadca neďaleko lesov Turzovky v blízkosti Beskýd. Je k nemu voľný prístup. GPS: N 49,41115°, E 18,57962°.
Zem spieva
Obsah, nakrúcanie a ocenenia
Film sa natáčal vo viacerých oblastiach Slovenska a vtedajšej Podkarpatskej Rusi (dnešnej Zakarpatskej oblasti Ukrajiny). Lokality vo filme sú Bratislava, hrad Devín, rieka Dunaj, Vysoké Tatry, považská obec Zliechov (časť Košecké Rovné), liptovská obec Liptovská Lúžna, horehronské obce Heľpa, Polomka a Telgárt, podtatranské obce Štôla a Štrba, spišská obec Levoča, tekovská obec Čajkov a novohradská obec Ábelová. V dnešnej Ukrajine sú to obce Ganič, Iza a Jasiňa.
Korniansky ropný prameň
Základné informácie a zaujímavosti
Aktívny prírodný povrchový výver ropy s pozvoľným odtokom, doprevádzaný výronom plynu (metánu - CH4), dokumentuje roponosnosť flyšového pásma. Význam tohto ropného prameňa zvyšuje skutočnosť, že sa zachoval ako jediný z niekoľkých ďalších menších výskytov povrchového výtoku ropy na Kysuciach a vôbec na Slovensku a v strednej Európe. Typovo sa jedná o parafinickú ropu s nízkym obsahom olejov, malým množstvom aromatických uhľovodíkov a asfalticko-smolných látok.
Zem spieva
Obsah, nakrúcanie a ocenenia
V roku 1934 získal film na Filmovom festivale v Benátkach Pohár mesta Benátky za réžiu. Medzinárodná aj domáca kritika film hodnotila veľmi vysoko, hlavne v Prahe a Česku však publikum nezaujal. Originálny negatív filmu zhorel pri požiari v zlínskych ateliéroch v roku 1944. Kópie filmu sa však zachovali vo viacerých filmových archívoch sveta vrátane newyorského Museum of Modern Art.
Korniansky ropný prameň
Základné informácie a zaujímavosti
Prameň sa rozprestiera na ploche 0,171 ha.
Na mieste výveru ropy sa v minulosti uskutočnilo niekoľko vrtov, ukázalo sa však, že ťažba by bola vzhľadom na množstvo ropy ekonomicky náročná a nerentabilná. Ropný prameň dodnes nenašiel žiadne využitie, slúži len ako unikátna turistická atrakcia. V blízkosti však bolo nájdené nálezisko zemného plynu, ktorý môže v budúcnosti slúžiť na vykurovanie obce.
Podľa dávnej legendy bol objavený vďaka pytliakovi, ktorý pri prenasledovaní zveri zapadol do náleziska ropy. Povesť zo 17. storočia hovorí, že v lesoch pri Turzovke vyvierala „čierna voda“ z ktorej chodili piť čerti. Počas druhej svetovej vojny obyvatelia Korne využívali palivo na osvetľovanie a vykurovanie príbytkov, mazanie vozov a obuvi ako aj liečbu kožných chorôb dobytka.
Robinson R44
Konštrukcia a vývoj
thumb|Robinson R44 Astro thumb|Robinson R44 Raven I thumb|Robinson R44 Raven II thumb|Časť prístrojovej dosky a pohľad z kokpitu vrtuľníku R44 thumb|Robinson R44 Robinson R44 je jednomotorový ľahký vrtuľník s dvojlistovým hlavným rotorom, dvojlistovým tlačným vyrovnávacím rotorom a lyžovitým podvozkom. Má uzatvorenú kabínu s dvomi radami sedadiel. Smer otáčania rotoru je rovnaký ako u R22, z ktorého tento stroj konštrukčne vychádza, ľavotočivý.
Robinson R44 bol vyvíjaný v 80. rokoch Frankom Robinsonom a tímom jeho spolupracovníkov. Prototyp vzlietol prvýkrát 31. marca 1990 a certifikovaná FAA bola verzia R44 Astro vyrobená v decembri 1992. Prvé dodávky zákazníkom boli začaté v januári 1993. V januári 2000 predstavila spoločnosť Robinson Helicopter Company inovovanú verziu Raven s hydraulickými systémami pre riadenie letu s nastaviteľnými pedálmi. V júli 2002 bola predstavená modernejšia verzia Raven II so silnejším vstrekovaním paliva motoru a so širšími listami rotoru. Verzia Raven II disponovala vyššou maximálnou vzletovou hmotnosťou a vyšším výkonom.
Prvou ženou, ktorá obletela svet vrtuľníkom, bola Jennifer Murray. V rok 1997 preletela so strojom Robinson R44 vzdialenosť 36 000 km za 97 dní. čilský prezident Sebastián Piñera vlastní jeden stroj R44 a niekoľkokrát absolvoval verejné lety. Belgický korunný princ Philippe vlastní stroj R44 s unikátnou značkou OO-PFB, kde skratka PFB znamená „Prins Filip België.“ Britský spevák Jay Kay vlastní stroj R44 so značkou G-JKAY, ktorý tiež pilotuje vo svojom songu White Knuckle Ride.
Neoficiálna amatérska databáza eviduje celkom 89 smrteľných prípadov nehôd vrtuľníku R44 a celkom 296 nehôd, na ktorých majú podiel stroje R44.
Malá Smrekovica (vrch vo Veľkej Fatre)
Malá Smrekovica je vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa nad Podsuchou, približne juhozápadne od Ružomberka. Na severnom úbočí sa nachádza Horský hotel Smrekovica.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie mesta Ružomberok a obce Ľubochňa. Najbližšími sídlami sú východne ležiaca Podsuchá, severovýchodne Vlkolínec a mesto Ružomberok, severným smerom je situovaná Ľubochňa a Hubová a južným Liptovská Osada a Liptovské Revúce. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Európska cesta 15
Európska cesta 15 (E15) je európska cesta vedúca z Inverness v Škótsku, cez Spojené kráľovstvo, Francúzsko, do Algeciras v Španielsku. Je dlhá 3 610 km.
Priebeh
V Škótsku sa E15 začína cestou A9 v meste Inverness, ďalej pokračuje cez Perth, kde sa napája na M90 smerom na Edinburgh. V Edinburghu sa napája na 68 do Newcastle upon Tyne, odtiaľ pokračuje po A1 cez Doncaster do Londýna a ďalej pokračuje po M20 do mesta Dover.
Medzi mestami Dover a Calais, cez Lamanšský prieliv, vedie E15 cez Eurotunel.
Vo Francúzsku vedie E15 cez mestá Calais, Paríž, Lyon, Marseille, Orange a Narbonne. V Španielsku vedie cez mestá Girona, Barcelona, Tarragona, Castellón de la Plana, Valencia, Alicante, Murcia, Almería, Malaga a končí v meste Algeciras.
Archívny dokument
Archívny dokument je textový, obrazový, zvukový a iný záznam na akomkoľvek nosnom médiu pochádzajúci z činnosti štátnych orgánov, obcí a i. právnických a fyzických osôb, ktorý je pre svoju jedinečnú a trvalú informačnú hodnotu predmetom verejného záujmu.
Externé odkazy
je písomný, obrazový, zvukový a iný záznam, pochádzajúci z činnosti štátnych orgánov a organizácií, obcí a iných právnických osôb, ako aj z činnosti fyzických osôb, ktorý pre svoj historický, politický, hospodársky alebo kultúrny význam má trvalú dokumentárnu hodnotu pre poznanie dejín Slovenska a Slovákov. Archívnym dokumentom je aj filmový alebo zvukový záznam, ktorý vznikol do roku 1950. Archívnym dokumentom nie je knižničný dokument a zbierkový predmet.
Tavers
Tavers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sibyla Mislovičová
PhDr. Sibyla Mislovičová (* 30. jún 1958, Bratislava) je slovenská jazykovedkyňa, autorka detských kníh a prekladateľka.
Pracuje ako vedecká tajomníčka Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra, a známa je dlhoročným účinkovaním v rubrike Slovenského rozhlasu Slovenčina na slovíčko. Je autorkou viac ako dvoch desiatok kníh pre deti.
Je hlavnou redaktorkou časopisu „Kultúra slova“.
Reliance SCADA
Reliance je softvér, ktorý patrí do kategórie Supervisory Control And Data Acquisition (SCADA) a Human–Machine Interface (HMI) a je určený pre vizualizáciu a ovládanie priemyselných technológií a automatizáciu budov. V systéme Reliance je možné vytvoriť vizualizáciu akejkoľvek technológie a umožniť jej sledovanie a ovládanie na dispečerskom pracovisku. Okrem toho je možné hotovú vizualizáciu sprístupniť aj na tablete, smartfóne alebo na webe.
SCADA softvér
SCADA je skratka pre dispečerské riadenie a zber dát. SCADA systémy sú veľmi často spojené s HMI, čo je skratka pre Human–Machine Interface. Systém Reliance patrí do rovnakej softvérovej kategórie ako CitectSCADA, Wonderware InTouch, Iconics Genesis alebo Siemens SIMATIC WinCC.
História
Prvá verzia systému Reliance sa objavila na trhu v roku 1997. Bola určená pre operačný systém Windows NT 4.0 a nahradila svojho predchodcu, SCADA systém EP_DRAW, ktorý bol v rokoch 1989 – 1996 používaný na operačnom systéme MS-DOS. thumb|Reliance – podporované spôsoby zobrazenia vizualizácie
Reliance pre vzdelávanie a výskum
Tento softvér používajú po celom svete študenti na vysokých školách a univerzitách, kde slúži ako vzdelávací nástroj pre ich laboratórne a dizertačné práce. Rovnako je využívaný vedeckými organizáciami pre výskum.
Oblasti použitia
Tento SCADA systém sa používa v celej rade priemyselných odvetví po celom svete, ako sú automobilový priemysel – USA, spracovanie potravín – Švédsko, Francúzsko, automatizácia budov – Rusko (Moskva-City), vykurovanie/klimatizácia – Slovensko (Digital Park), Kazachstan, zásobovanie vodou – Cyprus, zavlažovanie – Austrália, chov hydiny – Holandsko, ropný priemysel – Gruzínsko, úprava vzduchu – Česko (hrad Karlštejn), doprava – Česko, energetika – Česko.
Podporované platformy
Hlavné moduly systému Reliance sú určené pre operačný systém Microsoft Windows. Vizualizáciu možno pomocou modulu Reliance Smart Client zobraziť aj na tabletoch a inteligentných telefónoch s operačnými systémami iOS (Apple), Android (Google), Windows Phone (Microsoft), BlackBerry. Použitím modulu Reliance Web Client, založenom na technológii Java, je možné zobraziť vizualizáciu na rôznych operačných systémoch (Windows, Linux, Unix atp.).
Reliance Design
Reliance Design je modul vývojového prostredia, v ktorom je možné vytvárať a upravovať vizualizačné projekty (aplikácie). Reliance Design existuje vo dvoch variantoch – Desktop a Enterprise. Verzia Desktop umožňuje vytvárať lokálne aplikácie typu 1 počítač a ľubovoľné množstvo PLC. Vo verzii Enterprise je možné vytvárať sieťové aplikácie, ktoré je možné sprístupniť aj webovým klientom cez internetový prehliadač a klientom s chytrým telefónom či tabletom.
Reliance Control
Reliance Control je typický dispečerský modul, ktorý okrem spoločných funkcií runtime modulov umožňuje okrem iného aj zobrazenie vizualizačných obrazoviek s aktuálnymi dátami, zobrazenie a potvrdenie aktuálnych alarmov, zobrazenie a tlač historických alarmov, zobrazenie a tlač historických dát vo forme grafov a výstupných zostáv. K dispozícii je diagnostika bežiace aplikácie, ktorá umožňuje napr. detekciu príčiny porúch v komunikácii.
Reliance View
Reliance View je monitorovací modul, ktorý neumožňuje nastavovať parametre technológie. Možno ho použiť pre dispečingy určené iba na sledovanie technológie, kde nie je žiaduci akýkoľvek zásah obsluhy, alebo možno modul Reliance View nainštalovať pre vedúcich pracovníkov, ktorí chcú mať prehľad o výrobe, ale nesmie pritom zasahovať dispečerovi do riadenia.
Reliance Server
Pre rozsiahle aplikácie typu klient-server je potrebné použiť niektorý zo serverov. Reliance Server je serverový modul určený pre spustenie ako služba Windows (spúšťa sa pri štarte operačného systému). Zbiera dáta, archivuje, vyhodnocuje alarmy, obsluhuje pripojených klientov. Pretože je to služba Windows, neumožňuje zobrazenie obrazoviek vizualizácie na monitore. thumb|Reliance Control – ukážka zobrazenia vzduchotechnickej jednotky
Reliance Control Server
Reliance Control Server je runtime modul s najvyššou funkcionalitou. Spája v sebe vlastnosti modulov Reliance Control a Reliance Server. Na rozdiel od modulu Reliance Server nebeží Reliance Control Server ako služba Windows a umožňuje preto aj zobrazenie vizualizácie na monitore. Pretože musí zvládnuť veľký počet úloh (od zberu dát, archivácie, vyhodnotenie alarmov až po obsluhu pripojených klientov), je dobré toto pracovisko vybaviť dostatočne výkonným počítačom.
Reliance Web Client
Reliance Web Client je program pre spustenie vizualizácie u vzdialených užívateľov prostredníctvom siete Internet. Je založený na platforme Java (JRE 6.0 a novšie) a je teda nezávislý od operačného systému a webového prehliadača.
Mužská štvorhra na French Open 2007
Mužská štvorhra na French Open 2007 sa hrala ako súčasť French Open 2007 od 30. mája do 9. júna. Súťaže sa zúčastnilo 64 párov, z toho 16 nasadených. Víťazmi sa stali Knowles a Nestor, ktorí vo finále vyhrali nad párom Lukáš Dlouhý, Pavel Vízner 2:6, 6:3, 6:4.
Reliance SCADA
Reliance OPC Server a Reliance OPC UA Server
Jednou z dôležitých vlastností SCADA systémov je schopnosť výmeny dát s ďalšími informačnými systémami zákazníka. Technológia OPC (OLE for Process Control) je celosvetový štandard pre zdieľanie dát. Reliance OPC Server umožňuje prepojiť systém Reliance s ďalšími informačnými systémami prevádzkovanými zákazníkom. Prepojiť sa môže napríklad so zákazníckym informačným systémom, iným dispečerským SCADA systémom alebo s akoukoľvek inou aplikáciou, ktorá umožňuje pripojenie technológiou OPC klient. Reliance OPC Server dokáže vyriešiť aj požiadavka na prepojenie viacerých rôznych vizualizačných projektov vytvorených v systéme Reliance. Súčasťou SCADA systému Reliance je tiež vylepšená verzia tohto servera – Reliance OPC UA Server.
Mužská štvorhra na French Open 2007
Nasadenie
Nižšie je zoznam nasadených hráčov. V zátvorkách je kolo, v ktorom vypadli.
Reliance SCADA
Získavanie a archivácia dát
Dáta z riadiacich systémov PLC sú získavané prostredníctvom komunikačných driverov (natívnych driverov, OPC a DDE serverov). OPC klient je štandardnou súčasťou každého modulu systému Reliance. Archívne dáta sú ukladané buď do SQL databázy, alebo do súborových databáz.
Zuzana Zvolenská
JUDr. Zuzana Zvolenská (* 27. január 1972, Bratislava) je slovenská politička, od 4. apríla 2012 ministerka zdravotníctva SR. Funkcie sa vzdala 3. novembra 2014.
Životopis
Vzdelanie ukončila v roku 1995 na Právnickej fakulte Univerzity Komenského. Po jej absolvovaní pracovala v Univerzálnej bankovej poisťovni. Od roku 2002 pracovala v Spoločnej zdravotnej poisťovni, kde bola v roku 2006 zvolená za predsedníčku predstavenstva a generálnu riaditeľku. Začiatkom roku 2008 odstúpila z funkcie a bola zvolená za predsedníčku predstavenstva a generálnu riaditeľku vo Všeobecnej zdravotnej poisťovni. Po voľbách v roku 2010 bola odvolaná z funkcie vo VŠZP a neskôr sa v roku 2010 sa stala členkou predstavenstva poisťovne Dôvera.
Práca vo verejnej sfére
Vo februári 2011 sa stala poradkyňou Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou. 4. apríla 2012 bola vymenovaná za ministerku zdravotníctva SR. Ministerkou sa stala ako jedna z troch nestranných. Zároveň bola druhá žena na čele rezortu a prvá bez titulu MUDr. Po odchode zo Všeobecnej zdravotnej poisťovne v roku 2010 mala v spoločnosti zanechať dlhy vo výške 120 miliónov €. Potom pracovala ako riaditeľka úseku zdravotných činností v poisťovni Dôvera vlastnenej Pentou. Pri ministerskej nominácii toto spojenie vyvolávalo kritiku. Bližšie vzťahy s Pentou Zvolenská poprela.
Premiér Robert Fico požiadal 3. novembra 2014 Zvolenskú o demisiu. Dôvodom bol predražený nákup CT prístroja pre piešťanskú Nemocnicu Alexandra Wintera. Cena prístroja mala byť 1,6 milióna €, t. ј. o 600 000 € viac, ako vysúťažilo predošlé vedenie nemocnice. Ministerka sa obrátila na Úrad pre verejné obstarávanie, ako aj na Najvyšší kontrolný úrad. Akceptovala politickú zodpovednosť za nominantov ministerstva zdravotníctva a poznamenala, že „nemocnice vo forme neziskových spoločností nie sú organizáciami v zriaďovateľskej pôsobnosti ministerstva a nevzťahuje sa na ne jej príkaz o predchádzajúcom súhlase na začatie verejného obstarávania, a ani na ich kontrolu“. Funkcie podpredsedníčky parlamentu a predsedníčky dozornej rady nemocnice sa zriekla aj Renáta Zmajkovičová (SMER – SD). Objednávku dostala firma Medical Group SK, kde pôsobil predseda parlamentu Pavol Paška (SMER – SD). Opozícia žiadala odvolať aj jeho.
Hypertextový dokument
Hypertextový dokument  (hyperdokument) je forma prezentácie informácie, kde text, zobrazenie, zvuky a akcie sú pomocou hypertextovych väzieb prepojené do jedného celku, nesekvenčnej siete asociácií, ktorá umožňuje používateľovi listovať súvzťažnými oblasťami bez ohľadu na daný poriadok tém. Príkladom hypertextového dokumentu je práve čítaný dokument, ktorého prehľad podáva http://sk.wikipedia.org/, kapitoly venované odkazom atď.
Spoje v hypertextovom dokumente môže zavádzať a meniť tak jeho autor, ako aj používateľ.
Guanín
thumb|Guanín
Guanín je heterocyklická zlúčenina, purínová dusíkatá báza. Nukleotidy obsahujúce guanín sú súčasťou nukleových kyselín (DNA aj RNA). Guanín tvorí komplementárny pár s cytozínom, s ktorým sa viaže tromi vodíkovými mostíkmi.
Jeho nukleotid, cyklický guanozín monofosfát (cGMP) je súčasťou niektorých signálnych kaskád v medzibunkovej komunikácii, guanozín trifosfát je alternatívou ATP v niektorých biochemických pochodoch.
Bertincourt
Bertincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sam Querrey
Sam Querrey (* 7. október 1987, San Francisco, Kalifornia, USA) je súčasný americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 6 turnajov ATP v dvojhre a 2 turnaje vo štvorhre.
Radio TLIS
Radio TLIS (predtým IRŠ TLIS) je študentské internetové rádio sídliace na internáte Mladosť. V súčasnosti je to jediné študentské rádio v Mlynskej Doline, a celkovo aj v Bratislave. Vysielanie odštartovalo 17. decembra 1981 o 13:08 programom Velký vianočný koncert na želanie.
Pôvodný význam skratky IRŠ (Internátne Rozhlasové Štúdio) sa zmenil na súčasný Internetové Rádio Študentov - čo je ohlas na zmenu technológie vysielania z pôvodného rozhlasu po drôte na súčasný internetový stream, ktorou toto rádio prešlo v roku 2000.
Radio TLIS vysiela nonstop, pričom rôzne zamerané moderované relácie sa vysielajú predovšetkým počas pracovného týždňa vo večerných hodinách. Každý pracovný deň má iné zloženie vysielacích tímov a podľa toho sú aj zamerané jednotlivé relácie. Všetky informácie o programe a vysielaní sú pravidelne zverejňované na internetovej stránke rádia a sociálnych sieťach.
Dokumentácia
Dokumentácia môže byť:
Ptice
Ptice je obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 677 obyvateľov, z toho 325 mužov a 352 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,3 roka (muži 37,3 roka, ženy 39,3 roka).
Škótske kráľovstvo
Škótske kráľovstvo (škót. Kinrick o Scotland, škót. gael. Rìoghachd na h-Alba, ) bol štát, ktorý existoval v rokoch 843 až 1707. Rozkladal sa na severnej tretine ostrova Veľkej Británie a susedil s Anglickým kráľovstvom, s ktorým sa zlúčil v roku 1707 prijatím zákonov o zjednotení (dohoda o únií z roku 1707) parlamentov oboch štátov do Kráľovstva Veľkej Británie. Od roku 1482, kedy Angličania ovládli mesto Berwick, územie Škótskeho kráľovstva zodpovedá územiu dnešného Škótska. Okrem teritórií na ostrove patrilo do kráľovstva viac ako 790 ostrovov.
Škótske kráľovstvo bolo konsolidované v roku 843 kráľom Kennethom Mac Alpinom. Počas nasledujúcich 850 rokoch sa vyvinulo vlastné škótske právo a vzdelávací systém, ktoré existuje do súčasnosti. Hlavným mestom Škótskeho kráľovstva bol Edinburgh. Jeho predchodcami boli mestá Scone, Dunfermline a Stirling. Počet obyvateľov dosiahol v roku 1700 približne 1,1 milióna.
Anglické a Škótske kráľovstvo sa v roku 1603, kedy sa nástupcom Alžbety I. stal škótsky kráľ Jakub I., stali personálnou úniou. Obe krajiny zostali samostatné, ale boli spojené jedným panovníkom, ktorý mal dva tituly - bol kráľom anglickým aj škótskym. Táto situácia sa zmenila po tom, čo boli škótskym a anglickým parlamentom prijaté v prvej polovici roka 1707 zákony o zjednotení a vzniklo Kráľovstvo Veľkej Británie.
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2008
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2008 boli v poradí 10. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2008. Konalo sa od 11. do 18. mája 2008 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 16 tímov. Zápasy sa hrali v 2 bangkockých arénach: Nimibutr Indoor Stadium s kapacitou 6 000 miest a Hua Mark Indoor Stadium. Víťazom turnaja sa stal po deviatykrát Irán.
Tieto majstrovstvá Ázie boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2008 v Brazílii. Kvalifikovali sa na ne najlepšie 4 tímy.
Dokumentaristika
Dokumentaristika môže byť
Kazo Kanala
Kazo Kanala (* 15. august 1946 Šahy† 22. december 2020 Bratislava) bol slovenský karikaturista, ilustrátor, kresliar a prezident Slovenskej únie karikaturistov.
Študoval architektúru na Stavebnej fakulte SVŠT v Bratislave. Ilustroval desiatky kníh vrátane učebníc. Je autorom výtvarných návrhov k 36 animovaným filmom. Bol zakladateľom a prezidentom Slovenskej únie karikaturistov (SUK), prezidentom FECO (Federation of European Cartoonists Organisation) – Slovakia a čestným členom Brazílskej asociácie karikaturistov. Od roku 1993 usporiadal výstavy diel členov SUK na Slovensku i vo svete – v Európe i v Ázii.
Výstavy: s M. Bartákom – Praha; s B. Perneckým – Trondhaim; samostatné: Praha – Malostranská beseda, Banská Bystrica, Bratislava, Budapešť hrad – 2003, Nyíregyháza Mestská galéria – 2004. Bol viackrát členom poroty medzinárodnej súťažnej výstavy (Hradec Králové, Písek, Praha, Cuneo, Recife, Budapešť atď.).
Thomas Stearns Eliot
Thomas Stearns Eliot (pseudonym T. S. Eliot) (* 26. september 1888, St. Louis, Missouri, USA – † 4. január 1965, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol britský básnik, esejista a dramatik amerického pôvodu, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru.
Kazo Kanala
Bol usporiadateľom „kazových štvrtkov“. Od roku 1993 každý štvrtok navštevoval deti v Detskej fakultnej nemocnici v Bratislave, ale aj v zahraničí. Jeho pozvanie na toto podujatie prijalo 135 popredných domácich a zahraničných umelcov a osobností. Od roku 1994 získal desiatku domácich i zahraničných cien.
Thomas Stearns Eliot
Rodina
Narodil sa v prominentnej rodine Eliotovcov zo St. Louis v štáte Missouri. Jeho otec, Henry Ware Eliot (18431919), bol úspešný podnikateľ a istú dobu zastával funkciu prezidenta a pokladníka spoločnosti Hydraulic-Press Brick Company v St. Louis. Jeho matka, Charlotte Champe Stearnsová (18431929), písala básne a pracovala ako sociálna pracovníčka. Keď sa narodil, obaja jeho rodičia mali 44 rokov. Bol najmladší zo šiestich detí, štyri sestry boli od neho staršie o 11 až 19, brat o 8 rokov. Krstné meno Thomas Stearns dostal po starom otcovi. Príbuzní a priatelia ho oslovovali Tom.
Mladosť a vzdelanie
V rokoch 1898 až 1905 navštevoval Smith Academy, chlapčenskú školu, ktorá slúžila ako príprava na Washingtonovu univerzitu v St. Louis. Tu študoval latinčinu, gréčtinu, francúzštinu a nemčinu. Po skončení štúdia mohol ísť na Harvard, ale rodičia ho poslali na prípravný rok na Milton Academy, kde sa zoznámil so Scofieldom Thayerom, ktorý neskôr vydal jeho zbierku The Waste Land.
V roku 1914 získal štipendium na Merton College Oxfordskej univerzity. Skôr, ako tam nastúpil, navštívil nemecké mesto Marburg, kde sa chcel zúčastniť letného kurzu filozofie, ale po vypuknutí prvej svetovej vojny odišiel do Londýna a potom do Oxfordu. V decembri 1914 napísal Aikenovi: „Od žien som veľmi závislý (myslím tým ženskú spoločnosť),“ a posťažoval sa, že ešte nemá sexuálne skúsenosti. O necelé štyri mesiace ho Thayer, ktorý vtedy tiež študoval na Oxforde, zoznámil s guvernantkou z Cambridge Vivienne Haigh-Woodovou. Eliotovi sa na Mertone nepáčilo, preto sa rozhodol ďalší rok v štúdiu nepokračovať a 26. júna 1915 sa oženil s Vivienne.
Po krátkej návšteve príbuzných v USA sa vrátil do Londýna, kde začal pracovať ako učiteľ a prednášal napríklad na Birkbeck College Londýnskej univerzity. Pokračoval v práci na svojej dizertácii a na jar 1916 ju poslal na Harvard. Univerzita prácu prijala, ale Eliot titul PhD nezískal, pretože sa osobne nedostavil na obhajobu. (V roku 1964 bola táto jeho dizertácia publikovaná pod názvom Knowledge and Experience in the Philosophy of F. H. Bradley.) Počas štúdia na vysokej škole boli Eliotovými spolužiakmi napríklad George Santayana, Irving Babbitt, Henri Bergson, C. R. Lanman, Josiah Royce, Bertrand Russell a Harold Joachim. Russell mal údajne s Vivienne pomer, keď mladomanželia Eliotovci bývali v jeho byte, ale tieto obvinenia sa nikdy nepotvrdili.
Po odchode z Mertonu pracoval Eliot ako učiteľ na Highgate School (kde učil aj básnika Johna Betjemana) a neskôr na Royal Grammar School v High Wycombe. Privyrábal si písaním knižných recenzií a vyučovaním vo večernej škole. V roku 1917 prijal miesto v Lloyds Bank, kde pracoval so zahraničnými účtami. V auguste 1920 stretol na výlete do Paríža v spoločnosti Wyndhama Lewisa Jamesa Joyca, ktorý mu najprv pripadal arogantný, ale čoskoro sa stali priateľmi a Eliot ho navštevoval vždy, keď bol Paríži. V roku 1925 odišiel z Lloyds Bank a začal pracovať pre vydavateľstvo Faber and Gwyer (neskôr Faber and Faber), kde zostal až do konca svojej kariéry a stal sa riaditeľom firmy.
Neskorší život v Anglicku
29. júna 1927 sa Eliot stal anglikánom. V novembri toho istého roku sa vzdal amerického občianstva a stal sa občanom Spojeného kráľovstva.
Keď mu Harvardova univerzita ponúkla miesto profesora na akademický rok 1932/33, už nejaký čas zvažoval odlúčenie od svojej manželky. Ponuku prijal, manželku zanechal v Anglicku a po jeho návrate v roku 1933 sa manželia oficiálne odlúčili. Medzi jeho odchodom do Ameriky v roku 1932 a jej smrťou v roku 1947 sa Eliot s manželkou stretol iba raz. Vivienne zomrela v psychiatrickej liečebni Northumberland House severne od Londýna, kde ju umiestnili v roku 1938. Eliot, ktorý bol stále jej manželom, ju nikdy nenavštívil.