cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alternatívny rock
Alternatívny rock v 80. rokoch
thumb|right|200px|R.E.M. V 80. rokoch minulého storočia bol alternatívny rock najmä undergroundovým fenoménom. Niekoľko piesní či albumov získalo uznanie kritikov či dokonca komerčný úspech. Napriek tomu bol alternatívny rok odsunutý na periférie záujmu rozhlasových či televíznych staníc. Kapely vydávali finančne nenáročné nahrávky u nezávislých vydavateľstiev. Hoci v Spojených štátoch nedosahovali alternatívni umelci veľkú popularitu, mali veľký vplyv na ďalšiu generáciu a vytvorili základy pre budúce úspechy alternatívneho rocku. Naproti tomu, britský alternatívny rock sa odlišoval popovejším zameraním (kládol sa dôraz na vydávanie singlov a albumov, využívali sa prvky tanečnej hudby), takisto sa kládol dôraz na špecifické britské záujmy. V dôsledku toho dosiahlo niekoľko britských kapiel úspech aj v Spojených štátoch. V 80. rokoch sa v Británii alternatívny rock začal hrávať aj v rádiách, najmä vďaka DJ-om ako John Peel (presadzoval alternatívnu hudbu na BBC Radio 1), Richard Skinner a Annie Nightingale. Umelci, ktorí dosiahli úspech v USA začali dostávať u britských rádiách či tlači čoraz viac priestoru.
Americký underground
thumb|left|200px|Sonic Youth Prvé americké alternatívno-rockové kapely ako R.E.M., The Feelies a Violent Femmes kombinovali punkové prvky s ľudovou hudbou a mainstreamovými vplyvmi. Ako prvý dosiahli výraznejší úspech R.E.M. a to hneď ich debutovým albumom Murmur z roku 1983, ktorý sa dostal do Top 40. Jedna z mnohých jangle popových scén začiatku 80. rokov Paisley Underground oživila zvuk 60. rokov, zahŕňajúci psychedéliu, folkové vplyvy, silné melódie či punk rock podobne ako Velvet Underground. Nezávislé americké vydavateľstvá SST Records, Twin/Tone Records, Touch and Go Records a Dischord Records boli zamerané najmä na hardcore punk, ktorý bol vtedy najpopulárnejším undergroundovým štýlom. Skupiny z Minneapolisu Hüsker Dü a The Replacements začínali ako punkrockové kapely, no neskôr sa stali viac melodickými. Michael Azerrad napísal, že Hüsker Dü spojili agresívny zvuk hardcore punku a melodickejším college rockom. Takisto vraj dokázali, že melódia a punk rock nemusia byť v rozpore. Hüsker Dü sa stali prvou nezávislou kapelou, ktorá podpísala zmluvu s veľkým vydavateľstvom.
Koncom 80. rokov dominovali americkej alternatívnej scéne alternatívny pop (They Might Be Giants a Camper Van Beethoven), noise rock (Sonic Youth, Big Black) a industriálny rock (Ministry, Nine Inch Nails). Do popredia sa dostala aj bostonská kapela Pixies a Jane's Addiction z Los Angeles. Približne v rovnakom čase sa v Seattli objavil grunge. Grunge bol zmesou heavy metalu a punk rocku, charakteristický rozladenými gitarami. Väčšina skupín patrila pod nezávislé vydavateľstvo Sub Pop.
Na konci tohto desaťročia podpísalo niekoľko alternatívnych kapiel zmluvu s veľkými vydavateľstvami. Zatiaľ čo Hüsker Dü a The Replacements dosiahli iba malé úspechy, R.E.M. a Jane's Addiction získali za predaj albumov zlaté a platinové platne. Niektoré kapely ako Pixies dosiahli veľký úspech v zahraničí, ale na domácom trhu boli prehliadané.
Britské podštýly a trendy
right|200px|thumb|The Cure Gotický rock sa vyvinul koncom 70. rokov z britského post-punku. Získal si povesť najtemnejšieho a najdepresívnejšieho undregroundového rockového žánru. Gotický rock využíval podobne ako post-punk syntetizátory, často riešil v textoch problémy charakteristické pre literárny romantizmus, náboženské symboliky, mystiku. Debutový singel Bauhaus „Bela Lugosi's Dead“ z roku 1979 začal éru gotického rocku. Približne v rovnakom čase sa objavili aj The Cure a Siouxsie & the Banshees, pre ktorých bol charakteristický podobný temný zvuk. The Cure vydali v roku 1982 album Pornography, ktorý je podľa mnohých kritikov najtemnejším albumom v dejinách ľudstva.
Jednou z najzásadnejších alternatívnych skupín v období 80. rokov boli The Smiths z Manchestru. Hudobný žurnalista Simon Reynolds označil The Smiths a R.E.M. za vôbec najvýznamnejšie alternatívne skupiny. Napriek pomerne krátkej kariére ovplyvnili The Smiths väčšinu súčasných britských alternatívnych skupín. The Smiths sú vďaka svojej gitarovej hudbe vnímaní ako signalizácia konca new wave a začiatku britského alternatívneho rocku. Neskôr sa objavili skupiny ako Primal Scream, The Wedding Present, The Pastels a The Soup Dragons, ktoré mali najväčší vplyv na vývoj indie popu a všeobecne britskej nezávislej scény.
V 80. rokoch sa objavili skupiny ako The Jesus and Mary Chain a New Order (skupinu založili bývali členovia Joy Division), ktorých tvorba mala korene v post-punku. Experimentovali s technom či house music. The Jesus and Mary Chain spoločne s Dinosaur Jr. a Cocteau Twins mali značný vplyv na štýl zvaný shoegazing. Z ich tvorby čerpali najznámejší predstavitelia shoegazingu ako My Bloody Valentine, Slowdive, Ride a Lush. Významné miesto v rámci britskej indie scény 80. rokov majú manchesterské skupiny The Stone Roses a Happy Mondays, predstavitelia tzv. madchestru. Vo svojej tvorbe miešali gitarovú hudbu a acid house.
Britpop
thumb|right|Oasis Keď začala upadať popularita madchestru a shoegazingu, Veľkej Británii dominoval grunge. Viaceré kapely vyhlasovali, že sa chcú zbaviť grungeu a vyhlasovali „vojnu“ Amerike. Britskú nezávislú scénu vtedy reprezentovali Oasis, Blur, Pulp a Suede. Tieto skupiny boli do značnej miery ovplyvnené tradičným britským rockom, od The Beatles až po Rolling Stones. Vznikla veľká rivalita najmä medzi Oasis a Blur. V roku 1995 vydali Oasis album (What’s the Story) Morning Glory?, ktorý dosiahol obrovský komerčný úspech. Britský nezávislý rock sa tak dostal do mainstreamu a dostal pomenovanie britpop. V Spojených štátoch nedosiahol tento žáner nikdy veľkú popularitu.
Ďalšie trendy
Alternatívne skupiny, ktoré nepodľahli komercii boli označované termínom indie rock. Dlhé roky bol však synonymom alternatívneho rocku. Zlom nastal po úspechoch Nirvany a Oasis. Vtedy bol indie rock formulovaný ako zamietnutie komercie a prenikania alternatívy do mainstreamu. Na scéne sa objavili skupiny ako Pavement, Superchunk, Fugazi a Sliter-Kinney, ktoré dominovali na americkej nezávislej scéne počas 90. rokov. V tom období sa do popredia dostalo hnutie lo-fi, ktoré vzniklo už v 80. rokoch. Bolo známe predovšetkým zaznamenávaním a distribúciou na nízko kvalitné kazety (low fidelity = nízka vernosť).
V druhej polovici 90. rokov sa objavili skupiny ako Silverchair, Bush či Candelbox, hrajúce tzv. post-grunge. Týmto skupinám chýbali undergroundové korene. Post-grunge je zmesou klasického grungeu a hard rocku s prijateľnejším rádiovým zvukom.
Post-rock zadefinovala skupina Talk Talk albumom Laughing Stock a Slint albumom Spiderland. Oba albumy boli nahrané v roku 1991. Post-rock čerpá z viacerých žánrov ako krautrock, progresívny rock a jazz. Post-rock sa stal dominantou formou experimentálnej rockovej hudby 90. rokov.
Mainstreamový úpadok
Koncom 90. rokov klesla dovtedy rastúca popularita alternatívneho rocku. Stalo sa tak pod vplyvom viacerých udalostí, ako smrť frontmana skupiny Nirvana Kurta Cobaina či súdny proces medzi Pearl Jam a spoločnosťou Ticketmaster. Prišlo tak k poklesu popularity grungeu ale aj britpopu. Tretí album Oasis nemal príliš dobré recenzie a nezopakoval sa ani úspech v predajnosti v porovnaní s predchádzajúcim albumom. Vrcholom bolo zrušenie festivalu Lollapalooza v roku 1998 po neúspešnom pokuse nájsť headlinera. Časopis Spin vtedy napísal, že festival je v kóme tak ako aj alternatívny rock.
Napriek tomu si niekoľko umelcov udržalo mainstreamovú popularitu. Post-grunge zostal životaschopný aj na začiatku 21. storočia, keď patrili Creed a Matchbox Twenty medzi najpopulárnejšie skupiny v Amerike. Vo Veľkej Británii mal veľký úspech tretí album Radiohead OK Computer, ktorý bol označený ako kontrast k tradičnému britpopu. Radiohead sa spoločne s post-britpopovými kapely ako Travis a Coldplay zaradili medzi najzásadnejšie britské rockové skupiny v tom období.
Alternatívny rock v 21. storočí
right|thumb|Placebo Na prelome storočí sa objavilo na alternatívnej scéne niekoľko nových trendov. Do popredia sa dostali skupiny ako The Killers, Bloc Party, Editors a Interpol, ktoré hľadajú inšpiráciu v post-punku. Garážovým zvukom sa prezentujú The White Stripes, The Hives, The Strokes a The Vines. Mainstreamovú popularitu si získali najmä britské skupiny ako Muse či Placebo. V roku 2004 napísal magazín Entertainment Weekly, že po desaťročnej nadvláde rap-rocku a nu-metalu je mainstreamový alt-rock opäť dobrý.
Mestisko
Mestisko je obec na Slovensku v okrese Svidník. Obec bola na konci septembra 1944 čiastočne vypálená počas bombardovania lietadlami Červenej armády. Zhorelo alebo bolo zničených celkom 10 domov.
Erb
V modrom štíte na zelenej, piatimi striebornými oválnymi kameňmi preloženej pažiti je zlatý obilný snop, podložený strieborným kosákom so zlatou zvislou rukoväťou. Na erbe je znamenie podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1868. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 21. mája 1999 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: M-120/1999. Autormi erbu sú Leon Sokolovský, Sergej Pančák a Peter Kónya.
Vlajka
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách modrej, žltej, modrej, bielej, modrej a bielej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Petropavlovsk
Petropavlovsk môže byť:
Vlajka Niue
right|thumb|250px|Vlajka Niue
Vlajka Niue – britský Union Jack v ľavom hornom rohu žltej vlajky pripomína britský protektorát, ktorý bol nad ostrovom vyhlásený roku 1900.
Žltá farba symbolizuje jasné slnko ostrova a vrelé vzťahy jeho obyvateľov k Novému Zélandu, pod ktorého správu bol Niue prevedený roku 1901. Štyri žlté hviezdy na ramenách sväto-jurského kríža Union Jacku naznačujú – aj keď v inej farbe a konštelácii – súhvezdie Južného kríža z novozélandskej vlajky a väčšia žltá hviezda na tmavo modrom kruhu uprostred tohto kríža je symbolom ostrova Niue.
Vlajka bola zavedená roku 1974.
Girifusi
Girifusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kalinová ulica
Kalinová ulica je ulica:
94 Aurora
94 Aurora je planétka s priemerom 211 km, ktorú objavil kanadsko-americký astronóm James Craig Watson 6. septembra 1867.
Bodufinolu
Bodufinolu môže byť ostrov:
NGC 4383
NGC 4383 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil Eduard Schönfeld 23. mája 1862.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
2235 Vittore
2235 Vittore je planétka s priemerom 54 km, ktorú objavil K. Reinmuth 5. apríla 1924.
Kupujúci
Kupujúci je strana nadobúdajúca na trhu tovar výmenou za peniaze; ide najmä o domácnosti.
Hermann Lübbe
Hermann Lübbe (* 31. december 1926, Aurich, Nemecko) je nemecký filozof, profesor v Zürichu, zaoberá sa otázkami fenomenológie, vrátane jej tradicie v pozitivizme a analytickej filozofii; v rámci politickej teórie skúma orientačnopraktické konzekvencie sociálnej zmeny; v prácach k filozofii dejín analyzuje a obhajuje kulturne funkcie historizmu.
NGC 4384
NGC 4384 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 2. apríla 1791.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Gulhígátuhurá
Gulhígátuhurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Saint-Martory
Saint-Martory môže byť:
Châteauneuf-sur-Cher (kantón)
Châteauneuf-sur-Cher je francúzsky kantón v obvode Saint-Amand-Montrond v departemente Cher v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho 11 obcí.
Kaplinská ulica
Kaplinská ulica je ulica:
Helengeli
Helengeli je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Blažej Vaščák
Blažej Vaščák (* 21. november 1983, Široké) je slovenský futbalista, ktorý je v súčasnosti hráčom MFK Dukla Banská Bystrica. Pôsobil aj v Košiciach, Artmedii Petržalka, v talianskej Serii A a Serii B, v českých Tepliciach a poľskej Polonii Bytom.
Jean-Paul Marat
Jean-Paul Marat (* 24. máj 1743 Boudry, Švajčiarsko – † 13. júl 1793 Paríž, Francúzsko) bol francúzsky politik, lekár a publicista. Patril medzi francúzskych kordeliérov, radikálnu skupinu jakobínov, a pôsobil ako predseda ich klubu (Club des Cordeliers).
Životopis
Jeho otec bol pôvodom Švajčiar, matka francúzska hugenotka. Študoval medicínu na univerzite v Ženeve, neskôr študoval vo Francúzsku. Krátky čas študoval a žil aj v Anglicku. Po skončení štúdia pracoval ako lekár, popritom sa venoval vede a publicistike. Účastník francúzskej revolúcie, prívrženec teroru. Presadzoval popravu kráľa. Vydával revolučný denník Priateľ ľudu (L’ami du peuple). V roku 1792 sa stal členom Národného konventu. Od apríla 1793 stál na čele revolučného tribunálu a spolu s ním pripravil 2. júna 1793 pád girondistov. 13. júla 1793 ho zavraždila v kúpeľni nožom girondistka Charlotta Cordayová.
Bol pochovaný v parížskom Panteóne.
95 Arethusa
95 Arethusa je planétka s priemerom 144 km, ktorú objavil nemecký astronóm Karl Theodor Robert Luther 23. novembra 1867.
Massachusetts Institute of Technology
náhľad|[[Stata Center, sídlo MIT]] Massachusetts Institute of Technology (prekladané ako Massachusettská technická univerzita alebo Massachusettská vysoká škola technická alebo nepresne ako Massachusettský technologický inštitút, skr. MIT) je súkromná koedukovaná výskumná univerzita v meste Cambridge amerického štátu Massachusetts. Komplex MIT má päť škôl a jednu vysokú školu s 32 akademickými oddeleniami, so silným dôrazom na teoretický, aplikovaný, medzidisciplinárny vedecko-technický výskum. MIT je jedna z dvoch súkromných univerzít, ktoré podporuje štát. Grant dostáva aj z dvoch amerických grantových programov, spojených s výskumom mora a výskumom vesmíru.
MIT sídli v budove Stata Center od architekta Franka Gehryho.
Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 1996
Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 1996 sa hrala ako súčasť Qatar ExxonMobil Open 1996 od 1. do 8. januára 1996. Titul získal Čech Petr Korda, ktorý vo finále porazil Maročana El Aynaouiho 7-6(5) 2-6 7-6(5). Bol to jeho 7. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Novobarok
thumb|Palais Garnier Novobarok (iné názvy: neobarok, pseudobarok , novodobý barok ) je najmladší z historizujúcich slohov. Vznikol v druhej polovici 19. storočia a pretrval až do 20. rokov 20. storočia.
Významnejšie sa začal presadzovať až po roku 1900. Čo sa týka detailov ornamentiky a členenie, tvarov vikierov a manzardových striech, čerpá tento sloh inšpiráciu z baroka 18. storočia. Zaujímavosťou tohto štýlu je preberanie orientálnych a maurských prvkov a motívov pre stavby židovských synagóg.
NGC 4385
NGC 4385 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 22. marca 1865.
Nové Švábsko
náhľad|Nové Švábsko na mape Antarktídy. Nové Švábsko je kartografický názov označujúci časť územia (medzi 18° východnej z.d. a 12° západnej z.d. a od 70° južnej z.š. až do 75° j.z.š.) v Zemi kráľovnej Maud, ktorá je dnes podľa Antarktického zmluvného systému spravovaná ako závislé územie Nórska. Územie bolo cieľom nemeckej expedície v rokoch 1938 a 1939 a pomenované podľa Švábska, podobne ako i loď expedície MS Schwabenland. Rozloha Nového Švábska je približne 600 000 km².
Expedícia vedená Alfredom Ritscherom kapitánom Kriegsmarine mala za hlavný cieľ nájsť vhodné miesto pre veľrybársku základňu so zámerom zabezpečiť veľrybí tuk, ktorý muselo Nemecko nákladne dovážať. Na území nebola postavená žiadna rybárska základňa a územie nebolo Nemeckom nikdy formálne nárokované.
thumb|center|800px|Nemecká mapa Antarktídy (1941) s vyznačeným Novým Švábskom.
2236 Austrasia
2236 Austrasia je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil K. Reinmuth 23. marca 1933.
Friedrich Dürrenmatt
Friedrich Dürrenmatt [Dyrenmat] (* 5. január 1921, Konolfingen – † 14. december 1990, Neuchâtel, Švajčiarsko), bol švajčiarsky po nemecky píšuci dramatik, prozaik a publicista.
Biografia
Narodil sa v rodine protestantského kňaza vo Švajčiarsku. Študoval teológiu, filozofiu a literatúru. Pred tým, než sa stal spisovateľom, pôsobil aj ako kreslič, grafik a divadelný kritik. Od 70. rokov sa venoval výhradne literárnej tvorbe. Bol jedným z najlepších nemecky píšucich spisovateľov.
V roku 1968 odsúdil okupáciu Československa.
Literárny smer
Dürrenmatta vo veľkej miere ovplyvnil literárny smer existencializmus (jeho predstaviteľom bol napr. Franz Kafka), ako aj absurdná dráma.
Fyzici
Komédia v dvoch dejstvách s detektívnou zápletkou. V luxusnej psychiatrickej liečebni doktorky Mathildy von Zahnd sa „liečia“ traja „šialení“ fyzici: Každý z nich postupne zavraždí jednu ošetrovateľku. Urobia tak pre zistenie, že ošetrovateľky pristupujú na ich šialené predstavy a oni sa domnievajú, že sa prezradia. Všetci traja sú totiž normálni. Beutler a Ernesti prišli do sanatória pod zámienkou choroby, aby získali geniálneho Möbia. Möbius žije v ústave už 15 rokov a jeho výskumy by umožnili ovládnuť svet a ohroziť ľudstvo. Napokon sa spolu dohovoria a volia si doživotný pobyt v sanatóriu. Ukáže sa však, že ich obeť je zbytočná. Doktorka Mathild von Zahnd odhalí ich tajomstvo, získa kópie Möbiových záznamov a jej cieľom je ovládnuť svet. Divadelná hra je napísaná v klasickej forme jednoty miesta, času a deja, kombinuje detektívny príbeh s groteskou. Je to podobenstvo o súčasnej vede a politike a nastoľuje problém morálnej zodpovednosti vedcov a mocenského zneužitia vedy.
Zdroje
Svetová literatúra na dlani. Príroda, Bratislava : 1998. 319 s.
Bartrès
Bartrès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dreamlinux
Dreamlinux je brazílsky počítačový operačný systém založený na distribúcii Debian GNU/Linux. Môže byť nabootovaný ako Live CD, z USB alebo môže byť nainštalovaný na pevný disk. Používateľské prostredie je podobné tomu z Mac OS X, s centrovaným animovaným toolbarom.
Jeugny
Jeugny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Kupola
náhľad|Kupola [[Bazilika svätého Petra|Baziliky svätého Petra, Vatikán.]] Kupola je klenba pologuľového tvaru alebo tvaru inej rotačnej plochy, prípadne tvaru viacbokej kláštornej klenby alebo tzv. melónová kupola, skonštruovaná nad centrálnym pôdorysom. Plocha kupoly rotačného tvaru vzniká rotáciou tvoriacej krivky okolo vertikálnej osi. Ak sa kupola konštruuje nad štvorcom, tak sa prechod na jej kruhovú alebo mnohouholníkovú základňu rieši pomocou pendantívov alebo tromp. Kupola môže byť zdvihnutá na tambur – kruhový alebo mnohouholníkový prstenec zvislých stien. Vo vrchole máva kupola otvor – oko a nad ním lucernu – osvetľovaciu vežičku.
Jeugny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kupola
Kupoly sa využívali a dosiaľ sa využívajú hlavne v chrámoch a iných reprezentačných stavbách. Príkladmi sú chrámy Panteón v Ríme, San Vitale v Ravenne, Hagia Sofia v Istanbule, florentský dóm alebo vatikánska bazilika sv. Petra, katedrála sv. Pavla v Londýne, Panteón v Paríži a mnohé ďalšie. Ide o významný prvok kresťanskej sakrálnej architektúry. Z civilných budov mali alebo majú kupoly napríklad cisárske paláce a kúpele v Ríme, budova kongresu vo Washingtone, v modernej architektúre napríklad stavby architektov Piera Luigiho Nerviho alebo Oscara Niemeyera, na Slovensku Aula maxima VŠP v Nitre od architekta Vladimíra Dedečka.
Jeugny
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 454 obyvateľov (2009).
Kupola
V centre Tretej ríše, Germánie, ktoré malo mať svoje hlavné mesto nazvané Nový Berlín, Adolf Hitler plánoval Veľkú sálu (Kuppenhalle – sálu s kupolou), budúce miesto jeho prejavov a veľkých zhromaždení. Budova mala byť podľa plánov vysoká 220 metrov (možno až ) s priemerom a jej kapacita mala byť až 180 tisíc divákov. Tým by sa stala najväčšou budovou a budovou s najväčšou kupolou na svete.
Jeugny
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Henbadú
Henbadú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Keltská ulica
Keltská ulica je ulica:
2222 Lermontov
2222 Lermontov je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil N. S. Černych 19. septembra 1977.
Écollemont
Écollemont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
NGC 4386
NGC 4386 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. decembra 1797.
Écollemont
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 4386
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Écollemont
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kurajšovci
Kurajšovci bol arabský kmeň v Mekke, z ktorého pochádzal Mohamed a po ňom všetci arabskí kalifovia a mnohé islamské dynastie.
Kempelenova ulica
Kempelenova ulica je ulica:
Šónen-ai
náhľad|Príklad šónen-ai Šónen-ai (🇯🇵; ) je pôvodne japonský termín, ktorý označuje mužskú homosexuálnu lásku, ktorá je zobrazovaná v rôznych japonských anime, mangách a hrách. Vo všeobecnosti obsahuje len zobrazenie lásky a príťažlivosti medzi mužmi, čím sa líši od jaoiu. V súčasnosti vydávajú diela v žánri šónen-ai aj v USA a v Indonézii.
Anime/manga šónen-ai
Šónen-ai je druh mangy alebo žáner anime, ktorý sa zaoberá láskou medzi mladými mužmi, predovšetkým typu bišónen, čo v preklade znamená "krásni chlapci".
Charakteristickým prvkom na rozlíšenie šónen-ai od jaoiu je teda romantizovaný, ale nie sexuálny vzťah medzi mužmi. Predchodcom žánrov bolo tanbi. Šónen-ai a Jaoi sú populárne hlavne v Japonsku, a to predovšetkým medzi dievčenskou populáciou a medzi ženami v domácnosti. V USA a v Európe sú hlavnou cieľovou skupinou predovšetkým ženy vo veku 18-24 rokov a homosexuálni muži.
Joncreuil
Joncreuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
NGC 4387
NGC 4387 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Joncreuil
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Oval (Belfast)
The Oval je futbalový štadión v Belfaste v Severnom Írsku. Je domovským stánkom klubu Glentoran FC.
Medvedie
Medvedie je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis
Medvedie je obec s historickou potočnou obojstrannou zástavbou na brehoch potoka Hrišov. Je položená v severnej časti Nízkych Beskýd v blízkosti hranice s Poľskom. Medvedie sa rozprestiera medzi chotármi obcí na sevorovýchode s Krajnou Porúbkou, na severozápade so Šarbovom, juhovýchodne s Krajnou Bystrou a juhu Korejovcami.
Nadmorská výška v strede obce je Obec obklopujú zo severovýchodu vrch Čierťaž s nadmorskou výškou, južne vrch Ščob s výškou 518,1 m a západne vrch s názvom Vrch  Rozloha mierne členitého povrchu katastrálneho územia je  a tvoria ho flyšové vrstvy a svahové hliny.
Prevláda lesný porast s prevahou buka, brezy a borovice. Je tu sírnatý minerálny prameň.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1573, kde sa spomína ako osada Medvecza. Obec dejinne patrila do regiónu Šariš, panstvu Makovica a do Svidníckeho okresu. Obec vždy patrila medzi malé dediny Svidníckeho okresu.
Po vzniku Česko-Slovenska v roku 1918 sa mnohí občania obce vysťahovali do iných krajín a oblasti novej republiky. V čase karpatsko-duklianskej operácia v októbri až novembri 1944 bola obec zničená. V predchádzajúcich obdobiach pôdu obrábali súkromne hospodáriaci roľníci. V čase socializácia pôda bola združstevnená a v obci vzniklo JRD. Po vybudovaní Východoslovenských železiarni v Košiciach mladá dorastajúca generácia odchádzajú za prácou do Košíc a iných priemyselných podnikov na okolí.
V obci MEDVEDIE v roku 1995 sa nachádzali najčastejšie tieto priezviská: Bobák; Breznoščák; Červák; Ducár; Fecenko; Feckanič; Feckanič; Frančák; Fučila; Furčák; Harajda; Hojda; Humeník; Gula; Lipinsky; Močilenko; Moľ; Oprondko; Petný; Sedlák;  Sejkanič; Štefanco a Vančišin.
Názov
Vývin názvu obce
Erb
V modrom štíte na zelenej trávnatej pažiti stojaci zlatý medveď v striebornej zbroji. Je to hovoriaci symbol podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787. Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 30. mája 2005 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: M-170/2005.
Vlajka
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej, modrej, žltej, bielej, zelenej a bielej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Vojnové pohrebisko z 1. svetovej vojny
Na miestnom cintoríne policajti Česko-Slovenskej brannej moci, po vykonaných exhumáciách, zriadili v roku 1922 vojenské pohrebisko so 43 hrobovými miestami. V 38 hroboch spí svoj večný sen 58 príslušníkov 10. jazdeckej divízie 3. cárskej ruskej armády, ktorí v tomto priestore viedli, po prekročení štátnej hranice a karpatských hrebeňov, od septembra 1914 do apríla 1915 bojovú činnosť. Pri nenávratných stratách nemala dôstojnícka cárska elita zabezpečenú činnosť tylových jednotiek na pochovávanie mŕtvych.
2237 Melnikov
2237 Melnikov je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 2. októbra 1938.
Jozef Havas
Jozef Havas (* 20. január 1796, Valaská - † 10. február 1878, Budapešť) bol slovenský právnik, podnikateľ.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, filozofiu v Pešti, krátko teológiu na viedenskom Pázmaneu, právo na univerzite v Pešti, 1819 JUDr., 1820 získal advokátsky diplom. Od 1821 prednášal prirodzené právo, 1823 trestné právo, 1825-1831 rímske a trestné právo na peštianskej univerzite, od 1824 funkcionár peštianskej mestskej správy, ktorú zastupoval i na uhorskom sneme, 1848 vedúci odd. na ministerstve, po porážke revolúcie krátko správca budínskeho dištriktu, potom pôsobil v hospodárstve. Na svojich statkoch sa špecializoval na záhradníctvo a vinohradníctvo, pričom uplatňoval moderné postupy, ktoré si osvojil na študijných cestách po Francúzsku, Nemecku a Taliansku. Od 1852 predseda správnej rady Uhorskej obchodnej banky, akcionár viacerých podnikov (uhoľné bane, železničné spoločnosti, zbrojovka, cukrovar a i.). Funkcionár Zväzu priemyselníkov, Uhorského krajinského hospodárskeho spolku, 1858 predseda jeho vinohradníckeho, 1868 záhradníckeho odboru. Roku 1827-1831 dekan Právnickej fakulty univerzity v Pešti. Rodák zo Spišskej Teplice.
Hululé
thumb|right|Ostrov Hululé z pristávajúceho lietadla
Hululé je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Administratívne patrí pod mesto Male.
Malé International Airport (Medzinárodné letisko Malé) sa nachádza na tomto ostrove. Ostrov bol predĺžený až na dĺžku pristávacej dráhy. Pred vybudovaním letiska žili na ostrove ľudia, no po výstavbe boli premiestnený. V súčasnej dobe nie je na ostrove stále obyvateľstvo.
Na ostrove sa nachádza jeden hotel.
Saint-Martory (kantón)
Saint-Martory je francúzsky kantón v obvode Saint-Gaudens v departemente Haute-Garonne v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 12 obcí.
TM-XML
Trade Mark Extensible Markup Language (Rozšíriteľný značkovací jazyk ochrannej známky) je otvorený štandard formátu XML vyvinutý na prácu v oblasti ochranných známok a na výmenu informácií týkajúcich sa ochranných známok medzi úradmi pre priemyselné vlastníctvo a ich partnermi alebo používateľmi.
Ciele
Pôvodným cieľom bolo definovať štandard XML na výmenu informácií týkajúcich sa ochranných známok. Počas špecifikácií a po vytvorení štandardu WIPO ST.66 boli pridané tieto ciele:
Doterajší vývoj
TM-XML bol vymedzený pracovnou skupinou, ktorú v júni 2003 vytvoril Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu.
Pred uverejnením konečnej verzie 1.0 26. mája 2006 bolo na webovej stránke úradu TM-XML.org sprístupnených na pripomienkovanie osem verzií návrhu (verzie návrhu od 0.1 do 0.7 a verzia návrhu 1.0).
Konečná verzia TM-XML 1.0 bola navrhnutá za základ na vytvorenie štandardu WIPO nazývaného ST.66, ktorý 19. - 22. marca 2007 v Ženeve prijali počas 8. zasadnutia Stáleho výboru pre informačné technológie/Pracovnej skupiny pre štandardy a dokumentáciu [Standing Committee on Information Technologies / Standards and Documentation Working Group, SCIT/SDWG].
Pozri aj
DS-XML : Štandard XML pre vzory / Priemyselné vzory - Domovská stránka DS-XML
Parmigianino
Parmigianino alebo Parmigiano, vlastným menom Girolamo Francesco Maria Mazzola, (* 11. január 1503, Parma, Taliansko – † 24. august 1540, Casalmaggiore) bol taliansky manieristický maliar a rytec.
Vo svojom diele vychádzal predovšetkým z Correggioa a Michelangela, neskôr bol prirovnávaný k Raffaelovi. Pôsobil v Parme, Florencii, Ríme a Bologni. Vo svojich prevažne náboženských obrazoch sa zameriaval na figúru, ktorú zobrazoval v pretiahnutých proporciách a špirálovitom pohybe s prepracovanými detailami šiat, napr. Videnie svätého Hieronyma (1527) a Madona s dlhým krkom (1534).
Kostol svätého Michala archanjela (Levice)
thumb|kostol svätého Michala archanjela
'''Kostol sv. Michala archanjela v Leviciach''' je klasicistický kostol postavený v 18. storočí. Nachádza na Ulici sv. Michala v Leviciach.
Kostol bol poškodený požiarmi a to dvakrát: v roku 1808 a v roku 1902. Po prvom požiari k nemu bola z dôvodu finančných problémov zvonica len pristavaná, avšak po druhom boli postavené obidve kostolné veže a spolu s nimi bolo obnovené a opravené aj západné priečelie budovy.
Na laviciach v kostole je zobrazený život sv. Františka. V krypte kostola bol pochovaný šľachtic Sigfried Kollonich.
Chambon-sur-Voueize
Chambon-sur-Voueize môže byť:
Noailles (kantón)
Noailles je francúzsky kantón v obvode Beauvais v departemente Oise v regióne Pikardia. Skladá sa z 21 obcí.
Podnebné pásmo
náhľad|upright=1.5|Podnebné pásma Zeme
Podnebné pásmo (iné názvy: klimatické pásmo; zriedkavo: klimatický pás, klimatická zóna) je jedna zo zonálne usporiadaných častí zemského povrchu planetárnych rozmerov s rovnakými základnými vlastnosťami podnebia. Je to v klimatickej klasifikácii (napr. v Köppenovej klimatickej klasifikácii, Alisovovej klimatickej klasifikácii a v iných) oblasť najvyššieho rádu. Podrobnosti definície pozri nižšie.
Definícia
Podnebné pásma možno definovať napr. nasledujúcimi (takmer ekvivalentnými) spôsobmi:
Druhy
Matematické podnebné pásmo (=solárne podnebné pásmo) je podnebné pásmo, ktoré by sa vytvorilo na (hypotetickej) homogénnej Zemi iba účinkom slnečného žiarenia. Na rozdiel od skutočných teplotných pásem Zeme sú tieto podnebné pásma obmedzené rovnobežkami. Rozlišuje sa 5 základných podnebných pásem  : Niekedy sa k nim dopĺňajú ešte 4 prechodné pásma: Toto delenie pochádza od Aristotela (pozri nižšie).
Teplotné pásmo je namiesto rovnobežiek vymedzené izotermami priemernej ročnej alebo mesačnej teploty vzduchu. Obyčajne sa rozlišujú :
Podnebné pásma založené na všeobecnej cirkulácii ovzdušia zahŕňajú napr. jednak pásma (pásy) typu Hadleyho bunka, Ferrelova bunka a pod., a jednak pásma typu pásmo pasátov, pásmo západných vetrov, tíšiny konských šírok a pod.
Dejiny
Od 6. stor. pred Kr. starovekí Gréci rozlišovali na Zemi nasledujúce pásma (nazývané po grécky v jednotnom čísle klima = sklon): “bezzimné”, “prechodné” a “bezletné”. Boli založené na astronomických vedomostiach a polohe slnka v nadhlavníku vo vzťahu k zmenám dĺžky denného svetla. V 4. stor. pred Kr. Aristoteles stanovil hranice týchto pásiem na obratníkoch a polárnych kruhoch. V 2. stor. po Kr. Klaudios Ptolemaios rozdelil Zem na 7 pásem podľa dĺžky denného svetla.
Ptolemaiovo delenie sa potom používalo dlhé stáročia. Až Edmond Halley v rokku 1686 navrhol klasifikovať pásma nie podľa dĺžky denného svetla, ale podľa teploty. Prakticky realizovať jeho návrh sa však podarilo až keď boli k dispozícii namerané teplotné údaje z celej Zeme – Alexander von Humboldt podľa nich v roku 1817 ako prvý zostavil izotermickú mapu. Prvú modernú mapu podnebných pásem zostavil Alexander Supan v roku 1879. Podľa priemernej ročnej teploty a teploty najteplejšieho mesiaca rozlišoval horúce, mierne a studené teplotné pásmo. V roku 1884 Wladimir Köppen (ktorý neskôr publikoval dodnes známu klimatickú klasifikáciu) rozlišoval na základe počtu mesiacov nad alebo pod zvolené hraničné hodnoty 5 teplotných pásem  (tropické, subtropické, mierne, studené a polárne); zaviedol teda do klasifikácie koncept trvania klimatického faktora. Veľa ďalších autorov následne navrhlo rôzne delenia na teplotné pásma, ale väčšinou sú podobné Köppenovmu deleniu.
V roku 1735 Hadley identifikoval to, čo sa neskôr začalo nazývať podľa neho Hadleyho bunka. V 19. storočí viacerí autori Hadleyho bunku zahrnuli do viacerých modelov všeobecnej cirkulácie ovzdušia. U nás je známa napr. Alisovova klasifikácia podnebí z roku 1936, v ktorej sa rozlišuje 7 hlavných podnebných pásem podľa všeobecnej cirkulácie ovzdušia a prevládajúcich geografických typov vzduchových hmôt (1 rovníkové, 2 tropické, 2 mierne, 1 arktické a 1 antarktické) a 6 prechodných pásem (2 pásma subekvatoriálnych alebo rovníkových pasátov, 2 pásma subtropického podnebia, 1 pásmo subarktického podnebia a 1 pásmo subantarktického podnebia).
Batsère
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Enbúdú
Enbúdú môže byť ostrov:
Kláštorská ulica
Kláštorská ulica je ulica:
Arrigo Boito
Arrigo Boito (* 24. február 1842, Padova – 10. jún 1918, Miláno) bol taliansky spisovateľ, básnik, novinár a hudobný skladateľ.
Životopis
Arrigo Boito sa narodil ako syn Silveria Boita, maliara, ktorý putoval po Európe a maľoval na zákazku portréty. Matka bola poľská grófka Giuseppina Radolinská s ktorou sa zoznámil pri práci na zákazkách v Poľsku. Obaja sa pohybovali v umeleckých kruhoch, preto neprekvapuje, že aj Arrigo prejavoval umelecké nadanie, a to hneď v dvoch smeroch: v literatúre a v hudbe. V oboch týchto odboroch bol aj po celý život činný. Keď sa v rodine minuli finančné prostriedky, otec opustil manželku aj syna. Vďaka známostiam získala matka pre syna štipendium a Arrigo mohol začať študovať na milánskom konzervatóriu. Absolvoval v roku 1861 a na ďalšie štipendium odišiel na šesť mesiacov do Paríža, kde sa zoznámil s Victorom Hugom, Hectorom Berliozom, Gioacchino Rossinim a s Giuseppe Verdim. Pre Verdiho napísal text Hymny národov, ktorá bola určená pre Svetovú výstavu v Londýne. Vzťahy medzi oboma umelcami však boli zo začiatku veľmi chladné, pretože Verdi bol veľmi podozrievavý a Boita považoval za svojho nepriateľa. Dôvodom mohol byť Boitov článok z roku 1863 „Óda na talianske umenie“, v ktorom vyzdvihuje hudbu Richarda Wagnera a podrobuje kritike štýl súčasnej talianskej hudby, ktorého vlastenecký ráz považuje za „provinčný“ a žiada, aby sa talianska hudba otvorila svetu.
V tom čase Boito pracoval ako novinár a hudobný kritik pre niekoľko časopisov (La Perseveranza, Il Giornale della Società del Quartetto, Il Politecnico a písal básne a krátke poviedky. Spoločne s Emiliom Pragom viedol „Figaro“ až do roku 1866, kedy sa ako dobrovoľník prihlásil do vojny o nezávislosť.
Zaujatý večnou legendou o Faustovi skomponoval svoju prvú operu na vlastné libreto „Mefistofele“. Opera mala premiéru pod autorovou taktovkou v Teatro alla Scala v Miláne roku 1868 a napriek všetkému úsiliu nakladateľa Ricordiho skončila pamätihodným fiaskom. Došlo k tvrdému stretu medzi Boitovými priaznivcami a odporcami, ktorí mu vytýkali, že opera je úbohou napodobeninou Wagnera. Slávny operný dom sa stal svedkom nezvyklých scén. Obecenstvo hvízdalo, bučalo, dupalo a hystericky kričalo. Boito uprostred vravy dirigoval operu až do konca a ešte na záver pridal smerom k obecenstvu posmešné gesto. Nepokoje sa rozšírili aj do susedných ulíc a po druhom predstavení, keď sa všetko opakovalo, prefekt ďalšie uvádzanie opery kvôli rušeniu verejného poriadku zakázal.
Treba povedať, že pre dvadsaťšesť ročného skladateľa to bol vlastne veľký úspech. Boito sa nevzdal, dielo čiastočne prepracoval a v roku 1875 uviedol novú verziu v Bologni. Prekvapujúco prišiel úspech a nová inscenácia v Miláne roku 1881 sa už obišla bez výtržností a aj tu bola priaznivo prijatá.
Pracoval ešte na dvoch ďalších operách. Operu „Orestiade“ síce dokončil, ale nikdy nebola realizovaná a k opere „Ero e Leandro“ napísal len libreto a niekoľko hudobných náčrtkov. Libreto potom zhudobnili dokonca dvaja hudobní skladatelia. V roku 1879 G. Bottesini a v roku 1897 L. Mancinelli.
Na radu svojho nakladateľa Ricordiho sa napokon sústredil na písanie libriet k operám iných skladateľov. Okrem iného tak vzniklo libreto k opere „La Gioconda“ skladateľa Amilcare Ponchielliho (pod pseudonymom Tobia Gorrio). Svoje vrcholné diela však napísal pre Giuseppe Verdiho, s ktorým sa konečne pomeril. Stalo sa to v čase, kedy Verdi pozmenil svoj kompozičný štýl, ktorý viac zodpovedal Boitovym predstavám, smerom k tesnejšiemu zopätiu hudby a drámy. Spolupráca začala na revízii staršej Verdiho opery Simon Boccanegra. Ich spoločnou prácou vznikli vrcholné diela celej opernej literatúry, posledné Verdiho opery, Otello a Falstaff.
V roku 1887 začal jeho dlhoročný sentimentálny vzťah k herečke Eleonore Duseovej, ktorá sa krátko predtým rozišla s dramatikom d’Annunziom. Pri inscenácii svojej hry dal prednosť Sarah Bernhardtovej. V rokoch 1889 až 1897 bol riaditeľom konzervatória v Parme.
Spoločne s Piotrom Iľjičom Čajkovskijm, Maxom Bruchom a Saint-Saënsom získal v roku 1893 čestný doktorát University of Cambridge. Pri tejto príležitosti pod Čajkovského vedením bola uvedená Boitova opera Mefistofele.
V roku 1912 ho zvolili za senátora. Ďalej pokračoval na kompozícii svojej poslednej opery „Nerone“, ktorú už však nedokončil. Zomrel 10. júna 1918 v Miláne, pochovali ho na cintoríne Cimitero Monumentale. Posledné dejstvo opery Nerone doplnili Antonio Smareglia a Vincenzo Tommasini a opera sa hrala v Teatro alla Scala až v roku 1924 pod vedením Artura Toscaniniho.
2238 Steshenko
2238 Steshenko je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil N. S. Černych 11. septembra 1972.
Gregor IX. (pápež)
Gregor IX., vl. menom Ugolino dei Conti di Segni (* okolo 1167, Anagni - † 22. august 1241, Rím), bol talianskym duchovným a 178. rímskym pápežom (v rokoch 1227 - 1241).
Gregor IX., mimoriadne rázny a neústupčivý, ale aj hlboko veriaci človek, sa do cirkevných dejín zapísal ako „pápež inkvizície“. Obdobie jeho pontifikátu sprevádzal neustály zápas o posilnenie postavenia pápežstva na úkor rímskonemeckého cisárstva.
Počas svojho pontifikátu dva razy uvrhol do kliatby cisára Fridricha II. a svätorečil Františka z Assisi (r. 1228), Antona Padovského (r. 1232), Dominika Guzmána (r. 1234) a Alžbetu Uhorskú (r. 1235).
Mladosť a cirkevná kariéra
O jeho živote do zvolenia za pápeža je málo poznatkov. Vyštudoval cirkevné právo a teológiu na univerzitách v Bologni a v Paríži. Bol synovcom pápeža Inocenta III., ktorý ho v roku 1198 povýšil na kardinála-diakona a v roku 1218 na kardinála-biskupa. Medzi uvedenými rokmi pôsobil ako pápežský legát v Nemecku, Lombardsku a Toskánsku. Počas svojho kardinálskeho obdobia na príkaz Inocenta III. vypracoval stanovy františkánskej rehole.
Po Inocentovej smrti († 1216) bol prítomný pri voľbe jeho nástupcu - stal sa ním Honorius III..
Skvelá kariéra ho čakala aj za nového pápeža. V januári 1217 sa stal pápežským nunciom v Lombardii a Toskánsku. V tejto funkcii viackrát osvedčil svoje diplomatické schopnosti.
Zvolenie za pápeža
vľavo|náhľad|Gregor IX. Po smrti Honoria III. († 18.3.1227) sa hneď na ďalší deň zišlo v Ríme konkláve (konalo sa v dnes neexistujúcej budove Septizonium) aby zvolilo jeho nástupcu. V rovnaký deň bolo známe aj meno nového Petrovho nástupcu - stal sa ním kardinál Ugolino dei Conti, ktorý prijal meno Gregor IX. 21. marca bol v Lateránskej bazilike intronizovaný.
Spory s cisárom Fridrichom II.
Takmer celý Gregorov pontifikát bol poznamenaný konfliktmi s cisárom Fridrichom II.; na začiatku a konci Gregorovej vlády prerástli do otvoreného dramatického zápasu.
Prvýkrát sa obaja panovníci dostali do sporu v súvislosti s organizáciou križiackej výpravy.
Ešte v roku 1213 pápež Inocent III. vyhlásil ďalšiu, v poradí piatu križiacku výpravu, ktorej nemeckú časť mal viesť osobne cisár Fridrich II. Napriek vyhláseniu výpravy sa jej odchod dlho odkladal, až napokon, na štvrtom lateránskom koncile, konanom v roku 1215 bolo rozhodnuté, že posledným termínom odchodu Fridricha II. má byť 1. jún 1216. Tento termín však nebol dodržaný. V tomto roku Inocent III. zomrel a nový pápež Honorius III. už s účasťou Fridricha II. na výprave nepočítal.
Klenová ulica
Klenová ulica je ulica:
Gregor IX. (pápež)
Spory s cisárom Fridrichom II.
left|thumb|230px|Stránka z Decretales Gregorii Papae IX, zbierky pápežských právnych dekrétovNapriek pápežovej zlovôli a trvajúcej exkomunikácii Fridrich vo výprave pokračoval. Po návrate z výpravy v roku 1230 poľahky porazil pápežských žoldnierov a opäť zaujal svoje panstvo v južnom Taliansku. Po vzájomnej dohode, že nebude zasahovať do vnútorných záležitostí Pápežského štátu Gregor IX. Fridrichovu exkomunikáciu zrušil.
Počas nasledujúcich rokov Gregor a Fridrich spolupracovali pre obostranný prospech. Fridrich sa napr. zastal pápeža, keď bol v rokoch 1232 a 1234 nútený pri sporoch s obyvateľmi Ríma ujsť z mesta; Gregor mu zasa robil sprostredkovateľa v cisárovom spore s lombardskými mestami. Krehké prímerie však skončilo v roku 1238.
Prvotným podnetom bola Fridrichova snaha reorganizovať správny systém na Sicílii v čom Gregor IX. videl cisárovu túžbu po absolutistickej vláde popierajúcej pápežovu zvrchovanosť. Sicílski duchovní predstavitelia sa obrátili na pápeža so sťažnosťou, v ktorej upozorňovali na potláčanie cirkvi. Gregor IX. vyzýval Fridricha k zmierlivosti a príkro mu pripomenul, že svetskí vladári sú podriadení duchovnej moci pápeža. Gregorove obavy sa potvrdili, keď Fridrich dosiahol v roku 1237 víťazstvo nad spojenými lombardskými vojskami čím dal jasne najavo, že mu nejde o nič menšie ako o nadvládu nad celým Talianskom vrátane samotného Ríma. Na dôvažok, v roku 1238 poslal svojho nemanželského syna Enzia na Sardíniu, ktorá bola pápežským lénom, kde sa mal oženiť so sardínskou princeznou Adelou; v nasledujúcom roku ho dokonca vyhlásil za sardínskeho kráľa. Pápežovu pozíciu chcel okrem toho oslabiť naštrbením jeho vzťahov so zborom kardinálov.
Gregorovi sa vďaka svojmu vplyvu a získaniu spojencov v proticisársky zmýšľajúcich mestách podarilo obnoviť moc v Ríme. Vzápätí obnovil Fridrichovu pápežskú exkomunikáciu. Spor vyústil do otvoreného konfliktu, v ktorom sa ani jedna strana neštítila najostrejších invektív. Cisár sa otvorene dožadoval zosadenia Gregora na všeobecnom cirkevnom sneme; Gregor označil Fridricha za rúhača a posla Antikrista. Keď napokon Gregor v roku 1241 snem zvolal, väčšina jeho pozvaných účastníkov sa naň nedostavila pretože cisár, ktorý medzičasom vojensky obľahol Rím, dal uzavrieť prístupové cesty k mestu.
Cisárove vojská obliehali Rím až do leta 1241. K samotnému útoku na mesto však neprišlo, pretože pápež, odhodlaný vzdorovať cisárovi, v auguste 1241 zomrel. Pre Fridricha, ktorý vždy vyhlasoval, že svoj spor nevedie proti cirkvi, ale proti pápežovi, Gregorovou smrťou stratilo ťaženie zmysel a stiahol sa od rímskych hradieb.
Pastoračná činnosť
I keď spory s cisárskou stranou neumožňovali Gregorovi IX. plne sa sústrediť na svoje hlavné poslanie, napriek tomu významnú časť svojej vlády venoval pastoračnej činnosti.
Prejavil sa ako obdivovateľ a podporovateľ rehoľných spoločenstiev. Zvláštnu priazeň venoval najmä františkánskemu a dominikánskemu rádu. Rehoľu sv. Františka napr. v záujme posilnenia jej vnútornej nezávislosti bulou Nimis iniqua z r. 1231 vyňal spod jurisdikcie biskupstiev. V roku 1228 kanonizoval zakladateľa rádu Františka z Assisi a o šesť rokov nato Dominika Guzmána, zakladateľa dominikánov.
Vydal zbierku pápežských dekrétov (Decretales Gregorii Papae IX) zvanú tiež Liber extra, ktorá ako základný zdroj cirkevného práva pretrvala až do začiatku 20. storočia.
Ako niekdajší študent parížskej univerzity obnovil v roku 1231 jej činnosť. O dva roky nato založil univerzitu v Toulouse.
Tienistejšou stránkou pontifikátu Gregora IX. bolo zriadenie osobitnej pápežskej inkvizície na zosilnenie boja proti heretikom. Jej riadenie zveril dominikánom.
97 Klotho
97 Klotho je planétka s priemerom 86 km, ktorú objavil Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 17. februára 1868.
NGC 4388
NGC 4388 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Je to najrýchlejšie sa vzďaľujúca galaxia kopy Virgo. Od tejto aktívnej galaxie sa odvíjajú obrovské mračná plynu. Galaxia má jasné jadro ukrývajúce supermasívnu čiernu dieru. Tá vydáva intenzívne röntgenové žiarenie.
Hurágandu
Hurágandu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Jully-sur-Sarce
Jully-sur-Sarce je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 292 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erijadú
Erijadú môže byť ostrov:
Mars 1969B
Mars 1969B bola sovietska kozmická sonda určená na výskum Marsu. Tak ako jej dvojča, Mars 1969A, ktoré vzlietlo a havarovalo len päť dní pred ňou, aj Mars 1969B bola neúspešná. Pokus o štart prebehol 2. apríla 1969. Kvôli zlyhaniu nosnej rakety Proton-K bola táto plánovaná prvá umelá družica Marsu zničená. Dôvodom bola explózia jedného zo šestice motorov nosnej rakety, ktorá nastala už 0,02 sekundy po štarte. Päť zvyšných motorov síce nieslo raketu ďalej, no už prakticky od okamihu odpútania sa od štartovacieho stola sa vychyľovala z kurzu. 41 sekúnd po štarte raketa dopadla na zem asi 3 km od miesta štartu a pri dopade explodovala. K poškodeniu štartovacieho komplexu výbuchom nedošlo, len v blízkej montážnej hale sa roztrieštili okná.
Écriennes
Écriennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4389
NGC 4389 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Klimkovičova ulica
Klimkovičova ulica je ulica:
Mičakovce
Mičakovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Erb a vlajka
Súčasná heraldická kompozícia so zamestnaneckými prvkami – roľníctvom a tkaním plátna, mlynské koleso poukazuje na miestne mlyny a brvno na rieku Topľu..
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Literatúra: Heraldický register Slovenskej republiky VII., Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Matica slovenská 2009, str. 98 - 99.
Názov
Vývin názvu obce