cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kresťanskodemokratická mládež Slovenska
Hodnotové postoje
KDMS je stredopravicová organizácia. Zastáva sociálne konzervatívne a kresťansko-demokratické názory v sociokultúrnych otázkach a zaujíma postoj voči ľavicovej politike. V zahraničnej politike podporuje členstvo SR v EÚ aj v NATO a multilaterálnu spoluprácu v OSN. V otázkach energetiky a klimatickej zmeny podporuje jadrovú energiu. Do politického diskurzu premieta tiež náboženské myšlienky.
Tillac
Tillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Deň Star Wars
náhľad|May the Fourth (štvrtý máj)
Tillac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Deň Star Wars
Deň Star Wars je neformálny sviatok, ktorý sa každoročne oslavuje 4. mája na oslavu mediálnej franšízy Star Wars, ktorú vytvoril filmár George Lucas. Dodržiavanie tohto dňa sa od začiatku franšízy v roku 1977 rýchlo rozšírilo prostredníctvom médií a miestnych osláv.
Tillac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Deň Star Wars
Dátum pochádza zo slovnej hry „May the Fourth be with you“, čo je variant hlášky zo Star Wars „May the Force be with you“. Aj keď sviatok nebol vytvorený alebo vyhlásený spoločnosťou Lucasfilm, mnohí fanúšikovia Star Wars sa rozhodli tento sviatok oslavovať. Odvtedy ho Lucasfilm a The Walt Disney Company prijali ako každoročnú oslavu Star Wars.
Tillac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Deň Star Wars
Dátum vydania pôvodného filmu Star Wars, 25. máj 1977, niektorí oslavujú ako Deň geekskej hrdosti.
História
V epizóde Count Duckula z roku 1988 „The Vampire Strikes Back“ sa vesmírny superhrdina Tremendous Terrance pýta Duckulu na dátum a je mu povedané, „May the Fourth“ (4. mája). Keď Terrance odchádza, všetkým dole hovorí: „May the Fourth be with you“.
Astrofyzička a autorka Jeanne Cavelos použila tento výrok na strane 94 svojej knihy The Science of Star Wars z roku 1999.
V roku 2008 sa objavili prvé skupiny na Facebooku, ktoré oslavovali Deň Luka Skywalkera s rovnakou frázou.
V roku 2011 sa v Toronte v Ontáriu v Kanade v kine konala prvá organizovaná oslava Dňa Star Wars. Produkované Sean Wardom a Alice Quinn, slávnosti zahŕňali triviu o originálnej trilógii, súťaž s kostýmami so známymi porotcami a najlepšie tribute filmy, mash-upy, paródie a remixy na veľkom plátne. Druhý ročník sa konal v piatok 4. mája 2012.
Revenge of the Fifth/Sixth
Niektorí uznávajú deň 5. mája ako „Revenge of the Fifth“, slovnú hru na Star Wars: Epizóda III – Rebenge of the Sith a oslavujú skôr Sithských lordov a iné záporné postavy zo série Star Wars než Jediov. Iní to oslavujú o deň neskôr, 6. mája, citujúc „Revenge of the Sixth“ ako lepšiu slovnú hračku na „Sith“, zatiaľ čo iní hovoria o 6. ako „Return of the 6th“ ako o hre Return of the Jedi a trilógový aspekt filmov Star Wars.
Trémont
Trémont môže byť:
Čulenova ulica (Bratislava)
Čulenova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa slovenského kňaza, pedagóga a matematika Martina Čulena.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2016
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2016 bol v poradí 6. turnaj majstrovstiev Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OCHF). Konal sa v Sydney, v Austrálii v dňoch od 5.6. októbra 2016, za účasti iba 2 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Blacktown Leisure Centre. Víťazom sa piatykrát stala domáca 🇦🇺, ktorá vyhrala obidva zápasy.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie 2016, ktoré organizovala Kórejská republika. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Účastníci
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom medzinárodnom rebríčku v novembri 2015.
Konečné poradie
Poznámka: Austrália sa napokon na majstrovstvách Ázie 2017 nepredstavila.
Trèves
Trèves môže byť:
Urville
Urville môže byť:
Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2007
Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2007 boli 6. majstrovstvá Európy vo futsale, ktoré riadi Európska futbalová únia (UEFA). Bolo to najvyššie európske podujatie UEFA vo futsale v roku 2007. Konalo sa od 16.25. novembra 2007 v Porte, v Portugalku, za účasti 8 tímov. Naposledy sa hralo iba s 8 tímami. Portugalsko zvíťazilo vo voľbách, ktoré prebehli 19. apríla 2005 v Tallinne, keď vyhralo nad kandidatúrami Holandska (Eindhoven a Maastricht) a Bosny a Hercegoviny (Sarajevo). Španieli získali svoj štvrtý titul.
Usseau
Usseau môže byť:
Alexis Sánchez
Alexis Alejandro Sánchez  (* 19. december 1988, Tocopilla, Čile) je čilský futbalový útočník, alebo pravý krídelník, momentálne pôsobiaci v klube Olympique de Marseille a v čilskom národnom tíme.
Životopis
Sánchez začal svoju kariéru v mládežníckom tíme Cobreloa vo veku 15 rokov a do A-tímu sa dostal po dvoch rokoch. Jeho veľký talent si všimli skauti Udinese Calcio, klubu talianskej Serie A. Ako 17-ročný tam podpísal zmluvu na 3 milióny dolárov. Potom bol uvoľnený na hosťovanie do Colo-Colo a Club Atlético River Plate.
V národnom tíme debutoval v zápase proti Švédsku v roku 2006 a prvý reprezentačný gól strelil v zápase proti Švajčiarsku pri prehre 1 – 2.
FC Barcelona
20. júla 2011 ho z Udinese Calcio kúpil za 26 miliónov € španielsky klub FC Barcelona. Sánchez sa stal prvým čilským hráčom, ktorý za tento klub hral. Vyhral s ním Supercopa de España 2011 a Superpohár UEFA 2011, pričom debutoval v prvom zápase Supercopa de España proti Realu Madrid. Prvý gól vsietil v stretnutí s Villarreal CF v Primera División. Jeho klub 10. septembra 2011 zvíťazil 5 – 0.
Arsenal
10. júla 2014 ho kúpil za približne 32 miliónov libier londýnsky Arsenal FC.
Traylor Howardová
Traylor Howard (* 14. jún 1966, Orlando, Florida, USA) je americká herečka, ktorá sa preslávila úlohou Layly vo filme Ja, moje druhé ja a Irena. K jej ďalším známym úlohám patria Sharon Carter z televízneho seriálu Two Guys, a Girl and a Pizza Place a Natalie Teeger zo seriálu Monk.
Oinochoé
náhľad|Atické čiernofigúrové oinochoé, [[Achilles (mytológia)|Achilles a Aiax hrajú stolovú hru, cca 510 pred Kr.]] Oinochoé (oinochoé – „nalievač vína“) je typ starogréckej keramickej nádoby. Oinochoé (mn. č. oinochoai), keramický alebo kovový džbán rôznych tvarov, často s ústím v tvare trojlístka a s jedným vertikálnym uchom, slúžilo na naberanie a nalievanie vína (víno sa naberalo najmä z kratéra a nalievalo do čaší). Stávali sa aj súčasťou hrobovej výbavy. Zmenšené verzie oinochoai zdobené detskými scénami sa dávali do hrobov detí ako milodary (napr. v atickom meste Chalandri sa v hrobe dvoch detí našla chytra a malé oinochoé). Približne od roku 900 pred Kr., keď sa objavuje čistý geometrický štýl, ktorý sa delí na skorý (900 – 850 pred Kr.), stredný (850 – 760 pred Kr.) a neskorý geometrický štýl (760 – 700 pred Kr.), už oinochoé patrilo medzi hlavné grécke keramické tvary nádob (ako aj amfora, kratér a čaša). Tieto nádoby na víno preto, čo sa týka tvarov a výzdoby, prešli dlhodobým vývojom.
Draupnir
náhľad|„Dar tretí – obrovské kladivo.“ Elmer Boyd Smith 1902 Draupnir je vidieť pod nákovou, ako zvyšné dary.
Jon Larsen
Jon Stub Lyngbo Larsen (* 13. júl 1970, Roskilde, Dánsko), známy ako Jon Larsen, je dánsky bubeník. Od roku 2001 je bubeníkom dánskej hudobnej skupiny Volbeat a je bývalým členom dánskych death metalových skupín Moratorium, Abhorrence, The Scent a Infernal Death.
Draupnir
Draupnir (staroseversky „predmet, ktorý kvapká/z ktorého kvapká“) je v severskej mytológií zlatý prsteň patriaci bohovi Odinovi, so schopnosťou násobiť sa. Draupnir bol ukovaný bratmi trpaslíkmi Brokkrom a Eitrim (Sindri). Brokkr a Eitri vyrobili tento prsteň ako jeden z troch darov (zvyšné Mjöllnir a Gullinbursti). Bratia spravili tieto tri dari kvôli stávke s Lokim, ktorý hovoril že nie sú schopní vytvoriť lepšie dary ako vyrobili Synovia Ivaldiho. Nakoniec bratom vyhral stávku Mjöllnir - Thorovo kladivo. Loki využil medzeru v stávke, podľa ktorej ak prehrá mu mali sťať hlavu (stávka sa týkala len hlavy – načo argumentoval že na sťatie hlavy mu musia zraniť jeho krk, ktorý nebol v stávke). Brokkr ho potrestal tým, že mu drôtom zošil ústa.
Prsteň položil Odin na pohrebnú hranicu jeho syna – Baldra: Prsteň následne vzal Hermódr. Bol ponúknutý ako dar od Freyrovho služobníka Skírnira, keď dvoril Gerde, čo je opísané v básni Skírnismál.
Jon Larsen
Biografia
Pochádza z Roskilde. Navštevoval základnú školu v Gadstrupe a neskôr pokračoval v štúdiu na strednej škole Roskilde Tekniske Skole. Je fanúšikom hororových filmov. Jedným z nich je film Čeľuste a obrázok z filmového plagátu zdobí blany Larsenových aktuálnych basových bubnov.
V 90. rokoch 20. storočia pôsobil ako bubeník v death metalových skupinách Moratorium, Abhorrence, The Scent a Infernal Death. Po tom, ako si Larsen našiel normálnu prácu, sa vzdal sa hudby a odložil svoje bicie.
Keď Michael Poulsen odišiel zo skupiny Dominus a napísal niekoľko piesní, kontaktoval Larsena, ktorého už dlho poznal, a spolu s Andersom Kjølholmom a Teddym Vangom založili v roku 2001 skupinu Volbeat.
Od 9. februára 2013 je ženatý s Jendi Penseriniovou Lyngbovou Larsenovou, s ktorou žije v dedine Skelby obce Næstved a kde spolu vlastnia kaviareň Jon og Jendi.
Hudobné vybavenie
Larsen používa bubny Pearl Drums a činely Paiste. Jeho bubny bývajú ozdobené hororovou tématikou. V minulosti používal činely Anatolian Cymbals.
Sada na turné (2013–19)
Paličky
Bubenícke rukavice
Blany na bubny - Evans
Obal bubnu
Sada na turné (2019–súčasnosť)
Paličky
Bubenícke rukavice
Blany na bubny - Evans
Obal bubnu
Fándlyho ulica (Bratislava)
Fándlyho ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa slovenského spisovateľa Juraja Fándlyho.
Tirent-Pontéjac
Tirent-Pontéjac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Uzer
Uzer môže byť:
Vabres
Vabres môže byť:
Highwayman (Iced Earth)
„Highwayman“ je dvanásta skladba z albumu Plagues of Babylon americkej metalovej skupiny Iced Earth. Skladba je cover verzia skladby „The Highwayman“ od Jimmyho Webba z roku 1977, ktorú o dva roky neskôr prespieval Glenn Campbell na svojom albume Highwayman a v roku 1985 bol názov inšpiráciou pre americkú country superskupinu The Highwaymen, ktorá ju aj prespievala na svojom rovnomennom albume. Verzia od skupiny Iced Earth bola vydaná 6. januára 2014.
Je naspievaná vo formáte skupiny The Highwaymen so štyrmi rôznymi spevákmi. V tomto prípade je to Jon Schaffer zo skupiny Iced Earth, ktorý spieva časť Willieho Nelsona, Russell Allen zo skupiny Symphony X spieva časť Krisa Kristoffersona, Stu Block zo skupiny Iced Earth, ktorý spieva časť Waylona Jenningsa a Michael Poulsen zo skupiny Volbeat, ktorý spieva časť Johnnyho Casha.
Text skladby
Skladba rozpráva príbeh ducha, reinkarnujúceho sa viackrát v priebehu histórie. Reinkarnoval sa na štyroch rôznych miestach v čase a histórii: ako lupič, námorník, stavebný robotník na priehrade Hoover Dam a nakoniec ako kapitán vesmírnej lode. Skladba bola ovplyvnená reálnym životom obeseného lupiča Jonathana Wilda. Verš staviteľa priehrady odkazuje na smrť viac ako sto mužov pri výstavbe priehrady Hoover Dam v blízkosti Boulder City v štáte Nevada.
Rowan Williams
Rowan Douglas Williams (* 14. jún 1950, Swansea, Spojené kráľovstvo) je anglikánsky biskup, teológ a básnik. Je emeritným arcibiskupom canterburským.
Život
Vysvätený za kňaza bol v roku 1978. V rokoch 1977 až 1992 pôsobil ako učiteľ, dekan a kaplán v Cambridge a ako profesor teológie v Oxforde. V roku 1992 sa stal biskupom Monmouthu a v roku 2000 arcibiskupom walesským. V roku 2002 bol zvolený za 104. canterburského arcibiskupa. Číta alebo hovorí 11 jazykmi: po anglicky, walessky, španielsky, francúzsky, nemexky, rusky, biblickou hebrejčinou, latinčinou a biblickou aj modernou gréčtinou.
Dielo
Je taktiež autorom niekoľkých básnických zbierok.
U Borovné
U Borovné je prírodná pamiatka ev. č. 5802 v okrese Jihlava. Správa AOPK ČR. Jedná sa o rybničnú sústavu tvorenú šesticou rybníkov ktorá sa rozkladá 0,5 až 1 km východne od obce Borovná a asi 4 km juhozápadne od mesta Telč.
Ochrana
Predmetom ochrany sú rybníky s bohatou emerznou, submerznou a litorálnou makrofytnou vegetáciou a s vegetáciou letnených rybníkov a s výskytom ohrozených druhov rastlín a živočíchov; vlhké lúky a ďalšie nadväzujúce mokraďové biotopy s výskytom ohrozených druhov rastlín a živočíchov.
Zo živočíchov sú to najmä obojživelníky: kunka červenobruchá (Bombina bombina), hrabavka škvrnitá (Pelobates fuscus), rosnička zelená (Hyla arborea) a mlok hrebenatý (Triturus cristatus).
Vadans
Vadans môže byť:
Touget
Touget je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Vailly
Vailly môže byť:
Touget
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Flöglova ulica
Flöglova ulica sa nachádza v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto na druhej strane Štefánikovej ulice ako je Grasalkovičova záhrada.
Colin Firth
Colin Andrew Firth, CBE (* 10. september 1960, Grayshott, Hampshire, Spojené kráľovstvo) je britský herec.
Slovenskému divákovi je známy vďaka filmu Miloša Formana Valmont alebo z niekdajšieho oscarového hitu Anglický pacient, prípadne z filmu Denník Bridget Jonesovej a naň nadväzujúceho filmu Bridget Jonesová: S rozumom v koncoch, kde si zahral rolu právnika Marka Darcyho. Zahral si aj vo filme Zamilovaný Shakespeare, kde stvárnil rolu Lorda Wessexa, za ktorého dostal ocenenie Screen Actors Guild Awards za najlepší herecký výkon. Zahral si tiež vo filme Láska nebeská, kde hral podvedeného spisovateľa Jamieho, ktorý sa zamiluje do svojej portugalskej pomocníčky Aurelie. Za svoju rolu vo filme A Single Man sa mu v roku 2009 dostalo prvej nominácie na Oscara, o rok neskôr v roku 2010 vytvoril postavu britského kráľa Juraja VI. v britsko-austrálsko-americkom filme Kráľova reč, za ktorý získal cenu BAFTA, Zlatý glóbus i Oscara.
V roku 2007 dostal čestný doktorát na univerzite vo Winchesteri. Od januára 2011 má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Vojenská jednotka
Vojenská jednotka je základný vojenský taktický prvok. Vnútorné organizačné členenie vojenských jednotiek ozbrojený síl SR určuje, na návrh náčelníka Generálneho štábu ozbrojených síl, minister obrany Slovenskej republiky. Podrobnosti sú uvedené vo vojenských služobných predpisoch.
Organizácia vojenských síl
Vojenské jednotky sú členené v logickej hierarchii, viaceré z nich sú používané aj v ozbrojených silách SR:
Kogenerácia
Kogenerácia je technologický proces kombinovanej výroby elektrickej energie a tepla v jednom zariadení. Umožňuje zvýšenie účinnosti využitia energie palív.
Príslušné výrobné zariadenie sa nazýva kogeneračná elektráreň, prípadne kogeneračná jednotka v prípade zariadení menších výkonov, ktoré sú obvykle súčasťou iných celkov – priemyselných závodov, bytových domov a pod.
Toujouse
Toujouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hrebendova ulica (Bratislava)
Hrebendova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa slovenského spisovateľa Mateja Hrebendu. Na ulici sa nachádza chránený areál Bôrik.
Ústav molekulárnej biomedicíny
Ústav molekulárnej biomedicíny je vedecko-výskumný ústav Lekárskej fakulty UK v Bratislave. Ústav sa venuje najmä výskumu účinku testosterónu na mozog, pre ktorého účely sleduje ľudí, ale aj experimentálne zvieratá vo vzťahu k fyziologickému vývoju kognitívnych schopností, endokrinných cyklov, ale aj k intelektovému nadaniu, resp. k patogenéze autizmu.
Ústav vznikol v roku 2009. Odvtedy v ňom bolo publikovaných mnoho odborných publikácií. Jeho pracovníci okrem vedeckej práce učia na Lekárskej i Prírodovedeckej fakulte UK, venujú sa však najmä školeniu doktorandov. S ústavom spolupracujú viaceré zahraničné pracoviská vrátane RWTH Aachen, Karolinskej a Harvardu.
Silvester Taliga
Silvester Taliga (* 30. december 1901, Suchá nad Parnou† 21. december 1969, Rím, Taliansko) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, knihovedec, vysokoškolský pedagóg, riaditeľ Pápežskej saleziánskej univerzitnej knižnice v Ríme a salezián.
Životopis
náhľad|vľavo|Preukaz Gregoriánskej univerzitnej knižnice dona Silvestra Taligu
Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Saleziánsky noviciát si vykonal v Genzane v Taliansku (19221923). Teologické štúdiá absolvoval na benediktínskej Teologickej fakulte Univerzity sv. Anzelma v Ríme. Za kňaza bol vysvätený 19. septembra 1931 v Ríme. Následne študoval na Scuola vaticana di archivistica (19351937) kde v roku 1937 dostal diplom z knihovedy a archivistiky.
Pôsobil v mestách Rím, Turín, Svätý Benedik a Svätý Kríž nad Hronom, kde saleziáni v roku 1946 založili v Biskupskom kaštieli Vysokú školu bohosloveckú (19461949). Knižničný fond, ktorý sa nachádzal v tomto starobylom Biskupskom kaštieli systematicky usporiadal práve don Taliga. Časť tohto knižničného fondu príchodom socializmu bola nenávratne zničená.
Od roku 1949 sa stáva riaditeľom knižnice na Vysokej teologickej saleziánskej škole (Ateneo pontiﬁcio salesiano) v Turíne (19491964) a v roku 1964 riaditeľom Pápežskej saleziánskej univerzitnej knižnice v Ríme (Università Pontificia Salesiana). Túto funkciu plnil až do svojej smrti.
Počas pobytu v Turíne pastoračne pôsobil v turínskej polepšovni La Generala a počas pobytu v Ríme, v chlapčenskom ústave Casa Giocosa, v ktorom boli ubytovaní mladíci prevažne s ľahkou a strednou mentálnou retardáciou.
Zväzok
Zväzok (do roku 1953: sväzok ) môže byť:
Šláger
Šláger (tiež hit alebo trhák) je označením pre nejakú entitu, ktorá je momentálne veľmi módna alebo populárna a na trhu aj veľmi žiadaná. V minulosti bola týmto slovom označovaná len populárna pieseň.
Obvykle sa tento pojem používa predovšetkým v oblasti médií (televízie, rozhlas, film a pod.). Dnes je slovo šláger považované za faktické synonymum pro novší pojem hit.
Za šláger sa označuje aj štýl populárnej hudby vyznačujúci sa jednoduchou kompozíciou, ktorá si kladie za cieľ rýchle získanie obľuby pri čo najširších vrstvách publika, vhodnosť ako doprovod k tancu a nekladie veľké nároky na úroveň ideového obsahu poprípade formy jeho podania, ani na dlhú životnosť v popredí záujmu verejnosti.
Použitie
Spravidla sa jedná o pieseň alebo film, ale v prenesenom slova zmysle sa môže jednať o čokoľvek iné, napríklad o knihu (resp. bestseller) alebo o detskú hračku či spoločenskú hru. Napríklad šlágrom posledných rokov sa stala číselná hra sudoku, v minulosti to boli napríklad populárne céčka alebo Rubikova kocka.
V ligovom športe sa šlágrom nazýva papierovo najatraktivnejšie stretnutie kola, napríklad: „Šlágrom kola bude derby Sparta vs. Slavia.“
Hummelova ulica
Hummelova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa bratislavského rodáka, skladateľa a pedagóga Jána Nepomuka Hummela.
Starčekovec jastrabníkolistý
Starčekovec jastrabníkolistý je rýchlo rastúca jednoročná rastlina z  rodu starčekovec (Erechtites) z čeľade astrovité (Asteraceae). Je to bylina podobná, ako aj názov hovorí, starčekom. Pochádza zo Severnej Ameriky, kde je vedená ako environmentálna a poľnohospodárska burina. Ako zavlečený druh sa u nás udomácnil a rozšíril. Rastie na rúbaniskách, v lomoch a krovinách od nížinného po pahorkatinový vegetačný stupeň.
Opis
Starčekovec jastrabníkolistý je rýchlo rastúca jednoročná rastlina s priamou byľou, ktorá je dutá, krehká a hore strapcovito rozkonárená. Má tenký vretenovitý koreň. Druh je husto listnatý a roztratene chlpatý až lysý. Listy sú striedavé a s perovitou žilnatinou. Dolné sú podlhovasto vajcovité, zúžené do krídlatej listovej stopky, nerovnako zubaté, pri kvitnutí sú už uschnuté. Prostredné listy sú podlhovasto kopijovité, dlhé až 15 cm, široké 3 až 4 cm, sediace až objímavé na zúženej až plytko srdcovitej báze a sú hrubo nerovnako zubaté. Horné listy sú čiarkovito kopijovité, na báze sú šípovité, celistvookrajové, až oddialene zubaté, končisté, prechádzajúce do čiarkovitých listeňov. Najvyššie listy sú úzko čiarkovité, s dĺžkou do 5 cm. Všetky listy sú na rube na žilnatine chlpaté.
Súkvetia (úbory) sú v bohatom strapci, zákrov je valcovito zvončekovitý, s priemerom 6 až 7 mm a dĺžkou 12 až 17 mm, je jednoradový. Listene sú čiarkovito kopijovité, hnedočervené, bielo obrúbené. Zvonku zákrovu je zákrovček tvorený niekoľkými krátkymi listeňmi. Lôžko úboru je bez plievok. Kvety sú rúrkovité, svetložlté, s päťpočetnou korunou, k ústiu nepatrne rozšírenou. Nažky sú v obryse podlhovasto čiarkovité, dlhé 2 až 3 mm, plstnaté a nápadne rebrované. Chocholec je biely a lesklý, dlhý 12 až 14 mm. Lúče sú hladké a mäkké. Semená sa ľahko šíria vetrom.
Z diagnostických znakov je dôležitá dutá lámavá byľ, zúbkatý okraj listov a neprítomnosť jazykovitých kvetov.
Rozšírenie
Starčekovec jastrabníkolistý sa vyskytuje vo veľkej časti Severnej Ameriky. Od východného pobrežia areál zasahuje až k prériám a objavuje sa aj na západnom pobreží. Ďalej pokračuje cez Mexiko a Strednú Ameriku až do Venezuely, Bolívie, Brazílie a severnej Argentíny. Druhotne sa rozšíril do Európy (Nemecko, Poľsko, Rakúsko, Slovensko, Maďarsko, Slovinsko, Chorvátsko, Rumunsko, Ukrajina), do východnej Ázie, kde rastie v Číne, Kórei, na Taiwane a v juhovýchodnej Ázii, tiež na Havajských ostrovoch.
Ekológia
V svojej domovine rastie starčekovec jastrabníkolistý ako bežná bylina v ihličnatých, listnatých a zmiešaných lesoch, kde sa vyskytuje na miestach s priamym slnečným žiarením, ako sú lesné čistiny, okraje lesov alebo pozdĺž chodníkov a to od pobrežia až do nadmorskej výšky 1400 m. Ako burina rastie v širokom spektre antropogénnych biotopov, kde je vegetácia pravidelne narúšaná alebo udržiavaná v skorých sukcesných štádiách; patria sem spálené oblasti, holiny, obrábaná pôda, narušené miesta, otvorené svahy, pasienky, okraje ciest a brehy potokov. Podobným spôsobom osidľuje biotopy aj v druhotných areáloch.
Starčekovec jastrabníkolistý sa nerozmnožuje vegetatívne. Jeho semená zvyčajne klíčia na jar, ale vo vyšších zemepisných šírkach sa to môže vyskytnúť neskôr. V Mexiku a Strednej Amerike druh produkuje kvety a semená počas celého roka. V Severnej Amerike kvitnutie začína koncom júla a dozrievanie semien prebieha väčšinou od polovice augusta do začiatku októbra. U nás kvitne od júla do septembra. Starčekovec možno nájsť v oblastiach so značnými rozdielmi v priemernej ročnej teplote, zrážkach a dĺžke dňa. Je prispôsobený širokému spektru typov pôd vrátane piesku, ílu, hliny, kameňa a štrku s pH v rozsahu od 4,5 do 8.
Invazivita
Starčekovec jastrabníkolistý je vedený ako environmentálna a poľnohospodárska burina v oblastiach v rámci svojej pôvodnej distribúcie aj mimo nej. Dospelé rastliny môžu produkovať veľké množstvo semien rozptýľovaných vetrom, čo uľahčuje kolonizáciu nových oblastí. V súčasnosti je uvedený ako invázny v Hongkongu, na  Havaji, na Galapágoch, vo Francúzskej Polynézii, na Palau, na mnohých ostrovoch v Oceánii, vrátane Nového Zélandu a v Maďarsku. Za potenciálnu burinu sa považuje aj v Austrálii. Starčekovec je považovaný za burinu predovšetkým v kultúrnych porastoch plodín: ovos siaty (Avena sativa), jačmeň siaty (Hordeum vulgare), kukurica siata (Zea mays), jahoda záhradná (Fragaria ananassa), cibuľa (Allium cepa), mrkva obyčajná (Daucus carota) a trstina cukrová (Saccharum officinarum). Za burinu sa považuje aj v lucerne siatej (Medicago sativa) a na zmiešaných pasienkoch.
Hrozby a choroby
Na starčekovcovi jastrabníkolistom parazituje viacero druhov bylinožravého hmyzu. Z čeľade lienkovité, je to druh Harmonia conformis, ktorý požiera kvety hostiteľa. Z motýľov (Lepidoptera) je viacero druhov, ktoré zahŕňajú starčekovec do svojho hostiteľského rozsahu; patria sem Hypercompe icasia, Platyptilia farfarellus, Platphalonidia subolivacea a Phyllocnistis insignis. Muška Nemorimyza maculosa z radu dvojkrídlovcov (Diptera), vytvára na listoch veľké škvrnité míny. V tropických a subtropických oblastiach na koreňoch hostiteľa parazituje z háďatiek druh Meloidogyne incognita. Hálky, vo forme 2 až 5 mm veľkých opuchov, obsahujú najmä žiarivo biele samice s vajíčkami.
Petrova hora (vrch v Branisku)
Petrova hora je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Vyšným Slavkovom, približne severovýchodne od Spišského Podhradia.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Smrekovica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území obce Poľanovce. Najbližšími sídlami sú severne ležiaci Vyšný Slavkov a juhozápadne situované Poľanovce, Korytné a Bijacovce.
Opis
Petrova hora leží v hlavnom hrebeni, ktorý vedie juhozápadným smerom z masívu Smrekovice a pokračuje cez Príkre  do sedla Branisko. Severným smerom sa nachádza Bučina, Ostrý vrch a Michalička , západným Petruška  a Skala , južným Ostrá hôrka , Príkre , Rudník  a Patria  a východným vrch Nad Bučom  a plytkým sedlom oddelená Smrekovica. Masív patrí do povodia Hornádu, kde vodu z južnej časti odvádza riečka Svinka a zo západnej potok Branisko. Vrcholom vedie značená turistická trasa z Vyšného Slavkova.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, zväčša riedky lesný porast s odlesnenými plochami, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež Levočské vrchy, Vysoké a Belianske Tatry, východnú časť Nízkych Tatier, Hornádsku kotlinu, Slovenský raj a Volovské vrchy.
Zväzok (vojenstvo)
Vojenský zväzok je základný vojenský operačný prvok. Vnútorné organizačné členenie vojenských zväzkov ozbrojených síl SR určuje, na návrh náčelníka Generálneho štábu ozbrojených síl, minister obrany Slovenskej republiky. Podrobnosti sú uvedené vo vojenských služobných predpisoch.
Názvy vojenských zväzkov
V ozbrojených silách SR sú do bojových operačných zostáv začlenené napr. tieto vojenské zväzky:
Demänová (sedlo)
Demänová je sedlo na pomedzí Kysúc a Oravy a okresov Čadca a Námestovo.
Polohopis
Sedlo leží na pomedzí Oravských Beskýd (severná časť), Kysuckej vrchoviny (západná časť) a Podbeskydskej vrchoviny (východná časť). Prechádza ním Kysucko-oravská cyklomagistrála.
Turizmus
Sedlo je dostupné cestou z Oravskej Lesnej, neďaleko má zastávku i unikátna Kysucko-oravská lesná železnica.
V sedle sa stretávajú turistické trasy:
Bolevecká katastrofa
Bolevecká katastrofa je označenie pre tragický výbuch v muničnej továrni Škodových závodov v Plzni v roku 1917.
Muničná továreň „Střílna“ sa nachádzala na severnom okraji Bolevca v Plzni, kde v súčasnosti stojí podnik Škoda JS a.s. Od roku 1901 tu fungovala skúšobná strelnica diel, zostavovaných v Škodovke v centre Plzne a ešte pred 1. svetovou vojnou sa tu začala vyrábať tiež munícia. Dňa 25. mája 1917 sa v továrni odohrala jedna z najväčších vojnových tragédií v Plzenskom kraji.
Munička
náhľad|Výroba delostreleckých nábojov v Škodovke Vplyvom stupňujúcich sa nárokov 1. svetovej vojny sa pôvodných päť alebo šesť budov s tromi skúšobnými palebnými stanovišťami rýchlo rozrástlo na najväčšiu muničnú továreň Rakúsko-Uhorska. Rozvoju napomohla aj bezprostredná blízkosť železničnej trate Plzeň – Žatec, s ktorou bol areál prepojený vlastnou železničnou vlečkou. Na ploche vyše vzniklo takmer malé mestečko, tvorené 56 budovami – dielňami i skladiskami. Celý komplex chránili vysoké hlinené valy (na niektorých miestach i dnes zreteľné), ostnatý drôt a guľometné veže. Takmer 3000 ľudí, najmä žien a dospievajúcich detí sem denne prichádzalo za prácou zo širokého okolia. Vyrábali na 50 druhov nábojov kalibru 37 – .
V snahe splniť stále väčšie požiadavky fronty sa pracovalo vo veľmi rýchlom tempe. Nové objekty sa stavali bez úradného povolenia, nanajvýš sa príslušným inštitúciám stručne oznámila existencia už stojacej budovy. Kvôli maximálnym úsporám sa nedodržiavali základné bezpečnostné ani hygienické predpisy. Dielne a sklady boli preplnené hotovou muníciou aj surovinami, na závodnej vlečke sa hromadili plne naložené vagóny.
Výbuch
V piatok 25. mája roku 1917 bolo v Boleveckej továrni prítomných 2580 vlastných robotníkov (862 mužov a 1718 žien) a 354 ľudí, pracujúcich na stavbách (väčšinou išlo o vojakov, vyslaných od pluku k stavebnej firme Alexander). Okrem nich v areáli zostávali tiež úradníci Škodových závodov aj vojenskí dôstojníci, dohliadajúci na kvalitu vyrábaného streliva, 42 maďarských vojakov, 25 četníkov ako strážny oddiel a tiež stála hliadka mestského hasičského zboru z Plzne. V súpise však nie je zahrnutých niekoľko desiatok haličských poliakov, ktorí, neboli v Plzni ešte riadne zaregistrovaní a boli zatiaľ poslaní do práce v muničke.
Presne o 13:35 došlo náhle k silnému výbuchu v baraku číslo 10, v oddelení zapaľovačov, zvanom „zündr“ (z nemeckého Zündabteilung). Všetko zahalil dym a ohňostroj mín, lietajúcich na všetky strany, vyvolával v reťazovej reakcii explózie ďalších objektov. Nastal neskutočný zmätok, ako sa viac ako 3000 ľudí v panike snažilo uniknúť z pekla, hroziaceho všadeprítomnými lietajúcimi črepinami. Vstup do areálu bol pritom uzavretý a cesta von viedla len cez ohradenie s ostnatým drôtom. náhľad|Následky výbuchu Ďalšie výbuchy nasledovali ešte o 14:10, ale k najsilnejšej explózii došlo o 14:55, keď do vzduchu vyletelo skladiska trhavín. Nad muničkou sa objavil stĺp krvavo sfarbeného dymu hríbovitého tvaru a okolitý les zachvátil požiar. Vzniknutá tlaková vlna bola taká silná, že spôsobila značné škody nielen v blízkom okolí (Třemošná, Bolevec, Zruč-Senec), ale až v centre Plzne, vzdialenom viac ako. Rozbila tu mnohé okná aj výklady, vyrazila dvere, vďaka nej tiež popraskali múry niektorých domov a opadali omietky. Za meradlo sily výbuchu sa pokladajú poničené okná Meštianskej besedy a hotela Waldek (Slovan). Na päť dní bola zastavená prevádzka na železničnej trati z Plzne do Žatca, pretože ju zasypali trosky z továrne aj zvyšky munície.
K večeru potom nasledovalo ešte 18 väčších explózií a až do rána sa ozývali rany z jednotlivých nábojov. Munícia lietala na kilometre ďaleko, až na Košutku a do Třemošnej. Vydesení obyvatelia okolitých obcí sa ukrývali v lesoch, poliach aj v lomoch. Třemošná bola evakuovaná. Ustal všetok život – obchody aj školy zostali zatvorené, nepracovali úrady ani továrne.
Následky
Najväčšia muničná továreň v rakúskej monarchii sa počas okamihu ocitla v troskách. Všetky budovy okrem jednej boli úplne zničené. Dlhú dobu však nebolo možné začať s odpratávaním sutín a vyslobodzovaním ranených či mŕtvych. Vzduchom stále lietali črepiny z vybuchujúcej munície a akákoľvek neopatrnosť mohla ľahko spôsobiť ďalšiu sériu explózií.
Aj napriek tomu sa našlo dosť odvážlivcov, ktorí vyrazili na pomoc. Už päť minút po prvom výbuchu sa na cestu k továrni vydal mestský hasičský zbor, čoskoro ich nasledovali tiež mnohí lekári, samaritáni a sestry. K miestu nešťastia sa zbiehali ľudia z celého okolia, a tak museli vojaci s četníkmi uzavrieť prístup k továrni, aby zamedzili ďalšej tragédii (vzhľadom na účel továrne všetky práce riadili vojenské úrady). Hasiči sa snažili zlikvidovať požiar, vojaci z plzenskej posádky prečesávali les a zneškodňovali rozptýlené strelivo. Zdravotníci ošetrili na 1000 ranených – popálených, oslepnutých, bezrukých i beznohých. Obväzisko zriadili v neďalekej robotníckej kolónii Orlík, v Třemošnej v centre obce, v hostinci na Zavadilke pri Boleveckom rybníku aj na plzenskej radnici. Vážnejšie ranených ľudí rozviezli pristavené vozy do plzenských nemocníc. Ukázalo sa, že niektorí robotníci mali šťastie a spásnu myšlienku. Schovali sa v tuneli pokusnej strieľne, aby odtiaľ po niekoľkých hodinách vo vhodnej chvíli utiekli do bezpečia.
Až na druhý deň bolo možné naplno začať odpratávanie sutín. Aj napriek všetkej opatrnosti bolo pri záchranných prácach v tomto aj v predchádzajúcom dni zabitých niekoľko desiatok ďalších ľudí. Zomrelo tiež niekoľko detí, keď pri svojich hrách v nasledujúcich týždňoch narazili na nevybuchnutú muníciu. náhľad|Budova kantíny, ktorá prežila výbuch
Znetvorené pozostatky ľudských tiel boli ukladané do provizórnych, narýchlo vyrobených truhiel. Tie potom boli „vystavené“ na Boleveckom cintoríne i s predmetmi, nájdenými v blízkosti mŕtvych. Často totiž nebolo možné zistiť identitu obetí, niektoré boli silným žiarom takmer dokonale spopolnené, v mnohých prípadoch ľudia nedokázali určiť ani pohlavie zosnulého. Pozostalí tak museli svojich príbuzných identifikovať len na základe zvyškov šatstva či obuvi, prstienkov, náušníc a podobne.
V niektorých rakvách bolo uložených viac jedincov pohromade, pretože nebolo možné jednoznačne preukázať, komu ostatky patrili a tiež preto, že z niektorých obetí zostali skutočné nepatrné časti. Presný počet obetí tak nie je známy a nemožno ho zistiť aj z toho dôvodu, že po výbuchu zhoreli všetky písomnosti vrátane zoznamu robotníkov. Udáva sa, že mŕtvych bolo 202, z toho 33 obetí pätnásť či šestnásťročných.
Rakúske úrady sa snažili katastrofu v Bolevci všemožne ututlať a stíhali akékoľvek zmienky v tlači. Až 27. mája vydala c. k. korešpondenčná kancelária stručnú úradnú správu, v ktorej však dôsledky výbuchu silne zľahčila (pripustila iba 13 mŕtvych). Aj preto sa ešte v júni šírili medzi ľuďmi rôzne poplašné správy o hroziacom nebezpečenstve ďalších explózií aj zvesti o sabotážach.
Pohreb obetí
29. mája sa konal spoločný pohreb obetí. Na cintoríne v Bolevci bol vykopaný hromadný hrob, hlboký. Do neho sa v dvoch radoch naskladalo 53 rakiev. Kvôli obavám z nepokojov bol prístup umožnený len najbližším príbuzným, spolupracovníkom a úradným osobám, a to na základe zvláštnej, menovite vydávanej legitimácie. Ostatným bránila vo vstupe silná stráž polície a žandárov. Nakoniec bola donútená pustiť aspoň malú delegáciu zo sprievodu Škodovákov, ktorá si vynútila krátky prejav. Ale ani prítomní pozostalí sa nesmeli priblížiť až k hrobu. Bol im vyhradený priestor pri cintorínskej stene a vojaci ich neustále kontrolovali. Ako zástupca cisára sa obradu zúčastnil arcivojvoda Karol Albrecht.
V nasledujúcich dňoch a týždňoch potom boli do hrobu ukladané ďalšie obete, ktoré našli pri odpratávaní trosiek aj telá ľudí, ktorí v nemocniciach podľahli svojim zraneniam. Jama bola zasypaná až v auguste, kedy obsahovala celkom 143 rakiev (tri obete boli na žiadosť príbuzných pochované v Třemošnej a jedno v Druztovej). Škodove závody síce uhradili náklady na pohreb, však toto gesto bolo len malým odškodnením pre pozostalých a rozhodne nemohlo utíšiť rastúci odpor ľudí voči vojne aj cisárskej moci, Boleveckou katastrofou len vyhrotený.
Príčiny explózie
O presných príčinách nešťastia sa viedli v dennej tlači živé diskusie. Všetko zrejme spôsobil nový, chybný typ míny, z ktorej často vypadával zapaľovač. Tieto štrnásťcentimetrové míny o váhe sa montovali práve v baraku 10. 25. mája vraj majster Vojtěch Žižka oznámil závadu na jednej mine. Riaditeľ závodu, Ing. Rudolf Thiel však údajne mávol rukou, odporučil chybný kus odložiť bokom a odišiel na obed. Netušil, čo bude nasledovať. Vojtěch Žižka pri výbuchu zahynul (v budove 10 prežili len 4 ľudia zo 100 prítomných) a Rudolf Thiel, potom, čo bol vzatý do väzby, spáchal samovraždu. Dodnes tak zostali len špekulácie bez možnosti overenia. náhľad|Vstupná brána podniku Škoda JS (2007) Ale je pravda, že prípadný výbuch jednej míny nemusel spôsobiť také škody, ak by sa rešpektovali základné predpisy. Explózia by zrejme zasiahla len objekt č. 10 a zabila či zranila niekoľko málo ľudí. Pravdaže munička bola preplnená a navyše práve v deň výbuchu bolo do továrne doručených niekoľko vagónov trinitrotoluénu. Ten sa musel ihneď zložiť, aby mu neuškodila vlhkosť a z nedostatku miesta bola väčšina zásielky uložená pod pracovnými stolmi v budove 10.
Výbuch v Boleveckom závode ohrozil zásobovanie rakúsko-uhorskej armády strelivom, a preto Škodovka presadzovala urýchlenú obnovu továrne. Plzeňská mestská rada sa však proti tomuto zámeru od počiatku ohradzovala a keď boli vo Škodových závodoch v októbri roku 1917 prerokované plány na novú výstavbu, postavila sa rozhodne proti. Továreň tak nakoniec bola vybudovaná vo výrazne menšom rozsahu, hoci súdobé pramene mnohokrát hovoria o znovuzriadení podľa pôvodného projektu.
Súčasnosť
vľavo|náhľad|Pomníky výbuchu v areáli podniku Škoda JS z rokov 1967 a 2017 Združenie Boleveckých rodákov si tragédiu každoročne pripomína omšou v kaplnke sv. Vojtecha pri spoločnom hrobe obetí na Boleveckom cintoríne. Udalosť pripomína tiež (verejnosti neprístupný) pomníček priamo na mieste výbuchu, v areáli súčasného podniku Škoda JS. Pochádza z roku 1967 a pozostáva z bronzovej plakety pripevnenej na veľkom bloku kameňa. Dňa 25. mája 2017 bol pri príležitosti 100. výročia katastrofy v tesnom susedstve odhalený nový pomník – žulový blok, na ktorý bola pripevnená doska, pôvodne stojaca samostatne vedľa pomníka z roku 1967. Ku stému výročiu katastrofy bola tiež vydaná fotografická publikácia, prinášajúca dochované historické snímky.
Bolevecká katastrofa bola tiež námetom Karlovi Čapkovi na napísanie románu Krakatit. Spisovateľ totiž celú situáciu sledoval z okien zámku v Chyši u Žlutice, kde pôsobil ako vychovávateľ v rodine grófa Lažanského.
Aj napriek snahe o vyčistenie terénu sa v súčasnosti v okolitých lesoch stále môže nachádzať nevybuchnutá munícia, ako ukázal v marci 2017 nález delostreleckého granátu kalibru.
Seychelské národné futbalové mužstvo
Seychelské národné futbalové mužstvo reprezentuje Seychely na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1980. Seychely sa nikdy nekvalifikovali na Majstrovstvá sveta vo futbale ani na Africký pohár národov.
Externé zdroje
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/sey
Horný rybník
vpravo|náhľad|Horný rybník
Horný rybník (-normovaný názov; iné názvy: Horné Hodrušské jazero, Hornohodrušské jazero, Horný Hodrušský tajch, Hornohodrušský tajch) je tajch v Štiavnických vrchoch v katastrálnom území obce Hodruša-Hámre.
Dejiny
Tajch vznikol pravdepodobne v druhej polovici 16. storočia na dne hornej časti kotliny Holle (Peklisko) v Hodrušskej hornatine. Prvá písomná zmienka o tajchoch v Peklisku je z roku 1584 ale nemusí sa vzťahovať k tomuto tajchu, istá je zmienka z roku 1617, 1630 nasledujúca z roku 1706. V 1736 projektoval a realizoval zvýšenie jeho hrádze Samuel Mikovíny. Roku 1946 bol po prietrži mračien a vytečení opravovaný.
Súčasnosť
Od konca 1. svetovej vojny do jeho vypustenia bol Horný Hodrušský tajch popri tajchu Počúvadlo a Klinger jedným z najobľúbenejších stredísk domáceho aj zahraničného turizmu, a výletov. Pre jeho romantické zovretie v lesoch bol považovaný za najkrajší tajch v Štiavnických vrchoch, československý skauting tu mal vystavené stále táborisko aj s drevenou chatou. Táto v roku 1948 vyhorela a už nebola obnovená Tajch bol viackrát nadstavovaný, v 60. rokoch 20. storočia bol po ďalšom incidente s prietržou mračien vypustený kvôli možnému ohrozeniu bane Rozália, v roku 1966 bol odovzdaný Štátnym lesom, jeho dno a hrádza bola vysadená stromami. V 80. rokoch bol zavážaný jalovinou z razenia Autotunelu a hĺbenia Novej Rozália šachty. V roku 2005 bola hrádza tajchu rekonštruovaná, aby zvyšok jeho kapacity teda asi 1/3 mohol byť využívaný ako zdroj vody pre zasnežovanie blízkeho lyžiarskeho strediska. Obnovený bol výpustný systém, prepadový sklz aj časť zberného jarku. Pri hrádzi tajchu stojí na mieste bývalých banských budov od roku 2012 novovybudovaný štvorhviezdičkový hotel s wellness centrom rovnakého mena ako lyžiarske stredisko.
V súčasnosti je tajch (pravdepodobne) v správe Slovenského vodohospodárskeho podniku, využíva sa pre potreby spomenutého športového strediska.
Technické využitie
Horný Hodrušský tajch zachytával zrážkové vody z kotliny Holle, z dnového výpustu ich prepúšťal do Kráľovského vodného jarku šachty Michal v doline Althandel nad Banskou Hodrušou. Z Kráľovského jarku bola odrážka aj na šachtu Lill. Druhý náhonný jarok pokračoval úbočím Širokej cez dolinu Bärenleuten nad Hornú centrálnu stupu, kde hnal najprv vodné kolesá, neskôr Peltonove turbíny s dynamami na jej osvetľovanie a pohon strojov. Vody zadržané Horným a Dolným tajchom čerpali vodu z hlbších častí baní na úroveň dedičných štôlní, hnali mechy hút kladivá hámrov a stúp na úpravu železných aj drahokovových rúd. Od roku 1630 sa v doline pod tajchom dobývali a spracovávali len drahokovové a polymetalické rudy.
Typ hrádze
Zemná sypaná – heterogénna, konštrukcia a členenie hrádze je rovnaké ako pri tajchu Rozgrund alebo Dolnohodrušský tajch.
Dĺžka prívodných (zberných) jarkov
Časť zberného jarku (Juhovýchodného) od úseku Hodrušského potoku nad Dolným Hodrušským jazerom bola zrekonštruovaná, formou podzemného vodovodu v dĺžke cca napája tajch v súčasnosti. Druhý zberný jarok (Severozápadný) v 50. rokoch 20. storočia zanikol, bol prebudovaný na trať, ktorou sa vozila ruda k tzv. Povrchovej zvážnej až do ukončenia rekonštrukcie Hodrušskej Dedičnej štôlne. Bol dlhý cca. Tajch má dva prirodzené prítoky – jeden zo smeru dnešnej lanovky lyžiarskeho strediska, druhý zo smeru vstupnej štôlne Bane Rozália a doliny za ňou
Dĺžka náhonných jarkov
Jarok k stupe Horného hodrušského banského závodu cez Barenleuten cca. Kráľovský vodný jarok v dĺžke s 690 metrov dlhou Kráľovskou vodnou štôlňou privádzal naakumulované vody druhou stranou hlavnej doliny k Brennerskému tajchu a následne k šachte Michal banského závodu Althandel nad Banskou Hodrušou.
Paroplynová elektráreň
Paroplynová elektráreň (hovorovo aj paroplyn) je druh kogeneračnej elektrárne, ktorá využíva zemný plyn ako palivo na kombinované získavanie elektrickej energie a tepla. Ide o technologický celok, ktorý vyrába elektrickú energiu premenou chemickej energie viazanej v zemnom plyne prostredníctvom tepelnej energie. Je to ekologickejší zdroj ako uhoľná elektráreň. Emisie skleníkových plynov sú porovnateľné s uhlím pri započítaní únikov metánu pri ťažbe a distribúcii zemného plynu. Podľa dokumentu Európskej banky pre obnovu a rozvoj (EBRD) sa emisie skleníkových plynov u zemného plynu pohybujú okolo 625-925 gCO2eq/kWh v závislosti od 2-5% únikov metánu pri 20 ročnom potenciáli globálneho otepľovania. Pre porovnanie uhlie má emisie na úrovni 910 gCO2eq/kWh. Európska investičná banka prestáva z dôvodu ochrany klímy financovať projekty s emisiami skleníkových plynov nad 250 gCO2eq/kWh po roku 2021.
Podľa Medzivládneho panelu pre klimatickú zmenu má fosílny metán 30-násobný potenciál globálneho otepľovania ako CO2 pri storočnom porovnaní a 85-násobný potenciál globálneho otepľovania ako CO2 pri dvadsaťročnom porovnaní.
Princíp
Zemný plyn sa najprv spáli v plynovej turbíne, ktorá vyrobí prvú časť energie a vzniknuté horúce spaliny ešte vyrobia paru v kotli, podobne ako v uhoľnej elektrárni. Táto dvojitá výroba podstatne zvyšuje energickú účinnosť.
Paroplynové elektrárne na Slovensku
Začiatkom roku 2011 bola do prevádzky uvedená paroplynová elektráreň Malženice. Jej inštalovaný výkon je 430 MW. Používa plynovú turbínu SGT5-4000F a parnú turbínu SST5-5000.
Zoznam slovenských lokalít, kde by mali v blízkej budúcnosti vyrásť paroplynové elektrárne sa ďalej rozširuje. V roku 2010 bol Ministerstvom hospodárstva schválený projekt výstavby paroplynovej elektrárne pri Košiciach s plánovaným výkonom 880MW. Investícia by mala dosiahnut okolo 500 mil €. Paroplynové elektrárne by mali byť postavené v obci Panické Dravce pri Lučenci, v Žiline a v Považskej Bystrici.
Tournan
Tournan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tourdun
Tourdun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Tournan
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tourdun
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wilsonova ulica
Wilsonova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa Woodrowa Wilsona.
Na čísle 6 je Študentský domov Nikosa Belojanisa.
Tournecoupe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dohovor o ochrane fauny a flóry v ich prirodzenom stave
Dohovor o ochrane fauny a flóry v ich prirodzenom stave alebo tiež známa ako Londýnsky dohovor z roku 1933  je prvá medzinárodná zmluva o ochrane prírody. Zmluva bola podpísaná 8. novembra 1933 v Londýne medzi Belgickom, Egyptským kráľovstvom, Talianskym kráľovstvom, Anglo-egyptským kondomíniumom, Spojeným kráľovstvom, Juhoafrickou úniou, Indiou, Portugalskom a Tanganikou. Zmluva stúpila do platnosti 14. januára 1936.
Obsah zmluvy
Podľa zmluvy mali krajiny, ktoré podpísali zmluvu, chrániť územia, na ktorých žili jednotlivé druhy zvierat, respektíve nevytláčať zvieratá z ich domovov.
Trieda A
Zvieratá a rastlina v triede A sa mohli loviť len s povolením na vedecké alebo iné významné účely.
Trieda B
Zvieratá v triede B sa mohli loviť na základe povolenia.
Pleseň (vreckaté a spájavé huby)
náhľad|Pleseň na dome spustošenom [[Hurikán Katrina|hurikánom Katrina (2005)]] náhľad|Pleseň napadajúca broskyňu náhľad|Pleseň pokrývajúca jahody Pleseň je odborné (ale nie taxonomické) označenie pre hubu, ktorá: Táto definícia zodpovedá v taxonómii: Taxónu Zygomycota v najnovšom systéme zodpovedajú taxóny Mucoromycota a Zoopagomycota, plesne sú najmä v prvom z nich, ale aj v druhom. Taxón Deuteromycota je neprirodzený taxón, a preto sa v posledných desaťročiach spravidla považuje za nevhodný (resp. zrušený) a jeho obsah (resp. aspoň tá jeho časť, ktorú sa už podarilo prehodnotiť) bol presunutý do taxónov Ascomycota a Basidiomycota (po slovensky: bazídiové huby). Pokiaľ ide špeciálne o plesne (teda predmet tohto článku), prakticky všetky plesne boli konkrétne presunuté z Deuteromycota do Ascomycota a viac-menej iba jeden rod (pozri nižšie) bol presunutý do Basidiomycota. Taxón Deuteromycota je pre plesne dôležitý v tom zmysle, že veľká väčšina húb z tohto taxónu spadá pod vyššie uvedenú definíciu plesne.