Štrbské_Pleso
Prvé budovy
Do polovice 13. storočia boli celé Tatry kráľovským majetkom. Komes českého pôvodu Bohumír, ktorý založil v roku 1263 Liptovský Ján dostal od kráľa Belo IV., okrem iných liptovských území, územie Važeckej, Furkotskej a Mlynickej doliny. Toto územie sa po stáročia stalo miestom, ktoré navštevovali pytliaci, lovci kamzíkov a svišťov, na východných svahoch Patrie dolovali meď benediktíni, potulovali sa tu hľadači pokladov, drevorubači, ktorí nemilosrdne stínali kosodrevinu a limby pre pokútnych producentov liečivých olejov a mastí a neskôr novodobí pionierski bádatelia a turisti. Pri plese sa pristavovali národovci štúrovského pokolenie, účastníci historických vychádzok na Kriváň. Neskorší Bohumírov (Bogomilov) pomaďarčený potomok Jozef Szentiványi (1817 – 1905), ktorého rodové sídlo bolo v Liptovskom Jáne niekoľko mesiacov po otvorení Košicko-bohumínskej železnice na úseku Žilina - Poprad (8. decembra 1871) postavil základy neskoršej osady Štrbské Pleso. Štrbské Pleso vlastnil a zveľaďoval až do roku 1901, kým ho nepredal uhorskému štátu. Jozef Szentiványi v roku 1872 a jeho liptovskí tesári pod vedením Jána Zuskina zo Štrby postavili na juhovýchodnom brehu plesa dva jednoduché prízemné zruby, ktoré svojim vzhľadom pripomínali vtedajšie horárne. Pretože nebol poľovníkom o rok neskôr (1873) prvú z nich sprístupnil verejnosti. Szentiványi, ktorý sa stal zakladateľom a mecénom Uhorského karpatského spolku daroval spolku stavebný pozemok neďaleko poľovníckej chaty a finančne prispel na výstavbu budovy, ktorú otvorili 2. augusta 1875.vpravo|náhľad|Jozefova chata Na počesť štedrého mecenáša jej dali meno Jozefova chata (Józef-meneház) Poskytovala 40 lôžok, kúpeľne a sprchy, komoru, kuchyňu a miestnosť pre chatára. To bol okamih, ktorý sa považuje za zrod kúpeľníctva na Štrbskom Plese. Hosťom tu poskytovali kosodrevinové kúpele. Hostí privážali miestni fiakristi zo železničnej stanice Štrba. Jozef Szentiványi sa po prvých dvoch zruboch rozhodol postaviť ďalšie budovy. Projektoval ich architekt Gedeon Majunke. Ako prvá vyrástla roku 1877 Jazierka (Szigetlak). V roku 1879, keď už kapacitne nestačila Jozefova chata postavili samostatný reštauračný objekt. Ten v roku 1892 podstatne rozšírili. Pôvodnú poľovnícku chatu v roku 1882 nahradil dom Szentiványi-lak (neskôr premenovaný na Jánošík). V roku 1881 dokončili turistický dom "lacnejšej kategórie" a o rok neskôr postavili vilu Detvan, pôvodne Gőmőri-lak. Kúpeľný dom na východnom brehu s ohradenou plavárňou na plese začal slúžiť roku 1883. Potom pribudla kaviareň (1887) a vila Tivoli (dnes Marína) (1892). Administratívna budova kúpeľného riaditeľstva s bazárom a ďalšími ubytovacími miestnosťami bola dokončená roku 1896. Poniže plesa postavili ešte roku 1882 priestranné kočiarne, maštale a hostinec s pohotovostnou ubytovňou pre horských vodcov, kočišov a služobníctvo hostí. Szentiványi súhlasil, aby na jeho pozemkoch vyrástli tri rodinné vilky významných ľudí. V roku 1884 vila Gyulu Laszkáryho, neskoršia Popelka, v roku 1891 vila Pála Prónayho, neskorší Tuček a v roku 1890 letohrádok brata cisára Františka Jozefa I. arcivojvodu Karola Ľudovíta (1833 – 1896) a jeho manželky portugalskej princeznej Márie-Terézie (1855 – 1919), terajšie Solisko. náhľad|Jozef Szentiványi, zakladateľ Štrbského Plesa V roku 1901 Szentiványi predal osadu uhorskému štátu. V roku 1906 na Štrbskom Plese sprístupnili prvú časť Veľkého hotela (neskoršie Kriváň), ktorý postavila bruselská firma Wagons Lits Cook a v roku 1922 jeho druhú časť - liečebný dom Hviezdoslav. Počas prvej svetovej vojny sa sanatória premenili na vojenské lazarety. Po skončení vojny sa správy klimatických kúpeľov ujalo pražské ministerstvo verejného zdravotníctva a telesnej výchovy prostredníctvom celoštátneho podniku Štátne kúpele. V roku 1924 boli prepojené budovy Hviezdoslav a Kriváň do veľkého komplexu. V roku 1932 vyrástla hospodárska budova, štát prevzal do vlastníctva súkromné letohrádky. Klub československých turistov k stanici zubačky pristavil turistickú reštauráciu a nocľaháreň. Po druhej svetovej vojne a po znárodnení v roku 1948 výhradnú správu nad kúpeľmi prevzal štát. Kúpeľný komplex postupne chátral. Po novembri 1989, po nástupe trhového hospodárstva bola historická časť Štrbského Plesa sprivatizovaná a vznikli Kúpele Štrbské Pleso. Majoritným vlastníkom sa stala Vzájomná životná poisťovňa a 5 percent patrilo mestu Vysoké Tatry. Nakoniec kvôli zlému stavu boli kúpele zatvorené. V roku 2003 pripravil architekt Peter Černo novú štúdiu rekonštrukcie a stavby bývalého liečebného domu Hviezdoslav. Po rozsiahlej prestavbe bol celý objekt prebudovaný na dnešný luxusný päťhviezdičkový hotel, spoločnosti Kempinski.  vpravo|náhľad|Budova spojov, postavená pre MS v klasických lyžiarskych disciplínach 1970. Dnes prestavaná na apartmánové bývanie vpravo|náhľad|Hotel FIS vpravo|náhľad|Hotel Panoráma Nominácia Štrbského Plesa na dejisko Majstrovstiev sveta v klasických lyžiarskych disciplínach, ktoré sa mali uskutočniť v roku 1970 podnietila výstavbu nových objektov pre návštevníkov Štrbského Plesa, turistov a športovcov, ale aj pre obyvateľov tatranskej osady. Do zoznamu budúcich objektov boli zahrnuté lyžiarske stredisko s hotelom FIS, hotel Panoráma (bol dokončený v roku 1970), ubytovne Jedľa, Smrek, Zrub, budova spojov, verejné služby a zariadenia, autoparkovisko, rekonštrukcia Cesty Slobody a nové sídlisko pre obyvateľov v Tatranskej Štrbe. Na brehu plesa bol postavený hotel Patria. V roku 1976 bol dokončený nový liečebný komplex kúpeľov Helios, ktorý bol najvyššie položeným klimatickým liečebným domom na Slovensku. Po privatizácii v roku 1990 ešte nejaký čas poskytoval svoje služby ako Národné klimatické centrom pre liečbu respiračných ochorení, kam dochádzali pacienti za vychýrenými procedúrami aj zo zahraničia, ale po zmenách majiteľov v roku 2005 bol opustený a začal chátrať. Stratou týchto objektov zanikol kúpeľno-liečebný charakter Štrbského Plesa.