cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Milan Hutta
Životopis
Milan Hutta bol synom slovenského pedagóga Ing. Milana Huttu a jeho manželky Emílie Huttovej. Stredoškolské vzdelanie ukončil v rokoch 19701973 na prírodovednej vetve SVŠ na Tomášikovej ulici v Bratislave. V rokoch 19731978 študoval na Prírodovedeckej fakulte Univerzite Komenského v Bratislave odbor Analytická chémia a jeho diplomová práca, pod vedením RNDr. Dušana Kanianskeho, mala názov: „Izotachoforéza-Optimalizácia separácie aniónov s využitím rozpustných polymérov“. Štúdium ukončil s vyznamenaním, v roku 1979 absolvoval rigoróznu skúšku. Medzi rokmi 19821991 bol zaradený vo vedeckej príprave ako ašpirant školiaceho pracoviska. V roku 1992 predkladá kandidátsku dizertačnú prácu: „Off-line kombinácia kvapalinovochromatografických techník a kapilárnej izotachoforézy pri analýze ionogénnych látok v mnohozložkových zmesiach“. V roku 1997 habilitácia na docenta na Prif UK habilitačnou prácou: „Kvapalinová chromatografia a jej kombinácia s kapilárnou izotachoforézou v enviromentálnej analýze“ a habilitačnou prednáškou: „Základné aspekty kombinácie kvapalinová chromatografia-kapilárna elektroforéza“. V roku 2012 prebieha jeho inauguračná prednáška s názvom: „Teoretické a praktické aspekty separácie humínových látok kombinovanými metódami kvapalinovej chromatografie“. V roku 2013 bol vymenovaný prezidentom SR za vysokoškolského profesora v odbore analytická chémia a od toho istého roku bol garantom pre magisterské a doktorandské štúdium ako aj habilitačné a inauguračné konanie z analytickej chémie.
Bieloškvrnáč púpavcový
Bieloškvrnáč púpavcový (Amata phegea) je motýľ z čeľade chlpatkovité (Erebidae).
Húsenica
Húsenica bieloškvrnáča púpavcového je polyfágna. Predovšetkým sa ale živí rastlinnou potravou. Dosahuje veľkosť 20 – 35 mm. Vo veľmi priaznivých podmienkach môže dorastať až do dĺžky 5 cm. Jej hlava je tmavočervenej farby. Hlava je v pomere k telu veľmi malá. Húsenica je pokrytá sivohnedými chĺpkami, ktoré odrádzajú možných predátorov. Kvôli nevhodnému prostrediu si pred zakuklením môžu húsenice vytvárať siete z jemného vlákna, ktoré poslúžia ako vhodné upevnenie na dané miesto. Svoje hnedosivé ochlpenie pred zakuklením zhodia. Kukla má veľkosť 10 – 25 mm a je hnedej farby. Jej veľkosť sa počas vývinu mierne zväčšuje. Samičky ju majú mierne objemnejšiu ako samčekovia aby v dospelosti mohli nosiť vajíčka.
Výskyt a spôsob života
Bieloškvrnáč púpavcový sa vyskytuje hlavne v južnej Európe, ale môžeme ho zazrieť aj v severnom Nemecku. Lieta od mája do septembra a to cez deň počas najhorúcejších hodín. Uprednostňuje suchšie oblasti, otvorené plochy s kríkmi a stromami, ako aj otvorené lesy a teplé, slnečné svahy. Môžeme ho ale vidieť lietať aj pri slabšom daždi. Často ich vidieť na poliach obklopených listnatými lesmi bohatými na kvetenstvo, kde sa zhromažďujú vo veľkom počte. Uprednostňuje nízke nadmorské výšky, ale ľahko ho nájdeme aj na hornatých svahoch vystavených slnku, až do výšky 2000 m.
Samička na jeseň kladie vajíčka na rôzne druhy rastlín. V apríli sa začínajú objavovať prvé húsenice a hľadajú si vhodné miesto na zakuklenie. Zakuklí sa cca na 2 týždne.
Motýľ
Dospelý motýľ dosahuje rozpätie krídiel 30-40 milimetrov. Samičky sú mohutnejšie ako samčekovia. Modro-čierne krídla so zeleným leskom sú zdobené bielymi škvrnami. Počet a veľkosť škvŕn sú pomerne variabilné. Má vznášajúci, ale pomalý let a nerád cestuje na dlhé vzdialenosti. Letí pravidelne a nepretržite z kvetu na kvet. Často dlho sedia na kvete a sajú nektár. V letnom období je vidieť, že tento druh motýľa je hojne rozšírený po celom Slovensku. A to preto že nemá skoro žiadnych prirodzených predátorov. Jeho ochranu mu zabezpečila jeho toxicita. Jeho príbuzný, Zygaena ephialtes, od ktorého sa odlišuje bielym koncom tykadiel, je tiež jedovatý. Obidva druhy ťažia zo svojej jedovatosti a podobnosti.
Etymológia slova
Názov Amata pochádza z lat. „amatus“ = milovaný, veľmi obľúbený. Zatiaľ čo špecifikácia „phegea“ pochádza z mena Phegea, ktoré pomenúvalo dcéru kráľa Fegea, ktorý vládol mestu Psofos v Arkádii, Fegeu. Pomenovanie „syntomis“ pochádza z gréckeho slova „suntomus“ čo znamená skrátená, odseknutá. Tým sa ukazuje na malé zadné krídla.
Pourrières
Pourrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Voghera
Voghera je talianske mesto v provincii Pavia v oblasti Lombardia.
V roku 2012 tu žilo 38 274 obyvateľov.
Partnerskými mestami sú Leinfelden-Echterdingen v Nemecku a Manosque (Provensalsko), vo Francúzsku.
Rustavi
Rustavi (gruzínsky: რუსთავი) je mesto v Gruzínsku, leží v provincii Dolná Kartlia 25 km juhovýchodne od Tbilisi, na rieke Kura. Má okolo 100 000 obyvateľov.
História
Mesto je relatívne nové, založené bolo v roku 1948 ako mesto pre robotníkov z neďalekého metalurgického závodu, spracúvajúceho azerbajdžanské železo a mangán. Jeho názov pochádza z mena historického mesta, ktoré bolo na začiatku 15. storočia vyplienené Mongolmi. Výroba plastov, ocele a ďalších výrobkov z kovov však ustala po páde Sovietskeho zväzu, závody sa nedokázali prispôsobiť novým podmienkam trhovej ekonomiky. Oproti roku 1990 tu žije o tretinu ľudí menej.
Antiochis
Antiochis (Antiochis) môže byť:
St. Nicolaus 1. hokejová liga SR 2017/2018
'''St. Nicolaus 1. hokejová liga SR 2017/2018''' je 25. sezónou 1. hokejovej ligy. Tímy na 1. – 8. mieste po základnej časti postúpia do play-off. Baráž o 2. hokejovú ligu sa hrať nebude kvôli menšiemu počtu účastníkov. Víťaz 2. hokejovej ligy a porazený finalista postúpia do St. Nicolaus 1. hokejovej ligy. Hlavným sponzorom sa stala spoločnosť ST. NICOLAUS, a.s. Prvá liga nesie druhýkrát v histórii názov reklamnej spoločnosti. Víťazom St. Nicolaus 1. hokejovej ligy sa stali HK Dukla Ingema Michalovce a postúpili do baráže o Tipsport ligu a postúpil aj porazený finalista HK Skalica.
Pôvodne v St. Nicolaus 1. hokejovej ligy mal štartovať aj klub MHK Humenné kvôli tomu že nemá mládežnícke tímy tak budú štartovať v 2. hokejovej lige neskôr mali záujem aj ďalšie dva kluby HK Bulls Vranov nad Topľou a HK Brezno ale ich prihlášky vedenie prvej ligy neschválili. Klub MHC Martin "B" sa neprihlásil do ďalšieho ročníku St. Nicolaus 1. hokejovej ligy nakoľko extraligový klub MHC Martin, ktorý nesplnil podmienky pre udelenie licencií a šancu dostal klub HC 07 ORIN Detva ktorý splnil podmienky a bola mu udelená licencia. Do St. Nicolaus 1. hokejovej ligy postúpili s 2. hokejovej ligy kluby HC Bratislava a MHK Dubnica nad Váhom a neskôr sa prihlásil aj klub HC Nové Zámky "B".
Hrací plán
V sezóne 2017/2018 sa hralo v jednej spoločnej skupine. Liga mala 10 účastníkov + mládežnícky tím slovenskej reprezentácie do 20 rokov pripravujúci sa na vrchol sezóny pod hlavičkou HK Orange 20. Po základnej časti postúpilo prvých osem tímov do play-off.
Baráž o Tipsport ligu (Play-out)
Tímy v baráži o Tipsport ligu:
V baráži sa zachránili MHk 32 Liptovský Mikuláš a HC 07 Detva a do Tipsport ligy nepostupujú HK Dukla Ingema Michalovce a HK Skalica.
Električková doprava v Tbilisi
Električková doprava tvorila v Tbilisi významnú časť tunajšej MHD. Dopĺňala metro a ďalšie druhy dopravy. Jej dejiny sa začali v roku 1883, električková prevádzka potom zanikla v roku 2006.
Dejiny
Na sklonku 19. storočia, podobne ako v ďalších iných mestách vtedajšieho Ruského impéria, bola v Tbilisi zriadená konská železnica. Na rozdiel od iných miest, kde sa uplatnil rozchod koľaje buď alebo, tu bol použitý ešte užší – len. Sieť sa rozvíjala vtedy úspešne, stavali sa nové trate.
Rýchly rozvoj elektrických električiek na začiatku dvadsiateho storočia však znamenal pre konskú električku zánik (zrušená bola definitívne v roku 1910). Zastupiteľstvo mesta rozhodlo o vybudovaniu ďalšej siete, tentoraz elektrickej. Na stavbe prvej trasy pracovala belgická spoločnosť, nová sieť bola sprevádzkovaná 25. decembra 1904. Tbilisi sa tak stalo trinástym mestom v Rusku, kde bol zriadený tento druh dopravy. Elektrické električky jazdili na koľajniciach o rozchode.
Rodová ideológia
Rodová ideológia (iné názvy: gender, džender ideológia) je naratív o údajnom sprisahaní alebo koordinovanom útoku najmä zo Západu s cieľom zničiť „tradičné hodnoty“ a „tradičnú rodinu“. Niektorí autori ju označujú aj ako morálnu paniku alebo konšpiračnú teóriu.
Električková doprava v Tbilisi
Dejiny
A práve tento rozchod sa stal časom nevhodným, teda bolo rozhodnuté o jeho zmene. V roku 1933, v období všeobecného medzivojnového rozvoja, začali práce na prestavbu na štandardný rozchod. Niektoré úseky s pôvodnými koľajami zostali v prevádzke až do roku 1942.
Rodová ideológia
Tento termín nemá vedecké pozadie ani použitie. Pojem rodová ideológia sa často nesprávne zamieňa s pojmom rodová rovnosť.
Električková doprava v Tbilisi
Dejiny
V čase povojnovým sa aj naďalej električková sieť rozširovala. V 60. a 70. rokoch jej dĺžka dosiahla, v prevádzke bolo až 300 električkových vozňov. Jazdili jednak električky typu RVZ-6 z rižskej vagóniky, jednak aj ruské veľmi rozšírené KTM-5. V roku 1960 prispel štyrmi vlastnými originálnymi električkami i dopravca.
Rodová ideológia
Podľa rôznych predstaviteľov rodová ideológia zahŕňa rôzne druhy hrozieb a nebezpečenstiev. Nemecká aktivistka a prekladateľka Gabriele Kuby tvrdí, že rodová ideológia vychováva deti k rodovo neutrálnym ľuďom, ktorí môžu slobodne meniť pohlavie a rod, kedykoľvek sa im zachce. Podobne tvrdí aj Konferencia biskupov Slovenska, že „biologicky určené pohlavie sa má údajne prekonať možnosťou slobodne si ho vybrať, čo vraj zabezpečí rovnosť medzi ľuďmi“.
Električková doprava v Tbilisi
Dejiny
Po tomto období nastal úpadok električkovej dopravy; rozvoj metra a zhoršujúca sa ekonomická situácia celého ZSSR spôsobila, že už nemohli byť na dopravu vynaložené potrebné finančné prostriedky. Táto situácia pokračovala aj po roku 1991, kedy došlo k ďalšiemu zhoršeniu. 30. novembra 2006 potom zástupca starostu mesta Georgij Meladze oznámil rušenie siete ako električkovej, tak i trolejbusovej. 4. decembra 2006 tak bola prevádzka ukončená.
Rodová ideológia
Takéto chápanie je založené na nesprávnej interpretácii pojmov pohlavie a rod. Pohlavie ako biologický atribút ľudských bytostí je vrodené a nemenné. Jedinou výnimkou sú intersexuálni a transrodoví ľudia, u ktorých je podmienené biologickými faktormi. Ide však o relatívne malú skupinu ľudí, ktorá tvorí menej než jedno percento populácie. Okrem toho zmena pohlavia je veľmi komplikovaný dlhodobý proces zložený z množstva lekárskych zákrokov.
Rodová rovnosť
Na rozdiel od pohlavia, ktoré je biologické, rod „sa vzťahuje na sociálne atribúty a možnosti spojené s tým, že sme ženy a muži (na základe pohlavia), a na vzťahy medzi ženami a mužmi a dievčatami a chlapcami, ako aj na vzťahy medzi ženami a vzťahy medzi mužmi. Tieto vlastnosti, spoločenské možnosti a vzťahy sú sociálne konštruované a učíme sa ich prostredníctvom socializačných procesov. Menia sa v závislosti od kontextu, aj času. Rod určuje, čo sa v danom kontexte od ženy alebo muža očakáva, čo je dovolené a oceňované. Vo väčšine spoločností existujú rozdiely a nerovnosti medzi ženami a mužmi v pridelených povinnostiach, vykonávaných činnostiach, prístupe k zdrojom a kontrole nad nimi, ako aj v možnostiach rozhodovania."
Rodová rola je spoločenské očakávanie, akí majú ľudia byť na základe svojho rodu – napríklad, že „všetky ženy sú prirodzene starostlivé“ alebo „všetci muži agresívni“.
Rodová rovnosť je princíp ľudských práv, ktorý zavádza spravodlivé zaobchádzanie s ľuďmi bez ohľadu na pohlavie alebo rod. V praxi to znamená rovnaké práva, povinnosti a možnosti pre mužov a ženy, chlapcov a dievčatá. „Rovnosť neznamená, že muži a ženy budú rovnakí, ale že práva žien a mužov, ich povinnosti a životné možnosti nebudú závisieť od toho, či sa narodili ako muž alebo žena. Rodová rovnosť znamená, že záujmy, potreby a priority oboch, žien aj mužov, sú brané do úvahy, uznávajúc rozdiely medzi rôznymi skupinami žien a mužov. Nejedná sa ani o ženskú záležitosť, týka sa rovnako aj mužov.“
L’Écouvotte
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rodová ideológia
Rodová rovnosť
Každý človek môže byť definovaný viacerými znakmi (vek, etnický pôvod, zdravotné postihnutie atď.) a o každom z nich existujú spoločenské stereotypy. Keďže žiaden z týchto znakov by nemal ovplyvňovať individuálnu slobodu človeka realizovať sa podľa svojho talentu a túžob, nemal by ho ovplyvňovať alebo znevýhodňovať ani rod/pohlavie. Rodová rovnosť je vo výsledku osobná sloboda realizovať svoj potenciál. Ako ľudskoprávny princíp a zároveň ako verejná politika sa usiluje o spoločnosť, v ktorej rodové predsudky nepoškodzujú ľudí a nebránia im v tom, aby sa uplatnili podľa svojich schopností alebo talentu - pre príklad, ak chce žena pracovať v stavebníctve alebo muž v materskej škole, spoločenské predsudky alebo očakávania a bariéry na tom postavené by im v tom nemali brániť.
L’Écouvotte
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kecerovci
História rodu
Prvým známym predkom bol magister Demeter (* pred 1229 – † po 1248), syn Sixta (aj Syxt) z rodu Abovcov, ktorý 1229 kúpil od haličského kráľa a slavónskeho kniežaťa Kolomana (syna Ondreja II.) za tisíc mariek panstvo Lipovec (dnešné Kecerovce a Kecerovský Lipovec) v Šarišskom komitáte. Pôsobil ako Kolomanov vychovávateľ a stolník na jeho dvore. Ďalšie majetky získal v roku 1234 v Bihárskom (dnes v Maďarsku) a Novohradskom komitáte za účasť (spolu s bratmi Mikulášom, Ladislavom a Abom) na jednej z výprav do Haliče (medzi rokmi 1230 a 1235). Ďalšou donáciou 1240 získal obec Neccha (dnes Našice) v Chorvátsku (niekedy je táto vetva Abovcov označovaná ako vetva z Lipovca a Našíc), od 1235 (pravdepodobne pred rokom 1240) bol aj županom Bodrockého komitátu. Mal troch synov, komesa Alexandra (* pred 1251 – † okolo 1280), magistra Demetera (* pred 1263 – † po 1281) a komesa Petra (* pred 1263 – † pred 1299).
Rodová ideológia
Rodová rovnosť
V minulosti viedol boj za rodovú rovnosť k rovnakým majetkovým právam žien a mužov, k zavedeniu volebného práva pre ženy v Česko-Slovensku ako jednej z prvých krajín na svete, k priznaniu rodičovských práv matkám, nielen otcom, k rovnosti pred zákonom alebo k rovnakému odmeňovaniu za rovnakú prácu.
Kecerovci
Delenie Lipoveckého panstva
Roku 1282 bolo hradné panstvo Lipovec rozdelené na dve časti:
Rodová ideológia
Teórie vzniku
Väčšina vedcov a vedkýň sa zhoduje, že hnutie odporu voči rodovej rovnosti má počiatky v interných diskusiách katolíckej cirkvi v 90.-tych rokoch, kde sa snažili zaujať stanovisko a bojovať proti výsledkom Medzinárodnej konferencie o populácii a rozvoji organizovanej UNFPA/OSN z roku 1994 a neskôr Svetovej konferencie žien v Pekingu z roku 1995. Po týchto konferenciách OSN začala uznávať a ochraňovať sexuálne a reprodukčné práva.
Kecerovci
Delenie Lipoveckého panstva
Týmto delením Lipoveckého panstva vznikli dve samostatné vetvy rodu, pričom Petrovi potomkovia začali používať meno Kecer. Vetva z Našíc vymrela začiatkom 15. storočia Žigmundom ( * 14. storočie – † začiatok 15. storočia), ktorý bol potomkom magistra Mikuláša.
Rodová ideológia
Teórie vzniku
Svätá stolica sa obávala, že tento vývoj bude viesť k uznaniu interrupcie ako ľudského práva (ktoré je súčasťou reprodukčných práv a práva žien zaobchádzať so svojim telom) a normalizáciu homosexuality. Termín rod „chápala Svätá stolica ako strategický nástroj na útok a destabilizáciu prirodzenej rodiny.“
Podľa pápeža Františka „rodová ideológia“ podkope názor cirkvi o vzájomnom dopĺňaní sa žien a mužov“ a prirovnal ju k jadrovým zbraniam, má to byť jeden z „Herodov, ktoré ničia, ... a ktoré znetvoria tváre mužov a žien, zničia stvorenie.“
V roku 2019 katolícka cirkev vydala prvý veľký dokument zaoberajúci sa špecificky „rodovou ideológiou“, kde tvrdí, že existujú iba dve biologicky určené pohlavia alebo rody.
Koordinované šírenie konšpirácie po Európe
Aj keď názory hnutia proti rodovej rovnosti boli plne sformulované už okolo roku 2003, prvé protesty a veľké verejné aktivity sa v Európe rozmohli okolo rokov 2012 – 2013. Okrem katolíckej cirkvi a katolíckych organizácií v širšom slova zmysle si boj proti rodovej rovnosti zobrali za svoj aj krajne-pravicové politické strany.
Približne od roku 2011 – 2013 sa pojem „džender ideológia“ a všeobecne boj proti reprodukčným právam žien rozmáha v Európe. Podľa uniknutých emailov a dokumentov, ktoré sprostredkovala WikiLeaks viaceré organizácie koordinujú svoje aktivity pod platformou Citizen Go, celoeurópskou iniciatívou, ktorá sa zameriava na kampane a online petície adresované politikom, v ktorých žiada pozastavenie zákonov, správ alebo iniciatív, ktoré z ich hľadiska smerujú k ohrozeniu „tradičnej rodiny“.
Za desať rokov existencie platforma pracovala s rozpočtom viac ako 30 miliónov eur. Organizácii prispel ruský oligarcha blízky ruskej ortodoxnej cirkvi Konstantin Malofejew či americké konzervatívne skupiny blízke Donaldovi Trumpovi.
V Madride v roku 2012 organizovali Svetový kongres rodín, ktorý americké ľudskoprávne organizácie označujú za jednu z najvplyvnejších platforiem na šírenie nenávisti. Za Slovensko sa zúčastnila vtedajšia europoslankyňa za Kresťanskodemokratické hnutie Anna Záborská (v súčasnosti OĽANO). Zahraničné, predovšetkým poľské a maďarské, ultrakonzervatívne hnutia aktívne propagujú „rodovú ideológiu“ aj na Slovensku.
Šírenie „rodovej ideológie“ na Slovensku
V médiách na Slovensku sa pojem „rodová ideológia“ objavil v roku 2011. Používal sa v prekladových textoch zahraničných ultrakonzeratívnych organizácií a v prostredí katolíckej cirkvi v rámci kritiky Dohovoru Rady Európy o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu, známemu ako Istanbulský dohovor. K známym konzervatívnym politickým stranám, politikom a političkám sa pridali novovznikajúce mimovládne organizácie, ktoré vystupovali ako občianski aktéri ochraňujúci „tradičnú rodinu“, cirkevné charity a cirkvou zriaďované alebo podporované organizácie poskytujúce služby, ale aj tzv. alternatívne médiá či krajne pravicové a explicitne fašistické politické subjekty. Na verejnosti sa s pojmom „rodovej alebo džender ideológie“ na Slovensku stretávame od roku 2013. V tom roku Konferencia biskupov Slovenska vydáva pastiersky list, kde varuje pred nebezpečenstvom "rodovej ideológie": „Aktéri kultúry smrti používajú na jej presadenie značne prešpekulované metódy,“ ... „Stúpenci kultúry smrti prichádzajú s novou ‚gender ideológiou‘.“ „Kultúrou smrti“ ďalej označujú aj aktivity smerom k zrovnoprávneniu párov rovnakého pohlavia, pre ktorý sa zneužíva pojem „homoloby“.
Neskôr aktivity katolíckych organizácií a cirkvi vyústili v referendum proti právam LGBT ľudí, proti sexuálnej výchove a eutanázii.
Hlavní predstavitelia a predstaviteľky
Na Slovensku aktívne rozširuje teóriu o „rodovej ideológii“ viacero subjektov, politikov a političiek. Okrem spomínanej katolíckej cirkvi a katolíckych organizácií ako Aliancia za rodinu sú to napríklad poslanci Anna Záborská, pôvodným povolaním učiteľ náboženstva Richard Vašečka, bývalí poslanci Anna Verešová, Štefan Kuffa, ktorý v tejto téme navrhoval topenie gejov: „lepšie by im bolo, keby im uviazali mlynský kameň na krk a hodili ich do vody.“
„Rodovej ideológii“ sa venuje aj politik Štefan Harabin, ktorý spopularizoval termín „džendžer ideológia“ a strana Kotlebovci – Ľudová strana Naše Slovensko. Z radov kňazov možno spomenúť Mariána Kuffu, ktorý na svojom YouTube kanáli publikuje aj o tom, čo považuje za dôsledky posilňovania rodovej rovnosti. V jednej z kázní napríklad nesprávne tvrdil, že „Gender je to, že pred tvojimi očami budú tvoju 4-ročnú dcérku, vnučku alebo neterku učiť masturbovať.“
Zo zahraničných možno spomenúť Gabriele Kuby, ktorá vydala vplyvnú knihu s názvom „Globálna sexuálna revolúcia – strata slobody v mene slobody“. V nej uvádza viacero problematických, ale vplyvných pasáží, ktoré mali vplyv na chápanie „rodovej ideológie, tieto boli podrobne vyvrátené.
Opozícia voči šíreniu "rodovej ideológie"
Na Slovensku sú aktívne viaceré organizácie v oblasti rodovej rovnosti, ktoré organizujú alebo podporujú aktivity smerujúce k posilneniu rodovej rovnosti a k vysvetleniu jej významu. Na Ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky bol zriadený Odbor rodovej rovnosti, neskôr počas obdobia ministra Milana Krajniaka premenovaný na Odbor rovnosti mužov a žien a rovnosti príležitostí. Vláda SR zriadila Radu vlády pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť.
Téme sa venujú viaceré organizácie, aktivistky a aktivisti ako napríklad Aspekt, Aktívne ženy, Aliancia žien Slovenska, Centrum rodových štúdií, EsFem, Fenestra, Inštitút ľudských práv, Klub feministických filozofiek, Možnosť voľby, MyMamy, Národné centrum pre rovnosť príležitostí, Občan, demokracia a zodpovednosť, Združenie žien v podnikaní, Združenie žien Slovenska, Ženská loby Slovenska, Živena (spolok) a zriadené viaceré informačné webstránky.
Viac ako 50 slovenských osobností sa postavilo na podporu Dohovoru Rady Európy o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu. Zo strany Slovenskej republiky neprišlo kvôli nátlaku kresťanských organizácií a niektorých politických aktérov, ktorí nesprávne obviňovali dohovor zo šírenia „rodovej ideológie“. V rokoch 2019 – 2021 silnejú protesty proti pokusom o sprísňovanie potratovej legislatívy.
Tvoja tvár znie povedome (4. séria)
Štvrtá séria zábavnej show Tvoja tvár znie povedome sa začala vysielať na Markíze 9. septembra 2018 a skončila 11. novembra 2018. Moderátorom sa opäť stal Martin „Pyco“ Rausch. Do porty opäť zasadli Daniel Dangl, Zuzana Fialová a Mário „Kuly“ Kollár, ku ktorým sa pridal Andrej Bičan.
Formát
Každý zo súťažiacich si v každom kole vyžreboval jednu známu osobnosť, ktorú v nasledujúcom týždni napodobnil. Slúžil im k tomu profesionálny tím maskérov, tanečníkov a odborníkov na spev a herectvo. Ich úlohou bolo napodobniť ju tak, aby zaujala porotu, ktorá na konci večera rozdala body od 1 až po 8. Súťažiaci, ktorý mal za večer najviac hlasov, vyhral a pridelil 1000€ ľubovoľnej charitatívnej spoločnosti. V prípade remízy rozhodla porota. O víťazovi tiež rozhodovali sami súťažiaci, pretože každý z nich má ešte päť špeciálnych bodov, ktoré udelil jednému zo svojich kolegov. Pokiaľ sa súťažiaci delí o posledné miesto spolu s iným súťažiacim, je na posledné miesto vždy určený iba jeden.
Body sa priebežne sčítavajú až do konca deviateho kola - semifinále, kedy štyria účinkujúci s najvyššími počtami hlasov postúpili do finále. O celkovom víťazovi rozhodla porota vo finálovom kole. Víťaz obdržal 3000€ a odovzdal ich ľubovoľnej charite.
Súťažiaci
Tím súťažiacich sa skladal z ôsmych súťažiacich:
Desiate kolo (finále)
Vo finále sa predstavili zvyšní finalisti, porotcovia a mentori:
Shallow
Shallow je pieseň speváčky Lady Gaga, ktorá je súčasťou sountrackového albumu A Star Is Born (2018). Skladba bola vydaná 27. septembra ako pilotný singel z albumu, ktorý vyšiel 5. októbra 2018, teda deň po oficiálnom uvedení rovnomenného filmu v kinách.
L’Hôpital-du-Grosbois
L’Hôpital-du-Grosbois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Puget-sur-Argens
Puget-sur-Argens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zerbolò
Voghera je talianske mesto v provincii Pavia v oblasti Lombardia.
K 31. decembru 2011 tu žilo 1 667 obyvateľov.
Puget-Ville
Puget-Ville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Líška (vrch vo Veľkej Fatre)
Líška je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Turecká, približne severne od Banskej Bystrice.
Poloha
Nachádza sa v južnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obce Staré Hory a Turecká. Najbližším sídlom je na južnom úpätí ležiaca Turecká, juhovýchodne sa nachádzajú Staré Hory a východne osada Valentová (Motyčky). Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis
Líška je súčasťou rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z masívu Krížnej na Majerovu skalu. Západne susedí Kráľova skala, Malá Krížna a Črchľa , južne Predný Japeň , východne Majerova skala a Repište  a severne Ostré brdo , Ostredok  a Krížna. Masív je súčasťou povodia rieky Hron, kde vodu odvádzajú prítoky Starohorského potoka cez riečku Bystricu. Vrcholom vedie značený chodník zo Starých Hôr. Na južných svahoch sú lyžiarske trate.
Výhľady
Hôľnatý vrchol bez vyššej vegetácie umožňuje nerušený kruhový rozhľad. Poskytuje výhľad na viaceré veľkofatranské vrcholy, vidieť tiež Starohorské vrchy, Veporské vrchy, Poľanu, Javorie, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Strážovské vrchy, Vysoké a Nízke Tatry.
Slovenská národná rada (1914)
Hoci pokus o konštituovanie SNR v roku 1914 zlyhal, túto koncepciu sa podarilo presadiť do života v roku 1918 s blížiacim sa koncom vojny. K ustanoveniu SNR došlo 30. októbra 1918 v Turčianskom Sv. Martine (pozri Slovenská národná rada rokov 19181919).
José C. Paz (mesto)
José Clemente Paz (tiež známe ako José C. Paz) je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 265 981 obyvateľov. José C. Paz bolo založené v roku 1913 a je pomenované na počesť argentínskeho politika a diplomata Josého C. Paza.
Alen Ploj
Alen Ploj (* 30. jún 1992, Lenart, Slovinsko) je slovinský futbalový útočník, ktorý v súčasnosti hráva za NK Nafta (Lendava).
Futbalová kariéra
Alen Ploj odštartoval svoju kariéru v slovinskom klube Jarenina. V roku 2007 prestúpil do juniorského tímu Nogometni klub Maribor, v ktorom pokračoval aj v seniorskom mužstve. V roku 2015 hral za tím FC ViOn Zlaté Moravce za ktorý odohral šesť zápasov a strelil jeden gól. Na jar roku 2016 prestúpil do poľského klubu GKS Belchatów kde odohral dvanásť stretnutí a strelil štyri góly. V sezóne 2016/17 hral za klub Bytovia Bytów, kde odohral šestnásť stretnutí a strelil tri góly. Od novej sezóny 2017 hráva druhú najvyššiu poľskú futbalovú súťaž za klub Wisła Puławy.
Reprezentácia Slovinska
Alen Ploj reprezentoval svoju krajinu v mládežníckych tímoch Slovinska. Reprezentovať začal v roku 2008 za slovinsky reprezentačný tím do 16 rokov odohral tri zápasy. Za reprezentačný tím Slovinska do 17 rokov odohral dva zápasy v tom istom roku. V roku 2010 reprezentoval svoju krajinu v štyroch zápasoch. V zápase 9. októbra 2010 odohral celý zápas proti rovesníkom zo Slovenska (Slovinsko „19“ – Slovensko „19“ 0:1). V rokoch 2011 - 2013 hrával za reprezentačný tím Slovinska do 20 rokov za ktorý odohral sedem zápasov a strelil dva góly. V roku 2013 hral za reprezentačný tím Slovinska do 21 rokov za ktorý odohral štyri zápasy.
L’Hôpital-Saint-Lieffroy
L’Hôpital-Saint-Lieffroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
L’Isle-sur-le-Doubs
L’Isle-sur-le-Doubs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ramatuelle
Ramatuelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francis Meli
Francis Meli môže byť:
Asklépios (rozlišovacia stránka)
Asklépios (Asklépios, ) môže byť:
Slávia Banská Bystrica
Slávia Banská Bystrica (do roku 2022 BK ŠKP 08 Banská Bystrica, celým názvom Basketbalový klub Športový klub polície Banská Bystrica), prezývka Bystrické Pumy je slovenský ženský basketbalový klub pôsobiaci v Banskej Bystrici. Klub vznikol v roku 2008 ako nástupca zaniknutého klubu BK Slávia UMB Banská Bystrica. V sezóne 2022/2023 hral klub v Basketbalovej extralige žien. Doposiaľ najlepšie výsledky klubu bolo druhé miesto v extralige aj v Slovenskom pohári v sezóne 2022/23 a dve štvrté miesta v extralige v sezónach 2020/21 a 2021/22.
Domáce zápasy klub hráva v Športovej hale Dukla na Štiavničkách. Okrem seniorského tímu má klub tiež dievčenské družstvá v kategóriách od U11 až po juniorky. Mládežnícke tímy ŠKP 08 sú viacnásobnými majsterkami Slovenska vo svojich vekových kategóriách.
Dejiny klubu
V sezóne 2022/23 sa klub prvý raz prihlásil do Eurocupu, po víťazstve nad gréckym tímom Eleftheria Moschatou v pomere dvojzápasu 71:72 a 61:58, celkovo 132:130 v prospech Slávie, postúpil do skupinovej fázy súťaže. V skupinovej fáze sa Slávia stretla s Piešťanskými Čajkami, Galatasarayom Istanbul a Gorzówom. S bilanciou 0 výhier a 6 prehier skončila na štvrtom mieste a do ďalšej fázy nepostúpila. V domácej extralige skončila po základnej časti na treťom mieste. V priebehu sezóny prebehla v klube výmena legionárok, odišli Iggy Allen, Jovana Mandić aj Milica Deura a nahradili ich Ruth Sherrill, Lindsay Pulliam a Ceejay Nofuente, neskôr tím trpiaci zraneniami podkošových hráčok posilnila tiež Žofia Hruščáková. Slávia získala druhé miesto v Slovenskom pohári a zúčastnila sa Federálneho pohára. V play-off dokázala Slávia poraziť v semifinále MBK Ružomberok 3:0 na zápasy a prvý raz v histórii klubu postúpil tím do finále, kde Pumy prehrali s Piešťanskými Čajkami 0:3 na zápasy.
José Clemente Paz
José Clemente Paz môže byť:
Junín (Buenos Aires)
Junín je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires, východnej časti krajiny a východne od federálneho hlavného mesta Buenos Aires. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 87 509 obyvateľov.
Slávia Banská Bystrica
Hráčsky káder
''Súpiska aktuálna k 17. 10. 2022. ''
Junín (Buenos Aires)
Miesto pôvodne obývali pôvodní obyvatelia z kmeňa Charruov. Už na konci 18. storočia tu preto bola vybudovaná menšia pevnosť menom El Potroso, aby sa zabránilo v útokoch zo strany indiánov. K oficiálnemu založeniu mesta došlo 27. decembra 1827 Bernardinom Escribanom, pričom mesto dostalo názov Fuerte de la Federación. Za krátko však bolo mesto premenované na Junín na počesť bitky pri Juníne (súčasné Peru) z augusta 1824, kde bojovníci za nezávislosť aj z Argentíny porazili Španielov.
Mesto sa uvádza ako jedno z možných rodísk bývalej prvej dámy Argentíny Evy Perónovej, dokázateľne tu však vyrastala, žila tu aj jej matka.
Aristareté
Aristareté alebo Aristareta (Aristareté) bola starogrécka maliarka. Rodisko maliarky Aristarety a ani doba jej tvorby nie je známa. Zo starovekých autorov sa o nej zmienil len rímsky spisovateľ Plínius, ktorý uvádza, že bola dcérou a žiačkou gréckeho maliara Nearcha a že najznámejším jej dielom bol obraz Asklépia (zrejme boha Asklépia).
José C. Paz
José C. Paz môže byť:
La Bosse (Doubs)
La Bosse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Bretenière (Doubs)
La Bretenière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam pivničných uličiek vo Velkých Bíloviciach
V katastrálnom území mesta Velké Bílovice (okres Břeclav na Južnej Morave) sa nachádza okolo 650 vínnych pivníc ležiacich v 40 pivničných uličkách, ktoré sú rozdelené do 3 pivničných areálov (Belegrady, Pod Předníma a Púrynky). Jednotlivé pivničné areály sú navzájom prepojené a dohromady tvoria samostatné pivničné "mestečko", nachádzajúci sa severovýchodne od samotných Velkých Bílovic.
Externé odkazy
Mapy pivničných uličiek Velkých Bílovic: Všeobecné informácie o pivničných uličkách v Rakúsku a na južnej Morave:
La Chenalotte
La Chenalotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železný hrad
Železný hrad môže byť:
Régusse
Régusse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Rayol-Canadel-sur-Mer
Rayol-Canadel-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Régusse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rayol-Canadel-sur-Mer
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Régusse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Chaux (Doubs)
La Chaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šopron
Šopron alebo Šoproň môže byť:
Šopron môže byť aj sídlo v Chorvátsku, pozri Šopron (Chorvátsko)
Francis Meli (biskup)
Mons. ICLic. Francis Meli sa narodil 21. júla 1962 na Ostrove Poi, v Provincii Západná Nová Británia na Papue Novej Guinei rodičom Anthonovi Wale a Anne Aisiga. V rokoch 1985 až 1990 navštevoval Seminár Ducha Svätého v Bomane (ang. Holy Spirit Seminary at Bomana). Študoval tiež na kanadskej katolíckej Univerzite svätého Pavla (fran. Université Saint-Paul), pápežskej univerzite pridruženej k Ottawskej univerzite. Za kňaza bol vysvätený 24. novembra 1991 a 5. februára 2018 bol pápežom Františkom, po rezignácii biskupa Cesare Boniventa, P.I.M.E. (lat. Pontificium Institutum pro Missionibus Exteris) z dôvodu dosiahnutia vekovej hranice, menovaný za biskupa Vanimskej diecézy (lat. Dioecesis Uanimitana).
Erb
Mons. Francisovi Melimu, ako diecéznemu biskupovi prináleží štvrtený štít, kde v prvom a štvrtom poli je umiestnený erb diecézy, druhé a tretie pole obsahuje jeho osobný erb. V druhom poli sú na zelenom pozadí nad dvomi zlatými obrúčkami snúbencov (ktoré suplujú tiež symbol tradičných domorodých mušľových peňazí – tzv. „shell money“) umiestnené strieborné váhy, symbol spravodlivosti a doterajšej profesie a pozície nového biskupa. V treťom, zelenom poli, je na striebornej zlatolistej palme položený otvorený strieborný Evanjeliár so zlatou oriezkou a s červenými gréckymi majuskulnými písmenami alfa a omega. Biskupské heslo JUSTITIA ET VERITAS (Spravodlivosť a pravda) vyjadruje túžbu biskupa vykonávať pastoráciu v spravodlivosti a pravde. Latinský procesiový kríž a zelený biskupský klobúk so šiestimi zelenými strapcami na každej strane, prislúcha podľa pravidiel cirkevnej heraldiky biskupovi. Autorom biskupského erbu je slovenský heraldik, žilinčan Marek Sobola.
Most Hongkong – Ču-chaj – Macao
Most Hongkong – Ču-chaj – Macao (Hong Kong – Zhuhai – Macao Bridge, ) je 55 kilometrov dlhý systém mostov a tunelov, spájajúci mestá Hongkong, Macao a Ču-chaj, ležiace v ústí Perlovej rieky na pobreží Juhočínskeho mora. Most je celosvetovo najdlhšou súvislou infraštruktúrnou konštrukciou cez more. Výstavba mosta začala v roku 2009 a po dvojročnom meškaní oproti pôvodnému plánu ho 23. októbra 2018 inauguroval čínsky prezident Si Ťin-pching.
Konštrukcia
Stavbu mosta schválil hongkonský parlament v roku 2008 s cieľom uľahčiť dopravu medzi blízkymi mestami a prehĺbiť integráciu ekonomík v oblasti delty Perlovej rieky. Most skracuje automobilové spojenie medzi Hongkongom a Macaom zo 4,5 hodiny na približne jednu hodinu. Pôvodný návrh predpokladal so spustením do prevádzky v roku 2016 a s rozpočtom 7,5 miliardy USD. Most bol napokon otvorený pre verejnosť 24. októbra 2018 a celkové náklady dosiahli takmer 20 miliárd dolárov.
Cesta do hlubin študákovy duše
Zobrazuje komické príhody vyplývajúce z rôznorodosti pováh študentov (Ladislav Pešek, Rudolf Hrušínský, František Filipovský, Richard Strejka, Vladimír Salač), ich záujmov a rozmarov na jednej strane, a ich pedagógov (Jaroslav Marvan, Jindřich Plachta, Miloš Nedbal, František Kreuzmann, František Vnouček) a ich záujmov, zásad i rozmarov na strane druhej.
Most Hongkong – Ču-chaj – Macao
Konštrukcia
Most sa skladá z hlavnej mostnej konštrukcie, podmorského tunelu, ktorý umožňuje priechod veľkým lodiam, a privádzačov do Hongkongu a Macaa. Súčasťou projektu bolo aj vybudovanie prepojenia na hongkonské letisko Chek Lap Kok a premostenia do štvrte Tuen Mun. Doprava je vedená na ľavej strane v hongkonskom a macajskom úseku a na pravej strane v čínskej časti mosta. Na každom z troch koncov mosta sú umiestnené hraničné prechody.
Kritika
Výstavba mosta bola výrazne kritizovaná prevažne v Hongkongu, kde aktivisti a opoziční poslanci poukazovali najmä na niekoľkonásobné prekročenie pôvodného rozpočtu a na neekonomickosť projektu, v dôsledku čoho ho označili za projekt "bieleho slona". Jazda na moste si vyžaduje špeciálne povolenie, ktorých je obmedzený počet a ktoré môžu získať len rezidenti troch miest, ktoré most spája. Vláda taktiež znížila odhad intenzity premávky po moste, pretože sa v rovnakej dobe staval paralelný most o 30 kilometrov severnejšie.
Výstavbu mosta sprevádzali bezpečnostné škandály. Pri výstavbe zomrelo len na hongkonskej strane minimálne desať ľudí. Zároveň sa zistili stavebné nedostatky a falšovanie výkazov zo stavby, za čo boli odsúdení dvaja inžinieri. Environmentalisti taktiež poukazovali na negatívny vplyv výstavby na biotop kriticky ohrozeného ružového delfína, ktorý žije len v tejto časti sveta.
De La Salle College (Toronto)
De La Salle College „Oaklands“ (De La Salle College, Toronto alebo len De La Salle) je súkromná, nezávislá koedukačná katolícka škola v Toronte v provincii Ontário. Ponúka dôkladné akademické, slobodné filozofie, vysokoškolské prípravné vzdelávanie od 5. do 12. stupňa v súlade s jej lallallovskými hodnotami a tradíciami.
De La Salle „Oaklands“, založená pred Konfederáciou v roku 1851, má vynikajúcu históriu a je prevádzkovaná Kongregáciou školských bratov ako univerzitná prípravná inštitúcia v rímskokatolíckej tradícii založenej v roku 1679 v Remeši vo Francúzsku Jánom Krstiteľom de la Salle (ktorý je tiež patrónom školy).
Vozovňa Šarišské Lúky
Vozovňa Šarišské Lúky je vozovňa Dopravného podniku mesta Prešov, a. s., ktorá sa nachádza na Bardejovskej 7 v obci Ľubotice. V tejto vozovni je aj sídlo spoločnosti. Dopravný podnik tam skladuje a udržiava všetky svoje autobusy a trolejbusy. Už každoročne začiatkom júna sa v nej koná deň otvorených dverí.
Do užívania bola uvedená v roku 1958.
Kolonáda Maxima Gorkého
Dejiny
Táto neobaroková liatinová kolonáda postavená v rokoch 1888 – 1889 podľa projektu architektov Mikscha a Niedzielského bola odliata v železiarňach Blansko a zmontovaná miesto pôvodnej uzavretej promenády. Unikátna liatinová konštrukcia prežila i vojnové obdoba. Hlavne za druhej svetovej vojny hrozila jej demontáž a použitie na výrobu zbraní. Nešťastné obdobie ale prečkala v celkom dobrom stave. V povojnovej dobe ale neprešla stavba žiadnou rekonštrukciou. V roku 1951, kedy sa Mariánské Lázně vrátili k návšteve Maxima Gorkého a spomenuli tohto hosťa uprostred sezóny, dostala kolonáda názov Kolonáda Maxima Gorkého. Prvej rekonštrukcie sa však konštrukcia kolonády dočkala až v roku 1976, kedy bola odsúhlasená vtedajším Mestským národným výborom. V roku 1981 bol otvorený priestor kolonády s reštaurovaným kazetovým stropom a nástropnými freskami od akademického maliara Josefa Vyleťala z roku 1979. Rekonštrukcia bola dokončená a kolonáda slávnostne otvorená v roku 1986.
Kolonáda spolu s pavilónom Krížového prameňa a pavilónom Rudolfovho a Karolíninho prameňa tvorí hlavnú kúpeľnú promenádu ktorej súčasťou je i slávna Spievajúca fontána.
V roku 2010 sa Kolonáda Maxima Gorkého stala národnou kultúrnou pamiatkou.
Rians (Var)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škola základ života
Škola základ života je česká filmová komédia režiséra Martina Friča z roku 1938.
Vznikla na motív rovnomennej hudobnej komédie Jaroslava Žáka a zobrazuje život študentov českého gymnázia. Film zobrazuje, ako spolu vychádzajú študenti a ich pedagógovia, čo zábavného sa dá zažiť na hodinách, ak sú v triede správni recesisti. Profesorský zbor má vo svojich radách prísnych pedantov, ktorí v žiakoch vidia nespratníkov, ktorí len narušujú ich autoritu, ale tiež rozumných učiteľov s pochopením pre mladosť a nevybúrenosť žiakov.
Ulrich von Hutten
Ulrich von Hutten (* 21. apríl 1488, hrad Steckelberg, Nemecko† 29. august 1523, Ufenau, Švajčiarsko) bol nemecký učenec, básnik a satirik, ktorý sa neskôr stal stúpencom protestantského reformátora Martina Luthera. Bol otvorený kritik rímskokatolíckej cirkvi a jeho myšlienky sa stali mostom medzi renesančnými humanistami a luteránskou reformáciou. Spolu s Franzom von Sickingen stál na čele cisárskych rytierov Svätej ríše rímskej a rytierskeho povstania.
Životopis
náhľad|Erb rodiny von Hutten - vetva z hradu Steckelberg Hutten sa narodil na zámku Steckelberg, v súčasnosti mesto Schlüchtern v Hesensku. Bol najstarším synom chudobnej, ale nie nevýznamnej rytierskej rodiny. Ako dieťa mal slabé zdravie a jeho otec ho predurčil do kláštora. Vo veku 10 rokov bol poslaný do benediktínskeho kláštora vo Fulde, aby sa stal mníchom. V škole získal vynikajúce vzdelanie. Kvôli nespokojnosti s kláštorným životom v roku 1505 z kláštora utiekol a odišiel do Kolína.
V Kolíne sa Hutten stretol s Hoogstratenom, Johannesom Rhagiusom (tiež známym ako Johannes Aesticampianus) a ďalšími vedcami a básnikmi. V roku 1506 odišiel do Erfurtu, ale čoskoro sa znova pripojil k Rhagiusovi vo Frankfurte nad Odrou, kde sa otvárala nová univerzita. Tam získal magisterský titul a vydal svoju prvú báseň. V roku 1507 nasledoval Rhagiusa do Lipska.
V roku 1509 študoval teológiu na univerzite v Greifswalde a v roku 1510 absolvoval ďalšie štúdium teológie na Martin-Luther-Universität vo Wittenbergu.
Jeho meštianski patróni však nedokázali tolerovať básnické ovzdušie, jeho márnivosť a sebestredné tvrdenia o svojej vyššej hodnote. Preto Hutten opustil Greifswald a odišiel do Rostocku.
V Rostocku ho humanisti s radosťou prijali a pod ich ochranou publikoval spisy proti svojim patrónom z Greifswaldu, čím začal jeho dlhý zoznam satirických a prudkých útokov na osobných alebo verejných nepriateľov. Po krátkej zastávke v Rostocku odišiel do Wittenbergu, kde v roku 1511 publikoval Ars Versificatoria, dielo o verzifikácii. Jeho ďalšou zastávkou bolo Lipsko a následne Viedeň, kde dúfal, že získa priazeň cisára Maximiliána prepracovanou národnou básňou o vojne s Benátkami. Maximilián ani Viedenská univerzita mu však nevenovali pozornosť.
Následne Hutten odišiel do Talianska a usadil sa v Pávii, aby študoval právo. V roku 1512 boli jeho štúdie prerušené vojnou: v obkľúčení pápežskými jednotkami a Švajčiarmi bol olúpený obomi stranami. Unikol, chorý a bez peňazí, do Bologne. Po svojom zotavení pôsobil krátko ako vojak v cisárskej armáde, ale roku 1514 sa vrátil späť do Nemecka. Vďaka svojmu poetickému nadaniu a priateľstvu s Eitelwolfom von Stein (r.1515) získal priazeň mocného predstaviteľa mesta Mainz, arcibiskupa Alberta z Brandenburska. V tomto meste sa nadchol pre kariéru učenca: Mainz by sa mal stať metropolou veľkého humanistického hnutia, centrom dobrého štýlu a literárnej formy.
Spor s Ulrichom z Württemberska
Vražda jeho príbuzného Hansa von Huttena Ulrichom, vojvodom z Württemberska, v roku 1515, zmenila celý priebeh Huttenovho života; po nej začal vydávať satirické spisy. Na jednej strane sa zúčastnil na slávnom Epistolæ Obscurorum Virorum a na druhej strane vydával výrečné cicerónske prednesy alebo satirické spisy proti vojvodovi. Tieto diela ho preslávili po celom Nemecku.
Epistolæ Obscurorum Virorum bol napísaný na podporu Huttenovho mentora, významného teológa Johannesa Reuchlina, ktorý sa zapojil do boja proti konfiškácii hebrejských textov. Epistolæ obsahovala sériu fiktívnych listov adresovaných Hardwinovi von Grätzovi, ktoré sarkasticky zaútočili na akademických teológov, ktorí konali proti Reuchlinovi.
Spojenie s reformáciou
V tzv. Rytierskom povstaní v roku 1522 zaútočili na krajiny arcibiskupa v Trieri. Arcibiskup sa však dokázal ubrániť a rytieri boli nakoniec v roku 1523 porazení. Tým bola zničená ich významná politická sila v rámci ríše.
Po porážke sa Hutten pokúsil presvedčiť Erazma Rotterdamského, aby sa postavil na stranu reformácie. Erazmus odmietol si vybrať stranu a odmietol stretnutie s Huttenom, ktorý prišiel do Bazileja v roku 1523, chorý a chudobný, len aby ho videl. Ich odcudzenie vyvrcholilo literárnym sporom medzi oboma humanistami.
Smrť
Zomrel opustený na samote na ostrove Ufenau pri Züryšskom jazere.
Rodinné väzby
Okrem historicky známej osobnosti Hansa von Huttena bol Ulrich von Hutten rodinne prepojený s nemeckým dobrodruhom Philippom von Hutten.
Výber z diela
náhľad|Titulná strana Epistolae obscurorum virorum
Fejér
Fejér môže byť:
La Chevillotte
La Chevillotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.