cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Referendum na Slovensku v roku 2015
TV spoty
Reklamný spot Aliancie odmietli v januári 2015 vysielať TV Markíza, TV JOJ aj verejnoprávna RTVS. Klip mal nabádať proti adopciám homosexuálnymi pármi. Riaditeľ Markízy Matthias Settele v odôvodnení napísal: „Rozhodli sme sa neponúkať špeciálne reklamné bloky na komunikáciu referenda ani pre podporovateľov, ani pre aktivistov, ktorí sú proti. Zatiaľ čo organizátori referenda sú pripravení tému komunikovať, ľudia s iným názorom zvyčajne nie sú organizovaní tak, aby dokázali zaplatiť reklamné spoty prezentujúce alternatívne postoje“. „RTVS vo svojom vysielaní vyčlení priestor na podrobné informovanie, ako aj diskusie o otázkach, ktoré sú predmetom referenda,” uviedla verejnoprávna televízia. TA3 zadávateľom nebola oslovená. Spot bol považovaný za kontroverzný, nemal realisticky popisovať proces adopcie. Hovorca Aliancie Peter Kremský to vysvetlil takto: „Od spotu nemožno očakávať, že bude presným opisom faktov, vždy je zjednodušujúci.“ Za účinkovanie v spote bola kritizovaná moderátorka verejnoprávnej RTVS Natália Žembová. Podľa vlastného vyjadrenia: ''„V štatúte RTVS stojí, že ako moderátorka nesmiem robiť reklamu, a toto reklama nebola. Nesmiem ju robiť na nejaký produkt alebo službu, a toto nebol produkt ani služba. Nie je to reklama a ani politická reklama. Neporušila som zmluvné podmienky s RTVS ani nič podobné. Z televízie sa mi zatiaľ nikto neozval, takže predpokladám, že oni s tým problém mať nebudú. Bohužiaľ, väčší problém ako môj zamestnávateľ s tým majú médiá. Pozrite sa – nikde som sa nevyzliekla, nerobila som reklamu ani na drogy, ani na prostriedky na podporu erekcie a podobné veci. Nepovedala som nič zlé a ani nič hanlivé – dokonca v klipe neodsudzujem ani homosexuálov samotných. Sama mám priateľov homosexuálov, nesmierne si ich vážim, sú to skvelí ľudia. Sú to kvalitní a hodnotní ľudia ako my. Nie je pravda, že by som ich tým klipom nejako odsudzovala. Chcela som ním iba povedať, že si vážim rodinu ako uholný kameň spoločnosti. A jednoducho bez rodiny – otca a mamy – by tu nebol ani jeden z nás.“'' Spot zverejnil kresťanský web postoy.sk. Od 21. januára ho bude vysielať katolícka televízna stanica TV LUX. Podľa jej hovorkyne “TV LUX nevidí problém v ich odvysielaní, nakoľko spĺňajú zákonné normy Slovenskej republiky.” TV LUX reklamu uverejní 250-krát bez finančnej odmeny, “Priestor na vysielanie spotu vyčlenil jeden z vlastníkov TV LUX – Konferencia biskupov Slovenska,” vysvetlila hovorkyňa.
V januári 2015 sa objavil druhý televízny reklamný spot. Zobrazuje mužskú dvojicu dotýkajúcu sa chlapca ktorému sa to nepáči. K spotu sa Aliancia za rodinu neprihlásila.
Kampaň v rádiách
Pastiersky list z 1. februára vysielalo kresťanské Rádio Lumen. Klip Aliancie za rodinu vysielajú Fun rádio, Rádio SiTy, a Rocková republika.
Bilbordová kampaň
V januári sa tiež objavili bilbordy s fotografiou pápeža Františka. Ku kampani sa nikto nepriznal, Aliancia za rodinu a Konferencia biskupov Slovenska odmietli účasť. Na použitie podobizne pápeža treba súhlas Svätej stolice.
Začiatkom februára sa objavila bilbordová kampaň proti referendu. Na plagátoch boli slogany „JBM Alianciu za RDN“ a požiadavka na odluku cirkvi od štátu. Reklamu zadala skupina podnikateľov, ktorí si želali ostať v anonymite. Jedna z reklamných spoločností sa rozhodla bilbordy prelepiť, ostatné bilbordy by však mali ostať na svojich miestach. Kampaň zároveň ponúka tričká s rovnakým sloganom.
Ďalšie kampane
Podľa informácií Denníka N sa kampaň zameriava aj na školy. „Dcéra prišla zo školy s tým, že keď nepôjdem na referendum, budú chodiť gejovia a lesby do kompletných rodín a budú si z nich brať deti,“ hlásila matka zo Spišskej Novej Vsi. Aktivitu vyvíjajú aj cirkevné školy. KBS však odmieta inciatívu: „Konferencia biskupov Slovenska v tomto smere však nekoordinuje nijakú iniciatívu. Ponúkli sme jedine materiály na duchovnú podporu referenda – deviatnik, modlitbu a texty adorácie, ktoré môže použiť každý, kto ich pokladá za vhodné“.
Vo februári sa vyskytli aj prípady použitia miestnych rozhlasov. V niektorých prípadov hovorili o hrozbe väzenia pre rodičov odmietajúcich sexuálnu výchovu detí. Aliancia ponúka spoty na svojej stránke. Odporúča tiež objednanie volebných urien do domovov dôchodcov.
Aliancia za rodinu zriadila infolinku kde bude poskytovať svoje informácie o referende.
Začiatkom februára sa v schránkach v mnohých mestách objavil list od suseda Tomáša Bieleka. V skutočnosti však leták financoval Inštitút Leva XIII. a distribuovala Slovenská pošta. Inštitút na kampaň pre Alianciu za rodinu vyzbieral vyše 11 000 €. Podľa informácií denníka Pravda mohla kampaň stáť 50 000 € pokiaľ sa predpokladá doručenie do každej z takmer dvoch miliónov schránok na Slovensku.
Kampaň Aliancie za rodinu
Podľa údajov z januára 2015 chce Aliancia za rodinu na kampaň minúť 110 000 €. Chce použiť bilbordy a televízny spot. Podporovatelia Aliancie nosia na oblečení biele stužky. Koncom januára 2015 Aliancia za rodinu avizovala, že na kampaň potrebuje ešte 36 000 €. Koncom januára 2015 Ministerstvo vnútra oznámilo, že preveruje financovanie Aliancie, je podozrenie, že Aliancia na svojej stránke zavádzala o vyhlásení verejnej zbierky.
Názory LGBT komunity
Keďže na platnosť referenda je nutné 50% kvórum, zástancovia práv LGBTI komunity odporúčajú neúčasť na referende. Na internetových fórach a sociálnych sieťach vznikajú skupiny odporcov, na neúčasť vyzýva aj občianska iniciatíva Povedzme nie nezmyselnému referendu. Mimovládne ľudskoprávne organizácie sa rozhodli neplytvať peniaze na kampaň, v presviedčaní sa rozhodli ostať pri internetových fórach a sociálnych sieťach. Dobrovoľníci tímu Pride Dúhové Košice spustili začiatkom januára informačný web Proti referendu – Proti nenávisti vyzývajúci k neúčasti. Vznikli aj ďalšie kampane a udalosti na sociálnych sieťach.
V januári 2015 zástupcovia LGBT komunity oznámili, že sa nebudú zúčastňovať diskusií s Alianciou za rodinu v TA3 a STV ako plánovali. Podľa spoločného vyhlásenia piatich mimovládnych organizácií „Kampaň k referendu podľa nášho názoru znemožňuje slušnú diskusiu a obmedzuje sa len na opakovanie mnohokrát vyvrátených lží a poloprávd“. Podľa Martina Macka z Iniciatívy inakosť „Nemá význam diskutovať s ľuďmi argumentujúcimi názormi, ktoré odborníci opakovane vysvetlili a vyvrátili“. Podľa neho tiež referendum neprinesie žiadnu zmenu ani keby ľudia hlasovanie nie. Podľa Romany Schlesinger (SaS): „Odstúpením z tejto diskusie dávame najavo, že pre nás nie sú partnermi do diskusie a ani my nie sme partnermi do diskusie pre nich“. Protireferendoví aktivisti spustili v posledný januárový týždeň internetový portál nejdeme.sk kde chcú uvádzať postoje známych osobností k referendu. Zároveň budú na portáli prezentovať svoj postoj a argumenty. Proti referendu sa vyjadrila aj riaditeľka Amnesty International Slovensko Jana Malovičová: ''„Myslím, že hlasovať o ľudských právach nie je v poriadku. Ja na referendum nepôjdem.“ a Kálmán Petőcz z Helsinského výboru pre ľudské práva na Slovensku: „V tomto referende ide o to, či bude demokratický inštitút referenda použitý na postupné podkopávanie samotnej demokracie. Väčšinový názor ešte nemusí byť pravdivý ani spravodlivý. Dnes je obetným baránkom referendovej kampane jedna menšina, zajtra to môžu byť oní“''. Podľa Jany Jablonickej Zezulovej z Iniciatívy Inakosť: ''„Aj keby bolo referendum platné, nezmení súčasný stav. Manželstvo bude aj po referende v ústave zadefinované ako zväzok muža a ženy, deti, ktoré dnes z rôznych dôvodov nemajú matku alebo otca, ich nebudú mať ani po referende. Rodičia budú mať v prípade, ak nesúhlasia so spôsobom alebo niektorou z metód vyučovania, právo svoj názor odkonzultovať s vedením školy“''.
Prezidentove vyhlásenia
Prezident Andrej Kiska ešte v novembri 2014, tesne po vyhlásení referenda, oznámil, že na prvé dve otázky bude odpovedať áno, na tretiu nie. Prezident bol za tento krok kritizovaný ústavnými právnikmi aj LGBT aktivistami. Na pravidelnom stretnutí prezidenta s predstaviteľmi cirkví v januári 2015 prezident Andrej Kiska uviedol: ''„Dovoľte mi povedať, že si osobne myslím, že rovnakým spôsobom môžete prispieť nielen k tomu, s akým výsledkom sa skončí februárové referendum, ale aj s akým pocitom z neho naša spoločnosť vyjde ako celok. Ako občan, aj ako prezident som presvedčený, že v živote nie je dôležitý iba výsledok, ku ktorému dospejeme, ale aj spôsob, akým k nemu dospejeme. Želal by som si, aby spôsob, akým občania a voliči dospejú k výsledku, nech bude akýkoľvek, nezanechal rany na ľuďoch a na schopnosti Slovenska a jeho občanov diskutovať a počúvať sa navzájom. Aby sa argumentovalo úctivo a pravdivo, aby sme nevyšli z referenda rozdelení na nepriateľské tábory. Aby sa kvôli tejto téme dokonca nerozpadávali priateľstvá. A aby sme potom boli schopní na Slovensku pokračovať aj v diskusii o viacerých podstatných príčinách rozpadu rodín, o spoločenskom a sociálnom postavení neúplných rodín a opustených detí – a nástojčivejšie pomenovať veci, ktoré môže ovplyvniť štát.“''
Názor obmudsmanky
Ombudsmanka Jana Dubovcová sa k účasti na referende vyjadrila takto: „Nemá zmysel, aby som sa na referende zúčastnila a prispela k jeho platnosti.” Nepociťuje obavy o tradičnú rodinu. Na margo adopcií povedala: ''„Ak štát výnimočne dovoľuje iným osobám osvojenie dieťaťa, tak podmienky platia pre všetkých jednotlivcov rovnako. Sexuálna orientácia uchádzačov o osvojenie z právneho hľadiska nehrá žiadnu rolu.”''
Sociológ o referende
Podľa sociológa Michala Vašečku v referende „budeme hlasovať predovšetkým o tom, ako sa ďalej bude vyvíjať slovenská spoločnosť, o tom, či si udrží svoj sekulárny svetský charakter, alebo sa postupnými krokmi budeme posúvať smerom k čoraz viac prítomnému náboženskému štátu.“
Výzvy zo strany štátnych úradov
V decembri 2014 vojenský ordinár František Rábek a pplk. Marian Bodolló, generálny duchovný OS a OZ SR zverejnili na stránkach Ústredia ekumenickej pastoračnej služby v ozbrojených silách a ozbrojených zbrojov Slovenskej republiky výzvu na účasť v referende a „zachovania prirodzenej rodiny a manželstva, ako aj práva rodičov na výchovu svojich detí podľa svojho presvedčenia“. Výzva bola zverejnená aj na oficiálnom webe Ministerstva obrany. Neskôr sa však ministerstvo od výzvy dištancovalo: „Ministerstvo obrany SR nevyzýva príslušníkov Ozbrojených síl SR, ani zamestnancov rezortu obrany k účasti na pripravovanom referende o manželstve a rodine. Ide o nesprávnu interpretáciu výzvy vojenských duchovných, ktorí ju zverejnili na webovom portáli Ordinariátu OS a OZ SR a Ústredia ekumenickej pastoračnej služby v OS SR a OZ SR.“
Prieskumy
V prieskume organizovanom agentúrou FOCUS pre Iniciatívu Inakosť v júli 2012 v porovnaní s predošlými rokmi podpora registrovaných partnerstiev na Slovensku stúpa. V roku 2008 bolo za 42%, v roku 2009 45% a v roku 2012 47% respondentov. V júli 2014 boli zverejnené výsledky prieskumu agentúry Polis s použitím navrhovaných otázok referenda. S tézou jedinečnosti heterosexuálneho manželstva súhlasilo 78,4 % respondentov (odpovede áno a skôr áno ako nie), so znemožnením adopcií neheterosexuálnym párom súhlasilo 65,1 %, s ochranou manželstva muža a ženy 63,0 % a s nevynucovaním účasti na vyučovaní sexuálnej výchovy a eutanázie súhlasilo 44,8 % oslovených respondentov. Podľa sociologičky Zory Bútorovej treba výsledky brať s rezervou. Referendum totiž nemusí byť platné, nemusí dosiahnuť nadpolovičnú účasť.
Podľa prieskumu agentúry FOCUS pre denník SME konanom koncom januára 2015 70% respondentov považuje sexuálnu výchovu za užitočnú, 23% za škodlivú. S manželstvom len pre heterosexuálne páry súhlasí 85% voličov. Adopcie by neheterosexuálnym párom neumožnilo 74% účastníkov prieskumu. Vo vekovej kategórii 18 až 24 ročných adopcie odmieta 66% respondentov.
Organizácia referenda
12. januára 2015 prvý raz zasadala Ústredná komisia pre referendum. Jej členovia boli zástupcovia parlamentných strán a petičného výberu. Do funkcie predsedu bol vyžrebovaný Peter Mach (KDH), za podpredsedov Martin Poliačik (SaS) a podľa zákona minister vnútra Robert Kaliňák (SMER-SD) a predsedníčka Štatistického úradu SR Ľudmila Benkovičová. Komisia bola Štatistickým úradom a Ministerstvom vnútra informovaná o prípravách referenda. Koncom januára 2015 Ministerstvo vnútra avizovalo založenie informačnej telefonickej linky, ktorá bude „poskytovať informácie týkajúce sa práv a povinností občanov alebo organizačného zabezpečenia referenda“. 20. januára sa uskutočnila prvá skúška, druhá skúška sa konala 3. februára. Celkovo na referende bude pracovať okolo 660 pracovníkov. V súvislosti s referendom Štatistický úrad posilnil zabezpečenie svojej stránky proti hakerom: „Sme si vedomí možnosti, že vzhľadom na polarizáciu spoločnosti v súvislosti so samotným referendom, je možné očakávať útoky a aj spochybňovanie výsledkov,“ uviedla predsedníčka úradu Ľudmila Benkovičová. „Výsledky referenda budú členovia Odborných sumarizačných útvarov (OSÚ) sumarizovať z 4942 okrskov v 2926 obciach, mestách, respektíve mestských častiach“.
O hlasovací preukaz bolo treba požiadať do 5. februára na obecnom úrade trvalého bydliska. Hlasovací lístok bol platný aj pri vyjadrení sa len k jednej z troch otázok. Referenda sa mali právo zúčastniť aj slovenskí občania s trvalým pobytom v zahraničí.
Účasť
náhľad|Zapečatená prenosná hlasovacia schránka použitá pri referende thumb|Otázka č.1 referenda – percento hlasujúcich Za vo volebných obvodoch. Po odovzdaní všetkých zápisníc bola celková účasť 21,41 %. Referendum by bolo platné, ak by sa na ňom zúčastnila nadpolovičná väčšina voličov. Zároveň musela aspoň jedna z troch otázok mať aspoň jednu z dvoch odpovedí nad 50 %. Najvyššia účasť bola v obvode Námestovo: 51,82 % (zároveň tiež jediný obvod s nadpolovičnou účasťou), najnižšia v obvode Dunajská Streda: 7,64 %.
Prvá otázka
Na prvú otázku „Súhlasíte s tým, aby sa manželstvom nemohlo nazývať žiadne iné spolužitie osôb okrem zväzku medzi jedným mužom a jednou ženou?“ odpovedalo kladne 94,50 % voličov, záporne 4,13% a neplatných hlasov bolo 1,36%. Najvyšší podiel kladných odpovedí bol v obvodoch Námestovo: 97,67 %, Stará Ľubovňa 97,32 %, Vranov nad Topľou 96,92 %, Bardejov 96,84 %, Stropkov 96,69 %. Najviac záporných odpovedí v obvodoch: Dunajská Streda 11,52 %, Komárno 9,97 %, Rimavská Sobota 9,01 %, Rožňava 8,43 % a Lučenec 7,47 %.
Poľská filozofia
Poľská filozofia je národná filozofia, súčasť európskej filozofie rozvíjajúca sa na území Poľska.
Referendum na Slovensku v roku 2015
Druhá otázka
Na druhú otázku „Súhlasíte s tým, aby párom alebo skupinám osôb rovnakého pohlavia nebolo umožnené osvojenie (adopcia) detí a ich následná výchova?“ odpovedalo kladne 92,43 %, záporne 5,54 % a neplatných hlasov bolo 2,01 %. Najvyšší podiel kladných odpovedí bol v obvodoch Námestovo: 96,99%, Stará Ľubovňa 96,12%, Vranov nad Topľov 95,73%, Stropkov 95,06% a Dolný Kubín 95,04%. Najviac záporných odpovedí v obvodoch: Dunajská Streda 13,12%, Rimavská Sobota 12,67%, Rožňava 11,62%, Komárno 11,59% a Lučenec 10,23%.
Poľská filozofia
Významným momentom jej rozvoja je založenie Krakovskej univerzity (1364). V 15. storočí dochádza k rozkvetu poľskej scholastiky (Matúš z Krakova).
Referendum na Slovensku v roku 2015
Tretia otázka
Na tretiu otázku „Súhlasíte s tým, aby školy nemohli vyžadovať účasť detí na vyučovaní v oblasti sexuálneho správania či eutanázie, ak ich rodičia alebo deti samé nesúhlasia s obsahom vyučovania?“ odpovedalo kladne 90,32 %, negatívne 7,34 % a neplatných hlasov bolo 2,33 %. Najvyšší podiel kladných odpovedí bol v obvodoch Námestovo: 96,35%, Stará Ľubovňa 95,04%, Vranov nad Topľov 94,61%, Dolný Kubín 94,06% a Bardejov 93,77%. Najviac záporných odpovedí v obvodoch: Rimavská Sobota 16,13%, Rožňava 15,84%, Dunajská Streda 15,83%, Komárno 13,87% a Lučenec 12,84%.
Ústav fyzikálnych vied
Ústav fyzikálnych vied je pracovisko Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, ktorého primárnymi aktivitami sú :
Riaditeľom ústavu je v súčasnosti Dr. h.c. prof. RNDr. Alexander Feher, DrSc.
Katedra teoretickej fyziky a astrofyziky
Katedra teoretickej fyziky a astrofyziky zabezpečuje výuku všetkých základných disciplín teoretickej fyziky. Ponukou povinne voliteľných a výberových predmetov profiluje absolventov so zameraním na fyziku kondenzovaných látok, jadrovú fyziku, počítačovú fyziku a astrofyziku.
Výskum katedry je orientovaný na nasledujúce oblasti:
Na výskume sa podieľajú v spolupráci s:
Katedra biofyziky
Vedecké zameranie katedry má interdisciplinárny charakter a vo svojej hlavnej časti je smerované predovšetkým do oblasti výskumu nových fotoaktívnych liečiv s perspektívnym uplatnením v diagnostike a liečbe nádorových ochorení.
Katedra spolupracuje s mnohými inštitúciami a univerzitami vo svete:
Vysielač Stebnícka Magura
Vysielač Stebnícka Magura je rádiový a televízny vysielač na Slovensku. Nachádza sa na vrchu Stebnícka Magura v pohorí Busov.
Ústav fyzikálnych vied
Katedra fyziky kondenzovaných látok
Katedra fyziky kondenzovaných látok zabezpečuje výučbu základného kurzu fyziky a špecializovaných predmetov z oblasti magnetizmu, fyziky kovov, fyziky nízkych teplôt, fyziky nových progresívnych materiálov a moderných experimentálnych techník. Vedecká práca našich zamestnancov sa sústredí na magnetické vlastnosti rôznych typov materiálov - amorfných, nanoštruktúrnych, nízkorozmených a molekulových magnetov v rozsahu teplôt od izbovej teploty až do najnižších teplôt 30 mK.
Vysielač Stebnícka Magura
Poloha
Vysielač sa nachádza 6 km severne od Bardejova, niekoľko metrov pod vrcholom Stebníckej Magury.
Ústav fyzikálnych vied
Katedra fyziky kondenzovaných látok
Spolupráca vo výskumnej oblasti s inšitúciami vo svete zahŕňa:
Vysielač Stebnícka Magura
História
Vysielanie zo Stebníckej Magury zabezpečuje 81 m vysoká priehradová veža, dokončená v roku 1975. Televízne vysielanie bolo z novej veže spustené 19. novembra 1975 na 4. kanáli s výkonom 1 kW. Druhý televízny program bol z tohto vysielača spustený 13. októbra 1978 s výkonom 5 kW. Od roku 1991 sa zvýšila kvalita a dosah vysielania druhého programu na 37. kanáli vďaka navýšeniu výkonu na 100 kW.
Ústav fyzikálnych vied
Katedra jadrovej a subjadrovej fyziky
Výskum v oblasti jadrovej a subjadrovej fyziky je zameraný na štúdium vysokoenergetických zrážok ťažkých iónov, hľadanie nenukleónových stupňov voľnosti, korelácií a spinových efektov v malonukleónových systémoch v interakciách protónov s ľahkými jadrami pri stredných energiách.
Vysielač Stebnícka Magura
História
V roku 1996 na základe medzinárodných dohôd a v záujme ďalšieho rozvoja televízneho a rozhlasového vysielania prešlo vysielanie televízie z II. do IV. a V. pásma. Na tomto vysielači sa tak presunulo vysielanie prvého programu zo 4. na 40. televízny kanál a došlo k navýšeniu výkonu na 100 kW.
Ústav fyzikálnych vied
Katedra jadrovej a subjadrovej fyziky
Zvláštna pozornosť je venovaná zapojeniu pracovníkov do experimentu ALICE na novom LHC urýchľovacom komplexe CERNE, ako aj do experimentu STAR na urýchľovači BROOKHAVENE.
Vysielač Stebnícka Magura
Rozhlasové vysielanie
Vysielač začal v pásme FM vysielať v roku 1991, kedy vzniklo celoplošné Rock FM Rádio. Neskôr pribudli ďalšie 2 okruhy Slovenského rozhlasu, Rádio Devín a Rádio Slovensko. Od roku 2008 vysielalo z tohto vysielača aj Rádio Okey, neskôr zmenené na rádio Europa 2, ktoré však od roku 2010 prešlo na vysielanie z nižšie položenej kóty. Nie všetky frekvencie od spustenia využívali maximálny povolený výkon. V dnešnej dobe tieto frekvencie vysielajú na plný výkon.
Začiatok digitálneho vysielania
Digitálne vysielanie z tohto vysielača začalo spustením prechodového multiplexu 22. decembra 2009 o 12.15 hod. na k 62 s výkonom 8,5 kW. Analógové vysielanie bolo ukončené v apríli 2011 a nahradilo ho vysielanie v štandarde DVB-T na k 54 a k 40. 1. júla 2011 ukončil vysielanie dočasný prechodový multiplex na k 62.
Ústav fyzikálnych vied
Katedra jadrovej a subjadrovej fyziky
Pracovisko má širokú a kvalitnú medzinárodnú spoluprácu s univerzitami a výskumnými inštitúciami z celého sveta, zvlášť treba vyzdvihnúť spoluprácu a členstvo v špičkových medzinárodných centrách:
Vysielač Stebnícka Magura
Vysielače DVB-T
Antény sú umiestnené vo výške 70,7 m nad zemou.
Vysielače FM
Antény sú umiestnené vo výške 46 m nad zemou.
Najbližšie vysielače
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Decapoda
Decapoda môže byť vedecké označenie pre:
Jarmila Novotná
Jarmila Novotná (po sobáši Jarmila Daubková; * 23. september 1907, Praha, Česko – † 9. február 1994, New York, USA) bola česká herečka a speváčka, jedna z najžiarivejších hviezd českej opernej scény.
Životopis
Narodila sa v Prahe v rodine krajčíra. Svoju umeleckú dráhu začala v roku 1925 ako elévka Národného divadla, vystupovala tiež v kabaretoch, v operetách a českých filmoch. Hrala taktiež v operných predstaveniach, ktoré boli občas usporiadané vo Vinohradskom divadle. Neskôr odišla hrať do Milána v Taliansku. V roku 1929 vystupovala v Neapole, v roku 1933 v Berlíne, v tom istom roku získala prácu vo Viedni, kde pôsobila až do roku 1938. Napriek tomu často hosťovala nielen doma v Česko-Slovensku, ale i v Paríži, či v Londýne. V roku 1939 emigrovala i s rodinou do USA.
Niekoľko mesiacov bola žiačkou Emy Destinovej, potom dva roky študovala spev u Hilberta Vávru, od roku 1925 pokračovala v štúdiu spevu v Miláne u Quarnieriho. Od roku 1935 až do roku 1956 vystupovala v newyorskej metropolitnej opere ako sólistka. V roku 1946 navštívila povojnové Česko-Slovensko, zúčastnila sa na slávnostnom koncerte v Národnom divadle, a do vlasti sa potom vrátila ešte v roku 1947, kedy tu absolvovala koncertné turné.
V roku 1947 tiež hrala v protivojnovom americko-švajčiarskom filme Poznamenaní (réžia Fred Zinneman), natáčanom vo Švajčiarsku a Nemecku, ktorý bol následne nominovaný na Oscara. Vo filme hrala matku, ktorá hľadá svojho syna, strateného počas druhej svetovej vojny. Detskú rolu jej syna tu stvárnil český chlapec Ivan Jandl, ktorý za svoju rolu v tomto filme získal filmového Oscara. Od roku 1982 ešte niekoľkokrát navštívila vlasť, na sklonku života napísala knihu spomienok Byla jsem šťastná.
Pavelkovský potok
Pavelkovský potok je potok na horných Kysuciach, v západnej časti okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Kysuce, meria 3,4 km a je tokom IV. rádu.
Opis toku
Sprvu tečie na krátkom úseku na východ, zľava priberá prítok z oblasti Volárskej a prechodne sa stáča na juh. V blízkosti osady Bajcarovci priberá z pravej strany najprv prítok prameniaci východne od osady Pisárovci, stáča sa juhovýchodným smerom a z tej istej strany priberá prítok zo severovýchodného svahu Zvonice (844,5 m n. m.) a preteká osadou Potok. Napokon sa stáča severojužným smerom, vstupuje do Hornokysuckého podolia, preteká intravilánom obce Makov, kde sa v blízkosti jej ústredia vlieva v nadmorskej výške cca 577 m n. m. do Kysuce.
Orešnica perlavá
Orešnica perlavá (iné názvy: orešnica perlovaná, orešnica perlová ; ľudovo: orešiarka, orešiak ; lat. Nucifraga caryocatactes) je druh z čeľade krkavcovité. Žije v palearktíde v ihličnatých a zmiešaných lesoch. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov orešnica perlavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, populácia je hodnotená ako klesajúca kvôli deštrukcii lesných biotopov ako napríklad na Taiwane. Stavy v Európe boli v rokoch 19802013 stabilné. Podľa výsledkov paneurópskeho sčítania bežných druhov vtákov bol trend orešnice perlavej v Európe za roky 1980 2017 stabilný.
Opis
Orešnica perlavá má dĺžku tela 31 - a váži 150 - 200 g. Na Slovensku žije rasa N. c. caryocatactes a invázne nepravidelne prilieta rasa N. c. macrorhynchus''.
Hlas
Najčastejšie sa ozýva opakovaným drsným "Rrraa" či "krér", alebo tichým "Arrrrr" či "kror".
Výskyt a stav na Slovensku
Populácia žijúca na Slovensku je stála, na jeseň zalietajú orešnice do údolí pre dozrievajúce lieskové oriešky a nad hranicu lesa za limbovými orieškami, niekedy aj väčšie vzdialenosti, napríklad z Nízkych Tatier do Vysokých Tatier. Prelietavá je severská populácia, tie na Slovensko prilietajú na jeseň a v zime, sú málo plaché. Nedostatočne preskúmané sú invázne výskyty sibírskeho poddruhu N. c. macrorhynchos, v minulosti v rokoch 1910, 1911, 1912, 1931, 1933, 1954, 1968 a naposledy v roku 1985.
Žije v ihličnatých lesoch vo vrchoch stredného a východného Slovenska najmä od 600 -. Najvyššie položené hniezdiská sú vo Vysokých Tatrách
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 4 000 - 8 000, zimujúcich jedincov 10 000 - 20 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 NT* A2b - takmer ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Biotop
Orešnica perlavá žije na Slovensku najmä v zmiešaných, ihličnatých a málo v listnatých lesoch. Nachádza sa v lesnatých oblastiach, ktoré spestrujú lúky, pasienky a holiny. Obľubuje miesta s dostatkom smrekových mladín.
Hniezdenie
Orešnica perlavá hniezdi iba raz do roka, hniezdo si stavia najmä na ihličnatých stromoch blízko kmeňa od vyššie (najnižšie nájdené na Slovensku bolo ). Hniezdo je budované oboma rodičmi, z vonkajšej strany suchými konárikmi ihličnatých stromov a práchnivým drevo, prípadne blatom, vo vnútri jemnými rastlinkami, trávou, machom i perím. Priemer hniezda býva približne, výška. Samica zniesie 3 - 5 beľavých vajíčok s fiaľovými a zelenkavými škvrnami a sedí na nich 17 - 19 dní. Samec jú kŕmi. Po vyliahnutí mláďat sa o ne rodičia starajú 25 dní.
Potrava
Živí sa rastlinami, oriešky a semenami. Na zimu si chystajú zásoby, podobne ako sojka obyčajná, vo Vysokých Tatrách vyhľadávajú v zime pri chatkách odpadky. Počas invázie poddruhu N. c. macrorhynchos v roku 1968 boli pozorované koncom augusta na slivkách.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Lasserre (Lot-et-Garonne)
Lasserre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leopold Štefan Horowitz
Leopold Štefan Horowitz (* 2. február 1838, Rozhanovce – † 16. november 1917, Viedeň, Rakúsko) bol slovenský maliar a portrétista židovského pôvodu.
Kariéra
Pochádzal zo židovskej rodiny. Najprv študoval u maliara Vojtecha Klimkoviča v Košiciach. V rokoch 1850 – 1857 žil vo Viedni a neskôr v Paríži (1860 – 1868). V roku 1868 sa usadil vo Varšave, kde maľoval portréty. V rokoch 1893 až 1917 žil opäť vo Viedni a živil sa z portrétnej maľby.
Vo Varšave dokončil jeho prvé veľké dielo s názvom Koncové dni ničenia Jeruzalema. Na výstave budapeštianskej umeleckej galérie v roku 1885 predstavil svoj životný obraz Prvorodený a tri portréty, s ktorými získal veľký pochvalný list.
Zalaegerszegský okres
thumb|Okres Zalaegerszeg
Zalaegerszegský okres je okres v župe Zala v západnom Maďarsku. Od roku 2013 je mesto Zalaegerszeg okresným mestom. Je však zároveň hlavným mestom župy Zala.
Poloha, popis
Okres sa nachádza v Zalskej pahorkatine v nadmorskej výške približne 127-312 m. Rozloha okresu je 1 044,70 km². Severnou časťou okresu preteká rieka Zala, ktorá smeruje do Balatonu.
Okres je pretkaný hustou cestnou sieťou - hlavná cesta č. 74 (E 65), v západnej časti tiež hlavná cesta č. 86 a hlavná cesta č. 74 a č. 75. V okrese je tiež dôležitá križovatka železničných tratí.
Sídla a ľudia
Od januára 2013 sú v okrese tri mestá a 81 dedín. V januári 2013 žilo v okrese 102 553 ľudí. Obyvatelia pracujú predovšetkým v poľnohospodárstve a v živočíšnej výrobe, ale v okolí mesta Zalaegerszeg tiež v službách a v priemysle.
V tabuľke sú uvedené mestá a obce okresu. Počet obyvateľov zodpovedá stavu k januáru 2013.
Magyar Államvasutak
náhľad|[[Železničná stanica Budapest Keleti pályaudvar]] náhľad|Moderné vlakové súpravy [[Desiro spoločnosti MÁV Start v železničnej stanici Esztergom ]]
Magyar Államvasutak (skr. MÁV Zrt.; celým názvom MÁV Magyar Államvasutak Zártkörűen Működő Részvénytársaság je železničná spoločnosť  Maďarska, ktorá sa delí na MÁV Start Zrt. (osobná doprava) a MÁV Cargo Zrt. (nákladná doprava).
Omeisaurus
Omeisaurus bol veľký bylinožravý sauropód, ktorý sa vyskytoval v období vrchnej kriedy na území dnešnej Číny.
Opis
Omeisaurus mal krk dlhý približne 9 metrov, malú klinovitú hlavu a pri chôdzi bol nepatrne nachýlený dopredu s bedrami položenými vyššie ako ramená. Chvost mal relatívne krátky, hoci stále mohutný a mohol byť zakončený kyjom, aj keď to nemusel byť znak všetkých druhov. Tak ako všetky sauropódy, ani rod Omeisaurus nevláčil chvost po zemi. Namiesto toho ho pravdepodobne niesol vodorovne a využíval ako protiváhu alebo dokonca ako zbraň pri odháňaní dravcov. Všeobecne sa uvádza, že dorastal do dĺžky 10 až 15 metrov, pri výške asi 4 metrov a hmotnosti zhruba 4 ton.
Meno
Pomenovaný je podľa vrchu E-mej-šan v čínskej provincii S’-čchuan.
Arizácia
Arizácia je eufemické označenie pre vyvlastnenie, nútený prevod majetku Židov na Nežidov (v dobovej terminológii „árijcov“) počas nacistického režimu v Tretej ríši, ako aj v obsadených a satelitných štátoch, vrátane Slovenska.
Prvé koncepcie arizácie v čase autonómnej Slovenskej krajiny
V období feudalizmu tvorili židia nerovnoprávnu skupina obyvateľstva, ktorá bola diskriminovaná na základe náboženských predsudkov. Židia boli vylúčení z výrobných oblastí hospodárstva a venovali sa preto najmä finančníctvu a obchodu. V týchto oblastiach dosiahli značné úspechy a v priebehu ďalšieho vývoja hospodárstva svoju pozíciu ďalej upevnili. V dôsledku potrieb moderného kapitalizmu sa v roku 1867 uhorskí židia stali rovnoprávnymi občanmi štátu. Táto emancipácia prebiehala v čase útlaku iných národnostných menšín a na slovensko-židovské vzťahy negatívne vplývalo aj to, že časť vplyvných židov sa stala nástrojom vládnej maďarizačnej politiky. V širokých vrstvách slovenského obyvateľstva sa tak postupne vytváral obraz židovských advokátov, obchodníkov a krčmárov ako symbolov národnostného a hospodárskeho útlaku, pričom doznievali aj náboženské predsudky. Takéto zjednodušené pohľady spojené so sociálnou demagógiou pretrvávali v slovenskej spoločnosti aj po vzniku Česko-Slovenska. Židia si v medzivojnovom období uchovali silný vplyv v obchode, priemysle a poľnohospodártve, pričom podiel slovenského kapitálu v ekonomike zostával pomerne nízky.
Zásadný zlom v slovensko-židovských vzťahoch nastal v pomníchovskom období, keď sa Česko-Slovensko dostalo do sféry vplyvu nacistického Nemecka. Na Slovensku prevzala moc Hlinkova slovenská ľudová strana, ktorá vo svojej politike tradične akcentovala aj niektoré protižidovské prvky a postupne začala budovať totalitný režim. V období autonómie nebol prijatý žiadny protižidovský zákon, bola však vypracovaná koncepcia eliminácie vplyvu židov v hospodárstve, ktorá mala prebiehať v etapách a evolučne. Jednou z hlavných myšlienok v tomto období bolo vyrovnanie pomeru medzi podielom židov v populácii a ich vplyvu na hospodárstvo, pričom sa malo vychádzať zo 4% hranice. Koncom roka 1938 bol vypracovaný návrh zákona o prihlásení a ocenení židovského majetku. 23. januára 1939 zriadila vláda komisiu, ktorá mala pripraviť návrhy prvých protižidovských zákonov (Sidorov komitét). Popri iných návrhoch, komisia vypracovala aj návrh vládneho nariadenia o mimoriadnych zásahoch do niektorých druhov živnostenského podnikania. Takéto protižidovské návrhy neboli slovenským špecifikom, ale v októbri a novembri 1938 vydala podobné nariadenia aj centrálna vláda v Prahe. V oboch prípadoch sa nariadenia týkali výlučne židov, aj keď ich priamo nemenovali.
Začiatky arizácie po vzniku Slovenskej republiky
Prvé zásahy do vlastníckeho práva židov na Slovensku boli realizované formou vládnych nariadení. V marci 1939 slovenská vláda vydala nariadenie č. 40/1939 Sl. z. o mimoriadnych zásahoch do oprávnenia hostinských a výčapníckych živností, ktoré viedlo k likvidácii približne 500 židovských podnikov. V júli 1939 prijala ďalšie nariadenie č. 169/1939 Sl. z. o revízii živnostenských oprávnení a odobrala židom ďalších približne 700 koncesií. Okrem odobratia koncesie nariadenia umožňovali dosadiť do podniku správcu v prípade, ak existovali voči majiteľovi námietky. V súlade s koncepciami z obdobia autonómie nariadenia v tejto etape ešte výslovne nezmieňovali židov, aj keď boli zamerané výlučne proti nim. V júni 1939 vydala vláda nariadenie o č. 137/1939 Sl. z. o dôverníkoch a dočasných správcoch v priemyselných, obchodných a remeselných podnikoch a iných majetkových podstatách, čím fakticky začal proces arizácie. Nariadenie umožnilo menovať do väčších podnikov dôverníkov, ak to vyžadovali ,,hospodárske a verejné záujmy" (priemyselné podniky s ročným obratom nad 1 milón korún a remeselné nad 0,5 milión korún). Dôverník mal mať  ,,podľa možností" aj príslušné odborné vzdelanie, znalosti a byť mravne bezúhonný (najčastejšie išlo o budúceho arizátora). Vyšším stupňom kontroly bola dočasná správa, pričom správca podnikom plne disponoval a reprezentoval ho pred úradmi. Dôverníci aj správcovia podliehali ministerstvu hospodárstva. Ďalšie júnové nariadenie č. 145/1939 o usmernení počtu židovských zamestnancov v lekárňach stanovilo, že Židia nesmú byť majiteľmi alebo koncesionármi lekární.
V roku 1939 prebiehala arizácia väčšinou na princípe ,,dobrovoľnosti", pričom pôvodný židovský majiteľ a jeho nežidovský partner uzavreli notársky overenú zmluvu. Na jej základe potom podnik spolu oficiálne vlastnili a viedli. Pojem ,,dobrovoľne" treba chápať v dobovom kontexte a na majiteľov boli vyvíjané rôzne formy nátlaku. Nežidovský partner musel svoj podiel odkúpiť, ale mohol ho splácať z príjmov arizovaného podniku. V praxi išlo o výhodný a bezpracný spôsob získavania peňazí, keďže podnik bol väčšinou prevzatý iba formálne, viedol ho ďalej pôvodný židovský majiteľ a svojmu partnerovi vyplácal mesačnú odmenu. Celkový rozsah dobrovoľne arizovaných podnikov bol pomerne nízky - približne 35 do konca roka 1939.
Prvý arizačný zákon
V októbri 1939 pripravilo Ministerstvo hospodárstva osnovu prvého arizačného zákona. Na rozdiel od prechádzajúcich nariadení sa navrhovaný zákon svojím znením jasne vzťahoval na židovských občanov. V HSĽS existovala široká zhoda o nutnosti arizácie, líšili sa iba predstavy o tom, akými metódami má byť vykonaná. Predstavy radikálov o rýchlom riešení boli konfrontované s umiernejšími názormi, ktoré brali do úvahy možné dopady na hospodárske záujmy Slovenska. V polovici januára 1940 výrazne zasiahol do tvorby arizačnej legislatívy  Augustín Morávek, ktorý na žiadosť Vojtecha Tuku spracoval pripomienky k pripravovanému zákonu. Pôvodný návrh bol stiahnutý a prepracovaný tak, aby viac zodpovedal predstavám radikálov. Tuka, nespokojný s prístupom Ministerstva hospodárstva a Ministerstva vnútra, zriadil samostatný orgán, ktorý mal usmerňovať ďalšie riešenie arizácie - Hospodársku úradovňu predsedníctva vlády a jej vedením poveril práve Morávka. 22. februára 1940 prijal snem zákon č. 46/1940 Sl. z. o pozemkovej reforme. Zakon sa v praxi opäť týkal takmer výlučne iba Židov a obmedzil ich právo na nakladanie s vlastným majetkom.
29. februára prijal snem prvú verziu arizačného zákona. Táto nebola akceptovaná prezidentom, ktorý ju vrátil naspäť do snemu. Najdôležitejšou požiadavkou Jozefa Tisa bolo zriadenie arizačného fondu, aby sa na arizácii mohli zúčastňovať aj menej majetní arizátori. Na zriadenie fondu sa nenašli finančné prostriedky, keďže banky mali o právnom základe arizácie závažné pochybnosti a Ministerstvo financií a Slovenská národná banka sa postavili proti štátnym garanciám. Zákon bol opätovne schválený 25. apríla 1940 ako Zákon č. 113/1940 Sl. z. o židovských podnikoch a židoch zamestnaných v podnikoch. Zákon zaviedol definíciu ,,židovského podniku '' a predpokladal ich čiastočnú aj úplnú arizáciu. Vláda získala oprávnenie podľa voľnej úvahy a s konečnou platnosťou rozhodnúť, či a za akých podmienok má byť podnik likvidovaný alebo arizovaný. Napriek dlhej príprave sa zákon v praxi aplikoval iba minimálne a bol rýchlo nahradený ďalšími legislatívnymi normami. Na jeho podklade sa arizovalo 50 a likvidovalo (podľa neúplných údajov) 229 podnikov ) (iný zdroj uvádza 179 ).
Druhý arizačný zákon
3. septembra 1940 prijal snem ústavný zákon č. 210/1940 Sl.z., ktorým na dobu jedného roka splnomocnil vládu na prijatie všetkých opatrení, ktoré sú potrebné na vyradenie židov zo sociálneho a hospodárskeho života a aby ich majetok prešiel do rúk kresťanov. Medzi 4. - 8. septembrom podnikol Morávek s Wislicenym študijnú cestu do Viedne a Prahy aby lepšie spoznal nacistické formy riešenia židovskej otázky. Morávek aj Wisliceny už v tejto fáze predpokladali, že zabavenie majetku Židov bude viesť k ich vysťahovaniu, nakoľko sa ním vytvorí neriešiteľný sociálny problém. Nariadením č. 222/1940 zo 16. septembra 1940  vláda preniesla časť právomocí, ktoré sa týkali arizácie, na  Ústredný hospodársky úrad (ÚHÚ). Úrad vznikol transformáciou Hospodárskej úradovne a do jeho čela bol dosadený opäť Morávek. ÚHÚ bol podriadený priamo predsedovi vlády Vojtechovi Tukovi a pod Morávkovým vedením proces arizácie celkom ovládol. Touto cestou radikáli vyradili z procesu Ministerstvo hospodárstva aj župné úrady.
Medzi septembrom až novembrom 1940 vydala vláda sériu protižidovských nariadení, ktorými zablokovala resp. obmedzila manipuláciu s židovským majetkom nad stanovenú hodnotu, obmedzila výšku hotovosti, ktorou mohli židia disponovať a zaistila peniaze a cennosti príkazom na ich uloženie v bankách. 30. novembra 1940 vyšlo nariadenie č. 303/1940 Sl.z. o židovských podnikoch, známe aj ako druhý arizačný zákon. Nariadenie zrušilo dobrovoľnú arizáciu a odstránilo podmienky na kvalifikáciu uchádzača. Zároveň poverilo ÚHÚ právomocou rozhodovať o arizácii alebo likvidácii podniku a o určení likvidačnej hodnoty. Zákon sa týkal približne 12 500 podnikov z ktorých bolo asi 10 000 zlikvidovaných. Presnú hodnotu arizovaného majetku ÚHÚ nikdy nepoznal, naopak proces zámerne zneprehľadňoval. Na určení likvidačnej hodnoty mali spolupracovať likvidačné komisie vytvorené pri župných a okresných úradoch a Slovenská revízna a dôvernícka spoločnosť. Kvôli urýchleniu procesu sa ich odhady od leta 1941 nepožadovali. Bilanciu majetku určoval a ďalej predložil na schválenie sám arizátor, ktorý mal pochopiteľný záujem manipulovať cenou vo svoj prospech. Celý proces sprevádzalo rozsiahle rodinkárstvo a korupcia, na ktorom sa podieľali vysokí štátni zamestnanci a ich rodiny. O politickej spoľahlivosti uchádzačov rozhodovali mocenské štruktúry HSĽS, Hlinkova garda a Deutsche Partei, pričom záverečné slovo mal so svojím neobvykle silným postavením Morávek.
Deportácie, konfiškácia a rozkrádanie majetku
25. marca 1942 vláda pristúpila k deportáciám Židov, ktoré otvorili príležitosť pre získanie zvyškov ich majetku. Medzi hlavné príčiny vysídlenia patrila snaha zbaviť sa nepohodlnej, sociálne odkázanej skupiny obyvateľstva, ktorá bola následkom predchádzajúcich perzekúcií a majetkových zmien pozbavená možností obživy. Predstavitelia slovenskej vlády sa zároveň uisťovali, že vysídlení Židia sa už nevrátia späť zo svojich ,,nových domovov '' v Poľsku a nebudú si robiť majetkové nároky. Židov v zhromažďovacích táboroch navštevovali pred vysídlením referenti Ústredného hospodárskeho úradu, ktorí ich nútili podpisovať rôzne dokumenty, ktoré umožňovali ďalšie machinácie (nepravdivé výkazy, darovacie zmluvy a i.).
Vyhláška Ústredného hospodárskeho úradu č. 215 zo 7. mája 1942 rozhodla o poštátnení hnuteľného majetku Židov, ktorý prešiel pod správu Ministerstva financií. 15. mája 1942 bol dodatočne prijatý ústavný zákon č. 68/1942 Sl. z. o vysťahovaní Židov, ktorý definitívne vyriešil otázku židovského majetku tým, že ešte nearizovaný majetok vysťahovávaných Židov odovzdával do vlastníctva štátu. Židom, ktorí dostali na základe zákona výnimku a boli pred deportáciou chránení, bol ich osobný majetok ponechaný. Majetok deportovaných bol v mnohých prípadoch rozkradnutý skôr, než ho prevzali miestne daňové úrady. V opustených nehnuteľnostiach zostalo všetko, čo si deportovaní neodniesli v rámci povolenej 50 kg batožiny alebo to na rýchlo nerozpredali. V niektorých prípadoch zverili pôvodní majitelia zariadenie susedom a známym, aby ho tak chránili. Na rozkrádaní sa podieľali najmä členovia Hlinkovej gardy a Freiwillige Schutzstaffel, ktorí mali vďaka účasti na deportáciách o majetku výborný prehľad. Paradoxne, ochranu pred rozkrádaním mali zaistiť komisie, ktorých členmi boli povinne aj členovia týchto organizácií. Ministerstvo financií, ktoré si bolo vedomé vznikajúcich škôd, sa snažilo majetok čím skôr rozpredať. 18. mája 1942 preto vydalo vyhlášku O odpredaji hnuteľností židov a židovských združení prešlých na štát. Nerozkradnutý majetok bol predávaný prostredníctvom dražieb, často hlboko pod cenu. Rovnako ako v prípade arizácie, aj tento proces sprevádzalo rozsiahle rodinkárstvo, špekulácie a korupcia. MF vykázalo k 31. júlu 1943 sumu 108 miliónov Ks z rozpredaja.
Revízia a pokusy o nápravu
Odhliadnuc od etických kritérií, arizácia skončila z hospodárskeho hľadiska fiaskom. Miesto vybudovania slovenskej strednej vrstvy bol majetok rozkradnutý, prípadne sa dostal do rúk ľudí, ktorý nemali na vedenie podnikov dostatočnú kvalifikáciu ani záujem o jeho ďalší rozvoj a pozerali naň iba ako na ľahký zdroj príjmu. Likvidáciou a zlým vedením podnikov, ktoré predtým odvádzali dane, došlo k výpadku na výbere daní, čím boli poškodené hospodárske záujmy štátu. Manipulácie s pôdou a jej neobhospodarovanie, pretože sa majitelia skrývali, viedlo k výpadkom produkcie potravín práve v čase, keď rástli problémy so zásobovaním obyvateľstva. Noví majitelia si často neplnili záväzky voči veriteľom, čím poškodzovali najmä bankové ústavy a v konečnom dôsledku tým ohrozovali úspory väčšinového obyvateľstva. ,,Revolučné metódy" Morávkovho Ústredného hospodárskeho úradu, ktorými cielene vnášal do procesu chaos, aby z neho mohol finančne ťažiť, sa stali terčom už súdobej kritiky zo strany samotnej HSĽS. Morávek klamal a zavádzal aj funkcionárov strany a členov Štátnej rady. Po oslabení Tukovej pozície musel v júni 1942 rezignovať. Vo funkcii ho nahradil Ľudovít Paškovič a úrad bol organizačne presunutý pod Ministerstvo hospodárstva. Na časť arizovaných podnikov bola opäť uvalená dočasná správa a v 14 prípadoch prišlo dokonca k trestnému oznámeniu. Pred prevzatím úradu nebola pre väčšinu podnikov stanovená ani ich likvidačná hodnota. K 1. júlu 1942 bola stanovená iba pre 288 podnikov, pričom arizátori splatili iba 25 miliónov Ks. Pre porovnanie, podľa súpisu z 1940 bola hodnota židovského podnikového a hospodárskeho majetku 1,5 miliardy Ks. UHÚ prijal rozsiahle nápravné opatrenia, vrátane personálnych zmien. Napraviť v tejto fáze predchádzajúce chyby bolo už prakticky nemožné. Ani o dva roky neskôr nebola stanovená likvidačná hodnota pre asi 700 podnikov, pričom arizátori splatili iba 200 miliónov Ks.
Po uviaznutí deportácií v októbri 1942 začal do problematicky opäť aktívnejšie zasahovať slovenský snem, ktorého pozícia sa po oslabení radikálneho krídla HSĽS posilnila. V rámci kritických vystúpení niekorých poslancov boli spochybnené nie len metódy arizácie, ale vyslovené aj vážne pochybnosti o jej legalite. Snem prijal sériu zákonov, ktoré mali proces revidovať, zmierniť finančné straty a podporiť nároky veriteľov arizovaných podnikov. Ani tieto opatrenia už nemohli celkové výsledky arizácie zásadne zmeniť. Snem, napriek určitým pokusom, nerevidoval ani podstatu rasového a diskriminačného zákonodárstva.
V novembri 1942 vláda prijala uznesenie o urýchlenom súpise a odhadoch bývalého  židovského domového majetku. Toto opatrenie malo predchádzať odpredaju majetku do súkromných rúk, pretože dosadení správcovia si neplnili svoje povinnosti, čo viedlo k rôznym sťažnostiam a hospodárskym stratám. Aj v snahe predísť živelnosti prechádzajúcej arizácie bol proces pripravovaný pomerne dlho a odpredaj začal až v januári 1944. Medzitým došlo k zmene situácie na fronte a prípadní budúci arizátori prejavovali určitú opatrnosť a alibizmus. Po okupácií Slovenska Nemeckom sa rozbehla nová vlna deportácií s následným rozkrádaním majetku po obetiach.
Prehľad arizačnej legislatívy
Zoznam vybraných legislatívnych noriem, ktoré umožnili arizáciu majetku Židov:
Obyčajná diferenciálna rovnica
Obyčajná diferenciálna rovnica (ODR) je v matematike diferenciálna rovnica, ktorá obsahuje neznámu funkciu o jednej nezávislej premennej a jej prvých n derivácií. Rád obyčajnej diferenciálnej rovnice sa definuje ako rád najvyššej derivácie vyskytujúcej sa v rovnici s nenulovým koeficientom. Presnejšie, obyčajná diferenciálna rovnica n-tého rádu je rovnica tvaru kde y je neznáma funkcia a funkcia F naozaj závisí od premennej y^{(n)}. Napríklad rovnica je tretieho rádu. Prívlastok obyčajné sa u tejto triedy diferenciálnych rovníc používa najmä s cieľom ich odlíšenia od parciálnych diferenciálnych rovníc, ktoré môžu obsahovať aj funkcie o viacerých nezávisle premenných a ich parciálne derivácie. Na základe definície sú obyčajné diferenciálne rovnice podtriedou (špeciálnym prípadom) parciálnych diferenciálnych rovníc, ale diferenciálna rovnica sa väčšinou zvykne označovať ako parciálna len v prípade, že nie je obyčajná.
Ak je funkcia F lineárna funkcia v premenných (nemusí byť lineárna funkcia nezávisle premennej x) tak hovoríme o lineárnej diferenciálnej rovnici. V opačnom prípade o nelineárnej diferenciálnej rovnici. Napríklad rovnica
Ak neznáma funkcia y a funkcia F majú hodnoty v priestore tak hovoríme o sústave obyčajných diferenciálnych rovníc.
Diferenciálne rovnice majú široké uplatnenie v matematickom modelovaní v prírodných, technických aj humanitných vedách. Napríklad matematické vyjadrenie druhého Newtonovho zákona (pre pohyb v bežnom trojrozmernom priestore) je sústava troch diferenciálnych rovníc
Iným príkladom použitia obyčajných diferenciálnych rovníc je tzv. SIR model v matematickóm modelovaní v epidemiológii. Ak uvažujeme populáciu rozdelenú do troch typov: S, I, R (v tomto poradí náchylní, infekční a imúnni) tak predstava celkom úspešného SIR modelu sa vyjadruje ako sústava obyčajných diferenciálnych rovníc
Čísla \beta,\nu sú parametre modelu, neznáme S, I, R sú funkcie času t – ak sa porovnajú experimentálne údaje s riešeniami uvedenej sústavy rovníc dá sa rozhodnúť, či existuje taký výber parametrov, ktoré by zodpovedali reálnym údajom.