cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimír Dravecký
Klubový hokej
Pred sezónou 2012/2013 sa s klubom HC Slovan Bratislava dohodol na zmluve na dve sezóny do ''30. apríla 2014''. Za Slovan odohral 23 duelov, v ktorých zaznamenal 8 bodov (2+6). Začiatkom januára 2013 s ním vedenie klubu ukončilo spoluprácu. Následne sa dohodol na spolupráci do konca sezóny 2012/2013 s fínskym klubom Espoo Blues. V sezóne 2013/2014 pôsobil v švajčiarskom HC Ajoie. Pred sezónou 2014/2015 bol na skúške v českom klube HC Oceláři Třinec, s ktorým sa následne dohodol na zmluve do konca sezóny.
Reprezentácia
V slovenskom drese odohral 52 zápasov, strelil 10 gólov a zaznamenal 9 asistencií.
Čad
Čad (dlhý tvar: Čadská republika) je štát, ktorý sa rozprestiera vo vnútrozemí Afriky na plošinách Sahary. Hlavné mesto je N’Djamena. Severnú tretinu krajiny pokrývajú piesočnaté púšte. Z nich vystupujú pieskovcové plošiny Ennedi a pohoria sopečného pôvodu Tibesti. Pre veľkú časť krajiny dodávajú vodu rieky Šari a Logone. Rozprestiera sa tam aj plytká panva s Čadským jazerom, ktorého rozloha sa mení. Čad susedí s Líbyou na severe, Sudánom na východe, Stredoafrickou republikou na juhu, Kamerunom a Nigériou na juhozápade a Nigerom na západe.
Dejiny
V stredoveku vznikli na tomto území silné domorodé ríše. Koncom 19. storočia si väčšinu oblasti podrobil sudánsky bojovník Ráhib, ktorý kládol silný odpor francúzskej expanzii. Do roku 1904 bolo územie vojenským teritóriom, potom súčasťou administratívneho celku Ubangi-Šari-Čad, od roku 1910 v rámci Francúzskej rovníkovej Afriky. V roku 1946 získal Čad štatút zámorského územia Francúzska, v roku 1958 bola vyhlásená autonómna republika v rámci Francúzskeho spoločenstva. Plnú nezávislosť získal Čad v roku 1960. V 70. a 80. rokoch Čad poznamenala občianska vojna. V roku 1991 prezident Idriss Déby začal demokratizačný proces. Viac ako 55 percent obyvateľstva tvoria moslimovia, najmä sunitského smeru, 25 percent vyznáva tradičné africké prírodné náboženstvá a zvyšných 20 percent iné náboženstvá, medzi ktoré patrí i kresťanstvo. Katolíkov je v Čade približne 9 percent.
Geografia
Je to krajina na severe centrálnej Afriky zaberajúca povrch ; približne 26-násobku rozlohy Slovenska. Väčšina obyvateľov rôznorodej národnosti a jazyka žije na juhu, s hustotou obyvateľstva v od 54 obyvateľov na v povodí rieky Logone až po 0,1 obyvateľa na  v B-E-T (Borkou-Ennedi-Tibesti) púštnej oblasti, ktorá je väčšia ako Francúzsko. Hlavné mesto N’Djamena, situované v sútoku riek Šari a Logone, má momentálne vyše 700 000 obyvateľov.
Čad má 4 bioklimatologické zóny. Najsevernejšia zóna (saharská) má priemerné zrážky menej než ročne. Riedka populácia je zväčša nomádskeho charakteru s niekoľkými kusmi dobytka, s ťavami. Centrálna zóna (saheliánska) zaznamenáva zrážky 200 až a jej vegetácia je v rozpätí trávnatej stepi až po tŕnistú, otvorenú savanu. Južná zóna, často zmieňovaná ako sudánska, zaznamenáva zrážky v rozmedzí 600 až ročne. Vegetáciu tvoria zalesnené savany a opadavé lesy. Zrážky v guinejskej zóne, situovanej v severozápadnom výbežku územia Čadu dosahujú 1000 až ročne.
Topograficky je krajina všeobecne plochého charakteru, s vyvýšeninami stúpajúcimi pozvoľna na sever a východ smerom od jazera Čad.
Najvyšší bod v Čade je Emi Koussi, vrch s výškou nachádzajúci sa na severe pohoria Tibesti. Náhorná plošina Ennedi a Ouaddaïská vysočina na východe dokresľujú obraz postupne klesajúcej kotliny, ktorá klesá smerom k jazeru Čad. Sú tu tiež centrálne vysočiny v regióne Guera stúpajúce do výšky. Čadské jazero je druhé najväčšie jazero v západnej Afrike a je jedným z najdôležitejších zdrojov vlahy na celom kontinente. Tento domov 120 druhov rýb a najmenej toľko druhov vtákov, v posledných štyroch desaťročiach dramaticky znížil svoju rozlohu v dôsledku zvýšenej spotreby vody z rozširovania populácie a nízkym zrážkam. Ohraničené Čadom, Nigerom, Nigériou a Kamerunom, v súčasnej dobe pokrýva len oproti  z roku 1963. Rieky Šari a Logone, prameniace v Stredoafrickej republike, tečúce na sever, zabezpečujú väčšinu vody vstupujúcej do jazera.
Zemepisná poloha
Čad má dve neobyčajné geografické charakteristiky: za prvé, krajina je vnútrozemská. Hlavné mesto N’Djamena sa nachádza viac ako severovýchodne od Atlantického oceánu; Abéché, dôležité mesto na východe, leží  od Červeného mora; a Faya Largeau, oveľa menšie, ale zato strategicky významné mesto na severe, nachádzajúce sa v strede púšte Sahara,  od Stredozemného mora. Tieto obrovské vzdialenosti od mora mali hlboký vplyv na historický i súčasný rozvoj Čadu.
Druhá pozoruhodná charakteristika je, že hranice krajiny sú na veľmi odlišných častiach Afriky: severná Afrika s islamskou kultúrou a ekonomickou orientáciou smerom k Stredozemnému moru; západná Afrika s rôznorodými kultúrami a náboženstvami a históriou vysoko rozvinutých štátov a regionálnou ekonomikou; severovýchodná Afrika, orientovaná smerom k povodí Nílu a k oblasti Červeného mora; a stredná alebo rovníková Afrika, v ktorej si niektorí ľudia ponechali klasické africké náboženstvo, zatiaľ čo ostatní prijali kresťanstvo, a ktorej ekonomika bola súčasťou systému rieky Kongo. Pretože veľa charakter Čadu pochádza z rozličných vplyvov, stavia to prekážky vytvoreniu štátnej identity.
Georeliéf
Hoci čadská spoločnosť je ekonomicky, sociálne a kultúrne rozdelená, geografia krajiny je zjednotená v rámci povodí Čadského jazera. Preliačiny obrovského vnútrozemského mora (Čadské more), z ktorého zvyšku sú dnes plytčiny Čadského jazera, sa tiahnu na západ do Nigérie a Nigeru. Väčšia, severná časť povodia hraničí vnútri Čadu s pohorím Tibesti na severozápade, s náhornou plošinou Ennedi na severovýchode, s Ouaddaïskou vysočinou na východe pozdĺž hranice so Sudánom, s Guéraiským masívom v strede Čadu, s Mandarskými horami pozdĺž juhozápadných hraníc s Kamerunom. Menšia, južná časť povodia spadá takmer výlučne na územie Čadu. Je ohraničené na severe s Guéraiským masívom, na juhu vysočinou južne od hraníc s Stredoafrickou republikou a na juhozápade s Mandarskými horami.
Čadské jazero, situované na juhozápade povodia s nadmorskou výškou, prekvapivo neoznačuje najnižší bod povodia; namiesto toho ho nájdeme v regiónoch Bodele a Djourab na severe a severovýchode. Dôvodom tejto zvláštnosti sú obrovské stacionárne duny vytvárajú priehradu, zamedzujúcu tok vody z jazera do najnižšieho bodu povodia. V minulosti, slúžila preliačina Bahr el Ghazal, ktorá sa rozprestiera od severovýchodnej časti jazera až po Djourab, ako kanál, ktorý zachytával prebytok vlahy.
Severne a severovýchodne od Čadského jazera sa tiahne povodie v dĺžke viac ako. Charakterizujú ho veľké zvlnené duny v celej tejto oblasti, oddelené od seba veľmi hlbokou preliačinou. Z nízko položených miest v Djourabe povodie stúpa do náhorných plošín a ďalej až na vrcholy pohoria Tibesti. Vrchol tohto útvaru – rovnako ako najvyšší bod Sahary – je Emi Koussi, vyhasnutá sopka vo výške nad úrovňou mora. Severovýchodná hranica povodia je náhorná plošina Ennedi. Východne od jazera povodie stúpa pozvoľna k Ouaddaïskej vysočine, ktorá označuje východné hranice Čadu a tiež označuje vodný predeľ Čadu a Nílu. Juhovýchodne od Čadského jazera pravidelné kontúry terénu narúša až Guéraiský masív, ktorý rozdeľuje povodie na jeho severné a južné časti.
Južne od jazera ležia záplavové územia riek Šari a Logone, ktoré bývajú v období dažďov zaplavované. Ďaleko na juhu terén povodia stúpa a formuje skupinu pieskovitých a ílovitých náhorných plošín, ktoré sa nazývajú koros, a ktoré napokon vystúpia až do výšky nad úrovňou mora. Južne od čadských hraníc koros rozdeľuje povodie Čadského jazera a riečneho systému Ubangi-Zair.
Riečny systém
Trvalé rieky v severnom a strednom Čade neexistujú. Po zriedkavých zrážkach v náhornej plošine Ennedi a v Ouaddaïskej vysočine môže voda prúdiť cez preliačiny, ktoré sa nazývajú ennneri a vádí. Častým výsledkom takýchto rýchlych prívalov vody je, že riečky obyčajne za pár dní vyschnú a zvyšné kaluže sa vsiaknu do pieskovitej alebo ílovitej pôdy. Najvýznamnejšia z týchto riečok je Batha, ktorá v období dažďov prenáša vodu zo západu z Ouaddaïskej vysočiny a Guéraiského masívu až k jazeru Fitri. Najvýznamnejšie rieky v Čade sú Šari a Logone, a ich prítoky, ktoré tečú z juhovýchodu do Čadského jazera. Oba riečne systémy začínajú na vysočinách v Stredoafrickej republike a v Kamerune, v regiónoch, kde sa ročné zrážky pohybujú okolo. Zo zásobami z riek z Stredoafrickej republiky (Bahr Salamat, Bahr Aouk a Bahr Sara) juhovýchodne od Čadu, je rieka Šari dlhá približne. Pramení blízko mesta Sarh, stredná časť toku prebieha cez močaristý terén; v dolnom toku blízko pri meste N’Djamena sa vlieva do rieky Logone. Prietok rieky Šari sa značne mení počas roku, od /s počas obdobia sucha, až po /s počas najvlhkejšieho obdobia.
Rieka Logone sa postupne formuje z prítokov tečúcich z Kamerunu a Stredoafrickej republiky. Je kratšia a má menší prietok než Šari, tečie severovýchodne ; jej prietok je v rozmedzí 5 – /s. Pri meste N’Djamena sa vlieva do Šari a spoločne tečú ešte cez veľkú deltu do Čadského jazera. Na konci obdobia dažďov, na jeseň, sa rieka vylieva z brehov a vytvára obrovské zaplavené planiny v delte.
Siedme najväčšie jazero na svete (a 4. najväčšie v Afrike), jazero Čad, je situované v sahelianskej zóne, južne od púšte Sahara. 95 % vody Čadského jazera zabezpečuje rieka Šari, priemerne 40 mld m2 ročne; 95 % z nej sa stráca pri vyparovaní. Veľkosť jazera je určovaná zrážkami na vysočinách na juhu povodia a teplotami v Saheli. Fluktuácia oboch vplyvov spôsobila dramatické zníženie rozlohy jazera z pôvodných počas obdobia sucha na  počas obdobia dažďov. Jazero však poznateľne mení rozmer aj v priebehu niekoľkých rokov. V roku 1870 jeho maximálna rozloha dosahovala. V roku 1908 klesla na. V 50. a 60. rokoch zostávala malá, ale v roku 1963 vzrástla na. Silné obdobia sucha v 70., 80. rokoch, trvajúce až do polovice 90. rokov, spôsobili opäť pokles rozlohy jazera. Ďalšie významné jazerá sú Fitri, nachádzajúce sa v regióne Batha a jazero Iro, nachádzajúce sa na močaristom juhu.
Podnebie
Povodie Čadského jazera má širokú škálu tropických podnebí od severu po juh, hoci väčšina z nich je suchá. Okrem najsevernejšieho severu sa väčšina oblastí dá charakterizovať striedaním obdobia sucha a obdobia dažďov. Trvanie každého obdobia počas roka závisí predovšetkým od dvoch obrovských vzdušných más: morskej vzdušnej masy od Atlantického oceánu na juhozápade a omnoho suchšej kontinentálnej vzdušnej masy. Keď vrcholí obdobie dažďov, front sa môže dostať až ku Kanemskej oblasti. V strede obdobia sucha sa front presúva na juh od Čadu, berúc so sebou všetky zrážky. Tento systém počasia prispieva k vytváraniu troch hlavných klimatických pásiem.
Saharský región
Región Sahara sa nachádza zhruba v severnej tretine krajiny, vrátane B-E-T (Borkou-Ennedi-Tibesti) oblasti so severnými časťami regiónov Batha, Kanem a Biltine. Väčšina tohto územia prijíma iba zlomok zo zrážok počas celého roku; napríklad pri Faya Largeau je priemerný ročný úhrn zrážok menej než. Roztrúsené malé oázy a občasné studne dodávajú vodu pre občasné datľovníky alebo záhradky.
Na severe je maximálna denná teplota v januári, ktorý je najchladnejším mesiacom v roku, priemerne 32 °C, a 45 °C v máji, ktorý je najteplejší. Silné vetry zo severovýchodu niekedy vyvolávajú silné púštne búrky. Na severe regiónu Biltine je kraj, ktorý sa nazýva Mortcha, a ktorý zohráva dôležitú úlohu v chove dobytka. Je tu sucho 9 mesiacov v roku, z alebo viac zrážok padne väčšina počas júla a augusta. Zelený koberec z púšte počas tohto krátkeho obdobia vlhka sem priláka pastierov vyhnať na pastvu dobytok a ťavy. Kvôli veľmi málo studniam pastieri nemajú vodu po celý rok, preto na konci obdobia vlhka krajinu opúšťajú a zanechávajú ju antilopám, gazelám a pštrosom, ktorí vedia prežiť aj s týmito malými zásobami.
Saheliánsky región
Táto semiaridná saheliánska zóna, alebo Sahel, utvára široké pásmo, ktoré sa tiahne prefektúrami Lac a Šari-Baguirmi východne cez Guéra, Ouaddaï, severným Salamatom až k hranici so Sudánom. Klíma tejto prechodnej zóny medzi púšťou a sudánskou zónou je rozdelená na obdobie dažďov (od júna do skorého septembra) a na suché obdobie (od októbra do mája).
V severnom Saheli rastú tŕnisté kroviny a agáty, datľovníky a obilniny rastú iba v roztrúsených oázach. Okrem týchto osídlení sú tu ešte nomádi, ktorí presúvajú svoje stáda smerom na juh za vodou, ktorá sa začína strácať začiatkom obdobia sucha. Stredný Sahel je charakteristický svojimi suchu odolnými trávami a lesíkmi. Zrážky sú tu omnoho výdatnejšie, než v saharskom regióne. Napríklad ročné maximálne zrážky v N’Djamene boli, zatiaľ čo v Ouaddaïskej prefektúre boli len o trochu menšie. Počas horúcich mesiacov (apríl, máj) maximálne teploty stúpajú nad 40 °C. V južných častiach Sahelu sa pestuje proso a cirok, na ktoré vystačia zrážky aj na nezavlažovaných miestach. Poľnohospodárstvo je tiež bežné v močaristých oblastiach východne od Čadského jazera a blízko močiarov alebo studní. Veľa farmárov v tomto regióne kombinuje samozásobiteľské poľnohospodárstvo s chovom vyššieho počtu kusov dobytka, kôz, oviec a hydiny.
Sudánsky región
Tvorí ju vlhká sudánska zóna, vrátane južných oblastí Mayo-Kebbi, Tandjilé, Logone Occidental, Logone Oriental, Moyen-Šari, a južný Salamat. Medzi aprílom a októbrom tu obdobie dažďov prináša 750 až zrážok. Teploty sú vysoké počas celého roku. Mondou je významné mesto na juhozápade, teploty sa tu pohybujú v škále od 27 °C v polovici najchladnejšieho obdobia v januári až po 40 °C počas najteplejších mesiacov (apríl, máj, jún).
Sudánsky región je charakterom savana alebo pláň so rozličnými rastlinami alebo lesíkmi tropického a subtropického pásma. Rast je bujný počas obdobia dažďov, ale mení sa to s príchodom 5 mesiacov sucha medzi októbrom a marcom. Veľká časti regiónu prichádza o prírodnú vegetáciu kvôli poľnohospodárstvu.
Rudolf Dvořák
Rudolf Dvořák (* 12. november 1860, Dříteň – † 1. február 1920, Praha) bol český filológ, orientalista, zakladateľ orientalistických štúdií na Karlovej univerzite.
Čad
Náboženstvo
Podľa štatistiky z roku 2015 je náboženská príslušnosť v Čade nasledovná: moslimovia 52,1%, protestantizmus 23,9%, rímski katolíci 20%, tradičné náboženstvo 0,3%, ďalšie kresťanské spoločenstvá 0,2%, bez vyznania 2 %, nezistené 0,7%. V moslimskej populácii Čadu sa 48% veriacich hlási k sunnitskému islamu, bezkonfesný islam vyznáva 23% čadských moslimov, šiitský islam 21% a približne 4% sa hlási k smeru ahmadíja. Mnoho čadských moslimov sa hlási k rôznym súfijským poriadkom. Najrozšírenejšia je Tidžáníja. Vzhľadom na otvorenosť tradičným africkým náboženstvom sa islamu v krajinách sahelskej a subsaharskej Afriky niekedy hovorí čierny islam (Black Islam). Malá menšina čadských moslimov sa hlási k salafizmu. Rímski katolíci predstavujú najväčšiu kresťanskú denomináciu v krajine. Väčšina protestantov je spojená s rozličnými evanjelikálnymi kresťanskými skupinami. V krajine sú v malých počtoch prítomní aj členovia komunity Bahá'í a Jehovovi svedkovia. Obe viery boli zavedené po získaní nezávislosti v roku 1960, a preto sú v krajine považované za „nové“ náboženstvá. K tradičným náboženstvám sa formálne hlási malý počet obyvateľov, avšak v skutočnosti mnoho moslimov a kresťanov zároveň vyznáva jedno z lokálnych tradičných náboženstiev, prípadne kult predkov (viacpočetná náboženská identita) alebo priamo synkretizmus jedného z monoteizmov a niektorého z tradičných náboženstiev. Najmä na juhu Čadu je množstvo tradičných náboženstiev ako je bori, bwiti, stredoafrické formy vodunu, okrajovo sa možno stretnúť s náboženskými fenoménmi ako je Nkisi Nkondi.
Rudolf Dvořák
Zaoberal sa arabčinou, perzštinou, turečtinou, hebrejčinou a čínštinou. Pôsobil ako univerzitný profesor.
James Arthur
James Andrew Arthur (* 2. marec 1988, Middlesbrough, Spojené kráľovstvo) je britský spevák a hudobník, ktorý vyhral deviatu sériu X Factoru v roku 2012. Jeho debutový singel „Impossible“ bol vysielaný po finále a debutoval na 1. mieste v rebríčku UK Singles Chart v prvom týždni od vydania. Odvtedy sa predalo viac ako 1,3 milióna kópií v UK a 2,5 milióna celosvetovo, čím sa stal najpredávanejším singlom víťaza X Factoru všetkých čias.
James Arthur bol tiež spevákom a gitaristom vo viacerých skupinách medzi rokmi 20052012, pričom v roku 2012 založil skupiny The James Arthur Band a James Arthur Project.
The Pink Floyd and Syd Barrett Story
The Pink Floyd and Syd Barrett Story je dokumentárny film britskej rockovej skupiny Pink Floyd, ktorý bol vydaný na DVD 24. marca 2003. Bol produkovaný firmou Otmoor Productions v 2001 ako časť sérií BBC Omnibus a pôvodne sa volal Syd Barrett: Crazy Diamond (v USA sa vysielala trochu pozmenená verzia tohto filmu a bola to posledná epizóda zo VH1's Legends sérií vysielaná v januári 2002). Dokumentácia obsahovala rozhovory so všetkými členmi skupiny Pink FloydRoger Waters, David Gilmour, Nick Mason a Rick Wrightplus „piaty“ člen, Bob Klose, ktorý opustil skupinu v roku 1965, a v rozhovoroch hovorili o bývalom členovi skupiny, Sydovi Barrettovi. Film pozostával aj zo záberov skupiny v ranom veku. Film režíroval John Edginton.
V Spojenom kráľovstve a Európe vyšla v roku 2006 nová verzia tohto filmu, ktorá obsahovala nezostrihané rozhovory.
Jana Gantnerová-Šoltýsová
Jana Gantnerová-Šoltýsová (* 30. september 1959, Kežmarok) je bývalá slovenská zjazdárka, reprezentantka Československa.
Kariéra
Prvá československá zjazdárka a vôbec prvá z východnej Európy, ktorá zvíťazila v pretekoch Svetového pohára v alpskom lyžovaní, 17. decembra 1980 vyhrala zjazd v rakúskom Altenmarkte. Ďalšie dve pódiové umiestnenia získala v sezóne 1979/1980, v ktorej obsadila v celkovom poradí 13. miesto a v bodovaní zjazdu piate miesto. V prvej desiatke sa umiestnila celkom 29-krát.
Štartovala na troch zimných olympiádach, najlepšie umiestnenie dosiahla v Sarajeve 1984, kde bola piata v zjazde. V tej istej disciplíne bola v Lake Placid 1980 desiata.
Svetový pohár
Pódiové umiestnenia
Krupina (okres)
Mestá
Dudince·Krupina
Obce
Bzovík·Cerovo·Čabradský Vrbovok·Čekovce·Devičie·Dolné Mladonice·Dolný Badín·Domaníky·Drienovo·Drážovce·Hontianske Moravce·Hontianske Nemce·Hontianske Tesáre·Horné Mladonice·Horný Badín·Jalšovík·Kozí Vrbovok·Kráľovce-Krnišov·Lackov·Ladzany·Litava·Lišov·Medovarce·Rykynčice·Sebechleby·Selce·Senohrad·Sudince·Súdovce·Terany·Trpín·Uňatín·Zemiansky Vrbovok·Žibritov
NGC 2910
NGC 2910 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,2.
Cénevières
Cénevières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Judi Denchová
Judith Olivia „Judi“ Denchová (* 9. december 1934, York, Spojené kráľovstvo) je britská filmová a divadelná herečka.
Životopis
Na začiatku svojej kariéry vynikla v divadle (po prvýkrát hrala Oféliu v Hamletovi v roku 1957), a to hlavne v shakespearovských úlohách (Macbeth - 1977, Antonius a Kleopatra - 1987). Oceňovaný bol aj jej výkon v komédii Oscara Wildea Je dôležité mať Filipa (2002).
Vo filme debutovala už v roku 1964 (The Third Secret), čoskoro dostala i úlohy v televíznych seriáloch. Za rolu Laury v seriáli A Fine Romance obdržala cenu britskej filmovej akadémie BAFTA.
V roku 2001 získala cenu BAFTA a Zlatý glóbus za televízny film Posledná sexbomba. V priebehu šiestich rokov bola celkovo štyrikrát nominovaná na Oscara (filmy Iris, Show sa začína, Sexuálny škandál na škole a vedľajšia úloha v Čokoláde). Recenzent českého denníka Právo o jej výkone vo filme Sexuálny škandál na škole napísal: ''„Judi Denchová je v role Barbary proste úžasná. (…) Svojím poňatím Barbary vždy vyzve divákov aspoň ku kúsku porozumenia a snáď aj ľútosti nad zúfalo osamelým človekom.“''
Od roku 1971 bola vydatá za herca Michaela Williamsa, ich manželstvo ukončila až Williamsova smrť. Má dcéru Finty.
Bola vyznamenaná Radom britského impéria a v roku 2005 jej bol udelený Rad spoločníkov cti.
Stala sa známou aj postavou M vo filmoch o Jamesi Bondovi.
Niederbronn-les-Bains (kantón)
Niederbronn-les-Bains je francúzsky kantón v obvode Haguenau v departemente Bas-Rhin v regióne Alsasko. Tvorí ho 19 obcí.
Ostrov svätého Félixa
Cerro Amarillo je miestom, kde sa nachádzajú najmladšie produkty vulkanickej aktivity – lávové prúdy hawaiitových hornín nie sú staršie ako pár storočí.
Zoznam medicínskych článkov/T
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 82 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
t-
T-lymfocyt
ta
Tabofóbia · Tadeáš Hájek z Hájku · Tadeus Reichstein · Tadeusz Boy-Żeleński · Tachykardia · Tanorexia · Tayov-Sachsov syndróm
te
Teichopsia · Tela choroidea ventriculi quarti · Telesný zmysel · Telestomatológia · Telovýchovné lekárstvo · Temenná prietoková žila · Tenké črevo · Tenzid · Teodor Schwarz · Tepna · Tepny krku a hlavy · Terapeutika (medicína) · Terapia hrou · Teratogén · Terminológia vo farmaceutickej a medicínskej chémii · Termoreceptor · Testikulárna mikrolitiáza · Testosterón · Tetanus · Tetracyklínové antibiotikum
ti
Tiamín · Tibor Bastrnák · Tibor Ličko · Tik · Tinitus
tk
Tkanivo
to
Toaletný papier · Tolerogénna dendritická bunka · Tomas Lindahl · Tonzilektómia · Topografická anatómia · Toxoplazmóza
tu
Tuberculum cuneatum · Tuberculum gracile · Tuberkulóza · Tuberkulóza (MKCH-10) · Tuberózna skleróza · Tubulointersticiálna nefritída · Tučnota a iná nadmerná výživa (MKCH-10) · Tukové väzivo · Tupozrakosť · Turgor
ty
Tyčinka (baktéria) · Tyreoiditída · Tyreotropín · Tyroxín · Tytus Chałubiński
Saint-Agnan (Aisne)
Saint-Agnan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Saint-Agnan má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Agnan má 104 obyvateľov (2009).
Laurinská ulica
Laurinská ulica (hist., ) je ulica v Starom Meste v Bratislave, ktorá je súčasťou pešej zóny.
Na Laurinskej ulici v minulosti stála brána mestského opevnenia s vežou, ktorá bola postavená v 13. storočí a zbúraná v roku 1778. V súčasnosti je na mieste bývalej Laurinskej brány zavesená mreža ukotvená na lanách, ktorá má symbolizovať bývalé mestské opevnenie. Nachádza sa tu Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava (DPOH).
Nachádza sa medzi Kamenným námestím a Panskou ulicou.
Pleurálny výpotok
Pleurálny výpotok (odborne fluidothorax) je označenie abnormálneho množstva tekutiny v pleurálnej dutine. Za normálnych okolností obsahuje pleurálna dutina iba jednotky ml tekutiny umožňujúcej vzájomný pohyb pľúcnych krídiel voči hrudnej stene, bránici a medzihrudiu. Pri rôznych chorobných zmenách sa môže objem tekutiny zvýšiť až na niekoľko litrov. Príčiny môžu byť zápalové alebo nádorové postihnutie pľúc alebo pohrudnice, choroby pečene, obličiek, srdca a ďalšie.
Larissa
Larissa môže byť:
Kostol svätého Alexandra Nevského
Kostol svätého Alexandra Nevského môže byť:
Rosheim
Rosheim môže byť:
Rýchlostná cesta H5 (Slovinsko)
V súčasnosti sú na H5 v prevádzke dva úseky v celkovej dĺžke 8,8 kilometra.
Molsheim (kantón)
Molsheim je francúzsky kantón v obvode Molsheim v departemente Bas-Rhin v regióne Alsasko. Tvorí ho 20 obcí.
Buire-au-Bois
Buire-au-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Detva (okres)
Mestá
Detva·Hriňová
Obce
Detvianska Huta·Dúbravy·Horný Tisovník·Klokoč·Korytárky·Kriváň·Látky·Podkriváň·Slatinské Lazy·Stará Huta ·Stožok·Vígľaš·Vígľašská Huta-Kalinka
Sádek (okres Příbram)
Sádek je obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 223 obyvateľov, z toho 105 mužov a 118 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,0 roka (muži 43,2 roka, ženy 44,8 roka).
Bousiris (syn Aigypta)
Bousiris alebo Búsiris alebo Busiris (Βούσιρις – Bousiris/iný prepis Búsiris, ) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Argyfie.
Bousiris bol jeden z päťdesiatich synov Aigypta. Oženil sa s Danaidou Automatou, jednou z päťdesiatich dcér Danaa a Európy. Ako takmer všetci jeho bratia aj on bol zavraždený svojou nevestou, keď zaspal počas svadobnej noci.
Loučka (Nový Jičín)
Loučka (katastrálne územie Loučka u Nového Jičína, ) je jednou z miestnych častí Nového Jičína.
História
Prvá písomná zmienka sa datuje k roku 1374, kedy v tej dobe Loučka patrila starojičínskému panstvu. thumb|left|Katastrálne územie Nového Jičína
Cintorín Malvazinky
náhľad|Kostol svätého Filipa a Jakuba náhľad|Hrobky Smíchovský cintorín Malvazinky leží pri západnom okraji pražskej štvrti Smíchov, v oblasti bývalých viníc a dnešnej štvrti Malvazinky, tesne pri hranici Radlíc. Svojou rozlohou i počtom pochovaných (54468) patrí medzi najväčšie cintoríny v Prahe. Založený bol v roku 1876 podľa návrhu Antonína Viktora Barvitia v miestach, kde sa nachádzali hospodárske usadlosti Malostranského mešťana Tomáša Malvazyho. Dominantou cintorína je neorománsky kostol sv. Filipa a Jakuba postavený v rokoch 1894 až 1896, ktorý je dnes kultúrnou pamiatkou.
Na cintoríne je pochovaných tiež niekoľko významných československých i českých osobností.
Odraz v kultúre
Dvaja bývalí zamestnanci cintorína – Jakub Sejkora a Josef Jeřábek – založili hudobné zoskupenie Plače mačka a debutový album tejto skupiny sa volalo Malvazinky a obsahovalo tiež piesne inšpirované týmto cintorínom.
Doom II: Hell on Earth
Doom II: Hell on Earth je 3D akčná počítačová hra pre PC vyvinutá a vydaná firmou id Software 30. septembra 1994. Je pokračovaním úspešnej hry Doom, ktorá vyšla o rok skôr.
Cézac (Lot)
Cézac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Systémová dynamika
náhľad|Systémovo dynamické modelovanie, [[John Sterman 2001.]] Systémová dynamika je technika modelovania fungovania zložitého systému navzájom sa ovplyvňujúcich procesov, ktorú vypracoval Jay Wright Forrester.
Zmena fázových súradníc (fázových premenných) sa rovná rozdielu medzi kladnými a zápornými faktormi. Kladné faktory zväčšujú hodnotu fázových premenných, záporné faktory zmenšujú ich hodnotu. Kladné i zápodrné faktory závisia na druhej strane od fázových premenných, čo predstavuje spätnú väzbu. Grafickým vyjadrením naznačeného myšlienkového postupu možno získať názornú predstavu o obsahu skúmaných procesov.
Na báze systémovej dynamiky sa vytvára systémovodynamický model, ktorý môže slúžiť ako základ počítačového programu. Pre preklad systémovodynamického modelu do jazyka počítača zostavil Forrester programovací jazyk Dynamo.
Baškovce (okres Sobrance)
Baškovce sú obec na Slovensku v Košickom kraji v okrese Sobrance.
Polohopis
Obec sa nachádza na južnom úpätí Vihorlatu, vzdialená asi 5 kilometrov severne od Sobraniec. Najbližšími obcami sú Hlivištia ležiace asi tri kilometre na sever, Choňkovce vzdialené 3 km na východ a obec Horňa, ktorá leží približne v polovici cesty do Sobraniec.
Dejiny
Obec sa po prvýkrát spomína v listine roku 1427. Názov obce je zaznamenaný v rznych podobách, Baskócz v roku 1773, Baschkócz, Basskowce z roku 1786 až na Baskócz, Basskowce z roku 1808. Koncom 19. storočia sa používal už len maďarský názov Baskóc, ktorý bol neskôr z dôvodu odlíšenia sa od rovnomennej obce v súčasnom okrese Humenné zmenený na Alsóbaskóc. V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako prevažne ruská (rusínska) s 228 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala v Baškovciach nárast počtu obyvateľov na 307.
Majstrovstvá sveta v americkom futbale 1999
Majstrovstvá sveta v americkom futbale 1999 boli 1. majstrovstvá sveta, najvyšší medzinárodný turnaj v americkom futbale v roku 1999. Konali sa v Palerme, v Taliansku, pod záštitou IFAF.
Sedlčany
Sedlčany sú mesto v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 7 552 obyvateľov, z toho 3 610 mužov a 3 942 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,3 roka (muži 40,4 roka, ženy 44,1 roka).
NGC 2912
NGC 2912 je hviezda v súhvezdí Lev, ktorú objavil švédsky astronóm Herman Schultz 3. apríla 1870.
Rosheim (kantón)
Rosheim je francúzsky kantón v obvode Molsheim v departemente Bas-Rhin v regióne Alsasko. Tvorí ho 9 obcí.
Half Japanese
Half Japanese je americká alternatívno-rocková skupina založená v roku 1975 v Uniontowne, v štáte Maryland. Jej zakladajúcimi členmi boli Jad Fair (gitara, spev) a David Fair (gitara, spev).
Tux Racer
Tux Racer je 3D počítačová hra pre linuxové a unixové operačné systémy, v ktorej hlavnou postavou je tučniak Tux, maskot systému Linux.
Je to pretekárska hra, pri ktorej hráč má za úlohu čo najrýchlejšie prejsť danú trať a dostať sa do cieľa.
Oxid manganičitý
Oxid manganičitý je jedným z oxidov mangánu. V prírode sa vyskytuje ako černastý alebo hnedý minerál pyroluzit. Čistý oxid manganičitý je čierna práškovitá látka s výraznými redoxnými schopnosťami, nerozpustný vo vode ani v kyseline dusičnej. Je dobre rozpustný v kyseline chlorovodíkovej za studena a za tepla v kyseline sírovej a hydroxide draselnom.
Fyzikálno-chemické vlastnosti
Oxid manganičitý sa pri teplote 535 °C rozkladá za vzniku oxidu manganitého a kyslíka. Pri teplotách blízkych 1000 °C pokračuje rozklad na podvojnú zlúčeninu oxid manganato-manganitého. Pri ešte vyšších teplotách pokračuje rozklad na oxid manganatý.
Pri pôsobení horúcej kyseliny sírovej na oxid manganičitý dochádza k uvoľneniu kyslíka:
Zahriatím hydroxidu draselného s oxidom manganičitým a za prebublávania vzduchu dochádza k oxidácii na manganan draselný, ktorý ďalej samovoľne prechádza na manganistan draselný (vďaka oxidu uhličitému vo vzduchu) a vzniknutý oxid manganičitý ďalej reaguje opäť za vzniku mangananu:
Využitie
V organickej syntéze sa využíva k oxidácii allylických alkoholov na príslušné aldehydy alebo ketóny.
Predtridentská omša
thumb|Pontifikálna omša v stredoveku, okolo 1400
Predtridentská omša je označenie pre rozličné varianty katolíckej liturgie slávenej v Ríme pred vyhlásením všeobecne platného Rímskeho misála bulou Quo primum pápeža Pia V. v roku 1570. Vyhlásenie jednotného Rímskeho misála si na svojom záverečnom zasadnutí vyžiadal Tridentský koncil (1545-1563).
NGC 2911
NGC 2911 (tiež Arp 232) je pekuliárna šošovková galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. marca 1784. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie so sústrednými kruhmi. Táto štruktúra pripomínajúca škrupinu je pravdepodobne jej disk.
Penrhyn Quarry
thumb|Penrhyn Quarry, približne 1900 Penrhyn Quarry je bridlicový lom, ktorý sa nachádza v blízkosti obce Bethesda v severnom Walese.
NGC 2911
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
Penrhyn Quarry
Koncom devätnásteho storočia išlo o najväčší bridlicový lom na svete. Hlavná jama je takmer 1,6 km dlhá a 370 m hlboká; v dobe najväčšej slávy tu pracovalo viac ako 3 000 zamestnancov. Neskôr boli otvorené väčšie bane v Číne, Španielsku a Spojených štátoch amerických. Penrhyn je dodnes najväčším britským bridlicovým lomom, ale pracuje tu už len okolo dvoch stoviek zamestnancov.
Dejiny
Dejiny lomu Penrhyn siahajú do sedemdesiatych rokov osemnásteho storočia, kedy ho založil Richard Pennant, neskoršie barón Penrhynský. Je však pravdepodobné, že sa tu bridlica začala ťažiť už oveľa skôr, ale iba v malom množstve. Spočiatku išlo len o lom pre neďaleké okolie, lebo tu nebola vyvinutá dopravná infraštruktúra; to sa zmenilo až zavedením železnice. Keď bola v roku 1798 vystavaná železnica, začala sa bridlica dovážať do prístavu Port Penrhyn neďaleko Bangoru. V devätnástom storočí sa lom Penrhyn spolu s lomom Dinorwic stal dominantným v celom waleskom bridlicovom priemysle.
Lom Penrhyn bol významným miestom v dejinách britského robotníckeho hnutia, kedy miestni zamestnanci požadovali lepší plat a bezpečnejšie pracovné podmienky. Vôbec prvý tunajší štrajk trval celých jedenásť mesiacov, prebehol v roku 1896. Druhý nastal dňa 22. novembra 1900 a trval tri roky. Išlo o vôbec najdlhší spor v histórii britského priemyslu.
V rokoch 1964 až 2007 lom vlastnila spoločnosť Alfred McAlpine.
Idea státu rakouského
náhľad|[[František Palacký (1798–1876)]] Idea státu rakouského je najväčší a najdôležitejší politický spis Františka Palackého, v ktorom českému národu vyložil svoju predstavu budúceho usporiadania rakúskeho cisárstva. Ide o sériu ôsmich článkov, ktoré vyšli v tlači v priebehu roka 1865 v denníku Národ.
Základná myšlienka diela bola Palackým vyslovená pred rokom 1865, a to v roku 1848 v liste do Frankfurtu nad Mohanom (na nemecký snem) a v článku z decembra 1849 O centralisaci a národní rovnoprávnosti v Rakousku. Obidva texty boli v súlade s jeho vôľou a vedomím pripojené ako prílohy k prvému samostatnému vydaniu Idei státu rakouského, ktoré bolo vydané v roku 1907 Ottovým nakladateľstvom v redakcii Jaroslava Kvapila.
Palacký v diele navrhuje pretvorenie Rakúska na federáciu viacerých autonómnych celkov, čo pokladal za protipól dualizácii štátu, ktorá sa napokon udiala v roku 1867. Palacký bol uvedomelý národovec a obával sa o češstvo najmä pre Nemcov a ich snahu o vytvorenie jednotného Nemecka. Želal si, aby Rakúsko malo svoju ideu modernú a za takú ideu vyhlásil Rakúsko, obývané mnohými rôznymi národnosťami s rovnoprávnosťou. Preto vystupoval dôrazne proti centralizmu, ktorý dával vládu Nemcom a za úlohu Rakúska vyhlasoval šírenie moci a kultúry nemeckej na východ. Varoval pred zavedením dualizmu, ktorý spolu s centralizmom nepokladal za zlučiteľný so slobodou a národným právom.
Cieurac
Cieurac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buire-le-Sec
Buire-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Groupie
thumb|Bebe Buellová Groupie (mn. č. groupies) sú fanúšičky, ktoré sa snažia o nadviazanie blízkeho vzťahu s hudobníkmi a inými celebritami. Označenie „groupie“ je odvodené od anglického názvu pre hudobnú skupinu „musical group“.
Ženy, všeobecne známe ako groupies, bývajú k dispozícii pre celebrity, popové a rockové hviezdy a ďalšie osobnosti verejného života. Medzi tými, ktorý je citovaný na túto tému patrí napríklad Robert Plant. Tento spevák skupiny Led Zeppelin rozdeľoval groupies na tie, ktoré mali záujem o krátke sexuálne dobrodružstvá, ale medzi týmito ženami boli podľa neho aj fanúšičky, ktoré mali s členmi skupiny dlhodobejšie vzťahy. Nahrádzali im na dlhých koncertných turné priateľky, či dokonca manželky. Často sa im starali o ich cennosti, lieky, o šatník, alebo ich sprevádzali na spoločenských podujatiach. V knihe Kladivo bohů: Sága Led Zeppelin, sú popisované napríklad vzťahy, ktoré mal Jimmy Page s niekoľkými známymi groupies 70. rokov. Patrili k nim Pamela Des Barresová, Bebe Buellová a Lori Maddoxová (s Lori si začal, keď mala 14 rokov).
Pamela Des Barresová sa neskôr stala členkou zoskupenia The GTOs („Girls Together Outrageously“), s ktorým spolupracoval aj Frank Zappa, či Jeff Beck. Neskôr hrala v niekoľkých filmoch. V súčasnosti prednáša na škole, je spisovateľka a novinárka. Bebe Buellová je bývalá modelka, speváčka. V novembri roku 1974 bola Playmate. Je matkou herečky Liv Tyler. K ďalším legendárnym groupies patrila Nancy Spungenová, ktorá ako groupie sprevádzala Sida Viciousa z kapely The Sex Pistols.
Pamela Des Barresová svoje zážitky z čias, keď bola groupie detailne opísala v dvoch knihách: I'm With The Band (1987) a Take Another Little Piece of My Heart: A Groupie Grows Up (1993) – ako aj v populárno náučno ladenej knihe Rock Bottom: Dark Moments in Music Babylon. Barresová prirovnáva postavenie groupies pre hudobné skupiny ku vzťahu Ježiša a Márie Magdalény. Jej najnovšia kniha Let's Spend the Night Together (2007), je súborom rozhovorov s legendárnymi groupies Catherine James, Connie Hamzy (Connie mala aféru aj s vtedy guvernérom Billom Clintonom), Cherry Vanilla, Dee Dee Keel, Margaret Moser a Patti Johnsen, ako aj so súčasnými groupies: Mandy Murdersovou, Lexou Vonn a Plastics. Podľa vyjadrenia Des Barresovej je oficiálne známy iba jeden groupie mužského pohlavia. Je ním Pleather, ktorý sprevádzal napríklad Courtney Love a členky skupiny The Bangles.
Pieseň „Apple Scruffs“ z albumu All Things Must Pass, ktorý v roku 1970 vydal George Harrison je odkazom na skupinu tínedžeriek Apple scruffs, ktoré za každého počasia striehli na kancelárie Apple Corps skupiny The Beatles, pri štúdiách na Abbey Road, či pri byte Paula McCartneya. Pieseň „She Came in Through the Bathroom Window“ od kapely The Beatles rozpráva o niekoľkých Scruffs, ktoré vliezli do McCartneyovho bytu cez kúpeľňové okno na poschodí a zo šatníka mu zobrali nohavice, ktoré si navzájom obliekali. Zobrali aj zarámovanú fotografiu, ktorú Paulovi neskôr na jeho žiadosť vrátili.
O groupie je aj hit „Dirty Diana“ od Michaela Jacksona.
Ulica Petra Jilemnického
Ulica Petra Jilemnického je ulica :
Richard Dedekind
Julius Wilhelm Richard Dedekind (* 6. október 1831, Braunschweig, Nemecko - † 12. február 1916, Braunschweig) bol nemecký matematik. Významná je predovšetkým jeho práca v oblasti abstraktnej algebry (najmä teórii okruhov), algebraickej teórii čísel a teórii reálnych čísel.
Dedekind prišiel s konceptom, tzv. Dedekindových rezov, ktoré sú aparát slúžiaci na exaktné vybudovanie konceptu reálneho čísla na základe racionálnych čísel. Základnou myšlienkou Dedekindovych rezov je pozorovanie, že každé iracionálne číslo rozdeľuje reálnu os na dve disjunktné množiny reálnych čísel a obe tieto množiny sú ohraničené nejakým racionálnym číslom. V teórii Dedekindových rezov sa za reálne číslo považuje práve takáto množina racionálnych čísel a každej aritmetickej operácii na reálnych číslach je v nej priradená jedna množinová operácia na Dedekindových rezoch.
Apsida
Apsida môže byť:
Smolotely
Smolotely sú obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 230 obyvateľov, z toho 115 mužov a 115 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 42,3 roka, ženy 41,7 roka).
Katedrála Premenenia Pána (Záhreb)
náhľad|Katedrála Premenenia Pána v Záhrebe Katedrála Premenenia Pána v Záhrebe je pravoslávnou katedrálou Srbskej pravoslávnej cirkvi v Chorvátsku (Záhrebsko-ljubljanská eparchia). Nachádza sa v centre chorvátskeho hlavného mesta Záhreb (Trg Petra Preradoviča).
Dejiny
Prvý chrám bol postavený na tomto mieste v roku 1794. V roku 1866 bol obnovený podľa plánu architekta Franje Kleina a v roku 1884 rekonštruovaný podľa plánov architekta Hermanna Bollé. Katedrála bola vážne poškodená v roku 2010 neznámymi vandalmi, ktorí ju zdevastovali graffitmi s prvkami ustašovskej symboliky.
Chetitské náboženstvo
Chetitské náboženstvo sa vzhľadom na etnickú rôznorodosť obyvateľov Chetitskej ríše vyznačovalo veľkou mierou synkretizmu. Chetiti preberali a prekladali do chetitčiny mýty pôvodného obyvateľstva Malej Ázie aj mýty okolitých národov. Chetitské mýty preto obsahovali protochetitský (chattijský), semitský, churritský a indoeurópsky (chetitský) materiál.
Pramene
Informácie o chetitskom náboženstve môžeme čerpať z rozsiahlych štátnych archívov, ktoré boli objavené v chetitskom hlavnom meste Chattušaš (Boğazköy, dnes Boğazkale). Našli sa tam tabuľky s dôležitými inštrukciami k štátnemu kultu, modlitby (Morové modlitby Muršiliša II.), záznamy mýtov (najdôležitejší je tzv. Cyklus o Kumarbim), veštecké a magické texty, administratívne dokumenty (súpisy chrámového inventáru) a zmluvy (v ktorých sa spomínajú rozličné božstvá). Informácie o náboženstve poskytuje aj epigrafický materiál (teoforné osobné mená), pečate a reliéfy s náboženskými motívmi - najdôležitejší bol objavený vo svätyni Yazılıkaya neďaleko Chattušaš.
Vývoj
Chetitská teológia aj kult boli do veľkej miery prevzaté od pôvodných a okolitých národov. V chetitskom panteóne prevládajú božstvá so zjavne neindoeurópskymi menami. Kult božstiev chattijského, lúvijského, churritského a palajského pôvodu sa často slúžil v pôvodných jazykoch.
Predpokladá sa, že indoeurópske kmene prišli do Malej Ázie s vlastným náboženským systémom. Ich tradícia však bola silne ovplyvnená vyvinutou kultúrou pôvodného obyvateľstva, ktoré hovorilo jazykom chatti. Tento vplyv bol najsilnejší v období tzv. Starej ríše (1600-1400 pred Kr.). Chetiti preberali do svojho panteónu pôvodné lokálne božstvá, ktoré sa snažili homogenizovať tak, že ich označovali logogramami. Rozličné božstvá s podobnou funkciou tak písali rovnakým znakom. Niektoré božstvá si však napriek tomu zachovali svoju geografickú originalitu (napr. bohyňa slnka z Arinny, boh búrky z Neriku).
Už od 16. storočia pred Kr. sa Chetiti stretávali s Churritmi, ktorých náboženstvo najviac ovplyvnilo chetitskú teológiu a kult v období tzv. Novej ríše (1350-1200 pred Kr.). Práve táto vrstva chetitského náboženstva je najlepšie dochovaná. Churriti poskytli Chetitom nový panteón, nové sviatky a veštecké metódy. Chetiti preberali aj mezopotámske božstvá.
Panteón
Najdôležitejšie božstvá chattijského pôvodu boli: boh búrky, boh/bohyňa slnka (obaja mali mnoho manifestácií), Chalmašuit (deifikovaný trón), Telipinu (boh vegetácie) a Inara (chetitská Inar). Na čele panteónu stál božský pár: boh búrky a bohyňa slnka z Arinny. Ich synom bol boh búrky z Neriku a Zippalanda, dcérou Mezzulla.
V období Novej ríše sa panteón systematizoval, mená niektorých bohov sa zmenili a mnohé božstvá sa pridali. Na čele panteónu stál churritský boh búrky Tešub, jeho družkou bola Chepat, ktorá splynula s bohyňou slnka z Arinny. Obaja stoja na čele procesie bohov na reliéfe z Yazılıkaye. Ich synom sa stal Šarruma, ktorý splynul s bohom búrky z Neriku. Ďalšími churritskými bohmi, ktorých Chetiti prijali, bol boh slnka Šimegi, boh mesiaca Kušuch, boh plodnosti a zrna Kumarbi, hlavná postava mytologického cyklu, ktorý bádatelia nazvali podľa neho. Spolu s ním v ňom vystupuje kamenný netvor Ullikummi, boh vojny Aštabi a A’a, sumerský Ea. Mezopotámska bohyňa Ištar sa uctievala buď ako Ištar z Ninive alebo v churritskej verzii ako Šaušga. Dôležitá bola aj Kubaba, bohyňa mesta Karkemiš, ktorá sa neskôr cez Frýgiu a Lýdiu dostala ako Kybelé do Grécka a Ríma, kde jej bol koncom 3. storočia pred Kr. ako prvej orientálnej bohyni ustanovený oficiálny kult.
Okrem antropomorfných božstiev uctievali Chetiti aj menej zreteľné chtónické božstvá a lovecké vrecúška kurša - fetiše, ktoré mali byť sídlom ochranných božstiev.
Kult
Okrem kráľa v chrámoch slúžilo niekoľko typov kňazov a chrámového personálu (speváci, hudobníci, nosiči, čašníci).
Cyklus o Kumarbim
Cyklus o Kumarbim sa skladá z troch väčších mytologických kompozícií, z ktorých sa nám dochovali rozsiahle fragmenty:
Teogónia
Tento mýtus nie je anatólskeho, ale pravdepodobne sýrskeho pôvodu. Vystupujú v ňom sumerské, babylonské a churritské božstvá. Opisuje vzostup boha búrky Tešuba na čelo panteónu a jeho boj s jeho predchodcom Kumarbim. Podľa mýtu bol na čele panteónu najprv boh Alalu, ktorého po deviatich rokoch zvrhol Anu. Toho po deviatich rokoch zvrhol Kumarbi tak, že mu odhryzol a prehĺtol penis. Oplodnený Anuovým semenom porodil Kumarbu troch bohov, jedným z nich bol Tešub. Kumarbi pociťoval pri pôrode veľký hlad a mal chuť pohltiť svojich potomkov, preto boh Ea požiadal ľudí, aby Kumarbimu priniesli obete. Tešub po svojom narodením naplánoval s Anuom zvrhnutie Kumarbiho, tabuľka s rozhodujúcou bitkou sa však nezachovala. Špekuluje sa o možnom vplyve tohto mýtu na Hesiodovu Teogóniu.
Pieseň o Ullikummim
Tento mýtus opisuje konflikt Kumarbiho s bohom búrky Tešubom. Kumarbiho okúzlila nesmierne príťažlivá skala v jazere, súložil s ňou a splodil obrovského kamenného netvora Ullikummiho, ktorý vyrastie až do neba, napadne a porazí Tešuba a ohrozuje existenciu bohov aj ľudí. Eovi sa podarí získať od starých bohov nôž, ktorým kedysi oddelili nebo od zeme a odreže ním Ullikummiho nohy, ktoré sú zdrojom jeho sily. Tešub zostúpi do mora a nakoniec obra definitívne porazí.
Mýtus o Chedammuovi
Hlavnou postavou tohto mýtu je drak Chedammu, opäť protivník boha Tešuba. Narodil sa zo spojenia Kumarbiho s dcérou Mora Šertapšuruchi. Chedammu je nesmierne pažravý a ohrozuje ľudstvo. Bohovia sú znepokojení, pretože zánik ľudstva by znamenal, že im nebude mať kto slúžiť a prišli by o svoje pohodlie. Na záchrannú akciu sa podujme bohyňa Ištar, ktorá Chedammua zvedie hrou na tamburínu a svojím nahým telom. Podarí sa jej Chedammua úplne ovládnuť, koniec mýtu sa však nezachoval.
Atlas III
Atlas III bola americká nosná raketa, používaná v rokoch 2000-2005. Bola prvá z rodiny rakiet Atlas, ktorá používala "normálnu" koncepciu odhadzovacích stupňov (predchádzajúce verzie boli 1,5 stupňové a odhadzovali sa len dva samostatné motory, nie celý stupeň). Po predchádzajúcich členoch rodiny zdedila balónové nádrže (nádrž bez podpornej konštrukcie, tvar a pevnosť zaručuje vnútorný tlak), navigačný systém a druhý stupeň Centaur, ktorý sa používa už takmer 50 rokov. Najvýznamnejšou zmenou je však použitie ruských motorov RD-180 s uzavretým cyklom, ktoré sa používajú aj na raketách Atlas V. Spolu sa uskutočnilo 6 štartov a všetky boli úspešné.
Lety
Všetky štarty Atlasu III sa konali zo štartovacieho komplexu 36B na Cape Canaveral. Typický štart vyzeral nasledovne: Niekoľko sekúnd pred štartom sú zapálené obe komory motora RD-180. Motor je vopred naprogramovaný tak, aby bola dosiahnutá čo možno najväčšiu účinnosť. Približne 2 minúty po štarte dosahuje celkové preťaženie hodnoty 4g a motor znižuje ťah kvôli úspore paliva, po troch minútach letu dosahuje preťaženie 5,5 g a dochádza k separácii prvého stupňa. Stupeň Centaur je potom niekoľkokrát zapálený pre presné navádzanie na požadovanú dráhu a po približne 23 minútach od štartu je odpojený náklad.
Andrej Žarnov
Andrej Žarnov, vlastným menom prof. MUDr. František Šubík (* 19. november 1903, Kuklov – † 16. marec 1982, Poughkeepsie, New York, USA) bol slovenský básnik katolíckej moderny, prekladateľ a lekár – patológ.