cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Knickebein
náhľad|vpravo|Princíp činnosti sytému Knickebein bol rádionavigačný systém vyrobený firmou Telefunken, používaný letectvom Tretej ríše počas druhej svetovej vojny na podporu nočného bombardovania Spojeného kráľovstva. Využíval rádiové lúče typu Lorenz, podobne ako sytém X-Gerät. V porovnaní s ním bol jednoduchší a menej presný, ale do lietadiel nebolo potrebné montovať dodatočné rádioprijímače, pretože pracoval na rovnakých frekvenciách ako prístroje pre systém Lorenz. V RAF bol systém označený kódom Headache.
Branoux-les-Taillades
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Knickebein
Princíp činnosti
Systém Knickebein tvorili dva rádiové lúče typu Lorenz. Frekvencie vysielania boli 30, 30,5 a 33,3 MHz. Jeden lúč bol navádzací, smeroval od vysielača na cieľ náletu. Druhý lúč ho križoval v bode pre vypustenie bômb. Lietadlo malo pred cieľom letieť v osi smerového lúča a po zachytení signálu druhého lúča vypustiť bomby. Do konca roku 1939 mala Luftwaffe k dispozícii tri vysielače systému Knickebein: v Kleve, Stollbergu a Lörachu. Anténny systém mal výšku 30,5 m a šírku 96 m. Zariadenie bolo uložené na železničnom podvozku s možnosťou pohybu po kruhovej koľajovej dráhe pre presné nasmerovanie podľa aktuálnej potreby. Po obsadení Francúzska boli postavené ešte koncom leta 1940 dva ďalšie vysielače v Breny a Beaumont-Hague.
Protiopatrenia
Proti systému Knicebein boli v Spojenom kráľovstve použité najskôr improvizované systémy rušenia a neskôr bol vyvinutý špeciálny rušiaci systém Aspirin. Do prevádzky bol uvedený v septembri 1940, počas kampane bombardovania Londýna. Rušenie nebolo veľmi účinné, ale na posádky malo aj psychologický efekt. Vedeli, že obrancovia systém poznajú a teda poznajú aj polohu lúčov a cieľ daného náletu. Nad cieľom a na príletovej trase mohli pripraviť intenzívnejšiu obranu.
Essert (Territoire de Belfort)
Essert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pozemskí astronauti
Pozemskí astronauti je názov šiesteho štúdiového albumu slovenskej kapely Nocadeň. Sedem rokov po vydaní predošlého, Ikony (2008), tento album v roku 2015 vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Chaotická rotácia
Chaotická rotácia zahŕňa nepravidelnú a nepredvídateľnú rotáciu astronomického telesa. Na rozdiel od pravidelnej rotácie, nepravidelná rotácia nemusí mať pevnú os ani periódu. Z dôvodu zachovania momentu hybnosti sa u telies, ktoré nadobudli hydrostatickú rovnováhu takáto rotácia nevyskytuje. Rovnako teleso, ktoré je dobre izolované od gravitačného vplyvu iných telies nemôže mať nepravidelnú rotáciu. Tá je iba výsledkom interakcií v rámci systému obiehajúcich telies, podobných tým ktoré sa spájajú s dráhovou rezonanciou. Telesá u ktorých bola pozorovaná chaotická rotácia sú mesiac Saturna Hyperión a mesiace Pluta Nix a Hydra.
Josef Vraný (poslanec Ríšskej rady)
Josef Vraný ( 28. december 1842 Sušno – 13. októbra 1901 Mladá Boleslav  ) bol rakúsky politik z Čiech, v 2. polovici 19. storočia bol poslancom Ríšskej rady a starosta mesta Mladá Boleslav.
Biografia
Prekonal polytechnické štúdiá a venoval sa hospodárskej činnosti. Bol statkár. Od roku 1869 žil so slečnou Urbanovou z Chorušic. Manželia mali dve deti (dcéra Božena a syn Bohuslav Vraný, miestodržiteľský koncipista v Žamberku). Pôsobil ako člen kuratória hospodárskej školy v Mladej Boleslavi. V Boleslavi mu patril najväčší poľnohospodársky dvor (predtým sa volal Haslerov dvor).
Bol aktívny aj politicky. Pôsobil ako starosta rodného Sušna. Zastával aj funkciu okresného starostu v Benátkach nad Jizerou. Neskôr sa stal námestníkom okresného starostu v Mladej Boleslavi. Po istú dobu pôsobil aj ako starosta mesta Mladá Boleslav. Na post starostu Mladej Boleslavi bol zvolený roku 1894.
V 80. rokoch 19. storočia sa zapojil do zemskej politiky. Vo voľbách v roku 1883 bol zvolený v kúrii vidieckych obcí, volebný obvod Nymburk, Benátky do Českého zemského snemu.
Pôsobil aj ako poslanec Ríšskej rady (celoštátneho parlamentu Predlitavska), kam zasadol v doplňovacích voľbách roku 1886 za kúriu vidieckych obcí v Čechách, obvod Mladá Boleslav, Nymburk atď. Nastúpil 29. septembra 1886 namiesto Jozefa Klímu. Rezignáciu oznámil na schôdzi 24. októbra 1888. V parlamente ho potom nahradil Václav Janda. Vo volebnom období 1885–1891 sa uvádza ako Joseph Vrany, statkár a okresný starosta, bytom Mladá Boleslav.
Na Ríšskej rade sa pridal k Českému klubu, ktorý od konca 70. rokov združoval staročechy, mladočechy, českú konzervatívnu šľachtu a moravských národných poslancov.
Zomrel po krátkej chorobe v októbri 1901 a bol pochovaný na starom mestskom cintoríne v Mladej Boleslavi. Autorom sochárskej výzdoby hrobky bol sochár Bohuslav Schnirch.
Pădurea Neagră
Pădurea Neagră (, alebo Čierna Hora ) je dedina, miestna časť mesta Aleșd v Bihárskej župe v Rumunsku. Nachádza sa asi 20 km od mesta Aleșd na toku riečky Bistra, ktorá sa vlieva do rieky Barcău. V dedine sa nachádza stará skláreň a je významným sídlom rumunských Slovákov.
Slovenská komunita
Slováci prichádzajú do Bystrej v roku 1848, najmä z Novej Huty vnútornou kolonizáciou, ale aj z Gemera a Novohradu, hlavne za prácou v miestnej sklárni. Začiatkom minulého storočia bolo v dedine okolo 300 Slovákov, v súčasnosti sa veľká časť slovenského obyvateľstva asimilovala a k slovenskej národnosti sa hlási len 50-100 obyvateľov.
Bréau-et-Salagosse
Bréau-et-Salagosse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brignon
Brignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gyan Riley
Gyan Riley (* 1977) je americký gitarista a skladateľ.
Ja, zloduch (séria)
Ja zloduch (angl. Despicable Me) je filmová séria z produkcie Illumination Entertainment.
Hlavná postava filmovej série Ja, zloduch je Gru, zlodej a podvodník. Jeho pomocníci sú malé žlté stvorenia, teda Mimoni a vedec Doktor Nefario, ktorí mu pomáhajú v jeho darebáctvach. Gru si adoptuje tri malé dievčatká - Margo, Edith a Agnes, ktoré chcel zozačiatku využiť na darebácke účely, no napokon si ich obľúbi. Nepotrvá dlho a Gru si nájde manželku Lucy, ktorá je taktiež darebáčka.
Étueffont
Étueffont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bolhan
Bolhan je dedina (село) na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1342 obyvateľov. Nachádza sa tu ukrajinsko-moldavský colný hraničný priechod Bolhan – Chrustova.
Introspekcia (album)
Introspekcia je názov kompilácie slovenskej kapely Nocadeň. Tento album v roku 2017 vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 1970
náhľad náhľad|Skokanské mostíky náhľad
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 1970 (vtedy oficiálne Majstrovstvá sveta v lyžovaní v severských disciplínach) sa konali od 14. februára do 22. februára 1970 na Štrbskom Plese vo Vysokých Tatrách. Na kongrese FIS v roku 1957 v Dubrovníku Česko-Slovensko požiadalo o pridelenie majstrovstiev sveta. Keďže vtedy kandidovalo Poľsko, čs. delegáti svoju žiadosť odvolali. O možnosti usporiadať svetový šampionát sa začalo uvažovať v roku 1964. Uchádzačmi boli Liberec a Vysoké Tatry. Sekretariát Ústredného výboru Československého zväzu telesnej výchovy a športu (ÚV ČSZTV) sa na zasadnutí 21. januára 1965 rozhodol pre Vysoké Tatry. Lyžiarska sekcia ÚV ČSZTV 23. januára 1965 v Berne požiadala Medzinárodnú lyžiarsku  federáciu (FIS) o poverenie usporiadať v roku 1970 v Česko-Slovensku, vo Vysokých Tatrách, majstrovstvá sveta v severských disciplínach. O pridelení majstrovstiev sa rozhodlo v máji roku 1967 na 26. kongrese Medzinárodnej lyžiarskej federácie (FIS) v Bejrúte v Libanone.
Výstavba športového zázemia
Po schválení kandidatúry sa začala masívna výstavba. Na Štrbskom Plese bol postavený hotel Panoráma (195 lôžok), hotel FIS (140), ubytovňa Jedľa (100), ubytovňa Smrek (90), Zrubová ubytovňa (108). V Novom Smokovci hotel Park (261), v Starej Lesnej zotavovňa Ceva (65), v Tatranskej Lomnici zotavovňa Uran (200 lôžok).
V rámci bytovej výstavby bolo vybudované sídlisko v Tatranskej Lomnici, pribudli bytové domy na sídlisku v Dolnom Smokovci a v Tatranskej Lomnici.
Bola zrekonštruovaná TEŽka, pozemná lanovka na Hrebienok, ozubnicová železnica z Tatranskej Štrby na Štrbské Pleso, uskutočnila sa rekonštrukcia Letiska Poprad - Tatry, rekonštrukcia Cesty Slobody zo Starého Smokovca na Štrbské Pleso a z Tatranskej Lomnice do Starého Smokovca, bolo postavené nové poschodové parkovisko na Štrbskom Plese, budova spojov na Štrbskom Plese, bola postavená prístavba zosilňovacej stanice k poštovej budove v Poprade a v Starom Smokovci a uskutočnila sa výstavba rádioreléového bodu na Chopku v Nízkych Tatrách.
Hotel FIS na Štrbskom Plese bol strediskom Organizačného výboru majstrovstiev sveta. Mal 140 lôžok. Bola v ňom spoločenská hala, gymnastická hala, ktorá slúžila ako tlačové stredisko a vedľa hotela boli vybudované separátne priestory pre tlačové agentúry. Hotel FIS projektovali Ing. arch. Eugen Kramár a Ing. arch. Ján Šprlák z Krajského projektového ústavu v Košiciach. Výstavba športovísk a ďalších zariadení pre majstrovstvá sveta stála 800 miliónov korún československých.
Lyžiarsky športový areál
Jeho výstavba sa začala v lete roku 1966. Prvé skúšobné preteky na mostíku s normovým bodom P=70 boli v marci roku 1967. V januári 1968 sa skákalo už aj na veľkom mostíku. Výstavba areálu bola dokončená v roku 1970.
Skokanský štadión
náhľad|Skokanská veža Mostíky P=70, a P=90 m, rozhodcovská veža, svetelná tabuľa, oceľové tribúny a hľadisko pre 80 tisíc divákov, sedačkový výťah k nájazdovým vežiam. Skokanská veža mala vlastný výťah, bola v nej príručná dielňa na opravu lyží. Súčasťou areálu boli kabíny pre komentátorov rozhlasu a televízie, vo vstupnom objekte bol nainštalovaný počítač Tesla 200, centrála miestneho rozhlasu, technické zariadenia pre televíziu a hygienické zariadenia.
Riaditeľom skokanskej súťaže a predsedom pretekovej komisie skokov bol Miroslav Bělonožník.
Bežecký štadión
náhľad|Bežecký štadión Štadión bol v bezprostrednej blízkosti skokanského štadióna. Bol dlhý 240 metrov, široký 35 metrov, z jednej strany s tribúnami pre novinárov a kabínami pre komentátorov, z druhej strany ho uzatvárali oceľové tribúny pre 1500 divákov. Štadión bol zo severnej strany uzavretý oválnym žulovým múrom. Trojpodlažná rozhodcovská veža bola umiestnená uprostred štadióna pri štarte a cieli.
Bežecké trate pre ženy viedli cez štadión dva razy, trate mužov tri až päťkrát. V priestore štadióna boli občerstvovancie stanice pre preteky na 30 a 50 km a občerstvenie v cieli. Výsledky sa zverejňovali na svetelnej tabuli. Úprava tratí bola plne zmechanizovaná modernou technikou, ktorú zabezpečovala švajčiarska firma Dr. Karl Schleuninger a com. s vozidlami Ratrak.
Autormi bežeckých tratí boli Ján Terezčák a Ondrej Rusko.
Riaditeľom bežeckých súťaží a predsedom pretekovej komisie behov bol Vladimír Pácl. náhľad náhľad
Základná atribučná chyba
Základná atribučná chyba (niekedy tiež pasca chybnej atribúcie, ) je tendencia k nadhodnoteniu významu dispozičných faktorov vzhľadom k situačným vplyvom. Napríklad konanie iných je pripisované viac ich povahovým vlastnostiam, ako konkrétnej situácii alebo náhode. Naopak vlastné zlyhanie pripisujeme situačným faktorom, ale vlastný úspech interným činiteľom (výnimočnosť, dokonalosť), na úspechu iných majú podľa nás väčší podiel vonkajšie podmienky.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 1970
Organizačný výbor majstrovstiev sveta
Celkove sa na organizácii majstrovstiev sveta podieľalo 1316 činovníkov, technikov a usporiadateľov, zúčastnilo sa na nich 499 členov reprezentačných družstiev, prítomných bolo 342 oficiálnych hostí.
Základná atribučná chyba
Príklady
Vysokoškolský profesor vysvetlí zlyhanie študenta na skúške skôr jeho charakterom alebo inteligenciou, než nedostatkom študijných príležitostí alebo zlou výučbou.
Klzká cesta: pozorovateľ v daždi opatrne kráča zvažujúcou sa cestou. Cestu vníma ako klzkú. Dole sa zastaví a čaká až prestane pršať. Vidí ako iná osoba kráča po šikmej ceste a následne sa pošmykne. Pozorovateľ usúdi, že osoba je neohrabaná.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 1970
Spoločenské podujatia
Na rozličných miestach vystupovali folklórne súbory – SĽUK, Kopaničiar z Myjavy, Čarnica z Košíc, Urpín z Banskej Bystrice, v Štrbe sa uskutočnila štrbská svadba, tatranskú módnu prehliadku usporiadal Slovakotex Trenčín, do Vysokých Tatier prišlo Štátne divadlo z Košíc a Štátna filharmónia. V hudobnej prehliadke vystupovali populárni speváci Tatiana Hubinská, Karel Gott, Eva Pilarová, Josef Laufer, Peter Ličko a iní, vážnu hudbu prezentovali Slovenskí madrigalisti a Collégium flaute a dolce a iní. Umelci účinkovali aj v Klube pretekárov, ktorý bol v budove Čsl. kúpeľov na Štrbskom Plese.
Tlačové stredisko
náhľad|Tlačové stredisko MS 1970 na Štrbskom Plese Novinári mali vo veľkom tlačovom stredisku na Štrbskom Plese v Hoteli FIS k dispozícií 21 telefónnych hovorní, 14 ďalekopisov, 6 strojov (perforátorov pások slúžiacich na perforovanie textu, ktorý sa vkladal do ďalekopisov), 4 telefota a 8 oddelených agentúrnych kabín. V pracovnej hale bolo miesto pre 180 píšucich novinárov. Mali k dispozícii písacie stroje, ktoré mali anglickú, francúzsku, ruskú, nemeckú a slovenskú klávesnicu. K tlačovému stredisku patrilo 10 murovaných bungalovov, ktoré si prenajali tlačové agentúry (československá ČSTK, ADN (NDR), švédska TT, sovietska TASS, nórska Aftenposten, Reportagebild a EPU (obe švédske), americká NBC, Čs. rozhlas, DPA, americká AP a UPI, francúzska AFP a poľská PAP) Malé tlačové stredisko v Novom Smokovci malo 10 ďalekopisov, 1 telefoto a 108 účastníckych staníc na izbách.
Novinári bývali v hoteloch Park, Tokajík a Palace v Novom Smokovci. Z tlačových stredísk v priebehu súťaží novinári poslali okrem iného 2486 ďalekopisných správ, najviac do Nórska, Fínska a Švajčiarska. Dovedna bolo akreditovaných 473 novinárov z 21 štátov, z nich 343 zo zahraničia, 130 z Československa. Podľa profesie: 246 píšucich, 96 fotoreportérov, 75 televíznych a 39 rozhlasových reportérov.
Televízia
Česko-slovenská televízia po prvý raz vo svojej histórii uskutočnila priame prenosy zo skokanských súťaží experimentálne vo farbe. Televízny štáb tvorilo 176 pracovníkov, ktorí zabezpečili 13 priamych prenosov a ďalšie krátke spravodajské vstupy. Priame vstupy a spravodajstvo preberalo 21 televíznych spoločností Intervízie (6) a Eurovízie (15). Farebných prenosov bolo 6, čiernobielych 26.
Doprava
Služobnú prepravu činovníkov, technikov a iných organizátorov zabezpečovalo 160 osobných vozidiel. Na hromadnú dopravu bolo pridelených 411 autobusov a 21 súprav TEŽky. Autobusy a TEŽka spolu s ozubnicovou železnicou dopravili na Štrbské Pleso 269190 osôb.
Obchodná sieť
Obchody vo Vysokých Tatrách boli zásobené tovarom a potravinami v celkovej hodnote 50 miliónov korún. Bol to tovar sezónneho a športového charakteru, nechýbali ani darčeky rôzneho druhu.
Otvárací ceremoniál
náhľad|Otvárací ceremoniál MS 1970 náhľad|Štátni a stranícki predstavitelia na otváracom ceremoniáli. Zľava Marc Hodler, prezident FIS, Irena Svobodová, manželka prezidenta Ludvíka Svobodu, Ludvik Svoboda, Gustáv Husák, Ľubomír Štrougal a Jozef Lenárt. Sledovalo ho 80 tisíc divákov. Uskutočnil sa na skokanskom doskočisku v Areáli snov na Štrbskom Plese, ako bol pomenovaný športový komplex. Na začiatku priviedli hostesky reprezentantov 25 štátov. Nastúpili technici, organizátori. Zaznela znelka majstrovstiev od autora Tibora Andrašovana. Prítomní boli najvyšší štátni a stranícki predstavitelia – prezident republiky Ludvík Svoboda, generálny tajomník ÚV KSČ Gustáv Husák, predseda federálnej vlády Lubomír Štrougal, predseda Federálneho zhromaždenia Dalibor Hanes, stranícki tajomníci Jozef Kempný, Jozef Lenárt, predsedovia národných vlád Josef Korčák a Peter Colotka, predseda Slovenskej národnej rady Ondrej Klokoč, sovietsky veľvyslanec S. V. Červonenko a ďalší hostia. Na tribúne bol prezident FIS Marc Hodler a členovia organizačného výboru majstrovstiev sveta. Prezident republiky sa poďakoval strojcom športového areálu, podobne hovoril i Marc Hodler. Hymnu zaspieval spevácky zbor SĽUKu. Potom vojaci vztýčili vlajku ČSSR a FIS. Nakoniec zaznela v podaní SĽUKu hymnická pieseň „Hoj vlasť moja“. Otvárací ceremoniál trval 20 minút.
Zúčastnené krajiny
náhľad|Otvárací ceremoniál Na šampionáte sa predstavilo 25 krajín.
Počasie
Snehové podmienky boli veľmi dobré. Hrúbka snehovej pokrývky sa pohybovala od 102 do 117 cm, čo bolo o 20 až 40 cm viac ako bol dlhodobý priemer. Teploty kolísali od -16,6 °C (17. februára) do -1,8 °C. Najchladnejšími dňami boli 16.,17. a 18. februára kedy teplota vzduchu zostala pod -5 °C aj cez popoludnie. S výnimkou troch dní 15., 19. a 22. februára bol zaznamenaný slnečný svit každý deň. Rýchlosť vetra sa pohybovala väčšinou v intervale od 8 do 12 km/hod.
30 km klasicky
náhľad|Viačeslav Vedenin 15. február 1970
V noci napadlo 20 cm nového snehu. Takmer 20 tisíc divákov sledovalo dramatický súboj. Očakávalo sa víťazstvo škandinávskych lyžiarov. Prvé i druhé miesto pretekárov zo ZSSR a NDR bolo prekvapením. Z československých lyžiarov najlepší Karel Sacký skončil na 18. mieste. Milan Miluška bol 29. a Ján Fajstavr 31. Štartovalo 64 pretekárov.
15 km klasicky
17. február 1970
Severania v ich silnej disciplíne nedali šancu ostatným bežcom. Víťaz mal najlepšie medzičasy od začiatku pretekov. Víťaz behu na 30 km Viačeslav Vedenin skončil na 15. mieste. Slabo zabehli Fíni, z ktorých najlepší Osmo Karjalainen skončil na 14. mieste. Československí reprezentanti aj napriek chorobe obstáli. Karel Štefl skočil na 11. mieste Václav Peřina bol 25., Milan Miluška 30. a Ladislav Hrubý 39. Preteky dokončilo 74 pretekárov. náhľad|Lars Göran Aslund
Štafeta 4 x 10 km klasicky
19. február 1970
Osemnásť pretekárov vybehlo na trať súčasne. Ich štart sledovalo rekordných 30 tisíc divákov. Čakalo sa, že o prvé miesta budú bojovať severania. Prvý úsek najlepšie zabehol Nór Odo Martinsen, tesne sledovaný Vladimírom Voronkovom, za nimi s nepatrným odstupom išli Fín Kalevi Oiakarainen, Švéd Ove Lestander a za ním Švajčiar Werner Deeser. V druhom kole sa odohrávala dráma. Reprezentant NDR Axel Lesser predbiehal mnohých pretekárov a dostal sa za sovietskeho bežca Valerija Tarakanova a Nóra Haralda Grönningena. Odovzdal štafetu Gerhardovi Grimmerovi, ktorý dobehol na siedmom kilometri Nóra Paala Tylduma, predstihol Švéda Ingvara Sanströma a v cieľovej rovinke aj sovietskeho bežca Fedora Simaševa. Do posledného úseku vbehli bežci v poradí NDR, ZSSR, Nórsko a Švédsko. Najviac síl mal Viačeslav Vedenin, ktorý odsunul štvrtého člena štafety NDR Dietmara Klauseho na druhé a Švéda Larsa Aslunda na tretie miesto. Československá štafeta v zložení Jan Fajstavr, Václav Peřina, Karel Sacký a Karel Štefl dobehla na poslednom 8. mieste. náhľad|Bežecký mostík preklenul cestu k športovému areálu na Štrbskom Plese náhľad|Po ceste k športovému areálu prúdili davy ľudí.
50 km klasicky
Záverečný lyžiarsky maratón bol okružnou jazdou na dvoch 25 km okruhoch v rozsiahlych priestoroch bežeckého areálu. Na štarte bolo 57 pretekárov. O víťazovi v dramatických pretekoch sa rozhodlo v druhom okruhu. Skupina, z ktorej vyšiel víťaz, sa vytvorila po 15 km. Viedli ju Viačeslav Vedenin, Gerhard Grimmer a Kalevi Oikarainen. Na ôsmom mieste bol československý reprezentant Sacký. Po 25 kilometri sa situácia takmer nezmenila. Sacký bol stále ôsmy. Na 40 kilometri mal najlepší čas Grimmer pred Vedeninom a Oikarainenom. Sacký klesol na deviate miesto. Dramatický boj sa rozhodol až v posledných kilometroch. Oiokarainen zvýšil tempo a prešiel cieľom v najlepšom čase. Vedenin s vypätím síl odsunul Grimmera na tretie miesto. Karel Sacký skončil desiaty, Václav Peřina bol pätnásty, Karel Štefl dvadsiaty a Ján Ilavský tridsiatypiaty. Preteky dokončilo 50 mužov, šiesti sa vzdali.
5 km klasicky
16. február 1970 náhľad|Galina Kuklakova Bola to jednoznačná prevaha sovietskych lyžiarok. Obsadili prvé tri miesta. Prekvapilo to všetkých. Na ZOH v Grenobli zažiarila síce 29 ročná Galina Kulakovová, o ktorej sa predpokladalo, že síce bude bojovať o dobré umiestnenie, ale ostatným bežkyniam zo ZSSR odborníci ani novinári nedávali takú šancu. Bežkyne z NDR zaostali a ani Fínky trať nezvládli práve najlepšie. Reputáciu zachraňovala Marjatta Kajosmäa, ktorá obsadila štvrté miesto. Z československých pretekárok Helena Šikolová obsadila 17. a Milena Chlumová 19. miesto., Milena Cillerová 26. miesto a Alena Bartošová 32. miesto. Šikolovej umiestnenie bolo dovtedy najlepšie, aké československé pretekárky zaznamenali na majstrovstvách sveta. Štartovalo 49 pretekárok.
10 km klasicky
18. február 1970 náhľad|Zľava Marjatta Kajosmäa (FIN), Alevetina Oljunina (SOV), Galina Kulakova (SOV)
V polovici pretekov bola československá reprezentantka Helena Šikolová štvrtá. Na štadióne zavládlo vzrušenie. Medzi piatym a siedmym kilometrom museli pretekárky prekonať viacero stúpaní a tu sa malo rozhodovať o dobrom umiestnení. Len 155 cm vysoká Šikolová si viedla veľmi dobre a svoje štvrté miesto si udržala. Na zisk bronzovej medaily jej chýbalo len 6 sekúnd. Sovietske reprezentantky pokračovali v dobrých výsledkoch. Československa reprezentantka Milena Chlumová bola 18. a Milena Cillerová 26. a Alena Bartošová 27. Preteky dokončilo 44 žien. náhľad|Helena Šikolová
Severská kombinácia
16. február 1970
Súťaž na strednom mostíku bola v nedeľu popoludní. Štartovalo 43 pretekárov. Československú výpravu tvorili združenári Ladislav Rygl, Antonín Kučera, Tomáš Kučera a Libor Foltman. Medailové umiestnenie sa očakávalo od Tomáša Kučeru, ktorý bol na ZOH v Grenobli štvrtý. V skúšobnom skoku Tomáš Kučera jasne ukázal čo vie. Skočil 77,5 metra. Počasie sa náhle zhoršilo. Hmla bola stále hustejšia, chvíľami nebolo skoro nič vidieť. A práve vtedy, keď sa chystal k skoku sa viditeľnosť klesla na minimum. Kučera aj napriek tomu skočil 83,5 metra, čo bol najdlhší skok, ale nezvládol ho a nasledoval ťažký pád. Jury preteky prerušila, lebo podmienky boli neregulárne. Kučera po ťažkom páde a zranení už do bojov nezasiahol. Jeho brat Antonín nebol v najlepšej forme. Najlepšie si počínal Ladislav Rygl, ktorému sa však nie celkom vydaril druhý skok. Skočil 68,5 metra. Po prvej časti pretekov bol na deviatom mieste so stratou 21,5 bodu za vedúcim pretekárom Jurijom Kozulinom zo ZSSR. Do druhej časti pretekov, behu na 15 km, Tomáš Kučera pre zranenie nenastúpil. Veľmi dobrý začiatok mal Ladislav Rygl. Antonín Kučera z pretekov odstúpil a o Ryglovi dlho nebolo nič počuť. Keď sa konečne objavil v cieľovej rovinke a v cieli mu namerali najlepší čas zavládla na štadióne radosť. Libor Foltman bol deviaty.
Celkové poradie
náhľad|Ladislav Rygl, zlatý združenár
Stredný mostík (P= 70)
Len čo sa skončil otvárací ceremoniál 80 tisíc divákov sústredilo pozornosť na prvý program majstrovstiev sveta na strednom skokanskom mostíku. Očakávalo sa, že československý reprezentant Jiři Raška na domácej pôde zvíťazí. Mal najlepší skúšobný skok –. Olympijský víťaz z Grenoble Vladimír Belousov nemal dobrú formu, nebol favoritom. Po prvom kole bol, ale najlepší. Za nim nasledoval Japonec Yukio Kasaja, Švéd Karl-Erik Johansson Nór Ingolf Mork, a Poliak Pawlusziak. Československý reprezentant Rudolf Höhnl bol šiesty a Jiři Raška deviaty. Druhé kolo všetko zmenilo. Najviac prekvapil Garij Napalkov. V druhom kole mal najdlhší skok 84 metrov, ktorý rozhodcovia ohodnotili vysokými známkami. Vyniesol ho na prvé miesto. Po prvom kole bol desiaty. A to sa pravdepodobne už dávno nestalo, aby pretekár poskočil z desiateho na prvé miesto. Rudolf Höhnl sa dostal na štvrté miesto a Jiři Raška na ôsme. Olympijský víťaz Belousov zo ZSSR skončil šiesty. Ďalší z československých skokanov Karel Kodejška bol dvadsiaty a Josef Matouš 48. náhľad|Zľava Yukio Kasaya, Garij Napalkov a Lars Grini
Veľký mostík (P= 90)
náhľad|140 tisíc divákov sledovalo záverečné skoky na lyžiach na veľkom mostíku 21. február 1970 náhľad|Jiří Raška, strieborný medailista
O 13:00 hod. bolo v hľadisku skokanského štadióna 140 tisíc divákov. Stáli na tribúnach i na dojazdovej ploche stredného mostíka. To boli tí šťastnejší. Iní ostali na voľných priestranstvách alebo uviazli na cestách vedúcich na Štrbské Pleso. Stáli tam stovky automobilov a autobusov. Odhaduje sa, že preteky na veľkom mostíku chcelo vidieť približne 200 tisíc divákov. Na tribúnach boli najvyšší štátni a stranícki predstavitelia predseda slovenskej vlády Peter Colotka, predseda SNR Ondrej Klokoč a ďalší.
Na preteky sa prihlásilo 68 skokanov. V prvom kole bol najlepší Poliak Tadeusz Pawlusiak skokom dlhým. Karel Kodejška bol na druhom mieste a Jiří Raška na siedmom. V druhom kole nájazd zvýšili. Japonec Yukio Kasaja skočil 100 metrov, Nór Ingolf Mork 109,5 metra s pádom, Heinz Schmidt z NDR 104 metrov a Josef Matouš, Nór Inge Björneby a Švajčiar Hans Schmidt 102 metrov a potom prišiel fantastický skok Garija Napalkova. Prvý sa mu síce nevydaril, skočil len 91 metrov, ale potom v druhom kole sa rozhodol zariskovať. Razantne sa odrazil a skočil 109,5 metra. Výborne doskočil. Na svetelnej tabuli na prvom mieste zasvietilo jeho meno. Z trinásteho miesta sa vyšvihol na prvé. Po ňom skákal Jiří Raška. Pekným štýlovým skokom doskočil na métu 99 metrov. Vybojoval pre československé farby druhé miesto. Na treťom mieste skončil Poliak Daniel Stanislaw Gąsienica. Vedúci pretekár prvého kola Tadeusz Pawlusiak v druhom kole spadol a skončil na 34. mieste. Z československých pretekárov Karel Kodejška bol 8., Josef Matouš 13. a Rudolf Höhnl 20. Klasifikovaných bolo 68 skokanov. náhľad|Garij Napalkov
Záverečný ceremoniál
Na plochu doskočiska skokanského štadióna nastúpili vlajkonosiči zúčastnených krajín spoločne a za nimi športovci zúčastnených krajín. K nim sa pridávali organizátori a technici. Zazneli fanfáry zvučky MS 1970. Predseda FIS Marc Hodler potom vyhlásil po anglicky, francúzsky, nemecky, rusky, švédsky a po slovensky Majstrovstvá sveta 1970 za skončené. Poďakoval sa organizátorom a športovcom za skvelé zážitky a športové výkony. Počas tónov hymny Československej republiky vlajková čata príslušníkov čs. armády sňala z hlavných stožiarov vlajky ČSSR a FIS. Športový program MS 1970 sa skončil.
Majstrovstvá sveta na Štrbskom Plese videlo vyše 300 tisíc divákov.
Nachsko-dagestanské jazyky
Nachsko-dagestanské jazyky (iné názvy: našsko-dagestanské jazyky, východokaukazské jazyky, východné kaukazské jazyky, severovýchodokaukazské jazyky, severovýchodné kaukazské jazyky, dagestanské jazyky, kaspické jazyky, čečensko-dagestanské jazyky, čečensko-lezginské jazyky) je jazyková rodina, a to v závislosti od autora buď úplne samostatná jazyková rodina alebo podskupina jazykovej rodiny kaukazské jazyky či podskupina jazykovej rodiny severokaukazské jazyky.
Členenie
Nachsko-dagestanské jazyky:
Schulze 2009 má klasifikáciu odlišnú v tom zmysle, že v systéme zamenil postavenie avarsko-andsko-cezských jazykov a nachských jazykov, čiže presnejšie: nachské jazyky podľa neho patria do skupiny, ktorú iní nazývajú dagestanské jazyky, a avarsko-andsko-cezské jazyky naopak tvoria samostatnú skupinu nachsko-dagestanských jazykov.
Niektorí autori pod nachsko-dagestanské jazyky ako tretiu vetvu zaraďujú vymreté churritsko-urartské jazyky; v takom prípade sú nachsko-dagestanské jazyky synonymom pojmu alarodské jazyky.
Rudolf II. Habsburský (1232)
'''Rudolf II. Habsburský''' († 10. apríl 1232) bol gróf z Habsburgu, vojvoda z Laufenburgu, Zürichgau a Aargau a alsaský landgróf.
Rudolf bol jediný syn Albrechta III. a Ity z Pfullendorf-Bregenz, dcéry Rudolfa z Pfullendorfu. Po smrti svojho otca v roku 1199 sa stal grófom z Habsburgu. Jeho vnuk Rudolf I. sa ako prvý Habsburg stal rímsko-nemeckým cisárom.
Defence Blog
Defence Blog je spravodajské webové sídlo v angličtine, ktoré je venované zverejňovaniu informácií o udalostiach v medzinárodnej obrannej, vojenskej a strategickej oblasti.
Webové sídlo založil tím vedený Dylanom Malyasovom v roku 2013. V súčasnosti má webové sídlo približne 1 milión zobrazení stránky mesačne z približne 150 krajín a je najpopulárnejšie v USA (viac ako 20 % jej publika) a Brazílii (viac ako 10 % jej publika). V súčasnosti je toto webové sídlo citované napr. webovým sídlom ArmyTimes, Military.com  a UNIAN.
Faverois
Faverois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Doba ľadová (film)
Doba ľadová je počítačovo animovaný celovečerný film, ktorý vytvorili Blue Sky Studios a vydala spoločnosť 20th Century Fox v roku 2002. Réžiu mal Carlos Saldanha a Chris Wedge, scenár napísal Michael J. Wilson. Jeho pokračovanie sa volá Doba ľadová 2.
Faverois
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brouzet-lès-Alès
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Brouzet-lès-Quissac
Brouzet-lès-Quissac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
1. vodnopólová liga žien 2016/17
1. vodnopólová liga žien v sezóne 2016/17 bol 26. ročník ligy vodnopólistiek, vodnopólovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje od roku 2017 Slovenská plavecká federácia (SPF), predtým Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Súťaže sa zúčastnilo 5 družstiev, čo je nárast o 1 družstvo oproti minulej sezóne. Novým majstrom sa stalo družstvo ŠK Olympia Košice, ktoré bolo nováčikom súťaže a ktoré zvíťazilo vo všetkých stretnutiach.
Évette-Salbert
Évette-Salbert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Siemens Vectron
Siemens Vectron je trieda viacúčelových rušňov s usporiadaním pojazdu Bo-Bo, ktorú vyrába nemecká spoločnosť Siemens Mobility. Táto trieda bola vyvinutá ako nasledovník radu EuroSprinter. Táto trieda pozostávajúca z dieselelektrických, striedavých, jednosmerných a viacsystémových rušňov bola predstavená v roku 2010 na veľtrhu InnoTrans, pričom dieselelektrická verzia Vectrona bola predstavená na tomto veľtrhu v roku 2012.
Technický popis
Vzhľadovo vychádza Vectron zo svojho predchodcu Siemens EuroSprinter. Najvýraznejšie dizajnové úpravy podstúpili čelá rušňa, ktoré boli estetizované. Zásadné zmeny sa uskutočnili vo vnútri rušňa. V strojovni sa nachádza priama stredová ulička. Po jej stranách sa nachádzajú komponenty.
Prevádzková hmotnosť je udávaná medzi 80 a 87 tonami. Prevádzkovaná môže byť takmer v celej Európe.
Vďaka tomu, že Vectron je modulárny rušeň, je možné vyrobiť až päť rôznych modifikácií, z ktorých sú štyri elektrické a jedna dieselelektrická. Existujú tieto varianty:
História
Hlavný železničný ťah Bratislava - Košice sa na prevádzkovú rýchlosť 160 km/h začal modernizovať už v roku 2007, no štátny železničný dopravca, Železničná spoločnosť Slovensko, nemal dostatok vozidiel, aby pokryl vozbu rýchlikov na tejto trati rýchlosťou 160 km/h. Tento problém sa naplno ukázal až okolo roku 2017, kedy bola zrekonštruovaná dostatočná časť trate, aby jazda rýchlosťou 160 km/h priniesla citeľnú časovú úsporu.
Okrem toho bola dlhodobo plánovaná rekonštrukcia úseku Devínske Jazero – Kúty (súčasť IV. medzinárodného železničného koridoru Berlín – Praha – Bratislava – Budapešť – Istanbul) na rýchlosť 200 km/h, ktorú dovtedy nemohol dosahovať žiadny zo slovenských rušňov.
ZSSK potrebovala rozšíriť vozový park viacsystémových rušňov s maximálnou rýchlosťou 160 km/h zatiaľ pozostávajúci z deviatich rušňov radu 350 (na rýchlosť 160 km/h a viac je požadovaný zabezpečovací systém ETCS) a jedenástich rekonštruovaných rušňov radu 361.1 a preto vypísala verejnú súťaž na desaťročný prenájom takýchto rušňov zahŕňajúci údržbu a prípadnú náhradu týchto rušňov v prípade údržby dlhšej ako 25 dní. Túto súťaž vyhrala spoločnosť S Rail Lease s.r.o. v celkovej sume 80,7 milióna eur.
Verejnej súťaži predchádzalo testovanie lokomotívy Siemens Vectron zapožičanej od spoločnosti LokoTrain spojené so zácvikom rušňovodičov ešte v apríli 2017. Rušne Vectron rôznych dopravcov sa na slovenskom území využívajú najmä v nákladnej doprave už od roku 2015 a v osobnej doprave u dopravcu RegioJet od roku 2014, najčastejšie zapožičané od spoločnosti European Locomotive Leasing pod číselným označením 193 nemeckej registrácie.
Prvé tri rušne prišli do Bratislavy pred začatím prevádzky v grafikone 2017/2018, 4. decembra 2017, ďalšie štyri potom 26. februára 2018.
Alžbeta Habsburská (1526)
Alžbeta Habsburská (* 9. júl 1526, Linz – † 15. jún 1545, Vilnius) bola rakúska arcivojvodkyňa a vydatá poľská kráľovná.
Siemens Vectron
Prevádzka
Prvým grafikonom, v ktorom premávali rušne Vectron dopravcu ZSSK bol grafikon 2017/2018. V čase začiatku platnosti tohto grafikonu mala Železničná spoločnosť Slovensko dodané už tri rušne označené číslom podľa UIC 91 56 6383 1Xx-x. V rušňovom depe Bratislava boli zaradené do turnusovej skupiny 310, v ktorej vozili prevažne rýchliky a jeden vlak EuroNight na trati Bratislava – Košice s priemerným denným kilometrickým priebehom 1 188 kilometrov. Hoci rušne umožňovali prevádzku vlakov rýchlosťou 160 km/h, často sa dialo, že v súprave vlaku bol zaradený vozeň s maximálnou prevádzkovou rýchlosťou 120 km/h (typu napríklad Bdteer 20-00 alebo Bee 20-48). Pre priblíženie, v mesiaci január 2018 mali rušne radu 383 viezť 186 rýchlikov medzi Bratislavou a Košicami. Z nich však rýchlosťou 160 km/h išlo len 66, čo predstavuje iba o málo viac ako tretinu. Napriek tomu, že tieto vlaky jazdili často rýchlosťou o 40 km/h nižšou ako bola ich maximálna rýchlosť, meškanie nebolo nijak výrazné (do 10 minút) a často sa vyrovnalo len krátením pobytov v staniciach. Nové rušne 383 sa okrem iného preukázali i mimoriadnou spoľahlivosťou - k prvej neschopnosti došlo (od spustenia prevádzky dňa 10. decembra 2017) až 18. februára 2018, teda po vyše dvoch mesiacoch od spustenia ich prevádzky.
V začiatku grafikonu 2017/2018 sa pristupovalo i k tomu, že rušeň Vectron viezol mimo svojej turnusovej skupiny obrat vlakov InterCity 523/524 (Bratislava – Košice a späť), čo zvýšilo potrebu rušňov o dva kusy, pretože dva rušne (najčastejšie radu 350) stáli vyše 12 hodín v Bratislave a v Košiciach.
Alžbeta Habsburská (1526)
Životopis
Alžbeta sa narodila ako prvé dieťa Ferdinanda I. a Anny Jagelovskej. V roku 1543 sa sedemnásťročná Alžbeta vydala za o šesť rokov staršieho poľského následníka Žigmunda Augusta. Dynastické spojenie bolo plánované takmer od jej narodenia a malo zlepšiť napäté vzťahy medzi Habsburgovcami a Jagelovcami.
Manželstvo však tieto očakávania nenaplnilo. Mladučká Alžbeta bola chorá, trpela epilepsiou a mávala časté záchvaty. Zomrela ako deväťnásťročná, bezdetná a nemilovaná.
Jena Malonová
Jena Malonová (neprechýlene Jena Laine Malone; * 21. november 1984, Sparks, Nevada, USA) je americká herečka, známa z filmov ako Mesto nádeje (1997), Donnie Darko (2001), Hitler : Vzostup zla (2003), Útek do divočiny (2007), Sucker Punch (2011), The Hunger Games (2013, 2015) či Batman vs. Superman : Úsvit spravodlivosti (2016).
Životopis
V jej desiatich rokoch sa s mamou presťahovala do Kalifornie, aby sa Jena mohla zúčastniť filmových konkurzov. Jej prvá filmová rola bola vo filme Bastard Out of Carolina, kde stvárnila postavu malej Bone, ktorá je sexuálne zneužívaná. Vo filme Kontakt sa predstavila ako mladá Jodie Foster a vo filme Druhá alebo prvá sa objavila po boku Julie Roberts.
V roku 2001, sa objavila vo filme Donnie Darko, kde predstavila priateľku Jakea Gyllenhaala. Druhý raz si zahrala po boku Jodie Foster, vo filme Škandál na katolíckej škole, ktorý bol veľmi zle prijatý u veriacich. Po boku herca Emilea Hirscha si zahrala aj v roku 2007, vo filme Útek do divočiny. Spolu s herečkami Emily Browning a Vanessou Hudgens sa objavila vo fantasy filme Sucker Punch. Menšie role si zahrala aj v sérií The Hunger Games či vo filme Batman vs. Superman : Úsvit spravodlivosti (2016).
Malý Javorník (Malé Karpaty, 584 m)
Malý Javorník je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad mestom Svätý Jur, približne západne od jeho centra.
Poloha
Nachádza sa na juhovýchode pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Homoľské Karpaty. Vrch leží v Bratislavskom kraji, na území okresu Pezinok a v katastrálnom území mesta Svätý Jur. Najbližším sídlom je na východnom úpätí ležiace mesto Svätý Jur, južne sa nachádza Rača, západne Borinka a severovýchodne obec Limbach. Na vrchole stojí meteorologický radar, ku ktorému vedie cesta zo Svätého Jura.
Opis
Malý Javorník je súčasťou hlavného hrebeňa Malých Karpát a jeho identifikáciu uľahčuje radar na vrchole. Severovýchodne susedí Veľký Javorník, severne Hviezda , západne Svätý vrch a juhovýchodne Jelení vrch. Severné svahy odvodňuje Cúrsky a západné Červený potok do Maliny v povodí Moravy, juhozápadne pramení Vydrica, smerujúca do Dunaja a voda z východných svahov tečie potokom Javorník do Šúrskeho kanála a Malého Dunaja. Na severnom úpätí sa nachádza prírodná rezervácia Jurské jazero, patriaca spolu s vrchom do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty
Na vrchole sa nachádza pracovisko družicovej a radarovej meteorológie, ktorého súčasťou je meteorologický radar, monitorujúci napríklad výskyt a intenzitu zrážok a búrkovej činnosti. Dňa 27. februára 2018 tu bol zaznamenaný arktický deň, najneskorší v Bratislave a okolí v histórii meraní.
Výhľady
Prevažnú časť vrcholu zaberá meteorologické pracovisko, no nesúvislý lesný porast v okolí umožňuje obmedzený, no zaujímavý rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné mnohé vrchy Malých Karpát, Borská a Podunajská nížina, pri priaznivých podmienkach vidieť na horizonte Tribeč, Pavlovské vrchy na Morave a juhozápadným smerom aj predhorie Álp.
Prístup
Nachádza sa neďaleko rázcestia Biely kríž a priamo na vrchol vedie prístupová cesta zo Svätého Jura. Vrcholová plošina je zastavaná pracoviskom meteorologického radaru SHMÚ, preto turistické trasy samotný vrchol obchádzajú.
Dagestanské jazyky
Dagestanské jazyky môže byť:
William H. Macy
William H. Macy (* 13. marec 1950, Miami, Florida, USA) je americký herec a režisér. V roku 1997 bol nominovaný na Academy Awards za jeho herecký výkon vo filme Fargo.
Detstvo a mladosť
Macy sa narodil v Miami na Floride a vyrástol v štátoch Georgia a Maryland. Jeho otec William H. Macy starší lietal lietadlom v druhej svetovej vojne. Jeho matka Lois sa za Macyho otca druhý krát vydala, nakoľko pred zoznámením s ním bola vdovou. Macy označil svoju matku ako ženu z lepších sociálno-ekonomických vrstiev.
Macy v roku 1968 absolvoval strednú školu Allegany v meste Cumberland, v Marylande.
Kariéra
V roku 1972 účinkoval menšou rolou v divadelnej hre American Buffalo. V roku 1980 účinkoval v niekoľkých divadelných hrách na Broadwayi. Objavil sa tiež v niekoľkých televíznych seriáloch, v menších úlohách.
V roku 1998 sa objavil vo filme Pleasentville a v remake-u úspešného filmu Alfreda Hitchcocka, Psycho 1998. Od roku 1994 do roku 1998 pravidelne účinkoval v televíznom seriály Pohotovosť. V roku 2005 prijal vedľajšiu úlohu vo filme Sahara, po boku Penélope Cruz a Matthewa McConaugheyho.
Po boku Christiana Slatera a Elishy Cuthbert sa objavil vo filme Bol to tichý muž z roku 2007. V rovnakom roku sa objavil aj v komédii Maiden Heist, po boku herečky Marcie Gay Harden, Morgana Freemana a Christophera Walkena.
V júni 2008 spoločne s jeho manželkou Felicity Huffman získali svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. V roku 2010 hral jednu z vedľajších úloh vo filme Dirty Girl, po boku Juno Temple a Milly Jovovich. V lete rovnakého roku potvrdil svoju účasť v televíznom seriály Shameless ktorý bol prístupný verejnosti v roku 2011.
Za svoj herecký výkon získal niekoľko nominácii, napríklad dve nominácie na Zlatý glóbus a získal tri ocenenia SAG. Po boku Helen Hunt si zahral vo filme Sedenie z roku 2012. Za svoj herecký výkon vo filme, získal ocenenie pre najlepšieho herca na Filmovom festivale Sundance.
V roku 2014 vyšiel jeho režisérky debuty Bez kormidla, v ktorom sa objavili hviezdy ako Selena Gomez či Anton Yelchin.
Osobný život
V rokoch 1980 až 1985 bola jeho ženou filmová producentka Carla Santos Shamberg. V roku 1997 sa oženil za herečku Felicity Huffman, s ktorou má dve dcéry.
Smrečiny
Smrečiny môžu byť:
Čičerman
Čičerman je vrch Strážovských vrchov. Leží nad obcou Čavoj, približne severne od Prievidze.
Poloha
Nachádza sa v juhovýchodnej oblasti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zliechovská hornatina a časti Javorinka. Vrchol leží v Trenčianskom kraji, v okrese Prievidza a zasahuje na katastrálne územie obcí Tužina, Čavoj, Nitrianske Pravno a Valaská Belá. Najbližšími sídlami sú severne ležiace Čičmany a západne ležiaci Gápel, juhozápadne sa nachádza Čavoj a juhovýchodne Chvojnica a Tužina.
Výhľady
Nesúvislý porast zmiešaného lesa vrcholovej časti umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest bez vyššej vegetácie sú pozorovateľné okolité vrchy pohoria, no tiež masív Kľaku, časť Považského Inovca, Vtáčnika, Žiaru, Kremnických vrchov a Veľkej Fatry.
Cabrières (Gard)
Cabrières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Staphylococcus aureus
Staphylococcus aureus (ľudovo zlatý stafylokok(us) alebo stafylokok(us) zlatý) je druh baktérie z rodu stafylokok (Staphylococcus).
Je to grampozitívna fakultatívne anaeróbna baktéria guľatého tvaru. Je to bežný člen mikrobioty tela, často sa nachádzajúci v horných dýchacích cestách a na koži. Zvyčajne sa správa ako komenzálny organizmus, no v niektorých prípadoch sa môže stať oportunistickým patogénom a spôsobovať infekcie kože, dýchacieho systému a otravu jedlom. Patogénne kmene produkujú virulenčné faktory (napr. toxíny) a na povrchu bunky exprimujú proteíny, ktoré viažu a inaktivujú protilátky. Celosvetovým problémom v medicíne je vývoj kmeňov rezistentným voči antibiotikám, napr. meticilín-rezistentný S. aureus. Napriek výskumu doteraz nebola schválená žiadna vakcína.
Odhadom 20 - 30 % populácie sú dlhodobí nosiči S. aureus ako prirodzenej zložky mikrobioty kože, nosnej dutiny  a ženského pohlavného traktu. S.aureus môže spôsobovať širokú škálu chorôb, od miernych kožných infekcií (vyrážka, impetigo, vredy, abscesy) až po život ohrozujúce stavy (pneumónia, meningitída,osteomyelitída, endokartitída, syndróm toxického šoku, bakterémia a sepsa). Je jednou z piatich najčastejších príčin infekcií získaných v nemocnici a častou príčinou infekcií rán po operáciách.
Mikrobiológia
S.aureus je fakultatívne anaeróbna, grampozitívna kokovitá baktéria. Je nepohyblivá a netvorí spóry. Tvorí veľké, kruhovité, zlato-žlté kolónie. Keď je kultivovaná na krvnom agare, je pozorovateľná hemolytická aktivita.
Úloha v chorobách
S.aureus je zvyčajne komenzálna baktéria asymptomaticky kolonizujúca okolo 30% populácie, niekedy však môže spôsobovať choroby. Je jednou z najčastejších príčin bakterémie a infekčnej endokartitídy, okrem toho spôsobuje rôzne infekcie kože a mäkkých tkanív, hlavne keď sú porušené mukózne bariéry.
Infekcie spôsobené S. aureus sa prenášajú kontaktom s hnisom z infikovaných rán, kontaktom s kožou infikovaného človeka, používaním rovnakých objektov (uteráky, posteľná bielizeň, oblečenie, pomôcky na cvičenie...). Výmena kĺbov prináša riziko septickej artritídy, stafylokokovej endokartitídy a pneumónie.
Kožné infekcie
Infekcie S. aureus sa často prejavujú u ľudí trpiacich atopickou dermatitídou. Baktéria preniká cez porušenú kožnú bariéru pacientov a spúšťa tvorbu cytokínov a nástup symptómov. Liečba antibiotikami orálnym podaním v tomto prípade neprináša pacientom žiadny benefit, avšak kombinácia antibiotík, ktoré sa aplikujú priamo na kožu, v spojení s kortikosteroidmi zlepšuje stav.
Infekcie kostí a kĺbov
S. aureus je zodpovedný za väčšinu infekcií kostí a kĺbov a môže mať tri formy: osteomyelitída, septická artritída, alebo infekcia nasledujúca po výmene kĺbu.