cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klenovský Vepor
Opis
Klenovský Vepor leží v centrálnej časti Veporských vrchov, v hrebeni, vedúcom juhozápadným smerom zo sedla Bánovo na Tri chotáre. Rozsiahly masív tvorí horský chrbát, orientovaný v smere východ-západ. Vrchol má zalesnený, pokrytý smrekovo-bukovo-jedľovým porastom, ktorý je súčasťou chráneného územia. Geologicky je tvorený eróziou odčleneným lávovým prúdom pyroxénickch andezitov (miocénneho, bádenského veku), pravdepodobne pochádzajúcich z vulkanického centra v oblasti Tisovca.
Severne sa nachádza vrch Karašovo, Zrazy , Lômik a Pomývačný grúň , východne Široký grúň , Báňova , Bánovo , Kostolný vrch , Rozsypok , Javorina  a Rangaska , južne Mikoňovo , Oltárne , Čremoš  a Železná brána  a západne Machnáčov grúň , Tri chotáre , Šopisko , Nad Králičkou  a Krížne. Západné svahy odvodňujú do rieky Hron prítoky Čierneho Hrona, severné potok Šaling a Čierny potok. Voda z juhovýchodných častí odteká Veporským potokom do Klenovskej Rimavy. Vrcholom vedie červeno značená turistická Rudná magistrála. Na juhovýchodnom úbočí stojí horská chata.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, hrebeň Nízkych aj Vysokých Tatier, Spišsko-gemerský kras, Stolické vrchy, Poľanu a pohraničné vrchy severného Maďarska.
Fonsommes
Fonsommes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Waterloo International (železničná stanica)
História
Stanicu postavili na začiatku 90. rokov 20. storočia pri celkových nákladoch 130 miliónov libier. Autorom návrhu stanice bola architektonická firma Nicholas Grimshaw & Partners. Stanica bola v dobe svojho otvorenia v roku 1994 ospevovaná najmä vďaka jej architektúre a získala niekoľko ocenení.
Dopravné spojenie
Stanica je priamo prepojená na londýnske metro. Na stanici Waterloo zastavujú tieto linky: Bakerloo, Northern, Jubilee a Waterloo & City Line.
Right Here Waiting
„Right Here Waiting“ je balada amerického speváka Richarda Marxa z jeho druhého štúdiového albumu Repeat Offender. Skladba dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 a 2. miesto v UK Singles Chart.
Coulongé
Coulongé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sveti Petăr
Sveti Petăr (bulharským písmom: Свети Петър; doslova: Svätý Peter), prezývaný Ostrovăt na pticite (bulharským písmom: Островът на птиците; doslova Vtáčí ostrov) je najmenší ostrov v bulharských vodách Čierneho mora s rozlohou takmer. Vrcholy pahorkov siahajú do výšky 9 metrov. Na ostrove sa nachádzajú typické biele skaly, ktoré sú pre tento ostrov charakteristické.
Predpokladá sa, že pohybom litosferických dosiek sa ostrov oddelil od susedného ostrova Sveti Ivan. Do druhej polovice 19. storočia sa totiž nespomína v písomných záznamoch. Na ostrove boli nájdené vykopávky menších pravoslávnych chrámov a antická keramika.
Rodos (ostrov)
náhľad|Poloha ostrova thumb|right|Ostrov Rodos
Rodos (skupina -os- sa podľa PSP pri ohýbaní zachováva; novogr. Ρόδος - Rodos; starogr. Ῥόδος - Rhodos; po taliansky.: Rodi; Ladino.: Rodi alebo Rodes; po turecky.: Rodos) je grécky ostrov v Egejskom mori, najväčší z Južných Sporád (Dodekanéz). Leží pri pobreží Malej Ázie, od ktorého ho delí široký prieliv. Pre svoju bohatú históriu a prírodné krásy patrí k najvyhľadávanejším turistickým cieľom v Európe. Hlavné mesto je Rodos, okrem toho sa tu nachádzajú menšie mestá ako Archangelos, Ialysos, Afantou, Kremasti a Lindos.
Geografia
Rozloha ostrova je (4. najväčší grécky ostrov: po Kréte, Euboji a Lesbose), dĺžka pobrežia, dĺžka ostrova , šírka takmer , najvyššia nadmorská výška  nad hladinou mora (Ataviros). Patrí k ostrovnému mostu, spájajúcemu Peloponéz s Malou Áziou. Najvyšším vrchom je Αττάβυρος (Attávyros).
Letecká doprava
Najväčšie letisko Diagoras, ktoré slúži najmä pre chartrové lety, sa nachádza juhozápadne od hlavného mesta Rodos. Rodos, ktorý je štvrtým najväčším gréckym ostrovom, má však aj pravidelné vnútroštátne (Atény, Karpathos, Kasos, Kos, Kréta, Mykonos, Santorini, Solún a ďalšie) i medzinárodné letecké spojenie.
Lodná doprava
Z ekonomického hľadiska a pre miestne obyvateľstvo je hlavným spôsobom dopravy a spojenia s okolitými ostrovmi, pevninským Gréckom, Talianskom, Tureckom a severnou Afrikou. Rodos má pravidelné lodné spojenie s Benátkami, Aténami, všetkými ostrovmi Dodekanézy, trajektové spojenie má i s Tureckom (Marmaris).
Dejiny
Starovek
Rodos je osídlený už od neolitu, spočiatku tu žili Kári a Lelegovia, neskôr sa tu usadili aj Minojci z Kréty. Prví Gréci ostrov osídlili približne v 15. stor. pred Kr. a boli to Achájci, no tí tu netvorili väčšinové osídlenie. V 11. stor. pred Kr. sem z Grécka prišiel grécky kmeň Dórov, tí tu vytvorili majoritné grécke osídlenie a odvtedy je Rodos obývaný Grékmi. Dóri tu založili tri najvýznamnejšie mestá – Lindos, Ialyssos a Kameiros. Rodos bol v staroveku súčasťou maloázijského Grécka. Rodos ovládli Peržania, no tých porazili Atény a Rodos bol súčasťou Aténskeho spolku, hoci jeho obyvatelia boli dórskeho pôvodu.
Od roku 404 pred Kr. je Rodos samostatný štát. V tomto období tu bolo postavené mesto Rodos, ktoré navrhol architekt Hippodamus z Milétu. Neskôr Rodos pripadol Halikarnaskému vládcovi Mausolovi, potom opäť Peržanom, no tých porazil Alexander Veľký a Rodos tak oslobodil. Po smrti Alexandra Veľkého sa ostrov dostal pod vplyv Seleukovskej ríše. V tomto helenistickom období sa z Rodosu stalo dôležité obchodné a kultúrne centrum gréckeho sveta. Bola tu slávna filozofická a rétorická škola. V roku 305 pred Kr. napadol Rodos Demetrios, syn Antigona, kráľa Ríše Antigonovcov. K boju však nedošlo a Demetrios sa zaviazal zaplatiť Rodosu odškodné.
Stredovek
Turecká nadvláda
Počas tureckej okupácie Rodos nehral významnú úlohu, okrem Grékov tu žili aj Židia a Turci, ktorí boli hlavne potomkovia islamizovaných Grékov. V tomto období tu boli postavené mešity, hlavne v meste Rodos, kde žila najpočetnejšia moslimská komunita. Boli tu postavené aj kúpele, ktoré fungujú dodnes. Turci vyhnali z mesta Rodos Grékov, ktorí sa potom usadili pred mestskými hradbami. V 16. a 17. stor. sa mnoho Grékov z Rodosu usadilo na Maloázijskom pobreží a posilnili tu maloázijskú grécku komunitu. Snahy o oslobodenie ostrova boli hlavne v 19. stor., mnohí Rodosania pôsobili v Gréckej vojne za nezávislosť, no Rodos ostal súčasťou Turecka až do roku 1912, kedy ho ovládli Taliani, a tak Grékov oslobodili spod tureckej nadvlády. V roku 1948 bol Rodos pričlenený ku Grécku.
Menšiny
V roku 1922 sa konala Grécko-turecká výmena obyvateľov, no keďže Rodos patril Taliansku, táto výmena sa ho netýkala a preto tu dodnes žije malá moslimská populácia Turkov, síce sa väčšina z nich vysťahovala do Turecka po tom, čo ostrov ovládli Taliani a neskôr keď pripadol Grécku. Okrem nich tu žije aj malá menšina Talianov od doby talianskej vlády a tiež sú tu Židia.
Kultúra
Moderná kultúra je prezentovaná bohatým gréckym folklórom. Môžeme tu vidieť typický grécky folklór Dodekanézu. Známe sú ľudové tance a piesne ako Pidichtos Rodos, Syrtos, Roditikos a Sousta. Piesne sú orientálneho charakteru, hlavné hudobné nástroje sú husle a laouto (orientálna mandolína). V lete sa tu konajú rôzne ľudové zábavy, najznámejšie sú sviatok vína a sviatok melónov.
So Happy I Could Die
"So Happy I Could Die" je pieseň americkej speváčky Lady Gaga z jej EP The Fame Monster (2009). Skladbu napísala Gaga, RedOne a Space Cowboy. Speváčku k napísaniu piesne inšpiroval "strach z alkoholu".
LG L Fino
náhľad|LG L Bello a LG L Fino
So Happy I Could Die
O piesni
Táto europop synthpopová pieseň hovorí o "šťastnom mieste", kam ľudia idú pod vplyvom alkoholu. Okrem prevládajúcich predstáv o alkoholizme sa v piesni objavujú aj sexuálne témy.
LG L Fino
LG L Fino je smartfón, ktorý navrhla a vyrába juhokórejská spoločnosť LG Electronics. Patrí do osobitnej rady. Predstavený bol v auguste 2014 a uvedený v septembri 2014. Operačný systém používa Android 4.4.2 KitKat. Je to smartfón strednej triedy.
So Happy I Could Die
Recenzie
Skladba získala prevažne kladné hodnotenia za svoj sexuálny podtext, no veľký komerčný úspech nedosiahla.
LG L Fino
Vybavený je štvorjadrovým procesorom Cortex-A7 s frekvenciou 1,2 GHz, systém na čipe je Qualcomm MSM8212 Snapdragon 200 a grafický procesor Adreno 302. Telefón má 1 GB RAM a 4 GB vnútorného úložiska, ktoré je možné rozšíriť microSD kartou do 32 GB.
Použitý displej je veľkosti 4,5 palcov, s rozlíšením 480x800 bodov (207 dpi). Primárna kamera má rozlíšenie 5 Mpix a dokáže nahrávať video v rozlíšení 480p, sekundárna kamera je VGA. Telefón je vybavený konektivitou Wi-Fi, Bluetooth, GPS a FM rádiom a kapacita batérie je 1900 mAh.
Sveti Ivan
thumb|Ostrov svätého Ivana. Sveti Ivan (bulharským písmom:Свети Иван; doslova "Svätý Ivan") je najväčší ostrov Bulharska v jeho teritoriálnych vodách Čierneho mora s rozlohou. Nachádza sa od od najsevernejšieho bodu polostrova Stolec v Sozopolskom zálive. Najvyššie pohoria na ostrove siahajú do výšky. Na ostrove sa nachádza maják, ktorý moreplavcom slúži na orientáciu, aby sa ľahšie dostali k Burgasu.
Dejiny
V 7. storočí pred Kr. ostrov osídlili Tráci a postavili si tu chrám. Súčasťou tohto chrámu bola vysoká socha boha Apolóna, ktorému chrám zasvätili.
Na prelome 5.6. storočia na ostrove postavili Chrám svätej Bohorodičky, ktorý bol pravdepodobne spojený s veľkým kláštorným komplexom svätého Jána (Ján je bulharská verzia mena Ivan) postaveným v 10. storočí. Rekonštrukcie sa dočkal v roku 1263, kedy na ostrove postavili Katedrálu svätého Ivana (Jána) Krstiteľa. Dnes sa v kláštore nachádza knižnica. Ešte v tom období kláštor vyhlásili za rezidenciu bulharských kniežat. Podľa miestnych obyvateľov si tu cár Todor Svetoslavov v roku 1308 zobral byzantskú princeznú Teodoru za ženu a od toho času sa ostrov volal aj Cársky ostrov.
Kláštor v roku 1453 po páde Konštantínopolu ostal až do rokov 14671471 celkom zničený. Vojská Osmanskej ríše ho však v roku 1629 znova zrovnali zo zemou. Po nájazde Tatárov sa miestni mnísi presťahovali na ostrov Chalkidiki.
Na ostrove sa nachádzajú hrobky dvoch konštantínopolských patriarchov a podľa niektorých historikov sa do tejto oblasti situujú počiatky života Trákov, Grékov, Bulharov, Turkov a Rusov. V roku 1985 tu archeológovia našli vykopávky dvoch katolíckych chrámov, pozostatky knižnice a cárskej rezidencie. V juhozápadnej časti ostrova mali vojská Osmanskej ríše bojujúce v Rusko-tureckej vojne (18281829) vojenský tábor.
Kuchár (rozlišovacia stránka)
Kuchár môže byť:
Kuchárka
Kuchárka môže byť:
LG L Bello
náhľad|LG L Bello a LG L Fino
LG L Bello je smartfón, ktorý navrhla a vyrába juhokórejská spoločnosť LG Electronics. Patrí do osobitnej rady. Predstavený bol v auguste 2014 a uvedený v septembri 2014. Operačný systém používa Android 4.4.2 KitKat. Je to smartfón strednej až vyššej triedy.
Vybavený je štvorjadrovým procesorom Cortex-A7 s frekvenciou 1,3 GHz, systém na čipe je Mediatek MT6582 a grafický procesor Mali-400MP2. Telefón má 1 GB RAM a 8 GB vnútorného úložiska, ktoré je možné rozšíriť microSD kartou do 32 GB.
Použitý displej je veľkosti 5 palcov, s rozlíšením 480x800 bodov (196 dpi). Primárna kamera má rozlíšenie 8 Mpix a dokáže nahrávať video v rozlíšení 1080p, sekundárna kamera je 1 Mpix. Telefón je vybavený konektivitou Wi-Fi, Bluetooth, GPS a FM rádiom a kapacita batérie je 2540 mAh.
Látrány
Látrány je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Fonyód.
Má rozlohu 2231 ha a žije tu 1402 obyvateľov (2007).
Zákon algebrickej štruktúry
Zákon algebrickej štruktúry (staršie zákon algebraickej štruktúry) je axióma algebrickej štruktúry - podmienka pre operácie tvoriaca vlastnosť, podľa ktorej sa triedia algebrické štruktúry, napr. asociatívny zákon.
Zdroj
Šalát, T. a kol: Malá encyklopédia matematiky. Bratislava, Obzor 1967. 692 s.
Polónium
Polónium (polonium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Po a protónové číslo 84. Polónium je zriedkavý rádioaktívny prvok, vyskytujúci sa v uránovej rude.
Polónium objavila Maria Curieová-Skłodowská v roku 1898 pri skúmaní rádioaktivity v jáchymovskom smolinci a pomenovala ho na počesť svojej vlasti Poľska. Na získanie 250 mg Po bolo potrebné spracovať vyše 1 000 000 kg smolinca.
Dmitrij Ivanovič Mendelejev predpovedal takýto prvok 38 rokov pred jeho objavením. Polónium je rádioaktívny kov s polčasom rozpadu 138,38 dňa. Vzniká ako člen rádioaktívnych rozpadových radov. Polónium je alfa žiarič.
Využitie
Polónium sa používa ako ľahký svetelný zdroj alebo ako spontánny a spoľahlivý kompaktný zdroj termoelektrického napätia pre kozmické sondy a lunárne stanice.
Otrava
V roku 2006 zomrel na otravu polóniom 210 Alexandr Litvinenko a z vraždy bol obvinený ruský ex-špión Andrej Lugovoj. Britský fyzik Norman Dombey oznámil vyšetrovateľom, že Litvinenko zomrel po dávke 26,5 mikrogramu polónia.
NIMBY
NIMBY (skratka z anglického Not In My Back Yard, v preklade Nie v mojej záhradke) je pejoratívny politický výraz na obyvateľov, ktorí sú proti výstavbe nejakej budovy alebo štruktúry v ich blízkosti, ale nie sú proti jej výstavbe inde. Výraz sa začal objavovať v 80. rokoch 20. storočia a používa sa napríklad v debatách, ktoré sa týkajú:
Odpor k štruktúram alebo budovám, ktoré by sa nemali stavať nikde, je charakterizovaný skratkou NIABY (Not In Anyone's Back Yard).
Skalný potok (prítok Zemplínskej šíravy)
Skalný potok je potok v Dolnom Zemplíne, v juhovýchodnej časti okresu Humenné a v severovýchodnej časti okresu Michalovce. Meria 5,8 km, je tokom VII. rádu a ústi do vodnej nádrže Zemplínska šírava.
Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v podcelku Vihorlat, na východnom svahu Kyjova (821,1 m n. m.) v nadmorskej výške cca 660 m n. m. Na hornom toku tečie územím Vojenského obvodu Valaškovce, najprv severojužným smerom, po pribratí pravostranného prítoku z južného svahu Kyjova sa stáča na juhovýchod. Po opustení vojenského obvodu tečie prechodne severojužným smerom, pričom vstupuje do Východoslovenskej pahorkatiny, do podcelku Podvihorlatská pahorkatina. Tu pokračuje juhojuhozápadným smerom, z pravej strany priberá Tomášovský potok a preteká obcou Klokočov. V obci ešte priberá pravostranný Suchý potok a južne od obce sa v nadmorskej výške 113,7 m n. m. vlieva do Zemplínskej šíravy.
Písařov
Písařov je obec v Česku v okrese Šumperk v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 705 obyvateľov, z toho 350 mužov a 355 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,2 roka, ženy 42,0 roka).
Kuchár
thumb|Kuchár. thumb|[[Augustin Théodule Ribot: Kuchár a mačka]]
Kuchár, jeho ženská obdoba je kuchárka, je jedno z najstarších remesiel na svete. Ide o človeka, ktorý má za úlohu zhotoviť pokrm – v historickom období boli kuchári uznávaní ľudia a ti najlepší potom boli povyšovani do šľachtického stavu. V dnešnej dobe o nich hovoríme ako o odborníkoch na gastronómiu.
Profesia
Do pracovnej náplne kuchára zaraďujeme tieto činnosti:
Kuchár sa podieľa taktiež na starostlivosti o kuchynský riad a vybavenie kuchyne, síce v niektorých väčších gastronomických zariadeniach môže túto úlohu prebrať pomocný personál. Kuchár by mal ovládať znalosti o zložkách jedla a základy zdravého stravovania. Mal by sa orientovať aj v príprave diétnych pokrmov. Ďalej sa môže špecializovať napríklad na rôznorodé národné kuchyne alebo na prípravu jedál pre ľudí s rozličnými ochoreniami, ktoré im bránia v prijímaní bežných pokrmov napr. ľudia trpiaci cukrovkou, celiatici, atď. Niektorí kuchári sa taktiež venujú vytváraniu nových a vlastných receptúr jedál.
Povolanie sa vykonáva prevažne v kuchynských prevádzkach hotelov, reštaurácií, pizzerií, snack-baroch, kaviarní, vinární, bufetov, nemocníc, školského a závodného stravovania, rezidencií i domácností. Pracuje sa v prostredí vyšších teplôt a potravinových aróm a vôní, často i v zmennej prevádzke. Vzdelanie môžu kuchári získať na stredných odborných školách alebo absolvovať pomaturitné kvalifikačné štúdium.
Spolky
Slovenský zväz kuchárov a cukrárov, ktorý zastrešuje kuchárov a cukrárov zo Slovenska, sa zameriava sa na organizáciu slovenských aj medzinárodných súťaží, vzdelávacích konferencií a akcií propagujúcich slovenskú gastronómiu medzi verejnosťou aj v zahraničí. Zväz sa ďalej člení na jednotlivé kluby:
Súťaže
Kuchári sa môžu zúčastniť kuchárskych súťaží tzv. výstav kuchárskeho umenia. Jednotlivé súťaže delíme do týchto kategórií :
Súťaže sa organizujú pod záštitou World Association of Chefs' Societies (WACS), ktorá vydáva taktiež medzinárdné smernice upravujúce pravidlá súťaží.
Zapisovač letových údajov
náhľad|Jeden z bežných typov zapisovača letových údajov. Veľký oranžový valec je ochranná schránka s pamäťovými modulmi. Hranaté puzdro vpravo obsahuje pomocnú elektroniku. Malý nenastriekaný valček vľavo je ultrazvukový maják. náhľad|Zapisovač z letu West Air Sweden 294 v stave po náraze do terénu vo vysokej rýchlosti. Napriek rozsiahlej fragmentácii trosiek lietadla a čiastočnej deštrukcii puzdra zapisovača bolo možné údaje z pamäťových modulov získať. náhľad|David Warren s jeho prototypom zapisovača (vpravo) náhľad|Detail ultrazvukového majáka (ULB), umiestneného zvonka na puzdre zapisovača
Zapisovač letových údajov (iné názvy: čierna skrinka, letový zapisovač, ) je elektronické zariadenie na bezpečné ukladanie vybraných údajov o prevádzke lietadla. Záznam možno v prípade mimoriadnej situácie, havárie alebo katastrofy použiť ako dôkaz resp. zdroj informácií pri vyšetrovaní príčin.
Donedávna bol samostatným prístrojom hlasový zapisovač, ktorý na magnetickú pásku nahrával hlasy v pilotnej kabíne, rádiovú komunikáciu a niekoľko ďalších, zväčša zvukových údajov. S postupom zdokonaľovania elektroniky a miniaturizácie bola technológia zapisovania na magnetickú pásku prekonaná a postupne sa hlasový zapisovač zlúčil s palubným zapisovačom v jeden prístroj so záznamom na pevnú pamäť (NVRAM).
Napriek hovorovému názvu „čierna skrinka“ má zapisovač spravidla krikľavo oranžovú farbu kvôli ľahšiemu spozorovaniu pri hľadaní.
História
Prvú verziu zapisovača letových údajov vyrobili vo Francúzsku v roku 1939 François Hussenot a Paul Beaudouin. Bol založený na fotografickom základe a tvoril ho 8 metrov dlhý a 88 milimetrov široký fotografický film. Opticky sa na ňom zaznamenávali niektoré parametre. Jeho nevýhodou bolo obtiažne spracovanie a jednorazové použitie, keďže pre každý let potreboval zapisovač nový film. Bol taktiež málo odolný voči vysokým teplotám a nárazu.
Angličania Len Harrison and Vic Husband preto po druhej svetovej vojne vyvinuli zapisovač odolný proti nárazu a plameňom. Ako záznamové médium používal medenú fóliu.
Prvý prototyp moderného typu zapisovača (FDR/CVR z – zapisovač letových údajov/zapisovač hlasu v kokpite) zostrojil v roku 1956 David Warren z Austrálie. Používal bežný typ magnetofónovej pásky a vydržal teploty rádovo stovky stupňov Celzia po dobu desiatok minút.
So zdokonaľovaním technológie sa rozmery, odolnosť a množstvo zapisovaných údajov zlepšovali.
Súčasnosť
Dnešné zapisovače zapisujú približne 88 rôznych údajov (výška, rýchlosť, preťaženie, teploty a otáčky motorov, tlak vzduchu v lietadle aj okolia, stav paliva, náklon, azimut, GPS pozíciu, polohu riadiacich plôch lietadla a mnoho iného) pri frekvencii niekoľkokrát za sekundu, pričom rýchlosť zápisu sa mení v závislosti od typu zapisovaných údajov.
Ich veľkosť sa redukovala až na dnešných približne 30 cm na dĺžku a 15 cm na šírku aj výšku. Obsahujú elektroniku na spracovanie prichádzajúcich dát, dobre chránenú samotnú pamäť, kde sa dáta ukladajú a ultrazvukový maják (ULB z ) s batériou, umožňujúci lokalizovanie zapisovača pod vodnou hladinou. Maják je aktivovaný stykom s vodou a vysiela krátke intenzívne ultrazvukové pulzy, najčastejšie s frekvenciou 37,5 kHz ± 1kHz, šírky 10 ms, raz za sekundu. Pri predpísanej údržbe (pravidelné testy a výmeny batérie) dokáže po aktivovaní vysielať lokalizačný signál po dobu najmenej 30 dní.
Rovnako sa zdokonaľovala aj odolnosť zapisovačov. Musia vydržať náraz s preťažením až 3 400 g (33 km/s²) po dobu 6,5 milisekundy. To je napr. ekvivalent nárazu v rýchlosti 500 km/h s deformačnou deceleračnou zónou 45 cm. Zároveň musí absolvovať veľmi náročné testy na tepelnú odolnosť (až 1 000°C po dobu 45 minút), tlakové (6 km pod hladinou oceánu), penetračné, chemické a pod.
Zapisovač býva umiestnený zvyčajne v chvostovej časti lietadla, pretože táto časť býva pri nehodách a haváriách najmenej poškodená.
Od roku 2009, keď havarovalo lietadlo spoločnosti Air France a zapisovače sa podarilo objaviť a vyloviť až v roku 2011, prebiehajú diskusie o doplnení letových zapisovačov dátovými prenosmi z lietadiel v reálnom čase pomocou satelitov. Predbežné závery ohľadom príčin havárie AF447 umožnila, popri vylovených forenzných dôkazoch, práve analýza správ, automaticky odoslaných krátko pred haváriou pomocou systému ACARS. Havarované lietadlo vyslalo v priebehu 4 minút pred nárazom na hladinu až 24 automatických chybových hlásení. Avšak vzhľadom na to, že by sa zároveň prenášala aj hlasová komunikácia v kabíne, sa zdvihla vlna odporu kvôli narušeniu súkromia pilotov.
Po strate lietadla spoločnosti Malaysia Airlines sa tlak na zavedenie tohto spôsobu záznamu údajov opäť obnovil s poukazom, že súčasné palubné zapisovače v lietadlách sú prekonanou technológiou. Alternatívnym návrhom je zabudovať zapisovač ako oddeliteľnú časť, resp. núdzovú bóju. V prípade havárie, najmä potopení vraku, by sa od zvyšku trupu oddelila časť so zapisovačom (a vysielačom) a vyplávala na hladinu.
Račianska ulica (Bratislava)
Račianska ulica je ulica v Bratislave, v mestských častiach Nové Mesto a Rača. Je dôležitou dopravnou tepnou. Tiahne sa od Račianskeho mýta až po futbalový štadión Lokomotíva v Rači. Po celej jej dĺžke prebieha cesta II. triedy číslo 502, ktorá na nej aj začína.
Pôvod názvu
Názov získala podľa niekdajšej samostatnej obce Rača, do ktorej od stredoveku smeruje. Za socializmu do 1. apríla 1991 bola rozdelená na Ulicu Februárového víťazstva (tiahla sa od Račianskeho mýta po Gaštanový hájik) a Račiansku (v mestskej časti Rača). Ulica Februárového víťazstva bola pomenovaná podľa Februárového prevratu v roku 1948, hovorovo bola nazývaná Februárka.
Základné informácie
V roku 1957 sa začalo stavať Sídlisko na Račianskej ulici, dokončené bolo v roku 1961. Na Račianskej 44 má sídlo cukrovinársky podnik Figaro. Na Račianskej 45 má sídlo Odbor dokladov a evidencií Prezídia policajného zboru. Na Račianskej 62 má pobočku Allianz – Slovenská poisťovňa. Na Račianskej 62/D sa nachádza pneuservis Agloma.
Na Račianskej 64 má pobočku reťazec McDonald’s. Na Račianskej 71 sa nachádza Výskumný ústav zváračský.
Na Račianskej 76 sa nachádza podnik Palma. Na Račianskej 103 má sídlo študentský internát Mladá garda. Na Račianskej 107 má sídlo obchodná akadémia.
Na Račianskej 184/a sa nachádza pobočka spoločnosti Motor Partner Citroën. Na Račianskej 190 sa nachádza Stredná odborná škola polygrafická.
Významným orientačným bodom Račianskej ulice je výšková budova Hviezda, známa ako Kukurica, na rovnobežnej Kukučínovej 38 – nachádza sa pri rohu Račianskej s Jarošovou.
Zákon súladu výrobných vzťahov s charakterom výrobných síl
Zákon súladu výrobných vzťahov s charakterom výrobných síl je zákon, podľa ktorého platí, že ak výrobné vzťahy zodpovedajú výrobným silám, stimulujú ich pokrok, ak sa však dostanú s výrobnými silami do protirečenia, brzdia ich alebo vedú k ich rozvratu.
Libickozma
Libickozma je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Má rozlohu 2297 ha a žije tu 51 obyvateľov (2007).
Termodynamický zákon
Termodynamický zákon môže byť:
Courcebœufs
Courceboeufs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Foailuga
Foailuga je dedina na ostrove Savai’i v Samoe. Nachádza sa na juhovýchode ostrova. Patrí pod volebný obvod Palauli West, ktorý je súčasťou okresu Palauli.
Geografia
Dedina sa nachádza v juhozápade ostrova Savai’i. Blízko dedín Foailalo a Satuiatua.
Obyvateľstvo
Dedina ma podľa posledného sčítania (2011) 597 obyvateľov.
Väčšina obyvateľstva sa presťahovala za lepším životom a hlavne za lepšou kvalitou života do Spojených štátov a na Nový Zéland.
Ekonomika
Ľudia tu žijú pomerne tradične. Živia sa pestovaní tropických plodov na ich plantážach a chytaním a predávaním rýb v Tichom oceáne.
Šport
Medzi najpopulárnejšie športy v dedine patrí volejbal, basketbal, kilikiti a v celej Samoe najpopulárnejší kriket.
V Jezdinách
V Jezdinách je prírodná pamiatka ev. č. 1810 severovýchodne od obce Kněževes v okrese Blansko. Oblasť spravuje AOPK KS Brno.
Ochrana
Dôvodom ochrany je zachovanie jedinečného krajinného celku kultúrnej krajiny regionálneho významu s vysokou ekologickou a estetickou hodnotou. Jedná sa o ukážku neobyčajne veľkého druhového bohatstva teplomilných, hájových, lúčnych a typicky lesných rastlín, podmienených vápencovým podložím. Na lokalite rastie niekoľko druhov zvlášť chránených rastlín, ako je vemenník dvojlistý (Platanthera bifolia), vtáčia prilba biela (Cephalanthera alba), veternica lesná (Anemone sylvestris), črievičník papučkový (Cypripedium calceolus), jednokvietok veľkokvetý (Moneses uniflora), vstavačovec Fuchsov (Dactylorhiza fuchsii) ai.
Praga RN/RND
Praga RN (Rýchly Nákladný) bol stredný nákladný automobil vyrábaný automobilkou Praga od roku 1933. Vozidlo poháňal zážihový radový 6 valec. V roku 1934 vznikla verzia Praga RND (Rýchly Nákladný Diesel), vybavená radovým 4 valcovým naftovým motorom.
Vozidlá RN/RND boli časom mnohokrát modernizované a vo výrobe pretrvali zhruba 20 rokov. Oba typy sa stali jednými z najrozšírenejších nákladných vozidiel v Československu, niekoľko tisíc kusov využívala aj česko-slovenská armáda. Základným vyhotovením bol valník, na podvozkoch RN/RND tiež vznikol veľký počet autobusov, hasičských vozidiel a ďalších špeciálnych nadstavieb. Produkcia typu RN skončila v roku 1953, typu RND roku 1955. Celkovo bolo vyrobených okolo 40 000 automobilov Praga RN/RND v niekoľkých desiatkach sérií, vrátane asi 3 700 autobusov.
Licencia na výrobu Pragy RN bola v roku 1938 zakúpená Juhosláviou, kde produkcia vozidiel Pionir pretrvala až do začiatku 60. rokov a kde bolo vyrobených zhruba 18 300 kusov.
Praga RN
Roku 1933 uviedla automobilka Praga na trh rýchle nákladné auto strednej hmotnostnej kategórie, typ RN. Konštrukcia vozidla bola klasická, tvorená rebrinovým rámom a tuhými nápravami. Pohon zaisťoval zážihový, vodou chladený radový 6 valec so zdvihovým objemom, s rozvodom SV a výkonom 38 kW (52 k). Užitočná hmotnosť bola. Kabína, tvorená drevenou kostrou potiahnutou plechom, mala jednoduchý hranatý tvar, charakteristický pre začiatok 30. rokov. Prvá vyrobená séria obsahovala 94 vozidiel, z toho polovica vznikla v roku 1934, zvyšok až roku 1936. V tom istom roku nasledovala výroba zhodnej 2. série.
thumb|vľavo|Praga RN, jedna z prvých sérií Prvá modernizácia prišla v roku 1937 v 3. výrobnej sérií. Motor bol upravený modifikáciou sacieho traktu a montážou väčšieho karburátora, čím jeho výkon vzrástol na 53 kW (72 k), podľa iných údajov 51,5 kW (70 k). Užitočná hmotnosť sa zvýšila na. Vozidlo zároveň dostalo širšie pneumatiky, pomocnú prevodovú brzdu a mierne sa zmenili aj jeho rozmery. Kabína a kapota dostali modernejšie, zaoblenejšie tvary. Veľká zmena dizajnu potom prišla v roku 1938 v 5. sérií. Tvary kabíny sa ďalej zaoblili a maska dostala moderný valcový tvar s vodorovnými rebrami. V tejto podobe potom Praga RN zostala bezo zmeny až do ukončenia výroby. Roku 1938 bola na vozidlo Praga RN predaná výrobná licencia do Juhoslávie.
Výroba Pragy RN pokračovala v Libni aj počas 2. svetovej vojny. Vojnovú produkciu ukončil spojenecký nálet 25.marca 1945, ktorý automobilku ťažko poškodil. Od začiatku výroby až do tej doby vzniklo 12 sérií, ktoré sa od seba vzájomne do značnej miery líšili. Postupne narastali rozmery i hmotnosť vozidla. Časť vozidiel posledných dvoch vojnových sérií (11. a 12.) bola vybavovaná drevoplynovým generátorom značiek Imbert alebo Janka.
Po skončení vojny bola produkcia automobilov Praga obnovená v novo získaných výrobných halách vo Vysočanoch. Vozidlá Praga RN tu vznikali najprv len v úprave na pohon drevoplyn (z dôvodu povojnového nedostatku benzínu). Štandardné benzínové vyhotovenie sa začalo vyrábať až od júna 1946. Povojnové vozidlá boli vybavené hydraulickou prevádzkovou brzdou a zosilneným rámom, čo umožnilo zvýšenie užitočnej hmotnosti na. Vyrábané podvozky boli osadzované širokou radou nadstavieb; okrem štandardného valníka boli vyrábané sklápače, autobusy, komunálne vozidlá, hasičské špeciály, cisterny a ďalšie. Okrem civilných vyhotovení vznikol tiež rad vojenských verzií. Od 22. séria (1951) však bola väčšina vyrobených vozidiel vo vyhotovení valník.
Produkcia typu Praga RN, ľudovo prezývaného Eren (podľa výslovnosti skratky RN), bola ukončená v roku 1953. Celkom v 48. sériách vzniklo 23 747 vozidiel všetkých verzií, vrátane asi 2 100 autobusov. Vo výrobe bola nahradená vojenským špeciálom Praga V3S.
Praga RND
Automobily Praga RND sa okrem motora a niekoľkých menších úprav (výstuha rámu pod motorom alebo ťažší prevod v rozvodovke) nelíšili od typu RN. Počas výroby tiež preberali všetky jeho modernizácie, ako napríklad zmeny dizajnu alebo zvyšovanie užitočnej hmotnosti.
Typ RND si vyslúžil ľudové pomenovanie Randal, podľa výslovnosti skratky RND, ale tiež kvôli hlučnejšiemu a menej kultivovanému chodu vznetového motora oproti benzínovej Eren Praga RN.
Po ukončení produkcie trojtonových vozidiel Praga RN/RND neostala vo výrobnom programe československých automobiliek rovnocenná náhrada. Automobily Praga RN a RND preto bežne slúžili až do 70. rokov. Nedostatok vozidiel tejto kategórie bol čiastočne riešený dovozom podobných typov z krajín RVHP, definitívne potom až koncom 60. rokov nákupom licencie na vozidlo Renault Super Galion SG4, neskôr vyrábaný ako Avia A30.
Licenčná výroba v Juhoslávii
thumb|Vozidlá TAM Pionir na prvomájovej prehliadke v [[Ľubľana|Ľubľane, rok 1961]] Roku 1938 usporiadalo Kráľovstvo Juhoslávie výberové konanie na nový nákladný automobil. Na víťazný model mala byť zakúpená výrobná licencia. Súťaž prebiehala formou dlhej skúšobnej jazdy po zlých juhoslovanských cestách a zvíťazila v nej automobilka Praga so svojím typom RN. Na základe tohto úspechu došlo k uzavretiu zmluvy o predaji hotových vozidiel, dodávke rozložených vozidiel k montáži a predaji licencie na výrobu týchto automobilov. Do konca roka 1939 bolo dodaných okolo 800 hotových automobilov Praga RN.
Montáž vozidiel z dovezených dielov bola začatá ešte v roku 1938 v továrni Industrija motora Rakovica (IMR) pri Belehrade, ktorá pôvodne produkovala letecké motory. Od roku 1940 nasledovala v IMR kompletná licenčná výroba tohto prvého v Juhoslávii vyrábaného nákladného automobilu. Tú prerušilo napadnutia a dobytie Juhoslávie nacistickým Nemeckom v apríli 1941, ktoré znamenalo predčasný koniec produkcie. Napriek snahe úradov obnoviť v IMR výrobu motorov a nákladných vozidiel tu až do konca vojny žiadne autá nevznikli.
Výroba bola pre povojnový nedostatok materiálu a zariadenia obnovená až roku 1947. Produkované vozidlá dostali nové označenie Pionir a do roku 1950 ich v IMR vzniklo necelých 1200. Následne došlo k presunu výroby do podniku Tovarna avtomobilov Maribor vo vtedajšej Socialistickej republike Slovinsko. Tu vydržali licenčné Pragy RN, označované ako TAM Pionir vo výrobe až do prvej polovice 60. rokov. Pätnásť rokov trvajúca produkcia dala vzniknúť 17 146 automobilom. Najčastejším prevedením vozov TAM Pionir bol valník, ale existovali aj vyhotovení autobus, hasičský voz a ďalšie. V priebehu výroby dochádzalo k čiastkovým modernizáciám vozidiel a vznikali tiež nové typy nadstavieb.
Valník
Valník bol najrozšírenejším prevedením vozov RN a RND. Valníková nadstavba je celodrevená s rámom z bukového dreva, doplnená podlahou a bočnicami s výškou zo smrekových dosiek. Všetky časti sú spojené a vystužené oceľovým kovaním. Sklopné bočnice sú zaistené kľúčovými, u posledných sérií potom hákovými uzávermi. Vpredu pod plošinou sa nachádza drevená skriňa pre náhradné koleso a náradie. K priečnikom plošiny sú upevnené plechové blatníky zadných kolies.
Špeciálny valník
thumb|Špeciálny valník Praga RN Tento názov niesol valník na šasi Praga RN, upravený podľa požiadaviek česko-slovenskej armády. V druhej polovici 40. rokov 20. storočia česko-slovenská armáda čelila problémom s nedostatkom nákladných automobilov. V septembri 1948 predniesol 3. podnáčelník hlavného štábu požiadavku na zavedenie vozidla Praga RN do výzbroje. V tejto dobe totiž do tabuľkových počtov chýbalo okolo 4 000 nákladných automobilov. Na konci roka 1948 boli na porade zástupcov Ministerstva národnej obrany a výrobcom špecifikované požiadavky na úpravy vozidiel pre vojenské účely.
Tzv. špeciálny valník dostal zosilnený rám, vzadu opatrený ťažným zariadením. Bočnice nadstavby boli zvýšené pomocou nadstavcov na, na ktorých vnútornej strane sa nachádzali sklopné lavice pre 24 osôb. Zvonka bočníc boli upevnené štyri oceľové oblúky pre upevnenie krycej plachty. Pod drevenou náraďovou skriňou pribudla uzamykateľná plechová skriňa na špeciálne náradie. Na streche kabíny vpravo doplnili konštruktéri automobilu poklop pre veliteľa vozidla. Operadlo sedadiel bolo upravené na sklopné, čím vznikli dve núdzové lôžka. Špeciálny valník dostal rozšírenú výbavu výstroja a náradie.
Upravený valník bol na jar 1949 predvedený zástupcom II. odboru hlavného štábu. Po ich odporúčaní nasledovali vojskové skúšky, vrátane jázd po spevnených cestách a v teréne. Na suchom, mierne zvlnenom podklade preukázal automobil schopnosť ťahať a  protitankové kanóny. Špeciálny valník Praga RN bol do výzbroje čs. armády zaradený v lete 1949. Do roku 1953 prevzala armáda 4 274 valníkov, ktoré slúžili u peších a streleckých divízií, menšie množstvo potom tiež u mechanizovaných divízií.
Vozidlá Praga RN boli zo služby vyradené už v rokoch 1958 – 1960, kedy ich nahradili špecializované vojenské automobily Praga V3S.
Saint-Sulpice-de-Royan
Saint-Sulpice-de-Royan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Kohen
Kohen (, pl. kohanim) je židovský kňaz a potomok Áronov. Podľa biblickej tradície boli Áron a jeho potomkovia určení Bohom, aby vykonávali obetnú bohoslužbu najprv v stane stretávania a neskôr v jeruzalemskom Chráme, kde slúžili až do jeho zničenia.
Praga RN/RND
Autobus
Vozidlo je vybavené jedinými dverami vpredu na pravej strane. V zadnom čele autobusu sa nachádza priestor pre rezervné koleso, prístupný zvonka dvojkrídlovými dvierkami. Autobatéria má miesto v skrini na ľavom boku. Na streche linkových autobusov je umiestnená galéria pre batožinu, so sklopným rebríkom na zadnom čele. Priestor pre cestujúcich je vybavený neregulovateľným vykurovaním pomocou výfukových plynov s výhrevným telesom pri bočnej stene pod lavicou. Vetranie autobusu zabezpečuje posuvná predná časť strechy, ďalej bočné vetracie klapky, pretlaková ventilácia nad čelným sklom a tiež spúšťacie sklá v troch bočných oknách (dve vľavo a jedno vpravo), ktoré sú opatrené strieškami proti dažďu. Všetky okná sú zasklené tvrdenými sklami.
Saint-Sulpice-de-Royan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Praga RN/RND
Autobus
Do konca druhej svetovej vojny bolo vyrobených okolo 300 autobusov, povojnová produkcia dosiahla ďalších 3400 kusov. Na podvozku RN tak vzniklo necelých 2100 kusov, v prevedení RND potom cez 1600 kusov. Autobusy Praga RN/RND boli z hlavných liniek už počas 50. rokov vytlačené kapacitnejšími autobusmi Škoda 706 RO, niekoľko rokov však ešte slúžili na vedľajších spojoch.
Hasičský voz
Na podvozkoch Praga RN vzniklo niekoľko rôznych typov hasičských vozidiel líšiacich sa vyhotovením nadstavby a výkonom čerpadla.
Ďalšie nadstavby
Podvozky rozšírených vozidiel Praga RN/RND boli osadzované radom ďalších nadstavieb pre civilné i vojenské použitie. Tieto nadstavby stavali prevažne menšie karosárske podniky. Medzi vyrábané prevedenia patria napríklad cisterny, komunálne vozidlá, skriňové (civilné aj vojenské) a ďalšie. Modifikáciou základu autobusovej karosérie vznikali pojazdné predajne a knižnice, zubárske ordinácie, poštové a telekomunikačné vozy a iné.
Motor Pragy RN
thumb|Motor Pragy RN, nad hlavou valcov je čistič vzduchu PRAGA RN poháňa radovým, vodou chladeným zážihovým šesťvalcom s rozvodom SV. Liatinový blok valcov možno oddeliť od kľukovej skrine. Tiež hlava valcov je zo zliatiny. Kovaný kľukový hriadeľ je uložený v štyroch klzných ložiskách. Chladiaca sústava je vybavená vodnou pumpou a štvorlistovým ventilátorom, poháňaným remeňom od kľukového hriadeľa. Tlakové obežné mazanie motora zabezpečuje zubové čerpadlo, hnané od vačkového hriadeľa. Palivovú zmes pripravuje spádový karburátor Solex 35UAIP. Palivová nádrž na 95 l benzínu je uložená pod sedadlom vpravo a dopravu paliva zabezpečuje mechanické membránové čerpadlo, poháňané od vačkového hriadeľa. Motor sa nachádza vpredu, pozdĺžne nad a za prednou nápravou. Motor s prevodovkou je pružne uložený na ráme v štyroch silentblokoch.
Elektrická sústava pracuje s napätím 12 V. Vozidlo je vybavené dynamom PAL-Magneton s výkonom 150 W (u špeciálneho valníka 300 W) a 12V akumulátorom s kapacitou 75 Ah (u špeciálneho valníka 105 Ah). Štartér PAL má výkon 1,8 k.
Motor Pragy RND
thumb|Vznetový motor zo strany výfukového potrubia, vpravo dynamo Praga RND poháňa radový, vodou chladený vznetový štvorvalec s rozvodom OHV. Liatinový blok valcov možno oddeliť od kľukovej skrine. Liatinové hlavy valcov sú dve, každá je spoločná pre dva valce. Každá hlava má vlastný plechový kryt vahadiel a ventilov. V hlavách valcov sa nachádzajú vstrekovacie čerpadlá PAL (vzor Bosch) a spaľovací priestor, tvorený vírivou komôrkou typu Ricardo Comet III. Piesty z hliníkovej zliatiny sú opatrené štyrmi piestovými krúžkami. Vonkajšia strana dna piestov obsahuje vybranie pre lepšie premiešanie spaľovanej zmesi. Kľukový hriadeľ je kovaná, uložená v troch klzných ložiskách. Chladiaca sústava je vybavená vodnou pumpou a štvorlistovým ventilátorom, poháňaným remeňom od kľukového hriadeľa. Tlakové obežné mazanie motora zabezpečuje zubové čerpadlo, hnané od vačkové hriadeľa. Palivová nádrž na 70 l nafty je uložená pod sedadlom vpravo (autobus má nádrž na 105 l pod rámom za zadnou nápravou). Dopravu paliva zabezpečuje mechanické piestové čerpadlo, umiestnené na vstrekovacom čerpadle a poháňané od vačkového hriadeľa. Motor sa nachádza vpredu, pozdĺžne nad a za prednou nápravou. Motor s prevodovkou je pružne uložený na ráme v štyroch silentblokoch.
Zdvihový objem motora je (vŕtanie valcov, zdvih ), kompresný pomer 1:18. Motor dosahuje najvyšší výkon 44 kW (60k) pri 2 000 ot/min. Maximálny krútiaci moment je 226 Nm (23 kgm) pri 1600 ot/min. Merná spotreba paliva je min. 205 g/k za hodinu pri plnom výkone. Hmotnosť motora bez náplní je.
Elektrická sústava pracuje s napätím 12 V (štartér 24 V). Vozidlo je vybavené 12 V dynamom PAL-Magneton s výkonom 300 W a dvoma 12 V akumulátormi, každým s kapacitu 105 Ah. Štartér PAL má výkon 4k.
Prevodové ústrojenstvo
Za motorom je umiestnená suchá jednolamelová spojka. Za ňou potom nadväzuje štvorstupňová nesynchronizovaná prevodovka s radiacou pákou na hornom veku. Motor, spojka a prevodovka sú zoskrutkované a tvoria montážny celok. Výkon sa na zadnú nápravu prenáša cez spojovací hriadeľ ku kĺbovému hriadeľu, opatrenému dvoma kardanovými závesmi. Kĺbový hriadeľ je uložený v rúrke, upevnenej na priečke rámu, ktorá zachytáva sily od zadnej nápravy.
Podvozok
Základ podvozku tvorí rám z dvoch lisovaných oceľových nosníkov tvaru U, spojených siedmimi nitovanými priečkami. Kvôli zníženiu výšky má rám nad zadnou nápravou vyhnutie nahor. Vzadu sa nachádza hnacia tuhá náprava odpružená dvojitými pozdĺžnymi poleliptickými listovými pružinami. Most zadnej nápravy pozostáva z lisovaného oceľového plechu. Predná náprava je tuhá, vykovaná do profilu „I“. Odpruženie zaisťujú jednoduché pozdĺžne poleliptické listové pružiny. Je vybavená teleskopickými hydraulickými tlmičmi. Riadenie predných kolies pracuje pomocou skrutky a matice. Vozidlo je opatrené hydraulickými bubnovými brzdami na všetkých kolesách. Kolesá sú dvadsaťpalcové, s lisovanými oceľovými diskami rozmeru 6,00 – 20 a pneumatikami rozmeru 7,50-20, na zadnej náprave v dvojmontáži.
Kabína vodiča
Kabína vozidla je zmiešanej konštrukcie, s drevenou kostrou potiahnutou oceľovým plechom. Vnútri sa nachádza dvojdielne sedadlo, siahajúce cez celú šírku búdky. Pod ním je umiestnená palivová nádrž a autobatérie. Dvojdielne čelné okno má výplň z tvrdeného skla. Po stranách kabíny na zadnom stĺpiku dverí sa nachádzajú ramienkové ukazovatele smeru jazdy. Sú výklopné, elektromagneticky ovládané, opatrené oranžovým svetlom.
Rozmery a výkony
Ak nie je uvedené inak, údaje platia pre valník, rok výroby 1952.
Kohen
Etymológia
Slovo kohen vychádza z podobného koreňa ako napr. arabské káhin, ktoré má význam „dohliadateľ“. Kohanim tak boli podľa niektorých vedcov pôvodne dohliadateľmi vo svätyniach, ktoré strážili pred znesvätením a dohliadali na správny priebeh obeti, ktorú obyčajný človek do svätyne prinášal. Na podporu tejto domnienky svedčí aj to, že postavenie kohanim je v Biblii často spojované s postavením levitov, potomkov Jákobovho syna Léviho, ktorí sú tiež často označovaní za kňazský kmeň - ku kmeňu Levi patril ako Mojžiš, tak aj jeho brat Áron. Zatiaľčo levitom zostala funkcia dohliadateľov a strážcov svätyne (a neskôr Chrámu), Áronovi potomkovia prevzali vykonávanie samotnej obetnej bohoslužby.
Postavenie kohenov v histórii
Ustanovenie Áronových potomkov ako kňazov pre Izrael je zmienené v Exode. Áronovci a leviti mali prevziať zodpovednosť za službu Bohu po prvorodených, ktorí o svoje vyvolenie prišli kvôli hriechu uctievaniu zlatého teľaťa. Kohen tak v judaizme slúžil ako vykonávateľ niektorých Božích prikázaní a preto sa na neho vzťahovali zvláštne a prísne pravidlá ohľadne rituálnej čistoty a nečistoty (pozri nižšie). Kohen bol pred uvedením do svojho úradu pomazaný a spoločne s kráľom je v Biblii druhou postavou, ktorá je označovaná ako pomazaný - Mesiáš (כהן המשיח kohen ha-mašiach). Ďalšou významnou funkciou, udelenou Bohom kohenom, bolo poslanie žehnať Izraelu - toto kňazské požehnanie (ברכת כהנים, birkat kohanim) sa udržalo v židovskej liturgii až dodnes (pozri nižšie).
Desiatky a obživa kohenov
Kohenovi náleží desiatok - tzv. truma - z úrody a produktov Erec Jisra’el. Podľa Tóry neobdržali leviti a tým pádom ani kohanim žiadny diel krajiny izraelskej, miesto toho sa mali venovať službe v svätyni a byť živení z desiatkov prinášaných ostatným obyvateľstvom.
Kohanim sami boli živí z obetí, ktoré ľudia do Chrámu prinášali. Išlo o následujúce:
Dary, ktoré sa odovzdávali len v Jeruzaleme:
Dary prinášané po celom Izraeli:
Veľkňaz
S rastúcou populáciou kohanim bol ustanovený titul veľkňaza (כהן גדול, kohen gadol), ktorý bol najprv vyberaný podľa bežného nástupníckeho pravidla (najstarší syn zaujíma miesto otca - Leviticus 6,15) a jeho titul bol doživotný. Za prvého veľkňaza je tradične považovaný Áron. Pokiaľ nemal kňaz synov, prešiel úrad na jeho brata prípadne na jeho synovca. Neskôr bol veľkňaz volený. Časom bola funkcia spolitizovaná a veľkňaz bol skôr politickou figúrou dosadzovanou podľa vôle vladára, čo sa dialo predovšetkým za vlády Seleukovcov a Rimanov. K ojedinelému prípadu došlo za vlády Hasmonejcov, ktorí vo svojich vladárskych funkciách spojili ako titul kráľa, tak aj titul veľkňaza.
V náboženskej tradíci bol veľkňaz jediným človekom, ktorý smel vysloviť Božie meno JHVH. Dialo sa tak vždy raz v roku na Jom kipur, kedy veľkňaz vchádzal do najsvätejšej svätyne Chrámu. Počas obdobia jedného týždňa pred Jom kipur sa mal očišťovať a pripravovať na tento úkon a službu za neho preberal dočasný veľkňaz.
Ťuťky
Ťuťky je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 590 obyvateľov.
Kohen
Druhý chrám
V období druhého chrámu nemali koheni vo svojich rukách žiadnu reálnu moc a ich postavenie bolo v očiach predovšetkým prostého ľudu zdiskreditované. Radou ľudí boli považovaní skôr za kolaborantov s Rimanmi a za príliš odtrhnutých od bežného života, čiastočne tiež vďaka ich previazaním so skupinou saduceov, ktorá bola zložená takmer výhradne z kohenov. Táto situácia nahrávala druhej silnej frakcii - farizejom - ktorí tiež neskôr prevzali moc v Sanhedrine - najvyššom židovskom zákonodarnom orgáne - a stali sa vodcovskými náboženskými autoritami Izraela, zatiaľčo funkcia kohenov zostala obmedzené len na liturgiu, ako je tomu aj dnes.
Halacha
Kohen musí vďaka svojmu poslaniu splňovať mnoho halachických predpisov, ktoré sa týkajú ako rituálnej čistoty, tak aj pôvodu alebo stavu. Hlavným poslaním kohenov v čase druhého Chrámu bolo vykonávanie obeti, zatiaľčo leviti slúžili ako strážcovia, pomocníci a hudobníci alebo chrámoví speváci. Spočiatku silná pozícia kohenov v Sanhedrine ako učiteľov a vykladačov Zákona (odtiaľ pravdepodobne tiež ich novozákonné označenie „zákonníci“) bola umenšená a ich miesto zaujali učenci - rabíni a ich žiaci (mnoho kohenov patrilo medzi veľkých učencov a medzi farizejov, ale kňazský pôvod samotný prestal byť dôležitým kritériom pre získanie autority).
Kňazský odev
náhľad|Veľkňaz v kňazskom obleku Podľa traktátu Mišny Zevachim nesmie obetnú bohoslužbu slúžiť nikto iný, ako kohen, ktorý je k tomu náležite oblečený. Oblečenie kohena sa skladá zo štyroch svätých šiat - בגדי קודש, bigdej kodeš alebo בגדי כהונה bigdej kehuna (kňazský odev):
Veľkňaz ďalej obliekal tieto štyri ďalšie časti:
Tabu vzťahujúce sa na veľkňaza
Kohen môže byť iba muž, ktorý sa narodil z riadneho manželstva medzi kohenom a halachickou židovkou. Pokiaľ si kohen vezme proselytku, ich dieťa je židom, ale nie je kohen. Pokiaľ sa narodí dcéra, táto by si potom nemala vziať za manžela kohena. Dokonca je doporučované, aby si kohen nebral ženu, ktorej obaja rodičia sú konvertiti. Kňaz si nesmie vziať prostitútku, rozvedenú ženu alebo vdovu. Veľkňaz si mohol vziať za ženu len pannu.