cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaroslav Vodrážka
Životopis
Jaroslav Vodrážka sa zaslúžil o založenie a systematický rozvoj edičnej činnosti pre deti na Slovensku. Uvedomoval si dôležitú úlohu knihy ako formovateľa estetického cítenia detského čitateľa. Jeho ilustrácie vynikajú svojou farebnosťou, dynamikou a hravosťou, vďaka čomu sú dodnes veľmi blízke deťom. Vodrážka je považovaný za priekopníka vkusnej detskej knižnej ilustrácie. Knihy s jeho ilustráciami sa stali ikonickými pre viaceré generácie slovenských detí a dodnes vychádzajú v reedíciách. Zatiaľ najnovšími sú desiate vydanie knihy Smelý Zajko z roku 2015, desiate vydanie knihy Smelý Zajko v Afrike z roku 2017 a siedme vydanie knihy Slovenské rozprávky, hádanky a rečňovanky z roku 2013 (všetko vo vydavateľstve Slovenské pedagogické nakladateľstvo - Mladé letá).
Dielo
Ilustrátorské dielo
Ménodóros (sochár)
Ménodóros bol grécky sochár v 1. storočí. Ménodóros, sochár z Atén, zhotovil kópiu Praxitelovho Eróta pre boiótske mesto Thespiai potom, čo bol jej originál v roku 80 (za vlády Tita) zničený pri požiari v Ríme (do Ríma bola socha privezená zrejme za vlády Caligulu ). Pausanias počas návštevy Boiótie v polovici 2. storočia toto dielo videl: „Terajšieho Eróta zhotovil v Thespiách Aténčan Ménodóros, napodobniac dielo Praxitelovo.“ Strata tespijského Praxitelovho Eróta v Ríme inšpirovalo Tespijcov k tomu, aby toto dielo vo svojej domovine nahradili novým. Aj keď Tespijci stratené Praxitelovo dielo nahradili kópiou, neubralo to na jeho sláve. Herennia Procula, členka významnej provinčnej rímskej rodiny, dala na mramorový podstavec tejto sochy vytesať verše (ekfrastický epigram ). Jej dvojveršie ponúkalo variáciu na slávny anonymný epigram o Praxitelovej oslavovanej soche Afrodity Knidskej.
Činnosť sochára Ménodóra je možné s najväčšou pravdepodobnosťou zaradiť do 1. storočia (augustovskej doby). Viacerí učenci (H. Brunn, Ch. Picard) ho spájajú s rovnomenným sochárom, ktorého Plínius vo svojom zozname uvádza medzi umelcami vytvárajúcimi sochy športovcov, ozbrojencov, lovcov a „obetníkov“.
Elist
Knižné vydavateľstvo Elist vzniklo v roku 2016 ako projekt na podporu začínajúcich autorov. Sídli v Liptovskom Mikuláši. Malo byť zamerané na elektronické knihy. Už v lete 2016 sa tento zámer zmenil a vyšla prvá tlačená kniha - detektívka Anjelik od Romana Horňáka. Popri knihách Elist od roku 2016 vydáva aj učiteľské zápisníky, ktorých vydávanie prebralo po zaniknutom vydavateľstve Druska Books.
Majiteľom Elistu je Peter Hoferek, ktorý sa dostal do povedomia verejnosti ako cestovateľ a autor knihy Okolo sveta s palcom hore. Hoferek je jedným z najskúsenejších slovenských stopárov - stopom precestoval viac ako 120 000 kilometrov vo viac ako šesťdesiatich krajinách.
V súčasnosti Elist vydáva cca 30 knižných titulov ročne. Od roku 2017 je členom Združenia vydavateľov a kníhkupcov Slovenska a zúčastňuje sa každoročného knižného veľtrhu Bibliotéka v Bratislave. Distribúciu kníh do kníhkupectiev pre vydavateľstvo Elist zabezpečuje Ikar.
Ocenenia
Vydavateľstvo Elist získalo ocenenie v čitateľskej ankete Literárna revue za 2. miesto v kategórii kniha roka 2017 (Adriana Gregorová - Druhá) a za 2. miesto v kategórii Debut roka 2017 (Michaela Mihoková - Poškvrnená).
Chet Baker
Chesney Henry „Chet“ Baker, Jr. (* 23. december 1929, Yale, Oklahoma, USA† 13. máj, 1988, Amsterdam, Holandsko) bol americký džezový trubkár, hráč na krídlovku a spevák. V roku 1987 bol uvedený do Big Band and Jazz Hall of Fame. Počas svojej kariéry spolupracoval s hudobníkmi ako Stan Getz, Charlie Parker či Dexter Gordon. Slávnym sa stal ako hráč v kvartete s Gerrym Mulliganom. Zomrel v roku 1988 v Amsterdame, po páde z druhého poschodia hotelovej izby.
Diskografia
Out of Nowhere - Live Volume 2 | My Old Flame - Live Volume 3
Bromid bárnatý
Štruktúra a vlastnosti
Bromid bárnatý kryštalizuje v štruktúre podobnej chloridu olovnatému, tvorí biele ortorombické kryštály. Vo vodnom roztoku sa chová ako obyčajná soľ.
Reaguje so síranovým iónom z kyseliny sírovej a tvorí zrazeninu síranu bárnatého: Podobne reaguje aj s kyselinou šťaveľovou, fluorovodíkovou a fosforečnou.
Príprava
Bromid bárnatý možné pripravovať zo sulfidu alebo uhličitanu bárnatého reakciou s kyselinou bromovodíkovou, takto vzniká hydratovaný bromid bárnatý. Reakcia prebehne počas krátkej doby. Bromid bárnatý kryštalizuje z roztoku v podobe dihydrátu (BaBr2 • 2H2O). Bezvodú formu možno získať zahrievaním na 120 °C.
Použitie
Bromid bárnatý je prekurzorom chemikálií používaných vo fotografii aj ďalších bromidov.
Predtým sa používal na čistenie rádia v procese frakčnej kryštalizácie, ktorý vynašla Maria Curieová-Skłodowská. Pretože rádium sa z roztoku bromidu bárnatého zráža prednostne, množstvo rádia k báriu je vo zrazenine vyššia ako v roztoku.
Bezpečnosť
Bromid bárnatý, podobne ako iné bárnaté soli rozpustné vo vode, je toxický a pri požití môže spôsobiť vážnu otravu.
Remaugies
Remaugies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rieslochfälle
Rieslochfälle sú vodopády na nemeckej strane Šumavy (Bavorský les). Nachádzajú sa približne dva kilometre severovýchodne od Bodenmaisu v tiesňave Riesloch na potoku Schwellbach. Tiesňava vznikla hĺbkovou eróziou v rule, je v nadmorskej výške 780 – 920 m a má dĺžku 1,6 km. Rieslochfälle vytvárajú päť vodopádových stupňov, ktoré majú celkovú výšku 55 m, najvyšší z nich je 15 m vysoký.
Rezervácia
Dňa 28. marca 1939 bola tiesňava Riesloch vyhlásená za rezerváciu. Chránená je predovšetkým pralesná vegetácia s niekoľkými reliktmi z doby ľadovej.
Asia-Pacific Broadcasting Union
Asia-Pacific Broadcasting Union (staršie Asia Broadcasting Union, skr. ABU, slov. Ázijská rozhlasová únia) je medzinárodná organizácia založená v roku 1964, združujúca rozhlasové a televízne organizácie krajín Ázie. Jej cieľom je koordinovať vzájomnú spoluprácu v technickej a programovej oblasti.
Metod I.
Život
Metod sa narodil v Syrakúzach na Sicílii do bohatej rodiny. Ako mladý muž odišiel študovať do Konštantinopola, neskôr ale vstúpil do kláštora Chenolakkos v Bitýnii, kde sa sa nakoniec stal igumenom (opátom). V tomto období sa spoznal s konštatinopolským patriarchom Nikeforom I. Po tom, čo sa byzantským cisárom stal Lev V. Arménsky, bol patriarcha Nikeforos zosadený a začala sa nová vlna prenasledovania ikonoklastov. V roku 815 preto Metod, pravdepodobne ako sprievod zosadeného patriarchu odišiel do Ríma, kde zostal až do roku 821. Krátko po jeho návrate z exilu bol novým cisárom Michalom II. ako prívrženec ikonodúlie uväznený a poslaný do vyhnanstva na ostrov Antigonis v Propontise. Vrátiť sa smel až po nástupe syna Michala II. Teofila na byzantský trón v roku 829. V tomto období sa Metod venoval písaniu a napísal niekoľko homílií, poetických kánonov a hagiografických diel, mimo iné napríklad biografiu Theofana Vyznávača, či mučeníka Euthymia zo Sárd. Býva mu pripisované aj autorstvo diel o živote sv. Mikuláša.
Po smrti cisára Teofila bol Metod cisárovnou-regentkou Theodorou na radu ministra Theoktista zosadený predchádzajúci patriarcha Ján VII. Grammatikos a Metod bol v roku 843 ustanovený konštatinopolským patriarchom. Zároveň sa sa na prvú pôstnu nedeľu (11. marec 843) v Konštantínopole uskutočnila cirkevná synoda, ktorej cieľom a výsledkom bolo obnovenie kultu obrazov. Udalosť je dodnes v ortodoxnom svete oslavovaná ako „Deň triumfu ortodoxie“ alebo Nedeľa pravoslávia.
Samotný Metod bol voči predstaviteľom obrazoborcov zhovievavý, čo však vyvolalo odpor radikálnych skupín v tábore ikonodúlov, najmä medzi mníchmi v Studionskom kláštore. Problematickí mnísi boli preto exkomunikovaní a vyhostení z Konštantinopola.
ASD HC Sassari
ASD HC Sassari je taliansky ženský hádzanársky klub zo Sassari. Vznikol v roku 1976. Je 6-násobný majster krajiny a 6-násobný víťaz národného pohára. Z medzinárodných úspechov je najhodnotnejšia štvrťfinálová účasť vo Vyzývacom pohári EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Campionato italiano di pallamano femminile.
Úspechy
Víťaz Talianskeho pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohá EHF:
Vyzývací pohár:
Brest horský
Brest horský (Ulmus glabra) je najrozšírenejší európsky strom z rodu brest.
Je to veľký horský strom, rastie do nadmorskej výšky, preferuje vlhkú a humóznu pôdu. Dobre znáša zatienenie. Drevo sa využíva v stavebníctve, vysádza sa ako okrasná drevina. Je odolnejší na „brestový mor“ ako ostatné druhy brestov, aj preto sa dožíva viac ako 400 rokov. Drevo je dekoratívne, tvrdé ale krehké.
Rozšírenie
Rastie od Írska východne po pohorie Ural a od severného polárneho kruhu po Peloponéz, rastie aj v Iráne. V Škandinávii dokáže formovať brestový les. Bol úspešne introdukovaný aj v Grónsku.
Na Slovensku
Na území Slovenska ide o pôvodnú drevinu. Rastie v pohoriach na celom území okrem najnižších polôh. Najviac sa zachoval na východe územia. V minulosti bol zastúpený v 0,45 % lesnej plochy, dnes (2008) do 0,03 % = 573 ha. Patrí medzi ohrozené hospodárske dreviny.
Poddruhy
Niektorí botanici, hlavne Lindquist (1931), navrhujú poddruhy:
Medzi týmito populáciami je časté prekrývanie, ich charakteristické vlastnosti môžu byť spôsobený skôr prostredím ako genetikou. Poddruhy napríklad neakceptuje Flora Europaea.
Opis
Jedince niekedy dosahujú výšky 40 m, zvyčajne so širokou a otvorenou korunou, kmeň s priemerom do 2 metrov. Borka má černasté až tmavohnedé sfarbenie, u starých stromov husto rozpukaná do hĺbky. Prirodzene sa reprodukuje semenami. Tento strom je pozoruhodný svojimi veľmi tuhými, pružnými mladými výhonkami. Striedavé listy sú opadavé, 6 až 17 cm dlhé o široké 3 - 12 cm, zvyčajne opakujúce sa s asymetrickou základňou. Lalok často úplne pokrýva krátku (<5 mm) stopku; horný povrch je drsno chlpatý. Listy na semenáčikoch alebo jedincoch rastúcich v tieni, majú niekedy tri alebo viac lalokov v blízkosti vrcholu. Kvety sú obojpohlavné a jednodomé sa objavujú pred listami skoro na jar. Majú červenkastú farbu bez okvetných lístkov. Vytvárajú sa v zhlukoch po 10 až 20; na 4 mm naprieč a 10 mm dlhých stonkách. Sú opeľované vetrom. Ovocie je zelená okrídlená nažka 20 mm dlhá a 15 mm široká. V strede má jedno okrúhle, 6 mm veľké semeno, ktoré dozrieva neskoro na jar.
Al-Walíd
Al-Walíd (iný prepis: al-Valíd) môže byť:
Zoznam častí seriálu Ženy z rodu Gilmorovcov
Nasledujúci zoznam je zoznam epizód seriálu Ženy z rodu Gilmorovcov. Seriál končí siedmou sériou.
1. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie Joan Binder Weiss
2. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
3. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
4. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
5. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
6. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
7. séria
! colspan="2"|# ! Pôvodný názov ! Slovenský názov ! Autor/i ! Režisér ! Pôvodné uvedenie
Una mamma per amica
Platan javorolistý
Platan javorolistý je statný, opadavý strom z rodu platan (Platanus) z čeľade platanovité (Platanaceae).
Platan javorolistý je spontánnym krížencom platanu západného a platanu východného; miestom kríženia malo byť okolie Oxfordu v Anglicku, kde sa oba platany pestovali v rokoch 1680 až 1700. Väčšinou znakov však platan javorolistý pripomína platan východný, ktorý pochádza z juhovýchodnej Európy a Malej Ázie a už dlho sa pestoval i mimo oblasti svojho prirodzeného výskytu.
Opis
Platan javorolistý je strom vysoký 20 až 40 m. Kmene môžu dosahovať obvod až 6 m a rozložená koruna šírku do 35 m. Kôra v dolnej polovici kmeňa je vrstvovitá, odlupujú sa v podlhovastých pestrofarebných platniach.
Púčiky platana sú končisté, do 10 mm dlhé, so zelenosivou šupinou. Čepeľ listov je dlaňovito tri až päť zárezová, na báze vykrojená až tupo klinovitá, dlhá 15 až 17 cm a široká 18 až 20 cm. Na dospelých listoch je čepeľ na líci holá a lesklá, na rube len na žilnatine chlpatá. Laločnatosťou listov leží uprostred medzi tvarom listov platanu západného a platanu východného. Súplodie je ježaté, s priemerom 25 až 35 mm, po dvoch až troch hlávkach na visiacej stopke. Oriešky sú do 12 mm dlhé a 2 až 3 mm široké, v hornej časti široko kužeľovité.
Rozšírenie
Podľa genetickej štúdie z roku 2002, platan javorolistý vykazuje dedičné vlastnosti platana západného aj platana východného. Keďže však od objavenia Ameriky bol platan západný introdukovaný do záhrad v Európe vo viacerých obdobiach a podobne aj platan východný do Severnej Ameriky, kríženia medzi nimi sa mohli vyskytnúť niekoľkokrát a mohli viesť k niekoľkým hybridným typom.
Platan javorolistý je v súčasnosti vysádzaný prakticky v celej Európe a objavuje sa aj v Severnej Amerike, vo východnej Ázii a na juhovýchode Austrálie. Jeho súčasná severná hranica v Európe siaha od južného Škótska pozdĺž pobrežia Severného mora, cez Dánsko, Poľsko, na východ cez Ukrajinu a odtiaľ južne Kaukazom až do Uzbekistanu.
Ekológia
Platan javorolistý kvitne v apríli až máji, súčasne s pučaním listov. Guľovité súplodia, ktoré zostávajú na stromoch aj po opadnutí listov až do jari, produkujú dostatok dobre klíčivých semien. Rozmnožuje sa orieškami a stonkovými odrezkami. Dosiaľ sa v Európe nezaznamenalo prirodzené zmladzovanie. Semenáčiky a mladé stromy sú pomerne citlivé na mráz, dospelé jedince sú mrazuvzdorné.
Platan javorolistý je vápnomilný, odolný proti znečisteniu mestského prostredia. Darí sa mu na aluviálnych, dostatočne prevzdušnených pôdach, preto dobre rastie popri vodných plochách. Je drevinou nížin a pahorkatín, s výnimkou Švajčiarska, kde rastie až do nadmorskej výšky 800 m.
Význam a využitie
Platan javorolistý je vysoký strom so širokou korunou. Je to architektonicky cenná drevina. Vo väčšine európskych miest, v Severnej Amerike a iných krajinách mierneho pásma predstavujú platany dôležitú okrasnú drevinu. V Paríži tvoria až 40 % mestskej zelene a v Londýne ešte viacej a podobne je to aj vo všetkých dôležitých mestách v Európe.
Hrozby a choroby
Platan javorolistý je významne ohrozený hubovým patogénom Erysiphe platani. Do Európy bol zavlečený zo Spojených Štátov v polovici minulého storočia. Prvé výskyty sa zaznamenali v oblasti Stredozemného mora a odtiaľ sa nákaza šíri aj do ďalších oblasti jeho výskytu. Príznaky nákazy sú v podobe bielej hubovitej plesne na listoch postihnutých jedincov. Medzi významných škodcov patria aj húsenice motýľa ploskáčik Phyllonorycter platani, ktoré vyžierajú listové pletiva a vytvárajú na nich chodbičky v podobe plošných mín.
Volejbal na Letných olympijských hrách 1984
Volejbal na Letných olympijských hrách 1984 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1984. Konal sa v Los Angeles, v Spojených štátoch v dňoch od 29. júla11. augusta 1984, za účasti 10 mužských a 8 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Argentíny a Číny a ženské družstvo Číny. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1964 a toto bolo jeho 6. vydanie. Dejiskom zápasov bola aréna Long Beach Arena.
V mužskej kategórii získalo olympijský titul domáce 🇺🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇧🇷. U žien získala titul 🇨🇳, ktorá vo finále vyhrala nad domácim 🇺🇸.
Kvalifikácia
náhľad|Kvalifikované družstvá mužov Pozn: Bojkotujúce družstvá Sovietskeho zväzu, Kuby, Poľska a Bulharska nahradili Čína, Tunisko, Taliansko a Kórejská republika.
Pozn: Bojkotujúce družstvá Sovietskeho zväzu, Kuby, NDR a afrického zástupcu nahradili Japonsko, Brazília, Kanada a NSR.
Platan východný
Platan východný je listnatý, opadavý strom z rodu platan (Platanus) z čeľade platanovité (Platanaceae). Platan východný je treťohorný relikt a jediný európsky druh platanu.
Opis
Platan východný je strom vysoký 30 až 40 m (ojedinele až 50 m), s nízkym kmeňom s obvodom 2 až 3 m (ojedinele 6 až 9 m). Koruna stromu je široká do 30 m, pričom hlavné konáre v dolnej polovici koruny sú krivé až hrboľaté. Kôra je bledosivá alebo zelenkastosivá, v dolnej polovici sa odlupuje v podlhovastých platniach.
Púčiky sú priame, pritlačené, vajcovito podlhovasté, asi 10 mm dlhé. Prílistky sú 6 až 8 cm dlhé a opadavé. Listy platana sú striedavé, dlho stopkaté, čepeľ starších listov je 5 až 7 krát dlaňovito laločnatá, na báze je srdcovitá alebo mierne klinovitá, dlhá 12 až 15 cm a široká 18 až 20 cm. Čepeľ je neskoršie na líci holá, len na rube zväčša na celej ploche chlpatá. Úkrojky sú vrúbkovane zúbkaté, zriedkavo celistvookrajové, so stredným lalokom dvakrát dlhším než širokým.
Kvety tvoria guľovité súkvetia, na ovisnutej stopke ich býva 3 až 4, občas až 7 a po dozretí majú v priemere 15 až 30 mm. Oriešky sú drobné, dlhé do 9 mm a široké do 2 mm. Na báze sú končisté a chlpaté, na vrchole kužeľovité.
Rozšírenie
Pôvodný areál rozšírenia platana východného sa rozprestiera od Balkánu až po strednú Áziu, severná hranica areálu prebieha stredným Albánskom, Macedónskom a južným Bulharskom, odkiaľ prechádza do Grécka, Turecka a jeho severnou časťou pokračuje na Kaukaz, do Iránu, strednej Ázie až do Kašmíru.
Do Európy bol dovezený v 16. storočí. Jeho introdukcia postupovala nielen z východu na západ, ale aj následne kultiváciou zo západu na východ. Využíva sa ako okrasná drevina.
Ekológia
Platan východný rastie v pôvodnom prostredí predovšetkým vo vlhkých údoliach riek, na aluviálnych alkalických pôdach, na brehoch riek a potokov. Patrí k stredne až výrazne vodomilným druhom. Je pomerne náročný na teplo, takže v strednej Európe väčšinou vymŕza a preto sa takmer nepestuje. Druh má bohatý koreňový systém, čo mu umožňuje rásť najmä v intravilánoch. Zvyčajne je vysádzaný v rovinnom, ojedinele aj podhorskom stupni. Na Slovensku najvyšší výskyt v nadmorskej výške 445 m.
Platan východný kvitne v máji, plodí na jeseň a oriešky vypadávajú z hlávok na jar nasledujúceho roku. V našich podmienkach je však zriedka plodný a preto sa rozmnožuje vegetatívne. Dožíva sa vysokého veku 300 až 500 rokov (v pôvodnom areáli aj 1000 až 2500 rokov). Pravdepodobne najstarší a najmohutnejší jedinec tohto druhu sa nachádza na ostrove Kos v Egejskom mori s priemerom pri zemi 18 m, ktorého vek sa odhaduje na 2000 až 2500 rokov.
Význam a využitie
Platan východný je v záhradách pomerne vzácny, bol vytlačený rýchlejšie rastúcim platanom javorolistým. Pravdepodobne dva najkrajšie stromy v Európe rastú v obci Trsteno na pobreží Dalmácie niekoľko kilometrov severne od Dubrovníka. Drevo platana nie je veľmi odolné, ale používa sa na výrobu buničiny a papiera. V Iráne sa používa v tradičnej medicíne.
Hrozby a choroby
Platany sú náchylné na hubové ochorenie spôsobené druhom Apiognomonia veneta. Prvým znakom napadnutia je zmena farby listového pletiva medzi hlavnými žilami, neskôr môžu byť poškodené alebo zničené aj mladé listy. Medzi významných škodcov patria aj húsenice motýľa ploskáčik Phyllonorycter platani a Acalyptris platani, ktoré vyžierajú listové pletiva a vytvárajú na nich chodbičky v podobe plošných mín.
Statočný cínový vojačik
náhľad|Statočný cínový vojačik, ilustroval Bertall Statočný cínový vojačik (dánsky: Den standhaftige tinsoldat) je literárna rozprávka Hansa Christiana Andersena o láske cínového vojačika k papierovej baletke. Rozprávka bola prvýkrát publikovaná 2. októbra 1838 v Kodani C. A. Reitzelom v prvej knižke Rozprávky rozprávané pre deti. Nová zbierka. Knižka pozostáva z Andersenových rozprávok Sedmokráska a Divé labute. Táto rozprávka bola Andersenovou prvou, ktorá nebola založená na ľudovej rozprávke alebo literárnej predlohe. "Statočný cínový vojačik" bol adaptovaný do rôznych médií vrátane baletu a animovaného filmu.
Príbeh
Chlapec dostane na narodeniny sadu 25 cínových vojačikov, sú odliati z jednej starej lyžice. Chlapec ich rozloží ich na stôl. Jeden vojačik stojí na jednej nohe, pretože bol odliaty ako posledný a nezvýšilo dosť kovu na to, aby bol celý. Neďaleko vojak zbadá inú hračku, krásnu papierovú baletku s malou ozdôbkou - plieškom na šerpe. Aj ona stojí na jednej nohe v tanečnej pozícii a vojačik sa do nej zamiluje. V tú noc hračka zlý škriatok vyskakujúci z krabice, ktorý tiež miluje baletku, nahnevane upozorní vojačika, aby ju nechal na pokoji, ale vojačik ho ignoruje.
Na druhý škriatok nečakane vyskočí z krabice vo chvíli, keď vojačik stojí na parapete a on vypade von otvoreným oknom. Pristane na ulici, kde ho dvaja chlapci nájdu, umiestnia ho do papierovej loďky a pustia ho plávať do kanála. Čln aj s pasažierom odpláva do dažďovej kanalizácie. Tu vojačik stretáva potkana, ktorý od neho žiada mýto.
Loďka sa plaví ďalej a vpláva do kanála. Tam však cínového vojačika zhltne ryba a on sa ocitne v temnote. Rybu ulovia ľudia a rozrežú ju, s počudovaním v jej vnútornostiach objavia hračku. Cínový vojačik sa šťastnou náhodou opäť ocitá v dome, kde jeho púť začala. Slúžka ho zanechá na doske stola pred baletkou.
Chlapec sa vracia k hre a z roztopaše hodí cínového vojačika do ohňa. Prievan v izbe do ohňa strhne aj papierovú baletku.
Ráno slúžka čistí ohnisko. V popole nachádza roztopený cín v tvare srdiečka a v jeho strede malú plechovú ozdôbku.
Remiencourt
Remiencourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rethonvillers
Rethonvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lede
Lede je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 17 629 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Lede pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Mercedes-Benz triedy G
thumb|Mercedes G 500 čiernej farby Mercedes triedy G predstavuje terénny automobil vyrábaný od roku 1979. Zaujímavosťou je, že skratka G pochádza z nemeckého slova „Geländewagen“, v preklade terénne vozidlo. Predajnosť vozidla Mercedes Benz triedy G rapídne stúpala. Už v roku 2011 sa predalo 210 000 automobilov. Trieda G je vyrábaná v troch variantoch a to dvojdverový kabriolet, dlhá päťdverová verzia a uzavretá trojdverová verzia.
Vylepšenia
Automobilová spoločnosť Mercedes-Benz vozidlo niekoľkokrát aktualizovala a vylepšovala. Inovácia najviac zasiahla motor, interiér či bezpečnostné prvky. Do roku 1990 bol vyrábaný variant W 460. Neskôr na trh dorazila verzia W 461 ktorá dominovala predovšetkým odpojiteľným pohonom všetkých kolies. Druhý variant, W 462 dominoval montovanými CKD súpravami, teda kompletne rozobratými súpravami spoločnosti ELBO (výrobca autobusov a vojenských vozidiel v Grécku) Najväčšiu inováciu priniesol rok 2007. Prepracovaná verzia Mercedes Benz triedy G bola trhu predstavená predovšetkým inovovaným interiérom, silnejšími benzínovými a dieselovými motormi, a inými technickými novinkami. O rok neskôr Mercedes predstavil vozidlo s novšími vylepšeniami. Maska chladiča sa vyznačovala len tromi čiarami. Ďalšie zmeny sa týkali zavedenia bluetooth a handsfree funkcií, multifunkčného volantu a MP3 výstupu. 30. výročie výroby Mercedesu Benz prinieslo nové modely: G 500 s inovovaným interiérom, exkluzívnym koženým dizajnom, a model G 280 CDI s turbodieselovým motorom.
Predajnosť
Predajnosť terénnych vozidiel Mercedes Benz je veľmi vysoká. Vozidlá idú najviac na odbyt v Rakúsku, Švajčiarsku, Slovinsku, Chorvátsku, Anglicku a v niektorých častiach Afriky pod názvom Puch G, ktorý bol v roku 1983 použitý na prevoz pápeža Jána Pavla II. namiesto klasického papamobilu. Vo všetkých ostatných krajinách ostal automobilu názov Mercedes G. Prvý vlastník Mercedesu Benz triedy G bol Arnold Schwarzenegger.
Luis Suárez
Luis Suárez môže byť:
Lierde
Lierde je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 6 534 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Lierde pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Zoznam biologických článkov/8
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Athena (raketa)
Bola vyrábaná v dvoch typoch Athena I a Athena II. Niesla malý až stredne ťažký náklad. Používala motor Castor 120.
Levocetirizín
Levocetirizín (alebo levocetirizín dihydrochlorid) je tretia generácia nesedatívneho antihistaminika. Je vyvinutý z antihistamínového cetirizínu druhej generácie. Chemicky je levocetirizín jednoducho izolovaný levorotárny enantiomér cetirizínu, ktorý sa predáva ako racemát.
Roberto Rivelino
Roberto Rivelino (* 1. január 1946, São Paulo) je bývalý brazílsky futbalový reprezentant.
Je synom talianskych imigrantov z Macchiagodeny. Preslávil sa charakteristickými fúzami, tvrdými priamymi kopami z veľkej vzdialenosti, dobrými prihrávkami a svojským spôsobom kontroly lopty. Je považovaný za jedného z najlepších ofenzívnych stredopolarov svojej generácie.
Väčšinu svojej klubovej kariéry odohral v drese Corinthians. V roku 1974 prestúpil do Rio de Janeira, konkrétne do klubu Fluminense. Rivelino debutoval na majstrovstvách sveta 1970, kde odohral výborné zápasy a spolu so spoluhráčmi akými boli Pelé, či Tostão získali pre Brazíliu tretí titul majstra sveta. Rivelino neskôr reprezentoval Brazíliu aj na Majstrovstvách sveta 1974 a 1978.
HuffPost
HuffPost (pôvodne The Huffington Post a niekedy skrátene HuffPo) je americký liberálne orientovaný online agregátor noviniek a blog. Jeho zakladateľmi boli Arianna Huffingtonová, podľa ktorej dostal svoj názov, Kenneth Lerer, Andrew Breitbart a Jonah Peretti. Obsahovo sa zaoberá politikou, podnikaním, zábavou, životným prostredím, technológiami, životným štýlom aj kultúrou. Sídli v budove 770 Broadway v New Yorku. Web bol založený ako The Huffington Post v roku 2005.
V roku 2017 došlo k zmene názvu z The Huffington Post na HuffPost a tiež k zmene dizajnu a loga.
Wyozín
Wyozín (Wyo , imG alebo Yt) je modifikovaný nukleozid vznikajúci z guanozínu. Spolu s jeho derivátmi sa nachádza výhradne v transferovej RNA fenylalanínu, na pozícii 37, kde stabilizuje interakciu medzi kodónom a antikodónom počas proteosyntézy. Bežne sa nachádza u eukaryotov a archeónov, neskôr bol objavený i u mitochondrií, ale stále nebol pozorovaný v baktériách. U eukaryotov i archeónov je syntetizovaný rozličnými dráhami.
Revelles
Revelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alžbeta Šarlota Orleánska
Pôvod
Alžbeta Charlotta pochádzala, ako dcéra orleánskeho vojvodu Filipa I. a jeho druhej manželky Alžbety Šarloty Falckej, z rodu Bourbon-Orléans. Vyrastala v na vtedajšiu dobu nepočetnej rodine, jej otec mal z dvoch manželstiev šesť detí, z ktorých sa dospelosti dožili len štyri: Mária Lujza (* 1662† 1689), Mária Anna (* 1669† 1728), Filip (* 1674† 1723) a najmladšia Alžbeta Charlotta.
Životopis
Alžbeta Charlotta sa 13. októbra 1698 vo Fontainebleau vydala za lotrinského vojvodu Leopolda I. (* 1679† 1729), syna Karola V. a Eleonóry Márie, dcéry cisára Ferdinanda III.
Po smrti manžela v roku 1729 musela prevziať manželove vladárske povinnosti ako regentka. V roku 1736 Alžbetu Šarlotu jej prasynovec Ľudovít XV. (syn jej netere Márie Adely, vydatej vojvodkyne burgundskej), ustanovil ako suverénnu kňažnú z Commercy.
MHáK Martin
MHáK Martin (dlhý názov Mestský hádzanársky klub Martin) je slovenský hádzanársky klub z Martina. Vznikol v roku 1949 pod názvom ZSJ Kriváň Martin. Družstvo mužov je účastníkom druhej najvyššej domácej súťaže1. ligy. 3-krát bolo účastníkom najvyššej slovenskej ligy, naposledy v sezóne 2014/15. Klub má okrem seniorského tímu aj dorastenecké, žiacke a prípravkárske tímy.
Najväčším úspechom klubu je dvojnásobné víťazstvo v Slovenskom pohári. Vďaka víťazstvu Česko-slovenskom pohári v roku 1977 postúpilo do Pohára víťazov pohárov EHF, kde sa dostalo do štvrťfinále.
Úspechy
Víťaz Slovenského pohára:
Víťaz Česko-slovenského pohára:
Sezóny
Prvý úspech sa dostavil v roku 1954, keď družstvo mužov postúpilo do 2. ligy, v ktorej zotrvalo 14 sezón. V roku 1968 sa mu prvýkrát podarilo postúpiť do najvyššej súťažeČesko-slovenskej ligy. S prestávkami v nej odohralo 13 sezón, naposledy v sezóne 1987/88.
Vybrané sezóny, v ktorých Martin účinkoval:
Platan západný
Platan západný je listnatý, opadavý strom z rodu platan (Platanus) z čeľade platanovité (Platanaceae). Platan západný je najznámejší severoamerický platan a najväčšie porasty boli v povodí rieky Mississippi, kde platany dosahovali výšku až 60 m.
Opis
Platan západný je mohutný strom, vysoký 30 až 40 m (ojedinele až 50 m), s rozložitou korunou. Kmeň má priamy, v obvode dosahuje 6,5 m. Koruna je kužeľovitá, hlavné konáre sú rovné alebo sprehýbané, takmer bez hrčí. Kôra je hnedosivá, odlupujúca sa v dolnej polovici kmeňa v nepravidelných šupinách, vyššie na kmeni a konároch v podlhovastých platniach, ktoré sú farebne menej kontrastné ako u platana javorolistého. Mladé konáriky sú jemne ryhované až hranaté, sú sprehýbané, zelenohnedé, plstnaté, s početnými drobnými lenticelami.
Púčiky sú priame, vajcovité, na vrchole končisté do 10 mm dlhé, zelenohnedé a holé. Prílistky sú do 25 mm dlhé, rýchlo odpadávajúce. Listy sú stopkaté so stokou dlhou 4 až 12 cm. Čepeľ listov je dlaňovito tri až päť laločná, na báze široko klinovitá až guťatá, 15 až 20 cm dlhá a 14 až 22 cm široká, v mladosti na oboch stranách jemne plstnatá, neskôr na líci holá, hladká, lesklá a tmavozelená. Na rube je svetlozelená, len v pazuchách bočných žíl plstnatá. Laloky sú celistvookrajové alebo hrubo zúbkaté a končisté, stredný lalok je širší ako dlhý. Listová jazva je okrúhla.
Platan západný je jednodomá drevina. Kvety sú rozlíšené na samčie a samičie. Husto guľovité súkvetia visia na dlhých stopkách. Súplodie je na ohmat mäkké, s priemerom 25 až 30 mm, spravidla po jednej až dvoch hlávkach na ovisnutej, 10 až 15 cm dlhej stopke. Jednosemenné oriešky sú do 10 mm dlhé a do 2,5 mm široké.
Rozšírenie
Prirodzený areál platana západného je vo východnej časti Spojených štátov. Rozprestiera sa celoplošne pri Atlantickom oceáne na juhu od 29° severnej zemepisnej šírky (roztrúsene zasahuje do Mexika po 22° severnej zemepisnej šírky), po juhovýchodnú Kanadu po 43° severnej zemepisnej šírky na severe. Od východu asi od 75° západnej zemepisnej dĺžky preniká do vnútrozemia až po 97° západnej zemepisnej dĺžky na západe.
Do Európy (Anglicka) bol platan západný introdukovaný pred rokom 1634 (pravdepodobne z Virgínie) to je o 90 rokov neskoršie ako platan východný z Ázie. Severná hranica výsadby prechádza od Anglicka cez severné Francúzsko, Belgicko, Holandsko, severné Nemecko až do Dánska (Kodaň) a Švédska (Göteborg), klesá do Poľska (Poznaň) a cez Ukrajinu až k Čiernemu moru na Krym. V alpsko-karpatskej oblasti sa vysádzal vo Švajčiarsku, Česku, Slovensku a Rumunsku.
Ekológia
Platan západný kvitne v apríli až máji. Pochádza z východnej časti Spojených štátov. Plodiť začína v 20.roku života, najplodnejší je vo veku 50 až 200 rokov. Klíčivosť vo voľnej prírode dosahuje 50%. Druh v rámci areálu rastie vo veľmi rozdielnych klimatických podmienkach, má pomerne širokú ekologickú amplitúdu. Platan rastie vo vlhkých údoliach, vo vegetácii okolo vodných tokov a jazier, v pásme od morského pobrežia až do nadmorskej výšky okolo 950 m. Cenné exempláre sa vyskytujú v Indiane, kde sú najväčšie platany v prirodzenom prostredí a dosahujú výšku 40 m s priemerom kmeňa 3 až 4 m. Najmohutnejšie jedince sú 200 až 300 ročné stromy. V Apalačských vrhoch vystupuje do nadmorskej výšky 760 m.
Význam a využitie
Platan západný je parkový strom. Prvé sadenice boli dopestované v Anglicku z originálneho semena a stali sa základom ďalšieho uplatňovania, najmä v tvorbe parkov po celej Európe. Vysoké ekologické nároky na kvalitu a vlhkosť pôdy, výskyt hubovej choroby Apiognomonia veneta a citlivosť voči chladu, podstatne znížili dopyt po jeho využívaní v tvorbe krajiny. Tým možno vysvetliť, prečo jeho miesto, nielen v Európe, ale dokonca aj v samotnej Severnej Amerike prebral vitálnejší hybrid platan javorolistý. Pôvodní Američania používali túto drevinu vo svojej tradičnej medicíne.
Hrozby a choroby
Platan západný sa v európskych záhradách príliš neuplatnil, pretože už mnohokrát sa jeho výsadba stala neúspešnou z dôvodu vymŕzania mladých jedincov, ako aj pre jeho výraznú citlivosť na patogénnu hubu Apiognomonia veneta. Dokonca aj v Spojených štátoch bol z tohto dôvodu ako okrasná rastlina nahradený platanom východným a platanom javorolistým.
Ribeaucourt (Somme)
Ribeaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štýřice
Štýřice sú katastrálne územie, jedno zo štyridsiatichôsmich katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Celé katastrálne územie je súčasťou mestskej časti Brno-střed. Má rozlohu 332,65 ha, je tu evidovaných 43 ulíc a 1 761 adries. Nachádza sa tu aj najvyššia budova Česku, AZ Tower.
Lochristi
Lochristi je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Lochristi pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Ellen Barkinová
Ellen Barkinová (* 16. apríl 1954, New York, New York, USA) je americká herečka. Je známa z filmov ako Nežné milosrdenstvo (1983), Mimo zákona (1986), Premena (1991), Zo života chlapca (1993), Predtým, ako mali ženy krídla (1997), Krása na zabitie (1999), Dannyho trinástka (2007) či z televízneho seriálu Animal Kingdom (20162021).
Detstvo a mladosť
Barkinová sa narodila v apríli 1954 v New Yorku. Jej rodičia sú židovského pôvodu a pochádzajú z poľsko-bieloruských hraníc. Študovala na Hunter College, kde sa špecializovala na históriu a drámu a neskôr pokračovala v Actors Studio v New Yorku, kde sa venovala herectvu.
Kariéra
Barkinová si zahrala vo filme Diner z roku 1982, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne recenzie. Svojim hereckým výkonom zapôsobila tiež na režiséra Brucea Beresforda, ktorý ju o rok neskôr obsadil do filmu Nežné milosrdenstvo.
V roku 1986 sa pridala k hereckému obsadeniu ako Dennis Quaid, John Goodman a Grace Zabriskie vo filme Polícia z New Orleans. Objavila sa tiež vo viacerých divadelných hrách v divadlách Off-Broadway. Po boku Al Pacina si zahrala vo filme More lásky z roku 1989.
V roku 1991 bola obsadená do filmu Premena. Za svoj herecký výkon získala svoju prvú nomináciu na herecké ocenenie Zlatý glóbus. Stvárnila matku Leonarda DiCapria vo filme Zo života chlapca, z roku 1993. V roku 1997 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom filme Predtým, ako mali ženy krídla, za ktorý získala svoju druhú nomináciu na Zlatý glóbus a obdržala televízne ocenenie Emmy Award a Satelite Award. V roku 1999 si zahrala v komédii Krása na zabitie.
V roku 2000 stvárnila vyšetrovateľku Palmerovú v trilery Stopy vraha. Prijala tiež vedľajšiu úlohu vo filme Palindromes, ktorý mal premiéru v roku 2004. V roku 2007 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako George Clooney, Brad Pitt, Matt Damon a Al Pacino vo filme Dannyho trinástka.
V roku 2011 stvárnila hlavnú postavu vo filme Another Happy Day, kde jej herecký výkon filmová recenzná stránka IndieWire ocenila ako jeden z najlepších herecký výkonov roka. V rokoch 2012 až 2013 si zahrala v televíznom seriály The New Normal. Tiež stvárnila postavu postavu Janine Cody v televíznom filme Animal Kingdom, ktorý bol natočený na motív austrálskeho seriálu. V pôvodnom obsadení si rolu Barkinovej zahrala Jacki Weaverová.
Súkromný život
Barkinová bola dva krát vydatá. Prvý krát sa vydala v roku 1988 za herca Gabriela Byrnea, s ktorým má dve deti. Obaja sa rozišli v roku 1993, no ich manželstvo bolo rozvedené až v roku 1999. Druhý krát sa vydala v roku 2000, za multimiliardára Ronalda Perelmana. Ich manželstvo končilo rozvodom v roku 2006. Spoločne s jej bratom a Perelmanom v roku 2005 založila filmovú produkčnú spoločnosť. Mala krátky románik s hercom Samom Levinsonom.
Buson Josa
Buson Josa, rodným detským menom Josa Taniguči (* 1716 Kema, Japonsko – † 17. január 1784, Kjóto) bol japonský básnik a maliar tvoriaci v období Edo v žánri haiku a haiga. Jeho diela sú zaradené do japonského pokladu národného umenia.
Život a dielo
Pochádzal z roľníckej rodiny. V Osake patril k vplyvnej skupine takzvaných literátov, ktorú viedol Kenkadó Kimura (17361802), syn osackého výrobcu saké. Členovia skupiny ovládali čínštinu a japončinu slovom aj písmom, obe literatúry a výtvarné umenie. Z Osaky sa presťahoval do mesta Edo (dnešné Tokio), kde začal ako 20-ročný mladík kariéru mnícha a básnika. Tu začal maľovať ovplyvnený čínskou literátskou maľbou. Jeho haiku učiteľom a tútorom bol Hadžin Hajano (16761742). Buson vniesol do čínskeho štýlu maľby japonskú krajinu a život, štýl však zachoval čínsky, tento druh japonskej maľby sa začal nazývať bundžinga.
Po skone učiteľa sa odsťahoval do provincie Šimósa (dnes prefektúra Ibaraki)). Rovnako ako jeho vzor, básnik Bašó Macuo, cestoval po vnútrozemí Japonska a písal cestovný denník - haibun, ktorý uverejnil v roku 1744. V roku 1751 sa usadil v meste Kjóto ako básnik a maliar. Používal viacero pseudonymov. Založil vlastnú básnickú školu a maliarske štúdio v Kjóto. Tvoril v žánri haiku a renga.
thumb|left|Zasnežené domy v noci, Buson Josa, zvitok na stenu Okolo roku 1760 sa oženil a mal jednu dcéru. Keď sa v roku 1776 vydala, Buson ukončil manželstvo a otvoril si školu s názvom „Bašóan“ na počesť svojho učiteľa Bašóa Macua. Okrem toho v roku 1770 založil maliarsky ateliér a začal používať pseudonym Jahantei na počesť svojho prvého učiteľa. V rokoch 1772-1787 publikoval zbierky básní haiku a renku, ako Sedem zbierok alebo Odlesky na snehu.
IPhone 12
left|100px iPhone 12 a 12 Mini sú smartfóny, ktoré boli navrhnuté, vyvinuté a sú predávané spoločnosťou Apple. V súčasnosti sú jednými z modelov štrnástej generácie telefónov iPhone. Ide o nástupcu iPhone 11. Model bol oznámený spolu s drahším modelom iPhone 12 Pro a Pro Max 13. októbra 2020 v Divadle Steva Jobsa v Apple Parku výkonným riaditeľom spoločnosti Apple, Timom Cookom. Predobjednávky na iPhone 12 sa začali 16. októbra 2020 a telefón bol vo väčšine krajín k dispozícii 23. októbra 2020. Predobjednávky na iPhone 12 Mini sa začali 6. novembra 2020 a telefón bol k dispozícii od 13. novembra 2020.
Charakteristika
Medzi hlavné vylepšenia oproti iPhone 11 patrí pridanie Super Retina XDR OLED displeja, na rozdiel od Liquid Retina LED-podsvieteného LCD IPS panelu na iPhone 11 a XR, podpora 5G, zavedenie systému MagSafe, Apple A14 Bionic čip, video s vysokým dynamickým rozsahom Dolby Vision 4K až 30 snímok za sekundu a nový model telefónu s názvom Mini. iPhone 12 a iPhone 12 Mini, rovnako ako iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max, sú prvými modelmi iPhone od spoločnosti Apple, ktoré už neobsahujú napájací adaptér ani slúchadlá EarPods v balení. Kábel USB-C do Lightning je však stále zahrnutý.
iPhone 12 a iPhone 12 Mini používajú šesťjadrový procesor A14 Bionic od spoločnosti Apple, ktorý obsahuje neurálny procesor novej generácie. Oba majú tri možnosti interného úložiska: 64 GB, 128 GB a 256 GB. Oba tiež obsahujú odolnosť proti vode a prachu s klasifikáciou IP68. Sú vodeodolné do hĺbky šesť metrov po dobu 30 minút. Záruka výrobcu sa však nevzťahuje na poškodenie telefónu tekutinami.
iPhone 12 a 12 Mini sú k dispozícii v 5 farbách: čierna, biela, červená, zelená, modrá a fialová.
Volbeat (rozlišovacia stránka)
Volbeat môže byť:
École supérieure des sciences commerciales d'Angers
École supérieure des sciences commerciales d'Angers je európska biznis škola nachádzajúca sa v Angersi, Boulogne-Billancourte, Cholete, Aix-en-Provence, Lyone, Bordeaux, Budapešťi a Šanghaji. Bola založená v roku 1909.
Charakteristika
ESSCA je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 15 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Louis Le Duff (CEO groupe Le Duff) a Dominique Schelcher (CEO Système U).
Študijné programy
ESSCA má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, médiá, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto Executive MBA a MEB, ktoré je podobné dennému štúdiu MBA. ESSCA udeľuje aj PhD titul.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malá Hradná
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malá Hradná v okrese Bánovce nad Bebravou.
Ribemont-sur-Ancre
Ribemont-sur-Ancre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Voľba prezidenta Českej republiky v roku 2023
Prvé kolo voľby prezidenta Českej republiky prebehlo 13. a 14. januára 2023, druhé kolo sa uskutočnilo 27. a 28. januára 2023. Bývalému prezidentovi Milošovi Zemanovi sa skončilo druhé funkčné obdobie 8. marca 2023. Termín voľby vyhlásil predseda Senátu 27. júna 2022, kandidátne listiny boli potvrdené Ministerstvom vnútra 25. novembra 2022.
V prvom kole sa o funkciu uchádzalo 8 kandidátov. Zúčastnilo sa ho 5 622 812 voličov. Najviac hlasov dostala kandidát Petr Pavel (35,4 %) a kandidát Andrej Babiš (34,99 %), ktorí postúpili do druhého kola.
Druhého kola sa zúčastnilo 70,35 % voličov. Andrej Babiš získal 41,67 % platných hlasov a Petr Pavel získal 58,32 % platných hlasov, čím sa stal novozvoleným prezidentom republiky. Funkcie sa ujal počas inaugurácie, ktorá sa uskutočnila 9. marca 2023, deň potom ako skončil mandát bývalému prezidentovi Milošovi Zemanovi.
Kandidáti
Kandidátnu listinu k registrácii podalo v riadnom termíne celkovo 21 uchádzačov. Kvôli nesplneniu podmienok ich bolo 12 odmietnutých. Na Najvyšší správny súd bolo následne doručených celkovo 13 sťažností. Súd nakoniec rozhodol o uznaní kandidátnej listiny Karola Diviša, naopak z voľby vyradil Denisu Rohanovú.
Pálfiovská papiereň
Pálfiovská papiereň (staršie Pálffyovská papiereň) bola papiereň za Cajlou, dnes už historickou časťou mesta Pezinok, na súčasnej Malackej ceste číslo 65. Bola založená Pálfiovcami v roku 1620 a svoju činnosť ukončila v roku 1866. Od roku 1934 na mieste vyhoreného mlyna na obilie, ktorý bol prestavanou hlavnou budovou papierne, stojí Fabianov mlyn a jedinou zachovanou budovou pôvodnej papierne je sušiareň papiera.
História papierne
V rokoch 1640 až 1693 dodávala papier aj do univerzitnej kníhtlačiarne v Trnave. Takmer všetok papier z produkcie tejto papierne bol označený pálfiovským erbom (jeleňom vyrastajúcim z kolesa) v podobe vodoznaku alebo firemnej značky.
V roku 1866 papiereň ukončila svoju činnosť, kvôli zavedeniu veľkovýroby papiera z celulózy. Poslednými majiteľmi papierne boli Tauberovci, ktorí ju získali v 1. polovici 19. storočia.
Sušiareň papierne
Sušiareň papiera je od roku 1992 kultúrnou pamiatkou. Budova má obdĺžnikový pôdorys, je murovaná, dvojposchodová a má aj podkrovie.
Fabianov mlyn
Hlavná budova papierne bola prestavaná na mlyn na obilie, ktorý v lete 1934 do základov vyhorel a na jeho mieste bol Vincentom a Emilom Fabianom postavený nový mlyn, ktorý fungoval až do 50. rokov 20. storočia. V týchto rokoch bol mlyn znárodnený a mlynská výroba ukončená. Pôvodne patril rodu Anderith (neskôr premenovaný na rod Andor). Poslednými majiteľmi mlynu boli Eugen Fabian a jeho syn Peter. V súčasnosti je z Fabianovho mlynu súkromná rezidencia.
Mlyn s mlynským zariadením a hospodárskou stavbou a mlynský náhon boli v roku 1992 vyhlásené za kultúrnu pamiatku.
V mlyne sa nachádza pôvodné mlynské zariadenie. Patril k zmodernizovaným mlynom, preto sa v ňom už nenachádza mlynské koleso, ktoré bolo nahradené dieselovým a neskôr elektrickým motorom. V mlyne sa nachádzajú triedičky, čističky, paternostre, hodvábne sitá a tri valcové stolice, pričom jedna z nich je zložená z dvoch dvojíc valcov.
Un fatto ovvio
„Un fatto ovvio“ (slovensky: Zrejmý fakt) je pieseň talianskej speváčky Laury Pausini z jej albumu Primavera in anticipo vydaná 10. apríla 2009. Španielska verzia piesne sa volá „Un hecho obvio“.
Tracklist
Taliansko
Španielsko
Vlajka Juhoslávie
Vlajka Juhoslávie mala tri vodorovné pruhy: modrý, biely a červený. Uprostred bieleho pruhu bola umiestnená červená, žlto lemovaná päťcípa hviezda, zasahujúca svojimi lúčmi do polovice horného a dolného pruhu. Vlajka nadväzuje na vlajku, ktorá bola prijatá na Slovanskom zjazde v roku 1848 v Prahe. Trikolóra vznikla z farieb Srbska, Chorvátska, Slovinska a Čiernej Hory a jej slovanské farby tak vlastne nadväzujú na starú ruskú vlajku. Po skončení prvej svetovej vojny v roku 1918 sa južní Slovania zjednotili do jedného unitárneho štátu Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov, neskôr známeho ako Juhoslávia. Monarchia zvolila všeslovanský dizajn, ktorý symbolizuje novo nájdenú jednotu medzi južnými Slovanmi. Vlajka bola oficiálne prijatá v roku 1921. Päťcípa hviezda bola doplnená podľa ústavy v roku 1946, ale takto upravenú vlajku používali juhoslovanskí partizáni už od roku 1941. Od roku 1992 sa vlajka používala bez päťcípej hviezdy. Po rozpade federácie Srbska a Čiernej Hory v roku 2006 vlajka zanikla
Lika
Medzi najvýznamnejšie mestá patria Gospić, Otočac a Gračac, ktoré ležia na krasových poliach rieky Gacka. Súčasťou regiónu je aj známy Národný park Plitvické jazerá.
Medzi známych rodákov patrí svetoznámy fyzik Nikola Tesla, politik Ante Starčević a maliar Miroslav Kraljević.
Riencourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.