cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cambé
Cambé je mesto a obec v brazílskom štáte Paraná, nachádza sa na severe štátu. V roku 2010 malo 96 735 obyvateľov. Mesto je súčasťou aglomerácie mesta Londrina.
Dejiny
V roku 1925, Companhia de Terras Norte do Paraná spoločnosť severného územia štátu Paraná získala plochu 515 tisíc akrov pôvodných lesov, čo zodpovedalo 14 % z celkového stavu úrodnej pôdy, pripravenej na kolonizovanie.
V 40. rokoch, s príchodom druhej svetovej vojny znamenalo, že meno osady bolo zmenené, keďže Gdansk (bývalý Danzig) patril Nemecku a to bolo nepriateľskou krajinou. Nový Dantzig bol premenovaný na Cambé, meno rieky, ktorá preteká mestom.
Vzhľadom k rastu populácie a s ohľadom na sľubný rast Cambé, v roku 1947 guvernér podpísal zákon, ktorým sa osada stala obcou. Hneď na to prišlo k povýšeniu na mesto. 16. novembra 1947, občania Cambé zvolili profesora Jacídio Correia za prvého starostu Cambé.
Pôvod názvu mesta je z jazyka Indiánov kmeňa Tupí, je odvodený od ich názvu pre strom, les, iná alternatíva hovorí o výraze pre jeleňa, pretože v oblasti sa ich vyskytoval hojný počet.
Colônia Bratislava
Colônia Bratislava (Kolónia Bratislava) - bola založená v rokoch 1931 a 1932, nachádza sa v obci Glebe Cafezal. Slováci sa v tridsiatych rokoch usadili v dolnej časti obce. V Cambé sa nachádza ulica Estrada de Bratislava, pomenovaná pravdepodobne na počesť prisťahovalcov zo Slovenska.
Ekonomika
V súčasnej dobe hlavné odvetvie v meste je poľnohospodárstvo, hlavne spracovanie sójových bôbov. Mesto má rozsiahlu priemyselnú zónu, so zameraním na poľnohospodárstvo a chemický priemysel. Turistika a obchod v meste sú mierne znevýhodnené blízkosťou Londriny. Aj keď mesto nemá letisko v rámci svojich hraníc, letisko mesta Londrina je len dvanásť kilometrov od mesta.
Udalosti
Medzi hlavné udalosti mesta patrí tradičná akcia "Festa das Nações", „Festival národov“, zameraný na obnovu, ochranu a šírenie histórie a kultúry mesta. Slúži ako spojenie medzi prvou generáciou osadníkov a generáciou súčasnou, oslavuje prostredníctvom jedla, tanca a hudby typické spojenie etnických skupín, ktoré pomáhali utvárať mesto.
Linecký mier
Linecký mier bol mier uzavretý v Linzi 16. decembra 1645 medzi cisárom Ferdinandom III. a Jurajom I. Rákocim, ktorý ukončil protihabsburské povstanie Juraja I. Rákociho.
Po smrti Ferdinanda III. (1657) sa mier prestal dodržiavať.
Obsah
Cisár pristúpil na požiadavky, požadoval však, aby nezasahoval do vecí kráľovstva Mier:
Partizánske
Partizánske (do roku 1948: Šimonovany, 1948 – 1949: Baťovany) je okresné mesto ležiace na juhu Trenčianskeho kraja. Do roku 1960 bolo sídlom okresu. Medzi rokmi 1960 – 1995 okres Topoľčany a od 1997 znova sídlo rovnomenného okresu.
Prírodné pomery
náhľad|Sútok Nitry a Nitrice Mesto Partizánske leží v južnej časti Trenčianskeho kraja na mieste sútoku riek Nitry a Nitrice. Kataster mesta Partizánske je súčasťou severného výbežku Podunajskej pahorkatiny, pričom mierne zvlnený reliéf prechádza na juhovýchode k pohoriu Tribeč.
Klimatické pomery
Územie mesta patrí do teplej klimatickej oblasti, v ktorej je letných dní v roku viac ako 50 s maximálnou teplotou vzduchu 25 °C a viac. Podľa nameraných hodnôt zo zrážkomernej stanice Veľké Uherce dosahovali priemerné zrážky /rok.
Hydrologické pomery
Hlavným vodným tokom v meste je rieka Nitra, ktorá tečie v smere od východu na západ južným okrajom mesta. Súčasťou katastrálneho územia sú vodné toky Nitrica, Kršteniansky potok a Žabokrecký potok. Z vodných plôch na území mesta leží vodná nádrž Bager a zamokrená lokalita Bahná, ktorá je navrhnutá za Chránený areál. Mesto Partizánske je bohaté na podzemné vody, čo potvrdzuje niekoľko vrtov. Na celom území mesta vyvierajú minerálne vody v 3 samostatných prameňoch.
Pedologické pomery
Podľa zrnitosti prevláda na území mesta hlinitá pôda a pôdny typ nivných pôd.
Biologické pomery
V súčasnosti je takmer celé územie mesta odlesnené okrem južného výbežku pohoria Tribeč, kde dominujú dubo-hrabiny.
Mestské časti
Mesto Partizánske je členené na 9 mestských častí:
Centrum-Baťovany
náhľad|Námestie SNP v centre mesta Obchodná časť mesta, v centre sa nachádza hotel, panoramatické 3D kino Partizán, obchodný dom Prior, Mestské kultúrne stredisko Partizánske, okresný úrad, námestie.
Ulice: Červená, Družstevná, Februárová, Gen. Svobodu (súp. č. 650), Hrnčírikova, Hurbanova, Hviezdoslavova, Jesenského, Komenského, Kpt. Nálepku, Krátka, Makarenkova, Nábrežná, Nádražná (súp. č. 643, 647 – 649, 686, 891, 955), Nám. Slovenského národného povstania, Októbrová (súp. č. 236, 244, 264), Pod Salašom, Riečna (súp. č. 842, 877, 886), Rooseweltova, Rudolfa Jašíka, Slovanská, Sokolská, Strojárenská, Školská, Škultétyho, Štúrova, Za riekou Nitrou, 1. mája.
Počet obyvateľov k 1.1.2017: 4 753
Luhy I
Staršie a väčšie sídlisko z panelových domov.
Ulice: Gen. Svobodu (okrem súp. č. 650), Malá okružná (okrem súp. č. 987,1014), Nádražná (súp. č. 889, 892, 873, 890, 893, 898).
Počet obyvateľov k 1.1.2017: 3 617
Luhy II
Ulice: Malá okružná (súp. č. 987, 1014), Veľká okružná
Malé Bielice
Mestská časť Malé Bielice bola pôvodne samostatná obec. Leží na začiatku mesta v smere od obce Žabokreky nad Nitrou.
Ulice: Druhá za parkom, Komínová, Kúpeľná, Malobielická, Nad hvezdárňou, Na vŕšku, Pod baštou, Poľná, Priemyselná, Prvá za parkom, Skleníková, Topoľčianska, Za kaštieľom, Žabokrecká.
Počet obyvateľov k 1.1.2017: 443
Návojovce
Mestská časť Návojovce má charakter obce v smere na Hradište. Nachádza sa tu záhradkárska osada, kde sa podarilo vďaka rádio anténam zachytiť SOS signál námornej lode. Posádka bola zachránená.
Ulice: Alexandra Dubčeka, Andreja Hlinku, Generála Milana Rastislava Štefánika, Kolónia, Ovocná, Pod záhradkami, Potočná, Priehrady, Spojovacia, Stará cesta, Trenčianska, Viničná, Za ihriskom, Zádvorie.
Šimonovany
náhľad|Panoramatický výhľad na Šimonovany Historická časť mesta, pôvodne samostatná obec, na jej katastri bolo mesto Partizánske vybudované. Nachádza sa v nej tehelňa a kaštieľ rodu Šimoniovcov, sýpka.
Ulice: Bezručova, Brezová, Cintorínska, Dlhá, Dolná, Domovina, Horná, Jána Bottu, Jilemnického, Južná, Majerská, Nemocničná cesta, Nitrianska, Pekárenská, Podjavorinskej, Puškinova, Slnečná, Stredná, Šimonovianska, Tajovského, Tehelná, Záhradnícka, Záhumnie, 9. mája.
Počet obyvateľov k 1.1.2017: 1 631
Šípok
náhľad|Šípok Mladšie z dvojice sídlisk, postavené pozdĺž toku rieky Nitry. Vybudované bolo na sklonku socializmu v 80-tych rokoch.
V lokalite ulica Horská, pri výstavbe nájdené pozostatky osídlenia Lužickej kultúry.
Štrkovec
Najstaršia časť mesta bola postavená vďaka Tomášovi Baťovi, ktorý založil továreň na výrobu obuvi (po znárodnení premenovaná na Závody 29. augusta – ZDA). Pozostáva hlavne z rodinných domov v štýle tehlových dvojdomov, tzv. „baťová architektúra“.
Ulice: Albína Grznára, Bernolákova, Boženy Němcovej, Dukelská, Fraňa Kráľa, Gorkého, Gumárenská, Jána Švermu, Kukučína, Lesná, Lomonosovova, Moyzesova, Námestie mieru, Obuvnícka, Októbrová (okrem súp. č. 236, 244, 264), Pribinova, Riečna (súp. č. 1 – 71, 81 – 85), Sládkovičova, Slobody, Terézie Vansovej, 29. augusta.
Počet obyvateľov k 1.1.2017: 1 645
Veľké Bielice
Mestská časť Veľké Bielice bol pôvodne samostatná obec na rieke Nitrica. Veľké Bielice plynule nadväzujú na Malé Bielice a Partizánske. Prechádza nimi cesta do Topoľčian a Hradišťa. Mestská časť Veľké Bielice je rozlohou a aj počtom obyvateľov najväčšou pričlenenou obcou.
Ulice: Agátová, Bazová, Bielická, Budovateľská, Dlhé diely, Dolinky, Hlavná, Hôrka, Javorová, Ku mlynu, Lány, Lipová, Mostová, Nábrežie Belanky, Nová, Priečna, Športovcov, Topoľová, Víťazná, Za vodou, Železničná.
Počet obyvateľov k 1.1.2017: 2 203
V roku 1994 boli na základe referenda odčlenené samostatné obce Brodzany a Malé Uherce.
Dejiny
Mesto založil 8. augusta 1938 podnikateľ Jan Antonín Baťa.
Územie dnešného mesta Partizánske bolo osídlené v neolite, bolo tu sídlisko volútovej kultúry, popolnicové pohrebisko lužickej kultúry z mladšej doby bronzovej, slovanské pohrebisko z doby veľkomoravskej. Obec je listinne doložená okolo roku 1260, keď sa spomína cesta vedúca okolo nej. Názov obce je doložený z roku 1260 ako Symoni, z roku 1773 ako Sminowany, z roku 1786 ako Ssimnowany, z roku 1808 ako Ssimoňovany, z roku 1920 ako Šimunovany, Šimoňany, z roku 1927 ako Šimonovany, z roku 1948 ako Baťovany, z roku 1949 ako Partizánske, maďarsky Simony.
V roku 1324 patrila tunajším zemanom Simonyiovcom, v rokoch 1332 – 1337 je doložený farský kostol Panny Márie. V rokoch 1681 – 1734 tu bolo artiktonické miesto evanjelickej cirkvi. V roku 1436 mala obec 11 port, v roku 1601 mlyn a 38 domov, z toho 10 šľachtických, v roku 1715 mala 10 daňovníkov a troch remeselníkov, v roku 1828 mala 74 domov a 500 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom. Za I. ČSR obyvatelia pracovali na veľkostatku E. Salzbergera, kde bol liehovar. V roku 1938 odkúpila firma Baťa veľkostatok a v chotári začala budovať obuvnícky závod a obytné budovy. Vzniklo tu priemyselné mesto Baťovany. Stalo sa dôležitým centrom protifašistického boja. V okolí pôsobila partizánska skupina Albína Grznára. Medzi robotníkmi intenzívne pracovala ilegálna organizácia Komunistickej strany Československa. Pôsobili tu i občianske odbojové skupiny. Mesto obsadili partizáni 29. augusta 1944. Z robotníkov sa vytvorili ozbrojené jednotky, ktoré 3.7. septembra 1944 viedli o mesto boj s fašistickými jednotkami. Mesto bolo vyznamenané Radom Červenej hviezdy, Radom SNP I. triedy a Pamätnou medailou SNP a v roku 1949 premenované na Partizánske. Stalo sa strediskom obuvníckeho priemyslu na Slovensku. Väčšina obyvateľov pracovala v priemysle. Partizánske má priznaný štatút mesta.
Etnické zloženie obyvateľstva
Vekový priemer v okrese Partizánske dosahuje 43 rokov.
Náboženské zloženie obyvateľstva
a iní
Pamiatky
náhľad|Vodný hrad náhľad|vpravo|Kostol Božského Srdca Ježišovho
Pomníky
náhľad|Socha Tomáša Baťu
Parky
V centre Partizánskeho sa nachádzajú dva parky: Park Jána Antonína Baťu a Park Milana Rastislava Štefánika.
Pravidelné podujatia
Mesto žije bohatým kultúrnym životom po celý rok. Kultúrny program zabezpečuje mestská organizácia Mestská umelecká agentúra Partizánske. K pravidelným podujatiam patria každoročné oslavy založenia mesta Partizánske, vždy v prvý septembrový víkend.
Šport
V meste Partizánske a jeho mestských častiach pôsobí mnoho športových klubov a organizácií :
Televízia
V Partizánskom od roku 2006 vysiela lokálne televízia s názvom Mestská televízia Partizánske(MTP). Vlastníkom televízie je mestská spoločnosť Vydavateľstvo Tempo. a.s, ktorá vydáva aj regionálne noviny Tempo.
Doprava
thumb|Autobusová stanica v Partizánskom Mesto má výborné dopravné spojenie, keďže ním prechádza cesta I/64 v smere do miest Nitra a Prievidza a Železničná trať Nové Zámky – Prievidza, spájajúca oblasť Hornej a Dolnej Nitry.
Pred kruhovým objazdom sa často tvorili (aj tvoria ale menej) kolóny, toto sa zlepšilo v októbri 2012 vybudovaním odbočovacieho pruhu.
Zámerom podľa Akčného plánu Trenčianskej samosprávneho kraja je vybudovanie obchvatu Partizánskeho.
Dôležité firmy
Súčasné mesto Partizánske charakterizuje nástup neobuvníckych odvetví výroby a činnosť zahraničných firiem. Naďalej však pretrváva zameranie na obuvnícky priemysel. K 1. marcu 2007 bolo v meste zaregistrovaných 503 podnikov (Obchodný register SR, 2007).
Školstvo
Školstvo je v meste zastúpené siedmimi základnými školami, dvomi základnými umeleckými školami, šiestimi materskými školami, Gymnáziom, Strednou odbornou školou so študijnými odbormi Obchodná akadémia, Stredná odborná škola a Stredná priemyselná škola.
Stredné školy
Medzi stredné školy v meste Partizánske patrí:
Lienka dvojbodková
Lienka dvojbodková (lat. Adalia bipunctata ) patrí medzi najrozšírenejších zástupcov čeľade lienkovité na Slovensku. Patrí do radu chrobáky.
Saulcy (Aube)
Saulcy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 86 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aphrodite Terra
Aphrodite Terra (z lat. Afroditina zem) je tektonická vyvýšenina v oblasti Venušinho rovníku. Rozlohou je podobná Afrike, ale na rozdiel od tohto pozemského kontinentu pravdepodobne nie je výsledkom doskovej tektoniky, aj keď vykazuje mnoho kompresných útvarov. Člení sa na Ovda Regio na západe a Thetis Regio na východe – na juhu k nej prilieha obrovská oblúková štruktúra Artemis Chasma.
Jézeau
Jézeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montcuq (kantón)
Montcuq je francúzsky kantón v obvode Cahors v departemente Lot v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 16 obcí.
Jonzac
Jonzac môže byť:
Mikhajel Nalbandjan
Mikhajel Nalbandjan, armén. Միքայել Նալբանդյան, alebo Michael Ghazarian Nalbandian, niekde tiež Mikael Lazarevič Nalbanďan (* 14. november/2. november 1829 Rostov nad Donom - † 12. apríl/31. marec 1866, Kamyšin) bol arménsky spisovateľ a filozof, predstaviteľ materializmu.
Massiges
Massiges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NK Maribor
Nogometni Klub Maribor alebo tiež známy ako NK Maribor je slovinský futbalový klub pochádzajúci z 2. najväčšieho mesta krajiny Mariboru. Klub bol založený v 12. decembra 1960 a momentálne (február 2013) hráva najvyššiu domácu súťaž známu ako Slovinská PrvaLiga. Do vzniku samostatnosti Slovinska v roku 1991 boli účastníkom Juhoslovanského futbalového systému. Klub je len jeden z 3 slovinských tímov ktorý sa prebojoval za éry Juhoslávie do najvyššej ligy. Napriek tomu však nezaznamenal žiaden veľký úspech, jeho maximum bolo víťazstvo v 2. najvyššej súťaži. Od éry samostatnosti je najúspešnejším klubom v krajine a tiež je považovaný za hlavný symbol futbalu v krajine, hlavne v ich domovskej lokalite Dolné Štajersko.
Domáce zápasy hráva na štadióne Ljudski vrt, ktorý má kapacitu 12 702 miest. Štadión bol otvorený v roku 1962 a odvtedy prešiel niekoľkými rekonštrukciami, naposledy v roku 2008. Domáce zápasy tu pravidelne hráva Slovinská futbalová reprezentácia a tiež je využívaný aj na kultúrne podujatia.
Tradičnou farbou klubu je fialová od čoho má odvodené aj prezývky pod ktorými sú jeho hráči známi: Fialoví alebo Fialky.
V minulosti NK Maribor dokázal získať 10x majstrovský titul, 7x zvíťazil v Slovinskom pohári a 2x vyhral Slovinský superpohár. Je jediný slovinský klub a len jeden zo 4 klubov bývalej Juhoslávie, ktorý sa dokázal prebojovať do skupinovej fázy Ligy majstrov a Európskej ligy.
Xingu
Xingu môže byť:
Rammstein
náhľad|[[Rammstein na letisku Trenčín - 14. júna 2023.]] Rammstein je nemecká industrial metalová skupina pochádzajúca z Berlína, ktorá sa začala formovať na začiatku roka 1994. Zaraďujú ju medzi industrial metalové skupiny s prvkami elektronickej hudby. Väčšina textov je v nemčine, no majú aj anglické skladby a jednu španielsku.
Formovanie kapely (1989 - 1995)
Rammstein založili v Berlíne v roku 1994 Richard Kruspe (na sólovej gitare) a Christoph Schneider (na bicích). Neskôr sa ku kapele pridali ďalší členovia.
História kapely začína Richardom Kruspem, ktorý sa 10. októbra 1989 náhodou dostal do nepokojov v Berlíne. Zatkla ho polícia.
Potom, čo Oliver opustil svoju predchádzajúcu kapelu The Inchtabokatables, Richard ho požiadal, aby sa pripojil k jeho novému projektu, s čím súhlasil. Potom sa opýtal aj Schneidera, ktorý sa tiež pridal ku kapele. Táto trojica začala "džemovať" a budovať rané verzie skladieb. Pri spomienke na nahrávky Tillovho spevu, ktoré urobil dva alebo tri týždne predtým, sa Richard tiež spýtal Tilla, či by bol súčasťou kapely.
Kapela sa dopočula o súťaži Metrobeat, na ktorú bolo potrebné poslať kazetu s ukážkami. Nahrali štyri piesne, z ktorých jedna bola skorá anglická verzia Weißes Fleisch, vtedy nazývaná White Flesh, a odoslaná páska pod názvom Tempelprayers. Na súťažnom festivale vystúpili so štyrmi skladbami a súťaž okamžite vyhrali. Výhrou bol týždeň v profesionálnom nahrávacom štúdiu.
Paul Landers si všimol tento úspech a počul o kapele. Schneider s ním spočiatku nechcel hrať v kapele. (Bolo to spôsobené tým, že Schneider opustil bývalú kapelu Feeling B po katastrofálnom koncerte a sľúbil si, že už nikdy nebude chcieť nikoho z nich vidieť).
Skupina tiež chcela, aby sa pridal Christian "Flake" Lorenz, pretože chceli jeho nástroj a bol iný ako ostatní klávesisti. Kapela sa taktiež rozhodla urobiť skupinové fotky, s čím Flake súhlasil. Kapela neskôr Flakeovi povedala, že by veľmi chceli, aby bol v kapele. Jediná požiadavka, ktorú Flake mal, bola, aby skupina nespievala v angličtine, ale v nemčine.
Názov kapely
Predtým, ako sa zhodli na názve skupiny Rammstein, mali na mysli ďalšie odlišné mená. Niektoré z nich boli: Tempelprayers (ktoré istú dobu používali), Mutter, Milch alebo Erde.
Názov skupiny je odvodený od dedinky Ramstein-Miesenbach v spolkovej krajine Porýnie-Falcko v Nemecku. Nachádza sa v nej letecká základňa americkej armády, ktorá bola 28. augusta 1988 dejiskom leteckej prehliadky, pri ktorej sa dve lietadlá typu Aermacchi MB-339 z talianskej akrobatickej skupiny Frecce Tricolori zrazili vo vzduchu. Následný pád jedného z nich a požiar leteckého benzínu spôsobil nešťastie, ktoré si vyžiadalo bezprostredne po havárii 40 ľudských životov. Stovky prizerajúcich sa zranilo a konečná bilancia katastrofy sa postupne vyšplhala na 72 mŕtvych. Text piesne „Rammstein“ z albumu Herzeleid na túto katastrofu odkazuje. Richard (gitarista kapely) však tvrdí, že názov vymyslel už pred nešťastím. Navyše do názvu pridal jedno „M“ podľa anglického slovesa ramm (baraniť).
Rammstein najskôr popreli súvislosť medzi ich menom a nehodou. V prvých rozhovoroch skupina tvrdila, že je ovplyvnená názvom „Rolling Stone“ (nemecké slová ramm (baran) a stein (kameň)).
Prvý album, prvé turné... (1995 - 1996)
Prvý skutočný koncert kapely Rammstein sa konal 24. marca 1994. Ich prvá show bola ako neohlásená podpora pre skupinu Acker Selection (niekedy označovanú aj ako Golden Acker Rhythm Kings ), čo bola kapela Flakeovho brata. Ľudia boli šokovaní kapelou, ktorá bola úplným protikladom k Acker Selection, ktorý bol zábavnejší a viac komický. Po vystúpení hral Flake aj s kapelou svojho brata.
Počas prvých koncertov nosil Till dvoje slnečné okuliare cez druhé, aby skryl svoju úzkosť a aby ho publikum priamo nespoznalo.
Jedným z prvých vydavateľstiev, ktoré oslovili kapelu a ponúkli im možnosť nahrať demo kazetu, bolo vydavateľstvo K&P-Musik.
2510 Shandong
2510 Shandong je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 10. októbra 1979.
Rammstein
Prvý album, prvé turné... (1995 - 1996)
V roku 1993 skupina oslovila Emanuela Fialika a požiadala ho, aby sa stal ich manažérom. Zahrali mu štyri piesne (známe piesne boli Schwarzes Glas, Feuerräder a Rammstein ). Emanuel Fialik si vzal demo kazetu domov a počúval piesne znova a znova. Napokon sa stal manažérom kapely.
S novým manažérom a producentom začala kapela pripravovať svoj prvý album. Nahranie albumu Herzeleid kapele trvalo približne tri mesiace.
Nasledujúce turné Herzeleid sa začalo vystúpením 8. augusta 1995. Toto turné viedlo skupinu cez celé Nemecko až na ich prvý koncert vo Švajčiarsku. Počas tohto turné skupina začala hrať aj nové piesne, ako Spiel mit mir, Tier, Bück dich a Bestrafe mich. V roku 1996 bolo zaznamenané aj prvé oficiálne živé video Rammstein.
Sehnsucht (1996 - 1999)
V novembri 1996 začala skupina nahrávať svoj druhý album Sehnsucht. Album sa nahrával v Temple Studios na Malte a podobne ako album Herzeleid, ho produkoval Jacob Hellner.
V roku 1997 sa začalo turné Sehnsucht, počas ktorého skupina po prvý raz zahrala niektoré skladby z albumu. Skladba Du hast debutovala 9. apríla 1997, skladba Engel debutovala o mesiac neskôr, 6. mája.
Súčastnosť
Rammstein je jednou z mála hudobných skupín, ktoré sa po personálnej stránke od vzniku nezmenili viac než jednu dekádu. Od vzniku kapely neopustil Rammstein ani jeden člen.
LP
Štúdiové: Koncertné: Výberové:
338 Budrosa
338 Budrosa je planétka v hlavnom páse planétok.
20D/Westphal
20D/Westphal je periodická kométa, ktorú objavil v roku 1852 J. G. Westphal.
El Calafate
El Calafate je malé mesto na juhozápade Argentíny ležiace v provincii Santa Cruz na južnom brehu jazera Lago Argentino na úpätí Ánd. Je hlavným mestom departmentu Lago Argentino a je známe predovšetkým ako turistické centrum neďalekého Národného parku Los Glaciares. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 16 655 obyvateľov.
Názov pochádza z jazyka Tehuelchov z mena rastliny berberis buxifolia, ktorá sa v tomto patagónskom regióne vyskytuje v hojnom počte. Má žlté kvety a tmavobelasé bobule.
Dejiny
V prvých desaťročiach 20. storočia bolo na mieste dnešného Calafate zriadené stredisko pre zber vlny z okolitých Estancias. V roku 1927 bola argentínskou vládou oficiálne založená obec, aby napomáhala osídľovaniu regiónu.
Rozvoj Calafate začal v roku 1943 so zariadením Správy národného parku Los Glaciares. Správa parku bola dlhú dobu hlavnou inštitúciou najskôr iba v obci s asi 100 obyvateľmi, zabezpečovala zásobovanie elektrinou, stavbu ciest ako aj budovanie prvých hotelov v obci. Za posledných 30 rokov 20. storočia sa mesto rozvinulo (najmä vďaka turistike) na centrum celej veľkej odľahlej oblasti Argentíny. Bolo vybudovaných veľa hotelov a gastronomických zariadení a počet obyvateľstva sa rapídne zvyšoval. Obraz mesta sa zmenil zo zaprášeného mesta na malebné mestečko s rozmanitými drevenými domami a dláždenými ulicami. Svahy jazera sú zastavané množstvom nových stavieb.
V roku 2001 bolo otvorené letisko Lago Argentino (IATA kód FTE), východne od mesta. Prinieslo ešte dodatočný posun tým, že do Calafate mohli prilietať väčšie lietadlá. Predtým to boli iba lety s malými vrtuľovými strojmi z blízkych miest v Patagónii a z Río Gallegos. Ekonomický rozmach znamenal ďalší rast obyvateľstva. Jeho počet je dnes (odhad 2006) asi 12 000 ľudí.
Deny
Deny (* 1999) je pes 6. bývalej predsedníčky vlády Slovenskej republiky a univerzitnej profesorky sociológie, Ivety Radičovej. Jeho plemeno je zlatý retríver a meno dostal po štyroch dňoch pobytu u majiteľky.
Radičová sa k nemu a k piatim mačkám, ktoré sú tiež jej domácimi zvieratami, vyjadrila:„Neopakovateľným spôsobom dotvárajú môj svet a nechcela by som sa dožiť dňa, v ktorom by ma po návrate domov nevítali hneď pri bránke nášho domu.“
František Kalesný (spisovateľ)
František Kalesný (* 19. február 1918, Stará Halič † 10. apríl 2007) bol spisovateľ literatúry faktu, etnograf, kultúrny historik. Pseudonym: František Haličan, F. Matúchov.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Lučenci, v rokoch 1937-1941 slovanskú a germánsku filológiu na Filozofickej fakulte UK, respektívne Slovenskej univerzity v Bratislave, pokračoval na univerzite vo Viedni (1940-1941).
V roku 1941-1942 bol profesorom na gymnáziu v Banskej Bystrici, pôsobil ako redaktor vo viacerých denníkoch a časopisoch (1942- 1950), ako pracovník ÚĽUV-u (1950-1955), Slovenského domu Ústredia ľudovej umeleckej tvorby (1955-1958), družstva Kroj (1958-1962), Mestského múzea v Bratislave (1962-1984).
Ako etnograf a múzejník sa zaoberal problematikou ľudovej umeleckej výroby, remesiel a vinohradníctva. Spoluautor viacerých slovenských aj inojazyčných príručiek a sprievodcov po bratislavských múzeách. Osobitnú pozornosť venoval habánskej kultúre. Publikoval množstvo etnografických a muzeologických štúdií v odbornej a domácej i zahraničnej tlači. Popri národopise a muzeológii sa orientoval aj na širší vlastivedný a historický výskum. Spoluautor vlastivedných monografií, pričom jeho práce z tejto oblasti majú populárno-náučný charakter v intenciách literatúry faktu. Popularizátor etnografie, múzejníctva a histórie v časopisoch Múzeum, Slovenský národopis, Vlastivedný časopis a i.
Július Kaličiak
Július Kaličiak (* 10. júl 1921, Málinec – † 2. október 1984, Bratislava) bol robotník a protifašistický bojovník.
Životopis
Vyučil sa za kováča-zámočníka. Pracoval ako robotník, neskôr hospodársky pracovník. Účastník protifašistického odboja a SNP, zásobovač Žingorovej partizánskej skupiny, po prezradení zatknutý a väznený v Banskej Bystrici (1944). Pri bojoch ťažko zranený. Po oslobodení kádrový referent v n.p. Pozemné stavby v Banskej Bystrici (1958), potom riaditeľ závodu Čs. automobilových opravovní, od roku 1969 na invalidnom dôchodku.
Piazza del Duomo (Pisa)
Piazza del Duomo (doslova Námestie dómu), prezývané Piazza dei Miracoli (doslova Námestie zázrakov), je námestie v talianskej Pise, na ktorom sa nachádzajú jedny z najvýznamnejších talianskych pamiatok: Šikmá veža v Pise, Baptistérium a Dóm.
Námestie bolo v roku 1987 zaradené na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
22P/Kopff
22P/Kopff je periodická kométa, ktorú objavil v roku 1906 August Kopff.
Maringá
Maringá je mesto a obec (município) v južnej Brazílii v štáte Paraná.
Maringá je mesto v južnej Brazílii, založené 10. mája 1947. Je to tretie najväčšie mesto štátu Paraná. Podľa sčítania v roku 2010 má mesto 357 117, v metropolitnej oblasti mesta žije 612 617 obyvateľov. Je to regionálne centrum obchodu, služieb, poľnohospodárstva a vzdelávania. Spolu s mestami Sarandi, Paiçandu a Marialva tvorí aglomeráciu Região Metropolitana de Maringá, ktorá bola oficiálne ustanovená v roku 2004.
Ekonomika
Priemyselný sektor má v meste viaceré odvetvia, strojárstvo, poľnohospodárstvo, textil. Priemysel zatiaľ vo význame neprevýšil poľnohospodárstvo, ale jeho význam rastie. V meste sú veľké spoločnosti, ako Cocamar, Coca-Cola, Noma, ktoré majú svoje pobočky aj v priľahlých mestách. kovoobrábací priemysel zásobuje rozsiahlou škálou výrobkov celú krajinu a časť výroby vyváža.
Mesto je strediskom módy na juhu krajiny. Nachádza sa tu najväčšie veľkoobchodné centrum (mall) v Latinskej Amerike, Mercosul. Sídli tu tiež významná softvérová firma APL.
Mesto disponuje letiskom Sílvio Name Júnior Regional Airport.
Savières
Savières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 952 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
339 Dorothea
339 Dorothea je planétka v hlavnom páse planétok.
2511 Patterson
2511 Patterson je planétka s priemerom 17 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 11. júna 1980.
Výsluní
Výsluní je mesto v Česku v okrese Chomutov v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 381 obyvateľov, z toho 268 mužov a 113 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,3 roka (muži 39,2 roka, ženy 39,6 roka).
Smíchov (prítok Myjavy)
Pramení v Bielych Karpatoch juhojuhozápadne od kóty 507,9 m a západne od osady Zimovci, v nadmorskej výške približne 460 m n. m. Najprv tečie juhojuhovýchodným smerom, na hornom toku priberá pravostranný prítok vznikajúci juhozápadne od kóty 507,9 m, vstupuje do Myjavskej pahorkatiny a postupne preteká osadami Valúchovci, Klvačovci, Vankovci a Zríniovci. Následne priberá významný pravostranný prítok (2,1 km) od osady Krčkovci a na krátkych úsekoch tečie najprv severojužným, potom opäť juhojuhovýchodným smerom. Tesne pred ústím sa stáča na juh, podteká cestu II. triedy č. 581 a na západnom okraji Turej Lúky ústi v nadmorskej výške cca 298 m n. m. do Myjavy.
Tiberios III.
náhľad|[[Solidus Tiberia III.]] Tiberios III. alebo Tiberios II. (* † 705) bol byzantský cisár, ktorý vládol v rokoch 698 – 705. Jeho pôvodné meno bolo Apsimar. Z jeho príbuzných je známy predovšetkým jeho brat Hérakleios.
Na cisársky trón vyniesla vojvodcu Apsimara vzbura námorníkov vracajúcich sa z neúspešnej výpravy do severnej Afriky, kde Arabi nedávno dobyli Kartágo. Apsimar, ktorý v tom čase zastával funkciu drungaria loďstva, zamieril po svojej proklamácii smerom na Konštantínopol, ovládol mesto a dal cisárovi Leontiovi odrezať nos. Sám potom pod prijatým menom Tiberios prevzal vládu v ríši.
Počas vlády Tiberia III. pokračovali boje s kalifom Abdulmalikom (685 – 705), ktoré prebiehali hlavne v Malej Ázie, kam cisár vyslal svojho brata Herakleia vo funkcii monostratega. Byzantská ofenzíva síce viedla k istým úspechom v Cilicii (704), ale už v roku 705 Tiberiovu vládu ukončili Bulhari, ktorí na trón dosadili bývalého cisára Justiniána II. a ten dal Tiberia onedlho po prevrate popraviť.
Externé odkazy
Tiberiova biografia (po anglicky)
Walter Taylor Marvin
Walter Taylor Marvin (* 28. apríl 1872, New York – † 26. máj 1944, New Brunswick, New Jersey) bol americký filozof, profesor filozofie na Rutgers College, predstaviteľ neorealizmu.
Jonzac (kantón)
Jonzac je francúzsky kantón v obvode Jonzac v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Skladá sa z 20 obcí.
Svätá Helena (Dražkovce)
Svätá Helena je miestna časť obce Dražkovce v okrese Martin. Nachádza sa v okolí dnešného kostola sv. Heleny, ktorý sa datuje ca. do 13. storočia, prvá písomná zmienka o obci však pochádza až z roku 1477.
== História == Z prameňov je doložená ako: 1477 S. Helena, 1808 Swatá Helena.
V roku 1785 mala 3 domy a 15 obyvateľov, v roku 1828 3 domy a 29 obyvateľov.
Kostol svätej Heleny
V pôvodne samostatnej obci Svätá Helena, dnes na juhozápadnom okraji obce Dražkovce sa nachádza rímskokatolícky kostol svätej Heleny. Súbor kostola s cintorínom, pôvodne ohradený múrom, spočíva na vyvýšenine. Jadro kostola pochádza z konca 13. storočia či začiatku 14. storočia. Jedná sa o jednoloďovú stavbu s pravouhlo ukončeným presbytériom. Z prvej fázy výstavby sa dochoval gotický lomený portál do sakristie. Medzi rokmi 1581 až 1709 bol kostol striedavo v rukách evanjelikov a katolíkov. Výrazná renesančná prestavba kostola sa uskutočnila v rokoch 1611 - 1612 za podpory turčianskeho župana Petra Révaia. Vtedy došlo k novému zaklenutiu lode renesančnou valenou klenbou, pričom loď kostola bola predĺžená. Došlo aj ku stavbe empory a renesančnej päťpodlažnej veže.
V interiéri kostola sa nachádza hodnotný renesančný edikulový portál s archivoltou nesenou pilastrami. Nad rímsou portálu sa nachádza kamenná tabuľa s rytým nápisom z roku 1611 odkazujúcim na prestavbu kostola. Ďalšími prvkami interiéru je organ z prelomu 18. a 19. storočia, neskorogotická socha svätej Heleny zo začiatku 16. storočia, ktorá pôvodne pochádza z Horného Jasena a neskororenesančný zvon z roku 1676. K pôvodnému zariadeniu kostola patril aj neskorogotický oltár so sochami Panny Márie, sv. Barbory a sv. Kataríny a so súsoším Ukrižovania v nadstavci. Dnes je súčasťou zbierok SNM v Martine.
Stromatopelma calceatum
Stromatopelma calceatum (často nesprávne Stromatopelma calceata) je stromový druh vtáčkara, pochádzajúci z Afriky (Benin, Ghana, Kamerun, Libéria, Niger, Nigéria, Pobrežie Slonoviny, Sierra Leone a Togo. Vedecky ho popísal Favricius v roku 1793.
Vzhľad
Samička má základné sfarbenie hrdzavohnedé, končatiny, hlavohruď a zadoček čierno - hrdzavo - hnedo vzorkovaný, priehlavok a záčlánková noha sú nápadné čiernou škvrnou. Samček je drobnejší, ale viac ochlpený. Meria 5 cm (rozpätie končatín je 13 cm) a váži ? g.
Oblasť výskytu a spôsob života
Žije v juhovýchodnej Afrike. Je obyvateľom lesov. Žije v rozvetvených listoch paliem.
Ochrana
Bráni sa útokom a jedovatým uhryznutím, používa pri úteku krátke skoky, pri zatmení sa často vydáva do okolia.
Juillan
Juillan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Matignicourt-Goncourt
Matignicourt-Goncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Juillan
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matignicourt-Goncourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Galleria degli Uffizi
thumb|Galéria Uffizi Galleria degli Uffizi je jedna z dvoch galérií obsahujúcich prierez výtvarného umenia v talianskej Florencii (popri galérii Pitti). Je to jedna z najznámejších galérií na svete. Je to najnavštevovanejšia galéria vo Florencii. Leží hneď pri rieke Arno a rad pri vstupe môže zabrať aj niekoľko hodín.
Galleria degli Uffizi zaznamenáva prierezovo výtvarnú tvorbu od antického Ríma po barok. Medzi slávnymi autormi, ktorých diela sú v tejto galérii vystavené, sú Giotto, Beato Angelico, Masaccio, Piero della Francesca, Sandro Botticelli, Leonardo da Vinci, Lucas Cranach, Albrecht Dürer, Michelangelo Buonarroti, Raffaelo Sanzio, Tizian, Paolo Veronese, Peter Paul Rubens, Caravaggio, Rembrandt a iní.
Galéria začína na najvyššom poschodí antickými sochami a renesančnými portrétmi vtedajších súčasníkov. Pre návštevníka môže byť usporiadanie veľmi mätúce, pretože sa na hornom poschodí s antikou ďalej mieša gotické umenie quattrocenta, renesančné umenie talianskych majstrov s tzv. „nemeckou školou“ a pokračuje do nižších poschodí barokovým umením. Zbierka je menšia ako zbierka paláca Pitti, no obsahuje slávne obrazy ako napr. Botticelliho Klaňanie troch kráľov alebo Michelangelovu Svätú rodinu.
Matignicourt-Goncourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Subsystém základňových staníc
Subsystém základňových staníc GSM je subsystém GSM zahŕňajúci nasledujúce tri prvky: základňová stanica GSM (BTS - Base Transciever Station), základňová riadiaca jednotka GSM (BSC - Base Station Controller) a transkóder GSM (TC - Trans Coder). Je to teda časť siete GSM, ktorá prenáša a prijíma rádiové signály z mobilných telefónov.
Subsystém základňových staníc prekódováva prenosové kanály, prideľuje rádiové kanály mobilným telefónom a prenáša dáta do GSM centra. Niekoľko základňových staníc je ovládaných základnou riadiacou jednotkou BSC. BTS základňové stanice spolu s BSC riadiacimi jednotkami môžu vytvárať hviezdicovú, stromovú alebo inú typológiu.
Marián Kalický
Marián Kalický (* 12. február 1932, Dolná Ždaňa – † 26. september 2011) bol slovenský tanečník.
Životopis
V roku 1951-1959 tanečník SĽUK-u, z toho 1953-1955 člen VUS-u, 1959-1980 sólista baletu Divadla Jozefa Gregora Tajovského (dnes Štátna opera) v Banskej Bystrici. Tanečník s dobrou technikou a so širokým repertoárovým uplatnením. Vytvoril postavy: Tanečný majster (Snehulienka, 1960); Vlk (Petrík a Vlk, 1962); Satyr (Slnečnica, 1978); Truhlík (Ferda Mravec, 1979) a iných. Choreografoval tanečné časti do opery Hájnikova žena (1977).
Vesničko má středisková
Film patrí k najlepším dielam československej kinematografie a bol nominovaný na ocenenie Americkej filmovej akadémie Oscar.
Ivankovská Strana (Dražkovce)
Ivankovská Strana je miestna časť obce Dražkovce v okrese Martin.
== História == Z prameňov je doložená ako: 1351 Jordanfelde (maď. Ivánkoföld), čo je zároveň aj prvá písomná zmienka o obci. Vznikla na časti „zeme Jordán“, ktorú v roku 1262 dostal Ivanka Lysý. Patrila zemianskym rodinám, neskôr Nyáryovcom. V roku 1913 bola pripojená k Dražkovciam.
BTS
BTS môže byť:
Logaritmické pravítko (súhvezdie)
Súhvezdie Logaritmické pravítko zaviedol Johann Elert Bode vo svojom atlase Uranographia vydanom v roku 1801. Umiestnil ho medzi Mačku, Kompas, Loď Argo a Vývevu. Nebolo však všeobecne prijaté a zakrátko sa prestalo používať.
Funafuti
thumb|right|Atol Funafuti s vyznačeným najväčším ostrovom [[Fongafale]] right|thumb|Pláž na atole Funafuti
Funafuti je hlavným z deviatich atolov tvoriacich ostrovný štát Tuvalu v južnom Tichom oceáne. Je oficiálnym hlavným mestom štátu (hoci sa niekedy nesprávne uvádza mesto Vaiaku alebo ostrov Fongafale)
Pri sčítaní v roku 2002 mal 4 492 obyvateľov. Žije tu najviac ľudí zo všetkých ostrovov Tuvalu. Je tu pristávacia plocha, hotel Vaiaku Langi Hotel, administratívne budovy a domy postavené tak tradičnými postupmi z palmových listov, ako aj z betónových kvádrov. Najvýznamnejšou budovou je tuvalský kostol.
História
Tongania často napádali Funafuti v pravidelných intervaloch. Pri každom nájazde uniesli dieťa. Z toho, ako vyrástlo, usúdili, že na Funafuti vyrástala ďalšia generácia dosť stará na ďalší boj, mohli teda usporiadať ďalší nájazd a zopakovať ho, kým neboli porazení a viac sa nevrátili. Od tej doby bol na Funafuti pokoj až dovtedy, čo prišli peruánski otrokári v 19. storočí.
Moc na Funafuti bola v rukách náčelníkov až dovtedy, čo Samoánsky pastor priviedol tento systém k zániku. Iakopa, náčelník v dobe, kedy na ostrov prišiel prvý pastor, sa vzdal svojho čestného postavenia a práva dostávať korytnačie hlavy.
Tým bolo odovzdané príliš veľa a koniec bol nezvratný. Iakopov syn Elia, ktorý zomrel v roku 1902, bol posledným náčelníkom. On bol tiež tým, kto povolil kapitánovi Davisovi vztýčiť britskú vlajku na atole v roku 1892. Hovorí sa, že predtým ho donútili pochodovať pod paľbou ich pušiek.
Poloha a charakter územia
Funafuti je úzky stočený pruh zeme, široký od 20 do 400 metrov obklopujúci veľkú lagúnu Te Namo, ktorá má dĺžku vyše 20 km. Je tu najmenej 33 ostrovčekov, z ktorých je najväčší Fongafale. Iba tri ostrovy sú obývané, a to práve Fongafale, Funafala a Motuloa.
Zaujímavosti
Na ostrove je dodnes možné vidieť vraky lietadiel z druhej svetovej vojny, kedy bola pristávacia plocha používaná americkými vojakmi pri obrane Kiribati.
Misionár George Turner zaznamenal legendu, ktorá hovorí, že ostrov Funafuti bol prvýkrát obývaný ježovkou, ktorej potomkovia boli muž a žena.
2512 Tavastia
2512 Tavastia je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 3. apríla 1940.
24P/Schaumasse
24P/Schaumasse je periodická kométa, ktorú objavil v roku 1911 Alexandre Schaumasse.
Fäntale
Fäntale (iný prepis: Fentale) môže byť v Etiópii:
27P/Crommelin
27P/Crommelin je periodická kométa, ktorú objavil Andrew Claude de la Cherois Crommelin. Prvýkrát bola pozorovaná v roku 1457.
340 Eduarda
340 Eduarda je planétka v hlavnom páse planétok.
Sains-Richaumont (kantón)
Sains-Richaumont je francúzsky kantón v obvode Vervins v departemente Aisne v regióne Pikardia. Tvorí ho 19 obcí.
Ferotitán
Ferotitán je ferozliatina železa (Fe) obsahujúca 3065 % titánu (Ti), do 56,5 % hliníka (Al) a maximálne 14 % kremíka (Si). Vyrába sa v indukčných peciach tavením titánu so surovým železom.
Využitie
Používa sa pri výrobe ocele na deoxidáciu prípadne odsírenie, alebo odstránenie dusíka z roztaveného kovu. Využíva sa vysoká reaktívnosť titánu so sírou, uhlíkom, kyslíkom a dusíkom a to, že s nimi vytvára nerozpustné zložky ktoré sa vyplavia do trosky. Titán ako legovací prvok tiež spôsobuje kryštalizáciu s jemnejšiou štruktúrou zŕn. Ferotitánový prášok sa môže využiť v pyrotechnických prípravkoch (prskavky).
2513 Baetsle
2513 Baetsle je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Sylvain Julien Victor Arend 19. septembra 1950.
Gadamsa
Gadamsa môže byť:
Index ľudského rozvoja
2019 UN Human Development Report (inequality-adjusted).svg, gramotnosti, vzdelania, priemernej dĺžky života, pôrodnosti a ďalších faktorov štátov sveta vypracúvaný Organizáciou Spojených národov (OSN). Štandardne sa používa na meranie potenciálnej sociálnej prosperity. Index vymyslel v roku 1990 pakistanský ekonóm Mahbúb al-Hak (angl. Mahbub ul Haq) a od roku 1993 ho OSN používa vo svojej ročnej správe.
HDI zahŕňa údaje štátu v troch základných pohľadoch na ďalší potenciálny rozvoj ľudských zdrojov.
Alternatívny spôsob merania chudoby štátu je index ľudskej chudoby (HPI).
Spôsob výpočtu HDI
Vo všeobecnosti sa na transformáciu premennej, povedzme x, na bezjednotkový index v rozmedzí hodnôt 0 až 1 (čo umožňuje rôzne indexy sčítať spolu) používa nasledovný vzorec:
kde min(x) a max(x) sú najnižšie a najvyššie hodnoty, aké môže premenná x nadobudnúť.
Index ľudského rozvoja je priemerom nasledujúcich troch indexov:
LE: Priemerná dĺžka života (Life expectancy)
ALR: Gramotnosť (Adult literacy rate)
CGER: Kombinový pomer zápisu do škôl (Combined gross enrolment ratio)
GDPpc: HDP na hlavu v medzinárodných dolároch (GDP per capita at PPP in USD)
Správa z roku 2005
Zo správy z roku 2005 vo všeobecnosti vidieť, že index ľudského rozvoja sa zvyšuje s dvoma výnimkami: bývalé štáty Sovietskeho zväzu a štáty subsaharskej oblasti, ktoré vykazujú dlhodobý pokles. Zhoršenie vzdelávania, ekonomík a miery úmrtnosti prispelo ku klesaniu pre prvú skupinu štátov, pričom HIV/AIDS a s tým spojená úmrtnosť je hlavný dôvod poklesu v druhom prípade.
HDI pod 0,5 je označovaný ako nízky rozvoj. Z 32 štátov v tejto kategórii je 30 v Afrike a všetkých 10 najslabších je z čierneho kontinentu. Jednoznačne najvyšší index v tejto oblasti má Južná Afrika, ktorá je s HDI 0,658 na 120. mieste.
Index 0,8 a viac sa považuje za vysoký rozvoj. Patria sem štáty západnej Európy, Austrálie, Kanada, Spojené štáty a Japonsko. Ostatné štáty s nižším indexom ľudského rozvoja, ktoré však deklarujú vysoký rozvoj, sú Kórejská republika (28. miesto v zozname správy), Kostarika (47.), Kuba (52.) a Panama (56.).
Poznámka: Číslo v zátvorke za štátom znamená rozdiel v umiestnení v porovnaní s predchádzajúcou správou.
Afrika
51. (↓ 16)
58. (=)
65. (↓ 1)
...
175. (=)
176. (↑ 1)
177. (↓ 1)
Ázia
11. (↓ 2)
22. (↑ 1)
23. (↓ 1)
...
139. (↓ 1)
140. (↑ 18)
151. (↓ 2)
Európa
1. (=)
Flamsteedovo označenie
Flamsteedovo označenie hviezd je podobné Bayerovému označeniu s tým rozdielom, že namiesto gréckych písmen sa používajú číslice. Každá hviezda je označená číslom a genitívom súhvezdia, v ktorom sa nachádza.
Jaroslav Kmenta
Jaroslav Kmenta (* 16. február 1969, Nymburk) je český investigatívny novinár a spisovateľ, od roku 2003 pracujúci v denníku Mladá fronta DNES, v ktorom pôsobil už v rokoch 1993 – 2000. Zaoberá sa vnútropolitickými kauzami, prepojením politických, podnikateľských a mafiánskych kruhov a odhaľovaním korupcie.
Index ľudského rozvoja
Európa
2. (↑ 5)
Mužská štvorhra na Heineken Open 1980
Mužská štvohra na Heineken Open 1980 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1980 od 1. do 3. marca 1980.Titul získali Rakúšan Peter Feigl a Austrálčan Rod Frawley, ktorí vo finále porazil americký pár John Sadri, Tim Wilkison 6-2 7-5.
Jaroslav Kmenta
Biografia
Po štúdiu na gymnáziu v Nymburku absolvoval Pedagogickú fakultu Karlovej univerzity. Počas nežnej revolúcie spoluzakladal organizáciu Občianskeho fóra v Nymburku a od roku 1990 bol mestským poslancom.
V roku 1991 nastúpil na pozíciu redaktora v spravodajskej agentúre ČTK, potom v rokoch 1993 – 2000 pôsobil v Mladé frontě DNES, kam sa po trojročnej absencii vrátil, na pozíciu vedúceho reportérskeho oddelenia. V medzidobí bol zamestnaný v redakciách periodik Zemské noviny, Super, Impuls a magazínu Instinkt.
Index ľudského rozvoja
Európa
...
Jaroslav Kmenta
Biografia
Je ženatý, má dve deti.
341 California
341 California je planétka v hlavnom páse planétok.
Jaroslav Kmenta
Dielo
Roku 2005 založil vydavateľstvo JKM.
Index ľudského rozvoja
Európa
101. (↓ 10)
115. (↓ 2)
Jaroslav Kmenta
Ocenenie
V roku 2010 mu bola udelená Cena Karla Havlíčka Borovského za dlhodobú a investigatívnu žurnalistiku.
Index ľudského rozvoja
Európa
{| style="background-color: transparent; width: 100%"
Severná Amerika
5. (↓ 1)
Jaroslav Kmenta
Kontroverzia
Jaroslav Kmenta sa spomína v záznamoch rozhovorov, zverejnených pri súdnom pojednávaní kauzy financovania poslancov politickej strany Věci veřejné, ako osoba, ktorá zaisťovala účelovou mediálnu podporu aktivitám oponentov Víta Bártu.
Index ľudského rozvoja
Severná Amerika
10. (↓ 2)
30. (↓ 1)
Štefan Kalický
Štefan Kalický (* 2. júl 1911, Valaská-Piesok - † 3. september 1944, Pusté Pole) bol pedagóg, účastník SNP.
Index ľudského rozvoja
Severná Amerika
...
Štefan Kalický
Životopis
Učiteľský ústav v Banskej Bystrici absolvoval roku 1931. Neskôr pracoval ako učiteľ na ľudovej škole v Čiernom Balogu, na meštianskej škole v Dobšinej. Počas Slovenského národného povstania pracoval v ilegálnom protifašistickom hnutí ako člen Revolučného národného výboru v Dobšinej. Zahynul v boji.
Index ľudského rozvoja
Severná Amerika
116. (↓ 1)
Groppo
Groppo môže byť:
Index ľudského rozvoja
Severná Amerika
117. (↑ 4)
153. (=)
Austrália a Oceánia
3. (=)
54. (↑ 9)
...
118. (↑ 11)
128. (↓ 4)
137. (↓ 4)
Južná Amerika
34. (=)
37. (↑ 6)
46. (=)
...
88. (↑ 1)
107. (↓ 3)
113. (↑ 1)
Štáty s najvyšším HDI v predchádzajúcich rokoch
Krajiny, ktoré mali najvyššie HDI v jednotlivých rokoch.
Štáty, ktoré správa neobsahuje
Nasledovné štáty a závislé územia nie sú v správe OSN z roku 2005 zaradené, nakoľko neboli k dispozícii všetky nevyhnutné údaje.
* Správa neobsahuje údaje o Taiwane, ktorý OSN neuznala za samostatný štát. Výpočty tamojšej vlády uvádzajú HDI 0,910 za rok 2003. V takomto prípade by Taiwan obsadil 25. miesto - za Gréckom a pred Singapurom.
Externé odkazy
Anglicky:
Depa Billaba
Depa Billaba je fiktívna ženská postava zo sveta Star Wars.