cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grónčina
Nárečia
Grónčina sa delí na 3 hlavné nárečia. V okolí mesta Upernavik sa vyskytuje zvláštna forma tohto nárečia.
Gramatika
Grónčina rozlišuje jednotné a množné číslo. Má 4 osoby a 10 pádov (absolutív, relatív, equatív, inštrumentál, lokatív, allatív, ablatív, prolatív, nominatív a akuzatív).
Slovesá
Skloňovanie slovesa hovoriť (oqarpoq)
Kuzmányho ulica
Kuzmányho ulica je ulica:
Tomáš Cingel
Ing. Tomáš Cingel (* 13. február 1944) je ekonóm, bývalý poslanec SNR a NR SR za HZDS.
Kariéra
Tomáš Cingel bol vo voľbách v roku 1992 zvolený za poslanca SNR za HZDS v Stredoslovenskom volebnom kraji (získal 27 705 preferenčných hlasov). V parlamente pôsobil v zahraničnom výbore. 17. júla 1992 zahlasoval za Deklaráciu SNR o zvrchovanosti SR a 1. septembra 1992 podporil aj Ústavu SR.
V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 je opäť zvolený za poslanca NR SR za HZDS-RSS v Stredoslovenskom volebnom kraji (získal 9 398 preferenčných hlasov). V tomto období pôsobil v mandátovom a imunitnom výbore a vo výbore pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie.
Za HZDS kandidoval aj vo voľbách v roku 1998, no nebol zvolený (získal 1 443 preferenčných hlasov). Do parlamentu ešte nastúpil, no iba na jeden deň ako náhradník za Petra Baca, ktorý do vymenovania vlády Mikuláša Dzurindu zastával post ministra pôdohospodárstva. V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku I. triedy za mimoriadne zásluhy o vznik samostatného Slovenska.
Csabacsűd
Csabacsűd je veľká obec v Maďarsku v Békešskej župe v okrese Sarvaš.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Corbenay
Corbenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Okarec
Okarec je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 126 obyvateľov, z toho 64 mužov a 62 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,6 roka (muži 42,8 roka, ženy 46,5 roka).
Mouzay (Meuse)
Mouzay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šírka
Šírka je rozmer útvaru, alebo predmetu v rovine kolmo na jeho pozdĺžnu os alebo horizontálny rozmer predmetu pri priamom pohľade naň.
Ďutka (priezvisko)
Ďutka je slovenské priezvisko. Je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa v mestách Bytča, Žilina a Rožňava.
Známi nositelia
Pozri v článku Ďutka.
Triediaci algoritmus
50px|vpravo Triediaci algoritmus je v informatike algoritmus, ktorý zoraďuje prvky zoznamu v určenom poradí. Najpoužívanejšie sú numerické a lexikografické poradie.
Efektívny triediaci algoritmus je dôležitý pre optimalizáciu iných algoritmov (ako vyhľadávacie a spájacie algoritmy), ktoré vyžadujú na správnu funkciu utriedený zoznam. Tiež sa používa na kanonizáciu údajov a tvorbu výstupu zrozumiteľného pre človeka. Formálne, výstup musí spĺňať dve podmienky:
Od počiatkov informatiky priťahoval problém triedenia veľa záujmu výskumníkov, snáď vďaka zložitosti efektívneho riešenia napriek jednoduchému a intuitívnemu zadaniu. Napríklad bubble sort bol analyzovaný už v roku 1956. Hoci mnohí triedenie považujú za vyriešený problém, ešte aj dnes sa stále vyvíjajú užitočné nové triediace algoritmy (napríklad library sort bol prvýkrát publikovaný v roku 2004). Triediace algoritmy sú prevažne prezentované v úvodných kurzoch informatiky a programovania, kde hojnosť algoritmov riešiacich jeden problém poskutuje jemný úvod k rôznym fundamentálnym konceptom algoritmizácie ako notácia veľké O, algoritmy rozdeľ a panuj, údajové štruktúry, probabilistické algoritmy a analýza zložitosti.
Klasifikácia
Triediace algoritmy klasifikujeme podľa nasledovných kritérií:
Hostel
right|thumb|Hostel na [[Taiwane]]
Hostel je ubytovacie zariadenie, ktoré poskytuje posteľ a zdieľanú kuchyňu, sociálne zariadenie, kúpeľňu a spoločenskú miestnosť. Izby môžu byť oddelené alebo zmiešané, postupne pribúdajú aj súkromné izby. V prevažnej väčšine prípadov sú hostely lacnejšie pre prevádzkovateľa aj pre klienta, mnoho hostelov zamestnáva dlhodobo bývajúcich ako recepčných za bezplatné ubytovanie.
Preparovaný klavír
Preparovaný klavír je technika hry na klavír uvedená roku 1949 Johnom Cageom, pri ktorej sa medzi struny, kladivká alebo dusítka klavíra vkladajú alebo pripevňujú rozličné predmety (drevené, železné, gumené, papierové) a tak sa pozmeňuje zvuk nástroja.
NGC 5788
NGC 5788 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 21. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,9.
Dombegyház
Dombegyház je veľká obec v Maďarsku v Békešskej župe v okrese Mezőkovácsháza.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Daisetz Suzuki
thumb|Daisetz Suzuki Daisetz Teitaro Suzuki  (* 18. október 1870, Kanazawa - † 22. júl 1966) bol japonský zenbudhista. Ústredným bodom jeho učenia bolo satori.
Eskimácko-aleutské jazyky
Eskimácko-aleutské jazyky sú jazyková rodina zo skupiny paleoázijských jazykov. Sú to polysyntetické jazyky.
Rozprestierajú sa od Čukotky, cez Beringov ostrov, Aljašku, Aleutské ostrovy, sever Kanady až po Grónsko. Hovorí nimi asi pod 100 000 ľudí, predovšetkým Eskimáci a zvyšok Aleuti.
Pozostáva z dvoch jazykov (či podľa iných názorov skupín jazykov):
Ostryj
S výškou je to jeden z najvyšších štítov tejto časti pohoria. Jeho vrchol je pokrytý ľadovcami a na juhozápadnom svahu, vo výške sa nachádza mladý troskový kužeľ, pôvodca bazaltového lávového prúdu starého cca 4 000 rokov.
Marius (uzurpátor)
Marius alebo Marcus Aurelius Marius bol uzurpátor rímskeho trónu, ktorý spravoval v letných mesiacoch roku 269 Galiu, Britániu a časť Hispánie. Dátum narodenia a bližšie biografické údaje o jeho osobe sú neznáme.
Marius bol nástupcom prvého galského uzurpátora Postuma, ktorého v máji alebo v júni 269 zavraždili v Mohuči (Mogontiaku) vojaci. Bol vraj pôvodom kováč a na tróne sa udržal len niekoľko mesiacov, kým nebol za nejasných okolností zabitý. Či sa stal obeťou osobnej pomsty, ako tvrdia niektoré pramene, je sporné, jeho vražda skôr súvisela s vrtkavými náladami vojakov. Správy antických autorov, že vládol len tri dni, sú celkom iste nesprávne, pretože stihol dať vyraziť veľké množstvo mincí. Po jeho smrti prevzal moc v Galii Victorinus.
Alfred Moisiu
Alfred Spiro Moisiu (* 1. december 1929, Shkodër, Albánsko) bol od 24. júla 2002 do 24. júla 2007 prezidentom Albánska. Zvolený bol Ľudovým zhromaždením pomerom hlasov 97 ku 19 (14 sa zdržalo).
Isthmios (syn Glauka)
Isthmios (Isthmios, ) je v gréckej mytológii syn a nástupca messénskeho kráľa Glauka.
Antický autor Pausanias uvádza, že následníkom messénskeho kráľa Glauka bol jeho syn Isthmios, ktorý viedol podobnú politiku ako otec, vo svojom kráľovstve sa venoval vo zvýšenej miere náboženskému životu. V meste Farai dal postaviť svätyne na počesť Machaónových synov Nikomacha a Gorgasa. Jeho následníkom sa stal syn Dótadas.
Barbra Streisandová
Barbara Joan „Barbra“ Streisandová (* 24. apríl 1942, Williamsburg, Brooklyn, New York, USA) je americká speváčka, skladateľka, herečka a filmárka. Patrí k významným skladateľom, liberálnym politickým aktivistom, filmovým producentom a režisérom.
Barbra Streisand je jedna z komerčne a aj podľa ohlasov kritík najúspešnejších žien v modernej histórii zábavného priemyslu. Patrí medzi najpredávanejšie hudobné umelkyne Spojených štátov. Podľa RIAA z jej nahrávok bolo len v USA predaných viac ako 71 miliónov hudobných nosičov. Na celom svete sa predalo viac ako 100 miliónov jej albumov a v hodnoteniach Billboardu sa jej meno nachádza na vrcholoch rebríčkov. Osem z jej albumov sa dostalo na vrchol a 29 sa dostalo do Top Ten.
Barbra Streisand vlastní dve ceny akadémie, deväť cien Grammy, štyri ceny Emmy Award a špeciálnu cenu Tony Award. V zábavnom priemysle je málo osobností, ktoré majú všetky tieto ocenenia.
Životopis
vľavo|náhľad|Streisandová v roku 2013 Barbra Streisandová sa narodila vo Williamsburgu, v Brooklyne (New York). Obaja jej rodičia mali židovský pôvod. Jej otec, vysokoškolský učiteľ Emanuel Streisand, bol synom emigrantov z Haliči(dnešná Ukrajina). Zomrel pri epileptickom záchvate na letnom tábore v severnej časti štátu New York, keď mala Barbra 15 mesiacov. Jej matka, Diana Ida (rod. Rosen), pracovala v školstve ako úradníčka. Druhýkrát sa vydala za Louisa Kinda. Streisandovej nevlastná sestra Roslyn Kind bola speváčkou. V roku 1976 vystupovala v americkom zábavnom programe Saturday Night Live. Barbra chcela tiež začať svoju kariéru v šoubiznise, čím nebola jej matka nadšená. Nepovažovala ju za dostatočne atraktívnu. Strednú školu navštevovala na Erasmus Hall High School v New Yorku. Ukončila ju v roku 1959. Na tejto škole spievala v školskom speváckom zbore s Neilom Diamondom, stretla sa tam a priatelila sa aj s neskorším svetovým šachovým šampiónom Bobby Fischerom.
NGC 5789
NGC 5789 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. mája 1802.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Košice – mestská časť Sídlisko Ťahanovce
thumb|[[Aténska|Aténska ulica]] thumb|[[Madridská|Madridská ulica]] thumb|[[Berlínska a Bukureštská ulica v zime]] thumb|[[Európska trieda v zime]]
Košice – mestská časť Sídlisko Ťahanovce (iné názvy: Košice-Sídlisko Ťahanovce, Sídlisko Ťahanovce) je mestská časť Košíc, súčasť okresu Košice I. Leží na severovýchodnom okraji mesta a susedí s mestskými časťami Ťahanovce, Sever, Džungľa a Dargovských hrdinov.
Jadro mestskej časti tvorí panelové sídlisko postavené v rokoch 1984 až 1997 na ľavobrežnej riečnej terase rieky Hornád povyše obce Ťahanovce, ktorá bola v minulosti určená kvôli plánovanej expanzii sídliska na asanáciu. Sídlisko Ťahanovce, ktoré je najmladšie v meste, v súčasnosti obýva takmer 22 tisíc obyvateľov.
Polohopis
Mestská časť Košice-Sídlisko Ťahanovce sa rozprestiera v severovýchodnej časti Košíc, v severnom závere bočného hornádskeho údolia Košickej kotliny, východne od bývalej samostatnej obce Ťahanovce, pričom podstatná obytná časť intravilánu tejto novej mestskej časti sa rozprestiera priamo na pozemkoch bývalej samostatnej obce, nad ľavobrežnou časťou riečnej terasy rieky Hornád.
Prirodzeným susedom tejto mestskej časti na západe a z veľkej časti aj na severe je mestská časť Košice-Ťahanovce (jej severné lokality Dáriusova hora, Skalky a roklina potôčika Hájik). Na severe a severovýchode je Mestská časť Košice-Sídlisko Ťahanovce obklopená lesom. Lesné lokality Moňok a Panský les sú už súčasťou Mestskej časti Košice-Sídlisko Ťahanovce a majú skôr charakter lesoparku.
Z juhu a juhovýchodu mestskú časť oddeľuje pomerné strmá roklina potôčika Moňok od lesného celku Košická hora. V nive tejto lesnej bystrinky vedie štátna cesta 30px|link=Cesta I. triedy 20 (Slovensko) (európska 30px|link=Európska cesta 50) vybudovaná v parametroch rýchlostnej cesty, ktorá plní funkciu diaľničného privádzača ku 30px|link=Ďaľnica D1 (Slovensko) do Prešova, na ktorú je mestská časť napojená mimoúrovňovou križovatkou. Južná hranica tejto mestskej časti pokračuje od tejto križovatky až po most cez Hornád. Od centra mesta Košice je stred tejto mestskej časti vzdialený približne 5 kilometrov, najvzdialenejšou mestskou časťou je Šaca, ktorá je od Mestskej časti Košice-Sídlisko Ťahanovce vzdialená vzdušnou čiarou a najkratšou cestou 21 kilometrov.
Časti
Mestská časť je pre potreby samosprávy rozdelená na tri časti: Ťahanovce I, Ťahanovce II a Ťahanovce III. V časoch výstavby sa sídlisko členilo na časti Ťahanovce I (prvá etapa), Ťahanovce II (druhá etapa) a Ťahanovce-západ (tretia etapa výstavby sídliska na mieste obce Ťahanovce). Druhá etapa výstavby však bola v roku 1989 na istý čas prerušená a napokon sa zrealizovala len v obmedzenej miere, preto sa pôvodné územno-plánovacie členenie neujalo a neprenieslo sa do samosprávy.
Ulice
V súčasnosti sa v mestskej časti nachádza 25 ulíc. Uličné názvy boli vyberané z geografických názvov (kontinenty, krajiny a ich hlavné mestá), no počas rozdeľovania Košíc na mestské časti v roku 1990 boli k mestskej časti pričlenené aj ulice, ktoré nepatria do hlavného intravilánu panelového sídliska a ich názvy už nezapadajú do zvoleného nomenklatúrneho radu.
V prvej časti sídliska boli ulice pomenovávané výlučne po socialistických krajinách a ich hlavných mestách: Belehradská, Berlínska, Budapeštianska, Bukureštská, Čínska, Hanojská, Havanská, Juhoslovanská, Maďarská, Pekinská, Sofijská a Varšavská.
Pre druhú etapu boli pripravené názvy ulíc podľa bývalých zväzových republík Sovietskeho zväzu. Jej výstavbu však prerušila nežná revolúcia a vzhľadom na politické zmeny sa zmenili i pôvodne plánované názvy ulíc, ktoré boli dokončené: Aténska (v pôvodne Ruská), Bruselská (Bieloruská), Helsinská (Estónska) a Viedenská (Lotyšská). Vystavaná bola i Madridská ulica (pôvodne Turkménska), no územie, na ktorom bola postavená v roku 1990 pripadlo mestskej časti Ťahanovce.
Druhá etapa bola zrealizovaná so značným oneskorením a len v obmedzenom rozsahu. Nedobudovaných ostalo sedem ulíc – Arménska, Gruzínska, Kazašská, Kirgizská, Litovská, Tadžická a Uzbecká - a časť Austrálskej triedy.
Vodné toky
Juhozápadnú hranicu mestskej časti čiastočne tvorí rieka Hornád, ktorá je však od hlavného intravilánu panelového sídliska vzdialená vzdušnou čiarou asi 1500 metrov. Územím mestskej časti ešte čiastočne preteká potôčik Moňok, ktorý bol v minulosti zregulovaný a odvedený do kanalizácie v súvislosti s výstavbou mimoúrovňových križovatiek, cestného spojenia na sídlisko Ťahanovce a následným budovaním veľkej komerčnej infraštruktúry.
Miestna samospráva
Vo voľbách do miestnych samospráv v roku 2010 bol za starostu mestskej časti zvolený Emil Petrvalský (SDKÚ-DS, KDH, MOST-HÍD), ktorý v minulosti vykonával funkciu zástupcu bývalého starostu Cyrila Betuša (SOS, HZD, SRS). V roku 2018 bol za starostu zvolený Miloš Ihnát (nezávislý).
Miestne zastupiteľstvo
Miestne zastupiteľstvo sa skladalo v roku 2010 z 23 poslancov – z toho 9 pochádzalo z obvodu Ťahanovce I, 9 z obvodu Ťahanovce II a 5 z obvodu Ťahanovce III. Vo volebnom období na roky 2018 – 2022, má mestská časť 13 poslancov.
Symboly obce
Mestské zastupiteľstvo v Košiciach uznesením č. 1149/2006 na svojom XXIV. rokovaní dňa 7. septembra 2006 v súlade so zákonom o obecnom zriadení schválilo ''Všeobecne záväzné nariadenie mesta Košice č. 80'' o erbe a vlajke mestskej časti Košice-Sídlisko Ťahanovce.
Vlajka má podobu v jednej štvrti od žrde štiepeného listu, ktorého žrďová časť je žlto – modro delená, vejúca časť pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov modrého, bieleho, červeného a žltého. Vlajka má pomer strán 2:3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
História
Výstavba Sídliska Ťahanovce sa začala 18. mája 1984. V prvých dvoch rokoch prebiehali práce na inžinierskych sieťach a úpravy terénu. V roku 1987 vyrástli prvé dva paneláky na Triede Solidarity (dnes Americká trieda). Výstavba následne pokračovala až do roku 1989. V tom roku bol odovzdaný obyvateľom prvý okrsok sídliska, v roku 1991 začala výstavba druhého. Dokončený bol v roku 1993, ale ZŠ Bruselská ulica bola odovzdaná do používania až v roku 1995 a obchodné centrum na tej istej ulici ostalo dodnes nedostavané (v súčasnosti Lidl). V rokoch 1996 – 1997 bol ešte vystavaný jeden panelák na Helsinskej ulici (3. okrsok). Vtedy bola výstavba zastavená z dôvodu nevysporiadaných pozemkov. 16. septembra 2008 na mimoriadnom zasadnutí miestneho zastupiteľstva bola predstavená štúdia 4. okrsku sídliska. Začiatok výstavby bol naplánovaný na jar roku 2009 a v súčasnosti je ukončená.
Obyvateľstvo
31. decembra 2019 mal Sever 20 151 obyvateľov.
Počet obyvateľov od roku 2001.
Pamiatky
Vežovitá stavba – murovaný stĺp – columna vero murata (miestne hovor. „kaplička“): Táto stavba je hlavným motívom erbu tejto mestskej časti. Nachádza sa v hornej časti areálu Národnej diaľničnej spoločnosti (blízko hlavného výjazdu z mestskej časti) a nie je verejnosti voľne dostupná. Bola postavená v polovici 17. storočia. V publikácii venovanej mestskej časti Košice-Ťahanovce (bývalá samostatná obec Ťahanovce) sa uvádza jej postavenie okolo roku 1730 na pamiatku strašnej epidémie z rokov 1709 – 1710. V rokoch 2002 – 2007 prebehla jej rozsiahla rekonštrukcia, ktorú realizoval historik Gabriel Kládek. Podľa záznamov boli v blízkosti tejto pamiatky pochovaní poľskí dobrovoľníci z haličskej légie (veliteľ pplk.Tchorznicki). Títo legionári zahynuli v boji 11. decembra 1848, pri krytí ústupu maďarských vojsk. Boli ich súčasťou počas tzv. 1. košickej bitky (bitka pri Budimíre). Tieto vojská porazil cisársky generál podmaršal F. H. Schlick (Šlik).
Pomníky, pamätné tabule
Pietne miesto posledného odpočinku poľských legionárov pripomína pamätná tabuľa umiestnená v blízkosti pamiatky s nápisom:
''Pri tomto renesančnom stĺpe zo 17. storočia sú pochovaní poľskí legionári, ktorí padli v bojoch pri obrane Košíc 11. decembra 1848''.
Košice – mestská časť Kavečany
Košice – mestská časť Kavečany (iné názvy: Košice-Kavečany, Kavečany) sú mestská časť Košíc, súčasť okresu Košice I.
Symboly obce
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté v roku 2004. Erb je podľa baníckeho motívu podľa odtlačku pečatidla obce z 19. storočia.
Erb
Na červenom štíte zlatovlasou anjelskou okrídlenou hlavou prevýšené zlaté, skrížené banícke kladivká - bicie a rozpájacie - na strieborných rukovätiach. Autorom erbu mestskej časti Košice-Kavečany je Mgr. Marcel Bodnár.
Vlajka
Vlajka má podobu v jednej štvrti od žrde štiepeného listu, ktorého žrďová časť je žlto – modro delená, vejúca časť pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov čierneho, bieleho, žltého a červeného v pomere 2:1:1:2. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Ulice
Budanová, Gorovecká, Gazdovská, Kadlubská, Kopečná, K ihrisku, Lovecká, Lyžiarská, Na rožku, Nivky, Oblá, Podkamenná, Strážna, Široká, Šamborská, Rokytská, Vyšná.
Chránené územia
1. januára 2000 bola Všeobecne záväznou vyhláškou Krajského úradu v Košiciach vyhlásená prírodná pamiatka Kavečianska stráň. Má rozlohu 31 933 m². Na jej území je zaznamenaný výskyt chráneného a ohrozeného ponikleca veľkokvetého (Pulsatilla grandis). Taktiež sa tu vyskytuje ľan žltý (Linum flavum), orlíček obyčajný (Aquilegia vulgaris) a iné druhy xerotermickej vegetácie. Patrí do geomorfologického celku Čierna hora.
Kostol sv. Petra a Pavla
thumb|Kostol sv. Petra a Pavla right|thumb|Hlavný oltár kostola v roku [[1930]] Postavený v roku 1783. Od roku 2003 prešiel kompletnou rekonštrukciou vrátane strechy, interiéru, exteriéru a oplotenia. Vnútro kostola oživujú impozantné oltáre. Hlavnému oltáru dominuje socha Najsvätejšieho Srdca Ježišovho, a patrocínium sv. Petra po ľavej strane a sv. Pavla po pravej. Pravý bočný oltár je zasvätený Panne Márii Ružencovej. Na ľavom bočnom oltári sa nachádzajú sochy sv. Jozefa, sv. Alžbety Uhorskej a sv. Anny.
Turistický ruch
V oblasti sa nachádza lesná cyklistická trasa, ktorá spája dve historické obce Sokoľ a Kavečany. Cyklotrasa má dĺžku 13,5 km a v dlhšom úseku je vhodná predovšetkým pre náročnejších cykloturistov. Zaujímavým miestom na trase je prameň Kráľovej studne, ktorý je spojený s históriou kráľa Mateja Korvína a jeho poĺovačiek medzi Košicami a obcou Sokoľ.
Menej náročné a stredne náročné pešie turistické trate s maximálnym prevýšením 550 m na viacerých trasách z Čermeľskej doliny do vrchov Čiernej hory.
Kétegyháza
Kétegyháza je veľká obec v Maďarsku v Békešskej župe v okrese Gyula.
Okřešice
Okřešice je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 175 obyvateľov, z toho 95 mužov a 80 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,4 roka (muži 36,8 roka, ženy 40,4 roka).
Richard David James
Richard David James (* 18. august 1971, Limerick, Írsko), známejší pod pseudonymom Aphex Twin (ďalšie pseudonymy: AFX, Blue Calx, Bradley Strider, Martin Tresseder, Caustic Window, Gak, Soit P.P., Polygon Window, Power-Pill, Q-Chastic, The Diceman, Tahnaiya Russell), je britský elektronický hudobník a skladateľ. Založil nahrávaciu spoločnosť Rephlex Records v roku 1991 so spolupracovníkom Grant Wilson-Claridge. Síce sa narodil v Írsku v nemocnici St. Munchins Limerick Regional Maternity, ale podstatnú časť svojho detstva prežil v Cornwall (juhozápad Anglicka, UK) v dedinke Lanner (2,493 obyvateľov).Mal (spolu so svojími dvoma staršími sestrami) "veľmi šťastné" detstvo počas ktorého ako James povedal si "mohli robiť čo sa im chcelo". Páčilo sa mu "vyrastať na mieste ďaleko od mesta a zvyšku sveta". Vlastné skladby začal vydávať v roku 1991 na vlastnom vydavateľstve Rephlex Records, ktoré založil spolu s Grantom Wilsonom-Claridgeom a postupne sa stal jedným z najvýznamnejších skladateľov súčasnej elektroniky. Jeho tvorba sa pohybuje medzi žánrami acid, braindance, acid house a ambient, ovplyvňuje ju však aj súčasná klasická hudba. James patrí k prvým hudobníkom, ktorí začali vydávať pod značkou legendárneho vydavateľstva Warp Records.
Drukqs
V roku 2001 vydal dvojdisk drukqs so skladbami pre preparovaný klavír ovplyvnenými kompozíciami Johna Cagea a Erica Satieho. Niektoré skladby zasa automaticky vyprodukoval počítačový program. Ide o jeho dosiaľ najkontroverznejší album.
Diskografia
Ako Aphex Twin: Ako AFX: Ako Polygon Window: Ako Caustic Window: Ako The Tuss:
Omont (kantón)
Omont je francúzsky kantón v obvode Charleville-Mézières v departemente Ardennes v regióne Champagne-Ardenne. Skladá sa z 11 obcí.
Cordonnet
Cordonnet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Venus Williamsová
Venus Ebony Starr Williamsová (* 17. jún 1980, Lynwood, Kalifornia, USA) je súčasná americká profesionálna tenistka a bývalá svetová jednotka v ženskom tenisovom rebríčku WTA. So svojou mladšou sestrou Serenou patrí medzi najlepšie hráčky súčasnosti, má tituly z 43 turnajov WTA vrátane 15 grandslamových titulov, z toho sedem v dvojhre. Zvíťazila tiež v obidvoch tenisových turnajoch na letných olympijských hrách v Sydney.
Vzostup na vrchol (1994-2000)
Do profesionálneho tenisu Venus nahliadla pod trénerským vedením svojich rodičov Richarda Williamsa a Oracene Priceovej v roku 1994 a hneď sa skoro postarala o prekvapenie, keď na turnaji v Oaklande mala set a brejk k dobru proti nasadenej jednotke Sánchezovej Vicariovej, ale výhodu nepremenila. Ešte v ďalších dvoch rokoch štartovala na profesionálnom okruhu WTA Tour skôr výnimočne.
V roku 1997 ale razantne vstúpila medzi najlepšie hráčky sveta, keď hneď pri svojej prvej účasti na US Open postúpila až do finále, kde ale prehrala s Martinou Hingisovou 0:6 a 4:6.
Rok 1998 priniesol tzv. „Williams Family Mixed Doubles Grand Slam“. Sestry Williamsové boli členkami víťazného páru v súťaži zmiešanej štvorhry na všetkých štyroch grandslamových turnajoch. Venus sa na tomto zvláštnom úspechu podieľala víťazstvami s partnerom Justinom Gimelstobom na Australian Open a na French Open. V dvojhre na všetkých grandslamoch postúpila až do štvrťfinále, na US Open vyhrala ešte jeden zápas navyše, zvíťazila v už zaniknutom Grand Slam Cupe a v turnajoch v Miami, vtedy známejšom pod menom štvrti Key Biscayne, a v Oklahoma City a na konci roku bola svetovou päťkou.
V roku 2000 sa Williamsová dočkala. Zvíťazila vo Wimbledone aj na US Open, okrem toho získala ďalšie tri tituly na WTA Tour. Jej účasť a účasť jej sestry enormne zvýšila záujem o tenisový turnaj na olympijských hrách v Sydney. Venus vyhrala obidve zlaté medaily, v dvojhre a so sestrou vo štvorhre.
Vrchol nadvlády Williamsových (2001-2003)
Ešte dva roky trvala nadvláda obidvoch sestier. Na začiatku roka 2001 spolu vyhrali štvorhru na Australian Open, čím skompletovali svoju zbierku deblových titulov z turnajov Grand Slamu. Venus obhájila víťazstvo vo Wimbledone aj na US Open, vo Flushing Meadows nestratila v priebehu turnaja ani jediný set. Keď potom nadviazala dobrým začiatkom nového roku, stala sa 25. februára 2002 po prvýkrát svetovou jednotkou, ako prvá hráčka čiernej pleti v histórii. Sestry Williamsové v tomto roku spolu vyhrali 15 titulov, Venus sedem, Serena osem. Na čele svetového rebríčka strávila Venus v roku 2002 v troch oddelených obdobiach celkom 11 týždňov.
S výnimkou Paríža 2003 sestry Williamsové ovládli grandslamové turnaje – od French Open 2002 do Wimbledonu 2003 hrali päťkrát zo šiestich turnajov spolu vo finále, Venus zakaždým prehrala. V semifinále Wimbledonu 2003 jej po zranení proti Kim Clijstersovej pomohlo prerušení zápasu kvôli dažďu, zápas otočila a postúpila do štvrtého finále vo Wimbledonu v rade.
14. septembra 2003 bola zavraždená staršia sestra Venus a Sereny Yetunda Priceová. Dopad tejto udalosti a k tomu zranenia, ktoré vyradili obidve sestry do konca roku z turnajov, prispeli ku koncu ich suverenite.
Snaha o návrat (2004-2005)
V roku návratu sa Venus Williamsovej darilo striedavo. Vyhrala turnaje v Charlestone a vo Varšave, ale vo finále v Berlíne musela vzdať kvôli zraneniu. Na Grand Slamoch sa dostala najďalej do štvrťfinále v Paríži, vo Wimbledonu k jej porážke prispel verdikt rozhodcu Teda Wattsa, ktorý v tajbrejku druhého setu omylom pripočítal loptičku navyše jej súperke Chorvátke Špremovej. V americkej jesennej sezóne ju trikrát porazila Lindsay Davenportová, vrátane štvrtého kola US Open.
Eskimáčtina
Eskimáčtina je hlavný jazyk (či podľa iných názorov skupina jazykov) z eskimácko-aleutských jazykov. Hovoria ňou najmä Eskimáci. Používa sa v severnej Amerike a Grónsku (okrem Aleutských ostrovov a Komadorských ostrovov) a zvyšky zostali aj v severovýchodnej Ázii.
Venus Williamsová
Snaha o návrat (2004-2005)
Na turnaji v Miami v roku 2005 síce Venus Williamsová vypadla v semifinále, ale pred tím porazila po prvýkrát za posledných 3,5 roka sestru Serenu. Víťazstvo na menšom turnaji v Istanbule a na French Open porážka od Bulharky Karatančevovej, neskôr potrestanej za doping, nenaznačovali podstatné zlepšenie. Wimbledon ale priniesol zmenu. V semifinále vyradila obhajkyňu titulu Šarapovovú a vo finále odvrátila proti Davenportovej mečbal a v najdlhšom finále ženskej dvojhry všetkých čias zvíťazila na turnaji tretíkrát v kariére. Odvrátiť mečbal a vyhrať sa vo finále ženskej dvojhry vo Wimbledone nikomu nepodarilo 70 rokov.
Eskimáčtina
Je to výrazne polysyntetický jazyk s veľkým množstvom prípon.
Venus Williamsová
Snaha o návrat (2004-2005)
Venus Williamsová bola ako 14. nasadená papierovo najslabšou hráčkou, ktorá kedy vyhrala Wimbledon – až do roku 2007, keď sama svoj rekord prekonala.
Eskimáčtina
Delenie
Delí sa na dve navzájom nezrozumiteľné jazykové skupiny :
Venus Williamsová
Snaha o návrat (2004-2005)
Druhá polovica roku 2005 nebola pre Venus Williamsovú taká úspešná, nevyhrala žiadny turnaj a na US Open sa dostala do štvrťfinále.
Cesta k štvrtému Wimbledonu (2006-2007)
Rok 2006 pre ňu tiež nezačal dobre. Na Australian Open prehrala hneď v prvom kole s Bulharkou Pironkovovou a ďalšie tri mesiace nehrala kvôli zraneniu. Na antuke se jej nedarilo a vo Wimbledone vypadla v treťom kole so Srbkou Jelenou Jankovićovou. Problémy so zápästím, ktoré ju trápilo už v tomto stretnutí, ju potom vyradili na zvyšok sezóny a tiež z Australian Open 2007. Po deviatich rokoch vypadla kvôli zraneniam z prvej svetovej pätnástky. Keď sa po štyroch mesiacoch vrátila na dvorce, vyhrala vo februári turnaj v Memphise. V svetovom rebríčku sa ale pohybovala až v štvrtej desiatke.
Na ďalších turnajoch sa nedostala ďalej ako do semifinále, ale na French Open sa zablysla v druhom kole podaním s rýchlosťou 206 km/h, najrýchlejším servisom v histórii ženského tenisu.
Wimbledon ju znovu zastihol vo vrcholnej forme. Odvrátila hroziace vyradenie od Japonky Morigamiovej v treťom kole, keď prehrávala 6:2, 3:6 a 3:5. Od tej chvíle bolo jej vystúpenie suverénne, proti Šarapovovej, Kuznecovovej, Ivanovićovej ani vo finále proti Marion Bartoliovej už nestratila ani set a v šiestom wimbledonskom finále poštvrtýkrát zvíťazila. Vinou predchádzajúcich zranení bola Venus Williamsová nasadená až ako číslo 23, ešte o deväť miest nižšie ako pri vlastnom rekorde z roku 2005. Získala prémiu 700 tisíc libier (asi 1,4 milióna dolárov), po prvýkrát v histórii Wimbledonu rovnakú ako pre víťaza mužskej dvojhry. O vyrovnanie podmienok sa predtým sama zaslúžila pokračovaním kampane B. J. Kingovej, napr. ostrou kritikou pred začiatkom Wimbledonu 2006 na stránkach New York Times.
Súkromný život
Venus vedie vlastnú spoločnosť navrhujúcu interiéry V Starr Interiors, ktorá má sídlo v meste Jupiter na Floride. Firma navrhla napríklad štúdio pre televízny program Tavis Smiley Show na stanici PBS a vytvorila tiež dizajn bývania športovcov, ktorý bol súčasťou kandidatúry New Yorku na usporiadanie letných olympijských hier 2012.
V roku 2001 vyhlásil časopis Ladies Home Journal Venus Williamsovou za jednu z 25 najmocnejších žien v Amerike.
Oáza
thumb|Oáza v Líbyjskej časti Sahary Oáza (z gr. ὄασις) je izolovaná oblasť vegetácie v púšti, obyčajne obklopujúca prameň alebo iný vodný zdroj.
Poloha oáz bola strategicky dôležitá pre obchod a dopravu v púštnych oblastiach. Karavány si museli v oázach dopĺňať zásoby vody a potravín. Z tohto dôvodu mala politická alebo vojenská kontrola oáz kľúčový význam ovládnutie obchodu na danej ceste. Napríklad oázy Awjila, Ghadames a Kufra, nachádzajúce sa v Líbyi boli dôležitými obchodnými centrami severojužných a východo-západných ciest v saharskej púšti.
Murvaux
Murvaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5790
NGC 5790 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 16. mája 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Muzeray
Muzeray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Kondoroš
Kondoroš je veľká obec v Maďarsku v Békešskej župe v Sarvašskom okrese.
Muzeray
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kondoroš
Má rozlohu 8 184 ha a žije tu 5 569 obyvateľov (2007).
Muzeray
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sóiči Noguči
Sóiči Noguči (* 15. apríl 1965, 🇯🇵, ) je japonský astronaut, zamestnanec japonskej kozmickej agentúry JAXA. Roku 2005 uskutočnil krátkodobý kozmický let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). V decembri 2009 do vesmíru odštartoval druhýkrát, tentoraz na pol roka.
Inžinier
Sóiči Noguči sa narodil v Jokohame, detstvo prežil v blízkom meste Čigasaki. Vyštudoval Tokijskú univerzitu - bakalárom sa stal v roku 1989, magistrom v roku 1991. Po škole pracoval v spoločnosti (IHI).
Kozmonaut
V máji 1996 bol vybraný medzi astronautov oddielu JAXA. Od augusta 1996 prechádzal všeobecným výcvikom v Johnsonovom stredisku NASA v Houstone. V apríli 1998 získal kvalifikáciu letového špecialistu raketoplánu. Potom zostal v Houstone v oddelení užitočného nákladu a modulov. Júl - august 1998 strávil na stáži v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku.
thumb|left|Sóiči Noguči na svojej prvej vesmírnej vychádzke, 30. júla 2005 V apríli 2001 bol určený do posádky letu STS-113 plánovaného na júl 2002, neskôr bol preradený na let STS-114 určeného na apríl 2003. Po mnohých odkladoch vzlietol raketoplán Discovery na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) až 26. júla 2005. Let STS-114 trval 13 dní, 21 hodín, 32 minút. Počas letu vykonal Noguči tri výstupy do otvoreného vesmíru s celkovou dĺžkou 20 hodín a 5 minút.
Od januára 2006 sa v CPK pripravoval na dlhodobý let na ISS, v auguste 2006 bol predbežne určený za náhradníka Kóičiho Wakatu v Expedícii 16 na ISS a začal prípravu na let Sojuzom, ale čoskoro bol z posádky odvolaný. V dňoch 16. - 27. januára 2007 absolvoval so Saližanom Šaripovom výcvik na prežitie v lesoch za Moskvou. Od februára 2007 sa vrátil k úlohe náhradníka Wakatu, tentoraz v Expedícii 18, so štartom v marci 2009.
V máji 2008 JAXA oznámila zaradenie Nogučiho do posádky Expedície 22/23 so štartom v Sojuze TMA-17 v decembri 2009. K stanici odštartoval s kolegami Olegom Kotovom a Timothy Creamerom 20. decembra 2009. Po 163 dňoch 5 hodinách a 33 minútach kozmického letu bezpečne pristál v Kazachstane v návratovej kapsuli tej istej lode. Sóiči Noguči je ženatý, má dve deti.
Okříšky
Okříšky sú obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 2 073 obyvateľov, z toho 1 037 mužov a 1 036 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 41,2 roka, ženy 43,2 roka).
Inuitčina
náhľad|Systém znakov používaných proe zápis jazyka inuktitut Inuitčina (jazyk inuit) je skupina nárečí z eskimáčtiny. Hovoria ním Inuiti (v užšom zmysle), asi 75 000 ľudí.
Tradične sa ním hovorí v severoamerickej Arktíde a v menšej miere na Labradore. Z politického hľadiska žijú Inuiti v dánskom autonómnom území Grónsko, v Kanade a v štáte USA Aljaška. Donedávna žili aj v Rusku, najmä na Diomedových ostrovoch, ale dnes už takmer isto vyhynuli.
Skôr než o jazyk ide o jazykové kontinuum, ktoré pozostáva zo 16 variet, ktoré sa zvyknú združovať do 4 skupín:
Panvové dno
Panvové dno tvorí a ohraničuje dolný okraj brušnej dutiny človeka. Pretože sa tu v tesnej blízkosti stretávajú viaceré zložité orgánové systémy (koniec tráviacej rúry, dolná časť uropoetického systému, pohlavné orgány), má zložitú a komplexnú anatómiu. Detailné poznanie anatómie panvového dna je nevyhnutné pre diagnostiku i chirurgickú liečbu vrodených a získaných ochorení v tejto oblasti.
Najdokonalejšie in vivo zobrazenie panvového dna v súčasnosti poskytuje magnetická rezonancia. In vitro sa študuje anatómia a vývoj panvového dna pomocou makroskopických a mikroskopických anatomických a histologických preparátov, ktoré sa získavajú z embryí a v rámci pitvy zomrelých.
Maureen Tucker
Maureen Tucker (* 26. august 1944, Levittown, New York, USA ) je americká speváčka, gitaristka, basgitaristka a saxofonistka. Je známa najmä ako bubeníčka rockovej skupiny The Velvet Underground, kde v novembri 1965 nahradila pôvodného bubeníka Angusa MacLisea. Po odchode z The Velvet Underground pokračovala v sólovej kariére, počas ktorej nahrala štyri štúdiové albumy.
Začiatkom 21. storočia sa hudbe prestala venovať.
Na bicie hrala netradične postojačky.
S ďalšími interpretmi
Tento zoznam nie je kompletný.
NGC 5791
NGC 5791 je galaxia v súhvezdí Váhy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Červená dolina (Bielovodská dolina)
Červená dolina je jedno z dolných východných odvetví Bielovodskej doliny, na juh od Lysej Poľany, v uzávere pod hrebeňmi Holice a Holého briežku, dlhé asi.
Názov
Vysvetľuje sa červenkastým jesenným zafarbením tunajšieho lesa. Vo Vysokých Tatrách je ešte jedna Červená dolina. Tvorí ju severozápadný úval Doliny Zeleného plesa.
Dejiny
Dolina bola v dávnejších dobách vyhľadávaným pastierskym terénom. Stáli tam salaše a senníky pastierov z Jurgova. Patrila do javorinského panstva a bola obľúbeným poľovníckym revírom. Od roku 1949 je súčasťou prísnej prírodnej rezervácie TANAPu.
Victorinus
Victorinus pochádzal z bohatej galorímskej rodiny a za Postumovej vlády urobil rýchlu kariéru, ktorej vrcholom bol konzulát, ktorý zastával spoločne s Postumom (roku 267 alebo 268). Keď jeho dobrodinca zabili na jar 269 vojaci a nový vládca Marius skončil onedlho rovnako, prijal Victorinus v lete alebo na jeseň cisársky titul. Uznala ho síce Galia aj Británia, ale Hispánia, zrejme pod dojmom energickej politiky cisára Claudia II., od „galskej ríše“ odpadla. Aby zamedzil odstredivým tendenciám, ktoré sa začali prejavovať dokonca aj v Galii, nariadil Victorinus útok na odbojné mesto Augustodunum a dal ho po dlhom obliehaní vyplieniť. O jeho ďalších opatreniach nie je dostatok správ, vieme len, že v rokoch 270 – 271 zastával svoj druhý konzulát. Na jar roku 271 Victorina čakal zvyčajný osud uzurpátorov, dýka vraha. Jeho matka Victoria dosadila na trón posledného galského cisára Tetrika, ktorý dal Victorina konzekrovať – DIVUS VICTORINUS.
Piccadilly Line
225px|thumb|right|Vchod do stanice [[Piccadilly Circus (stanica metra)|Piccadilly Circus.]] 225px|thumb|right|Interiér súpravy z roku [[1973.]] 225px|thumb|right|Interiér stanice [[Arsenal (stanica metra)|Arsenal. Tradičné kachličkované múry nesú ešte starý názov stanice - Gillespie Road.]]
Piccadilly Line je jedna z liniek londýnskeho metra, na mapách je označená tmavomodrou farbou a prechádza Londýnom v smere severovýchod–západ. V centre sa nachádza hlboko pod zemou, pričom jej úseky v okrajových častiach mesta sa nachádzajú na povrchu. Je to tretia najvyťaženejšia linka v sieti.
Vznik
Piccadilly Line vznikla ako Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway (GNP&BR), čo bola jedna z viacerých železníc spoločnosti Underground Electric Railways Co of London Ltd, ktorej riaditeľ bol Charles Yerkes, ktorý však zomrel skôr, ako sa jeho plány stali skutočnosťou.
V roku 1902 sa objavilo pred Parlamentom 26 návrhov zákona, ktoré hovorili o dovolení umiestniť železnicu v Londýne hlbšie do podzemia. Viaceré z nich navrhovali konkurenčné trasy a vyžadovalo sa aby Parlamentný výbor o tom rozhodol. Nakoniec to vyhrala dnešná Piccadilly Line.
Odsúhlasený návrh zahrňoval zlúčenie dvoch navrhovaných podzemných železníc – Great Northern and Strand Railway (GN&SR) a Brompton and Piccadilly Circus Railway (B&PCR), a prevzatie plánovaného podzemného úseku medzi stanicami South Kensington a Earl's Court na District Railway (návrh bol schválený v roku 1897, ale nikdy sa nezrealizoval). V návrhu bol zahrnutý aj spojovací úsek medzi stanicami Piccadilly Circus a Holborn.
Prvý úsek Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway bol oficiálne otvorený 15. decembra 1906 medzi stanicami Finsbury Park a Hammersmith.
30. novembra 1907 bol otvorený krátky úsek, ktorý sa vetvil od hlavnej trate v stanici Holborn a smeroval do stanice „Strand“ (neskôr Aldwych). Tento úsek bol plánovaný ako posledný na Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway pred zlúčením s Brompton and Piccadilly Circus Railway. V roku 1905 (a znova tiež v roku 1965) bolo navrhnuté predĺžiť tento krátky úsek ďalej na juh pod Temžu do stanice Waterloo, ale táto eventualita sa však nikdy nezrealizovala. Hoci mal dva osobitné tunely, od roku 1918 bol východný tunel uzavretý a v západnom začala premávať kyvadlová doprava.
1. júla 1910 schválený zákon zlúčil Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway a ďalšie železnice spoločnosti Underground Electric Railways Co of London Ltd (Baker Street & Waterloo Railway, Charing Cross, Euston & Hampstead Railway a District Railway) do jedného celku – London Electric Railway Company.
10. decembra 1928 bola otvorená nová stanica na Piccadilly Circus, ktorá zahŕňala podpovrchový vestibul a 11 eskalátorov. Toto bol začiatok dôležitého vývoja železníc – teda komplexný program rozširovania stanice na základe rozšírenia Piccadilly Circus.
Predĺženie do Cockfosters
V 20. rokoch sa na vtedajšej konečnej stanici Finsbury Park začalo objavovať vážne zahltenie, pretože cestujúci museli prestúpiť na povrchovú dopravu smer severný a severovýchodný Londýn. Preto bolo navrhnuté čo najskôr predĺžiť trasu buď smerom na Tottenham a Edmonton alebo na Wood Green a Palmers Green. Začiatok 30. rokov bol obdobím hospodárskeho úpadku a tak z dôvodu zníženia nezamestnanosti vláda uvoľnila svoje finančné prostriedky. Hlavný bod návrhu bolo predĺženie smerom na sever do Cockfosters. V pláne bolo taktiež postaviť stanicu medzi dnešnými Manor House a Turnpike Lane na križovatke ulíc Green Lanes a St Ann's Road v Harringay, ale výstavbu zastavil Frank Pick, ktorý sa domnieval, že električková a autobusová doprava je tu dostatočná. Avšak vetracia šachta v podobnom stavebnom štýle ako ostatné stanice v tom čase je viditeľná dodnes. Predĺžená trať meria (7,7 míľ), z toho v tuneli vedie trať len po juh stanice Arnos Grove. Celkové náklady na výstavbu činili 4 milióny libier a trať bola predlžovaná na 3 etapy:
Victoria Line
Počas projektovania trasy Victoria Line bolo navrhnuté, že stanicu Manor House by mala prebrať Victoria Line a ďalej boli plánované nové priame tunely z Finsbury Parku do stanice Turnpike Lane, čím by sa skrátil čas cesty z a do Londýna. Tento návrh bol nakoniec zamietnutý kvôli možnému nepohodliu cestujúcich, ktoré by bolo spôsobené počas prestavby, ako aj kvôli vysokej cene nových tunelov. Avšak, Piccadilly Line bola výstavbou aj tak zasiahnutá, a to najmä v stanici Finsbury Park. Vlaky smerom do centra boli presmerované cez novopostavené tunely, kde využívali nástupište, na ktorom bol umožnený priamy prestup na Victoria Line (predtým nástupištia využívala Northern City Line). Tieto práce definitívne ukončili v roku 1965 a súpravy v smere do centra začali jazdiť v nových tuneloch 3. októbra 1965, tri roky pred otvorením prvého úseku Victoria Line.
Predĺženie na letisko Heathrow
Od 7. januára 2005 do 17. septembra 2006 trať cez Heathrow Terminal 4 uzavreli, aby mohli prepojiť tunely do budúcej stanice Heathrow Terminal 5, kde bude premávať každý druhý vlak (ostatné pôjdu cez stanicu Heathrow Terminal 4). V lete 2006 bola na krátku dobu Piccadilly Line skrátená do stanice Hatton Cross z dôvodu napojenia tunelov v Heathrow Terminals 1, 2, 3 a náhradná autobusová doprava premávala do obidvoch staníc – Heathrow Terminals 1, 2, 3 a 4. Toto predĺženie je taktiež nazývané "PiccEx" (skrat.: Piccadilly Line Extension) a novú stanicu spolu s terminálom otvorili 27. marca 2008.
Teroristické útoky 7. júla 2005
7. júla 2005 sa súprava na trase Piccadilly Line stala terčom samovražedných bombových atentátnikov. Bomba vybuchla vo vrcholiacej rannej špičke o 8.50 BST (British Summer Time – Britský letný čas) medzi stanicami King's Cross St Pancras a Russell Square. Bomba bola súčasťou koordinovaných útokov v Londýne a bola zosynchronizovaná s ďalšími troma bombami – 2 vybuchli na Circle Line a 1 v autobuse na Tavistock Square. Pomerne malá trhavina bola ukrytá v ruksaku a všetci 4 atentátnici pri výbuchu zahynuli. A práve táto bomba mala za následok najviac mŕtvych – 21. Evakuácia sa ukázala ako najzložitejšia, pretože Piccadilly Line sa nachádza hlboko pod zemou a bolo tam ťažké dostať záchranárov. Počas zvyšku dňa bola celá trasa uzavretá. Okrajové časti trasy otvorili nasledujúci deň 8. júla (súpravy nejazdili medzi Hyde Park Corner – Arnos Grove) a plná prevádzka začala 4. augusta, 4 týždne po výbuchu.
Vozový Park
Ako vlastne na takmer všetkých trasách londýnskeho metra, aj na Piccadilly Line premáva len jeden typ súprav a to z roku 1973. Šesťvozňové súpravy sú natreté vo farbách londýnskeho metra – v červenej, modrej a bielej. V špičke je na plnú prevádzku linky potreba 76 súprav z celkového počtu 88 a len jedna súprava bola vážne poškodená pri teroristických útokoch 7. júla 2005. Aj keď bol vozový park nedávno zrekonštruovaný, do roku 2014 sa plánuje úplne vymeniť stávajúce súpravy za nové. V minulosti tu premávali aj súpravy z rokov 1959, 1956, 1938, 1923 a 1906.
Súpravy sú deponované v dvoch depách – v Northfields (prístup zo staníc Northfields a Boston Manor) a v Cockfosters (prístup zo staníc Oakwood a Cockfosters). Odstavné koľaje sa nachádzajú v staniciach South Harrow, Arnos Grove, Rayners Lane, Down Street, Wood Green, Hyde Park Corner, Acton Town a Uxbridge.
Aktuálna obsluha
Polovica súprav do Uxbridge sa otáča už v stanici Rayners Lane – interval 10 min. je medzi stanicami Acton Town a Rayners Lane a interval 20 min. medzi Rayners Lane a Uxbridge (tento úsek je dopĺňaný Metropolitan Line).
Neskoro večer zvyknú spoje končiť už v stanici Oakwood namiesto pravidelne konečnej v Cockfosters.
Trasa
Poznámka: Za názvom stanice sa nachádza dátum jej otvorenia, prípadne dátum jej zatvorenia a taktiež jej prípadný pôvodný názov.
Zaujímavosti
Záverečná pieseň skupiny The Feeling na albume Twelve Steps and Home z roku 2006 je nazvaná Blue Piccadilly.
Medeš
Medeš je veľká obec v Maďarsku v Békešskej župe v Mezőkovácsházskom okrese.
Má rozlohu 6 429 ha a žije tu 3 905 obyvateľov (2007).
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2004
Kvalifikácie na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2004, ktorú organizuje Európska futbalová únia (UEFA), sa zúčastnilo 32 európskych štátov, ktoré bojovali o 5 miesteniek na záverečný turnaj v 10 skupinách kvalifikácie a následnom play-off. Prebiehala od 1. novembra17. decembra 2003.
Arnošt z Pardubíc
Arnošt z Pardubíc (* 25. marec 1297, Hostinka – † 30. jún 1364, Roudnice) bol český duchovný, dekan pražskej kapituly, pražský biskup (v r. 13431344) a prvý pražský arcibiskup (od r. 1344), kancelár pražskej univerzity (od r. 1348).
Životopis
Pochádzal z vladyckej rodiny, ktorá dosiahla šľachtické postavenie. Bol najstarším zo štyroch synov Arnošta (z Hostinné a Pardubíc, † 1340/1343) a Adléty. Jeho otec pôsobil v kráľovských službách Jána Luxemburského ako purkgróf v Kladsku. Postupne nadobudol značný majetok, patrilo mu viacero statkov (medzi inými vlastnil od roku 1330 i usadlosť Pardubice, predchodkyňu dnešného mesta). Podľa jej názvu si zvolil i prídomok mena. Farnú školu navštevoval v Kladsku, potom pokračoval v štúdiách v Broumove a v Prahe. Univerzitné vzdelanie dosiahol v Taliansku, kde strávil štrnásť rokov na univerzitách v Bologni a v Padove; venoval sa štúdiu cirkevného práva a dosiahol hodnosť licenciára kanonického práva, čo bol titul oprávňujúci prednášať na univerzite. Svojím pôsobením sa zaslúžil o plodné kontakty s talianskymi humanistami (napr. s Francescom Petrarcom a talianskou kultúrou vôbec). Počas pobytu v Taliansku sa zoznámil s neskorším českým kráľom Karolom IV. Luxemburským.