cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korunovácia Panny Márie so štyrmi svätými
Kompozícia a ikonografia
Kompozične je dielo rozvrhnuté do dvoch rovín - nebeskej a pozemskej. Na nebeskej sfére sa odohráva ústredný motív diela - korunovácia Panny Márie Bohom Otcom. Ľavou rukou kladie na hlavu kľaňajúcej sa Ježišovej matky korunu, pričom jej pravou rukou žehná. Scénu sleduje zástup cherubínov zoradených v polkruhu nad oboma postavami a zbor anjelov tancujúcich v kruhu pod nimi. Postava anjela zobrazeného medzi Pannou Máriou a Bohom a namaľovaného za dopadajúcimi zlatými slnečnými lúčmi ja dôkazom umelcovho majstrovstva pri zachytení priestorovej hĺbky.
Aktu korunovácie sú prítomní štyria svätci, pričom prítomnosť prinajmenšom dvoch z nich - svätého Jána Evanjelistu a svätého Eligia - nie je náhodná. Svätý Eligius bol patrónom zlatníkov, ktorí si dali obraz namaľovať, a svätý Ján Evanjelista bol o. i. ochrancom cechu obchodníkov s hodvábom (Arte della Seta), do ktorého patrili viaceré remeselné cechy vrátane zlatníkov. Obaja svätci spolu so svätým Augustínom a svätým Hieronymom sledujú nebeské predstavenie na zemi, na pozadí otvorenej krajiny tvorenej skaliskami a rozľahlým jazerom. Umelec v každej z postáv zachytil jej reakciu na udalosť. Kým Ján a Hieroným pohľadmi upretými k nebesiam sú na nej účastní, Augustín a Eligius si zrejme ani neuvedomujú čo sa okolo nich deje.
Symbolický odkaz
Dielo v sebe skrýva istú symboliku. Predovšetkým je to symbolika politická. Botticelli, veľký priaznivec rodu Mediciovcov, vo viacerých svojich dielach oslávil túto florentskú vládnucu dynastiu. Rodový symbol - ruže (osobný symbol Lorenza de' Medici) - rozhadzujú cherubíní po zlatej oblohe. Druhou je symbolika religiózna - pápeža ako najvyššieho predstaviteľa katolicizmu symbolizuje tiara na hlave Boha Otca. Obraz vznikol v období, pre Florenciu ťažkého obdobia, kedy moc Mediciovcov upadala (po Lorenzovej smrti († 1492) museli o dva roky nato, za vlády jeho syna Pierra, dokonca z mesta utiecť) a tak ruže a tiara mali symbolizovať túžbu nastolenia poriadku a blahobytu a návrat k tradičným hodnotám života a kresťanstva.
Obraz podstúpil koncom šesťdesiatych rokov 20. storočia náročnú reštauráciu, ktorá znamenala záchranu takmer zničeného diela. V priebehu rokov totiž z obrazu začala odpadávať farba a hrozilo, že ostane iba holý podklad. Náročným reštaurátorským postupom sa podarilo dielo zachrániť. Úspešnosť procesu záchrany tohto diela ako aj prezentácia aplikovaných reštauračných metód boli ocenené na umeleckej výstave vo Florencii v roku 1990.
Sklenička (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Sklenička.
Tamburína (rozlišovacia stránka)
Tamburína môze byť:
Rufius Festus
Rufius alebo Rufus Festus (4. storočie) bol rímsky historik, ktorého identita nie je celkom jasná. Festus je autorom stručných rímskych dejín žánru breviarium, Breviarium rerum gestarum populi Romani (Stručné dejiny rímskeho národa), ktoré dokončil okolo roku 369. Theodor Mommsen stotožňuje tohoto Rufa Festa s Rufiom Festom, prokonzulom provincie Achaia roku 366 a zároveň aj s básnikom Rufom Festom Avienom. Podľa iných ide o Festa z Tridenta, sekretára cisára Valenta a neslávne prísneho prokonzula provincie Asia, ktorý sa postaral o potlačenie Theodorovho sprisahania.
Závadnosť
Závadnosť je nesprávny alebo zastaraný výraz, ktorý znamená matie závady (správne: chyby), teda:
Záujem (sociológia)
Záujem z pohľadu sociológie je predmet, komplex predmetov alebo stav veci, ktorého dosiahnutie považuje jednotlivec alebo skupina za žiadúce alebo nevyhnutné pre svoj život a ktorý vyvoláva emócie, snahy a postoje smerujúce k jeho dosiahnutiu. Záujem je trvalejšie zameranie človeka na určitú oblasť predmetov alebo javov skutočnosti. Podstatným spôsobom prispieva k charakteristike osobnosti, obohacuje prežívanie človeka a podnecuje ho k aktivite. Ten istý záujem u rôznych subjektov môže vychádzať z rôznych potrieb. Dôležitými vonkajšími indikátormi záujmov sú: afektívne vzrušenie, pozornosť, zapamätanie, informovanosť, preferencia. Záujmy môžu byť z hľadiska času dočasné a trvalé; z hľadiska kvality hlboké (normatívne hľadisko) a povrchné (žiadúce a nežiaduce); z hľadiska kvantity singulárne a plurálne; z hľadiska priestoru lokálne, územné; podľa zamerania: umelecké, zberateľské, športové, vedecké, technické atď.
David Brown
David Brown môže byť:
Taszár
Taszár je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
Má rozlohu 1729 ha a žije tu 2089 obyvateľov (2007).
Diddú (Há Alif)
Diddú je ostrov na Maldivách a hlavné mesto atolu Há Alif. Počet obyvateľov je 3 468, dĺžka 2 000 metrov, šírka 350 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Maldív Male je 302,46 km.
Sklár
Sklár môže byť:
Sklenčka (priezvisko)
Sklenčka je české priezvisko. Je veľmi zriedkavé, bez výraznejšieho rozšírenia v niektorej z obcí. Na Slovensku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Sklenčka.
NGC 1537
NGC 1537 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. novembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,5.
Tonnay-Charente (obec)
Tonnay-Charente je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Litenčice
Litenčice je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 507 obyvateľov, z toho 250 mužov a 257 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 36,4 roka, ženy 40,1 roka).
Kratón
Kratón môže byť:
Chrabrany
K 31. decembru 2021 mala obec 870 obyvateľov.
Dejiny
Osídlenie obce je dokladované vykopávkami od praveku, našlo sa i sídlisko z čias Veľkej Moravy. Prvá písomná zmienka je z roku 1291. Chrabrany v tej dobe patrili do rodu Chrabor, ktorý bol vetvou Ludanickovcov. V roku 1687 sa Chrabrany dostali pod správu Erdődyovcov a od roku 1869 patrila obec rodine Stummerovcov.
Belanov kút
Po pravej strane rieky Nitry sa nachádza prírodný výtvor Belanov kút chránený od roku 1983. Územná ochrana bola zrušená vyhláškou KÚŽP Nitra č.4/2010 z 3.3.2010. Rozprestiera sa na rozhraní katastrálnych území obcí Chrabrany, Čeľadince a Kovarce. Celková rozloha územia je 795 ha. Ide o mŕtve rameno rieky Nitry, so strmými brehmi, ktoré sformovala voda niekdajšej ticho plynúcej rieky zárezom do podložia. Chránené územie je významným útočišťom mnohých chránených živočíchov a hydrofilných rastlinných spoločenstiev. Brehový porast tvoria vŕby, jelše, topole, rastie tu agát, javor, z krovín baza čierna a rešetliak prečisťujúci.
Obec
Dominantou obce je kostol sv. Anny a Jakuba. Dnešnú podobu kostol získal po rekonštrukcii v roku 1996, kedy bola predĺžená hlavná loď a postavená veža. Druhá významná rekonštrukcia interiéru a exteriéru prebiehala od roku 2009.
Kultúrno - spoločenský život v obci je úzko spätý s dychovou hudbou „Chrabranka“ už viac ako 40 rokov. V Dome rozvoja vidieka sa pravidelne uskutočňujú kultúrne podujatia pre deti, mládež i dospelých a nachádza sa tu i obecná knižnica.
Šport
V obci sa nachádza:
Záväznosť
Záväznosť je mravná požiadavka, ak vystupuje ako povinnosť človeka, ako úloha naňho kladená.
David McDowell Brown
Pocty
Na jeho pamiatku bol pomenovaný asteroid 51825 Davidbrown, jeho meno sa dostalo aj do leteckého a kozmického akademického centra Laurel B. Clark and David M. Brown Aerospace Medicine Academic Center. Je po ňom pomenovaný aj jeden vrch pohoria Columbia Hills na Marse.
Žďár (prírodná pamiatka)
Žďár je prírodná pamiatka ev.č.5658 neďaleko obce Ruda nad Moravou, v okrese Šumperk. Pamiatku spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR
Ochrana
Predmetom ochrany sú prírode blízke ekosystémy lesných spoločenstiev (najmä serpentinitové bôry, okrajovo bučiny) a spoločenstiev serpentinitových skalných štrbín s výskytom slezinníka nepravého (Asplenium adulterinum)
Belianska dolina
Belianska dolina môže byť:
Teleki
Teleki je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Balatonföldvár.
Má rozlohu a žije tu 240 obyvateľov (2007).
Slatinské kúpele
Slatinské kúpele je názov bývalých kúpeľov v lesnatom prostredí Ipeľskej kotliny, v podcelku Pôtorská pahorkatina, v lokalite Šóšar, tri kilometre severovýchodne od obce Želovce.
Do roku 1945 tu boli malé vaňové kúpele lokálneho významu s minerálnymi prameňmi zemito-zásadito-slanej vody.
Viaceré minerálne pramene dodnes vyvierajú popri ceste zo Želoviec do Kiarova, po ktorej vedie aj cykloturistická trasa.
La Chapelle-Huon
La Chapelle-Huon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1539
NGC 1539 je galaxia v súhvezdí Býk, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. septembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Záver
Záver môže byť:
Gronard
Gronard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karamel
thumb|Karamel Karamel je pochutina s rôznymi odtieňmi hnedej farby (od béžovej až po takmer tmavohnedú) a sladkej chuti s nádychom pripálenia alebo opečenia. Používa sa ako farbivo a dochucovadlo rôznych potravín, najčastejšie sladkostí (od cukríkov až po Coca-Colu).
Výroba
Karamel sa vyrába pomalým zahrievaním (karamelizáciou) jednoduchých cukrov (mono- a oligosacharidov) pri teplote od 110 °C a viac (konkrétna teplota závisí na druhu cukru). Počas topenia, dochádza k strate vody a štiepeniu väzieb, prípadne aj k opačným, polymerizačným reakciám. Vo všeobecnosti výsledné molekuly s nižšími molekulovými hmotnosťami vplývajú na chuť a vôňu výsledného produktu, kým polyméry (molekuly s vyššími molekulovými hmotnosťami) zasa na farbu.
Majstrovstvá sveta v biatlone 2008 – Stíhacie preteky žien na 10 km
Stíhacie preteky žien na 10 kilometrov bola druhá z 5 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta v biatlone 2009. Časové rozdiely medzi pretekárkami pred štartom boli určené na základe výsledného rozdielu časov špritnu na 7,5 km. Vyhrala Nemka Andrea Henkelová, ktorá vyštartovala z 1. miesta. Štartovali aj dve Slovenky, Martina Halinárová skončila na 38. mieste a Jana Gereková na 53. mieste.
NGC 1538
NGC 1538 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,1.
Záväzok (právo)
Záväzok je dobrovoľné prijatie záväznosti voči spoločnosti alebo jednotlivcom. Prax vzájomných záväzkov (sľubov) má veľkú úlohu v živote spoločnosti.
Tengőd
Tengőd je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Tab.
Má rozlohu 3021 ha a žije tu 543 obyvateľov (2007).
Nikon D5300
Nikon D5300 je digitálna zrkadlovka s objímkou Nikon F s telom z polyméru vyztuženého uhlíkovými vláknami a ďalšími novými technológiami, uvedená spoločnosťou Nikon dňa 17. októbra 2013.
Technické údaje
Podobne, ako ostatné digitálne zrkadlovky na spotrebiteľskej úrovni, ani D5300 nemá vstavený pohon automatického zaostrovania, a plne-automatické zaostrovanie požaduje jeden zo súčasných 166 objektívov s integrovaným pohonom automatického zaostrovania.
Partido Independentista Puertorriqueño
náhľad|210px|Portorická strana nezávislosti (PIP) - vlajka Partido Independentista Puertorriqueño, skratka PIP (doslova Portorická strana nezávislosti) je politická strana v Portoriku, ktorá má vo svojom programe nezávislosť Portorika od Spojených štátov. Je to jedna z troch hlavných politických strán a druhá najstaršia spomedzi registrovaných politických strán a hnutí v Portoriku.
Sklár (priezvisko)
Sklár (o význame pozri sklár) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Michalovciach, Šenkviciach (okres Pezinok) a Nižnom Hrušove (okres Vranov nad Topľou). V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Sklár.
Torxé
Torxé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Loukov (okres Kroměříž)
Loukov je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 980 obyvateľov, z toho 494 mužov a 486 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 37,8 roka, ženy 40,1 roka).
Sklar
Sklar môže byť:
Jacovce
Jacovce je obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Núnu
thumb
Jacovce
Obec Jacovce je doložená z r. 1255 ako Ieche. Obec patrila Radusovi, od r. 1390 panstvu Topoľčany.
Zavinenie
Zavinenie alebo zaviňovanie je spôsobenie (niečoho negatívneho), matie viny na niečom.
Núnu
Núnu (angl. Noonu) je administratívny atol na Maldivách. Hlavné mesto atolu je Manadú. Skladá sa zo 71 ostrovov, z toho 13 je obývaných. Počet obyvateľov je 14 212. Atol riadi Abdulla Khaleel. Nachádza sa na južnej časti prírodného atolu Miladunmadulu.
Jacovce
V obci je rímskokatolícky gotický kostol Návštevy Panny Márie pravdepodobne zo 14. storočia. Kostol je jednoloďový, dnešnú podobu získal po ukončení prestavby a slávnostnom vysvätení v roku 1680.
Zavinenie
Zavinenie v práve: pozri zavinenie (právo)
Núnu
Obývané ostrovy:
Pestovateľská ulica
Pestovateľská ulica je ulica:
Tyrannius Rufinus
Tyrannius Rufinus, tiež Rufinus z Aquileie (Rufinus Aquileiensis) (medzi 340 a 345 – 410) bol historik, mních a teológ, známy hlavne ako prekladateľ gréckych cirkevných otcov z gréčtiny do latinčiny, predovšetkým Origena.
Život
Rufinus sa narodil v kresťanskej rodine v meste Iulia Concordia (dnes Concordia Sagittaria) neďaleko od Aquileie. Rufinus sa stal mníchom v rodnom kraji. Okolo roku 370 sa stretol s inou významnou osobnosťou svojej doby, Hieronymom, spočiatku svojim priateľom a neskôr najväčším protivníkom.
Asi v roku 372 sa Rufinus vydal do Alexandrie, aby tu študoval u Didyma z Alexandrie, predného zástancu origenovskej teológie v Alexandrijskej škole. V tomto istom období sa stýkal Rufinus aj s Macanom Starším, jedným z egyptských púštnych pustovníkov, a Melaniou Staršou, bohatou a zbožnou rímskou vdovou. Keď v dôsledku prenasledovania zo strany Ariánov počas panovania cisára Valenta Melania opustila Egypt a usadila sa okolo roku 378 aj s krúžkom mníchov a kňazov v Jeruzaleme, pridal sa k nej aj Rufinus.
Jacovce
6. júla 2003 tu bol konsekrovaný novopostavený kostol Božieho milosrdenstva. Konsekroval ho tamojší rodák, arcibiskup Ján Sokol. Medzi ďalšie známe osobnosti patrí aj Ladislav Jurkemik, ktorý sa stal v Belehrade v roku 1976 majstrom Európy.
Obcou preteká riečka Chotina a potok Slivnica.
Tyrannius Rufinus
Život
Melania založila v Jeruzaleme vlastnú rehoľnú komunitu žien a z jej peňazí tu obdobné mužské spoločenstvo vybudoval aj Rufinus. Vznikol tak kláštor na Olivovej hore, kde sa súčasne s rehoľným životom venoval Rufinus a jeho krúžok aj štúdiu gréckych cirkevných spisov. Po svojom príchode do Betlehema roku 386 sa s touto skupinou zblížil aj Hieronymus. Iným Rufinovým blízkym priateľom sa stal jeruzalemský patriarcha Ján, ktorý vysvätil roku 390 Tyrannia Rufina za kňaza.
K zlomu v priateľstve medzi Tyranniom Rufinom a Hieronymom došlo roku 394 v súvislosti s útokmi na origenizmus zo strany Epifania zo Salamíny. Rufinus sa postavil na stranu Oriegenovcov, s čím sa Hieronymus nikdy nebol ochotný zmieriť. Na jeseň roku 397 sa vydal Rufinus na cestu do Ríma, kde vydal latinský preklad Pamfiliovej Obrany Origena a niektorých Origenových vlastných diel. V úvode jedného z prekladov pritom uviedol Hieronyma ako Origenovho stúpenca a neskôr pridal niekoľko mierne upravených prekladov od Hieronyma. Teológa takýto zásah do vlastnej práce popudil a rozpútal dlhú vojnu plnú osočovania a ohovárania medzi ním a Tyranniom Rufinom.
V dôsledku tohto intelektuálneho boja a na základe osočenia Tyrannia u pápeža Anastázia I. bol Rufinus predvolaný do Ríma, aby obhájil vlastnú ortodoxiu. Rufinius sa písomne z osobného stretnutia ospravedlnil dielkom Apologia pro fide sua (Obrana vlastnej viery). Pápež ako odpoveď na Rufinov spis výslovne odsúdil Origena, nie však Rufina, ktorý napriek tomu zostal v ortodoxných kruhoch pochybnou autoritou (bol pridaný na zoznam Decretum Gelasianum).
Roku 408 zastihol Rufina usadeného v tej dobe v kláštore v Pinete v Kampánii príchod Alaricha do južnej Itálie. V strachu pred Vandalmi unikol aj so svojou spoločníčkou Melaniou na Sicíliu. Tu sa pustil do prekladu Origenových Homilies (Homílii), keď roku 410 umiera.
Preklady
Najvýznamnejším Rufinovým prekladom je Historia Ecclesiastica (Cirkevné dejiny) grécky píšuceho Eusebia z Kaisareie a ich doplnenie o obdobie od vlády cisára Konštantína Veľkého po smrť Theodosia I. (324 – 395).
Tyrannius vytvoril aj veľký počet prekladov Origena do latinčiny. Origenov komentár k Listu Rimanom sa dochoval iba v skrátenej latinskej verzii preloženej práve Rufinom, podobné to je i s jeho De principiis. Práve toto dielo sa stalo tŕňom v oku Hieronyma, ktorý sa vyjadril, že Rufinov príklad je príliš voľný, a sám vyhotovil vlastný, adekvátny preklad. Ten sa ale žiaľ nedochoval.
Sklář (priezvisko)
Sklář je české priezvisko s významom sklár. Najčastejšie je v mestách Vsetín, Ostrava a Frýdek-Místek. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Sklář.
Tikos
Tikos je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Ludslavice
Ludslavice je obec v Česku v okrese Kroměříž v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 479 obyvateľov, z toho 230 mužov a 249 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 40,2 roka, ženy 43,5 roka).
Rovnobežka (geografia)
thumb|Najvýznamnejšie rovnobežky Rovnobežka v geografii je myslená kružnica na zemskom povrchu s rovnakou zemepisnou šírkou. Kolmo na rovnobežky prechádzajú poludníky.
NGC 1540
NGC 1540 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Kamanová
Kamanová je obec na Slovensku v okrese Topoľčany. V obci je rímskokatolícky kostol Povýšenia svätého Kríža z roku 1979.
Narodil sa tu Adam Tomčáni - slovenský fyzik a pedagóg.
NGC 1541
NGC 1541 je galaxia v súhvezdí Býk, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 14. novembra 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Rovnobežka (geometria)
Rovnobežka alebo paralela je priamka majúca s inou priamkou stálu vzájomnú vzdialenosť. Rovnobežky sa nikde nepretínajú a ani nemajú spoločné body. V matematickom zápise sa rovnobežky označujú znakom rovnobežnosti, čiže napríklad rovnobežnosť priamky a s priamkou b sa dá zapísať ako a\|b.
Konštrukcia rovnobežiek
Rovnobežky sa rysujú pomocou 1 alebo 2 pravítok, pričom jedno z nich musí byť trojuholníkové pravítko z ryskou.
Pokiaľ pracujeme iba s jedným pravítkom priložíme ho tak aby ryska presne ležala na priamke, ku ktorej ideme narysovať rovnobežku a po prepone pravítka (najdlhšej strane) si vyznačíme pomocnú čiaru. Tá je na pôvodnú priamku kolmá, čo môžeme využiť tak, že na túto pomocnú čiaru priložíme pravítko tak aby jeho ryska ležala presne na tejto pomocnej čiare a po prepone narysujeme výslednú priamku, tá je taktiež na pomocnú čiaru kolmá a keďže obidve priamky sú na túto čiaru kolmé - majú rovnaký uhol, sú navzájom rovnobežné.
Spôsob rysovania s dvomi pravítkami je podobný a začína sa tak isto až na to, že pomocnú čiaru nahradíme 2. pravítkom, ktoré priložíme k prvému, trojuholníkovému pravítku. Na 2. pravítku si vyznačíme bod, kde bude priamka začínať, následne posunieme trojuholníkové pravítko po 2. pravítku tak aby jeden koniec rysky ležal na bode, ktorý sme si vyznačili a vyznačíme ešte jeden bod na druhom konci rysky. Po spojení týchto dvoch bodov dostaneme priamku, ktorá je rovnobežná s pôvodnou.
La Chapelle-Saint-Aubin
La Chapelle-Saint-Aubin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belušské Slatiny
Belušské Slatiny sú rekreačným a turistickým strediskom na rozhraní Považského podolia (podcelok Ilavská kotlina) a Strážovských vrchov, v doline Slatinského potoka, pri ceste z Beluše do Mojtína.
Teplé zemito-sírnaté pramene s teplotou 19,3 °C dali podnet k vzniku kúpeľov známych a využívaných od 18. storočia na liečenie reumatických a kožných chorôb. Kúpele zanikli po 2. svetovej vojne.
Kúpeľné budovy sú v súčasnosti majetkom cirkvi a slúžia pre potreby rehoľníčok. Nie sú bežne prístupné verejnosti. Rekreačná oblasť pôvodne začínala bezprostredne za osadou Čerencové. Na kóte 518,0 m stojí hradisko, čiastočne opevnené v dobe rímskej, pri miestnej kaplnke sa našla lužická bronzová ihlica z mladšej doby bronzovej.
Smerom do Mojtína vedie cesta tiesňavovým prielomom Slatinského potoka, nazývaného aj Belušské vráta. Belušské Slatiny sú administratívnou súčasťou obce Beluša, 4 km juhovýchodne od nej.
Petőfiho ulica
Petőfiho ulica je ulica:
Petržalská ulica
Petržalská ulica je ulica:
Torvaj
Torvaj je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Tab.
Električková doprava v Ufe
náhľad|Mapa siete náhľad|Historická električka [[RVZ-6]]
Torvaj
Má rozlohu 1142 ha a žije tu 286 obyvateľov (2007).
Električková doprava v Ufe
Električková doprava v ruskom meste Ufa funguje od roku 1937. Spolu 10 liniek jazdí na sieti s rozchodom.
Piesková ulica
Piesková ulica je ulica:
Grougis
Grougis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvasinky
Kvasinky môže byť:
Kvasinka môže byť:
Piesočná ulica
Piesočná ulica je ulica:
Agila
Agila (Agil alebo Akhila) bol kráľ Vizigótov v Hispánii (549–554).
Pionierska ulica
Pionierska ulica je ulica:
Agila
V priebehu jeho panovania, v roku 551, sa jeho súper o trón Athanagild dohodol s Východorímskym cisárom Justinián I., ktorý poslal do južnej Hispánie (dnes Andalúzia a Murcia) vojsko z Galie, aby zabralo tamojšie majetky.
Laurentia
Laurentia môže byť:
Trizay
Trizay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1542
NGC 1542 je galaxia v súhvezdí Býk, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 18. novembra 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Rusko
Rusko, dlhý tvar Ruská federácia (RF; ), je transkontinentálna krajina rozprestierajúca sa na území východnej Európy a severnej Ázie. Ide o najväčší štát na svete, ktorého medzinárodne uznané územie má rozlohu 17 098 246 km² a zahŕňa jednu osminu obývateľnej pevniny Zeme. Rusko sa rozprestiera v jedenástich časových pásmach a má spoločné pozemné hranice so štrnástimi krajinami, čo je viac ako ktorákoľvek iná krajina okrem Číny. Je deviatou najľudnatejšou krajinou sveta a najľudnatejšou krajinou Európy. Má 146 miliónov obyvateľov. Hlavným a najväčším mestom Ruska je Moskva, najväčšie mesto Európy podľa počtu obyvateľov. Petrohrad je kultúrnym centrom krajiny a druhým najväčším mestom Ruska. Medzi ďalšie veľké mestské oblasti patria Novosibirsk, Jekaterinburg, Nižný Novgorod a Kazaň.
Východní Slovania sa ako rozpoznateľná etnická skupina objavili v Európe medzi 3. a 8. storočím n. l. Kyjevská Rus vznikla ako štát v 9. storočí a v roku 988 prijala od Byzantskej ríše pravoslávne kresťanstvo. Rus sa nakoniec rozpadla a Moskovské veľkokniežatstvo sa rozrástlo na Ruské cárstvo. Do začiatku 18. storočia sa územie Ruska značne rozšírilo prostredníctvom dobývania, anexií a úsilia ruských objaviteľov a vyvinulo sa do Ruského impéria, ktoré je dodnes treťou najväčšou ríšou v histórii. Po ruskej revolúcii v roku 1917 však bola monarchia v Rusku zrušená a nahradená Ruskou socialistickou federatívnou sovietskou republikou – prvým socialistickým štátom na svete. Po ruskej občianskej vojne založila Ruská socialistická federatívna sovietska republika s ďalšími tromi sovietskymi republikami Sovietsky zväz, v rámci ktorého bolo Rusko najväčšou a hlavnou republikou. Na úkor miliónov životov Sovietsky zväz v 30. rokoch 20. storočia prešiel rýchlou industrializáciou a neskôr zohral rozhodujúcu úlohu pre Spojencov v druhej svetovej vojne, keď viedol rozsiahle vojnové úsilie na východnom fronte proti nacistickému Nemecku. S nástupom studenej vojny súperil so Spojenými štátmi o globálny ideologický vplyv. Sovietska éra 20. storočia bola tiež svedkom niektorých najvýznamnejších ruských technologických úspechov vrátane prvej družice vyrobenej človekom a prvého letu človeka do vesmíru.
V roku 1991 vznikla po rozpade Sovietskeho zväzu nezávislá Ruská federácia. Bola prijatá nová ústava a odvtedy je Rusko spravované ako federatívna poloprezidentská republika. Od prelomu 20. a 21. storočia dominuje ruskému politickému systému Vladimir Putin, za ktorého vlády krajina zaznamenala ústup od demokracie a posun k autoritárstvu. Rusko sa vojensky angažovalo vo viacerých postsovietskych štátoch, čo zahŕňalo medzinárodne neuznanú anexiu Krymu v roku 2014 od susednej Ukrajiny a jej štyroch ďalších regiónov v roku 2022 počas prebiehajúcej invázie. V medzinárodných rebríčkoch sa Rusko umiestňuje na nízkych priečkach v meraní ľudských práv a slobody tlače. Krajina má tiež vysokú mieru vnímanej korupcie.
V celosvetovom rebríčku je ruská ekonomika deviata najväčšia podľa nominálneho HDP a šiesta najväčšia podľa HDP v parite kúpnej sily. Rusko vlastní najväčší arzenál jadrových zbraní a má piate najvyššie vojenské výdavky. Jeho zdroje nerastných a energetických surovín sú najväčšie na svete a v ťažbe ropy a zemného plynu je v celosvetovom meradle na vysokej úrovni. Krajina je stálym členom Bezpečnostnej rady OSN, členským štátom G20, ŠOS, BRICS, APEC, OBSE a WTO a vedúcim členským štátom SNŠ, OZKB a EAEU. V Rusku sa nachádza 30 pamiatok svetového dedičstva UNESCO.
Pôvod názvu
Slovo ruský (starorusky: русьскыи) je utvorené od slova rus (po rusky: русь) prebratého od východných Slovanov. Týmto slovom nazývali východoslovanský štát Kyjevskú Rus – niekedy však aj Kyjevská zem – (po rusky: Киевская земля), aby ju rozlíšili od Novgorodskej zeme a Rostovsko-suzdaľského kniežatstva. V byzantských kronikách sa okrem základu slova s „u“ (russ-) spomína aj základ s písmenom „o“ (Rhos, R(h)os). Z tohto variantu pochádza aj konečný názov krajiny – Rusko.
Etymológia slova rus nie je dodnes vyriešená, a jej vysvetlenie má korene v mnohých verziách:
Dejiny
náhľad|Kniežatstvá [[Kyjevská Rus|Kyjevskej Rusi (1054 – 1132)]]
Prvá písomná zmienka o Rusku pochádza z 10. storočia a je uvedená v staroruských dokumentoch z 10. – 15. storočia pod názvom Россiя alebo Россiа. Tento termín, ktorý sa používal od roku 1517 označoval iba severovýchodné územie krajiny (t. j. Ruské zeme), ktoré nepatrilo Poľsku a Veľkému litovskému kniežatstvu, boli však spojené s Veľkým moskovským kniežatstvom do jedného štátu. V 14. storočí sa Ruskom v povedomí západných krajín označovalo územie Moskovskej Rusi, ktorého obyvateľmi boli Moskviti.
Oficiálny názov štátu – „Rusko“ – zaviedol Peter I. v roku 1721, keď vytvoril Ruské impérium. Dňa 1. septembra 1917 bola v Rusku vyhlásená republika, ale fakticky sa ňou stalo už 3. marca 1917 po vypuknutí februárovej revolúcie. V období od 10. januára 1918 do 30. decembra 1922 bolo ruské územie súčasťou Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky a následne Zväzu sovietskych socialistických republík (30. december 192225. december 1991).
Dňa 12. júna 1990 poslanci Najvyššieho sovietu RSFSR prijali Deklaráciu o štátnej suverenite Ruskej federácie. Začiatkom decembra (8. december 1990) sa predstavitelia RSFSR, Ukrajiny a Bieloruska na stretnutí v Bielovežskej rezervácii dohodli na spoločnom rozpustení ZSSR a vytvorení Spoločenstva nezávislých štátov. Dňa 25. decembra 1991 zaniknutý štátny útvar Zväz sovietskych socialistických republík dostal nový názov – Ruská federácia.
Hranice
vpravo|náhľad|Poloha Ruska vo svete vpravo|náhľad|Mapa Ruska náhľad|vpravo|Topografická mapa Ruska
Rusko hraničí celkovo so 16 krajinami a so 14 po súši:
S Bieloruskom, Mongolskom a Čínou nemá Rusko hranicu vedúcu po vode.
Problém súčasných hraníc Ruska s bývalými sovietskymi republikami v medzinárodno-právnom vzťahu ešte nie je skončený. Napríklad hranica medzi Ruskom a Ukrajinou je doteraz ohraničená, hoci jej určenie bolo zakončené v roku 2006.
Hranice po súši
Západná suchozemská hranica Ruska sa neviaže k prírodným hraniciam. V časti od Baltského do Azovského mora prechádza obývaným územím. V tejto oblasti hranicu vymedzujú železnice na trase Petrohrad – Tallinn, Moskva – Riga, Moskva – Minsk – Varšava, Moskva – Kyjev, Moskva – Charkov.
Hranica s Kazachstanom
Hranica s Kazachstanom je najdlhšia hranica Ruska, ktorá vedie po súši. Vedie cez Zavolžie, južný Ural a juh Sibíri. Cez hranicu prechádzajú mnohé železnice smerujúce do strednej Ázie (Astrachan – Guriev, Saratov – Uraľsk, Orenburg – Taškent) a Kazachstanu (Barnaul – Alma-Ata). Hranicou prechádza aj malá časť Transsibírskej magistrály (Čeľabinsk – Omsk), Stredosibírskej a Južnosibírskej magistrály.
Hranica s Čínou
Hranica s Čínou je druhá najdlhšia hranica Ruska. Prechádza riekou Amur a jeho prítokom Ussuri a Argun. Stretáva sa s Čínskovýchodnou železnicou, postavenou ešte v roku 1903 a diaľnicou do Vladivostoku, ktorá pokračuje na čínskom území, aby tak mohla čo najkratším možným spôsobom spojiť Ďaleký východ so Sibírou.
Hranica s Mongolskom
Prechádza hornou oblasťou južnej Sibíri a delí ju Transsibírska magistrála na trase Ulan-Ude – Ulanbátar – Peking.
Hranica s KĽDR
náhľad|Cesta z [[Vladivostoku do dedinky Chasan v stráženom hraničnom pásme Ruska a KĽDR]]
Hranice po mori
Hranicu, ktorá prechádza len morom má Rusko s USA a Japonskom. Sú to úzke prielivy, ktorými sú rozdelené Južné Kurily od ostrova Hokkaidó a Ratmonov ostrov od Ostrova Kruzenšterna (tzv. Diomedove ostrovy). Celková dĺžka hraníc vedúca po vode je.
Severná hranica
Najdlhšia morská hranica Ruska je dlhá a prechádza pobrežím Severného ľadového oceánu, Barentsovho, Kurského, Lapteho, Východosibírskeho a Čutského mora. Plaviť sa bez ľadoborca sa dá iba pri severných brehoch Kolského polostrova. Všetky prístavy, ktoré sa nachádzajú na severe Ruska okrem prístavu v meste Murmansk sa využívajú iba v letných mesiacoch (2 – 3 mesiace), pretože väčšinu roka sú zamrznuté. Toto je dôvod prečo sa severná hranica Ruska nevyužíva na lodné spojenie s inými krajinami.
Západná hranica
Druhá najväčšia morská hranica v dĺžke prechádza pobrežím Tichého oceánu a Beringovým, Ochotským a Japonským morom. Juhovýchodné pobrežie Kamčatky sa nachádza bezprostredne pri oceáne. Hlavné nezamŕzajúce prístavy v tejto oblasti sú v mestách Vladivostok a Nachodka.
Železnica sa k pobrežiu Ruska dostane iba na juhu prímorského kraja v oblasti prístavov v Tatárskom prielive (Sovetskaja Gavaň a Vanino). Prímorské oblasti sú tu veľmi riedko osídlené.
Hranica Azovského mora
Hranica Azovského mora prechádza od Taganrogského zálivu do Kerčského prielivu, a potom čiernomorským pobrežím Kaukazu. Hlavné prístavy na pobreží Čierneho mora sú v mestách Novorossijsk (najväčší prístav Ruska) a Tuapse. Známymi prístavmi Azovského mora sú Ejsk a Taganrog. More je však veľmi plytké, preto tu nie je veľa prístavov. Ďalším problémom je, že pobrežie Azovského mora na krátku dobu zamŕza a plavba v zimnom období je tu možná iba s ľadoborcami.
Hraničné prístavy Ruska
V Sovietskom zväze sa prístavy stavali predovšetkým v regióne Pobaltia. Najväčším morským obchodným prístavom krajiny je prístav v Petrohrade, ale v súčasnosti sa stavajú vo Fínskom zálive aj ďalšie, ktoré sa v budúcnosti využijú ako ropné terminály.
Najvzdialenejšie body Ruska
Keďže cez polostrov Čukotka prechádza 180. poludník, ležia najvýchodnejšie časti Ruska na západnej pologuli. V Rusku sa nachádza najchladnejšie trvale obývané miesto na Zemi - dedina Ojmiakon na Sibíri.
Povrch
thumb|Rovinatá [[step (krajina)|step vo Volgogradskej oblasti]] thumb|Národný park [[Jugyd Va v pohorí Ural]] thumb|[[Veľký Kaukaz|Kaukazské pohorie]] thumb|[[Elbrus, najvyšší bod Ruska (5 642 m n. m.)]] thumb|[[Altaj]] thumb|[[Koriacka sopka nad mestom Petropavlovsk-Kamčatskij na Kamčatke]]
Väčšia časť Ruska sa nachádza v stabilnej oblasti vrchnej časti zemskej kôry Eurázijského kontinentu. Má väčšinou rovinatý, nízkohorský povrch. Podľa výšky a charakteru reliéfu v kontinentálnej časti Ruska sa územie delí na 6 veľkých oblastí:
Súčasťou takéhoto rozdelenia oblastí Ruska sú aj pohoria Ural a Kaukaz, ktoré ohraničujú európsku časť krajiny a západnú Sibír.
Na južnom Urale sa nachádza jedna z najväčších pamiatok historickej kultúry z tejto oblasti – Kapova jaskyňa, kde v roku 1959 našli najstaršie paleolitické nástenné maľby mamuta, koňa a nosorožca.
Okrem toho je tu vyše 100 unikátnych granitových útesov zaujímavých tvarov, ktoré sú na zozname chránených objektov sveta. Najväčší z nich s výškou sa nachádza v Krasnojarskom kraji.
V oblasti Veľkého Kaukazu sa nachádza najvyšší bod Ruska – Elbrus, ktorý dosahuje výšku 5642 metrov nad morom. Susedný vrch Kazbek (hneď oproti nemu) má výšku. Najnižším bodom v krajine je Kaspické more vo výške 27 metrov nad morom.
Hneď pri Elbruse sa nachádza známe ruské alpinistické stredisko Terskolom, ktoré je centrom vysokohorskej turistiky.
Polostrovy
Pobrežie Ruska nie je až také členité ako pobrežie Európy. Napriek tomu dosahuje dĺžku vyše a obsahuje veľa polostrovov:
Podnebie
Rusko je štát s pomerne chladným podnebím. Teploty v zime siahajú hlboko pod bod mrazu.
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Canmore
7. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa konali od 4. do 7. februára 2016 v kanadskom Canmore. Na programe boli štyri disciplíny – šprint, preteky s hromadným štartom, zmiešaná štafeta a zmiešaná štafeta dvojíc.
Rusko
Podnebie
Krajina sa rozkladá v štyroch klimatických pásmach:
Podľa klimatických ukazovateľov sa územie Ruska delí na:
Najchladnejším mesiacom v Rusku je január, kedy teplota vzduchu dosahuje okolo −30 °C. Je to zhruba 20-stupňový rozdiel oproti teplotám na Sibíri, kde januárová teplota dosahuje hodnotu −50 °C. Absolútne teplotné minimum, čo dokumentuje aj pamätník (tzv. Pól chladu), tu namerali v roku 1982 (−68 °C, Verchojanský chrbát).
Ruskí vedci robili výskumy a zaznamenali, že za každých sto rokov sa územie Ruska oteplí o 0,9 °C. Posledné takéto meranie sa uskutočnilo v 70. rokoch 20. storočia.
Vodstvo
Hlavný problém vodných tokov a jazier Ruska je znečistenie riek a vodných diel poľnohospodárskou činnosťou. To je dôvod, prečo vodné objekty nevyhovujú európskym normám a potrebám. Podľa zákona sa 76% vody používa na zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou a liečebné účely a 24% sa využíva v priemysle.
V krajine je asi 300 významných oblastí minerálnych a/alebo termálnych prameňov – Jessentuki, Piatigorsk, Železnovodsk, Kislovodsk (Severný Kaukaz), Belokuricha (Altaj), Marcipánova voda (Karélia), Macesta (Čiernomorské pobrežie Kaukazu) a iné.
Moria
thumb|Sanatórium Ordžonikidze na pobreží [[Čierne more|Čierneho mora v Soči]]
Jazerá
thumb|Zamrznuté [[Bajkalské jazero neďaleko ostrova Olchon]]
Rusko je krajina jazier, hoci veľkých jazier je tam málo. Ich celkový počet prevyšuje počet 2,7 miliónov a ich rozloha je väčšia ako (bez najväčšieho – Kaspického mora, ktoré má zhruba ).
Jazerá na území Ruska (podľa rozlohy):
Rieky
thumb|Rieka [[Volga v Jaroslavli]]
Bezodtokové Kaspické more zásobuje vodou rieka Volga, ktorá je najdlhšou riekou Ruska a zároveň jedinou, ktorá sa vlieva do tohto mora. Je tiež najdlhšou riekou Európy a piatou najdlhšou riekou sveta. Rieka je spojená s kanálmi Baltského, Bieleho, Azovského a Čierneho mora a s riekou Moskva.
Ostatné rieky: Jenisej, Ob, Lena, Irtyš, Amur, Angara, Volga, Don, Oka, Moskva, Neva, Ural, Dneper, Severná Dvina, Pečora, Selenga.
Tótújfalu
Tótújfalu je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Barcs.
Rusko
Geológia
thumb|Geologická mapa Ruska z roku 1845
Geologická stavba ruského územia je veľmi pestrá, tvorená geologickými jednotkami rôzneho veku. Základné prvky geologickej stavby tvoria staré (archaické) platformy obklopené neoproterozoicko-kenozoickými orogénmi a na nich naloženými mladšími mezozoicko-kenozoickými panvovými oblasťami. V európskej časti krajiny je to východoeurópska platforma (s jadrom v baltickom štíte) a v ázijskej – sibírska platforma (s jadrom v anabarskom štíte). Oddeľuje ich vrchnopaleozoické pohorie Ural a menšie a mladšie kryštalinické masívy prekambrického a spodnokambrického veku (tzv. timanidy a bajkalidy), ktoré tvoria napr. karský, ochotský a omlonský blok ako aj rad oblastí v podloží paleozoického platformného pokryvu. V južných oblastiach Ruska možno pozorovať aj celky kaledónskeho (spodnopaleozoického) orogénu tvoriace kazachstanský blok, altajsko-sajanskú a zabajkalskú oblasť. Na severe je to naopak výbežok škandinávskych kaledoníd až po Svalbard a hyperborská oblasť na šelfe Severného ľadového oceánu severne od Čukotky. Po ich okraji sa kontinuálne nachádzajú vrchnopaleozoické orogény, hlavne Ural, džungársko-balchašský masív a gobi-južnomongolský orogén. Mezozoické (druhohorné) orogény predstavujú hlavne mongolský, sichote-aliňský, novosibirsko-čukotský orogén, Verchojanský chrbát, južný Tajmýr, Nová Zem a Paj-Choj. Najmladšími sú mezozoicko-kenozoické orogény Veľkého Kaukazu a Krymu v západnej časti krajiny a Sachalin na východe Na túto zložitú stavbu sú naložené mladšie sedimentárne panvy. V európskej časti krajiny sú to hlavne moskovská, timansko-pečorská, volgo-uralská, indolo-kubáňska, severokaukazská a prikaspická panva. V ázijskej časti to sú hlavne rozsiahla západosibírska a tunguská panva.
Obyvateľstvo
thumb|left|Vývoj počtu obyvateľov Ruska v rokoch 1950 – 2015
Podľa najnovších údajov k 1. júnu 2014 činí počet obyvateľov Ruska 146 800 000 obyvateľov. S Krymským federálnym okruhom dosahuje počet obyvateľov Ruska k tomu istému dátumu 146 100 000 obyvateľov. V rokoch 1992 až 2012 Rusko zaznamenávalo prirodzený úbytok obyvateľstva, ktorý bol v 90. rokoch kompenzovaný imigráciou Rusov z postsovietskych republík, neskôr masovou imigráciou najmä zo strednej Ázie, ktorá bola motivovaná ekonomickými faktormi. Prvý raz od roku 1991 sa podarilo zaznamenať prirodzený prírastok v roku 2013.
Prvé sčítanie obyvateľstva Ruska sa datuje do rokov 1718 – 1724. V roku 1745 malo Rusko takmer 15,4 miliónov obyvateľov, na začiatku 19. storočia sa ich počet zvýšil na 26,7 miliónov a v polovici storočia 42,4 miliónov. V roku 1900 počet obyvateľov stúpol na 71,1 miliónov, ale do konca 19. storočia sa každým rokom počet obyvateľstva Ruska zvyšoval iba o 1%.
Demografický rozvoj obyvateľstva Ruska v 20. storočí bol dramatický. Pričinilo sa o to mnoho faktorov vrátane prvej svetovej vojny a občianskej vojny, revolúcie v roku 1917 a následnej emigrácie ruského obyvateľstva do krajín západnej Európy, hladomor v krajine v rokoch 1932 – 1933 a represálie voči obyvateľstvu v 30. rokoch 20. storočia. Táto situácia sa čiastočne zlepšila v rokoch 1937 – 1939 zákonom z roku 1936, ktorý zakazoval potraty.
Národnostné zloženie obyvateľstva
Národnostné zloženie obyvateľstva Ruskej federácie v roku 2010.
Jazyky
Ruština je oficiálnym a prevažne používaným jazykom v Rusku, je najpoužívanejším materinským jazykom v Európe, geograficky najrozšírenejším jazykom Eurázie a zároveň najrozšírenejším slovanským jazykom na svete. Ruština je tiež jedným z dvoch oficiálnych jazykov na palube Medzinárodnej vesmírnej stanice a zároveň jedným zo šiestich oficiálnych jazykov Organizácie Spojených národov.
Rusko je viacjazyčný národ; v celej krajine sa hovorí približne 100 až 150 menšinovými jazykmi. Podľa ruského sčítania ľudu z roku 2010 hovorilo 137,5 milióna ľudí v celej krajine po rusky, 4,3 milióna po tatársky a 1,1 milióna po ukrajinsky. Ústava dáva jednotlivým republikám krajiny právo vytvoriť si okrem ruštiny aj vlastné štátne jazyky, ako aj zaručuje občanom právo na zachovanie ich rodného jazyka a vytvorenie podmienok na jeho štúdium a rozvoj. Rôzni odborníci však tvrdia, že jazyková rozmanitosť Ruska rýchlo klesá v dôsledku ohrozenia mnohých jazykov.
Vierovyznanie
thumb|[[Chrám Vasilija Blaženého v Moskve je najznámejšou sakrálnou pamiatkou Ruska]]
V súčasnosti v Rusku existuje vyše 70 náboženských smerov. Podľa ústavy Ruskej federácie sú všetky náboženské spolky v krajine nezávislé od štátu a rovnoprávne pred zákonom. Všetci občania majú právo vyznávať akúkoľvek vieru podľa ich želania. Majú tiež právo byť ateistami.
Tradičné náboženstvá na území Ruska sú pravoslávie, islam, v menšej miere judaizmus a budhizmus. Väčšina obyvateľstva vyznáva pravoslávie. Jeho súčasťou sú aj náboženské sekty ako staroverectvo a molokánstvo.
Prežitky pohanskej viery ostali zakorenené v symboloch. Ľudia si predstavovali Zem, ktorá je zložená z troch častí – neba, zeme a pekla, ktorému vládnu slovanskí bohovia Perún, Veles a Svarog.
Školstvo
thumb|left|[[Moskovská štátna univerzita M. V. Lomonosova, najprestížnejšia vzdelávacia inštitúcia v Rusku]]
Rusko má 100% gramotnosť dospelých a povinné vzdelávanie trvá 11 rokov, a to výlučne pre deti vo veku od 7 do 17 až 18 rokov. Podľa ústavy poskytuje svojim občanom bezplatné vzdelávanie. Ministerstvo školstva Ruskej federácie je zodpovedné za základné a stredné vzdelávanie, ako aj za odborné vzdelávanie; zatiaľ čo ministerstvo školstva a vedy je zodpovedné za vedu a vysokoškolské vzdelávanie. Regionálne orgány regulujú vzdelávanie v rámci svojej jurisdikcie v rámci platných federálnych zákonov. Rusko patrí k najvzdelanejším krajinám sveta a má šiesty najvyšší podiel absolventov terciárneho vzdelávania v percentuálnom vyjadrení na populáciu, a to 62,1%. V roku 2018 vynaložilo na vzdelávanie približne 4,7% svojho HDP.
Ruský systém predškolského vzdelávania je vysoko rozvinutý a nepovinný, približne štyri pätiny detí vo veku 3 až 6 rokov navštevujú jasle alebo materské školy. Základná škola je povinná jedenásť rokov, začína sa vo veku 6 až 7 rokov a vedie k získaniu základného všeobecného vzdelania. Na získanie certifikátu stredoškolského vzdelania sú potrebné ďalšie dva alebo tri roky školskej dochádzky a približne sedem osmin Rusov pokračuje vo vzdelávaní aj po tejto úrovni.
Prijatie na vysokú školu je výberové a vysoko konkurenčné: štúdium na prvom stupni trvá zvyčajne päť rokov. Najstaršími a najväčšími univerzitami v Rusku sú Moskovská štátna univerzita M. V. Lomonosova a Petrohradská štátna univerzita. V celej krajine je desať vysoko prestížnych federálnych univerzít. Rusko bolo v roku 2019 piatou najvýznamnejšou svetovou destináciou pre zahraničných študentov, keď ich prijalo približne 300 tisíc.
Zdravotná starostlivosť
thumb|Metallurg, sanatórium zo [[Sovietsky zväz|sovietskej éry v Soči]]
V roku 2019 Rusko vynaložilo na zdravotnú starostlivosť 5,65% svojho HDP. Jeho výdavky na zdravotnú starostlivosť sú výrazne nižšie ako v iných rozvinutých krajinách. V dôsledku vysokej úmrtnosti mužov má Rusko jeden z najzastúpenejších pomerov pohlaví na svete – na každú ženu pripadá 0,859 muža. V roku 2019 bola celková očakávaná dĺžka života v Rusku pri narodení 73,2 roka (68,2 roka u mužov a 78,0 roka u žien) a malo veľmi nízku dojčenskú úmrtnosť (5 na 1 000 živonarodených detí).
Hlavnou príčinou úmrtí v Rusku sú kardiovaskulárne ochorenia. Obezita je v Rusku rozšíreným zdravotným problémom; v roku 2016 malo 61,1% dospelých Rusov nadváhu alebo obezitu. Najväčším zdravotným problémom v Rusku je však historicky vysoká miera konzumácie alkoholu, ktorá napriek výraznému poklesu v poslednom desaťročí zostáva jednou z najvyšších na svete. Ďalším zdravotným problémom v krajine je fajčenie. Vysoký počet samovrážd v krajine, hoci klesá, zostáva významným sociálnym problémom.
Sídla
Mestá Ruska sa delia do 6 skupín podľa ich veľkosti:
V tomto zozname sa nachádza 20 najväčších miest v Rusku podľa počtu obyvateľov (na základe údajov zo sčítania obyvateľstva v roku 2021 ). Všetky čísla počítajú len ľudí žijúcich priamo v meste, nepočítajú populáciu v metropolitnom okolí.
Štátne zriadenie
thumb|[[Moskovský kremeľ je ústredným miestom ruských politických záležitostí už od sovietskych čias]]
Ruská federácia je parlamentnou demokraciou. Forma vlády sa charakterizuje ako prezidentská (respektíve poloprezidentská) republika. Na čele krajiny stojí prezident.
Dolnú komoru predstavuje Štátna duma (po rusky: Государственная дума, ГОСДУМА), hornú Rada federácie (po rusky: Совет федерации). Dumu tvorí 450 poslancov volených v parlamentných voľbách. V Rade federácie zasadá 170 senátorov, ktorých vysielajú subjekty federácie (každý z 89 subjektov zastupujú dvaja senátori).
Na rozdiel od dumy sa rada nevolí v priamych voľbách. Senátorov vyberajú regionálne politické reprezentácie – jedného volí regionálny parlament, druhého ustanovuje regionálna výkonná moc. Počet členov Rady sa zrejme zmení v súvislosti so zlučovaním niektorých subjektov. V súčasnosti územie Ruska tvorí 89 subjektov federácie (21 republík, 6 krajov, 49 oblastí, 2 mestá federálneho významu a 1 autonómna oblasť). Všetky subjekty federácie sú si rovné.
Voľby do Ruskej štátnej dumy v roku 2003
V parlamentných voľbách v roku 2003 bolo registrovaných 108 miliónov voličov a zúčastnilo sa ich takmer 60 miliónov. Najviac mandátov získala strana Jednotné Rusko (po rusky: Единная Россия, ЕДРОС) – 221 kresiel (získala 22,5 milióna hlasov), podporujúca prezidenta Putina. Keďže s poslancami Jednotného Ruska zvyčajne hlasujú aj viaceré menšie strany a nezávislí poslanci, prezidentova politika má v parlamente zabezpečenú nadpolovičnú väčšinu.
Druhou najväčšou stranou je Komunistická strana RF (po rusky: Комунистическая партия Российской Федерации, КПРФ) – 51 kresiel a 7,6 milióna hlasov. Po nej nasledujú Liberálno-demokratická strana Ruska (po rusky: Либерал-демократическая партия России, ДЛПР) – 37 kresiel a koalícia Strany ruských regiónov a socialistov (37 kresiel). K najmenším patrí kedysi pomerne známa Ruská demokratická strana Jabloko (po rusky: ЯБЛОКО) – 4 kreslá.
Voľby do Ruskej štátnej dumy v roku 2007
7% hranicu zvoliteľnosti prekročili v parlamentných voľbách v roku 2007 štyri strany. Rovnako ako v predchádzajúcich voľbách prvé miesto obsadila strana Jednotné Rusko (po rusky: Единная Россия, ЕДРОС) – 311 kresiel (získala 43 miliónov hlasov). Na druhom mieste sa umiestnila Komunistická strana RF (po rusky: Комунистическая партия Российской Федерации, КПРФ) – 58 kresiel (získala 8 miliónov hlasov) a Liberálno-demokratická strana Ruska (po rusky: Либерал-демократическая партия России, ДЛПР) – 42 kresiel (5 miliónov hlasov). Na úkor ruskej demokratickej strany Jabloko sa do parlamentu dostala strana bývalých členov Putinovej strany Jednotné Rusko – Spravodlivé Rusko (po rusky: Справедливая Россия, СП), ktorí v parlamente získali 39 mandátov. Volilo ich okolo 5 miliónov občanov.
Administratívne rozdelenie
thumb|Administratívne rozdelenie Ruska