cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HK Spišská Nová Ves
História
V apríli 2021 klub vyhral vo finále SHL nad tímom Vlci Žilina 4:1 na zápasy, ovládol tak druhú najvyššiu súťaž a postúpil do Tipos extraligy.
Česko-Slovensko
1. slovenská národná hokejová liga - 13 ročníkov
Krajské Majstrovstvá SSR - 1 ročník (skupina východ)
Slovensko
Tipos Extraliga - 10 ročníkov
Slovenská hokejová liga - 20 ročníkov
Realizačný tím
Tréner: Vlastimir Wojnar
Asistent trénera: Róbert Spišák, Martin Saluga
Vedúci družstva: JUDr. Branislav Kročian
Tartuffe
Dej
Tartuffe je príbehom jednej rodiny. Svätuškár a falošne zbožný abbé Tartuffe sa votrie do domu zámožného mešťana Orgona. Ten má dcéru Marianne, ktorá ľúbi Valéra, no jej otcovi Tartuffe celkom popletie rozum. Orgon hodlá Marianne s Tartuffom zosobášiť a prepísať celý svoj majetok na budúceho zaťa, čo aj urobí. Orgon je typ naivného, nesmierne pobožného otca rodiny, ktorý slepo uverí presvedčivému, i keď neúprimnému konaniu Tartuffa a nedá na rady svojej manželky Elmíry, ostatných detí, švagra a najmä na city svojej dcéry Marianne.
Tartuffe začne zvádzať Orgonovu ženu a až keď ho prichytia, uvedomí si Orgon svoju chybu. Je však už neskoro, lebo Tartuffe vlastní celý majetok. Hoci ho z rodiny vyženú, má peniaze a moc a chce sa pomstiť. Orgona dá uväzniť, no na kráľov zásah sa rodine vráti majetok aj stratená česť a Tartuffa vyženú ako podvodníka.
Historické pozadie
V tejto hre Molière poukázal na nekalé praktiky príslušníkov Spoločnosti Najsvätejšej sviatosti – Compagnie du Saint-Sacrement. Táto tajná organizácia bola založená už na začiatku 17. storočia a mala vo všetkých vrstvách svojich špehov, ktorí sa ako directeurs de consience – akísi „riaditelia“ alebo „usmerňovatelia“ svedomia votreli do rodín a hocikedy cez dary alebo dedičstvo získavali majetok, peniaze alebo iné statky „do vrecka“ cirkvi. Okrem toho kontrolovali celé dianie v spoločnosti a bojovali proti svetským zábavám, proti poživačnosti, proti divadlu, peknému obliekaniu, proti fajčeniu a hlavne proti ateizmu. Táto spoločnosť propagovala náboženskú bigotnosť. Po premiére tejto hry musel Ľudovít XIV. na žiadosť parížskeho arcibiskupa túto hru zakázať, hoci Molière bol jeho obľúbencom.
Hra sa mohla prezentovať až v upravenej verzii a aj napriek tomu bola jednou z najčastejšie uvádzaných diel.
Sigerich
Sigerich bol kráľ Vizigótov, ktorý vládol iba sedem dní v roku 415. Usudzuje sa, že pochádzal z klanu súperiaceho o moc nad Vizigótmi s klanom Alarichových príbuzných. Nasvedčovala by tomu aj krutosť, s ktorou prenasledoval potomkov svojho predchodcu Athaulfa z prvého manželstva. Sigerichov režim mal od začiatku vplyvných nepriateľov medzi gótskou nobilitou a už po týždni padol – sám kráľ bol Athaulfovými stúpencami zavraždený.
Haněk
Haněk je priezvisko, pozri Haněk (priezvisko), napr.:
Misha
Misha (vlastným menom Michaela Paľová; * 6. marec 1975, Michalovce) je slovenská speváčka.
Vyštudovala angličtinu, neskôr ju učila a tlmočila z nej. Je nositeľkou ocenení Aurel, Slávik a OTO. Misha vydala štyri štúdiové albumy - Colors in My Life (2002), dvojalbum Misha (2004), 13000krát (2007), a v roku 2010 jej vyšiel album Ako Nikdy Predtým.
Účinkovala tiež v zábavných televíznych programoch ako Hit storočia alebo Legendy popu.
V roku 2012 vydala piaty album s názvom DEKÁDA, na ktorom je výber toho najlepšieho z predchádzajúcich albumov.
Questembert
Questembert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvašov
Kvašov môže byť:
Henrichemont
Henrichemont môže byť:
Chârost
Chârost môže byť:
Vítkov
Vítkov môže byť:
Holandský biliard
náhľad|Holandský biliard - hracia doska s odhodovou lištou, kolieskami na hracej ploche, bodovanými otvormi, priehradkami za otvormi a v nich s kolieskami uloženými v stĺpcoch, ako aj s odloženým kolieskom, s ktorým sa môže hrať až v ďalšom kole Holandský biliard (na Slovensku sa hráva pod názvom šúľaná, v iných krajinách ako Sjoelen, Sjoelbak, Shuffleboard, Dutch billiard, Jakkolo) je spoločenská dosková hra. Hrať ju môže jeden aj viacero hráčov a dôležitú úlohu v nej hrá náhoda aj schopnosti hráčov. Využíva sa pohyb okrúhlych drevených kameňov po vyleštenej drevenej doske.
Hispánia
Hispánia (po latinsky Hispania) je starorímske označenie pre Pyrenejský polostrov (doložené od roku 200 pred Kr.), ako aj súčasť názvu rôznych rímskych provincií na tomto území (neskôr aj v časti Afriky a na Baleároch):
Holandský biliard
Cieľ hry a jej priebeh
Holandský biliard sa hrá s 30 drevenými kolieskami, resp. pukmi (z angl. puck ), resp. diskami (z lat. discus) na 2 metre dlhej a 40 centimetrov širokej doske. Na konci dosky sú 4 otvory, resp. sloty (z angl. slot), ktoré sú označené bodovým hodnotením (1 bod, 2 body, 3 body, 4 body). Do týchto otvorov sa hráč snaží poslať po doske čo najviac koliesok. Koliesko, ktoré prejde otvorom zostáva v priestore za otvorom (priehradke). Každá hra má 3 kolá. V prvom kole hráč posiela 30 koliesok. Po prvom odohranom kole si hráč vezme k sebe všetky kolieska, ktoré sa mu nepodarilo zasunúť celým objemom do niektorého z otvorov. V druhom kole s nimi hrá znova s rovnakým cieľom a po odohraní všetkých si opäť vezme k sebe tie, ktoré neprešli celým objemom do priehradok za otvormi. Opäť hrá v treťom kole a po jeho ukončení si spočíta body podľa označenia bodovej hodnoty otvorov. Ak hráč rozmiestni kolieska rovnomerne do všetkých 4 otvorov získa za ne dvojnásobok ich bodovej hodnoty. To znamená, že ak má na konci hry v každej priehradke 1 koliesko, získava 20 bodov = (1+2+3+4)×2. Ak má v každom otvore 2 kolieska, získava 40 bodov, ak má v každom otvore 3 kolieska, získava 60 bodov, atď. Zostávajúce kolieska sa počítajú za bodovú hodnotu, ktorou je daný otvor označený. Maximálny zisk je teda 148 bodov (t.j. 7 × 20 bodov + 2 × 4 body).
Vršovice (okres Opava)
Vršovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 497 obyvateľov, z toho 263 mužov a 234 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,4 roka (muži 35,9 roka, ženy 41,2 roka).
Hať
Hať môže byť:
Katarína Kolníková
Katarína Kolníková (* 20. apríl 1921, Radošina – † 29. máj 2006, Radošina) bola slovenská herečka. Od roku 1971 pôsobila v Radošinskom naivnom divadle (RND). Účinkovala takmer vo všetkých inscenáciách Stanislava Štepku.
Životopis
Vyrástla v Radošine v chudobnej rodine železničiara. Mala osem súrodencov. Do školy chodila v rodnej obci. Začas pracovala ako sezónna robotníčka na biskupskom majetku v Radošine, potom niekoľko rokov v Piešťanoch. V roku 1941 sa vydala za Michala Kolníka z Nitrianskej Blatnice, s ktorým mala štyri deti. Po roku 1945, keď ju manžel opustil, zostala s deťmi sama. Až do dôchodku pracovala ako školníčka a pestúnka v materskej škole v Radošine. Celý život však obetovala nielen deťom, ale aj divadlu.
V roku 1932 debutovala ako 11 ročná v hre Jezuliatko. Po ochotníckych divadelných rokoch, keď si svoje divadelné pôsobenie vyskúšala v rodnej Radošine v hrách Ferka Urbánka, Jozefa Gregora Tajovského či Agathy Christie, prišla v roku 1971 do Radošinského naivného divadla, v ktorom sa už v prvej hre Človečina (1971) sformovala a natrvalo definovala jej javisková podoba i herecká a ľudská filozofia vpísaná do jediného slovíčka – človečina. S jej jedinečnou a neopakovateľnou osobnosťou vošlo do slovenského divadla nepredstierané poetické fluidum, čaro ducha jednoduchého, ale pritom vnútorne bohatého človeka. Stala sa dlhoročnou nezabudnuteľnou ikonou Radošinského naivného divadla a jednou z najvýraznejších herečiek nielen radošinského, ale i slovenského profesionálneho divadla.
Železničná trať Číčenice – Týn nad Vltavou
Železničná trať Číčenice – Týn nad Vltavou (v cestovnom poriadku bývala pre cestujúcich označená číslom 192) je jednokoľajová regionálna trať. Prevádzka na trati bola zahájená 23. októbra 1898, osobná doprava bola ukončená 14. decembra 2013 osobným vlakom číslo 38215, vedeným jednotkou Regionova. Preložka Číčenice – Újezdec u Číčenice bola vybudovaná pri stavbe Jadrovej elektrárne Temelín v rokoch 1986-1989.
Saint-Jean-de-Chevelu
Saint-Jean-de-Chevelu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Železničná trať Číčenice – Týn nad Vltavou
Zavedenie špecifického spôsobu vybavovania cestujúcich
V roku 1996 bol pri osobných vlakoch zrušený sprievod vlakvedúcim. Na trať sa začali nasadzovať upravené vozidlá 809, kde lístky predával strojvodca. Neskôr, na ako jednej z prvých tratí v Česku, bol do motorových vozidiel dosadený automat na výdaj cestovných lístkov, označovače, vlakový rozhlas a tlačidlá zastávky na znamenie. V roku 2013 bol vo väčšine vozov dosadený nový systém, ktorý vyhlasoval zastávky pomocou GPS a nový automat, ktorý umožňoval platbu i InKartou.
Saint-Jean-de-Chevelu
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Železničná trať Číčenice – Týn nad Vltavou
Zastavenie prevádzky
Dlho sa uvažovalo o zastavení osobnej prevádzky, tak ako tomu bolo napríklad na trati 193 z Dívčic do Netolic. Spoločnosťou JIKORD bolo stanovené ukončenie na 11. júna 2011. V ten čas sa tak nestalo. V sobotu 14. decembra 2013 aj napriek nesúhlasu mnohých občanov vyšiel motorový osobný vlak na trať naposledy.
Následky zastavenia osobnej dopravy pre cestujúceho:
Saint-Doulchard
Saint-Doulchard môže byť:
Saint-Jean-de-Chevelu
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kemijärvi
Kemijärvi je mesto ležiace v severnom Fínsku v provincii Laponsko. Leží 86 km severovýchodne od Rovaniemi. Je to najsevernejšie mesto vo Fínsku. Celá správna oblasť mesta (hlavne blízkych dedín) má 9759 obyvateľov žijúcich na území s rozlohou 3929,7 km² z čoho je 427,56 km² je voda. Hustota osídlenia je 2,8371 obyvateľov na km². Mesto je uzavreté medzi jazerami Kemijärvi a Pöyliöjärvi.
Zoznam okresov v Severnom Írsku
Toto je zoznam 26 správnych jednotiek (okresov) na území Severného Írska. Poskytuje základné informácie o všetkých okresoch. Sú zoradené abecedne.
Neuvic (Corrèze)
Neuvic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čadské národné futbalové mužstvo
Čadské národné futbalové mužstvo, prezývané Sao reprezentuje Čad na medzinárodných futbalových podujatiach, ako sú Majstrovstvá sveta vo futbale alebo Africký pohár národov. Svoje domáce zápasy mužstvo hrá na štadióne Stade Nacional s kapacitou 30 000 divákov.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1962. Čad sa nikdy nekvalifikoval na Majstrovstvá sveta vo futbale alebo na Africký pohár národov. Čad je členom Únie stredoafrických futbalových federácii (UNIFFAC).
Externé zdroje
https://www.cafonline.com/member-associations/cha/
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/CHA
Sancergues
Sancergues môže byť:
Quéven
Quéven je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Manengouba
Manengouba môže byť
Hypénos z Pisy
Hypénos (Hypénos) bol v roku 724 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na dve stadiá.
Hypénos z élidskej Pisy zvíťazil na 14. starovekých olympijských hrách v behu na dve stadiá, (diaulos) v disciplíne, ktorú zaviedli po prvýkrát na týchto hrách. Od založenia hier v roku 776 pred Kr. sa súťažilo, len v behu na jedno stadion. Víťazom behu na jedno stadion sa stal Desmón z Korintu.
Fárjáb
Fárjáb je provincia nachádzajúca sa v severnej časti Afganistanu.
Táto provincia je obývaná prevážne Uzbekmi. Hlavným mestom je Majmana. Prvé zmienky o tejto oblasti pochádzajú z čias Sasánovskej ríše. V roku 1220 bola provincia vyplenená Mongolmi.
12. júla 1998 bola provincia dobytá Talibanom a začlenená do Islamského emirátu Afganistan. Po páde Talibanu v roku 2001 sa moci v provincii ujal uzbecký poľní veliteľ Abd ur Rašíd Dóstúm.
Zubák (potok)
Zubák je potok na strednom Považí, preteká územím okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Lednice, má dĺžku 15,3 km a je tokom IV. rádu.
Prameň: v Bielych Karpatoch na východnom svahu Končitej, v blízkosti slovensko-českej štátnej hranice, v nadmorskej výške približne
Smer toku: najprv vytvára výrazný oblúk prehnutý na juh, potom pokračuje východným smerom, za obcou Zubák sa stáča a pokračuje severojužným smerom
Geomorfologické celky: Biele Karpaty, podcelky Kýčerská hornatina (pramenná oblasť), potom oddeľuje tento podcelok na ľavom brehu od podcelku Kobylináč na pravom brehu, na dolnom toku podcelok Vršatské bradlá
Prítoky: sprava krátky prítok z východného svahu Krivej Tuchyne, zo severozápadného svahu Hromádkovej , prítok z juhovýchodného svahu Češkovca ), dva prítoky spod kóty 741,3 m, spod kóty 630,7 m, dva prítoky zo severných svahov Zrnovej , dva prítoky spod Krepčiačky (druhý ústi v ), z východného svahu Zrnovej, spod Skalíkovej ; zľava tri prítoky spod Bartošovca, dva prítoky z oblasti Nad Suchým potokom, z južného svahu Barnovho vrchu , zo západného svahu Kýčery , zo západného a južného svahu Černákovce , tri prítoky spod Hladkého vrchu , z osady Martišovci, štyri prítoky spod Dlhej lúky  a prítok zo západného svahu Keblia
Ústie: do Lednice južne od obce Horná Breznica v nadmorskej výške približne
Obce: osada Majere, Zubák, Horná Breznica
Farizej a mýtnik
thumb|Farizej a mýtnik, baroková freska Podobenstvo o farizejovi a mýtnikovi je podobenstvo, ktoré sa nachádza len v jednom z kanonických evanjelií v Novom zákone. Podľa Lukáša 18:9-14 farizej, posadnutý svojou vlastnou cnosťou kontrastuje s vyberačom daní, ktorý pokorne prosí Boha o milosť.
Toto podobenstvo ukazuje, že je potrebné modliť sa pokorne. Podobenstvo sa v evanjeliu nachádza bezprostredne po podobenstve o nespravodlivom sudcovi.
Podobenstvo je nasledovné: ''A proti tým, ktorí sa spoliehali na seba, že sú spravodliví, a iných za nič nemali, povedal toto podobenstvo: Dvaja mužovia vstúpili do chrámu, aby sa modlili; jeden farizej a druhý mýtnik. Farizej si zastal a takto sa modlil v sebe: Bože, ďakujem Ti, že nie som ako ostatní ľudia, vydierači, nespravodliví, cudzoložníci, alebo ako aj tento mýtnik. Postím sa dva razy do týždňa, dávam desiatky zo všetkého, čo mám. Mýtnik však stál zďaleka a ani oči nechcel pozdvihnúť k nebu, ale bil sa v prsia a hovoril: Bože, buď milostivý mne hriešnemu! Hovorím vám: Tento odišiel do svojho domu ospravedlnený, a nie tamten. Lebo každý, kto sa povyšuje, bude ponížený, a kto sa ponižuje, bude povýšený.''
Magenta (Lombardsko)
thumb|Magenta Magenta je mesto v severnom Taliansku v oblasti Lombardska v provincii Miláno.
Dejiny
V histórii mesta stojí za povšimnutie predovšetkým bitka pri Magente z roku 1859 podľa ktorej bola pomenovaná purpurová farba magenta. Mesto je tiež rodiskom filmového producenta Carla Pontiho a sv. Gianny Berretty Molly.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Neuville (Corrèze)
Neuville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tlačová beseda
Tlačová beseda (skratka TB, hovorovo tlačovka ) je druh tlačovej akcie, monotematicky zameraná beseda (pracovné stretnutie), ktorej zvolávateľmi a organizátormi niekdy môžu byť novinári (buď samotnou redakciou konkrétneho masmédia alebo prostredníctvom zväzu novinárov, jeho sekcií či klubu novinárov) a ktorej účelom je erudovaná diskusia o aktuálnej problematike.
Odlišuje sa od tlačovej konferencie (TK), hoci v niektorých definíciách je tento termín pokladaný za synonymum TK. Na rozdiel od TK má TB menej formálny charakter, je časovo rozsiahlejšia (môže trvať aj dve až tri hodiny), zúčastňuje sa na nej užší okruh vybraných (menovite pozvaných) novinárov (TK je naproti tomu určená celému spektru masmédií, teda všetkým novinárom) a nie je pri nej rozhodujúca publicita, keďže cieľom TB nie je oznámiť nové fakty, ale ''„nadviazať kontakt s viacerými ,zasvätenými’ odborníkmi z novinárskych i nenovinárskych kruhov a analyzovať aktuálny problém na základe vzájomnej výmeny poznatkov, názorov či stanovísk. […] nezvykne [sa] otvárať iná, aj keď vysoko aktuálna téma, ktorá rezonuje v spoločnosti.“'' Z toho vyplýva, že TB sa môže konať i v neskoršiu hodinu (večer, príp. v nočných hodinách), keďže naproti TK nie sú podstatné redakčné uzávierky, ale keďže TB spravidla býva vysielaná televíziou alebo rozhlasom, príp. uverejnená v periodickej tlači, dôraz a dáva vysielací čas s najvyššou sledovanosťou (prime time).
TB vedie redaktor alebo moderátor, ktorý kladie otázky (nie pozvaní hostia) a od ktorého sa vyžaduje schopnosť ''„viesť diskusiu, usmerňovať rečníkov, udeľovať a brať slovo, eliminovať hrubé prejavy nepriateľstva, hádky, konfrontácie, potláčať urážky a dbať na to, aby vystúpenia hostí neslúžili na osobnú, stranícku či firemnú propagáciu, ale cieľu podujatia. […] pohotovo reagovať na slová diskutujúcich, konštruktívne ich dopĺňať (nie iba opakovať povedané) a vysvetľovať čiastkové informácie, ktoré diváci a poslucháči nemusia poznať do detailov“'' Priestory konania TB sú komornejšie, napr. sa koná v štúdiu za okrúhlym stolom. Dôraz sa kladie na samotnú diskusiu, ktorá má podobu skôr voľnej diskusii (v zásade sa príspevky nečítajú, hostia môžu mať prichystané kartičky s kľúčovými myšlienkami v bodoch, dôležitými údajmi, citáciami, príp. ukážky na ilustráciu – grafy ap.), ale zároveň dynamickej – jednotlivé vystúpenia by mali byť krátke, výstižné, erudované a do diskusie by mali byť zapojení všetci pozvaní hostia.
Tombel (sopka)
Tombel je názov vulkanického poľa s rozlohou 800 km2, ležiaceho medzi sopkami Kamerun a Manengouba v juhozápadnom Kamerune. Pole je tvorené mladými troskovými kužeľmi a maarmi bazaltovho až trachy-bazaltového zloženia ležiaceho na prekambrických matamorfitoch a pieskovcoch jurského veku. Miestni obyvatelia tvrdia že menší vulkán Le Djungo zničil v minulosti blízku dedinu, ale správa je nepodložená.
Saint-Jean-de-Couz
Saint-Jean-de-Couz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palác Lucerna
thumb|Pohľad na Palác Lucerna z Vodičkovej ulice
Palác Lucerna je viacúčelový multifunkčný komplex budov, ktoré sa nachádzajú v hornej časti Václavského námestia na nároží Štěpánskej ulice v pražskom Novom Měste smerom k Vodičkovej ulici.
Vznik
Skelet budovy vznikal v rokoch 1907 až 1921 mimo iných aj podľa návrhu inžiniera Stanislava Bechyně a projektu J. Čamského a Václava Havla. Túto stavbu realizoval staviteľ inžinier Václav Havel starší (starý otec bývalého prezidenta Česka Václava Havla). Palác mal pôvodne slúžiť ako hokejový štadión, ale už na počiatku výstavby došlo k zisteniu, že pre tieto účely sála nevyhovuje predovšetkým rozmerovo a projekt musel byť narýchlo prepracovaný na veľkú spoločenskú sálu. Na vtedajšiu dobu išlo o veľmi unikátnu stavbu, pretože to bola jedna z prvých železobetónových stavieb v Prahe s veľmi originálne riešenou sklom zastrešenou pasážou. Tiež celkové architektonické riešenie je veľmi pekné, stavba nesie výrazné rysy doznievajúcej neskorej secesie a práve nastupujúceho modernizmu. Prakticky od ukončenia výstavby a uvedenia komplexu do prevádzky až do dnešnej doby ide o významné kultúrne a spoločenské stredisko hlavného mesta Česka Prahy, konalo sa tu už veľké množstvo koncertov, plesov, schôdzí, konferencií, módnych prehliadok, športových akcií (za prvej Československej republiky napríklad turnaje v boxe či v zápasení. V komplexe sa okrem veľkej sály nachádza aj kino, bar a kaviareň. V priebehu doby tu vystupovalo veľké množstvo najvýznamnejších umelcov. Po roku 1989 bol Palác Lucerna v reštitúcii vrátený späť rodine Havlovcov a v súčasnosti je majetkom manželky Ivana Havla pani Dagmar Havlovej. Je to pamiatkovo chránený komplex.
Veľká sála
Jadrom komplexu je veľká sála Lucerny, ktorej rozmery sú 54 metrov po dĺžke, 25,5 metrov po šírke a 9 metrov na výšku. Veľká sála zaberá celkom tri podzemné podlažia a jeho plocha má kapacitu zhruba 4000 sediacich divákov. Nedostatkom je nedostatočné vetranie a neveľmi dobrá akustika.
Pasáž
Palácom prechádza známa pasáž, v mieste rozvetvenia pasáže pred vchodom do kina Lucerna je zavesená provokatívna socha sochára Davida Černého – sv. Václav sediaci na bruchu zdochnutého koňa.
Stráža
Stráža je obec na Slovensku v okrese Žilina.
Poloha
Obec leží v juhovýchodnej časti Kysuckej vrchoviny, v údolí Varínky, na rozhraní Kysúc a Horného Považia. Nachádza sa medzi Varínom a Belou, v tesnom susedstve Dolnej Tižiny, cez ktorú má cestou II/583 spojenie na Žilinu i Terchovú. Nad dedinou sa nachádza Strážsky kopec.
Susedí s obcami Dolná Tižina, Krasňany, Lysica, Belá a Varín (časť Koňhora).
Kostol
Nitrianský sídelný biskup Ján Chryzostom Korec konsekroval 27. júla 1996 nový kostol sv. Gorazda. Na počesť svätého Gorazda sa každoročne v auguste konajú v obci Gorazdové dni.
Vallia
Vallia alebo Wallia bol v rokoch 415–419 vizigótsky kráľ, ktorý sa k moci dostal násilným odstránením svojho predchodcu Sigericha. Počas jeho vlády získali Vizigóti status federátov v Akvitánii, asi preto, že cisárovi Honoriovi vydali jeho sestru Gallu Placidiu, zajatú v roku 409 v Itálii. Vallia založil kráľovský dvor v Toulouse (Tolosa), čo bolo tiež do konca 5. storočia vizigótske sídelné mesto. V roku 418 porazil Vandalov a Alanov.
Vailly-sur-Sauldre
Vailly-sur-Sauldre môže byť:
Vasilij Grigorievič Zajcev
thumb|Vasilij Zajcev na fotografii vľavo. Vasilij Grigorievič Zajcev, (* 23. marec 1915, Jelino, Ruské impérium – † 15. december 1991, Kyjev, Ukrajina) bol sovietsky ostreľovač v druhej svetovej vojne. Významný predovšetkým ako účastník bitky o Stalingrad, hrdina ZSSR (1943).
Život
Vasilij Zajcev sa narodil ako syn roľníka, v obci Jelininka v Orenburskej gubernii (dnes Čeľabinská oblasť), nachádzajúcej sa na úpätí Uralu. So zbraňou sa naučil zaobchádzať už ako mladý pri poľovačkách so svojim starým otcom. Bol zručný pri zachádzaní so zbraňami. Svoju prvú loveckú pušku dostal ako 12-ročný. Strednú priemyselnú školu absolvoval v Magnitogorsku so špecializáciou montér. Následne absolvoval kurzy účtovníctva. V roku 1936 vstúpil do armády a vyštudoval armádnu hospodársku školu. Na začiatku druhej svetovej vojny pracoval na finančnom oddelení sovietskej Tichomorskej vojnovej flotily.
Neskôr sa dobrovoľne prihlásil na front. Získal poddôstojnícku hodnosť starešinu prvého stupňa (približne ekvivalent čatára, resp. seržanta). V rámci doplnkov živej sily z Tichomorskej flotily bol v auguste 1942 zaradený do 2. práporu 1047. streleckého pluku 284. streleckej divízie. Jednotka bola v tej dobe stiahnutá z ťažkých bojov v oblasti Voroneže na doplnenie a odpočinok do Sverdlovsku. Po mesiaci bola zaradená do 62. armády a presunutá na front do ťažkých pouličných bojov v Stalingrade. Jednotka však nebola plne vybavená, niektorým plukom vrátane Zajcevovho 1047. chýbala pechotná výzbroj. Celá jednotka prekročila rieku v noci z 21. na 22. septembra 1942, na západnom brehu bola jednotka dozbrojená a nasadená do ťažkých pouličných bojov. Počas bojov sa Zajcev ukázal ako vynikajúci strelec. So štandardnou pechotnou puškou Mosin-Nagant 1891/30 zlikvidoval 32 nepriateľských vojakov. Neskôr bol vyznamenaný a prevelený k ostreľovačskej jednotke. Od 10. novembra do 17. decembra 1942 zlikvidoval 225 nepriateľských vojakov a dôstojníkov, z toho 11 ostreľovačov. V súčasnosti je presnosť tejto štatistiky niektorými spochybňovaná. Zajcev na podnet veliteľa divízie Baťuka zriadil vlastnú ostreľovačskú školu a podieľal sa na výcviku ďalších ostreľovačov. Niektoré praktiky, ktoré zaviedol, ako napríklad nasadenie šestíc, keď sa v jednej operačnej zóne nachádzajú traja ostreľovači a traja pozorovatelia, sa používajú dodnes. Je autorom dvoch učebníc pre ostreľovačov.
V januári 1943 bol Zajcev ťažko ranený črepinami míny do tváre. Zrak mu zachránil známy oftalmológ V.P. Filatov. 22. februára 1943 bol Zajcev vyznamenaný Radom Lenina a zlatou hviezdou hrdinu ZSSR (medaila č. 801). Po doliečení znovu pôsobil na fronte v 8. gardovej armáde, na ktorú po bitke o Stalingrad premenovali Čujkovovu 62. armádu. Účastnil sa bojov o Donbas, bojov na Dnepri, oslobodzovania Odesy. Dosiahol hodnosť kapitána, pôsobil ďalej aj ako veliteľ guľometnej a protilietadlovej roty. Na konci vojny bol hospitalizovaný a neskôr demobilizovaný. Po vojne sa usadil v Kyjeve, kde vyštudoval vysokú školu a pracoval ako riaditeľ textilnej továrne. Zomrel 15. decembra 1991 v Kyjeve, kde bol aj pochovaný. 31. januára 2006 bolo Zajcevovo telo pochované podľa jeho poslednej vôle na vojenskom cintoríne na Mamajovej mohyle vo Volgograde (bývalom Stalingrade).
Filmy
Zajcevom sa nechali inšpirovať viacerí filmoví režiséri. Jeho účinkovanie na Stalingradskom bojisku umelecky stvárňuje film J. Ozerova Anjeli smrti z roku 1992 a film J.J. Annauda Nepriateľ pred bránami z roku 2001.
Povrchová baňa
náhľad|Povrchová baňa na [[diamanty Udačnaja v Jakutskej republike v Rusku.]] Povrchová baňa je komplexný pojem, ktorý zahŕňa nielen ťažobné jamy a depresie, ale aj ťažobné zariadenia, príslušenstvo a budovy, zriadené s cieľom povrchového dobývania nerastných surovín. Povrchové bane majú veľký rozsah nielen plošný, ale aj do hĺbky (rádovo niekoľko 10 až 100 metrov).
Princípom povrchových baní je odťaženie nadložných vrstiev sedimentov a vyťaženie vlastnej suroviny. Je opakom hlbinnej bane (resp. hlbinnej ťažby). Z hľadiska ochrany životného prostredia predstavuje menej šetrný, ale lacnejší spôsob ťažby. Povrchová ťažba so sebou prináša silný zásah do prírody a deformácie terénu, taktiež narúša aj estetiku krajiny.
Kvašov (potok)
Kvašov je potok na strednom Považí, tečie v západnej časti okresu Púchov, na dolnom toku tvorí hranicu s okresom Ilava. Niekedy sa označuje ako Suchlica. Je to pravostranný prítok Lednice, meria 10,1 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Bielych Karpatoch, v podcelku Vršatské bradlá, na severnom svahu Závlačnej (635,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 560 m n. m.
Opis toku
Najprv tečie východojuhovýchodným smerom, oblúkom sa stáča na juh, preteká osadou Močiare, kde priberá dva krátke prítoky z oboch strán. Potom pokračuje juhojuhovýchodným smerom cez obec Kvašov, kde priberá tri ľavostranné prítoky spod Harvanovej (483,3 m n. m.) a jeden pravostranný zo severného svahu Čížového (459,4 m n. m.). Následne tečie juhovýchodným smerom cez Bielokarpatské podhorie, priberá krátky prítok sprava z východného svahu Čížového, potom zľava prítok pretekajúci osadou Pod horou a vteká do Ilavskej kotliny, kde sa stáča smerom na juhovýchod. Napokon preteká pomedzi obce Horovce na ľavom a Dulov na pravom brehu a východne od Dulova ústi v nadmorskej výške cca 243 m n. m. do Lednice.
Rotherham
thumb|Radnica Rotherham je mesto v South Yorkshire, v Anglicku. Leží pri rieke Don a v blízkosti rieky Rother, medzi mestami Sheffield a Doncaster. Mesto má 248 000 obyvateľov.
Malá Čierna
Malá Čierna je obec na Slovensku v okrese Žilina.
Názov obce
Názov bol v roku 1471 Kys Charna, v roku 1474 Cherna Parva, v roku 1510 Kys Czorna a v roku 1808 Malá Cžerna. Súčasnú podobu má názov obce od roku 1927.
Polohopis
Obec leží v južnej časti žilinského okresu, asi západne od Rajca, v geomorfologickom podcelku Domanižská kotlina. Z východu, severu i západu obec obkolesujú Súľovské vrchy. Stredom obce preteká potok Hvojtová a jediná prístupová cesta odbočuje z cesty II/517 (Považská Bystrica – Rajec). Rajec je vzdialený, Žilina a Považská Bystrica.
Dejiny
Malá Čierna sa ako osada Lietavského panstva po prvýkrát spomína 6. marca 1471 v darovacej listine kráľa Mateja Korvína ako Kys Charma. Ako súčasť panstva sa nachádza aj v súpise dedín z roku 1543, kedy bolo v Malej Čiernej 5 roľníckych usadlostí, 2 bezroľných domkárov a 5 fojtov. Do 15. storočia sa v písomnostiach uvádzala osada Čierna, od tohto času sa už uvádzala samostatne Veľká Čierna a Malá Čierna.
Budovu školy si postavili obyvatelia v roku 1905, obecnú knižnicu si zriadili v roku 1926 a o dva roky neskôr vznikol Dobrovoľný hasičský zbor. V roku 1932 bol dokončený Obecný dom, v máji 1942 bola vysvätená miestna kaplnka. Kostol Povýšenia sv. kríža bol postavený v rokoch 19361940, rekonštruovaný v rokoch 19901991. Novú etapu rozvoja obce započalo zavedenie elektrickej energie v roku 1947, v rovnakom období bol do Malej Čiernej zavedený telefón. V októbri 1959 bolo založené JRD, ktoré bolo ako samostatný dvor od roku 1969 pod správou Štátneho majetku Rajec. Veľkou udalosťou bolo zavedenie autobusovej dopravy v roku 1960, v roku 1965 bol založený Zväz žien. Telovýchovná jednota vznikla z iniciatívy futbalistov v roku 1963, o tri roky neskôr začala výstavba futbalového ihriska. Výstavba vodovodu začala v roku 1968, jeho správu prevzal v roku 1985 podnik SEVAK. Kultúrny dom sa začal stavať na jar 1975, nechýbala kuchynka s celkovým vybavením. Od roku 1980 bola obec pričlenená k mestu Rajec.
Po osamostatnení v roku 1990 bol vytvorený Obecný úrad, v lete 1994 bola dokončená požiarna nádrž. Budovu školy si od Farského úradu v Rajci obec odkúpila v roku 2001, následne budovu zrekonštruovala. V roku 2006 prebehla v obci plynofikácia a v roku 2009 bolo dokončené viacúčelové ihrisko na Tehelni. Od roku 2008 sa v Malej Čiernej organizuje Memoriál Louisa Crosa, turistické podujatie pre cyklistov a peších v Súľovských vrchoch.
Turizmus
Najvýznamnejším podujatím je Memoriál Louisa Crosa pre peších turistov a cyklistov, organizuje hokejový turnaj. Okolité Súľovské vrchy ponúkajú možnosti na turistiku. Obcou vedie značkovaný chodník z Rajca do Vrchteplej.
Brumovice (okres Opava)
Brumovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 489 obyvateľov, z toho 733 mužov a 756 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 39,2 roka, ženy 40,0 roka).
Natrix
Natrix, po slovensky užovka, je rod z čeľade užovkovité. Patrí medzi najrozšírenejšie hady v Európe.
Opis
Majú veľkosť strednú až veľkú ( – ), hlavu zreteľne oddelenú od trupu, pokrytú veľkými symetrickými šupinami. Obľubujú vodnaté a podmáčané miesta. Ich hlavnou potravou sú obojživelníky – mloky a žaby, ryby, niekedy lovia aj drobné cicavce a vtáky. Užovky natrix kladú vajíčka, často na spoločné miesta. Vedia dobre plávať, pri plávaní držia hlavu nad vodou. Farba je hnedá až sivá, s nepravidelnými škvrnkami. Sú veľmi prispôsobivé, neútočné.
Rozšírenie
Užovky Natrix obývajú Európu, západnú Áziu a severnú Afriku
Systematika recentných taxónov
Staršie sa do rodu Natrix zaraďoval aj:
Zhruba do 70./80. rokov 20. storočia sa do rodu Natrix zahŕňali aj dnešné rody Nerodia, Clonophis, Regina, Trimerodytes a Xenochrophis.
Zhruba v polovici 20. storočia sa do rodu Natrix zahŕňali popri vyššie spomenutých rodoch aj dnešné rody Amphiesma v širšom zmysle (=rody Amphiesma v užšom zmysle, Hebius a Herpetoreas), Tropidonophis (vrátane bývalého rodu Macropophis), Amphiesmoides, Fowlea, Rhabdophis a Natriciteres.
Desmón z Korintu
Desmón alebo Dasmón bol v roku 724 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Desmón z Korintu zvíťazil na 14. starovekých olympijských hrách v behu na jedno stadion. Na týchto olympijských hrách zaviedli aj beh na dve stadiá. Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy. Z antických autorov nám správu o jeho olympijskom víťazstve zaznamenal historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika a aj Pausanias, ktorý uvádza: „Skončila teda táto vojna v prvom roku štrnástej olympiády (r. 724 pred Kr., prvá messénska vojna), v ktorej v behu zvíťazil Korinťan Dasmón.“
Zuzana Mojžišová (speváčka)
Zuzana Mojžišová (* 17. november 1974, Banská Bystrica) je slovenská speváčka, redaktorka v Slovenskom rozhlase, muzikologička a dramaturgička.
Vyštudovala Katedru hudobnej vedy na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Žije v Bratislave, pracuje ako redaktorka klasickej hudby v Redakcii hudobných programov Slovenského rozhlasu. Od roku 2000 sa venuje aranžovaniu a interpretácii ľudových piesní v novom šate. Jej CD Zuzana Mojžišová získalo dve ceny IFPI Aurel 2004.
Diskografia
Bonus: 12. Hej hej heluja (3:04) 13. Prišli sme k vám (3:05) 14. Počúvajte nové chýry (3:51)
Quiberon
Quiberon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alexandrín
Alexandrín je rýmovaný dvanásťslabičný (mužský) alebo trinásťslabičný (ženský) verš tvorený jambickými stopami so stálou prerývkou po šiestej slabike (sSsSsS||sSsSsSs). Niekedy sa o ňom preto hovorí ako o jambickom hexametri, čo však vedie k zámene so skutočným (daktylským) hexametrom.
Vznikol vo francúzskej poézii okolo roku 1180. Je pomenovaný po starofrancúzskom epose o Alexandrovi Veľkom Roman d’Alexandre. Hojne sa používal vo francúzskej (Pierre Corneille, Racine, Molière) a od renesancie aj v nemeckej poézii. Menej sa vyskytuje v anglickej literatúre, vôbec sa neujal v španielskej a talianskej literatúre. Použíl ho Pavol Országh-Hviezdoslav:
V českej literatúre alexandrín použili Karel Hynek Mácha, Otokar Březina, Karel Hlaváček, Vítězslav Nezval, Ivan Blatný, Vladimír Holan, Jiří Orten aj Oldřich Vyhlídal.
Židovská vojna
Židovská vojna môže byť:
Nónius
Nónius môže byť:
Juliette Binocheová
Juliette Binocheová (* 9. marec 1964, Paríž, Francúzsko) je francúzska herečka, držiteľka Oscara za vedľajšiu úlohu, postavu Hany, vo filme Anglický pacient (1996).
Životopis
Pochádza z umeleckej rodiny, otec bol divadelný režisér a matka herečka. Herectvo vyštudovala na parížskom konzervatóriu, vo filme a v televízii sa objavuje od svojich 18 rokov. Od roku 1985 je držiteľkou Ceny Romy Schneider, v roku 1996 dostala Oscara za vedľajšiu úlohu vo filme Anglický pacient, za túto úlohu dostala i cenu BAFTA a Strieborného medveďa na MFF v Berlíne. V roku 1992 získala cenu Felix. Na Zlatý glóbus a Oscara bola nominovaná i v roku 2000 za film Čokoláda (obe ceny vtedy ale získala Julia Robertsová).
Nonius
Nonius môže byť
Noailhac (Corrèze)
Noailhac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chorváti (rozlišovacia stránka)
Chorváti môžu byť:
Panamský prieplav
Panamský prieplav (špan. Canal de Panamá) je veľký námorný 77 kilometrov dlhý prieplav prechádzajúci Panamskou šijou v Paname, spájajúci Tichý oceán a Atlantický oceán (cez Karibské more). Otvorenie prieplavu malo veľký význam pre vodnú dopravu, lebo už lode nemuseli ísť dlhou a nebezpečnou cestou okolo mysu Horn pri južnom cípe Južnej Ameriky. Cesta loďou z New Yorku do San Francisca sa skrátila z 22 500 km na 9 500 km.
Zisky z prieplavu tvoria podstatnú časť príjmov panamského rozpočtu. V roku 2005 sa cez prieplav prepravilo 278,8 milióna ton tovaru.
História
thumb|left|Prieplav vo výstavbe, rok 1907 Prvá zmienka o prieplave cez šiju v strednej Amerike je z roku 1534 od Karla V., ktorý povedal, že cesta cez prieplav by uľahčila cestu lodiam do Ekvádora a Peru. Nasledujúce storočia boli rôzne pokusy o obchodné cesty, ale všetky zlyhali. Nakoniec v roku 1855 bola otvorená Panamská železnica, ktorá oživila obchodné cesty a predurčila neskoršiu trasu prieplavu.
V roku 1880 začali Francúzi stavať prieplav, ktorý by nepotreboval plavebné komory, ale v roku 1893 ho opustili z dôvodu náročnosti výstavby aj z chorôb, ktoré sa na trase prieplavu šírili. Nakoniec v roku 1904 Američania po tom, čo pomohli Paname získať nezávislosť od Kolumbie výmenou za kontrolu prieplavovej zóny, odkúpili vybavenie od Francúzov a začali stavať prieplav s plavebnými komorami, ktorý bol otvorený 15. augusta 1914. Hlavné stavebné práce začali v roku 1906 a viedol ich americký inžinier George W. Goethals (1858 - 1928). V 30. rokoch 20. storočia začalo byť zásobovanie vodou problém pre prieplav, preto sa k existujúcemu jazeru Gatún začala budovať nádrž Alajuela, dokončená v roku 1935.
Plavebné komory cez jazero Gatún budovali ako pár, aby sa umožnila súčasná obojsmerná premávka lodí kategórie Panamax - veľkých ako Titanic.
Po druhej svetovej vojne začala byť kontrola prieplavu a priľahlej zóny Spojenými štátmi diskutabilná a vzťahy medzi oboma krajinami začali byť napäté. Mnoho obyvateľov Panamy cítilo, že prieplav patrí Paname. Nakoniec sa v roku 1977 americký prezident Jimmy Carter a panamský vodca Omar Torrijos dohodli na začatí procesu odovzdávania prieplavu Panamskej republike a následne 31. decembra 1999 kontrola prieplavu prešla pod Panamu.
Budúcnosť
S vyššími požiadavkami dnešnej zaoceánskej lodnej prepravy je kanál stále vo významnej pozícii pre svetovú vodnú dopravu. Aj keď sa urobili vylepšenia, aby zvládol objem prepravy až 330 miliónov ton za rok, táto kapacita sa čoskoro vyčerpá. Mnoho súčasných lodí svojou veľkosťou už teraz prieplav vzhľadom na maximálnu šírku súčasných plavebných komôr nemôže využívať. Preto bol vypracovaný plán na pridanie nových väčších komôr, ktoré by zvládli aj vyšší objem prepravy, aj širšie lode vyššej kategórie Postpanamax. V apríli 2006 bol projekt schválený panamskou vládou a na konci októbra 2006 v referende občania rozhodli v prospech rozšírenia. Tento projekt mal stáť 5,25 miliardy dolárov.
26. júna 2016 boli novo rozšírené časti Panamského prieplavu po deväťročnej rekonštrukcii otvorené pre komerčnú prevádzku.
Addisonovská kríza
Addisonovská kríza (iné názvy: Addisonova kríza, nadobličková alebo adrenokortikálna kríza) je akútne zhoršenie Addisonovej choroby. Dochádza k rýchlemu zhoršovaniu jej príznakov, ku ktorým sa navyše pridávajú:
Liečba
Podáva sa hydrokortizón vnútrožilovo, liečba šoku a príslušná úprava rozvratu vnútorného prostredia.
Nónius (kôň)
thumb|Nónius Nónius je plemeno koňa.
Plemeno bolo vyšľachtené v maďarskom žrebčíne Mezőhegyes v roku 1784. Cieľom bolo vyšľachtiť mohutnejšieho, ťažšieho koňa pre potreby intenzívnejších poľnohospodárskych oblastí, pre armádu a dopravu. Pôvod aj meno odvodzuje od zakladateľa anglonormanského žrebca Nónius, nar. v r. 1810 vo Francúzsku. Prenášanie dobrých úžitkových vlastností na potomstvo oprávňovali vedenie žrebčína Mezöhegyesz k tomu, že od roku 1824 žrebca začali využívať v plemenitbe intenzívnejšie po celom Uhorsku. Po dvadsaťročnom pôsobení v chove žrebec Nonius zanechal v žrebčíne 79 žrebcov a 137 kobýl.
V prvom období šľachtenia nóniusa v rozmedzí rokov 1824 až 1862 mali produkty šľachtenia 39% krvi španielskej, 23,4 % krvi Nóniusa Seniora, 18% krvi arabskej, 9,4 % krvi anglo-španielskej a 10,2% inej krvi.
Na území Slovenska sa chov nóniusa uvádza od druhej polovice 19. storočia, kedy žrebce nónius zo žrebčína Mezöhegyesz začali pôsobiť v nížinných oblastiach Slovenska, cez žrebčínce Nitra, Rimavská Sobota a Prešov. Po r. 1918 prestal prísun žrebcov nonius z Maďarska. Veľký obvod chovu nóniusa na Slovensku si vynútil založenie chovu nóniusa. Stádo nóniusa bolo založené v novo budovanom žrebčíne Topoľčianky v r. 1922 a pozostávalo z 59 kobýl.
Počas chovu nóniusa v Topoľčiankach v rokoch 1922 až 1954 tu pôsobilo 31 kmeňových žrebcov, z toho 25 žrebcov nónius, 4 žrebce anglické plnokrvné a 2 žrebce anglické polokrvné. Po roku 1954 bol chov nóniusa premiestnený do novozriadeného žrebčína v Novom Tekove. Chovateľskú prácu naviazal len žrebčín Nový Tekov, ktorý po privatizácii stále viac a viac upadá a pre nesplnenie stanovených kritérií bol šľachtiteľský chov nóniusa v Novom Tekove v r. 2000 zrušený, a tým je Slovensko bez šľachtiteľského chovu nóniusa.
Dudlebovia
Dudlebovia je názov troch včasnostredovekých slovanských kmeňov, ktoré hypoteticky mohli mať spoločný pôvod (dnes nejasný). Žili:
Kozmice (okres Opava)
Kozmice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2013 tu žilo 1 868 obyvateľov, z toho 910 mužov a 958 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 39,6 roka, ženy 43,0 roka).
Peritektický systém
thumb|250px|Peritektický systém vo fázovom diagrame. Na zvislej osi je teplota, na vodorovnej zloženie zliatiny (smerom doprava narastá podiel látky B). Peritektický systém (z gréc. tavenina koldokola) je systém dvoch látok, ktorých teploty tavenia sú ďaleko od seba.
Ak máme zmes látok A a B, kde A má väčšiu teplotu tavenia tak:
Quily
Quily je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bejt din
Bejt din (בית דין) je hebrejský termín pre rabínsky súd. Má spravidla troch členov.
Quily
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doncaster
thumb|Doncaster
Doncaster je mesto v South Yorkshire, v Anglicku. Leží asi 30 km zo Sheffieldu a v roku 2001 dosiahol 67 977 obyvateľov. V blízkosti mesta je novopostavené medzinárodné letisko Robin Hood Airport.
Botoșani
Botoșani môže byť:
Ț
thumb|Písmená s čiarkou (horný riadok) a cedillou (dolný riadok), Times New Roman font. Ț ț (T s čiarkou pod písmenom) je písmeno rumunskej abecedy. Označuje sa ním fonéma, neznelá alveolárna afrikáta (v slovenčine „c“).
Toto písmeno je často zamieňané s písmenom Ţ (T s cedillou), pretože sa nevyskytovalo v bežne používaných znakových sadách, resp. v nich boli tieto znaky považované iba za vizuálne variácie jedného písmena.
T s čiarkou bolo zavedené až v Unicode 3.0, a dosť veľa fontov ho neobsahuje (napríklad operačné systémy Windows ho v štandardnej inštalácii obsahujú až od verzie Windows XP vrátane), čo je dôvod, prečo sa skoro univerzálne v rumunských textoch používa namiesto neho nesprávne T s cedillou.
Reprezentácia v Unicode
Písmeno Ț (veľké) je v Unicode reprezentované ako U+021A LATINSKÉ VEĽKÉ PÍSMENO T S ČIARKOU DOLU a písmeno ț (malé) U+021B LATINSKÉ MALÉ PÍSMENO T S ČIARKOU DOLU.
Saint-Jean-de-la-Porte
Saint-Jean-de-la-Porte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Požiarnická ulica
Požiarnická ulica je ulica:
Bélâbre
Bélâbre môže byť:
Strunová dualita
Strunová dualita predstavuje určitú triedu symetrií vo fyzike, ktorá umožňuje prepojiť jednotlivé typy strunových teórií. Pred objavom strunovej duality, pred takzvanou "duálnou revolúciou", existovalo päť navzájom nezávislých rôznych alternatívnych teórií strún (plus navyše nestabilné bozonické a gluonické teórie).
Strunové teórie
Typy IIA a IIB umožňujú voľný pohyb uzavretej struny všade po celom desať-rozmernom časopriestore. Naopak konce otvorených strún sú fixované na D-brány, teda na membrány s dimenzionalitou menšou ako desať (typ IIA, obsahuje D-brány dimenzie 1, 3, 5, 7 alebo 9, naopak typ IIA obsahuje iba D-brány s párnou dimenzionalitou, konkrétne 0, 2, 4, 6 alebo 8).
Pred rokom 1990 bolo známych päť rôznych superstrunových teórii: typ I, IIa, IIB, a dve heterotické strunové teórie. Predpoklad bol, že sa jedná o nezávislé a fyzikálne rozdielne alternatívy, pričom iba jedna z nich je skutočne realizovaná v prírode. Jej nízkoenergetická aproximácia s desiatimi rozmermi časopriestoru kompaktifikovanými na štyri, by pritom zodpovedala súčasnému fyzikálnemu popisu sveta. V súčasnosti, po takzvanej „duálnej revolúcii“, je preukázaná vzájomná previazanosť týchto teórii, pretože predstavujú rôzne limity fundamentálnejšieho teoretického popisu známeho ako M-teória. Vzájomná previazanosť súvisí práve so strunovou dualitou. V prípade ak sú dve teórie navzájom duálne, ináč povedané previazané pomocou duálnej transformácie, potom je možné každú pozorovateľnú veličinu z prvej teórie zobraziť určitým spôsobom na druhú teóriu, čím získame zodpovedajúce predpovede druhej teórie. Inak povedané, obidve teórie predstavujú dve matematicky odlišné realizácie toho istého fyzikálneho javu. Jednoduchý príklad duality je rovnocennosť časticovej fyziky pri nahradení hmoty jej zodpovedajúcou antihmotou. Strunová dualita často prepája veličiny, ktoré sa zdajú byť zdanlivo nesúvisiace: veľké a malé vzdialenosti, silné a slabé väzbové konštanty vo fyzikálnych teóriách. Tieto kvantity popisujú typicky veľmi odlišné limity správania sa daného fyzického systému. Strunový popis ale tieto jednoznačné rozdiely medzi veľkými a malými škálami, medzi silnými a slabými väzbami stiera.