Symposion
náhľad|[[Atika (kraj)|Atický červenofigúrový zvoncový kratér, cca 420 pred Kr., žena hrou na aulos zabáva mužov na symposiu]] Symposion (symposion, ) bolo obľúbenou formou súkromnej zábavy mužov v starovekom Grécku. Symposion (zo syn = „spolu“ + posis = „pitie“) bolo doslovné spoločné pitie alebo stretávka, ktorá nasledovala po večernom jedle. Hostiny (najmä v Aténach) sa starovekom Grécku skladali z dvoch častí: z jedenia a pitia a každá z nich mala svoj osobitný význam (na prvej mohli byť prítomné aj ženy. ). Konali sa v súkromnom prostredí v miestnosti zvanej andrón. Pozvaní hostia (niekedy aj nepozvaní) si vyzuli sandále a otroci im umyli nohy, potom si na hlavu nasadili veniec z kvetov a po dvoch či troch začali stolovať ležiac na väčších ležadlách rozložených do tvaru podkovy okolo stola, na ktorom boli poukladané jedlá (jesť sa začalo hodinu pred západom Slnka ). Ležali s vystretými nohami a opretí o podhlavníky. Ich hostiteľ ležal za vrchstolom a po jeho boku zvyčajne hosť, ktorého si chcel osobitne poctiť. Po jedle sa konala obeta bohom a zaspieval sa oslavný hymnos, akoby sa tým mala dodať väčšia vážnosť nastávajúcej pitke, ktorej sa zúčastnili sa už len muži, aj keď mohli byť prítomné napr. hetéry, ktoré sa postarali o zábavu. Na symposiu bol prítomný i symposiarchos. Na symposiu mal dôležitú úlohu, bol akýmsi majstrom obradov. Účastníci sa následne mohli oddávať neviazanému pitiu, rôznym hrám (aj erotickým) a samozrejme rozhovorom. Veľa záležalo na tom, aká spoločnosť sa na ich zúčastnila. Starogrécky svet trval viac ako tisíc rokov a na veľkej ploche Stredomoria, preto bol priebeh symposií rozličný. Na gréckom západe (v južnej Itálii) boli divokejšie, na východe (v maloázijskej Iónii) boli slušnejšie. Gréci boli síce mimoriadne slobodomyseľní, ale mnoho vecí nevideli radi. Nedôstojné bolo napr., aby sa človek pohyboval vo verejnom priestore opitý, a už vôbec nie počas práce. Za hrdosť sa považovalo, keď muž po prehnanej pitke dokázal už ráno normálne fungovať. Filozof Xenofanes hovoril, že muž má piť len toľko, aby došiel domov bez cudzej pomoci. Nie vždy sa to však podarilo a na povesti mu to nepridalo. Iné drogy než víno boli vtedy menej známe (napr. už Homér vo svojich veršoch spomína akési tajomné bylinky, ktoré mohli mať psychotropné účinky ). V oblasti erotiky a sexu vládla na jednej strane voľnosť, akú v novoveku dosahovali len niektoré žúry hippies, na druhej strane bol rad vecí, ktorý bol neprípustný, napr. manželky aj počestné dievčatá boli nedotknuteľné (až na pár výnimiek sa však symposia aj tak nezúčastnili) a čo sa týka mladíkov (rôznych sexuálnych orientácii), ich účasť na sexuálnych radovánkach bola väčšinou dobrovoľná (homosexualita bola bežnou záležitosťou napr. v Sparte, neprijateľná bola napr. v Aténach, kde mohla viesť až k strate občianstva ).náhľad|Atický červenofigúrový kylix, cca 490 - 480 pred Kr., symposion, Musée du Louvre Keď hodovníci v pití vína prekročili mieru, pre nich to bol takmer náboženský akt. Pitím sa oslavoval najmä boh Dionýzos, ochranca hrozna, vinohradníkov a pijanov. Opilstvom sa napodobňoval boh, ktorého umelci často zobrazovali v spoločnosti podnapitých druhov, verili, že v podnapitom stave sa v nich jeho mocou oslobodzuje duša od pút rozumu a zobúdza sa mocná sila podvedomia.