cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SA-4
Priebeh letu
Štart prebehol podľa plánu a raketa pracovala bezchybne. Po sto sekundách letu bol odstavený motor číslo 5 a riadiaci systém previedol palivo do ostatných motorov. Tento test bol veľmi dôležitý pre neskoršie použitie zväzkov motorov a získané skúsenosti boli zúročené pri misiách Apollo 6 a Apollo 13, kedy došlo k výpadkom motorov. Raketa dosiahla apogeum vo výške 129 kilometrov a rýchlosti 5900 km/h. Pri dosiahnutí apogea boli odpálené spätné rakety na tuhé pohonné látky na spomalenie prvého stupňa a oddelenie druhého. Pri tomto teste sa stupne neoddeľovali, ale rakety boli odpálené ako test ich funkčnosti.
Georg W. Reinberg
Georg W. Reinberg (* 7. november 1950) je rakúsky architekt. Študoval na TU Wien (Dipl.-Ing.) a na Syracuse University, New York (M. Arch.), obdržal Schütteovo a Fulbrightovo štipendium.
Medzi rokmi 1983 až 1986 pracoval ako asistent u profesora Antona Schweighofera na TU Wien. Od roku 1980 pracuje na samostatných projektoch, v roku 1985 zakladá „Ziviltechnikerbüro“. V roku 1983 zakladá pracovné združenie s Martinom Treberspurgom, ktoré sa v roku 1990 premenuje na kancelár Arge Reinberg Treberpurg Raith (do r. 1994). Súčasná kancelár Architekturbüro Reinberg má 14 zamestnancov a zaoberá sa návrhom budov, vypracovaním projektovej dokumetácie všetkých stupňov a riadením stavieb. Bolo už navrhnutých približne 220 projektov, z ktorých sa realizovalo približne 90. Všetky tieto projekty splňujú vysoké ekologické nároky.
Architekt Reinberg vede kanceláriu spoločne so svojou ženou Martou Enriquez Reinberg. Vyučuje na Donau-Universität Krems (hosťujúci profesor pre ekologickú architektúru) a na TU Graz (solárne stavby). Vyučuje na medzinárodnej úrovni a pracoval ako odborný asistent, napríklad v Mexiku, USA, Kolumbii, Paname, Taliansku, Francúzsku, Anglicku, Španielsku, Česku, Belgicku, Švédsku, Nemecku a v ďalších.
Ná tri deti Máriu (14), Floriána (25), a Nikolausa (29). Ovláda angličtinu, nemčinu a španielčinu.
Uhličitan sodný
Uhličitan sodný alebo sóda (Na2CO3) je sodná soľ kyseliny uhličitej. Existuje bezvodá alebo kryštalická forma Na2CO3 · H2O.
Pod lipami
Pod lipami je ulica:
Uhličitan sodný
Výroba
Vyrába sa reakciou chloridu sodného s hydrogénuhličitanom amónnym. Vzniknutý hydrogénuhličitan sodný sa zohreje na 270 °C a tým sa tepelne rozloží.
Použitie
Používa sa na výrobu mydiel, skla, v domácnostiach na zmäkčovanie vody a v textilnom a papierenskom priemysle. Využíva sa na zvyšovanie pH v bazénoch.
Maltézsky kríž
Maltézsky kríž môže byť:
Saosnes
Saosnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Egyházaskozár
Egyházaskozár je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Komlóskom okrese.
Má rozlohu 2431 ha a žije tu 820 obyvateľov (2007).
Marçais
Marçais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Androkles (syn Finta)
Androkles alebo Androklés (Androkles/iný prepis: Androklés) bol syn a nástupca messénskeho kráľa Finta (pravdepodobne mýtický) v 8. stor. pred Kr.
Po smrti messénskeho kráľa Finta sa panovníkmi Messénie stali jeho synovia Androkles a Antiochos. Počas ich vlády sa v Messénii odohral nepríjemný incident medzi Messénčanom Polycharom, víťazom olympijských hier a Sparťanom Euaifnom. Polychares poveril Euaifna strážením svojich kráv, ale ziskuchtivý Euaifnos mu kravy predal a navyše mu po následnom spoločnom spore zabil aj syna. Keď sa potom Polychares v Sparte spravodlivosti nedovolal, v hneve zabil niekoľko Sparťanov.
Tento jeho čin ale neostal bez následkov. Sparťania ihneď vyslali do Messénie vyslancov, ktorí ich požiadali, aby im Polychara vydali. Messénčania im však odkázali, že sa o tom ešte musia poradiť. Názory messénskych kráľov sa o riešení tejto nepríjemnej udalosti líšili. Kým Androkles presvedčený o vine Polychara naliehal, aby ho Sparťanom okamžite vydali, Antiochos váhal. Keď sa nevedeli dohodnúť, zástancovia Androkla a Antiocha sa pustili do vzájomného boja. Antiochos ale po krátkom boji Androkla a jeho prívržencov pobil a teraz už ako jediný kráľ Messénie, poslal do Sparty správu, že je pripravený predložiť vec súdu. Ale Sparťania už neodpovedali, boli pripravení pre tento a aj pre predchádzajúci incident, keď bol Messénčanmi zavraždený ich kráľ Téleklos, viesť proti Messénii vojnu. Počas niekoľkomesačných vojenských príprav však Antiochos zomrel a útoku Sparty musel čeliť až jeho následník, syn Eufaes.
Krížik
Krížik môže byť:
Breaking Benjamin
Breaking Benjamin je americká rocková skupina z Wilkes-Barre v Pensylvánii, skladajúca sa z Benjamina Burnleya, Aarona Finka, Marka Klempaskiho a Chada Szeligu. Skupina vydala k dnešnému dňu štyri štúdiové albumy. Ich hudba je často charakterizovaná ako alternatívny rock,  a post-grunge. Skupina má momentálne prestávku kvôli opakujúcej sa chorobe frontmana Benjamina Burnleya, ktorý nie je schopný turné.
Štadión MŠK Žilina
thumb|Zápas [[MŠK Žilina|Žiliny so Slovanom, ktoré sa pokladá na Slovensku za veľké derby.]]
Štadión MŠK Žilina je futbalový štadión v slovenskom meste Žilina. Svoje domáce zápasy tu hrá tím MŠK Žilina, ktorý sa ako tretí slovenský tím v histórii zúčastnil v skupinovej fáze Ligy majstrov.
História štadióna
Za hlavný deň sa považuje 20. jún 1919, keď vznikol "Krúžok žilinských športovcov". V Žiline bolo odjakživa prioritou športu futbal. Najprv futbalisti hrávali na štadióne len s dvoma bránkami. 4. marca 1925 postihla Žilinu veľká povodeň, ktorá zničila trávnik. Obetavosť Žilinčanov bola taká veľká, že nielenže upravili hracie plochy, ale aj postavili menšiu drevenú tribúnu. Tým boli základy žilinského štadiónu položené.
Neskôr mal trávnik aj atletickú plochu dookola.
Štadión sa dôkladnejšie začal stavať až v roku 1940. Prvý zápas na novom trávniku a štadióne odohrali Žilinčania 10. augusta 1941. Súper mužstva spod Dubňa bola AC Sparta Považská Bystrica, ktorú zdolali 3:0. Rekordná návšteva štadióna bola v roku 1953, keď zápas vybranej jedenástky Slovenska remizoval s Dynamom Moskva 1:1. Športovcov prišlo pozrieť 25 000 ľudí.
Charakteristika štadióna
Kapacita štadióna v súčasnosti je 11 253 miest, pričom všetky miesta sú na sedenie. Na štadióne je na stožiaroch nainštalované umelé osvetlenie s intenzitou 1 400 luxov. V súčasnosti má MŠK Žilina jeden z najmodernejších štadiónov na Slovensku, ktorý spĺňa kritéria UEFA.
Tribúny
Tribúny sú štyri a všetky sú kryté. Každá je pomenovaná podľa svetových strán, na ktorej sa nachádza. Medzi južnou a západnou tribúnou je rohu umiestnená moderná veľkoplošná obrazovka s prehľadnou časomierou. Obrazovka slúži na projekciu futbalového zápasu, je to miesto pre všetky informácie o zápase a tiež miesto pre komerčné využite.
Západná tribúna
Najväčšia rekonštrukcia tejto tribúny prebehla v roku 2006. Pri tejto rekonštrukcií pribudol nový sektor. Boli vytvorené nové miesta pre press, TV kamery i VIP lóže, v najvyššej časti tribúny sa vybudovali biznis boxy s modernou infraštruktúrou. Cieľom prestavby tribúny bolo zlepšiť servis pre diváka a tribúnu svojou vybavenosťou považovať za hlavnú tribúnu na štadióne. Kapacita západnej tribúny je 3 062 miest na sedenie.
Severná tribúna
Tribúna "pri Váhu" tiež dostala nové zastrešenie a prebehla aj rekonštrukcia kapacity. Tá sa zvýšila na dnešných 2 348 miest na sedenie. Od sezóny 2012/13 je na tribúne situovaný sektor pre fanúšikov hosťujúcich tímov (sektor P), ktorý sa nachádza na pravej strane tribúny. Jeho kapacita je 596 miest.
Východná tribúna
Rekonštrukcia tribúny sa začala v roku 2008. Jej prestavba trvala až do jesennej časti sezóny 2009/10, kedy bola pripravená na otvorenie. Kapacita tribúny je 3 581 miest v deviatich sektoroch. V hornej časti tribúny sa nachádza biznis zóna a bufety. Ostatné bufety a toalety sa nachádzajú na prízemí pri vstupe na tribúnu.
Južná tribúna
Aj na južnej tribúne prebehla rozsiahla rekonštrukcia. Tribúna je zrkadlovým obrazom severnej tribúny. Kapacita tejto je ale 2 262 miest na sedenie.
Prestavba štadióna
Prvá prestavba štadióna sa uskutočnila v roku 2002. Tá bola spôsobená ziskom prvého titulu a tým pádom účasti v predkole Ligy majstrov.
Veľká rekonštrukcia štadióna sa začala v roku 2006. Začalo sa rozšírením severnej a západnej tribúny, pokračovalo vymenením trávnika, pod ktorým bolo nainštalované vyhrievanie. Celá rekonštrukcia sa skončila v septembri 2009, kedy bola daná do prevádzky aj zrekonštruovaná južná a východná tribúna, na ktorej sa začali práce v roku 2008. Práce na demolácii východnej tribúny sa však dočasne pozastavili, kvôli postupu do skupinovej fázy pohára UEFA v sezóne 2008/2009. Vedenie sa rozhodlo už odmontované sedadlá vrátiť späť. Po rekonštrukcii štadión spĺňa kritéria UEFA na usporiadanie medzinárodných futbalových zápasov. Na štadióne sa už odohralo priateľské stretnutie Slovensko – Čile, 17. novembra 2009. Stretnutie navštívilo 11 076 divákov (vypredané).
Pod vinicami
Pod vinicami je ulica:
Československá národná rada
Československá národná rada alebo Česko-slovenská národná rada (skratka ČSNR; vývoj názvu pozri nižšie;, , ) vznikla 13. februára 1916 v Paríži ako reprezentatívny orgán česko-slovenského zahraničného odboja z Českého zahraničného komitétu, ktorý vznikol 14. novembra 1915 vo Švajčiarsku a vo februári 1916 presunul svoju činnosť na územie Francúzska. Rade predsedal Tomáš Garrigue Masaryk, podpredsedom bol Štefánik a Josef Dürich, generálnym tajomníkom Edvard Beneš. . Jej sídlo bolo na Rue Bonaparte 18 (dnes v tejto budove sídli konzulát a České centrum ) a jej hlavným tlačovým orgánom boli časopisy La Nation Tchèque (Český národ) a Československá samostatnost. Koncom vojny sa rada presťahovala o niekoľko domov ďalej do popisného čísla 34, kde pôsobila až do roku 1918.
Pod vinicami
Pozri aj
Pod Vinicami
Vence (kantón)
Vence je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho tri obce.
Československá národná rada
Koncom vojny v júni až septembri 1918 bola rada postupne uznaná vládami Francúzska, Spojené kráľovstvo, USA a Japonska za oficiálnu predstaviteľku budúceho česko-slovenského štátu. 14. októbra 1918 bola rada pretvorená v tzv. dočasnú česko-slovenskú vládu v Paríži. Následne ČSNR vydala k 18. októbru 1918 Washingtonskú deklaráciu, ako "Declaration of Independence of the Czechoslovak Nation by its Provisional Government" (tedy „Deklaráciu nezávislosti česko-slovenského národa jeho Dočasnou vládou“). Formálne zanikla 14. novembra 1918 vytvorením prvej vlády ČSR.
Názov
Český zahraničný komitét (Český zahraniční komitét) sa koncom februára 1916 premenoval na Národnú radu krajín českých (Národní rada zemí českých), ktorej oficiálny názov vo francúzštine Conseil National des Pays Tchèques bol používaný počas celého obdobia vojny v záhlaví hlavičkového papiera. K jeho prijatiu najviac prispel Milan Rastislav Štefánik, ktorý pre náročnejšiu výslovnosť pre cudzinca i z propagandistického hľadiska nesúhlasil s výrazom Tchècoslovaque.
S týmto názvom však nesúhlasili americkí Slováci, ktorí podporovali činnosť rady finančne. Ich námietky Edvardovi Benešovi tlmočil Štefan Osuský. Od roku 1917 sa z tohto dôvodu, ale aj pretože štáty Dohody formulovali svoje ciele za oslobodenie „Čecho-Slovákov“, začal v adrese objavovať názov Národná rada československá (Conseil National des Pays Tchècoslovaque), resp. Národná rada česko-slovenská. Od roku 1918 na hlavičkovom papieri tiež Conseil National des Pays Tchèques et Slovaques.
Provodov
Provodov je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 767 obyvateľov, z toho 376 mužov a 391 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 41,9 roka, ženy 42,6 roka).
Egejské more
thumb|right|Satelitný pohľad na oblasť Egejského mora
Egejské more (neodborne nazývané aj archipelagos) je polouzatvorené okrajové more v Atlantickom oceáne, patriace k Stredozemnému moru. Nachádza sa medzi Balkánskym polostrovom, Malou Áziou a Krétou. Patrí medzi najčistejšie moria.
Jeho bazén je široký asi zo severu na juh a  z východu na západ. V mori sa nachádza veľké množstvo ostrovov, z ktorých je najväčšia Kréta. Patria k nemu súostrovia Kyklady, Východoegejské ostrovy, Eubója, Severné Sporady, Argosarónske ostrovy a Dodekanézy. Na severovýchode je more cez Dardanely, Marmarské more a Bospor prepojené s Čiernym morom.
Cesta I. triedy 63
Cesta I. triedy 63 môže byť:
Pod záhradami
Pod záhradami je ulica:
Cesta I. triedy 64
Cesta I. triedy 64 môže byť:
Animefest
náhľad|Súťažiaci v [[cosplay súťaži, ročník 2019]]
Animefest je každoročné stretnutie fanúšikov japonského komiksu a animovaného filmu. Podľa portálu manga.cz je Animefest „prvním samostatným manga a anime conem uspořádaným v českých, či lépe řečeno moravských zemích“. Organizátorom Animefestu je občianske združenie Brněnští otaku. Najbližší Animefest je plánovaný na 5. až 7. máj 2023
Program
V rámci Animefestu sa uskutočňujú prednášky, workshopy, prezentácie filmov a seriálov, besedy a autogramiády s autormi, divadlo kjógen a ďalší program.
Súťaže
V rámci Animefestu sa konajú viaceré súťaže:
História
Prvý ročník festivalu sa uskutočnil 8. a 9. mája 2004 v Brne. Zúčastnilo sa na ňom približne 200 ľudí.
Kvôli pandémii koronavírusu bol Animefest 2020 presunutý na náhradný termín 14. až 16. augusta 2020. Nakoniec musel byť zrušený aj ten, Animefest oznámil 1. mája 2020.
Jaromír Stejskal
Jaromír „Jarýk“ Stejskal (* 11. december 1949, Rychnov nad Kněžnou) je český výškový horolezec, publicista a fotograf, dnes občan SR. V čase svojich troch úspešných výstupov na osemtisícovky mal bydlisko v Česku, takže figuruje v českých prehľadoch osemtisícovkárov.
Životopis
Narodil sa v severovýchodných Čechách, kde aj chodil do Strednej priemyselnej školy v Náchode. Po maturite odišiel na Slovensko (1969), do Vysokých Tatier, kde začal robiť nosiča na Zbojnícku chatu. Bol síce prijatý na vysokú školu (FTVS KU v Prahe), no štúdium nenastúpil a začal sa v horách venovať aktívne lezeniu. V roku 1976 sa presťahoval do Bratislavy. Vtedy už bol účastníkom československej horolezeckej reprezentácie, no z politických dôvodov musel byť (ako všetci vtedajší športovci) amatérom, teda zamestnaný. Prijali ho formálne do podniku Slovšport, zarábal si aj pololegálnym súkromným podnikaním v oblasti výškových prác, čo bolo v 80. rokoch už tolerované. Roku 1987 ukončil kariéru vrcholového športovca, no ešte o 10 rokov neskôr išiel do Himalájí opäť. Hneď po prevrate začal podnikať, no kvôli narastajúcej korupcii zakrátko prestal s výškovými prácami a dal sa na výrobu športového (outdoorového) oblečenia a vybudoval si obchod. Aj po rozpade federácie zostal so svojou rodinou (2 deti) na Slovensku, kde doteraz podniká.
Lezenie
Už ako Bratislavčan viedol Jarýk Stejskal v r. 1997 slovenskú expedíciu na Kančendžongu. Pavol Barabáš o nej natočil film 80 metrov pod vrcholom.
Publikoval reportáže i fotografie v časopisoch vrátane zahraničných. O svojom lezení v období 1984–1987 napísal knihu.
Ľudovít Potúček
Životopis
V Trenčianskych Tepliciach 1941 sa delil o 2.-3. miesto (vyhral Jan Foltys), za čo mu bol udelený titul majstra.
Ellend
Ellend je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsskom okrese.
Má rozlohu 799 ha a žije tu 241 obyvateľov (2007).
Ľudovít Potúček
Životopis
Hral na 2. šachovnici v zápase Chorvátsko – Slovensko 1941 proti Braslavovi Rabarovi (0.5-1.5) v Záhrebe.
Bol redaktorom časopisu Slovenský šach (1941-1942).
Villars-sur-Var (kantón)
Villars-sur-Var je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho 10 obcí.
Ľudovít Potúček
Životopis
V Zlíne 1945 sa delil o 10.-12. miesto (vyhral Petar Trifunovič).
Starolesnianske pleso
Starolesnianske pleso sa nachádza na Zbojníckej pláni vo Veľkej Studenej doline vo Vysoké Tatry v nadmorskej výške. Má plochu a maximálnu hĺbku.
Ľudovít Potúček
Životopis
V zápase Bratislava – Moskva v roku 1946 porazil V. Simagina.
Starolesnianske pleso
Názov
Pomenovanie tohto plesa má rôzne podoby historické i súčasné. Nachádza sa v historickom starolesnianskom chotári, v doline, ktorú podtatranci poznali ako Starolesniansku dolinu. V poľštine sa aj teraz volá Staroleśna Dolina. Aj preto sa v starších turistických sprievodcoch objavuje názov Starolesné pleso a niekedy aj chybne Starolesňanské pleso. V súčasnosti sa v poľskom názvosloví píše o plese ako o najväčšom a najvyššie položenom zo Sesterských plies (Harnaskie Stawy) a preto sa označuje ako Wyźni Harnaski Staw. Nemecký názov plesa vyplynul z iných pohnútok. Pôvodne sa pleso volalo Grosser-Kohlbach-See. V maďarčine Nagy-tarpataky-tó. Pretože tieto názvy zvádzali k zámenám s inými plesami v Tatrách, bolo navrhnuté, aby sa pleso volalo a  – Fuchsovo pleso podľa geometra a lesníka Levočana Fridricha Fuchsa (1799 – 1874).
Ľudovít Potúček
Životopis
Reprezentoval Československo v priateľských zápasoch s Anglickom v Londýne 1947, s Francúzskom v Paríži 1947 a s Holandskom v Haagu 1947.
Hral vo finálovom turnaji majstrovstiev Československa v rokoch 1946, 1948 a 1952. V 60-tych rokoch 20. storočia bol členom redakčnej rady Československého šachu.
V civilnom živote bol riaditeľom Výpočtovej a kontrolnej ústredne spojov (1959-1972).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľké Turovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľké Turovce v okrese Levice.
Marmarské more
Marmarské more (turecky: Marmara Denizi, grécky: Μαρμαρα̃ Θάλασσα or Προποντίδα) je vnútrozemské more, ktoré je Bosporom oddelené od Čierneho a Dardanelami (resp. polostrovom Gelibolu) od Egejského mora. Zároveň oddeľuje ázijskú časť Turecka od jeho európskej časti. Jeho plocha je 11 350 km², maximálna hĺbka 1 355 m.
V mori sa nachádzajú dve väčšie súostrovia známe ako Princove a Marmarské ostrovy. Druhé sú bohaté na zdroje mramoru, ktoré dali meno celému moru (mramor - grécky marmaros).
Starogrécky názov tohto mora bol Propontis (Προποντίς, -ίδος). Meno bolo odvodené z pro (pred) a pont- (more): Gréci zvyčajne plávali cez Propontis do Čierneho mora.
Geológia
Marmarské more je pull-apart panva, ktorá vznikla začiatkom pliocénu činnosťou severoanatólskeho zlomu. Pozdĺž tohto zlomu, ktorý možno zaradiť ako smerný posun, dochádza k pohybu (tzv. tektonický únik) Anatólie na západ v dôsledku tlaku Arabskej platne. Severnú časť panvy Marmaského mora tvoria 3 depresie, alebo menšie panvy - Tekirdag, Stredomarmarská a Cinarcik.
Missy-sur-Aisne
Missy-sur-Aisne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cesta I. triedy 66
Cesta I. triedy 66 môže byť:
Cesta I. triedy 65
Cesta I. triedy 65 môže byť:
Endrőc
Endrőc je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 1133 ha a žije tu 402 obyvateľov (2007).
Opátka
Opátka alebo matka predstavená alebo zastarano abatiša ( < aram. abba) je v rímskom katolicizme ženský ekvivalent opáta.
Jej povinnosti sú riadiť patričný kláštor alebo ústav a dohliadať nad tým, aby v ňom boli zachovávané pravidlá rehole. Jej konkrétne právomoci určujú pravidlá toho ktorého rádu alebo kongregácie.
Zanzibar
Zanzibar môže byť:
Mareuil-sur-Arnon
Mareuil-sur-Arnon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čajka Jonathan Livingston
Čajka Jonathan Livingston je novela amerického spisovateľa Richarda Bacha vydaná v roku 1970.
Témou knihy je sloboda, ktorá má byť pre každé stvorenie vlastná, kontrast medzi individualizmom, túžbou poznávať, schopnosťou milovať a kolektivizmom, masovosťou, obyčajnosťou a priemernosťou.
19 Fortuna
Histórie
Objavil ju J. R. Hind, a to 22. augusta 1852 na londýnskej súkromnej hvezdárni George Bishopa. Pomenoval ju po Fortune, rímskej bohyni šťastia.
Popis objektu
Táto planétka na základe spektroskopických prieskumov patrí do skupiny C, teda uhlíkatých objektov a to do podskupiny G, lebo v infračervenej oblasti boli zistené spektrálne pásy, zodpovedajúce chemickým väzbám C—H. Dá sa z toho usúdiť, že jej povrch obsahuje veľké množstvo tholínu, vznikajúceho fotolýzou uhľovodíkov pôsobením slnečného ultrafialového žiarenia a korpuskulárneho kozmického žiarenia. Ďalšie spektrálne pásy ukazujú na prítomnosť hydratovaných kremičitanov a oxidov železa. Je viac-menej dokázané, že sa jej povrch najviac blíži zloženiu chondritických meteoritov triedy CM. Niektorí astronómovia túto planétku dokonca spolu s 1 Ceres považujú za materské teleso uhlíkatých chonditov (napr. meteoritu Murchison).
V roku 1993 uskutočnil Hubbleov vesmírny ďalekohľad prvé podrobné pozorovania. Bolo zistené, že planétka má priemer asi 0,2 uhlovej sekundy a takmer guľový tvar. Pátranie po jej mesiacoch bolo bezvýsledné. Na upresnenie veľkosti tohto telesa bolo použitých niekoľko pozorovaných zákrytov hviezd.
Sarcé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Villefranche-sur-Mer (kantón)
Villefranche-sur-Mer je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho šesť obcí.
Hornolužická srbčina
Hornolužická srbčina alebo horná lužická srbčina je z oboch lužických jazykov viac rozšírená medzi obyvateľstvom, a má lepšie kultúrne zázemie. Oblasť Hornej Lužice priamo susedí so severnou českou hranicou.
História a rozšírenie
Prvá kniha vznikla v roku 1597, v 19. storočí mali národné obrodenie. Dnes ide o chránený menšinový jazyk, vznikajú materské škôlky, kde sa ho deti učia, keďže im ho vlastní rodičia nedokázali podať (projekt WITAJ).
Za centrum lužickej kultúry sa považuje mesto Budyšín (Budyšin, Bautzen) neďaleko Drážďan. V meste a okolí sa nachádzajú dvojjazyčné nápisy.
Malá komunita lužických emigrantov si tiež uchováva svoj jazyk v Texase v Lee County. Je pod vplyvom okolitej nemčiny i angličtiny.
Charakteristika
Praslovanské G sa zmenilo na H rovnako ako v češtine. vpravo|thumb|Dvojjazyčná tabuľa v Budyšíne Slabikotvorné R a L chýba, pred počiatočné O sa predsúva W (wón, wokno). Zvláštnosťou je dvojné číslo, ktoré bolo aj do 14. storočia v slovenčine a v iných slovanských jazykoch, ale z nich vymizol (okrem zvyškov ako očú, dvoma).
Ďalšie zvláštne tvary sú pri slovesách: aorist a imperfektum.
Slovná zásoba obsahuje mnoho slov z nemčiny a češtiny (Lužica kedysi patrila do Českého kráľovstva).
Abeceda a výslovnosť
Hornolužická abeceda sa líši od dolnolužickej a je nasledovná:
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1937
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1937 boli v poradí 5. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizovala Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBASQUET). Konali sa v mestách Santiago a Valparaíso, v Čile v dňoch od 2.16. marca 1937, za účasti dovtedy rekordných 5 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Peru. Titul získalo domáce 🇨🇱, ktoré sa v jedinej hranej skupine umiestnilo pred 🇺🇾 a 🇧🇷.
Erdősmárok
Erdősmárok je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Moháčskom okrese.
Má rozlohu 814 ha a žije tu 85 obyvateľov (2007).
Kandizované ovocie
Kandizované ovocie alebo kandované ovocie je ovocie napustené repným cukrom. Táto úprava slúži na konzerváciu a deje sa tak, že sa uvarené ovocie nechá niekoľko dní močiť v cukrovom roztoku, ktorý sa postupne zahusťuje ďalším cukrom, takže sa koncentrácia cukru v roztoku pohybuje asi od 30 do konečných 70-75 %. Celý proces trvá 6 až 10 dní, podľa druhu ovocia. Postupne sa znižuje podiel vody v ovocí, čo vytvára nepriaznivé podmienky pre bežné mikroorganizmy a kandizované ovocie sa tak pri správnom skladovaní nekazí. Kandizované ovocie obsahuje vysoký podiel pridaného cukru a je preto veľmi kalorické. Počas kandizovania stráca aj podstatnú časť nutričných zložiek, takže konečný výsledok už v podstate nie je konzervovaným ovocím, ale viacmenej cukrovinkou.
Z ovocia sa najčastejšie kandizuje pomarančová kôra, čerešne, tekvica, slivka, citrón atď. Okrem ovocia sa kandizujú aj niektoré druhy zeleniny.
Georgij Timofejevič Beregovoj
Georgij Timofejevič Beregovoj (, ; * 15. apríl 1921, Fiodorovka – † 30. jún 1995, Moskva) bol sovietsky kozmonaut ukrajinského pôvodu.
Život
Absolvoval luhanské letecké učilište. Počas II. svetovej vojny bol pilotom bombardovacieho lietadla, s ktorým uskutočnil 186 bojových letov. S Červenou armádou sa dostal až k oslobodeniu Česko-Slovenska. Po vojne absolvoval vojenskú akadémiu a v roku 1948 sa stal testovacím pilotom. V roku 1961 získal titul zaslúžilého testovacieho letca ZSSR a krátko potom požiadal o zaradenie do výcvikového strediska kozmonautov. Dňa 26. októbra 1968 odštartoval vo svojich 47 rokoch s kozmickou loďou Sojuz 3 na let trvajúci takmer 95 hodín a to deň po vypustení bezpilotného Sojuzu 2. Letel sám. Nacvičoval pilotáž spoločného letu oboch Sojuzov. Po absolvovaní letu bol povýšený do hodnosti generálporučíka letectva ZSSR a stal sa náčelníkom strediska J. A. Gagarina pre výcvik kozmonautov. Bol ženatý a mal dve deti. Zomrel na pooperačné komplikácie vo veku 74 rokov.
Rybovské sedlo
Rybovské sedlo (alebo aj Sedlo Krížnej) je rozsiahle trávnaté sedlo na východnom výbežku Krížňanského masívu vo Veľkej Fatre. Reliéfom nevýrazné sedlo sa nachádza v závere Suchej doliny a nad osadou Rybô, podľa ktorej je pomenované.
Turizmus
Sedlom prechádza Cesta hrdinov SNP z Krížnej do sedla Veľký Šturec, na ktorú sa tu pripája chodník z Liptovských Revúc.
Sivé plesá
thumb|Sivé plesá Sivé plesá sú skupinou troch plies nachádzajúcich sa vo Vysokých Tatrách v Ostrom kotle Veľkej Studenej doliny pod Javorovým štítom vo výške asi
Prostredné sivé pleso je najväčšie z troch Sivých plies. Leží uprostred medzi Nižným a Vyšným sivým plesom. Jeho názov je v.
Nižné sivé pleso je najjužnejšie a najnižšie ležiace. Poliaci ho pomenovali Niźni Siwy Staw.
Vyšné sivé pleso je najvyššie ležiace a najmenšie z plies tejto skupiny. Poľský názov je Wyźni Siwy Staw.
Igor Janev
Igor Janev (Игор Јанев, (* 29. september 1964, Belehrad, Srbsko) je macedónsky diplomat.
Kariéra
Igor Janev bol zvláštnym poradcom ministra zahraničných vecí Macedónskej republiky v roku 2002. V súčasnej dobe je vedeckým poradcom medzinárodného práva a medzinárodných vzťahov (politických vied) na Inštitúte politických štúdií v Belehrade. Podľa srbského zákona je pozícia vedeckého poradcu v štátnom ústave zhodná s postavením/titulom riadneho profesora verejnej (štátnej) vysokej školy.
Janevom navrhované riešenie macedónskej otázky názvu krajiny v Organizácii Spojených národov bolo v roku 2012 oficiálne prijaté macedónskym prezidentom Georgeom Ivanovom. Vláda republiky Macedónsko teda oficiálne podporovala stanovisko a vyhlásenie Janeva, že Organizácia Spojených národov v procese vstupu Macedónska do OSN porušila Chartu OSN a vytvorila tak „ultra vires“ akt.
Publikácie
Janev publikoval viac ako 160 vedeckých článkov, 17 monografií a kníh z oblasti politológie, medzinárodného práva a medzinárodných vzťahov. Posledná monografia s názvom Diplomacia bola publikovaná Inštitútom politických štúdií v Belehrade v roku 2013.
Rokytnice (okres Zlín)
Rokytnice je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 579 obyvateľov, z toho 288 mužov a 291 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 42,6 roka, ženy 44,3 roka).
Cesta I. triedy 68
Cesta I. triedy 68 môže byť:
Šimon Horlivec
Svätý Šimon (1. storočie), nazývaný aj Kanaánsky alebo Horlivec, bol jedným z dvanástich Ježišových apoštolov, mučeník.
Patrí k novozákonným postavám, o ktorých nie je veľa poznatkov. Grécka forma hebrejského mena Simeon znamená „počúvanie“. Jeho prímenie Kanaánsky môže mať dva významy. Podľa svätého Hieronyma toto slovo označuje niekoho, kto pochádza z krajiny Kanaán. Podľa iného výkladu sa prímenie Kanaánsky spája so Šimonovou prítomnosťou pri prvom Ježišovom zázraku na svadbe v Káne Galilejskej. Pomenovanie Horlivec môže poukazovať na jeho členstvo v prísnej židovskej sekte zelótov (v slovenčine tento výraz znamená priamo „horlivec“), ktorých cieľom bolo zvrhnutie cudzej nadvlády, či horlenie pre židovstvo.
Pomerne zriedka (iba štyrikrát) o ňom nachádzame zmienku v Biblii; vždy pritom sa jeho meno uvádza pri vymenúvaní Kristových učeníkov. Trikrát ho v zoznamoch nachádzame v synoptických evanjeliách a raz v Skutkoch apoštolov. Prvá zmienka je v Markovom evanjeliu:
V podobnom duchu sa o ňom zmieňuje aj Matúš
Štvrtý raz jeho meno nachádzame v Skutkoch apoštolov, keď sa po Ježišovom zmŕtvychvstaní apoštoli zhromaždili v jednom z jeruzalemských domov:
Významný obrat v Šimonovom živote nastal po Ježišovom ukrižovaní. Sprvu presvedčený o Kristovom „politickom vodcovstve“ a jeho osloboditeľskom poslaní (na základe výkladu zelótov), po Kristovom ukrižovaní a zmŕtvychvstaní pochopil, že Ježiš bol Mesiáš, ktorý zomrel na kríži za hriechy ľudstva a z horlivého vyznávača „revolty“ sa stal šíriteľ Božieho slova.
V cirkevnej histórii sa jeho meno uvádza vedno s menom iného Kristovho apoštola - Júdu Tadeáša. Pôvod tohto spojenia pramení z ich spoločného verejného účinkovania.
Podobne ako niekoľko ďalších apoštolov sa Šimon vytráca z histórie po židovských Turícach. Jestvujú rôzne neisté tradície o jeho ďalšom kázaní a mučeníckej smrti. Jeden východný prameň udáva Edessu ako miesto jeho úmrtia. Západná tradícia, rímsky misál a martyrológium hovoria, že najprv kázal v Egypte a potom sa v Mezopotámii pripojil k svätému Júdovi a spolu odišli do Perzie. Tu trpeli ako mučeníci v Sufiane (alebo v Siani). Táto tradícia sa datuje zo 6. storočia, ale uctievanie má oveľa hlbšie korene.
V umení nachádzame apoštola Šimona zobrazovaného s atribútmi, predstavujúcimi nástroje jeho umučenia. I keď podľa niektorých legiend zahynul údajne počas protirímskeho povstania zelótov v roku 66, všeobecne prevláda názor, že zomrel mučeníckou smrťou. Preto k jeho atribútom patrí krátky meč, ktorým bol podľa Zlatej legendy dosekaný na smrť pohanskými kňazmi alebo píla, ktorou bol podľa legiend prepílený ako kus polena. Na Východe je jeho sviatkom 1. júl, deň, keď sa traduje jeho smrť. Na Západe sa uctieva spoločne so svätým Júdom 28. októbra, čo pravdepodobne znamená deň prenesenia ich telesných pozostatkov do svätopeterskej baziliky v Ríme.
Patrocínium svätého Šimona nesie množstvo sakrálnych stavieb po celom kresťanskom svete, pričom väčšinou ide o dvojité zasvätenie spolu so svätým Júdom. Veľmi pekný je napr. barokový Kostol svätých Šimona a Júdu v pražskom Starom Meste. Na Slovensku je tejto dvojici svätcov zasvätených viacero chrámov, napr. v Liptovských Sliačoch, v Námestove, Príbovciach, vo Veľkých Kapušanoch a inde.
Komárom
Komárom je mesto v Komárňansko-ostrihomskej župe (Komárom-Esztergom megye) v severozápadnom Maďarsku, pri hranici so Slovenskom na pravom brehu Dunaja, ktoré bolo v rokoch 1896 až 1918 súčasťou dnešného Komárna na Slovensku. Komárom má 19 600 obyvateľov (2004), je to významný riečny prístav, ako aj cestný a železničný hraničný prechod na Slovensko.
Dejiny
Dnešné Komárom sa pôvodne nazývalo Újszőny a bolo to predmestím samotného historického mesta Komárno, ležiaceho na ľavom brehu Dunaja. V roku 1892 bolo spojené cez Dunaj mostom s mestom Komárnom a v roku 1896 sa stalo súčasťou mesta Komárno. Koncom roka 1918 (21.11. resp. 21.12. 1918) bolo rozdelené štátnou hranicou.
Antraigues-sur-Volane (kantón)
Antraigues-sur-Volane je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z 11 obcí.
Júda Tadeáš
thumb|Svätý Júda Tadeáš od [[Georges de La Tour]] Svätý Júda Tadeáš (iné mená: Júda, Júda Jakubov, Lebbaj, Lebbaeus, Lebeus ; 1. storočie), jeden z Dvanástich Ježišových apoštolov, mučeník.
Stanislav Štepka
Stanislav Štepka (* 26. júl 1944, Radošina) je slovenský spisovateľ, dramatik, režisér, scenárista, herec, textár, vedúca osobnosť Radošinského naivného divadla.
Júda Tadeáš
Zvyčajne sa stotožňuje s Tadeášom, bratom Jakuba, jedného z „Pánových bratov“ a autorom Júdovho listu. O jeho živote po zoslaní Ducha Svätého je málo známe. Podľa Západnej tradície odišiel spolu so sv. Šimonom Horlivcom apoštolom do Perzie, kde hlásali evanjelium a obaja tam zomreli mučeníckou smrťou.
Stanislav Štepka
Stanislav Štepka v roku 1965 absolvoval Pedagogickú fakultu v Nitre, neskôr, v roku 1977, žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 1963 sa stal umeleckým šéfom Radošinského naivného divadla (RND). V decembri toho istého roku mala premiéru jeho prvá divadelná hra, Nemé tváre alebo Zver sa píše s veľkým Z. V rokoch 1964 až 1969 bol Štepka pedagógom v Bojnej, v rokoch 1970 – 1975 bol redaktorom Učiteľských novín v Bratislave, medzi rokmi 1976 až 1983 pracoval ako redaktor zábavných programov Československého rozhlasu v Bratislave. Od roku 1983 je Stanislav Štepka profesionálnym divadelníkom a spisovateľom na voľnej nohe. Od roku 1997 je majiteľom Agentúry RND, ktorá sa stará o chod a prevádzku Radošinského naivného divadla.
Júda Tadeáš
V moderných časoch sa Júda stal pomerne obľúbeným ako patrón „beznádejných prípadov“. Hovorí sa, že jeho patrónstvo vzniklo vďaka tomu, že ho dlho nik nevzýval, lebo jeho meno sa podobalo na meno Judáša. Práve preto pomáha aj v najzúfalejších situáciách. Verí sa, že pozostatky Júdu a Šimona preniesli v 7. – 8. storočí do Chrámu Sv. Petra v Ríme. Remeš a Toulouse taktiež tvrdia, že majú dôležité relikvie. V umení je Júdovým zvyčajným atribútom palica, nástroj, ktorým mu spôsobili smrť. Na iných vyobrazeniach drží v ruke loďku, kým Šimon rybu, pravdepodobne preto, že ako príbuzní Zebedeja poslúchli to isté volanie ako on. Sviatok sv. Júdu (spolu so Šimonom) je na Západe 28. októbra, na Východe (Júda sám) 19. júna.
Stanislav Štepka
Stanislav Štepka žije v Bratislave, je ženatý a má dve deti.
Zoznam piesňovej tvorby (výber)
(h: /) – doteraz nezistený autor hudby
Júda Tadeáš
Tento atribút sa mu prideľuje na prvom mieste na základe množstva dobrodenia a zázrakov, ktoré sa ľuďom dostali pri modlitbách k sv. Júdovi. O to väčšmi však túto vlastnosť apoštolovi ľudia pripisujú po zjaveniach svätej Brigite, ktorej Kristus povedal, že sv. Júda je “láskavý muž, ktorý chce vždy pomôcť.” Kristus veľkej švédskej mystičke rovnako prikázal, aby zriadila v miestnom kostole piaty oltár zasvätený práve sv. Júdovi Tadeášovi. “Treba, aby bol zasvätený Tadeášovi, pretože vďaka jeho čistote srdca bude bez pochybností porazený diabol.”
Filip (apoštol)
Svätý Filip (* ?, Betsaida – † okolo 80, Hierapolis) bol jedným z Kristových apoštolov.
Pôsobenie
V Jánovom evanjeliu sa píše, že to bol on, kto zoznámil Ježiša s mužom menom Natanael, stotožňovaným s apoštolom Bartolomejom.
Napriek tomu, že medzi apoštolmi mal pomerne významné postavenie, evanjeliá ho spomínajú pomerne málo. Niekoľkokrát sa spomína v zoznamoch apoštolov.
Bol prítomný pri zázračnom rozmnožení chleba. Na zhromaždení obrovského davu ľudí sa Ježiš spýtal Filipa, kde by mohli zohnať pre nich jedlo. Filip odvetil, že na nasýtenie takého množstva ľudí by nestačili ani osemmesačné zásoby chleba. Keď sa s Ježišom chceli stretnúť Gréci, oslovili najprv Filipa. Filip sa v evanjeliu tiež spomína pri poslednej večeri, kedy požiadal Ježiša, aby im ukázal Otca. Vtedy Ježiš odpovedal: "Kto vidí mňa, vidí Otca" (Jn 14:8 – 11).
Kresťanský spisovateľ Klement Alexandrijský uvádza, že Filip bol ženatý a mal deti; jedna z jeho dcér bola vraj vydatá. Podľa neskoršej cirkevnej tradície Filip po Ježišovom zmŕtvychvstaní kázal a konal zázraky. Veľa cestoval; prešiel Galileu, Grécko, Sýriu a Frýgiu. Na svojich cestách ohlasoval evanjelium.
Smrť
Zomrel v frýgskom meste Hierapolise, kde ho podľa tradície ukrižovali dolu hlavou (po bičovaní a kameňovaní). Tu ho aj pochovali. Jeho pozostatky neskôr preniesli do Ríma a uložili v Bazilike Dvanástich svätých apoštolov. Tu sú spolu s ostatkami ďalšieho z apoštolov, Jakuba Menšieho, uložené dodnes. Niektoré z Filipových relikvií je možné nájsť i v Paríži, Florencii či v Kolíne nad Rýnom.
Úcta
V gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi má sv. apoštol Filip sviatok 14. novembra. Podľa neho dostalo pôstne obdobie pred sviatkom Narodenia Pána ľudové pomenovanie Filipovka, keďže sa začína deň po jeho sviatku, teda 15. novembra.
Svätý Filip v umení
left|thumb|180px|[[Giuseppe Mazzuoli, Svätý Filip, 1715, mramor, Bazilika svätého Jána v Lateráne, Rím]]Svätý Filip sa často objavuje ako námet umeleckých diel (obrazov i sôch). Býva zobrazovaný s krížom, na ktorom podľa starokresťanskej tradície trpel, s pecňami chleba ako spomienkou na nasýtenie päťtisícového zástupu alebo s hadom, ktorého vyhnal z Martovho chrámu v Hierapolise. Svoju predstavu o jeho podobe vo svojich dielach stvárnili napr. Franz Anton Maulbertsch, Albrecht Dürer, Anthonis van Dyck, Peter Paul Rubens, El Greco či José de Ribera.
Ako populárnemu svätcovi je mu zasvätených množstvo sakrálnych stavieb, pričom často ide o dvojité zasvätenie so sv. Jakubom – na Slovensku napr. Kostol svätých Filipa a Jakuba v bratislavskej Rači, Kostol svätých Filipa a Jakuba v Kozárovciach, v Liptovskej Teplej a ďalších obciach. V anglickom Birminghame stojí baroková katedrála zasvätená sv. Filipovi. Meno tohto svätca nesie i známe chorvátske prímorské letovisko Sveti Filip i Jakov.
Ultimate frisbee
Ultimate frisbee je kolektívny šport, v ktorom proti sebe hrajú dve sedemčlenné družstvá. Tím s vyšším koncovým počtom bodov vyhráva. Rozmery ihriska sú obdĺžnikového tvaru, ktoré je na oboch koncoch ukončené koncovými zónami. Chytenie taniera v zóne sa rovná jeden bod. Bod dosiahne tím, keď hráč chytí prihrávku od svojho spoluhráča v zóne súpera. Disk sa môže prihrávať ľubovoľným smerom o ľubovoľnú dĺžku od hráča k hráčovi. Žiaden hráč po chytení disku nesmie utekať. Môže urobiť len kroky nevyhnutné na zastavenie. Zatiaľ čo cieľom útočiaceho tímu je skórovať, obraňujúci tím sa snaží tento zámer prerušiť. Turnover (obrat, pri ktorom útočiaci tím stráca disk) nastáva v niekoľkých prípadoch. Najčastejšie straty disku sú keď sa disk dotkne zeme, spoluhráč chytí disk v oute, spoluhráč nechytí prihrávku, disk je zrazený alebo zachytený obraňujúcim hráčom. V ultimate nie je povolený fyzický kontakt, rovnako nie je povolené clonenie v pohybe ostatným hráčom.
Ultimate sa hrá na báze fair-play a hráči nevyužívajú služieb rozhodcu. Samotné rozhodovanie je na hráčoch, ktorí rozhodujú o všetkých aspektoch pravidiel (priestupky, auty, fauly, a pod).
Oficiálne pravidlá ultimate, podľa ktorých sa súťaží na majstrovstvách sveta, vydáva a aktualizuje World Flying Disc Federation (WFDF). Členom tejto organizácie je aj Slovenská asociácia frisbee (SAF), ktorá využíva práve tieto pravidlá. Ultimate pravidlá nie sú jednotné. Popri pravidlách publikovaných WFDF poznáme aj pravidlá Ultimate Players Association (UPA), podľa ktorých sa riadi severoamerická súťaž UPA Nationals a existujú aj pravidlá neformálneho združenia (Beach ultimate lovers association (BULA), ktoré reguluje pravidlá pre ultimate na pláži či piesku. Taktiež existujú aj pravidlá hry Goaltimate, ktorá je ultimate veľmi príbuzná.
Prvé pravidlá ultimate spísali hráči Columbia High School koncom 60-tych rokov 20. storočia.
Alfa Reticuli
right|thumb|Poloha Reticulum IAU
Cesta I. triedy 69
Cesta I. triedy 69 môže byť:
Molain (Aisne)
Molain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Erdősmecske
Erdősmecske je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsváradskom okrese. Má rozlohu 2 644 ha a žije tu 389 obyvateľov (2011).
Molain (Aisne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stade Rennais FC
Stade Rennais FC je francúzsky futbalový klub, ktorý sídli v meste Rennes.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Žemberovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Žemberovce v okrese Levice.
Kamenice (prítok Jizery)
Kamenice je rieka v Libereckom kraji v Česku. Je to pravostranný prítok rieky Jizery. Dĺžka toku je 36,7 km. Plocha povodia meria 218,61 km².
Priebeh toku
Pramení pod Sedlom Holubníku západne od Černé hory ako Velký Kamenický potok, odkiaľ steká do údolia Kamenice, zatopeného v rokoch 1976-82 počas výstavby Josefodolskej priehrady, ktorá je najväčšou priehradou Jizerských hôr a zdrojom pitnej vody pre Liberec. Ďalej preteká cez Josefův Důl, Jiřetín pod Bukovou, po hranicu Tanvaldu a Smržovky a centrom Tanvaldu, cez Velké Hamry, Plavy, pod hradom Návarov, a pod Spálovom sa na hranici Semil (k. ú. Spálov u Semil) a Železného Brodu (k. ú. Horská Kamenice) vlieva do Jizery.
Vodný režim
Priemerný prietok pri ústí činí 4,65 m³/s.
Hlásny profil:
Využitie
Ide o veľmi čistý vodný tok (I.-II. trieda), pstruhovú vodu s vodáckymi využitím.
Údolím Kamenice je vedená Železničná trať Železný Brod – Tanvald (č. 035).
Cesta I. triedy 71
Cesta I. triedy 71 môže byť:
Rudimov
Rudimov je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 245 obyvateľov, z toho 126 mužov a 119 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 39,7 roka, ženy 43,7 roka).
Aubenas (kantón)
Aubenas je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z deviatich obcí.
Zanzibar (štát)
náhľad|Poloha Zanzibaru náhľad|Zanzibar a Pemba Zanzibar je autonómny štát na východnom pobreží Afriky, ktorý s pevninskou Tanganikou tvorí štát Tanzánia. Územie má viac ako 1 milión obyvateľov a hlavným mestom je Zanzibar. Štát má svojho prezidenta i parlament, ktorý má 50 poslancov.
Hospodárstvo
Najväčší zdroj príjmov krajiny prichádzajú z turizmu, pestovania palmy Raffia a korenia (klinčeky, škorica, muškátový oriešok a čierne korenie).
Sargé-lès-le-Mans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marmagne (Cher)
Marmagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Skleníkový efekt
Skleníkový efekt je názov pre jav spočívajúci v ohriatí nižších vrstiev atmosféry v dôsledku toho, že atmosféra cez deň prepúšťa krátkovlnné slnečné žiarenie k zemskému povrchu a v noci pomerne efektívne pohlcuje dlhovlnné žiarenie Zeme a otepľuje sa. Podobný úkaz možno pozorovať v skleníkoch, odtiaľ pochádza názov. Tepelné žiarenie s väčšou vlnovou dĺžkou spätne vyžarované z povrchu planéty Zem účinne absorbuje a bráni tak jeho okamžitému úniku do priestoru vesmíru. Na ostatných nebeských telesách s atmosférou (napr. Titan, Mars, Venuša) tiež prebieha skleníkový efekt. Pre zjednodušenie sa však zvyšok tohto článku vzťahuje predovšetkým k Zemi. Skleníkový efekt sa vyskytuje prirodzene na Zemi už od jej vzniku. Bez výskytu skleníkových plynov by priemerná teplota pri povrchu Zeme (určovaná len radiačnou bilanciou) bola −18 °C a nie 14 °C koľko je globálny priemer dnes. Skleníkový efekt je teda nevyhnutným predpokladom života na Zemi. Antropogénny skleníkový efekt je označenie pre príspevok ľudskej činnosti k skleníkovému efektu. Je spôsobený spaľovaním fosílnych palív, výrubom lesov a globálnymi zmenami krajiny. Antropogénny skleníkový efekt prispieva ku globálnemu otepľovaniu. Napriek tomu, že väčšina vedcov považuje vplyv ľudského konania na klímu za dokázaný. Predmetom sporu je miera tohto vplyvu.
Skleníkové plyny
Vodné pary (H2O) spôsobujú asi 60 % prirodzeného zemského skleníkového efektu. Ostatné plyny ovplyvňujúce tento efekt sú oxid uhličitý (CO2) (okolo 26 %), metán (CH4), oxid dusný (N2O) a ozón (O3) (asi 8 %). Spoločným názvom im hovoríme skleníkové plyny. Vlnové dĺžky svetla absorbovaného plynmi je možné určiť pomocou kvantovej mechaniky, podľa vlastností molekúl rôznych plynov. Je prakticky pravidlom, že heteronukleárne dva-, tri- a viacatómové molekuly plynov silne absorbujú v infračervenej oblasti, zatiaľ čo homonukleárne dvojatómové molekuly nie. To je dôvodom, prečo H2O a CO2 sú skleníkovými plynmi, zatiaľ čo hlavné zložky atmosféry (N2 a O2) nie.
Efekt rôznych plynov
Je veľmi ťažké oddeliť percentuálne príspevky jednotlivých plynov ku skleníkovému efektu, pretože pohlcované infračervené spektrum rôznych plynov sa prekrýva. Avšak je možné spočítať percentá z pohlteného žiarenia a zistiť: (Zdroj: Ramanathan and Coakley, Rev. Geophys and Space Phys., 16 465 (1978))
Efekt vodných pár
Vodné pary najviac prispievajú k zemskému skleníkovému efektu. Vplyv vodných pár sa líši podľa miestnej koncentrácie, zmesi s inými plynmi, frekvencie svetla, odlišného chovania v rôznych vrstvách atmosféry a podľa toho, či sa uplatňuje pozitívna nebo negatívna spätná väzba. Vysoká vlhkosť spôsobuje formovanie oblačnosti, ktorá silno ovplyvňuje teplotu, ale odlišným spôsobom než vodné pary. IPCC TAR (2001; kapitola 2.5.3) hovorí, že navzdory nerovnomerným vplyvom a rozdielom pri získavaní kvalitných dát je možné povedať, že obsah vodných pár sa v priebehu 20. storočia všeobecne zvýšil. Odhady percentného množstva zemského skleníkového efektu spôsobeného vodnými parami od rôznych autorov sa značne líši:
Vrátane mrakov predpokladá tabuľka hore 50 %. V bezmračnom prípade predpokladá IPCC 1990 (strana 4748) zhruba 6070 %, zatiaľ čo Baliunas & Soon 88 %, uvažujúci len H2O a CO2. V teoretickom prípade, keby by sa v atmosfére nenachádzali iné skleníkové plyny, odhaduje Richard Lindzen 98 %. Vodné pary v troposfére, na rozdiel od dobre známych skleníkových plynov ako CO2, sú vzhľadom ku klíme v podstate pasívne: pobyt vodných pár v atmosfére je krátky (asi týždeň), takže výkyvy v obsahu vodných pár sa pomerne rýchlo vyrovnávajú. Oproti tomu, životné cykly CO2, metánu, atď. sú dlhé (stovky rokov) a preto výkyvy oproti normálu pretrvávajú. Ak sa teda, v reakcii na teplotný výkyv spôsobený zvýšením obsahu CO2, zvýši obsah vodných pár, pozorujeme (limitovanú) pozitívnu spätnú väzbu a vyššie teploty. V reakcii na zvýšený výskyt vodných pár by malo dôjsť v atmosfére k novej rovnováhe vďaka zvýšenej tvorbe oblačnosti, ktorá spôsobuje ochladenie vďaka zvýšenej odrazivosti a odstraňovaniu vodných pár z atmosféry dažďom. Zdá sa, že kondenzačné stopy vysoko letiacich lietadiel občas spôsobujúce formovanie oblačnosti mierne ovplyvňujú miestne počasie.
Obmedzujúce faktory
Atmosféra Venuše bohatá na oxid uhličitý vytvára extrémne silný skleníkový efekt zdvíhajúci teplotu povrchu až za bod topenia olova, zvyšovanie teploty povrchu atmosférou Zeme umožňuje jej obývateľnosť, v porovnaní s planétou Mars je skleníkový efekt riedkej atmosféry len minimálny.