cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jozef Vongrej
Tvorba
Jozef Vongrej sa popri svojej pedagogickej a organizátorskej práci systematicky a sústavne venoval aj vlastnej tvorivej činnosti. Od rannej mladosti rád kreslil a kresba hrala v jeho živote dôležitú rolu aj neskôr. V zrelom období sa ťažisko záujmu presunulo v jeho tvorbe k maľbe o niečo menej ako ku grafike. V celku však možno konštatovať, že to bola farba, ktorá sa stala hlavným médiom jeho výtvarného vyjadrenia. Námety čerpal z bezprostredného okolia, no najmä z liptovskej krajiny v okolí svojho rodiska Závažnej Poruby.
Fort Ross
Fort Ross môže byť:
Landererova ulica
Landererova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Jána Michala Landerera, tlačiara a nakladateľa, ktorý pôsobil v 18. storočí na území dnešného Slovenska, v Bratislave.
Ulica je situovaná na mieste bývalej rafinérie Apollo. V súčasnosti je súčasťou tvoriacej sa novej modernej štvrte v Bratislave nachádzajúcej sa medzi Zónou Chalupkova a Euroveou na nábreží Dunaja. Na ulici sa nachádza obytný komplex Panorama Towers (predtým Panorama City) a kancelársky komplex L12 (Landererova 12) na južnej strane. V tesnej blízkosti ulice sú významné stavby vznikajúcej štvrte - Jurkovičova tepláreň, obytný komplex SkyPark, budova bývalého Presscentra Tower 115, Nová budova Slovenského národného divadla a Most Apollo.
Doprava
Landererova ulica je z hľadiska dopravy v súčasnosti rozdelená pre chodcov, individuálnu automobilovú a hromadnú dopravu. V budúcnosti sa uvažuje o obojsmernej cyklistickej trase na severnej strane ulice. V minulosti existovali návrhy na výstavbu električkovej trate cez túto ulicu.
Margecany (album)
Album Margecany je reedícia prvých troch albumov slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vyšiel ako 3CD vo vydavateľstve Panorama media k výročiu 20 rokov kapely.
Saint-Hilaire-de-Riez
Saint-Hilaire-de-Riez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ulica Pavla Horova (Bratislava)
Ulica Pavla Horova je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa spolu s 2 ulicami: Jána Poničana a Štefana Králika.
Million Reasons
Million Reasons je druhý singel z piateho štúdiového albumu Joanne americkej speváčky Lady Gaga, ktorý vyšiel 8. novembra 2016. Pieseň bola najprv vydaná ako promo singel, ale neskôr bolo rozhodnuté, že sa stane oficiálne druhým singlom miesto pôvodne zvolenej piesne „A-Yo“. Na skladbe spolupracovala Gaga s americkou country speváčkou a skladateľkou Hillary Lindsey, anglickým hudobníkom Markom Ronsonom a Michaelom Tuckerom, ktorý je známejší pod pseudonymom BloodPop.
Ulica Pavla Horova (Bratislava)
Dňa 30. augusta 2010 tu došlo k streľbe, pri ktorej zomrelo 8 osôb (vrátane páchateľa) a 15 bolo zranených.
Martin Šrámek
Martin Šrámek (* 25. september 1983, Bratislava) alias Maxo je slovenský hudobný producent, skladateľ a spevák pôsobiaci na Slovensku.
Začiatky
Narodil sa v Bratislave. Komponovaniu hudby sa venuje od svojich 15 rokov. Neskôr začal navštevovať súkromné hodiny gitary u Andreja Hrušku, ktorý sa stal jeho hudobným mentorom a neskôr spoluproducentom v ich spoločnom nahrávacom štúdiu. V rokoch 2002 až 2005 študoval na Konzervatóriu v Bratislave odbor spev, tonálnu a jazzovú harmóniu. V roku 2004 absolvoval externé štúdium v Holandsku. Je absolventom Vysokej školy múzických umení v Bratislave odbor herectvo.
2009 - súčasnosť
V roku 2009 spoločne s Andrejom Hruškom založili štúdio Littlebeat. Pre film Slovenský film Čerešňový chlapec (2011) spoluprodukoval hudbu. V roku 2014 bol v show X Factor (Slovensko) súčasťou produkčného tímu porotkyne Celeste Buckingham. V rokoch 2015/2016 absolvoval kompletné koncertné turné White Show s Majkom Spiritom ako hlavný vokalista, aranžér sprievodných vokalistov, producent a spoluaranžér živého prevedenia koncertného repertoáru. V roku 2016 absolvoval koncertné turné 50 Fifty Fifty s Luciou Bílou ako hlavný vokalista, doprovodný vokalista, aranžér doprovodných vokalistov, producent a spoluaranžér časti prevedenia koncertného repertoáru. Koncertné turné 50 Fifty Fifty videlo počas 3 dní na Slovensku 21 000 divákov. V roku 2016 absolvoval koncertné turné Primetime s Majkom Spiritom ako hlavný vokalista, aranžér doprovodných vokálov, producent a spoluaranžér prevedenia koncertného repertoáru. V roku 2017 sa do kín dostal Slovenský film Piata Loď / Little harbour, v ktorom je možné počuť aj zremixovanú verziu Martinovej autorskej skladby I Was Wrong v jeho speváckom prevedení.
Ulica Ivana Bukovčana
Ulica Ivana Bukovčana je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa len s ulicou Milana Marečka.
Ulica Milana Marečka (Bratislava)
Ulica Milana Marečka je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa len s ulicou Ivana Bukovčana.
Saint-Hilaire-de-Voust
Saint-Hilaire-de-Voust je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kanársky prúd
náhľad|Mapa morských prúdov na Zemi Kanársky prúd je studený morský prúd v severnej časti Atlantického oceánu. Golfský prúd sa približne na 40° s. š. a 30° z. d. rozdeľuje na dve vetvy. Kanársky prúd je južná vetva, na sever smeruje Severoatlantický prúd.
Kanársky prúd prúdi pozdĺž afrického kontinentu cez Kanárske ostrovy až k pobrežiu Senegalu a Kapverdských ostrovov, kde sa spája so Severným rovníkovým prúdom. Prúd chladnej vody zmierňuje klimatické podmienky na Kanárskych ostrovoch, ktoré by na ostrovoch panovali podľa ich zemepisnej šírky. Dosahuje dĺžku okolo 500 kilometrov a má smer severovýchod - juhozápad. Rýchlosť pohybu vody je relatívne nízka (0,25 cm/s), ale v úžinách medzi ostrovmi El Hierro, La Palma, La Gomera, Tenerife a Gran Canaria dosahuje hodnoty 60 cm/s.
Châteauneuf-sur-Isère
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Châteauneuf-du-Rhône
Châteauneuf-du-Rhône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pasteurovo námestie
Pasteurovo námestie je námestie v Košiciach, v mestskej časti Juh.
Doprava
Zo zastávky Pasteurova jazdia tieto linky:
Pošta
V blízkosti sa nachádza pošta Košice 3
PSČ: 040 03
Saint-Hilaire-des-Loges (obec)
Saint-Hilaire-des-Loges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Live Roxy, Live Hodokvas
Live Roxy, Live Hodokvas je názov prvého live DVD z koncertov slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vyšiel vo vydavateľstve Panorama media k výročiu 20 rokov kapely. Obsahuje koncerty Roxy, Praha a Live at Hodokvas.
Châtillon-en-Diois (obec)
Châtillon-en-Diois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Hilaire-la-Forêt
Saint-Hilaire-la-Forêt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Námestie mladých poľnohospodárov
Námestie mladých poľnohospodárov je námestie v Košiciach, v mestskej časti Barca.
V blízkosti námestia sa nachádzajú dva kostoly a to rímskokatolícky Kostol sv. Petra a Pavla a Kalvínsky kostol. Ďalej tu môžeme nájsť Strednú odbornú školu veterinárnu, Liečebno-výchovné sanatórium a taktiež nádherný a veľký Barčanský park, v ktorom stojí socha pápeža Jána Pavla II.
Doprava
Zo zastávky Barca, kostoly vedie táto linka:
Pošta
PSČ: 040 17
Apelles
Apelles (Apellés) môže byť:
Takeda-rjú
Takeda-rjú (v preklade „štýl/škola Takedy“) je viac ako 1000 rokov staré japonské bojové umenie a škola tradičných vojnových umení, ktoré sa odovzdávalo v rodine Takeda až do začiatku 20. storočia. Väčšina odvetví Takeda-rjú patrí do skupiny japonských bojových umení založených na princípe Aiki a zahŕňa mnoho disciplín. So smrťou Óba Ičia v roku 1959 hlavná línia školy vymrela. náhľad|Takeda Šingen
Disciplíny
Takeda-rjú vyučuje Aikidžudžucu ( Aikido ): umenie používajúce princíp Aiki, Aikinodžucu: mäkký štýl používajúci princíp Aiki, Aikidžucu: tvrdý štýl používajúci princíp Aiki, Aiki in yo ho : využitie spojenej sily kladnej a zápornej energie, Iaidó (Iaidžucu, Battodžucu)  : umenie tasenia meča, Kendó (Aiki ken, Kendžucu, Sobukendo, Tači kendo): umenie používajúce japonský meč, Džódó (Aiki džo, Džodžucu): stredne veľkú palicu Džo, Džukenpo: Box (názov možno preložiť ako „Cesta mäkkej päste“), Šurikendžucu: umenie hádzanie hviezdic (šurikenu) a špeciálnych ihiel (bo-šurikenu) a Šugidžucu (Tanbodžucu ): bojové umenie využívajúce. Niektoré historické odnože tiež vyučovali Tessendžucu: umenie boja so železným vejárom, Nindžucu (Šinobidžucu, štýl Takeda): umenie špionáže, Gunpo: umenie vojenských vied, Hidžucu: umenie ohňa, Kyubadžuuu a Kjú ): umenie lukostreľby a jazdná lukostreľba, Gunkai (jingaidžucu): umenie bojového volania pomocou rohov, Džúdžucu: umenie používajúce prikrývky a pák na kosti, Tsue, Gunra, Kiaidžucu: umenie využívajúce energiu ki a vojnových . Kiai, Suidžucu (suicu-džucu): umenie plávania, Sodžucu: umenie oštepu, Bodžucu : bojové umenie využívajúce dlhú palicu Bo, Kyuba-gunrei Kodžicu: špeciálny štýl lukostreľby: umenie vojnového bubnovania, Kijodžucu: umenie oklamať protivníka, Džitte-džucu (Džutte-džucu): bojové umenie používanie zbrane jitte, Naginata-džucu:bojové umenie používanie zbrane naginata, Kusarigamadžucu bojové umenie s kosákom na reťazi, Kjúšó (Kjúšodžucu): bojový štýl používajúci tlakové body na tele človeka, Hanbodžucu (Sanšakubodžucu): bojové umenie používajúce palicu Hanbo /Sanšakubo, Budžucu Ido: tradičná medicína Hodžucu: delostreľba, Takeda budo je tiež predchodcom mnohých dnešných bojových umení (Budō).
Jamato Takeru no Mikoto
Jamato Takeru no Mikoto (82-113) je považovaný za praotca (Taiso) Takeda-rjú. V jeho dobe sa tak umenie ešte nemenovalo. V roku 97, za vlády cisára Keikó, došlo k vzbure muža menom Kumaso. Jamato Takeru, následník trónu cisára, preto dostal rozkaz začať trestnú výpravu. Cestou (trestnú výpravu) prešiel očistným obradom pri vodopáde Kamijo. Dal nohy na dno vodopádu, otvoril ruky, naplnil sa silou ducha a zhromaždil všetku silu tela do končekov svojich prstov. Tvárou v tvár oblohe niekoľkokrát bľasol hore, potom sklonil ruky a vykonal niekoľko silných úderov paží. Potom, čo princ tento čin vykonal, rozhodol sa zaútočiť na Kumasoa. V prestrojení za ženu sa vkradol do nepriateľského tábora a vystopoval ich vodcu, ktorý v tom čase spal. Keď sa naňho chystal zaútočiť, princ otvoril náruč, naplnil sa duchovnou silou a zhodil vodcu Kumasa dole, potom, čo mu vytrhol meč. Táto technika naťahovania paží a klaňania bola začiatkom Aiki. Princ potom usilovne študoval a vyhlásil, že je schopný chrániť palác Takeda no Kimi no Mikoto. Obaja (Jamato Takeru a cisár Keikó) sú teda patrónmi tejto školy.
Od Cisára Keikó po Takeda Nobutora
Toto umenie začalo vznikať už za cisára Keikó. Vtedy však ešte nešlo o ucelený štýl. Toto umenie sa odovzdávalo po generáciách od roku 130 až do roku 1045. Takeda-rjú vytvoril (ako ucelený systém) v rokoch 1045-1127 jeho zakladateľ Minamoto no Jošimicu, ktorý zaviedol všetky tieto princípy do výcvikového programu všetkých samurajov z klanu Takeda. Jeho syn Takeda Kaja Jošikijo tiež vymyslel nejaké techniky, ktoré sa vyučovali ako tajné techniky "Taked No Heiho" (Nepliesť sa spisy Heiho Hidenšo zo 16. storočia od Jamamota Kansukeho, stratéga armády Takedy Šingena . ). V Jošikijovom čase sa začali vyskytovať základy Šurikendžucu. Potom sa (od Jošikija) umenie odovzdávalo po 24 generáciách až k Takedovi Nobutorovi. Medzi tým sa už oddelila línia lukostreľby. Takeda Nobutora mal troch žiakov Takedu Šingena (syn), ktorý sa proti svojmu otcovi postavil a stal sa vládcom klanu namiesto neho, druhým žiakom bol Takeda Nobutomo (syn ) a posledným bol Takeda Kunicugu (vnuk).
Rozdelenie a línia T. Šingena
Umenie sa teda rozdelilo do troch línií. Prvá z nich bola línia Takedy Šingena. Túto líniu potom odovzdal Takedovi Kacujorimu, ale táto línia zanikla po Kacujoriho smrti v roku 1582. Táto línia sa niekedy nazýva Takeda-rjú (kde je Šingen považovaný za 25. soke a Kacujori za 26. soke) a niekedy Šingen-rjú (kde je Šingen považovaný za 1. soke a Kacujori za 2. soke).
Hlavná línia Takeda-rjú
Tretia línia je pokračovaním Takeda-rjú pod Takeda Nobutomom. Toto umenie sa potom odovzdávalo po ďalších 18 generácií až k Óba Ičiovi, ktorý je 43. soke Takeda budo. Jeho učiteľ Okiči Nakamura, ktorý pôsobil v ultranacionalistickej organizácii Genyjoša (Spoločnosť Čierneho oceánu) (V Genyjoša učil už Takeda Tadakacu. Teda Óba Ičio bol tretím kto tam učil.), mal aj iných žiakov, tí však neučili ďalej (a hlavne sa nestali soke). Medzi nimi boli: Óba Mino (niekedy Minoru a starší brat Ičia), Mijagawa Ikkan, Učida Rijohei (zakladateľ Kokurijukai), Nakano Seigo, Ogata Taketora, Kuzu Jošihisa. Počas týchto osemnástich generáciách (začiatok okolo rokov 1603-1867) sa začalo pridávať Džodžucu: umenie používajúce stredne veľkú palicu jo. * Potom čo Óba zomrel, umenie v hlavnej línii zaniklo, pretože Óba Ičio menoval ako nástupcu osobu, ktorá odmietla prevziať školu. Škola ale úplne neskončila vďaka jeho študentom Jamamurovi, Sato Kinbeiovi a Nakamurovi Hisašimu, ktorí založili tri umenia pochádzajúce z Hlavnej línie Takeda-rjú. Nakamura Hisaši vytvoril Takeda-rjú Nakamura Ha, ktorú v súčasnosti vedie jeho syn 2. soke Takeda-rjú nakamura ha: Nakamura Šúdži. Z ktorej vzápätí vznikli Takeda-rjú Kobilza ha (Siegfried Kobilza) a Takeda-rjú Maroto Ha (Roland Maroteaux). Druhá škola bola Jamamurova škola. Konkrétne Mušin-rjú Aikisogobudo a tretia bola Sato Kinbeivo Daiwado (Jamato do). Óba mal ďalších sedem žiakov. Ktorými boli: Takakura Ken, Rikidozan, Óba Mino (alebo Minoru a starší brat Ičia), Óba Takejuki (syn Ičia), Morimoto Kazuo, Azuma Čijosuke. Títo však ďalej umenie neučili, bol tam ale ešte jeden a to Kazuaki Ikeda. Ten učil umenie ďalej a podľa niektorých zdrojov bol štyridsiatym štvrtým soke Takeda-rjú. Tieto zdroje tiež uvádza, že jeho následníkom bol potom "45. Soke" Wataru Hikage. Titul 44. soke Takeda-rjú si nárokuje/nárokovali, Nakamura Hisaši, Sato Kinbei a práve Kazuaki Ikeda, ktorý má podľa niektorých historikov najväčší predpoklad byť 44. Soke. Pravdepodobne ale nikto z nich si podľa pravidiel školy nemá nárok tvrdiť, že je soke. Óba bol tiež prvý kto začal umenie učiť verejne. Zaujímavosťou tiež je, že takmer všetky klany, ktoré odovzdávali toto umenie v akejkoľvek forme boli boli potomkami klanu Minamoto. Tým sú myslené klany: <b id="mwpQ">Takeda</b>, Macudaira, Hosokawa, Jonekura a klan Hošina.
* Džodo/Džodžucu v Takeda-rjú vznikali v dvoch spôsoboch.
-jeden bol založený na úderoch, blokoch inšpirovaných aj z inej školy: Kukišin-rjú (Škola 9 démonov). Existujú dôkazy o výmenách techník týchto škôl.
-ďalší nasledoval tajnú stratégiu rodiny Takeda - AIKI - myšlienka harmónie, použitie protivníkovho KI, presne ako v boji s mečom alebo s prázdnymi rukami - Aikidžo
Šugidžucu – to je ďalšia veľmi dôležitá bojová disciplína Takeda-rjú, ktorá používala jeden alebo dva obušky strednej dĺžky na ochranu pred útokmi iných zbraní a začala sa vyvíjať v tom čase. V skutočnosti musí byť obušok používaný ako predĺženie tela a nie ako predmet oddelený od tela. Šugidžucu sa pravdepodobne používa vo chvíli, keď bol v boji rozbitý obušok, kopije alebo halapartne na menšie kúsky a prežitie sa stalo vyššou prioritou ako poraziť protivníka.
Na technickej úrovni v Šugidžucu nájdeme prvky z Aikidžudžucu, Džukenpo a Džodo, s iným ovládaním vzdialenosti - MA AI (väčšie ako Aikidžudžucu a Džukenpo, menšie ako Džodo).
Krátke zhrnutie
Takeda-rjú (Takeda-ryu/Takeda ryu Aiki no džucu/Takeda budo/Minamoto Budo) je staré bojové umenie ( Kobudó alebo Korjú ) vytvorené Minamotom no Jošimicuom. Z tejto školy vzišli dve ďalšie školy, Takeda-rjú Nakamura Ha (Nakamura Hisaši) a Daitó-rjú aiki-džúdžucu (Takeda Kunicugu). Takeda-rjú existovalo po 43 generácií. Od Šinra Saburoa po Óbu Ičio. Óba Ičio je posledné soke [43. soke (Soke je hlava štýlu)], pretože nemenoval svojho nástupcu. Toto bojové umenie sa odovzdáva po generácie v rodinách Takeda a Minamoto
Línia soke
Soke je vodca alebo riaditeľ štýlu a nasledujúci ľudia sú vedúcimi hlavnej línie. * '''Nie je isté kto je 44. a 45. soke alebo či nejaký vôbec je (skôr nikto)! ! !'''
Daito-rjú
V dobe 26. soke vznikla vedľajšia línia. Druhá línia sa nazývala Daito-rjú a bola založená v čase 25. soke Takeda budo a 1. soke Daito-rjú Takeda Kunicugu. Druhá línia bola rozdelená na Daito-rjú a Aizu Takeda.
Línia Takeda-rjú lukostreľby
Tento štýl sa neskôr tiež volal Hosokawa-rjú a niekedy Takehara-rjú. Tento štýl vychádza z lukostreľby rodiny Minamoto rovnako ako štýl klanu Odawara (Ogasawara-rjú) a práve Ogasawara-rjú začlenilo Takeda-rjú (línia lukostrelectva) do svojho štýlu a potom Ogasawara-rjú v hlavnej línii vymizlo a zostalo iba v Takeda-rjú.
Takeda-rjú Košu-rjú
Škola vojenských vied rodiny Takeda (využíval Takeda Šingen).
Línia nijako nenadväzujúca na hlavnú líniu
Ako Šingen-rjú sa tiež niekedy nazýva Košu-rjú/Taked-rjú založené Obata Kanbe Kagenorim. Obata Kagenori slúžil pod Takedom Šingenom a umenie sa naučil od Šingenových príbuzných a preto sa mu niekedy tiež hovorí Šingen-rjú Ten toto umenie založil zo starých učení klanu Takeda, nejde ale o bojové umenie, ale umenie stratégie. Obata však nemal potomka a tak umenie odovzdal svojmu synovcovi Norjuki Obatovi. Ďalej už neexistujú (alebo nie sú dostupné) záznamy, že by sa umenie odovzdávalo ďalej a tak pravdepodobne v hlavnej línii zaniklo. Vzišli z nej ale školy Hódžó-rjú a Jamaga-rjú.
Takeda-rjú suidžucu
Suidžucu znamená umenie plávania a to založil (v štýle Takeda) v ére Bunsei (1818-1830) Takeda Johei Jasunobu. Išlo o umenie plávať napríklad aj s brneninami a Jasanobu ho založil na základe učenia jeho majstra Misona Čoemona Močiokiho z Kawai rjú.
Takeda-rjú nindžucu
Umenie nindžucu sa začalo vyvíjať v dobe Takedy Šingena a vychádzalo z dradíc Iga-rjú nindžucu, Koga-rjú nindžucu, stratégie vymyslenej Takedou Šingenom a tiež zo spisov o stratégii o Jamamota Kansukeho. Je to jediný štýl Takeda-rjú, ktorý klan Takeda využíval, ale príslušníci rodiny Takeda sa ho učili len zriedka. V tom čase vzniklo aj Koga Takeda-rjú nindžucu. Toto umenie vzniklo v klane Takeda žijúcom v provincii Koga a to tým, že sa zmiešalo s Koga-rjú. Ďalej boli na rozkaz Takedy Šingena založené štýly nindžucu Kojo-rjú a Ninko-rjú tie však nespadajú do kategórie Takeda-rjú.
Takeda-rjú džudžucu
Toto umenie založil generál Takeda Goro Jošimasa. Jedná sa o moderné bojové umenie a vychádza zo starých štýlov džudžucu a nemá nič spoločné s aikidžudžucom alebo džudžucom ostatných línií Takeda-rjú.
Princíp Aiki
"Tajomstvo aiki je mentálne premôcť súpera na prvý pohľad a vyhrať bez boja."
Takeda Sokaku
„Aiki predstavuje univerzálny spájajúci prvok zasahujúci do oblasti bojovej, mentálnej i spirituálnej.
Voľby do orgánov samosprávnych krajov na Slovensku v roku 2022
Voľby do orgánov samosprávnych krajov na Slovensku v roku 2022 (skrátene krajské voľby v roku 2022) sa konali 29. októbra 2022 spolu s komunálnymi voľbami. Volebné miestnosti boli otvorené od 7:00 do 20:00.
Organizácia volieb
Spojenie komunálnych a krajských volieb priniesla vláda Petra Pellegriniho. Voľbám predchádzalo mimoriadne predĺženie funkčného obdobia krajských predstaviteľov na päť rokov, nasledovné obdobia budú opäť štvorročné. Hlasovať môže 4,4 milióna voličov, občanov Slovenska a osôb s trvalým pobytom. Prvý krát hlasovať v krajských voľbách bude môcť aj približne 260 000 prvovoličov. Volebné obálky a schránky mali modrú farbu.
Kandidáti na post predsedu Nitrianského samosprávneho kraja
Na župana kandidujú títo kandidáti :
Kandidáti na post predsedu Prešovského samosprávneho kraja
Na župana kandidujú títo kandidáti :
Kandidáti na post predsedu Trenčianskeho samosprávneho kraja
Na župana kandidujú títo kandidáti :
Kandidáti na post predsedu Trnavského samosprávneho kraja
Na župana kandidujú títo kandidáti :
Kandidáti na post predsedu Žilinského samosprávneho kraja
Na župana kandidujú títo kandidáti :
Phoebetria
Phoebetria je rod morských vtákov z čeľade albatrosovitých. Rod zahrňuje iba dva druhy, a síce albatrosa sadzového a albatrosa sivochrbtého.
Klasifikácia
Už od 19. storočia sa o zástupcoch rodu Phoebetria zmýšľalo ako o „primitívnych“ albatrosoch. Za „rozvinutejšie“ albatrosy boli považovaní zástupcovia rodu Diomedea, za ktoré boli považované všetky zostávajúce albatrosy. Až v roku 1996 po rozsiahlych DNA analýzach Garyho Nunna z Amerického prírodovedného múzea boli z rodu Diomedea vydelené ďalšie dva rody, a síce Thalassarche a Phoebastria.
Zoznam druhov
BirdLife International a ACAP rozoznávajú nasledujúcich 2 zástupcov rodu Phoebetria:
Popis
Oba zástupcovia rodu Phoebetria majú výrazne tmavšie sfarbenie peria než ostatné albatrosy. Väčšina operenia je tmavo hnedá, na chrbte medzi krídlami a v zadnej časti tela pri kostrči je perie svetlo šedé. Zobák je čierna a pozdĺž dolnej čeľuste sa tiahne tenká žlto-oranžová (albatros sadzový) alebo modro-zelená svetlá (albatros sivochrbtý) linka. Aj keď sú albatrosy veľmi podobné, najlepším rozpoznávacím znakom v teréne býva odtieň operenia. Zatiaľ čo farba operenia albatrosa sadzového sa na mori javí ako matná dymovo hnedá, perie albatrosa sivochrbtého často vydáva modrasté odtiene.
Ekológia a chovania
Albatrosy hniezdia najčastejšie na útesoch, čo má spojitosť s omnoho väčším dôrazom na svadobné lety než pri ostatných albatrosoch, ktorí sústreďujú svoje zásnubné tance na predvádzanie póz na súši. Zástupcovia rodu Phoebetria sa potápajú častejšie než ostatné albatrosy, a to až do hĺbky 12 m (napráklad albatros kráľovský sa potápa do maximálne hĺbky 2 m).
Rozšířenie
Aj keď sa rozšírenie oboch albatrosov z veľkej časti prekrýva, albatrosy sadzové sú najpočetnejšie na sever od antarktickej konvergencie, zatiaľ čo albatrosy sivochrbté sa vyskytujú predovšetkým na juh od tejto hranice. Albatros sivochrbtý je pritom jediný zástupca albatrosovitých, ktorý sa pravidelne vydává do antarktických vôd za potravou. Oba albatrosy hniezdia prevažne na malých neobývaných ostrovoch.
Châtillon-Saint-Jean
Châtillon-Saint-Jean je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Hilaire-le-Vouhis
Saint-Hilaire-le-Vouhis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Abandonácia
Abandonácia (z fr.) je odvoz a likvidácia nepotrebných alebo poškodených výstavných exponátov po skončení výstavy.
Chatuzange-le-Goubet
Chatuzange-le-Goubet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Xantozínmonofosfát
Xantozínmonofosfát (XMP alebo xantylát) je intermediát v metabolizme purínov. Je to ribonukleozidmonofosfát. Skladá sa z fosfátovej skupiny, pentózy ribózy a nukleovej bázy xantínu. Vzniká z IMP pôsobením enzýmu IMP dehydrogenázy a tvorí sa z neho GMP pôsobením GMP syntázy. XMP môže vzniknúť takisto z XTP pôsobením enzýmu deoxyribonukleozidtrifosfátpyrofosfohydrolázy, ktorý má (d)XTPázovú aktivitu.
Kulík morský
Kulík morský (lat. Charadrius alexandrinus) je druh z čeľade kulíkovité. Patrí medzi kozmopolitné druhy, obýva hlavne morské pobrežia, vo vnútrozemí je zriedkavý, žije na slaniskách. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kulík morský patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, pre Európsku populáciu je odhadovaná rýchlosť poklesu 25% behom troch generácií (15 rokov).
Výskyt a stav na Slovensku
Na Slovensku sa vyskytuje veľmi vzácne, najmä na východnom Slovensku, kde bolo v roku 1993 zistené neúspešné hniezdenie. Najbližšie hniezdi v Maďarsku. Na západnom Slovensku bol pozorovaný koncom septembra 2017 na Vodnom diele Gabčíkovo.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 0 - 1. Je to novohniezdiaci druh. Ekosozologický status v roku 1995 I - nezaradený. V roku 1998 DD - druh, o ktorom sú údaje nedostatočné. V roku 2001 DD - údajovo nedostatočný. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Kulík morský je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele.
Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D - ustupujúci druh.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Kurt Zeitzler
Mladosť
Pochádzal z Brandenburskej rodiny pastora. Vo veku 18 rokov v marci 1914 vstúpil do 4. durínskeho pechotného pluku nemeckej armády. V roku 1914 získal hodnosť poručíka. Počas prvej svetovej vojny v nižších veliteľských funkciách, velil rôznym jednotkám vrátane ženijného oddielu. Ku koncu vojny pôsobil ako veliteľ práporu.
Kariérny postup
Po vojne zotrval v nemeckých ozbrojených silách. V medzivojnovom období pôsobil na rôznych štábnych funkciách a rýchlo kariérne postupoval. V lete roku 1938 bol Zeitzler náčelníkom plánovacieho oddelenia Vrchného veliteľstva Wehrmachtu v hodnosti podplukovníka. Podieľal sa na príprave útoku na Československo pod krycím názvom Fall Grün. Na začiatku druhej svetovej vojny bol v hodnosti plukovníka poverený velením pechotnému pluku. Onedlho však začal pôsobiť v štábnych funkciách, najprv v XXII. motorizovanom zbore gen. Siegmunda Lista. Od marca 1940 už pôsobil ako náčelník štábu von Kleistovej 1. tankovej skupiny. S touto jednotkou sa vyznamenal počas postupu Ardenami a výrazne prispel k nemeckému víťazstvu nad Francúzskom. Zúčastnil sa bojov v Juhoslávii a Grécku, za čo bol vyznamenaný Rytierskym krížom.
Na začiatku nemeckej invázie do Sovietskeho zväzu Zeitzler naďalej pôsobil v štábe tankovej skupiny von Kleista. Vynikal ako výborný plánovač, najmä vo veciach logistiky. Dokázal vždy obratne zabezpečiť zásobovanie rýchlo sa pohybujúcich tankových síl.
V apríli 1942 bol prevelený na západ, ako náčelník štábu Skupiny armád D poľného maršala von Rundstedta, kde reorganizoval obranu Francúzska pred prípadným vylodením Spojencov. Zohral významnú úlohu pri odrazení britsko-kanadského vylodenia pri Dieppe.
Náčelník OKH
24. septembra 1942 bol menovaný za náčelníka štábu Hlavného veliteľstva pozemných vojsk (Oberkommando des Heeres, OKH), po tom čo bol jeho predchodca gen. Franz Halder po roztržke s Hitlerom odvolaný. Zeitzlerove menovanie bolo pomerne neočakávané a bol preto povýšený z generálmajora rovno na generála. Zeitzler bol vybraný do funkcie pre menej konfliktnú povahu a väčší optimizmus, čo Hitlerovi vyhovovalo.
Saint-Jean-de-Beugné
Saint-Jean-de-Beugné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kurt Zeitzler
Náčelník OKH
Podieľal sa na príprave operácie Zitadelle, ktorá sa nakoniec pre Nemcov neskončila úspešne. Nemecké vojská boli nútené na východnom fronte v priebehu rokov 1943 a 1944 ustupovať. V dôsledku Hitlerovej snahy čo najviac spomaľovať ústup a trvaní na statickej obrane sa s ním Zeitzler opakovane dostával do sporov. Päť krát v dôsledku Hitlerovho zákazu ustúpiť požiadal o odvolanie z funkcie, ktoré však Hitler neschválil. Po viacerých vzájomných ťažkých hádkach bol na konci svojich síl. Dňa 1. júla 1944 náhle opustil Hitlerovu rezidenciu v Berghofe. Tvrdil, že už ďalej nemohol vykonávať svoju funkciu pre zdravotné problémy. Hitler s ním už nikdy znovu neprehovoril, v januári 1945 ho nechal prepustiť z armády a zakázal mu právo nosiť uniformu. Vo funkcii náčelníka štábu ho nahradil Heinz Guderian.
Majstrovstvá Európy v podhladinovom hokeji
Majstrovstvá Európy v podhladinovom hokeji je najvyššie európskym podujatie národných družstiev v podhladinovom hokeji, ktoré riadi Svetová konfederácia činností pod vodou (CMAS). Jeho dejiny siahajú do roku 1985, kedy sa v Spojenom kráľovstve konali prvé majstrovstvá Európy, v mužskej aj ženskej kategórii súčasne. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Dominujú v nich krajiny Západnej Európy.
Saint-Jean-de-Beugné
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kurt Zeitzler
Povojnové obdobie
Na konci vojny bol zatknutý britskými vojskami a bol v zajatí do februára 1947. Bol svedkom v priebehu Norimberského procesu s nacistickými vojnovými zločincami. Sám nebol nikdy obvinený z vojnových zločinov. Po vojne spolupracoval s americkými armádnymi zložkami dokumentujúcimi nemecké operačné skúsenosti v priebehu vojny.
Saint-Jean-de-Beugné
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Skyfos
náhľad|Atický čiernofigúrový skyfos zobrazujúci Amazonky a sfingy, cca 525 – 475 pred Kr. Skyfos (skyfos) je typ starogréckej keramickej nádoby. Skyfos (mn. č. skyfoi), šálka (dvojuchý hrnček) na pitie, patril medzi základné, často používané keramické nádoby v starovekom Grécku. Bol hlbší ako kylix, mal dve horizontálne uchá, nízky podstavec alebo bol aj bez neho. Používal sa najmä pri pití vína na symposiách, obľúbených súkromných zábavách mužov (ďalšími šálkami na popíjanie boli kylix a kantharos ) Víno sa do neho čerpalo s pomocou akejsi naberačky zvanej kyathos.
Chaudebonne
Chaudebonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pumpuang Duangjan
Pumpuang Duangjan (iný prepis Poompuang Duangchan, thaj. พุ่มพวง ดวงจันทร์), vlastným menom Rampueng Jitharn (* 4. august 1961, Suphanburi, Thajsko † 13. jún 1992, Phitsanulok, Thajsko) bola thajská popová speváčka. Pumpuang bola známa svojimi humornými videoklipmi a výkonmi na pódiu a tiež ako interpretka najpopulárnejšej formy thajskej country hudby – luk thung.
Život a kariéra
V hudobnom priemysle sa výraznejšie presadila v roku 1975, vo veku 15 rokov. Jej debutový album bol vydaný pod vedením jej šéfa Waipota Phetsuphana.
Medzi jej slávne piesne patrí „Kaew Roe Phee“, „Nak Rong Baan Nork“, „Krasae Khao Ma Si“, „Uhhue Lor Jang“.
V roku 1987 sa vydala za speváka Kaisorna Leelamekhina. Po necelom roku sa im narodil syn Puckkawat Leelamekhin, jej prvé dieťa. Zomrela v roku 1992 na komplikácie spojené s autoimunitným ochorením lupus erytematodes.
4. augusta 2018 Google vytvoril animovaný doodle ako pripomienku jej nedožitých 57. narodenín.
Dancák
Dancák je slovenské priezvisko.
Saint-Jean-de-Monts
Saint-Jean-de-Monts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
WD-40
História
Sprej WD-40 sa prvýkrát objavil v roku 1953 ako súčasť Rocket Chemical Company (neskôr premenovanej na WD-40 Company) v San Diegu v Kalifornii, vzorec sa uchovával ako obchodné tajomstvo a nikdy nebol patentovaný.
Podľa Iris Engstrandovej, historičky dejín San Diega a Kalifornie na univerzite v San Diegu, bol vynálezcom vzorca Iver Norman Lawson zatiaľ čo webové stránky spoločnosti WD-40 a ďalšie knihy a noviny pripisujú vynálezenie vzorca Normanovi Larsenovi. Podľa Engstrandovej „Lawson bol v tom čase uznaný, ale jeho meno sa neskôr zamieňalo s prezidentom spoločnosti Normanom B. Larsenom.“ Pojem „WD-40“ označuje skratku „Výtlak vody, 40ty vzorec“, čo naznačuje, že bol výsledkom 40-teho pokusu o vytvorenie produktu. Sprej zložený z rôznych uhľovodíkov bol pôvodne navrhnutý na použitie spoločnosťou Convair na ochranu vonkajšieho obalu rakety Atlas pred hrdzou a koróziou. Táto vonkajšia ochrana tiež fungovala ako vonkajšia stena papierovo tenkých palivových nádrži rakety, ktoré boli tak krehké, že keď boli prázdne, museli byť udržiavané nahustené dusíkom, aby sa zabránilo ich kolapsu. Neskôr sa zistilo, že WD-40 má veľa použití v domácnosti a bol sprístupnený spotrebiteľom v San Diegu v roku 1958.
Podľa Iris Engstrandovej to bol Iver Norman Lawson, ktorý pri práci so zmesou na vytlačenie vody prišiel po práci doma a obrátil ju na spoločnosť Rocket Chemical Company za sumu 500 dolárov, čo je v dnešnej dobe (2018) približne 4 600 dolárov. Bol to Norman Larsen, prezident spoločnosti, ktorý mal predstavu o jeho balení do aerosólových plechoviek a predával ju týmto spôsobom.
Bol označený ako nový spotrebiteľský produkt v roku 1961. Do roku 1965 ho používali letecké spoločnosti vrátane spoločností Delta a United. United ho napríklad používali na údržbu a opravu spojov svojich strojov DC-8 a Boeing 720. V tom čase letecké spoločnosti používali variant nazývaný WD-60 na čistenie turbín, odstraňovanie jemnej hrdze z ovládacích vedení a pri manipulácii alebo skladovaní kovových častí. Do roku 1969 sa WD-40 uvádzal na trh pre poľnohospodárov a mechanikov v Anglicku. V roku 1973 spoločnosť WD-40 Company, Inc., zverejnila svoju prvú ponuku akcií. Jeho NASDAQ burzový symbol je (NASDAQ: WDFC).
V roku 2014 bol WD-40 uvedený do Medzinárodnej leteckej a vesmírnej siene slávy v San Diego Air & Space Museum.
Vo fiškálnom roku 2017 predstavovali hrubé príjmy spoločnosti vrátane predaja známych viacúčelových zariadení WD-40, ako aj ďalších produktov, ročný príjem vo výške 381 miliónov dolárov. Asi polovica z toho bola na predaj mimo USA. Generálny riaditeľ Garry O. Ridge informoval publikáciu NASDAQ, že vyrába „tajnú receptúru“ v štyroch závodoch umiestnených v rôznych krajinách a dodáva ju iným spoločnostiam, ktoré tento produkt pred dodaním zákazníkom zmiešajú a zabalia.
Funkčnosť
Dlhodobou účinnou látkou je neprchavý viskózny olej, ktorý zostane na povrchu na ktorý sa aplikuje, čím poskytuje mazanie a ochranu pred vlhkosťou. Tento olej sa zriedi prchavým uhľovodíkom, aby sa vytvorila tekutina s nízkou viskozitou, ktorá sa môže aerosolizovať, aby prenikla trhlinami. Prchavý uhľovodík sa potom odparí a zostane iba viskózny olej. Hnací plyn (pôvodne nízkomolekulárny uhľovodík, teraz oxid uhličitý) vytvára tlak v plechovke, aby tlačila kvapalinu cez dýzu plechovky pred odparením. Výrobok sa tiež predáva vo veľkom ako tekutina priemyselným spoločnostiam.
Zloženie
Vzorec WD-40 je obchodným tajomstvom a podľa historičky Iris Engstrandovej sa v priebehu rokov nezmenil.
Aby sa predišlo zverejneniu jeho zloženia, produkt nebol nikdy patentovaný v roku 1953 a priestor na patentovanie je už dávno uzavretý. Podľa informácií v bezpečnostnom liste USA sú hlavné zložky WD-40 dodávaného v aerosólových plechovkách:
Nemecká verzia povinného bezpečnostného listu EÚ obsahuje tieto zložky týkajúce sa bezpečnosti:
Varuje pred vysokou horľavosťou produktu a rizikom podráždenia ľudskej pokožky pri opakovanom vystavení účinkom WD-40. Odporúča sa nosiť gumené rukavice a bezpečnostné okuliare. Tiež sa v ňom uvádza, že voda nie je vhodná na hasenie horenia WD-40.
Mestská hromadná doprava v Dunajskej Strede
Mestská hromadná doprava v Dunajskej Strede je zabezpečovaná autobusovou dopravou, ktorú prevádzkuje spoločnosť SAD DS. Služby MHD sú poskytované na 2 autobusových linkách s číslovaním 1 a 2. SAD DS prevádzkuje v Dunajskej Strede 1 typ vozidiel.
Budulov
Budulov (v minulosti Bodolov, maď. Bodolló) bol samostatnou obcou na Slovensku v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. Od roku 1986 je mestskou časťou Moldavy nad Bodvou.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Budulove sa pochádza z roku 1317, kde sa obec spomína pod názvom Bodolou. Obec sa rozdelila na Malý-Budulov a Veľký-Budulov niekedy koncom stredoveku. Obce sa zlúčili v druhej polovici 19. storočia.
Pamiatky
Rímskokatolícky kostol navštívenia Panny Márie bol postavený v rokoch 1991 až 1996 na mieste starého kostola. V roku 1996 ho vysvätil vtedjaší košický arcibiskup Mons. Alojz Tkáč. Architektom stavby bol Košičan Michal Baník.
Chauvac-Laux-Montaux
Chauvac-Laux-Montaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Juire-Champgillon
Saint-Juire-Champgillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Danuše Nerudová
Prof. Ing. Danuše Nerudová, Ph.D. (* 4. január 1979, Brno ) je česká ekonómka, od 1. februára 2018 do 31. januára 2022 rektorka Mendelovej univerzity v Brne. Na tejto univerzite bola tiež najmladšou vedúcou Ústavu účetníctví a daní, docentkou, profesorkou, prorektorkou a tiež rektorkou.
Život
Nerudová ukončila svoje štúdium na Provozně ekonomickej fakulte Mendelovej univerzity v roku 2002, o tri roky neskôr získala doktorát. V čase zvolenia viedla Ústav účetnictví a daní na Provozně ekonomickej fakulte. Je autorkou knihy Harmonizace daňových systémů zemí Evropské unie.
Rektorka Mendelovej univerzity
Do funkcie rektorky bola zvolená 18. októbra 2017. Získala 21 hlasov od 32 členov akademického senátu, dovtedajší rektor Ladislav Havel šesť. Ohradila sa voči chýbajúcemu ceremoniálu, ktorý je s menovaním rektorov obvykle spojený. Vymenovací dekrét dostala od ministra školstva, nie prezidenta Miloša Zemana. Na univerzite chcela uskutočniť genderový audit. Tvrdí, že nie je feministka a že muži a ženy sú rôzni, ale mali by mať rovnaké príležitosti. Plánovala tiež reformy personálneho riadenia a zlepšenie postavenia školy v medzinárodných rebríčkoch. Funkčné obdobie jej trvalo do konca januára 2022.
18. októbra 2021 bol zvolený jej nástupca, Vojtěch Adam. Adam však rezignoval ešte pred začiatkom funkcie kvôli pochybnostiam v publikáciách. 16. marca 2022 akademický senát zvolil nového rektora, stal sa ním dovtedajší dekan Agronomickej fakulty, Jan Mareš. Univerzitu dočasne viedol Robert Plaga.
Politické pôsobenie
31. mája 2022 oficiálne oznámila kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2023. V prvom kole skončila na 3. mieste so ziskom 13,92%. Do druhého kola nepostúpila, no verejne podporila víťaza prvého kola generála Petra Pavla.
Basketbal na Panamerických hrách 1951
Basketbal na Panamerických hrách 1951 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1951. Konal sa v Buenos Aires, v Argentíne v dňoch od 24. februára8. marca 1951, za účasti 10 mužských tímov. Basketbal mal na hrách premiéru, organizoval sa iba rok po prvých majstrovstvách sveta. Zápasy sa odohrali v aréne Luna Park.
Podujatie sa uskutočnilo iba v mužskej kategórii. Zvíťazilo na ňom družstvo 🇺🇸, ktoré vyhralo vo všetkých stretnutiach a vo finálovej skupine sa umiestnilo pred domácou 🇦🇷 a 🇧🇷.
Saint-Julien-des-Landes
Saint-Julien-des-Landes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Barlaam z Kalábrie
Barlaam z Kalábrie (iné mená pozri nižšie; * okolo 1290, Seminara, Kalábria† jún 1348, Avignon? / okolo alebo v 1350 , Gerace, Kalábria ) bol juhotaliansky byzantský filozof, teológ a matematik, hlavný odporca hésychazmu v 14. storočí. Zúčastnil sa rokovaní medzi Latinskou a Pravoslávnou cirkvou o únii, po víťazstve hésychazmu v Byzancii konvertoval na katolicizmus a stal sa biskupom v Gerace.
Vo svojom myslení narážal na silnú byzantskú tradíciu a vysoko si ctil filozofiu. Platonizmus považoval za zlučiteľný s kresťanstvom a Aristotela za zlučiteľného s platonizmom. Hoci mal rád novoplatónsku literatúru, neprijal jej mystický aspekt a namiesto toho za prostriedok zblíženia s Bohom považoval morálnu očistu a získavanie vedeckých poznatkov. Býva označovaný aj ako „predstaviteľ aristotelizmu západnej scholastiky“.
Životopis
Barlaam sa narodil do pravoslávnej rodiny v južnej Itálii. Okrem toho, že vyštudoval v monastieri svätého Eliáša v Galatre sa o jeho ranom živote veľa nevie. Hoci ovládal gréčtinu aj latinčinu, nemožno u neho nájsť žiadne latinské vplyvy. Jeho intelektuálna formácia bola založená takmer výlučne na dôkladnej znalosti starogréckej, patristickej a byzantskej literatúry. V mladosti sa stal mníchom a bol vysvätený za kňaza. Niekedy v rokoch 1325 až 1330 odišiel žiť do Byzantskej ríše. Istý čas býval v Arte, neskôr v Solúne až nakoniec odišiel do Konštantínopola, kde po boku Nikéfora Grégora vyučoval filozofiu a astronómiu v Chóre a cisárskej univerzite. Jeho vzťahy s Grégorom boli naštrbené a v roku 1330 ním bol dokonca označený za „arogantného“ a „latinského ignoranta“.
V hlavnom meste Byzantskej ríše sa Barlaam tiež stal igumenom Monastiera Akataleptos. V tejto pozícii zotrval až do roku 1341. Počas vlády Andronika III. sa zúčastnil rokovaní o cirkevnej únii v Konštantínopole i u pápežov. Pri tejto príležitosti napísal viacero proti-latinských spisov. Zo štúdia týchto spisov možno usúdiť, že sa v západnej filozofii nevyznal do hĺbky. V roku 1339 v mene byzantského cisára navštívil panovnícke dvory v Neapole a v Paríži. V Avignone sa stretol s pápežom Benediktom XII., ktorého žiadal o pomoc proti Osmanom. Pápežovi taktiež predstavil myšlienku zjednotenia cirkvi vrámci ekumenického koncilu, ktorý by odstránil rozdiely medzi jednotlivými cirkvami. Benedikt však návrh odmietol s odôvodnením, že záležitosťou sa zaoberal už druhý lyonský koncil v roku 1274.
V polovici 30. rokov 14. storočia začal v duchu racionalizmu napádať mystický smer hésychazmu. Argumentoval tým, že svetlo, ktoré sa hésychasti snažili dosiahnuť nebolo večné ale len stvorené. Kritizoval psychosomatické mystické cvičenia athoských mníchov, ktoré nazval termínom omfalopsychoi (v dosl. preklade [ľudia] s dušami v pupkoch), čo viedlo k niekoľko ročnému rozdeleniu byzantskej society. Do čela opozície sa mu postavil významný byzantský mystik a teológ Gregor Palamas, ktorého spolu s jeho prívržencami Barlaam obvinil z mesaliánstva.
I napriek dlhým polemikám sa postupne hésychazmus začal presadzovať stále viac. Veľkej kritike Barlaam čelil najmä v období po svojom návrate z Avignonu. Nakoniec bol na synode v Konštantínopole v roku 1341 počas patriarchátu Jána Kaleka hésychazmus oficiálne uznaný za učenie Pravoslávnej cirkvi. Barlaam bol odsúdený a jeho knihy určené na zničenie. Odišiel preto na Západ, kde bol v Avignone vrelo prijatý pápežom Klementom VI. Počas návštevy sa Avignonu stretol aj s renesančným básnikom Petrarcom, ktorého bližšie oboznámil s gréčtinou. Niektoré zdroje toto stretnutie kladú už do obdobia jeho prvej návštevy Avignonu. Po tom, čo konvertoval na katolícku vieru bol v roku 1342 vysvätený za biskupa a bola mu zverená diecéza v juhotalianskom Gerace.
Presné miesto a čas jeho úmrtia je predmetom sporov. Podľa niektorých zdrojov zomrel na ceste z Byzancie, kde mal v roku 1346 opätovne s cisárom rokovať o cirkevnej únii, resp. po návrate do svojej diecézy v roku 1350. Iné zdroje spomínajú jeho cestu z Byzancie, no ako rok označujú rok 1348. Ďalšie zdroje cestu do Konštantínopola vôbec nespomínajú a kladú jeho rok úmrtia do roku 1348. V roku 1351 bol Pravoslávnou cirkvou na sneme v paláci Blacherny anatematizovaný.
Chavannes (Drôme)
Chavannes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Barlaam z Kalábrie
Dielo a myslenie
Barlaam písal svoje diela v gréčtine a latinčine. Väčšina jeho diel proti hésychazmu / palamizmu bola zničená, takže jeho učenie je spravidla známe len z pera jeho oponentov. Zachovali sa však jeho listy, needitovaná dišputa s Grégoriom Akindynom, ako aj dvadsaťjeden zachovaných protilatinských diel. Zaoberal sa v nich pôvodom Ducha Svätého (celkovo 18 spisov) a pápežským primátom (celkovo 3 spisy). Väčšina z nich nebola publikovaná. Bol prvým gréckym filozofom, ktorý sa zaoberal učením Tomáša Akvinského. Jeho kritikou sa započal filozofický prúd byzantského antitomizmu. V neskorších latinských spisoch často obhajoval názory, ktoré pred tým zavrhoval. Zaujímal sa tiež o astronómiu a matematiku. Napísal dielo o zatmeniach Slnka a astrolábe.
Barlaam bol schopný no arogantný teológ. Zreteľne rozlišoval medzi filozofiou a náboženstvom. Umiestnenie rozumu vedľa Zjavenia znamenalo oživenie ranokresťanskej doktríny kľúčových dôvodov. Tento prístup sa ale stretol so zavedeným byzantským stereotypom oživovania helenizmu.
Chavannes (Drôme)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod