cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Graphite-Epoxy Motor
Spoľahlivosť
Graphite-Epoxy motory preukázali, že sú dostatočne spoľahlivé, ale ani ony sa nevyhli nehodám. 17. januára 1997 Delta II (Delta 241) explodovala 13 sekúnd po štarte z dôvodu trhliny v grafitovo-epoxidovom obale. Zlyhanie bolo výsledkom poškodenia obalu pri preprave motorov. Vyšetrovací tím zistil, že bolo spôsobené namáhaním podperami, ktoré držali GEM počas skladovania a prepravy. Keď sa motor vznietil, tlak vnútri obalu rástol, poškodený obal neudržal tlak horiaceho paliva a explodoval, pričom zničil celú raketu.
Krištof Bartolomej Anton Migazzi
Krištof Bartolomej Anton Migazzi, gróf z Wallu a Sonennthurmu (* 20. október 1714, Trident, Taliansko† 14. apríl 1803, Viedeň, Rakúsko) bol rakúsky šľachtic, arcibiskup vo Viedni a kardinál.
Životopis
Narodil sa v Tridente, ako syn Vincenta Migazziho a barónky Barbary de Prato Segunsana, mal dvoch bratov a sestru. Jeho otec bol pobočníkom princa Eugena Savojského. Často sa zdržiaval v Uhorsku, neskôr sa stal vládnym radcom v Innsbrucku.
Pápež Benedikt XIV. ho do roku 1756 menoval biskupom koadjukturom v belgickom Mechelene. V tom istom roku ho vymenovala Mária Terézia za biskupa vo Vacove. Na tomto poste však dlho nepôsobil a už 18. apríla 1757 ho vymenovala biskupom vo Viedni. Arcibiskupom prímasom bol až do roku 1803. Pápež Klement XII. ho 23. novembra 1761 vymenoval za kardinála, s titulárnym kostolom SS Quattor Coronatorum, 10. novembra 1761 ho Mária Terézia znovu vymenovala za administrátora vo Vacove. Biskupstvo spravoval až do roku 1786, kedy z dôvodu zákona vydaného Jozefom II. rezignoval. Zákon smeroval proti Migazzimu, lebo kritizoval cisárove zasahovanie do cirkvi. Nepáčilo sa mu cisárove zasahovania do cirkevnej správy, rušenie reholí a kláštorov. V krajinách monarchie bolo zrušených viac ako 700 kláštorov. Tieto záležitosti prišiel napokon do Viedne riešiť aj pápež Pius VI., ale bez úspechu.
Jozef II. ustanovil zákon, podľa ktorého vysokí cirkevní hodnostári nesmú spravovať viacero vysokých úradov. Dúfal, že kardinál Migazzi sa vzdá arcibiskupstva Viedne, ktoré bolo oveľa chudobnejšie ako arcibiskupstvo Vacov, ale Migazzi sa nečakane vzdal biskupského úradu vo Vacove. Napriek týmto krokom, Jozef II. si kardinála Migazziho vážil a prejavoval mu úctu. Migazzi počas svojho pôsobenia vo Vacove postavil katedrálu, vydláždil a upravil námestie a ulice. V diecéze upravil a zväčšil vyše 25 kostolov, obnovil a postavil aj mnoho farských budov a to všetko väčšinou financoval z výnosov z vlastných súkromných majetkov. Vychádzal v ústrety aj obyvateľom, poskytoval im pôdu na hospodárenie. Jeho zásluhou prišla do Vacova rehoľa milosrdných, ktorí sa vo svojich nemocniciach starali o chorých bez rozdielu náboženskej príslušnosti. Na mnohých miestach podporoval sirotince a nemocnice. Vo Vacove zriadil aj ústav pre starých kňazov, založil 6 kanonictiev, ústav pre chudobných mladých zemanov, ale v meste našli svoj útulok aj Anglické panny, ktoré boli vyhnané z Anglicka, pretože neprestúpili k anglikánskej cirkvi. Založil tu aj spoločenstvo Posvätného tela Kristovho a lýceum. Na počesť cisárskeho páru, ktorý navštívil Vacov, dal postaviť na hranici mesta víťaznú bránu. Postavil ju staviteľ Caneval, je vysoká 20 m, široká 12 m a hrubá 4 m. K tejto bráne sa viaže zaujímavá udalosť – 18. augusta 1765, keď cisár František I. zomieral v Innsbrucku, jeho medailón z kameňa na stene tejto brány zrazil blesk a v tento istý deň, keď Migazzi v Dóme sv. Štefana vo Viedni slúžil svätú omšu, spadol z vrchola oltára veľký kríž.
V roku 1777 zdedil po svojom bratovi Gašparovi panstvo Chotoviny a Záhoří v Čechách. V rokoch 17811786 prestaval celý kostol a farskú budovu. Prestavbu viedol architekt Gašpar Oswald. Kostolu daroval aj obraz maľovaný na dreve, ktorý predstavuje Pannu Máriu. Má viac ako 700 rokov. Predtým visel v arcibiskupskej obrazárni vo Viedni. Kardinál Migazzi sa staral, aby poddaní na jeho majetkoch mohli slušne bývať, podporoval výstavbu domov.
V roku 1779 po vymretí zlatomoravského rodu Paluškovcov získal kúpou od eráru panstvo Zlaté Moravce. Ako majorátny pán prestaval kaštieľ, budoval park a v roku 1785 úplne prestaval a zväčšil farský chrám sv. Michala archanjela v Zlatých Moravciach, o čom svedčí tabuľa na priečelí chrámu a pamätná tabuľa vo svätyni. Postavil aj kostol v susednej dedine Martin nad Žitavou.
Ako arcibiskup navštevoval kostoly v trojročných intervaloch, pokiaľ sa viedenské arcibiskupstvo nezväčšilo o Passau a Viedenské Nové Mesto. Za jeho pôsobenia vzniklo v arcibiskupstve 171 nových farností. Z vlastných prostriedkov vybudoval kostoly v Atzgersdorfe, Mendorfe, a rozšíril ich aj v Penzingu a Bösendorfe. Rozšíril zaopatrovací ústav sv. Barbory a presťahoval ho do ošetrovne sv. Štefana. V Mödlingu dal postaviť budovu pre duchovné cvičenia kňazov, kde sa dvakrát ročne vystriedali kňazi zo všetkých farností. Na cisárskom dvore vyžadoval patričnú úctu k svojmu postaveniu, ale k jednoduchým ľudom bol veľmi úprimný a mal pre nich pochopenie. Svedčí o tom aj to, že často ako kardinál udeľoval posledné pomazanie a spoveď umierajúcim. Pri slávnostných príležitostiach v rôznych chrámoch osobne kázal, vo veľkej úcte mal vyloženú oltárnu sviatosť, často sa aj dve hodiny pri nej modlil.
Cez letné mesiace pravidelne navštevoval svoje sídlo v Zlatých Moravciach. Odtiaľto posielal i svoje úradné listy a obežníky. Pápež Pius VI. po svojom zvolení mu hneď udelil zvláštne fakultatívy, ale po nastúpení Jozefa II. na trón ho žiadali, aby ich podriadil kontrole, čo on odmietol, aj kvôli už spomenutým sporom s panovníkom. Mal mnohých vplyvných priateľov, medzi nich patril aj gróf Anton Grasalkovič. Ďalšími významným priateľmi boli Ján Révai, od roku 1771 jeho poradca, ktorý sa v roku 1788 stal spišským biskupom, či Karol de Salbeck, generálny vikár a pomocný biskup vo Vacove.
V testamente za dediča určil svojho malého synovca grófa Krištofa Vincenta Migazziho. Zomrel 19. apríla 1803 vo Viedni.
Žďár nad Orlicí
Žďár nad Orlicí je obec v Česku v okrese Rychnov nad Kněžnou v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 442 obyvateľov, z toho 215 mužov a 227 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 37,8 roka, ženy 40,3 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1342.
Obcou prechádza železničná trať z Týniště nad Orlicí do Borohrádku, na západnom konci obce je železničná zastávka.
NGC 5169
NGC 5169 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. apríla 1830.
Žďár nad Orlicí
Fungujú tu dve reštauračné zariadenia (Restaurace Pod Kaštany – celoročne, Hospoda Na Hřišti – počas letnej sezóny). V obci je obchod zo zmiešaným tovarom v budove obecného úradu.
NGC 5169
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Aspartám
Aspartám alebo aspartam je umelé sladidlo, ktoré je 200 × sladšie ako cukor. Na trhu sa objavuje pod rôznymi obchodnými značkami (napríklad NutraSweet ). Tento dipeptid je zložený z dvoch aminokyselín ( L -aspartátu a L -fenylalanínu), ktoré sa bežne vyskytujú v prírode, a jeho tretia zložka je metanol. V tele sa metabolizuje na tieto tri zložky. Je tepelne nestály, preto sa nemôže používať na pečenie. Jeho kalorická hodnota je prakticky nulová.
Použitie
Jeho použitie bolo pôvodne povolené v žuvačkách, v ktorých sa nachádza naďalej, než bolo rozšírené na iné potraviny. Nachádza sa napríklad v liekoch Septofort a Tantum verde. Toto náhradné sladidlo sa v súčasnej dobe používa vo väčšine „light“ nápojov a v potravinách. Takisto sa používa v cereáliách, niektorých práškových potravinách (instantná káva a čaj, želatína, pudi a iné). Na potravinách je toto náhradné sladidlo označované ako aspartám alebo E 951.
Škodlivosť
Aspartám je jedným z najviac testovaných potravinových doplnkov a celkom bolo vydaných viac ako 100 štúdií o jeho bezpečnosti. Žiadna štúdia nepreukázala jeho závadnosť, takže jeho použitie je bezpečné pre všetkých (okrem ľudí trpiacich fenylketonúriou).
Od roku 2002 Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) udržiaval bezpečnosť aspartámu pravidelne a jeho vedecké pracovné skupiny vydali niekoľko stanovísk o štúdiách týkajúcich sa tohto sladidla. V súčasnosti za túto prácu zodpovedá Vedecký panel pre prídavné látky a arómy (FAF). EFSA potvrdila Akceptovatelnú dennú dávku (ADI) pre aspartám a jej hodnota je 40 mg/kg telesnej hmotnosti na deň.
Aspartám nespôsobuje zvýšenie telesnej hmotnosti, pretože je nízkokalorický. Podľa štúdií môže byť náhrada cukru aspartámom užitočná na zabránenie budúcemu prírastku hmotnosti.
Štúdie
Štúdia z roku 2005 poukázala na možnosť, že veľmi vysoké dávky aspartámu môžu spôsobiť lymfóm a leukémiu u potkanov. Po preskúmaní štúdie však americká Správa potravín a liečiv (FDA) identifikovala mnohé nedostatky a nezmenila svoj predchádzajúci záver, že aspartam je bezpečný. V roku 2005 Národný toxikologický program v USA uviedol, že expozícia aspartámu nespôsobuje nádory ani neovplyvňuje prežitie dvoch typov geneticky modifikovaných myší. V roku 2006 Národný Onkologický Ústav v USA skúmal údaje o ľuďoch z veľkej štúdie NIH-AARP ktorej sa zúčastnilo viac ako pol milióna dôchodcov. Rastúca spotreba nápojov obsahujúcich aspartám nebola spojená s rozvojom lymfómu, leukémie alebo rakoviny mozgu. Revízia epidemiologických dôkazov z roku 2013 tiež nezistila konzistentnú súvislosť medzi používaním aspartámu a rizikom rakoviny. V decembri 2013 vydal Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) svoje prvé úplné hodnotenie rizík aspartámu. V stanovisku sa dospelo k záveru, že aspartám a jeho rozkladné produkty sú pre celú populáciu (vrátane dojčiat, detí a tehotných žien) bezpečné. Výnimkou sú jedinci trpiaci fenylketonúriou (PKU).
Seleštianska stráň
Bola vyhlásená všeobecne záväznou vyhláškou Krajského úradu v Banskej Bystrici číslo 9/1997 z 28. februára 1997, s účinnosťou od 5. septembra 1997. V súvislosti s tým, že dňa 1. januára 2003 nadobudol účinnosť zákon č.543/2002 Z.z. o ochrane prírody a krajiny, dňa 1. februára 2003 nadobudla účinnosť vyhláška MŽP SR č.17/2003 Z.z. ktorou sa ustanovujú národné prírodné rezervácie a uverejňuje zoznam prírodných rezervácií. PR Seleštianska stráň je uvedená v prílohe č. 2 tejto vyhlášky pod číslom 287. Pôvodne platil na jej území piaty stupeň ochrany. Krajský úrad v Banskej Bystrici vydal dňa 4. marca 2003 Všeobecne záväznú vyhlášku č. 6/2003, ktorou na základe ustanovenia § 104 ods. 18 zákona s účinnosťou od 1. apríla 2003 ustanovil pre PR Seleštianska stráň štvrtý stupeň ochrany.
PR Seleštianska stráň bola vyhlásená z dôvodu zabezpečenia ochrany lokality xerotermnej vegetácie Ipeľskej kotliny s výskytom viacerých chránených a ohrozených druhov flóry a fauny. Územie sa rozprestiera v k. ú. Vrbovka, celková výmera chráneného územia je. Dôvodom územnej ochrany je ojedinelosť objektu v rámci Slovenska, kde vedľa seba sa vyskytujú jedince populácie ponikleca veľkokvetého a ponikleca lúčneho českého. V PR bola zistená aj prítomnosť viacerých významných elementov flóry Slovenska, akými sú: mechúrik stromovitý - chránený a ohrozený druh; dvojradovec neskorý - zraniteľný druh a veľmi zraniteľný druh, vzácny taxón zvončeka veľkoklasého. Z endemitov je možné spomenúť panónsky endemit sezel sivý. Rovnaký význam v ochrane územia má i faunistická zložka, v ktorej si z chránených druhov stavovcov zasluhujú pozornosť teplomilní zástupcovia hmyzu (modlivky) a plazov (jašterice).
Výstup
Výstup môže byť:
Heinrich Harrer
Heinrich Harrer (* 6. júl 1912, Hüttenberg, Rakúsko – † 7. január 2006, Friesach) bol rakúsky horolezec, cestovateľ, geograf, fotograf a spisovateľ.
Predvojnové obdobie
Narodil sa v korutánskom Hüttenbergu v rodine poštového úradníka. V rokoch 1933 – 1938 študoval geografiu a šport na Univerzite Karla Franzensa v Grazi. Od mladosti sa venoval lyžovaniu a horolezectvu. Medzi jeho predvojnovými výkonmi vyniká najmä prvovýstup Severnej steny švajčiarskeho Eigeru, ktorý spoločne so skupinou rakúsko-nemeckých horolezcov uskutočnil v roku 1938.
Reutenbourg
Reutenbourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Heinrich Harrer
Predvojnové obdobie
Od roku 1933 bol členom nacistických oddielov SA a postupne získal hodnosť Oberscharführer. V roku 1938 po anšluse Rakúska vstúpil do NSDAP a oddielov SS. Toto neskôr sám označil za hlúpu chybu a ideologický omyl.
Reutenbourg
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Heinrich Harrer
India a Tibet (1939 – 1951)
V lete roku 1939 odišiel s nemeckou horolezeckou expedíciou do Himalájí, cieľom bolo zdolanie pakistanskej osemtisícovky Nanga Parbat. Krátko po začatí druhej svetovej vojny v roku 1939 padol do zajatia britskej koloniálnej správy a spoločne s ďalšími asi tisíc zajatcami ho internovali v indickom Dehradune. Z internačného tábora sa mu podarilo ujsť, a pretože potreboval rýchlo zmiznúť z indického územia, uchýlil sa do Tibetu, kde prečkal zvyšok vojny a niekoľko povojnových rokov.
Individualizmus (etika)
Individualizmus je postoj k svetu určovaný vyhranenými osobnými názormi, predstavami a cieľmi.
Výraz individualizmus má hanlivý význam potiaľ, pokiaľ vyrastá zo sebectva, bezohľadnosti a sebalásky. Individualizmus je pozitívnou životnou orientáciou, pokiaľ je sebaobrannou reakciou na zaslepenosť, predsudky a pokrytecké konvencie kolektívu alebo tlak spoločenských inštitúcií a politickej moci, deformujúcich rozvoj a prejavy ľudskej osobnosti.
Heinrich Harrer
India a Tibet (1939 – 1951)
Vlastné skúsenosti z ciest do Tibetu zhrnul okrem iného v knihách Sedem rokov v Tibete a Návrat do Tibetu. Spriatelil sa okrem iných so švédskym cestovateľom Svenom Hedinom a súčasným dalajlámom Tändzinom Gjamccho, ktorého učil angličtinu.
V roku 1962 na Novej Guinei vykonal prvý výstup na Carstenz Pyramid, najvyššiu horu Austrálie a Oceánie.
Reutenbourg
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
3996 Fugaku
3996 Fugaku je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil M. Arai, H. Mori 5. decembra 1988.
Rio Verde
Rio Verde je mesto a obec (município) v strednej Brazílii v štáte Goiás. Jeho rozvoj sa začal v 19. storočí, v roku 1848 bola založená farnosť a v roku 1882 získala obec mestské práva.
Je jedným z najprosperujúcejších v štáte a je najväčším producentom rastlinnej výroby v štáte Goiás, konkrétne ryže, bavlny, sóje, kukurice, cirku, prosa, fazule a slnečnice.
Mesto disponuje rozsiahlou sieťou školských a zdravotníckych zariadení, univerzitou a letiskom.
Likava
Likava môže byť:
China Open
China Open môže byť:
Zoznam športových článkov/X
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 6 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
xc
Xcel Energy Center
xe
Xenija Jurievna Pervaková · Xerez Club Deportivo
Parigné-sur-Braye
Parigné-sur-Braye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 5170
NGC 5170 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
3997 Taga
3997 Taga je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil A. Sugie 6. decembra 1988.
Škoda Felicia Kit Car
thumb|Škoda Felicia Kit Car na Rally Bohemia 2011 Škoda Felicia Kit Car bola pretekárska verzia automobilu Škoda Felicia. Jej motor mal základ v sériovom štvorvalcovom motore objemu 1,3 l a bol doplnený upraveným nasávaním a novým výfukom a bol dostupný v dvoch objemových variantoch – 1,3 a 1,5 l s rozdielnymi valcami a väčším zdvihom. Tieto motory poskytovali výkon 108 kW/145 koní (1,3 l) a 115 kW/156 koní (1,5 l) pri 7000 ot/min. Oba varianty boli kombinované so 6-rýchlostnou prevodovkou s radením do H.
Škoda Felicia Kit Car mala premiéru na Rely Švédska 1995. Najúspešnejší rok pre škodu Feliciu Kit Car bol rok 1996. Rok 1997 bol posledným pre Feliciu Kit Car, kedy na Rely Fínska prišiel nástupca Octavia Kit Car. Celkovo bolo vyrobených v závode škoda Motorsport 48 vozidiel Felicia Kit Car, pričom niekoľko z nich je aktívnych dodnes.
Přepychy
Přepychy môžu byť:
Rexingen (Bas-Rhin)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľudmila Švehlová
Ľudmila Švehlová (rod. Horváthová) (* 9. marec 1856, Martin – † 13. december 1926, Martin) bola slovenská kultúrna pracovníčka. Jej manžel bol František Švehla.
Životopis
Študovala na dievčenskom výchovnom ústave K. Orfanidesa v Banskej Bystrici. Po roku 1879 pôsobila v Lazoch pod Makytou, od 1913 v Martine. Spolupracovala s manželom Františkom Švehlom, evanjelický kňazom v jeho ľudovýchovnej a osvetovej práci, venovala sa aj propagovaniu ľudových výšiviek, čím pomáhala rozvíjať ľudovú výrobu a zárobkové možnosti žien z kopaníc. Roku 1899 prispela kolekciou bábik v ľudových krojoch na národopisnú výstavu do Prahy. Zakladajúca členka Živeny, členka výboru (neskôr správy) Lipy, podniku na podporovanie ľudovej výroby v Martine.
Preceptor
Preceptor (lat.) môže byť (najmä v stredoveku a včasnom novoveku, ale aj neskôr):
Turistická značkovaná trasa číslo 0702
Turistická značkovaná trasa číslo 0702 je červená trasa v juhozápadnej časti Malých Karpát spájajúca Vojenskú nemocnicu pri železničnej zastávke Bratislava-Železná studienka s chatovou osadou Lozorno - Košarisko. Dĺžka trasy je 19 km.
RS-27A
RS-27A je raketový motor na kvapalné palivo vyrábaný spoločnosťou Rocketdyne. Používa sa ako motor prvého stupňa rakiet Delta II a Delta III. Spaľuje RP-1 a kvapalný kyslík v cykle s plynovým generátorom. Dokáže vyvinúť ťah 1,05 megaN. Je chladený regeneratívne, palivo preteká najprv cez 292 trubíc zabudovaných v stene spaľovacej komory a dýzy. Motor je modifikovanou verziou svojho predchodcu, motora RS-27. Jeho dýza bola rozšírená, aby sa zväčšil jeho expanzný pomer z 8:1 na 12:1, čo poskytuje vyššiu efektivitu vo veľkých výškach. Jeho predchodca, motor RS-27, bol vyvinutý z motorov H-1 používaných v nosnej rakete Saturn 1B.
Ťah motora RS-27A sa nedá regulovať. Spolu s hlavným motorom, RS-27A obsahuje dva motory vernier (malé motory na kontrolu smeru letu). Po zapnutí beží motor RS-27A 265 sekúnd.
Bujakov vrch
Nachádza sa v katastrálnom území obce Veľká Lehota, Nová Baňa v okrese Žarnovica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1997 na rozlohe 1,2581 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Koncentrovany vyskyt ponikleca velkokveteho. Jedna z najsevernejsich lokalit stredoslovenskeho regionu.''
Mužská dvojhra na South African Open 1995
Mužská dvojhra na South African Open 1995 sa hrala ako súčasť South African Open 1995 od 3. do 10. apríla 1995. Titul získal Nemec Martin Sinner, ktorý vo finále porazil Francúza Raouxa 6-1 6-4. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP.
Brigach
Brigach je rieka v Bádensku-Württembersku v juhozápadnom Nemecku. Kratší z dvoch potokov, ktoré formujú Dunaj, má svoj prameň vo výške v meste St. Georgen vo Schwarzwalde. Pozdĺž Brigachu sa rozlieha aj mesti Villingen-Schwenningen a po sa Brigach spája s Bregom v Donaueschingen a tvoria Dunaj.
Zákamenné
Zákamenné je najľudnatejšia obec na Orave. Obec leží v severozápadnej časti Hornej Oravy. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava a Chráneného vtáčieho územia Horná Orava. Bola založená 28. júla 1615 na sviatok svätého Jakuba, ale prvá písomná zmienka sa objavuje už 16. júla. Zákamenné susedí s Oravskou Lesnou, Novoťou, Lomnou, Brezou, Krušetnicou a Ujsołmi v Poľsku.
Časti obce
Obec Zákamenné má tieto časti:
Pletivo (bunky)
Pletivo je súbor buniek, sa diferencovali - funkčne a tvarovo prispôsobili svojej funkcii. Pojmom pletivo sa väčšinou označuje súbor rastlinných alebo hubových buniek, pričom skupina živočíšnych buniek sa väčšinou nazýva tkanivo. V anglickej literatúre sa tieto pojmy zvyčajne nerozlišujú (tissue).
Jednotlivé rastlinné bunky v niektorých pletivách (napr. sklerenchým) sú spojené plazmodezmami - sústavami plazmatických kanálikov v bunkových stenách. Štúdiom pletív sa zaoberá rastlinná histológia. Súbory pletív tvoria rastlinné orgány. Pletivá môžu byť rôzne rozdelené.
Rozdelenie
Podľa spôsobu vzniku delíme pletivá na:
Podľa schopnosti pletiva sa deliť rozlišujeme pletivá:
Podľa tvaru buniek, zhrubnutia bunkových stien a medzibunkových priestorov rozoznávame:
Vo vyšších rastlinách sa vytvárajú sústavy pletív plniace určitú funkciu. Rozoznávame štyri základné sústavy pletív:
Transilvánska kotlina
Transilvánska kotlina (-slovenský normovaný názov; iné názvy: Transilvánska panva, Transilvánska plošina, Transilvánska vysočina, Transilvánska zníženina; starším pravopisom: Transylvánska panva, Transylvánska plošina, Transylvánska vysočina, Transylvánska zníženina; zriedkavo: Sedmohradská kotlina, Sedmohradská panva; rumunské názvy pozri nižšie) je územná (napr. geomorfologická) jednotka, presnejšie medzihorská kotlina v Rumunsku, ktorej reliéf má často charakter pahorkatín až vysočín. Tvorí jadro historickej krajiny Sedmohradsko (Transilvánia).
Rumunské názvy
Rumunské názvy tejto jednotky sú:
Geografické vymedzenie
Transilvánska kotlina leží medzi Vnútornými Východnými Karpatmi na východe, Južnými Karpatmi na juhu a Západorumunskými Karpatmi na západe.
Na sever(ozápad)e je hranica sporná, lebo v závislosti od autora (pozri nižšie) môže kotlina siahať (a) zhruba až po (nie vrátane) Munții Gutâiului (Gutinské vrchy) a sídlo Marghita, alebo (b) po (nie vrátane) Munţii Meseş a Munții Țibleșului (ostatné územie z bodu a sa potom obyčajne priradí k Západorumunským Karpatom), alebo (c) zriedkavejšie len po rieky Someşul Mic a Someşul Mare (teda bez Podişul Someşan). Na severozápade teda Transilvánska kotlina v závislosti od definície môže hraničiť buď s Veľkou dunajskou kotlinou alebo so Západorumunskými Karpatmi (alebo s Podişul Someşan).
Rumunský výraz Podişul Transilvan(iei) okrem spomenutých troch významov môže u niektorých autorov označovať:
Zaradenie
Zaraďuje sa ako samostatná jednotka, alebo ako časť Karpát (ako samostatná podjednotka Karpát alebo - podľa J. Kondrackého - ako spoločná podjednotka Karpát spolu so Západorumunskými Karpatmi), alebo ako časť Panónskej panvy. Podľa V. Krála je Transilvánska kotlina samostatnou veľkou územnou jednotkou..., ktorú treba na vyššej úrovni považovať za najrozsiahlejšiu vnútrokarpatskú panvu.
Charakteristika
Podnebie je mierne a teplé. Najväčšie rieky sú Mureš, Tirnava a Olt (ul). Nachádzajú sa tu významné centrá Rumunska – mestá Kluž, Târgu Mureş, Brašov, Sibiu a iné. Kotlina je bohatá na prírodné zdroje – zemný plyn, hnedé uhlie, železná ruda, mangán, sadrovec, kamenná soľ a minerálne pramene. Na základe týchto zdrojov tu boli vybudované rôzne priemyselné odvetvia. Poľnohospodárstvo (pšenica, kukurica, cukrová repa, zemiaky, tabak, vinič a pod.) sa tu rozvíja vďaka úrodnej pôde a vhodnému podnebiu. Chová sa tu dobytok a vo vyšších polohách ovce.
Delenie
===Podľa V. Krála === [[Obrázok:Mapcarpat2.png|thumb|vpravo|
]] Transilvánska panva:
Poznámky:
Podľa J. Kondrackého
Transilvánska vysočina (Wyżyna Transylwańska):
Poznámky:
===Podľa G. Poseu (2006, 2005) === Podişul Transilvaniei v širšom zmysle:
Depresiunea Transilvaniei:
===Podľa ===
=== Podľa === Dealurile Transilvaniei:
Zoznam športových článkov/Y
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 18 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ya
Yahiya Doumbia · Yamaha YZF-R1 · Yan Stastny · Yanina Wickmayerová · Yankee Stadium · Yanko Daučík · Yann Aurel Bisseck · Yanni Gourde · Yannick Noah
ye
Yeimer López
yi
Yiannis Kouros
yo
Yohann Diniz · Young Angels Košice · Youri Djorkaeff
yv
Yves Allegro · Yves Le Prieur · Yvon Petra · Yvonne Meusburgerová
Sněžné
Sněžné môže byť:
3998 Tezuka
3998 Tezuka je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Takuo Kodžima 1. januára 1989.
Katarína Kerekesová
Katarína Kerekesová (* 21. apríl 1974, Žilina) je slovenská animátorka, režisérka, výtvarníčka a ilustrátorka. Je manželkou dokumentaristu Petra Kerekesa. V posledných rokoch je známa najmä ako tvorca televízneho večerníčka Mimi a Líza a spoluautorka rovnomennej ilustrovanej detskej knihy, ktorej hlavnou hrdinkou je nevidiace dievčatko.
Životopis
V rokoch 19931999 študovala na katedre animovanej tvorby na VŠMU v Bratislave. V roku 2009 si založila produkčnú spoločnosť Fool Moon. So svojím manželom má dve dcéry Ester a Veru, žijú v obci Vištuk neďaleko Modry.
Charakteristika
Katarína Kerekesová v priebehu svojej tvorby vystriedala mnoho animátorských techník od kresby cez plôškovú animáciu po využitie bábok. Jej oceňovaný študentský film Milenci bez šiat spája zábery zo 16 milimetrovej kamery s úspornou, hravou kresbou. Režisérkine dva najznámejšie tituly – absolventský Pôvod sveta a hudobná melodráma Kamene spája technika využitia bábok. Oba, na pomery slovenského animovaného filmu, megalomanské projekty sú technicky veľmi náročné a vyžadovali si viac rokov na realizáciu a zložitú prácu na tvorbe bábok. Pôvod sveta využíva bábky veľkých rozmerov, ktoré tvorcovia záber po zábere oživili v exteriéri púšte. Naopak, snímka Kamene bola natáčaná v štúdiu a využíva malé, asi 20 centimetrové bábky, ktoré sú náročné na manipuláciu. Na tvorbe bábok – ich kostier, oblečenia aj hlavičiek Kerekesová spolupracuje s výtvarníkmi a scénografmi. Zatiaľ posledný projekt, Mimi a Líza je animovaný digitálne a vyznačuje sa pestrofarebnou, lyrizujúcou estetikou.
Študentské filmy
Počas štúdia zrealizovala niekoľko školských cvičení a pracovala na spoločnom projekte študentov VŠMU Kroky, skoky, roky (1995). Jej ďalší študentský film, Milenci bez šiat, na ktorom režijne a scenáristicky spolupracovala s Petrom Kerekesom, spája animáciu s hraným filmom. Desaťminútový film bez pomoci dialógov rozpráva príbeh o nemožnosti spolužitia muža a ženy z dvoch svetov. Okrem ceny za najlepší animovaný film na študentskom festivale Áčko získal film Milenci bez šiat ocenenia na festivaloch v Győri, Krakówe a Tel Avive a bol uvedený na mnohých ďalších.
Absolventským filmom Kataríny Kerekesovej na VŠMU je snímka Pôvod sveta, na ktorom pracovala od roku 1997 až do jeho uvedenia v roku 2002. Dvadsaťminútový kombinovaný film hovorí o zrode sveta a človeka a je nakrútený na motívy brazílskej mytológie. Film bol nakrútený pomocou bábok a techniky pixilácie v priestoroch opustenej pieskovej bane na Záhorí. Okrem Petra Kerekesa na filme spolupracovali výtvarníci Vlado Král a Martin Snopek, za kamerou stál Peter Hudák. Pôvod sveta získal na MFF Art Film v roku 2003 cenu Igric „za priekopnícke dielo v slovenskom animovanom filme“ a tak isto aj Cenu slovenskej filmovej kritiky za ostatnú audiovizuálnu tvorbu. Nasledovali ďalšie ocenenia vo Francúzsku a Egypte a účasť na mnohých zahraničných filmových festivaloch.
Kamene
V roku 2011 mal na MFF Art Film premiéru režisérkin ďalší film Kamene. Animovaná bábková snímka prináša príbeh ženy, ktorá prichádza za mužom do kameňolomu, kde sa tak stretávajú dva svety – mužský a ženský. Aby sa k tomu druhému svetu priblížila, pristupuje hlavná hrdinka na mužské zákony. Kamene sú hudobná melodráma, libreto vzniklo na základe poézie Mily Haugovej. Autorom hudby je skladateľ Marek Piaček, ktorý spolupracoval aj na viacerých filmoch Petra Kerekesa. Inšpiráciou pri tvorbe mu bola klasická hudba Stravinského či Glassa, ako aj breakcore a elektronická hudba Venetian Snares. Na výrobe bábok sa podieľal Ondřej Zika, Tatiana Šulíková a Ivana Šebestová. Proces výroby filmu trval päť rokov, vrátane náročnej obrazovej a zvukovej postprodukcie.
Snímka Kamene bola uvedená do kín v rámci Projektu 100 a zároveň ako predfilm k Švankmajerovmu Přežít svůj život. Na Slovensku získal film Národnú filmovú cenu Slnko v sieti, cenu Igric za animovanú tvorbu a ocenenie Slovenský film roka internetového portálu Kinema.sk. V zahraničí sa Kameňom darilo tiež, získali ocenenia na medzinárodných filmových festivaloch v sýrskom Damasku, Aténach aj na festivaloch animovaných filmov v Taliansku a Španielsku.
Mimi a Líza
Na seriáli aj knihe sa scenáristicky okrem Kerekesovej podieľala Katarína Moláková a Alexandra Salmela. Spoluautorkou knižných ilustrácií je Ivana Šebestová a výtvarným spolupracovníkom pri animácii je Boris Šíma. Sedemminútové diely seriálu vznikajú technikou digitálne spracovanej plôškovej animácie, realizácia jedného trvá približne tri mesiace. Mimi a Líza sa zúčastnili mnohých zahraničných festivaloch venovaných animovanému filmu a získali prvé miesto za najlepší animovaný televízny seriál na festivale v gruzínskom Tofuzi. Na Slovensku získala kniha rozprávok ocenenie v súťaži Najkrajšie knihy Slovenska 2013 v kategórii Literatúra pre deti a mládež.
Schemnitz Gallery
Schemnitz Gallery (Galéria Schemnitz) [Schemnitz - pôvodne nemecký názov Banskej Štiavnice z čias Rakúsko-uhorskej monarchie] je galéria v historickom centre Banskej Štiavnice. Vznikla v auguste 2013.
Charakteristika
Galéria sa profiluje ako nezbierkotvorná galéria súčasného umenia Činnosť Galérie Schemnitz zabezpečujeZdruženie pre podporu umenia - terra artis ako neziskový projekt. Galéria prináša do atraktívnej výletnej a dovolenkovej destinácie prezentáciu tvorby kľúčových osobností súčasného vizuálneho umenia. Prostredníctvom 6-8 výstav ročne predstavuje divákom obraz aktuálnych tendencií v súčasnom, najmä slovenskom vizuálnom umení. Okrem výstavnej činnosti sa galéria venuje ďalším činnostiam, ktorých cieľom je popularizácia súčasného umenia a búranie vedomostných a psychologických bariér brániacich laickej verejnosti zaujímať sa o súčasné umenie. Sem zaraďujeme najmä organizáciu vzdelávacích programov pre žiakov ZŠ, študentov stredných a vysokých škôl či učiteľov, ako i záujemcov z radov dospelej laickej verejnosti.
Galéria sa tiež venuje filmovej produkcii (filmové portréty a vzdelávacie filmy o výtvarnom umení) a pripravuje vydávanie elektronického populárno-náučného časopisu o súčasnom slovenskom umení.
Odborným garantom Galérie Schemnitz je galerijná Rada v zložení Katarína Rusnáková, Vladimír Beskid, Juraj Čarný a Omar Mirza. Galéria spolupracuje s množstvom externých odborných spolupracovníkov ako sú kurátori, historici umenia, pedagógovia, filmový tvorcovia a pod.
Výstavy
Z doteraz realizovaných výstav
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Parné-sur-Roc
Parné-sur-Roc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Vlasta Plevzová
Vlasta Plevzová je slovenská filozofka, docentka na Univerzite Komenského v Bratislave. Predmetom jej vedeckej a pedagogickej aktivity sú dejiny slovenskej filozofie a didaktika filozofie.
Parné-sur-Roc
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Filippo Volandri
Filippo Volandri (* 5. september 1981, Livorno, Taliansko) je súčasný taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre.
Parné-sur-Roc
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5171
NGC 5171 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil George W. Hough 5. mája 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Svídnice
Svídnice môže byť:
Slovensko na Zimných olympijských hrách 2014
Slovensko na Zimných olympijských hrách 2014 reprezentovalo 63 športovcov v 9 športoch.
Z kolektívnych športov sa hier zúčastnili hokejisti a medailové umiestnenia obhajovali Anastasia Kuzminová a Pavol Hurajt.
[[Image:Ice hockey pictogram.svg|30px]] Ľadový hokej
<!--
Zostava
-->
Gustáv Švéni
Životopis
Pôvodným povolaním rezbár, pôsobil v Prievidzi a v Kremnici od roku 1890 v Budapešti, 1898 v Banskej Bystrici. O roku 1890 člen Soc. dem. strany Uhorska, koordinátor spolupráce slov., čes., a poľ. robotníkov. V marci 1897 spoluzakladateľ a zodp. redaktor novín Nová doba a Zora. Delegát V. zjazdu strany, kde bol zvolený do jej vedenia (ako prvý slov. soc. demokrat). Patril k uznávaným predstaviteľom organizovaného robotníctva.
Turistická značkovaná trasa číslo 2401
Turistická značkovaná trasa číslo 2401 je krátka modrá trasa v Bratislave spájajúca ústredie Klubu slovenských turistov s vrchom Kamzík. Dĺžka trasy je 6,2 km.
Meno (prvé meno)
Meno alebo rodné meno je zaužívaný názov pre nededenú časť mena osoby. Používa sa na rozlíšenie členov skupiny, väčšinou rodiny, ktorí majú spoločné rodinné meno nazývané priezvisko. V súčasnom slovenskom práve sa nazýva "meno". Krstné meno môže byť synonymum pre meno alebo (najmä pôvodne) v užšom zmysle len meno prijímané pri krste.
Konvencie pomenovania osôb sa líšia v závislosti od kultúrneho okruhu a menili sa aj v histórii.
Funkcia
Meno slúži na rozlíšenie jednotlivých členov rodiny so spoločným priezviskom. Bývalo zvykom nazvať syna po otcovi a dcéru po matke. Potom na sa rozlíšenie používali prívlastky mladší/mladšia, starší/staršia, junior, senior, malý/á, veľký/á (napr. malý Janko, veľký Jano/malá Katka, veľká Kata). Miesto veľký/á sa niekedy zvykne použiť aj starý/á.
Človek môže mať viac mien, aj keď na Slovensku to nie je bežný jav.
Výber mena
Meno spravidla vyberajú pre dieťa rodičia. Rodičia kladú na meno viacero požiadaviek, ktoré musí spĺňať, no v prvom rade sa im musí páčiť. Rodičia pri tom používajú viaceré stratégie bez toho, aby si ich uvedomovali. V minulosti, keď sa dieťa narodilo, dostalo také meno, aké pripadlo na ten deň, hovorilo sa, že si meno „prinieslo“ samé. Mená dnes značne podliehajú módnym trendom. Rovnako sa dá pri nich pozorovať aj fenomén globalizácie, keď sa v rôznych krajinách a v tom istom časovom období uprednostňujú rovnaké mená, napriek tomu, že nevychádzajú z národnej tradície.
Stratégie pri výbere mena
Výber mena sa viaže na módne novinky, obľúbenosť a ich častý výskyt v istom období. V súčasnosti je to na Slovensku napr. mužské meno Samuel. Je meno, ktoré má v sebe istý neutrálny podtón a je dlhodobo populárne. V európskych krajinách sú to tradičné mená, ktoré existujú po celé stáročia, napr. Anna, Ján. Rodičia nimi chcú podčiarknuť individualitu svojho dieťaťa, zdôrazniť, že je jedinečné, napr. Mineta. Často sú to novotvary. Mená typické pre krajinu pôvodu, napr. Juan (Španielsko), David (Izrael), Ute (Nemecko), Attila (Turecko, Maďarsko) a pod. Niektorí rodičia volia meno podľa toho čo vyjadruje, akú v sebe zahŕňa vlastnosť. Napr. rôzne biblické mená: Jakub znamená druhorodený, Anna znamená milostná, milá alebo iné, napr. Félix - šťastný. V týchto prípadoch sa nezriedka objavuje povera, že meno predurčí povahu dieťaťa. Voľba mena podľa toho, kto má byť dieťaťu ochrancom, vzorom alebo podľa niekoho, kto rodičom pomohol v ťažkej situácii, napr. Gérard – pri komplikovanom tehotenstve. Tieto mená nosili ľudia, ktorí sa stali niečím výnimoční, ovplyvnili dejiny. Často sú to kráľovské, „vznešené“ mená. Rodičia týchto detí túžia, aby dosiahli v živote podobne veľké úspechy, napr. Rudolf, Diana. Vplyv rodiny na výber mena nie je vôbec zanedbateľný faktor. Nezriedka sa v rodine traduje isté meno, zdedené už po prapradedkovi alebo chlapčenské meno po otcovi či meno po zosnulom blízkom príbuznom. Na druhej strane sa prihliada aj na to, aby sa neobjavili také mená, ktoré už v rodine sú. Možnosti, ktoré meno ponúka, ako sa dá meniť, pozmeniť, prikrášliť, zjemniť alebo naopak pritvrdiť (vhodnosť pre detský aj dospelý vek), aké má meno domáce podoby, napr. Juraj, Jurko, Juro, Ďuro, Jurinko, Ďurinko, Ďuriak. Rodičia uvažujú aj nad tým, ako dieťa budú volať spolužiaci, priatelia, či nezmenia meno na hanlivé, napr. Dorota na Dora, vyslovené s istým pohŕdavým alebo hanlivým podtónom. Jedným z moderných trendov je návrat starších mien, často legendárnych, napr. Kristián, Artuš. Aj keď meno už spĺňa všetky kritériá, nemusí sa hodiť k priezvisku; je pridlhé alebo prikrátke, obsahuje v spojení s druhým menom veľakrát „r“ alebo „šušľavé hlásky“, napr. Tomáš Baláž, Ivana Vananická.
Mnohí ľudia nie sú so svojím menom spokojní, radi by si vybrali iné, vedia k nemu celý život pociťovať odpor, vadí im ako ho druhí vyslovujú. Možno úradne požiadať o jeho zmenu. Meno je dôležitá súčasť osoby. Každopádne, jeho výber je potrebné dôkladne zvážiť.
Majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale mužov 2015
Majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale mužov 2015 boli v poradí 2. majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale mužov, ktoré organizuje Európska nohejbalová asociácia (EFTA). Konali sa v dňoch od 13.15. novembra 2015 v Humennom, na Slovensku, za účasti 12 mužských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Dánska a Írska. Slovensko organizovalo európsky nohejbalový šampionát mužov druhýkrát, predtým hostilo toto podujatieešte pod federáciou FIFTAv roku 2007, v Trenčíne. Zápasy sa odohrali v dvoch humenských halách: Mestská športová hala Humenné s kapacitou 1 200 divákov a Športová hala Strednej odbornej školy polytechnickej. Víťazom sa stalo Česko, ktoré vo finálových stretnutiach dvojíc aj trojíc vyhralo nad 🇸🇰.
Účastníci a ich nasadenie do výkonnostných košov
Komisia EFTA zostavila klasifikáciu družstiev na základe ich výsledkov v predchádzajúcich MS v roku 2012, na základe ktorých ich nasadila do výkonnostných košov. Žrebovanie skupín prebehlo 27. októbra 2015.
Rhinau
Rhinau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Voděrady
Voděrady môžu byť:
AJ Auxerre
Association Jeunesse Auxerroise, alebo AJ Auxerre je francúzsky futbalový klub, ktorý sídli v meste Auxerre. Od roku 1980 hrá vo francúzskej najvyššej súťaži. So zostupom klubu Nantes v roku 2007 zostal Auxerre jediným klubom, ktorý vo svojej histórii nikdy nezostúpil z prvej ligy.
Od roku 1961 do roku 2005 bol manažérom klubu Guy Roux. V nasledujúcej sezóne sa manažérom stal bývalý tréner francúzskej futbalovej reprezentácie Jacques Santini. Santini dostal výpoveď už po jeho prvej sezóne, keď nedokázal s klubom získať úspech hlavne v európskych súťažiach. V súčasnosti je manažérom klubu Jean Fernandez.
AJ Auxerre bol majstrom francúzskej ligy v sezóne 1995-96. Medzi jeho úspechy na medzinárodnej scéne patria 2 zisky pohára Intertoto v rokoch 1997 a 2006.
Ivanov salaš
Ivanov salaš je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Ponitrie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Kľak v okrese Žarnovica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2000 na rozlohe 19,2809 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Územie je významné ako celý biotop s miznúcimi spoločenstvami lúk, pramenísk, horských a podhorských nív potokov s výskytom chránených, ohrozených a veľmi ohrozených druhov flóry a fauny.
Prechod kvantitatívnych zmien na kvalitatívne
Prechod kvantitatívnych zmien na kvalitatívne je nevyhnutné prejdenie k podstatným, zásadným kvalitatívnym zmenám z nahromadenia nepatrných, postupných kvantitatívnych zmien v určitom momente každého jednotlivého procesu.
Orlia hmlovina
Orlia hmlovina (iné názvy: Messier 16, M 16, NGC 6611) je mladá otvorená hviezdokopa v súhvezdí Had. Súvisí s difúznou hmlovinou alebo oblasťou H II známou pod názvom IC 4703. Táto oblasť vzniku hviezd je vzdialená asi 7000 svetelných rokov.
Hviezdokopa M16 je veľká otvorená hviezdokopa, ktorá obsahuje asi 55 hviezd medzi 8. až 12. magnitúdou, na jej pozorovanie sa odporúča ďalekohľad s objektívom vyše 6 cm. Leží vo vzdialenosti asi 8 000 svetelných rokov. Obklopuje ju hmlovina s rovnakým označením M16. V slovenčine sa hmlovina M16 nazýva Orlia hmlovina, v češtine Orlí hnízdo. Oba názvy sa vzťahujú na jej tvar. Táto hmlovina, len ťažko rozoznateľná v amatérskom ďalekohľade však na snímkach z Hubblovho vesmírneho teleskopu odkrýva úchvatný pohľad. Jasná oblasť je v skutočnosti okno do stredu väčšej tmavej obálky prachu. Pri podrobnejšom preskúmaní aspoň 20-centimetrovým ďalekohľadom v nej nájdeme oblast tmavých hmlovín nazývané podľa svojho tvaru aj „slonie choboty“. V jasnej hmlovine objavíme aj ojedinelé tmavé škvrny – globuly, ktoré sú tvorené tmavým prachom a studeným molekulárnym plynom. Vidíme tu aj niekoľko mladých modrých hviezd, ktorých svetlo a nabité častice vypaľujú a odtláčajú preč zostatkové vlákna a steny plynu a prachu. Zhustené mračná sa považujú za zárodok hviezd, alebo celých hviezdnych systémov - otvorených hviezdokôp. Orlia hmlovina sa nachádza vo vzdialenosti 7 000 svetelných rokov a rozprestiera sa na ploche 60 svetelných rokov. Dá sa pozorovať už triédrom.
Pont Scott
thumb|Pont Scott Pont Scott je most cez Rivière Saint-Charles, ktorý sa nachádza v meste Québec.
Orlia hmlovina
left|thumb|upright|Orlia hmlovina na obrázku HST
Pont Scott
Dejiny
Bol postavený v roku 1790 a prestavaný v roku 1818, 1823 a v dvadsiatom storočí. .
Orlia hmlovina
Charakteristické stĺpy medzihviezdnej hmoty sa nazývajú Stĺpy stvorenia. Najvyšší stĺp dosahuje dĺžku jeden svetelný rok, čo je 9 460 000 000 000 km – štvrtina vzdialenosti nášho Slnka od najbližšej hviezdy. Vo vnútri stĺpov sa najhustejšie oblasti vodíka a hélia spolu s prachovými časticami uhlíka a kremíka zhlukujú a zohrievajú, až vytvoria nové hviezdy. Napriek tomu mnohé z nich nie sú vo svetle viditeľné, lebo sú dosiaľ zahalené do prachových mrakov. Tieto hviezdy sa dajú ale pozorovať v infračervenom svetle. Zaoblené konce výbežkov na najvyššom stĺpe nazývame globuly – „hviezdne vajcia“ Stĺpy ožarujú mladé hviezdy, ktoré vznikli z hmloviny pred niekoľko stotisíc rokmi. Ultrafialové žiarenie hviezd zahrieva riedky plyn medzi hustými prachovými globulami vajcovitého tvaru. Nastáva fotónová erózia – vyparovanie a ionizácia plynovo prachovej materskej hmloviny. Objekt je tiež zdrojom rádiových vĺn.
Podľa najnovších pozorovaní zo Spitzerovho vesmírneho teleskopu Stĺpy stvorenia už pravdepodobne celých 6000 rokov neexistujú. Deštrukciu pilierov spôsobila supernova, ktorá vybuchla v ich blízkosti. Kvôli konečnej rýchlosti svetla obyvatelia Zeme uvidia deštrukciu stĺpov až približne za 1000 rokov.
Pont Scott
Dejiny
Je pomenovaný na počesť Thomasa Scotta, bohatého a rešpektovaného Angličana, ktorý sa usadil v Quebecu na začiatku devätnásteho storočia. Park južne od mosta má rovnaké meno. .
Limbický systém
thumb|Limbický systém ľudského mozgu - schéma. Limbický systém je funkčná sústava v centrálnej nervovej sústave, ktorú tvoria niektoré oblasti mozgovej kôry a podkôrových centier. Majú ho všetky cicavce, ale vyššie cicavce, ktoré majú (rhinencefalon) značne redukovaný čuchový mozog, ho majú vyvinutý lepšie.
Z anatomického hľadiska sa delí na tri zložky:
Limbický systém sa zúčastňuje na riadení vegetatívnych a somatických funkcií pri emotívnom správaní: ovplyvňuje správanie. Uplatňuje sa aj pri riadení sexuálneho správania. Dráždenie určitých častí limbického systému vyvoláva príjemné alebo nepríjemné pocity. Hippokampus má dôležitú úlohu aj pri zapamätaní si nových informácií (nemá vplyv na informácie v pamäti už fixované). Z limbického sytému je vyvolávaný pocit strachu a celkového správania človeka. Hoci limbický systém podlieha tlmivému pôsobeniu mozgovej kôry, nemožno vôľou spustiť alebo zastaviť afektívne prejavy a city. Spoločne s podlôžkom (hypotalamom) vytvára integrovaný systém, ktorý reguluje reakcie organizmu na vonkajšie podnety. Tento systém má význam pre celý rad vyšších funkcií mozgu, ako sú emócie, motivácia, učenie a pamäť. Najmä prvé dve funkcie sú výrazne prepojené s negatívnymi reakciami organizmu a prebiehajú cez hypotalamus ako centrálu integrovaných vegetatívnych štruktúr. Okrem toho je hypotalamus riadiacim centrom na reguláciu telesnej teploty a hladiny vody v tele, pričom ale regulačné mechanizmy nemajú ešte vegetatívnu povahu, ale pôsobia spoločne so senzorickou a motorickou zložkou. Príkladom môže byť prenos informácie senzitívnymi dráhami k hypotalamu o nízkej teplote kože, zvýši sa svalový tonus a chvenie. Naopak pri senzitívnej informácii o vysokej teplote kože ide o regulačný povel cez vegetatívnu nervovú sústavu (roztiahnutie ciev a potenie). Podobné zameniteľné vzťahy medzi somatickou a vegetatívnou nervovou sústavou sú aj na úrovni miechy. Realizujú sa pomocou reflexov, ktorých jedna zložka je somatická, druha vegetatívna. Príkladom môže byť zápal slepého čreva (apendicitída). Impulz o bolesti sa prenáša z vnímajúcich receptorov v črevnej stene k vegetatívnym centrám a ďalej do vyšších centier CNS, čo vo vegetatívnej sfére spôsobuje nevoľnosť a reflexne cez motorické eferentné vlákna sa zvýši napätie svalov brušnej steny.
NGC 5172
NGC 5172 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 7. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Asašio (trieda lodí)
Asašio bola trieda torpédoborcov Imperiálneho japonského námorníctva. Bola postavená v rokoch 1937 až 1939.
Mala desať jednotiek:
4000 Hipparchus
4000 Hipparchus je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil S. Ueda, H. Kaneda 4. januára 1989.
Citroën C25
Citroën C25 je dodávkový automobil, ktorý vyrábala francúzska automobilka Sevel, divízia skupiny PSA, v rokoch 1981 až 1993. Spolu s Peugeotom J5 sa vyrobilo 1 085 136 kusov. Ide o identickú platformu s vozidlami Peugeot J5, Fiat Ducato a Talbot Express, pričom tieto vozidlá sa líšili len drobnosťami, ako napríklad logo značky a rozsah výbavy.
C25 Electric
V roku 1989 predstavila automobilka veľký užitkový elektromobil postavený na karosérií C25. Prvým dodávkovým elektromobilom bol však Citroën TUB z roku 1941. C25 technicky vychádzal z menšieho modelu C15 Electric a bol výsledkom spoločného vývoja divízie PSA Electrique. C25 dostal výkonnejší jednosmerný motor s maximálnym výkonom 43 kW a nominálnym výkonom 25 kW. Napájanie zabezpečovalo 28 kusov olovených batérií 6V 160Ah od firmy Sonnenschein. Celá sada vážila. Pre export do Európy bol len model pod označením Peugeot J5 Electric.
Vavrečka
Vavrečka je obec na Slovensku v okrese Námestovo. Má 1 424 obyvateľov (2013).
Vavrečka je dedinka na severe Oravy, nachádzajúca sa pod Oravskou Magurou, neďaleko vodnej nádrže Oravská priehrada a Babej Hory.
Nadmorská výška sa tu pohybuje od (Oravská Priehrada)-  (Babia Hora),  (priemer), čo je rozsiahly priestor na rôznorodosť prírodných systémov.
Nachádza sa tu množstvo chránených a ohrozených druhov rastlín a živočíchov. Celá táto oblasť v ktorej sa dedina nachádza je súčasťou CHKO Horná Orava.
Starostom obce je Peter Kružel.
Zaujímavosti
Zaujímavosť: 400-ročná Vavrekova lipa, pamiatka na zakladateľa obce.