cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Priepasť v údolí Szalayovho jazera
Morfológia priepasti
Priepasť tvorí jednoduchá zvislá jaskynná dutina studňovitého typu, ktorá je zakončená pseudodnom z nánosov splavených hlín v hĺbke 30 m. Niektoré zdroje udávajú hĺbku až 42 m. Ide pravdepodobne o mylný údaj, lebo nič nenasvedčuje posunu úrovne dna v priebehu niekoľkých desaťročí o taký veľký výškový rozdiel (12 m). Do istej miery môže táto disproporcia súvisieť s metodikou merania a s miestom zvolenia referenčného bodu, ktorým sa spravidla označuje horný okraj ústia. Z dna sa dá v smere zvlnenej predisponujúcej poruchy postúpiť niekoľko metrov ďalej, tam však priepasť definitívne končí. Vzhľadom na rozsah dna a povahu výplne, ktorá ho tvorí, by bola prolongácia mimoriadne náročná a pravdepodobne i obzvlášť zdĺhavá. Do priepasti sa dá s využitím prírodných kotviacich bodov zostúpiť pomocou jednolanovej techniky (Single Rope Technique). Jaskyňa je v súčasnosti v najvyššom, piatom stupni ochrany, patrí do kategórie prírodné pamiatky (v zmysle Zákona č. 543 o OP a krajiny z roku 2002 ) a vstup do nej je bez osobitného povolenia zakázaný. V jaskyni sa aj sintrové útvary vo forme nátekov i drobných sintrových foriem (pizolitická výzdoba).
Cerqueux
Cerqueux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 97 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Zibrin (advokát)
Michal Zibrin (* 20. august 1867, Brezno – † 6. október 1917, Brezno) bol slovenský advokát a národnokultúrny pracovník.
Jeho bol otec Michal Zibrin (povolaním čižmár), matka Zuzana rod. Lepiniová a syn Michal Zibrin (18991968).
Životopis
Navštevoval ľudovú školu v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (18781886), na právnickej akadémii v Kluži a na právnickej fakulte univerzity v Budapešti, JUDr. Advokátsky koncipient v Banskej Bystrici, advokát v Brezne. Vedúca osobnosť slovenského národného hnutia na Horehroní, člen výkonného výboru Slovenskej národnej strany. Zaslúžil sa o rozvoj slovenského peňažníctva na Horehroní, spolkový advokát, neskôr i správca Pomocnice, úverovej banky úč. spol. v Brezne, ktorú pretvoril v prosperujúci ústav, člen správy Zvolenskej ľudovej banky úč. spol. Člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti.
Robert Laurel Crippen
Robert Laurel Crippen, (* 11. september 1937, Beaumont Texas, USA) je bývalý americký astronaut a účastník prvého letu raketoplánu (Columbia) v roku 1981. Pri prvom lete STS-1 letel vo funkcii pilota, neskôr absolvoval ešte ďalšie 3 misie raketoplánu.
Mladosť a výcvik
Na texaskej univerzite ukončil v roku 1960 štúdium leteckého a kozmonautického inžinierstva. V roku 1966 bol vybraný pre program MOL 2, vtedy pod agentúrou USAF. Roku 1969 sa stal členom jednotky kozmonautov v NASA. Bol vymenovaný za veliteľa Skylab Medical Experiments Altitute Test. Neskôr bol zaradený do podporných posádok Skylab 2, Skylab 3 a Skylab 4 a Apollo-Sojuz. Po ukončení programu Apollo sa zacvičil v hodnosti kapitána vojenského námorníctva pre lety na raketoplánoch. Je ženatý a má tri deti.
Lety do vesmíru
thumb|left|Štart misie STS-1 s Johnom Youngom a Robertom Crippenom na palube V rokoch 1981 – 1984 absolvoval štyri lety na raketoplánoch Columbia a Challenger. Bol 102. človek, ktorý sa dostal do vesmíru a strávil v ňom 23 dní. Po prvýkrát letel v apríli 1981, presne 20 rokov po štart Gagarina, na palube Columbie a bol to prvý americký let s raketoplánom vôbec, teda to bol let testovací, trval iba dva dni. Štart prebehol ako aj pri nasledujúcich misiách z Kennedyho vesmírneho strediska. Pristáli na základni Edwards. Veliteľom mu bol skúsený astronaut John Watts Young.
O dva roky neskôr letel na raketopláne Challenger už ako kapitán, v posádke mal troch mužov ( Frederick Hauck, John Fabian, lekár Norman Thagard) a jednu ženu Sally Ridovú. Počas letu vypustili dve družice a jednu zase neskôr niekoľkokrát cvične zachytili a nakoniec sa s ňou vrátili na Zem, na základňu Edwards.
O rok neskôr odštartoval Crippen znovu ako veliteľ Challengeru, v posádke letu STS-41-C bol jeho pilot Francis Scobee a traja letoví špecialisti George Nelson, Terry Hart a James van Hoften. Vypustili družicu LDEF 1, inú staršiu družicu z roku 1980 (veľmi drahú) SMM dokázali zachytiť, opraviť a opäť vypustiť na obežnú dráhu.
Po štvrtýkrát letel veliteľ Crippen na Challengeri ešte v tom istom roku, teda v roku 1984. Bol to jeho posledný let. V posádke STS-41-B mal šesť ľudí, z ktorých boli dvaja cudzinci a dve ženy (Paul Scully-Power z Austrálie, Marc Garneau z Kanady, Američanky Kathryn Sullivanová a Sally Kristen Ridová, dvaja Američania David Leestma a Jon McBride). Počas letu vypustili družicu ERBS. Pristáli v poriadku na Floride.
Po letoch
V NASA zostal až do roku 1995 v rôznych riadiacich funkciách.
Inocent IV.
Inocent IV., vl. menom Sinibaldo de Fieschi (* asi 1195, Janov – † 7. december 1254, Neapol) bol taliansky duchovný a 180. rímsky pápež (v období rokov 1243 – 1254). Počas pontifikátu inteligentného a vzdelaného Inocenta prestíž pápežstva veľmi utrpela. V záujme presadzovania svojich rozhodnutí mu žiaden prostriedok nebol cudzí. V neslýchanej miere používal napr. úplatkárstvo, aby získal politicky oddaných stúpencov.
Celý jeho pontifikát sprevádzal boj o uznanie nadvlády pápežstva nad svetskou mocou, ktorý „viedol“ s nemeckým kráľom a rímskym cisárom Fridrichom II.
Duchovná kariéra
Sinibaldo Fieschi pochádzal z Janova (podľa iných zdrojov sa narodil v meste Manarola na juhu dnešného regiónu Ligúria) z dobre situovanej rodiny (jeho otec bol gróf Hugo z Lavagne). Pôvodne vyštudoval cirkevné právo v Bologni a v Parme. V pápežských dejinách sa označuje ako jeden z najväčších právnikov na Petrovom stolci.
Štart jeho cirkevnej kariéry nastal za pápeža Gregora IX., kedy sa stal kuriálnym sudcom, čoskoro nato vicekancelárom a kardinálom. Po Gregorovej smrti a šestnásťdňovom pontifikáte Celestína IV. (zomr. 10.11.1241) bol pápežský stolec devätnásť mesiacov neobsadený. Až 15. júna 1243 sa v meste Anagni zišlo konkláve, ktoré o desať dní nato zvolilo kardinála Fieschiho za nového pontifika.
Na pápežskom stolci
Zvolenie Inocenta IV. privítal predovšetkým cisár Fridrich II., ktorý do nového pontifika vkladal nádeje ohľadom zrušenia svojej exkomunikácie. Tú naňho uvalil ešte v roku 1228 pápež Gregor IX. a pramenila z neochoty cisára podriadiť sa pápežskej autorite vo veci účasti na križiackej výprave. Ani Inocent nehodlal zľaviť zo svojej požiadavky podriadenosti cisára najvyššiemu pontifikovi.
Spor s cisárom Fridrichom II.
Od počiatku nástupu do úradu sa totiž riadil presvedčením, že pápež má ako Kristov vikár moc nad všetkými svetskými panovníkmi. Otázka nadriadenosti duchovnej moci nad svetskou mala v dejinách pápežstva vždy kľúčový význam a kvôli nej sa viacero pápežov dostalo do ostrých sporov so svetskými panovníkmi. Zrejme najvypuklejšie sa prejavila v období pontifikátu Gregora VII., ktorý v záujme jej obhajoby zvádzal spor s cisárom Henrichom IV.
Odtiaľ začiatkom leta nasledujúceho roku zvolal ekumenický koncil, ktorého program okrem prevedenia nutných cirkevných reforiem a pomoci Svätej zemi vyhlásením križiackej výpravy obsahoval aj bod „definitívne vyriešenie záležitosti medzi svätou cirkvou a cisárom“. V cisárovom záujme bola účasť na jednaní koncilu, na ktorý bol aj pozvaný. Pretože sa nedostavil bol vyhlásený za krivoprísažníka a heretika. Na dôvažok ho pápež zosadil z trónu, zbavil jeho poddaných sľubu vernosti a vyzval nemecké kniežatá, aby si zvolili nového kráľa. Fridrich reagoval verejným vyhlásením, v ktorom spochybnil pápežovu právomoc na jeho zosadenie. Inocent sa obhajoval tvrdením, že Kristus dal Petrovi a jeho nástupcom absolútnu moc nad duchovnými i svetskými záležitosťami. Súčasne plánoval vyhlásenia križiackej výpravy proti Fridrichovi, ktorá sa však v dôsledku cisárovej smrti (zomr. 13. decembra 1250) neuskutočnila.
Vyhlásenie križiackej výpravy
Ďalším z programov lyonského koncilu bola pomoc Svätej zemi, ktorý zahŕňal vyhlásenie krížovej výpravy. V roku 1248 jej vedením poveril francúzskeho kráľa Ľudovíta IX. Okrem kruciády, ktorá sa skončila nezdarom, ani jedna z ďalších pápežových iniciatív nevyšla. Myšlienka vyslania misionárov v rokoch 1245 – 1247 s cieľom obrátenia mongolského chána ako aj pokus o znovuzjednotenie kresťanstva, ktorému predchádzali rokovania s byzantským cisárom Jánom III. v rokoch 1253 – 1254, sa skončili neúspešne.
Za úspech pápežovej politiky možno považovať pripojenie Sicílie k pápežskému štátu necelé dva mesiace pred Inocentovou smrťou.
Ako jeden z najväčších právnikov na pápežskom stolci vydal nielen tri oficiálne zbierky vlastných ustanovení, ale aj komentár k dekretálom svojho predchodcu Gregora IX. pod názvom Apparatus in quinque libros decretalium.
Zomrel 7. decembra 1254 vo svojom sídle v Neapole, ktoré si tu zriadil po pripojení Sicílie k pápežskému štátu. Inocentove ostatky sú uložené v neapolskej Katedrále Santa Maria Assunta.
Pozri aj
Ďalší pápeži s menom Inocent
Mélanie Turgeonová
Mélanie Turgeonová (* 21. október 1976, Alma, Quebec, Kanada) je bývalá kanadská lyžiarka. Svoje prvé a jediné víťazstvo vo Svetovom pohári dosiahla 26. februára 2000 v rakúskom Innsbrucku, kde vyhrala obrovský slalom.
World Music Awards
World Music Awards je hudobné ocenenie, každoročne udeľované od roku 1989 hudobným interpretom celého sveta s najväčším počtom predaných nosičov. Ceny sú udeľované cez International Federation of the Phonographic Industry (IFPI).
Špeciálne ocenenia
Legend awards – ocenenie každoročne udeľované hudobníkom pre mimoriadne zásluhy:
Tina Turner, Michael Jackson, Whitney Houston, Mariah Carey, Elton John, Stevie Wonder, Modern Talking, Ace of Base, Diana Ross, Julio Iglesias, Tina Cousins, Rod Stewart, Lionel Richie, Ray Charles, Cher, Plácido Domingo, Luciano Pavarotti, Destiny’s Child, Prince, Janet Jackson, Carlos Santana, Chaka Khan, Destiny’s Child, Cliff Richard, Bee Gees, Deep Purple, Gloria Gaynor, Tony Bennett, Patti LaBelle alebo Céline Dion.
Milenium awards – cena udelená v roku 2000, umelcom milénia:
Kremík
Kremík (lat. silicium zo slov silex alebo silicis, synonymá pre kremeň) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Si a protónové číslo 14. Je to pomerne tvrdý polokov s vysokou afinitou ku kyslíku. Elementárny kremík je na vzduchu neobmedzene stály, v prírode sa s ním však stretávame prakticky iba vo forme zlúčenín v ktorých sa vyskytuje iba s mocnosťou Si+4, s výnimkou obmedzených nálezov mikrokryštálov čistého kremíka prevažne v sopečných oblastiach (typová lokalita Nuevo Potosí na Kube).
Je odolný voči väčšine minerálnych anorganických kyselín (s výnimkou zmesi kyseliny fluorovodíkovej HF a kyseliny dusičnej HNO3), veľmi ľahko sa však rozpúšťa v alkalických roztokoch za vzniku kremičitanového aniónu [SiO3]−2.
História
Kremík (po lat. silex, silicis) prvýkrát identifikoval Antoine Lavoisier v roku 1787, a neskôr ho Humphry Davy (1800) omylom považoval za zlúčeninu. V roku 1811 Gay Lussac a Thénard pravdepodobne pripravili amorfný a nečistý kremík redukciou fluoridu kremičitého draslíkom. V roku 1824 Berzelius pripravil amorfný kremík pomocou približne rovnakej metódy ako Lussac. Berzelius tiež kremík vyčistil opakovaným premývaním.
Pretože kremík je dôležitý prvok pre polovodiče a elektronické zariadenia, je región v Kalifornii, kde sú sústredené spoločnosti zaoberajúce sa vývojom takýchto zariadení, Silicon Valley (Kremíkové údolie), pomenovaný podľa tohto prvku.
Výskyt v prírode
V prírode sa stretávame iba so zlúčeninami kremíka. Kremík je po kyslíku druhým najviac zastúpeným prvkom v zemskej kôre. Podľa posledných dostupných údajov tvorí kremík 2628 % zemskej kôry. V morskej vode je jeho koncentrácia pomerne nízka, iba 3 mg Si/l, vo vesmíre pripadá na jeden atóm kremíka približne 30 000 atómov vodíka.
Kremík je podstatnou zložkou veľkej väčšiny hornín tvoriacich zemskú kôru – príkladom môžu byť pieskovce, íly, žuly. Významné zastúpenie v horninách majú hlinitokremičitany, z nich uvedieme živce: ortoklas (KAlSi3O8) a plagioklas ((Na, Ca)Al1-2Si2-3O8).
Mineralogicky je bezpochyby najvýznamnejším zástupcom kremeň (lat. lapis cremans), chemicky oxid kremičitý SiO2. Minerály s týmto zložením sa farebne líšia podľa prítomnosti malého množstva cudzích prvkov, ktoré spôsobujú charakteristické sfarbenie kryštalického oxidu kremičitého. Takmer čistý oxid kremičitý je označovaný ako krištáľ, do fialova je sfarbený ametyst, žltý je citrín, ružový ruženín, hnedý záhneda a napr. jaspis, sa vyskytuje v niekoľkých farebných odtieňoch. left|200px|thumb|[[ametyst]]
Zvláštny prípad minerálu na báze oxidu kremičitého je amorfná forma tejto zlúčeniny – opál. Tento módny polodrahokam sa vyskytuje v niekoľkých farebných odtieňoch. V súčasnosti sa najväčšie množstvo opálov doluje v Austrálii a strednej Amerike vrátane Mexika. Na Slovensku sú známe opálové bane v blízkosti Prešova (Červenica).
Kremík je mimoriadne dôležitý ako stavebný kameň jednobunkových rias rozsievok. Hlavným stavebným materiálom frustuly (bunkovej steny rozsievky) je vodnatý polymér oxidu kremičitého, príbuzný opálu. Rozsievky sú jedinou skupinou organizmov, ktorých rozvoj je úplne závislý od prítomnosti rozpustných foriem oxidu kremičitého v prostredí. Po vyčerpaní zdrojov kremíka sa zastaví replikácia DNA. Rozsievky sú významný primárny zdroj biomasy, ich biomasa tvorí až 25 % z celkového množstva biomasy vyprodukovanej rastlinami.
Výroba a využitie
Výroba kremíka v priemyselnom meradle je založená na redukcii taveniny vysoko čistého oxidu kremičitého v oblúkovej elektrickej peci. Na uhlíkovej elektróde pritom dochádza k reakcii:
za vzniku kremíka o čistote 9799 %.
Pre potreby elektronického priemyslu je táto čistota absolútne nedostačujúca. Výroba elektronických súčiastok vyžaduje kremík s čistotou minimálne 99,9999 %, pretože aj nepatrné množstvo prímesí výrazne ovplyvňuje kvalitu vyrobených tranzistorov a ďalších elektronických súčiastok.
Výroba vysoko čistého kremíka
Jeden z najstarších spôsobov prípravy vysoko čistého kremíka je zonálne tavenie. Čistený materiál sa najskôr upraví do tvaru dlhej tenkej tyče. Tá sa potom v špeciálnej piecke postupne pretavuje tak, aby sa tavená zóna posúvala od jedného konca k druhému. Pritom sa nečistoty prítomné v materiáli sústreďujú v roztavenej zóne a postupne sa dostávajú ku koncu tyče, ktorý sa nakoniec odreže (časť nečistôt sa naopak koncentruje v tuhnúcej tavenine a na konci viacerých cyklov sa nachádza na druhom konci tyče; kvôli ekonomike sa však tento druh nečistôt obvykle odstraňuje už pri príprave suroviny chemicky). Niekoľkonásobným opakovaním tohto postupu vznikne veľmi čistý materiál.
left|150px|thumb|vysoko čistý kremík V súčasnosti sa na prípravu extrémne čistého kremíka používajú chemické metódy. V tzv. Siemensovom postupe je z kremíka najskôr pripravená nejaká plynná zlúčenina, zvyčajne trichlorsilan HSiCl3 alebo chlorid kremičitý SiCl4. Tieto zlúčeniny sa potom preženú cez vrstvu vysoko čistého kremíka s teplotou viac ako 1 100 °C. Pritom dochádza k ich rozkladu a vzniknutý vysoko čistý kremík sa ukladá v kryštalickej podobe na pôvodnú kremíkovú podložku. Reakciu trichlorsilanu opisuje rovnica:
Uvedeným postupom vzniká tzv. polykryštalický kremík, ktorý zvyčajne obsahuje nečistoty v pomere 1 : 1 000 000 a úplne vyhovuje požiadavkám pre výrobu elektronických polovodičových súčiastok.
Určitý čas bol alternatívou k Siemensovej metóde DuPontov postup, ktorý vychádzal z chloridu kremičitého a jeho rozkladu pri teplote 950 °C na vysoko čistom zinku podľa rovnice:
Technické problémy s prchavosťou vznikajúceho chloridu zinočnatého, ktorý následne znečisťoval vyrobený čistý kremík, viedli nakoniec k tomu, že bol tento proces prakticky zavrhnutý.
Ďalším krokom spracovania extrémne čistého kremíka je príprava monokryštálu riadenou kryštalizáciou z taveniny, nazývaná Czochralského proces. Pri tomto postupe je do kremíkovej taveniny vložený zárodočný kryštál vysoko čistého kremíka. Tento kryštál sa pritom otáča a vyťahuje podľa vopred presne definovaného programu; teplota taveniny je tiež veľmi pozorne sledovaná a riadená. Celý proces sa uskutočňuje v nádobách z veľmi čistého kremeňa v inertnej atmosfére argónu. Na zárodočnom kryštáli sa potom vylučujú ďalšie vrstvy mimoriadne čistého kremíka, takže výsledný produkt môže mať až v priemere a dĺžku do.
V niektorých prípadoch je potrebné predísť možnej kontaminácii kremíka materiálom kelímka, ktorý obsahuje taveninu. Pre prípravu monokryštálu je preto používaná aj metóda letmej zóny, podobná zonálnemu taveniu, pričom ingot je umiestnený zvisle a pomerne tenká roztavená zóna nie je v styku so žiadnym kelímkom ani podložkou a roztavený kremík je udržiavaný v ingote len povrchovým napätím.
Vyrobený monokryštál kremíka vo forme valcového ingotu sa po vychladnutí a určení presnej kryštalografickej orientácie (označenej zbrúsením niektorej strany/strán ingotu) reže na tenké pláty (wafery), leští a použije sa ako surovina na výrobu polovodičových súčiastok.
Zliatiny
Metalurgický význam kremíka je iba vo výrobe niektorých špeciálnych zliatin, v ktorých sa ho aj tak vyskytuje iba niekoľko percent. Najznámejšia je ferosilícium, zliatina kremíka so železom, ktorá sa vyznačuje vysokou tvrdosťou a chemickou odolnosťou. Na zvýšenie tvrdosti sa kremík v malom množstve pridáva aj do špeciálnych ocelí a hliníkových zliatin.
Oxid kremičitý
Asi najvýznamnejšia anorganická zlúčenina kremíka je oxid kremičitý, SiO2. Táto látka sa vyskytuje v mnohých modifikáciách s celkom odlišnými fyzikálno-chemickými vlastnosťami.
Výroba skla
right|200px|thumb|ozdobná sklenená váza
V súčasnosti sa vyrábajú stovky druhov skla pre najrôznejšie praktické aplikácie, ktoré sa líšia fyzikálnymi vlastnosťami aj vzhľadom. Základnou surovinou pre výrobu skloviny je zmes, nazývaná sklársky kmeň s približným zložením: 50 % piesok (kremeň alebo oxid kremičitý), 16 % sóda (uhličitan sodný), 12 % vápenec (uhličitan vápenatý), 18 % recyklované sklo (rozdrvené črepy). Táto zmes sa taví pri teplote okolo 1 500 °C a ďalej sa spracováva predovšetkým na výrobu fliaš liatím alebo fúkaním.
Druhy skla:
Kremičitany
right|250px|thumb|Zeolit
Kremík vytvára celý rad kyslíkatých kyselín, z ktorých najjednoduchšia je kyselina tetrahydrogénkremičitá H4SiO4. Ďalšie kyseliny obsahujú viacero zreťazených skupín [SiO3]. Všetky sú pomerne slabé a nestále. Naopak, ich soli kremičitany, sú veľmi stabilné.
Kremičitany alkalických kovov a kovov alkalických zemín sú podstatnou súčasťou vyvretých hornín, ílov, tehlárskej hliny a ďalších.
Veľmi bežné sú horniny na báze hlinitokremičitanov (aluminosilikátov). Aluminosilikátové minerály sú napr. živce ortoklas KAlSi3O8 a plagioklas NaAlSi3O8. left|250 px|thumb|Štrukturálne usporiadanie rôznych typov zeolitov, krúžok = kyslík, štvorec = kremík, alebo hliník.
Veľmi cenné sú aluminosilikáty nazývané zeolity, ktoré vytvárajú komplikované priestorové siete, zložené z tetraédrov SiO4 a AlO4, navzájom zviazaných zdieľanými vrcholovými atómami kyslíka. Tvoria vzájomne prepojené kanály a dutiny, ktoré obsahujú slabo viazané, teda v podstate pohyblivé, molekuly vody a katióny alkalických kovov (Na, K, Li, Cs) a kovov alkalických zemín (Ca, Mg, Ba, Sr), ktoré vyrovnávajú nenasýtenú negatívnu valenciu AlO4. Zeolity sa správajú ako prírodné ionexy alebo molekulové sitá.
Keramika a stavebné materiály
thumb|Porcelánové výrobky, vzniknuté vypálením kaolínu.
Keramika je všeobecný názov pre výrobky zhotovené vypaľovaním keramických zmesí, ktorých hlavnými zložkami sú kaolíny, íly a hliny. Keramické zmesi získajú po premiešaní s vodou plastické vlastnosti, v tom stave ich možno tvarovať a naopak po vypálení pri teplote 800 až 1 500 °C plastické vlastnosti strácajú a menia sa v trvalo tvrdú látku nazývanú črep.
Najhodnotnejšou keramickou hmotou je porcelán, ktorého vstupné suroviny tvoria zmes, ktorá obsahuje priemerne 50 % najčistejšieho kaolínu, 25 % kremenného piesku a 25 % živcov. Veľmi známy a hodnotný je napríklad meissenský a karlovarský porcelán.
Ďalšie uplatnenie v stavebníctve nachádza kremenný piesok ako zložka malty a spájacích materiálov a predovšetkým pri výrobe betónu.
Aerogél
left|thumb|250px|Vzorka aerogélu. Zamrznutý dym – tak pomenovali vedci špeciálny materiál, ktorý svojím výzorom skutočne pripomína dym, no svojimi vlastnosťami drží 15 svetových fyzikálnych rekordov. Je to jeden z najlepších tepelných izolantov a taktiež je aj veľmi pevná látka s najmenšou známou hustotou. Blok aerogélu o veľkosti dospelého človeka váži necelý pol kilogram a unesie váhu malého osobného auta. Pritom 99,8 % objemu tvorí obyčajný vzduch, zvyšok, čiže 0,2 %, je kremík.
Aerogél sa vyrába zo zmesi oxidu kremičitého (SiO2) a kvapalného oxidu uhličitého (CO2). Potom sa za obrovského tlaku z tohto gélu odstráni všetka kvapalná zložka (superkritické vysušenie). Jedine tak nedôjde k zrúteniu kremíkových buniek a následnej deformácii gélu. Vznikne tak teleso s niekoľkými miliardami buniek z kremíka, ktoré držia pokope silné molekulové väzby O-Si. Zatiaľ čo svetlo so svojou krátkou vlnovou dĺžkou prejde cez aerogél takmer bez zmeny, teplo a zvuk sa cez blok aerogélu takmer nedostane. V súčasnosti je jeho výroba veľmi nákladná a využíva sa najmä v kozmickom výskume. Je to však materiál s obrovským potenciálom využitia v budúcnosti.
Halogenidy kremíka
Kremík vytvára zlúčeniny s fluórom SiF4, chlórom SiCl4 a brómom SiBr4, ktoré sa môžu ďalej zreťaziť za vzniku vyšších halogenidov. Všetky uvedené zlúčeniny sú veľmi nestále a pri styku s vodou okamžite hydrolyzujú za vzniku gelovitej kyseliny kremičitej.
Chlorid kremičitý je veľmi dôležitou zlúčeninou pri príprave čistého kremíka pre polovodičové súčiastky (pozri vyššie).
Prchavosť fluoridu kremičitého sa v analytickej chémii používa k odstráneniu fluóru z jeho stabilných fluoridov AlF3 a fluoridov lantanoidov. Vzorka sa pritom varí pri asi 150 °C v 50 % kyseline sírovej v sklenenej aparatúre a vzniknutý prchavý SiF4 je okamžite odvádzaný prúdom horúcej vodnej pary do roztoku alkalického hydoxidu, kde je potom možné ľahšie určiť jeho obsah.
Karbid kremíka
Karbid kremičitý SiC tvorí analogickú kryštalickú štruktúru ako diamant a patrí preto medzi jedny z najtvrdších známych látok. V Mohsovej stupnici tvrdosti dosahuje stupeň 9 až 10 a nachádza preto praktické uplatnenie ako brusivo pod názvom karborundum.
Kremíkaté analógy uhľovodíkov
Napriek tomu, že kremík dokáže vytvárať celý rad analogických zlúčenín k uhľovodíkom, nemôže ich množstvo nikdy dosiahnuť pestrosť organickej chémie. Dôvodom je predovšetkým fakt, že atómy kremíka nie sú schopné vytvárať dvojitú väzbu Si=Si a pochopiteľné ani väzbu trojitú. Ďalší významný dôvod je sila väzby medzi dvoma atómami kremíka, ktorá je približne polovičná, ako pri väzbe C-C. V dôsledku toho sú molekuly s vysokým počtom väzieb Si-Si nestále a veľmi ľahko sa rozkladajú. Napriek tomu však existujú skupiny látok, ktoré sú analógy (?) medzi organickými zlúčeninami a podobnými zlúčeninami kremíka:
Silany
Silany sú bezfarebné látky so zložením SinH2n+2. Prvé dva silany sú plynné, od trislanu Si3H8 kvapalné. Všetky sú mimoriadne reaktívne a na vzduchu samozápalné, reakciou s kyslíkom vzniká oxid kremičitý a voda. Vo vode tiež rýchlo hydrolyzujú, pričom sa uvoľňuje plynný vodík a vzniká gél kyseliny kremičitej.
Silany sú veľmi silné redukčné činidlá. S halogénmi reagujú explozívne, za istých podmienok (prítomnosť AlCl3 a vhodná teplota) je možné pripraviť molekuly s jedným atómom halogénu SiH3Cl až SiHCl3 a podobne.
Silany sa uplatňujú predovšetkým ako počiatočné zlúčeniny pre výrobu zložitejších kremíkatých látok, napr. pre výrobu čistého polovodičového kremíka.
Siloxány (silikóny)
Siloxány sú zlúčeniny, ktoré obsahujú v molekule väzbu Si-O-Si. Táto chemická skupina je veľmi stabilná a môže byť preto pripravený prakticky nekonečný reťazec so zložením –(O-Si-O-Si-O)-, zostávajúce dve voľné väzby kremíkového atómu môžu byť obsadené napr. skupinami –HO alebo najčastejšie organickými ligandami ako -CH3a ďalšími. Najbežnejšie používané zlúčeniny tohto typu sú polydimetylsiloxány a majú vzorec: (CH3)3SiO[SiO(CH3)2]nSi(CH3)3.
Uvedené látky sú pritom za bežných podmienok úplne stabilné a nepodliehajú rozkladu ani v prítomnosti kyslíka alebo vody. Podľa počtu siloxanových skupín a ich ligandov môžu byť výslednými produktmi ako kvapalné, tak aj pevné látky. Ich ďalšími vlastnosťami sú hydrofóbia (odpudzujú vodu) a prakticky úplná neškodnosť pre živé organizmy.
Praktické využitie siloxánov je veľmi široké:
Zdravotné riziká
Kremík ani jeho bežné anorganické zlúčeniny nie sú toxické, sú natoľko inertné, že prejdú tráviacou sústavou úplne neporušené. Problémy nastávajú skôr pri dlhodobom vdychovaní mikroskopických čiastočiek, vznikajúcich pri brúsení za použitia silikátových materiálov alebo pri mechanickom opracovávaní silikátových výrobkov. Pľúcne ochorenie spôsobené dlhodobým ukladaním oxidu kremičitého do pľúc (zaprášenie pľúc) s následnou novotvorbou väziva (pneumokonióza), ktoré môže poškodiť funkciu pľúc sa nazýva silikóza. V ťažších formách sa prejavuje znížením pľúcnej kapacity, kašľom, infekciami, dušnosťou a srdečnými poruchami (lat. cor pulmonale). Postihuje najčastejšie baníkov, pracovníkov v kameňolomoch a tuneloch.
Pri priemyselnej výrobe a spracovaní silanov a ich chlórovaných derivátov samozrejme musia byť dodržané prísne bezpečnostné opatrenia. Ich reakcie s kyslíkom alebo vlhkosťou môžu spôsobiť výbuch a únik toxického a žieravého chlorovodíka a iných nebezpečných zlúčenín.
Keďže sa kremík podieľa sa na tvorbe kostí, zabezpečuje elasticitu ciev, zúčastňuje sa na príjme vápnika z potravy a na raste vlasov a nechtov, jeho nedostatok u človeka môže zapríčiniť abnormality kostí, celkovú retardáciu rastu, neplodnosť, nedostatočný vývoj a osteoporózu. Za normálnych okolností jeho dodávanie v podobe liekov nie je potrebné.
Oskar Dirlewanger
Oskar Paul Dirlewanger (* 26. september 1895, Würzburg – † 7. jún 1945, Altshausen, Württemberg) bol nemecký dôstojník Waffen SS v druhej svetovej vojne. Založil a velil 2. brigádu SS Dirlewanger, ktorá bola po ňom pomenovaná a pôsobila aj na Slovensku počas SNP. Pôvodne bol doktor politických vied, potom učiteľ a bankový úradník, prišiel o doktorský titul pretože bol pedofil (a aj inak psychicky chorý).
Život
Ako pešiak si v prvej svetovej vojne vyslúžil Železný kríž prvej aj druhej triedy. Po vojne vstúpil do oddielov Freikorps a viackrát sa neúspešne pokúsil o vstup do Schutzstaffel. V roku 1932 sa stal členom Hitlerovej NSDAP. V tomto období sa zoznámil s významným členom nacistickej strany G. Bergerom. V rámci Légie Kondor sa v rokoch 1936 až 1939 zúčastnil Španielskej občianskej vojny, pri čom bol viackrát ranený.
Leymen
Leymen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Oskar Dirlewanger
Život
V roku 1934 bol odsúdený na dva roky za znásilnenie trinásťročného dievčaťa, čím stratil zamestnanie, doktorát a vojenské hodnosti. V roku 1940 bol proces obnovený a kvôli nedostatku dôkazov bol pôvodný rozsudok zrušený čím získal nazad doktorát.
Leymen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Oskar Dirlewanger
Život
V druhej svetovej vojne dostal za úlohu založiť jednotku SS z odsúdených zločincov, pôvodne najmä pytliakov a politických väzňov SS Dirlewanger, ktorá bola po ňom pomenovaná. Jednotka mala veľkosť od komanda po brigádu. Jej súdobé nemecké označenie napr. Sonderkommando Dr. Dirlewanger, je sporné pre spomínaný doktorát, o ktorý prišiel.
Leymen
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oskar Dirlewanger
Život
Bol prvým veliteľom 36. divízie granátnikov SS Dirlewanger, ktorá vznikla z jeho Sonderkommanda a niesla jeho meno. Jednotke však velil iba krátko (od 5.3.1945) pretože na druhý deň po oficiálnom vzniku jednotky bol ťažko ranený a evakuovaný z frontu.
Okolnosti jeho smrti neboli dlhé roky presne známe. Bol ubitý na smrť poľskými vojakmi v zajateckom tábore Altshausene, ktorí sa mu tak chceli pomstiť za jeho brutalitu pri potlačovaní Varšavského povstania. Správy o tom, že po vojne slúžil vo francúzskej cudzineckej légii sa ukázali ako falošné.
Fréménil
Fréménil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liskavka topoľová
Liskavka topoľová (Chrysomela populi) patrí do pomerne početnej skupiny bylinožravých chrobákov.
Yorktown
Yorktown je mesto v York County (Virgínia, v Spojených štátoch amerických). V Yorktowne 19. októbra 1781 prinútila kombinovaná americko-francúzska armáda, pod velením generála Georga Washingtona a francúzskeho generála de Rochambeau britskú armádu, pod velením generála Cornwallisa vzdať sa, čím sa ukončila americká vojna za nezávislosť. Počas americkej občianskej vojny Yorktown tiež slúžil ako prístav, ktorý zásoboval v rokoch 1861-1865 severné a južné mestá.
Archer County
Archer County je americký okres v severnom Texase. Vznikol v roku 1858. Je súčasťou aglomerácie Wichita Falls, Wichita Falls, Texas, Metropolitan Statistical Area.
4348 Poulydamas
4348 Poulydamas je planétka s priemerom 201 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 11. septembra 1988.
ISO 3166-2:GM
Kódy ISO 3166-2 pre Gambiu identifikujú 5 území a hlavné mesto (Banjul). Prvá časť (GM) je medzinárodný kód pre Gambiu, druhá časť pozostáva z jedného veľkého písmena identifikujúceho územie.
Collobrières (kantón)
Collobrières je francúzsky kantón v obvode Toulon v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho 3 obce.
NGC 5302
NGC 5302 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
ISO 3166-2:KI
Kódy ISO 3166-2 pre Kiribati identifikujú 3 oblasti. Prvá časť (KI) je medzinárodný kód pre Kiribati, druhá časť pozostáva z jedného veľkého písmena identifikujúceho územie.
Súpisné číslo
náhľad|Súpisné čísla (čierne) a orientačné čísla (červené) typické pre Slovensko Súpisné číslo (v Česku a do 31. decembra 1970 aj na Slovensku číslo popisné, pred druhou svetovou vojnou aj konskripčné číslo) je jedinečné číslo, pridelené každej budove (domu) v rámci obce a prípadne paralelne aj v rámci katastrálneho územia. V zmysle vyhlášky č. 31/2003 Z.z. a zákona č. 369/1990 Zb. obec prideľuje a vedie zoznam súpisných (prípadne aj orientačných čísiel) ako aj zodpovedá za označenie stavieb tabuľkami rovnakého vzoru v celej obci (súpisné číslo zvyčajne býva čierne na bielom pozadí).
Názov časti obce
V predvojnových dokumentoch a literatúre sa často za súpisné číslo pripájalo rímske číslo označujúce rozlíšenie miestnej časti, napríklad prvé tri adresy na policajnej pobytovej prihláške rodiny Franza Kafky v Prahe boli: 27/I (kde I znamená Staré Mesto), 802/II (II = Nové Mesto) a 187/V (V = Josefov). Rímskymi číslami boli označené nielen štvrti v mestách, ale aj dediny či osady v dedinských obciach. Dnes sa v súpisnom čísle namiesto rímskej číslice používa názov časti obce.[ chýba zdroj]
V poštovej adrese sa nezvykne uvádzať.
Princíp evolúcie
Princíp evolúcie je univerzálny princíp vývoja, ktorý platí pre kozmos ako celok, pre špirálovité hmloviny, hviezdy s ich planétami, pre zemský plášť, rastliny, zvieratá i človeka, pre správanie a vyššie schopnosti zvierat, platí aj pre jazyk a jazyky a pre historické formy ľudského spolužitia a pôsobenia, pre spoločnosti a kultúry, pre systémy viery a vedy. Pochopiteľne môžu byť faktory a zákony evolucie na rôznych rovinách veľmi rozdielne: pre vývoj hviezd sú výhradne určujúce fyzikálne zákony; pri biologickych systémoch k nim pristupujú ďalšie princípy, bez toho, však, že čo i len jediný fyzikálny zákon bol zrušený.
Heaven’s Mirror
Heaven's Mirror (po česky vyšlo ako "Zrcadlo nebes") je populárnovedecká kniha Grahama Hancocka a jeho manželky Santhy Faiiaovej.
Súpisné číslo
História a stav v susedných krajinách
Obdobné číslo dnes existuje (prinajmenšom) v Česku ("číslo popisné") a Rakúsku ("Konskriptionsnummer"), v Rakúsku sa však vo forme fyzických tabuliek už používajú menej ako kedysi.
Heaven’s Mirror
Autori v nej tvrdia, že egyptská Veľká sfinga bola postavená už okolo roku 10 000 rokov pred Kr., a že na základe počítačových simulácii doložili, že pyramídy v egyptskej Gíze, spolu s Veľkou sfingou presne kopírujú súhvezdie Orión, v takom postavení aké bolo na oblohe okolo roku 10 000 pred Kr. Stavitelia egyptských pyramíd a Veľkej sfingy takto vraj chceli preniesť obraz nočnej oblohy do Zrkadla nebies na zemi. Starovekí Egypťania práve so súhvezdím Orión stotožňovali boha Usireho a verili, že duše mŕtvych žijú na oblohe.
Princíp evolúcie
Rozlišuje sa medzi biologickou, sociálnou a kultúrnou evolúciou človeka.
Súpisné číslo
História a stav v susedných krajinách
Súpisné čísla boli zavedené koncom 18. storočia počas vlády Márie Terézie ako unikátne číslo povinne prideľované každej budove v rámci jednej obce v rakúskej monarchii (vrátane Slovenska).
Heaven’s Mirror
Ďalej autori tvrdia, že aj kambodžský chrám Angkor Vat, starodávne útvary v Tichomorí, Peru, Bolívii, meste Tiahuanaco, v Nazce, na Veľkonočnom ostrove a v Mexiku predstavujú "hviezdy na zemi".
Michalová
Michalová je obec na Slovensku v okrese Brezno v tesnej blízkosti obce Pohronská Polhora.
Dejiny
Obec Michalová vznikla v roku 1788 ako komorská osada na katastrálnom území mesta Brezna. História obce Michalová je už od jej založenia nerozlučne spätá s vysokou pecou.
Soche
Soche je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Ekvádore, blízko hraníc s Kolumbiou. Je to najsevernejšie položený vulkán v reťazi ekvádorských sopiek.
Prevažne dacitový vulkán sa vyvinul v pleistocéne. Posledná erupcia sa odohrala v holocéne, keď sa vo vrcholovej kaldere vyformovali dva lávové dómy, sprevádzané veľkým objemom vyvrhnutých dacitických pyroklastík a pemzy.
Cuicocha
Cuicocha je kaldera °s priemerom 3 km, zaliata vodou, nachádzajúca sa na južnom úpätí staršieho vulkánu Cotacachi, asi 100 km severne od Quita, hlavného mesta Ekvádoru.
Vytvorila sa približne pred 3 100 rokmi, počas veľkej explozívnej erupcie. V kaldere sa nachádzajú štyri dacitové lávové dómy, ktoré tvoria ostrovy v kalderovom jazere. Uloženiny pyroklastických prúdov sa rozkladajú v širokom okolí kaldery.
Iné projekty
.
Cesny-aux-Vignes
Cesny-aux-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 330 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Frémonville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Drábsko
Drábsko je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis
Rozprestiera sa na neveľkej náhornej plošine medzi Klenovským Veprom, Ľubietovským Veprom a Poľanou.
Dejiny
Po rozsiahlom lesnom polome v tejto oblasti na prelome 17. a 18. storočia priviedol vtedajší majiteľ lesov gróf Forgách do chotára „na drábskie“ skupinu prvých drevorubačov z Oravy. Po vyklčovaní lesov k nim pribudli pastieri, furmani a neskôr aj sklári z oblasti Kysúc a Valašska (Veľké Karlovice - Vsetínsko). Drábsko sa rozšírilo o ďalšie osady - Dolinu, Kysucu (pôvodne Otíliu - podľa dcéry grófa Forgácha), Sedmák a ďalšie. Sklárske huty v oblasti zanikli po 1. svetovej vojne. Odvtedy boli Vrchy len zásobárňou pracovných síl pre lesy, časť sa zaoberala neveľmi výnosným poľnohospodárstvom a miestnymi remeslami - výrobou drevených šindľov, spriadaním ľanu, tkaním plátna a handričkových „pokrovcov“. Po 2. svetovej vojne dochádzali ľudia za prácou do Brezna, Hronca, Podbrezovej a do Utekáča, viacerí sa do týchto miest natrvalo presídlili. Obec sa začala početne zmenšovať a nepriaznivý demografický vývoj nezvrátil ani pokus o založenie roľníckeho družstva. Zachovaná príroda a pokojné prostredie priťahujú do obce desiatky chalupárov, ktorí aspoň prechodne nahrádzajúcich prirodzene ubúdajúcich pôvodných obyvateľov.
Turistika
Drábsko je prístupné po kvalitnej asfaltovej ceste z Brezna i Hriňovej, za dobrého počasia možno sledovať panorámu Slovenského rudohoria, Nízkych Tatier (Chopok, Ďumbier i Kráľovu hoľu). Častými návštevníkmi sú priaznivci cykloturistiku a bežeckého lyžovania využívajúci výborné „divoké“ terény v okolí Drábska, Lomu nad Rimavicou a Sihly. Odvážnejších peších turistov láka Rudná magistrála i Dobročský prales.
Liebenswiller
Liebenswiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
ISO 3166-2:KM
Kódy ISO 3166-2 pre Komory identifikujú 3 ostrovy. Prvá časť (KM) je medzinárodný kód pre Komory, druhá časť pozostáva z jedného veľkého písmena identifikujúceho ostrov.
Liebenswiller
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4398 Chiara
4398 Chiara je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil W. Ferreri 23. apríla 1984.
NGC 5303
NGC 5303 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Abd ar-Rahmán
Abd ar-Rahmán (iné prepisy:Abd-ar-Rahmán/Abdar Rahmán/Abdarrahmán, Abdu 'r-Rahmán/Abd-ur-Rahmán/Abdur Rahmán/Abdurrahmán, Abd al-Rahmán, Abdu 'l-Rahmán/Abd-ul-Rahmán/Abdul Rahmán; prepis podľa miestnej výslovnosti aj: Abd-er-Rahmán/Abder Rahmán/Abderrahmán, Abd el-Rahmán a (perzská výslovnosť) Abdo 'r-Rahmán/Abd-or-Rahmán/Abdor Rahmán/Abdorrahmán, Abdo 'l-Rahmán/Abd-ol-Rahmán/Abdol Rahmán/Abdolrahmán) môže byť:
Cibéba
thumb|Botrytický strapec [[rizling rýnsky|rizlingu rýnskeho s cibébami.]]
Cibéba (z nem. Zibebe, pôvodne z arab. zabíba - hrozienko) je bobuľa hrozna, ktorá zoschla na koreni viniča; obsahuje 40 - 60 % hmot. cukru a spravidla býva napadnutá ušľachtilou plesňou Botrytis cinerea.
Cibéby slúžia na výrobu špeciálnych výberových vín (víno s vysokým obsahom zvyškového cukru). Typickým príkladom spracovania cibéb na Slovensku je Tokajský výber (prírodne sladké víno), kde sa vždy na 136 litrov mladého suchého vína primieša stanovené množstvo cibéb (merané na putne).
Robert Fico
Za poslanca NR SR bol prvýkrát zvolený v roku 1992 za SDĽ, v rokoch 19942005 pôsobil v Parlamentnom zhromaždení Rady Európy. Po víťazstve jeho strany SMER-SD v parlamentných voľbách 2006 sformoval koalíciu s Mečiarovou ĽS-HZDS a Slotovou SNS a stal sa predsedom vlády. V nasledujúcom období 20102012 pôsobil v opozícii a po parlamentných voľbách 2012, v ktorých strana SMER-SD získala 44,41 % platných hlasov, zostavil jednofarebnú vládu. V roku 2014 neúspešne kandidoval v prezidentských voľbách, kde bol porazený v 2. kole nezávislým kandidátom Andrejom Kiskom, ktorý získal 59,38 % platných hlasov.
Mladosť a štúdium
Robert Fico sa narodil 15. septembra 1964 v Topoľčanoch ako druhý syn v rodine Ľudovíta Fica, ktorý pracoval vo výrobnej oblasti, a Emílie Ficovej, ktorá pracovala ako predavačka obuvi. Do veku šiestich rokov žil aj s rodinou v obci Hrušovany, potom sa presťahovali do Topoľčian.
Po absolvovaní Základnej školy na Tríbečskej ulici v Topoľčanoch nastúpil na Gymnázium v Topoľčanoch, na ktorom zmaturoval v roku 1982. Podľa slov jeho spolužiakov patril k obdivovateľom filozofie marxizmu-leninizmu a Sovietskeho zväzu, napr. jeho spolužiačka z gymnázia Katarína Šípošová povedala: „''Na každom predmete sa prvý hlásil, pričom mal vždy poruke príklad, čo všetko bolo vyrobené v Sovietskom zväze. Hovoril, že všetko na svete vyskúmali sovietski vedci. Bolo nám to smiešne, v 80. rokoch už nebol režim taký tvrdý, objavovali sa aj opačné názory. [...] Pre Roberta však bola radosť, keď mohol ísť ''[na oslavy 1. mája]'' v kravate a košeli. Vnímali sme ho ako šplhúňa, ktorý sa rád predvádzal.''“
V inom rozhovore Katarína Šipošová o Róbertovi Ficovi povedala: „Bol skôr taký sám za seba, veľký zväzák, zaujímal ho Sovietsky zväz, bol sčítaný a keď niekto niečo potreboval, tak neodmietol pomôcť“
V štúdiu pokračoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19821986), kde získal titul doktor práv. Na vysokej škole ho vnímali ako ambiciózneho študenta so zmyslom pre logiku a systémové myslenie, napr. Jozef Moravčík, ktorý bol jedným z prednášajúcich, sa o ňom vyjadril: „Bol veľmi sebavedomý, zapájal sa do diskusií.“ Podľa niektorých spolužiakov bol skôr introvert, ktorému predovšetkým záležalo na výborných študijných výsledkoch. Už v tomto čase sa začal organizovať vo fakultnom výbore Socialistického zväzu mládeže. Fico sa stal členom KSČ 14. apríla 1986 už na vysokej škole (v základnej organizácii KSČ na Právnickej fakulte UK).
Potom absolvoval študijné pobyty na tému „Ľudské práva a trestné právo“ v USA (1990), Veľkej Británii (1991), Fínsku, Belgicku, Francúzsku.
Absolvent školenia Akadémie európskeho práva v Trevíri.
Právnická kariéra
Po štúdiu absolvoval základnú vojenskú službu (19861987) v českom meste Janovice nad Úhlavou ako asistent vojenského vyšetrovateľa. V rokoch 19871988 vykonal justičné skúšky a nadobúdal justičnú prax v súvislosti s odbornou kvalifikáciou na výkon funkcie sudcu. Následne absolvoval postgraduálne štúdium v odbore trestné právo na Ústave štátu a práva Slovenskej akadémie vied (19881992), kde po obhájení kandidátskej práce „Trest smrti v československom trestnom práve“ získal hodnosť kandidáta vied. V roku 2001 bol habilitovaný na Akadémii Policajného zboru na docenta v študijnom odbore „Bezpečnostné služby“, po obhajobe habilitačnej práce na tému „Nutná obrana“.
Od absolvovania školy od roku 1986 až do roku 1995 pracoval na Právnickom inštitúte Ministerstva spravodlivosti SR (v rokoch 1992 až 1995 ako zástupca riaditeľa). Doteraz (2018) je zamestnancom tohto ministerstva ale len si od roku 2000 čerpá pracovné voľno a nedostáva od ministerstva mzdu ani iný príjem.
V rokoch 19942000 pôsobil ako agent pre zastupovanie SR v konaní pred Európskou komisiou pre ľudské práva a Európskym súdom pre ľudské práva. Zo 14 prejednávaných prípadov, pri ktorých vystupoval ako agent SR, súd v 7 prípadoch konštatoval porušenie niektorého článku dohovoru zo strany SR a 7 skončilo dohodou.
Do februára 2019 neúspešne kandidoval na sudcu Ústavného súdu keď ho nominoval podpredseda parlamentu Martin Glváč (Smer).
Členstvo v Komunistickej strane Česko-Slovenska: 1986 – 1990
14. apríla 1986 vstúpil do Komunistickej strany Česko-Slovenska. Vybraný bol na základe výborných študijných výsledkov, ambicióznosti, vhodného pôvodu a vlastnej iniciatívy.
Členstvo v Strane demokratickej ľavice: 1990 – 1999
Za poslanca bol prvýkrát zvolený v roku 1992 za Stranu demokratickej ľavice (SDĽ), ktorá vznikla po novembri 1989 premenovaním z vtedajšej KSS. Odvtedy bol až do roku 2006 poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Po voľbách, v ktorých SDĽ stratila veľkú časť podľa prieskumov očakávaných hlasov, z postu predsedu strany odstúpil Peter Weiss a za svojho nástupcu označil 31-ročného Roberta Fica. Niekoľko hodín pred začiatkom zjazdu však Fico kandidatúru stiahol v prospech Ľubomíra Fogaša, bývalého kolegu z Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Po voľbách v roku 1998 vznikala široká koalícia strán SDK, SDĽ, SMK a SOP. Robert Fico začal vystupovať proti koalícii s SMK, tvrdiac, že sa strana pokúša otvárať tzv. Benešove dekréty. V tom čase bol najpopulárnejším politikom strany a získal vo voľbách najviac preferenčných hlasov z politikov SDĽ, ale kvôli nezhodám stranu opustil.
Založenie vlastnej strany SMER
V decembri 1999 založil novú politickú stranu s názvom SMER. Podľa oficiálneho stanoviska strany SMER, Robert Fico vyvodil svoje rozhodnutie, opustiť rady vládnej koalície a koaličnej Strany demokratickej ľavice a založiť novú politickú stranu na základe osobného hlbokého nesúhlasu a sklamania z obsahu a štýlu politiky, ktorú po voľbách v roku 1998 realizovala tzv. „vláda zmeny“.
Strana SMER sa hneď po svojom založení snažila pôsobiť ako alternatíva tak voči vtedajšej vládnej koalícii, ako aj opozícii. Ešte v tom istom volebnom období (19982002) prijala do svojho názvu prívlastok tretia cesta. Podľa tvrdenia predstaviteľov strany sa tým zadefinovala ako strana moderného progresívneho stredoľavého politického prúdu typu britskej Labour Party, alebo nemeckej SPD.
Preferencie strany postupne rástli, naopak preferencie SDĽ klesali. Nakoniec sa vládna strana SDĽ nedostala v najbližších voľbách do parlamentu a k 1. januáru 2005 zanikla, keď bola pohltená práve SMER-om.
Integrácia ľavicových strán
V roku 2004 sa Robertovi Ficovi podarilo zjednotiť ľavicové strany. Tri strany s dlhodobo zanedbateľnými volebnými preferenciami, a to SDĽ, Sociálnodemokratická alternatíva (vznikla v roku 2002 odštiepením z SDĽ) a Sociálnodemokratická strana Slovenska (pôsobila už od čias tesne po Nežnej revolúcii, ale stále so zanedbateľným politickým vplyvom) uznali, že nemajú šancu na prežitie na slovenskej politickej scéne a súhlasili s integráciou so SMERom. Integráciu schválili snemy jednotlivých strán na jeseň v roku 2004 a od 1. januára 2005 SDĽ, SDA a SDSS zanikli a SMER zmenil názov na SMER – sociálna demokracia. Najvýznamnejší politický zisk pre SMER z tejto integrácie nebol ani tak v zisku nových voličov, ale skôr v zisku značky sociálnej demokracie a medzinárodného uznania v podobe členstva v Strane európskych socialistov, ktoré však bolo v roku 2006 pozastavené z dôvodu utvorenia vládnej koalície so stranou SNS, v zahraničí veľmi kontroverzne vnímanej.
Volebné obdobie 2002 – 2006
Robert Fico bol v roku 2002 opätovne zvolený za poslanca NR SR. Stal sa členom Výboru NR SR pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien. Strana SMER sa stala so ziskom 13,6 % voličských hlasov treťou najsilnejšou politickou stranou na Slovensku za HZDS a SDKÚ a obsadila 25 poslaneckých kresiel v NR SR. Pre SMER bol volebný výsledok sklamaním, pretože prieskumy verejnej mienky dlhodobo predpovedali pre stranu lepší výsledok. Strane sa po voľbách nepodarilo dostať do vlády, a tak zostala v opozícii. Pred voľbami Fico vyhlásil, že „ak Smer nebude úspešný a nedosiahne svoj cieľ, to znamená byť pri zostavovaní vlády a dostať do kabinetu i celkovej politiky čo najviac ľudí, Robert Fico z politiky odíde.“. Napriek neúspechu však z politiky neodišiel.