cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štyri sväté mestá judaizmu
thumb|Mapa štyroch židovských svätých miest z 9. storočia – Jeruzalem vpravo hore, Hebron je pod ním, Safed vľavo hore a Tiberias dole pod ním Štyri sväté mestá judaizmu je v židovskej tradícii súhrnný názov pre štyri mestá: Jeruzalem, Hebron, Safed a Tiberias.
Všetky štyri mestá sú posvätné pre judaizmus a dve rovnako posvätné pre abrahámovské náboženstvá. Islam a kresťanstvo za sväté považujú Jeruzalem a islam tiež ctí Hebron, rovnako ako pohrebné miesto Abraháma.
Plouvara
Plouvara je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Victor-l’Abbaye
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
V mene zákona (seriál)
V mene zákona bol denný kriminálny seriál televízie Markíza, ktorý sa vysielal od 2. septembra 2009 o 18.30 h. Na jar nasledujúceho roka dostal prestávku, vrátiť sa mal vo februári.
Seriál odhaľoval vyšetrovanie jednotlivých kriminálnych prípadov Oddelenia násilnej kriminality. Epizóda bola zostavená zo zločinu, jeho vyšetrovania, svedeckých výpovedí, odhaľovania stôp a vyriešenia prípad. :D
Cluny (kantón)
Cluny je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho 24 obcí.
Drevostavba
Drevostavba je konštrukcia alebo stavebné dielo, kde hlavnú nosnú konštrukciu tvoria prvky vyrobené z dreva.
Hlavný stavebný materiál pre drevostavby ako aj pre možné nadstavby už existujúcich stavieb alebo halových objektov (môže ísť o bytovú výstavbu, ale aj o verejnú, priemyselnú, alebo športové a viacúčelové haly), je spomínané drevo. Ide o prírodný stavebný materiál, ktorý je nepoškodzuje zdravie, a vďaka svojím výborným vlastnostiam a prednostiam získal vynikajúcu povesť v oblasti stavebníctva, overenú mnohými generáciami. Svojimi vlastnosťami a cenou nebolo drevo do dnešnej doby žiadnym materiálom prekonané. Stavby z dreva materiálov na jeho báze dokážu v dnešnej dobe silno konkurovať stavbám z ocele a betónu, a ktoré prekonávajú v mnohých smeroch. Následne sú uvedené výhody drevených konštrukcií a prvkov voči ostatným materiálom. Drevostavba je ekologickým prínosom do stavebníctva napríklad šetrením energií na vykurovanie.
Drevo je zdravotne nezávadný materiál, ktorý reguluje vlhkosť, poskytujúce príjemnú klímu vo všetkých ročných obdobiach. Drevená konštrukcia pri dôslednom vyhotovení a dôslednom zaizolovaní spĺňa podmienky nízkoenergetickej stavby a pri použití potrebného technického vybavenia spĺňa podmienky pasívneho štandardu.
Pri výstavbe sa na rozdiel od betónových konštrukcií odbúrava mokrý proces výstavby, čo zároveň urýchľuje dobu výstavby. Ďalšou výhodou je okamžitá únosnosť. Odbúrava sa doba tuhnutia.
Drevené konštrukcie tiež spĺňajú podmienky pre požiarnu odolnosť podľa stanovenej normy.
Taktiež akustické vlastnosti drevených sendvičových konštrukcií sú lepšie ako pri iných konštrukciách.
Veľkou výhodou sú menšie náklady na výstavbu. Cena konštrukcie je však závislá od druhu konštrukcie a pri kvalitných konštrukčných systémoch prevyšuje cenu stavieb murovaných.
Ľahšia hmotnosť drevenej konštrukcie oproti iným konštrukciám umožňuje vybudovať menej masívnu spodnú stavbu (základy), čo predstavuje ďalšie úspory. Tiež majú drevené steny menšiu hrúbku.
Lavrentij Pavlovič Berija
Lavrentij Pavlovič Berija (, ; * 29. marec, 1899 Mercheuli, okres Suchumi, Ruská ríša – † 23. december, 1953 Moskva, ZSSR) bol sovietsky politik gruzínskeho pôvodu, poslanec Najvyššieho Sovietu ZSSR (19371953), člen CK VKP(b) (19341953), člen politbyra CK KPSS (19461953) a národného výboru obrany (19411946), komisár a riaditeľ NKVD, minister vnútra zodpovedný za časť Stalinských represií. Blízky spolupracovník J.V. Stalina. Viedol významné podniky zaoberajúce sa výrobou a vývojom zbraní, vrátane prípravy prvej sovietskej atómovej bomby.
Po smrti Stalina bol v júni 1953 zatknutý a obvinený zo špionáže a sprisahania s cieľom získania moci. V decembri 1953 bol špeciálnym súdnym tribunálom Vrchného súdu ZSSR odsúdený na trest smrti a zastrelený.
Mladosť
Narodil sa v obci Mercheuli v okrese Suchumi v dnešnom Gruzínsku (Abcházsku) v chudobnej roľníckej rodine. Po skončení strednej školy odišiel do Baku, kde študoval na vysokej technickej škole. Po smrti otca sa staral o matku a hluchonemú sestru, ktoré sa za ním presťahovali do Baku. Podieľal sa na organizácii boľševickej strany v meste. V roku 1919 získal diplom.
Politická kariéra
Počas príprav na protimenševické povstanie v Gruzínsku bol zatknutý a väznený v Kutaisi. Neskôr bol prepustený a bol vyslaný do Azerbajdžanu, kde navštevoval Polytechnickú školu v Baku. Od roku 1921 do roku 1931 bol vo vedúcich orgánoch sovietskej rozviedky a kontrarozviedky: bol námestníkom riaditeľa azerbajdžanskej Zvláštnej komisie tzv. Čeka, riaditeľom GPU Gruzínska a zakaukazského GPU a splnomocnený riaditeľ OGPU v Zakaukazskej SFSR, bol členom riadiacich orgánov OGPU ZSSR. V roku 1921 bol Berija cieľom kritiky zo strany straníckeho vedenia a vedenia Čeky v Azerbajdžane za prekračovanie svojich právomocí a falšovanie dôkazov v niektorých trestných stíhaniach. Nebol však nijak postihnutý. náhľad|vpravo|Berija so Stalinovou dcérou v medzivojnovom období Od roku 1931 viedol centrálny výbor Komunistickej strany Gruzínska a stal sa blízkym priateľom J.V. Stalina, ktorý v ňom mal úplnú dôveru. V krajine vďaka svojej brutálnej politike získal neobmedzenú moc. Gruzínsko malo spomedzi všetkých krajín Sovietskeho zväzu najvyšší pomer popravených k počtu obyvateľov. Bol hlavným vykonávateľom čistiek v Zakaukazsku (Gruzínsku, Azerbajdžane a Arménsku) počas veľkého teroru v rokoch 19371938. Osobne vydával rozkazy na zatýkanie i vykonanie početných popráv. Okrem toho, vydal i početné rozkazy k zatknutiu pracovníkov komunistickej strany a NKVD, ktorí neboli nijak podozriví. Vydal tiež rozkazy, podľa ktorých mali byť zastrelení všetci zatknutí, ktorí nechceli spolupracovať s vyšetrovateľmi, čo malo za následok masové vraždy zatknutých.
V auguste 1938 mu bola zverená funkcia 1. zástupcu národného komisára vnútra. Podľa príkazov Stalina od konca septembra 1938 do januára 1939 uskutočnil masové zatýkanie v NKVD, prokuratúre a súdoch s cieľom zlikvidovať kádre svojho predchodcu Ježova. V rokoch 19391941 sa podieľal na realizácii deportácií obyvateľov Pobaltských republík, západného Bieloruska, Ukrajiny a Moldavska, ktoré boli pričlenené k ZSSR. Bol jedným z presadzovateľov likvidácie zajatých poľských vojakov, čo vyústilo do vraždenia v Katyni a na ďalších miestach.
Po Stalinovej smrti
Po Stalinovej smrti bol Berija poverený Malenkovom vedením Ministerstva vnútra (MVD) a zároveň menovaný do funkcie podpredsedu vlády, ktorým bol Malenkov. Berija v tej dobe začal presadzovať liberálnejšiu politiku, 13. mája 1953 dokonca Malenkovovi navrhol viaceré reformy, hlavne v ekonomickej sfére. Na vnútrostraníckej úrovni kritizoval mnohé Stalinove kroky, inicioval prepustenie nespravodlivo zadržaných osôb v rukách jeho ministerstva. Bol však väčšinou ostatných straníckych kolegov, hlavne Chruščovom, Molotovom, Malenkovom a Bulganinom považovaný za príliš nebezpečného. Menej vyhranený názor mal Mikojan, ktorý navrhoval jeho ponechanie vo funkcii. 26. júna 1953 ho však Nikita Chruščov na zasadaní vlády obvinil zo spolupráce s britskou tajnou službou, krátko po tom bol zatknutý armádnymi dôstojníkmi na čele s maršalom Žukovom a Moskalenkom. Pri zatýkaní bol prítomný vtedy nevýznamný plukovník Brežnev.
Berija a ďalší boli súdení zvláštnym tribunálom sovietskeho najvyššieho súdu. Tribunálu predsedal maršal Ivan Konev. Berija bol uznaný vinným:
Spolu s Berijom boli súdení jeho 6 blízki spolupracovníci, ktorí boli popravení 23. decembra 1953 podľa oficiálnych správ spolu s Berijom. Niektoré pramene však poukazujú na to, že Berija mohol byť popravený už skôr, dokonca pred začiatkom procesu.
Vlajka štátu Georgia
thumb|Vlajka štátu [[Georgia (štát USA)|Georgia]] Súčasná vlajka štátu Georgia bola prijatá 8. mája 2003.
Opis
Vlajku tvoria tri vodorovné pruhy červený – biely – červený v zhodnom pomere. V hornom rohu vlajky je modré karé (kantón) obsahujúce 13 bielych päťramenných hviezd vytvárajúcich kruh. Každá z hviezd je pootočená tak, aby dva jej cípy smerovali do kruhu a ostatné tri von. Hviezdy symbolizujú spojenie trinástich pôvodných štátov USA. Vo vnútri kruhu je štátny znak Georgie, ide o vnútornú časť lícovej strany štátnej pečati Georgie. Tá zobrazuje tri stĺpy podopierajúce klenbu s nápisom CONSTITUTION (Slovensky:ÚSTAVA). Stĺpy, symbolizujúce tri piliere vlády: zákonodarnú, výkonnú a súdnu, sú omotané stuhami so štátnym mottom: Wisdom, Justice, Moderation! (Slovensky: Múdrosť, Spravodlivosť a Umiernenosť). Pri prostrednom stĺpe stojí na stráži muž oblečený v koloniálnom odeve, ako vojak z Americkej revolúcie. V ruke drží meč symbolizujúci obranu ústavy. Pod týmto znakom je motto: In God We Trust (Slovensky: Veríme v Boha). Georgia je taktiež na prvom mieste v USA v počte zmien svojich štátnych vlajok.
Kenny Aaronson
Kenny Aaronson (* 14. apríl 1952) je americký basgitarista.
Život
Narodil sa v newyorskom obvode Brooklyn, vo veku jedenásť rokov začal hrať na bicie a v štrnástich pod vplyvom Jamesa Jamersona prešiel k basgitare. Svoju prvú skupinu nazvanú Dust založil koncom šesťdesiatych rokov; v skupine hral aj Marc Bell, ktorý sa neskôr preslávil pod menom Marky Ramone v skupine The Ramones. Svoj prvý album nazvaný Dust skupina vydala v roku 1971 u vydavateľstva Kama Sutra Records; druhý Hard Attack nasledoval v nasledujúcom roku. Roku 1973, keď sa rozpadla skupina Dust, sa Aaronson pridal do skupiny Stories, v ktorej však príliš dlho nevydržal.
Neskôr spolupracoval s rôznymi hudobníkmi, akými boli napríklad Rick Derringer, Joan Jett, Michael Monroe, Billy Idol alebo skupiny Blue Öyster Cult a Foghat. V rokoch 1983 až 1984 bol spolu so spevákom Sammym Hagarom, gitaristom Nealom Schonom a bubeníkom Michaelom Shrievom členom projektu Hagar Schon Aaronson Shrieve, s ktorým vydal album Through the Fire. Roku 1988 ho hudobný časopis Rolling Stone označil za basgitaristu roka a Aaronson toho istého roku začal turné s pesničkárom Bobom Dylanom. Z turné však predčasne odišiel, lebo mu bola diagnostikovaná rakovina kože. Roku 2011 vystupoval so skupinou New York Dolls.
Pouilly-sur-Loire (obec)
Pouilly-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Asama
Asama môže byť:
Häselgehr
Häselgehr je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Reutte.
Žije tu 691 obyvateľov (1. 1. 2010).
Sami Yaffa
Sami Yaffa, rodným menom Sami Takamäki (* 4. september 1963, Espoo, Fínsko) je fínsky basgitarista, známy ako člen skupín Hanoi Rocks a New York Dolls.
Kariéra
Svoju kariéru začal v roku 1977 v skupine Babblers a o dva roky neskôr hral v kapelách Suopo a Pohjanoteeraus. V roku 1980 sa stal členom skupiny Pelle Miljoona Oy a toho roku tiež nastúpil k skupine Hanoi Rocks, s ktorou vystupoval až do roku 1985. Neskôr hral s niekoľkými ďalšími kapelami, medzi ktorými bola napríklad sprievodná skupina Johnnyho Thundersa alebo americká skupina Jetboy.
So spevákom Michaelom Monroom, bývalým spoluhráčom z kapely Hanoi Rocks, spolupracoval na jeho sólových koncertoch a v deväťdesiatych rokoch spolu založili krátko existujúce skupiny Jerusalem Slim a Demolition 23. V rokoch 2005 až 2010 bol členom skupiny New York Dolls. V roku 2011 vystupoval s kapelou Compulsions, v ktorej s ním hrali ešte Richard Fortus a Frank Ferrer zo skupiny Guns N’ Roses. Taktiež je členom skupiny Mad Juana.
Conhelo (department)
Conhelo je jedným z 22 departmentov argentínskej provincie La Pampa.
Modrý vrch (Belianske kopce)
Charakteristika
Vrch má tvar vyvýšenej plošiny bez výraznejších útvarov. Vystupuje nad okolitú krajinu o približne a tvorí najjužnejšiu časť podunajských pahorkatín. Vrch je sčasti porastený dubovým lesom, časť južných svahov pokrývajú viniče.
Najbližšie vysielače
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Le Creusot-Est
Le Creusot-Est je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvoria ho štyri obce.
Robert Oppenheimer
Julius Robert Oppenheimer (* 22. apríl 1904, New York, Spojené štáty – † 18. február 1967, Princeton, New Jersey) bol americký teoretický fyzik, známy ako riaditeľ projektu Manhattan, v rámci ktorého viedol počas druhej svetovej vojny vývoj prvej jadrovej zbrane v tajnom laboratóriu v Los Alamos v Novom Mexiku.
Životopis
Po skončení štúdia na Harvard University spolu s Maxom Bornom vypracoval časť kvantovej teórie.
Po vojne sa stal hlavným poradcom v novovytvorenej Komisii pre atómovú energiu (United States Atomic Energy Commission, AEC) a využíval túto pozíciu na lobovanie za medzinárodnú kontrolu atómovej energie a na zastavenie jadrových pretekov v zbrojení so Sovietskym zväzom. Po vyvolaní hnevu viacerých politikov a vedcov svojimi priamočiarymi politickými názormi počas obdobia "Červeného strachu" (Red Scare), mu bola vo verejnom a spolitizovanom vypočúvaní v r. 1954 odobratá úroveň "bezpečnostnej previerky". Hoci bez priameho politického vplyvu, pokračoval v písaní, vyučovaní a práci vo fyzike. O desaťročie neskôr mu prezident John F. Kennedy ako gesto politickej rehabilitácie udelil Enrico Fermi Award.
Ako vedec je najznámejší ako hlavný zakladateľ Americkej školy teoretickej fyziky počas jeho pôsobenia na Kalifornskej univerzite v Berkeley.
Hoci je známy spolu s Enricom Fermim ako "otec atómovej bomby", otriasla ním smrtonosnosť tejto zbrane po jej zhodení na japonské mestá Hirošimu a Nagasaki.
Kašmír
Kašmír môže byť:
Couches (kantón)
Couches je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho 14 obcí.
Zoznam chránených území v okrese Zlín
Toto je zoznam chránených území v okrese Zlín aktuálny k 10. októbru 2019, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Zlín.
Hatting
Hatting je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Innsbruck-vidiek.
Žije tu 1172 obyvateľov (1. 1. 2010).
Plouzélambre
Plouzélambre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Vigor-d’Ymonville
Saint-Vigor-d’Ymonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Creusot-Ouest
Le Creusot-Ouest je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho iba západná časť mesta Le Creusot.
Mjókó (sopka)
Mjókó je názov neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na japonskom ostrove Honšú, neďaleko pobrežia Japonského mora, juhozápadne od rovnomenného mesta. Masív sopky je súčasťou národného parku Jošinecu Kogen. Vrchol je tvorený 3 km širokou kalderou, ktorá vznikla v štyroch fázach pred 300 000 rokmi. Fázy sa menili (petrologicky) od bazaltovej cez andezitovú až po dacitovú. V historickej dobe neboli zaznamenané žiadne erupcie, no v okolí vulkánu sú aktívne fumaroly.
Mucha (priezvisko)
Mucha je slovenské a české priezvisko odvodené od slova mucha. Na Slovensku je najrozšírenejšie v Kamennej Porube (okres Vranov nad Topľou), Stropkove, Spišskej Novej Vsi a Liptovskej Tepličke (okres Poprad). V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Brno, Ostrava a Jablunkov.
Známi nositelia
Pozri v článku Mucha.
Haruna
Haruna môže byť:
Jutta Bauerová
Jutta Bauerová (* 9. január 1955, Hamburg) je nemecká ilustrátorka a autorka kníh pre deti a mládež.
Životopis
Študovala v období 1975 – 1981 ilustráciu na Fachhochschule für Gestaltung v Hamburgu. V roku 1980 sa stala členom „Hamburger Illustratorengruppe“. Od roku 1981 vydáva obrázkové knihy. Pre časopis Brigitte kreslila karikatúry a kreslené seriály. V roku 1991 začala kresliť pre trikový film a spolupracovať so ZDF. Vyučuje ilustráciu na Bauhaus-Universität a vedie po celom svete kurzy. Ilustruje knihy pre radu nemeckých autorov (Kirsten Boie, Christine Nöstlinger, Peter Härtling, Klaus Kordon). Jej vlastné knihy boli preložené do mnohých jazykov.
Panna
Panna môže byť:
Cuiseaux (kantón)
Cuiseaux je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho deväť obcí.
Akagi
Akagi môže byť:
Jiří Mucha
Jiří Mucha môže byť:
Pouques-Lormes
Pouques-Lormes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jan Mucha
Jan Mucha môže byť:
Frank Infante
Narodil sa v New Yorku a na začiatku svojej kariéry hral s prevažne bluesovými skupinami ako napríklad The Elegant End a World War III. Roku 1975 nastúpil k skupine Sniper a v roku 1977 začal spolupracovať so skupinou Blondie. Hral na jej albume Plastic Letters, ale nie je tu uvedený ako člen skupiny, ale ako štúdiový hudobník (taktiež nie je súčasťou fotografie na obale albumu). So skupinou vystupoval až do jej rozpadu v roku 1982 ale po obnovení kapely už s nimi nehral.
V roku 1981 hral na albume Bad Reputation speváčky Joan Jett a neskôr bol členom skupiny Divinyls alebo sprievodnej skupiny speváka Iggyho Popa. V roku 2006 bol uvedený do Rock and Roll Hall of Fame ako člen skupiny Blondie. V rokoch 2010 až 2011 bol členom skupiny New York Dolls, s ktorou nahral album Dancing Backward in High Heels a takisto vedie vlastnú skupinu Infante's Inferno, v ktorej hrajú ešte bubeník Clem Burke a basgitarista Steve Fishman.
Heinfels
Heinfels je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Lienz.
Žije tu obyvateľov.
Asama (sopka)
Asama je názov vulkanického komplexu, nachádzajúceho sa na hlavnom japonskom ostrove Honšú na hranici prefektúr Nagano a Gunma, asi severozápadne od Tokia. Sopka je jedna z najaktívnejších v Japonsku, len v 20. a 21. storočí bolo zaznamenaných viac ako 40 menších erupcií. Väčšie sa odohrali v rokoch 1108 a 1783.
Iné projekty
.
Heiterwang
Heiterwang je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Reutte.
Žije tu 517 obyvateľov (1. 1. 2010).
Pludual
Pludual je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Vincent-Cramesnil
Saint-Vincent-Cramesnil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cuisery (kantón)
Cuisery je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho 10 obcí.
Pousseaux
Pousseaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1627
Zomrel posledný jedinec Tura divého tzv. Pratura
Forth Railway Bridge
Forth Railway Bridge alebo Forth Rail Bridge je konzolový most nad zálivom Firth of Forth na východe Škótska, 14 km západne od Edinburghu. Most spája hlavné mesto Edinburgh s oblasťou Fife. Hneď vedľa tohto železničného mosta bol v roku 1964 postavený cestný most Forth Road Bridge.
Dejiny
Prvý most skonštruoval britský železničný inžinier Thomas Bouch, avšak stavba sa zastavila po položení základového kameňa. Dôvodom bolo zlyhanie jeho predchádzajúcej stavby Tay Rail Bridge, ktorý sa v roku 1847 zrútil. Oba jeho projekty boli visuté mosty, priehradového tvaru s použitím pudlovaného železa a liatiny. Po Bouchovej smrti začali na projekte pracovať Sir John Fowler a Sir Benjamin Baker, ktorých projekt bol zrealizovaný v rokoch 1883 - 1890 glasgowskou spoločnosťou Sir William Arrol & Co. Most tak nahradil frekventovanú lodnú prepravu.
Konštrukcia
Most bol postavený z ocele a bol prvým v Británii, ktorý použil tento materiál. Most je dlhý 2 528,7 m s výškou železnice 48,2 m nad hladinou mora. Denne premáva cez most 190 až 200 vlakov. Rozpätie dvoch hlavných a zároveň najväčších polí je 521,3 m, toto rozpätie bolo po dokončení stavby svetovým rekordom. Ostatných 15 menších polí má rozpätie 51 m a päť ďalších 7,6 m. Výška štyroch vežovitých konzolových konštrukcií je 104 m. Jeho výstavba stála 3,2 milióna £.
Panoráma
900px vľavo Forth Road Bridge a vpravo Forth Rail Bridge
Želízy
Želízy sú obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji, v údolí Liběchovky pri ceste I/9 asi deväť kilometrov severne od Mělníka.
1. januára 2012 tu žilo 514 obyvateľov, z toho 256 mužov a 258 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,5 roka).
Jadrom obce je dedina Želízy na ľavom brehu Liběchovky a Malý Hubenov na pravom brehu. Súčasťou obce Želízy sú aj dediny Sitné a Nové Tupadly, ležiace vo vyššej polohe vo vzdialenosti asi 3 a 5 kilometrov severovýchodne pri ceste III/27310.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1410. Prvá zmienka o dedine Želízy je z roku 1360, kedy Mikuláš Pátek zo Želez prenajal tunajší statok strahovského premonstrátskému kláštoru. Prvá zmienka o dedine Malý Hubenov, dnešnej časti Želíz na opačnej strane Liběchovky, pochádza z roku 1376. Malý Hubenov bol v tridsaťročnej vojne spustošený a znovu osídlený až koncom 18. storočia. Názov obce je odvodzovaný od železitých prameňov.
Želízy boli až do začiatku 17. storočia českou obcou, postupne sa však ponemčovali a pred prvou svetovou vojnou tu žily len 3 české rodiny. V roku 1921 sa tu k českej národnosti hlásilo len 23 občanov. V rokoch 1919–1923 tu v Stüdlovej penzióne, kde má dnes pamätnú dosku, býval spisovateľ Franz Kafka. Rovnako tu pôsobil hudobný skladateľ Josef Křička, ktorý bol aj prvým českým kronikárom obce. Za druhej svetovej vojny boli Želízy v rámci Sudet pripojené k Veľkonemeckej ríši, po vojne späť k Československu a obyvatelia nemeckej národnosti boli vysídlení.
Už od 19. storočia je obec turistickým centrom. V Malom Hubenove je dnes kemp a kúpalisko. Želízy a Malý Hubenov sú rozcestím niekoľkých cyklotrás a peších značených turistických trás, medzi Želízami a Malým Hubenovom odbočuje krátky náučný chodník do mokrade a lužného lesa v nive Liběchovky. Na severnom okraji dediny začína chránená krajinná oblasť Kokořínsko, oblasť západne a južne je chránená ako prírodný park Rymáň. Pri odbočke cesty na Dolní Zimoř stojí dominanta obce, budova školy s vežičkou s hodinami, v ktorej dnes pôsobí dvojtriedná obecná základná škola. Tá od roku 2003 tvorí jednu právnicku osobu s materskou školou, ktorej budova je na kraji dediny. V dome č. 65 proti škole je miestna predajňa, označená ako minimarket. Asi o 200 metrov južnejšie je v Želízach budova obecného úradu. Medzi turistické zaujímavosti patria Čertove hlavy, v pieskovci tesané sochy Václava Levého z prvej polovice 19. storočia, južne od obce. Architektonické a technické zaujímavosti sú aj v pridružených dedinách.
Územnosprávne začlenenie
Dejiny územnosprávneho začleňovania zahŕňajú obdobie od roku 1850 do súčasnosti.
V chronologickom prehľadu je uvedená územne administratívna príslušnosť obce v roku, kedy k zmene došlo:
Rok 1932
zverolekár, pekár, obchod s fľašovým pivom, mäsiar, 2 holiči, záhradníctvo, 4 hostince, 2 obchody so zmiešaným tovarom, hotel Johann Bůrda, mlyn Wrba, penzión Olga Stüdl, zámočník, kováč, krajčír, krajčírka. 3 obuvníci, trafika, stolár.
Doprava
Dopravná sieť Verejná doprava 2012
Loser (Beck)
„Loser“ je skladba amerického alternatívneho rockového hudobníka Becka. Skladbu napísal Beck a hudobný producent Carl Stephenson, pričom obaja spolu s Tomom Rothrockom ju produkovali. Skladba bola pôvodne vydaná ako Beckov druhý singel cez nezávislé hudobné vydavateľstvo Bong Load Custom Records vo formáte 12" vinyl dňa 8. marca 1993.
Keď bola skladba prvýkrát nezávisle vydaná, bola hraná viacerými modernými rockovými rozhlasovými stanicami a jej popularita napokon viedla k zmluve s hudobným vydavateľstvom DGC Records, ktoré je sesterským vydavateľstvom Geffen Records. Pop opätovnom vydaní pod vydavateľstvom DGC, skladba dosiahla v apríli 1994 10. misto v rebríčku Billboard Hot 100, čím sa stala Beckovým prvým singlom vo vedúcom rebríčku. Skladba bola nasledovne vydaná z jeho albumu Mellow Gold.
Zoznam skladieb
Všetky skladby napísal Beck, ak nie je uvedené inak.
Hinterhornbach
Hinterhornbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Reutte.
Žije tu 92 obyvateľov (1. 1. 2010).
Digoin (kantón)
Digoin je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho päť obcí.
Saint-Wandrille-Rançon
Saint-Wandrille-Rançon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Épinac (kantón)
Épinac je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho 11 obcí.
Kusacu-Širane
thumb|Yugama
Kusacu-Širane je názov vulkanického komplexu, nachádzajúceho sa na japonskom ostrove Honšú, asi severne od sopky Asama. Komplex tvorí séria prekrývajúcich sa stratovulkánov, troskových kužeľov a kráterov (tri z nich sú zaliate kyslou, tyrkysovo sfarbenou vodou), v horninovom zložení prevládajú andezity a dacity. Väčšina erupcií je freatického charakteru.
Vznik komplexu je datovaný na stredný pleistocén a je rozčlenený na tri hlavné fázy. Posledná fáza začala pred 14 000 rokmi. Na úpätiach sopky, ako aj v okolí kráterov sa nachádzajú aktívne fumaroly, v minulosti bola v jednom z kráterov ťažená síra.
Ferdinand Vrba
Ferdinand Vrba (* 27. jún 1922, Bratislava – † 8. november 1991, Viedeň) bol slovenský tenista a tenisový tréner.
Ako 17-ročný člen klubu Železničiar Bratislava sa prebojoval do finále majstrovstiev Slovenska. O rok neskôr, v roku 1941 už získal prvý titul majstra Slovenska. Vo vojnových rokov reprezentoval Slovensko v medzinárodných stretnutiach proti Maďarsku a Chorvátsku. Po obnovení Česko-Slovenska dvakrát reprezentoval republiku v Davisovom pohári v rokoch 1947 a 1948. Zaznamenal 3 výhry a 1 prehru, všetko v dvojhre.
Jeho silnou zbraňou bol dobrý forhend.
Po skončení hráčskej kariéry pracoval ako tréner. Pracoval na Slovensku, v druhej polovici šesťdesiatych rokoch odišiel do Rakúska, kde pôsobil ako tréner až do svojej smrti.
Externé odkazy
Zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok
Na letišti
Na letišti je prírodná pamiatka ev. č. 262 na juhozápadnom okraji mesta Otrokovice v okrese Zlín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je jedno z posledných zvyškov slepých ramien rieky Moravy s vodnou flórou a faunou.
Radka Zrubáková
V roku 1998 bola kapitánkou družstva Slovenska v Pohári federácie. Hráčsku kariéru ukončila v roku 2000, odvtedy sa začala venovať trénerskej činnosti.
Pluduno
Pluduno je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dick Berk
Dick Berk (* 22. máj 1939, San Francisco, Kalifornia, USA – † 8. február 2014, Portland, Oregon) bol americký džezový bubeník.
Život
Študoval na Berklee College of Music a svoju kariéru začal začiatkom šesťdesiatych rokov hraním v kluboch v okolí Bostonu. V roku 1962 sa presťahoval do New Yorku, kde hral s Tedom Cursonom. Koncom šesťdesiatych rokov sa presťahoval do Los Angeles, kde pokračoval v aktívnej hudobnej kariére. Začiatkom osemdesiatych rokov založil Jazz Adoption Agency. Počas svojej kariéry vydal niekoľko albumov ako líder a spolupracoval s mnohými ďalšími hudobníkmi, medzi ktorých patria Blue Mitchell, Jean-Luc Ponty, Milt Jackson, George Duke a Don Friedman. Zomrel v roku 2014 vo veku 74 rokov. Aj keď bol už dlhšiu dobu chorý, až do konca života sa venoval hudbe.
Peter Rúfus
Peter Rúfus (* 11. október 1957, Liptovský Mikuláš) je slovenský herec, syn herečky Oľgy Rúfusovej a Jozefa Rúfusa, vnuk herca a režiséra Petra Rúfusa. Jeho strýko bol známy slovenský básnik Milan Rúfus.
Okrem herectva sa živí dabingom. Jeho hlas počuť v upútavkách na TV JOJ. Od leta 2009 nakrúcal dve série denného kriminálneho seriálu Prvé oddelenie. Počuť ho v úspešnom seriáli Súdna sieň ako uvádzača. Peter Rúfus získal ocenenie "Zlatá Slučka 2001" v kategórií najlepší mužský dabingový výkon.
Dabing
Peter Rúfus účinkuje v dabingu veľmi často. Z dôvodu zníženia cien za slučku od júla 2011 nedabuje pre TV Markíza, Dajto, Doma.
Herecké osobnosti, ktoré dabuje najčastejšie:
Elefantis (mytológia)
Elefantis alebo Elefantiné ( – Elefantis, Elefantiné, ) je v gréckej mytológii manželka líbyjského kráľa Danaa. Elefantis bola manželka líbyjského kráľa Danaa a matka jeho dvoch dcér, Hyperméstry a Gorgofony. Danaos mal päťdesiat dcér so svojimi početnými manželkami a družkami. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Lepsius L
Lepsius L alebo Pyramída Lepsius L je menšia nedokončená pyramída pri dedine Dahšúr, 250 metrov severne od Červenej pyramídy.
thumb|242px|Mapa dahšúrskeho pyramídového poľa z Denkmäler aus Ægypten und Æthiopen s polohou pyramídy Lepsius L. Meno staviteľa pyramídy nie je známe, podľa pozostatkov možno povedať, že pochádza z obdobia 4. alebo 5. dynastie. Prvotný predpoklad, že jej majiteľom bol faraón Menkauhor (okolo 2422–2414 pred Kr.), vylúčili nálezy z konca 20. storočia. V areáli pyramídy sa nenašiel dôkaz, napr. stavebné značky, ktorý by presne určil staviteľa, ale keramika, ktorá sa tu našla, pomohla pozostatky zaradiť na koniec 4., príp. začiatok 5. dynastie.
Pyramída
Stav pyramídy ukazuje, že jej výstavba bola zastavená krátko po tom, ako sa začala. Našli sa základy, ktoré boli zarovnané a zakryté hlinou. Zachovala sa otvorená pozdĺžna jama, z ktorej mali vzniknúť podzemné priestory. Na východnej strane sa našli veľké vápencové bloky, pravdepodobne určené pre túto časť objektu. Tiež boli zistené stopy po stavebnej rampe z hlinených tehál.
Jeff Ballard
Život
Svoju kariéru začal v polovici osemdesiatych rokov, kedy spolupracoval napríklad so saxofonistom Harveyom Wainapelom. Od roku 1988 pôsobil tri roky v sprievodnej skupine speváka a klaviristu Raya Charlesa. Spolu s kontrabasistom Larrym Grenadierom a saxofonistom Markom Turnerom pôsobí v skupine Fly, ktorá svoj prvý album vydala v roku 2004. Rovnako je členom tria klaviristu Brada Mehldaua. Počas svojej kariéry spolupracoval s radom ďalších hudobníkov, medzi ktorých patria napríklad Chick Corea, Pat Metheny alebo Avišaj Kohen. V roku 2014 vydal vlastný album Time's Tales, na ktorom vedľa Ballarda hrá ešte saxofonista Miguel Zenón a gitarista Lionel Loueke.
Lepsius L
Výskum
Počas svojej expedície v rokov 1842–1845 lokalizoval zvyšky pyramídy nemecký egyptológ Karl Richard Lepsius a priradil jej číslo 50 vo svojom zozname pyramíd. V roku 1986 Rainer Stadelmann odkryl jej pozostatky. Konštatoval, že pyramída zostala v počiatočnom stavebnom štádiu.
Dušan Bruncko
Doc. RNDr. Dušan Bruncko, CSc. (* 12. február 1955, Žilina – † 29. marec 2022, Košice) bol slovenský časticový fyzik, vedúci skupiny ATLAS na Ústave experimentálnej fyziky SAV v Košiciach.
Životopis
Vyštudoval matematicko-fyzikálnu fakultu na Karlovej univerzite v Prahe, už pred rokom 1989 pracoval v CERN-e v rámci experimentu HELIOS-3, po revolúcii bol členom experimentu H1 v DESY Hamburg, od roku 1992 do 2006 bol šéfom Oddelenia subjadrovej fyziky Ústavu experimentálnej fyziky košickej SAV. V rokoch 1992 – 1994 bol šéfom účasti SR v projekte R&D33. Od roku 1996 je slovenským koordinátorom experimentu ATLAS v CERN-e. Od roku 1996 je vedúcim vedeckým pracovníkom SAV.
Absolvoval množstvo študijných pobytov v zahraničí. Spoluorganizoval viacero medzinárodných konferencií. Má za sebou množstvo odborných prác, vystúpení na konferenciách, počet citácií je okolo osemtisíc. V súčasnosti sa venuje analýze údajov pochádzajúcich z protón-protónových zrážok získaných detektorom ATLAS.
Ulica Alexandra Matušku
Ulica Alexandra Matušku je ulica:
FED
FED môže byť:
Fed môže byť:
Tarot
História tarotových kariet
Pôvodný súbor hracích kariet vznikla začiatkom 14. storočia pravdepodobne v severotalianskych mestských štátoch. Je zaujímavé, že až do roku 1781 neexistuje žiadna písomná zmienka o použití tarokových (tarotových) kariet pri veštení, aj keď boli publikované mnohé práce popisujúce ale aj odsudzujúce používanie iných kariet pri predpovedaní budúcnosti.
Názov tarot (tiež taraux alebo tarocchi) sa objavuje v roku 1505 paralelne vo Francúzsku a v Taliansku. Už predtým však boli známe kartové súbory pod názvom trionfi či triumphi (tromfy).
Najstaršími dochovanými tarotovými kartami sú tri súbory zo začiatku 15. storočia, všetky vyhotovené pre milánsku vládnucu rodinu Visconti. Má sa za to, že najstarší súbor vznikol ako svadobný dar pri príležitosti spojenia rodín Visconti a Sforza, od čoho dostala aj meno – Visconti-Sforza. Autorstvo sa pripisuje Bonifaciovi Bembovi alebo iným umelcom ferrarskej školy.
Súbory s jednoduchšou kresbou sa dochovali z rozličných období z mnohých miest vo Francúzsku. Pôvodné kresby azda pochádzali zo začiatku 16. storočia, aj keď samotné karty boli vytlačené v 17. storočí. Najznámejšou z týchto sád je marseillský tarot.
V roku 1781 boli publikované dve eseje vo francúzštine, v ktorých sa po prvýkrát popisuje tarot ako okultná schránka ezoterického učenia.
Štruktúra tarotu
Úplný súbor 78 tarotových kariet sa tradične rozdeľuje na dve skupiny zvané Veľká arkána a Malá arkána. Slovo arkána pochádza z latinského arcanum (možné číslo arcana) – to čo je ukryté v truhlici (lat. arca). Niektoré súbory obsahujú odlišný počet kariet, podľa zámeru zostavovateľa, aj keď váčšina autorov sa zhoduje na počte 78.
Zatiaľ čo karty veľkých arkán predstavujú archetypálne, univerzálne myšlienky, malé arkány stelesňujú každodenné, svetské situácie, problémy a ľudí. Karty Veľkých arkán bývajú bohato ilustrované obrazmi podnecujúcimi fantáziu, ktoré sú plné zjavných alebo skrytých symbolov. Karty malých arkán sú niekedy ilustrované len svojimi farbami, alebo zobrazujú doslovné, jednoduché obrazy.
Veľká arkána
Veľké arkána pozostáva z 22 kariet označených rímskymi číslicami I–XXI a z jednej karty bez čísla, alebo označenej číslicou 0 (nula). Karty veľkých arkán najčastejšie znázorňujú scény s osobami, ktoré symbolizujú všeobecné pojmy, ktoré sú uvedené aj v nápise na karte. Moderné súbory môžu niesť abstraktné obrazce alebo koláže, vždy sú to však symbolické zobrazenia komplexných pojmov. Názvy kariet a zobrazené symboly majú korene v stredovekej alebo renesančnej symbolike. Zoradenie kariet je viac-menej štandardizované, aj keď niektoré karty sa môžu v rôznych súboroch líšiť.
Malá arkána
Malé arkána pozostáva z 56 kariet v štyroch farbách, ktoré sú identické s farbami latinských kariet. Každá farba symbolizuje jeden zo štyroch základných živlov, ktorý ovplyvňuje sféru vplyvu a význam karty:
Odkazy na knihy
Papus: The Tarot of the Bohemians
Arthur Edward Waite: The Pictorial Key to the Tarot
P. D. Ouspensky: The Symbolism of Tarot
Vnútorná štruktúra tarotu - Vzťah tarotu k mágii, kabaly a kresťanskej viery, na základe diel mága Františka Bardona
Knížnica Golden Dawn
Ametystová ulica
Ametystová ulica je ulica:
Hippach
Hippach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Schwaz.
Žije tu obyvateľov.
Givry (kantón)
Givry je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho 17 obcí.
Súradnicový zapisovač
thumb|Atramentový ploter
Súradnicový zapisovač (angl. plotter) je grafické výstupné zariadenie počítača, určené pre zobrazenie vektorovej grafiky.
Klasický súradnicový zapisovač kreslí obraz pomocou pera resp. špeciálnych fixiek. Existujú ale aj varianty s atramentovou tlačovou hlavou podobnou klasickej tlačiarni, prípadne rezacie plottery, kde namiesto pera je nástroj na rezanie (reklamné fólie na autá). Pre vyhotovenie predlôh pre výrobu dosiek plošných spojov sa často používa tzv. fotoplotter, kde sa namiesto pera používa svetelná stopa a ako médium je použitá fotografická fólia.
Médium (papier) môže byť pohyblivé v jednej osi (tzv. valcový plotter, umožňuje malý konštrukčný rozmer zapisovača a použitie dlhého pásu papiera) alebo je pevne umiestené a pohybuje sa len pero. Plottre bývajú často vybavené aj mechanizmom na vymieňanie pier rôznych farieb.
Súradnicové zapisovače sa používajú väčšinou na vyhotovovanie technických výkresov, ktoré vďaka rozmerom (až A0) nemožno na bežnej tlačiarni vytlačiť.
Súradnicové zapisovače bývajú obvykle pripojené k počítaču cez sériový port (niekedy používajú rozhranie IEEE-488, najmä výrobky firmy Hewlett Packard). Defacto štandard pre prenášané príkazy je formát HPGL (Hewlett-Packard).
Zvláštnym prípadom je tzv. x-t zapisovač, ktorý slúži na záznam v čase sa meniacej fyzikálnej veličiny, obvykle na papierový pás, alebo na otáčajúci sa valec s pripevneným záznamovým papierom.
Podobný princíp ako súradnicový zapisovač používajú aj niektoré počítačom riadené (NC) obrábacie stroje - vŕtačka, fréza.
Puerto de Santiago
Puerto de Santiago je obec (letovisko) ležiaca na ostrove Tenerife, na Kanárskych ostrovoch. V minulosti malá rybárska osada sa v súčasnosti veľmi rýchlo buduje a vypracováva na kvalitné letovisko s hotelmi, bazénmi, obchodmi, reštauráciami, množstvom autopožičovní a kvalitnou, pravidelnou autobusovou dopravou. Môžete tu nájsť pláže s čiernym (sopečným) pieskom. Prirodzenými susedmi, prakticky tak blízko ležiacimi vedľa seba, že sa nedajú pevne určiť hranice sú Los Gigantes a Playa de la Arena. Najbližšie letisko - Reina Sofia je vzdialené približne (40 min.).
Elsmere
Elsmere môže byť:
Gueugnon (kantón)
Gueugnon je francúzsky kantón v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. Tvorí ho deväť obcí.
Prémery (obec)
Prémery je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Azalková ulica
Azalková ulica je ulica:
Guatraché (department)
Guatraché je jeden z 22 departmentov argentínskej provincie La Pampa.
Obyvateľstvo
Podľa odhadu INDEC mal v roku 2005 department 10 789 obyvateľov.
Alexander Trizuljak
Doc. Alexander Trizuljak (* 15. máj 1921, Varín – † 15. október 1990, Bratislava) bol slovenský sochár, pedagóg a organizátor výtvarného života na Slovensku.
Richard Nixon
Richard Milhous Nixon (* 9. január 1913, Yorba Linda, Kalifornia, USA – † 22. apríl 1994, New York, New York) bol americký politik. V rokoch 1969 až 1974 bol 37. prezident Spojených štátov.
Alexander Trizuljak
Životopis, dielo
Trizuljak sa narodil vo Varíne. Jeho otec bol roľník a aj keď v rodine bolo deväť detí, otec si dal veľmi záležať na kvalitnom vzdelaní svojich troch synov. Boli prví z dediny, ktorí išli študovať na stredné školy a neskôr získali i vysokoškolské vzdelanie. V rokoch 1943 – 44 študoval na výtvarnom oddelení Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave (u M. Schurmanna a J. Kostku) a v rokoch 1945 – 49 sochárstvo na Akadémii výtvarných umení v Prahe (u K. Pokorného). V rokoch 1949-1972 pôsobil ako pedagóg na VŠVU v Bratislave (najprv ako asistent Jozefa Kostku ). V roku 1964 získal titul docent. Počas normalizácie bol odsunutý z verejného života, vo svojej tvorbe pokračoval v ústraní od roku 1972 ako slobodný umelec.
Richard Nixon
Za prezidenta bol zvolený 5. novembra 1968. Porazil pri tom s veľkým odstupom demokrata Huberta Humphreyho, aj vďaka tomu že sľuboval stiahnutie amerických vojsk z Vietnamu. Jeho veľkým odporcom bol práve kvôli vojne vo Vietname britský hudobník John Lennon. Vyštudoval Whittier College v roku 1934 a Duke University of Law v roku 1937 kedy sa vrátil do Kalifornie praktizovať právo. On a jeho manželka Pat Nixonová sa presťahovali do Washington D.C. za prácou vo federálnej vláde v roku 1942. Potom počas druhej svetovej vojny slúžil v US Navy. V roku 1946 bol v Kalifornii zvolený do snemovne poslancov a v roku 1950 do senátu. Jeho úsilie v prípade Algera Hissa mu prinieslo reputáciu anti-komunistu a povýšilo ho to k národným prominentom. Bol spolukandidátom Dwight D. Eisenhowera v Republikánskej strane v prezidentských voľbách v roku 1952. Osem rokov slúžil ako viceprezident. Viedol neúspešnú prezidentskú kampaň v roku 1960. Prehral tesne oproti svojmu protivníkovi Johnovi F. Kennedymu. V roku 1962 stratil post Guvernéra Kalifornie. V roku 1968 opäť kandidoval a bol zvolený. Hoci spočiatku stupňoval Americkú účasť vo Vietnamskej vojne potom ukončil zásah v roku 1973. Nixonova návšteva Čínskej ľudovej republiky v roku 1972 otvorila diplomatické vzťahy medzi oboma krajinami. Zaslúžil sa aj o zmiernenie napätia medzi Sovietskym zväzom a USA. V domácej politike všeobecne zaviedol politiku, ktorá preniesla moc z Washingtonu D.C. do ostatných štátov. Odštartoval iniciatívu boja proti rakovine a ilegálnym drogám, zrušil rasovú segregáciu v južanských školách, zrealizoval environmentálnu reformu a uviedol legislatívu reformy zdravotnej starostlivosti a sociálnej prosperity. Jeho politickú činnosť ukončila aféra Watergate, pri ktorej vyšlo najavo, že vedome kryl a popieral odpočúvanie novinárov.
Alexander Trizuljak
Životopis, dielo
Začiatkom 60. rokov sa v jeho tvorbe ustaľuje ďalšia vývinová etapa, ktorej výraz je podmienený využívaním nových materiálov - kovov. Po kompozíciách tvarovo redukovaných, ale s dynamickou vnútornou osnovou (Kone, Milenci, Myšlienka, okolo 1960; Slncový kôň, 1963-65) vyústil Trizuljakov záujem o výtvarné využitie kovových technických prvkov do polôh dekoratívno-konštruktivistických s výraznou priestorovo-znakovou symbolikou (Raketostroj, po 1963; Kvet, hliník, 1966).
Jeho zásluhou boli založené viaceré slovenské galérie, vrátane Galérie mesta Bratislavy (GMB), galérií v Trenčíne, Nitre či v Humennom. Trizuljak podporoval kultúrny život na Slovensku, vrátane svojho členstva v organizačnom výbore medzinárodnej výstavy mladých umelcov Biennale Danubius v Bratislave a stál pri zrode slovenských stredných umeleckých škôl. Z jeho iniciatívy vznikol Slovenský fond výtvarných umení, ako aj dnes už neexistujúce dielne Umeleckých remesiel v Bratislave. Trizuljak založil tradíciu pravidelného sochárskeho podujatia Socha piešťanských parkov, ktorá sa začala jeho súbornou výstavou v Piešťanoch v roku 1961. Bol tiež zakladateľom Sympózia v kove v Košiciach a sympózií v maľbe a v dreve v priestoroch kaštieľa v Moravanoch nad Váhom.
V roku 1960 bol zvolený tiež sa poslanca krajského národného výboru v Bratislave.
Vybraná tvorba
V roku 2015 a 2021 boli odhalené jeho sochy, ktoré boli stiahnuté z verejných priestranstiev.
Rodina
Jeho manželka Eva bola tiež umelkyňou, akademickou maliarkou a tiež nositeľkou ceny Fra Angelica. Aj viaceré z jeho detí sa vydali umeleckou cestou.
Dielo Majstra Pavla z Levoče
Dielo Majstra Pavla z Levoče tvorí jedinečný súbor sochárskych prác tohto neskorogotického rezbára. Medzi národné kultúrne pamiatky patrí od roku 1961 aj dielo Majstra Pavla z Levoče.
Výskum Pavlovho diela
Tvorba Majstra Pavla sa dostala do širšieho povedomia verejnosti až po druhej svetovej vojne, keď sa zreštauroval hlavný oltár farského kostola v Levoči, a najmä po výstave jeho prác v roku 1967 – 450 rokov od dokončenia oltára. S menom Majstra Pavla sú spojené najvýznamnejšie diela našej neskorej gotiky i celý okruh prác, rozličnej kvalitatívnej úrovne, ovplyvnených jeho slohom, ktorý intenzívne vyžaroval až do dvadsiatych rokov 16. storočia.
Levoča
Hlavné a najslávnejšie dielo vytvoril počas svojho pôsobenia v Levoči kam prišiel okolo roku 1500 na pozvanie levočského mešťana Juraja Thurzu. Vďaka niekoľkým zachovaným údajom je u nás jedným z mála neskorostredovekých umelcov známych podľa mena. Ako autor hlavného oltára Chrámu svätého Jakuba sa uvádza na epitafe rodiny kamenára Martina Urbanowitza z roku 1621, umiestnenom na východnej stene južnej predsiene kostola. Z neho vyplýva, že kamenárova manželka Margita bola vnučkou rezbára Pavla, ktorý vyrezal hlavný oltár tohto kostola. Na základe doloženého autorstva a v porovnaní s oltárom sa potom jednotliví znalci pokúšali vymedziť ostatnú Pavlovu tvorbu. Hlavný oltár v levočskom chráme je súčasne jediným písomne doloženým dielom Majstra Pavla, preto je i východiskom pri určovaní ďalších plastík, pri ktorých je autorstvo Majstra Pavla zrejmé, prípadne prác pochádzajúcich z Pavlovej dielne. Oltár, ku ktorému sa vzťahujú písomné správy z r. 1508 – 1517, je najväčším neskorogotickým krídlovým oltárom na svete (výška, šírka ). left|thumb|Majster Pavol z Levoče, Posledná večera, kópia plastiky z predely hlavného oltára [[Chrám svätého Jakuba (Levoča)|Chrámu sv. Jakuba v Levoči]]Má jednotnú výtvarnú koncepciu v spojení architektonickej, sochárskej a maliarskej zložky. Vznikal za účasti viacerých spoluautorov a dielenských spolupracovníkov po etapách niekoľko rokov (roku 1508 bolo pravdepodobne postavené retabulum; tabuľové obrazy, sochy a reliéfy boli dohotovené asi pred rokom 1515 a celý oltár – polychrómovaný a pozlátený – do roku 1517). V predele je skupina Poslednej večere, na zatvorenom oltári osem tabuľových obrazov Kristovho umučenia (Getsemanská záhrada a Judášova zrada, Bičovanie, Korunovanie tŕním, výjav Ajhľa človek (Ecce homo), Kristus pred Pilátovým súdom, Nesenie kríža, Ukrižovanie a Zmŕtvychvstanie). Maľby sú urobené podľa predlôh Lucasa Cranacha st. a Hansa Leonharda Schäufeleina. Na vnútorných stranách pohyblivých krídel sa nachádzajú štyri reliéfy – Rozoslanie apoštolov, ''Sťatie sv. Jakuba, Ján Evanjelista na Pathme a Umučenie sv. Jána''.