cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam planétok 40001 – 40250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Príslovia
Príslovia môže byť:
Definiens
Definiens je výraz, ktorým sa pri definovaní definuje.
Konica Minolta
thumb Konica Minolta Holdings, Incorporated je japonská technologická spoločnosť, ktorá má pobočky v 49 krajinách sveta. Je popredným výrobcom kancelárskej techniky a lídrom na trhu medzi poskytovateľmi produktov, služieb a riešení v oblasti tlače, dokumentov a ich spracovania. Špeciálny dôraz kladie na celkové riešenie tlače a správy dokumentov v kancelárskom a produkčnom prostredí.
Kazateľ
Kazateľ môže byť:
Little Joe 6
thumb|left|Start testu Little Joe 6
Little Joe 6 bol testovací let rakety Little Joe, ktorého úlohou bolo overiť funkčnosť únikového systému kozmické lode Mercury. Maketa lode bola vynesená na suborbitálnu balistickú trajektóriu s apogeom takmer 60 kilometrov a do vzdialenosti 127 kilometrov. Maximálna dosiahnutá rýchlosť bola 4949 km/h, zrýchlenie dosiahlo 58 m/s² (5,6 g). Hmotnosť makety lode bola 1134 kg. Konfigurácia motorov rakety Little Joe bola: 4x pomocný motor Recruit a 4x hlavný motor Polux.
NGC 2765
NGC 2765 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. januára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Plutíno
Plutíno je transneptúnsky objekt podobný trpasličej planéte Pluto s podobnou dráhou.
Užovka Schrenckova
right|thumb|280px|Užovka Schrenckova Užovka Schrenckova alebo štíhlovka Schrenckova (Elaphe schrenckii) je druh z čeľade užovkovité.
Vzhľad
Má tmavočiernu (niekedy tmavohnedú) farbu s nepravidelnými žltými, sivými alebo bielymi pruhmi. Dorastá do dĺžky max. 1,8 m. Výzorom pripomína hadiarku retiazkovú (Lampropeltis getula).
Faverelles
Faverelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Crépin
Saint-Crépin môže byť:
Definitio essentialis
Definitio essentialis (lat., doslova: podstatné určenie) je pojmové určenie, ktoré definuje predmet alebo jav na základe jeho podstatných vlastností. Jeho opakom je definitio attributiva vel accidentalis.
Saint-Crépin (Hautes-Alpes)
Saint-Crépin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Saint-Crépin má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Crépin má 608 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Definovanie
Definovanie je procesuálna stránka definície. Je paralelou k usudzovaniu, lebo vykonáva medzi termínmi podobnú službu ako usudzovanie medzi výrokmi.
NGC 2766
NGC 2766 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 22. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Aloe Blacc
Egbert Nathaniel Dawkins III (* 7. január 1979, Laguna Hills, Kalifornia, USA), viac známy ako Aloe Blacc, je americký spevák, skladateľ, rapper a hudobník. Je najviac známy vďaka svojim singlom „I Need a Dollar“, „The Man“ a tiež pre spoluprácu na Aviciiho skladbe „Wake Me Up!“, ktorý sa umiestnil na 1. mieste v 22 krajinách.
Mladosť
Blacc sa narodil v Južnej Kalifornii v Orange County panamským rodičom. Vyrastal v Laguna Hills, kde začal v treťom ročníku hrať na trúbku.
Izaiáš
Izaiáš môže byť:
San Roque (department)
Department San Roque leží západne od centra provincie Corrientes na severovýchode Argentíny a je jeden z 25 departmentov provincie.
Sojuz TM-8
Sojuz TM-8 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-8 vyštartoval 5. septembra 1989 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o 8. expedíciu k Miru.
Koštianska kultúra
Koštianska kultúra alebo koštianska skupina bola kultúra/skupina v starej bronzovej dobe (konkrétne cca 1850 – cca 1 500 pred Kr. podľa konvenčného datovania, ale podľa novšieho datovania zrejme o stáročia skôr) na východnom Slovensku (Východoslovenská nížina, Košická kotlina a Spiš). Patrí do epišnúrového komplexu. Pomenovaná je podľa Koštian, dnes miestnej časti Valalík pri Košiciach.
Sú pre ňu typické rozsiahle kostrové pohrebiská (Perín, Košice, Čaňa, Valaliky-Všechsvätých, Dúbravka, Lastovce, Žehra – Dreveník, Spišské Tomášovce). Pochovávanie je kostrové. Nachádzame tu aj sibinské náušnice a najstaršie bronzové sekerky v strednej Európe. Keramika je spočiatku šnúrová.
Vyvinula sa zo skupiny Nyírség-Zatín.
Rozlišujú sa dve fázy:
Torre Annunziata
thumb|Panoramatický pohľad na Torre Annunziata
Torre Annunziata je mesto v neapolskej provincii v Kampánii. Leží v Neapolskom zálive na úpätí Vezuvu, ktorého erupciami bolo v rokoch 79 a 1631 zničené. Dnes má 44 386 obyvateľov (1. 1. 2009).
V súčasnosti je dôležitou archeologickou lokalitou a zároveň od roku 1997 súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Encyklopedie moderní historie
Encyklopedie moderní historie je česká monotematická encyklopédia obsahujúca heslá k dejinám od Veľkej francúzskej revolúcie po súčasnosť. Prvýkrát bola vydaná v roku 1995, ďalšie opravené a doplnené vydania prebehli v rokoch 1998 a 1999.
Koncepcia
Publikácia obsahuje abecedne zoradené heslá (3. vydanie cca 1 700 hesiel) a register spomenutých osôb (3. vydanie cca 2 000 osôb). V 3. vydaní bolo do prílohy doplnených 20 prehľadných čiernobielych máp k územným zmenám a procesom, najmä v Európe.
Autori v úvode rozdeľujú heslá do štyroch skupín:
Autori
Jednotlivé heslá spracoval autorský kolektív, na základe odbornosti v danej oblasti:
Väčšina autorov v čase vydania publikácie pôsobila v Inštitúte medzinárodných štúdií Fakulty sociálnych vied Karlovej univerzity v Prahe (Marek Pečenka, Petr Luňák, Jaroslav Hrbek, Petr Mareš), Bohuslav Litera a Martin Nechvátal v Historickom ústave Akadémie vied ČR a politológ Karel Žaloudek bol bývalým pracovníkom Centra teoretických štúdií Karlovej univerzity v Prahe.
Sevrai
Sevrai je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jeremiáš
Jeremiáš môže byť:
196 pred Kr.
Udalosti
Rosetská doska
Ezechiel
Ezechiel môže byť:
Bošácka skupina
Bošácka skupina bola kultúrna skupina v mladom eneolite na západnom Slovensku a východnej Morave (hlavne horná Nitra, Požitavie a svahy Bielych Karpát), ojedinele v južnom Poľsku.
Je charakteristická novými vzormi na keramike (otlačok šnúry, kolkovanie, slamovanie, voštinovanie) a sídlami na strategických polohách (Ivanovce, Bánov), ktoré sú niekedy aj opevnené priekopami (Podolie).
Fay-aux-Loges
Fay-aux-Loges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
13. október
Narodenia
upright|thumb|[[Ian Thorpe (* 1982)]]
Úmrtia
upright|thumb|[[Walter Houser Brattain († 1987)]]
Periboia (dcéra Alkathoa)
Periboia (Periboia) je v gréckej mytológii dcéra megarského kráľa Alkathoa. Periboia sa vydala za salamínskeho kráľa Telamóna. Antický autor Diodoros Sicílsky uvádza, že Periboia bola jeho druhou manželkou a porodila mu syna Aianta, ktorý sa preslávil v trójskej vojne.
Petra Martićová
Petra Martićová (* 19. január 1991, Split, Chorvátsko) je súčasná chorvátska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala vo dvojhre 5 turnajov kategórie ITF a vo štvorhre tri turnaje tej istej kategórie. V rebríčku WTA bola vo dvojhre najvyššie na 42. mieste k 11. júnu 2012 a vo štvorhre na 53. mieste k 14. marcu 2014. Počas kariéry zarobila 1 539 874 amerických dolárov (stav k 11. septembru 2015).
Kariéra
Petra Martićová začala hrať tenis vo veku piatich rokov. Jej obľúbeným povrchom je tvrdý povrch a obľúbeným úderom je podanie. Na profesionálnom tenisovom okruhu hrá od júla 2008. Petra Martićová hrá pravou rukou a používa obojručný bekhend.
NGC 2767
NGC 2767 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Svätý dej
Svätý dej je v katolicizme typický náboženský fenomén, ako napr. obeť, očista a pod.
Baruch
Baruch môže byť:
Štefan Mišák
Ing. Štefan Mišák (* 28. september 1953, Karlove Vary) bol primátor mesta Levice od roku 2003 do roku 2018.
Primátor mesta Levice
Štefan Mišák bol zvolený za primátora mesta Levice
Fyzikálny dej
Fyzikálny dej alebo fyzikálny proces je fyzikálny jav, ktorý sa premieňa v čase; ako napríklad šírenie (vlnenie, žiarenie, šírenie polí, šírenie častíc, röntgenové žiarenie, žiarenie alfa, žiarenie beta atd.) Fyzikálny dej, je dej, počas ktorého sa látky nemenia na iné látky. Mení sa len skupenstvo látok, alebo veľkosť častíc danej látky. Napr. topenie ľadu, roztápanie snehuliaka, krájanie chleba, trhanie papiera atď. Vo väčšine prípadov je tento dej vratný (látku dokážeme dostať do pôvodného stavu napr. pokrčený papier možno vystriekať).
Bolivarianské hry 2013
náhľad|Otvárací ceremoniál hier
Bolivarianské hry 2013 boli v poradí 17. Bolivarianské hry, ktoré sa konali v Trujillo, v Peru od 16.30. novembra 2013, za účasti 11 štátov a ktoré organizuje Bolivarianská športová organizácia (ODEBO). Podujatia sa zúčastnilo 4 389 športovcov, ktorí súťažili v 44 športoch a 57 disciplínach.
Okrem organizátorského mesta Trujillo sa niektoré podujatia hrali aj v ďalších 2 mestách: Lima a Chiclayo. Otvárací ceremoniál sa konal na štadióne Estadio Chan Chan, záverečný na štadióne Coliseo Gran Chimu.
Hostiteľské mesto
V roku 2010 bolo pôvodne zvolené za hostiteľské mesto Panama City. V októbri 2010 však Panama svoje organizátorstvo stiahla, pre nezhody s dvoma národnými olympijskými výbormi. V roku 2011 ohlásilo svoju kandidatúru peruánske mesto Trujillo, ktoré 7. februára 2012 v Rio de Janeiro získalo právo organizovania hier.
Maskotom hier bol El Chalancito, typický jazdec a farmár severných častí Peru, ktorý má na sebe biele poncho s výšivkou boha kultúry Moche.
Dejiská hier
Súťažilo sa v 13 dejiskách.
Zúčastnené štáty
Hier sa zúčastnilo 6 štátov ODEBO a 5 štátov, ktoré nie sú členmi ODEBO (Čile, Dominikánska republika, Guatemala, Paraguaj a Salvádor).
Horská dráha
Horská dráha je zábavná atrakcia, primárne vyvinutá pre zábavné parky. V podstate ide o špecializovaný železničný systém. Skladá sa z trate, ktorá vedie podľa navrhnutých, často extrémnych vzorov; niekedy s jednou alebo viacerými „inverziami“ (napr. vertikálne slučky), ktoré na okamih otočia jazdca hore nohami.
Iapyx
Iapyx (Iapyx) môže byť v gréckej mytológii:
Elektrický zvonec
thumb|Elektrický zvonček Elektrický zvonec alebo (elektrický) zvonček je elektrické zariadenie meniace elektrickú energiu na zvuk. Zvuk je vytváraný rýchlymi údermi kladivka na rezonančnú kovovú časť (zvonec).
Jonáš
Jonáš môže byť:
Elektrický zvonec
Princíp
left|thumb|Schéma elektrického zvončeka Po stlačení tlačidla (K) sa k elektromagnetickej cievke (E) dostane prúd zo zdroja (U). Pritiahnutím kotvy (A) sa zároveň preruší spínač (S) a tým aj prívod elektrického prúdu (U) do elektromagnetickej cievky (E). Prerušením prúdu (U) prestane jadro elektromagnetickej cievky (E) priťahovať kotvu (A) a kotva sa vďaka pružine vráti do pôvodnej polohy, čím sa znovu spojí (S) elektrický obvod, ktorý znovu privedie do elektromagnetickej cievky (E) prúd (U).
Jonáš
Všetky stránky Wikipédie začínajúce menom Jonáš
Elektrický zvonec
Princíp
Tento cyklus prebieha dovtedy, kým je stlačené tlačidlo (K) a teda kým do elektrického obvodu prúdi elektrický prúd. Niektoré elektrické zvonce udierajú v obidvoch krajných polohách do dvoch rezonátorov, ktoré môžu byť ladené v rozdielnych tóninách.
Elektrické zvonce, napojené na striedavý prúd nemusia využívať princíp odpojenia kontaktu pri údere kladivka. Kotva kmitá medzi dvoma pólmi jadra elektromagnetickej cievky v rytme frekvencie striedavého prúdu ktorým je napájaná.
Súčasnosť
Tento typ signalizácie bol využívaný hlavne v starších telefónoch ako signalizácia prichádzajúceho hovoru, ako signalizácia prichádzajúcej návštevy pri vchodových dverách bytov, pre signalizáciu časových intervalov vyučovania na školách a pod. V súčasnosti je toto elektromechanické zvonenie nahrádzané generovanými tónmi, ktoré sú generované pomocou oscilátorov, prípadne prehrávaním digitálnych nahrávok zvukov (melódií) pomocou audiozariadení cez reproduktor.
Iqaluit
Iqaluit je hlavné mesto najsevernejšieho a zároveň najväčšieho kanadského teritória Nunavut. V roku 2006 mal počet obyvateľov 6 184, čím predstavoval 18,1 percentný nárast oproti roku 2001. Je to najmenšie hlavné mesto v Kanade.
Perdix
Perdix môže byť:
Pamätné euromince roku 2006
Dvojeurové pamätné mince resp. eurové mince s nominálom 2 eurá, sú špeciálne euromince razené a emitované národnými (centrálnymi) bankami členov eurozóny od roku 2004 ako legálne a obehové platidlo všetkých členských štátov. Tieto mince obyčajne oslavujú výročie historickej udalosti alebo upozorňujú na práve prebiehajúcu udalosť. V roku 2006 bolo emitovaných 7 rôznych pamätných euromincí.
Vatikán
Zaujímavosť: Španielsko plánovalo vydať mincu s témou "125. výročie narodenia Pabla Picassa. Dôvod zrušenia nie je známy.
Referencie
€
Micheáš
Micheáš môže byť:
Spálený luh
Predmetom ochrany je horské rašelinisko v údolí Studenej Vltavy s dochovanou zonáciou rašeliniskovej vegetácie.
Ró Coronae Borealis
Ró Coronae Borealis (ρ CrB/ρ Coronae Borealis) je hviezda šiestej hviezdnej veľkosti v súhvezdí Severná koruna.
Saint-Disdier
Saint-Disdier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Saint-Disdier má 134 obyvateľov (2009).
Kolicín
Kolicín je spoločný názov skupiny toxických exoproteínov produkovaných kolicinogénnymi kmeňmi čeľade Enterobacteriaceae v priebehu rastu bakteriálnej kultúry. Prvý objavený kolicín, kolicín V (v súčasnosti klasifikovaný ako mikrocín V) bol identifikovaný belgickým vedcom André Gratiom v roku 1925; ten ho definoval ako termolabilný produkt prítomný v kultúre Escherichia coli V a toxický pre E. coli Ф. Pomenoval ho „princíp V“ – podľa kmeňa E. coli V virulentného pre zvieratá, ktorý Gratia nazýval coli V. Tieto baktérie sa podľa neho javili „ako normálne“, boli ale zodpovedné za lýzu iných buniek, konkrétne buniek E. coli Ф. Ďalej sa o tento fenomén skoro nikto nezaujímal, až do roku 1946, keď Fredericq začal študovať neobvyklý prípad vnútrodruhového antagonizmu u črevných baktérií. V súčasnosti je identifikovaných viac než 34 typov kolicínov, z nich 24 je dobre preskúmaných. thumb|alt=alt text|Escherichia coli kultivovaná na Endovom médiu
Kolicíny tvoria samostatnú skupinu v rámci veľkej rodiny bakteriocínov. Bakteriocíny sú charakteristické úzkym spektrom pôsobnosti, sú toxické iba pre baktérie rovnakého druhu ako je producentský kmeň, alebo pre blízko príbuzné druhy. Základnými skupinami bakteriocínov sú
Saint-Disdier
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Kolicín
Klasifikácia a nomenklatúra kolicínov
Klasifikácia a nomenklatúra kolicínov úzko súvisí s princípom interakcie kolicínu s citlivou bunkou. Interakcia prebieha v troch krokoch: najprv dochádza k väzbe kolicínu na špecifický receptor vonkajšej membrány hostiteľskej bunky, následne k translokácii cez bunkový obal (pomocou translokačného systému Tol alebo Ton) a k letálnej interakcii kolicínu so špecifickým intracelulárnym cieľom (vlastný cytotoxický efekt kolicínu). thumb|left|alt=A|Rozdelenie kolicínov. Kolicíny možno klasifikovať na základe kolicínom využívaného receptoru hostiteľskej bunky. Táto väzba kolícinu na daný receptor predstavuje interakciu dvoch proteínov nevyžadujúcu žiadnu energiu. V prípade využívania jedného receptoru viacerými kolicínmi sa ďalej tieto kolicíny diferencujú na základe absencie skríženej imunity producentských kmeňov a označujú sa číslicami, napr. E1-E9, alebo písmenami Ia a Ib.
Podľa využívaného translokačného systému klasifikujeme kolicíny do dvoch skupín:
Ďalej možno kolicíny klasifikovať na základe cytotoxického účinku:
Heaven for Everyone
„Heaven for Everyone“ je pieseň, ktorú napísal Roger Taylor. Skladba pôvodne vyšla na albume skupiny The Cross s názvom Shove It, pričom hosťujúcim vokalistom bol Freddie Mercury. Neskôr skladbu nahrala skupina Queen a „Heaven for Everyone“ vyšla ako siedma skladba a prvý singel albumu Made In Heaven. Singel dosiahol druhé miesto vo Veľkej Británii.
Kolicín
Syntéza kolicínov
V roku 1953 bolo zistené, že schopnosť produkovať kolicíny je viazaná na extrachromozomálne genetické elementy, pomenované ako kolicinogénne faktory. V roku 1965 De Witt a Helinski prezentovali prvý dôkaz lokalizácie genetických kolicinogénnych determinant na plazmidoch. Kolicinogénne plazmidy – Col plazmidy, sú plazmidy s veľkosťou od 6 – 94 kbp.
Heaven for Everyone
Ide o kľudnú a melodickú pieseň, ktorej text vyjadruje obavy o svet, ktorý by mohol byť lepší.
Kolicín
Syntéza kolicínov
thumb|alt=|Baktéria Escherichia coli produkujúca kolicín Ia a mikrocín V''. Sú známe dva základne typy Col plazmidov :
Heaven for Everyone
Skladba bola nahratá v štúdiu Twin House v Londýne.
Kolicín
Syntéza kolicínov
Napriek odlišnému cytotoxickému účinku kolicínov na bunku, majú kolicíny podobnú genetickú štruktúru. Vo všetkých kolicínových genetických elementoch (kolicínových operónoch) je prvým génom gén kódujúci kolicín, ďalej gén imm kódujúci imunitný proteín, ktorý je súčasťou všetkých Col plazmidov a gén kil kódujúci lytický proteín (prítomný len v malých Col plazmidoch). Imunitný proteín zabezpečuje ochranu kolicinogénnej bunky pred účinkom vlastného kolícinu a pred účinkom kolicínu rovnakého typu z okolitého prostredia. Lytický proteín je malý lipoproteín uľahčujúci uvoľnenie nasyntetizovaného kolicínu z produkčnej bunky. thumb|center|alt=|Kmene E. coli produkujúce bakteriocíny''. Organizácia génov na Col plazmidoch závisí na cytotoxickom účinku kolicínu i na interakcii kolicínu s imunitným proteínom. U kolicínov depolarizujúcich cytoplazmatickú membránu hostiteľskej bunky je gén imm transkribovaný nepretržite z vlastného promotora, v smere opačnom ako gén pre kolicín a gén kil. U kolicínov s nukleázovou aktivitou je gén imm súčasťou transkripčnej jednotky a je orientovaný v smere transkripcie génu pre kolicín a génu kil. Je kontrolovaný promotorom celej transkripčnej jednotky a navyše aj vlastným promotorom, z ktorého je prepisovaný v prípade, že je kolicínovy operón vypnutý.
Skupina Kosihy-Čaka
Skupina Kosihy-Čaka (v Maďarsku nazývaná skupina Makó-Čaka alebo skupina Makó) bola skupina vučedolského okruhu v mladom eneolite na južnom západnom a strednom Slovensku a v časti Maďarska.
Pochovávalo sa prevažne spopolnením. Bohato je zastúpená keramika, najmä vučedolského typu. Nálezy medi sú veľmi zriedkavé.
NGC 2768
NGC 2768 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 19. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,9.
Dolná Krupá
Dolná Krupá je obec na Slovensku v okrese Trnava.
Poloha
Obec sa nachádza v severozápadnej časti Podunajskej pahorkatiny, asi severne od mesta Trnavy, Takmer rovnaká vzdialenosť delí obec od najvyššieho vrchu Malých Karpát- Zárub. Kataster obce hraničí na severe s Hornou Krupou, na SZ s Horným Dubovým, z východnej strany je Dolné Dubové a Špačince. Západnú hranicu tvorí územie Bohdanoviec. Stred obce leží v nadmorskej výške Najvyšším miestom je kóta Šarkan, dosahujúca nadmorskú výšku
Dejiny
V písaných dejinách sa prvá zmienka o obci objavila na začiatku 12. storočia, keď sa zachovala z r. 1113 tzv. Zoborská listina. Spomína sa v nej prvá známa podoba názvu obce – CROMBA. Podľa tejto listiny bola obec majetkom benediktínskeho opátstva sv. Hippolyta na Zobore v Nitre. V 13. storočí sa tu vyvinuli tri dediny: Dolná, Stredná a Horná Krupá. Prvé dve sa ešte v 15. stor. zlúčili v jednu s názvom Dolná Krupá. Do konca 14. stor. bol vlastníkom Ctibor zo Ctiboríc. V priebehu 15. a 16. storočia bolo vlastníctvo pôdy rozdelené medzi desiatky zemanov. Medzi najvyššie uznávané rodiny patrili Brunsvikovci. Začiatkom 19. stor. Brunsvikovci skúpili skoro všetky upadnuté zemianske majetky a vybudovali tak dolnokrupanské panstvo, ktorého centrom bol tunajší kaštieľ.
V súčasnosti sa Dolná Krupá s vyše 2000 obyvateľmi zaraďuje k najväčší vidieckym sídlam Trnavského okresu. Patria k nej aj časti Dolina, Podháj, Rybníčky a Potôčky. Obec sa stala prirodzeným centrom blízkeho okolia.
Spomína sa roku 1113 ako majetok zoborského kláštora. Od 19. storočia patrila rodine Brunsvíkovcov (Brunswick).
Pamiatky
Obec Dolná Krupá má sedem pamätihodností: kaštieľ, park, divadlo, ružová záhrada, umelý kopec, kostol a mauzóleum. Všetky predstavujú dotyky veľkého umenia, svojou hodnotou presahujúce regionálny rámec. Tvoria súčasť kultúrneho dedičstva. Do dnešných dní sa bohužiaľ nezachovali všetky. Platí to o kaštieľnom divadielku a o ružovej záhrade.
Kaštieľ
thumb|Kaštieľ z prednej strany s osadenou fontánou v tvare ruže. Klasicistický kaštieľ z rokov 1793 – 95 bol naposledy upravovaný v rokoch 1820 – 1821 podľa projektu A. P. Rigela. Štyri štíhle stĺpy a trojuholníkový štít – to sú hlavné poznávacie znaky stavby. Dnes patrí k najkrajším príkladom vidieckej klasicistickej architektúry na Slovensku.
Park
S dejinami krupského kaštieľa sa nerozlučitelne odvíjala aj história parku. Majitelia kaštieľa sa rozhodli upraviť okolie kaštieľa i okolitú prírodu podľa najmodernejších trendov anglických parkov. Najintenzívnejšie práce prebiehali v rokoch 1813 – 1819, kedy v obci pôsobil záhradný architekt Henrich Nebbien. Kaštieľ postupne obklopila kópia ideálnej anglickej krajiny. Vznikol tu prírodno-krajinársky celok s množstvom architektonických stavieb, jazerami s ostrovom, sochami a pod.
Divadlo
Jeho architektonická hodnota predstihovala mnohé väčšie stavby, pretože podobné šľachtické divadlá boli na Slovensku postavené iba dve. Budovu divadielka si dal pri kaštieli postaviť gróf Jozef Brunsvik okolo roku 1800, aby v ňom mohli organizovať divadelné predstavenia, koncerty a akadémie. Malo celkom nezvyčajný tvar s pôdorysom pripomínajúcim korytnačky, z ktorých panciera sa voľakedy zhotovovali lýry. Práve na jeho pódiu mohol počas svojich návštev koncertovať i Ludwig van Beethoven. Bolo zbúrané v roku 1937.
Ružová záhrada
Rozprestierala sa v susedstve parku ohraničená potokom a cestou na dnešnom hornom konci obce. Zakladateľka rozária Mária Henrieta Choteková si ružami obklopila svoj zvláštny dom krytý slamou, nazývaný “horný” kaštieľ. Najväčší rozkvet zažívala ružová záhrada pred rokom 1914, kedy sa do Dolnej Krupej dostali ruže slávneho šľachtiteľa Rudolfa Geschwinda. V roku 1910 kúpila grófka jeho pozostalosť, ktorú tvorilo asi 2000 ruží. V roku 1926 v rozáriu rástlo už 5000 ruží a v roku 1929 až 6000. Odborníci považovali dolnokrupskú ružovú záhradu v čase kvitnutia za jednu z najväčších krás v krajine. Rozárium v čase hospodárskej krízy upadlo a od polovice 30-tych rokov minulého storočia postupne zaniklo.
Farský kostol sv. Ondreja
thumb|Kostol sv. Ondreja. Predstavuje významnú pamiatku sakrálnej architektúry zo začiatku 19. storočia. Stavba vyrástla v rokoch 1807 – 1811 na mieste staršieho gotického kostola z roku 1465. Kostol je jednoloďový s vežou a vstupným portálom orientovanými do ulice. Po stranách presbytéria boli pristavané sakristia a oratórium s hrobkou rodiny Brunsvikovcov. Umelecky cenné je zariadenie interiéru – v duchu klasicizmu sú zhotovené všetky oltáre, lavice, krstiteľnica i kazateľnica. Oltárne obrazy pochádzajú z roku 1813, symbolický sarkofág so sochou leva z roku 1837. Pod oratóriom sa nachádza rodinná hrobka Brunsvikovcov, v ktorej je pochovaný aj najslávnejší majiteľ kaštieľa panstva Jozef Brunsvik (1750 – 1827).
Mauzóleum
Mauzóleum Chotekovcov dokončili v roku 1895 na objednávku majiteľa kaštieľa Rudolfa Choteka, ktorý doň dal pochovať svoju mladú dcéru i manželku. Označuje sa prívlastkom neorenesančné a zaraďujeme ho k ukážkovým príkladom neoslohovej architektúry z prelomu 19. a 20. storočia na území Slovenska. V roku 1946 doň pochovali aj poslednú príslušníčku rodiny Máriu Henrietu Chotekovú, tzv. ružovú grófku.
Umelý kopec
Pradedovi ružovej grófky vďačí obec za ďalší unikát – umelý kopec. Navŕšili ho ľudia niekedy v rokoch 1813 – 1819, keď sa s obrovskými nákladmi upravoval terén za kaštieľom. Na najvyššom mieste v strede budúceho vinohradu vyrástol umelý pahorok, ako jedna zo súčastí veľkolepého prírodno-krajinárskeho celku. Kopec vŕšili poddaní i furmani z okolia dlhé mesiace a ešte dnes je ich práca jasne viditeľná. Kóta Kopec sa v najvyššom bode nad okolitý terén dvíha do výšky približne 15 metrov.
Loser
Loser môže byť:
Kostolacká skupina
Kostolacká skupina bola kultúrna skupina v mladom eneolite v Srbsku, Bosne, Rumunsku, Maďarsku a na južnom strednom a západnom Slovensku (pri Dunaji - Patince, Iža- a v Poiplí). Pôvodné územie je Srbsko.
Je pomenovaná podľa obce Kostolac v Srbsku.
Vznikla z badenskej kultúry.
Sídliská sú pri vodných tokoch, v južnej Panónskej panve aj na telloch. Bohato zastúpená je keramika. Známa je kolková výzdoba so vzorom šachovnice a z keramiky typické slavónske misy s dutou nožičkou, misy s pretiahnutým hrdlom, tanierovité misy a amfory s valcovitým hrdlom. Z kovov sa používala meď.
Na Slovensku badať vzájomné vplyvy medzi kostolackou skupinou a bošáckou skupinou (tzv. bošácko-kostolacký horizont, napr. v Trenčíne).
Amfetamínová psychóza
Amfetamínová psychóza je jednou zo skupiny toxických psychóz. Dochádza k nej pri predávkovaní niektorými amfetamínmi, ako napríklad pervitínom alebo MDMA. Objavujú sa pomerne pestré halucinácie alebo zmeny nálad: zelená hmla, vnímanie sveta ako jednofarebného, pocit hlbokej samoty a opustenia a podobne.
Tau Bootis
Tau Bootis (τ Boo/τ Boötis) je hviezda štvrtej hviezdnej veľkosti v súhvezdí Pastier.
NGC 2769
NGC 2769 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Mediálnosť (medicína)
Mediálny alebo mediálne je výraz prebraný z latinčiny, bežne používaný v lekárskej terminológii. Znamená „stredný“ alebo „bližšie k stredu“. Opakom tohto pojmu je „laterálny“ alebo „laterálne“.
Susan Brownell Anthonyová
Susan Brownell Anthonyová (* 15. február 1820, Adams, Massachusetts, USA† 13. marec 1906, Rochester, New York, USA) bola americká aktivistka, kľúčová postava hnutia za práva žien v 19. storočí v USA. Bola spoluzakladateľkou Women's Temperance Movement a jeho časopisu The Revolution. Hrala tiež významnú úlohu v boji proti otroctvu.
Silly-en-Gouffern
Silly-en-Gouffern je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katalóg Hipparcos
Katalóg Hipparcos a Tycho Catalogue sú hlavné produkty astrometrickej misie ESA, Hipparcos. Tento satelit pracujúci 4 roky, dodával vysokokvalitné dáta od roku 1989 do roku 1993.
Katalóg obsahuje 120 000 hviezd s presnosťou na 1 tisícinu oblúkovej sekundy.
Feins-en-Gâtinais
Feins-en-Gâtinais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Povinský potok
Povinský potok je potok na dolných Kysuciach, tečie vo východnej časti okresu Kysucké Nové Mesto. Je to ľavostranný prítok Kysuce, má dĺžku 8,4 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Kysuckej vrchovine, v podcelku Vojenné, na juhozápadnom svahu Černatína (922,2 m n. m.), západne od sedla Meriadov (769,9 m n. m.), v nadmorskej výške približne 730 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie na západ cez Povinskú dolinu, sprava najprv priberá prítok zo západného svahu Černatína, potom zľava zo SSZ svahu Obelca (841 m n. m.), nasleduje ľavostranný prítok zo západného svahu Obelca a pravostranný z juhovýchodného svahu Priehybu (812,6 m n. m.). Pri chate Jedľovina priberá zľava významný prítok tečúci cez osadu Tatárovci a vytvára oblúk prehnutý na sever, pričom sprava priberá prítok prameniaci západne od Priehybu. Následne preteká osadou Belanovci a zľava priberá významný prítok, Sidorovský potok. Následne vstupuje do geomorfologického celku Javorníky (podcelok Nízke Javorníky, časť Kysucká kotlina), kde pokračuje intravilánom obce Povina, kde sa tok stáča viac smerom na ZSZ tu postupne priberá pravostranný prítok zo západného svahu Skáčkovej hory, ľavostranný prameniaci západne od osady Sidorovci, pravostranný z juhovýchodného svahu Pleše (686,5 m n. m.), ľavostranný spod kóty 535 m a pravostranný z lokality Predná Pleš. Stáča sa na severozápad, podteká štátnu cestu I/11, opúšťa intravilán obce a západne od nej ústi v nadmorskej výške cca 354 m n. m. do Kysuce.
Békešská župa (Uhorsko)
Békešská župa resp. Békešská stolica resp. Békešský komitát (namiesto slova Békešská/-ý môže byť slovo Békéšska/-y alebo Bíkešská/-ý; iný názov: Békeš, Békéš; ) bola uhorská župa resp. stolica resp. komitát na území dnešného juhovýchodného Maďarska. Územie Békešskej župy bolo menšie ako rozloha súčasnej maďarskej župy (pozri Békešská župa (Maďarsko)).
Charakteristika
Békešská župa susedila s týmito župami: Čongrádskou, Jasovsko-veľkokumánsko-solnockou, Hajduckou, Bihárskou, Aradskou a Čanadskou župou. Rieka Körös pretínala župu z východu na západ.
Centrum
Od začiatku 13. storočia bolo centrom Békešskej župy mesto Békeš, na začiatku 15. storočia, kedy sa mesto Békeš dostalo do vlastníctva rodiny Maróthi (1403) a pomaly začalo upadať, to bolo mesto Gyula. Nová železničná trať medzi Pešťou a Békešskou Čabou, dokončená v roku 1858 a Trianonská mierová zmluva zvýšili význam a počet obyvateľov Békešskej Čaby, ktorá sa pri reorganizácii v roku 1950, stala sídlom súčasnej Békešskej župy.
Dejiny
Békešský komitát vznikol ako jeden z prvých v Uhorsku v 11. storočí. Na prelome 13. a 14. storočia sa tento komitát, podobne ako ostatné v Uhorsku, zmenil na šľachtickú stolicu. V roku 1566 obsadili mesto Gyula Turci. Pod ich nadvládou sa Békešská župa pomaly vyľudnila a upadla. Po vyhnaní Turkov 3. mája 1723 prepožičal kráľ Karol Habsburský celú župu bývalému zásobovaciemu komisárovi svojich vojsk Jánovi Jurajovi Harruckernovi, ktorý ju opäť zaľudnil a to nielen Maďarmi, ale aj Nemcami, Rumunmi a najmä Slovákmi (mestá: Békéscsaba/Békešská Čaba, Endrőd, Szarvas/Sarvaš, Tótkomlós/Slovenský Komlóš). Slováci ešte aj po silnej maďarizácii v rokoch 1868 - 1918 tvorili podľa sčítania obyvateľstva v roku 1910 väčšinu v Békešskočabianskom okrese (62 %) a silné zastúpenie mali aj v okresoch Sarvaš (43 %) a Orosháza (18 %). Po prvej svetovej vojne sa územie stalo súčasťou Maďarska a asimilácia Slovákov pokračovala. Po druhej svetovej vojne sa tisíce z nich presťahovali na Slovensko a v súčasnosti žije na území Békešskej župy približne 7 000 Slovákov. Územie súčasnej Békešskej župy sa však po rozpade Uhorska a tiež po druhej svetovej vojne zväčšilo o časti územia Aradskej župy, Čanádskej župy a Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župy.
Národnosti
V roku 1880 z 229 757 obyvateľov župy bolo 152 877 Maďarov (66,54%), 53 517 Slovákov (23,29%), 6 611 Nemcov (2,88%), 5 347 Rumunov (2,33%) a 4,96% iných národností. Národnostné zloženie jednotlivých okresov Békešskej župy bolo nasledovné:
Slováci tvorili absolútnu alebo relatívnu väčšinu v týchto obciach :
Iné významné obce:
Dejiny estetiky
Dejiny estetiky skúmajú estetické názory minulosti. Skúma sa pritom to, čo sa označovalo ako estetika a patrilo do osobitnej estetickej disciplíny, čo sa teda expressis verbis hovorilo o kráse a umení; zároveň skúma aj vládnuci vkus a mravy tej ktorej doby, umelecké diela, ktoré sa v nej zrodili, teóriu aj prax, výtvarné umenie aj hudbu, poéziu aj rečnícke umenie
Békešská župa (Uhorsko)
Slúžnovské okresy
V roku 1910 sa župa delila na tieto slúžnovské okresy:
Józef Boguski
Józef Boguski (* 7. september 1853, Varšava, Poľsko – † 18. apríl 1933, tamže) bol poľský chemik.
Bol bratancom M. Curieovej-Skłodowskej, učil ju fyziku a chémiu pred jej odchodom do Paríža.
Philippe Leclerc de Hauteclocque
Philippe François Marie de Hauteclocque (* 22. november 1902, Belloy-Saint-Léonard, Francúzsko† 28. november 1947, Bechar, Alžírsko), vo francúzskom odboji za 2. svetovej vojny známy ako Jacques-Philippe Leclerc, bol francúzsky vojak, generál francúzskej armády počas druhej svetovej vojny. Po smrti bol vyhlásený za maršala Francúzska.
Životopis
Vyštudoval École spéciale militaire v Saint-Cyr. Absolvoval roku 1924. Vstúpil do armády a po porážke Francúzska roku 1940 sa pridal k hnutiu odporu a bojoval pod velením generála de Gaule. Prijal krycie meno Leclerc, aby jeho manželka a deti neboli ohrozené, ak by sa jeho meno objavilo v novinách. Bol poslaný do Afriky, kde bojoval proti spojencom Vichystického režimu. Po jeho velením francúzskej jednotky dobyli Kufru, kde zložil so svojimi mužmi prísahu známu ako Serment de Koufra, v ktorej sľúbil bojovať až do vyvesenia vlajky nad štrasburgskú katedrálu. Po vylodení v Normandii 1. augusta 1944 sa jeho jednotka, známa ako L Force, začlenila do 2e Division Blindée a zúčastnila sa bojov v Európe. Leclerc patril k osloboditeľom Paríža, keď jeho 2. obrnená divízia bola súčasťou oslobodzujúcej tretej Pattonovej armády.
Po skončení bojov v Európe bol odvelený na Ďaleký východ, kde sa zapojil do bojov proti Japonsku. Reprezentoval Francúzsko pri podpise kapitulácie Japonska. Potom sa neúspešne pokúšal rokovaním zabrániť konfliktu v Indočíne, kde vietnamskí nacionalisti pod vedením Ho Či Mina vyhlásili nezávislosť. V neobyčajne ťažkej pozícii takmer dosiahol dohodu. Jeho nadriadený dosadený generálom de Gaule ho skritizoval, že "velitelia francúzskych vojsk sa miesto boja pokúšajú vyjednávať". Leclerc bol odvolaný a jeho nástupca Jean-Étienne Valluy sa pokúsil bývalú francúzsku kolóniu obnoviť aj za cenu veľkých obetí na oboch stranách. Leclerc odišiel do Paríža, kde varoval, že problém v Indočíne nie je sporom s komunizmom, ale s vietnamským nacionalizmom, nebol však vypočutý.
Zahynul pri leteckej havárii v Alžírsku.
Masiela Lushová
Masiela Lushová (* 23. október 1985, Tirana, Albánsko) je americká spisovateľka a herečka. Je autorkou poézie, noviel a poviedok. Známa je najmä zo seriálu George Lopez, kde stvárnila postavu Carmen Lopez.
Laterálny
Laterálny alebo laterálne je výraz prebraný z latinčiny, bežne používaný v lekárskej terminológii. Znamená „bočný“ alebo „ďalej od stredu“. Opakom tohto pojmu je „mediálny“ alebo „mediálne“.
Bežne sa používa v topografickej anatómii a ďalších lekárskych odboroch na upresnenie polohy voči nejakej anatomickej štruktúre. Napríklad: „laterálne od pravej obličky“ (ďalej od stredu tela ako je pravá oblička) a podobne.
Férolles
Férolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Étienne-en-Dévoluy
Saint-Étienne-en-Dévoluy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Saint-Étienne-en-Dévoluy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Étienne-en-Dévoluy má 566 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Kunratice (Praha)
right|thumb|Stará škola v Kunraticiach Kunratice sú mestská časť (od 24. novembra 1990) a katastrálne územie Prahy na juhovýchodnom okraji mesta s rozlohou. Je tu evidovaných 135 ulíc a 1695 adries.
V roku 1990 bolo na centrálnom námestí prezidenta Masaryka obnovené bronzové poprsie TGM, dielo sochára Vincenzo Makovského (dvakrát odstránené v roku 1940 a 1950).
Královec (prírodná rezervácia)
Královec je prírodná rezervácia ev. č. 2094 neďaleko obce Spálov v okrese Nový Jičín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je ekosystém mokraďových spoločenstiev lúčnych porastov s remízami prameniskových jelšín na podmáčanom podklade kulmských hornín s výskytom osobitne chránených druhov rastlín a živočíchov.
Mama, I'm Coming Home
„Mama, I'm Coming Home“ je tretia skladba anglického heavy metalového speváka Ozzyho Osbourna, z jeho albumu No More Tears z roku 1991. Skladbu napísali Zakk Wylde, dlhoročný gitarista Ozzyho Osbourna a sólový gitarista heavy metalovej skupiny Black Label Society, Tom Fletcher, multiplatinovo ocenený producent/zvukár a Lemmy Kilmister, frontman hard rockovej skupiny Motörhead.
Lavalle (department, Corrientes)
Na severe hraničí s departmentmi Bella Vista a San Roque, na východe s departmentom Mercedes, na juhu s departmentmi Curuzú Cuatiá a Goya a na západe, kde hranicu tvorí rieka Paraná, s provinciou Santa Fe.
Vladimír Varinský
Životopis
Absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor história – filozofia (1978), kde získal titul doktora filozofie (1980) a vedeckú ašpirantúru (1987). Na Fakulte humanitných vied Univerzity Mateja Bela mu bol udelený titul docent (1994) a profesor (2004).
Lavalle (department, Corrientes)
Hlavné mesto departmentu Lavalle je Santa Lucía.
Vladimír Varinský
Životopis
Po ukončení štúdia pracoval v Múzeu Slovenského národného povstania. Od januára 1980 pôsobil na Ústave marxizmu-leninizmu Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici na pozícii odborného asistenta. V roku 1990 bol po absolvovaní vnútorného konkurzu preradený na novozriadenú Katedru histórie Fakulty humanitných a prírodných vied UMB, ktorá sa od roku 1995 stala súčasťou samostatnej FHV UMB. V rokoch 1995 – 2001 vykonával na FHV UMB funkciu prodekana pre vedu a zahraničné styky. Súčasne bol členom Vedeckej rady FHV UMB, predsedom edičnej komisie FHV, predsedom redakčnej rady zborníka FHV, členom komisie pre vedu a techniku UMB a komisie pre medzinárodné vzťahy UMB. V rokoch 1997 – 2000 bol členom Vedeckej rady Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove. Od roku 2001 pracoval vo funkcii vedúceho Katedry histórie FHV UMB a v roku 2004 sa stal dekanom FHV UMB. V rokoch 2004 – 2012 bol predsedom Vedeckej rady FHV UMB a členom viacerých vedeckých rád akademických a výskumných inštitúcií na Slovensku a v zahraničí (VR UMB, VR FF OU v Ostrave, VR SVÚ SAV v Košiciach a VR FZ SZU v Bratislave, VR Múzea SNP v Banskej Bystrici). V súčasnosti je členom Vedeckej rady FHV UMB, Vedeckej rady UMB v Banskej Bystrici, Vedeckej rady SVÚ SAV v Košiciach a Vedeckej rady Múzea SNP v Banskej Bystrici.
Na katedre histórie prednáša všeobecné dejiny v 20. storočí a národné dejiny po roku 1945. Ďalej pedagogicky zabezpečuje predmety: úvod do štúdia, historický proseminár a propedeutika historikovej práce.
Je autorom troch monografií a viacerých štúdií v domácich a zahraničných vedeckých časopisoch a zborníkoch.
Ocenenia
V roku 2000 získal cenu rektora UMB v Banskej Bystrici v oblasti vedy, výskumu a umenia za rok 1999.
NGC 2771
NGC 2771 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Lowell Observatory
thumb|225px|right|Slipher Rotunda Museum v Lowell Observatory Lowell Observatory je astronomické observatórium vo Flagstaffe, Arizone v USA (-111°39,8'; +35°12,2'; 2 210 m). Bolo založené v roku 1894. Zaoberá sa astrometriou, fotoelektrickou fotometriou hviezd a štúdiom planét. Patria k nemu a dve neďaleké stanice Anderson Mesa a Flagstaff Station.
Vybavenie
Ďalšie prístroje má umiestené na stanici Anderson Mesa, vybudovanej 19 km juhovýchodne od observatória (-111°32,1'; +35°5,8'; 2 200 m):
Na stanici Flagstaff Station (-111°44,4'; +35°11,0'; 2 316 m), vzdialenej 8 km od Lowell Observatory, má United States Naval Observatory umiestený 155 cm astrometrický reflektor (od roku 1964) a 102 cm a 61 cm reflektor (od roku 1971). Od roku 1965 pôsobí pri Lowell Observatory Planetary Research Center, ktoré koordinuje medzinárodný fotografický výskum planét a má najväčšiu zbierku fotografií planét. Na výskum planét sa používa aj 25,9 m rádioteleskop na centimetrových vlnách.
Obchvat (rozlišovacia stránka)
Obchvat môže byť:
Portovenere
Portovenere je mesto v talianskom regióne Ligúria s dejinami siahajúcimi hlboko do minulosti. V súčasnosti má približne 3 900 obyvateľov. Pre svoje pamiatky je obľúbeným cieľom turistov.
Poloha
Portovenere leží na pobreží Ligúrskeho mora, cca južne od La Spezia. K obci patria aj južné ostrovy Palmaria, Tino a Tinetto.
Kniha nárekov
Kniha nárekov môže byť:
NGC 2770
NGC 2770 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Soligny-la-Trappe
Soligny-la-Trappe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 2772
NGC 2772 je galaxia v súhvezdí Kompas, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Paríž v 20. storočí
'''Paríž v 20. storočí' (Paris au XXe siècle)'' je vedecko fantastický román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna. Je to po knihách Cesta naspäť do Anglicka a Škótska a Päť týždňov v balóne tretí autorov román. Jules Verne ho napísal v roku 1860 a opisuje v ňom ponurý obraz ľudskej spoločnosti o sto rokov (ľudstvo na jednej strane využíva obrovské technické vymoženosti, ale na druhej strane prechádza obrovským úpadkom vzdelanosti, ktorý so sebou priniesol konzumný a unáhlený spôsob života). Vernov vydavateľ Hetzel odmietol toto dielo vydať pre jeho pesimizmus, a po jeho prečítaní napísal Vernemu: "Môj drahý Verne, neviem, čo by som za to dal, aby som vám dnes nemusel písať. Stanovili ste si navýsosť obťažný úkol – a rovnako ako vaším predchodcom v podobných veciach, ani vám sa nepodarilo zhostiť sa ho s úspechom. (…) Publikáciu tejto knihy vidím ako katastrofu, ktorá zničí vaše meno. Priviedlo by to k presvedčeniu, že Päť týždňov v balóne bolo náhodné vybočenie. Ale ja tu mám Dobrodružstvá kapitána Hatterasa, a preto viem, že náhodné vybočenie je práve tato nezdarená vec ale verejnosť by to nevedela. (…) Nie ste pre túto knihu zrelý, prepracujete ju za dvadsať rokov. (…)" A na okraj rukopisu poznamenal: "Vášmu proroctvu dnes nikto neuverí. (…), nebudú sa o to zaujímať."
Obsah románu
Kniha je majstrovským dielom vedecko technickej predvídavosti a intuície Julesa Verna ohľadne ďalšieho technologického vývoja,  je až vizionárska. Zatial čo iní videli v niektorých vynálezoch svojej doby len zábavné hračky, Verne im udelil dôležitú úlohu v budúcnosti. Ako príklad možno uviesť samohybné vozy poháňané v knihe motorom belgičana Jeana Lenoira (1822-1900) z roku 1859. Tento motor čakal celých tridsať rokov, než bol zdokonalený nemeckými inžiniermi Daimlerom a Benzom a skutočne využitý na pohon automobilov.
Román sa odohráva v Paríži v rokoch 1960-1962, v meste mrakodrapov zo skla, vysokorýchlostných vlakov a automobilov, vo svete počítacích strojov a celosvetovej komunikačnej siete, v dobe keď elektrické osvetlenie, faxy, telefóny a výťahy sú bežnou súčasťou každodenného života. Až k branám Paríža je vyhlbený morský kanál, splavný aj pre najväčšie námorné lode a na mieste dnešnej Eiffelovej veže bol postavený monumentálny maják. Veda tak všestranne uľahčila ľudský život, ten však napriek tomu nie je príliš šťastný. Neustály zhon štve ľudí bez odpočinku vpred. Kultúra upadá, svetu vládne praktický materializmus, manželstvo prestáva plniť svoju funkciu, pretože manželia sa vďaka pracovnému vyťaženiu takmer nevidia, agresívny feminizmus činí z žien "vyhynutú rasu", začína prevládať počet detí narodených z voľného zväzku a zaznieva aj myšlienka, že "ženy ako bytosti na množenie skoro nahradia stroje na stlačený vzduch". Klesá aj obecná úroveň vzdelanosti, mená ako Hugo, Balzac, alebo Musset sa stávajú prázdnymi pojmami z dávnej minulosti.
Hlavným hrdinom románu je šesťnástročný básnik Michel Dufrénoy, ktorý zdedil po svojom mrtvom otcovi umelecké sklony, ktoré mu bránia podieľať sa na konzumnom spôsobe života, a preto márne hľadá v modernom svete uplatnenie. Keď vyhral prvú cenu za latinské verše, bolo to jeho strýkom a tetou považované za osudnú skutočnosť. Stane sa bankovým úradníkom, ale táto epizóda jeho života skončí vyhadzovom. Jediným kladom tejto práce je, že nájde priateľa, tajného klaviristu – Quinsonnasa, ktorý ho zoznámi s ďalšími umelcami, a že sa zamiluje do krásnej Lucy, dcéry posledného univerzitného profesora rétoriky Richelota.
V následujúcich kapitolách knihy Michel hľadá prácu, márne obchádza so svojou básnickou zbierkou vydavateľstvá, a nakoniec modernizuje divedelné klasiky v útvare pomenovanom „Velké skladište drám“, ktorého účelom je chrliť nenáročné komédie, operety a vaudevilly s kupletmi a často aj s oplzlými žartami. Táto práca ho však nemôže ako tvorcu uspokojiť, a preto dáva výpoveď. Nakoniec nemá už žiadne peniaze a je nútený jesť najprv tzv. zemiakový syr, potom žaluďový chlieb a nakoniec syntetický chlieb, vyrábaný z uhlia. V hroznej zime na počiatku roku 1962 Michel zistí, že Lucy s otcom bola pre dlhy vysťahovaná z bytu neznámo kam. V krutom mraze blúdi ulicami a výjavy dostávajú až surrealistický nádych. Michel sa dostane na ohlušujúci „Elektrický koncert“, hraný dvomastami prepojenými klavírmi, a vidí ďalšie odpudivé scény parížskej spoločnosti 20. storočia, napríklad stavbu popraviska, kde zistí, že teraz sa popravuje elektrickým výbojom. Omdlie, ale spamätá sa ešte, uteká preč, dostáva sa na cintorín, odkiaľ pozoruje zmechanizované a odcudzené mesto a kde nakoniec zrejme umiera. Román končí slovami: ''„Ach! Paríž!“ zvolal s gestom zúfalého hnevu. „Ach! Lucy!“ zašeptal a v mdlobách padol do snehu''.
Ilz (rieka)
Ilz je rieka, ktorá preteká cez Bavorský les v Nemecku. Je ľavostranným prítokom Dunaja a má dĺžku, počas ktorej prúdi vo výškovom rozmedzí ~. Ilz pramení blízko Rachelských hôr. V meste Passau sa vlieva do Dunaja.
Cee
Cee alebo CEE môže byť:
Claude François
Claude François (* 1. február 1939, Al-Ismáílíja, Egypt† 11. marec 1978, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky spevák, hudobný skladateľ a tanečník. Jeho najslávnejším dielom je pieseň „Comme d'habitude“, z roku 1967, ktorú neskôr preslávil v anglickej coververzii Frank Sinatra pod názvom My Way.
Životopis
Narodil sa v egyptskom meste Al-Ismáílíja talianskej matke a francúzskemu otcovi. Počas Suezskej krízy v roku 1956 sa rodina presťahovala do Monaka.