cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Opatrenie (ministerstvo)
Opatrenie je jeden zo všeobecne záväzných právnych predpisov,  ktoré vydávajú ministerstvá  a ostatné ústredné orgány štátnej správy. Jeho základná úprava je uvedená v článku 123 Ústavy Slovenskej republiky.
Všeobecná charakteristika
Tvorbu všeobecne záväzných právnych predpisov (ďalej len „právny predpis“) a teda aj opatrenia, záväzne určujú legislatívne pravidlá vlády pri príprave, predkladaní a prerokúvaní až po ich vyhlásenie Pri príprave a predkladaní legislatívneho zámeru sa postupuje podľa smerníc na prípravu a predkladanie materiálov na rokovanie vlády.
Návrh na predloženie opatrenia
Člení sa na všeobecnú a osobitnú časť. Spracovaný návrh opatrenia predkladateľ zverejní  a  zašle  ministerstvám a  iným ústredným orgánom štátnej správy v pôsobnosti,  ktorých sa právna úprava realizuje. Návrh opatrenia obsahuje názov, dátum schválenia a stručné vymedzenie jeho hlavného obsahu.
„OPATRENIE
Ministerstva financií Slovenskej republiky z ............. 1999
o ... (ktorým sa mení a dopĺňa ...)“.
Účinnosť opatrenia
Vyjadruje sa vetou: „Toto opatrenie nadobúda účinnosť ...“ a pripája sa dátum s vyjadrením príslušného mesiaca, napríklad „1. januára 1997“, ak nemá výnimočne nadobudnúť účinnosť dňom vyhlásenia. Jednotnú legislatívnu techniku tvorby právnych predpisov obsahujú legislatívno-technické pokyny.
Vyhlasovanie opatrení
Opatrenia sa vyhlasujú uverejnením oznámenia o ich vydaní v zbierke zákonov, ak osobitný zákon neustanoví, že sa vyhlasujú uverejnením ich úplného znenia. .
Libor Charfreitag
Libor Charfreitag (* 11. september 1977, Trnava) je slovenský kladivár. Po bronze na Majstrovstvách sveta v atletike 2007 v Osake získal na Majstrovstvách Európy v atletike 2010 v Barcelone zlatú medailu.
Kariéra
V juniorských kategóriách sa začal presadzovať až v čase, keď začal študovať v Spojených štátoch. Trikrát sa stal americkým univerzitným šampiónom v hode kladivom a v roku 1999 bol piaty na majstrovstvách Európy do 23 rokov v Göteborgu.
Na majstrovstvách sveta prvýkrát štartoval už v roku 1999, v ďalšom roku sa zúčastnil kvalifikácie na Olympijské hry v Sydney.
V roku 2003 prvýkrát prekonal hranicu 80 metrov, v júni dosiahol v Prahe svoje životné maximum 81,81 metra, čím vytvoril aj slovenský národný rekord. Na svetovom šampionáte v Paríži pri svojej tretej účasti skončil výkonom 76,52 m 13., mimo finále. Svoju príslušnosť k vtedajšej svetovej špičke potvrdil druhým miestom vo Svetovom atletickom finále v Szombathely (81,22 m).
Na Olympijských hrách v Aténach skončil na siedmom mieste. V roku 2005 na svetovom šampionáte v Helsinkách skončil na deviatom mieste.
Charfreitaga trénuje jeho otec Libor Charfreitag starší a Dave Wollman. Súťaží za oddiel Slávia Trnava, pôsobí tiež ako tréner na univerzite v USA.
Osaka 2007
Na svetovom šampionáte v Osake štartoval Charfreitag s piatym najlepším výkonom vo svetových tabuľkách. V piatej sérii hodil 81,60 metrov a svoje aktuálne tretie miesto vylepšil na priebežné druhé. Na bronzový stupienok ho v poslednej sérii odsunul víťaz súťaže Ivan Tichon z Bieloruska. Charfreitag dosiahol v súťaži druhý najlepší výkon vo svojej kariére, svoje maximum roku 2007 zlepšil o 73 centimetrov. Pre samostatné Slovensko to bola iba druhá medaila z majstrovstiev sveta v atletike v histórii (desať rokov od bronzu prekážkara Igora Kováča).
Peking 2008
Na letných olympijských hrách v Pekingu 2008 postúpil z kvalifikácie výkonom 76,61 m. Vo finále skončil na 8. mieste výkonom 78,65 m. V decembri 2008, po dodatočnej diskvalifikácii dvoch bieloruských kladivárov, ktorí skončili na druhom (Vadim Deviatovskij) a na treťom mieste (Ivan Tichon) sa posunul na šieste miesto.
Barcelona 2010
Slovenský reprezentant Libor Charfreitag vybojoval zlatú medailu vo finále súťaže kladivárov na XX. majstrovstvách Európy v atletike v Barcelone, keď ako jediný prekonal už v druhom pokuse o 2 centimetre 80 metrovú hranicu (80,02).
Opar
Opar môže byť:
Raška (región)
Raška je región na juhozápade Srbska, priamo susediaci s Čiernou Horou a Bosnou a Hercegovinou. Hornatý región získal meno podľa rovnomennej rieky.
Dejiny
V stredoveku bolo v 10. storočí práve na území Rašky vytvorené prvé kráľovstvo Srbov, ktorí postupne ovládli veľkú časť stredného Balkánu. Centrom ríše bolo mesto Ras, ktoré sa nachádzalo pri dnešnom Novom Pazare. Po ovládnutí územia Turkami bola Raška pripojená k územiu Bosny a Hercegoviny, čím vznikol Novopazarský sandžak (kraj). Tento názov sa rokmi zaužíval natoľko, že v súčasnosti sa používa ako neoficiálne pomenovanie tejto časti Srbska.
Vášnivé známosti
Vášnivé známosti (v origináli angl. Lusty Liaisons, niekedy sa prekladá aj ako Zámocké poviedky) je dvojdielny erotický film so známym slovenským a českým hereckým obsadením natočený v produkcii spoločnosti Alta Loma Productions, ktorá je súčasťou svetového koncernu Playboy. Podľa neskorších vyjadrení hercov sa pôvodne film nemal nikdy vysielať ani predávať na Slovensku ani v Česku, napriek tomu bol odvysielaný televíziami Markíza i TV Nova.
Sinc
Funkcia sinc nadobúda maximum v bode 0 a to hodnoty 1, ktorá je dopočítaná ako limita funkcie v bode 0. Minimum má v bode. V nekonečne a celistvých násobkoch \pi je jej hodnota 0.
3247 Di Martino
3247 Di Martino je planétka s priemerom 17 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. decembra 1981.
Harréville-les-Chanteurs
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baltazár
Baltazár môže byť:
Stredné vlny (vlnová dĺžka)
Stredné vlny sú rádiové vlny s frekvenciou 300 kHz až 3 MHz. Sú tiež známe ako hektometrové vlny (ich vlnová dĺžka je 100 m až 1 km). Vo frekvenčnom spektre sa nachádzajú medzi dlhými vlnami a krátkymi vlnami. Súčasťou tohto pásma je rozhlasové pásmo stredných vĺn. Okrem toho sa stredné vlny využívajú pre navigačné rádiomajáky a komunikáciu lodí s pobrežím.
Očista
Očista je odstraňovanie, odstránenie niečoho škodlivého, nevhodného, hriechu a pod. Pojem očisty alebo predstava o nej kolíše podľa toho, či ide o náboženský úkon (svätý dej), hygienický úkon a pod.
Židia v Belgicku
náhľad|Synagóga v Antverpách Židia a judaizmus má v Belgicku dlhú históriu od 1. storočia do súčasnosti. Pred 2. svetovou vojnou sa v Belgicku nachádzalo takmer 100 000 obyvateľov židovského vyznania, po jej konci zhruba polovica. Belgicko však bolo voči Židom vždy menej prívetivé. Napriek tomu bola roku 1831 Židom ústavne priznaná sloboda vyznania, všeobecné cítenie bolo proti nim a napríklad aj získať belgické občianstvo bolo veľmi ťažké. K roku 2006 sa v Belgicku nachádza 31 200 osôb židovského vyznania. Väčšina z nich sa sústreďuje do Bruselu a Antverp.
Toulouges
Toulouges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Stredné vlny
Stredné vlny môžu byť:
Toulouges
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Romanizácia (dejiny)
Romanizácia západnej polovice ríše
Centrom romanizácie západnej polovice ríše boli mestá. V západných provinciách sa šírila latinčina, ktorá potláčala pôvodné barbarské jazyky a zároveň s ňou sa šírila i rímska kultúra a rímske náboženstvo. Romanizáciu šírili obyvatelia Itálie (vojaci, úradníci, obchodníci, remeselníci, kolonisti atď.).
Horné vrstvy spoločnosti väčšinou ochotne prijímali romanizáciu, pretože si chceli udržať svoje spoločenské postavenie, často dokonca považovali rímskych občanov za vzor.
Nižšie spoločenské vrstvy boli ovplyvnené rímskym spôsobom života alebo službou v armáde.
Romanizácia barbarika
Zakladaním mnohých táborov légií v Gálii a Germánii za vlády cisára Augusta sa začala šíriť romanizácia do barbarika. Tieto opevnené oporné body sa stali zárodkom miest. V barbariku tak vznikali predsunuté strážne postavenia. Tieto tábory zaisťovali bezpečnosť ríše, slúžili k ďalším výbojom, poprípade k likvidácii vzbúr Galov a Germánov. Pre zaopatrenie legionárov bolo potrebné vystavať zázemie, kde sa uplatňovalo najmä miestne obyvateľstvo nerímskeho pôvodu. Neskôr okolo táborov vznikli malé civilné sídliska.
Villar-en-Val
Villar-en-Val je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 34 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Edita Gruberová
Edita Gruberová (* 23. december 1946, Bratislava – † 18. október 2021, Zürich, Švajčiarsko) bola slovenská sopranistka.
Študovala na Konzervatóriu a Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Debutovala v roku 1968 v úlohe Rosiny v opere Barbier zo Sevilly. Po ukončení štúdia spievala v Štátnej opere v Banskej Bystrici; v roku 1970 dostala angažmán vo Viedenskej štátnej opere ako Kráľovná noci v Čarovnej flaute. Jej medzinárodná kariéra ako koloratúrnej speváčky, predovšetkým v belkantovom odbore, sa začala v roku 1974, keď úspešne spievala Kráľovnú noci v Glyndebourne (Spojené kráľovstvo) a rok neskôr v Salzburgu. Nasledovali vystúpenia v newyorskej Metropolitan Opera, Milánskej La Scale, v Royal Opera House v Londýne, v parížskej Národnej opere, bavorskej Štátnej opere a v rade ďalších. Gruberová bola čestnou členkou Viedenskej štátnej opery.
Ludwigsburg (mesto)
Ludwigsburg je nemecké mesto asi 12 km severne od Stuttgartu v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko. Leží na rieke Neckar. V roku 2012 malo 88 200 obyvateľov.
Dejiny
Stredný tok rieky Neckar, na ktorom sa Ludwigsburg nachádza, bol osídlený už v dobe kamennej a bronzovej. V dobe železnej bolo územie osídlené Keltmi. V 1. storočí sa územie dostalo pod nadvládu Rimanov, ktorí ho kontrolovali až do roku 260, kedy boli vytlačení Alamanmi.
V rokoch 1718 - 1723 tu württemberský vojvoda Eberhard Ludwig dal postaviť najväčší barokový zámok v Nemecku - Ludwigsburg. Medzi rokmi 1730 a 1800 sa niekoľkokrát stal kráľovským sídlom, pretože panovníkom vyhovoval viac než blízky Stuttgart.
Časti mesta
thumb|Celkový pohľad na zámok Ludwigsburg so záhradami
Figure Number Five
Figure Number Five je piaty štúdiový album skupiny Soilwork, ktorý vyšiel 6. mája 2003. Album bol nahratý na konci roku 2002. Skupina sa ešte viac oddialila od pôvodného žánru prezentovaného na debutovom albume Steelbath Suicide. Tento album ponúka aj prvú baladu s názvom „Departure Plan“. Zaujímavosťou je, že klávesák Sven Karlsson sa na tejto platni prvýkrát aktívne zapojil do tvorenia skladieb. Výsledok tvorí 11 skladieb. Piesne „Rejection Role“ a „Light The Torch“ kapela vydala ako single.
Hriešny pád
Hriešny pád je hriech prvého ľudského páru (Adama a Evy). Keď Boh stvoril prvý ľudský pár, umiestnil ho v rajskej záhrade. Zakázal však človeku jesť zo stromu poznania dobra a zla, lebo keď z neho bude jesť, zomrie. Eva, zvábená hadom, predsa však odtrhne ovocie a spolu s Adamom z neho je. Po porušení zákazu ich Boh z raja vyženie, aby nejedli aj zo stromu života.
Potrestá všetkých troch hriešnych porušiteľov zákazu. Hada tým, že sa plazí po bruchu, jedáva prach a je prekliaty medzi zvieratami. Žena odvtedy rodí deti v bolestiach a muž nad ňou vládne. Muž musí vydobyť tvrdou prácou úrodu zo zeme, ktorá sa stala jeho nepriateľkou.
Jabloňovský Roháč
Jabloňovský Roháč je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Štiavnické vrchy.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Jabloňovce a Dekýš v okrese Levice a okrese Banská Štiavnica v Nitrianskom kraji a Banskobystrickém kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v rokoch 1951, 1984, 1988 na rozlohe 64,64 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu zachovalých spoločenstiev bukových dúbrav a bučín na vulkanitoch Štiavnických vrchov.
Stredné vlny (rozhlas)
Stredné vlny (skratka SV alebo MW z ) sú časť rádiového pásma stredných (hektometrových) vĺn. Používa sa na rozhlasové vysielanie prostredníctvom amplitúdovej modulácie. V Európe pásmo zahŕňa frekvencie 526,51606,5 kHz a je rozdelené na kanály so šírkou 9 kHz, v Severnej Amerike zahŕňa frekvencie 5351705 kHz a kanály majú šírku 10 kHz.
Katedrála Notre-Dame (Rouen)
Katedrála Notre Dame, celým názvom Cathédrale Notre-Dame de l'Assomption (tj. Katedrála Nanebovzatia Panny Márie) je katolícka gotická katedrála vo francúzskom meste Rouen. Je sídlom rouenského arcibiskupa, ktorý je zároveň prímasom Normandie.
Popis
Katedrálu preslávil Claude Monet svojím cyklom 28 obrazov dnes roztrúsených po celom svete.
Stavba se nachádza v chránenej zóne mesta. Katedrála, ktorej súčásťou je aj kláštor a budovy kapituly, je od roku 1862 chránená ako historická pamiatka. Arcibiskupstvo, najmä palác Estouteville je chránené od roku 1909.
Bitka pri Appomattoxe
thumb|Vojaci pred Appomattoxským súdom Bitka pri Appomattoxe bola posledná bitka Americkej občianskej vojny. Odohrala sa 9. apríla 1865. Generál Lee (Konfederácia) kapituloval pred generálom Grantom (Únia).
Prvé boje začali už 8. apríla pri vlakovej stanici pri Appomattoxe vo Virgínii, kedy Únia prepadla a spálila konfederačné vlaky so zásobami čakajúce na príchod armády. Prenasledovaný generál Lee plánoval dostať sa do Lynchburgu pre ďalšie zásoby, v ceste mu však bránila kavaléria Únie. Za úsvitu Konfederácia začala útok proti kavalérii, ktorej cez noc prišiel na pomoc XXIV. zbor. Podľa priebehu bojov neostala Konfederácii iná možnosť ako vzdať sa presile.
Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi
Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi je slovenská jednozväzková odborná encyklopédia, ktorej autorom je Jozef Kuzmík. Kniha sa zaoberá prameňmi (najmä naračnými) a autormi kníh zo staroveku a stredoveku, ktorí mali nejaký vzťah k územiu Slovenska. Bola publikovaná v roku 1983 v Matici slovenskej, s počtom strán 608 a v náklade 800 kusov.
Recepcia
Literárny historik Oto Kollárik označil publikáciu za „nesporne významné a záslužné dielo,“ pričom vyzdvihol, že autor ''„vychádzal z množstva literárnohistorickej literatúry, ktorú rutinovane zvládol. Miestami prejavili svoj osobitný postreh a schopnosť zaujímať k niektorým záverom iných bádateľov i kritické stanovisko.“'' Knihovníčka Božena Sobolová v biografickom článku o J. Kuzmíkovi uvádza: „Slovník je veľmi precízne spracovanou bio-bibliografiou, ktorá sa stala výbornou príručkou pre všetkých, ktorí sa o toto obdobie našich najstarších dejín zaujímajú.“
Manželstvá a nevery
Manželstvá a nevery (Marriages and Infidelities) je zbierka poviedok J. C. Oatesovej. Vydaná bola už v roku 1972, no preložená do slovenčiny bola až v roku 1985.
Zbierka obsahuje spolu 10 poviedok, ktorých názvy sú:
Predmetom jej umeleckého záujmu sú duševné drámy ľudí, ktorí sa zmietajú v sociálnom a politickom virvare „krajiny zázrakov“. Jej poviedky sa odohrávajú najmä v mysli jednotlivca. Poviedky sú úprimnou výpoveďou citlivého umelca o tragických polohách ľudského života v odcudzenej spoločnosti. Vo svojej poviedkovej tvorbe citlivo zobrazuje narušené ľudské vzťahy. Pocity osamelosti a sklamania prenikajú predovšetkým do citovej sféry postáv, do rodinného i manželského života.
Oatesová sa zameriava na pochmúrne stránky moderného amerického života – opakuje sa téma strachu, násilia, vraždy a smrti. Často využíva motív šialenosti, viaceré z jej postáv trpia duševnými chorobami.
Silnou stránkou Oatesovej prózy je analýza ľudskej psychiky podvedených, ale aj analýza polovedomých pohnútok konania, pocitov a postojov, ktoré vždy vedú k logicky neodvratnému záveru. J.C. Oatesovej talent a zručnosť vychádza z hlbokého poznania súčasnej Ameriky, o nej podáva svojské umelecké svedectvo.
Wikiknihy
Wikiknihy (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) sú sesterský projekt Wikipédie, ktorý obsahuje voľne šíriteľné učebnice všetkých druhov, manuály a náučné texty. Projekt bol založený 10. júla 2003 a je spravovaný Wikimedia Foundation.
História
náhľad|Vývoj ôsmich najväčších Wikikníh Doména wikibooks.org bola zaregistrovaná 19. júla 2003. Spustená bola na poskytovanie a vytváranie slobodných učebníc predmetov ako organická chémia a fyzika. Dva veľké subprojekty, Wikijunior a Wikiverzita, boli vytvorené v rámci Wikikníh predtým, ako boli zmenené pravidlá, aby budúce projekty inkubátorového typu začínali podľa nových projektových pravidiel Wikimedie Foundation.
V auguste 2006 sa Wikiverzita stala samostatným projektom Wikimedie Foundation.
Od roku 2008 sú Wikiknihy súčasťou akademického vyhľadávacieho nástroja BASE.
Wikijunior
Wikijunior je subprojekt Wikikníh, ktorý sa špecializuje na knihy pre deti. Projekt pozostáva z magazínu a webu a momentálne je vyvíjaný v angličtine, dánčine, fínčine, francúzštine, nemčine, taliančine, japončine, španielčine a arabčine. Je sponzorovaný Beck Foundation.
Knižný obsah
Zatiaľčo niektoré knihy sú pôvodné, niektoré začali ako texty skopírované z iných zdrojov slobodného obsahu na internete. Všetok obsah stránky je poskytovaný pod licenciou Creative Commons Attribution-Share Alike (alebo kompatibilnou licenciou). To znamená, že tak ako pri svojom sesterskom projekte, Wikipédii, zatiaľ čo príspevky zostávajú v autorstve ich autorov, licencia zabezpečuje, že obsah môže byť slobodne distribuovaný a použitý.
Wikiknihy sa odlišujú od Wikizdrojov tým, že zatiaľ čo Wikizdroje zbierajú presné kópie a originálne preklady existujúich slobodných diel, ako napríklad originálne texty shakespearových hier, Wikiknihy sa zameriavajú na originálne diela, značne odlíšené verzie existujúcich diel alebo anotácií orgininálnych prác.
Projekt sa blíži k kompletizácii učebníc v množstve predmetov, čo by podľa nádejí zakladateľov malo byť nasledované mainstreamovou adopciou a používaním učebníc vyvíjaných a sídliacich na Wikiknihách.
Osvietenský absolutizmus
Osvietenský absolutizmus je metóda a forma vlády, prípadne aj politická doktrína uplatňovaná v 2. polovici 18. storočia v niektorých európskych štátoch, ako napríklad Rusko, Prusko, Dánsko, Švédsko a Habsburská monarchia.
Panovníci využívali myšlienky osvietenstva, podľa ktorých môže panovník vhodnými zákonmi zlepšiť situáciu štátu, občanov a zabezpečiť spoločenský pokrok. Rozvíjali sa manufaktúry a priemyselná výroba, uskutočňovali sa reformy v poľnohospodárstve, cirkvi, školstve, súdnictve, štátnej správe, začala sa sekularizácia štátu (odluka cirkvi od štátnej moci), reformami sa panovníci snažili zaručiť aj náboženskú toleranciu (najmä pre protestantov a tiež židovské obyvateľstvo). Tieto reformy panovníkom pomáhali vytvárať radcovia a ministri, ktorí sami vyznávali osvietenské myšlienky a názory (na dvore Márie Terézie napríklad lekár Gerhard van Swieten).
V habsburskej ríši bol osvietenský absolutizmus za vlády Márie Terézie a Jozefa II., v Prusku za Fridricha II., v Rusku za Kataríny Veľkej, vo Švédsku za kráľa Gustáva III.
Jednoduchý opar
thumb|Opar pery spôsobený HSV-1. Jednoduchý opar alebo herpes ( herpes simplex) je skupina infekčných chorôb kože a slizníc. U väčšiny ľudí sa po prvej infekcii vytvorí dostatočná imunitná obrana. Je však stále veľké množstvo ľudí, u ktorých sa opakuje choroba na jednom mieste tela, najčastejšie na pere.
Povôdca ochorenia
Ochorenie je spôsobené infekciou organizmu ľudským vírusom jednoduchého oparu (HSV, angl. Herpes simplex virus). Je to dvojvláknový DNA vírus patriaci do rodiny herpetických vírusov (Herpesviridae), podrodiny alfa (Alphaherpesvirinae), rod Simplexvirus. Rozoznávajú sa dva druhy Herpes simplex virus 1 (HSV-1) a Herpes simplex virus 2 (HSV-2).
Jediným nositeľom a prenášačom vírusu je človek. Väčšina populácie má počas života kontakt s vírusom, pričom len u časti dôjde k prejavu ochorenia. K prenosu dochádza kontaktom (bozk, pohlavný styk), slinami alebo kvapôčkovou infekciou. Vírus je neurotropný, šíri sa pozdĺž nervových vlákien do kože a sliznice.
Infekcia HSV-1
Prvýkrát pri styku s vírusom dochádza často k tzv. primárnej infekcii v ústnej dutine, ktorá sa prejavuje vo forme vredov na sliznici ústnej dutiny (lat. gingivostomatitis herpetica). Tento typ ochorenia je typický hlavne u detí.
Infekcia HSV-2
Herpes simplex vírus typ 2 sa najčastejšie prejavuje zápalom kože a tvorbou pľuzgierov, neskôr chrást, v oblasti genitálií a análneho otvoru u mužov i žien (lat. herpes genitalis).
Kráľovičova slatina
Kráľovičova slatina je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Ponitrie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Horné Semerovce v okrese Levice v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2000 na rozlohe 0,2632 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: CHA je vyhlásený z dôvodu zabezpečenia ochrany rašeliniska v uzavretej terénnej depresii lesného spoločenstva v Ipeľskej pahorkatine.
Aquae et ignis interdictio
Aquae et ignis interdictio (doslovna odopretie vody a ohňa) bоl počas rímskej republiky trest za ťažšie zločiny. Bol to úradný zákaz poskytovať utečencovi prístrešie alebo jedlo. Obyčajne bol spojený so zhabaním majetku zločinca. Počas cisárstva ho nahradili deportácie za kriminálne zločiny a internovanie za politické trestné činy.
Haute-Amance
Haute-Amance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
3279 Solon
3279 Solon je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 17. októbra 1960.
Čchunčchon
right|thumb|Mesto Čchunčchon v provincii Kangwon-do Čchunčchon (kórejsky 춘천) je juhokórejské mesto a zároveň hlavné mesto provincie Kangwon-do (강원도). Na území s rozlohou 1 116 km² tu žije približne 259 000 obyvateľov (údaj z roku 2007).
Polohopis
Čchunčchon sa nachádza v severovýchodnej časti Kórejskej republiky, v provincii Kangwon-do (강원도). Pri meste pramenia rieky Han-gang a Sojang-gang. Čchunčchon je obklopený množstvom jazier, z ktorých najznámejšie sú Sojang a Uiam.
Dejiny
Prvé poznatky územia dnešného mesta Čchunčchon sa datujú 1 000 rokov do minulosti. V roku 757 sa mesto volalo Saku. Dnešný názov sa používa od roku 1413. V roku 1896 sa Čchunčchon stal hlavným mestom provincie Kangwon-to (강원도). Počas kórejskej vojny bolo celé mesto zničené.
Kultúra a zaujímavosti
right|thumb|Makguksu, typické jedlo Čchunčchon je známy dlhoročnou tradíciou každoročného organizovania rôznych festivalov a kultúrnych podujatí. V jarnom období sa tu koná Medzinárodný festival mímov a klaunov (Spring Season Art Festival). Počas letných dní mesto organizuje Medzinárodný festival animácie a Festival bábik a maňušiek. Každú jeseň je Čchunčchon dejiskom bežeckého maratónu.
Festival Makguksu je zaujímavým každoročným podujatím. Makguksu je názov najznámejšej a typickej kulinárskej špeciality Čchunčchonu.
Školstvo
V meste sa nachádzajú 3 vysoké školy: Čhunčchonská národná univerzita vzdelávania (od roku 1939), Kangwonská národná univerzita (od roku 1947) a súkromná Univerzita Hallym (od roku 1982).
Cestná doprava
Na severe mesta je diaľnica Čungang kosoktoro (중앙고속도로), vybudovaná a uvedená do prevádzky v roku 2001. Je napojená na diaľnicu Tägu-Pusan kosoktoro (대구부산고속도로), ktorá spája mestá Tägu (대구) a Pusan (부산). Jej číselné označenie je 55 a dĺžka trasy je 289 kilometrov.
Železničná doprava
Čchunčchon je napojený na jednokoľajové železničné spojenie Kjongčchun (경춘), ktoré ho spája s hlavným mestom Soul (서울). Linku prevádzkuje spoločnosť Korail. Začiatkom roka 2007 sa začalo s prípravou a výstavbou dvojkoľajovej elektrickej trate.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2000
náhľad|Ruský prezident Vladimir Putin dostáva dres na majstrovstvách v roku 2000 Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2000 skupiny A sa konali v ruskom Petrohrade. Majstrovstvá vyhral výber Česka.
Slovenskí hokejisti prehrali finálový zápas s Českom 3:5 a získali strieborné medaily a vôbec prvé v samostatnej ére Slovenska. Výprava priletela do Bratislavy až po polnoci, na námestí ju však čakali tisícky ľudí.
Baráž o MS 2000
228px|right
Skupina A
Kvalifikačná skupina A sa konala od 5. do 8. novembra 1998 v rakúskom Klagenfurte.
Skupina B
Kvalifikačná skupina B sa konala od 5. do 8. novembra 1998 v slovinskom meste Ľubľana.
Skupina Ďaleký východ
Kvalifikačná skupina Ďaleký východ sa konala od 4. do 6. septembra 1998 v japonskom Tokiu.
Osemfinále
Do osemfinálových skupín si tímy postupujúce zo skupín prenášajú body zo zápasov súperov, ktorí s nimi postúpili.
Súpiska Česka
25 px  Česko
Brankári: Roman Čechmánek, Dušan Salfický, Vladimír Hudáček.
Obrancovia: Peter Buzek, František Kučera, Michal Sýkora, Martin Štěpánek, Ladislav Benýšek, František Kaberle, Radek Martínek.
Tréneri: Josef Augusta a Vladimír Martinec.
Súpiska Slovenska
25 px  Slovensko
Brankári: Pavol Rybár, Ján Lašák, Miroslav Lipovský.
Obrancovia: Ľubomír Sekeráš, Ivan Droppa, Stanislav Jasečko, Zdeno Chára, Peter Podhradský, Ľubomír Višňovský, Martin Štrbák, Radoslav Suchý.
Útočníci: Miroslav Šatan – 12px|Kapitán, Ľubomír Hurtaj, Richard Kapuš, Peter Bartoš, Vlastimil Plavucha, Miroslav Hlinka, Ján Pardavý, Peter Pucher, Michal Hreus, Ľubomír Vaic, Ronald Petrovický, Ľuboš Bartečko, Michal Handzuš.
Tréner: Ján Filc.
1. divízia
1. divízia sa hrala od 12. do 21. apríla v poľských mestách Kraków a Katowice.
Belit
Belit (Ca2SiO3) (skrátene C2S) je jedna zo zložiek portlandského cementu. V prírode sa vyskytuje ako minerál wollastonit.
Jeho prednosť je v tom, že dodáva dlhodobú pevnosť portlanskému cementu, toto spôsobuje nízke hydratačné teplo. Vytvára tri modifikácie (alfa, beta, gama), kde modifikácia gama je hydraulicky neúčinná. Belit sa používa ako podstatná zložka cementov na masívne stavby.
Druhá križiacka výprava
thumb|upright|Ľudovít VII. bol jedným z hlavných protagonistov druhej križiackej výpravy Druhá križiacka výprava (1147-1149) bola vojenská výprava vedená francúzskym kráľom Ľudovítom VII. a nemeckým kráľom Konrádom III.. Vo svojich kázaniach podporoval vyslanie výpravy aj Bernard z Clairvaux.
Po obsadení Edessy Seldžukmi (sultánom z Mosulu) v roku 1144 sa uskutočnila druhá križiacka výprava pod vedením francúzskeho kráľa Ľudovíta VII. a nemeckého kráľa Konráda III. (české pramene uvádzajú aj české knieža Vladislava II.), ktorá sa vcelku skončila neúspešne.
Hlavnú časť nemeckej armády porazil pri Dorylaione sultán z Ikonionu v októbri 1147, zvyšok tejto hlavnej časti sa pri Nikaii pridal k Francúzom tiahnúcim pri pobreží mora. Konrád sa vybral späť smerom na Carihrad. Pešiaci vedení biskupom Ottom z Freisingu boli porazení koncom roku 1147 juhovýchodne od Antiochie. V roku 1148 sa nemecký a francúzsky kráľ stretli v Jeruzaleme, odkiaľ podnikali spoločné výpravy proti Damasku a Askalonu. Obaja boli neúspešní a vrátili sa domov (Konrád v septembri 1148 a Ľudovít v apríli 1149).
Mužská štvorhra na Movistar Open 2000
Mužská štvohra na Movistar Open 2000 sa hrala ako súčasť Movistar Open 2000 od 28. do 6. marca 2000. Titul získali Brazílčania Gustavo Kuerten a Antonio Prieto, ktorí vo finále porazili juhoafrický pár Lan Bale, Piet Norval 6-2 6-4. Pre Kuertena to bol siedmy a pre Prieta jediný titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Zoltán Bálint
Zoltán Bálint (* 6. marec 1871, Veľký Varadín, Rakúsko-Uhorsko – † 17. január 1939, Budapešť, Maďarsko) bol maďarský architekt.
Biografia
Narodil sa vo Veľkom Varadíne 6. marca v roku 1871. Diplom získal v Budapešti na BME ( Budapeštianska Technická Univerzita ) v rokoch 1888-92. Po skončení odišiel na študijnú cestu, do Západnej Európy. Po návrate pracoval v kancelárií Korb a Giergl. Zúčastnil sa na stavbách milenijných budov v Budapešti, ktoré boli stavané v mestskej aleji, potom o týchto stavbách napísal aj knihu. V roku 1897 s Lajosom Jámborom zakladali spoločnú firmu. Projektovali hlavne nájomné domy, obecné domy a vily. Zúčastnili sa na viacerých súťažiach. Zomrel v roku 1939.
Villar-Saint-Anselme
Villar-Saint-Anselme je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 94 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Imola
Imola môže byť:
3248 Farinella
3248 Farinella je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 21. marca 1982.
Tresserre
Tresserre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kusá hora (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Hronské Kľačany v okrese Levice v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2001 na rozlohe 6,1579 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Chránené územie je vyhlásené z dôvodu zabezpečenia ochrany fragmentov významnej xerotermnej stepi na andezitoch s niektorými ohrozenými druhmi flóry Slovenska.
Robin Williams
Robin McLaurin Williams  (* 21. júl 1951, Chicago, Illinois, USA – † 11. august 2014, Paradise Cay, Kalifornia, USA) bol americký herec a komik.
Bol plachým dieťaťom, prvý človek, ktorého začal imitovať bola jeho babička. Svojej plachosti sa zbavil na strednej škole, keď sa začal venovať divadlu. Známym sa stal vďaka Mork & Mindy (1978 – 1982). Film Dobré ráno, Vietnam mu priniesol svetovú popularitu.
Bol trikrát nominovaný na Oscara, toto ocenenie získal v roku 1997 za vedľajšiu rolu vo Dobrý Will Hunting. Získal tiež dvakrát Cenu Emmy, štyrikrát Zlatý glóbus, dvakrát Screen Actors Guild Awards a päťkrát Cenu Grammy.
11. augusta 2014 spáchal samovraždu, keď sa obesil vo svojom byte. Podľa jeho hovorkyne mal problémy s depresiou.
Raška (rieka)
Raška je rieka v juhozápadnom Srbsku. Jej historický názov je Arzon a pramení pri kláštore Sopoćani neďaleko mesta Ras, v regióne Raška. Ústi ľavostranne do rieky Ibar, prítoku Západnej Moravy. Dĺžka Rašky je a plocha povodia.
Priebeh toku
Rieka vzniká sútokom niekoľkých zdrojníc, prameniacich v okolí kláštora Sopoćani, neďaleko mesta Ras. Tečie prevažne severným smerom cez mesto Novi Pazar a pokračuje k mestu Raška, kde ústi do rieky Ibar.
Butatót
Butatót (poslovenčený tvar) alebo buta tót (maďarský tvar) je pejoratívne označenie Slováka v maďarčine. Používalo sa hlavne v minulosti. Doslova znamená hlúpy Slovák alebo sprostý Slovák.
V Slovenskom národnom korpuse sa toto slovné spojenie a jeho varianty vyskytuje 12 krát. Vyskytuje sa aj v slovenskej literatúre, príkladom je báseň Václava Chlumeckého Enšpengera Drevorubač Slovák:
Ani po druhej svetovej vojne sa v Maďarsku „sa asi za rok od podpísania prímeria nestačil vytratiť tradičný urážlivý postoj označujúci príslušníkov slovenskej menšiny hanlivým prívlastkom ‚buta Tót‘.“ Napr. v (vtedy) stále bežnej nadávke: „Buta Tót, buta paraszt, magyar kenyeret zabálsz“ čo znamená „Sprostý Slovák, sprostý sedliak, žerieš maďarský chlieb.“
Slovné spojenie sa vyskytovalo v maďarskej klasickej literatúre, napríklad u Móra Jókaia.
Chlieviská
Poloha
Nachádzajú sa v severnej, najvyššej časti pohoria Žiar, v geomorfologickom podcelku Sokol. Ležia v Žilinskom kraji, na hranici okresov Turčianske Teplice a Martin a v katastrálnom území obcí Ondrašová a Kláštor pod Znievom. Masív leží v povodí rieky Turiec.
Opis
Vrch je súčasťou výrazného masívu, situovaného v severnej časti pohoria Žiar. Predstavuje najvyššiu časť pohoria, čo dokladajú v susedstve ležiace vrchy Zniev a Sokol. Severozápadnú časť masívu Chlievísk odvodňujú prítoky potoka Vríca, juhovýchodné svahy odvádzajú vodu menšími prítokmi priamo rieke Turiec. Prevažná časť vrchu je husto zalesnená a poskytuje tak len veľmi obmedzené výhľady.
Výhľady
Vďaka nadmorskej výške a polohe ponúkajú malé, nezalesnené časti výhľad najmä na okolité vrchy a susednú Malú Fatru, no aj z nižších lokalít je dobre pozorovateľná Veľká Fatra aj Kremnické vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značkovaný chodník a prístupný je lesom z okolitých obcí alebo hrebeňom od Znievskeho hradu.
Richard Laurence Millington Synge
V roku 1952 získal spolu s Archerom Martinom Nobelovu cenu za chémiu za „vynález časticovej chromatografie“.
Vyštudoval Winchester College a Trinity College na University of Cambridge. Keď pracoval v Leeds s Archerom Martinom, vyvinuli spolu časticovú chromatografiu. Medzi rokmi 1942 a 1948 sa zaoberal peptidmi zo skupiny gramicidínov čo potom využil Frederick Sanger k odhaleniu štruktúry inzulínu. V roku 1950 sa stal členom Kráľovskej spoločnosti.
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2015
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2015 boli v poradí 13. Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien, ktoré organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konali sa v Havane, na Kube v dňoch od 21.28. mája 2015, za účasti rekordných 12 tímov. Kuba organizovala panamerický šampionát žien prvýkrát, predtým však dvakrát hostila šampionát mužov, v rokoch 1989 a 1998. Zápasy sa odohrali v Sala Polivalente Kid Chocolate. Titul obhájila 🇧🇷, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad domácou 🇨🇺.
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré organizuje Dánsko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá okrem Brazílie, ktorá má účasť už zaručenú.
Nasadenia do výkonnostných košov
Losovanie prebehlo 25. apríla 2015 a družstvá boli nasadené do výkonnostných košov podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji nasledovne: Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k novembru 2013.
Bitka pri Karbalá’
Bitka pri Karbalá’ (iné názvy (najmä historicky): bitka pri Karbale, bitka pri Kerbelá, bitka pri Kerbele) môže byť:
3280 Gretry
3280 Gretry je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil F. Rigaux 17. septembra 1933.
Lodger
Lodger môže byť:
Porúrie
thumb|Poloha thumb|Mapa
Porúrie je husto obývaná oblasť v Severnom Porýní-Vestfálsku, ktorá sa skladá z veľkého počtu pôvodne priemyselných miest. Oblasť je približne ohraničená riekami Ruhr na juhu, Rýn na západe a Lippe na severe. Žije tu asi 5,3 miliónov obyvateľov. Je to jadrová oblasť rýnsko-ruhrskej konurbácie, kde žije vyše 12 miliónov obyvateľov.
Jazyková poznámka
V slovenčine je síce predpísaný poslovenčený tvar Porúrie, ale ako meno príslušnej rieky je predpísaný pôvodný tvar Ruhr (a nie poslovenčený tvar *Rúr).
Háje
Háje môžu byť:
Porúrie
Charakteristika
Smerom od západu na východ región obsahuje mestá Duisburg, Oberhausen, Bottrop, Mülheim an der Ruhr, Essen, Gelsenkirchen, Bochum, Herne, Hamm, Hagen a Dortmund. Okrem toho niekoľko viac „poľnohospodárskych“ okresov Wesel, Recklinghausen, Unna a Ennepe-Ruhr. Tieto okresy spolu zrástli na rozsiahly komplex priemyselne využitej krajiny, obývanej 5,3 miliónmi obyvateľov, čím tvoria piatu najväčšiu metropolitnú oblasť v Európe po Moskve, Veľkom Londýne, Veľkom Madride a Paríži.
Česko-slovensko-poľský spor o Oravu a Spiš
]] Česko-slovensko-poľský spor o Oravu a Spiš bol jeden z česko-slovensko-poľských pohraničných sporov a viedol sa medzi týmito štátmi od roku 1918 do roku 1958. Vrcholil v rokoch 1918 až 1920 a v rokoch 1938 a 1939. S konečnou platnosťou bol ukončený až česko-slovensko-poľskou zmluvou z roku 1958.
Rámec udalostí
thumb|left|Mapa národnostného zloženia [[Uhorsko|Uhorska podľa sčítania ľudu v roku 1880, ukazujúci slovanské obyvateľstvo Oravy a Spiša ako Slovákov (v prípade Spiša malú časť tiež ako Rusínov).jpg]] V čase Rakúska-Uhorska boli Orava aj Spiš súčasťou Uhorska, každá ako zvláštna župa (Árva a Szepes). Obe tieto župy na severe hraničili s rakúskou časťou monarchie, konkrétne s rakúskou korunnou krajinou Halič, obývanou v tejto svojej časti Poliakmi. Miestne obyvateľstvo severnej časti Oravy a Spiša okrem Poliakov a Slovákov tvoria Gorali (žijú aj v malých enklávach v (ostatnom) Poľsku), ktorí hovoria špecifickým goralským nárečím poľsky: gwara orawska. Gorali boli do 19. storočia málo národne uvedomelí. V 19. storočí tu začali pôsobiť národní buditelia a výsledkom ich činnosti je aj to že časť z príslušníkov slovenskej menšiny autochtone prijala poľskú identitu. Goralské nárečie bolo identifikované ako poľské. Poľskí národoveckí pracovníci z Podhalia a poľského národného strediska v Krakove sa o obe oblasti začali zaujímať až v prvom desaťročí 20. storočia. Z poľského pohľadu boli miestni obyvatelia národnostne neuvedomelí, pomaďarčení, resp. poslovenčení Poliaci. Príslušnosť miestneho obyvateľstva k Poliakom bola odvodzovaná z prítomnosti poľských jazykových prvkov v miestnych nárečiach.
Počas prvej svetovej vojny sa začala medzi Poliakmi objavovať požiadavka pripojenia Oravy i Spiša k budúcemu poľskému štátu.
1918-1920
thumb|220px|Novovytvorené Slovensko a bývalej [[Uhorsko|uhorskej župy]] V októbri 1918 začali poľskí autori písať o údajne až troch stovkách tisícoch Poliakov žijúcich na území Oravy, Spiša, ale aj Liptova a Čadčianska. 27. októbra 1918 prijalo zhromaždenie poľských obyvateľov Těšínska v Těšíne rezolúciu, v ktorej vyzvalo poľské orgány, aby žiadali pripojenie Oravy a Spiša k Poľsku. 5. novembra 1918 sa v Jablonke na Orave zišlo z iniciatívy Ferdinanda Machaya zhromaždenie propoľských obyvateľov a schválilo proklamáciu o pripojení Oravy, Spiša a Čadčianska k Poľsku. Zvolilo tiež poľský Národný výbor obrany Oravy (Komitet Narodowy Obrony Orawy) a žiadalo o vyslanie poľských vojenských jednotiek na Oravu. Poľské vojsko potom v nasledujúcich dňoch Oravu obsadilo. V polovici novembri 1918 sa obdobne v Starej Ľubovni na Spiši utvoril poľský Národný výbor obrany Spiša (Komitet Narodowy Obrony Spisza) a v polovici decembra 1918 vstúpilo poľské vojsko aj na Spiš. thumb|220px|Uhry a Maďarsko po [[Trianonská mierová zmluva|Trianonskej zmluve]] Obe poľské vojenské akcie boli v rozpore so stanoviskom Dohody z 5. decembra 1918, v ktorom bola za demarkačnú líniu Slovenska určená stará krajinská hranica Haličsko-uhorská. Vzhľadom k tradičnému poľsko-maďarskému spojenectvu neboli obe vojenské akcie prijímané jednoznačne ani v samotnom Poľsku - poľskí zástupcovia v Budapešti uistili maďarskú vládu, že k vstupu poľského vojska na uhorské územie došlo bez vedomia poľskej vlády a že toto obsadenie nie je namierené proti územnej integrite krajín svätoštefanskej koruny.
Poľsko na obsadených územiach Oravy a Spiša vypísalo na koniec januára 1919 konanie volieb do poľského Sejmu. Pretože by tieto voľby znamenali faktický výkon štátnej suverenity nad obsadeným územím a táto skutočnosť by mohla priniesť Poľsku výhodu pri rokovaniach o definitíve delimitácie hraníc, česko-slovenské orgány sa snažili konaniu týchto volieb na spornom území zabrániť. Česko-Slovensko sa obrátilo s protestom proti poľskému postupu k náčelníkovi vojenskej misie Dohody v Budapešti, ktorý nariadil vypratanie Poľskom obsadeného územia do 13. januára 1919. 23. decembra 1918 došlo na Spiši pri Vyšných Hágoch k prestrelke československých a poľských oddielov. V obci Oravská Polhora na Orave začali poľské oddiely streľbu do dedinčanov, čo spôsobilo výrazný odklon sympatií miestneho obyvateľstva od Poľska. 24. decembra 1918 bolo uzavreté v Poprade prímerie a uzavretá zmluva o demarkačnej línii, odkazujúca konečné vytýčenie hraníc na parížsku mierovú konferenciu. V polovici januára 1919 bolo fakticky celé sporné územie na Orave a Spiši pod kontrolou Československa. thumb|left|Slovenská delegácia na bilaterálnych rokovaniach v [[Krakov|Krakove]] Na mierovej konferencii v Paríži sa najväčšia pozornosť pri rokovaniach o česko-slovensko-poľských územných sporoch sústredila na Tešínsko - oba štáty sa tam práve stretli v krátkej, ale krvavej sedemdňovej vojne a jeho hospodársky a strategický význam bol výrazne vyšší ako význam ostatných Poľskom nárokovaných území. 12. februára 1919 dorazila do Těšína osobitná Medzispojenecká komisia k riešeniu česko-slovensko-poľských územných sporov. K riešeniu sporu ale nedošlo. Pokus riešiť sporné otázky dvojstranným česko-slovensko-poľským konaním v Krakove úplne stroskotal. Uvažovalo o riešení na základe plebiscitu, ktorý mal na Slovensku prebehnúť na Orave a v časti Spiša.
Na situáciu mala vplyv aj Rusko-poľská vojna, prebiehajúca od februára 1919. V čase obsadenia Kyjeva poľskými vojskami síce nadhodil poľský diplomat E. Pilz v Paríži možnosť riešenia sporu arbitrážou a Edvard Beneš súhlasil, ale poľská strana ako celok sa toto riešenie zdráhala prijať. Ako sa ale menila situácia na fronte v poľský neprospech, územné spory s Česko-Slovenskom strácali v Poľsku na dôležitosti. Pomoc Poľsku vo vojne bola navyše viazaná na jeho súhlas s prijatím arbitráže vo všetkých doteraz nevyriešených otázkach poľských hraníc.
Veľvyslanecká konferencia vydala rozhodnutie o česko-slovensko-poľských hraniciach, vrátane Oravy a Spiša, 28. júla 1920. Na slovensku boli požiadavky Poľska zohľadnené v obmedzenej miere. Poľsko získalo 20% územia Oravy s obcami Sŕnie, Podvlk, Harkabúz, Nižná Zubrica, Vyšná Zubrica, Oravka, Bukovina-Podsklé, Pekelník, Jablonka, Chyžné, Hladovka, Suchá Hora, Vyšná Lipnica a časť Nižnej Lipnice, a 4,2% územia Spiša (teraz tzv. Poľský Spiš) s obcami Nová Belá, Fridman s (osadou Falštín), Krempachy, Tribš, Durštín, Čierna Hora, Jurgov, Repiská, Vyšné Lapše, Nižné Lapše, Nedeca, Kacvín a Lapšanka. Česko-slovenská strana rozhodnutie napriek svojmu nesúhlasu podpísala ten istý deň a poľská 31. júla 1920. Poľská strana súčasne odovzdala slávnostné výhrady, ktoré kritizovali nerešpektovanie národnostných pomerov pri stanovení hraníc.
Arbitrážne rozhodnutie sa stretlo s prejavmi nesúhlasu v oboch štátoch. V Česko-Slovensku bol Edvard Beneš tvrdo kritizovaný za opustenie historickej hranice a slovenskí autonomisti využívali odstúpenie časti Oravy a Spiša k protičeskej agitácii.
Medzinárodná arbitráž o Javorinu
Na začiatku 20. rokov 20. storočia sa začali česko-slovensko-poľské vzťahy čiastočne zlepšovať. V roku 1921 došlo medzi oboma štátmi k uzavretiu hospodárskej dohody a politickej zmluvy, ich ratifikácia však bola v Poľsku vďaka aktivite politických kruhov z Tešínska a Krakova odkladaná. Poľsko súčasne pokračovalo v podpore slovenskej iredenty. Česko-Slovensko obdobným spôsobom podporovalo ukrajinských separatistov požadujúcich revíziu východných hraníc Poľska.
Medzi oboma štátmi ďalej prepukol spor o spišskú obec Javorinu. Rozhraničovacia komisia navrhla výmenu území obce Lipnice na Orave za územie obcí Hladovka a Suchá Hora a oba štáty tento návrh prijali. Česko-slovenská strana však odmietla poľský požiadavku na pričlenenie Javoriny, časti katastra obce Jurgov a časti katastra obce Ždiar na Spiši bez náhrady k Poľsku. Poľsko potom ponúklo výmenou za Javorinu obce Kacvín a Nedeca, ale Česko-Slovensko nepristúpilo ani na tento návrh, hoci bol podporený odporúčaním delimitačnej komisie. Česko-Slovensko sa pridržiavalo stanoviska, podľa ktorého záležitosť Javoriny už vyriešilo rozhodnutie arbitráže vo Spa a Javorina tak nemôže byť predmetom delimitácie. Poľská verejná mienka však záležitosť Javoriny vnímala ako nedostatok dobrej vôle na česko-slovenskej strane a požadovala pripojenie Javoriny ako kompenzáciu za podľa jej názoru nespravodlivé rozhodnutie arbitráže o česko-slovensko-poľských hraniciach na Těšínsku.
Spor o Javorinu prerástol zo sporu o hraničné úpravy v otázku prestíže oboch štátov. Konferencia veľvyslancov rozhodnutie v spore preniesla na Spoločnosť národov s odporúčaním odovzdať spor medzinárodnému súdu v Haagu. Podľa rozhodnutia tohto súdu bolo rozhodnutie arbitráže v Spa definitívne,  delimitačná komisia však môže odporučiť drobné zmeny. Poľsko potom predložilo Rade Spoločnosti národov stanovisko, podľa ktorého bolo odporúčanie delimitačnej komisie o výmene časti Javoriny za Kacvín a Nedecu v kompetencii delimitačnej komisie. 17. decembra 1923 Rada Spoločnosti národov nepodporila poľské stanovisko a Javorina zostala v celom svojom katastri súčasťou Česko-Slovenska.
1938
náhľad|Mapa ukazujúca časť slovenskej Oravy pričlenenú v roku 1938 k Poľsku thumb|Mapa ukazujúca časť slovenského Spiša pričlenenú v roku 1938 k Poľsku Po vojenskom obsadení a anexii Tešínska (vrátane malého pruhu Čadčianska pri dnešných česko-slovenských hraniciach) Poľskom v októbri 1938 pokračovali poľské snahy o "komplexné riešenie "česko-slovenského problému. Poľsko podporovalo slovenskú iredentu a vyhlásenie slovenskej nezávislosti. Keďže však slovenskí iredentisti nepostupovali z poľského pohľadu dostatočne rýchlo a rástol nemecký záujem o Slovensko, bola v Poľsku zahájená propagandistická kampaň na podporu poľských územných nárokov na Orave a Spiši. Vznikol Výbor pre pomoc Spišu, Orave a Kysuciam a Výbor zjednotených Poliakov na Orave. Bolo požadované pripojenie územia o celkovej rozlohe niekoľkých tisícov kilometrov štvorcových s viac ako stotisíc obyvateľmi.