cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geminálny diol
Hydratačná rovnováha
Geminálne dioly je možné vnímať i ako špeciálne prípady hemiacetálov, ktoré vznikajú reakciou karbonylových zlúčenín s vodou namiesto alkoholu.
Africký pohár národov 2021
Africký pohár národov 2021 bol 33. ročníkom Afrického pohára národov, pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostil Kamerun a konal sa od 9. januára do 6. februára 2022. Alžírsko na turnaji obhajovalo titul.
Turnaj sa mal pôvodne hrať v júni a v júli 2021 ale CAF 15. januára 2020 oznámila, že z dôvodu nepriaznivých klimatických podmienok v tomto období sa turnaj odohrá od 9. januára do 6. februára 2021. Dňa 30. júna 2020 CAF presunul turnaj po druhýkrát kvôli dopadom pandémie COVID-19 na celom kontinente, pričom si turnaj ponechá názov Africký pohár národov 2021 na sponzorské účely.
Víťazom turnaja sa stal prvýkrát v histórii Senegal ktorý vo finále zdolal Egypt 1:0 po penaltách.
Kvalifikácia
Na turnaj sa kvalifikovalo 24 tímov. Pre Gambiu a Komory ide o debut na tomto turnaji.
Skupinová fáza
24 tímov sú rozdelených do šiestich skupín po štyri. Z každej prvé dva tímy postúpia do osemfinále a k nim sa pridajú aj najlepšie štyri tímy na tretích miestach.
Finále
Víťazom turnaja sa stal Senegal.
Pleuven
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zlatoidská hora
Zlatoidská hora je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Zlatá Idka, približne južne od Gelnice.
Poloha
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kojšovská hoľa. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Košice-okolie a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie mesta Gelnica a obce Zlatá Idka. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaná Zlatá Idka a severne ležiaci Kojšov, severozápadne sa nachádzajú Prakovce a Helcmanovce, južne Vyšný Medzev, Medzev a Poproč a východne Košická Belá.
Opis
Zlatoidská hora leží v hrebeni, vedúcom od Kloptaňa na Kojšovskú hoľu. Severne sa nachádza Krompašský vrch, Žakarovský vrch , Jedlinka a Folkmarská skala , východne Kojšovská hoľa , Okrúhla  a Predné holisko , južne Kobylia hora , Hrb  a Barat  a západne Biely kameň , Ovčinec , Zbojnícka skala , Kloptaň  a Hutná hoľa. Severné svahy hrebeňa odvodňuje Perlový potok do rieky Hnilec, južné odvodňuje potok Ida do Bodvy. Na vrchol nevedie turistický chodník, no traverzom vedie magistrála Cesta hrdinov SNP. Na severnom úbočí stojí chata Erika.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, sčasti riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Čergov, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry a východnú časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou.
Kitchener (Ontário)
Kitchener je kanadské mesto v provincii Ontário. Spolu s mestom Waterloo je považované za súmestie Kitchener-Waterloo. Spolu s Waterloo, Cambridge a ďalšími obcami tvorí Regional Municipality of Waterloo. Do roku 1916 sa Kitchener volal Berlin.
Poloha
Mesto sa nachádza v strednej časti juhozápadného Ontária.
Dejiny
Pred rokom 1784 oblasť patrila kmeňu Mississauga. V roku 1803 územie získali pennsylvánski Mennoniti čím založili stredisko nemecko-jazyčného osídlenia. Mennoniti svoje pozemky vymerali podľa iného vzorca ako v ostatnom Ontáriu a vynechali miesto pre cesty. Ulice sú tak vedené kľukato. Berlin ležal na železnici Grand Trunk Railway, čo podporilo jeho ekonomický rozvoj. V 90. rokoch 19. storočia v meste vznikli viaceré parky. Status mesta Kitchener získal v roku 1912. V roku 1916, počas prvej svetovej vojny, mesto zmenilo názov na Kitchener. Hlavne majitelia obchodov sa tak snažili vyhnúť podozreniam z nelojality. Počas druhá svetovej vojny v meste fungovala výcviková základňa Canadian Women’s Army Corps. Od roku 1960 má mesto priamy prístup k Diaľnici 401 čo malo pre mesto veľký dopad. V roku 1993 bola vybudovaná nová radnica mesta.
Mestská administratíva
Waterloo Township bol súčasťou Wellington District do roku 1849, v tom roku sa districts zmenili na counties. Najskôr bolo mesto súčasťou United Counties of Wellington, Waterloo and Grey, od roku 1853 sídlom Waterloo County. V roku 1912 sa mesto oddelilo od County. K 1. januáru 1973 vznikla regionálna správa Region of Waterloo, na starosti má plánovanie a služby ako políciu, záchrannú službu, odpad a sociálne byty.
Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 256 885 obyvateľov. Podľa sčítania v roku 2016 malo mesto 233 222 obyvateľov, z toho 162 160 uvádza ako rodný jazyk angličtinu, 2 775 francúzštinu a 60 595 neoficiálne jazyky, z toho 20 jazyky pôvodných obyvateľov. 395 ľudí uvádza češtinu, 325 slovenčinu a 4 570 nemčinu. 1 080 ľudí udalo ako etnický pôvod český, 965 slovenský, 295 československý a 51 050 nemecký. Kitchener je obyvateľstvom najväčšie mesto Waterloo Region.
Ekonomika
50 tisíc ľudí stále pracuje vo výrobnom sektore, 30 tisíc v technologickom sektore.
Najväčším zamestnávateľom v Kitcheneri je Manulife Financial, po ňom Dare Foods. Z mesta sa vytratili iné sektory ako obuvnícky, nábytkársky a kožiarenský.
Školstvo
V meste sídli Conestoga College, v blízskom Waterloo University of Waterloo a Wilfrid Laurier University.
Kultúra
Dve z najväčších miest pre konaní hudobných a divadelných akcií sú Kitchener Memorial Auditorium, zvané „The Aud“ a Centre In The Square, medzi organizácie patria Kitchener-Waterloo Symphony Orchestra a Grand Philharmonic Choir. V meste sa koná deväťdňový Oktoberfest.
Šport
V meste hrajú Kitchener Rangers z Ontario Hockey League.
Fórum (námestie)
náhľad|Pozostatky fóra v [[Pompeje|Pompejach (2013)]] náhľad|Pôdorys fóra v Pompejach (plán archeológa [[August Mau|Augusta Maua, druhá polovica 19. storočia)]] Fórum bolo námestie v rímskych mestách, jadro a stredisko spoločenského, politického a hospodárskeho života.
Fórum bolo podobné starogréckej agore. Pôvodne malo nepravidelný tvar, usporiadanie okolitých budov bolo neorganizované, neskôr nadobudlo pravidelné tvary. Od polovice 1. storočia bolo obvyklé jednotné plánovanie celého komplexu. Fórum malo spravidla obdĺžnikový tvar, bolo dláždené a obklopené verejnými budovami. Často sa na ňom nachádzalo kolonádové stĺporadie (porticus). Fóra bývali umiestnené na križovatke via cardo a via decumana, ale existujú aj excentricky lokalizované fóra. V Galii a v častiach Germánie a Dalmácie sa vyvinulo tzv. galské fórum, ktoré bolo otvoreným obdĺžnikom, najmenej na dvoch stranách obklopeným kolonádami s obchodmi a úradmi a na jednom konci bazilikou.
Príklad, ktoré vytvorilo Forum Romanum, nasledovali aj iné mestá v provinciách. Pôvodná obchodná funkcia sa neskôr vytráca.
Vo väčšine miest (resp. v menších mestách) bolo fórum centrálnym prvkom, hlavným námestím, ktoré plnilo úlohu zhromaždiska, trhoviska a politického centra. Väčšie mestá mali viacero fór, vrátane fór pre konkrétne účely, napr. forum olitorium (zeleninový trh), forum boarium (dobytčí trh), forum piscarium (rybí trh), forum cuppedinis (trh s delikatesami), hoci tieto typy fór sa reálne podobali viac trhovisku (macellum), s ktorým sa čiastočne prekrývali. Typický príklad fóra je v Pompejách.
Posledná veža
Posledná veža je najvýraznejšia zo štyroch veží v hrebeni od Pyšného štítu po Lomnický štít, zhruba v jeho strede, medzi Jordánovou štrbinou (Zubatou vežičkou) a Poslednou štrbinou (Lomnickou vežičkou) vo Vysokých Tatrách.
Názov
Názov pochádza od horolezcov. Je to posledná vežička v hrebeni medzi Baraními rohmi a Lomnickým štítom, ak Lomnickú vežičku nezohľadňujeme ako samostatný objekt.
Turistika
Je prístupný len v sprievode horského vodcu.
Malý Dračí štít
Názov
Je spojený s povesťami o tatranských drakoch, šarkanoch. Správy o šarkanoch boli založené na rozprávaniach o nálezoch kostier neznámych zvierat, možno jaskynných medveďoch, ktoré nachádzali hľadači pokladov. Z nich sa časom pretvorili do ľudových povestí, napríklad aj tá o šarkanovi, ktorý žil nad Zlomiskami a nechal sa obsluhovať unesenou dievčinou z Mengusoviec, ktorú napokon vyslobodila jej matka. Drak, potom ako ho prekliala, skamenel. Zubatý hrebeň, ktorý sa tiahne z Vysokej na juh a juhovýchod, to sú pozostatky z draka. Z iniciatívy Uhorského karpatského spolku začiatkom 20. storočia hlavný vrchol dostal meno Déchy-spitze, Déchy-csúcs a vedľajší nižší Kleine Déchyspitze, na počesť cestovateľa - horolezca Mórica Déchyho. Malý Dračí štít v maďarskej nomenklatúre nemá osobitný názov.
Prví na štíte
Prvými pravdepodobne boli horolezci, ktorí vystúpili na hlavný vrchol Dračieho štítu.
Turistika
Je prístupný len v sprievode horského vodcu.
Rudolf Schultz
Rudolf Schultz (* 31. december 1875, Piešťany† 5. august 1939, Piešťany) bol slovenský priekopník vo výrobe ortopedickej obuvi a medzivojnový piešťanský verejný činiteľ a komunálny politik, v rokoch 19271931 druhý starosta obce počas ČSR.
Životopis
Rudolf Schultz sa narodil v roku 1875 v Piešťanoch. V roku 1899 založil firmu R. Schultz – ortopedický závod, v ktorej začal vyrábať a predávať ortopedickú obuv pre liečbu zdeformovaných nôh v spolupráci s lekárom MUDr. Ľ. Bakayom. Jeho výrobky boli v predvojnovom období veľmi úspešné, produkty firmy získali v rokoch 1902-1908 4x medaily na výstavách v Paríži, Bratislave, Žiline a Budapešti. V Piešťanoch vlastnil okrem dielne, zamestnávajúcej približne 10 ľudí, tiež dve predajne výrobkov a následne v spolupráci so synmi Edmundom a Viktorom predaj rozšíril tiež do Bratislavy a Trenčianskych Teplíc, kde Schultzovci tiež otvorili predajne zdravotnej obuvi.
Schultz sa okrem ortopedickej činnosti angažoval v piešťanskom spoločenskom a politickom živote. Ešte pred prvou svetovou vojnou bol jedným z členom Udržiavacieho spolku Piešťanskej meštianskej školy, ktorá v tom čase nahrádzala chýbajúce gymnázium. Po vzniku Československa sa v novembri 1918 stal jedným z 22 členov miestnej Slovenskej národnej rady, od decembra 1918 bol jej podpredsedom. Následne pôsobil v medzivojnovom období ako dlhoročný poslanec. Bol členom Československého Regulačného výboru kúpeľov a od roku 1924 predsedal miestnemu Živnostenskému spolku, ktorý združoval záujmy malých podnikateľov a v roku 1926 mal 1575 členov. V roku 1927 bol po druhých komunálnych voľbách počas ČSR, ktoré sa na Slovensku konali, zvolený za starostu Piešťan. Kandidoval za koalíciu nezávislých kandidátov Miestna občanská nepolitická skupina priemyselníkov, zemedelcov, obchodníkov, úradníkov, robotníkov a majiteľov domov. Počas jeho pôsobenia v úrade bol postavený v roku 1929 nový Obecný dom, súčasná budova Mestského úradu. V meste privítal škótskeho publicistu a historika Roberta Williama Setona-Watsona. V roku 1931 ho vo funkcii vystriedal dekan Alexander Šindelár. Schultz zomrel po ťažkej chorobe v auguste 1939 a je pochovaný s manželkou a dcérou Antóniou na piešťanskom Bratislavskom cintoríne.
Pleyben
Pleyben je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villiers-Vineux
Villiers-Vineux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľryba (film z roku 2022)
Veľryba (v angličtine: The Whale) je americký psychologický dramatický film z roku 2022. Film režíroval Darren Aronofsky. Film je založený na scenári Samuela D. Huntera jeho rovnomennej divadelnej hry z roku 2012. Hlavné herecké obsadenie tvorili herci Brendan Fraser, Sadie Sink, Hong Chau, Ty Simpkins a Samantha Morton. Dej filmu, sa zameriava na morbídne obézneho učiteľa angličtiny menom Charlie, ktorý sa izoluje od sveta a snaží sa obnoviť svoj vzťah so svojou dospievajúcou dcérou.
Celosvetová premiéra prebehla 4. septembra 2022. Film získal tri nominácie na Academy Awards, za najlepšieho herca pre Brendana Frasera, ktorý ocenenie aj získal a pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe pre Hong Chau a pre najlepšie masky, ktoré tiež získali cenu.
Pleyber-Christ
Pleyber-Christ je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hrádková
Hrádková je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severozápadne od obce Kvačany, približne severozápadne od Liptovského Mikuláša.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Liptovský Mikuláš a celý masív patrí do katastrálneho územia obce Kvačany. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a jeho vrcholom prechádza hranica národnej prírodnej rezervácie Kvačianska dolina.
Popis
Najmä v južnej časti výrazne skalnatá Hrádková sa nachádza severovýchodne od Prosečného, v strednej časti rovnomenného podcelku. Východné úpätie vymedzuje výrazná Kvačianska dolina, ktorej chránené územie zasahuje na priľahlú časť vrchu. Východne sa nachádza Ostrý vrch, severne leží Čierna hora a juhozápadne masívny vrch Prosečné. Aj táto časť pohoria patrí do povodia Váhu; severné svahy odvodňuje Borovianka, prítok Kvačianky, ktorá odvádza vodu aj z východných a južných svahov. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná obec Kvačany, juhovýchodne sú Liptovské Matiašovce a severne leží obec Veľké Borové.
Výhľady
Vrchol a jeho hrebeň pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje súvislejší rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možno vidieť blízke vrchy Chočských vrchov, časť Liptovskej kotliny a susedné Skorušinské vrchy a Západné Tatry. Z vhodných miest je pri dobrých podmienkach vidieť aj Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, časť Malej a Veľkej Fatry a Nízke Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto výstup je možný odbočením zo zelenej trasy, vedúcej z Veľkého Borového blízkym sedlom na Prosečné. Na území prírodnej rezervácie Kvačianska dolina je však pohyb mimo značených trás nežiadúci.
1. Súkromné Banskobystrické gymnázium
1. Súkromné Banskobystrické gymnázium je prvé gymnázium na Slovensku, zamerané na odborné štúdium v oblasti virtuálnej grafiky. Ako jediná škola na Slovensku ponúka v rámci gymnaziálneho vzdelania aj odborné. To znamená, že absolventi gymnázia sa môžu uplatniť na trhu práce hneď po maturite. Ako hovorové označenie školy sa používa názov „Súkromný gympel“.
Štúdium
Škola prvýkrát slávnostne otvorila svoje brány dňa 2. septembra 2018.
V januári 2021 školu navštevuje 157 žiakov, škola má otvorených 6 tried.
Škola ponúka unikátne štvorročné gymnaziálne štúdium so zameraním na virtuálnu grafiku, alebo so zameraním na kybernetickú bezpečnosť, a päťročné štúdium v odboroch slovensko-nemecká, alebo slovensko-anglická bilingválna sekcia. Anglická bilingválna sekcia bola zriadená s podporou Veľvyslanectva Veľkej Británie a Severného Írska na Slovensku a Americkej obchodnej komory na Slovensku,
Externé odkazy
zdroj: webová stránka školy
Plobannalec-Lesconil
Plobannalec-Lesconil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maurice Quentin de La Tour
Maurice Quentin de La Tour (* 5. október 1704, Saint-Quentin, Francúzsko† 17. február 1788, tamže) bol francúzsky rokokový maliar, ktorý sa venoval portrétom. Medzi jeho najslávnejších portrétovaných patril Voltaire, Ľudovít XV. a Madame de Pompadour.
Kitchener
Kitchener môže byť:
Maurice Quentin de La Tour
Narodil sa v Saint-Quentin v Pikardii ako syn hudobníka, ktorý zásadne nesúhlasil so synovým rozhodnutím stať sa maliarom. Vo veku pätnástich rokov sa La Tour rozhodol vydať do Paríža, kde začal študovať u flámskeho maliara Jacquesa Spoedeho. V roku 1724 navštívil Reims, v roku 1725 Anglicko a v roku 1727 sa vrátil do Paríža, kde sa rozhodol, že začne maľovať s pastelmi.
V roku 1737 začal vystavovať prvú skvelú sériu portrétov, obsahujúcu asi 150 diel, ktorá okúzľovala návštevníkov Parížskeho salónu nasledujúcich 36 rokov. Vo svojich portrétoch dokázal nielen neobyčajne spojiť čaro vyobrazenej postavy a zároveň výrazné pozadie, ale preslávil aj svojim dokonalým zachytávaním jemných výrazov v ľudských tvárach, čo dávalo ich portrétom neuveriteľnú živosť.
V roku 1746 bol prijatý na Academii Royale a o 5 rokov neskôr (v roku 1751) bol povýšený na čestného člena rady. V roku 1750 bol menovaný dvorným portrétistom kráľa, kde pôsobil až do roku 1773, kedy ho postihlo nervové zrútenie. O niečo neskôr založil umeleckú školu. Pôsobil tiež ako filantrop, ale s obmedzenou aktivitou, ktorú musel po nervovom zrútení dodržiavať.
Vo veku 80 rokov sa znovu presťahoval do svojho rodného Saint-Quentin, kde tiež 17. februára v roku 1788 zomrel.
Russia Privjet
„Russia Privjet“ je štvrtá skladba z tretieho štúdiového albumu LOL <(^^,)> švédskeho eurodance hudobníka Basshuntera, nahraná v roku 2006. Kiko je rusofil.
Mária Anna Habsburská (1634 – 1696)
Mária Anna Habsburská (, ; * 23. december 1634, Viedeň, habsburská monarchia – † 16. máj 1696, Madrid, Španielsko) bola rakúska arcivojvodkyňa z habsburskej dynastie, ktorá sa sobášom stala kráľovnou španielskou, neapolskou a sicílskou. Po smrti manžela, kráľa Filipa IV., vládla ako regentka (1665 – 1675) za ich malého syna Karola II.
Životopis
Arcivojvodkyňa Mária Anna bola najstaršia dcéra Ferdinanda III. a jeho prvej manželky Márie Anny, obaja rodičia patrili k vládnucemu domu Habsburgovcov – otec pochádzal z rakúskej vetvy a matka zo španielskej.
Druhorodená Mária Anna mala štyroch mladších súrodencov a staršieho brata, následníka trónu Ferdinanda. Z mladších súrodencov sa dospelosti dožil len Leopold, ktorý sa po smrti svojho staršieho brata Ferdinanda stal cisárom a kráľom v dedičných habsburských krajinách ako Leopold I. Jeho prvou manželkou sa stala Máriina najstaršia dcéra Margaréta Terézia.
Život
8. novembra 1649 sa vydala za svojho strýka, kráľa španielskeho, portugalského, neapolského a sicílskeho. Filip IV. bol bratom Máriinej matky a jeho prvá manželka Izabela Bourbonská zomrela roku v 1644. Po smrti následníka trónu Baltazára Karola nemali Habsburgovci mužského následníka španielskeho trónu.
Mária Anna dala život hneď trom synom, na trón nastúpil najmladší z nich, Karol, za ktorého po manželovej smrti v roku 1665 vládla. Po Karolovej smrti v roku 1700 vypukla vojna o španielske dedičstvo.
Malá slovenská encyklopédia
Malá slovenská encyklopédia je jednozväzková všeobecná encyklopédia vytvorená kolektívom pracovníkov Encyklopedického ústavu Slovenskej akadémie vied (EÚ SAV) pod vedením Anny Procikovej, publikovaná EÚ SAV a vydavateľstvom Goldpress Publishers v roku 1993 (uzávierka textov bola 31. mája 1993). Na jej tvorbe sa podieľalo vyše 200 autorov a konzultantov. Encyklopédia obsahuje vyše 40 000 stručných hesiel. Pri niektorých heslách sú tabuľky (napr. periodická tabuľka, tabuľky so základnými informáciami o štátoch ap.), avšak žiadne obrázky.
Ohlasy
Odborník na technickú terminológiu Ján Stoffa v recenzii v časopise Kultúra slova (1994) zhodnotil terminologickú a jazykovú úroveň encyklopédie ako nadpriemerne vysokú. Za závažnú systémovú chybu pokladá to, že v mnohých prípadoch sa „do heslára [...] dostali pojmy podradené pojmu, ktorý v heslári chýba a ktorý sa navyše používa pri definovaní príslušných podradených pojmov“ (napr. borovička, cherry brandy, koňak, slivovica a whisky sú v samostatných heslách definované ako druh destilátu, heslo destilát ale chýba). Stoffa tiež encyklopédii vytkol, že pri niektorých heslách používa nevhodné synonymá (napr. pri hesle teplota topenia je to synonymum bod topenia, kým synonymum teplota tavenia v heslári chýba), v textoch niektorých hesiel uvádza termíny, ktoré sa už nemajú používať (napr. termoset namiesto správneho reaktoplast) alebo sú nesprávne (napr. hromozvod namiesto správneho bleskozvod), v niektorých prípadoch ako synonymá uvádza termíny, ktoré majú odlišný obsah (napr. dielektrikum a izolant, pričom namiesto izolantu mal byť použitý presnejší termín elektrický izolant) a upozornil na niektoré ďalšie jazykové a systémové nedostatky, zároveň však konštatoval, že „sa týkajú iba veľmi malej časti celkového počtu termínov“ a „hodnotu diela podstatne neovplyvňujú“.
Dareios III.
thumb|Dareios III. Dareios III. (po staroperzsky – Dárajavauš) bol perzský veľkokráľ, ktorý vládol v rokoch 336 – 330 pred Kr.
Pochádzal z achajmenovského rodu, jeho otcom bol Arsanés, vnuk kráľa Dareia II., matkou Sisygambis, dcéra Artaxerxa II. Dareios III. bol posledný achaimenovský kráľ, ktorý ovládal celú ríšu vrátane Egypta a jeho krátkodobý nástupca Artaxerxes IV. (vlastným menom Béssos) panoval už len vo východnej časti.
Panovanie
Dareios bol na trón dosadený eunuchom Bagoásom, ktorý veril, že mladý panovník bude ľahko manipulovateľný. Ten sa však čoskoro osvedčil ako činorodý a energický vládca, ktorý potlačil vzburu v Egypte a zatlačil do defenzívy macedónske oddiely kráľa Filipa II. v Malej Ázii. Uvedomoval si nevyhnutnosť reforiem ríše, no skôr než stihol zmeny začať, vtrhol do jeho ríše Alexander Veľký, syn a nástupca zavraždeného Filipa II..
Vojny s Alexandrom Veľkým
Pre Dareia bola porážka začiatkom jeho konca, keďže Alexandrovi vojaci zajali i celú jeho rodinu a rozprášili armádu. Po Alexandrovom odmietnutí všetkých ponúk na zmier bolo jasné, že sa schyľuje k rozhodujúcemu stretu. Ten sa odohral 1. októbra roku 331 pred Kr., kedy sa v bitke pri Gaugaméle proti sebe postavili 50 tisícová grécka a 250 tisícová perzská armáda. Napriek dlho nerozhodnému stavu sa šťastie priklonilo k menej početnému, no lepšie organizovanému macedónskemu vojsku. Víťazstvo Alexandra znamenalo zánik Perzskej ríše a Dareios bol nútený útekom do hôr chrániť si svoj život.
Kráľ sa napriek ohrozeniu snažil zorganizovať vojsko, no jeho úsilie o odpor bolo márne. Uchýlil sa do Médie v centrálnej časti Perzskej ríše, no jeho život skončil zradou baktrijského satrapu Béssosa, ktorý ho v roku 330 pred Kr. zavraždil a sám sa prehlásil pod menom Artaxerxes IV. za kráľa.
Dareiosovu dcéru Stateiru si v roku 324 pred Kr. vzal za ženu Alexander, čím sa snažil zlegitimizovať svoje územné nároky na území bývalej Perzskej ríše. Macedónsky kráľ si ctil perzské tradície, no napriek tomu nechal vyplieniť Achaimenovskú rezidenciu v Persepolise.
Hodnotenie
Napriek katastrofálnemu priebehu vojny s Alexandrom hodnotili antickí autori Dareia skôr pozitívne a vyzdvihovali najmä jeho statočnosť. Vnímali ho ako muža, ktorý bol nútený bojovať proti mimoriadne nadanému vojvodcovi. Vojenská slabosť Perzie bola zrejmá už niekoľko desaťročí a prejavila sa v tom najnevhodnejšom čase pre Dareia – v čase jeho vlády.
Chorda
Chorda (lat. struna, povrazec) môže byť:
Žen Čeng-fej
Žen Čeng-fej (čínskym písmom: 任正非 – pchin-jin: Rén Zhèngfēi, * 25. október 1944, Kuej-čou, Čína) je čínsky podnikateľ a inžinier. Založil čínsku spoločnosť Huawei, ktorá je v roku 2019 druhým najväčším výrobcom smartfónov na svete.
Životopis
Narodil sa do vidieckej rodiny, obaja jeho rodičia boli učitelia a počas štúdia na základnej a strednej škole žil vo vnútrozemskej provincii Kuej-čou na juhozápade Činy. Provincia bola v minulosti jedným z najchudobnejších regiónov Číny. Na vysokú školu nastúpil v 1963 a vyštudoval stavebnú a architektonickú vysokú škoku vzdialenú 400 míľ od jeho domova. Toto bol aj začiatok jeho cesty, počas ktorej sa často sťahoval, čo malo veľký vplyv na jeho sociálny a rodinný život. Po skončení štúdia bol zamestnaný v stavebnom priemysle až do roku 1974, keď vstúpil do armády a stal sa súčasťou ženijného vojska, ktoré malo za úlohu založiť továreň na chemické vlákna Liao Jang. V tejto továrni Žen Čeng-fej pracoval na pozíciach technika, inžiniera a bol povýšený na pozíciu zástupcu riaditeľa.
Začiatky a vývoj Huaweia
Napriek výsledkom, ktoré dosiahol počas tridsiatych a štyridsiatych rokov 20. storočia, je jeho najväčším úspechom vstup na rýchlo sa rozvíjajúci trh mobilných telefónov v Číne. Z dôvodu protizápadných postojov a čínsko-japonskej vojny (19371945) Čína zaostala z hľadiska technológie za západom. Prehľad v oblasti technológií, ktorý mal Žen Čeng-fej v roku 1987 mu umožnil vidieť priestor pre rast a expanziu využívania pevných liniek v mestách, zavedenie mobilných technológií a telefónov v autách, ktoré vtedy zaznamenávali rozmach vo svete.
Prvým kontraktom Huaweiu bola zmluva v hodnote 5 000 USD, ktorú uzavrel s importérom v Hongkongu. Ich úlohou bolo znovu predať, inštalovať, opravovať a spravovať v tom čase nové digitálne ústredne, ktoré boli rozmiestnené po celej Číne. Žen Čeng-fej však vždy chcel mať technologickú spoločnosť a byť výrobcom.
Žen Čeng-fej preukázal schopnosti v oblasti reengineeringu, keď dokázal rozobrať existujúci produkt a zistiť, čo dokáže, akým spôsobom to dokáže, a akým spôsobom je vyrobený. Ďalším krokom v tomto procese je zistiť, akým spôsobom ho lepšie a lacnejšie vyrobiť. Aj toto sú dôvody úspechu firmy Huawei.
Počas jeho služby pre armádu v továrni na výrobu vlákien, ktorú postavil, využil svoje schopnosti v oblasti reengineeringu na návrh elektronického nástroja, ktorý bol potrebný na testovanie kľúčového vybavenia. Toto mu pomohlo rozvinúť dobré vzťahy s Komunistickou stranou Číny. Na prvé roky Huaweiu mali veľký vplyv reengineeringové schopnosti Žena Čeng-feja, pretože dohliadal na postupný rast vlastných výskumných a vývojových schopností spoločnosti.
V 1992 Žen Čeng-fej dopomohol Huaweiu vyvinúť C&C8 switch, ktorý spoločnosť Huawei predala za jednu tretinu ceny konkurencie. Táto inovácia a jeho kontakty na Komunistickú stranu pomohli vybudovať viaceré dohody o spolupráci na technológiach vo verejnom sektore. Týmto Žen Čeng-fej zabezpečil budúcnosť spoločnosti Huawei
Villon (Yonne)
Villon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ploéven
Ploéven je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Výmet
Výmet alebo výmetok môže byť:
Výmet môže byť aj výstrel.
Medzinárodná šachová federácia
Medzinárodná šachová federácia (FIDE, fran. Fédération Internationale des Échecs) je medzinárodná organizacia, ktorá spája niektoré národné šachové organizácie. Bola založená v Paríži 20. júla roku 1924. Ich sídlo je sa nachádza v Aténach v Grécku.
Ich motto je Gens una sumus, čo znamená Sme jeden národ / Sme jedna rodina.
Založenie organizácie
Tak ako usporiadali v roku 1924 letné olympiády v Paríži, tak usporiadali aj prvú (neoficiálnu) šachovú olympiádu. Do konca súťaže, teda do 20. júla, mali v pláne založiť Medzinárodnú šachovú federáciu. Vtedajšie Československo bolo medzi 15 zakládajúcimi členmi.
Nedávne udalosti
náhľad|Súťaž v roku [[2019]] V roku 2018 sa stal predsedom organizácie ruský politik Arkadij Dvorkovič.
Organizácia mala v roku 2018 189 členov.
V roku 1999 Medzinárodný olympijský výbor uznal Medzinárodnú šachovú federáciu za športovú organizáciu a stala sa členom Association of International Olympic Committee Recognised International Sports Federations.
Bobok
Bobok môže byť:
Salatínka
Salatínka je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Partizánskou Ľupčou, približne juhovýchodne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa v severozápadnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Salatíny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Partizánska Ľupča. Najbližšími sídlami sú južným smerom situované osady Magurka a Železnô, juhozápadne leží Liptovská Lúžna a severne sa nachádza Partizánska Ľupča a Liptovské Sliače. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Salatínka sa nachádza v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z masívu Salatína. Jedna vetva pokračuje východným smerom na Červený grúň, druhá smeruje severným smerom na vrch Šlosiar. Východným smerom leží tiež Ľupčianska Magura, Holý vrch , Vysoká a Krámec , južným leží Hlinisko , Ramžené  a Tlstá , západným dominuje Salatín a Malý Salatín  a severným Príslop , Šlosiar a Predná Magura. Oblasť patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza Ľupčianka a jej prítoky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Hrebeň i vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný z Ráztockého sedla, Salatína, príp. z Ľupčianskej doliny.
Lajno
Lajno môže byť:
Slovenská florbalová extraliga mužov 2016/17
Slovenská florbalová extraliga mužov v sezóne 2016/17 bol 16. ročník extraligy florbalistov, najvyššej florbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz florbalu (SZFB). V súťaži účinkovalo opäť 12 družstiev. Titul získalo družstvo Tsunami Záhorská Bystrica, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Florbalový klub AS Trenčín.
Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najvyššie umiestnených družstiev. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodlo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledné družstvo po základnej časti zostúpilo do 1. ligy. Predposledné odohralo baráž s 2. tímom 1. ligy.
Účastníci
Pozn: Klub M-šport Salming Team Trenčín si zmenil meno na Florbalový klub AS Trenčín.
Základná časť
Zdroj: szfb.sk
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Stredoázijská futbalová asociácia
Stredoázijská futbalová asociácia (, skr. CAFA) je strešná organizácia pre stredoázijský futbal, futsal a plážový futbal. Federácia bola založená v roku 2015 a združuje 6 stredoázijských krajín (CAFA). Sídli v meste Dušanbe v Tadžikistane a jej predsedom je Rustam Emomali z Tadžikistanu. CAFA je jednou z členských federácii Ázijskej futbalovej konfederácie (AFC).
Slovenská florbalová extraliga mužov 2016/17
Baráž o extraligu
V barážovej sérii sa družstvo zo Žiliny nedokázalo v extralige zachrániť a v nasledujúcej sezóne do nej postúpil prvoligový Sabinov.
Stredoázijská futbalová asociácia
História
CAFA bola založená a schválená 9. januára 2015 Ázijskou futbalovou konfederáciou. Na čele založenia CAFA stála Iránska futbalová federácia po sporoch s členmi Západoázijskej futbalovej federácie. Členovia šiestich krajín sa 10. mája 2014 stretli s prezidentom AFC Sheikhom Salmanom, aby hovorili o vytvorení novej ázijskej futbalovej zóny. Na mimoriadnom kongrese AFC 9. júna 2014 v Sao Paule bol plán novej zóny schválený kongresom. Majstrovstvá CAFA vo futbale sa od vzniku federácie ani raz neodohrali. V roku 2018 mal majstrovstvá zorganizovať Taškent no neodohrali. CAFA ale organizuje Majstrovstvá CAFA žien vo futbale.
Súťaže
Momentálne nie je známe či sa v najbližšej dobe podarí zorganizovať aj Majstrovstvá CAFA vo futbale.
Mezomérny efekt
náhľad|+M efekt metoxy skupiny v étere. Metoxy skupina dodáva elektróny do konjugovaného systému. Mezomérny efekt je v chémii vlastnosť substituentov či funkčných skupín v chemických zlúčeninách. Je definovaný ako polarita vznikajúca v molekule na základe interakcie dvoch pí väzieb alebo medzi pí väzbou a voľným elektrónovým párom na susednom atóme. Na základe mezomérneho efektu dochádza k posunu elektrónovej hustoty v rámci molekuly. náhľad|–M efekt karbonylu v akroleíne. Aldehydová skupina odoberá elektróny z dvojitej väzby. Tento efekt sa používa kvalitatívne a popisuje schopnosť substituentov dodávať alebo odoberať elektróny na základe relevantných rezonančných štruktúr. Značí sa písmenom M.
Mezomérny efekt je kladný (+M), ak substituent dodáva elektróny. Naopak, mezomérny efekt je záporný (-M), ak substituent odčerpáva elektróny.
Poradie substituentov s +M efektom:
–O− > –NH2 > –OR > –NHCOR > –OCOR > –Ph > –CH3 > –F > –Cl > –Br > –I
–NO2 > –CN > –SO3H > –CHO > –COR > –COOCOR > –COOR > –COOH > –CONH2 > –COO−
Celkový tok elektrónov od alebo k substituentu je takisto závislý na indukčnom efekte. Mezomérny efekt je výsledkom prekryvu p-orbitálov (rezonancie) a nemá žiadny vplyv na indukčný efekt, keďže indukčný efekt je daný čisto elektronegativitou atómov a ich topológiou v molekule (vzájomným prepojením atómov v molekule). Mezomérny efekt je zvyčajne silnejší, než indukčný efekt.
Bludička (svetlo)
náhľad|Olejomaľba bludičky z roku 1882 od Arnolda Böcklina. Bludička alebo svetlonos (latinsky ignis fatuus, bláznivý plameň, množné číslo ignes fatui), je záhadné svetlo, ktoré vídavajú ľudia v noci, a to najmä nad rašeliniskami a močiarmi. Tento jav je opísaný aj v ľudovej slovesnosti viacerých národov. Hovorí sa, že mýli pocestných tým, že pripomína blikajúcu lampu alebo lampáš. V literatúre sa bludička metaforicky vzťahuje na nádej alebo cieľ, ktorý by chcel človek dosiahnuť, ale sa mu to nedarí, alebo niečo, čo mu pripadá zlovestné a mätúce.
Mezomérny efekt
Koncept mezomérneho efektu, mezomérie a mezomérov bol prvýkrát predstavený Ingoldom v roku 1938 ako alternatíva k Paulingovmu synonymnému konceptu rezonancie. "Mezoméria" je v tomto význame typicky používaná v nemeckej a francúzskej literatúre, ale v angličtine prevažuje termín "rezonancia". V slovenskej a českej literatúre sa zvyčajne používa takisto "rezonancia".
Bludička (svetlo)
Bludička sa objavuje v ľudových rozprávkach a tradičných legendách mnohých krajín a kultúr. Zatiaľ čo povesti, folklór a povery obyčajne pripisujú toto svetlo duchom, vílam alebo magickým silám prírody, moderná veda ich vysvetľuje ako prírodné javy, ako je bioluminiscencia alebo chemiluminiscencia, spôsobené oxidáciou fosfínu (PH3), difosfánu (P2H4) a metánu (CH4) ktoré vznikli organickým rozkladom.
Mezomérny efekt
Mezoméria v konjugovaných systémoch
Mezomérny efekt sa môže prenášať pozdĺž akéhokoľvek počtu uhlíkových atómov v konjugovaných systémoch. Toto zahŕňa i rezonančnú stabilizáciu molekuly na základe delokalizácie náboja. Je dôležité poznamenať, že energia skutočnej štruktúry molekuly, teda rezonančného hybrida, môže byť nižšia než energia ktorejkoľvek prispievajúcej rezonančnej štruktúry. Rozdiel v energiách medzi skutočnou indukčnou štruktúrou a najhoršou kinetickou štruktúrou (najstabilnejšou prispievajúcou štruktúrou) sa nazýva rezonančná energia alebo rezonančná stabilizačná energia. Mezomérny efekt je úplne odlišný od indukčného efektu. Pre kvantitatívny odhad sily mezomérneho efektu/rezonancie sa pre rôzne substituenty využívajú rôzne konštanty, ako sú Swain-Luptonova rezonančná konštanta, Tartova rezonančná konštanta alebo Oziminski a Dobrowolského pEDA parameter.
Bludička (svetlo)
Povery a legendy
náhľad|Svetlonos a had od Hermanna Hendricha (1854–1931)
Mezomérny efekt
Význam
Rezonancia vedie k stabilizácii zlúčenín. Vyšší počet prispievajúcich rezonančných štruktúr zvyčajne znamená stabilnejšiu zlúčeninu.
Bludička (svetlo)
Povery a legendy
V írskych, škótskych a anglických legendách je muž menom Will alebo Jack za nejaký čin odsúdený na strašenie so svetlom pri močiaroch. Jedna verzia legendy zo Shropshire je opísaná Briggsom v časopise A Dictionary of Fairies a odkazuje na Willa Smitha. Will je zlý kováč, ktorému Svätý Peter dal pred nebeskými bránami druhú šancu. Will však vedie taký hriešny život, že je nakoniec odsúdený na potulovanie sa po Zemi. Diabol mu dá jediný uhlík, aby sa zahrial, a ním potom láka pobláznených pocestných do močiarov.
Mezomérny efekt
Význam
Mezomérny efekt spolu s indukčným efektom hrajú dôležitú úlohu v organickej syntéze. Rozhodujú o tom, na ktoré miesto sa bude viazať ďalší substituent. V elektrofilnej aromatickej substitúcii sa podľa nich rozdeľujú substituenty na dva druhy. Rovnako sa uplatňuje pri nukleofilnej konjugovanej adícii na diénoch.Rezonančné štruktúry anilínu. Amino skupina dodáva elektróny do jadra, má teda +M efekt.|rám Na príklade vpravo je anilín a jeho rezonančné štruktúry. Amino skupina dodáva elektrónovú hustotu do aromatického jadra (špeciálny prípad konjugovaného systému troch väzieb), má teda +M efekt. Amino skupina má dva vodíky v rovine benzénového jadra a voľný elektrónový pár kolmo na rovinu jadra, ktorý je konjugovaný s aromatickým jadrom vďaka prekryvu p-orbitálov. Dodaním elektrónov do jadra vznikne kladný náboj na dusíku a záporný na uhlíku v jadre. Tento náboj sa môže vďaka mezomérnemu efektu postupne posúvať celým konjugovaným systémom, až sa nakoniec vráti naspäť na dusík. Každá z týchto prispievajúcich štruktúr zvyšuje stabilitu anilínu. Nejedná sa však o skutočné štruktúry, len o výsledok formálneho posunu náboja v molekule. Na základe týchto štruktúr je potom možné zistiť, kde je náboj v aromatickom jadre kladnejší (dusík a uhlíky 1, 3 a 5) a zápornejší (uhlíky 2, 4 a 6). Podľa tohto je možné určiť jeho reaktivitu vo vyššie zmienených reakciách.
Bludička (svetlo)
Prirodzené vysvetlenia
Panuje vedecký konsenzus, že svetlo "bludičky" je spôsobené oxidáciou fosfínu (PH3), difosfánu (P2H4) a metánu (CH4). Tieto zlúčeniny vznikajú organickým rozpadom a môžu spôsobiť emisie fotónov. Keďže sa zmes fosfínu a difosfánu môže spontánne vznietiť pri kontakte s kyslíkom vo vzduchu, stačí len malé množstvo týchto látok, aby sa vznietil metán, ktorého pri rozklade vzniká omnoho viac, a tak sa vytvorí prchavý plameň. Fosfín ďalej produkuje oxid fosforečný ako vedľajší produkt, ktorý pri kontakte s vodnou parou vytvára kyselinu fosforečnú. To by vysvetľovalo „viskóznu vlhkosť“, ktorú ľudia pri bludičkách občas cítia.
Myšlienka, že fenomén "bludičky" je spôsobený prírodnými plynmi, sa objavila už v roku 1596, ako sa uvádza v knihe Of Ghostes and Spirites, Walking by Night, And of Straunge Noyses, Crackes, and Sundrie forewarnings, which commonly happen before the death of men: Great Slaughters, and alterations of Kingdomes od Ludwiga Lavatera v kapitole s názvom „Toľko prírodných javov sa považuje za strašidilá“: "Mnohokrát sa v noci objavia sviečky a malé ohne a zdá sa, že utekajú a padajú... Niekedy sa tieto plamene v noci pohybujú samy a ľudia ich vidia, ako prejdú veľkú vzdialenosť. Ale tieto veci a veľa im podobných má prirodzené príčiny... Prírodospytci píšu, že zo zeme vyrážajú husté plyny a tieto sa zapália. Bane sú plné síry, ak do nich vojde vzduch, pomedzi diery a pukliny v zemi, zapáli sa a bude sa snažiť dostať von."
V roku 1776 Alessandro Volta prvýkrát navrhol, že prírodné elektrické javy (napríklad blesk) interagujúce s metánovým bahenným plynom môžu byť príčinou ignis fatuus. S tým súhlasil aj britský polyhistor Joseph Priestley v sérii prác Experimenty a pozorovania rôznych druhov vzduchu (1772–1790); a francúzsky fyzik Pierre Bertholon de Saint-Lazare v De l'électricité des météores (1787). Prvotní kritici hypotézy močiarneho plynu ju často odmietali z rôznych dôvodov vrátane nepravdepodobnosti spontánneho zapálenia, absencie tepla v niektorých pozorovaných ignis fatuus, zvláštneho správania, keď svetlo akoby ustupovalo, keď sa k nemu pozorovateľ približuje, a rôzniacich sa svedectvách o guľových bleskoch (ktoré bol tiež niekedy klasifikovaný ako druh ignis fatuus). Príkladom takejto kritiky je americký antropológ John G. Owens vo Folk-Lore from Buffalo Valley (1891): "Toto je názov, ktorý sa niekedy používa na jav, ktorý sa možno častejšie nazýva bludička alebo svetlonos. Zdá sa, že ide o ohnivú guľu, ktorá môže byť malá ako plameň sviečky alebo veľká až ako hlava človeka. Spravidla sa pozoruje na vlhkých, močaristých miestach, pri pohybe sem a tam; ale stáva sa aj, že úplne stojí a svetielkuje. Keď sa k tomu priblížite, bude sa posúvať ďalej a bude stále mimo vášho dosahu; ak pôjdete nazad, bude vás nasledovať. To, že sa tieto ohnivé gule vyskytujú, a že budú sledovať váš pohyb, sa zdá byť preukázané, ale zatiaľ som na to nepočul uspokojivé vysvetlenie. Tí menej poverčiví tvrdia, že ide o vznietenie plynov stúpajúcich z močiara. Ale nie je mi jasné, ako môže svetlo vzniknuvšie zo vznetlivého plynu mať takúto formu a pohybovať sa tak, ako je popísané, ustupovať, keď sa približujete, približovať sa, keď ustupujete, a inokedy zostať nehybne, bez viditeľného spojenia so zemou."
Blesson tiež pozoroval rozdiely vo farbe a teple plameňov v rôznych močiaroch. Ignis fatuus v Malapane v Hornom Sliezsku (dnes Ozimek, Poľsko) sa dal zapáliť a uhasiť, nedokázal však zapáliť kúsky papiera alebo hobliny. Podobne ignis fatuus v inom poľskom lese pokryl kúsky papiera a drevených hoblín olejovou viskóznou tekutinou namiesto toho, aby ich spálil. Blesson tiež náhodne vytvoril ignis fatuus v močiaroch v nemeckej Porta Westfalica, keď robil ohňostroj.
Jedným z pokusov o replikáciu ignis fatuus za laboratórnych podmienok urobil v roku 1980 britský geológ Alan A. Mills z Leicesterskej univerzity. Aj keď sa mu podarilo vytvoriť chladný žiariaci mrak zmiešaním surového fosfínu a zemného plynu, farba svetla bola zelená a spaľovanie produkovalo veľké množstvo štipľavého dymu. To bolo v rozpore s väčšinou výpovedí očitých svedkov o ignis fatuus. Ďalšiu hypotézu mal Mills v roku 2000, ignis fatuus by mohol byť tzv. studený plameň. Jedná sa o luminiscenčné svetielkovanie pred horením, ktoré vzniká pri zahrievaní rôznych zlúčenín tesne pod bod vznietenia. Studené plamene majú vskutku zvyčajne modrastú farbu a ako už naznačuje ich názov, vytvárajú veľmi málo tepla. Studený plameň sa vyskytuje v najrôznejších zlúčeninách vrátane uhľovodíkov (vrátane metánu), alkoholov, aldehydov, olejov, kyselín a dokonca aj voskov. Nie je však známe, či sa studené plamene vyskytujú prirodzene, aj keď veľa zlúčenín, ktoré produkujú studený plameň, sú prírodnými, vedľajšími produktmi organického rozpadu.
Súvisiaca hypotéza zahŕňa prirodzenú chemiluminiscenciu fosfínu. V roku 2008 sa talianski chemici Luigi Garlaschelli a Paolo Boschetti pokúsili zopakovať Millsove experimenty. Úspešne vytvorili slabé studené svetlo zmiešaním fosfínu so vzduchom a dusíkom. Aj keď žiara mala stále zelenkastú farbu, Garlaschelli a Boschetti si všimli, že za slabého osvetlenia ľudské oko nedokáže ľahko rozlíšiť medzi farbami. Ďalej, úpravou koncentrácií plynov a podmienok prostredia (teplota, vlhkosť atď.) sa im podarilo odstrániť dym a zápach alebo ich prinajmenšom znížiť na nezistiteľnú úroveň. Garlaschelli a Boschetti tiež súhlasili s Millsom, že studený plameň môže byť prijateľným vysvetlením pre ďalšie prípady ignis fatuus.
V roku 1993 navrhli profesori Derr a Persinger, že niektoré ignis fatuus môžu mať geologický pôvod, vďaka piezoelektrine generovanej tektonickým namáhaním. Pohyby, ktoré spôsobujú tektonické poruchy, môžu tiež zohriať skaly a odpariť vodu v nich. Hornina alebo pôda, ktorá obsahuje niečo piezoelektrické, napríklad kremeň, kremík alebo arzén, môže tiež vyrábať elektrinu. Tá je vedená hore na povrch cez pôdu, cez stĺpec odparenej vody, a to sa javí ako pozemské svetlá. To by vysvetľovalo, prečo sa svetlá javia ako elektrické, nepravidelné alebo dokonca inteligentné vo svojom správaní. náhľad|300px|Žiariaca svetluška ([[Svetluška svätojánska|Lampyris noctiluca)]] náhľad|300px|Panelluses stipticus, Mt. Vernon, Wisconsin (dlhá expozícia) Svetlá sa môžu objaviť aj v dôsledku bioluminiscencie rôznych mikroorganizmov a hmyzu žijúcich v lesoch. Tajuplnú žiaru vyžarovanú z určitých druhov húb, ako je napríklad podpňovka, počas chemických reakcií vytvárajúcich bielu hnilobu, môžeme mylne považovať za záhadné svetielka bludičky. Existuje mnoho ďalších bioluminiscenčných organizmov, ktoré by mohli vytvárať ilúzie rozprávkových svetiel, napríklad svetlušky. Svetlo odrážajúce sa od väčších tvorov prebývajúcich v lesoch by mohlo vysvetliť javy pohybovania sa a odozvy na iné svetlá. Biele operenie sovy môže odrážať dostatok svetla z Mesiaca, aby sa javilo ako bludička; z toho vyplýva možnosť, že sa svetlá budú pohybovať, reagovať na iné svetlá atď.
Pozorovania ignis fatuus sú dnes zriedkavé. Predpokladá sa, že tento pokles je výsledkom odvodňovania a rekultivácie močiarov v posledných storočiach, ako napríklad predtým rozsiahlych Fenlandov vo východnom Anglicku, ktoré sa dnes zmenili na poľnohospodársku pôdu.
V literatúre má bludička niekedy metaforický význam, ktorý popisuje nádej alebo cieľ, ktorý chce človeka dosiahnuť, ale nedokáže to, alebo niečo, čo je zlovestné a mätúce. V knihe IX Strateného raja od Johna Miltona, riadky 631–642, je satan prirovnaný k bludičke, keď vedie Evu k Stromu poznania dobra a zla. V slovenskom preklade (M. Andričík) : ... Chochol zjasnila mu radosť, dvihla nádej, ako keď bludička, ktorú v noci vytvorí hustota pár a okolitý chlad, sa rozfúkaním zmení na plameň, ktorý vraj často sprevádza zlý duch, mámivým svetlom nad ním plápolá, až nočný pútnik blúdi v úžase v močiarnom bahne, tápe v rybníku, zhltnutý, bez pomoci, stratený. Tak žiaril hrozný had a do pasce hnal Evu, našu ľahkovernú mať.
Dve bludičky sa objavia v rozprávke Johanna Wolfganga von Goetheho Zelený had a krásna ľalia (1795). Sú opísané ako svetlá, ktoré jedia zlato a sú schopné zo seba opäť vytriasť zlaté kúsky.
V Jane Eyrovej od Charlotte Brontëovej, si Jane Eyrová nie je istá, či ide o sviečku alebo bludičku.
„Matka Carey“ napísala populárnu báseň z 19. storočia s názvom „Bludička“.
Bludička sa objaví v prvej kapitole filmu Brama Stokera Dracula, kde gróf, ktorý sa vydáva za svojho vlastného šoféra, vezme v noci na svoj hrad Jonathana Harkera. Nasledujúcu noc, keď sa Harker pýta Drakulu na svetlá, gróf spomenie rozšírenú ľudovú poveru, že bludička označuje, kde je zakopaný poklad.
Villy (Yonne)
Villy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kobylinec
Kobylinec môže byť: