cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chránená krajinná oblasť Blaník
Živočíšstvo
Z cicavcov, ktorých v CHKO žije asi štyridsať druhov, sú vzácne netopier čierny a netopier veľký. Z vtákov napríklad prepelica poľná, rybárik riečny či kaňa močiarna. Z plazov sa tu vyskytuje napríklad vretenica severná a z obojživelníkov mlok bodkovaný, kunka červenobruchá, rosnička zelená, hrabavka škvrnitá, či skokan ostropyský. Z chrobákov napríklad pásavka alebo bystruška. Vyskytujú sa tu vážky a tiež asi 200 druhov pavúkov. Z vodných mäkkýšov stoja za zmienku napríklad korýtka, kružníci, ktorí sú v červenej knihe ohrozených druhov, a hrachovka (Pisidium supinum).
Rastlinstvo
náhľad|[[Ľalia zlatohlavá]] CHKO Blaník je bohatá na rastliny z vodného a močiarneho prostredia, ale tiež lúčneho. Vyskytujú sa tu napríklad ostrice, či hviezdica močiarna alebo tiež vstavačovec májový, ďalej napríklad ľalia zlatohlavá.
Palach
Palach môže byť:
Exeter House
thumb|250px|Exeter House v roku 1853 Exeter House bolo tehlové obydlie zo 17. storočia, ktoré stálo na Full Street v anglickom meste Derby, až kým nebolo v roku 1854 zbúrané. Pomenované bolo po grófoch z Exeteru, ktorí panstvo vlastnili do roku 1757. Slávnym sa stalo hlavne vďaka tomu, že tu pri jakobitském povstaní v roku 1745 pobýval Karol Eduard Stuart. Exeter House nahradila kancelárska budova, obratom premenená na súdnu budovu Charlesa Aslina, ktorá na tomto mieste vznikla počas roku 1935. Na začiatku roku 2004 tu bol súd uzavretý a budova zostala prázdna. O jej osude rada mesta Derby dosiaľ nerozhodla (2011).
Karol Eduard Stuart (prezývaný Bonnie Prince Charlie alebo Mladý pretendent) sa v sídle ubytoval 4. decembra 1745. Jeho hostiteľkou bola ovdovená matka Samuela Warda, ktorý tu pre Mladého pretendenta začal pracovať ako ochutnávač jedla.
Ráno piateho decembra bola v Exeterskom dome zvolaná Vojnová rada. Veliteľ princovho vojska, generál lord George Murray, oznámil, že nedostatok podpory od Francúzov a anglických jakobitov mal úspech, ale nanešťastie vojsko už nedokáže obsadiť Londýn a ústup je neodvratný. Princ Stuart bol rozhodne proti, ale rada ho nakoniec presvedčila, aby zahájili plánovaný ústup do Škótska. Nasledujúce ráno princ Exeter House opustil. Pred odchodom dal Wardove matke diamantový prsteň, ako poďakovanie za ich služby. Rozhodnutie o ústupe znamenalo, že Mladý pretendent nezískal korunu Juraja II. Armáda sa stiahla späť do Škótska, kde bola v roku 1746 definitívne porazená v bitke pri Cullodene. Princ Stuart potom strávil pol roka na úteku, než sa mu podarilo dostať na pripravenú loď a odplávať do Francie.
Po smrti ôsmeho grófa v roku 1754 bol dom o tri roky neskôr jeho ovdovenou ženou predaný Johnovi Binghamovi, ktorý bol toho roku starostom Derby. Bingham žil v dome až do svojej smrti roku 1773. Za ďalších dvadsať dva rokov ho kúpil Jedediah Strutt. Ten tu žil len dva roky než tiež zomrel. Posledným vlastníkom domu bol právnik William Eaton Mousely, dvakrát zvolený starostom Derby, ktorý ho po vykonaní nejakých zmien v tridsiatych rokoch 19. storočia nakoniec roku 1854 zničil. Veril totiž, že sídlo je na udržiavanie príliš veľké, a tiež chcel umožniť vylepšenie Exeterského mosta. thumb|250px|Replika salónu z Exeter House v Derbyjském múzeu Keď roku 1839 navštívil Exeter House lord Stanhope a videl salón na prvom poschodí, kde sa konalo posledné zasadnutie Vojnové rady, povedal o ňom toto: „... nezmenené, všetko obložené starým dubovým drevom, veľmi temné a pekné...“ Do miestnosti viedlo tmavé dubové schodisko s vyrezávanými balustrádami. Ďalšie návštevník, pani Thomsonová, opísala dom ako stojaci ďalej od Full Street vnútri malého obdĺžnikovitého dvora. Široké schodisko stúpalo z malej haly do salónu, na ktorého jednej strane sa nachádzali malé izby, ktoré slúžili princovi a jeho dôstojníkom ako spálne. Priestranný salón na prízemí (upravený Mouselym) poskytoval prístup na dlhú záhradu, obklopenú vysokými múrmi, ktoré viedli až k brehu rieky.
Mousely hodlal predať obloženie z domu v jednotlivých častiach. Avšak gróf Michael Thomas Bass mladší, William Bemrose a ďalší ľudia ho presvedčili, aby predaj odvolal. Namiesto toho bolo obloženie salónu umiestnené do pivníc Derbyjských montážnych hál. Neskôr bolo premiestnené do Derbyjského múzea, kde ho spolu s ďalším vybavením miestnosti darovaným múzeu využili na vytvorenie repliky salónu.
4953 1990 MU
4953 1990 MU je planétka s priemerom 20 km, ktorú objavil Robert McNaught 23. júna 1990.
Zeler voňavý
Zeler voňavý (iné názvy: zeler obyčajný, zeler; ) je dvojročná bylina z čeľade zelerovité.
Je to obľúbená zelenina, pestovaná pre svoje buľvy a listy. List zeleru pôsobí močopudne, je vhodný pre reumatikov a diabetikov, upokojuje a podporuje trávenie. Je to výrazná korenina balkánskej, stredomorskej, americkej a anglickej kuchyne. Zelerová vňať aj semeno sú súčasťou koreninových zmesí na grilovanie.
Systematika
Zeler voňavý (Apium graveolens)
Zoznam chránených území v okrese Olomouc
Toto je zoznam chránených území v okrese Olomouc aktuálny k júnu roku 2020, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Olomouc.
Neformálne vzdelávanie
Podľa zákona o podpore práce s mládežou 282/2008 čl. 1, paragraf 2, odst. g) platného od 1.9.2008 neformálne vzdelávanie v oblasti práce s mládežou je ďalšie vzdelávanie mládeže, mladých vedúcich, mládežníckych vedúcich a pracovníkov s mládežou organizované vzdelávacími zariadeniami s cieľom získania nových vedomostí, praktických skúseností a zručností potrebných pre prácu s mládežou, ktoré umožňuje jeho účastníkom doplniť, rozšíriť a prehĺbiť si získané vzdelanie.
Malý Lipník (obec)
Malý Lipník je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis
Nachádza sa na hraniciach s Poľskom v Ľubovnianskej vrchovine. Obec leží v severnej časti Ľubovnianskej vrchoviny, na severovýchod od okresného mesta Stará Ľubovňa. Priemerná nadmorská výška Malého Lipníka je Najnižšie položeným miestom je dolina rieky Poprad. Najvyšším miestom obce je vrch Sliboň – . Obec sa rozprestiera medzi 20° 47´- 20° 49´ severnej geografickej šírky a 49° 19´- 49° 22´ východnej geografickej dĺžky, na hranici s Poľskom. Prirodzenú hranicu tvorí stred koryta rieky Poprad, čo je zároveň severná hranica chotára obce Malý Lipník. Z východnej strany obec susedí s obcou Starina, z južnej strany s obcou Údol, zo západnej strany s obcou Matysová. Severozápadným susedom je obec Sulín.
Povrch
Povrch obce je kotlinový pahorkatinný až vrchovinný. Obec je zalesnená na východnom a západnom okraji prevažne ihličnatým, miestami aj listnatým lesom. Nachádzajú sa tu aj zmiešané lesy s výskytom borovice, smreku, jedle, brezy a liesky. Na zelených lúkach rastú mnohé liečivé byliny. V lesoch prevláda živočíšstvo ihličnatých a zmiešaných lesov. Z prírodných daností, malebnosti a pokoja tejto lokality vychádza aj cestovný ruch. Obcou prechádza niekoľko turistických trás, sú tu dobré podmienky pre splav po rieke Poprad, rybárčenie, turistiku a cykloturistiku. V katastrálnom území obce sa nachádza aj známa Chatová osada Verlišky s viac ako 80 chatami a turistická ubytovňa v blízkosti futbalového ihriska.
Dejiny
O vzniku obce Malý Lipník uvádzajú viaceré publikácie rôzne údaje, ale pravdou je, že obec nejestvovala ani v 1. polovici 16. storočia a dnešné sídlisko vzniklo v 50. – 90-tych rokoch 16. storočia na tomto území. Prvá písomná zmienka o obci Malý Lipník je až z roku 1600. Obec založil šoltýs s haličskými osadníkmi ako kopaničiarsku dedinu patriacu pod Plavečské panstvo Palocsayovsko-Horváthovského rodu. Obec bola určitý čas oslobodená od daní a poplatkov. Obyvatelia sa podľa veľkosti majetku delili na sedliakov (vlastnili viac ako 1/8 celého sedliackeho gruntu) a želiarov (vlastnili menej ako 1/8 pôdy). Želiari, ktorí nevlastnili dom a často ani žiaden pozemok sa volali podželiari a slúžili u majetnejších sedliakov alebo u šoltýsa. Urbár obce Malý Lipník z roku 1773 zjednotil vzťahy zemepána k poddaným v rámci celého Uhorska, no situácia sa nezlepšila. Takýto stav pretrvával ešte celé devätnáste storočie. Prvé pozemky si najbohatší sedliaci mohli odkúpiť až v roku 1840. V roku 1848 v obci vojensky potlačili vzburu obyvateľov proti župe a feudálnym povinnostiam a v roku 1887 sa vzbúrili proti exekúcii želiari.
Administatívne členenie a demografia
Počas vývoja obce sa menil aj jej názov, čo vyplýva najmä zo zmien v úradnom jazyku. Boli to tieto názvy: Lipnik, Kis Lipník, Kishárs, Malyj Lipnik a Malý Lipník. Táto obec bola od svojej existencie administratívne začlenená do šarišskej župy, podtatranskej župy, košickej veľžupy, Slovenskej krajiny, tatranskej župy, prešovského kraja, východoslovenského kraja a opäť do prešovského kraja. Zaradenie do okresov bolo nasledovné: Hornotoryský slúžnovský, okresy Sabinov, Lipany, Stará Ľubovňa, Prešov a opäť Stará Ľubovňa. Obec bola v minulosti prevažne rusínskej národnosti, v súčasnosti sa väčšina obyvateľom hlási k slovenskej národnosti. Vierovyznanie je gréckokatolícke. Aj počet obyvateľov sa postupne vyvíjal. V roku 1787 mala obec 564 obyvateľov, v roku 1828 – 725, 1869 – 966, 1880 – 995, 1910 – 687, 1930 – 688, 1948 – 738, 1970 – 645, 1991 – 479 a podľa posledného sčítania z roku 2001 mala obec 477 obyvateľov.
Na gréckokatolíckom farskom úrade bola vedená matrika, v ktorej sa od roku 1834 zaznamenával počet zomretých občanov, od roku 1858 sa uvádzal aj počet narodených v rokoch, po roku 1867 sa viedli aj záznamy o sobášoch. Prvá škola bola v obci Malý Lipník datovaná v roku 1858. Pre obec je významný aj rok 1875, keď bola vydaná prvá pozemno-knižná mapa katastra obce Malý Lipník. V obci od roku 1869 do roku 1903 fungovala huta, v ktorej sa vyrábali fľaše na minerálnu vodu Sulínka. Práve tam našlo mnoho obyvateľov zamestnanie. Veľa dedinčanov pracovalo aj v lese. Po zrušení huty a hospodárskych krízach v ČSR, nastala masová migrácia obyvateľov za prácou, najčastejšie do USA. Vzdelanie v obci šírili len nekvalifikovaný učitelia ďaci, ktorí boli zároveň kantormi v chráme. Škola od začiatku zápasila s nedostatkom priestorov na vyučovanie. Potom, čo bola budova starej ľudovej školy opakovane zaplavená, postavila sa v roku 1907 murovaná budova, ktorá mala 1.- 5. ročník. Postupne kapacita školy prestávala stačiť.
Prvá svetová vojna
Na frontoch '''1. svetovej vojny''' padli ôsmi občania: Š. Hnat, J. Bartko, M. Bratičák, J. Mikluš, Š. Sember, J. Mitrišin, S. Homjak a J. Sidora. Z vojny sa vrátil ako invalid Š. Šesták, ktorý prišiel o zrak a Maruščák prišiel o nohu. Do ruského zajatia padli: A. Kravčák, M. Čanda, P. Varhoľ, J. Gladiš, M. Rusiňák a J. Tatár. Obec bola od vojny ušetrená. Po roku 1918 hlavným zamestnaním obyvateľstva bolo poľnohospodárstvo, chov dobytka, drotárstvo. Až v neskoršom období zanikla závislosť dedinčanov od veľkostatkára, a to odkúpením pozemkov od Gejzu Alapi Salamona. Takto vznikol komposesorát, ktorý združoval majiteľov pozemkov na dolnom konci obce podobne ako už dlhšie obdobie urbariát na hornom konci.
Druhá svetová vojna
Druhá svetová vojna sa už priamo dotýkala obyvateľov Malého Lipníka. Začiatkom septembra roku 1939 prechádzalo cez obec vojsko slovenskej armády, ktoré spolu s nemeckou armádou napadlo Poľsko. Budoval sa tu obranný systém, Nemci rabovali. Dňa 23. septembra 1944 partizáni zabili v obci nemeckého vojaka, čo privolalo nemecké jednotky do obce a takmer došlo k tragédii. Dňa 21. januára 1945 o 11. hodine došla do obce prvá hliadka ČA (107. strelecký zbor), ktorá obec oslobodila.
Po oslobodení sa rozvíjali športové aktivity ako je volejbal, stolný tenis, kolky, zriadila sa prvá meštianska škola v dedinách okresu Stará Ľubovňa. Veľa priaznivcov mal futbal. V roku 1947 optovalo do ZSSR 11 rodín z Malého Lipníka. V obci jestvovala aj Večerná škola a Ľudová škola hospodárska. Prvé poľovnícke združenie vzniklo v obci v roku 1953 pod názvom Poľovnícke združenie – PZ „Sulínka“ so sídlom v obci Malý Lipník. V decembri 1958 sa zaviedla v Malom Lipníku elektrina, začal dochádzať prvý autobusový spoj. V obci existovali dva súbory: školský – Pioniersky spevácky súbor pri ZDŠ a obecný – Spevácko-tanečný súbor pri Slovenskom zväze žien (DO SZŽ). Získali mnohé ocenenia na celoslovenských folklórnych slávnostiach a prehliadkach. Súbor dosiahol najväčší úspech počas vedenia Márie Bartkovej, no po jej odchode z obce zanikol aj súbor. V 60. – 70. tych rokoch v obci prebiehala akcia „Z“ počas ktorej sa postavili mnohé budovy potrebné pre obvod Malý Lipník – škola, kultúrny dom, požiarna zbrojnica, budova MNV, zdravotné stredisko, postavil sa obecný vodovod. Kataster obce bol po zániku prvého PZ v roku 1973 rozdelený v PZ „Kurčín a Vabec“. Terajšie poľovnícke združenie „Sulínka“ vzniklo dňa 21. januára 1994 v Sulíne. Poľovný revír obce patrí ešte pod PZ Senečkova a PZ Marmon. Začiatkom 21. storočia bola obec splynofikovaná a vybudovala sa kanalizácia.
Školstvo
V obci sa nachádza Základná škola (1.-4. ročník) s materskou školou.
Fichous-Riumayou
Fichous-Riumayou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľký región
Veľký región alebo veľkoregión môže byť:
Monastier Gelati
Monastier Gelati je monastier založený na začiatku 12. storočia v gruzínskom meste Kutaisi. Dlhú dobu bol intelektuálnym a náboženským centrom celého Gruzínska. Dnes patrí k najvýznamnejším architektonickým pamiatkam v krajine.
V roku 1994 bol spoločne s neďalekou katedrálou Bagrati zapísaný zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Centralizácia
Centralizácia môže byť:
Bojar
thumb|Ruskí bojari Bojar bol príslušník najvyššej feudálnej spoločenskej vrstvy v 10. - 17. storočí v Kyjevskej Rusi, prvom bulharskom cárstve, Valašsku a moldavskom kniežatstve a od 14. storočia aj v Rumunsku. V 17. storočí sa v Rusku ako bojar označoval aj každý veľkostatkár z pohľadu od neho závislého obyvateľstva. Takto aj v ruštine vzniklo dnešné slovo bare/barin - pán.
Zlaté piesky
Zlaté piesky môžu byť:
Nasávanie
Nasávanie pri štvortaktnom spaľovacom motore vzniká pri pohybe piesta z HÚ (hornej úvrate) do DÚ (dolnej úvrate). Sací ventil je otvorený a do spaľovacieho priestoru sa nasáva pri benzínovom motore zmes paliva a vzduchu. Pri vznetovom motore čistý vzduch. Zmiešavanie benzínu so vzduchom prebieha v karburátore.
1726 Hoffmeister
1726 Hoffmeister je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil K. Reinmuth 24. júla 1933.
Whistler Blackcomb
náhľad|Pohľad na mesto [[Whistler (Britská Kolumbia)|Whistler z hory Blackcomb Mountain]] náhľad|Kabínová lanovka Peak 2 Peak Gondola Whistler Blackcomb je veľké lyžiarske stredisko nachádzajúce sa severne od Vancouveru v kanadskej provincii Britská Kolumbia. Je najväčším lyžiarskym strediskom v Severnej Amerike, je o polovicu väčšie ako jeho najbližší konkurent z hľadiska veľkosti, má najväčšiu kapacitu prepravy lanovkami a až do roku 2009 malo v pomere k výške najdlhšie lyžiarske svahy.
Medzi horami Whistler Mountain a Blackcomb Mountain premáva kabínová lanovka Peak 2 Peak Gondola, ktorá drží svetový rekord ako najdlhšia a najvyššie položená lanovka s najväčším rozpätím lán medzi podpornými stožiarmi na svete. Jej celková dĺžka je a v najvyššom bode je 436 metrov nad zemou. Vzhľadom na jeho veľkosť sa toto lyžiarske stredisko označuje za najviac navštevované na svete, keďže na jeho svahy zavítajú 2 milióny návštevníkov ročne.
Whistler bol pôvodne koncipovaný ako miesto, kde sa mali konať niektoré športové podujatia počas kandidatúry Vancouveru na usporiadanie zimných olympijských hier v roku 1968, no séria udalostí viedla k tomu, že kandidatúra bola buď zrušená, či neuspela v porovnaní s ostatnými kandidátskymi mestami. Napriek tomu sa začalo s výstavbou lyžiarskeho strediska, ktoré bolo otvorené vo februári 1966. V 80. a 90. rokoch sa značne rozrástlo a stalo sa ústredným bodom obnovenej ponuky Vancouveru počas jeho opätovnej kandidatúry, ktorá bola v júli 2003 úspešná a mestá Vancouver a Whistler získali právo na usporiadanie zimných olympijských hier v roku 2010. Whistler Blackcomb hostil preteky v alpskom lyžovaní (zjazd, slalom, obrovský slalom, Super-G a super kombináciu), boby, sánkovanie a skeleton.
V roku 2006 Intrawest kúpila firma pre správu aktív Fortress Investment Group. Začiatkom roku 2010, tri týždne pred zahájením olympijských hier sa firme Fortress Investment Group nepodarilo uskutočniť splátku za úver, ktorý bol použitý na kúpu Intrawestu. To spôsobilo, že veritelia Intrawestu ho začali nútiť, aby sa zbavil niekoľkých svojich turistických stredísk, vrátane Whistler Blackcomb, aby sa znížil jeho dlh.
Polohopis
thumb|Whistler Mountain thumb|Pohľad na horu Blackcomb Mountain zo stanice lanovky Peak 2 Peak Gondola na hore Whistler Whistler Mountain sa pri pohľade z Whistleru nachádza úplne vpravo, smerom na juh. Je vysoká, jej celkové výškové prevýšenie nad terénom je a pokrýva  lyžiarsky dostupných svahov. Celkom je na nej umiestnených 20 lanoviek rôznych druhov, vrátane kabínovej lanovky Peak 2 Peak Gondola spájajúcej horu Whistler Mountain s horou Blackcomb Mountain na severe. Na jej vrchole sú štyri reštaurácie a detská lyžiarska škola.
Blackcomb Mountain sa pri pohľade z Whistleru nachádza úplne vľavo, smerom na sever. Je vysoká, na rozdiel od hory Whistler Mountain sa priamo na jej vrchole nenachádza lanovka. Jej celkové výškové prevýšenie je a pokrýva  lyžiarskych svahov. Nachádza sa na nej 17 rôznych lanoviek, vrátane konečnej stanice pre lanovku Peak 2 Peak Gondola, ktorá ju spája s horou Whistler Mountain.
Na Blackcombe sa nachádza svetovo preslávený "Couloir Extreme", ktorý je podľa magazínu Skiing Magazine jedným z desiatich najväčších a najstrmších svahov na svete. Ešte pred tým, než sa stal súčasťou lyžiarskeho areálu, ho miestni lyžiari nazývali "Saudan Couloir", no po sťažnosti Sylvaina Saudana na neoprávnené použitie jeho mena bol premenovaný.
Po zlúčení Intrawestu a Whistler Mountain Ski Corporation v roku 1997 sa lyžiarske strediská na horách Whistler a Blackcomb zlúčili do jedného. Predaj vstupeniek, vstup a kontrola týchto dvoch stredísk sa plne integrovali v roku 2003. Spoločne tvorí Whistler Blackcomb najväčší lyžiarsky areál v Severnej Amerike o rozlohe.
Na hory sa dá dostať tromi kabínovými lanovkami, Blackcomb Excalibur Gondola a Whistler Mountain Village Gondola smerujú z Whistleru a Whistler Creekside Gondola z oblasti Whistler Creekside. Zjazdovky sa začínajú približne v tretine výšky hôr. V mesiacoch december až apríl sa zvyčajne dá zlyžovať až do údolia. Štyri sedačkové lanovky vedú na ľadovce Horstman Glacier a Blackcomb Glacier. Celková kapacita lanoviek je 65 507 lyžiarov za hodinu, čo je najviac v Severnej Amerike.
Mesto Whistler sa nachádza v údolí Whistler Valley a leží v nadmorskej výške Od medzinárodného letiska Vancouver International Airport je vzdialené, pričom s Vancouverom je spojené diaľnicou Sea-to-Sky Highway.
Whistler Mountain Bike Park
náhľad|Whistler Mountain Bike Park Whistler Mountain Bike Park bol založený v roku 1998. Od jeho vzniku sa neustále rozširuje, každé leto ho navštívi vyše 100 000 milovníkov horskej cyklistiky. Nachádza sa v ňom vyše 47 cyklotrás rôznej náročnosti dlhých vyše.
Každý rok sa v ňom konajú dve veľké cyklistické súťaže: Crankworx sa koná v lete a Harvest Huckfest na jeseň.
Montrabot
Montrabot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Montefortino
thumb|Montefortino bez zachovaných lícnic, [[Carnuntum.]] Montefortino bola medená rímska prilba, súčasť rímskej uniformy približne od 4. storočia pred Kr. až do 1. storočia po Kr.
Montrabot
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montefortino
Vzhľad a história
Rimania prevzali túto prilbu od Keltov, počas Rímsko-keltských vojen v Itálii a romanizovali ju. Prilba bola jednoduchá na výrobu a zrejme ľahšia ako dovtedy používané grécke prilby. Montefortino bola hrncová prilba so slabým chráničom krku a s veľkými lícnicami na pántikoch. Svojim vzhľadom bola podobná moderným prilbám. Na vrchu mala tuľajku na chochol, ktorý sa počas republiky bežne nosil. V raných dobách sa na prilbe nosili voľné kohútie perá, v neskorších republikánskych dobách nosili na nej vojaci voľný konský chochol. Po mariových reformách v 2. storočí pred Kr. bola Montefortino najbežnejšou prilbou rímskeho vojska, popri nej slúžili aj grécke attické prilby. Montefortino sa vyradilo niekedy začiatkom 1. storočia po Kr., keď ho nahradili kvalitnejšie Galey a Coolusy.
Informálne vzdelávanie
Informálne vzdelávanie alebo neinštitucionálne vzdelávanie je chápané ako celoživotný proces získavanie vedomostí, zručností a postojov v každodennom živote bez organizačných zásahov. Utvára ho rodina, vrstovníci, ale aj sledovanie TV, čítanie. Je typické neorganizovanosťou, nesystematickosťou a môže mať pozitívne aj negatívne vplyvy. Je ale prirodzenou súčasťou celoživotného učenia.
Stroj času
Stroj času alebo zriedkavo časostroj je stroj či zariadenie na cestovanie v čase, pozri pod cestovanie v čase
Časostroj je filmová adaptácia tohto románu z roku 2002, pozri Časostroj (film).
Arnaud Denjoy
Arnaud Denjoy (* 5. január 1884, Auch, Gers, Francúzsko - † 21. január 1974, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik. Zaoberal sa predovšetkým harmonickou analýzou a diferenciálnymi rovnicami. Ako prvý opísal integrál, dnes známy ako Henstockov-Kurzweilov integrál (ale aj Denjoyov integrál).
Rozela
Rozela (staršie aj rosela) je v novšom systéme slovenský názov latinských rodov Platycercus a Barnardius, v niektorých starších systémoch to bol názov aj ďalších rodov z čeľade papagájovité (napr. Psephotus, Northiella, Eunymphicus atď.) – pozri pod papagájovité.
Eycheil
Eycheil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 540 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jaroslava Bukvajová
Jaroslava Bukvajová (* 17. november 1975, Banská Bystrica) je slovenská bežkyňa na lyžiach, ktorá pretekala v rokoch 1994 až 2004. Jej najlepším umiestnením vo Svetovom pohári bolo dvakrát deviate miesto, obe v roku 1998 v Rakúsku.
Bukvajová sa predstavila aj na troch zimných olympijských hrách, najlepšie desiate miesto na 15 km v Nagane v roku 1998. Jej najlepším umiestnením na FIS majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní bolo trikrát 17. miesto.
Životopis
V roku 19972000 absolvovala vysokoškolské štúdium v Banskej Bystrici. Od roku 1994 pôsobí ako športová inštruktorka ŠKP - Ministerstvo vnútra SR SŠŠR Štrbské Pleso, a je členkou Klubu olympionikov SR. V roku 19922001 sa zúčastňovala všetkých významných súťaží v behu na lyžiach (svetových pohárov, majstrovstiev sveta, zimných olympijských hier) a rôznych sústredení v Európe, Kanade, Severnej Amerike a Ázii. Je niekoľkonásobnou majsterkou Slovenska v behu na lyžiach v rokoch 19952001.
OrCAD
OrCAD ja softvérový nástroj v prevažnej miere používaný pre návrh elektrických zariadení. Softvér je využívaný hlavne pri tvorbe dokumentácie elektronických zariadení pre výrobu plošných spojov aj pre automatizované systémy. Taktiež umožňuje kreslenie elektrických schém a ich simuláciu.
Názov OrCAD je zložený zo slov Oregon a CAD.
Skupina výrobkov OrCAD je v plnom vlastníctve spoločnosti Cadence Design Systems. Najnovšie verzie obsahujú databázy bežných integrovaných obvodov triedene podľa výrobcov. Taktiež je možné stiahnuť si knižnice puzdier od výrobcov, ako Analog Devices alebo Texas Instruments.
Matysová
Matysová je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. Typickou črtou sú jej drevenice.
Dejiny
Vznik Matysovej sa datuje okolo roku 1400, ale tento údaj je značne zahmlený. Matysovú založil šoltýs Matis, ktorý sa tu usadil so svojou rodinou za čias kráľa Žigmunda, potom bola dlho majetkom Plavečského panstva.
V 18. storočí ju zdevastovala morová epidémia a predtým na určité obdobie aj zanikla. V roku 1773 bola Matysová opísaná ako čisto rusínska obec. V roku 1806 bolo v Matysovej 185 gréckokatolíckych veriacich. Najviac obyvateľov zaznamenala koncom 19. a začiatkom 20. storočia, ale po druhej svetovej vojne sa začalo pomalé vyľudňovanie. Studené údolie Matysovského chotára nikdy neposkytovalo jeho obyvateľom dostatok obživy. Matysovčania nachádzali nový domov hlavne v Amerike, na Ukrajine a v mestách celého Česko-Slovenska.
K Matysovej patrila aj (od roku 1976 neexistujúca) osada Bydačová.
Zaujímavosti
Dominantou matysovskej prírody je vrch Marmon (Marman), ktorý v sebe skrýva ojedinelú červenú horninu. V jeho blízkosti sa nachádza pamätná tabuľa a miesto tragickej udalosti z druhej svetovej vojny. Pád ruského ťažkého bombardéra spomínajú miestni ešte aj dnes.
Spangenhelm
Spangenhelm bola neskororímska prilba, súčasť rímskej uniformy od 4. storočia po Kr. Rimania túto prilbu prevzali od Sarmatov a Peržanov koncom 4. alebo začiatkom 5. storočia po Kr. a v rímskom vojsku slúžila spoločne s Hrebeňovou prilbou.
Tvar
Tak, ako väčšina neskororímskych prilieb, aj Spangenhelm bola veľmi jednoduchá na výrobu. Skladala sa z dvoch častí. Jedna časť tvorila tzv. kovové pásy, ktoré spájali 6 kovových alebo bronzových plátov, ktoré tvorili druhú časť prilby. Rímske modely týchto prilieb mali aj chránič nosa, lícnice a chránič krku. Lícnice a chránič krku však neboli vo väčšine prípadov kovové, ale kožené. Spangenhelm prevzali aj Germáni a vďaka tomu sa táto prilba používala až do 9. storočia, teda po páde Rímskej ríše. Tiež sa používala aj vo Východorímskej (Byzantskej) ríši. Od nej bol odvodený známy anglosaský model Sutton-Hoo.
Google Web Toolkit
História
GWT verzia 1.0 RC 1 (build 1.0.20) bola uvoľnená v máji 2006. Google ohlásil GWT na konferencii JavaOne v roku 2006.
Verzie GWT:
Tri piliere Európskej únie
Európska únia sa až do 1. decembera 2009, kedy vstúpila do platnosti Lisabonská zmluva, zakladala na týchto troch pilieroch, definovaných v Maastrichtskej zmluve, ktorá bola v platnosti od roku 1993:
Alexander
Alexander môže byť:
Bazilika svätého Eufrázia
Bazilika svätého Eufrazia je ústredná budova Biskupského komplexu v Poreči. Jej začiatky siahajú až do 6. storočia, kedy tu jej základy položil biskup Eufrazius. Bazilika sa dochovala až do dnes, pričom počas 20. storočia bola niekoľkokrát reštaurovaná.
Pre svoju historickú hodnotu bola bazilika v roku 1997 zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Paralaxa
Paralaxa (spravidla meraná ako uhol nazývaný paralaktický uhol) môže byť:
Jörmungandr
thumb|right|200px|[[Thor bojuje s Jörmungandrom (maľba Der Kampf des Thor mit der Schlange des Midgard od Johanna Füssliho).]] Jörmungandr, Jormungand, Jörmungand, Midgardsormr (Midgardský had) je v severskej mytológii morský had, súrodenec vlka Fenrira a bohyne Hel. Narodil sa ako prostredný potomok obryne Angrbody a boha Lokiho. Podľa Eddy zobral Odin Lokiho deti a hada hodil ho do oceánu, ktorý obklopoval Midgard. V mori narástol do obrovských rozmerov, tak, že bol schopný obopnúť celý svet a zahryznúť do vlastného chvosta (odtiaľ pochádza aj jeho ďalšie pomenovanie Had Sveta).
Zdvíhanie mačky
Thor dostal za úlohu pokúsiť sa zdvihnúť obrovskú šedú mačku obrieho kráľa Útgarda-Lokiho. Mačka bola v skutočnosti Jörmungandr a Thor jej nedokázal zdvihnúť ani len jednu nohu. Potom mu kráľ prezradil, kto mačka v skutočnosti bola a Thor si zaumienil, že sa s hadom ešte stretne.
Thorovo rybárčenie
Prvý súboj sa odohral pri rybačke Thora s obrom Hymirom. Ako návnadu použil Thor voliu hlavu, ktorú zavesil na silný hák. Jörmungandr sa chytil, ale keď ho už Thor vyťahoval z vody a chystal sa preraziť mu hlavu svojim kladivom, obor Hymir presekol od strachu lano udice a oslobodil hada.
Súmrak bohov
Druhý, a zároveň posledný súboj sa odohral počas Ragnaröku, keď had vystúpil z mora a otrávil svojim dychom vzduch. Thor ho zabil, no sám však prešiel len deväť krokov a padol taktiež mŕtvy, otrávený hadím jedom.
Pramene
Hlavné zdroje, ktoré nám ponúkajú informácie o hadovi sú Prozaická Edda, Húsdrápa, Hymiskvida, a Völuspá.
1727 Mette
1727 Mette je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil A. D. Andrews 25. januára 1965.
Gabaston
Gabaston je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Najvyšší soviet Zväzu sovietskych socialistických republík
thumb|Odznak poslanca Najvyššieho sovietu ZSSR thumb|Sídlo Najvyššieho sovietu ZSSR v [[Moskva|Moskve]]
Najvyšší soviet Zväzu sovietskych socialistických republík bola v rokoch 1938 - 1991 dvojkomorová Rada v Sovietskom zväze, ktorá sa skladala z dvoch rovnoprávnych komôr - Rady Zväzu a Rady Národov.
Okrem Najvyššieho sovietu ZSSR v Sovietskom zväze existovali aj jednokomorové Najvyššie soviety vo všetkých zväzových a autonómnych republikách ZSSR.
František Tomášek
František Tomášek môže byť:
Najvyšší soviet Zväzu sovietskych socialistických republík
Od roku 1989 sa v ZSSR a Rusku sa kandidáti do Najvyššieho sovietu ZSSR vyberali na Zjazde národných poslancov.
Zoznam kráterov na 253 Mathilde
Toto je zoznam kráterov na asteroide 253 Mathilde. Pretože 253 Mathilde je tmavé, uhlíkaté teleso, jeho krátery boli pomenované po známych uhoľných náleziskách z celého sveta.
Montreuil-sur-Lozon
Montreuil-sur-Lozon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Surdok
náhľad|Surdok Surdok je mestská časť mesta Prešov, nachádza sa približne 5 km od centra. V Surdoku sa nachádza kaplnka zasvätená Svätým Petrovi a Pavlovi. K Surdoku patria ulice: K Surdoku, Surdok a Pri kostole. Táto mestská časť má okolo 330 obyvateľov. Názov pravdepodobne Surdok z maďarského szurdok = kaňon, roklina, údolie, strž. Hlboké jarky a rokliny nad Surdokom potvrdzujú domnienku.
Živá tvorba
Živá tvorba môže byť:
Zoznam planétok 104001 – 104250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Aisón (mytológia)
Iasón, Pelias aj kolchidský kráľ Aiétes zlaté rúno túžili vlastniť, bolo totiž uznávaným symbolom moci, ktorú svojmu vlastníkovi zaručovalo. Jeho súčasný vlastník Aiétes si ho zaslúžil za vľúdne prijatie Frixa a rúno mu strážil nebezpečný drak. Všeobecne sa malo za to, že z výpravy za zlatým rúnom sa nikto nemôže vrátiť úspešne.
Iason to však dokázal, jeho hrdinstvo líči rozsiahla báj o Argonautoch a Médeii. Po dlhej strastiplnej ceste, mnohých útrapách a príhodách sa výprava vrátila späť do Iólku a Iasón chcel výmenou za zlaté rúno späť vládu, ktorá mu ako právoplatnému dedičovi trónu patrila. Pelias mu však aj napriek tomu moc odmietol vydať.
Aisón bol v tej dobe už veľmi starý a chcel sa dožiť dňa, kedy na trón zasadne jeho syn. Médeia, s ktorou sa cestou domov Iasón oženil, ho však svojimi mocnými kúzlami omladila tak, že mu vypustila všetku krv a do žíl mu naliala odvar z kúzelných bylín. Keď dcéry Pelia požiadali, aby omladila aj ich otca, Médeia súhlasila, ale z pomsty za to ako sa k nim zachoval mu už krv nenahradila a Pelias umrel.
Ďalšia pomsta nenechala na seba dlho čakať, Peliov syn Akastos Iasóna a Médeiu z Iólku vyhnal. Útočisko následne našli u korintského kráľa Kreonta, kde žili niekoľko rokov šťastne a Médeii sa narodili synovia Feres a Mermeros. Iasón však nebol úplne šťastný a zatúžil po moci a preto obrátil svoju pozornosť ku Kreontovej dcére Glauke, ktorej sa tiež páčil a kráľ Kreón ho bol ochotný prijať za svojho zaťa a odovzdať mu vládu. Iasón Médeii svoj úmysel odôvodnil tak, že myslí na zabezpečenie svojich synov. Ale Médeia to nebola ochotná strpieť a jej veľká láska k nemu sa zmenila na veľkú nenávisť. Jej následná pomsta bola strašná, najprv otrávila Glauku, potom aj Kreonta a manžela Iasóna potrestala vraždou ich vlastných detí Mermera a Fereta. Médeia potom zmizla niekde na východe a nešťastný Iasón, ktorý sa stal vyhnancom, po rokoch blúdenia našiel náhodne svoju spráchnivenú loď Argó na ktorej sa kedysi plavil do Kolchidy a keď si ľahol do jej tieňa, aby si oddýchol, počas spánku spadla na neho korma, ktorá ho pochovala.
Malé laguny
Malé laguny je prírodná pamiatka ev. č. 3419 v katastrálnom území mesta Přerov v okrese Přerov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Alojz Bulla
Alojz Bulla (* 20. jún 1902, Ústie nad Oravou – † 8. máj 1978, Banská Bystrica) bol úradník a protifašistický bojovník.
Hustota
Hustota môže byť:
Alojz Bulla
Jeho otec Peter Bulla
Životopis
Študoval na gymnáziu v Trstenej, od 1916 obchodnícky učeň. Úradník Župného úradu, tajomník Okr. živnostenského spoločenstva, tajomník Rev. ONV, resp. ONV v Martine, 19491960 pracovník KNV v Banskej Bystrici. Účastník protifašistického odboja. Zúčastnil sa na vydávaní ilegálnej tlače, na príprave SNP v Turci a na zakladaní RNV. Ukrýval utečencov a partizánov.
Panel
Panel môže byť:
Alastor (syn Nélea)
Alastor alebo Alastór je v gréckej mytológii syn pylského kráľa Nélea a jeho manželky Chlóridy.
Alastor mal dvanásť súrodencov, sestru Péro a jedenásť bratov, Taura, Asteria, Pylaóna, Déimacha, Eurybia, Epilaa, Frasia, Eurymena, Euagora, Periklymena a Nestora.
Alastor sa oženil s krásnou Harpalykou, ktorú predtým zneužíval vlastný otec Klymenos. Jej otec mu ju potom uniesol. Nešťastná Harpalyka sa za to otcovi kruto pomstila. Zabila svojho mladšieho brata (v inej verzii spoločného syna ), pripravila z neho pokrm a pohostila ním otca. Bohovia tento hrozný skutok nenechali bez trestu. Harpalyku premenili na dravého vtáka a Klymenos spáchal samovraždu.
Alastor a desať jeho bratov sa neskôr vypravilo proti Héraklovi, aby pomohli élidskému kráľovi Augieovi a všetci v boji zahynuli.
Zachránil sa len jeho malý brat Nestor, ktorý sa vojenskej výpravy nezúčastnil. Nestor sa potom stal pylským kráľom a po dlhých rokoch sa ako najstarší z achájskych vodcov preslávil v trójskej vojne.
Ivan Trabalík
Ivan Trabalík (* 8. október 1974, Nitra) je slovenský futbalový brankár, v súčasnosti hráč MFK Dolný Kubín. V roku 2004 bol v reprezentačnej nominácií Dušana Galisa.
Základy
Základy môžu byť:
1728 Goethe Link
1728 Goethe Link je planétka s priemerom 80 km, ktorú objavil Indiana University 12. októbra 1964.
Mužská štvorhra na SAP Open 2010
Mužská štvohra na SAP Open 2010 sa hrala ako súčasť SAP Open 2010 od 8. do 14. februára 2010. Titul získali Američania Mardy Fish a Sam Querrey, ktorí vo finále porazili nemecko-argentínsky pár Benjamin Becker, Leonardo Mayer 7-6(3) 7-5. Pre Fisha to bol 7. a pre Querreyho prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Rybník Louňov
Popis oblasti
Väčšinu územia zaberá dominantná trsť obyčajná a silno ohrozená ostrica plstnatoplodá. Na fragmentoch pôvodných lúk rastie zo zaujímavejších druhov napr. nátržnica močiarna. Rybník samotný zarastá červenavcom plávajúcim. Na území žije silno ohrozené korýtko rybničné, z obojživelníkov silno ohrozený skokan zelený a mlok bodkovaný. Z plazov potom ohrozená užovka obojková. Rybník slúži ako hniezdisko pre vodné vtáctvo.
Ján Pálfi
Ján Pálfi (staršie Ján Pálffy; ) môže byť:
Horymír
thumb|Horymír na Šemíkovi v erbe obce [[Horoměřice ]] Horymír je historická postava v slovanskej mytológii. Podľa starých povestí českých bol vladyka, ktorý bol kniežaťom Křesomyslom odsúdený na smrť za zničenie baní a zariadení dolujúcich drahé kovy v Čechách. Pred smrťou ho zachránil jeho verný kôň Šemík hrdinským skokom zo skaly na Vyšehrade, kde sídlil knieža. Udivené knieža udelilo Horymírovi milosť. Kôň Šemík však skok neprežil a údajne je pochovaný v Neuměteloch, sídle vladyku Horymíra, kde dodnes stojí jeho hrobka. Povesť sa po prvýkrát objavila v Hájkovej Kronike českej.
Gabat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ivan Cárovič
thumb|200px|Ivan Cárovič jazdiaci na sivom vlkovi Ivan Cárovič (🇷🇺 alebo Иван-царевич) je fiktívna postava ruského folklóru, ktorý sa objavuje v ľudovej tvorbe od konca 18. a začiatku 19. storočia. Vystupuje ako pozitívny aj negatívny hrdina (súper iných Cárovičov). Spomína sa v spojitosti s Kostejom Nesmrteľným. Najčastejšie sa zobrazuje ako najmladší syn z troch detí. Jeho bratia sa volajú Piotr, Dimitrij, Fiodor alebo Vasil. Niekedy má aj sestry, napr. Mária, Oľga, Anna. V poviedke Tri kráľovstvá je synom Nataše. Niekedy ho opisujú čarovnými schopnosťami a s mečom.
Andrej Jurievič Stoľarov
Andrej Jurievič Stoľarov, (* 9. január 1977) je bývalý ruský profesionálny tenista.
1729 Beryl
1729 Beryl je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil Indiana University 19. septembra 1963.
Josef Kajetán Tyl
Josef Kajetán Tyl (* 4. február 1808, Kutná Hora – † 11. júl 1856, Plzeň) bol český dramatik a spisovateľ.
Študoval gymnázium v Prahe (od r. 1822), v roku 1827 študoval v Hradci Králove, kde sa stretol s V. K. Klicperom. Po ukončení gymnázia šiel študovať filozofiu do Prahy. Štúdium ale nedokončil.
Oženil sa s Magdalenou Forchheinovou. Vo voľnom čase sa venoval divadlu a novinárčeniu.
Od roku 1833 viedol redakciu časopisu Jindy a Nyni, tento časopis sa v roku 1834 premenoval na Kwěty.
Montsurvent
Montsurvent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Josef Kajetán Tyl
Rovnako vydával časopis Vlastimil a Pražský Posel. V roku 1849 sa pokúsil založiť noviny pre dediny – Sedlské noviny, ale tento projekt stroskotal.
Montsurvent
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Josef Kajetán Tyl
Získal cenu Matice české a zlatý prsteň za literatúru.
V roku 1848 sa aj politicky angažoval. Bol zvolený za poslanca do ríšského snemu, kde si urobil veľmi veľa nepriateľov. Zomrel ako chudobný človek v Plzni.
Dawn (sonda)
thumb|right|Sonda Dawn s planétkami Vesta a Ceres (predstava umelca) náhľad|Insígnie DAWN Dawn (z angl. úsvit) bola misia NASA k najväčším objektom hlavného pásu, planétke 4 Vesta a trpaslíčej planéte 1 Ceres. Odštartovala 27. septembra 2007 a na obežnú dráhu prvého zo svojich cieľov bola navedená svojimi iónovými motormi v septembri 2011. O rok neskôr by sa od Vesty vypravila na druhú časť svojej cesty a v januári 2015 by dorazila na obežnú dráhu planéty Ceres. Počas svojich orbitálnych misií zhromažďovala dáta charakterizujúce obe telesá (snímky povrchu, merania gravitačného poľa, spektrometria hornín) a prispela tak k poznanie tejto významnej oblasti slnečnej sústavy, ktorá dodnes uchováva stopy vzniku nášho planetárneho systému. Sonda fungovala až do vyčerpania pohonných hmôt, ku ktorému došlo 31. októbra 2018 na obežnej dráhe okolo Ceres. náhľad|3D model sondy DAWN
Priebeh misie
right|thumb| Trajektória sondy Dawn Misia bola oficiálne potvrdená NASA v decembri 2001 a práce na príprave sondy začali hneď po schválení. Už ale dva roky potom bol projekt po prvýkrát zrušený – toto rozhodnutie bolo zmenené vo februári 2004 a práce pokračovali. V októbri 2005 boli však znovu pozastavené a v marci 2006 bola vedením NASA celá misia opäť zrušená. Po hlasitých protestoch vedeckej komunity a tlaku medzinárodných partnerov (nemecká DLR a Ústav Maxa Plancka dodali snímkovaciu kameru a talianska ASI mapovací spektrometer) bolo rozhodnutie preskúmané a opäť zmenené. Sonda napokon odštartovala 27. septembra 2007 o 11:34 UTC pomocou nosnej rakety Delta II.
Vďaka iónovému motoru sonda postupne približovala svoju dráhu k planétke Vesta. 17. februára 2009 uskutočnila kvôli gravitačnému manévru prelet okolo planéty Mars vo vzdialenosti 549 km. 16. júla 2011 Dawn úspešne prešla na obežnú dráhu okolo Vesty a spustila jej detailný prieskum. Svoju dráhu Dawn postupne znižovala až na vzdialenosť 210 km nad povrchom. Obežnú dráhu Vesty opustila sonda Dawn 5. septembra 2012 a zamierila k Ceresu. Na jeho dráhu sa úspešne usadila 6. marca 2015, pričom jeho prieskum spočiatku spustila na orbite o výške 13 500 km a v júni znížila dráhu na výšku 4 400 km.
1. novembra 2018 NASA vydala stanovisko o prerušení komunikácie so sondou a ukončení misie. Dôvodom je, že sonde došlo palivo (hydrazín). Sonda tak nemôže meniť polohu aby si dobila energiu a natočila satelity na komunikáciu so Zemou.
Fabas (Ariège)
Fabas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montsurvent
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ostrovy a chránené oblasti v Kalifornskom zálive
Ostrovy a chránené oblasti v Kalifornskom zálive je niekoľko chránených území v Mexiku.
Celý Kalifornský záliv patrí k svetovo najmenej porušeným vodným ekosystémom. Prebiehajú tu geodynamické procesy, ktoré sú dôležité pre vedu a výskum. Záliv je domovom viac ako 40% všetkých druhov morských cicavcov a veľrýb (napr. sviňucha kalifornská, veľrybovec sivý, keporkak, vráskavec obrovský), 891 druhov rýb (z toho 90 endemických) a veľkého množstva bezstavovcov, plazov a sukulentných rastlín Sonorskej púšte.
Od roku 2005 sú zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Prehľad chránených území
12 chránených území, ktoré spoločne tvoria toto prírodné dedičstvo, sa rozprestiera po celom zálive, okolitej pevnine a ostrovoch. Medzi najsevernejšou a najjužnejšou lokalitou je vzdialenosť okolo 1 500 km. Medzi nimi figurujú národné parky, biosférické rezervácie či chránené územia flóry a fauny. Administratívne spadajú pod päť rôznych mexických štátov. Celková výmera je 1 897 738 hektárov, (z toho približne 22% tvorí pevnina a 78% pripadá na vodné plochy).
Ferrières-sur-Ariège
Ferrières-sur-Ariège je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 805 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spravodlivý medzi národmi
Spravodliví medzi národmi  je ocenenie, ktoré sa každoročne udeľuje osobám nežidovského pôvodu, ktorí prispeli k záchrane Židov pred holokaustom. Izrael, konkrétne Komisia pre rozpoznávanie spravodlivých, založená v roku 1963 pri pamätníku Jad va-šem a vedená Izraelským najvyšším súdom, udeľuje titul Spravodliví medzi národmi tým, ktorí preukázateľne túto činnosť vyvíjali. Väčšina ocenených zo Slovenska ho získala po roku 1990, keď boli znovu obnovené diplomatické styky medzi Česko-Slovenskom a Izraelským štátom. Mená všetkých vyznamenaných sú uvedené aj v zozname, ktorý je vystavený v Múzeu židovskej kultúry v Bratislave.
Titul nosí vyše 27 000 ľudí, z toho 570 zo Slovenska.
Spravodliví kresťania alebo Spravodliví medzi národmi je pôvodne tradičný židovský pojem, ktorý sa vyrovnával so skutočnosťou, že aj mimo židovskú vieru boli dobrí ľudia riadiaci sa božími zákonmi. Komisia, ktorá začala svoju činnosť v roku 1963, prevzala úlohu udeľovania tohoto čestného titulu podľa prísnych kritérií. Používa pri tom informácie od svedkov, z verejnej diskusie a historického výskumu.
Ocenení získavajú pamätnú medailu a diplom Jad va-šem, sú zapísaní do tejto inštitúcie a ich meno je vytesané do Múru cti v Záhrade Spravodlivých v Jad va-šem.
Kto môže získať ocenenie
Na ocenenie "Spravodlivý medzi národmi" môžu byť navrhnuté osoby nežidovského pôvodu na základe autentického svedectva alebo iných dokladov, ktoré jasne preukazujú podstúpenie rizika straty života, slobody a bezpečnosti v súvislosti so záchranou jedného alebo niekoľkých Židov pred smrťou alebo deportáciou počas holokaustu, a to bez nároku na akúkoľvek peňažnú alebo nepeňažnú odmenu.
Zachránení Židia, rovnako ako ich príbuzní a potomkovia, sú primárne oprávnení navrhovať  kandidátov na udelenie ocenenia. V osobitných prípadoch záchrancovia a ich príbuzní, rovnako ako svedkovia záchranných akcií, môžu tiež podať návrhy, avšak ich návrhy majú iba informatívny charakter.
Aby bolo možné navrhnúť kandidáta na zaradenie medzi Spravodlivých medzi národmi, je potrebné nasledujúcu dokumentáciu:
1. Podpísané a notársky overené svedectvo preživších a ďalších svedkov z pokusu záchrany. Svedectvo by malo zahŕňať všetky známe osobné údaje záchrancu a zachránenej osoby, detailný popis záchranného pokusu (ako bol nadviazaný kontakt so záchrancom; forma záchrany, miesto a dátum záchrany, aká dohoda alebo opatrenia boli učinené medzi záchrancom a zachráneným, aké nebezpečenstvo záchranca podstupoval, apod.). Svedectvo môže byť spísané v hebrejčine alebo v akokoľvek európskom jazyku.
Na základe poslanej dokumentácie výbor historikov v Jad va-šem rozhodne o udelení ocenenia Spravodlivý medzi národmi.
Významní nositelia
''Poznámka: Nasledujúci zoznam obsahuje len veľmi obmedzený výber, v ktorom sú uvedení najznámejší nositelia ocenenia Spravodliví medzi národmi (tí, čo zachránili najviac životov, podstupovali najväčšie riziko alebo niečím iným zaujali). Tento výber sa nedá považovať za vyčerpávajúci.''
Bulharská ríša
Bulharská ríša (iné názvy: bulharský štát, bulharské cárstvo, bulharské kráľovstvo alebo zriedkavo bulharské cisárstvo) môže byť tradične:
Bulharské cárstvo alebo Bulharské kráľovstvo alebo zriedkavo Bulharské cisárstvo bol aj oficiálny názov štátu na území Bulharska v rokoch 19081946, pozri Bulharské cárstvo (1908 – 1946)
Bulharská ríša môže byť aj Veľké Bulharsko.
Bulharský štát môže byť aj ktorýkoľvek štát Bulharov.
Hida (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Hida
Hradné mesto provincie Hida bolo Takajama. Hida mala rozľahlé lesy a bola najväčším zdrojom stavebného dreva a kovov pre ostatné provincie. had extensive forests and was a major source of timber and metals for other provinces. Riečna doprava z Hida dole do provincií Mino a Owari bola ťažká.
V roku 1585, Nagačika Kanamori, jeden z generálov Nobunagu Odu a neskoršie Hidejoši Tojotomiho, bol vyslaný obsadiť Hida a stal sa jej pánom. Bojoval v bitke pri Sekigahare na strane Iejasua Tokugawu a jeho dediči si uržali provinciu počas obdobia Edo.
Okresy provincie Hida
left|thumb|Most v provincii Hida
Anton Pavel Bulla
Anton Pavel Bulla (Anton Pavlovič) (* 29. január 1843, Ústie nad Oravou - † 5. september 1873, Dolný Kubín) bol folklorista, hudobník, hudobný kritik, úradník.