cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lužickí Srbi
Nadácia pre srbských občanov
Prvýkrát bola založená dekrétom v roku 1991 ako ústavná verejnoprávna nadácia v Lohse. Berúc do úvahy skutočnosť, že srbský ľud nemá žiadny materský štát za hranicami Spolkovej republiky Nemecko, a na základe záväzku Spolkovej republiky voči Srbom, ktorý je uvedený v poznámke k protokolu č. 14 k článku 35 Zmluvy o zjednotení, sa vytvorili materiálne podmienky. Podpísaním Štátnej zmluvy medzi Brandenburskom a Slobodným štátom Sasko o zriadení Nadácie pre srbský ľud z 28. augusta 1998 získala nadácia právnu subjektivitu. Zároveň bola dohodnutá prvá dohoda o financovaní medzi federálnou vládou a štátmi Brandenbursko a Sasko, ktorá bola platná do konca roku 2007. Na základe druhej dohody o spoločnom financovaní z 10. júla 2009 nadácia dostáva ročné granty od Slobodného štátu Sasko, Brandenburska a spolkovej vlády na splnenie svojho účelu. Dohoda je platná do 31. decembra 2013.
Suma financovania zriadená v roku 2013 bola 16,8 milióna eur. Skladalo sa takto: Spolková vláda 8,2 milióna eur, Sasko 5,85 milióna eur, Brandenbursko 2,77 milióna eur.
Pinkpop Festival
right|thumb|Pinkpop Festival 2009 Pinkpop Festival je každoročný festival rockovej hudby konajúci sa v obci Landgraaf v Holandsku. Okrem festivalu v Ruisrock a Glastonbury je jedným z najstarších open-air festivalov na svete. Koná sa každoročne cez víkend počas sviatku Turíce. V roku 1970 sa prvýkrát konal v Geleen (teraz Sittard-Geleen).
V súčasnosti trvá festival tri dni, od piatku do nedele. Na festival každoročne príde okolo 60 000 ľudí.
Pinkpop Festival 2008
Festival v roku 2008 sa konal v dňoch 30. mája - 1. júna:
Epica, Metallica, Madness, Foo Fighters, Rage Against The Machine, Pearl Jam, Counting Crows, Queens of the Stone Age, Kaiser Chiefs, Editors, The Verve, Incubus, Flogging Molly, Alter Bridge, Porcupine Tree, Bad Religion, Serj Tankian, The Hives, Cavalera Conspiracy, Groove Armada, Justice, Roisin Murphy, Moke, Racoon, SAT2D, KT Tunstall, Patrick Watson, Gavin DeGraw, Fiction Plane, Kate Nash, The Wombats, Novastar, Pete Murray, Saybia, Animal Alpha, Jonathan Davis, Eagles Of Death Metal, Air Traffic a Blood Red Shoes.
Zoznam chemických článkov/R
ra
Racemát · Radikál (chémia) · Radikálová adícia · Radikálová substitúcia · Radón · Radónové riziko · Rainer Ludwig Claisen · Ramachandranov diagram · Ramnóza · Randy Schekman · Raoultov zákon · Rastislav Káčer · Rastlinný hormón · Raymond Davis
rá
Rád spektra · Rádioaktívne atómové jadro · Rádioaktívne žiarenie · Rádioaktívny odpad · Rádioaktívny rozpad · Rádioekológia · Rádiochémia · Rádioizotopový termoelektrický generátor · Rádionuklid · Rádiové dievčatá · Rádiový spektroskop · Rádium
re
Reakčná koordináta · Reakčný medziprodukt · Reaktoplast · Realgár · Recyklácia lignínu · Recyklácia plastového odpadu · Redoxný indikátor · Redukčné činidlo · Reflux (chémia) · Register toxických účinkov chemických látok · Registračné číslo CAS · Reinhart Ahlrichs · Rekombinácia DNA · Rekuperácia vzduchu · Relatívna atómová hmotnosť · Relatívna molekulová hmotnosť · René-Antoine Ferchault de Réaumur · Repelent · Replikácia DNA · Respirácia (biochémia) · Restrikčná endonukleáza · Retardér (chémia) · Retinol · Reťazová reakcia · Rezerpín
ré
Rénium
ri
Riboflavín · Ribonukleová kyselina · Ribozóm · Ribozómová ribonukleová kyselina · Ribozým · Ribóza-5-fosfát · Ribulóza · Richard Abegg · Richard Adolf Zsigmondy · Richard Anschütz · Richard Heck · Richard Kuhn · Richard Laurence Millington Synge · Richard Martin Willstätter · Richard Royce Schrock · Richard Smalley
rj
Rjódži Nojori
rn
RNA polymeráza · RNA vakcína
ro
Robert Boyle · Robert Burns Woodward · Robert Curl · Robert F. Furchgott · Robert Howard Grubbs · Robert Huber · Robert Lefkowitz · Robert Mistrík · Robert Mulliken · Robert Robinson · Robert Wilhelm Bunsen · Rodenticíd · Rodenticídna látka · Roderick MacKinnon · Rodney Robert Porter · Rodochrozit · Rodonit · Roger Bacon · Roger David Kornberg · Roger Tsien · Ronald George Wreyford Norrish · Ropa · Ropná škvrna · Ropný šok · Ropný vrchol · Ropovod · Rosa · Rosalind Elsie Franklinová · Rosný bod · Rotačné nanášanie · Rozbuška · Rozpúšťadlo · Rozpúšťanie · Rozšírená periodická tabuľka · Roztok
ró
Ródium
rö
Röntgénium
ru
Rubídium · Rudolf Brdička · Rudolf Vrba · Rudolph Arthur Marcus · Ruténium · Rutherfordium · Rutil · Rutín
rú
Rúra (technika)
rý
Rýdzosť · Rýchlosť určujúci krok
Zoznam chemických článkov/P
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 213 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
p-
P-V diagram · P-v diagram
pa
Paládium · Palivo · Palivový článok · Palmový olej · Palygorskit · Pamäťový jav · Papaverín · Papierová chromatografia · Para · Paracelsus · Paratyroid · Paravodík · Parazitizmus · Paul Berg · Paul Delos Boyer · Paul Greengard · Paul Hermann Müller · Paul John Flory · Paul Josef Crutzen · Paul Karrer · Paul Lauterbur · Paul Modrich · Paul Sabatier · Pavol Čekan
pe
Pekka Pyykkö · Pektín · Peleta · Pena · Pentachlórbenzén · Pentanol · Pentán · Pentely · Pentóza · Pentózafosfátová dráha · Pentrit · Pentylová skupina · Pepsín · Peptid · Peptidová väzba · Per Theodor Cleve · Periodická tabuľka · Periodický zákon · Perióda (periodická tabuľka) · Peritektický systém · Perlit (metalurgia) · Peroxid · Peroxid bárnatý · Peroxid sodný · Peroxid vodíka · Peroxidáza · Peroxodisíran · Peroxodisíran draselný · Peroxokyselina · Peroxosíran · Peroxouhličtan sodný · Perpetuum mobile · Pesticíd · Pestovanie rias · Peter Agre · Peter Atkins · Peter Čársky · Peter Dennis Mitchell · Peter Jacob Hjelm · Peter Madáč · Peter Waage · Petrolej · Petrus Josephus Wilhelmus Debye · Pevná látka
ph
Philipp Kukura
pi
Pierre Curie · Piotr Szczęsny · Piperidín · Pirimifos-metyl
pí
Pí väzba
pl
Plameňová skúška · Plast · Plastická trhavina · Plastidová DNA · Plastové znečistenie · Plastový laminát · Platina · Platinová skupina · Plazma (fyzika) · Plazmid · Plutónium · Plyn · Plynová chromatografia
po
Počinová nálož · Počítačová chémia · Pohlavný hormón · Poissonova konštanta (termodynamika) · Polarita (chémia) · Polarografia · Polčas premeny · Poloacetál · Polohrúbka materiálu · Polokov · Polónium · Polyadícia · Polyamid · Polyanilín · Polyaromatický uhľovodík · Polybazit · Polybrómované difenylétery · Polybrómovaný bifenyl · Polyetylén · Polyetylénglykol · Polyetyléntereftalát · Polyfenol · Polyhexametylén guanidín (PolyHMG) · Polychlórované bifenyly · Polykondenzácia · Polymerázová reťazová reakcia · Polymerizácia · Polymetylmetakrylát · Polymér · Polyol · Polypeptid · Polypropylén · Polysacharid · Polystyrén · Polytetrafluóretylén · Polytiofén · Polytropa · Polytropický dej · Polyvinylchlorid · Porovnávacie spektrum · Portál:Chémia · Posnjakit · Posttranskripčná úprava · Potrubie · Povrchová plazmónová rezonancia · Povrchová teplota · Povrchové napätie
pr
Prazeodým · Prednizón · Prechodný prvok · Prekurzor · Premenený ledeburit · Premenová konštanta · Prenos elektrónu · Prešmyk (chémia) · Prchavá organická zlúčenina · Priemyselné hnojivo · Prieťah vznietenia · Primárna štruktúra bielkovín · Primárny biogénny prvok · Primárny transkript · Primér (nukleové kyseliny) · Prión · Produkt (chémia) · Progesterón · Prochiralita · Prolaktín · Prométium · Promótor (chémia) · Propanol · Propán · Propán-1,2-diol · Propán-bután · Propiolaktón · Propionát · Propionát zirkoničitý · Propylacetát · Propylová skupina · Prostetická skupina · Protaktínium · Proteáza · Proteid · Proteín A1 · Proteín akútnej fázy · Proteínogénna aminokyselina · Proteínové inžinierstvo · Proteosyntéza · Protilátka · Protoanemonín · Protonácia · Protón · Protón-protónový cyklus · Protónové číslo · Proustit · Provitamín · Prócium · Prvá termodynamická veta
ps
Pseudohalogenid · Pseudomalachit · Pseudouridín · Psilocín · Psilocybín
pu
PubChem · Purín · Purínový analóg · Pušný prach
py
Pyramidálna inverzia · Pyranóza · Pyranózaoxidáza · Pyrargyrit · Pyrazol · Pyrán · Pyridín · Pyridínium · Pyridoxalfosfát · Pyridoxín · Pyrimidín · Pyrimidínový analóg · Pyrit · Pyrofylit · Pyrolýza · Pyrop · Pyrotit
Veždi Rašilov
Veždi Rašilov sa narodil v roku 1951 v Dimitrovgrade. Jeho matka tragicky zahynula ako tridsaťdvaročná bola známa interpretka tureckých a bulharských piesní, ktoré sa zachovali na mnohých nahrávkach a gramofónových platniach. Veždi Rašilov v roku 1978 absolvoval štúdium Na Umeleckej akadémii v Sofii. Jeho tvorba bola prezentovaná na výstavách v mnohých mestách po celom svete. Je členom Parížskeho jesenného salónu a tiež Európskej akadémie umení v Paríži. Je držiteľom viacerých prestížnych medzinárodných ocenení.
Ulica Ondreja Štefanka
Ulica Ondreja Štefanka (do roku 2019 Čapajevova ulica) je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Dvory. Pomenovaná je podľa slovenského básnika Ondreja Štefanka. Predtým bola pomenovaná podľa Vasilija Ivanoviča Čapajeva (1887 – 1919), boľševického veliteľa v ruskej občianskej vojne.
Základné informácie
Nenachádza sa na nej žiaden z obytných domov panelákového typu. V roku 1999 tu bol postavený tzv. Modrý dom určený neplatičom z iných bytoviek. Bol izolovaný starou elektrárňou a objektom školy od zvyšku sídliska. Byty v ňom mali nižší štandard, väčšinu z nich spravuje mestská časť Petržalka. V dome sa často objavovali problémy s drogovou trestnou činnosťou.
22. októbra 2013 poslanci petržalského zastupiteľstva rozhodli o predaji tejto budovy firme BS investments za 1 euro, pričom za prenájom pozemkov na rok zaplatí firma 1 000 eur. Spoločnosť prisľúbila, že po rekonštrukcii a dostavbe objektu odpredá mestskej časti Petržalka desať zrekonštruovaných bytov, za rovnakú cenu 1 euro. Magistrát mestskej časti tieto byty plánuje využiť najmä pre učiteľov. Na zabezpečenie náhradného bývanie pre súčasných obyvateľov domu sa firma zaviazala použiť 400 000 eur.
Mesto tiež postavilo na ulici nový obytný dom s deviatimi poschodiami a 48 nájomnými bytmi, finančné prostriedky sa čerpali z mestského fondu rozvoja bývania a zo Štátneho fondu rozvoja bývania. Dom bol dokončený v auguste 2014, slávnostne otvorený bol 9. októbra 2014.
Na čísle 6 sa nachádza zberný dvor pre Petržalku. Na čísle 7 sídli predajca automobilov značky Fiat.
Čítač
Čítač (správnejšie počítadlo) je zariadenie pre počítanie impulzov, zachovanie údaja o ich počte vo vnútornom stave obvodu a zobrazenie tohto údaja v určitom kóde. Prakticky sa rozlišujú dva druhy čítačov:
Väčšinou sa realizuje pomocou elektronických logických obvodov.
Najjednoduchšou realizáciou čítača je kaskádové riadenie preklápacieho obvodu T. Tým získame modul – delič frekvencie, ktorý vytvára na výstupe každého preklápacieho obvodu signál polovičnej frekvencie.
Počítadlá môžu byť doplnené ďalšími obvodmi, ktoré zabezpečujú napríklad:
Klin (nástroj)
Klin je pracovná pomôcka (jednoduchý stroj, ktorého jedinou časťou je teleso s prierezom v tvare trojuholníka), vyrobená z dreva, ocele alebo iného vhodného materiálu, používaná na rôzne účely, napr. v stavebných procesoch na dotiahnutie, fixovanie, rozopretie, upevnenie, štiepanie a pod.
Vega 2
Popis a vybavenie sondy
Vega 2 bola trojosovo stabilizovaná sonda. Konštrukcia bola odvodená od sond z programu Venera a bola zhodná, s konštrukciou sondy Vega 1. Základ konštrukcie tvorili nádrže s KPL pre systém orientácie, stabilizácie a korekcie dráhy, ku ktorým bol pripevnený toroidálny prístrojový úsek. Z boku boli slnečné panely a parabolická smerovaná anténa. Na strane k Slnku boli systémy astroorientácie. Vybavenie sondy bolo umiestnené na telese sondy (prístroje, ktoré nevyžadujú presnú orientáciu), na výklopných tyčiach (elektromagnetické prístroje) a tiež na plošine ASP-G (Č), ktorá bola vyrobená v Československu. Na prieskum Venuše bol určený aj zostupový modul (COSPAR 1984-128E) s pristávacím puzdrom a aerostatom, ktorý slúžil na prieskum Venušinej atmosféry.
Vybavenie:
Priebeh misie
Sonda bola vypustená 21. decembra 1984 z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane. V apríli 1985 sa pravidelne aktivovali prístroje na meranie medziplanetárneho priestoru a charakteristiky kometárnej hmoty. 13. júna 1985 sa od sondy oddelil zostupový modul určený na výskum Venuše. Potom sonda uskutočnila motorický manéver, ktorý ju naviedol na dráhu, ktorá míňala planétu vo vzdialenosti asi 39 000 km. Sonda Vega 2 začala s výskumom Halleyovej kométy 7. marca a dva dni potom, 9. marca 1986 prelietla sonda vo vzdialenosti 8 200 km od jadra kométy. Získala odtiaľ cez 700 snímkov z rozlíšením až 120 metrov. Posledné meranie kométy 1P/Halley sa uskutočnilo o dva dni neskôr. Potom sonda pokračovala vo výskume medziplanetárneho priestoru.
Obe sondy splnili svoju úlohu obdobným spôsobom, program Vega bol teda úspešný.
Želiv
Želiv je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 1 113 obyvateľov, z toho 542 mužov a 571 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 41,2 roka, ženy 43,9 roka).
Nachádza sa na Českomoravskej vysočine na sútoku riek Trnava a Želivka. Je vzdialená 10 km západne od Humpolca. V obci je známy kláštor z polovice 12. storočia, umelý kanoistický kanál a rozsiahla rekreačná oblasť pozdĺž brehov priehrady Trnávka. Dlhú dobu tu tiež fungovalo špecializované pracovisko psychiatrickej liečebne Havlíčkův Brod pre liečbu závislostí.
Pamiatky
Najväčšou pamiatkou je premonštrátsky kláštor, ktorý bol založený v roku 1139 Soběslavom I. Spočiatku patril benediktínom, ale už v roku 1149 sem nastúpili premonštráti, ktorí tu s malými prestávkami sídlia dodnes.
Želivský kláštor bol niekoľkokrát prestavovaný, o.i. kvôli predchádzajúcim požiarom. Posledné zásadnejšie úpravy pochádzajú zo začiatku 18. storočia, kde ich vykonal Jan Blažej Santini v štýle barokovej gotiky. V druhej polovici 20. storočia komunistický režim využil kláštor ako koncentračný tábor (ofic. koncentračný kláštor), v ktorom boli protizákonne internovaní významní členovia československých katolíckych rádov.
Ku kláštoru prilieha aj gotický barokovo upravený kostol Narodenia Panny Márie, ktorý je pre svoju výšku dominantou okolia.
Ďalšiou pamiatkou je pamätný dub rastúci neďaleko kláštora, na brehu rybníka. Ďalej potom ešte socha Jána Želivského v miestnom parku.
Za návštevu určite stojí aj Paní skála, pod ktorou leží Vyrovnávacia nádrž Želiv.
Trogir
Trogir je prímorské kúpeľné mesto v Splitsko-dalmatínskej župe v Chorvátsku na pobreží Jadranského mora, v ktorom v roku 2001 žilo 13 322 obyvateľov. Historické centrum mesta je situované na malom ostrove medzi pevninou a ostrovom Čiovo.
Dejiny
Trogir založili grécki kolonisti niekedy v 3. storočí pred Kr. Veľký rozvoj zaznamenalo za čias rímskej vlády, kedy sa stalo významným prístavom. V 9. storočí uznával Trogir zvrchovanosť chorvátskych vládcov, medzi Trogirom a Chorvátskym kráľovstvom boli čulé obchodné vzťahy. Chorváti potomkom rímskych mešťanov v Dalmácii hovorili Latini. V roku 1123 dobyli mesto Saracéni a skoro celé ho zničili.
Vo vlastníctve mesta sa striedali Byzantínci, Normani a iné ríše. V 13. storočí pripadol na 100 rokov Uhorsku. V roku 1420 ho ovládli Benátky. V roku 1814 sa vrátil pod uhorskú správu a začlenil sa do Rakúsko-Uhorska. S rozvojom turizmu v druhej polovici 20. storočia sa stal Trogir kúpeľným mestom.
V roku 1997 bolo historické centrum mesta Trogir zapísané na zoznam svetových kultúrnych pamiatok UNESCO.
Pamiatky
V meste sa nachádza katedrála svätého Vavrinca budovaná v priebehu 13. – 15. storočia, kostoly, paláce a opevnenia z obdobia 14. – 17. storočia najmä v renesančnom a románskom slohu.
Hennemont
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žirov
Žirov je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 77 obyvateľov, z toho 40 mužov a 37 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,4 roka (muži 44,0 roka, ženy 40,8 roka).
Saľut 6
Saľut 6 (DOS-5; ) bola kozmická stanica vypustená z kozmodrómu Bajkonur 29. septembra 1977. Kozmická stanica bola prekonštruovaná a bola vybavená dvoma spojovacími uzlami, čo umožňovalo, aby na stanici boli dve posádky lodí Sojuz alebo zásobovanie nákladnými loďami Progress.
Lety k stanici
Na tejto stanici pobýval tiež československý kozmonaut Vladimír Remek spolu s Rusom Alexejom Alexandrovičom Gubarevom ako posádka Sojuzu 28 v rámci projektu Interkozmos.
Saľut 6 mal šesť stálych posádok.
V tom čase sa k stanici pripojilo tiež desať návštevných pilotovaných misií a dvanásť nákladných lodí Progress, bezpilotný Sojuz 34 a experimentálna bezpilotná loď Kosmos 1267 pôvodne navrhnutá pre projekt Almaz.
K stanici sa počas jej prevádzky pripojilo celkom 30 lodí. Stanica presiahla niekoľkonásobne plánovanú životnosť a 29. júla roku 1982 zhorela v atmosfére.
Halloween II
Halloween II je voľným pokračovaním rovnomenného filmového hororu Johna Carpentera. Film bol natočený o tri roky neskôr, v roku 1981. Carpenter sa síce na jeho tvorbe podieľal, úlohu režiséra prevzal Rick Rosenthal.
Dej
Väčšina filmu sa odohráva v prostredí Haddonfieldskej nemocnice, kam bola po udalostiach z prvého dielu presunutá Laurie Strode (Jamie Lee Curtisová). Jej prenasledovateľ a brat – vrah Michael Myers prenikne do budovy a za pomoci kuchynských nožov, injekčných ihiel a skalpelov likviduje každého, kto mu príde do cesty: nemocničný personál, vrátane troch sestričiek, večne opitého doktora, nočného strážnika a šoféra sanitky.
Záver je opätovne venovaný dvojici Michael a Laurie, ktorá sa pred vrahom dáva na nervy drásajúci útek. Na scénu v poslednej chvíli prichádza doktor Loomis, odhodlaný raz a navždy skoncovať s maniakom.
Pokračovania
V priebehu nasledujúcich rokov boli natočené ďalšie štyri pokračovania, ktoré sa úplne odklonili od pôvodnej zápletky, a zakladajúc si najmä na krvavých vraždách, ich možno prirovnať skôr k hororovej sérii Piatok trinásteho (Friday the 13th). Nádych prvého a druhého dielu dostalo až siedme pokračovanie Halloween: H20 z roku 1998.
Georgi Čapkanov
Georgi Todorov Čapkanov, prezývaný Čapa, (* 24. január 1943, Valči Dol, Bulharsko) je bulharský sochár, ilustrátor a scénograf.
Narodil sa vo Valči Dole vo Varnenskej oblasti. Odbor sochárstvo absolvoval na Umeleckej akadémii v Sofii, bol na špecializácii v Paríži. Pôsobil ako profesor a vedúci Katedry umeleckého spracovania kovov na sofijskej Umeleckej akadémii. Je spoluautorom štátneho znaku Bulharskej republiky (1997), autor pamätníka Svätá Sofia (2000) v bulharskom hlavnom meste, umelecky stvárnil taktiež mnohé mince a medaily. Významnú časť jeho tvorby predstavujú portréty najznámejších bulharských osobností.
Jeho diela boli vystavované nielen v hlavnom meste Bulharska, ale aj v petrohradskej Ermitáži, v Puškinovom múzeu v Moskve, v budove Medzinárodného olympijského výboru v Lausanne a pod. Získal mnoho ocenení, napríklad v roku 1993 v Taliansku ocenenie Sulmona (cenu udeľuje taliansky prezident) za portrét režiséra Federica Felliniho.
MTV Unplugged (Shakira)
MTV Unplugged je názov albumu kolumbijskej speváčky Shakiry vydaný v roku 2000 a v roku 2002 ako DVD. MTV Unplugged je živá relácia televiznej stanice MTV, ktorý ponúka populárnych hudobníkov hrajúcich na akustické nástroje. V prípade Shakiry tomu tak bolo v roku 1999. Tento album nahraný v auguste 1999 v New Yorku otvoril Shakire cestu do americkej populárnej hudby spievanej v angličtine.
Vaudry
Vaudry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1514 obyvateľov (2009).
Švabinského ulica (Bratislava)
Švabinského ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Dvory.
Vznikla v roku 1984 v rámci výstavby panelákového sídliska pod názvom Sokolovského ulica. Bola pomenovaná podľa podľa sovietskeho vojenského maršala Vasilija Daniloviča Sokolovského (1897 – 1968). Súčasný názov má od 1. apríla 1991, je pomenovaná podľa českého maliara Maxa Švabinského (1873 – 1962).
Základné informácie
Švabinského ulica nie je ulicou v pravom zmysle slova (čo platí aj pre mnohé iné v Petržalke), ide skôr o skupinu roztrúsených panelákov. Ulicu v pôvodnom ponímaní paradoxne tvoria tri obytné domy postavené vedľa seba, ktoré patria do troch rôznych ulíc: Andrusovova 2 – 10, Švabinského 2 – 14 a Ševčenkova 25 – 33.
Jantárová komnata
náhľad|Pôvodná jantárová komnata, 1931 Jantárová komnata je miestnosť v Katarínskom paláci v ruskom meste Puškin (bývalé Carskoje Selo). Ako už samotný názov hovorí, dekorácia miestnosti je vyrobená z jantárových panelov. Ornamenty vytvorené z rôznych farebných odtieňov jantáru sú doplnené florentskými mozaikami z drahých kameňov, zrkadlami, drevenými pozlátenými ornamentmi a sochami tak, že výzdoba pokrýva kompletne celú plochu stien miestnosti. Pre svoju nádheru a vysokú estetickú hodnotu je niekedy považovaná za ôsmy div sveta.
Základ dnešnej výzdoby (jantárové panely) bol zhotovený začiatkom 18. storočia v Prusku. V roku 1716 boli panely darované ruskému cárovi Petrovi I. a s ich použitím a dotvorením vytvoril taliansky architekt Rastrelli Jantárovú komnatu, ako ju poznáme dnes. Počas druhej svetovej vojny ju odviezli do Königsbergu (dnešný Kaliningrad) a od tej chvíle je jej osud neznámy. Po vojne bola podľa zachovaných fotografií a dokumentácie vyrobená jej kópia.
Vznik Jantárového kabinetu
vľavo|náhľad|Fridrich I., prvý pruský kráľ; F.W. Weidemann; okolo r. 1701 náhľad|Berlínsky Mestský zámok; rytina okolo r. 1702 Pôvodná Jantárová komnata vznikla na objednávku pruského kráľa Fridricha I. vo východopruskom meste Kráľovec, nemecky Königsberg (dnes Kaliningrad). Fridrich sa obklopoval umeleckými dielami a očarila ho krása a rôznorodosť polodrahokamu jantár. Pri príležitosti svojej korunovácie v r. 1701 si objednal výrobu niekoľkých ozdobných predmetov, ale pôvodnú objednávku neskôr rozšíril a rozhodol sa nechať si obložiť jantárom celú miestnosť vo svojom Mestskom zámku v Berlíne. Zhotovenie umelecky veľmi hodnotného jantárového obkladu trvalo umelcom a remeselníkom desať rokov a z pruskej štátnej pokladnice odčerpávalo obrovské sumy. V r. 1711 bolo obloženie (stále nie úplne dokončené) inštalované v rohovej miestnosti, tzv. Tabakovom kolégiu, na treťom poschodí Berlínskeho Mestského zámku. Celé dielo pozostávalo z dvanástich mozaikových polí a desiatich platní s opakujúcim sa motívom iniciál panovníka „FR“ (Fridericus Rex) a heraldického pruského orla. Všetky obrazce a tvary do detailu vytvárali tisícky kúskov jantáru v rôznych odtieňoch od farby slonoviny po farbu tmavého medu.
Tabakové kolégium so svojou jantárovou výzdobou prvýkrát očarilo ruského cára Petra I. už v r. 1713 pri jeho prvej návšteve Berlína. Fridrich Viliam I. to využil a daroval Petrovi I. jantárový kabinet ako potvrdenie spojenectva vo vojne proti Švédsku v r. 1716. Ešte v tom istom roku boli panely rozobraté a odoslané novému majiteľovi.
Hľadanie miesta pre Jantárový kabinet
V r. 1716 jantárové panely v osemnástich debnách dopravili podľa želania Petra I. do nového hlavného mesta Ruského impéria – Petrohradu. Peter I. tam zakladal prvé múzeum v Rusku – Kunstkameru a podľa rozhodnutia imperátora mal byť Jantárový kabinet jedným z najvzácnejších exponátov. Po tom, čo boli po transporte pod vedením petrohradského gubernátora A.D. Menšikova debny otvorené, ukázalo sa, že niektoré panely neboli úplne dokončené a ich okamžitá inštalácia a vystavenie nebolo možné, preto sa rozhodlo o dočasnom uskladnení panelov v galérii Letného paláca. Peter I. tak ani do svojej smrti inštalované dielo vo svojej vlasti nevidel. Nakrátko boli panely vystavené v r. 1734 počas panovania imperátorky Anny Ivanovny.
O dôstojnom umiestnení tohoto umeleckého skvostu rozhodla až imperátorka Alžbeta I., dcéra Petra I. Panely Jantárového kabinetu mali krášliť audienčnú sálu jej Zimného paláca v Petrohrade. Projektom výstavby poverila svojho dvorného architekta Francesca Bartolomea Rastrelliho. Už pri projektovaní bolo architektovi jasné, že samotné panely nebudú postačovať na výzdobu celej sály. Preto do výzdoby zakomponoval nové prvky – pilastre vo vyrezávaných zlatých rámoch vyplnené zrkadlami objednanými z Francúzska, drevená a pozlátená výzdoba ríms až po strop, takisto pozlátená výzdoba rámov okien a dverí. Už pri projektovaní bolo jasné, že do kompozície bude chýbať jeden jantárový rám na zrkadlo, keďže pôvodné boli iba tri. Štvrtý Rastrelli navrhol vyrezať z dreva. Tento nápad ale cárovnú veľmi rozhneval. Problém vyriešil v r. 1745 dar pruského kráľa Fridricha II., ktorý sa dozvedel o probléme s chýbajúcim rámom a dal vyrobiť v Königsbergu štvrtý rám z jantáru. Vo výzdobe rámu boli použité alegorické symboly ruskej moci – cárska koruna a dvojhlavý orol.
V rokoch 1746 – 1753 sa Zimný palác a jeho miestnosti niekoľkokrát prestavovali, preto aj Jantárový kabinet bolo treba niekoľkokrát premiestňovať.
Vznik Jantárovej komnaty
náhľad|Katarínsky palác V r. 1743 imperátorka Alžbeta I. začala trinásťročnú generálnu prestavbu svojej letnej rezidencie v Cárskom Sele na jedinečné hlavné cárske sídlo. V novom Katarínskom paláci chcela mať tiež veľkolepú miestnosť vykladanú drahými kameňmi podľa vzoru jantárovej audienčnej sály v Zimnom paláci. Výroba novej výzdoby bola však vo vtedajších pomeroch nemožná – cárska umelecká dielňa nedisponovala potrebnými technickými ani ľudskými kapacitami, takisto nebol dostatok vhodného materiálu. Preto poverila Rastrelliho vytvorením miestnosti s použitím jantárových panelov zo Zimného paláca. V r. 1753 tak začína vznikať Jantárová komnata, ako ju poznáme dnes.
Výzdoba Jantárovej komnaty
vľavo|náhľad|Jantárová komnata – panely so zrkadlami Rastrelli musel znova riešiť problém ako pokryť obmedzeným množstvom jantárových platní ešte väčšiu plochu (nová miestnosť v Katarínskom paláci mala ). Opäť použil zrkadlové pilastre, ako aj ďalšiu veľkolepú figurálnu a ornamentálnu výzdobu z pozláteného dreva. Tri steny miestnosti sú pokryté ôsmimi veľkými obdĺžnikovými jantárovými panelmi so zdvojenými zrkadlovými pilastrami vo vyrezávaných pozlátených drevených rámoch, v ktorých sú umiestnené svietniky z pozláteného bronzu. Štvrtá stena s troma veľkými oknami nie je ozdobená jantárom. Medzery medzi oknami sú tiež vyplnené zrkadlami, čo opticky ešte zväčšuje miestnosť. Výzdobu Rastrelli rozčlenil do troch úrovní:
Celkovo miestnosť osvetľovalo 565 sviecí v bronzových a drevených pozlátených svietnikoch, ktorých svetlo sa odrážalo od 24 zrkadlových pilastrov a dvoch veľkých zrkadiel umiestnených medzi oknami. V rohu miestnosti bol umiestnený rohový stolík s jednou nohou, ktorý navrhol sám Rastrelli. Neskôr bol tento stolík tiež obložený jantárom. Súčasťou zariadenia Jantárovej komnaty boli francúzske stĺpové hodiny z pozláteného bronzu na jantárovom stolíku, komody z ohýbaného dreva ruskej výroby, čínsky porcelán a biele drevené zasklené vitríny, v ktorých bola uložená zbierka výrobkov z jantáru 17. -18. storočia nemeckej, poľskej a petrohradskej provenencie.
Celá výzdoba Jantárovej komnaty bola dokončená v 60. rokoch 18. storočia. Počas štyroch rokov bolo na výzdobu Jantárovej miestnosti použitých vyše jantáru tej najvyššej kvality. Vďaka budovaniu Jantárovej komnaty, ako aj neustálej potrebe ďalších umeleckých predmetov z drahých kameňov sa pri cárskom dvore vybudovala jedna z najlepších dielní na spracovanie jantáru a iných vzácnych kameňov v Európe.
Výzdoba Jantárovej komnaty bola v 50. rokoch 19. storočia doplnená dvojmetrovou jazdeckou sochou pruského kráľa Fridricha II., ktorá bola zmenšenou kópiou originálu postaveného v Berlíne a ktorú dostal ako dar cár Mikuláš I.
Zmiznutie Jantárovej komnaty
17. septembra 1941 mesto Puškin obsadili nacistické jednotky. V priebehu 36 hodín celú Jantárovú komnatu rozobrali a odviezli z Ruska do nemeckého Königsbergu. V tamojšom zámku vystavovali jantárové panely, pozlátené drevené dvere a tri florentské mozaiky (štvrtá sa stratila) do konca vojny. Po skončení vojny sa Jantárová komnata záhadne stratila a originál sa dodnes nenašiel.
Obnova Jantárovej komnaty
Autorom projektu znovuvytvorenia Jantárovej komnaty bol Alexander A. Kedrinskij a na rekonštrukcii sa zúčastňovali špecializované skupiny prevažne sovietskych reštaurátorov. Už v r. 1980 zrekonštruovali strop (ale nie podľa originálu), vrchná časť výzdoby stien s maľovanými imitáciami jantárovej výzdoby, pozlátenými soškami amorov a svietnikmi a umelecké drevené parkety. Časti s chýbajúcou jantárovou výzdobou sa zakryli plátnom. Keďže dokumentácia na strop sa nezachovala, na strop namaľovali obraz talianskeho maliara Tepola „Chronova svadba“ z 18. storočia. Pri rekonštrukcii Komnaty sa použil výhradne kvalitný baltský jantár, ťažený stáročia v osade Jantarnyj na pobreží Baltského mora. Oveľa zložitejšia práca, ako výroba jantárových panelov sa ukázala výroba florentských mozáik. Bolo treba nájsť nielen zodpovedajúci odtieň každého kameňa, ale aj rovnakú štruktúru kresby.
V r. 1994 bola dokončená obnova jantárových panelov v spodnej časti Jantárovej komnaty a rohový stolík. O dva roky neskôr, v r. 1996 reštaurátori dokončili prvú florentskú mozaiku „Zrak“. V r. 1997 bolo v Nemecku objavených niekoľko originálnych častí výzdoby Jantárovej komnaty, medzi nimi i mozaika „Hmat a čuch“ a drevené komody. V r. 2000 sa do projektu obnovy Jantárovej komnaty zapojila aj nemecká spoločnosť Ruhrgas, ktorá na obnovu poskytla 3,5 milióna amerických dolárov. Rekonštrukcia bola definitívne ukončená v máji 2003 (31. mája 2003) pri príležitosti 300. výročia založenia mesta Petrohrad a sprístupnená verejnosti. Celkové náklady nebolo možné vzhľadom na dlhú dobu rekonštrukcie presne vyčísliť, odhady sa však pohybujú v rozpätí desiatok miliónov amerických dolárov.
Jozef Vadovič
Jozef Vadovič (* 13. apríl 1922, Boleráz – † 1. október 2010) bol slovenský rímskokatolícky kňaz.
Ivan Gall
Ivan Gall (vl. menom Ján Halla, pseudonymy G. Melša, Ján Turčan, J. Hla, Mladý Hypochonder, Samo Társky a i.) (* 14. apríl 1885, Vsetín, Česko – † 26. máj 1955, Praha) bol slovenský básnik obdobia moderny.
Životopis
Pochádzal z Moravy, ale vyrastal v Martine. Študoval vo Valašskom Meziříčí a v Místku, neskôr pokračoval v štúdiu národohospodárstva a práva na právnickej fakulte v Prahe, kde v roku 1910 získal doktorát práv. Do roku 1918 bol externým redaktorom a korektorom mesačníka Naše Slovensko a redaktorom Národohospodárskeho věstníka v Prahe. V roku 1918 sa stal poslancom Revolučného národného zhromaždenia. Od roku 1919 bol zamestnancom Ministerstva s plnou mocou pre správu Slovenska, kde pracoval na pozícii tajomníka. V roku 1925 zastával post župana Pohronskej župy vo Zvolene, v rokoch 1929 – 1938 vládneho radcu a vedúceho referátu školstva a osvety na Krajinskom úrade v Bratislave. V roku 1938 bol vypovedaný zo Slovenska, a odvtedy, až do svojej smrti, žil v Prahe. Po skončení 2. svetovej vojny naďalej udržiaval kontakty so Slovenskom.
Tvorba
Po dlhej pauze sa vrátil k literárnej tvorbe až v 50. rokoch, keď napísal viac spomienkových čŕt o pražskom Detvane, o predprevratovom Martine i o svojich umeleckých druhoch (Janko Jesenský, Ivan Krasko, Jaroslav Hašek a iní). Jeho literárne dielo vyšlo posmrtne v knihách Odkaz (1956) a Keď lístie padá (1973).
Campo Grande
Campo Grande môže byť:
Sian Ka'an
Sian Ka'an je rozľahlé chránené územie na východe Yucatánského polostrova na pobreží Karibského mora v mexickom štáte Quintana Roo. Názov „Sian Ka'an“ v mayskom jazyku znamená „Miesto, kde sa rodí nebo“.
Celková výmera je 5 280 km². Z toho je 4 080 km² pevniny a 1 200 km² vodnej plochy. Na pevnine sa nachádzajú ekosystémy tropického dažďového lesa, brehových mangrovníkových porastov, mokradí a močiarov. Po celej dĺžke pobrežia biosférickej rezervácie (zhruba 110 km) sa ťahá Mezoamerický koralový útes (celková dĺžka 1 200 km, druhý najväčší na svete).
V roku 1987 bol Sian Ka'an zapísaný na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.
Campo Grande (Misiones)
Obyvateľstvo
Mesto malo v roku 1991 3923 obyvateľov. Za desať rokov počet vzrástol o 34,9% na 5293. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 6 547 obyvateľov.
Vercel-Villedieu-le-Camp (kantón)
Vercel-Villedieu-le-Camp je francúzsky kantón v obvode Pontarlier v departemente Doubs v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 28 obcí.
Milčo Leviev
Milčo Leviev (* 19. december 1937, Plovdiv, Bulharsko – 12. október 2019) bol americký džezový hudobník, skladateľ, klavirista a pedagóg bulharského pôvodu.
Žije a pracuje v Los Angeles. Jeho hudobný štýl má charakter improvizácie, v ktorom sa navzájom prelínajú melódie typické pre improvizačný štýl s harmóniou bulharských nepravidelných taktov a melódií.
Bouhans-lès-Lure
Bouhans-lès-Lure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam značiek automobilov
M
gda (automobil)|Magda]]
Delta Okavanga
náhľad|Delta Okavanga Delta rieky Okavango je rozsiahla bezodtoková oblasť v severozápadnej časti Botswany neďaleko mesta Maun. Rieka Okavango tu vytvára vnútrozemskú deltu, ktorá má v čase najvyššieho stavu vody (od júna do augusta) rozlohu okolo a je vtedy zelenou oázou v okolitej púšti.
Pôvodne sa Okavango vlievalo do rozsiahleho jazera Makgadikgadi, ktoré však v dôsledku klimatických zmien zhruba pred desiatimi tisícmi rokmi vyschlo a zostalo z neho len pár menších vodných plôch, ako je napr. Ngam. Vody Okavanga tak narážajú na rozpálenú púšť Kalahari a postupne sa vyparujú, pričom tvoria labyrint kanálov a ostrovčekov. Najväčším je Chief’s Island. Ide o močiar, ktorého hĺbka nepresahuje dva metre. Teploty v lete dosahujú až 40 °C. Vo východnej časti delty sa nachádza národný park Moremi Game Reserve.
Typickou rastlinou oblasti je trstina, zo zveri, ktorá sa do delty sťahuje za vodou, je najrozšírenejšia voduška červená (odhadom až šesťdesiat tisíc kusov). Ďalej tu žije slon africký, lev katanžský, Hyena hnedá, pes hyenovitý, hroch obojživelný, byvol africký, sitatunga, antilopa skákavá, zebra stepná, pavián čakma, orol jasnohlasý, Kršiak rybár, ibis posvätný a krokodíl nílsky. Ichtyofaunu tvorí napríklad afrotetra botswanská alebo kríčkovec červenolemý.
V okolí delty žijú bantuské kmene Hambukushu, Dceriku a Wayeyi (Baya, Bayeyi, Yei) a krovácke kmene Bugakhwe a ǁanikhwe.
Juhoafrický filmár Rick Lomba nakrútil v roku 1986 dokument Koniec raja, v ktorom varuje pred rastúcim hospodárskym využívaním oblasti, ktoré ohrozuje tunajší unikátny ekosystém.
V februári 2013 bola delta Okavanga uvedená ako jeden zo siedmich prírodných divov Afriky a v júni 2014 ju UNESCO na zasadnutí v Dohe zaradilo ako tisícu položku na Zoznam svetového dedičstva.
Chrastince
Chrastince sú obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci (pod názvom Harazti Gyormoth) je z roku 1290, bola však staršou služobníckou osadou. Pravdepodobne sa tu v minulosti ťažilo zlato, čomu nasvedčuje meno lokality Aranybánya (Zlatá baňa). Počas rokov 1938-44 bola obec pripojená k Maďarsku. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a vinohradníctvom. V roku 1952 tu založili JRD. Poľnohospodársky ráz obce sa ani neskôr nezmenil.
Kevin Kim
Kevin Kim (* 26. júl 1978, Torrance, Kalifornia, USA) je súčasný americký profesionálny tenista kórejského pôvodu.
Núbia
thumb|300px|Mapa Núbie Núbia je geografická oblasť rozprestierajúca sa pozdĺž rieky Níl, v južnej časti Egyptu a severnom Sudáne. Väčšia časť Núbie sa nachádza v Sudáne. Len jedna štvrtina leží v Egypte. V staroveku jestvovala Núbia ako nezávislé kráľovstvo.
Núbijci rozprávajú minimálne dvoma nárečiami z núbijskej jazykovej skupiny, ktorá patrí spolu s jazykmi Nobiin, Kenuzi-Dongola, Midob a niekoľkými príbuznými nárečiami zo severných častí pohoria Nuba v južnom Kordofane do nílo-saharskej jazykovej rodiny. Ďalšie nárečie, Birgid, bolo používané aspoň do roku 1970 na sever od Njaly v Darfúre, ale v dnešnej dobe je mŕtve. Stará núbijčina bola používaná hlavne v náboženskej literatúre z 8. a 9. storočia po Kr. a je považovaná za predchodcu moderného jazyka Nobiin.
Pravek
Archeologické nálezy naznačujú, že neolitická populácia údolia Nílu sem pravdepodobne prišla zo Sudánu rovnako ako zo Sahary a počas praveku tvorili všetky tri oblasti okruh s jednotnou kultúrou. Okolo roku 3800 pred Kr. vznikla prvá „núbijská“ kultúra označovaná ako skupina A. Jestvovala súčasne s mestskými štátmi preddynastického Horného Egypta kultúry Nakáda a bola s ňou etnicky i kultúrne podobná. Nálezy z Kustulu dokladajú, že okolo roku 3300 pred Kr. jestvovalo v oblasti jednotné kráľovstvo, ktoré udržiavalo významné obojstranné styky s nakádskou civilizáciou Horného Egypta, a to tak vo výmene kultúrnych poznatkov ako v miešaní obyvateľstva. Je možné, že tento útvar ovplyvnil zjednotenie Egypta a veľmi pravdepodobne prispel do fondu egyptskej ikonografie, trebárs bielou korunou a serechom, odznakmi neskorších faraónov. V čase prechodu k archaickej dobe si Nakáda pri svojej snahe o dobytie a zjednotenie Nílskeho údolia, ako sa zdá, podmanila Ta-Seti (kráľovstvo, v ktorom ležal Kustul) a pripojila ho k vznikajúcemu egyptskému štátu ako prvý egyptský nom. Zdá sa, že v čase prvej dynastie bola oblasť skupiny A celkom vyľudnená, pravdepodobne v dôsledku sťahovania ľudí na územia na západe a juhu. Skupina A začala upadať na začiatku 28. storočia pred Kr.
Následnícka kultúra v Núbii je označovaná ako skupina B. V skorších dobách sa predpokladalo, že ľud skupiny B vpadol do Núbie z inej oblasti, ale dnes väčšina historikov verí, že skupina B bola ochudobnenou skupinou A. Dôvody nie sú objasnené, ale tento vývoj mohol byť spôsobený egyptskou inváziou a plienením počínajúcim od tejto doby.
Verí sa, že Núbia slúžila ako obchodný priestor medzi Egyptom a tropickou Afrikou už pred rokom 3100 pred Kr. Egyptskí remeselníci používali eben a slonovinu z rovníkovej Afriky už pred týmto dátumom.
Starovek
Núbia sa po prvý raz spomína v záznamoch o obchodnej výprave počas Starej ríše z roku 2300 pred Kr. Egypťania používali obchodnú sieť, ktorá viedla z Asuánu nad prvým nílskym kataraktom, najjužnejšej hranice Egypta v tomto období, cez Núbiu do tropickej Afriky, po ktorej do ich ríše prúdilo zlato, kadidlo, slonovina, ebenové drevo a exotické zvieratá. Tento obchod priniesol do Núbie bohatstvo a stabilitu. V časoch 6. dynastie bola už Núbia rozdelená na viacero malých kráľovstiev. O tom, či skupina C, ktorá prekvitala od roku 2240 do roku 2150 pred Kr., bola výsledkom ďalšieho vnútorného vývoja v Núbii alebo vpádu útočníkov, sa vedú spory. Medzi keramikou skupiny A a C jestvuje jednoznačná podobnosť, čo by mohlo poukazovať na obnovenie moci vyhnanej skupiny A alebo návrat k predošlým formám umenia. V tomto čase tiež došlo k vysychaniu Sahary, čo mohlo spôsobiť náhle nájazdy saharských kočovníkov. Keramika skupiny C je charakteristická vtláčaním čiar s bielou výplňou a napodobňovaním povrchu košov.
Počas Strednej ríše začal Egypt expandovať do Núbie, aby získal kontrolu nad obchodnou sieťou v severnej Núbii a priamy prístup k obchodu s južnou Núbiou. Egypťania vystavali sieť pevností siahajúcu až pod druhý nílsky katarakt. Zdá sa, že medzi posádkami pevností a miestnym obyvateľstvom bolo udržiavané mierumilovné spolužitie, ale ovplyvňovali sa len v minimálnej miere.
Súčasne so skupinou C jestvovala v Núbii aj kultúra panvicových hrobov nazvaná podľa plytkých hrobov. Príslušníci tejto kultúry sú spájaní s východným brehom Nílu, ale obe kultúry uršite udržiavali vzájomný styk. Keramika panvicových hrobov je charakterizovaná vtláčanými čiarami, ale v menšej miere ako pri skupine C, pričom medzi geometrickou výzdobou mala ponechaný voľný priestor.
Z kultúry skupiny C pochádza prvé kráľovstvo, ktorému sa podarilo zjednotiť veľkú časť oblasti, kráľovstvo Kerma nazvané podľa jeho predpokladaného hlavného mesta Kerma, jedného z najrannejších mestských osídlení v tropickej Afrike. V roku 1750 pred Kr. už boli králi Kermy dostatočne mocní, aby dokázali riadiť výstavbu rozsiahlych stavebných prác z nepálených tehál a vlastnili hroby s bohatou výbavou a ľudskými obeťami. Remeselníci boli zruční v práci s kovom a ich keramika predstihla aj egyptskú. Za Novej ríše obnovili Egypťania svoje výboje a podarilo sa im zničiť kráľovstvo Kerma a dosiahnuť až štvrtý nílsky katarakt. V dobách Thutmosa I., okolo roku 1520 pred Kr., bola podmanená celá severná Núbia. Egypťania vybudovali nové správne stredisko v Napate a využívali Núbiu ako zdroj zlata, ktoré robilo Egypt jednotkou v produkcii zlata na Blízkom východe.
Kuš
thumb|left|Socha kušitského kráľa Po svojom odchode zanechali Egypťania v Núbii trvalé dedičstvo, ktoré sa premiešalo s pôvodnými zvykmi a vytvoril základ kráľovstva Kuš. Kušiti prijali mnohé egyptské zvyklosti ako napríklad egyptské náboženstvo a stavbu pyramíd. Kráľovstvo Kuš pretrvalo dlhšie ako Egypt a v 8. storočí pred Kr. dokonca jeho vládcovia získal nadvládu nad Egyptom (tzv. Kušitská dynastia). Z kráľovstva sa nikdy nestala rímska provincia, Rimania s ním však obchodovali a najímali si Kušitov ako žoldnierov.
V istej dobe bol Kuš dobytý príslušníkmi skupiny Noba, od mena ktorých je možno odvodený názov Núbia (iným variantom je egyptské slovo nub označujúce zlato). Od tohto okamihu nazývali Rimania krajinu Nobatea. Dnešné výskumy v oblasti populačnej genetiky ukazujú, že v povodí Nílu existoval pohyb genetického materiálu v smere juh-sever. Podobne lingvistické doklady naznačujú, že Núbijci prišli plvodne z juhu alebo juhozápadu. Výskum na poli historickej lingvistiky naznačuje, že núbijská jazyková skupina nílo-núbijských jazykov sa musela oddeliť od núbijských jazykov, ktorými sa dosiaľ hovorí v pohorí Nuba v sudánskom Kordofane, pred aspoň 2500 rokmi.
Kresťanská Núbia
Okolo roku 350 po Kr. na Núbiu zaútočilo etiópske kráľovstvo Aksúm a Kuš sa rozpadol. Na jeho mieste vznikli po istom čase tri menšie kráľovstvá: Nobatia s hlavným mestom Pachoras (dnes Faras) na severe, medzi prvým a druhým nílskym kataraktom, Makúria s hlavným mestom Stará Dongola v strede a Alódia s hlavným mestom Soba (neďaleko Chartúmu) na juhu. Nobatský kráľ Silko porazil okolo roku 500 po Kr. kočovný kmeň Blemmijov a zaznamenal svoje víťazstvo v gréckom nápise vytesanom na stenách chrámu v Talamis (dnes Kalabša).
Biskup Atanázius Alexandríjsky vysvätil istého Marka ako biskupa Fíl krátko pred svojou smrťou roku 373, čo dosvedčuje, že v 4. storočí kresťanstvo preniklo do Núbie. Ján Efezský zaznamenáva, že monofyzitský kňaz menom Julián obrátil kráľa Nobatie a jeho dvor okolo roku 545. Ján tiež poznamenáva, že kráľovstvo Alódia bolo obrátené okolo roku 569. Ján z Biscloria však zaznamenáva, že kráľovstvo Makúria bolo obrátené toho istého roku na rímskokatolícke kresťanstvo, čo by mohlo naznačovať, že Ján Efezský sa mýli. Pochybnosti o Jánovom svedectve zvyšuje záznam v kronike alexandríjskeho patriarchu gréckej ortodoxnej cirkvi Eutycha, ktorý uvádza, že roku 719 cirkev v Núbii prestúpila z gréckej ortodoxnej cirkvi k etiópskej ortodoxnej cirkvi.
V 7. storočí Makúria vzrástla natoľko, že sa stala dominantnou mocnosťou v núbijskej oblasti. Kráľovstvo bolo dostatočne silné, aby zastavilo rozširovanie islamu Arabmi, ktorí sa zmocnili Egypta. Po niekoľkých neúspešných útokoch vládcovia Egypta a Makúrie uzavreli dohodu o mierovom spolunažívaní a obchode. Táto zmluva vydržala šesť storočí. V priebehu storočí však príliv arabských obchodníkov priniesol do Núbie islam a ten postupne nahradil kresťanstvo. Okolo roku 1350 bol „kráľovský“ kostol v Dongole premenený na mešitu.
Moderná Núbia
thumb|200px|Svadba v dnešnej Núbii V 14. storočí sa vláda v Dongole rozpadla a Núbia sa ocitla v rukách Egypta. V nasledujúcich storočiach došlo k viacerým útokom na Núbiu a vzniku mnohých malých kráľovstiev. Severná Núbia bola podriadená priamo Egyptu, zatiaľ čo juh pripadol v 16. storočí sultanátu Sennar v dnešnom Sudáne. Na začiatku 19. storočia, počas vlády Mehmeta Aliho, sa dostala celá Núbia pod nadvládu Egypta a neskôr sa stala súčasťou Anglicko-egyptského kondomínia.
Po rozpade koloniálneho panstva v severnej Afrike bola Núbia rozdelená medzi Egypt a Sudán.
Mnohí egyptskí Núbijci boli prinútení vysťahovať sa kvôli vybudovaniu Asuánskej priehrady a vzniknutému Násirovmu jazeru. Dnes možno núbijské dediny nájsť na sever od Asuánu, na západnom brehu Nílu a na ostrove Elefantína. Mnohí žijú tiež v Káhire a ďalších veľkých mestách Egypta. Egyptskí Núbijci zvyknú byť omnoho viac socio-ekonomicky znevýhodnení v rámci Egypta ako sudánski Núbijci v rámci Sudánu.
Andrusovova ulica
Andrusovova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Dvory.
Bělá (okres Pelhřimov)
Bělá je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 53 obyvateľov, z toho 28 mužov a 25 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 37,7 roka, ženy 42,0 roka).
Herbeuville
Herbeuville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Vesel
Štúdium
Absolvoval ľudovú školu v Radvani, neskôr študoval na banskobystrických gymnáziách, evanjelickom (18751880) a katolíckom (18801882). Po vylúčení pre národné povedomie pokračoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici. V rokoch 1883-86 bol študentom teologickej akadémie v Bratislave, odkiaľ bol takisto vylúčený kvôli slovenskému cíteniu, nastúpil na právnickú fakultu v Budapešti, kde v roku 1896 získal titul JUDr..
Pôsobenie
V rokoch 18881891 pôsobil v banskobystrickej advokátskej kancelárii Andreja Hanzlíka ako elév, potom bol päť rokov koncipientom u Samuela Medveckého. V roku 1896 založil vo Zvolene vlastnú advokátsku kanceláriu, ktorá fungovala do roku 1926. Následne sa stal verejným notárom v Banskej Bystrici, v tejto funkcii zotrval do svojho úmrtia v roku 1931.
V roku 1902 inicioval založenie Zvolenskej ľudovej banky a stal sa správcom, po jej zlúčení s ďalšími peňažnými inštitúciami v roku 1921 bol vymenovaný za predsedu generálnej správy novovzniknutej Národnej banky so sídlom v Banskej Bystrici.
Pôsobil ako presbyter evanjelického cirkevného zboru v Banskej Bystrici a seniorálny samosudca, bol tiež dozorcom cirkevných zborov v Babinej a v Ponikách.