Ján_Sambucus
Druhá cesta do Talianska
Cisár Ferdinand a jeho syn Maximillian, budúci cisár Rakúska-Uhorska, boli spokojní so Sambucovou prácou a oslobodili ho od dovtedajších záväzkov a povinností. Sambucus využil habsburgovské zázemie na to, aby sa mohol venovať svojej vášni  – zbieraniu manuskriptov a starých kníh. Sambucus ďalej pokračoval vo svojich finančne náročných cestách, ktoré mu už neplatil otec a nebol ani odkázaný na súkromné vyučovania a občasné práce, keďže mu všetko platil sám Maximillian, ktorý ho ešte viac podporoval v zberateľstve. Počas svojich ciest v zahraničí mal Sambucus zbierať knihy pre dvornú knižnicu. Rodina Fuggerovcov ho poverila, aby sa stal vychovávateľom Jacoba Fuggera a v roku 1558 sa opäť vrátil do Talianska ako súkromný učiteľ a zberateľ, kde sa približne rok pohyboval na území Padovy a Benátkok. O dva roky neskôr uskutočnil druhú návštevu Paríža, kde sa zdržal až do roku 1562. Z Paríža cestoval cez Melun do Janova a putovanie za zberaním antických starožitností a rukopisov ho zaviedlo do Milána, Bologne, Florencie a Neapolu, kde prehľadával trhy so starožitnosťami a rukopismi na celom polostrove a cestoval až na územie Apúlie (1562 – 1563). Navštívil aj Rím, kde sa stretol s najvýznamnejšími členmi vtedajšieho literárneho kruhu, napr. Fluvia Orsiniho a budúceho kardinála Guglielma Sirleta. Roku 1563 Sambucus píše list Maximillianovi z Neapolu, kde sa mu ospravedlňuje za svoje odmlčanie a stratu kontaktu s viedenským dvorom, ktoré nebolo, ako sa dozvedáme, spojené s ničím iným ako s prácou zbierania antických artefaktov a starých kníh pre svojho patróna. V liste píše: ''„... vrátil som sa do Francúzska, Talianska a iných regiónov sveta odhodlaný zbierať latinské a grécke knihy, ktoré sú hodnotné najmä obsahom, výpovede ľudstva ako aj viery, ktoré po prípadnom komentovaní budú použité pre spoločného Boha a pre oslavu Tvojho vznešeného mena. Čoskoro alebo lepšie povedané toto leto, dúfam, že budem môcť dokázať Tvojmu veličenstvu, že som pracoval na svojom diele dlho a neúnavne som cestoval. Budem oddaný Tvojmu veleniu, autorite a ak bude možné, vzdávať úctu všetkému, čo som dosiahol svojím nadaním, pracovitosťou, priateľstvom s mnohými učencami, jazykmi, ktoré som sa musel naučiť a ďalej všetkému, čo som získal vďaka veľkej námahe a výdavkom – venujem svoj život Tebe. Počas týchto rokov som ukázal mnohé priame znaky mojej oddanosti a taktiež nepriamo svojim podnecovaním všetkých učencov, aby obdivovali cnosť Tvojho veličenstva a zanietil som ich, aby zasvätili svoju prácu Tvojmu veličenstvu.“'' Ako môžeme vidieť, Sambucus si chce upevniť svoje miesto na kráľovskom dvore, vykladá všetky svoje karty pred Maximilliana, ktorý bol v tom čase už Rakúskym kráľom a čoskoro bude korunovaný aj za kráľa Uhorska. Tento list môžeme považovať za kľúčový text, ktorý nám pomôže pochopiť Sambucovu predstavu o práci pre Habsburgovcov. Sambucove atribúty ako boli oddaná práca pre kráľovský dvor, jeho nadanie pre filológiu, najmä komentovanie starých textov, zberateľstvo, znalosť jazykov, jeho kontakty s mnohými učenými mužmi tých čias a jeho stúpajúca sláva, slúžili ako propaganda pre dôstojnosť a slávu dynastie Habsburgovcov. Pracuje na dvore ako dvorný historiograf a lekár a neustále zbiera manuskripty, mince a mapy z rôznych mestských knižníc a kláštorov z rôznych kútov sveta. Zamestnávali ho nielen pre jeho vášeň pre „staré veci,“ ale najmä preto, lebo ovládal rôzne jazyky, ktoré sa počas svojho štúdia naučil, napr. český, maďarský, chorvátsky, turecký, hebrejský, chaldeanský a sýrsky jazyk.