cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vysťahovalectvo
Emigrácia od 1945 do 1989
Pokiaľ v Česku sa zaužívalo rozdelenie do troch vĺn (Predvojnová, Pofebruárová, Poaugustová emigrácia) na Slovensku sa číslovali len vlny po druhej svetovej vojne. V rokoch 1945 až 1989 odišlo zo Slovenska celkovo 130 až 250 tisíc ľudí pričom zdroje sa rôznia. Podľa prepočtov DenníkaN to bolo 125 až 150 tisíc ľudí (23 tisíc občanov Československa do roku 1950 a 126 až 136 tisíc v rokoch 1948 až 1989 z územia Slovenska hlavne do Škandinávie, Nemecka, Rakúska, Veľkej Británie, USA a Kanady ). Podľa denníka SME 140 až 250 tisíc ("Medzi rokmi 1969 až 1989 odišlo z ČSSR ďalších 140 až 150 tisíc ľudí", z ktorých bolo 24 % detí a 41 % ľudí vo veku 1630 rokov. "Úrad vysokého komisára OSN pre utečencov – UNHCR uvádza až 250 tisíc ľudí" ).
Prvá vlna
Prvá vlna emigrovala po vojne hlavne z obáv z pred prevzatím moci komunistami, čo sa uskutočnilo vo Februárovom prevrate 1948. Komunisti paušálne označovali týchto emigrantov ako ľudácku emigráciu. Po Februárovom prevrate emigrovala väčšina popredných funkcionárov Demokratickej strany (Lettrich, Kvetko, Böhm, Fraštacký, Hodža...) a preto túto emigráciu niektorí nazývajú aj demokratická. (Niektorí emigrovali ešte pred koncom vojny – pozri vyššie)
Ďalšia vlna
V roku 1968 došlo k uvoľneniu hraníc. Prakticky otvorené hranice uľahčili ďalšiu (druhú alebo tretiu) vlnu povojnovej emigrácie po invázii vojsk Varšavskej zmluvy 21. augusta 1968. V rokoch 1968 až 1971 opustilo Česko-Slovensko 68 000 až 74 000 utečencov (iný odhad uvádza v rokoch 1968-1969 viac ako 80 000 a ďalší ešte viac). Vzhľadom k pomeru počtu obyvateľov bolo relatívne málo emigrantov zo Slovenska – podľa archívov ŠtB vyše 11 tisíc, čo je len jedna sedmina.
V rokoch 19781984 realizovala ŠtB akciu Asanácia, ktorej cieľom bolo nútené vysťahovalectvo signatárov Charty 77 a iných nepohodlných osôb.
Do novembra 1989 z Česko-Slovenska podľa odhadov ÚPN odišlo 150-tisíc ľudí.
Odchod za prácou, štúdiom, lepším životom po 1989
Po politických zmenách v roku 1989 a vstupe Slovenska do euro-atlantických štruktúr sa počet emigrantov ťažko odhaduje lebo občania nadobudli slobodu voľného pohybu a závisí hlavne na ich rozhodnutí, či sa v zahraničí budú zdržiavať dlhodobo alebo sa zo Slovenska vysťahujú a teda, či sami seba považujú za emigrantov. V roku 2004 sa Slovensko stalo súčasťou Schengenského priestoru voľného pohybu. Občania Slovenska (spolu s ďalšími 7 členskými štátmi, ktoré vstúpili do EÚ v roku 2004), mohli od mája 2011 na pracovnom trhu EÚ pracovať bez pracovného povolenia (Dočasné obmezenia platili v Rakúsku a v Nemecku).
Podľa štatistického úradu SR pracovalo v zahraničí kratšie ako jeden rok v rokoch 2013 a 2014 okolo 130 000 Slovákov. V roku 2016 pracovalo v zahraničí už 165 tisíc  Slovákov, čo predstavuje 6,6 % zo všetkých pracujúcich (2,49 milióna), čo predstavuje zvýšenie o viac ako 2 percentuálne body (v roku 2012 to bolo 4,9 %). V roku 2012 v zahraničí študovalo 15 % (36 200) slovenských študentov.
Celkovo sa odhaduje počet občanov Slovenska žijúcich v roku 2015 v zahraničí na 200 až 300 tisíc, čo predstavuje 3,5 až 5 % z počtu obyvateľov Slovenska. V roku 2013 žilo len v Česku, Veľkej Británii, Nemecku a Rakúsku 238 308 občanov Slovenska. Odhad rozdelenia 300 tisíc Slovákov v zahraničí podľa Podnikateľskej aliancie Slovenska v roku 2015 bol : 40 % v Česku (120 000, oficiálne podľa Českého štatistického úradu v roku 2016 bolo v Česku 107 251 registrovaných Slovákov ), 25 % vo Veľkej Británii, 15 % v Rakúsku a Nemecku (spolu 80 %) a zvyšných 20 % v: Írsku, Holandsku, Belgicku, Taliansku, Francúzsku, Švédsku a inde (9 000 vo Švajčiarsku ). Viac ako 2 800 ľudí si v roku 2014 odhlásilo trvalý pobyt zo Slovenska. Nemecký centrálny cudzinecký register (Ausländerzentralregister) v rokoch 2016, 2017, 2018 zaregistroval 53 440, 57 225, 58 235 Slovákov, čo predstavuje 35. miesto v poradí počtu cudzincov podľa krajiny pôvodu (prví sú Turci s asi 1,5 miliónmi, Česi sú tesne pred nami na 33. mieste).
Straty slovenského občianstva od roku 2010
Úprava zákona o štátnom občianstve presadená 17. júla 2010 druhou Ficovou vládou pripravila do 12. mája 2020 o slovenský pas 3 324 ľudí. Tento počet narastal postupne. Do roku 2015 o slovenské občianstvo asi 1 000 „bývalých“ Slovákov (do februára 2014 - 722, do mája 2016 - 1 366), z toho vždy najviac získaním českého občianstva. V roku 2020 po prvý krát na prvom mieste bolo prijatie nemeckého občianstva (776), potom osoby, ktoré prijali občianstvo české (764), rakúske (506), britské (374), americké (170), maďarské (129), švajčiarske (93), austrálske (75), nórske (73), írske (57), holandské (56), kanadské (53), belgické (43), talianske (35), švédske (32), fínske (19), francúzske (18), luxemburské (16), dánske (10), ruské 5), čínske, novozélandské a poľské (po 3), islandské, ukrajinské a španielske (po 2), izraelské, srbské, slovinské, chorvátske a singapurské (po 1).
Brexit, COVID pandémia
"Dynamika odchodov sa v posledných rokoch spomalila. Vieme povedať, že vyše 200-tisíc našich ľudí po roku 2004 aspoň mesiac pracovalo na Britských Ostrovoch. Väčšia časť ich už odišla, minulý rok (2020) zostávalo v Británii asi 80-tisíc ľudí." Povedal o Brexite slovenský sociológ Bahna.
Odchody do zahraničia ovplyvnila aj pandémia COVID. Výrazne sa to dá dokumentovť situáciou v Rakúsku, odkiaľ sa vrátilo približne 10-tisíc z 38-tisíc ľudí, ktorí tam pracovali. Dôvodom bolo zatvorenie hraníc. Efekt však bol len dočasný, veľká časť ľudí sa k našim západným susedom vrátila.
Emigrácia celkom
Za posledných 150 rokov z územia Slovenska emigrovalo viac ako 1 milión osôb. Celkový počet ľudí, ktorí sa hlásia k slovenským koreňom v zahraničí sa odhaduje od 1,0 cez 1,51,75 milióna až po 2 milióny a je vyšší ako počet emigrantov, pretože zahŕňa aj niektorých potomkov ako aj krajanov žijúci v zahraničí, ktorí sa v ňom ocitli už pred vznikom Slovenska, resp. ČSR alebo zmenou geopolitickej situácie.
Emigrácia cez Slovensko
V rokoch 19451949 emigrovalo cez Slovensko (Bratislavu) približne 150 000 židovských utečencov, väčšinou z Poľska. Maďarskí Židia smerovali cez Slovensko do Viedne a potom do talianskych prístavov a ďalej do Izraela. Po zatiahnutí železnej opony sa cez naše hraničné pásmo pokúšali prejsť na Západ Utečenci z NDR a Poľska, ktorí sa často (mylne) domnievali, že česko-slovenská hranica je slabšie zabezpečená, než tá medzi NDR a Západným Nemeckom. Počet úspešných emigrácii týmto spôsobom bol však veľmi nízky.
Legalizácia emigrácie v socialistickom Česko-Slovensku
Po dlhú dobu bola v socialistickom Česko-Slovensku emigrácia trestná. Takzvané "opustenie republiky" bol trestný čin spočívajúci v nedovolenom a teda neoprávnenom opustení územia štátu alebo v neuposlúchnutí úradnej výzvy k návratu zo zahraničia od roku 1948 do 1990. Majetky, ktoré emigranti zanechali boli skonfiškované, ich príbuzní dostali záznam do kádrových materiálov, ľudia, ktorí boli s emigrantmi v kontakte, boli trestaní.
V roku 1977 bola zavedená smernica, ktorá emigrantom umožňovala upraviť si vzťahy s ČSSR, čo znamenalo legalizáciu právneho vzťahu emigranta a ČSSR. Ten sa mohol buď do vlasti vrátiť, zostať československým občanom v zahraničí, alebo po piatich rokoch legálne zrušiť svoje občianstvo, načo bol považovaný za cudzinca a ako na takého na neho československej úrady od toho okamihu pozeralo. Túto možnosť mohli využiť ľudia, ktorí sa politicky či inak neangažovali proti komunistickému režimu či sa dostatočne kajali a v oboch prípadoch sľúbili, že sa ani v budúcnosti angažovať nebudú.
Krajania (žijúci v zahraničí)
Krajan v užšom slova zmysle je človek pochádzajúci z toho istého mesta, kraja, štátu, rodák. Oficiálnym pomenovaním nahrádzajúcim slovo krajan bol zahraničný Slovák, ako ho definoval zákon NR SR č. 70 z roku 1997 a Slováci žijúci v zahraničí (novelizácia zákon o Slovákoch žijúcich v zahraničí 474/2005). Úrad pre Slovákov žijúcich v zahraničí za krajanov považujú aj príslušníkov druhej a následnej generácie imigrantov do cieľovej krajiny, narodených v tranzitnej alebo cieľovej krajine emigrácie. Krajan aspoň pasívne ovláda český alebo slovenský jazyk a ešte sa plne neasimilovali do novej národnosti. Krajan sa zvyčajne vykazuje svojím národným pôvodom, udržiava vzťahy so svojou pôvodnou vlasťou, udržuje tradície privezené zo starej vlasti a zúčastňuje sa na dianí v krajanských spolkoch.
Slovenskí krajania
Najviac slovenských krajanov žije v USA, Česku a Maďarsku.
Podľa štatistík sú väčšina Slovákov žijúcich v Česku muži od 20 do 40 rokov, ktorí žijú v Prahe, Brne alebo Plzni a viac ako polovica z nich je slobodných. V poslednom období počet slovenských robotníkov v Česku klesá, kvalifikovaní ľudia a študenti zostávajú (takmer pätina Slovákov v Česku má vysokoškolské vzdelanie, pokiaľ Česi, majú vysokú školu len každý ôsmy).
Najznámejším krajanským centrom Slovákov v severnej Amerike je Pittsburgh v Pensylvánii. Slováci ale žijú aj v štátoch Ohio, Michigane, Illinois, New Jersey, New Yorku, Connecticute a Minnesote. V Kanade v provinciách Alberta, Manitoba, Saskatchewan a v Južnej Amerike v Argentíne a Čile.
Slováci v USA zakladali spolky, ktoré im nielen pomáhali prispôsobiť sa americkému spôsobu života ale zároveň zachovať si rodný jazyk, zvyky a obyčaje. Medzi takéto spolky patrili Národný slovenský spolok, Prvá katolícka slovenská jednota či Matica slovenská v Amerike. Snaha o vytvorenie organizácie, ktorá by združovala všetkých Slovákov v USA bola zavŕšená v roku 1907 založením Slovenskej ligy v Clevelande.
Slovenská komunita je napríklad v Báčskom Petrovci či v Rožnove pod Radhoštěm. Úrad pre Slovákov žijúcich v zahraničí každoročne podporuje krajanov dotáciami. Pre rok 2015 bolo schválených 506 dotácií v celkovej sume 687 010€.
Českí krajania
Najznámejšie krajanské centrá Čechov v severnej Amerike sú Tábor v Južnej Dakote, Praha v Texase, New Prague a Veseli v Minnesote alebo Cicero v Illinois. Významné krajanské spolky existujú v USA, v Kanade, v Nemecku, vo Francúzsku, vo Švajčiarsku a v ďalších krajinách. Vo východnej Európe žijú českí krajania na Ukrajine v oblasti Volyne, na Kryme, v moldavskej dedine Plávky, v niekoľkých horských dedinách v rumunskom Banáte a v priľahlej nižinatej oblasti Vojvodina v okolí mesta Bela Crkva, kde sa nachádza dedina Selo, Kruščica a Gaj a ďalej v bosnianskych obciach ako sú Nová Ves alebo Macin Brdo, ktoré sa nachádzajú v okolí mesta Banja Luka. Významná česká menšina žije tiež v Chorvátsku, v okolí mesta Daruvare.
Deringer
300px|thumb|Deringer, s ktorým [[John Wilkes Booth zavraždil Abrahama Lincolna]] Deringer alebo derringer je všeobecný termín pre miniatúrnu vreckovú pištoľ. Názov vznikol skomolením priezviska pôvodného konštruktéra Henryho Deringera.
Prehľad
Pôvodne išlo o typ perkusných pištolí – predoviek s veľmi krátkou hlavňou. Pre svoju miniatúrnu veľkosť si získali obľubu počas obdobia zlatej horúčky v Kalifornii. Práve s touto zbraňou John Wilkes Booth zavraždil Abrahama Lincolna.
Dnešné deringery sú, okrem historických replík, nabíjané zozadu a obvykle majú dve až štyri hlavne. Nemajú opakovací mechanizmus, keďže účelom konštrukcie je, aby boli čo najmenšie.
NGC 6978
NGC 6978 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 20. júla 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Évran (kantón)
Évran je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho osem obcí.
Obvodová ulica
Obvodová je ulica v Žiline a vedie západným okrajom sídliska Hliny a následne obchádza sídlisko Solinky.
Priebeh
S výstavbou ulice sa začalo spolu s výstavbou sídliska Solinky v rokoch 1981 – 1988 a začína na kruhovom objazde pri Váhostave ako pokračovanie Hlinskej ulice. Vedie súbežne s Rajeckou cestou a na okraji Soliniek sa pripája Centrálna ulica, ktorá ju spája s koncom ulice, čím uzatvára okruh okolo sídliska.
Dôležitou ulicou vedie trolejbusová linka, obsluhujúca od roku 1996 Solinky cez Bôrik a od 6. júla 2004 umožňuje tiež dobré spojenie so sídliskom Vlčince a dostupnosť obchodných centier na ulici Vysokoškolákov. Touto traťou získalo sídlisko tri nezávislé pripojenia na mestskú trolejbusovú sieť.
Prisťahovalectvo
Imigrácia alebo prisťahovalectvo je trvalé alebo dlhodobé prisťahovanie sa osôb na územie daného, z ich pohľadu cudzieho, štátu. Osoby túto činnosť vykonávajúce sú prisťahovalci alebo imigranti. Opakom imigrácie je emigrácia (vysťahovalectvo). Počas Európskej migračnej krízy zaznamenalo Slovensko v roku 2015 celkovo 330 a v roku 2016 146 žiadateľov o azyl. thumb|Počet žiadateľov a počet udelených azylov na Slovensku od roku 1993
Obvodová ulica
Priebeh
Po ľavej strane Obvodovej ulice od centra sa nachádza sídlisko Hliny VI s gymnáziom a strednými školami. Tu odbočuje aj Bajzova ulica s Domom nábytku GEKO a predajňou Lidl. Od roku 2012 sa medzi pripojenou ulicou Centrálna a Bajzova ulica pristavala prípojka ku obchodnému domu Tesco. Za križovatkou s Centrálnou ulicou je čerpacia stanica pohonných hmôt a po celej dĺžke sú už len obytné bloky sídliska Solinky. Z ulice sú vedené miestne komunikácie do vnútra sídliska.
Prisťahovalectvo
Prisťahovalectvo na Slovensko
V rámci výmeny obyvateľstva medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom (1946 – 1948) sa z Maďarska prisťahovalo (hlavne na Slovensko) 71 787 osôb.
Celkový počet žiadateľov o azyl na Slovensku od roku 1993 po marec 2017 podľa štatistiky MV SR:
Úrad vysokého komisára OSN pre utečencov (angl. skratka UNHCR) poskytuje medzinárodnú ochranu utečencom. Štatistiku o migrácii v Európskej únii zverejňuje Štatistický úrad Európskych spoločenstiev (Eurostat). Podľa správy Eurostat v 3. kvartáli 2016 bolo Slovensko krajinou EÚ, kde cudzinci žiadali o azyl najmenej.
Problémy s imigráciou
Imigranti môžu pochádzať z krajín s nízkou životnou úrovňou a z odlišného kultúrneho prostredia. Po ich príchode do cieľovej krajiny tí, čo nie sú schopní sa prispôsobiť zvyčajne vytvárajú svoju vlastnú enklávu s kultúrnym prostredím svojej pôvodnej krajiny a tak vznikajú getá. Prisťahovalci sa v nich cítia odtrhnutí od majoritnej spoločnosti. Naopak u miestnych prebúdzajú reakcie ako je xenofóbia. Od roku 2015 prebieha v Európskej únii Európska migračná kríza, spôsobená veľkým počtom imigrantov. Maďarsko ju napríklad riešilo výstavbou 175 km dlhého pohraničného plotu v lete 2015 pozdĺž hranice so Srbskom. Plot medzi Mexikom a USA (Mexico–United States barrier) mal už v roku 2009 dĺžku 930 km a prezident D. Trump ho plánoval predĺžiť pozdĺž celých hraníc s Mexikom (3 145 km).
NGC 1842
NGC 1842 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. decembra 1835.
Felsőgagy
Felsőgagy je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Encsskom okrese.
Má rozlohu 1447 ha a žije tu 171 obyvateľov (2007).
Michalica (priezvisko)
Michalica je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najrozšírenejšie v obciach Veľký Bysterec a Zákamenné (obe okres Dolný Kubín), Borskom Mikuláši a Bratislave. V Česku sa vyskytuje najmä na Morave, najviac ( s veľkým odstupom) v meste Břeclav.
Známi nositelia
Pozri v článku Michalica.
Altair
Altair (α Aql / α Aquilae / Alpha Aquilae / Atair ) (z arab. at-tair - „letiaci“) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Orol (lat. Aquila) a dvanásta najjasnejšia hviezda na nočnej oblohe so zdanlivou hviezdnou veľkosťou 0,77.
Altair je zároveň jeden z vrcholov asterizmu Letný trojuholník spolu s hviezdami Deneb z Labute a Vega z Lýry. Francúzi tejto nápadnej trojici hovorili „tri letné krásavice“. Altair leží zo všetkých troch hviezd trojuholníka najjužnejšie, čiže vychádza neskôr ako ostatné dve hviezdy a zapadá skôr ako ony. Je jednou z našich najbližších hviezd rovnako ako Vega. Jeho priemer je 1,5-krát väčší a absolútna svietivosť 9-krát väčšia, ako príslušné hodnoty Slnka. Táto biela hviezda vykazuje povrchovú teplotu asi 8 600 kelvinov. Spektroskopické výskumy ukázali, že Altair sa pravdepodobne veľmi rýchlo otáča okolo vlastnej osi. Pravdepodobná doba rotácie je iba 6,5 hodiny (pre porovnanie: u Slnka je to 25 dní). Napriek tomu, že Altair býva veľmi častý námet vo vedecko-fantastickej literatúre ako hviezda, okolo ktorej obiehajú planéty s mimozemskou civilizáciou, pravdepodobne nijaké planéty nemá – planéty totiž obiehajú len hviezdy s pomalou rotáciou.
Altair je pravdepodobne optická dvojhviezda. Vo vzdialenosti 165“ sa nachádza ďalšia hviezdička 10. mag, ktorá však fyzicky zrejme k Altairu nepatrí. Môžeme ju pozorovať ďalekohľadom s priemerom objektívu 8 cm.
Gotický metal
Gotický metal je hudobný žáner, ktorý vznikol kombináciou heavy metalu a gothic rocku. Vznikol začiatkom 90-tych rokov v Európe a čiastočne aj v Spojených štátoch.
Začiatky
Začiatky gotického metalu sa dajú definovať ako gotický rock s metalovými textami. Najväčší vplyv na toto obdobie sa pripisuje kapele Christian Death. Rolu zohrala aj skupina Celtic Frost pre svoj „gotický“ zvuk.
1990 až po súčasnosť
V 90-tych rokoch dvadsiateho storočia si pár mladých kapiel v severnom Anglicku vypožičalo zvuk gotického metalu, ktorý spojili s pomalým „pohrebným“ spevom Black Sabbath. Vznikol štýl nazývaný gothic doom, alebo aj gothic death, ktorý sa dá považovať za druhú fázu tohoto žánru. Radia sa sem napríklad kapely Paradise Lost, My Dying Bride, Anathema.
Napriek tomu, že Škandinávia je známa skôr pre svoj black a death metal, práve tieto mnohé kapely sa preorientovali a začali hrať gotický metal (Tiamat, Theatre of Tragedy, Lake of Tears). Paradise Lost a Anathema využívali ženské vokály, no nórska Theatre of Tragedy bola prvá gotická metalová kapela so ženou - kapelníčkou.
O niečo menej tvrdá verzia gotického metalu sa vyvíjala v uprostred 90-tych rokov. Tieto skupiny sa zameriavali na ženské hlasy a výrazne obmedzili doom metalové prvky a mužské hlasy. Patria sem skupiny ako The Gathering, Within Temptation, Lacuna Coil, Lacrimosa, Sirenia.
Gotický metal je v súčasnosti najrozvinutejší v severnej Európe.
Pojmy a zaradenie
Napriek tomu, že tento štýl nie je natoľko kontroverzný ako ostatné metalové žánre, je dôležité rozlíšiť skupiny, ktoré gotický metal hrajú a ktoré majú len gotický imidž. Keď sa začala rozmáhať sláva skupiny Marilyn Manson, tak ju niektorí novinári zaradili medzi gotický rock a gotický metal. V ich hudbe sa však nachádza len veľmi málo prvkov týchto žánrov. Rastúca popularita industrialu v 90-tych rokoch tomu tiež napomohla, pretože niektorí umelci sa inšpirovali gotickým štýlom obliekania.
Hlavné znaky gotického metalu
Gotický metal má veľa spoločného so symfonickým metalom. V tom však na rozdiel od gotického prevládajú motívy klasickej hudby a je jednoduchší.
NGC 6979
NGC 6979 je emisná hmlovina v súhvezdí Labuť, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. septembra 1784. Patrí k Riasovej hmlovine.
Honolulu Bahamy (singel)
„Honolulu Bahamy“ je piaty a zároveň posledný singel z platinového albumu Exoterika speváka Mira Jaroša. Pieseň je duetom s Robom Miklom.
Vznik
Pieseň napísali Janko Sikora a Bohuš Zábojník. S menšou textovou úpravou ho spevák prespieval s Robom Miklom. Nahrávka so sexuálnym podtextom rádiá nezaujala, na hudobnej stanici Music Box sa však v lete 2006 často hrávala.
Videoklip
K singlu vznikol kontroverzný videoklip, ktorého kameramanom bol Roman Šustek. Ženy na obojkoch, bordelmama, polonahé slečny dráždia Roba a Mira pri bazéne. V závere klipu všetci končia v bazéne a Mikla nič netušiacemu Jarošovi dáva francúzsky bozk. Klip vznikol vo farebnej i čiernobielej verzii a niektoré televízie ho odmietli kvôli kontroverznému obsahu odvysielať.
Hranie v rádiách
V 36. týždni roku 2006 sa stala 40. najhranejšou slovenskou skladbou v slovenských rádiách.
Air Canada Centre
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Vlajka Mikronézie
thumb|Mikronéská vlajka s pomerom stran 1:2 thumb|vlajka tichomorských ostrovou použivana v rokoch 1965 – 1978 Vlajku Mikronézie používajú Mikronézske federatívne štáty. Bola prijatá 10. novembra 1979.
Opis
Vlajku tvoria svetlo modrý obdĺžnik s pomerom strán 1:2, v ňom sa nachádzajú štyri strieborné päťramenné hviezdy, ktorých dva spodné cípy smerujú do stredu vlajky. Každá hviezda symbolizuje jednu z federatívnych republík Mikronézie (Chuuk, Pohnpei, Kosrae a Yap). Modré pozadie má symbolizovať oceán, ktorý ostrovy Mikronézie obklopuje.
Albert Mockel
Albert Mockel (* 27. december 1866, Ougrée-lez-Liége, Belgicko† 30. január 1945, Brusel) bol belgický symbolistický básnik a kritik píšuci po francúzsky. Bol zakladateľom belgického literárneho časopisu La Wallonie.
V roku 1889 sa usadil v Paríži, kde bol členom tzv. Mallarmého skupiny, skupiny intelektuálov zhromaždenej okolo fr. symbolistického básnika Stéphana Mallarmého.
Richmond Lock and Footbridge
thumb|Richmond Lock and Footbridge Richmond Lock and Footbridge je dvojica oblúkových lávok a stavidlo na rieke Temža v londýnskej časti Richmond. Je posledným stavidlom na Temži pred jej ústím a zabezpečuje min. hĺbku Temže medzi Richmondom a Teddingtonom. Výstavba stavidla prebiehala v rokoch 1891 – 1894 a autorom jeho návrhu bol Francis Goold Morony Stoney. Dĺžka stavidla je a jeho šírka je. Nad stavidlami boli postavené dve lávky s piatimi oblúkmi z liatiny a kameňa. Ich výstavba stála 61 tisíc libier a otvorené boli 19. mája 1894 Jurajom, Vojvodom z Yorku. Do roku 1939 na nich bolo vyberané mýto.
Vladislav Plevčík
Vladislav Plevčík (* 8. september 1992, Bratislava) je slovenský herec.
Životopis
Od roku 2012 je členom hereckého súboru Divadla Nová scéna v Bratislave. Ponuku na angažmán v divadle dostal po premiére muzikálu Hair (Berger). Absolvoval hudobno - dramatický odbor na Konzervatóriu v Bratislave.
Beaulieu-sur-Dordogne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nangá parbat
Nangá parbat (iné názvy: Nángá parbat, nepresne Nanga parbat, nesprávne Nangáparvat; po urdsky نانگا پربت - transliterácia nángá parbat/transkripcia nangá parbat; po hindsky नंगा परबत - nangá parbat; etymológia: zo sanskritského nanga parvata = nahý vrch, v hindčine by doslovný preklad tohto sanskritského názvu znel nangá parvat = nahý vrch) alebo Diámir (nepresne: Diamir) je deviaty najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží v Pakistane, v Kašmírskych Himalájach, v horskej skupine Nanga Parbat,  severne od Šrínagaru. Je to najzápadnejšia Osemtisícovka.
Nangá parbat tvorí šesťvrcholový masív: Jeho juhovýchodná (rupálska) stena je najväčšou stenou na svete. Je vysoká 4 700 (4 500) m. Ďalšie vysoké steny sú severná (rakiotská) - a západná (diamirská) -. Z doliny rieky Indus na hlavný vrchol je vzdialenosť pri prevýšení, čo je najväčšie prevýšenie na Zemi.
Nangá parbat patrí v Himalájach k najnebezpečnejším vrchom. Okrem technicky náročného terénu je známy aj veľmi nepriaznivým počasím. Okolité vrchy prevyšuje o viac, ako 1 000 metrov, takže nie je nijako chránený pred vetrom, ani monzúnovými zrážkami. Sú tu časté lavíny a silné búrky.
Prvý pokus o výstup na Nangá parbat urobili v roku 1895 britskí horolezci. Traja z nich zahynuli.
V roku 1934 sa pokúsila o výstup nemecká výprava, počas niekoľkodňovej búrky zahynulo 10 ľudí. V roku 1937 zahynulo po páde lavíny 16 členov nemeckej výpravy.
Prvovýstup na vrchol sa podaril v roku 1953. Na vrchole stál rakúsky horolezec Hermann Buhl, ktorý v záverečnom úseku liezol sám a bez pomoci kyslíkového prístroja.
Slovenskí horolezci I. Fiala a M. Orolin vystúpili na Nangá parbat v roku 1971, keď urobili aj prvovýstup na predvrchol. V roku 1978 urobili slovenskí horolezci prvovýstup na severný vrchol.
Bolonský proces
Bolonský proces je iniciatíva signatárskych európskych štátov, ktorej cieľom je vybudovanie Európskeho vysokoškolského priestoru. Tento cieľ sa má dosiahnuť pomocou harmonizácie akademických titulov a charakteru štúdia pre jednotlivé odbory. Súčasťou by mala byť aj záruka štandardov kvality v celej Európe.
Vznik a základné deklarácie
O 10 rokov neskôr, v rámci osláv 700. výročia založenia slávnej parížskej Sorbone, sa ministri školstva štyroch európskych krajín (Francúzsko, Nemecko, Taliansko a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska) dohodli na konkrétnych zásadách a cieľoch transformácie vysokého školstva týchto krajín, vychádzajúc z premís, zásad a opatrení dokumentu Magna Charta Universitatum. Deklarácia o harmonizácii výstavby Európskeho systému vysokého školstva z 25. mája 1998, ktorú vyhlásili a ktorá je dnes všeobecne nazývaná ako Sorbonnská deklarácia, sa považuje za začiatok bolonského procesu.
Bolonská deklarácia z 19. júna 1999 o založení Európskeho vysokoškolského priestoru do roku 2010 nadviazala v širšom kontexte na Sorbonskú deklaráciu a hovorí aj o zlepšení európskeho systému vysokého školstva. Podpísali ju ministri školstva 29 európskych štátov v Bologni. Slovensko je signatárom deklarácie od jej podpisu.
Ďalšie stretnutia v Prahe (2001), Berlíne (2003), nórskom Bergene (2005), Londýne (2007) a belgickom Leuven a Louvain-la-Neuve (2009) upravili priority bolonského procesu.
Nasledujúce stretnutie sa uskutočnilo v roku 2011 vo Viedni a Budapešti.
Ciele a priority bolonského procesu
V Bolonskej deklarácii boli stanovené ciele, ktoré signatári považujú za primárne pri vytváraní európskeho priestoru vo vysokoškolskom vzdelávaní a v celosvetovej podpore európskeho vysokoškolského systému (EVŠP):
Na pražskom stretnutí, ktoré sa konalo za účasti 33 ministrov 19. mája 2001 boli stanovené smernice a priority pre nadchádzajúce roky. V Pražskom komuniké potvrdili svoj záväzok voči cieľom Bolonskej deklarácie, ocenili aktívnu účasť Európskej asociácie univerzít (EUA) a Národných únií študentov v Európe (ESIB), vzali na vedomie konštruktívnu asistenciu Európskej komisie.
Predstavitelia štátov zdôraznili v Prahe ako dôležité prvky EVŠP:
Berlínske stretnutie z 18. a 19. septembra 2003 odporučilo používanie kreditového systému aj v rámci celoživotného vzdelávania. Berlínska deklarácia zjednotila Európsky vysokoškolský a výskumný priestor. Na stretnutí boli medzi priority zahrnuté:
V nórskom Bergene 19. a 20. mája 2005 boli stanovené priority pre obdobie 2005 – 2007:
Predmetom stretnutia 17. a 18. mája 2007 v Londýne bolo, okrem zhodnotenie plnenia cieľov bolonského procesu, schválenie Registra agentúr pre zabezpečenie kvality európskeho vyššieho vzdelávania a prijatie stratégie, ktorej cieľom je pomôcť situovať európske vyššie vzdelávanie do celosvetového kontextu.
Na konferencii, ktorá sa uskutočnila v Belgicku 28. a 29. apríla 2009 na katolíckej univerzite Leuven a na pôde valónskej frankofónnej katolíckej univerzity v Louvain-la-Neuve, sa hovorilo o úspechoch bolonského procesu a stanovili sa priority pre oblasť vyššieho vzdelávania v EÚ na ďalších desať rokov. Po konferencii sa uskutočnilo tzv. Bolonské politické fórum, v rámci ktorého mohlo 15 mimoeurópskych krajín diskutovať o možnostiach spolupráce.
Výsledky
Bolonský proces zjednocuje systém vysokých škôl, čo okrem iného umožňuje plynulejší prechod z jednej vysokej školy na druhú a umožňuje študentom získavať vzdelanie neobmedzene po celej Európe. Proces vysokoškolského vzdelávania by tak mal dosiahnuť nielen záruku kvality a jednotnosti v celej Európe, ale mala by sa zjednotiť aj dĺžka štúdia. Vysokoškolské štúdium bolo rozdelené do troch stupňov: Uznávanie diplomov a titulov pomáha nielen akademickej obci, ale aj zrovnoprávňuje kandidátov pri hľadaní zamestnania.
Signatári
Do bolonského procesu sa do roku 2005 zapojilo 46 krajín: Albánsko, Andorra, Arménsko, Azerbajdžan, Belgicko, Bosna a Hercegovina, Bulharsko, Bývalá juhoslovanská republika Macedónsko, Cyprus, Česko, Čierna Hora, Dánsko, Estónsko, Fínsko, Francúzsko, Gruzínsko, Grécko, Chorvátsko, Holandsko, Island, Írsko, Taliansko, Lotyšsko, Lichtenštajnsko, Litva, Luxembursko, Maďarsko, Malta, Moldavsko, Nemecko, Nórsko, Poľsko, Portugalsko, Rakúsko, Rumunsko, Rusko, Slovensko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, Srbsko, Svätá stolica, Španielsko, Švajčiarsko, Švédsko, Turecko a Ukrajina.
Na ostatné stretnutie v Belgicku boli pozvané aj krajiny: Austrália, Brazília, Čína, Egypt, Etiópia, India, Izrael, Japonsko, Jordánsko, Južná Afrika, Kanada, Kazachstan, Kirgistan, Maroko, Mexiko, Nový Zéland, Senegal, Spojené štáty americké, Tanzánia, Tunisko a Vietnam.
Hlinícky potok
Hlinícky potok môže byť:
Severka
Severka môže byť:
Podpenka
Podpenka môže byť:
Sojuz TMA-22
Sojuz TMA-22 bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 14. novembra 2011 odštartovala z kazašského kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravila troch členov Expedície 29 – Antona Škaplerova, Anatolija Ivanišina a Daniela Burbanka. Potom zostala u ISS ako záchranná loď až do 27. apríla 2012, kedy sa s ňou rovnaká trojica kozmonautov vrátila na Zem.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Priebeh letu
Štart Sojuzu TMA-22 bol pôvodne plánovaný na 30. septembra 2011, v júli 2011 bol presunutý na 22. septembra, avšak po zničení Progressu M-12M pri neúspešnom vzlete 24. augusta 2011 bol odložený na 12. novembra 2011 a potom na 14. novembra 2011.
Dňa 14. novembra o 04:14:03,953 UTC loď za hustého sneženia odštartovala z kozmodrómu Bajkonur. Po obvyklom dvojdňovom lete sa 16. novembra o 05:24 UTC pripojil k modulu Poisk Medzinárodnej vesmírnej stanice.
Súčasťou komplexu ISS bol Sojuz TMA-22 až do 27. apríla 2012, kedy sa o 08:18:19 UTC odpojil a o 11:45:35,2 UTC pristál v kazašskej stepi severovýchodne od Arkalyku. Jeho let trval 165 dní, 7 hodín, 31 minút a 31 sekúnd.
Felsőkelecsény
Felsőkelecsény je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Putnockom okrese.
Má rozlohu 799 ha a žije tu 419 obyvateľov (2007).
Gouarec (kantón)
Gouarec je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho osem obcí.
Polaris
Polaris môže byť:
Inzinzac-Lochrist
Inzinzac-Lochrist je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6980
NGC 6980 je hviezda v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 5. júla 1886.
NGC 1843
NGC 1843 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 17. januára 1877.
Bushy Park
Bushy Park je druhý najväčší kráľovský park v Londýne. Nachádza sa na juhozápade Londýna v obvode Richmond. Rozprestiera sa na ploche 4,5 km², bezprostredne na sever od Hampton Court Palace a jeho záhrad, len niekoľko minút chôdze od Kingstonu.
NGC 1843
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Bushy Park
V parku sú rybníky na rybárčenie aj na prechádzku loďou, cesty na vychádzky koňmo, udržované sady, divoké oblasti zarastené papradím obývané jeleňmi a chránené oblasti. V parku sa nachádza niekoľko chát a Národné fyzikálne laboratórium.
Dejiny
Oblasť Bushy parku bola osídlená posledných 4000 rokov. Bola tu objavená mohyla z doby bronzovej a bohaté známky poľnohospodárskej činnosti v stredoveku.
Keď Henrich VIII. prevzal v roku 1529 od kardinála Tomasa Wolseyho Hampton Court Palace, prevzal aj tri okolité parky (Hare Warren, Middle park a Bushy park), ktoré tvoria súčasný Bushy park. Ako vášnivý lovec vyhradil tento park pre lov jeleňov.
Od polovice 19. storočia do druhej svetovej vojny tu Londýnčania slávili gaštanovú nedeľu (Chestnut Sunday), prechádzajúc sa rozkvitnutou gaštanovou alejou (táto tradícia bola obnovená v roku 1993).
Na konci 19. storočia boli v parku položené základy nového športu - podzemného hokeja.
Počas prvej svetovej vojny tu bola zriadená nemocnica, v ktorej ošetrovali kanadských vojakov a v medzivojnovom období tu zriadili tábor pre podvyživené deti. Dwight D. Eisenhower tu plánoval počas druhé svetovej vojny vylodenie v Normandii.
Doprava
Najbližšia železničná stanica ''National Rail' - Hampton Court na juhu, Hampton Wick a Kingston na východe, Teddington na severe a Hampton na západe. Všetky sú vzdialené asi 10 - 15 chôdze.
Niektoré linkové autobusy zastavujú blízko Hampton Court Gate – hlavnej južnej vstupnej brány do parku. Autobusy z Richmondu zastavujú pri Hampton Court Green.
Podpníček
Podpníček môže byť:
Trhové Sviny
Trhové Sviny sú mesto ležiace na juhovýchod od Českých Budějovíc na sútoku Farského a Trhosvinského potoka. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Trhové Sviny sa pôvodne nazývali pravdepodobne Svinice, nemecky Schweinitz. Prvá listinná zmienka pochádza z roku 1260, kedy sa píše o človeku menom Hojer von Schweinitz, Ojár zo Svín z rodu Vítkovcov. V roku 1481 Sviny získali od kráľa Vladislava Jagelovského právo poriadať dvakrát za rok trhy a mestečko získava prídomok Trhové.
NGC 1844
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Trhové Sviny
Narodil sa tu prezident Česko-Slovenska Emil Hácha.
Zoznam najhranejších piesní slovenských rádií v roku 2011
Toto je rebríček najhranejších skladieb v slovenských rádiách v roku 2011 zostavovaný podľa Medzinárodnej federácie fonetického priemyslu (originálne International Federation of Phonographic Industry) Slovenskej republiky.
thumb|250px|right|Skupina [[The Black Eyed Peas obsadzovala prvé miesto hranosti na začiatku roka po dobu 6 týždňov.]] thumb|250px|right|Pieseň [[Alexandra Stan|Alexandry Stan Mr. Saxobeat sa udržala na čele rebríčka 8 týždňov, čo je zatiaľ najdlhšia séria v roku 2011.]]
Vince Bell
Vince Bell (* 16. september 1951, Dallas, Texas, USA) je americký pesničkár. Svoju kariéru začal v sedemdesiatych rokoch hraním po baroch. V roku 1982 utrpel ťažkú autonehodu, z ktorej sa zotavoval niekoľko rokov. Svoj prvý album nazvaný Phoenix vydal v roku 1994; produkoval ho Bob Neuwirth a hrali na ňom napríklad John Cale, Lyle Lovett alebo Geoff Muldaur. Nasledovali ďalšie dva albumy: Texas Plates v roku 1997 a Recado o desať rokov neskôr. V roku 2001 vydal koncertný album Live in Texas.
Grésy-sur-Isère (obec)
Grésy-sur-Isère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Felsőnyárád
Felsőnyárád je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Putnockom okrese.
Má rozlohu 1167 ha a žije tu 1063 obyvateľov (2007).
Guingamp (kantón)
Guingamp je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho osem obcí.
Domica
Domica je najväčšia jaskyňa Slovenského krasu. Zaraďuje sa medzi jaskyne svetového významu. Nachádza sa v južnom svahu Silickej planiny v katastrálnom území obcí Dlhá Ves a Kečovo v okrese Rožňava. Predstavuje časť jaskynného komplexu, ktorý vytvára s jaskyňou Baradla v Maďarsku jeden genetický systém celkovej dĺžky cca. Samotná Domica je dlhá, z čoho je od roku 1932 pre verejnosť sprístupnený okruh dlhý. Objavil ju Ján Majko 3. októbra 1926.
Mimoriadna pestrosť kvapľovej výzdoby a bohatstvo tvarov radia Domicu medzi naše najkrajšie jaskyne. Nezabudnuteľný zážitok v návštevníkovi zanechá plavba po podzemnej riečke Styx s dĺžkou. Domica predstavuje typ riečnej jaskyne v zrelom až staršom štádiu vývoja. Teplota jaskyne sa pohybuje od 10,2 °C do 11,4 °C a vlhkosť od 95 do 98%.
Vznik a štruktúra
Jaskyňa vznikla v strednotriasových, bielych, (wettersteinských) vápencoch silického príkrovu. Je výsledkom korozívno-erozívnej činnosti podzemného toku Styxu a Domického potoka, o čom svedčia oválne tvary chodieb a množstvo riečnych štrkov mimojaskynného pôvodu. Domica sa nachádza v troch vývojových úrovniach s relatívnym výškovým rozdielom 8 – . V každej z nich sa vystriedali obdobia erózne a akumulačné, čo dosvedčujú klasicky vyvinuté povalové korytá. Terajšie suché korytá predstavujú najstaršiu vývojovú úroveň, zatiaľ čo priestory, kadiaľ preteká Styx a Domický potok, vytvárajú strednú vývojovú úroveň. Poď ňou sa nachádza najmladšia vývojová úroveň, zanesená štrkom a hlinou. Vrchné časti Domice sa začali vytvárať pravdepodobne po vyzdvihnutí poltárskej formácie nad hladinu mora vo vrchnom panóne, keď sa sformovala aj terajšia hydrografická sieť.
Umelo prekopaný vchod leží vo výške, vedľa ponoru Domického potoka pod rovnomenným vrchom, podľa ktorého je jaskyňa pomenovaná. Suché priestory zahrňujú Vstupnú chodbu, Prales, Koncertnú sieň, Palmový háj, Dóm indických pagod, Suchú chodbu a Sieň terás. Všetky sú vyzdobené množstvom odumretých kvapľových útvarov. Ružové sfarbenie niektorých kvapľov pochádza od červenej pôdy (terra rosa). Nižšie časti zahrňujú Objavnú chodbu, ktorou preteká Domický potok a priestory s podzemným tokom Styx – Panenskú chodbu, Majkov dóm, Prvú a Druhú plavbu. Prvú plavbu tvorí Gotický dóm, ktorého dno vypĺňa dlhé jazero. Na konci Gotického dómu je Klenotnica s kvapľovými útvarmi Smútočnej vŕby a Stĺpom víťazstva. Priestory Druhej plavby pozostávajú zo siení a dómov, ktorých dno je zaplavené Styxom v dĺžke. Z kvapľových útvarov sú zaujímavé závesy Chobotnice a tanierovité stalagmity Skalnej ruže v Kvetnici. Jaskyňa vyniká bohatstvom tvarov, z ktorých sú pre Domicu najtypickejšie kvapľové štíty a bubny, cibuľkovité stalaktity, kaskádové jazierka (Rímske kúpele, Plitvické jazerá) a guanové hrnce.
Archeologické nálezy
Domica je významnou archeologickou lokalitou. Jaskyňa bola obývaná už pred 5000 rokmi roľníckym neolitickým človekom, dôkazom čoho sú bohaté nálezy ohnísk, rôznych črepov z nádob bukovohorskej kultúry (asi 45 000 kusov), kamenných škrabadiel, skalných mlynčekov, kostených predmetov a pozostatkov po kolových stavbách. V Posvätnej chodbe sa na stenách zachovali aj uhľové kresby (ornamenty). Medzi sintrovými útvarmi je pozoruhodná zasintrovaná nádobka bukovohorskej kultúry, ktorá sa nachádza aj v logu jaskyne.
Pníček
Pníček môže byť:
Josselin
Josselin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nosferatu, Eine Symphonie des Grauens
Nosferatu, Eine Symphonie des Grauens (doslova: Nosferatu, symfónia hrôzy, v češtine uvedený ako "Upír Nosferatu") je celý názov nemeckého expresionistického nemého filmu z roku 1922 na motívy románu Brama Stokera Dracula. Hlavnú postavu, upírskeho grófa Orloka, stvárnil popredný herec nemeckej divadelnej scény Max Schreck.
Časti filmu, ktoré sa odohrávali v Transylvánii boli natočené na Slovensku (takže zábery Draculovho hradu sú zábermi Oravského hradu) a vo filme sa ako komparz zjavilo aj niekoľko miestnych obyvateľov.
Film Nosferatu je public domain a jeho kópie sú ľahko dostupné, často však v nízkej kvalite. Existuje aj kvalitne reštaurovaná edícia filmu, taktiež verejne dostupná.
V roku 1979 režisér Werner Herzog natočil remake filmu s názvom Nosferatu - Phantom der Nacht v hlavnej úlohe s Klausom Kinskim.
Veľkomoravská bazilika na Bratislavskom hrade
Veľkomoravská bazilika na Bratislavskom hrade bola románska sakrálna stavba, pravdepodobne z konca 9. storočia, v južnej časti východnej terasy hradnej akropoly, ktorej zvyšky základov sú pamiatkovo zakonzervované a voľne prezentované v v rámci areálu hradu. Podľa rozmerov patrila k najväčším doposiaľ známym veľkomoravským kostolom.
Obdobie Veľkej Moravy patrilo v histórii osídlenia nášho regiónu k najvýznamnejším. Výrazný vrch vypínajúci sa na ľavom brehu v ohybe Dunaja mal od najstarších čias strategický význam čoho dôkazom sú archeologické nálezy dokumentujúce osídlenie už pred 4500 rokmi. Po osídlení v halštatskej a neskôr laténskej a rímskej dobe sa na tunajšom území začali na prelome 5. a 6. storočia usádzať slovanské kmene. Na území dnešnej južnej Moravy a juhozápadného Slovenska vznikli v prvej polovici 9. storočia dve nezávislé kniežatstvá - Moravské a Nitrianske, ktoré v roku 833 spojilo moravské knieža Mojmír I. do jedného štátneho útvaru - Veľkej Moravy. Medzi najvýznamnejšie sídla nového štátu patrili na území terajšieho Slovenska o.i. aj Devín (Dowina) a Bratislava (Brezalauspurch).
Výskumy na Bratislavskom hrade dokázali, že Bratislava bola dôležitým centrom starej Moravy a že bola našimi predkami intenzívne osídlená. V období najväčšieho rozkvetu bol osídlený dnešný hradný vrch i priestor pod ním, kde neskôr vzniklo stredoveké mesto. Poloha bola veľmi výhodná - križovali sa tu vodné i pozemné cesty.
Na hradnom kopci, na jeho súčasnej východnej terase, niekedy v 9. storočí postavili pomerne rozsiahly kamenný kostol. Na základe analógie s podobnými stavbami z tohto obdobia možno predpokladať, že kostol tvorili tri apsidy. O jeho dĺžke sa je možné iba dohadovať, no súdiac podľa šírky - takmer trinásť metrov - muselo ísť o významnú cirkevnú stavbu, pravdepodobne baziliku. Plnil funkciu biskupského kostola v čase, keď bola moravsko-panónska arcidiecéza rozdelená na tri biskupstvá. Pri absencii písomných záznamov na mnohé otázky späté s osudom baziliky môžu dať odpoveď iba archeologické nálezy. Na ich základe vieme, že stavba bola vybudovaná z kameňa a tehál, ktoré boli sekundárne použité zo staršej rímskej stavby. Tehly boli označené kolkom XIV. rímskej légie. Medzi zaujímavé nálezy pochádzajúce z bližšie neznámej rímskej stavby patrí aj torzo figurálneho reliéfu, objavené koncom prvej tretiny 15. storočia.
Stavbu objavili v roku 1965. Podľa nálezov išlo o trojloďovú stavbu čo dokladajú objavené základy troch párov pilierov arkád oddeľujúce hlavnú loď od postranných. Vo svojich rozmeroch bola najväčšou stavbou svojho druhu na celom území terajšieho Slovenska. Nálezy však potvrdili, že stavba pravdepodobne začiatkom 10. storočia zanikla, pretože zvyšky základov juhozápadnej časti baziliky prekrývali mladšie objekty z 10. a 11. storočia.
NGC 6982
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Veľkomoravská bazilika na Bratislavskom hrade
V prvej fáze, v priebehu 10. storočia tu na základoch baziliky vznikla veža opevnenia hradiska. Tá existovala do nasledujúceho storočia, kedy došlo na tomto mieste k tretej stavebnej fáze. Vtedy tu, zrejme na znak kontinuity s pôvodnou stavbou, postavili kostol zasvätený Najsvätejšiemu Spasiteľovi (Salvátorovi). Bratislava bola v tomto čase sídlom významnej cirkevnej ustanovizne - prepošstva. Kostol tu napokon pretrval až do roku 1221, kedy sa prepošstvo presťahovalo do Podhradia. V okolí starého i nového kostola bol objavený cintorín, na ktorom sa pochovávalo až do 12. storočia. V hroboch sa popri kostrových nálezov našli rôzne predmety, duté bronzové pozlátené gombíky s ornamentami, strieborné hrozienkové náušnice a ďalšie nálezy. Niektoré hroby z 9. storočia boli rozrušené neskorším pochovávaním. Staroslovenské nálezy nájdené v hroboch z neskoršieho obdobia prezrádzajú, že tu boli pochovaní potomkovia Slovenov, stopy po iných etnikách sa tu nenašli.
Výraznou architektúrou bol kruhový karner s priemerom 350 centimetrov, ktorý tu vznikol po roku 1200.
Veľmi závažne bolo zistenie, že bazilika mala interiér vyzdobený nástennými maľbami. V 11. storočí prišlo totiž k ďalšej stavebnej fáze a pri rozširovaní budovy boli ako stavebný materiál použité zvyšky muriva z miesta, kde predtým stála bazilika. Z nich stavitelia použili aj kusy, na ktorých boli zvyšky omietky z bazilikálneho interiéru, pričom na viacerých sa zachovali fragmenty pôvodnej freskovej výmaľby. Po ich preskúmaní sa zistilo, že najčastejšie sa na maľbách vyskytovali rastlinné motívy.
Václavka
Václavka môže byť:
Millerov symbol
thumb|right|Príklady rôznych smerov
Millerov symbol je súhrn Millerových indexov. Je to spôsob jednoduchého opisu kryštalografických rovín a smerov.
Millerove indexy alebo indexy Millerovho symbolu kryštalografických rovín sú prevrátené hodnoty úsekov súradnicového systému preťatých rovinou, spravidla upravené na najmenšie celé čísla. Napríklad: Rovina pretína súradnicový systém x,y,z v bodoch 1,1,2 - prevrátené hodnoty sú 1/1 - 1/1 a 1/2; úpravou na najmenšie celé čísla dostaneme 2,2,1. Spomínaná rovina má teda Millerov symbol (2,2,1).
Gottfried Vollmer
Gottfried Vollmer (* 7. júl 1953; Göttingen, Nemecko) je nemecký herec.
Debutoval v roku 1979 v malom televíznom seriáli Parole Chicago. Za rolu Hendrika Degenhardta v sitkome Mein Leben & ich (2001 – 2006) bol nominovaný na cenu German Television Award v Kolíne nad Rýnom. Populárnym sa však stal za svoju rolu policajta Dietera Bonratha v seriáli Kobra 11, v ktorom hral od roku 1997 do 2014.
Tuberkulóza
Najtypickejším príznakom je chronický suchý kašeľ a vykašliavanie krvi. Medzi ďalšie príznaky patrí horúčka (Febris), potenie a strata telesnej hmotnosti. Diagnóza prebieha mikrobiologickým vyšetrením krvavého sputa či odobraním vzoriek tkaniva, tuberkulinovým testom, pomocou rádiológie, prípadne krvnými testami. Vďaka pokroku v chemoterapii (antibiotiká, tuberkulostatiká) a zvýšenej hygiene nastalo podstatné zníženie výskytu tejto nákazy predovšetkým vo vyspelých, civilizovaných krajinách (v poslednom čase však počty chorých opäť stúpajú, a to aj v tých najvyspelejších krajinách). Vysoká schopnosť pôvodcu choroby vypestovať si imunitu núti lekárov kombinovať viacero druhov veľmi silných antibiotík, modifikovať známe antibiotiká a hľadať nové.
Predpokladá sa, že tretina svetovej populácie je infikovaná baktériami M. tuberculosis a zhruba každú sekundu je infikovaný ďalší človek. V roku 2007 bolo odhadovaných 13,7 milióna chronických aktívnych prípadov, 9,3 milióna nových prípadov a 1,8 miliónov úmrtí a to väčšinou v rozvojových krajinách.
Álmoš
Álmoš alebo Almoš môže byť:
Rivadavia
Rivadavia môže byť:
Beaumont (Corrèze)
Beaumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viera Handzová
Viera Handzová (vydatá Viera Miháliková) (* 12. máj 1931, Kokava nad Rimavicou † 15. jún 1997, Bratislava) bola slovenská spisovateľka, publicistka a prekladateľka; dcéra spisovateľa Ctibora Jána Handzu a prvá manželka spisovateľa Vojtecha Mihálika.
Životopis
Narodila sa v rodine evanjelického farára, vzdelanie získavala v Ľubietovej, 1942 – 1950 študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici, v 1950 – 1954 v Bratislave na filozofickej fakulte Univerzity Komenského odbor ruština – slovenčina.