cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hádzaná na Afrických hrách 2015
Hádzaná na Afrických hrách 2015 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Afrických hier 2015. Konal sa v Brazzaville, v Kongu od 10.19. septembra 2015, za účasti 10 mužských a 11 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1965 a toto bolo jeho 11. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Kintele Palais des Sports s kapacitou pre 10 140 divákov, ktorá je súčasťou športového komplexu Complexe Sportif de Kintélé. V mužskej kategórii obhájil titul 🇪🇬, ktorý vo finálovom zápase zvíťazil nad 🇦🇴. U žien rovnako obhájila titul 🇦🇴, keď vo finále vyhrala nad 🇨🇲.
NGC 3329
NGC 3329 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. septembra 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Mersch (kantón)
Mersch je kantón v Luxembursku. Má rozlohu 223,90 km² a žije tu 25 348 obyvateľov (2008).
Administratívne členenie
V kantóne je 11 obcí:
Ordino
Ordino je okrsok (obec) v Andorre. Má 3 309 obyvateľov (2005), jeho katastrálne územie je. Mesto sa nachádza v nadmorskej výške
Peuplingues
Peuplingues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Bodnár (filozof)
Doc. PhDr. Ján Bodnár, DrSc. (* 18. október 1924, Hnúšťa-Likier, ČSR, dnes Slovensko† 20. december 2016) bol slovenský filozof a historik filozofie. Zaoberal sa vývojom a charakterom súčasnej západnej filozofie, novšími etapami vývinu filozofického myslenia na Slovensku, filozofickou problematikou človeka, filozofickými aspektami vedeckotechnického vývinu a metodologickými otázkami spoločenských vied.
Vesprémsky obvod
náhľad|Poloha obvodu
Vesprémsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku vo Vesprémskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Vesprém.
Forma pohybu hmoty
Forma pohybu hmoty je (najmä v marxizme) druh pohybu hmoty a vzájomného pôsobenia hmoty (materiálnych objektov) (ako základná forma prejavu absolútneho pohybu). Pre každé teleso je príznačných viacero foriem pohybu hmoty.
Delenie
Rozlišujú sa: Uvedené delenie je modifikácia (modernizácia) pôvodného textu F. Engelsa uvedeného v Dialektike prírody: ''Pohyb v najvšeobecnejšom význame - v ktorom sa chápe ako spôsob existencie hmoty, ako inherentný atribút hmoty – zahŕňa všetky vo vesmíre prebiehajúce zmeny a procesy, od púhej zmeny miesta [t.j. premiestnenia] po myslenie. Skúmanie povahy pohybu samozrejme muselo najprv vyjsť z najnižších, najjednoduchších foriem tohto pohybu a naučiť sa ich chápať a až potom mohlo niečo dokázať v oblasti vysvetlenia vyšších a spletitejších foriem. Takto vidíme, ako sa v dejinnom vývoji prírodných vied najprv vyvinula teória jednoduchej zmeny miesta, mechanika telies univerza i pozemských hmôt; po nej nasledovala teória pohybu molekúl, fyzika, a hneď po nej, takmer súčasne s ňou a miestami už pred ňou, veda o pohybe atómov, chémia. Až ...[neskôr] bolo možné úspešne sa pustiť do vysvetlenia procesov pohybu predstavujúcich proces života... '' atď. Engels teda na rozdiel od vyššie uvedeného delenia definuje fyzikálny pohyb jednoducho ako pohyb molekúl a chemický pohyb ako pohyb atómov (ostatné jeho definície sú viac-menej zhodné s vyššie uvedenými ); takéto delenie preberajú dodnes aj niektorí ďalší autori.
Engels okrem toho poznamenáva, že zmena polohy (čohokoľvek) je spoločná všetkým formám pohybu: ''Všetok pohyb je spojený s nejakou zmenou miesta, či už ide o zmenu miesta telies univerza, pozemských hmôt, molekúl, atómov alebo častíc éteru. Čím je vyššia forma pohybu, tým menšia je táto zmena miesta. [Táto zmena miesta] v žiadnom prípade nevyčerpáva podstatu dotyčného pohybu, ale je od neho neoddeliteľná.''
Ruffiac (Lot-et-Garonne)
Ruffiac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3330
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.
In the Army Now (album)
In the Army Now je sedemnásty štúdiový album anglickej rockovej skupiny Status Quo vydaný v auguste 1986.
Pierremont
Pierremont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Výtlk
thumb|Hlboký výtlk thumb|Cesta poškodená výtlkmi Výtlk je narušenie povrchu vozovky. Výtlky sa tvoria už pri nepatrných zmenách na povrchu vozovky. Pokiaľ nie sú včas opravené, stávajú sa príčinou vzniku väčších trhlín zasahujúcich do hlbších vrstiev vozovky.
Postup poškodenia
Pri otvorenom povrchu vozovky v zimnom období vniká voda do trhlín v obrusnej vrstve vozovky. Počas mrazov dochádza k rýchlemu poškodeniu, degradácii poškodeného miesta a je tak vytvorený základ pre výtlk nielen v obrusných vrstvách, ale následne v ložných a konštrukčných vrstvách vozovky. Stav poškodeného miesta sa zhoršuje v súvislosti s dopravnou záťažou, ktorá spôsobuje drolenie hrany výtlku a tým jeho ďalšiemu rozširovaniu.
Oprava výtlkov
Oprava výtlkov počas zimného obdobia sa vykonáva predovšetkým z dôvodu zaistenia bezpečnosti premávky a často v nepriaznivých klimatických podmienkach. Po ukončení zimy sa pri likvidácii škôd využívajú technológie, ktoré umožňujú opravu za účelom predĺženia životnosti vozovky. V súčasnosti je možné kvalitne opravovať trhliny v obrusnej vrstve a obnovovať celistvosť povrchu vozovky použitím náterov, mikrokobercov alebo frézovaním obrusnej vrstvy. Údržba by mala zaistiť aby bol povrch vozovky celistvý a uzavretý. Každé zanedbanie údržby povrchu vozoviek sa vráti po ďalšej zime, kedy na otvorenom povrchu s trhlinami vzniknú nové výtlky.
Zdroj
甌穴 壺穴
Balón (aerostat)
náhľad|Teplovzdušný balón bratov Montgolfierovcov, 1783 right|thumb|Súčasné balóny right|thumb|Nafukovanie balóna
Balón je neriaditeľný aerostat. Skladá sa z vlastného balóna (obalu plneného plynom ľahším ako vzduch alebo horúcim vzduchom), závesných lán a koša posádky.
História
Za začiatok balónového lietania je považovaný 4. jún 1783, kedy bratia Montgolfierovci predviedli verejnosti v Annonay vo Francúzsku svoj teplovzdušný balón bez posádky.
Ešte v tom istom roku sa vzniesol aj prvý plynom plnený balón profesora Charlesa. Plynové balóny sa potom využívali v civilnej a hlavne vojenskej sfére. Boli plnené vodíkom alebo svietiplynom a nakoniec bezpečným héliom. Koncom 19. storočia sa objavili aj prvé použiteľné riaditeľné balóny – vzducholode.
Vojenské využitie
Prvý návrh na vojenské využitie balóna podal už v roku 1783 Francúz Giroud de Villette po svojom lete montgolfiérou. Prvé praktické použitie je pripisované inému Francúzovi. Guiton de Morveau, poradca Výboru pre štátne blaho francúzskej prvej republiky, sa pokúsil balónom prepraviť v roku 1793 depešu z obliehaného mesta Condré. Netesný balón však spadol do obľahnutia nepriateľov. V tom istom roku však napriek tomu získal podporu pre svoje zámery a už o rok neskôr so svojim balónom Entreprenant („Podnikavý“) zasiahol do bojov pri Maubeuge. Predtým bolo ale potrebné pomocou chemika A. L. Lavoisiera a fyzika Coutelle objaviť a zvládnuť nový spôsob syntézy vodíka.
Upútané balóny boli v 19. a prvej polovici dvadsiateho storočia využívané v armáde ako pozorovací prostriedok – predovšetkým na riadenie delostreleckej paľby, počas druhej svetovej vojny potom ako protiponorková stráž.
V druhej svetovej vojne sa Japonci pomocou balónov pokúšali na diaľku podpaľovať lesy v Spojených štátoch. Vypustili ich niekoľko tisíc, ale cieľ dosiahlo len minimum z nich. Mali tiež plán použiť balóny na prenos nákazlivých chorôb. Balóny boli vyrobené z materiálov, ktoré protiletecká obrana nemohla radarmi zachytiť.
Súčasnosť
V polovici 20. storočia začal byť bežne dostupný stlačený propán-bután a umožnil tak renesanciu teplovzdušných balónov ako koníčka mnohých nadšencov.
Zircský obvod
náhľad|Poloha obvodu
Zircský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku vo Vesprémskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Zirc.
Cyril Klement
Prof. MUDr. Cyril Klement CSc. (* 18. marec 1948, Rimavská Sobota) prodekan pre praktickú výučbu na Fakulte verejného zdravotníctva Slovenskej zdravotníckej univerzity v Bratislave so sídlom v Banskej Bystrici. Má rozsiahlu prax a skúsenosti v oblasti mikrobiológie a biologických zbraní.
Život a vzdelanie
Cyril Klement sa narodil v Rimavskej Sobote 18. marca 1948, rodičom Vojtechovi a Eme, rodenej Podolskej. Po ukončení základnej školy na Lazovnej ulici v Banskej Bystrici absolvoval v rokoch 1963 – 1966 v rovnakom meste aj Strednú všeobecnovzdelávaciu školu. Potom pokračoval v štúdiu na Lekárskej fakulte hygienickej na Karlovej univerzite v Prahe, ktorú ukončil v roku 1973. V rámci postgraduálneho vzdelávania získal v roku 1976 atestáciu I. a v roku 1979 II. stupňa z lekárskej mikrobiológie (Inštitút pre ďalšie vzdelávanie lekárov a farmaceutov IFL, Bratislava). Titul kandidát vied získal v roku 1989 v odbore epidemiológia na Lekárskej fakulte hygienickej, Karlova univerzita Praha. V roku 1992 si urobil nadstavbovú špecializáciu z lekárskej virológie (ILF, Bratislava).
Práca a dielo
Pracovný život Cyrila Klementa je spojený s Regionálnym úradom verejného zdravotníctva so sídlom v Banskej Bystrici (RÚVZ BB).
V roku 1974 nastúpil ako lekár na odbor mikrobiológie a počas nasledujúcich rokov vykonával viaceré vedúce funkcie: vedúci úseku imunológie (1976-1979), vedúci oddelenia lekárskej virológie (1979-1988), vedúci odboru mikrobiológie (1980-1990), vedúci oddelenia imunológie (1990-1993), vedúci odboru lekárskej mikrobiológie (1993-2009).
V období 12.8.2009-13.1.2011 a 11.5.2012-31.5.2020 bol Regionálnym hygienikom a vedúcim služobného úradu RÚVZ Banská Bystrica.
Okrem toho sa venuje aj vzdelávaniu a v rokoch roku 2013-2016 bol prodekanom pre vedu a výskum Fakulty zdravotníctva Slovenskej zdravotníckej univerzity v Banskej Bystrici.
Bol a je členom rôznych komisií, vedeckých rád a odborných spoločností. Medzi najvýznamnejšie patria:
Prof. MUDr. Cyril Klement CSc. je autorom takmer 200 vedeckých prác publikovaných v domácich a zahraničných časopisoch a zborníkoch. Medzi najvýznamnejšie monografie patria:
Formácia
Formácia môže byť:
NGC 3331
NGC 3331 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Frank Muller v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Echternach (kantón)
Echternach je kantón na východe Luxemburska. Má rozlohu 185,54 km² a žije tu 15606 obyvateľov (2008).
Big Nose Kate
Mary Katharine Haroneyová-Cummingsová, známa ako Big Nose Kate alebo Kate Fisher, Kate Elder a Mary Cummings-Haroney (rodená Mária Izabella Magdolna Horony; * 7. november 1850, Érsekújvár, Rakúsko-Uhorsko – † 2. november 1940, Prescott, Arizona, USA), bola americká prostitútka. Stala sa známa ako dlhoročná spoločníčka pištoľníka Johna Henryho „Doc“ Hollidaya. Ako postava amerického folklóru, bol jej život tematizovaný vo viacerých dielach. Faye Dunawayová ju v roku 1971 stvárnila vo filme Doc.
Detstvo a smrť rodičov
Kate bola najstaršou z 11 detí doktora Michaela Haroneyho a jeho druhej manželky Kathariny Baldizar Haroneyovej. Nadobudla rozsiahle vzdelanie a ovládala maďarčinu, francúzštinu, španielčinu a angličtinu. Jej otec bol od roku 1862 osobným lekárom neskoršieho cisára Maximiliána I. Mexického. Do roku 1865 žila v Mexiku. 26. marca 1865 jej zomrela matka a o dva mesiace nato otec. Zvyšok rodiny ušiel po zbavení moci a poprave cisára v roku 1867 do mesta Davenport v americkom štáte Iowa.
Kate a jej súrodenci sa dostali do rôznych detských domovov. 1867 sa Kate dostala do starostlivosti Otta Smitha. V rovnakom roku ušla loďou do St. Louis v americkom štáte Missouri. Aj napriek tomu, že ju kapitán lode odhalil ako čierneho pasažiera, smela v jazde pokračovať. V St. Louis sa pod menom kapitána lode, ako Kate Fisher dostala do kláštornej školy a vzdelávanie ukončila v roku 1869.
Kate a Doc Holliday
Okolo roku 1874 presídlila do Dodge City v štáte Kansas, kde vystupovala ako Kate Elder. Pracovala ako prostitútka vo verejnom dome, ktorý prevádzkovala Nellie „Bessie“ Earp, žena Jamesa Earpa, staršieho brata, známych bratov Wyatta Earpa, Virgila Earpa a Morgana Earpa. Je rozporuplné, či Kate už v tejto dobe Wyatta Earpa poznala alebo mala s ním dokonca pomer. Ona sama uvádza, že ho prvýkrát videla až o mnoho rokov neskôr.
Odtiaľ šla Kate do Fort Griffin v štáte Texas, kde sa stretla a spoznala s Doc Hollidayom a Wyattom Earpom. S Doc Hollidayom cestovala do Dodge City, kde sa Wyatt Earp usídlil a kde residovali v jeho hoteli Dodge House Hotel. Ďalšie roky strávila spolu s Doc Hollidayom najprv v Dodge City, potom v Deadwood v štáte South Dakota, v Las Vegas v štáte New Mexico v Prescott v štáte Arizona. V oblasti Globe v štáte Arizona prevádzkovala pod menom Big Nose Kate verejný dom. V roku 1880 bola istý čas vo vtedy prudko sa rozvíjajúcom striebornom meste Tombstone v Arizone a ako prevádzkovateľka verejných domov tu žila v blahobyte.
Potom ako sa Doc Holliday dostal do podozrenia, že sa v blízkosti Tombstone podieľal na vyrabovaní pošty, po hádke s ním Kate podala proti nemu výpoveď. Traduje sa, že nepriatelia Doc Hollidaya ju najprv opili a následne prehovorili k výpovedi. Na základe tejto výpovede bol Doc Holliday zatknutý a prepustený až na druhý deň, keď už triezva Kate výpoveď proti nemu odvolala.
Kate odišla do Globe ale s Docom udržovala kontakt. V roku 1881 sa v Tomstone stala svedkyňou prestrelky známej ako prestrelka v O. K. Corral. Po vražde Morgana Earpa nasledovala Doc Hollidaya do štátu Colorado, ktorý v kúpeľnom mestečku Glenwood Springs zomrel.
Neskorší život
Po smrti Doc Hollidaya sa vydala za podkúvača Georga Cummingsa, ale ich manželstvo trvalo len jeden rok. Neskôr sa vrátila do Arizony, kde pracovala ako gazdiná v domácnosti. Posledné roky strávila v starobinci v Prescotte. Tam zomrela v roku 1940 a bola pochovaná pod menom Mary K. Cummings.
Kate o prestrelke v O. K. Corral
Mnoho reportérov sa zaujímalo o jej živote s Doc Holidayom a prestrelke v O. K. Corral, ale keďže nechceli nič zaplatiť, tak sa vraví, že si Kate nechala všetko pre seba. Nejaké údaje obsahoval jeden list, ktorý napísala v roku 1889. V ňom píše, že krátko pred prestrelkou bola s Doc Hollidayom blízko O.K. Corral vo Fly´s Boarding House a že sa stala svedkyňou tejto prestrelky. Popísanie udalostí v Katinom liste sa podľa historických rešerší zhodujú s udalosťami a jej opisy udalostí sa považujú za dôveryhodné.
NGC 3332
NGC 3332 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. marca 1796.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Strana demokratickej ľavice (2005)
náhľad|Sídlo na Panskej 9 v Bratislave Strana demokratickej ľavice, skratka SDĽ, bola slovenská mimoparlamentná politická strana. Vznikla v máji 2005 ako reakcia nesúhlasu časti členov pôvodnej Strany demokratickej ľavice so zlúčením so stranou SMER, ku ktorému došlo v decembri 2004. Obnovenej strane sa nepodarilo dostať sa do Národnej rady a nedosiahla celoštátny význam svojej predchodkyne. Strana vstúpila do likvidácie v decembri 2015.
História
Strana demokratickej ľavice bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 3. mája 2005 pod rovnakým názvom, aký mala politická strana Strana demokratickej ľavice, ktorá zanikla 31. decembra 2004 zlúčením so SMERom.
Volebné preferencie
Volebné preferencie strany v percentách podľa Štatistického úradu SR do marca 2009 boli také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenával. (Pozn.: Od júla 2006 do apríla 2007 sa skúmali sympatie k politickej strane.) Od apríla 2009 preferencie podľa agentúry Focus.
Hrubo vyznačené preferencie znamenajú prekročenie hranice 5 % potrebnej na vstup do parlamentu.
Csongrádsky obvod
Csongrádsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Csongrád. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Saint-Antoine-de-Ficalba
Saint-Antoine-de-Ficalba je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikojan-Gurevič MiG-23
Mikojan-Gurevič MiG-23 (v kóde NATO: „Flogger“) je prúdové stíhacie lietadlo s meniteľnou geometriou krídel vyvinuté v Sovietskom zväze v 60. rokoch 20. storočia. Spolu s podobne starým lietadlom MiG-25 bolo zamýšľané ako tretia generácia sovietskych stíhacích lietadiel. Lietadlo bolo aj prvým sovietskym pokusom o lietadlo so schopnosťou „look-down/shoot-down“ (možnosť útočiť z výšky na ciele proti pozadiu krajiny) a jedno z prvých so schopnosťou vzdušného boja za hranicou viditeľnosti. Sériová výroba začala v roku 1969 a bolo vyrobených vyše 5 000 lietadiel. V niektorých krajinách je MiG-23 ešte stále v službe.
Lietadlo tiež poslúžilo ako základ pre bojovú verziu MiG-27. Významným rozdielom u MiGu-27 bola výmena radarového systému v nose lietadla za TV kameru s laserovým diaľkomerom a značkovačom cieľov.
Vznik a vývoj
thumb|left|250px|Pohľad do kokpitu MiGu-23 thumb|right|250px|Radar Zafír-23D použitý na MiGu-23M a MiG-23MF
Počiatky vzniku MiGu-23 je možné nájsť už začiatkom 60. rokov 20. storočia. Vtedy bola konštrukčná kancelária MiG poverená vývojom stíhačky, ktorá by nahradila MiG-21. Prvotné požiadavky určovali použitie čo najväčšieho počtu dielov z MiGu-21. Prototyp tohoto stroja s označením Je-8 sa po prvýkrát vzniesol 17. apríla 1962, pilotovaný skúšobným pilotom Georgijom Mosolovom. Na dvoch prototypoch stroja Je-8 sa uskutočnilo množstvo letov, ale po havárii jedného z nich bol v septembri 1962 program ukončený a začalo sa s vývojom nového stroja. Za hlavného konštruktéra bol určený G. A. Sedov, pričom na projekt dohliadal Arťom Mikojan a po jeho smrti Rostislav Beľakov. Nový stroj mal dosahovať rýchlosť do 2 700 km/h a byť vybavený raketami R-23 stredného dosahu. Avšak zanedlho sa požiadavky zákazníka zmenili a bola vydaná podmienka, aby nový stroj bol schopný štartovať z malých a neupravených vzletových a pristávacích dráh. Rovnako ako pri vývoji MiGu-21, aj pri návrhu konštrukcie MiGu-23 bol zvolený dvojitý postup, pričom prototypy, ktoré z tohto vývoja vzišli, mali byť podrobené porovnávacím letovým skúškam. Model 23-01, známy aj ako MiG-23PD „Faithless“, sa vyznačoval delta krídlom a nezvyčajnou inštaláciou jedného hlavného a dvoch zdvihových motorov, ktoré mu umožňovali skrátenie vzletovej dráhy. Počas skúšobných letov bol pilotovaný Piotrom Ostapenkom. thumb|left|Poľský MiG-23MF thumb|Tretí prototyp 23-11/1 v leteckom múzeu Monino
Druhý stroj, model 23-11 mal namiesto troch motorov len jeden a na dosiahnutie potrebných vlastností STOL (krátky vzlet a pristátie), ktoré boli hlavnou požiadavkou kladenou na nový stroj, mal inštalované krídlo s meniteľnou geometriou. Počas letových skúšok ho pilotoval Alexandr Fedotov a po prvýkrát sa s nim vzniesol 10. júna 1967. Obidva stroje boli na verejnosti po prvýkrát predstavené na letisku Domodedovo v roku 1967 počas leteckej šou. Zatiaľčo pre model 23-01 to bol koniec jeho kariéry, pre model 23-11 len jej začiatok. Bol vybraný do sériovej výroby pod názvom MiG-23S („Flogger-A“) a pod týmto označením prvýkrát vzlietol v máji 1969. Avšak bolo postavených len 50 kusov tejto verzie, než sa v roku 1970 začala vyrábať vylepšená verzia MiG-23M („Flogger-B“).
Špeciálne pre nový MiG-23 bolo navrhnuté nové ovládanie zbraňových systémov S-23. Ten zabezpečoval detekciu a odpálenie riadených striel mimo priamej viditeľnosti. MiG-23 bol navrhnutý ako hornoplošník s meniteľnou geometriou krídla. Krídlo môže byť nastavené do troch polôh: 16°, 45° a 72°. Pod trupom je stabilizačný kýl, ktorý je pri pobyte lietadla na zemi sklopený na pravú stranu pod uhlom 95°. Podvozok je prispôsobený na štart z nespevnených a neupravených vzletových a pristávacích dráh. Pri konštrukcii trupu boli vo veľkom množstve použité oceľové zliatiny.
Sériová výroba nového jednomiestneho MiGu prebiehala v moskovskom závode Znamia Truda a jeho dvojmiestna verzia MiG-23UB bola vyrábaná v Irkutsku. Spolu bolo vyrobených 5 047 strojov, z toho 4 278 kusov v závode Znamia Truda a 768 kusov v Irkutsku. Sériová výroba bola ukončená v roku 1985. MiG-23 znamenal radikálny odklon od predošlých návrhov konštrukčnej kancelárie MiG. Namiesto charakteristického nasávacieho otvoru v nose lietadla boli zvolené bočné nasávacie otvory. To uvoľnilo miesto pre inštaláciu rozmerného radaru Zafír-23. Použitie krídla s meniteľnou geometriou znamenalo vynikajúce letové vlastnosti pri vysokých rýchlostiach a ľahkú ovládateľnosť pri nízkych rýchlostiach. Ďalší vývoj vyústil do špecializovaných bojových a prepadových verzií.
Blízky východ
thumb|right|Bývalý egyptský MiG-23 v múzeu v Číne thumb|right|Zničený iracký MiG-23
Pihem
Pihem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mikojan-Gurevič MiG-23
Blízky východ
thumb|left|Izraelom ukoristený MiG-23ML v múzeu Chacerim
Pihem
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikojan-Gurevič MiG-23
Blízky východ
Problém nastal pri strete s F-15. Na boj s týmito stíhačkami bola zvolená taktika prečíslenia. MiGy-23 mali vzlietať v tesnej trojčlennej formácii, aby boli radarom vyhodnotené ako jeden stroj. Mali by tak číselnú prevahu nad dvojčlenným rojom F-15, ktoré Izrael v takýchto prípadoch nasadzoval. Po začatí boja mali MiGy-23 odlákať F-15 do hornatej oblasti Jabal Lubnan, kde mali lietadlá AWACS značne znížené schopnosti. Napriek značnému úsiliu sa sovietskym inštruktorom nepodarilo výcvik ukončiť, pretože začala nová vojna. Dňa 6. júna 1982 izraelská armáda začala operáciu Oranim a vstúpila do Libanonu. Letecké súboje sa začali na ďalší deň, kedy F-15 zostrelila jeden MiG-23MS. Na ďalší deň stíhačky F-15 a F-16 zostrelili štyri MiGy-23 a tri MiGy-21. Dňa 9. júna sa nad údolím Bikaa odohrala jedna z najväčších leteckých bitiek prúdových stíhačiek v histórii. Izrael vyslal skupinu viac než 90 lietadiel, ktoré mali za úlohu zničiť sýrske raketové komplexy. Sýria proti nim vyslala 54 stíhačiek MiG-21 a MiG-23. Stretnutie sa pre sýrske letectvo skončilo ťažkými stratami, keď izraelské F-15 zostrelili sedem MiGov-21 a štyri MiGy-23 a stíhačky F-16 zničili 16 nepriateľských strojov. Izrael pri tom údajne neutrpel žiadne straty, okrem jednej poškodenej F-15, ktorú zasiahla raketa R-23R vystrelená MiGom-23MF. thumb|right|Líbyjský MiG-23 s americkým [[McDonnell Douglas F-4 Phantom II|F-4J Phantom II nad zálivom Veľká Syrta, august 1981]]
Na druhej strane však sýrske zdroje uvádzajú stratu 12 lietadiel – šesť MiGov-23MS/MF a šesť MiG-21MF. Pritom sa im podľa ich vyhlásenia podarilo zostreliť sedem izraelských lietadiel – tri F-16, dve F-15, jeden F-4 a jeden Kfir. Letecké boje pokračovali aj ďalší deň, kedy mali podľa izraelských zdrojov stíhačky F-15 zostreliť dva MiGy-23, päť MiGov-21 a jeden vrtuľník SA 342 Gazelle. Stíhačky F-16 údajne v ten deň zostrelili 18 sýrskych lietadiel a 2 vrtuľníky. Do ukončenia bojov údajne izraelskí piloti zostrelili spolu 95 lietadiel a vrtuľníkov. Z tohto počtu bolo 36 kusov MiG-23MS/MF/BN/UB. Izrael pritom hlási stratu len 3 strojov – F-4E Phantom II, A-4M Skyhawk a UH-1N Twin Huey. Tieto údaje sú však spochybňované sovietskymi zdrojmi, ktoré tam v tom čase pôsobili. Podľa ich údajov dosiahli sýrski piloti 23 zostrelov izraelských lietadiel oproti 47 vlastným stratám. Sýria opisuje priebeh tohto konfliktu takto: Dňa 6. júna 1982 sýrske MiGy-23 zaznamenali svoj prvý úspech – kpt. Zakariyah na svojom stroji MiG-23MF zničil raketou R-23 bezpilotný stroj BQM-34. Na ďalší deň mala trojica MiGov-23MF napadnúť formáciu stíhačiek F-16. Prvú F-16 zničil údajne kpt. Merzah zo vzdialenosti 9 km za pomoci rakety R-23R a zo 7 km sa mu podarilo raketou R-60 zostreliť aj druhú F-16. O krátku chvíľu však bol sám v manévrovom boji zostrelený. Podarilo sa mu zachrániť a vrátiť sa na svoju základňu. Dňa 8. júna 1982 sa scenár opakoval. Pilot MiGu-23, mjr. Haw, zničil jednu F-16, ale rovnako ako jeho kolega bol zostrelený raketou AIM-9 Sidewinder. Dňa 9. júna 1982 sa malo sýrskym MiGom-23 podariť dosiahnuť opäť niekoľko zostrelov. MiG-23MF pilotovaný mjr. Deebom zničil raketou R-23 izraelskú F-16 a pilot ďalšieho MiGu-23MF zničil jednu F-16 pomocou rakety R-60. Zvyšné stíhačky F-16 ich ale oboch zostrelili. Úspešným bol aj pilot Hazah, ktorý v ten deň tiež zničil jednu F-16. Prvou obeťou na MiGu-23 v tejto vojne sa stal pilot Sofi, ktorého zostrelili stíhačky F-15 spolu s ďalším MiGom-23. Stíhačky MiG-23MS sa činili a dvojica týchto lietadiel zostrelila izraelský F-4 Phantom II, ale privolaná formácia F-15 obe MiGy zostrelila.
Dňa 11. júna 1982 malo dosiahnuť sýrske letectvo posledné zostrely izraelských lietadiel v tejto vojne. V ten deň mala byť skupina stíhačiek F-4 Phantom II napadnutá dvojicou MiGov-23MS a jeden z Phantomov mal padnúť za obeť rakete R-3S. Prítomné F-15 ale zostrelili aj tieto dva MiGy. Celková bilancia sýrskych zdrojov hovorí o 9 zničených izraelských lietadlách a desiatich stratách MiGov-23. Aj po uzatvorení prímeria však letecké súboje nad Libanonom pokračovali a izraelská F-15 zostrelila dňa 25. júna 1982 dvojicu MiGov-23.
V druhej polovici roku 1982 začal ZSSR dodávať nové stroje MiG-23, ktoré mali nahradiť straty utrpené vo vojne. Okrem iného bolo dodaných približne 50 stíhačiek MiG-23ML s novými raketami R-24. Tieto stroje boli onedlho nasadené a v boji sa opäť stretli s izraelským letectvom. Dňa 4. októbra 1982 mali sýrske MiGy-23 zničiť tri F-15 a jeden F-4E, čo však Izrael nepriznáva. Občasné šarvátky trvali až do novembra 1985, kedy boli dva MiGy-23 zostrelené stíhačkami F-15C/D.
Dňa 11. októbra 1989 o 11:10 na izraelské letisko Becet na Golanských výšinách dosadol mjr. Mohamed Abdul Bass, so svojim MiGom-23ML s číslom 2786 bez výzbroje. Štartoval zo základne Blai a jeho úlohou bol obyčajný cvičný let. MiG-23 bol Izraelčanmi podrobne preskúmaný a v roku 1990 bol verejnosti predvedený na leteckom dni vo formácii spolu s lietadlami F-15C a F-16D. V súčasnosti je vystavený v múzeu Chacerim.
Afganistan
thumb|right|Sovietsky MiG-23M v šedej kamufláži pre vybojovanie vzdušnej nadvlády
V roku 1979 sa začala sovietska intervencia v Afganistane. Medzi lietadlami, ktoré ZSSR vyslal boli aj MiGy-23. Boli umiestnené na leteckých základniach v Kábule a Bagrame. Okrem svojej prvotnej úlohy, ktorou bola ochrana pred možným zásahom pakistanských vzdušných síl, boli MiGy-23MLD hojne používané na útoky na pozemné ciele. Straty zo strany nepriateľských protilietadlových riadených striel boli minimálne, vďaka vysokému ťahu motora MiGu-23, ktorý mu umožňoval okamžite po štarte prudko stúpať a uniknúť tak z dostrelu týchto rakiet. Úspešnému nasadeniu MiGu-23 napomáhali aj skvelé vzletovo-pristávacie vlastnosti, ktoré mu dávala meniteľná geometria krídel. Vo vzdušných bojoch zostrelili sovietske MiGy-23MLD pakistanskú F-16A, pričom pakistanským pilotom sa podarilo zničiť dva MiGy-23 patriace afganským vzdušným silám.
Iracko-iránska vojna
thumb|right|Iracký MiG-23MLA
Irak aktívne nasadzoval stíhačky MiG-23MF a MiG-23MS vo vojne s Iránom v rokoch 1980 – 1988. Ich hlavnou úlohou bolo vybojovanie nadvlády vo vzduchu, ničenie iránskych lietadiel a útoky na pozemné ciele. Údaje o stratách a víťazstvách irackých MiGov sú málo známe. Podľa niektorých zdrojov iracký MiG-23 poškodil dňa 21. apríla 1981 iránsky F-14 Tomcat paľbou z palubného kanónu. Ďalšie úspechy dosiahol MiG-23ML dňa 11. augusta 1984 a 17. januára 1987, kedy zostrelil ďalšie stroje F-14.
Angola
Ďalším dejiskom vojnových udalostí, do ktorých sa MiG-23 zapojil bola Angola. Vládne vojská tam v tom čase bojovali s rebelmi z organizácie UNITA, ktorých neskrývane podporovala aj Južná Afrika. Na pomoc vládnym vojskám prišli v roku 1985 Kubánci pod patronátom Sovietskeho zväzu, aj s približne 50 kusmi MiG-23ML a MiG-23UB, ktoré pilotovali takzvaný „kubánski dobrovoľníci“. Ich hlavnou úlohou bola ochrana životne dôležitých oblastí krajiny a najmä hlavného mesta. Po eskalácii konfliktu v roku 1987 boli MiGy-23 premiestnené na juh. Jedna z eskadier sa usídlila na letisku Namibe, približne 170 km od hraníc s Namíbiou. V tom čase sa na juhu uskutočnilo niekoľko súbojov medzi kubánskymi MiGmi-23 a juhoafrickými stíhačkami Mirage F1, ktoré skončili zostrelením troch MiGov-23MF. Avšak onedlho pocítili prvé straty aj juhoafrické stíhačky. Začiatkom roku 1987 bol nad územím severnej Namíbie zostrelený Mirage F1AZ. O niekoľko mesiacov sa scenár opakoval, pričom pilotovi Mirage sa podarilo preletieť hranicu a tam sa katapultovať, ale lietadlo bolo zničené.
thumb|Kubánsky MiG-23BN
Angolským vzdušným silám sa nakoniec s kubánskou pomocou podarilo vybojovať nadvládu vo vzduchu. Jeden z nemnohých vzdušných súbojov sa odohral aj koncom septembra 1987. Vtedy dva kubánske MiGy-23 vzlietli na prieskum počasia. Vedúcim dvojice bol mjr. Alberto Ley Rivas a kryl ho poručík Chao Gondin. Po vystúpaní do výšky im bolo pozemným riadiacim strediskom oznámené, že sa vo vzduchu nachádzajú dva rýchlo letiace ciele neznámeho pôvodu a naviedli ich na stretávací kurz. Onedlho sa im ciele objavili aj na obrazovkách palubných radarov. Rivas prikázal druhému pilotovi zaujať polohu za narušiteľmi, nakoľko čelný odpal rakety R-23R v danej rýchlosti nebol možný. Čoskoro piloti MiGov spoznali svojich protivníkov – išlo o juhoafrické stíhačky Mirage F1. Major Rivas odpálil zo vzdialenosti 800 m raketu R-60 a zničil jeden Mirage F1. Na druhý Mirage F1 boli odpálené dve rakety R-60, ale len jedna z nich ho čiastočne poškodila. Podarilo sa mu z boja ujsť, ale jeho pilot bol pri pristávaní vážne poranený, keď zistil že mu zlyhala hydraulika a rozhodol sa katapultovať v malej výške. V dôsledku toho utrpel vážne poranenia chrbtice. Tieto straty však juhoafrické letectvo nepriznáva. V opise udalostí z toho dňa Juhoafričania uvádzajú, že zostrelená nebola žiadna ich stíhačka, ale len poškodený stroj kpt. Arthura Pierceyho. Niektoré zdroje uvádzajú, že MiGy-23 zostrelili počas tohto konfliktu vrtuľník SA 330 Puma, lietadlo Atlas Impala a dopravný C-130 Hercules. Po ukončení bojov sa všetky zvyšné kubánske MiGy-23 vrátili domov a jeden z nich je v súčasnosti vystavený v havanskom múzeu ako „Angolský veterán“.
Verzie lietadla
thumb|right|MiG-23UB
Používatelia
thumb|400px|Používatelia lietadiel MiG-23 (bývalí používatelia sú vyznačení červenou farbou)
Bývalí používatelia
thumb|MiG-23BN [[Vzdušné sily Armády Českej republiky|českých vzdušných síl]] thumb|Česko-Slovenský MiG-23ML thumb|Líbyjský MiG-23 thumb|MiG-23MF [[Maďarské vzdušné sily|Maďarských vzdušných síl na základni Pápa, september 1991]] thumb|MiG-23UB [[Luftstreitkräfte der Nationalen Volksarmee|Vzdušných síl Národnej ľudovej armády na základni Drewitz, august 1990]] thumb|MiG-23MF [[Vzdušné sily Poľskej republiky|poľských vzdušných síl na základni Gdyňa, júl 1995]] thumb|Sovietsky MiG-23MLD počas letu, 1986 thumb|Ukrajinský MiG-23MLD v leteckom múzeu vo [[Vinnycia|Vinnycii]]
Výskumní používatelia
thumb|MiG-23MS patriaci 4477. skúšobnej a hodnotiacej letke [[United States Air Force|Vzdušných síl Spojených štátov]]
Špecifikácie (MiG-23MLD)
right|400px thumb|MiG-23MLD („Flogger-K“) 833. stíhacieho leteckého pluku [[Vojenské vzdušné sily Ruskej federácie|ruských vzdušných síl pristáva na základni Jüterbog-Altes Lager v Nemecku, 5. máj 1992]]
Výzbroj
thumb|MiG-23M („Flogger-B“) vyzbrojený raketami R-23 a R-60
Ján Süli
Ing. Ján Süli (* 12. august 1947, Košice) bol starostom mestskej časti Košíc Staré Mesto od roku 1990 do roku 2006. Pôsobil aj ako slovenský generálny konzul v maďarskej Békešskej Čabe.
Ján Süli je ženatý. S manželkou Juditou majú dve dcéry.
Profesionálna kariéra
Po ukončení Strojníckej fakulty Vysokej školy technickej v Košiciach (teraz Technická univerzita) pracoval v Bytovom podniku mesta Košice, neskôr na krajskom riaditeľstve štátneho podniku Obchod s palivami v Košiciach.
Hódmezővásárhelyský obvod
Hódmezővásárhelyský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Hódmezővásárhely. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Grevenmacher (kantón)
Grevenmacher je kantón na východe Luxemburska. Má rozlohu 211,37 km² a žije tu 24081 obyvateľov (2008).
NGC 3333
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Sieťkovitý útvar
Sieťkovitý útvar alebo retikulárna formácia (lat. formatio reticularis) sú funkčne spojené útvary mozgu s tlmivým a povzbudivým vplyvom na rôzne mozgové funkcie. Časť predĺženej miechy.
Stredné úseky predĺženej miechy, kde nie sú jadrá ani zreteľné nervové dráhy, tvorí hustá sieť vzájomne poprepájaných neurónov, ktorá sa nazýva sieťkovitý útvar. Pokračuje cez Varolov most až do stredného mozgu. Zabezpečuje množstvo životne dôležitých funkcií ako je napríklad dýchanie či regulácia krvného obehu. Pri poškodení sieťkovitého útvaru človek upadá do dlhotrvajúceho spánku.
George Arliss
George Arliss (* 10. apríl 1868, Londýn, Spojené kráľovstvo† 5. február 1946, tamže) bol britský herec, ktorý sa presadil v Hollywoode.
Bol prvým Britom, ktorý získal Oscara, a to v roku 1930 za mužský herecký výkon v hlavnej úlohe v americkom životopisnom filme Disraeli, v ktorom stvárnil britského ministerského predsedu Benjamina Disraeliho. V tom istom roku bol na Oscara nominovaný ešte za jeden film, The Green Goddess. Bol známym bojovníkom proti pokusom na zvieratách.
Saint-Astier (Lot-et-Garonne)
Saint-Astier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pihen-lès-Guînes
Pihen-lès-Guînes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
LETAVY
LETAVY (skratka z pôvodného zamerania akcie – letný tábor výtvarníkov) je názov voľného spoločného stretnutia na každoročnom plenéri, kde sa formou tzv. tvorivých dielní v tvorivých dielniach prezentuje práca amatérskych ale aj profesionálnych výtvarníkov, fotografov, divadelníkov a filmárov. Prvých sedemnásť rokov od vzniku v roku 1985 sa toto stretnutie konalo každý rok v treťom augustovom týždni v rekreačnom stredisku Kurinec v blízkosti Rimavskej Soboty. Od 18. ročníka sa tvorivá dielňa konala v prírodnom prostredí rekreačného strediska Krokava, pri Hnúšti (okr. Rimavská Sobota). Od 24. ročníka sa tvorivá dielňa presunula do rekreačnej oblasti Kokava Línia ktoré sa nachádza pri meste Kokava nad Rimavicou okr. Poltár.
Zakladateľmi tohto tábora sú bývalí študenti Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici, katedry Výtvarnej výchovy Marián Lacko (Rimavská Sobota) a Ján Husár (Martin). Pôvodným zámerom bola organizácia každoročného stretnutia absolventov školy. V priebehu jednotlivých ročníkov sa do akcie zapájalo stále viac nadšencov a v súčasnosti sa tento tábor zmenil na najväčší počtom účastníkov a na najrozsiahlejší počtom ponúkaných dielní (tvorivých dielní) na Slovensku.
Dodnes LETAVY navštívilo okolo 5 000 profesionálnych či neprofesionálnych priaznivcov umenia zo Slovenska, Česka, Maďarska, Nemecka, Rakúska, Ukrajiny, Fínska, Francúzska, Holandska, Chorvátska, Juhoslávie, Rumunska, Angoly, Talianska, Poľska, USA, Španielska a Švédska.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1997
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1997 boli v poradí 26. Majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v 3 maďarských mestách: Budapešť, Pécs a Zalaegerszeg od 6.15. júna 1997, za účasti 12 tímov. Počet účastníkov sa oproti minulému šampionátu znížil o 2. Nováčikom turnaja bola iba Bosna a Hercegovina. Hráčky Litvy vybojovali zlatú medailu, keď vo finále zdolali Slovensko. Bronzové skončilo Nemecko, ktoré od svojho zjednotenia vybojovalo prvú medailu.
Tieto ME boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 1998, ktoré sa konali v Nemecku. Kvalifikovalo sa na ne 6 najlepších družstiev.
Do All stars šampionátu sa dostali dve Slovenky: Iveta Bieliková a Renáta Hiráková. Zaujímavosťou turnaja bolo vyhlásenie Miss turnaja; stala sa ňou Slovenka Andrea Kuklová.
Základné skupiny
Pécs (Lauber Dezső Sportcsarnoks kapacitou 5 000 divákov)
Play-off
Budapešť
Zoznam informatických článkov/Q
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 19 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
q2
Q2CTF
qd
QDI
qn
QNX
qo
Qore (programovací jazyk)
qt
Qt (knižnica)
qu
Quad Small Form-factor Pluggable · Quadrax · Quake · Quake 4 · Quake II · Quake III Arena · Quake Mission Pack 1: Scourge of Armagon · Quake Mission Pack 2: Dissolution of Eternity · Qualcomm Snapdragon · Quarter Video Graphics Array · Quicksort · QuickTime · Quiet Internet Pager · QutIM
NetBSD
NetBSD je moderný open source operačný systém vychádzajúci zo systému Unix. Pri jeho vývoji sa viac ako pri iných systémoch kladie dôraz na zachovávanie jednoduchosti, čistoty a prehľadnosti kódu tradičnej pre BSD Unix. Vďaka tomu NetBSD beží na vyše 70 rôznych architektúrach počítačov.
História
Projekt NetBSD bol založený v roku 1993 vývojármi systému 386BSD, kvôli neistému smerovaniu tohto systému a nespokojnosti s jeho vývojovým modelom. 386BSD ako taký zakrátko ukončil svoj vývoj, ale ako prvý port systému BSD Unix na architektúru Intel i386 (IA32) poskytol základ pre ďalší vývoj NetBSD, ktorý sa stal jeho logickým pokračovaním.
Samotný 386BSD bol založený na Net/2 vydaní systému BSD Unix. NetBSD používa kód z 386BSD, ako aj z nasledujúceho BSD vydania 4.4BSD-Lite, ktoré sa nemohlo naďalej označovať menom Unix (túto obchodnú známku v súčasnosti vlastní The Open Group).
V priebehu rokov NetBSD vďaka Open source vývojovému modelu držal krok s ostatnými modernými operačnými systémami, vrátane komerčných variánt Unixu. Jeho vývoj bol viac-menej priamočiary bez problémov či už legálnych, alebo personálnych.
Dôležitou udalosťou bol odchod jedného zo zakladateľov NetBSD, Thea De Raadta, z NetBSD Core Group, ktorému predchádzal konflikt. Theo De Raadt následne založil projekt OpenBSD.
Súvisiace operačné systémy
Krátko po založení NetBSD sa zo spoločných predchodcov odčlenil aj projekt FreeBSD. Tento projekt sa vyvinul do súčasne najpoužívanejšeho variantu systému BSD. Projekty FreeBSD a NetBSD si vzájomne vypomáhajú zdieľaním častí kódu a sú navzájom binárne kompatibilné.
V rámci projektu OpenBSD, ktorý sa od NetBSD odčlenil, vzniklo množstvo kvalitného softvéru, hlavne v oblasti sietí, bezpečnosti a ovládačov zariadení. Veľká časť kódu vyvinutého pôvodne pre OpenBSD je súčasťou NetBSD.
Niektoré unixové príkazy operačného systému Mac OS X pochádzajú z NetBSD.
Perspektívne vlastnosti
Vďaka širokej podpore hardvéru sa NetBSD používa na zariadeniach, kde nie je možné spustiť iný unixový operačný systém. Ide o tzv. "embedded" zariadenia, priemyselné počítače, handheldy, alebo starší hardvér.
NetBSD ako moderný unixový operačný systém spĺňa všetky požiadavky na výkonné a stabilné servery, k čomu ho predurčuje aj kvalitný sieťový kód, ktorý tradične patrí medzi najväčšie výhody BSD.
Pokročilé bezpečnostné funkcie, z ktorých mnohé majú pôvod v OpenBSD robia z NetBSD systém vhodný na nasadenie v úlohách citlivých na zabezpečenie. Patrí medzi ne napríklad sieťový firewall alebo podpora zasahovania do systémových volaní používateľským procesom.
NetBSD sa používa na stavbu storage serverov vďaka výkonnému diskovému subsystému, podpore iSCSI protokolu a rokmi osvedčenému súborovému systému FFS.
NetBSD je slobodný softvér, šírený podľa BSD licencie (2-bodová verzia). Jediné praktické obmedzenie pri jeho šírení je ponechanie zmienky o autorských právach v zdrojových súboroch. K zostavovaniu NetBSD je potrebný prekladač jazyka C z projektu GNU šírený pod licenciou GPL, ale systém NetBSD v spustiteľnej forme je možné používať bez akéhokoľvek GPL softvéru.
Dostupný softvér
NetBSD sa snaží o implementáciu API podľa normy Posix, čo umožňuje bezproblémové používanie prakticky všetkých unixových programov v nezmenenej forme, pokiaľ sú dostupné ich zdrojové kódy.
Okrem toho NetBSD disponuje podporou ABI mnohých ďalších operačných systémov, vrátane UNIX System V, Linux, či FreeBSD. Táto vlastnosť umožňuje beh väčšiny komerčne dostupného neslobodného softvéru. Okrem toho existuje aj experimentálna podpora pre spustiteľné súbory systému Windows vo formáte PE/COFF, ale v súčasnosti nie je veľmi použiteľná. Namiesto nej je ale možné softvér pre systém Windows spúšťať vďaka programu Wine.
Obrovské množstvo softvéru je dostupné cez balíčkový systém pkgsrc. Ten umožňuje jednoducho zostavovať a inštalovať vyše 6 000 prehľadne zatriedených balíčkov. Mnohé z nich sú dostupné aj v spustiteľnej forme a dajú sa preberať a inštalovať automaticky. Pkgsrc je možné používať aj na iných platformách, nezávisle od NetBSD.
Kritika NetBSD
Fakt, že NetBSD nie je taký rozšírený ako porovnateľné operačné systémy má za následok slabšiu podporu najmä nového hardvéru.
Napriek vysokému výkonu diskového subsystému sa systém diskových polí RaidFrame, ktorý NetBSD používa, ukázal ako citeľne pomalší, než linuxový.
NetBSD nedisponuje žurnálovacím súborovým systémom a jeho možná náhrada, súborový systém LFS stále nie je produkčnej kvality.
V súčasnosti nie je možné bez zásahov do zdrojových súborov používať v textovej konzole národné znaky iné ako zo sady ISO 8859-1. Slovenský používateľ môže tento hendikep vyvážiť buď úpravou zdrojového kódu, alebo použitím grafického systému X11.
Slovník ruskej literatúry 11.-20. storočia
'''Slovník ruskej literatúry 11.-20. storočia''' je slovenská jednozväzková špecializovaná encyklopédia, ktorú vydalo vydavateľstvo Veda v roku 2007. Slovník obsahuje 550 hesiel ruských spisovateľov, anonymných textov a vecnú časť zameranú na špecifiká ruskej literatúry. Vedúcou dvanásťčlenného autorského kolektívu bola Oľga Kovačičová, práce na slovníku trvali 7 rokov.
Okrem hesiel spisovateľov, textov a vecných hesiel slovník obsahuje „Stručný náčrt dejín ruskej literatúry 11. — 20. storočia“, ktorý začleňuje ruskú literatúru do historického procesu i európskych dejín 11.-20. storočia. Všetky heslá o autoroch obsahujú bibliografiu s údajmi o najdôležitejších vydaniach, slovenských aj českých prekladoch, vrátane významných časopiseckých, a o domácej ruskej, slovenskej, českej a západnej kritickej reflexii. Na konci slovníka je výberová bibliografia, ktorá obsahuje prehľad najdôležitejších textov, dejín ruskej literatúry, slovníkov, monografií a ďalších materiálov, ktoré sú dôsledne delené podľa jednotlivých literárnych období; nechýbajú ani internetové adresy pre literatúru, ktorá je iba na internete.
Ide o „prvý komplexný slovenský slovník inonárodnej literatúry“; hlavný recenzent Ivo Pospíšil: „[slovník] označil za dobrý príklad aktívneho a kreatívneho prístupu k literatúre, zároveň však reflektuje aj na slovenskú špecifiku pôsobenia ruskej literatúry. Pritom však kvalita a význam slovníka presahuje rámec slovenského literárneho prostredia“.
Získal Cenu Literárneho fondu za rok 2007 v kategórii „slovníková a encyklopedická literatúra“.
Myriobiblon
thumb|Obal tlačenej verzie Myriobiblonu
Myriobiblon (ďalšie názvy pozri nižšie) je názov diela byzantskej literatúry z 9. storočia. Autorom je konštantínopolský patriarcha Fotios. V úvode (podľa najstaršieho manuskriptu) ho Fotios venuje svojmu bratovi Tarasiovi, čo je pravdepodobne iba literárna štylizácia. Dielo vzniklo pred rokom 855.
Ide o najznámejšie dielo byzantskej stredovekej literatúry a jediný príklad byzantskej literárnej kritiky a histórie.
Názvy
Názov použitý na začiatku originálneho textu znie (v prepise do latinky) Apografé kai synarithmésis tón anagnósmenón hémin biblión (iný prepis: Apografi ke synarithmisis ton anagnosmenon himin vivlion), čo sa zvykne prekladať ako Opis a zoznam kníh, ktoré sme prečítali či Zoznam kníh, ktoré sme prečítali.
Ďalšie, umelé názvy textu sú : Názov Myriobibl(i)on/-os sa zvykne prekladať ako Nespočetné množstvo kníh alebo Tisíc kníh alebo Množstvo kníh
Ďalšie umelé názvy textu sú :
Názov Bibliothéké/Bibliotheca sa zvykne prekladať ako Knižnica.
''Poznámka: V prepisoch označených * dĺžeň znamená akcent, nie dlhú výslovnosť. ''
Obsah diela
Myriobiblon je súbor sumárov z 386 kníh, ktoré Fotios prečítal, usporiadaných do 279 alebo 280 kapitol. Z celkového množstva je asi 56 % kresťanských autorov, vyše polovice zaberajú teologické diela, tretinu tvoria historické diela (bez rozlíšenia náboženstva), ďalšia význačná skupina sú diela rétorické, poézia takmer úplne absentuje. Osem kapitol Fotios venuje hagiografiám. Jednotlivé kapitoly obsahujú údaje o obsahu a sčasti aj úryvky z kníh, Fotios k jednotlivým autorom dodáva biografické informácie a vlastné hodnotenie. Pri ich hodnotení ide o pohľad kresťana-intelektuála z 9. storočia. To sa prejavuje napríklad pri jeho hodnotení Origenovho diela Peri archón, ktoré bral ako hotový dogmatický traktát a nevzal v úvahu jeho hľadajúci a hypotetický charakter.
Myriobiblon neobsahuje informácie o všeobecne známych autoroch ako boli Aristoteles a Platón, Fotios sa pravdepodobne chcel zamerať na menej známe diela.