cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Colin Powell
Život
Začiatkom 80. rokov slúžil Powell vo Fort Carson v štáte Colorado. Neskôr sa stal vojenským asistentom ministra obrany Caspara Weinbergera, ktorému pomáhal počas invázie do Grenady v roku 1983 a leteckého útoku na Líbyu v roku 1986. V roku 1986 krátko velil americkému V. zboru dislokovanému v západonemeckom Frankfurte. V rokoch 1987 - 1989 pôsobil ako poradca pre národnú bezpečnosť prezidenta Ronalda Reagana. V tomto období bol povýšený do hodnosti generálporučík. A po skončení pôsobenia ako poradca prezidenta bol povýšený do hodnosti štvorhviezdičkového generála v apríli 1989 poverený vedením veliteľstva kontinentálnych síl (teda síl dislokovaných v USA, Portoriku a na Havaji) v Fort McPherson, v štáte Georgia. Neskôr toho roku ho prezident George H. W. Bush vybral za náčelníka Spoločných výboru náčelníkov štábov (Joint Chiefs of Staff) pri Ministerstve obrany USA. V tejto funkcii zotrval v rokoch 1989 až 1993. V tejto pozícii napríklad nesúhlasil s Madeleine Albrightovou v otázke angažovania sa USA vo vojne v Bosne, keďže bol proti akejkoľvek vojenskej intervencii. Vo funkcii náčelníka Joint Chiefs of Staff ho nahradil David E. Jeremiah.
Powell sa angažoval aj politicky. Podporoval kandidatúru republikána Georgea W. Busha za prezidenta a v rokoch 2001–2005 pôsobil ako Minister zahraničných vecí USA (United States Secretary of State). Bol prvým afroameričanom v tejto funkcii.
vľavo|náhľad|360x360bod|Počítačom vytvorený obraz údajného mobilného výrobného zariadenia na biologické zbrane, ktorý prezentoval Powell v Rade bezpečnosti OSN v marci 2003. 27. mája 2003 experti z USA a Spojeného kráľovstva preskúmali skutočné prívesy v Iraku a vyhlásili, že nemajú nič spoločné s biologickými zbraňami. Powell vystúpil 5. februára 2003 na plenárnom zasadnutí Bezpečnostnej rady Organizácie Spojených národov s prezentáciou argumentujúcou v prospech vojenskej invázie do Iraku. Odvolávajúc sa na početných anonymných irackých prebehlíkov tvrdil, že "nemôže byť pochýb o tom, že Saddám Husajn má biologické zbrane a možnosti rýchlo ich produkovať viac, oveľa viac." Powell tiež uviedol, že podľa neho "úplne bez pochybností" Saddám získava kľúčové komponenty pre výrobu jadrových zbraní. Avšak už o dva dni britský Channel 4 News oznámil, že tajné dokumenty odovzdané Veľkej Británii, ktoré Powell označoval počas svojho vystúpenia ako dôveryhodné boli zostavené na základe starého materiálu, ktorý kopíroval esej amerického postgraduálneho študenta Ibrahima al-Marashiho. Powell tiež tvrdil, že Irak spolupracuje s Usáma bin Ládinom a v Afganistane cvičí členov al-Káidy.
20. marca 2003 začala invázia do Iraku. 30. septembra 2004 skupina poverená preverením údajov používaných pred začatím zásahu (Iraq Survey Group, ISG) vo svojom záverečnom stanovisku vyhlásila: „ISG nenašla žiadne dôkazy o tom, že Saddám Husajn vlastnil zásoby zbraní hromadného ničenia v roku 2003..."
Powell sám označil svoje vystúpenie na pôde OSN, ktoré iniciovalo Tretiu vojna v Perzskom zálive za najväčšiu škvrnu na svojej kariére.
Colin Powell trpel v neskoršom období rakovinou krvi. Zomrel 18. októbra 2021 po problémoch v dôsledku komplikácii s ochorením Covid-19 v Národnom vojenskom zdravotnom stredisku Waltera Reeda (WRNMMC) v Bethesde, štát Maryland.
Peter Perez Burdett
Peter Perez Burdett (* približne 1734, Eastwood, Spojené kráľovstvo† 9. september 1793, Karlsruhe) bol anglický kartograf, zememerač, umelec a kresliar z Eastwoodu, kde zdedil menší majetok a tiež meno Perez po svojom dedkovi z matkinej strany, ktorý tu bol duchovným. Peter Burdett by mohol byť považovaný za slávneho už preto, že bol vyobrazený na mnohých obrazoch Josepha Wrighta, ale okrem toho sa sám podieľal na mnohých vtedajších projektoch, vrátane vymeriavaní trasy pre jedno z najväčších diel v období priemyselnej revolúcie, plavebného kanála z Leedsu do Liverpoolu, na ktorom pracoval v roku 1769. Je označovaný za osobu „ak nie priamo v centre, potom iste aspoň v polotieni Mesačnej spoločnosti z Birminghamu“. Záver svojho života strávil v Karlsruhe, vyhýbajúc sa veriteľom, však aktívny v nemeckej spoločnosti.
Život
Burdett sa narodil v roku 1734, alebo v roku 1735 v Eastwoode v Essexe. Jeho otcom bol William Burdett a jeho matkou Elizabeth Burdettová. O jeho ranom živote je známe len veľmi málo, známym začína byť až na začiatku šesťdesiatych rokov osemnásteho storočia, kedy stretáva Josepha Wrighta z Derby, ktorého sa mu darí presvedčiť, aby mu požičal peniaze a tým podporoval jeho tvorbu máp. Navyše bol Burdett modelom pre mnohé Wrightove obrazy a tiež mu podal výklad o perspektíve. Naopak Wright bol Burdettovým priateľom a podporoval ho finančne.
Okolo roku 1767 dokončil Burdett svoju mapu Derby v mierke jeden palec ku jednej míľu. S touto mapu sa mu podarilo uspieť, keď bol druhým úspešným tvorcom, ktorý nárokoval splnenie podmienok súťaže z roku 1759 vyhlásenej Society of Art, ktorá si žiadala práve tvorbu máp v tomto meradle.
Liverpool
V roku 1768 sa Burdett presťahoval z Derby do Liverpoolu, aby tu pracoval na mape grófstva Lancashire, podobne ako predtým úspešne vypracoval mapu grófstva Derbyshire. Získal nového patróna a pomáhal Georgovi Perrymu s tvorbou jeho mapy a dejín Liverpoolu. Pre Perryho dejiny z roku 1773 vytvoril obrázky a popis významných budov.
Jeho činnosť v Liverpoole bola natoľko úspešná, že sem pozval aj svojho priateľa Wrighta. Aj ten presťahovaním získal a skoro dostal od miestnych obchodníkov a aristokracie rad objednávok. Bol to však Burdett, kto v Liverpoole založil v roku 1769 Spoločnosť umelcov (Society of Artists) a zároveň sa stal jej prvým predsedom.
Neskôr sa Burdett stal propagátorom akvatinty, prvú výstavu svojich výtvorov mal v roku 1772 a je považovaný za prvého britského akvatintistu. Navyše bola jeho technika odlišná od staršej francúzskej a novátorská, avšak neskôr ju odpredal inému kartografovi Paulovi Sandbymu.
Karlsruhe
V Karlsruhe sa znovu oženil, 11. júla 1781 si vzal Friederiku Kotkowskou a neskôr s ňou mal dcéru Annu. V rovnakom roku tiež kreslil plány pre trhovisko v Karlsruhe, ktoré sa zrkadlí aj v tvaroch dnešných budov.
Dňa 9. septembra 1793 v Karlsruhe zomrel.
Jozef Cincík (maliar)
Jozef G. Cincík (* 8. marec 1909 Clopodia, Rumunsko – † 28. január 1992 Mahoning Township, Pensylvánia, USA) bol slovenský maliar, sochár, grafik, scénograf a historik umenia.
Život
Jeho rodičia pochádzali z Turca, ale v roku 1908 na na istý čas presťahovali do rumunského Sedmohradska, kde sa Jozef Cincík narodil. Jeho otcom bol Gabriel Cincík, učiteľ a organista, matkou Jolana, rodená Lenkeyová. Jozef Cincík mal mladšieho brata Ferdinanda. Rodina sa v roku 1914 vrátila späť na Slovensko, do Kláštora pod Znievom. V roku 1915 sa presťahovali do Trnavy, ale už v roku 1916 sa vrátili späť do Kláštora. Ti vyštudoval základnú školu, gymnázium navštevoval v Lučenci. Potom študoval na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe (1928 - 1932), neskôr (1932 - 1936) aj archeológiu a dejiny umenia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1938 úspešne obhájil svoju dizertáciu s názvom: "Barokové fresky západného Slovenska v XVII. a XVIII. storočí", ktorá vyšla v tom istom roku aj knižne. Dňa 9. februára 1945 bol dekrétom prezidenta republiky menovaný za riadneho profesora dejín umenia na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave.
Od roku 1933 pôsobil ako tajomník Umeleckého odboru Matice slovenskej a tiež ako riaditeľ Štátneho pamiatkového úradu pre stredné Slovensko v Martine. V tomto postavení sa zoznámil s mnohými slovenskými umelcami (najmä maliarmi; jeho blízkym priateľom bol napríklad Martin Benka). Podieľal sa na vytvorení Galérie slovenského výtvarného umenia, otvorenej 25. novembra 1933 v priestoroch novostavby Slovenského národného múzea v Martine. Na prelome rokov 1935 a 1936 sa spolu s Karolom Plickom, Jozefom Cígerom-Hronským a Konštantínom Čulenom zúčastnil osemmesačnej cesty po centrách slovenskej minority v USA. Cincík sa staral najmä o inštalovanie výstav a administratívu spojenú s cestou. Od polovice 30-tych rokov písal do početných periodík o dejinách staršieho i moderného slovenského umenia, o histórii a archeológii. Bol autorom niekoľkých kunsthistorických monografií a aktívne sa venoval umeleckej tvorbe (najmä maľbe a grafike). Navrhol niekoľko známok počas existencie prvej Slovenskej republiky (osemdielnu sériu "slovenské kniežatá") a tiež návrhy na bankovky (v roku 1944).
V marci 1945 Cincík emigroval s inými predstaviteľmi kultúry vojnovej Slovenskej republiky najprv do Rakúska, potom do Bavorska a v októbri 1945 do Talianska. Od roku 1946 žil a tvoril v Spojených štátoch amerických, učil na St Beda´s College a realizoval sa aj ako výtvarník a grafik (vymaľoval niekoľko kostolov v USA). Vo svojom voľnom čase sa venoval výskumu osudov francúzskeho vojaka a účastníka americkej vojny za nezávislosť USA Jána Ladislava Polereckého. Na konci života pracoval ako katalogizátor verejnej knižnice (Public Library) v Clevelande.
Jeho bratrancom bol menovec Jozef Cincík (fotograf)
Dielo
Výber z Cincíkovho diela vyšiel pod názvom: Hľadanie rodného štýlu. [ed. Štefan Baranovič] Martin : Matica slovenská, 2009. 342 s. ISBN 978-80-7090-909-6
Ekumenopolis
Ekumenopolis (z gr. svetové mesto) je termín, ktorý bol zavedený v roku 1967 gréckym urbanistom menom Constantinos Doxiadis na reprezentáciu myšlienky, že v budúcnosti by sa mohli urbanizované oblasti a súmestia spojiť a vytvoriť tak jedno celosvetové mesto ako dôsledok súčasných trendov urbanizácie a rastu populácie.
Zoznam planétok 112251 – 112500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Ekumenopolis
Svet, ktorý by dospel do takéhoto štádia vývoja, by pravdepodobne potreboval import potravín z iných planét alebo z orbitálnych alebo podzemných zdrojov.
Doxiadis vytvoril aj scenár založený na trende urbánneho vývoja zo súčasnosti, predpovedal prvý európsky eperopolis (kontinentálne mesto), ktoré by malo byť založené na oblasti Londýn-Paríž-Amsterdam.
Postojna
náhľad|Postojna right|thumb|Poloha
Zoznam športových článkov/I
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 198 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
i
I Hjung-tchäk
ia
Iaidó · Ian Jenkins · Ian Laperrière · Ian Thorpe · Ian Wright
ic
ICE Aréna
ič
Ičidži Otani · Ičiró Suzuki
ig
Ignacio González King · Ignác Kolisch · Igor Bališ · Igor Demo · Igor Držík · Igor Dula (bridž) · Igor Gavenčiak · Igor Kollár · Igor Koller · Igor Konstantinovič Kunicyn · Igor Liba · Igor Macypura · Igor Murín · Igor Nikolajevič Larionov · Igor Novák · Igor Obert · Igor Olegovič Šesťorkin · Igor Rataj · Igor Sergejevič Jemelejev · Igor Stefanovski · Igor Šemrinec · Igor Štohl · Igor Valerievič Andrejev · Igor Vladimirovič Akinfejev · Igor Vladimirovič Grigorenko · Igor Žofčák
ih
Ihrisko
ik
IK Sävehof (muži) · IK Sävehof (ženy) · Iker Casillas
il
Ilia Alexejevič Tkačenko · Ilia Igorievič Sorokin · Ilia Nikolajevič Bryzgalov · Ilia Valerievič Kovaľčuk · Ilia Vladimirovič Nikulin · Ilie Năstase · Ilija Bozoljac · Ilija Sivonjić · Ilľa Vasyľovyč Marčenko
im
Impas a Expas · Imrich Bugár · Imrich Lichtenfeld · Imrich Petrík · Imrich Stacho · Imtech Arena
in
In-line korčule · Indian Premier League · Indian Wells Masters · Indické národné florbalové družstvo mužov · Indické národné futbalové mužstvo · Indické národné hokejbalové družstvo mužov · Indické národné vodnopólové družstvo mužov · Indonézske národné florbalové družstvo mužov · Indonézske národné florbalové družstvo žien · Indonézske národné futbalové mužstvo · Indonézske národné futsalové družstvo mužov · Indonézske národné futsalové družstvo žien · Inés Gorrochateguiová · Ingemar Stenmark · Ingo Steuer · Initia HC Hasselt (muži) · Inline hokej · Inline skater hockey · Inter Miami CF · Interkontinentálny pohár vo futbale 2004 · Interkros · International German Open · International Series · International Series Gold · International Sydney · International Women’s Open 2007 · Internazionale Torino · Inverness Caledonian Thistle FC
iñ
Iñaki Urdangarin Liebaert
io
Ioana Raluca Olarová · Iowa Stars
ip
Ipswich Town FC
is
Isabelle Demongeotová · Isco · Iserlohn Roosters · Isidor Gunsberg · Island na Letných olympijských hrách 2008 · Islandské národné florbalové družstvo mužov · Islandské národné futbalové mužstvo · Islandské národné futsalové družstvo mužov · Islandské národné hádzanárske mužstvo · Ismaily Gonçalves dos Santos · Ismar Tandir · Ismáíl Ahmad Ismáíl · Isolde Kostnerová
iu
IUVENTA Michalovce
iv
IV. liga Západ JV 2011/2012 · Iva Majoliová · Ivan Bajo · Ivan Baranka · Ivan Basso · Ivan Bátory · Ivan Belák · Ivan Bilský · Ivan Bohuš · Ivan Bortel · Ivan Cíferský · Ivan Čiernik · Ivan Dieška · Ivan Dodig · Ivan Dornič (1962) · Ivan Dornič (1985) · Ivan Droppa · Ivan Fiala · Ivan Galád · Ivan Gálfy · Ivan Grigorievič Tichon · Ivan Harvánek · Ivan Heimschild · Ivan Hlinka · Ivan Hodúr · Ivan Chodák · Ivan Jurievič Čerezov · Ivan Klasnić · Ivan Kluvánek · Ivan Koložváry · Ivan Kozák · Ivan Kurilla · Ivan Lendl · Ivan Lietava · Ivan Lichner · Ivan Ljubičić · Ivan Majeský · Ivan Mesík · Ivan Minčič · Ivan Mykolajovyč Ordec · Ivan Niňaj · Ivan Rakitić · Ivan Sergejevič Uchov · Ivan Švarný · Ivan Tatranský · Ivan Trabalík · Ivan Vladimír Roháček · Ivan Žiak · Ivana Kmeťová · Ivana Kováčová · Ivana Lisjaková · Ivana Reitmayerová · Ivano Balić · Ivano Brugnetti · Iván Córdoba · Iván Fresneda · Iván Navarro Pastor · Iván Zamorano · Iveta Benešová · Iveta Bieliková · Iveta Mičiníková · Iveta Putalová · Ivica Kostelić · Ivica Kralj · Ivica Olić · Ivica Vastić · Ivo Karlović · Ivo Klec · Ivo Minář · Ivo Prorok · Ivo Rüthemann · Ivo Viktor · Ivona Fialková
iz
Izraelské národné futbalové mužstvo · Izraelské národné futsalové družstvo mužov · Izraelské národné inline hokejové družstvo mužov · Izraelské národné lakrosové družstvo mužov · Izraelské národné lakrosové družstvo žien · Izraelské národné vodnopólové družstvo mužov · Izraelský daviscupový tím
Juno (bohyňa)
thumb|Socha rímskej bohyne Juno
Hrušov (okres Rožňava)
Hrušov je obec na Slovensku v okrese Rožňava. Najvýznamnejšou pamiatkou obce je románskogotický Kostol Nepoškvrneného počatia Panny Márie zrejme z konca 13. storočia a vo viniciach stojaca gotická pútnická kaplnka sv. Anny z prelomu 14. a 15. storočia.
Juno (bohyňa)
Rovnako ako Jupiter mala aj Juno schopnosť vrhať blesky. Často býva vyobrazená so zbraňou v ruke a v plášti z kozej koži, čo bolo časť oblečenia, ktoré si rímski vojaci obliekali k ťaženiu.
1891 Gondola
1891 Gondola je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil Paul Wild 11. septembra 1969.
Juno (bohyňa)
Verí sa, že mesiac, v ktorom sa každoročne konali slávnosti na jej počesť (čo pripadá na 7. jún), dostal pomenovanie práve podľa bohyne Juno.
Taurignan-Vieux
Taurignan-Vieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 216 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Orsobia
Orsobia (Orsobia) je v gréckej mytológii dcéra Heraklovca Déifonta a jeho manželky Hyrnétho, dcéry argejského kráľa Temena.
Róbert Dúbravec
Róbert Dúbravec (* 19. január 1924, Ružomberok - † 8. november 1976, Bratislava) bol maliar, grafik, ilustrátor, výtvarný pedagóg.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Ružomberku, roku 1943-1947 na oddelení kreslenia a maľovania SVŠT, roku 1947-1948 na Prírodovedeckej a Pedagogickej fakulte v Bratislave. Prednášal na VŠVU v Bratislave. Vysokoškolský pedagóg PF v Banskej Bystrici (1968), vedúci Katedry výtvarnej výchovy PF (1970). Predseda Krajskej organizácie ZSVU v Banskej Bystrici (1957-1960). Autor monunentálno-dekoratívnych výzdob architektúr. Ako monumentalista sa usiloval o jednoduchosť a dekoratívny účinok. Jeho ilustrátorská práca prebiehala v technike čiernobieleho, alebo kolorovaného drevorezu, neskôr linorezu. Ilustroval viaceré rozprávky, napríklad Pastierik a zbojníci od Antona Habovštiaka, Triptychy a tetraptychy sa stali častou formou v jeho umeleckej tvorbe. V oblasti monumentálno-dekoratívnej realizácie je autorom jednofarebnej vitráže v Národnom dome v Banskej Bystrici (1956) a kovaných mreží v zasadačke SÚPSOP-u v Banskej Bystrici (1962). Vystavoval doma i v zahraničí. Samostatná výstava v Banskej Bystrici (1974). Zaslúžilý umelec, nositeľ viacerých vyznamenaní.
Orsobia
Déifontes a jeho deti potom jej mŕtve telo pochovali, nad hrobom jej následne dali vybudovať héroón a okrem iných pôct ustanovili, že z olív a z plodov iných stromov, ktoré vyrastú na tomto okrsku, nesmie nikto nič odniesť, ale všetko sa musí nechať v zemi zasvätenej Hyrnétho. Miesto, kde ju pochovali, dostalo meno Hyrnéthion.
Podľa antického autora Pausania sa Orsobia stala manželkou Aigimiovho syna Pamfyla, ktorý neskôr zahynul aj so svojim bratom Dymom v boji proti Dórom.
Vila Nova de Famalicão (mesto)
Vila Nova de Famalicão  je pomerne mladé mesto (cidade) v rovnomennom okrese (ktorému je aj sídlom) a v regióne Norte. Bolo založené v roku 1835, mestské práva získalo v roku 1985. Je priemyselným strediskom textilu a potravinárstva. Mnohé známe značky, ako Tifossi, Denim, SMKjeans, tu majú svoje pobočky.
Pavol Dúbravský
Pavol Dúbravský (* 2. november 1908, Zvolen – † 1. november 1974, Zvolen) bol herec, kultúrny pracovník a úradník.
Životopis
Meštiansku školu navštevoval vo Zvolene, roku 19241926 učiteľský ústav v Banskej Bystrici (nedokončil). V roku 19331934 študoval 2 semestre Hudobnej a dramatickej akadémie v Bratislave, roku 19641965 navštevoval osvetový kurz pri Strednej knihovníckej škole tamže. Úradník finančného riaditeľstva a Slovenskej poisťovne vo Zvolene. Člen kočujúceho Slovenského divadla E. Wagnerovej, činohry SND, činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského. Vedúci Domu kultúry vo Zvolene, pracovník vydavateľstva Journal v Bratislave. Autor básnickej zbierky Bôľ a knihy noviel Čo lepší chlapi... a iné humoresky. Prispieval do športovej tlače. Zanechal rukopis divadelných hier.
Pius IX.
Blahoslavený Pius IX.,, rodným menom Giovanni Maria Mastai-Ferretti (* 13. máj 1792, Senigallia – † 7. február 1878, Rím) bol 255. pápež (18461878). Jeho pontifikát trval viac ako 31 rokov (11 559 dní), od 16. júna 1846 do 7. februára 1878. 3. septembra 2000 ho pápež Ján Pavol II. vyhlásil za blahoslaveného.
Život
Narodil sa v Senigallii v pohraničí Ancony ako štvrtý syn grófa Girolamo dei conti Ferretti. Hoci mal v mladosti epilepsiu, po vyliečení študoval vo Viterbe a neskôr v Ríme. V roku 1819 bol vysvätený na kňaza a po ôsmich rokoch sa už stal biskupom. Pre svoje súhlasné postoje k organizačným zmenám v pápežskom štáte a pre svoje sympatie s talianskymi národnými túžbami, získal povesť liberála. V roku 1840 bol vymenovaný za kardinála a v roku 1846, v dvojdňovom konkláve bol zvolený za pápeža. Bol síce pokrokár, ale umiernený, čo mu pri voľbe poslúžilo voči spiatočníckemu druhému kandidátovi.
Pápežstvo
Keďže zvolením za pápeža sa stal súčasne hlavou pápežského štátu, hneď po zvolení vyhlásil amnestiu pre politických väzňov, zrušil cenzúru a uskutočnil niektoré praktické reformy v pápežskom štáte. To, že niekoľkokrát podporil taliansky nacionalizmus, mu prinieslo veľkú popularitu. Tá však upadla, keď sa vyjadril, že napriek svojmu presvedčeniu o potrebe svetskej moci Svätej stolice, v nijakom prípade nechce zriadiť konštitučný štát. Odmietol tiež zapojiť sa do vojny za vyhnanie Rakúšanov z Talianska, čo sa pokladalo za zradu z jeho strany. Po nacionalistických povstaniach v roku 1848 musel utiecť z Ríma. O pomoc získať Rím späť, požiadal prezidenta Francúzskej republiky Ľudovíta Napoleona, a na jeho príkaz francúzske jednotky vyhnali republikánsku armádu, na čele ktorej stál Giuseppe Garibaldi. Po Piových liberálnych postojoch už nebolo ani stopy.
Pius IX. stál na čele katolíckej cirkvi v čase, keď sa Taliansko zjednocovalo, a tak v septembri 1860, po porážke novovzniknutej pápežskej armády prišiel Pius o všetky časti pápežského štátu, okrem Ríma a jeho blízkeho okolia. Vzniklo nové talianske kráľovstvo a pápež žil 10 rokov pod ochranou francúzskej posádky, ktorá sa po vypuknutí francúzsko-pruskej vojny musela stiahnuť, a 20. septembra 1870 Rím obsadili talianske vojská. Pius IX. nikdy neuznal zjednotené Taliansko, a napriek tomu, že mal zabezpečenú nedotknuteľnosť, na protest viac nevykročil z Vatikánu.
Zdá sa, že politicky bol Piov pontifikát katastrofou, no z cirkevného hľadiska bol plný úspechov. Založil vo svete vyše dvesto nových diecéz a apoštolských vikariátov, hlavne v USA a britských kolóniách, obnovil latinský patriarchát v Jeruzaleme, uzavrel konkordáty s mnohými štátmi. Za jeho vlády narástla centralizácia moci, ale prejavila sa aj veľká duchovná obroda na všetkých stupňoch v cirkvi.
Z toho, čo Pius IX. počas svojho pontifikátu vykonal, zvlášť významné sú tri udalosti:
Životopisci vyzdvihujú jeho mimoriadnu zbožnosť, jeho sympatickú povahu, láskavý humor a trpezlivosť v nešťastí. Napriek tomu, antiklerikálny rímsky dav, 13. júla 1881, pri prenášaní jeho pozostatkov z chrámu sv. Petra (kde bol dočasne pochovaný), do kostola San Lorenzo fuori le Mura, sa pokúsil jeho rakvu hodiť do rieky Tiber.
Ordiarp
Ordiarp je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1892 Lucienne
1892 Lucienne je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Paul Wild 16. septembra 1971.
Teilhet (Ariège)
Teilhet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 180 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Concordia Ružomberok
Concordia Ružomberok (1906-1914) je prvý futbalový klub založený na pôde mesta Ružomberok v roku 1906. Klub bol založený v spolupráci s talianskymi usadlíkmi (ostali tu počas výstavby košicko-bohumínskej železnice). Zakladateľom klubu bol Štefan Mudrončík, ktorý bol zamestnaný v miestnej textilke ako archivár. Tajomníkom klubu bol František Ivankovič. Za Concordiu v tom období hrávali Jozef Gromnica (brankár), Martin Horváth, Ján Gromnica, Vrchoslav Vyskočil, Samueli, Bedrich Daniš, Štefan Mudrončík, František Kočvara, bratia Wetlerovci, Petrákovci, Podhorní, Šipošovci. Klub hrával na ihrisku, ktoré malo názov Execirák. Nachádzalo sa pri bývalej Slovenskej papierni (neskôr zberné suroviny) na priestore, kde cvičievalo vojsko. Hráči Concordie hrávali v čierno-bielych pásikovancýh tričkách a čiernych trenírkach. Šatne klubu mal klub v hostinci Tyroler pri rieke Revúca. Miestnosti v dnes už neexistujúcej reštaurácii Pribiš slúžili ako klubovňa. Klub zanikol po 8-ročnom pôsobení vypuknutím 1. svetovej vojny, kedy boli viacerí hráči povolaní na front.
Pulp
Pulp bola britská kapela, ktorá sa zaradila do štýlu alternatívneho rocku. V 90. rokoch 20. storočia bola súčasťou najväčšieho hudobného hnutia v Spojenom kráľovstve, ktoré sa volalo britpop. Patrila medzi najväčšie kapely 90-tych rokov. Britpop tvorila s kapelami ako boli legendárni Oasis, Blur, Elastica, Echobelly, či Suede. Kapela Pulp vznikla v roku 1978 v anglickom Sheffielde. Za svojej existencie dokázala vytvoriť sedem albumov, no v roku 2002 rozpadla. Tvorili ju členovia Jarvis Cocker (vokály, gitara), Candida Doyle (klávesy), Mark Webber (gitara), Steve Mackey (basová gitara) a Nick Banks (bicie).
Melankomas z Kárie
Melankomas (Melankomas) bol olympijský víťaz v boxe v 1. storočí. Melankomas, syn Melankomanta z Kárie, je jedným z najznámejších boxerov starovekého Grécka. Z antických autorov najpodrobnejšie poznatky o ňom uvádza Dión Chrysostomos, ktorý v jeho postave zobrazuje možno zidealizovaný portrét pohľadného a zdatného mladého muža umierajúceho v rozkvete svojej kariéry.
Podľa Dióna sa Melankomas ako boxer vyznačoval jedinečným štýlom, ktorým sa dokázal vyhnúť úderom svojich súperov a vybojovať si tak víťazstvo v každom zápase. Tiež upriamuje pozornosť na jeho tvrdý tréning, počas ktorého raz dokázal udržať svoje ruky zdvihnuté celé dva dni. Medzi najväčšie úspechy jeho boxerskej kariéry patrí olympijské víťazstvo (podľa niektorých odborníkov je možné, že toto víťaztvo dosiahol jeho otec ) doshiahnuté pravdepodobne na 207. hrách v roku 49 a víťazstvo na pýtických hrách v Delfách. Avšak tohto mladého športovca čakal smutný osud, po športových výkonoch a tréningoch s preťažením až do krajnosti, bez toho, aby si užil radostí života, v Neapole vážne onemocnel a zomrel. Ešte aj na smrteľnej posteli sa tento mimoriadne ambiciózny muž, opýtal pankratistu Athénodóra, ktorý bol jeho priateľom z detstva, že koľko dní ostáva do najbližieho atletického stretnutia.
Existuje aj antická správa, od autora Themistia zo 4. storočia, že Melankomas bol milencom budúceho rímskeho cisára Tita, čo by bolo v rozpore so správou, že sa upriamil len na svoju športovú kariéru.
Florian Znaniecki
Florian Witold Znaniecki (* 15. január 1882, Świątniki, Ruská ríša, dnes Poľsko – † 23. marec 1958) bol americký sociológ a filozof poľského pôvodu. Venoval sa sociálnej psychológii, študoval sociálne prispôsobenie, postoje a hodnoty.
Spolu s W. I. Thomasom pracoval na prípadových štúdiách imigrantov. Štúdium antropologických zmien štruktúry osobnosti poľských emigrantov, ktorí sa usídlili v Amerike.
Koceľ
náhľad|Knieža Koceľ v parlamente [[Srbsko|Srbska v Belehrade]]
Koceľ (Kocelj, Gozil, Chozil, Chezilo, Chezul) (* ? – † 876) bol v rokoch 861876 kniežaťom Blatenského kniežatstva.
Koceľ bol synom nitrianskeho kniežaťa Pribinu a jeho bavorskej manželky. Dostal bavorské meno Gozil (Chozil), ktoré užíval v slovienskej podobe Koceľ.
Zohral významnú rolu v podpore kresťanstva, keď v roku 867 vo svojom sídle na Blatnohrade v Panónii hostil Konštantína-Cyrila a Metoda. Solúnski bratia získali Koceľa pre myšlienku šírenia slovienskej liturgie a na Blatnohrade vyučili asi päťdesiat žiakov.
Na prelome rokov 869/870 pápež Hadrián II. aj na žiadosť Koceľa vysvätil Metoda za arcibiskupa Panónie. Pozornosti kúrie na jeho panstvo sa nevyhol ani v nasledujúcich rokoch. Pred 14. májom 873 mu poslal nový pápež Ján VIII. list, v ktorom ho osobitne upozorňuje, aby sa jeho panstvo očistilo od smilstva a iných zvyšných pohanských zvykov. Medzitým poslal mu ešte jeden osobitný list v ktorom menuje dvoch mužov, zrejme jeho veľmožov, ktorí podviedli svoje ženy. Žiada od Koceľa aby zamedzil ich rozvedeniu a podobne postupoval aj v iných podobných prípadoch. Z oboch listov je zrejmé, že kúria mala veľmi dobre zmapovanú situáciu v Panónii. Tá jednak súvisí aj so zahraničnopolitickou situáciou. Koceľ bol podriadený Východofranskej ríši a tým ľahšie prechádzali informácie do Ríma, než z iných, neobsadených oblastí ako napr. z Veľkej Moravy.
Príčina smrti kniežaťa Koceľa je zahalená tajomstvom. Po jeho smrti zdedili jeho kniežatstvo synovia Viliama a Engelšaka. Nie však na dlho, v rokoch 882884 vykonal kráľ Svätopluk niekoľko politických čistiek na bývalom Koceľovom panstve a následne i toto jeho územie pripojil k Veľkomoravskej ríši.
Theta Apodis
Theta Apodis (θ Aps / θ Apodis) je polopravidelná premenná hviezda v súhvezdi Rajka.
Paleoarchaikum
Paleoarchaikum je éra archaika s trvaním 3 600 – 3 200 mil. rokov. Po ňom nasledovalo mezoarchaikum.
Vývoj
V paleoarchaiku pokračoval vývoj zemskej kôry, aj keď dôkazov sa dochovalo len veľmi málo. Toto obdobie nie je odlíšené na základe žiadnej typovej horninovej formácie, jeho vek je stanovený chronometricky. Z paleoarchaika pochádza aj prvý nález dochovanej mikrofosílie – baktérie v slieňovci zo západnej Austrálie, s datovaním 3 460 mil. rokov.
Jurij Viktorovič Romanenko
Jurij Viktorovič Romanenko (* 1. august 1944, Koltubanovskij) je bývalý sovietsky kozmonaut. Roku 1977 velil kozmickej lodi Sojuz 26 a absolvoval dlhodobý pobyt v orbitálnej stanici Saľut 6. Roku 1980 velil Sojuzu 38 (pobyt v Saľute 6) v rámci programu Interkozmos. V roku 1987 sa zúčastnil na dlhodobom pobyte na stanici Mir.
Jeho syn Roman Romanenko je takisto ruským kozmonautom.
Tamerville
Tamerville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krzysztof Charamsa
Krzysztof Olaf Charamsa (* 5. august 1972, Gdyňa) je bývalý poľský katolícky kňaz, bývalý druhý sekretár Medzinárodnej teologickej komisie pôsobiaci pri Kongregácii pre náuku viery vo Vatikáne, teológ a básnik. Špecializuje sa na systematickú teológiu, fundamentálnu teológiu, metodológiu teológie a šírenie homoherézy.
Život
V roku 1997 bol vysvätený za kňaza. V rokoch 19911993 študoval v seminári v Pelpline, neskôr na teologickej fakulte v Lugane (v rokoch 19931997) a na Pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme, kde v roku 2002 získal doktorát. Od roku 2004 do roku 2015 prednášal teológiu na Pápežskom Ateneu Regina Apostolorum a od roku 2009 do roku 2015 tiež na Pápežskej univerzite Gregoriana. V roku 2008 získal čestný titul kaplán Jeho Svätosti. Od roku 2011 do roku 2015 bol druhým sekretárom Medzinárodnej teologickej komisie.
Dňa 2. októbra 2015 urobil verejný coming out a oznámil, že žije s partnerom. Hovorca Vatikánu Federico Lombardi reagoval vyhlásením, že v súvislosti s tým sa Charamsa bude musieť zriecť svojich funkcií v teologickej komisii a na pápežských univerzitách.
STS-132
STS-132 bola misia raketoplánu Atlantis k Medzinárodnej vesmírnej stanici. Jej cieľom bol dovoz ruského modulu Rassvet (Mini Research Module 1) k ISS. O tejto misii bolo oznámené, že je to posledný let orbitera Atlantis ale neskôr bola schválená misia STS-135, ktorú absolvuje práve Atlantis. Počas misie sa uskutočnili tri vesmírne prechádzky.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Predštartovné prípravy
13. apríla sa orbiter Atlantis presunul z prípravného hangáru OPF (Orbiter Processing Facility) do montážnej haly VAB (Vehicle Assembly Building). V nej bol spojený so zostavou skladajúcou sa z nádrže ET a štartovacích motorov SRB. 22. apríla sa na mobilnej vypúšťacej plošine presunul na rampu 39-A. 24. apríla prebehol test odpočítavania TCDT (Terminal Count Down Test). Ostré odpočítavanie sa začalo 11. mája, kedy tiež na kozmodróm dorazila jeho šesťčlenná posádka. Odpočítavanie pred štartom prebiehalo pokojne a bez neplánovaných prerušení. Predpoveď počasia dávala 75-percentnú šancu na štart. V deň štartu okolo 16:48 SELČ dorazila posádka na rampu a začala nastupovať do raketoplánu - ako prvý veliteľ Kenneth Ham, posledný letový špecialista Michael Timothy.
1. letový deň
Raketoplán Atlantis po bezproblémovom odpočítavaní odštartoval 14. mája 2010 o 18:20:09 UTC (20:20:09 SELČ). Po manévroch motormi OMS posádka otvorila nákladový priestor raketoplánu a začala sa pripravovať na spojenie so stanicou ISS, kde už na nich čakala stála posádka - Expedícia 23.
2. letový deň
Posádka Atlantisu vykonala štandardnú kontrolu tepelnej ochrany raketoplánu OBSS (Orital Boom Sensor System), niekoľko manévrov pre priblíženie k stanici a pokračovala v prípravách na spojenie (inštalácia spojovacej kamery, vysunutie stykovacieho mechanizmu).
3. letový deň
Po záverečných zbližovacích manévroch sa raketoplán pripojil k Medzinárodnej vesmírnej stanici 16. mája 2010 o 16:28 SELČ. Nasledovalo privítanie posádky na stanici a prekladanie nákladu z raketoplánu na ISS. Potom staničný manipulátor SSRMS vyzdvihol z nákladového priestoru raketoplánu plošinu ICC a preniesol ju na mobilnú základňu stanice k dočasnému uskladneniu.
Opistokonty
Opistokonty (lat. Opisthokonta) je v súčasných systémoch veľký taxón živých organizmov (niekedy konkrétne hodnotený ako nadskupina [angl. supergroup], ríša a pod.). Zahŕňa okrem určitých jednobunkovcov (golierikovce) aj všetky huby a živočíchy, preto ide z hľadiska praxe o veľmi dôležitý taxón. V tradičných systémoch tento taxón neexistuje - huby a živočíchy v nich tvoria samostatné veľké taxóny (spravidla ríše) a spomínané jednobunkovce sú obyčajne zaradené pod rôznymi názvami medzi prvoky (Protozoa).
STS-132
4. letový deň
Prvý výstup do otvoreného priestoru (EVA-1) uskutočnili Bowen a Reisman od 13:54 SELČ. Počas výstupu nainštalovali záložnú anténu SGANT na nosník Z1, namontovali konštrukciu EOTP na manipulátor Dextre a na plošine ICC uvolnili skrutky akumulátorov určených na výmenu v nosníku P6.
5. letový deň
Ruský modul Rassvet MRM1 (Mini Research Module 1) bol vyzdvihnutý z nákladového priestoru raketoplánu pomocou staničného manipulátoru SSRMS a pripojený k spodnému spojovaciemu uzlu modulu Zarija.
Opistokonty
Pôvodný význam názvu Opisthokonta
Pôvodne mal vedecký názov Opisthokonta iný význam než dnes. Copeland 1956 názvom Opisthokonta totiž označil prahuby (Archimycetes), čo je taxón, ktorý uňho prakticky zodpovedá tomu, čo sa inde volá bunkovky (Chytridiomycetes), čo je taxón patriaci pod huby.
Historizmus (umenie)
náhľad|John Constable: Voz na seno Historizmus je umelecký štýl (hlavne v architektúre), ktorý sa objavil v 19. storočí. Výtvarne sa inšpiroval historickými slohmi: románskym, gotickým, barokovým, renesančným a klasicistickým, prípadne niektorou z lokálnych odnoží slohu (napr. anglická gotika).
Opistokonty
Systematika
(Vysvetlivky: znak / oddeľuje synonymá; značky A, B, C označujú rôzne významy toho istého názvu) Základným zdrojom pre uvedený systém je Adl et al. 2018:
STS-132
6. letový deň
Druhý výstup do kozmu uskutočnili Bowen a Good. Najprv uvolnili zaseknutý kábel na jednotke OBSS, ale hlavnou náplňou výstupu EVA-2 bola výmena akumulátorov na nosníku P6. Astronauti vymenili 4 zo 6 akumulátorov ( o 1 oproti plánu). Na konci ešte dotiahli skrutky na anténe SGANT, takže anténa mohla byť aktivovaná. Výstup EVA-2 trval celkom 7 hodín a 9 minút.
7. letový deň
20.5.2010 bol modul Rassvet na ISS prvý raz otvorený a vstúpili doň kozmonauti. Tiež sa pokračovalo v prenášaní nákladu medzi raketoplánom a stanicou. V druhej polovici dňa mala posádka osobné voľno.
8. letový deň
pri výstupe EVA-3 Good a Reisman vymenili zostávajúce akumulátory na nosníku P6. Plošinu ICC aj zo starými akumulátormi preniesol staniční manipulátor SSRMS na mobilnú staničnú základňu.
9. letový deň
Plošina ICC bola premiestnená naspäť do nákladového priestoru raketoplánu, pokračovalo prenášanie nákladu medzi raketoplánom a stanicou a posádka mala aj trochu osobného voľna.
10. letový deň
Prenášanie nákladu bolo dokončené a konala sa tlačová konferencia posádok na ISS. Potom sa posádky rozlúčili, uzavreli sa prielezy medzi raketoplánom a stanicou a Atlantis sa odpojil od ISS o 17:22 SELČ. Po štandardnom inšpekčnom oblete stanice raketoplán odletel do bezpečnej vzdialenosti.
11. letový deň
Posádka vykonala záverečnú kontrolu tepelného štítu raketoplánu pomocou senzorov OBSS.
12. letový deň
Astronauti sa začali pripravovať na návrat na Zem: vykonali testy raketoplánu a ďalšie činnosti pred pristátím (upratovanie kabíny, zaklopenie parabolickej antény,).
Opistokonty
Systematika
Opisthokonta (po slovensky opistokonty):
STS-132
13. letový deň
Raketoplán Alantis pristál na dráhe SLF (Shuttle Landing Facility) na Kennedyho vesmírnom stredisku. Hlavne kolesá dosadli na dráhu o 12:48:11 UTC a raketoplán zastavil po 1 minúte a 7 sekundách.
Opistokonty
Systematika
Možné alternatívne zoskupenia (taxóny) v rámci opistokontov sú:
Historizmus (umenie)
V architektúre však historizmus používal vtedajšie stavebné postupy a technológie a estetikou historických slohov sa len inšpiroval. Na sakrálnych stavbách sa prejavovali najmä prvky románskeho a gotického slohu, v prípade svetských stavieb to boli hlavne renesančné a barokové prvky.
Opistokonty
Systematika
Ako vidno, ak sa použije taxón Choanozoa B, tak opistokonty vlastne pozostávajú len z 3 taxónov: Choanozoa, Fungi a Animalia, čiže po slovensky z golierikatcov, húb a živočíchov.
Historizmus (umenie)
V maliarstve sa historizmus prejavoval napríklad v tvorbe neorafaelistov, ktorí sa inšpirovali anglickou a holandskou maľbou. Predstaviteľom historizmu v maliarstve je napríklad John Constable, ktorého sklon k historizmu sa prejavil napríklad v diele Voz na seno z roku 1821.
Opistokonty
Systematika
Zdroje kapitoly Systematika (a úvodu článku):
Charakteristika
Zlúčenie živočíchov a húb do jedného taxónu sa uskutočnilo na základe molekulárnych údajov a to napriek tomu, že staršie systémy zaraďovali huby k rastlinám. Spoločnými znakmi zástupcov tejto ríše je, že pokiaľ tieto organizmy tvoria bičíkaté bunky, ich bičík je vždy iba jeden a je posteriórny (opistokontný). Ich mitochondrie majú ploché priehradky (kristy). Ďalej sa táto ríša líši od iných moderných eukarotických ríš schopnosťou syntetizovať bielkovinu kolagén a špecifickým spôsobom biosyntézy sterolov.
Opistokonty sú druhovo najbohatšia ríša živých organizmov na Zemi. Zahŕňa samostatné aj koloniálne bičíkovce, rôzne typy améb, vláknité, skôr nepohyblivé organizmy bez bičíkatých štádií aj pohyblivé mnohobunkové organizmy s bičíkatými spermiami. Je tiež možné, že opistokonty sú bazálnou skupinou eukaryotov.
Opistokonty nemajú ani nikdy nemali plastidy. Sú odkázané výhradne na heterotrofný spôsob života, hoci niektoré huby a živočíchy môžu žiť v mutualistickom vzťahu s autotrofnými organizmami a sú preto zdanlivo autotrofné (napr. lišajník).
Viera Dubačová
Mgr. Art. Viera Dubačová (* 19. júl 1962, Ivanka pri Nitre) je slovenská bábkoherečka, režisérka, manažérka kultúry, aktivistka, regionálna politička. V rokoch 20162020 bola poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky, zvolená na kandidátnej listine strany OĽANO, neskôr sa stala členkou predsedníctva strany SPOLU.
Životopis
Narodila sa a vyrastala v Ivanke pri Nitre. Vyštudovala réžiu na VŠMU v Bratislave. Od 1981 pôsobila v Bábkovom divadle v Banskej Bystrici ako bábkoherečka. v čase Novembra 1989 pracovala ako herečka v Bábkovom divadle na rázcestí, ale chcela sa venovať réžii. Po Gorbačovej perestrojke chcela urobiť divadelný projekt s dôchodcami bez domova. Prostredníctvom hercov z ústavov sociálnej spravodlivosti chcela meniť spoločnosť.
Od roku 1989 rozvíjala netradičné kultúrne aktivity v Banskej Bystrici ako hepeningy a živé betlehemy. Významným krokom bol aj Prvý bezbariérový deň pre deti. Je zakladateľkou a režisérkou Divadla z Pasáže, v ktorom hrajú ľudia s mentálnym postihnutím, a je aj riaditeľkou Medzinárodného divadelného festivalu Arteterapia. Režírovala v Žiline, Nitre, Bratislave, Košiciach a v Banskej Bystrici. V Bábkovom divadle v Žiline hry a happeningy s problematickou mládežou, s ľuďmi s psychickými poruchami.
Od roku 2009 bola riaditeľkou občianskeho združenia Re-Culture a Divadla Ivana Palúcha v Banskej Bystrici. V roku 2010 organizovala v Banskej Bystrici a v Prahe festival Akcent organizovaný v spolupráci s pražským divadlom Archa. V tom istom roku bola slovenskou ambasádorkou Európskeho roka boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu. Stála pri založení viacerých neziskových organizácií ako Záhrada – centrum nezávislej kultúry, Chránené bývanie Dom n.o., Agentúra podporovaného zamestnávania n.o., Šukar Dživipen n.o. Je tiež zakladateľkou organizácie Animus Apertus , ktorá je zameraná na tvorbu divadelných inscenácií s aktuálnymi témami, organizovanie rôznych kultúrnych komunitných a vzdelávacích akcií, predstavení, workshopov, kolokvií a festivalov. Pôsobí ako členka Siete pre nezávislú kultúru ANTÉNA a z tejto pozície je aj v Rade vlády pre kultúru. Získala Krištáľové krídlo za filantropiu v roku 2012.
V roku 2015 šla pomáhať migrantom na Balkán.
Komunálna politická činnosť
Po trinástich rokoch provizórneho fungovania Divadla z pasáže bola unavená a chcela sa pozrieť do tváre poslancom čo bránili vo raste divadla. Po oslovení Vladimírom Pirošíkom, Pavlom Katreniakom a inými, že zakladajú Banskobystrickú alternatívu sa pridala do politiky.
V komunálnych voľbých v roku 2006 bola zvolená ako nezávislá kandidátka s 1 597 ako prvá v poradí za mestskú poslankyňu v 1. banskobystrickom obvode. V komunálnych voľbých v roku 2010 bola zvolená s 1 305 hlasmi ako druhá v poradí za poslankyňu v 1. obvode. V nasledujúcich voľbách získala 1 939 hlasov, v rámci mesta sa umiestnila na 6. mieste a ako nezávislá kandidátka bola zvolená za mestskú poslankyňu.
Aktuálne je tretie volebné obdobie nezávislou poslankyňou Mestského zastupiteľstva v Banskej Bystrici, kde je členkou klubu Banskobystrická alternatíva. Vystupuje ako antikorupčná aktivistka a v tejto pozícii verejne podporila protest Gorila a stála pri Občianskej výzve 2012. Je zástankyňou modernej občianskej spoločnosti.
Bojuje proti extrémizmu a je jednou zo zakladateliek banskobystrickej iniciatívy Nie v našom meste.
Celoštátna politická činnosť
V roku 2014 bola ako nezávislá osobnosť nominovaná na kandidátku strany Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti pre voľby do Európskeho parlamentu. Kandidovala na 2. mieste kandidátky. So ziskom 7 671 prednostných hlasov sa umiestnila na 4. mieste v rámci strany. Do Europarlamentu sa nebola zvolená.
Prijala, rovnako ako nezávislá kandidátka, aj miesto číslo 3 na kandidátke hnutia OĽaNO – NOVA do volieb do Národnej Rady Slovenskej republiky v roku 2016. Do parlamentu šla s cieľom pomôcť regiónu. Podľa jej názoru to už nešlo regionálnou činnosťou. Vo voľbách získala 13 682 prednostných hlasov a z 12. miesta bola zvolená za poslankyňu. Na prvej parlamentnej schôdzi si na oblečenie pripla žltú hviezdu. Urobila tak spolu s kolegom Ondrejom Dostálom.
Vo februári 2017 z poslaneckého kľubu OĽaNO-NOVA odišla spolu s kolegom Otom Žarnayom. Obaja vidia lepší priestor na svoju ďalšiu prácu mimo hnutia. Dôvodom boli aj blížiace sa župné voľby. Dubačová oznámila zámer kandidovať za poslankyňu v Banskobystrickom kraji, vo voľbách predsedu kraja podporila kandidatúru Jána Luntera. Jej strana ju v tejto snahe nepodporovala. Vo voľbách získala v 1. obvode 9 543 hlasov a ako tretia v poradí bola zvolená za krajskú poslankyňu za tento obvod. Vo voľbách sa stala najúspešnejšou ženou kraja. V nasledujúcich komunálnych voľbách už kandidovať nechce, záujmy mesta bude hájiť v krajskom parlamente.
Strana SPOLU
Spolu s ďalšími doteraz nezávislými poslancami sa v apríli 2017 spojila do novej strany. Stranu zakladajú Miroslav Beblavý, Jozef Mihál, Katarína Macháčková, Zuzana Zimenová, Simona Petrík a Oto Žarnay. Iniciátori strany zároveň zverejnili svoju výzvu Vráťme Slovensko ľuďom.
Na ustanovujúcom sneme strany, ktorý sa konal 14. apríla 2018 v Poprade bola Dubačová zvolená za členku predsedníctva strany. V rámci strany sa venuje najmä témam rozvoja vidieka a regionálnej politike. Iniciovala vznik mobilnej poslaneckej kancelárie a jej výsledkom bol vznik materiálu Desatoro pre vidiek.
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidovala na 13. mieste kandidátky koalície PS/SPOLU. Vo voľbách získal 7 220 hlasov, po zohľadnení preferenčných hlasov sa umiestnila na 18. mieste kandidátky. Kvôli výsledku koalície sa do parlamentu nedostala.
Orègue
Orègue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ján Lašák
Ján Lašák (* 10. apríl 1979, Zvolen) je bývalý slovenský hokejový brankár.
Orègue
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Lašák
Klubový hokej
S hokejom začínal v HKm Zvolen. V extralige debutoval v sezóne 1998/99 kde odohral 8 zápasov. V nasledujúcom ročníku odišiel do Severnej Ameriky. V roku 1999 ho draftoval klub Nashville Predators v 2. kole ako 65. v poradí.
V sezóne 2001/02 sa stal prvým slovenským brankárom v NHL. Za dva roky však odohral len 6 zápasov, pričom ani raz nedosiahol víťazstvo. Väčšinou chytal vo farmárskom mužstve Milwaukee Admirals, preto sa rozhodol pre návrat do Európy. V ročníku 2003/04 hral za SKA Petrohrad v ruskej hokejovej superlige. Od sezóny 2004/05 pôsobil v českej hokejovej extralige v mužstve HC Pardubice, v prvom roku pôsobenia (počas lockoutu v NHL) pomohol vybojovať majstrovský titul, pričom v play-off mal najlepšiu percentuálnu úspešnosť spomedzi brankárov a získal ocenenie Zlatá helma.
Po avizovanom návrate Dominika Haška pred sezónou 2009/10 odišiel na hosťovanie do slovenského klubu HC Košice, v decembri ho angažoval klub KHL Atlant Mytišči, ktorému sa zranil brankár Martin Gerber, pôvodne malo ísť o hosťovanie do konca januára 2010. Po sérii kvalitných výkonov s ním vedenie predĺžilo zmluvu do konca sezóny. V nasledujúcom ročníku chytal za Jokerit Helsinki, v sezóne 2011/12 hral opäť v KHL za Amur Chabarovsk, v priebehu nasledujúcej prestúpil do Spartaku Moskva.
V ročníku 2013/14 začal chytať za klub slovenskej extraligy Dukla Trenčín, pričom sa s vedením dohodol, že nebude poberať žiaden plat. V priebehu sezóny prestúpil do českého extraligového klubu Bílí Tygři Liberec a v sezóne 2015/16 s ním získal majstrovský titul. O rok neskôr ukončil hráčsku kariéru.
Reprezentácia
Slovensko reprezentoval na MS juniorov 1999, kde pomohol v zisku bronzovej medaily. V seniorskej kategórii sa zúčastnil majstrovstiev sveta v rokoch 2000 (striebro), 2001, 2002 (zlato), 2003 (bronz), 2004, 2005, 2006, 2008, 2009 a 2011. Zúčastnil sa aj ZOH 2006 v Turíne. Niekoľko rokov bol slovenskou brankárskou jednotkou. Spolu v reprezentácii odchytal 65 zápasov. Nosí reprezentačný dres s číslom 25.
MS 2002
Výraznou oporou bol aj na MS v Göteborgu. V semifinále so Švédskom chytil v predĺžení čistú šancu súpera a následne všetky samostatné nájazdy. Vo finále Slovensko porazilo Rusko 4:3 a stalo sa prvý raz v histórii majstrom sveta.
MS 2003
Na šampionáte vo Fínsku Slovensko získalo bronzové medaily po víťazstve nad Českom 4:2. Lašák zaznamenal najlepšiu percentuálnu úspešnosť spomedzi všetkých brankárov – 93,5.
MS 2004
Na majstrovstvách sveta v Česku sa Slovensko tretí raz za sebou prebojovalo do semifinále, v ktorom prehralo s Kanadou 1:2. Kanadský hráč Shawn Horcoff strelil víťazný gól po faule na Lašáka, ktorý vyšiel za bránu v snahe rozohrať puk. V súboji o bronz Slovensko prehralo s USA 0:1 po samostatných nájazdoch. Na podujatí zaznamenal percentuálnu úspešnosť 95,4, čo bolo najlepšie hodnotenie zo všetkých brankárov.