cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Otčenáš
Slovenský text
V júni 2019 pápež František povolil, aby sa v talianskom preklade svätej omše časť „a neuveď nás do pokušenia” („e non ci indurre in tentazione“) nahradila slovami „nedopusť, aby sme podľahli pokušeniu” („non abbandonarci alla tentazione“) pretože staré znenie „hovorí o Bohu, ktorý zvádza na pokušenie. Ten, kto podlieha pokušeniu, som však ja sám; on ma do pokušenia netlačí – to Otec nerobí; Otec ti pomáha okamžite vstať. Do pokušenia nás vedie Satan, je to jeho pôsobisko.“
V gréckokatolíckej aj evanjelickej cirkvi sa na záver modlitby pred „Amen.“ ešte pridáva: „Lebo tvoje je kráľovstvo a moc i sláva, Otca i Syna i Svätého Ducha, teraz i vždycky i na veky vekov.“
Cirkevnoslovanský text
Text modlitby v cirkevnej slovančine:
Latinský text
Text modlitby v latinčine:
Starogrécky text
Text modlitby v starogréčtine:
Crochte
Crochte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stádla
Stádla môže byť:
Poušť
Poušť môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nemecká (okres Brezno)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nemecká v okrese Brezno.
Duša (priezvisko)
Duša (o význame pozri duša) je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najviac rozšírené v mestách Nové Zámky, Topoľčany a obci Ješkova Ves (okres Partizánske). V Česku je najčastejšie v Brne.
Známi nositelia
Pozri v článku Duša (rozlišovacia stránka).
Vasyľ Jaroslavovyč Slipak
Vasyľ Jaroslavovyč Slipak ( * 20. december 1974, Ľvov, Sovietsky zväz, dnes Ukrajina – † 29. jún 2016, Luhanske, Donecká oblasť, Ukrajina) bol ukrajinský operný spevák (bas-barytón) a vojenský dobrovoľník.
Pôsobil v Parížskej opere 19 rokov. Zúčastnil sa ako dobrovoľník vo vojne na Ukrajine na strane Pravého sektora. Bol zabitý po zásahu strelou v sídle Luhanske v Doneckej oblasti. 20. februára 2017 mu ukrajinský prezident Petro Porošenko udelil vyznamenanie in memoriam Hrdina Ukrajiny.
Jílovka (prírodná rezervácia)
Prírodná rezervácia Jílovka je prírodnou rezerváciou vyhlásenou s účinnosťou od januára 2011 Krajským úradom Libereckého kraja v južnej časti okresu Česká Lípa, v oblasti Holanských rybníkov. Chránená je fauna a flóra pri dvoch z rybníkov, Jílovky a Kravského.
Popis lokality
Celá rybničná sústava v južnej časti Českolipska zahŕňala pôvodne 23 rybníkov, založených kvôli chovu rýb. V blízkosti cesty spájajúcej obec Záhradky a mestečko Holany sú dva z nich, väčší Jílovka a menší Kravský. Oba sú rybolovné a prietokové, napájané hlavne Bobřím potokom a systémom vzájomných kanálov, v nadmorskej výške 260 m. Rezervácia zahŕňa celý Kravský rybník, južný breh rybníka Jílovka a lúky a mokrade medzi nimi. Z juhovýchodnej strany chránené územie končí pri ceste. Rozloha rezervácie je 8,31 ha. Časť je na katastri Zahrádok, časť na katastri Holanov. vľavo|náhľad|Kravský rybník
Predmet ochrany
Za chránené sú považované tunajšie lúky, mokrade, zmiešaný listnatý les a nižšie porasty s výskytom cennej mykoflóry, pri Kravskom rybníku je tiež cenená makrofytná vegetácia a rozmanitá zoocenóza. Vyhláseniu rezervácie predchádzali podrobné prieskumy územia v rokoch 2008 a 2009. vľavo|náhľad|Rybník Jílovka na zimu bol vypustený
Prístup
Okolo rybníkov vedie cesta z Holanov do Zahrádiek. Nie je tu žiadna cyklotrasa, ani turisticky značená cesta pre peších turistov.
Najbližšia železničná zastávka Zahrádky je zhruba 3 km na sever, jedná sa o Trať 087 z Lovosíc do Českej Lípy. Do obcí Zahrádky aj Holany zachádza pravidelná autobusová doprava z Českej Lípy.
1. november
Narodenia
thumb|upright|[[Bernard Kouchner (* 1939)]] thumb|upright|[[Marta Kubišová (* 1942)]] thumb|upright|[[Robert B. Laughlin (* 1950)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Jan Matejko († 1893)]] thumb|upright|[[William Styron († 2006)]]
40. roky 16. storočia
'''40. roky 16. storočia''' bolo desaťročie, ktoré trvalo od 1. januára 1540 do 31. decembra 1549.
Bažantnice
Bažantnice môže byť:
Dušička (priezvisko)
Dušička je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najviac rozšírené v obci Valaská Belá a Ružomberku. V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Mladá Boleslav a Česká Lípa.
Známi nositelia
Pozri v článku Dušička.
František Xaver Zach
František Xaver Zach známy aj ako barón Franz Xaver von Zach alebo Ján František Zach (* 4. jún 1754, Pešť, Maďarsko – † 2. september 1832, Paríž, Francúzsko) bol významný astronóm a matematik narodený v Uhorsku. Je po ňom pomenovaný kráter na Mesiaci a planétka (999) Zachia.
Život
Narodil sa 4. júna 1754 v Pešti. Študoval Cisársku vojenskú akadémiu vo Viedni a po skončení štúdia dosiahol dôstojnícku hodnosť.
Greatest Hits (ABBA)
Greatest Hits je kompilácia švédskej popovej skupiny ABBA. Jej pôvodná verzia vyšla v roku 1975 v Škandinávii, v roku 1976 bol publikovaná v ostatných krajinách sveta. Na neskorších edíciách tohto hudobného albumu sa nachádzala aj nahrávka singla „Fernando“
František Xaver Zach
Život
Už ako dôstojník odišiel Zach študovať astronómiu do Anglicka. Doktorát získal na univerzite v Oxforde. V roku 1780 robil významné astronomické pozorovania, pozoroval opozíciu Marsu. V roku 1785 vstúpil do služieb rakúskej armády, odišiel do Londýna a v roku 1786 nastúpil v hodnosti podplukovníka do služieb Ernesta II., ktorý podporoval Zachov záujem o astronómiu a zveril mu stavbu hvezdárne pri Gothe. Od roku 1791 sa Zach stal jej riaditeľom.
Vedecké práce z astronómie písal po nemecky, po latinsky a po francúzsky a publikoval ich od roku 1788 aj vo svojom časopise Allgemeine Geographische Ephemeriden, ktorý vychádzal vo Weimare. Pri pozorovaniach v Gothe sa zaoberal predovšetkým pohybom Slnka. Výsledky pozorovaní vydal v samostatnej práci Novae et correctae tabulae motuum solis (Nové a opravené tabuľky pohybov Slnka), ktorá vyšla v roku 1792 v Gothe.
Roku 1798 zorganizoval F. X. Zach vo svojej hvezdárni prvý medzinárodný astronomický kongres. Od roku 1800 začal vydávať mesačník so širším obsahovým zameraním – Monatliche Correspondenz zur Beförderung der Erd- und Himmelskunde, ktorý redigoval do roku 1827. Zachom vedená hvezdáreň na Seebergu pri Gothe si rýchlo získala vo vedeckom svete veľmi dobrú povesť a mnohí astronómovia z rozličných krajín sem prichádzali robiť pozorovania. Zach prežil potom určitý čas v Janove a aktívne sa zúčastnil na budovaní hvezdárne v talianskych mestách Neapol a Lucca. Od roku 1813 sa zdržiaval vo Švajčiarsku, najprv pôsobil v Ženeve, kde založil astronomické observatórium. Z tohto obdobia sú dôležité Zachove gravimetrické výskumy. Potom pôsobil v Elfenaube pri Berne a v roku 1827 odchádza do Francúzska, do Paríža. Rozsiahla bola jeho spolupráca s viacerými hvezdármi svetového významu a to s M. Hellom, Jakovlevom, Bakuninom, Eulerom a kartografom Lipským.
Zach zomrel na choleru 2. septembra 1832 v Paríži. Uhorská akadémia vied ho v roku 1832 menovala in memoriam za svojho člena.
Greatest Hits (ABBA)
Vo výbere albumu sú nahrávky z prvých troch albumov skupiny. Sú to väčšinou ich oficiálne single. Napriek titulu kompilácie, „greatest“, iba polovica nahrávok sa dostala na vrcholy hitparád niektorých krajín sveta. Nahrávka „Dance (While The Music Still Goes On)“ dokonca ani ako singel nevyšla, a nedostala sa do nijakého hudobného rebríčka. Vrcholmi zbierky skladieb sú: „Waterloo“, „SOS“, „Mamma Mia“, neskôr aj „Fernando“, ktoré sa dostali do Top 10 hitparád najdôležitejších hudobných trhov (z nich iba „Waterloo“ bodovala v Top 10 v USA). Medzi úspešné patria aj nahrávky „I Do, I Do, I Do, I Do, I Do“, „Honey Honey“, „Hasta Mañana“ a „So Long“. Paradoxne tento album nemal úspech v Austrálii, kde sa dostal na hudobnom trhu do konkurenčného konfliktu s miestnou výberovkou, ktorá tam vyšla pod titulom The Best Of ABBA. Kompilácia Greatest Hits mala napriek všetkému obrovský úspech. Akurát v časopise Rolling Stone na jeho adresu padlo v recenzii vyjadrenie, že „každý, kto tento album dokáže kompletne bez vynechania polovice nahrávok počúvať celý paťkrát, nie je človek, ale android“.
Album Greatest Hits vyšiel s dvoma verziami obalu. Obidve mali vnútornú (otváraciu) časť, ktorá sa anglicky nazýva „gatefold“. Bizardnú pôvodnú švédsku výtvarnú verziu obalu navrhol grafik Hans Arnold. V roku vydania kompilácie bol návrh navrhnutý na cenu za obal roka. Originálna grafika však nebola použitá vo všetkých krajinách. V niektorých, vrátane Spojeného kráľovstva a Spojených štátov, bola použitá verzia s fotografiou párov členov kapely sediacich v jesennej atmosfére na lavičke v parku. Benny a Frida sa bozkávajú a Björn číta noviny, kým Agnetha beznádejne hľadí do kamery. Vo verzii s obalom od Arnolda, bola fotografia súčasťou gatefoldu.
Zoznam skladieb
Všetky piesne napísali a zložili Benny Andersson & Björn Ulvaeus, okrem nižšie uvedených výnimiek.
Zoznam skladieb (verzia pre USA)
Všetky piesne napísali a zložili Benny Andersson & Björn Ulvaeus, okrem nižšie uvedených výnimiek.
Prepis z kórejského písma do latinky
Slovenský systém podľa PSP (používaný v tejto wikipédii)
Nasleduje to isté doplnené o kórejské hlásky (prvý stĺpec tabuľky) a niektoré ďalšie doplnenia (len pre slovenský a anglický systém) vyznačené hranatou zátvorkou. (Ani s týmito doplneniami tabuľka nezobrazuje úplne všetky výnimky a podrobnosti, ale vzhľadom na to, že na praktické účely stačí vždy len mechanicky previesť latinské písmeno podľa systému MacCune-Reischauer na analogické slovenské písmeno, nie je ani veľmi potrebné tieto varianty v tabuľke dopodrobna rozvádzať, lebo prevod z anglického na slovenské písmeno je stále rovnakého druhu):
Poznámky:
Jouy-sur-Morin
Jouy-sur-Morin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Stockenboi
Stockenboi (🇸🇻) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Villach-vidiek.
Saint-Dizier-les-Domaines
Saint-Dizier-les-Domaines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Stockenboi
Žije tu 1 647 obyvateľov (1. 1. 2010).
Saint-Dizier-les-Domaines
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gruzínske lari
right|thumb|Lari
Luhanske
Luhanske môže byť:
Hradčanské rybníky
Hradčanské rybníky sú od roku 1933 chránenou oblasťou, v roku 1967 boli vyhlásené prírodnou rezerváciou. Ochrana sa týka štyroch rybníkov prepojených Hradčanským potokom, mokradí, lúk a lesov v ich okolí. Územie sa nachádza vo východnej časti okresu Česká Lípa približne 7 km južne od mesta Mimoň.
Popis lokality
vľavo|náhľad|Hradčanský potok pri Čiernom rybníku Zahŕňa štyri lesné rybníky - Černý, Vavrouškův, Strážovský, Držník a menšiu časť Hradčanského rybníka. Prepojené sú Hradčanským potokom, ktorý je ľavým prítokom Ploučnice. Ďalej do nej patra priľahlé mokrade, zamokrené lúky a lesný porast v nadmorskej výške 270 až 286 metrov, plocha rezervácie je teraz 144,65 ha. Od severu k nej prilieha Letisko Hradčany, z juhozápadu skalnaté Hradčanské stěny, celé územie je zalesnené prevažne ihličnanmi (hlavne borovica lesná a smrek obyčajný) a bolo dlhodobo súčasťou vojenského priestoru. Vojaci (hlavne Sovieti) tu zničili svojimi tankami hrádze troch rybníkov a svoj podiel na poškodení rezervácie mal lesný požiar v roku 1990.
Chránená flóra a fauna
V rezervácii rastie vyše 200 druhov vyšších rastlín, ohrozené sú napr. odemka vodná a vstavačovec škvrnitý, či diablik močiarny. Z chránených stavovcov tu žijú bocian čierny, škovránik stromový, lelek lesný a ďalšie. Podrobným prieskumom v rokoch 1989 - 1993 bolo zaevidovaných 37 druhov mäkkýšov a 698 druhov motýľov, niektoré z nich iba tu.
Ochrana pamiatky
V širšom meradle bola lokalita chránená od roku 1933. Štátna prírodnou rezerváciou (SPR) boli Hradčanské rybníky vyhlásené 26. septembra 1967 na katastroch obcí Hradčany a Strážov. Stalo sa tak výnosom MKI č. 11.034 / 67. O 20 rokov neskôr 21. decembra 1987 bola SPR Hradčanské rybníky potvrdená výnosom MK ČSR č. 17.094 / 87. Teraz sa ochrana riadi podľa zákona 114/1992 zb. O ochrane prírody a krajiny. Nad rezerváciou má dohľad CHKO Kokořínsko, územie vojenského priestoru je v správe štátneho podniku Vojenské lesy a statky ČR rezervácia je v správe Ministerstva životného prostredia prostredníctvom AOPK ČR - Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Rezervácia bola zahrnutá v roku 2004 do rozľahlého chráneného územia Európy programu Natura 2000 s názvom Ptačí oblast Českolipsko - Dokeské pískovce a mokřady. Táto oblasť zahŕňa aj Máchovo jezero, Novozámecký rybník a rad rezervácií a prírodných pamiatok južnej časti okresu Česká Lípa.
Croix (Nord)
Croix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2005
náhľad|[[Palais des sports du 14-Janvierhlavná aréna s kapacitou 17 000 divákov]]
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2005 boli v poradí 19. Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v piatich tuniských mestách: El Mensah, Nabeul, Rades, Sfax a Sousse, v dňoch od 23. januára6. februára 2005, za účasti 24 tímov. Mužské MS sa konali druhýkrát na africkom kontinente, keď predtým to bolo v roku 1999 v Egypte. Nováčikmi turnaja boli 🇦🇴 a 🇬🇷. Víťazom sa stalo 🇪🇸, ktoré vo finále zdolalo majstra predchádzajúcich MS🇭🇷. Domáce 🇹🇳 sa ako druhé neeurópske družstvo v histórii MS dostalo do semifinále turnaja.
Skupina A
Rades
Skupina B
El Menzah
Skupina C
Sfax
Skupina D
Sousse
Skupina I
Rades
Skupina II
Nabeul
Edelstal
Edelstal (doslova, , ) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Neusiedl am See.
Žije tu obyvateľov.
Dejiny
Početné objavy dokladajú osídlenie v dávnych dobách. V roku 1884 objavil maďarský bádateľ István Söter časť starorímskej vily a avarského cintorína.
V obci sa nachádza aj farský kostol svätého Štefana, ktorý je vo svojom základe v barokovom štýle, ale vo vnútri nebol úplne dokončený. Je zasvätený svätému Štefanovi, prvému kráľovi Uhorska. Barokový oltár pochádza z kostola Bergkirche v Eisenstadte. Kazateľnica na ľavej strane je dielom neznámeho majstra z obdobia baroka. Organ bol vyhotovený v bratislavskej dielni začiatkom 19. storočia a bol zreštaurovaný v r. 1993/1994.
Zákon o supremácii
Zákon o supremácii (iné názvy: Supremačný akt ; zriedkavo: Akt o supremácii, Zákon/výnos o supremáte , Zákon/Akt o zvrchovanosti , Zákon o nadvláde ; angl. Act of Supremacy) môže byť:
Jednota (rozlišovacia stránka)
Jednota môže byť:
Zákon o zvrchovanosti
Zákon o zvrchovanosti môže byť:
Abbeville
Abbeville môže byť:
Mojžiš (priezvisko)
Mojžiš je rozšírené slovenské priezvisko, odvodené od mena starozákonného patriarchu Mojžiša. Najčastejšie je v Banskobystrickom kraji, najviac vo Zvolene, Banskej Bystrici a Sielnici (okres Zvolen).
Známi nositelia
Pozri v článku Mojžiš.
Onkológia
náhľad|Krvný transplantát Onkológia (z gréckych slov ογκος tumor, zdurenie a λόγος veda) je odbor vnútorného lekárstva, ktorý sa zaoberá prevenciou, diagnostikou a nechirurgickou liečbou nádorových ochorení. Tento článok je o lekárskom odbore onkológia.
Odbory onkológie
Na Slovensku sa môžu lekári špecializovať v štyroch atestačných odboroch zaoberajúcich sa terapiou nádorových ochorení:
Klinická onkológia
Klinická onkológia je medicínsky odbor zaoberajúci sa prevenciou, diagnostikou, liečbou a komplexnou podpornou liečbou pacientov s nádorovým ochorením.
Radiačná onkológia
Radiačná onkológia je medicínsky odbor špecializovaný na teóriu a prax liečebnej aplikácie ionizujúceho žiarenia. Vychádza z vedeckých poznatkov rádiobiológie, rádiofyziky a radiačnej techniky, ktoré aplikuje v množstve chorobných stavov, predovšetkým pri zhubných nádoroch. Hlavnou náplňou odboru je liečba zhubných nádorov a niektorých nenádorových ochorení, predovšetkým s využitím ionizujúceho a neionizujúceho žiarenia. Vykonáva sa ako liečba samostatná alebo v kombinácii s inými liečebnými modalitami, najmä liečbou cytostatikami, hormonálnou, biologickou a podpornou liečbou.
Hematológia a transfuziológia
Hematológia a transfuziológia je medicínsky odbor zaoberajúci sa prevenciou, diagnostikou a liečbou ochorení krvotvorby a podávaním transfúznych liekov.
Pediatrická hematológia a onkológia
Pediatrická hematológia a onkológia je subšpecializácia medicínskeho odboru pediatria. Zaoberá sa diagnostikou, liečbou a prevenciou nádorových ochorení a ochorení krvotvorby v detskom veku.
Chirurgické odbory
Onkológia je odbor vnútorného lekárstva, preto nezahŕňa chirurgické výkony. Operačné riešenie nádorov sa vykonáva na indikáciu onkológa a chirurga zaoberajúceho sa príslušnou časťou tela:
Paliatívna starostlivosť
Lekári z tohto odboru poskytujú podporu a starostlivosť pacientom, pri ktorých sa vyčerpali možnosti alebo dostupnosť liečby modernej medicíny. Cieľom je udržať čo najvyššiu kvalitu života chorého. Starostlivosť spočíva predovšetkým v symptomatickej liečbe ako účinné tíšenie bolesti, zabezpečenie dostatočnej výživy, riešenie obmedzujúcich komplikácií a v neposlednom rade aj v zabezpečení psychickej podpory a psychoterapie.
Dermatológia
Dermatológia sa zaoberá diagnostikou, liečbou a prevenciou kožných chorôb. Už tradične preto dermatológovia liečia aj kožné nádory, z ktorých najvýznamnejší je malígny melanóm.
Etické problémy onkológie
V onkologickej praxi sa často objavujú etické otázky a dilemy. Napr .:
Onkologický vývoj a výskum na Slovensku
náhľad|Výroba monoklonálnych protilátok pomocou hybridomové technológie
Onkologický výskum na Slovensku siaha do polovice 20-teho storočia. Aktuálne sa realizuje na viacerých pracoviskách Slovenskej akadémie vied - v Ústave experimentálnej onkológie, vo Virologickom ústave, v Ústave experimentálnej endokrinológie, v Ústave molekulárnej fyziológie a genetiky, ale aj vo viacerých akademických a klinických pracoviskách Univerzity Komenského v Bratislave a v Martine, Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, v Národnom onkologickom ústave, v Onkologickom ústave sv. Alžbety a ďalších inštitúciách.
Frannach
Frannach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Žije tu 540 obyvateľov (1. 1. 2007).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Pohorelá
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Pohorelá v okrese Brezno.
Juilly (Seine-et-Marne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Duška (priezvisko)
Duška je české a slovenské priezvisko. V Česku je najčastejšie v mestách Praha a Lysá nad Labem. Na Slovensku je najviac rozšírené v obci Senné (okres Michalovce).
Známi nositelia
Pozri v článku Duška a Dušková.
Souleymane Fall
Souleymane Fall (* 19. jún 1974, Dakar, Senegal) je bývalý senegalský futbalový obranca.
Na Slovensku sa stal známym počas pôsobenia v Spartaku Trnava. V roku 2006 sa rozlúčil s aktívnou kariérou v drese FC Spartak Trnava, no v roku 2011 sa k futbalu vrátil, keď sa dohodol na pôsobení v ŠK Modranka.
Straßburg (Korutánsko)
Straßburg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Sankt Veit an der Glan.
Žije tu obyvateľov.
Jasovská planina
Jasovská planina je geomorfologický podcelok Slovenského krasu. Zaberá jeho najvýchodnejšiu časť.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Slovenský kras → Jasovská planina *** Podcelok zaberá východnú časť Slovenského krasu a v rámci krajinného celku susedí na západe so Zádielskou planinou, oddelenou hlbokou dolinou Hájskeho potoka. Južným smerom leží Košická rovina, východným Medzevská pahorkatina, oba podcelky Košickej kotliny. Severným smerom nadväzujú Volovské vrchy s podcelkom Pipitka, ktorý oddeľuje potok Teplica.
Geomorfológia
Planina má pomerne kompaktný tvar s rozmermi 16 × 10 km. Potok Miglinc, ktorý pramení v jej centrálnej časti svojou pomerne hlbokou dolinou planinu rozčleňuje na jej väčšiu severnú a menšiu južnú časť. Planina je uklonená od severu k juhu, kde dosahuje nadmorskú výšku aj pod 600 m. Najvyšším bodom planiny je kóta Železná brána, v južnej časti planiny je to Vysoká.
Geológia
Z hľadiska krasovatenia sú podmienky na Jasovskej planine rovnaké ako na ostatných planinách Slovenského krasu. Viazané sú na vápence budujúce podstatnú časť silicika. Aj napriek tomu je počet povrchových a podpovrchových krasových foriem nižší ako inde. Pri obci Jasov sa nachádza sprístupnená Jasovská jaskyňa.
Osobitosťou je brázda Miglinca, ktorá sa vyvinula na siliciklasitckých horninách verfénskeho súvrstvia.
Rastlinstvo
Oblasť pokrývajú sekundárne lesy a pasienky.
Frauenberg
Frauenberg môže byť:
Ondatra pižmová
Ondatra pižmová (zastarano krysa pižmová, potkan pižmový, hovorovo pižmovka; lat. Ondatra zibethicus) je veľký vodný hlodavec. Jej pôvodnou domovinou je Severná Amerika, kde sa vyskytuje hlavne v nížinách. V Európe a na slovenskom území sa začala rozširovať začiatkom 20. storočia. Pôvodne bola importovaná ako kožušinové zviera. Pravdepodobne sa do voľnej prírody rozšírila z chovov v Čechách. Výskyt na Slovensku bol doložený na 68 % územia.
Veľkosť
Dorastá do veľkosti 2540 cm, chvost má dlhý 20 až 30 cm. Dosahuje hmotnosť 12 kg.
Opis
Farba povrchu tela je gaštanovohnedá, na brušnej časti je kožušina bledšia. Je výborným plavcom, pri plávaní využíva predovšetkým zadné nohy, kde má tuhú srsť a náznaky plávacích blán. Predné nohy má pri plávaní uložené vo zvláštnych priehlbinách na hrudi. Dlhý silný a z bokov sploštený chvost je pokrytý drobnými šupinami. Pri plávaní slúži ako kormidlo. Má silné predné zuby. Ondatru ľahko spoznáme podľa pižmového zápachu, ktorý vytvára žľaza pri análnom otvore.
Spôsob života
vľavo|náhľad|Ondatry pižmové Ondatra obýva brehy vôd rozličného typu, najradšej stojaté alebo pomaly tečúce, kde je dostatok pobrežnej vegetácie. Živí sa totiž predovšetkým rastlinnou potravou. Obľubuje koreňové časti rastlín, ktoré hryzie dlátovitými zubami bez toho, aby jej do úst vnikla voda. Doplnkovú potravu tvoria mäkkýše a menšie živočíchy. Je dobrým plavcom a vie sa výborne potápať. V brehoch si vyhrabáva hlboké nory. Na zimu stavia z rákosia plávajúce hrady.
Rozmnožovanie
Ondatra máva tri až štyri vrhy ročne. Doba rozmnožovania začína v marci. Samica rodí po troch – štyroch týždňoch 514 mláďat, ktoré sú 3 týždne závislé na jej mlieku. Po 10 dňoch vedia plávať. Pohlavne dospievajú po 45 mesiacoch.
Saint-Dizier-Leyrenne
Saint-Dizier-Leyrenne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Ondatra pižmová
Výskyt na Slovensku
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 293 (68 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 215, 49,9 %) v nadmorských výškach 97 (Vojka) – (Štrbské Pleso vo Vysokých Tatrách). Vhodné biotopy sú v nadmorských výškach do
Saint-Dizier-Leyrenne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ondatra pižmová
Výskyt na Slovensku
Na Slovensku sa ondatra pižmová vyskytuje napríklad v Slatine a na Malom Dunaji, na farme v Kotešovej – Oblazov v prítoku Váhu. Tiež bola pozorovaná vo Vrútkach v rieke Turiec ale aj pri obci Strečno na rieke Váh a na Vodnom diele Žilina, pri Žiline v Lietave v potoku Lietavka, v Trnave, v Senici, vo Veľkých Kostoľanoch, na potoku Blava v Malženiciach a v Bučanoch,v časti Štrky v rieke Trnávka, v potoku Lužianka v Leviciach, Pavlov dvor, v Piešťanoch v potoku Dubová, v potoku Cajlok z Pezinku a najnovšie v Chorvátskom ramene v Bratislave.
Saint-Dizier-Leyrenne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ondatra pižmová
Výskyt na Slovensku
Ondatra sa tiež vyskytuje aj v priesakovom kanáli dunajskej hrádze v obci Šuľany - Horný Bar.
Saint-Dizier-Leyrenne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polypovce
Polypovce (lat. Hydrozoa) sú trieda pŕhlivých mechúrnikov. Sú to radiálne symetrické živočíchy, ktorých prvočrevo nie je rozdelené septami. Polypové štádium u nich dominuje, vyskytujú sa však aj medúzy, ktoré u Hydrozoa nazývame hydromedúzy. Na rozdiel od typických medúz (scyfomedúz) majú ústa na chobotovitom výrastku (manubrium) a okraj tela je obrúbený tzv. plachtičkou (velum). Často sa vyskytuje metagenéza, u niektorých skupín však môže byť štádium medúzy alebo polypa veľmi redukované. Polypy aj medúzy žijú solitérne, môžu však tvoriť aj kolónie z diferencovaných jedincov (Leptolida, Siphonophora). Väčšina druhov žije v mori, len niekoľko málo zástupcov je sladkovodných. Delia sa na 6 radov, z ktorých sú u nás zastúpené len 2.
Systematika
trieda polypovce (Hydrozoa):
McLaren MP4-12C
McLaren MP4-12C je superšportový automobil vyrábaný anglickou automobilkou McLaren od roku 2011, predstavený bol v septembri 2009. Model MP4-12C je druhým produkčným automobilom od McLarenu po legendárnom McLaren F1. McLaren pri jeho výrobe využil prvky z Formuly 1, ako napríklad celo-karbónový podvozok a karoséria, sekvenčná dvojspojková prevodovka, brzdy a iné. MP4-12C je poháňaný 3,8-litrovým, dvakrát preplňovaným (pomocou twin-turba), osemválcom, ktorý produkuje v základe až 600 koní, teda 441 kW a 601 Nm krútiaceho momentu.
Rhoda Griffisová
Rhoda Griffisová (* 9. január 1965, Raleigh, Severná Karolína, USA) je americká herečka. Známa je najmä tým, že stvárnila mnoho postáv v nezávislých a mainstreamových filmov a televíznych filmov a seriálov.
Croix-Caluyau
Croix-Caluyau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poltava
Poltava môže byť:
Šingen Takeda
Šingen Takeda (🇯🇵) (* 1. december 1521 – † 13. máj 1573) bol významný daimjó, vládca provincií Šinano a Kai. Bol známy pod krstnými menami Kacučio (1521 – 1535), Harunobu (1535 – 1551) a nakoniec Šingen (1551 – 1573). Bol najstarším synom agresívneho vojenského pána Nobutora Takedu (1493 – 1573). Preslávil sa hlavne ako veľký stratég, ktorý vo veľkom používal poznatky z vojnových spisov Umenie vojny spísaných čínskym vojvodcom Sun-c’ (Šingenova preslávená bojová zástava Fúrinkazan bola toho dôkazom). Bol jedným z najmocnejších pánov stredného Japonska a keby nebolo jeho tragickej smrti, bol by vážnym kandidátom na zjednotiteľa Japonska.
Tiger z Kai
Neobľúbený, ale schopný veliteľ Nobutora dokázal upevniť pozície Takedov v provincii Kai a za svoje sídlo si v roku 1519 vybral Fučú, kde na hore Murajama postavil hrad Jógai, ktorý sa týčil severne od mesta vo výške 820 metrov nad morom. Počas svojej kariéry dokázal odraziť útoky svojich susedov Imagawov (1521) aj Hódžóv (1526). V priebehu výpravy uskutočnenej v roku 1521 Nobutora dokázal poraziť Udžikacua Fukušimu, generála klanu Imagawa. Stalo sa tak v bitke o Iidagawaru. Krátko na to sa dozvedel o narodení svojho prvorodeného syna, ktorého pomenoval Kacučio („Tisíc víťazstiev za sebou“). Keď Kacučio dosiahol 13. roku života, Nobutora dohodol jeho svadbu s dievčaťom, ktorú poslal klan Uesugi. Ten kontroloval významnou časť kraja Kantó. Mladá žena rok po svadbe zomrela a pakt medzi Takedami a Uesugiami, ktorý tento sobáš potvrdzoval, získal ironický nádych. Kacučio podstúpil v roku 1535 obrad dospelosti, pri ktorom bolo prítomných mnoho významných ľudí, medzi nimi i šľachtici, napr. Kinjori Sandžó, odstupujúci Dainógon, ktoré dcéru si Kacučio čoskoro vzal. Šógun Jošiharu Ašikaga povolil Kacučiovi používať slabiky „Haru“ vo svojom mene a tak je od tejto doby Kacučio známy tiež ako Harunobu. Dostal aj čestný titul „Šinano no Kami“. Napriek tomuto veľkolepému obradu sa zdá, že Nobutora nemal svojho syna príliš v obľube. Dôvody nie sú príliš jasné a zdá sa, že nepomohol ani cenný prínos Harunobua k porážke Genšina Hiragu v roku 1536. Udalosti medzi rokmi 1536 a 1540 sú zahmlené, možno mal Nobutora niečo s klanom Imagawa, alebo sa zaň prihováral. Každopádne Nobutora plánoval menovať svojím dedičom druhého syna Nobušigeho a údajne aj poslal (k adopci?) Harunoba ku klanu Imagawa do provincie Suruga. Roky bol Harunobu strážený Toramasom Obuom, vynikajúcim bojovníkom. V roku 1541 sa Harunobu náhle vzbúril, podporovaný veľkou časťou vazalov svojho otca. Nobutora vzburu prečkal len s malými krvipreliatím a bol svojim synom poslaný do vyhnanstva do Surugy. Tento čin prebehol za pomoci Nobutorových najvyšších vazalov, z nich mnohí mali ku svojmu pánovi nenávisť a osobné výčitky. Nobušige sa v priebehu udalostí podrobil a stal sa Harunobuovým cenným vazalom.
Podrobenie Šinana
thumb|right|Šingen Takeda vo svojej charakteristickej helme. Obraz z 19. storočia. Harunobuovou hlavnou ambíciou bolo podrobenie provincie Šinano klanom Takeda. Odpor proti jeho silám bol ale skutočne tuhý. Niekoľko vojenských pánov zo Šinana vykonalo pár manévrov k, ako dúfali, zastaveniu Takedovej agresie. Boli medzi nimi Jošikijo Murakami (1510 – 1573), Nagatoki Ogasawara (1519 – 1583), Jorišige Suwa (? – 1542) a Jošijasu Kisó. V apríli v roku 1542 sa spojené sily týchto štyroch daimjóv vydali na pochod k hranici s provinciou Kai. Ich morálka bola podporená správami o Harunobuových prípravách na obranu a jeho činnosti vo Fučú. Pravda však bola ďaleko od Harunobuovej údajnej pasivity. Ukázalo sa, že šlo iba o zavádzajúce správy dezinformátorov a špehov a tak sa Harunobuovi podarilo bojovníkov zo Šinana nepríjemne prekvapiť, keď na nich zaútočili pri Sezawe. Potešený úspechom nad víťazstvom pri Sezawe sa Harunobu rozhodol, že sa teraz zameria na dŕžavy klanu Suwa, kam sa aj v závere toho istého roku vypravil. Prekvapivým útokom najprv získal hrad Uehara (ruiny) a okamžite zaútočil na centrum klanu Suwa, horskú pevnosť Kuwahara (ruiny), vzdialenú iba 2 kilometre východne. Jorišige Suwa nemal príliš na výber a tak, keď mu Harunobu sľúbil bezpečné opustenie hradu, ponuku prijal. On i jeho brat boli odvezení do provincie Kai, kde však mali byť zabití. Za úlohu to mal generál klanu Takeda, Nobutaka Itagaki. Obaja bratia z klanu Suwa boli donútení spáchať seppuku, ale je dosť možné, že boli chladnokrvne zabití.
Harunobu za pomoci stratégie Kansukeho Jamamota naďalej rozširoval svoje teritórium. Postupne zvíťazil nad oboma hlavnými pánmi stredného Šinana, Joročikom Tozawou (1542) a Joricuguom Takatom (1544 – 1545). Dobytie hradu Takato bolo výhodným ťahom, pretože sa tak podarilo získať pod kontrolu južné Šinano, rovnako ako aj sever. V roku 1544 Takedovia napochodovali do Surugy a za podpory Imagawov sa postavili armáde Udžijasua Hódžó. Ku skutočnému boju však nedošlo, pretože Harunobuovi sa podarilo dohodnúť mier medzi všetkými znepriatelenými stranami. V nasledujúcej dekáde sa zvyšoval tlak na Harunobuovu prítomnosť v Šinanu. Podarilo sa mu udržať pod čiastočnou kontrolou zo všetkých dobytých miest len Ueharu. V roku 1548 Jošikijo Murakami, možno najobávanejší z Harunobuových protivníkov, premiestil svoje jednotky do Uedy, aby Takedom ušetril horkú porážku. Na strane Murakamiho jednotiek boli v priebehu bitky prvýkrát použité paľné zbrane, čínske arkebúzy. V priebehu porážky stratil Harunobu svojich dvoch najlepších generálov, ale rýchle sa vzchopil a v roku 1552 klany Murakami a Ogasawara donútil definitívne utiecť za Šinana do Ečiga.
Tiger z Kai a Drak z Ečiga
thumb|right|Bitka pri Kawanakadžime Verní tradícii, sa zástupcovia porazených klanov Murakami a Ogasawara predstavili Terutorovi a protestovali proti Šingenovej agresii. Terutora, znepokojený Šingenovou expanziou na sever a zaviazaný týmto dvoma utečencom, vyhlásil Takedom vojnu. Pretože Murakamiovia patrili k Uesugiovým spojencom, Terutora sa obával o hranice Ečiga. V auguste a septembri roku 1553 sa klany Uesugi a Takeda stretli so svojimi armádami neďaleko pláne Kawanakadžima v severnom Šinane a keď sa obidve strany stiahli po tom, čo si vymenili pár škaredých úderov, sa zrodila legenda. Celkovo sa Takedovia s Uesugiovia stretli pri Kawanakadžime päťkrát (1554, 1555, 1557, 1561, 1564). Obe strany utrpeli ťažké straty, čo celkovo spomalilo expanzívnu činnosť obidvoch klanov. Najväčšia bitka s najväčšími stratami bola v poradí štvrtá v roku 1561. Šingen sa v priebehu nej musel zmieriť so stratou brata Nobušigeho a svojho stratéga Kansukeho Jamamota. Obaja boli zabití v priebehu akcie v tejto bitke.
Čo sa týka vnútorných záležitostí, prihodili sa v období piatich rokov dve významné veci. Tou prvou bolo v roku 1560 odhalené sprisahanie proti Šingenovi, ktoré osnoval jeho bratranec Nobumoto Katanuma, čo Katanumovi vynieslo rozkaz, aby sa zabil. V roku 1565 vyplával na svetlo ďalší komplot. Tentoraz za ním stáli jeho syn Jošinobu a Toramasa Obu. Toramasa po odhalení spáchal seppuku, zatiaľ čo Jošinobu bol uväznený v Tokódži. O dva roky neskoršie Jošinobu zomrel, nie z dôvodu nejakej choroby, ako mnohí verili a ako to bolo prezentované, ale preto, že Šingen vydal rozkaz, aby rovnako ako jeho komplic, spáchal seppuku. Táto záležitosť zapríčinila, že rod Takeda ostal bez dedičov a postavila vazalov Takedov do neľahkej situácie.
Nesmrteľný Šingen
S príchodom roku 1564 sa Šingenovi podarilo podrobiť si celé Šinano a zahroziť i v provincii Kózuke, kde sa mu podarilo získať niekoľko hradov na úkor klanu Uesugi. V nasledujúcich piatich rokoch však s expanznou činnosťou nepokračoval a venoval sa prevažne vnútorným záležitostiam. V roku 1560 Šingen ohromil ostatných prehradením rieky Fudži. Išlo o najväčší z jeho činov, čo sa týka vnútorných záležitostí. Výhody a prospech, ktoré priehrada priniesla, ďaleko prekonali jeho predstavy. Dielo sa stalo jedným z najväčších vlasteneckých aktov 16. storočia.
Takedova expanzia
V roku 1568 sa Takedova armáda dala znovu do pohybu, tentoraz proti Imagawom na juhu. Daimjóom Imagawov bol Udžizane, nekompetentný syn Jošimota Imagawu (ktorý bol zabitý v roku 1560 Nobunagou Odom). Jeho politická neokrôchanosť stála Imagawov ich vazalov z klanu Macudaira (Tokugawa) a provinciu Mikawa. Niekoľko rokov predtým si vzal Šingenov syn Jošinobu Udžizaneho sestru, ale po Jošinobuovej samovražde vzťahy medzi klanmi Takeda a Imagawa značne ochabli. Šingen uzavrel dohodu s Iejasuom Tokugawom o rozdelení si zvyšku Imagawových dŕžav provoncií (Tótómi a Suruga). Dohoda však rýchle stroskotala. Navyše klan Hódžó z provincie Sagami sledoval vyváženosť síl a rozhodol sa poslať svoje jednotky, aby rozdrvili Šingenove vojská. Na to Šingen odpovedal v roku 1569 svojou inváziou do Sagami a obliehaním hlavného mesta Hódžóv – Odawary. To však trvalo len krátko (zhruba týždeň). Takedovia potom dokázali zvládnuť pascu, do ktorej sa ho snažili Hódžóvia dostať pri návrate do Kai.
V roku 1570 panstvo Takedov zahrňovalo provincie Kai, Šinano, Suruga a časti Kózuke, Tótómi a Hida. Tým sa Šingen stal viac než len regionálnou silou, bol teraz najdôležitejším pánom na východ od Mino a jediný, kto bol v pozícii niekoho, kto môže zabrániť Nobunagovi v jeho postupe k nadvláde nad národom. Šingen disponoval strategickou pozíciou, vynikajúcimi generálskymi schopnosťami a skupinou oddaných vazalov. V roku 1570 zomrel Udžijasu Hódžó a jeho dedič Udžimasa rýchlo uzavrel so Šingenom mier. Vďaka tomu mohli oba klany konečne zničiť klan Tokugawa, keby nebolo Šingenovej smrti v roku 1573. Medzitým Takedovia a Odovia, po neúspešných diplomatických rozhovoroch si vyhlásili navzájom slovnú vojnu, ktorej stredom bol šógun Jošiaki Ašikaga. Šingen stupňoval tlak na Tokugawov a v roku 1572 vyrazil do útoku v Tótómi. Výsledkom bolo obsadenie Futamaty. V januári nasledujúceho roku sa Šingen vrátil späť a vyzval Iejasua, aby vyšiel zo svojej pevnosti a bojoval s ním na bojovom poli. Nasledovala bitka pri Mikata ga Hare, severne od centrály Tokugawov Hamamacu. Ta skončila takmer úplnou porážkou Iejasua a jeho posíl od Odov. Tým sa naskytla jedinečná príležitosť vyraziť na pochod do Kjóta. Šingen sa ale zároveň neprestával sústrediť na Odov a Tokugawov, ktorí síce utrpeli porážku, ale predstavovali aj naďalej hrozbu pre jeho plány. Ku spokojnosti mu navyše určite nepridalo ani zistenie, že Jošikage Asakura odmietol Nobunagovi vyhlásiť vojnu. Spoliehal sa, že Jošikage spolu s Nagamasou Asaiom, udrží Nobunaga v šachu. To zrejme rozhodlo, aby sa stiahol späť do Kai.
Šingenov koniec
K veľkej smole sa začalo schyľovať k trpkému koncu muža, ktorý stelesňoval to najlepšie, ale niekedy aj to najhoršie z pánov éry Sengoku. V roku 1573, počas obliehania hradu Noda v Mikawe, utrpel Šingen zranenie po zásahu ostreľovača (podľa niektorých zdrojov ochorel). Isté je, že zomrel v Kobame v Šinane v máji toho istého roku. Jeho nástupcom sa stal jeho štvrtý syn Kacujori Takeda.
Šingen bol pánom s obsiahlymi znalosťami domácej problematiky a zručným vojvodcom. Bol veľmi rozporuplnou osobností. Donútil Jorišigeho Suwu spáchať samovraždu (alebo ho nechal zabiť), aj keď oba podpísali mierovú zmluvu. Následne si vzal Suwovu dcéru za ženu a úplne ignoroval fakt, že bola jeho vlastná neter. V roku 1565 poslal svojho syna Jošinobua do kláštora a potom mu rozkázal spáchať seppuku za jeho podvratné aktivity, rovnako ako jeho strážcovi Toramasovi Obuovi. Jeho domáca politika ukazovala Šingenovu dvojakosť. Na jednej strane mal kotle, v ktorých zaživa varil kriminálnikov (neskoršie ich Iejasu nechal zničiť) a bol tak v očiach ľudí krutovládcom. Na strane druhej používal za sebamenší prečin telesné tresty, čím si vyslúžil chválu všetkých tried obyvateľov, snáď mimo potrestaných. Zaviedol vysoké dane, ktoré museli platiť všetci s výnimkou silných samurajských rodín alebo náboženských inštitúcií, a to buď v zlate alebo ryži (v niektorých ohľadoch tak predbehol neskoršie zavedený systém Kandaka).
Ešte pred svojou smrťou si Šingen povolal k lôžku Masakageho Jamagatu a požiadal ho, aby vyvesil jeho zástavu nad mostom Seta (tradičná východná brána do Kjóta). Potom sa zosunul späť do vankúšov a chvíľu nato zomrel.
Po smrti
Kacujori Takeda sa stal daimjóm klanu Takeda. Kacujori bol ambiciózny a túžil pokračoval v diele svojho otca. Vyrazil proti pevnostiam Tokugawu. Ale spojené vojská Iejasua Tokugawu a Nobunagu Oda rozdrvili Takedu v bitke pri Nagašine. Tu mušketieri Nobunagu zničili Takedovu jazdu. Iejasu využil príležitosť a porazil oslabených Takedov vedených Kacujorim v bitke pri Temmokuzane. Kacujori spáchal po boji samovraždu a klan Takeda sa už nikdy neobnovil.
Po Šingenovej smrti, Kenšin vyhlasoval, že stratil jedného z jeho najmocnejších a hlboko rešpektovaných rivalov. Snáď jeden z trvalých holdov Šingenovmu géniovi vzdal Iejasu Tokugawa. Po smrti Kacujoriho a smrti Nobunagu v roku 1582 keď získal kontrolu nad provinciou Kai, prevzal Šingenov štýl a techniku vlády, ktorú neskoršie zahrnul do modelu riadenia šógunátu Tokugawa.
Vazali
Počas obdobia Edo, 24 vazalov, ktorí slúžili pod Šingenom boli vybraní ako námet pre Ukijo-e a Bunraku. Mená sa menili od diela k dielu a nasledujúci zoznam vazalov je najširšie akceptovanou verziou. Neslúžili spolu, no všetci boli vazalmi Šingena a klanu Takeda.
thumb|180px|24 generálov Šingena Takedu
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale
náhľad|150px|Logo FIFUSA náhľad|150px|Logo AMF
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale alebo Majstrovstvá sveta v sálovom futbale je najvyššie medzinárodne podujatie vo futsale, ktoré riadi Svetová futsalová asociácia (AMF).
Petra Pravlíková
Petra Pravlíková (* 4. jún 1985, Levoča) je slovenská reprezentantka v ľadovom hokeji, účastníčka Zimných olympijských hier 2010 vo Vancouveri. Po dvojročnom pôsobení v bieloruskom klube Pantera Minsk sa v sezóne 2012/13 stala hráčkou nováčika ruskej profesionálnej ženskej ligy Arktik Universitet Uchta. Pred sezónou 2013/14 sa vrátila do HC OSY Spišská Nová Ves.
Bílá Lhota
Bílá Lhota môže byť:
Saint-Domet
Saint-Domet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Petra Pravlíková
left|50px|Univerziádna účasť V roku 2011 bola členkou slovenského vysokoškolského výberu, ktorý na hokejovom turnaji hier XXV. Svetovej zimnej univerziády získal bronzové medaily. Je členkou kádra, ktorý tréner Miroslav Karafiát definitívne nominoval na majstrovstvá sveta 2011 vo Švajčiarsku.
Prvé pôsobenie v Rusku
V sezóne 2009/10 prestúpila do ruského profesionálneho klubu HK Tornado Moskovská oblasť, kde hrala spolu s ďalšou slovenskou reprezentantkou Janou Kapustovou. Odohrala tam osem ligových stretnutí, v ktorých strelila tri góly a dosiahla tri gólové asistencie.
Pred sezónou 2010/11 HK Tornado zmluvu s Petrou Pravlíkovou nepredĺžil. Podľa prvotných informácii sa zdalo, že sa vráti do HC Slovan Bratislava, ktorý vzhľadom na to, že splnil svoj účel (účasť reprezentácie SR na ZOH 2010) bol po skončení ZOH rozpustený, ale napokon bol obnovený a v sezóne 2010/11 hrávať v medzinárodnej súťaži Elite Women's Hockey League (EWHL) a zároveň aj medzi žiakmi-chlapcami v bratislavskej krajskej súťaži.
Prestup do Bieloruska
Jej novým pôsobiskom sa v sezóne 2010/11 stal novovzniknutý klub Pantera z bieloruského mestečka Logojsk (biel. Лагойск / Lahojsk). Ide o prvý ženský klub v histórii bieloruského hokeja, ktorý bol v sezóne 2010/11 jediným bieloruským účastníkom spoločnej súťaže troch krajín pod hlavičkou Lotyšskej hokejovej federácie. Okrem Pantery malo v tejto súťaži ešte osem ďalších celkov, z toho päť lotyšských a tri estónske. Napokon sa ich počet znížil na štyri, z toho tri lotyšské (Sāga, Laima, Zemgale) a jedno estónske (Virusu Sputnik). Petra v Logojsku pôsobí spoločne so svojou reprezentačnou kolegyňou Martinou Veličkovou. V tomto klube hrala pod vedením trénera Vasilija Pankova, ktorý bol v rokoch 1997 - 2000 hráčom HC Slovan Bratislava.
Pôsobenie v Bielorusku
Bilancia Petry Pravlíkovej v spoločnej lotyšsko-estónsko-bieloruskej lige v sezóne 2010/11 je nasledovná: Hrá sa 3 x 15 minút čistého času, v prípade remízy nasledujú samostatné nájazdy.
Konečná tabuľka
Druhé pôsobenie v Rusku a návrat na Slovensko
Po dvoch rokoch účinkovania v Bielorusku sa v sezóne 2012/13 prišla hrať druhýkrát do Ruska. Stala sa hráčkou nováčika ruskej profesionálnej ženskej ligy Arktik Universitet Uchta. Po roku sa vrátila do tímu slovenského majstra HC OSY Spišská Nová Ves
Priama reč
Priama reč alebo oratio directa je doslovne verné opakovanie cudzej reči.
Príklad: „Ja to urobím“ [povedala Katka].
Opakom je nepriama reč ([Katka povedala,] že to urobí).
Frauental an der Laßnitz
Frauental an der Laßnitz je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Deutschlandsberg.
Žije tu 2 910 obyvateľov (1. 1. 2010).
Huygensov princíp
Huygensov princíp je jeden z opisov šírenia vĺn. Podľa Huygensovho princípu sa vlnenie šíri tak, že všetky body priestoru, do ktorého sa vlnenie v určitom okamihu t dostane, sa stávajú bodovými zdrojmi vlnenia a elementárnych vlnoplôch. Vlnoplocha v čase t + dt je obálkou takýchto elementárnych vlnoplôch. Huygensov princíp platí len v priestoroch s nepárnou priestorovou dimenziou (jedna, tri, atď.). Je to dané vlastnosťami diferenciálnych rovníc, z ktorých Huygensov princíp vyplýva. Tento princíp vyslovil v roku 1678.
Třesín
Třesín môže byť:
Majstrovstvá sveta v tchoukballe 2000
Majstrovstvá sveta v tchoukballe 2000 boli v poradí 4. majstrovstvá sveta v tchoukballe mužov a žien, ktoré organizuje Medzinárodná tchoukballová federácia (FITB). Konali sa od 9.13. augusta 2000 v Ženeve, vo Švajčiarsku, za účasti 6 mužských a 3 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Brazílie a Talianska. Švajčiarsko bolo organizátorom svetového šampionátu druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1987, v Neuchâteli. Zhodne štvrté tituly získali obe družstvá Taiwanu, ktoré vo finálových zápasoch zvíťazili nad družstvami Spojeného kráľovstva.
Úhošť (Kadaň)
Úhošť bola osada na vrcholovej plošine čadičového vrchu Úhošť asi 2,5 km juhozápadne od Kadane. Katastrálne územie zaniknutej osady má rozlohu 188,5 ha.
Názov
Názov dediny vznikol z osobného mena Ugost vo význame Uhostov hrad. Nemecký variant Burgberg zase odkazuje na tunajšie ranostredoveké hradisko. V historických prameňoch sa meno dediny vyskytuje v tvaroch: Purperk (1401), Purperk (1416), in Purpercze (1445), Purgperk (1543), Purbergk (1593), Burberg (1654) a Purberg alebo Burberg (1846).
História
Obec patrila ku kláštereckému panstvu, ale v roku 1850 sa osamostatnila, ale v roku 1869 sa stala osadou Úhošťan. Úhošť zanikla postupným vysídlením a úradne bola zrušená v roku 1963. V miestach, kde osada stávala, sa nachádzajú zvyšky múrov a základov zbúraných domov.
Svätý Anton
Svätý Anton môže byť:
Bílá Lhota (prírodná pamiatka)
Bílá Lhota je prírodná pamiatka ev. č. 5714 ktorá sa nachádza v obci Bílá Lhota v okrese Olomouc. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je biotop európsky významného druhu netopiera veľkého (Myotis myotis).
Poloha
Letná kolónia netopiera sa nachádza v povalových priestoroch kostola svätej Kataríny, ležiaceho na severovýchodnom okraji obce Bílá Lhota. Okolo kostola sa rozprestiera miestny cintorín. Územie pamiatky sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Bílá Lhota č.CZ0713720
Via Appia
vpravo|náhľad|Zachované zvyšky cesty Via Appia v [[Ríme.]] náhľad|Trasa cesty Via Appia Via Appia je jedna z najstarších a strategicky najdôležitejších rímskych ciest v starovekej republike.
Dal ju vybudovať rímsky štátnik Appius Claudius, zvaný Caecus - Slepý, v čase keď bol cenzorom. S jej výstavbou začali roku 312 pred Kr. Bola to prvá dláždená cesta z Ríma do Capuy v Kampánii, neskôr ju predĺžili cez Tarent až po prístav Brindisi. Prvé jej kilometre dnes pokrýva asfalt, je lemovaná píniami a náhrobkami mocných antického sveta.
Cuincy
Cuincy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rýchlostná cesta S8 (Rakúsko)
Rýchlostná cesta S8 je plánovaná rýchlostná cesta v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko.
Jej výstavba by mala začať v roku 2021 úsekmi pri Viedni. Dokončenie po hranice so Slovenskom je až vo vzdialenom horizonte. Jej cena by sa mala pohybovať okolo 600 miliónov €. Na Slovensku sa na túto rýchlostnú cestu bude napájať diaľnica D4.