cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikrofón
Uhlíkový mikrofón
left|thumb|uhlíkový mikrofón Tento typ nie je ani dynamickým ani kondenzátorovým mikrofónom. Mikrofón bol používaný v starých telefónnych prístrojoch, a vďaka odolnosti proti otrasom aj v armádnych vysielačkách a telefónoch. Princíp je založený na stláčaní uhlíkových granulí. Ak sú tieto stlačené ich odpor klesá a výstupné napätie rastie. Na princípe uhlíkového mikrofónu boli skonštruované aj prvé akustické zosilňovače pre telefónne ústredne. Takéto zosilňovače mali vysoké skreslenie a malý frekvenčný rozsah. V mikrofónoch tejto konštrukcie sa pri mechanických (aj veľmi jemných) úderoch objavuje chraštenie spôsobené trením uhlíkových zrniek o seba. V začiatkoch rozhlasového vysielania prechádzal uhlíkovým mikrofónom signál vysielača s vysokým výkonom, mikrofóny preto vyžadovali chladenie. Boli umiestňované do ťažkých statívov a do sústav pružín čo eliminovalo mechanické rázy. Nemajú žiadnu smerovú charakteristiku.
Smerová charakteristika
Smerová charakteristika je priestorová citlivosť mikrofónu. V závislosti od konštrukcie a typu mikrofónu môže tento prijímať zvuk z rôznych smerov v rôznej intenzite. Mikrofóny sa navrhujú so smerovými charakteristikami podľa ich predpokladaného použitia. Smerová charakteristika je frekvenčne závislá – prejavuje sa spravidla pri vysokých tónoch, zatiaľ čo hlboké ostávajú nepoznamenané.
Frekvenčná charakteristika
right|thumb|300px|Frekvenčné charakteristiky mikrofónov Hore Oktava 319 (štúdiový), dole Shure SM58 (spevácky) Frekvenčná charakteristika mikrofónu je závislosť citlivosti od frekvencie. Vyjadruje sa graficky. Fyzikálnym ideálom by bol mikrofón, ktorý by akustický podnet premenil vždy na ekvivalentný elektrický signál bez ohľadu na jeho frekvenciu. Tak tomu však nie je. Dosiahnutie vyrovnanej charakteristiky aspoň vo počuteľné oblasti vyžaduje nákladné opatrenia, napríklad veľmi malé rozmery mikrofónu. Z nedostatku sa však časom stala cnosť a frekvenčné nevyrovnanosti jednotlivých výrobkov začali byť využívané tak, aby pomohli zvýrazniť alebo potlačiť niektoré charakteristické zvukové odtiene snímaných objektov. Napr. všetky mikrofóny okrem všesmerových pracujú ako prevodníky gradientu tlaku, s približovaním k zdroju signálu zosiľnujú hlboké frekvencie – tzv. 'proximity efekt'. Toho využívajú niektorí speváci na dosiahnutie teplej farby zvuku v niektorých pasážach spevu približovaním a odďaľovaním mikrofónu.
Pre špeciálne účely sa vyrábajú mikrofóny s potlačenou časťou frekvenčnej charakteristiky (napr. pre reportážne snímanie reči alebo pre komunikačné zariadenia pracujúce v hlučnom prostredí), v niektorých prípadoch sú vybavené aj prepínateľnými korekciami priamo vo vlastnom telese mikrofónu, alebo majú zdôrazniť určitú časť spektra potrebnú ku snímaniu zvuku špecifických hudobných nástrojov.
Mária Nováková-Fábryová
Mária Nováková-Fábryová (* 18. december 1900, Martin – † 20. júl 1973, Dolný Kubín) bola prvá slovenská filmová herečka. Hrala úlohu Aničky vo filme Jaroslava Siakeľa Jánošík z roku 1921.
Beňadická ulica
Ulicu tvorí zástavba panelových domov z 80. rokov 20. storočia.
Villié-Morgon
Villié-Morgon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Daňo (priezvisko)
Daňo je slovenské priezvisko odvodené od mena Daniel. Najčastejšie je v Humennom, obci Čemerné (okres Vranov nad Topľou), Topoľčanoch a vo Vranove nad Topľou.
Joseph Emanuel Fischer von Erlach
Joseph Emanuel Fischer von Erlach (tiež Fischer von Erlach mladší; * 13. september 1693, Viedeň, Rakúsko – † 29. jún 1742, tamže) bol rakúsky barokový architekt; syn architekta Johanna Bernharda Fischera von Erlach.
Daňo (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Daňo.
Zoznam krajov na Slovensku
Toto je zoznam súčasných 8 krajov na Slovensku vrátane základných štatistických údajov (stav k 01.01.2021).
Prvý slovenský horor
Prvý slovenský horor je slovenský film režiséra Róberta Slováka natočený v roku 2014.
Dej
Prvý slovenský horor je paradokument o tom, ako sa nenakrútil prvý slovenský horor Fabrika smrti: Mladá krv. Róbert Slovák si zahral sám seba - producenta, ktorému sa nepodarilo dokončiť svoj prvý film. V paradokumente divák sleduje, čo všetko sa môže pri nakrúcaní stať a čím si musí producent prejsť.
Respondenti
Lukáš Vavrinec, Viktor Kamenický, Lenka Slovák Bónová, Pavlína Chynoranská, Mário Poór, Katarína Švábyová, Laci Kerekes
Paraolympionici
Marcel Nemec, Peter Michalka, Soňa Podstupková, Alžbeta Petrová, Eva Slováková
Vojaci
WFOS SLOVAK MILITARY ALLIANCE, Ivan Dimov, David Kovačič, Martin Palša, Andrej Janák, Maroš Maláska, Jakub Grofič, Matej Koči, Jakub Valko
Viola Valachová
Viola Valachová (* 1928 – † 21. september 1944) bola slovenská partizánka. Bývala v dome na Tobruckej ulici č. 2 v Bratislave v Starom Meste.
Podľa pamätnej tabule na tomto dome to bola "odvážna mladá partizánka, ktorá počas Slovenského národného povstania hrdinsky položila život v boji proti nemeckým fašistom pri Turčianskom Svätom Ďure 21.9.1944" v katastri obce Slovany. K partizánom odišla ako 15-ročná, roznášala letáky proti fašizmu a zúčastňovala sa bojov. Bola jednou z najmladších účastníčok povstania. Zomrela krutou smrťou; fašistickí vojaci ju dobili na smrť.
Na jej počesť nesie jej meno ulica v bratislavskej Dúbravke.
Solmizácia
Solmizácia (lat.) je slovné označenie tónov diatonickej stupnice (do-re-mi-fa-sol-la-si-do).
Môže byť:
145P/Shoemaker-Levy
145P/Shoemaker-Levy je periodická kométa, ktorú objavili Carolyn Jean Spellman Shoemakerová, Eugene Merle Shoemaker a David H. Levy.
Gary Oldman
Leonard Gary Oldman (* 21. marec 1958, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský filmový herec,  režisér a  producent.
NHL 1925/1926
Sezóna 1925/1926 bola 9. sezóna NHL. Víťazom NHL sa stal tím Montreal Maroons, ktorý vo finále Stanley Cupu porazil víťaza WHL (predtým WCHL) Victoriu Cougars a získal tak aj Stanley Cup.
Semifinále
Victoria Cougars zvíťazila celkovým skóre a postúpila do finále.
Finále
Victoria Cougars zvíťazila celkovým skóre a postúpila do play-off o Stanley Cup.
Zápasy
Všetky stretnutia sa hrali na štadióne Montreal Forum.
Kanadské bodovanie
Note: GP = Odohrané zápasy; G = Góly; A = Asistencie; Pts = Body
Brankári
''GP = Odohrané zápasy, GA = Inkasované góly, SO = Čisté konto, GAA = Priemerný počet inkasovaných gólov
Krásnohorská ulica
Krásnohorská ulica je ulica:
NGC 5663
NGC 5663 je galaxia v súhvezdí Váhy, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
NGC 5664
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2015
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2015 boli v poradí 22. majstrovstvá sveta v hádzanej žien, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v štyroch dánskych mestách: Frederikshavn, Herning, Kolding a Næstved, v dňoch od 5.20. decembra 2015, za účasti 24 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Portorika. Dánsko spoluorganizovalo svetový šampionát žien v roku 1999, teraz hostilo prvýkrát turnaj samostatne. Svoj tretí titul získalo 🇳🇴, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇳🇱. Pre Holandsko to bola prvá medaila.
Dánsko získalo právo organizovať MS 2015 27. januára 2011, keď zostalo jediným kandidátom, keďže Kórejská republika svoju kandidatúru stiahla.
Turnnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Letné olympijské hry, ktoré hostí Rio de Janeiro. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo. V poradí ďalších 7 družstiev postúpilo na svetovú olympijskú kvalifikáciu.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli do jednotlivých skupín nasadené podľa týchto výkonnostných košov:
Skupina A
Herning
Singularizmus
Singularizmus (lat.) je filozofické učenie o jedinom základe sveta; monizmus.
Andrea Gaudenzi
Andrea Gaudenzi (* 30. júl 1973, Faenza, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP v dvojhre.
Levi
Levi alebo Lévi (hebr. לוי) môže byť:
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2015
Skupina B
Næstved
Vourles
Vourles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2015
Skupina C
Kolding
Vourles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2015
Skupina D
Frederikshavn
Vourles
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lietavská ulica
Lietavská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Lúky.
Vznikla v prvej polovici 80. rokov 20. storočia pri výstavbe panelákového sídliska. Do 1. apríla 1991 mala názov Kovpakova ulica. Bola pomenovaná podľa Sidora Artemieviča Kovpaka (1887 – 1976), sovietskeho vojenského veliteľa. V súčasnosti má názov podľa Lietavského hradu.
Muľa
Muľa je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Secesný kostol sv. Alžbety
Rímskokatolícky kostol sv. Alžbety je secesná halová stavba architekta Istvána Medgyaszaya z roku 1910. Jedná sa o odvážne dielo, prvú železobetónovú sakrálnu stavbu v celom Uhorsku. Kostol je postavený v štýle uhorskej secesie, ktorá je typická použitím ľudových prvkov, najmä tradičnej sedmohradskej architektúry. Pôdorys kostola je oktogonálny s vystupujúcim oltárnym výklenkom. Štíhla ihlancová veža kostola je samostatne stojaca, prepojená s telom kostola priestorom speváckeho chóru. Interiér kostola je strohý, nachádzajú sa tu neogotický oltár sv. Alžbety z dielne L. Tihanyiho.
Serie A (ľadový hokej)
Serie A (celý názov: La Serie A di hockey su ghiaccio, alebo A Series of ice hockey) je najvyššia profesionálna hokejová liga v Taliansku, ktorá vznikla v roku 1924.
Pavol Čarnogurský
Pavol Čarnogurský (* 22. január 1908, Malá Franková – † 27. december 1992, Bratislava) bol slovenský politik, poslanec Snemu Slovenskej krajiny a krátko aj politický náčelník Hlinkovej gardy. Po vojne redaktor Katolíckych novín a správca hradu Červený Kameň. Po komunistickom prevrate 1948 odsúdený a vedený ŠtB ako nepriateľská osoba (disident). Otec politikov Ivana, Jána, emigranta v Kanade Pavla, sinologičky Mariny a prekladateľky Oľgy Slivkovej.
Životopis
Bol vzdelaním učiteľ a patril medzi umiernené krídlo HSĽS. Po zvolení za poslanca Snemu Slovenskej krajiny 18. decembra 1938, ktorý bez zmeny v zložení bol so vznikom prvej Slovenskej republiky 14. marca 1939 pretransformovaný na Slovenský snem a neskôr na Snem Slovenskej republiky, mal bydlisko vo Vajnoroch a mal na starosti národné školy. Na zasadnutí Slovenského snemu vo februári 1939 k problematike školstva uviedol:
"„Odstránili sme v prvom rade 126 židovských učiteľov, ktorí už v dôsledkoch svojej rasovej príslušnosti museli stáť v protive s národnou a kresťanskou výchovou našej mládeže. Slovenské ministerstvo školstva odstránilo z národných škôl 884 učiteľov českej národnosti, ktorí prišli na Slovensko slúžiť svojej existencii, záujmom svojho národa, ale držali dušu slovenskej mládeže ďaleko od teplého ohniska národnej výchovy a krásy národného života držali v skrytosti pred zrakom sverejnej mládeže ... boli odstránení viacerí školskí inšpektori ... správcovia a riaditelia škôl.“"
Rozpor medzi umierneným a radikálnym krídlom v HSĽS bol predzvesťou rozkolu, ktorý na pozadí tzv. „konečného riešenia židovskej otázky“ vyvrcholil salzburskými rokovaniami z leta 1940. Karol Sidor (umiernený) odvolal Karola Murgaša z postu politického náčelníka (šéf propagačného a tlačového oddelenia) Hlinkovej gardy a dosadil naň „umierneného“ Čarnogurského (Slovák, roč. 21, č. 61, 14. 3. 1939. ). Niektorí zdôrazňujú, že Čarnogurský v tejto funkcii pôsobil len krátko.
Traduje sa, že P. Čarnogurský za niektoré zákony snemu nehlasoval alebo nebol pri hlasovaní, čo je teraz už nemožné alebo ťažké overiť (napríklad za vyhlásenie samostatného Slovenského štátu sa hlasovalo povstaním a 14. marca 1939 predseda Snemu dr. Sokol výsledok vyhlásil bez udania počtu hlasujúcich – prítomných bolo 57 poslancov):
"„Zisťujem, že Snem Slovenskej krajiny ako jediný kompetentný orgán politickej vôle suverénneho slovenského národa usniesol sa, že je za samostatný slovenský štát.“"
Overiteľné je, že na 2. schôdzke Slovenského snemu v 25. apríla 1939 prisahal vernosť Slovenskému štátu. Pri hlasovaní o vládnom návrhu ústavného zákona o vysťahovaní Židov, ktorý bol prerokovaný a schválený 15. 5. 1942 tiež nie je možné overiť jeho hlasovanie.
Počas SNP opustil Bratislavu a vrátil sa do rodnej dediny. Po vojne sa zúčastňoval stretnutí skupiny mladej katolíckej inteligencie s cieľom vytvoriť novú katolícku stranu, ktorá by bola alternatívou voči len dvom po vojne povoleným stranám (Demokratická strana a KSS). Strana nebola založená, aj pretože DS navrhla katolíkom Aprílovú dohodu, čo napomohlo k jej víťazstvu v parlamentných voľbách 26. mája 1946. Po prehratých voľbách komunisti zostrili taktiku a zosnovali „protištátne sprisahanie“. Čarnugurský bol zatknutý a 16. júna 1946 vypovedal aj o katolíckej skupine pri výsluchu v zaisťovacej väzbe v Ilave. Stal sa obeťou ťaženia boľševikov proti nekomunistickým politikom a v máji 1948 bol odsúdený v rámci procesov s predstaviteľmi DS (Miloš Bugár, Ján Kempný a ďalší) na 15 mesiacov.
Čarnogurský bol počas vojny aj v správnej rade Slovenskej všeobecnej úverovej banky, kde prišiel do styku s Magdou Husákovou-Lokvencovou, prvou Husákovou manželkou. Keď Husáka v marci 1944 opätovne zadržala bezpečnosť, jeho manželka požiadala okrem iných práve Čarnogurského, aby intervenoval u ministra vnútra Alexandra Macha. Čarnogurský tak urobil a neskôr sa vyjadril, že zachránil Husákovi život. Nebola to celkom pravda, pretože vtedajšia justícia neuplatňovala v prípade politických obvinení trest smrti a navyše za Husáka vtedy intervenovalo viacero osôb.
Po februári 1948 Husák s Novomeským zariadili, aby Čarnogurský mohol pracovať najprv v knižnici Slovenskej vysokej školy technickej a neskôr ako správca na hrade Červený Kameň.
"JÁN ČARNOGURSKÝ: „Naša rodina žila v dome na Palisádoch niekedy do leta 1949. Vtedy bol otec menovaný za riaditeľa hradu Červený kameň a dostal za úlohu opraviť poškodenia hradu a zriadiť na hrade múzeum nábytku. Celá rodina sme sa odsťahovali na Červený kameň. V januári 1951 Štátna bezpečnosť otca na Červenom kameni zatkla v rámci stíhania buržoáznych nacionalistov. Mamu s piatimi deťmi z Červeného kameňa vykázali a ona sa s nami presťahovala do Malej Frankovej v Zamagurí.“"
Niet sa čo diviť, že Čarnogurský zostal antikomunista (na ŠtB bol vedený ako nepriateľská osoba dokonca štyri krát „po línii slovenský separatizmus“ ), čo deklaroval aj po politických zmenách v roku 1989. Jeho syn Ján, ktorý sa vydal v jeho politických šľapajach ho charakterizuje ako „novinára, štátnika a disidenta“ a pripomína okrem iného aj jeho členstvo v tajnej cirkvi v 80. rokoch minulého storočia.
Neúspešná žiadosť o navrátenie domu
2. mája 1990 požiadal s manželkou Kristínou Mestský národný výbor v Bratislave „o navrátenie domu do vlastníckeho práva“. Ide o dom na začiatku ulice Palisády v Bratislave. Dôvodom malo byť, že predchádzajúci vlastníci Dr. Eugen Neumann a jeho manželka Alica o kúpu ich domu vraj Pavla Čarnogurského výslovne požiadali, aby im dom nebol násilím odňatý. Riadna kúpna cena, podľa kúpnej zmluvy z 18. 3. 1941 na 280 000,- Ks im bola v celosti vyplatená.. Pavol Čarnogurský kúpu financoval z požičaných peňazí. Predávajúci po odpredaji domu naďalej v dome bývali v jeho hlavnej časti. Pavel Čarnogurský s rodinou obývali menšiu časť domu. Eugen Neumann neskôr zahynuli v koncentračnom tábore. V tomto dome sa neskôr narodil Pavlov syn Ján. Vo svojej žiadosti Pavol a Kristína Čarnogurskí žiadali zrušiť rozhodnutie okresného súdu v Bratislave zo dňa 25. apríla 1950, ktorým tento súd priznal reštitučný nárok Ivete Novákovej (dcére Dr. E. Neumanna) na základe toho, že „pôvodní odpredávatelia a majitelia boli z rasových dôvodov nútení odpredaj uskutočniť“ Ani Iveta Nováková a ani československý štát nikdy nevrátili Pavlovi Čarnogurskému kúpnu cenu za dom.
Sainte-Honorine-du-Fay
Sainte-Honorine-du-Fay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1265 obyvateľov (2009).
Christy Jenkinsová
Zaujímavosti
Personaggi di Streghe
Batizovský potok
Batizovský potok je potok vo Vysokých Tatrách. Je to pravostranný prítok Velického potoka, meria 15 km a je tokom V. rádu.
Opis toku
Vyteká z Batizovského plesa, potom preteká severojužným smerom Batizovskou dolinou, následne vteká do Tatranského podhoria a tečie západne od Novej Polianky. Východne od obce Štôla potom mení smer toku na juhovýchod, vteká do geomorfologického podcelku Popradská kotlina a zľava sa oddeľuje vedľajšie rameno, ktoré tečie sprvu súbežne s hlavným korytom, potom sa stáča na východ a severne od obce Batizovce sa spája s tokom Velického potoka. Hlavné koryto pokračuje cez intravilán Batizoviec, pod obcou sa stáča na východ a nakoniec sa severovýchodne od Svitu vlieva v nadmorskej výške 704,8 m n. m. do Velického potoka.
Horní Cerekev
Horní Cerekev je mesto v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 1 865 obyvateľov, z toho 932 mužov a 933 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,2 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,4 roka).
Traja svedkovia
Traja svedkovia (angl. Three Wittnesses) je slovenský film.
Dramatický príbeh z revolučných dôb roku 1848.
Écouviez
Écouviez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5665
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Onsen
náhľad|Onsen v obci Kidžimadaira náhľad|Onsen v obci Misasa Onsen sú tradičné japonské kúpele, ktoré sa nachádzajú po celom Japonsku. Slúžia aj ako miesto na vykonávanie šintoistického očistného rituálu. Využívajú termálnu, alebo umelo ohrievanú vodu.
Etiketa v onsene
Onseny sú väčšinou iba pre jedno pohlavie, respektíve sú časti pre mužov a ženy prísne oddelené. Do bazénov ľudia chodia väčšinou nahí, v plavkách málokedy. Pred vstupom do bazénu je potrebné použitie spŕch.
Vo väčšine onsenov je vstup ľuďom s tetovaním zakázaný z dôvodu, že v Japonsku sú tetovaní ľudia považovaní za členov japonskej mafie jakuza. Do niektorých onsenov nepustia ani cudzincov, aj keď je tetovanie malé.
Liečivé účinky
Voda v onsenoch (ak je termálna) a často má aj liečivé účinky vďaka vysokému obsahu minerálov, ktoré sa v nej nachádzajú. Každá voda má iné účinky.
Oblasti s onsenmi
V Japonsku je vyše 2 000 oblastí kde sa onseny nachádzajú. Sú predovšetkým na Kjúšú, na polostrove Izu a na strednom Honšú.
Cole Turner
Cole Turner je fiktívna postava amerického televízneho seriálu Čarodejnice. Jeho postavu stvárnil Julian McMahon.
Zaujímavosti
Phoebes Kærester Список персонажей телесериала «Зачарованные»
NGC 5666
NGC 5666 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. mája 1825.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Neapolčina-kalábrijčina
Neapolčina je románsky jazyk, niekedy považovaný len za nárečie taliančiny. Je rozšírená v talianskej Kampánii.
Dejiny
Podobne ako taliančina, neapolčina sa vyvinula z ľudovej latinčiny, ktorou sa hovorilo v stredojužnom Taliansku, a vo svojej histórii bola ovplyvňovaná jazykmi ďalších národov, ktoré obývali Kampániu - gréckymi kolonistami a obchodníkmi z Byzancie v období Neapolského vojvodstva až do 9. storočia, po nich Normanmi, Francúzmi, Španielmi (španielska nadvláda trvala približne 400 rokov medzi 1442 - 1707 a 1734 - 1859) a počas druhej svetovej vojny a následnej okupácie Neapola dokonca aj Američanmi.
Za vlády aragónskych kráľov v Neapoli sa uvažovalo o uzákonení neapolčiny ako úradného jazyka bez toho, aby sa úradnými jazykmi stali aj aragónčina alebo katalánčina. To sa však nikdy nepodarilo. V Kráľovstve dvoch Sicílií, počas prvej polovice 19. storočia, sa ako úradný i literárny jazyk používala taliančina a neapolčina nikdy nemala formu úradného jazyka. Napriek tomu neapolčina od 15. storočia až do dneška nikdy neprestala byť veľmi živou v oblasti poézie, hudby a dramatického umenia.
Nárečia
Podôb neapolčiny je veľa - jazyk sa v minulosti odlišoval i v rámci jednej obce či mestskej štvrte -, avšak v posledných desaťročiach sa niektoré podoby vytrácajú, niektoré vzájomne splývajú a miešajú sa, a tak sa rozdiely postupne stierajú.
Neapolčina v literatúre
Neapolčina, spoločne so sicílčinou, má veľmi rozsiahlu literárnu tradíciu.
Prvvé písomné doklady o neapolčine pochádzajú z roku 960, a to v podobe slávneho dokumemtu Placito di Capua (je síce považovaný za prvý dokument v talianskom jazyku, ale v skutočnosti ide o jazyk používaný v Kampánii, z ktorého je neapolčina odvodená), a ďalej zo začiatku 3. storočia, kde ide o zľudovelý dokument (alebo presnejšie o „preklad“) Storia della distruzione di Troia (Príbeh o zničení Tróje) od Guida Giudiceho delle Colonne.
Neapolská literatúra sa ďalej rozvíjala zásluhou Giulia Cesara Cortesa a Giambattistu Basila, ktorí obaja žili v prvej polovici 17. storočia. Giambattista Basile je autorom diela Lo Cunto de li Cunti, ovvero lo trattenimiento de le piccerille, ktoré do taliančiny preložil Benedetto Croce, autor ľudových rozprávok, na ktorého v budúcnosti nadviazali Charles Perrault a bratia Jacob a Wilhelm Grimmovci.
Výslovnosť
Výslovnosť v neapolčine je trochu odlišná od taliančiny:
Dan Gordon
Dan Gordon je fiktívna postava amerického televízneho seriálu Čarodejnice.
Plavnica
Plavnica je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Časti obce
Funduš, Popodstav, Píla, Rurkováne, Hlinik, Ceheľňa, Taborisko,
Vodné toky
Šambronka, Jasenok
Školstvo
V Plavnici sa nachádza základná škola s materskou školou v ktorej sa vzdeláva od 1. do 9. ročníka a v materskej škole sú tri triedy. V roku 2013 začala rekonštrukcia a nadstavba školy kvôli veľkému počtu žiakov. V areáli školy je multifunkčné ihrisko s umelou trávou (36x18), telocvičňa, hokejové ihrisko a ihrisko s prírodnou trávou (90x45).
Obecné zastupiteľstvo
Obecné zastupiteľstvo má 9 členov.
Roskosmos
Roskosmos (iné názvy pozri nižšie) je vládna agentúra zodpovedná za ruský vesmírny program a letecký výskum.
náhľad|Sídlo Roskosmosu v [[Moskva|Moskve]] náhľad|[[Kozmonaut Oleg Kononenko stojí počas výstupu do otvoreného vesmíru z Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS) na žeriave Strela, 11. december 2018]] náhľad|170px|[[Jurij Ivanovič Borisov|Jurij Borisov, súčasný generálny riaditeľ Roskosmosu]]
Názvy
Predchádzajúce názvy Roskosmosu boli nasledovné:
Oficiálny názov:
Poznámka: Ruská vesmírna agentúra Roskosmos používa ako oficiálny názov agentúry dlhý a krátky tvar. Zahraničná odborná literatúra používa krátky tvar, ktorý je všeobecne známy a rozšírený.pozri:
Slovenské názvy:
Súčasný program
Roskosmos prevádzkuje nosné rakety a kozmické lode Sojuz, ktoré sú dopravným prostriedkom posádok na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Roskosmos je partnerom v programe ISS a prispel základnými modulmi Zaria a Zvezda, ktoré boli potom spojené modulom Unity agentúry NASA. Vyslal už sedem vesmírnych turistov, ktorí zaplatili za let 20 – 40 miliónov amerických dolárov. V niekoľkých programoch tiež úzko spolupracuje s Európskou vesmírnou agentúrou (ESA). Posledný spoločný projekt sa týkal štúdie na novú robotizovanú loď ACTS, ktorá nahradila zamýšľaný projekt malého raketoplánu Kliper. Štúdia však nakoniec zostala iba projektom ESA a Roskosmos začal pracovať na vlastnej kozmickej lodi Oriol. V súčasnosti tiež prebiehajú dokončovacie práce na laboratórnom module Nauka, ktorý má byť v roku 2020 pripojený k stanici ISS. K vyneseniu tohto modulu poslúži raketa Proton-M.
V budúcnosti Roskosmos plánuje rozšíriť ponuku vesmírnych výletov aj na oblet Mesiaca za približne 100 miliónov dolárov. Plánuje tiež návrat na Venušu sondou Venera-D a na Mesiac programom Luna, ktorý pozostáva zo štyroch misií a výstavby robotickej základne na Mesiaci.
Roskosmos sa tiež bude podieľať na výstavbe novej vesmírnej stanice Lunar Orbital Platform – Gateway, ktorá vznikne na obežnej dráhe v blízkosti Mesiaca.
Správa
Organizácia zamestnáva asi 300 ľudí. Väčšina prác je zabezpečovaná externe. Hlavným dodávateľom je spoločnosť RKK Energija.
V roku 2009 prevzal Roskosmos riadenie Strediska prípravy kozmonautov J. A. Gagarina.
Vedenie
Generálnym riaditeľom Roskosmosu je od 15. júla 2022 Jurij Borisov, ktorý nahradil Dmitrija Rogozina (vo funkcii pôsobil od 24. mája 2018).
Novohrad (región)
thumb|300px|right|Novohrad na mape Slovenskej Republiky
Novohrad je jedným zo slovenských regiónov a turistických regiónov. Dnes tento región netvorí samostatnú územnosprávnu jednotku, pomenovanie Novohrad sa používa ako neformálny názov príslušného regiónu.
Na Slovensku územie Novohradu dnes pokrýva takmer celý okres Lučenec, približne 2/3 okresu Poltár, východnú polovicu okresu Veľký Krtíš, južnú časť okresu Zvolen (Lešť a okolie), južnú časť okresu Detva a malé časti okresu Rimavská Sobota. Medzi historicky význámné obce Novohradu patrí Halič a Divín.
Územie susedí na západe s Hontom, na severe s Podpoľaním a okrajovo Horehroním, na východe s Gemerom a na juhu s Maďarskom.
Najvýznamnejším centrom Novohradu je Lučenec a taktiež Veľký Krtíš.
Šče ne vmerla Ukrajina
Pieseň Šče ne vmerla Ukrajina (Ще не вмерла Українa, Ešte Ukrajina nezomrela) je štátna hymna Ukrajiny. Autorom textu, napísaného v roku 1862 je Pavlo Čubynskyj (Павло Чубинський), etnograf a básnik z Kyjeva, vyhnanec. Hudbu zložil v roku 1863 gréckokatolícky kňaz Michajlo Verbyckyj (Михайло Вербицький), skladateľ a zbormajster. Pieseň čoskoro dosiahla veľkú popularitu v celej Ukrajine. Počas ukrajinskej revolúcie v roku 1917 bola oficiálne prijatá ako hymna.
V roku 1992 prijal ukrajinský parlament iba hudbu hymny a text mal byť stanovený zvláštnym zákonom. Súťažná komisia však usúdila, že žiadna z navrhovaných verzií nie je pre hymnu vhodná. Nakoniec bola na návrh prezidenta Leonida Kučmu prijatá ako hymna prvá sloha s refrénom upravenej básne Čubynského.
Ďalší problém sa týkal druhej slohy, ktorej slová podľa názoru proruských kruhov mohli naznačovať nároky voči ukrajinským susedom. Kvôli týmto námietkam sa pri oficiálnych príležitostiach nehrá druhá a tretia sloha, iba prvá s dvakrát hraným refrénom.
Text hymny a preklad
Ako hymna sa spieva prvá sloha a dvakrát refrén.
Na Kozénku
Na Kozénku je prírodná pamiatka ev.č.1012 neďaleko obce Dzbel v okrese Prostějov. Lokalitu spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je ostrovček stepnej vegetácie kde sa nachádzajú populácie veternice lesnej (Anemone sylvestris), kostravy ovčej (Festuca ovina), kostravy červenej (Festuca rubra), timotejky lúčnej (Phleum pratense) a i. Ďalej tu môžeme nájsť motýľov dúhovca menšieho (Apatura ilia) a vidlochvosta feniklového (Papilio machaon)
Reims
Reims [] (historický slovenský názov Remeš; po latinsky Durocortorum) je mesto v severovýchodnom Francúzsku, asi severovýchodne od Paríža. Leží v podprefektúre Reims, v departemente Marne v regióne Grand Est, v strede oblasti Champagne. Mesto je sídlom arcibiskupa a od roku 1969 aj univerzity. Je výrobným centrom šampanského, textilu, potravín a výbavy pre kozmické lety. V meste sa nachádza významná gotická historická pamiatka Reimská katedrála, v ktorej boli tradične korunovaní francúzski králi.
V okolí sa nachádzajú vinohrady, kde sa pestuje hrozno na výrobu šampanského.
Dejiny
Dejiny mesta siahajú do čias Rímskej ríše. Dnešná oblasť Champagne bola osídlená už v bronzovej dobe keltskými kmeňmi Belgov, ktorí tu okolo roku 80 pred Kr. založili osadu Durocorter. Po dobytí Galie Juliusom Caesarom sa obyvatelia mesta pridali na stranu Rimanov a Durocortorum sa stalo hlavným mestom belgickej provincie. V 3. storočí tu vznikla kresťanská osada a biskupstvo. Biskupa Nicasusa, ktorý tu vybudoval kostol, zabili Vandali v roku 401. Cez druhú svetovú vojnu, 7. mája 1945, v meste podpísali zástupcovia západných Spojencov a Nacistického Nemecka bezpodmienečnú kapituláciu nemeckých síl, čím sa fakticky ukončili bojové operácie na západnom fronte. V dôsledku neprítomnosti sovietskych predstaviteľov, sa akt kapitulácie opakoval so sovietskou delegáciou 8. mája v Berlínskom predmestí Karlshorst.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Otrokárska spoločnosť
Otrokárska spoločnosť alebo otrokárske zriadenie alebo otrokárska spoločensko-ekonomická formácia alebo otrokárstvo je v marxistickej periodizácii dejín vykorisťovateľská "spoločensko-ekonomická formácia" v období staroveku. Nasledovala po prvotnopospolnej spoločnosti, predchádzala feudálnej spoločnosti. Bola založená na vykorisťovaní triedy otrokov triedou otrokárov.
Majstrovstvá sveta v basketbale mužov 2002
Majstrovstvá sveta v basketbale mužov 2002 boli v poradí 14. Majstrovstvá sveta v basketbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konali sa v Indianapolise, v štáte Indiana, v Spojených štátoch od 29. augusta8. septembra 2002, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Alžírska, Libanonu a Turecka. Titul obhájilo družstvo, ktoré vo finále zvíťazilo nad 🇦🇷. Tá získala medailu po 52 rokoch a bronzové Nemecko vôbec svoju prvú medailu na MS.
Otrokárska spoločnosť
Otrokárska spoločnosť bola spoločnosť, v ktorej dochádzalo k privlastňovaniu výrobných prostriedkov, ako aj bezprostredných výrobcov - otrokov - otrokárom. Zakladala sa na práci otrokov vyrábajúcich materiálne statky na základe mimoekonomického prinútenia.
Majstrovstvá sveta v basketbale mužov 2002
Turnaj bol zároveň jedným z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 2004, ktoré sa uskutočnili v Aténach. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz.
Otrokárska spoločnosť
Bola údajne typická pre staroveké ríše Európy a Blízkeho východu.
Majstrovstvá sveta v basketbale mužov 2002
Na tomto turnaji sa akreditovalo 1 200 médií z 52 krajín, čo bolo o 200 menej ako na turnaji v roku 1998 v Grécku. Pri finálovom zápase juhoslovanského družstva zaplnilo belehradské ulice 150 000 fanúšikov a 100 000 ich vítalo pri návrate juhoslovanských hráčov do Belehradu.
Kvalifikácia
náhľad|Kvalifikované tímy
Nadobor
náhľad|Poloha nadobrov v H-R diagrame
Nadobor je veľmi veľká hviezda s hmotnosťou minimálne 10 – 50 hmotností Slnka. Z hľadiska priemernej dĺžky života hviezd existuje len krátko a svoju existenciu napokon zakončí výbuchom supernovy.
Relatívne najmenšie nadobry sú modré nadobry. Za nimi nasleudujú modrobiele nadobry, biele nadobry, žltobiele nadobry, žlté nadobry, oranžové nadobry a najväčšie sú červené nadobry, ktorých obvod môže presahovať obvod obežnej dráhy Jupitera okolo Slnka. Vzhľadom na svoje gigantické rozmery majú nadobry aj veľmi vysokú svietivosť, ktorá sa môže pohybovať až v státisícoch svietivostí Slnka.
Horní Rápotice
Horní Rápotice je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 158 obyvateľov, z toho 72 mužov a 86 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 39,3 roka, ženy 38,5 roka).
Yzeron
Yzeron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Občianska spoločnosť (moderný význam)
Občianska spoločnosť alebo civilná spoločnosť je súhrn dobrovoľných občianskych a spoločenských organizácií a inštitúcií spoločnosti, spravidla na rozdiel od inštitúcií verejnej správy, ktorá má donucovací charakter.
Pojem vznikol v 80. rokoch 20. storočia v súvislosti s "bojom" stredo- a východoeurópskych krajín proti komuninistickým vládam (podľa iných zdrojov v súvislosti s "bojom" latinskoamerických krajín proti autoritatívnym režimom). Pojem nadviazal na starší rovnozvučný filozofický pojem (pozri občianska spoločnosť (filozofia) ), ktorý sa v priebehu 20. storočia prestal používať.
Za súčasť funkčnej občianskej spoločnosti sa pokladá vysoký podiel účasti občanov na spravovaní vecí verejných a to práve cez nepolitické štruktúry. Teda vytváranie mimovládnych organizácií, podieľanie sa na ich činnosti, prípadne podieľanie sa na tzv. verejnej kontrole, ktorú spravidla vykonávajú masmédiá, watchdogové organizácie, organizácie zamerané na kontrolu ľudských práv, ale aj neorganizovaní jednotlivci.
Funkčná občianska spoločnosť nevyhnutne potrebuje legislatívnu podporu. Jej miera závisí hlavne na konkrétnej podobe legislatívy upravujúcej niektoré politické práva. Medzi pre občiansku spoločnosť najcitlivejšiu legislatívu patrí hlavne:
FreeDB
FreeDB je databáza informacií o kompaktných diskoch, pričom všetky údaje sú dostupné pod licenciou GNU GPL. FreeDB je založené na, v dnešnej dobe už komerčnom projekte, CDDB. Na vyhľadanie CD cez internet vypočítava klientský program skoro unikátny indentifikátor CD a pomocou tohto sa neskôr vyhľadáva v databáze. Ako výsledok zobrazí klient údaje o autorovi, zoznam skladieb a prípadne iné dodatočné informácie.
Écurey-en-Verdunois
Écurey-en-Verdunois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nová Ves (okres Veľký Krtíš)
Nová Ves je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Polohopis
Obec leží v Ipeľskej kotline v doline potoka Krtíš.
Andy Trudeau
Andy Trudeau je fiktívna postava amerického televízneho seriálu (Čarodejnice). V seriály účinkuje len do prvej série kde umiera. Povolaním bol policajt, sestrám čarodejniciam pomáhal až do smrti.
Tibor Kočík
Dr. Tibor Kočík (* 5. december 1952, Košice) je slovenský básnik, esejista, publicista, editor a špeciálny pedagóg.
Tvorba
Jeho literárne začiatky siahajú do čias stredoškolských a vysokoškolských štúdií. Publikovať začal krátko po nástupe normalizácie v samizdatových časopisoch Smetisko (1973 – 1976) a Denníkové záznamy (1978 – 1979), začiatkom 80. rokov v Novom slove mladých, Romboide, Smene na nedeľu, Slovenskom rozhlase a iných časopisoch a literárnych zborníkoch. Bol členom košického Klubu mladých autorov spolu s budúcimi literátmi ako Peter Juščák, Blažej Krasnovský, Karol Pém, Jozef Urban a ďalší. V knižnom debute Vnútrozemie (1995), "ako jednej z mála zbierok podobného typu u nás, zachytil výbušnú atmosféru v každodennom živote" (Dalimír Hajko). V ďalších šiestich zbierkach neponúkal ilúzie, nič neprizdoboval ani spomienkovým optimizmom, ani žiarivo potešujúcou nádejou. V zbierke Zóna (2007) "moderné básnické skladby odzrkadľujú rozporuplnosť postindustriálnej, postmodernej, posttotalitnej doby s motívmi drogovej závislosti..., citovej vyprahnutosti..., masmediálnej manipulácie..., zneužívania politickej moci, tupej pornografie atď." (Igor Hochel). V anotácii k najnovšej básnickej knižke Rok zasvätenca (2017) prof. Ján Gbúr napísal, že: "Tibor Kočík je veľmi dobrý pozorovateľ každodennosti. Vie pomenovať jej krízové javy, jej slabosti i hodnotovo silné miesta, na ktoré sa oplatí vkročiť ako diskutér, prípadne len ako poslucháč či hľadač súcitu, empatie alebo porozumenia." Okrem poézie sa venuje výtvarnej publicistike, svoje výtvarnokritické postoje publikoval v zbierke esejí Fragmenty z medzičasu (2000). Kniha Okupácia Košíc a východného Slovenska - august 1968, na ktorej participoval ako zostavovateľ, získala v roku 2022 titul Najkrajšia kniha Slovenska 2021 v kategórii vedecká a odborná literatúra. V roku 2021 dokončil dielo Letmé premietanie ako súbor rozprávaní, literárnych portrétov, rozhovorov a štúdií a roku 2023 monografickú štúdiu Solitér undergroundového razenia o košickom výtvarníkovi Igorovi Ďurišinovi. Obidva projekty boli podporené z verejných zdrojov poskytnutých Fondom na podporu umenia.
Štúdie
Je autorom štúdií interdisciplinárneho charakteru a umeleckej komunikácie.
Doktor technických vied
Doktor technických vied (, skratka RTDr. alebo aj Dr. techn., vždy uvádzaná pred menom) bol akademický titul, ktorý sa od roku 1901 udeľoval na technických vysokých školách vo vtedajšom Predlitavsku (časť vtedajšieho Rakúsko-Uhorska). Na českom a slovenskom území sa neudeľuje od roku 1953.
Ak chcel niekto tento doktorát získať, musel najskôr na nejakej technickej vysokej škole zložiť štátne skúšky, potom napísať a obhájiť dizertačnú prácu a podstúpiť rigorózum, čiže ústnu skúšku z odboru, v ktorom písal dizertačnú prácu. Namiesto dizertácie sa pripúšťal aj vhodný konštrukčný návrh. Hodnotenie bolo „chválitebné“, „dostatočné“ alebo „nedostatočné“, pričom skúška mohla byť opakovaná najviac dvakrát. Úspešný kandidát bol promovaný na doktora technických vied.
LG Optimus L3
náhľad|LG Optimus L3 E400
Doktor technických vied
Obdobné tituly
Ak sa v niektorých krajinách udeľuje podobný titul, ide o najvyššie akademické ocenenie a zodpovedá titulu Ph.D.. V anglicky hovoriacich krajinách ide o titul Doctor of Technology (D.Tech.), v Švédsku o titul Teknologie doktor (Tekn. Dr.) alebo doktor Teknisk (Tek. Dr.) a v Rakúsku je ním doktor Scientiae technicorum (Dr. techn.).
LG Optimus L3
LG Optimus L3 je smartfón, ktorý navrhla a vyrábala spoločnosť LG Electronics. Beží na ňom operačný systém Android 2.3 Gingerbread a patrí medzi lacnejšie modely v L sérii.
Varianty
LG ponúka na rôznych trhoch rôzne varianty tohto telefónu, sú to modely E400, E400F, E400R a E405. Modely E400, E400F a E400R sú identické, len s tým rozdielom, že E400F má aj prednú kameru, ktorú ostatné nemajú, E400R sa vyrábal pre Rogers a E405 je dual-SIM verzia.
Sanssouci
Sanssouci je zámok, letné sídlo založené Hohenzollernovcami vo východnej časti parku Sanssouci v Postupime v nemeckej spolkovej krajine Brandenbursko. Zámok Sanssouci je často pokladaný za nemeckého konkurenta francúzskeho Versailles, je však vybudovaný v intímnejšom rokoku než barokový francúzsky zámok a je pozoruhodný najmä svojimi záhradami. Sanssouci tým patrí do súboru palácov a parkov v Postupime a Berlíne zaradených v roku 1990 do svetového dedičstva UNESCO.
Zámok Sanssouci dal v rokoch 1745 – 1747 vybudovať pruský kráľ Fridrich II. Veľký ako svoju letnú rezidenciu. V rokoch 1840 – 1842 bol zámok na želanie Fridricha Viliama IV. prestavaný a rozšírený Ferdinandom von Arnim podľa projektu Ludwiga Persia. Postupim a jeho paláce boli obľúbenou rezidenciou nemeckej cisárskej rodiny až do pádu cisárstva v roku 1918.
Po 2. svetovej vojne sa zámok stal verejne prístupným a zmenil sa vo vyhľadávanú turistickú atrakciu bývalej Nemeckej demokratické republiky. Vzhľadom na svoj historický význam bol starostlivo udržovaný. Po zjednotení Nemecka v roku 1990 bolo splnené posledné želanie Fridricha Veľkého. Vrátil sa k svojmu milovanému zámku a jeho ostatky boli uložené do hrobu na najvyššej terase zámockej záhrady.
Zámok Sanssouci a okolité paláce a parky navštívia každoročne viac než dva milióny ľudí z celého sveta. O údržbu a reštaurovanie celého komplexu sa v súčasnosti (2008) stará Nadácia pre pruské zámky a záhrady Berlín-Brandebursko založená v roku 1995.
Koncepcia Fridricha Veľkého
thumb|upright|left|Fridrich II. ako korunný princ (Antoine Pesne, cca 1740)
Terasy
Hneď ako sa Fridrich II. stal 31. mája 1740 po smrti svojho otca pruským kráľom, začal s prípravami na premenu celého územia dnešného Parku Sanssouci. Najskôr 10. augusta 1744 rozhodol Fridrich o založení viničných a okrasných terás na južných svahoch návršia Bornstedt. Predtým bol celý pahorok porastený dubmi, ktoré za panovania Fridricha Viliama I., otca Fridricha Veľkého, boli vyrúbané a použité v Postupime k založeniu stavieb vybudovaných na málo únosných pôdach bývalých mokradí. Fridrich Veľký sa preto rozhodol vzniknutú holinu (Wüsten Berg – Holý vrch) skultivovať a premeniť na francúzsky park so zámkom na najvyššom mieste. Prácou poveril staviteľa Georga W. von Knobelsdorfa, ktorý sa pri projektovaní riadil skicami a pokynmi kráľa.
Parter
Parter zámku tvorí baroková kvetinová záhrada založená v roku 1745. V jej strede je od roku 1748 Veľká fontána, (nem. Grosse Fontäne), ktorej sú rozmiestnené mramorové sochy božstiev Venuše, Merkúra, Apolóna, Diany, Junóny, Jupitera, Marsa a Minervy spolu s alegorickým zobrazením štyroch elementov – ohňa, vody, vzduchu a zeme. Sochy Venuše a Merkúra, práce francúzskeho sochára Jean-Baptisty Pigalla a lovecké skupiny predstavujúce Vzduch a Vodu od Lamberta Sigisberta Adama sú darom francúzskeho kráľa Ľudovíta XV. Ostatné postavy pochádzajú z dielne Françoisa Gasparda Adama, ktorý viedol v Berlíne francúzsky sochársky ateliér založený Fridrichom Veľkým. Dokončenie celého súboru sôch sa datuje k roku 1764. Kúsok odtiaľ bola zeleninová záhrada, ktorú už v roku 1715 založil Fridrich Viliam I. Svoju jednoduchú úžitkovú záhradu nazýval tento sporivý pruský kráľ ironicky „moje Marly“ čím narážal na nákladnú záhradu v Marly-le-Roi francúzskeho „Kráľa Slnko“ Ľudovíta XIV. Fridrich Veľký si ale spojenie kvetinovej a úžitkovej záhrady veľmi cenil. Podľa neho sa tak názorne ukázalo zjednotenie jeho záľub, lebo miloval ako umenie, tak čerstvú zeleninu.
[[Image:Grundriss Sanssouci 1744.jpg|thumb|left|Výkres pohľadov na zámok zo severu a juhu vypracovaný stavebnou kanceláriou von Knobelsdorffa, cca 1744 – 1745 (Sever je na dolnom okraji plánu)
Označenie miestností
1 vestibul, 2 mramorová sála, 3 audienčná sála, 4 koncertná sála, 5 kabinet a spálňa, 6 knižnica, 7 galéria, 8 9 10 izby pre hostí, 11 izba pre hostí «Voltairova izba», 12 izba pre hostí «Rottenburgova izba», 13 miestnosti pre služobníctvo]]
Budova zámku
thumb|Stred južného (záhradného) priečelia zámku s [[atlantami a karyatídami.]] Príprava stavby zámku začala 13. januára 1745 kedy Fridrich II. vládnym nariadením prikázal vybudovať „Lust-Haus zu Potsdam“. Podľa jeho skíc vypracoval dvorný architekt Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff stavebný projekt. Pretože kráľov návrh predpokladal len prízemnú stavbu, navrhol mu von Knobelsdorff budúci zámok podpivničiť, zdvihnúť tým úroveň prízemia a presunúť celý objekt bližšie k okraju najvyššej terasy, aby bol viac exponovaný pri pohľadoch z parteru. Fridrich ale jeho návrhy odmietol, neželal si reprezentatívny palác, pretože dával prednosť intimite nízkej budovy v rokokovom štýle bez väčších nárokov na reprezentáciu. Požadoval priame spojenie vnútorných zámockých priestorov so záhradnými terasami bez zbytočných schodov. Jeho víziou bolo zapojenie prírody do kultúry bývania.
Fridrich Veľký u všetkých stavieb vykonávaných na jeho príkaz v Postupime a Berlíne osobne zasahoval do ich administratívneho vedenia i ich umeleckého výrazu. To samozrejme krížilo predstavy architektov a tak nakoniec rozpory medzi kráľom a jeho architektom vyústili v roku 1746 v odstránenie von Knobelsdorffa z prác na stavbe zámku (oficiálne však rezignoval zo zdravotných dôvodov). Stavbu dokončil holandský staviteľ Jan Bouman, ktorý stavbu riadil už od roku 1745.
Po dvoch rokoch výstavby bol 1. mája 1747 zámok vysvätený napriek tomu, že niektoré izby neboli ešte dokončené. Ak Fridrich Veľký nebojoval, trávil letné mesiace na svojom zámku koncipovanom tak, aby vyhovoval jemu a ním pozvaným hosťom. Od svojej manželky Alžbety Kristíny Brunšvicko-Bevernskej zostával odlúčený už od svojej korunovácie v roku 1740. Kráľovná bývala na zámku Schönhausen, zatiaľ čo Sanssouci bol aj „sans femmes“ (bez žien).
Fridrich II. Veľký žil relatívne skromne. Nad plesmi, maškarnými bálmi a loveckými zábavami víťazili v Sanssouci filozofické diskusie, prechádzky, literatúra a koncerty. Palácu hovoril „môj vinohradnícky domček“ (Mein Weinberghäuschen) a určil ho k pobytom len od konca apríla do začiatku októbra. V tejto letnej rezidencii (tzv. maison de plaisance) chcel pobývať sám, prípadne so svojimi hosťami, a bezstarostne (sans souci) sa venovať svojim koníčkom a umeleckým záľubám. Zámok Fridrichovi úplne vyhovoval a tak odmietal návrhy na modernizačné a udržiavacie práce.
Hrob Fridricha II. Veľkého
thumb|Hrob Fridricha II. Veľkého Fridrich II. zomrel na zámku Sanssouci 17. augusta 1786. Prial si byť pochovaný skromne, vedľa zámku na najvyššej terase vedľa svojich pochovaných psov. Napriek výslovnému kráľovmu prianiu usporiadal Fridrichovi jeho bratanec a nástupca na tróne Fridrich Viliam II. obradný pohreb v posádkovom kostole v Postupime, kde boli kráľove ostatky uložené vedľa hrobu jeho otca Fridricha Viliama I.
Truhly oboch kráľov boli počas druhej svetovej vojny vyzdvihnuté z hrobov a v marci 1943 boli uschované do bunkru v Postupime – Eiche, odkiaľ ich v marci 1945 pred postupujúcou Červenou armádou previezli a ukryli v soľnej bani Bernterode v Eichsfelde (Durínsko). Tu ich objavili americkí vojaci a premiestnili do kostola sv. Alžbety v Marburgu (Hesensko). V auguste roku 1952 boli truhly pruských kráľov prevezené na hrad Hohenzollern v Bádensku-Württembersku. Po páde východnej Nemeckej demokratickej republiky a zjednotení Nemecka konečne mohli Fridrichove ostatky podľa jeho poslednej vôle spočinúť na Sanssouci. Vo výročný deň jeho smrti 17. augusta 1991 bola truhla s eskortou Bundeswehru dopravená do Postupimu a v noci uložená do hrobu, ktorý si Fridrich v roku 1744 nechal pripraviť. Kedysi povedal "quand je serai là, je serai sans souci", (až tu budem, budem už bez starostí), ale jeho želanie sa mu splnilo až po 205 rokoch.
NGC 5667
NGC 5667 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
LG Optimus L5
LG Optimus L5 je smartfón, ktorý vyvinula a vyrábala spoločnosť LG Electronics. Beží na ňom Android 4.0 Ice Cream Sandwich (aktualizovateľný na Android 4.1 Jelly Bean). LG Optimus L5 je stredný model v L sérii.
Hardvér
LG Optimus L5 má 800 MHz Single-Core Qualcomm MSM7225A CPU a Adreno 200 GPU. Obsahuje 4-palcový TFT kapacitný dotykový displej, zobrazujúci 16,7 milióna farieb v rozlíšení 320×480 bodov. Má tri fyzické tlačidlá, tlačidlo napájania hore a ovládanie hlasitosti na ľavej strane.
Sainte-Marguerite-d’Elle
Sainte-Marguerite-d’Elle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 757 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lyoness
Lyoness je celosvetové obchodné spoločenstvo, založené v roku 2003 Hubertom Freidlom v Rakúsku pod menom Lyoness Holding Europe AG. Cieľom spoločenstva je vytvorenie siete obchodov, ktoré by členom poskytovali nákupné výhody.