Partizánska_brigáda_Jana_Žižku_–_Pola
Pokračovanie bojov v horách
Začiatkom novembra prišli do priestoru brigády ďalšie jednotky partizánov z Prvej Stalinovej partizánskej brigády, čím sa zvýšil stav na 1560 partizánov zaradených v bojových jednotkách a zdravotníckej službe. Okrem toho evidovala v obciach svojho bojového priestoru asi 500 domácich partizánov, ktorí vykonávali strážnu a informátorskú službu a sprevádzali partizánske jednotky pri bojových úlohách a preto 12. novembra 1944 bola brigáda preformovaná na Partizánsky zväzok. Zväzok mal v tejto podobe 11. práporov. Po protipartizánskych akciách, ktoré boli len v malej miere úspešné, nemecké velenie rozhodlo o generálnom útoku na partizánske územie, ktorý sa začal 22. novembra 1944. Zo všetkých strán – od Trenčína, Bánoviec nad Bebravou, Ilavy, Novák, Topoľčian a Prievidze bolo možné pozorovať početné jednotky nemeckých vojsk spolu s delostrelectvom a obrnenými vozmi. Ich základom bola nemecká 2. SS brigáda Dirlewanger, ktorá samotná mala okolo 4 tisíc mužov. Akcie sa zúčastnili aj jednotky POHG. Jedna skupina tiahla od Dolných Vesteníc smerom k Jankovmu vŕšku a Uhrovcu. Iná postupovala rudnianskou dolinou k Valaskej Belej. Taktiež sa zistili pohyby vojsk z Bánoviec nad Bebravou do slatinskej doliny. Ďalšie početné nemecké jednotky tiahli obcami od Trenčianskych Teplíc k Ilave. Počasie v tomto období bolo značne nepriaznivé, bolo daždivo a na horách snežilo. I keď partizánom sčasti pomohlo, najmä kvôli častým hmlám, ktoré sťažili orientáciu nemeckých vojsk v horskom teréne, čo umožnilo prevažnej väčšine partizánov uniknúť z obkľúčenia. Tento útok znamenal odchod hlavných síl partizánov z oblasti Strážovských vrchov do Inovca. Oddiely stalincov, ktoré sa prebili z obkľúčenia odišli do Nízkych Tatier. V nasledujúcich dňoch sa pohybovalo po horách mnoho partizánov. Chodili v skupinkách po dvoch až piatich. Mnohí sa po márnom hľadaní svojho štábu a veliteľa ukryli v niektorej z okolitých obcí. Hlavné sily brigády spolu so štábom asi 400 partizánov sa prebili z obkľúčenia a odišli po trase Rázdelie - Čierny vrch -Rokoš - Ostrý vrch - Miezgovce - Rybany – rieka Bebrava – Borčany, čo je pešo mimo spevnených ciest približne 32 km s prevýšením 1797 m (turistický odhad 8 hod) za veľmi nepriaznivého počasia dažďa a snehu s osobnými zbraňami a zásobami. V Borčanoch požiadali roľníkov aby ich odviezli na vozoch cez Libichavu - Veľké Hoste - Malé Hoste - Zlatníky na Kulháň, kde prišli 24. novembra 1944. Útok trval až do 26. novembra 1944 a mal pre partizánov ťažké následky. Veľké boli aj materiálne straty, ktoré zväzok utrpel. Stratil všetky motorové vozidlá, sklady potravín a ostatného materiálu. Fašisti pri generálnom útoku každú obec dôkladne prehliadli a potom nariadili sústredenie mužského obyvateľstva od 16 do 60 rokov v škole alebo v krčme. Odtiaľ ich nahnali ako zajatcov a rukojemníkov do Bánoviec a Prievidze. Do Bánoviec asi 800 až 1000, do Prievidze 200 z Valaskej Belej. Tam boli vytvorené z príslušníkov gestapa a členov POHG zvláštne komisie, ktoré mali na starosti vytriedenie obyvateľov a partizánov, ako i tých, ktorí partizánom aktívne pomáhali. Počty ranených, nezvestných a mŕtvych sa dali stanoviť len odhadom. Fašisti svojich padlých, ak ich našli, sťahovali do obcí. Vo Valašskej Belej spomínali, že Nemci brali padlých len ríšskych Nemcov. Ranených partizánov buď strieľali na mieste, alebo vozili gestapu na výsluch. V Bánovciach nad Bebravou asistoval Gestapu pri výsluchoch Pohotovostný oddiel Hlinkovej gardy (POHG) pod názvom Šipka. Výsledkom toho boli masové hroby či už rasovo prenasledovaných alebo partizánov a ich pomocníkov, akým je napríklad Cibislavka pri Bánovciach nad Bebravou s 35 obeťami, alebo Kšinná-Pavle Jarok s 31 obeťami. Po prechode hlavných síl brigády do Inovca pokračovalo prenasledovanie partizánov fašistickými vojskami obkľúčením pohoria Inovca. Štáb brigády s dvomi prápormi odišiel najprv do Tribečských hôr, potom na Vtáčnik a vrátil sa do Strážovských vrchov až v januári 1945. Pre podobný neúspech vyčisťovacej operácie ako v Strážovských vrchoch sa fašisti vypomstili na obyvateľoch podhorských obcí Inovca, hlavne Selca, Zlatník a Cimennej, ktorých prevažne odvliekli do koncentračných táborov, odkiaľ sa mnohí nevrátili. Zo Selca odvliekli 30.novembra 1944 120 mužov najprv do Beckova, z nich vybrali 65, ktorých odviezli do koncentračného tábora v Seredi a odtiaľ 19. decedmbra v dobytčích vagónoch cez Žilinu do Sachsenhausenu, kde doviezli vtedy celkom 944 občanov Slovenska, z toho 48 Selčanov, z nich 42 zahynulo. Podľa informácií získaných pre Múzeum PBJZ o padlých, popravených a umučených partizánoch, vojakoch a pomocníkoch partizánov počas SNP 1944 – 1945 zahynulo v tomto období v okresoch Trenčín a Bánovce nad Bebravou temer 500 obetí (pozri mapu).