cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
História vzniku
Kostol v tesnom susedstve Starej radnice patriaci dnes reholi jezuitov postavili v prvej polovici 17. storočia pôvodne ako protestantskú modlitebňu.
Okolnosti súvisiace s narastajúcim počtom evanjelikov nemeckej národnosti v Bratislave, si v rokoch 1636 – 1638 vynútili postavenie svätostánku pre potreby veriacich. Stavbu v štýle doznievajúcej renesancie, postavenú na mieste niekdajšieho tzv. Armbrusterovho domu, viedol nemecký staviteľ Hans Stoss z Augsburgu.
Nan-sous-Thil
Nan-sous-Thil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
História vzniku
Podľa vtedajších nariadení evanjelický kostol musel spĺňať isté kritériá: svojím vzhľadom nesmel pripomínať sakrálnu stavbu a musel byť bez veže, presbytérium muselo tvoriť súčasť pôdorysu hlavnej stavby. Kostol, ktorý sa svojou veľkosťou nápadne odlišoval od okolitých budov, po dokončení zasvätili svätej Trojici. Pôvodné zariadenie kostola nie je známe.
Nan-sous-Thil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
História vzniku
Kostol však evanjelici používali iba do sedemdesiatych rokov 17. storočia. V roku 1672 im ho po potlačení protestantského sprisahania odňali a 1. januára nasledujúceho roku ho odovzdali jezuitom.
Nan-sous-Thil
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
História vzniku
Noví užívatelia ho pôvodne zasvätili svätej Margite, neskôr naň preniesli patrocínium Najsvätejšieho Spasiteľa (Salvatora) z Dómu. Chrám vnútri prestavali, zvonku nad portál umiestnili štukový reliéf znaku rehole (predpokladá sa, že autorom štukovej výzdoby priečelia bol Johann Wüngler).
Nan-sous-Thil
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
História vzniku
Inak sa vzhľad exteriéru kostola nezmenil. Na streche nad presbytériom pribudol sanktusník, do ktorého umiestnili tri zvony (ani jeden z nich sa dodnes nezachoval; dnes tu visí iba jeden, vážiaci 135 kilogramov, ktorý v roku 1846 ulial bratislavský majster Anton Belloni).
Najväčšie zmeny sa udiali v interiéri kostola: boli odstránené bočné empory a pôvodná kazateľnica; v roku 1722 pribudol nový hlavný oltár, ktorý tu existoval až do 19. storočia. V priebehu 18. storočia postupne dochádzalo k nahrádzaniu pôvodného mobiliáru novým, barokovým.
Kostol sa po zrušení jezuitskej rehole Jozefom II. v roku 1773 dostal do mestskej správy a stal sa dvorným chrámom uhorského miestodržiteľa Alberta Saského.
Prehliadka kostola
Jezuitský Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa je svojou dispozíciou typickým predstaviteľom protestantskej sakrálnej architektúry.
Exteriér
left|thumb|200px|Bohato profilované dvojkrídlové dvere hlavného portáluSvojím mohutným hlavným priečelím, členeným štvoricou vysokých polkruhovo zakončených okien a trojicou portálov, sa stavba obracia do rozhrania Hlavného a Františkánskeho námestia. Pomerne jednoduchú fasádu ozdobujú dvere dvoch bočných portálov a hlavného portálu s nad jeho hornou rímsou reliéfne stvárneným erbom jezuitskej rehole umiestneným v štylizovanom akantovom venci, po stranách podopieranom plastickými štukovými volútami. Erb tvoria v hornej časti písmená IHS (skratka latinského Iesus Hominum Salvator t. j. Ježiš Najsvätejší Spasiteľ), pod nimi blčiace srdce a v kartušiach umiestnený nápis SIC DEVS DILEXIT MVNDVM (citát z Jánovho evanjelia Lebo Boh tak miloval svet (Jn 3,16)). (Pôvodne boli v kartušiach miesto nápisu reliéfne erby Uhorska a kardinála Leopolda Koloniča).
Do chrámu sa vstupuje cez pilastrový hlavný portál. Nádherné bohato vyprofilované dvojkrídlové dvere s ústredným motívom maskarónov sú unikátnym príkladom rezbárskeho umenia prvej polovice 17. storočia.
Interiér
Striedmosť na vonkajšom vzhľade kostola je v ostrom protiklade s jeho bohatým interiérom. Návštevníka zaujme množstvo a historická i umelecká kvalita jeho vybavenia, ktorému dominuje hlavný oltár, šesť bočných oltárov, tri barokové spovedeľnice a najvzácnejší artefakt – bohato zdobená rokoková kazateľnica.
12. jún
Narodenia
upright|thumb|[[George H. W. Bush (* 1924)]] upright|thumb|[[Matej Landl (* 1963)]]
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
Interiér
Priestor trojloďového kostola halového typu presvetľujú vysoké okná v bočných lodiach. Presbytérium včlenené do pôdorysu kostola je od hlavnej lode výškovo oddelené tromi stupňami, mramorovou balustrádou a víťazným oblúkom. Vstupnej časti chrámu dominuje organová empora, pozostatok pôvodnej interiérovej architektúry z tridsiatych rokov 17. storočia. Na začiatku severnej steny vo vstupnej časti je osadená sadrová socha svätého Antona Padovského z roku 1912 od známeho bratislavského sochára a maliara Alojza Rigeleho.
12. jún
Úmrtia
thumb|upright|[[Gregory Peck († 2003)]]
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
Presbytérium
left|thumb|200px|Hlavný oltár kostola s oltárnym obrazom Premenenie Pána na vrchu TáborPôvodný barokový stĺpový hlavný oltár v presbytériu bol postavený v rokoch 1721 – 1722 viedenským stolárom Johannom Jakubom Müllerom. Oltárny obraz namaľoval viedenský maliar Anton Wellser. Sochy svätého Jána Krstiteľa, svätého Jána Evanjelistu, Michala archanjela a anjela strážcu, ako aj ďalšie plastiky v nadstavci oltára vyhotovil ďalší Viedenčan Johann Andreas Englauer.
Oltár koncom 19. storočia odstránili (pôvodné sochy sa dostali do Galérie mesta Bratislavy) a nahradili dnešným, veľkým neobarokovým oltárom s monumentálnym obrazom Premenenie Pána na vrchu Tábor od bratislavského umelca Sebastiána Majscha (1807 – 1859). V nadstavci oltára je v najvrchnejšej časti umiestnený kríž a emblém jezuitov, pod ktorým sa nachádza obraz Boha Otca od Jozefa Henricha Kriklera z roku 1884. Oltár dopĺňajú sochy svätých Petra a Pavla (s tradičnými atribútmi) a v nadstavci archanjela Michala a anjela strážneho. Spodná časť hlavného oltára a menza sú zdobené nádhernými rezbárskymi reliéfmi s kresťanskými symbolmi.
Presbytérium okrem hlavného oltára zaujme i rozmernou nástennou maľbou Eucharistický Ježiš (880 x ) z roku 1926 na pravej stene nad vchodom do sakristie od Alojza Rigeleho. Zaujímavosťou je, že fresku namaľoval umelec bez akejkoľvek prípravy priamo v konečnej podobe. Z toho istého roku a od rovnakého autora pochádza aj olejomaľba na strope presbytéria – drevený puk s priemerom jeden meter s tvárou Krista ako Najsvätejšieho Spasiteľa v orámovaní tŕňovou korunou. Rigele bol aj spoluautorom fresiek s motívom eucharistie na klenbe hlavnej lode kostola. Tieto fresky však boli pri oprave kostola v roku 2004 odstránené.
Po pravej strane presbytéria sa nachádza najcennejšie umelecké dielo v chráme – rokoková kazateľnica. Na základe objednávky bratislavského komorníka Antona Jägera jednu z najkrajších kazateľníc tohto umeleckého slohu na území Slovenska vyhotovil majster Ľudovít Gode (? – 1759), žiak sochára G. R. Donnera, v roku 1753. Mimoriadne pôsobivé dielo zaujme sochársky modelovaným tvarom, pozoruhodnou kombináciou materiálov, bohatstvom umeleckých slohových prvkov i nádhernými plastikami. Dominuje jej na vrchole baldachýnu socha sediaceho Krista – Spasiteľa a nižšie umiestnených plastík dvoch anjelov držiacich v rukách symboly Svätého písma – vpravo anjel s krížom a s kamennými tabuľami Desatora, symbolizujúcimi Starý zákon, a vľavo anjel s otvorenou knihou a kalichom (symbol Nového zákona). Na čele baldachýnovej zvukovej striešky je v kartuši umiestnený nápis QUI EX DEO EST VERBADEI AUDIT (citát z Jánovho evanjelia Kto je z Boha, počúva Božie slovo (Jn 8,47))
Sochársku výzdobu kazateľnice dotvárajú štyri olovené reliéfy na schodisku a ústredný reliéf na parapete kazateľnice s výjavmi kristologického cyklu (Ježiš na návšteve v Betánii u Márie a Marty, Reč na vrchu, Nechajte maličkých prísť ku mne, Nanebovstúpenie Pána a Dvanásťročný Ježiš v jeruzalemskom chráme).
Ľavá bočná loď
right|thumb|200px|Neobarokový oltár svätého Júdu Tadeáša z r. 1895Obe z bočných lodí obsahujú po tri oltáre. Architektúra všetkých je podobná: ide o stĺpové oltáre s dominantným oltárnym obrazom a bohatou sochárskou výzdobou. V ľavej lodi sa v smere k presbytériu nachádzajú oltár svätého Júdu Tadeáša, oltár svätého Ignáca z Loyoly a oltár Kalvárie.
Prvý oltár v ľavej bočnej lodi je zasvätený jednému z Kristových apoštolov Júdovi Tadeášovi, ktorého obraz, dielo Jozefa Henricha Kriklera z roku 1886, je jediným obrazom venovaným tomuto svätcovi v celej Bratislave. Pod oltárnym obrazom je v oválnom ráme umiestnený obraz svätého Jána Nepomuckého od neznámeho umelca. V nadstavci sa nachádza reliéfne stvárnenie Božej Trojice. Samotný oltár, vyhotovený v neobarokovom slohu, pochádza z roku 1895.
V strede ľavej lode kostola stojí oltár od dolnorakúskeho architekta Johanna Fiedlera zasvätený zakladateľovi jezuitskej rehole Ignácovi z Loyoly, pochádzajúci z rokov 1759 – 1761. Je jedným z dvoch, tzv. jezuitských oltárov v kostole. Na rozdiel od predchádzajúceho oltára vyniká bohatšou výzdobou. Ústredným obrazom je Videnie svätého Ignáca z Loyoly od Franza Antona Palka z roku 1757. Po stranách sú plastiky svätcov uctievaných v jezuitskej reholi, vľavo svätého Františka Borgiu (v rehoľnom rúchu držiaceho lebku s korunkou) a vpravo svätého Františka Xaverského (s pútnickou palicou a knižkou v ruke a dieťaťom, ktoré mu stojí pri nohách) z roku 1761. Autorom sôch je Anton Štefan Steinmassler (1721 – 1773), Godeho žiak, ktorý okrem sochárskej výzdoby na oltári Panny Márie je autorom všetkých oltárnych plastík vrátane reliéfnej výzdoby na dekoratívnych vázach a sochárskej výzdoby v nadstavcoch oltárov. Na všetkých sochách sa spoluautorsky podieľal mramorár Václav Pfeifer, ktorý Steinmaslerove sochy nabielo politúroval a polychrómoval, čím im dodal lesk a farebnosť. Na oltárnej menze oltára svätého Ignáca z Loyoly je umiestnený kruhový obraz Srdce Ježišovo od Franza Rulza z roku 1865.
V závere ľavej lode sa nachádza oltár Kalvárie z rokov 1760 – 1770. Dominuje mu sochárska skupina Kalvárie z roku 1760 na maľovanom pozadí od rovnakého autora ako pri predchádzajúcom oltári. Nadstavec oltára obsahuje obraz Kristus na Olivovej hore z roku 1758 od Franza Antona Palka. Námetovo sa k obrazu viažu skulptúry plačúcich anjelov po jeho stranách.
V blízkosti tohto oltára je umiestnený historicky významný mramorový epitaf z roku 1737. Ide o ďakovný nápis venovaný kardinálovi Leopoldovi Koloničovi, ktorého zásluhou kostol v roku 1673 odovzdali jezuitom.
Nemenej historicky cenným doplnkom v ľavej lodi je baroková vyrezávaná spovedeľnica z roku 1761, dielo Antona Štefana Steinmaslera (ten istý umelec je autorom aj ďalších dvoch spovedelníc v pravej lodi). Trojdielna otvorená spovedeľnica je v nadstavci doplnená obrazom kajúcej sa svätej Márie Magdalény.
Pravá bočná loď
left|thumb|200px|Najvzácnejší artefakt kostola – rokoková kazateľnica z r. 1753Rovnako ako ľavá loď i táto obsahuje tri oltáre – v smere od presbytéria je to oltár Panny Márie, oltár svätého Františka Xaverského a oltár svätého Jozefa. Mobiliár lode tvoria dve barokové spovedeľnice štylisticky zhodné so spovedeľnicou v ľavej lodi (tieto v nadstavcoch obsahujú obrazy Kristus ustanovujúci sviatosť zmierenia a Svätý Peter).
Z rokov 1759 – 1761 pochádza oltár Panny Márie v závere pravej lode. Dominuje mu v retabule umiestnená socha Panny Márie Immaculaty na pozadí pozlátených slnečných lúčov z konca 19. storočia. Jej autorom je taliansky sochár Ferdinand Stuffaser. Pôvodne tu visel obraz Svätý Anton pred Madonou od Fra Antonia z roku 1773. V nadstavci oltára nad rozoklaným tympanónom sa nachádza obraz znázorňujúci Pannu Máriu a svätú Annu.
Spolu s protiľahlým oltárom svätého Ignáca z Loyoly, umelecky najhodnotnejším oltárom chrámu je oltár svätého Františka Xaverského z rokov 1759 – 1761. Podobne ako ostatné oltáre v kostole ide o stĺpovú architektúru, tvorenú korintskými stĺpmi pokrytými štukolustrom. Ústredným obrazom je Smrť svätého Františka Xaverského od Franza Antona Palka z päťdesiatych rokov 18. storočia. Sochársku výzdobu oltára tvoria po stranách stojace sochy jezuitských svätcov – vľavo svätého Alojza Gonzagu a vpravo Stanisława Kostku. Objednávateľom tohto, ako aj protiľahlého oltára, bol rektor Jozef Koller. Na základe istých indícií sa predpokladá, že pôvodne bolo vyhotovenie sôch svätcov na oboch oltároch zadané sochárovi Ľudovítovi Godemu. Tento významný umelec, známy svojou spoluprácou s jezuitmi, však v roku 1759 zomrel, a tak zákazkou poverili jeho bývalého žiaka Štefana Steinmasslera.
V nadstavci oltára zaujme nádherná reliéfna výzdoba – anjel držiaci kríž s ukrižovaným Kristom, ktorému sa klaňajú ďalší anjeli. Na rozoklanom tympanóne sa nachádzajú dekoratívne vázy s reliéfnymi výjavmi zo svätcovho života. Na oltárnej menze stojí na osobitnom podstavci obraz Milostivej Panny Márie s Ježiškom v náručí.
Oltár svätého Jozefa z roku 1895 obsahuje v nike svätcovu sochu. Jednoduchý nadstavec nesie kartušový nápis ITE AD JOSEPH (citát z Prvej knihy Mojžišovej Choďte k Jozefovi (Gn 41,55)).
Organová empora
Organová empora nad hlavným vchodom je pozostatkom pôvodnej interiérovej architektúry. Je na nej umiestnený dvojmanuálový organ, pochádzajúci z 18. storočia. Jeho zhotoviteľom je neznámy majster. Vzhľadom na vynikajúcu akustiku chrámu sa organ využíva nielen na liturgické účely ale aj na koncertnú interpretáciu organových skladieb. V kostole sa tiež príležitostne usporadúvajú vokálne koncerty sakrálnej hudby.
Podzemie kostola
Z hlavnej lode sa vstupuje do krypty, ktorá sa rozprestiera pod celou severnou (ľavou) bočnou loďou. Nachádzajú sa tu telesné ostatky významných jezuitov, ktorí pôsobili v bratislavskej komunite a tu aj zomreli. Jedným z nich bol aj kardinál Leopold Kolonič, ktorého zásluhou kostol pridelili do správy jezuitskej rehole (zomrel v roku 1707 vo Viedni, no podľa jeho želania ho pochovali „...podľa zvykov mníchov Spoločnosti Ježišovej bez pohrebnej nádhery.“ v krypte jezuitského kostola).
Okolie kostola
Z historického hľadiska nemenej zaujímavým je priestranstvo pred kostolom. Dominuje mu mariánsky stĺp ako pamätník víťazstva cisára a uhorského kráľa Leopolda I. nad vzburou protestantských rebelov.
Zo severnej strany sa k stavbe kostola primkýna budova domova mladých jezuitov.
Južný múr kostola tvorí severné ohraničenie Kostolnej ulice, spájajúcej Františkánske námestie s Primaciálnym námestím.
Schrattenbach
Žije tu 356 obyvateľov (31. 3. 2009).
Ronava
Ronava je potok v Podunajskej nížine, v juhozápadnej časti okresu Trnava. Je to ľavostranný prítok Gidry a má dĺžku 17 km. Na hornom toku (po sútok so Zadným potokom) sa nazýva aj Stredná dolina, nakoľko preteká rovnomennou dolinou, napája vodnú nádrž Ronava.
Opis toku
Od obce Borová tečie smerom na juhovýchod cez Strednú dolinu, následne preteká západne od obce Ružindol, kde podteká cestu II. triedy č. 504. Južne od tejto obce sa na krátkom úseku stáča na juh, sprava priberá Zadný potok a opätovne pokračuje na juhovýchod. Ďalej podteká železničnú trať č. 120, potom aj štátnu cestu č. 61 a východne od obce Cífer napája vodnú nádrž Ronava. Pod nádržou tečie smerom viac na JJV, podteká diaľnicu D1 a preteká v blízkosti obce Voderady na pravom brehu, pričom na ľavom brehu obteká osadu Jozefov dvor. Na dolnom toku sa zľava oddeľuje Abrahámsky kanál a východne od obce Pavlice sa Ronava vlieva do Gidry.
Prítoky
Okrem pravostranného Zadného potoka nepriberá žiadne trvalo tečúce prítoky.
Ústie
Do Gidry ústi východne od obce Pavlice v nadmorskej výške 122,1 m n. m.
Obce
Postupne preteká katastrálnymi územiami týchto obcí, pričom netečie žiadnym intravilánom:
Nikandros z Élidy
Nikandros (Nikandros) bol olympijský víťaz v behu na dve stadiá v rokoch 304 a 300 pred Kr.
Nikandros z Élidy bol v Olympii na 119. a na 120. hrách korunovaný olivovou ratolesťou z posvätnej olivy Darkyne krásnych vencov (Kallistefanos) za víťazstvá v behu na dve stadiá. Svoje majstrovstvo v behu predviedol aj na iných celogréckych hrách, kde získal ďalších šesť víťazných vecov. Beh na vzdialenosť dvoch stádii (diaulos) bol na olympijských hrách druhou najstaršou súťažnou disciplínou zavedenou už v roku 724 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Hypénos z Pisy. Nikandrovi sa za víťazstvá v Olympii dostalo mimoriadnej pocty, keď mu jeho sochu umiestnili k sochám slávnych olymionikov v olympijskej Altide. Ešte v druhom storočí si tieto sochy mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý o tom zaznamenal: ''„...ďalej socha Asamóna, ktorý zvíťazil medzi mužmi v pästnom zápase, a Nikandra, ktorý získal dve víťazstvá v diaulu v Olympii a šesť víťazstiev striedavo na hrách nemejských (a pravdepodobne isthmických). Asamón a Nikandros boli Éliďania a tomu jednému zhotovil sochu Daippos, Asamónovi messénsky Pyrilampes.“''
Stredná piestová rýchlosť
thumb|Porovnanie strednej piestovej rýchlosti (čierna čiara) a skutočnej rýchlosti piesta (farebné čiary pre rôzne dĺžky ojníc) pri pohybe z dolnej do hornej úvrate. Otáčky = 1.000 min-1, zdvih = 88 mm. Pomer l/r ojnice: 3 - červená, 4 - zelená, 5,5 - modrá Stredná piestová rýchlosť je porovnávacia veličina v oblasti piestových spaľovacích motorov. Vyjadruje strednú rýchlosť piesta pri menovitých otáčkach. Má jednotku m.s-1. Vypočíta sa zo vzorca:
, kde
Využitie
Stredná piestová rýchlosť má vzťah k otáčkam motora a tiež k rýchlosti pohybu piesta. Je teda úmerná veľkosti odstredivých síl a zrýchľujúcich síl posuvných hmôt. Tieto sily vplývajú na zaťaženie kľukového mechanizmu a veľkosť trecích strát motora. Pri určitej veľkosti strednej piestovej rýchlosti, sa dosiahne maximum efektívneho výkonu. S ďalším zvyšovaním otáčok síce rastie indikovaný výkon, ale rýchlejšie rastú mechanické straty a efektívny výkon ďalej klesá. Táto úroveň je cca 22 až 24 m.s-1.
Stredná piestová rýchlosť sa tiež využíva pre klasifikáciu motorov na pomalobežné, stredne rýchlobežné a rýchlobežné.
Hodnoty
V ranej dobe automobilových pretekov dosiahol motor Panhard Levassor z roku 1903 hodnotu cs= 7,14 m.s-1 pri otáčkach 1200 min-1. Už v roku 1914 motor Vauxhall dosahoval cs= 18,6 m.s-1 pri otáčkach 4000 min-1. Ďalší nárast strednej piestovej rýchlosti bol pozvoľný: v roku 1927 Miller typ 91 dosahoval cs= 20,3 m.s-1 / 8000 min-1, v roku 1951 Alfa Romeo 159 M dosahoval cs= 24,5 m.s-1 / 10500 min-1, v roku 1988 Ford Cosworth DFR len o málo viac cs= 24,6 m.s-1 / 10800 min-1. Moderný vysoko otáčkový motor Ferrari z roku 2007 s extrémne nízkym zdvihovým pomerom dokonca nižšiu cs= 20,4 m.s-1 pri otáčkach 19000 min-1
Rémeling
Rémeling je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Sinajský polostrov
thumb|Sinajský polostrov
Sinajský polostrov alebo hovorovo Sinaj je trojuholníkový polostrov ležiaci medzi Stredozemným morom a Červeným morom v Egypte s rozlohou okolo 60 000 km².
Zo západnej strany ho obmýva Suezský a z východnej Akabský záliv. Takmer celé územie tvorí skalnatá púšť a v strednej a južnej časti sa dvíha Sinajské pohorie. Južné pobrežie polostrova je obľúbená dovolenková destinácia s najznámejším centrom Šarm aš-Šajch. Sinajský polostrov je zároveň aj najmenším polostrovom Afriky.
Rémeling
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kresťanský anarchizmus
Kresťanský anarchizmus je druh anarchizmu, založený Levom Nikolajevičom Tolstým v diele Царство Божие внутри вас (1894).
Jeden z členov Medzinárodného revolučného robotníckeho kongresu v roku 1900 o Tolstojovi povedal, že „Tolstoj je určite skvelý kresťan, veľký spisovateľ, veľký mysliteľ, ale v žiadnom prípade nie je komunistický či revolučný anarchista". No Tolstoj sa nikdy tak ani neprezentoval.
Dampierre-en-Bray
Dampierre-en-Bray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
U doutné skály
U doutné skály je prírodná rezervácia ev. č. 2022 neďaleko obce Bítov v okrese Znojmo v nadmorskej výške 345 - 465 metrov. Oblasť spravuje AOPK Havlíčkův Brod.
Ochrana
Predmetom ochrany sú viacmenej prirodzené lesné porasty s výskytom jedle a reliktnými bôrmi. V krovinovom poschodí rastie napr. bršlen bradavičnatý, lykovec voňavý, drieň obyčajný, z bylín cyklámen purpurový, taričník skalný, kručinka chlpatá, kavyľ. Územie je domovom mnohých ohrozených druhov živočíchov, predovšetkým chrobákov viazaných na rôzne rozpadové štádia jedle a hmyzožravých vtákov - tesár čierny, ďatle, brhlík obyčajný, sýkorky apod.
Sinaj
Sinaj (v starohebrejčine Sínaj alebo nepresne Sínai; slovo je odvodené od mena mezopotámskeho mesačného boha Sína) môže byť:
Sinaj môže byť aj:
Čching-ma ta-čchiao
Čching-ma ta-čchiao (čínskym písmom 青马大桥) je most v Hongkongu, ktorý patrí medzi najdlhšie visuté mosty. Doprava je vedená po dvoch úrovniach. Horná mostovka nesie šesťpruhovú diaľnicu, na spodnej je dvojkoľajová trať a dvojpruhová servisná komunikácia (využíva sa aj pre dopravu za silného vetra).
Rozpätie hlavného poľa je (6. najväčšie na svete), celková dĺžka mosta, šírka mosta  a výška pylónov.
Most sa staval od mája 1992 do mája 1997. Je súčasťou projektu Lantau link, ktorý v rámci vybudovania nového letiska Chek Lap Kok prepojil ostrovy Lantau, na ktorom sa letisko nachádza, s ostrovom Hongkong, ktoré je obchodným centrom mesta. Samotný most spája ostrovy Tsing Yi, Lantau a Ma Wan, ktorý leží uprostred. Názov mostu je spojením prvých znakov zo slov Tsing Yi a Ma Wan, teda ostrovov, ktoré spája.
Ball chair
náhľad|Ball Chair Ball Chair (slovensky guľatá stolička) bol návrh stoličky od fínskeho dizajnéra Eera Aarnia z roku 1966.
Návrh
Ball Chair alebo Globe Chair, ako sa tiež niekedy nazýva, bola navrhnutá s použitím najjednoduchšej geometrickej formy – gule. Eero Aarnio odrezaním časti gule a jej zafixovaním v jednom pevnom bode, dospel k pozoruhodnému výsledku: podarilo sa mu vytvoriť stoličku pomerne nekonvenčného tvaru.
Stolička Ball Chair podľa jej autora predstavuje „priestor v priestore“ s útulnou a tichou atmosférou, ktorá dáva človeku akýsi súkromný priestor na odpočinok, či telefonovanie. Vďaka možnosti otáčania okolo vlastnej osi sa výhľad von môže meniť a tým nevylučuje človeka z okolitého prostredia. Naopak, vzniká tu symbióza medzi priestorom v stoličke a priestorom okolitého sveta.
Múzeum Vitra Design poznamenáva v brožúre o stoličke „Ball chair“: "Je to niečo medzi kusom nábytku a kusom architektúry a zároveň stelesňuje mobilitu a stabilitu." Miniatúru tejto stoličky možno nájsť v obchode „Vitra design museum“.
Po presťahovaní do svojho prvého domu chýbala Eerovi Aarniovi dostatočne veľká stolička. Rozhodol sa preto jednu vytvoriť podľa vlastných predstáv. Bolo to v čase, keď pracoval ako dizajnér na voľnej nohe, v roku 1962.
Výroba prototypu
Po niekoľkých pokusoch si Aarnio uvedomil, že tvar stoličky sa tak zjednodušil, že sa začal pozoruhodne podobať na guľu. Keďže jeho cieľom sa stalo vytvorenie gule, nesmel zabudnúť na to, že kreslo musí byť možné preniesť cez dvere. Prvý prototyp novej stoličky vytvoril sám pomocou vnútornej a vonkajšej formy, ktoré vyplnil lepenkou, pokryl mokrým papierom a nakoniec zalaminoval sklenenými vláknami. Potom vložil čalúnenie a primontoval nohu. Nakoniec nainštaloval na vnútornú stenu červený telefón. Už chýbalo len pomenovanie a vďaka jej špecifickému tvaru – gule, zrodil sa názov Ball Chair. Takto vznikla jedna z najpozoruhodnejších stoličiek v histórii nábytku 20. storočia. Táto prvá ručne vyrobená stolička ešte stále stojí v Aarniovom dome.
Pri návšteve u Eera si tento prototyp všimli dvaja mladí manažéri z firmy Asko. Zaujal ich natoľko, že sa rozhodli pokúsiť sa o jeho komerčnú výrobu. Trvalo však nakoniec ešte niekoľko rokov, kým sa stolička dostala do výroby. V roku 1966 bola stolička Ball chair predstavená na medzinárodnom veľtrhu nábytku v Kolíne nad Rýnom, kde sa stala senzáciou veľtrhu. Znamenalo to medzinárodný úspech pre jej autora a základ pre celú líniu návrhov interiérových doplnkov zo sklenených vlákien.
Primárny biogénny prvok
Primárny biogénny prvok (iné názvy: primárny prvok, biogénny prvok/bioprvok prvého rádu, primárny makrobiogénny prvok/makroprvok/makroelement, makrobiogénny prvok, makroprvok, makroelement, hlavná živina, biogénny prvok (v užšom zmysle)) je biogénny prvok tvoriaci viac ako 0,1 % hmotnosti každého organizmu, konkrétne vodík, kyslík, uhlík, dusík, sodík (zaraďovaný aj ako sekundárny biogénny prvok), fosfor a vápnik. Všetky primárne biogénne prvky sú invariabilné biogénne prvky.
Niektoré primárne prvky u človeka
Uhlík Má priemerné zastúpenie 18% v ľudskom organizme. Zdrojom uhlíka pre živú prírodu je atmosférický oxid uhličitý, ktorý rastlinné organizmy v priebehu fotosyntézy menia na organické zlúčeniny. Ľudské telo obsahuje uhlíka, je súčasťou a tvorí kostru každej organickej zlúčeniny.
Kyslík Má význam hlavne v oxidačno-redukčných reakciách, ktoré sú hlavným zdrojom energie živej hmoty. Zúčastňuje sa na látkovej premene a biochemickej prestavbe organizmu.Dospelý človek normálne v pokoji spotrebuje asi 20 – 25 litrov kyslíka za hodinu. Kyslík je jediný prvok, ktorý môžu mikroorganizmy, ale aj vyššie rastliny a živočíchy prijímať v elementárnej forme.
Vodík Zúčastňuje sa oxidačnoredukčných procesoch v živej hmote. Základnou formou oxidácie v živej hmote je dehydrogenácia. Vodík odobratý substrátom sa pri oxidácii prenáša v dýchacom reťazci na kyslík a energia ktorá sa pritom uvoľňuje, sa využíva na tvorbu ATP. Jeho význam spočíva aj v schopnosti tvorby vodíkových väzieb, ktoré sú nevyhnutné v štruktúrach polynukleotidov a polypeptidov, teda nukleových kyselín a bielkovín.
Dusík Je stavebnou jednotkou aminokyselín, nukleových kyselín a bielkovín všetkých organizmov. Je absolútne nevyhnutný pre život. Telo človeka obsahuje asi 2,5 % dusíka.
Fosfor Dospelý človek spotrebuje 1,3 – 1,5 g denne. Fosforečné soli sa zúčastňujú na fosforylačných reakciách a výstavbe kostí, na výstavbe štruktúr a na metabolických reakciách. Fosfor je súčasťou mnohých organických zlúčenín (nukleotidy, nukleové kyseliny, fosfolipidy, fosfoproteíny). Fosforečnany sa v alkalickom moči môžu zrážať a vytvárať obličkové kamene.
NGC 7774
NGC 7774 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 9. augusta 1886.
Quartier du Pont-de-Flandre
Quartier du Pont-de-Flandre (štvrť Flámsky most) je 74. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 19. obvodu.
Má rozlohu 237,7 ha a ohraničujú jú Boulevard périphérique na severe a na západe, Avenue Jean-Jaurès na juhu, Rue de l'Ourcq na juhozápade a Rue d'Aubervilliers na východe.
Dejiny
Štvrť bola pomenovaná podľa jediného zdvíhacieho mostu v Paríži, ktorý sa nachádza na vodnom kanáli Bassin de la Villette. Samotný most sa však nachádza na území susednej štvrte Villette. Značnú časť rozlohy štvrte zaberá park Villette vybudovaný na mieste mestských jatiek, verejná zeleň preto tvorí 21% plochy štvrte Pont-de-Flandre.
Stopový prvok (biochémia)
Stopový prvok (iné názvy: ultramikrobiogénny prvok, biogénny prvok/bioprvok tretieho rádu, oligobiogénny prvok, mikrobiogénny prvok, mikroprvok, mikroelement) je biogénny prvok, ktorý tvorí menej ako 0,005 % hmotnosti organizmov (podľa iných zdrojov menej ako 0,001 % hmotnosti organizmov alebo 0,001 % hmotnosti sušiny a podobne).
Stopové prvky v tomto (širšom) zmysle sú tieto prvky:
Niektorí autori rozlišujú namiesto týchto stopových prvkov v širšom zmysle dve hmotnostné skupiny:
Oligobiogénny prvok
Oligobiogénny prvok môže byť:
Schrattenberg
Schrattenberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Mistelbach.
Žije tu 828 obyvateľov (31. 3. 2009).
Dampierre-Saint-Nicolas
Dampierre-Saint-Nicolas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krino (družka Danaa)
Krino alebo Krinó (Krino/iný prepis: Krinó) je v gréckej mytológii družka líbyjského kráľa Danaa. Krino bola družka líbyjského kráľa Danaa a matka jeho dcér, Kallidyky, Oimy, Kelainy a Hyperippy. Danaos mal päťdesiat dcér, dvanásť z nich mal so svojou manželkou Polyxou a ostatné s inými manželkami a družkami. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, otca poslúchli všetky a bohovia ich preto odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.
Wembley Stadium
Wembley Stadium je štadión vo Wembley, ktorý sa nachádza v London Borough of Brent v Londýne, v Anglicku. Jeho primárne využitie je pre domáce zápasy Anglickej futbalovej reprezentácie, finále FA Cupu, koncerty a ďalšie.
NGC 7775
NGC 7775 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. októbra 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Wembley Stadium
Koncept
Základnou myšlienkou autora bolo vytvorenie nosného oblúka ktorý by niesol strechu pomocou ťahadiel. Ten oblúk mal byť dosť vysoký na to aby bol pozorovateľný zo širšieho okolia. Jeho umiestnenie vychádzalo z danej situácie a orientácie štadióna voči svetovým stranám. Je umiestnený zo strany hlavného nástupu má pripomínať akúsi korunu, pretože je to „kráľovná“ medzi anglickými štadiónmi. V noci je tento priehradový oblúk nasvietený a z diaľky pripomína celistvú žiarivú obruč preklenutá ponad tento futbalový chrám. Preto ho možno považovať za určitý orientačný bod v meste. Nemenej dôležitým prvkom je strecha, ktorá mať možnosť čo najväčšieho otvorenia, a to z hľadiska udržiavania trávnatej plochy. Keď sa otvorí a Slnko je v správnej polohe, slnečné lúče dopadajú na celú hraciu plochu.
Poloha
Štadión sa nachádza v severozápadnej časti Londýna (pomerne ďaleko od centra mesta) a je obklopený bývalými priemyselnými halami a skladmi (v súčasnosti sa počíta s revitalizáciou tohto územia). Okolitá zástavba má charakter bytovej výstavby. Jeho poloha bola vopred daná, tým že sa tu nachádzal pôvodný národný futbalový štadión. Wembley Stadium je spojený so stanicou Wembley Park Station, prostredníctvom ktorej je napojený na londýnske metro. Príjazdovými komunikáciami sú Olympic Way, Wembley central via a White horse Bridge. Aréna má taktiež železničné spojenie cez Wembley Stadium Railway Station do centra Londýna a Birminghamu.
Dispozícia a prevádzkové vzťahy
Štadión je jedným z najväčších štadiónov na svete, miesto v ňom nájde 90 000/70 000 fanúšikov futbalu/atletiky. S ohľadom na jeho impozantné rozmery (jeho vonkajší obvod ma dĺžku jeden kilometer) bolo potrebné zabezpečiť plynulú a bezkolíznu prevádzku. Ma dve hlavné prevádzky : ihrisko s hľadiskom a stravovacie zariadenia nachádzajúce sa na každom podlaží. V tesnej blízkosti sa nachádza parkovací dom a dve hlavné veľkokapacitné parkoviská, ktoré kapacitne spolu postačujú pokryť požiadavky na statickú dopravu. Štadión je priamo napojený na systém mestskej integrovanej dopravy a železnicu.
1.np slúži najmä ako technické zázemie štadióna a pre samotných hráčov a zamestnancov. 2.np je hlavným vstupným podlažím, nachádzajú sa tu tri vstupy : hlavný severný s veľkou vstupnou halou pre 2000 osôb (prístupný z Olympic Way) a dva vedľajšie (západný a východný). V tejto úrovni nie je ihrisko obkolesené len tribúnami, ale je tu rozmiestnených viacero stravovacích prevádzok (barov, kaviarní a reštaurácií – súčasne sa môže stravovať až 35 000 návštevníkov), ktoré sú na tomto podlaží situované po celom obvode, priestory TZB, pomocné priestory, hygienické zázemie (pzn. : v celom objekte sa nachádza 2618 toaliet)... tribúna je súvislá a má oválny lievikovitý tvar, a má tri úrovne, ktoré sú mierne vykonzolované (to aby bol divák čo najviac vtiahnutý do toho, čo sa deje na ihrisku). 3.np až 5.np podlažie je podobne ako prízemie prístupne z troch vstupov (jeden hlavný a dva vedľajšie). Hlavný severný je taktiež prístupný z Olympic Way. Na západný je napojené premostenie White Horse Bridge ktoré spája štadión s Wembley Stadium Station (železničná stanica). Pri vstupe je umiestnená najväčšia reštaurácia, ďalej sa tu nachádzajú ďalšie kaviarne a bary, pomocné a technické priestory, a samozrejme tribúny. Jednotlivé podlažia sú prepojené systémom eskalátorov a rámp, ktoré sa nachádzajú po obvode, a početnými vnútornými schodiskami. 6.np má najmenšiu pôdorysnú plochu, je sprístupnené početnými schodiskami a výťahmi. Podobne ako to je u ostatných podlaží z vonkajšej strany (ale už nie po celom obvode) sa zabezpečujúce technické a hygienické požiadavky tohto podlažia.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Sekundárny biogénny prvok
Sekundárny biogénny prvok (iné názvy: sekundárny prvok, biogénny prvok/bioprvok druhého rádu, sekundárny makrobiogénny prvok/makroprvok/makroelement, mikrobiogénny prvok, mikroprvok, mikroelement, oligobiogénny prvok) je biogénny prvok tvoriaci menej ako 0,1 % a viac ako 0,005 % hmotnosti organizmov (podľa iných zdrojov: viac ako 0,001 % hmotnosti organizmov alebo 0,001 % sušiny a podobne). Sú to konkrétne tieto prvky:
Rémering
Rémering je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mário
Mário je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 19. januára.
Schrattenthal
Schrattenthal je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Hollabrunn.
Emily Donelsonová
Emily Tennessee Donelsonová (* 1. jún 1807, Donelson, Tennessee - † 19. december 1836) bola neter 7. prezidenta USA Andrewa Jacksona a v rokoch 1829 - 1834 vykonávala funkciu prvej dámy USA, lebo Jackson bol od roku 1828 vdovec. Jeho žena Rachel Donelsonová zomrela medzi manželovým zvolením a menovaním do úradu. V roku 1834 Emily Donelsonovú nahradila Jacksonova nevesta Sarah Yorke Jacksonová.
NGC 7776
NGC 7776 je galaxia v súhvezdí Vodnár, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
The Arlington Institute
Arlingtonský inštitút (The Arlington Institute) je americký think tank špecializujúci sa na štúdium významných globálnych trendov pre rozvoj možných podôb pozitívnej budúcnosti.
Kostihoj lekársky
Kostihoj lekársky (Symphytum officinale) je rastlina z čeľade borákovité (Boraginaceae).
Opis
Kostihoj lekársky je trváca bylina s repovitým, čiernym koreňom, štvorhrannou stonkou a striedavými, drsnými, podlhovasto kopijovitými listami. V pazuchách listov na konci stonky rastú závinky modrofialových, zriedkavo aj bielych kvetov. Plody sú tvrdky. Celá rastlina je drsno štetinatá.
The Arlington Institute
The Arlington Institute bol založený v roku 1989. Zakladateľom a prezidentom Arlington Institute je americký futurológ John Petersen. Sídli v Arlingtone, Virginia, USA.
Kostihoj lekársky
Výskyt
V prírode rastie roztrúsene – miestami hromadne, v trávnych spoločenstvách, lužných lesoch, na ťažkých dusíkatých až neutrálnych pôdach a na vlhkých stanovištiach. Kostihoj sa pestuje aj ako krmovina pre ošípané.
Využitie
Predmetom farmaceutického zberu sú korene (Symphyti radix). Korene sa zberajú v októbri a novembri. Používal na liečebné účely najmä na zlomeniny, zápaly svalov, zle sa hojace rany, paradentóze (preto sa dáva do zubných pást), pri vyvrtnutiach. Väčšinou slúži na vonkajšie použitie vo forme mastí, obkladov i zubných pást. Neodporúča sa používanie jeho čajovín, lebo obsahuje alkaloidy, ktoré poškodzujú organizmus, napr.: pyrolizidínové (škodia pečeni), karcinogénne (zvyšujú vznik rakoviny) a mutagénne (menia dedičnosť).
Nantoux
Nantoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rémering-lès-Puttelange
Rémering-lès-Puttelange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dancourt (Seine-Maritime)
Dancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Notre Dame)
Kostol Nanebovzatia Panny Márie nazývaný aj Kostol kanonistiek Notre Dame v Bratislave je súčasťou komplexu kláštora a školy kanonisiek Notre Dame v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto, neďaleko historickej budovy Slovenského národného divadla.
Dejiny
Kostol stavali ako posledný pri ukončovaní komplexu kláštora. Celú stavbu financovala grófka O´Neillová, ktorá náhle umrela a stavba sa ocitla bez investora. Kostol preto dokončili v roku 1754 iba s nevyhnutnými úpravami. Sanktuárium pôvodného kostola tvorí celú hlavnú loď súčasného kostola. Prvá svätá omša sa slávila 28. augusta 1760.
B.o.B
Bobby Ray Simmons, Jr. (* 15. november 1988, Winston-Salem, Severná Karolína, USA), viac známy pod svojím umeleckým menom B.o.B, je americký hip-hopový hudobník, spevák, skladateľ a hudobný producent, ktorý žije v meste Decatur v Georgii. V roku 2006 ho objavil Brian Richardson, cez ktorého sa dostal k hudobnému producentovi Jimovi Jonsinovi. Potom, ako Jonsin počul jeho hudbu, prijal ho do svojho vydavateľstva Rebel Rock Entertainment, ktoré sa neskôr stalo časťou Atlantic Records a Grand Hustle Records rappera T.I.
B.o.B. sa rýchlo dostal do povedomia ľudí, hlavne vďaka komerčnému úspechu jeho debutového singla „Nothin' on You“, ktorý dosiahol 1. miesto v USA a v Spojenom kráľovstve. Neskôr vydal svoj tretí singel s názvom „Airplanes“, na ktorom spolupracoval so speváčkou Hayley Williams, a ktorý sa tiež dostal na popredné pozície v rebríčkoch. Jeho debutový album B.o.B Presents: The Adventures of Bobby Ray vydal dňa 27. apríla 2010. Album dosiahol 1. miesto v rebríčku Billboard 200 a asociácia RIAA ho certifikovala zlatou platňou. Koncom roka 2010 sa B.o.B. dostal na 9. miesto v zozname Hottest MC in the Game roka 2010 televízie MTV.
Dňa 1. mája 2012 vydal svoj druhý štúdiový album Strange Clouds, z ktorého boli vydané single „Strange Clouds“, „So Good“, „Both of Us“ a „Out of My Mind“. V blízkej budúcnosti chce spoju s rapperom T.I. vydať spoločný album, ktorý bude zahŕňať len rockovú hudbu. B.o.B. v súčasnosti pracuje na svojom treťom štúdiovom albume Underground Luxury.
FBI: Prípady Sue Thomasovej
FBI: Prípady Sue Thomasovej (v orig. Sue Thomas: F.B.Eye) je americký seriál natočený podľa skutočnej udalosti rozohráva životný príbeh mladej Sue Thomasovej, ktorú oslovia, aby pracovala pre FBI. Sue ako veľmi mladá odchádza od rodičov z rodného štátu Ohio za prácou do hlavného mesta USA Washingtonu, D.C.. Zamestnajú ju na oddelení daktyloskopie. To však nie je to, čo Sue očakávala. Veď predsa nedrela na sebe celý život kvôli symbolickému miestu. Požiada o preloženie a čírou náhodou vstúpi do kancelárie skutočných agentov a zoznámi sa so sympatickým agentom Jackom Hudsonom. Tak sa Sue dostáva do skutočného FBI.
John Petersen
John L. Petersen (* 1943) je americký futurológ.
Kariéra
Je zakladateľom a prezidentom Arlingtonského inštitútu (The Arlington Institute) think tanku zameraného na štúdium významných globálnych trendov pre rozvíjanie budúcich obrazov pozitívnej budúcnosti. Jeho správy o budúcnosti sú využívané na najvyšších úrovniach americkej vlády ako základ pre strategické rozhodovanie.
Scenáre divokých kariet
John Petersen rozpracoval metódu scenárov divokých kariet. Publikoval knihu ''Out of Blue. How to Anticipate Big Future Surprises'' (2000), v ktorej sa špeciálne zaoberá touto metódou.
Dielo
John L. Petersen je autorom kníh a publikácií. ''The Road to 2015. Profiles of the Future (1994), Out of Blue. Wild Card and Other Big Future Surprises (1997), The „Wild Cards“ in Our Future: Preparing for the Improbable (1997), The Year 2000: Social Chaos or Social Transformation ? (1999), Out of Blue. How to Anticipate Big Future Surprises (2000), Envisioning The Future of Technology (2004), Four Paths to Four Futures'' (2005)
Subjekt Federácie
upright=2|thumb|Subjekty Ruskej federácie
Podľa platnej ústavy z roku 1993 (článok 65) sa Rusko skladá z 83 subjektov Federácie/subjektov Ruskej federácie, ktoré sa delia na 6 kategórií obdarených rôznym stupňom politickej autonómie; v Rade federácie (hornej komore Federálneho zhromaždenia) majú ale všetky subjekty rovnaké zastúpenie dvomi poslancami. Subjekty Federácie sa delia na: republiky, kraje, oblasti, mestá federálneho významu, autonómne oblasti a autonómne okruhy. Všetky subjekty Ruskej federácie môžu mať vlastnú vlajku a znak.
Základná charakteristika subjektov
Ruskú federáciu tvoria rôzne typy subjektov Federácie. Charakter jednotlivých typov je uvedený priamo v Ústave Ruskej federácie, základné rozdiely sú zhrnuté v nasledovnej tabuľke:
Prehľad subjektov Ruskej federácie
1000px
V nasledujúcej tabuľke je uvedený prehľad subjektov Ruskej federácie. Jednotlivé typy subjektov sú uvedené v rovnakom poradí, v akom sú uvedené v Ústave Ruskej federácie v článku 65 (republiky, kraje, oblasti, mestá federálneho významu, autonómne oblasti a autonómne okruhy). V rámci jednotlivých skupín sú subjekty zoradené podľa slovenského abecedného poradia.
Aktuálne zmeny
Súčasné územnosprávne členenie Ruskej federácie platí od roku 1993, kedy bola uzákonená Ústava Ruskej federácie. Odvtedy došlo k niekoľkým zmenám:
Vannes
Vannes je mesto s 55 000 obyvateľmi na severozápade Francúzska v departemente Morbihan a regióne Bretónsko. Od roku 1790 je hlavným mestom departementu a od roku 1982 aj troch samostatných kantónov Vannes Centre, Vannes Quest a Vannes Est.
Dejiny
Vannes vzniklo zo galo-rímskeho mesta Darioritum. V roku 1532 tu stretnutím francúzskeho kráľa Františka I. s bretónskymi stavmi skončila nezávislosť bretónskeho vojvodstva. Od roku 1675 v meste sídlil bretónsky parlament. Okrem toho vo Vannes od 5. storočia sídli biskup. Zomrel tu svätý Vincent Ferrerský.
Iné projekty
Externé odkazy Oficiálna stránka
Knowledge management
Knowledge management (po slovensky: manažérstvo znalostí, manažérstvo vedomostí, znalostné manažérstvo, znalostný/vedomostný manažment, manažment znalostí/vedomostí, riadenie znalostí/vedomostí,, skr. KM) sú stratégie a procesy na rozpoznanie, zachytenie a efektívne využitie znalostí s cieľom zvýšenia konkurencieschopnosti.
Táto vedecká disciplína bola založená v roku 1991, zahŕňa oblasti týkajúce sa ako oblasti podnikania, obchod, informačné systémy, manažment a dokumentaristika a informácie. V súčasnosti sa aj ďalšie oblasti zapájajú do výskumu KM. Tieto zahŕňajú informácie a médiá, informatiku, verejné zdravie, verejnú politiku.
Štatistiky priniesli zaujímavý údaj o tom, že ekonomika USA po prvý raz začína byť v roku 1955 tvorená prínosmi z odborov vedomostí (prvý to zaznamenal americký ekonóm Fritz Machlup v roku 1962 a jeho tvrdenia spopularizoval P.F.Drucker v diele Vek diskontinuity v 1992).
Definície
Davenport, T. definuje manažment znalostí ako "systematický proces hľadania, výberu, organizovania, destilovania a prezentovania informácií spôsobom, ktorý zlepšuje porozumenie pracovníka špecifickej oblasti záujmu. Je to umenie identifikovať latentné znalosti a nájsť cestu k ich zdieľaniu."
Podľa prof. Milana Zeleného môže byť definovaný ako systematický a integrujúci proces riadenia a koordinácie širokého portfólia aktivít spoločnosti, t. j. získavanie, vytváranie, ukladanie, zdieľanie, fúzovanie, vyvíjanie, rozvíjanie a užívanie znalostí jednotlivcov a skupín s cieľom dosiahnutia vyššej podnikovej výkonnosti.
Znalostný manažment môžeme definovať ako celostný, systematický prístup k spravovaniu, strategickému, operatívnemu a krízovému riadeniu hmotných, finančných a neuchopiteľných aktív a tokov organizácií a vedeniu jej ľudí. Integrujúcim prvkom tohto prístupu je „organizačné manažérstvo znalostí“- efektívne a účinné získavanie, vytváranie a zdieľanie znalostí vo všetkých ich prejavoch a formách vo vnútri organizácie, ako aj v jej okolí, zabezpečujúce jej trvalo udržateľný rozvoj na úžitok všetkých, do jej existencie zainteresovaných strán.
V oblasti informačných technológií
Je výsledkom efektívneho využívania existujúcich a dôverne známych informačných technológií, ktoré napomáhajú zbieraniu, zhromažďovaniu, triedeniu, uchovávaniu a prezentácii relevantných informácií v organizácii takým spôsobom, ktorý napomôže zamestnancom a manažérom získať požadované informácie z konkrétnej nimi definovanej oblasti, napr. pri riešení problémov, pri investičnom rozhodovaní, pri strategickom plánovaní a pod.
Úlohou znalostného manažmentu je sprístupniť vedomosti v rámci organizácie tým, ktorí ich potrebujú, tam, kde ich potrebujú, vtedy, keď ich potrebujú a vo forme, v akej ich potrebujú za účelom zvýšenia výkonnosti zamestnancov, ale aj celej organizácie.