cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akarnan
Harmoniin náhrdelník sa jej však stal osudným, lebo keď sa Alkmaión dozvedel, že kvôli nej zomrel jeho otec, matku za zradu zavraždil. Umierajúca matka svojho syna prekliala, so slovami, aby mu žiadna zem neposkytla útočište. Neustále prenasledovaný bohyňami pomsty Erínyami sa Alkmaión rozlúčil s manželkou Arsinou a odišiel z Argu do Delfskej veštiarne po radu, ako sa kliatby zbaviť. Pýtia mu poradila, aby sa usadil v zemi, ktorá v čase vyslovenia kliatby ešte neexistovala. Po dlhom putovaní takú zem našiel na nánosoch piesku rieky boha Achelóa. Tam ho boh rieky očistil od viny a dal mu svoju dcéru Kallirhou za manželku. Po niekoľko rokov žili potom šťastne, až kým sa Alkmaión rozhodol zmocniť náhrdelníka Harmióny, ktorý v tom čase patril Fégeovi, otcovi jeho bývalej manželky. Po jeho príchode do Psófidy, mesta v Arkádii, kde Fégeus vládol, však vyšlo najavo, že opustil svoju prvú manželku Arsinou a znova sa oženil, preto Fégeus naviedol svojim synov Pronoa a Agénora, aby ho zavraždili.
Keď sa Kallirhoé dozvedela, že jej manžela zabili, rozhodla sa ho okamžite pomstiť a vrúcne prosila najvyššieho boha Dia, aby jej maličkých synov Akarnana a Amfotera premenil na dospelých mužov. Zeus jej prosbe vyhovel a počas jedinej noci deti vyrástli na statných mládencov. Tí následne odišli do Arkádie, kde Fégea a jeho dvoch synov zabili.
Akarnan sa s bratom potom odsťahoval na západné pobrežie stredného Grécka, do kraja, ktorý bol neskôr nazvaný po ňom menom Akarnania.
4547 Massachusetts
4547 Massachusetts je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil Kin Endate, Kazurō Watanabe 16. mája 1990.
Roman Bednář
Roman Bednář (* 26. marec 1983, Praha, Česko-Slovensko) je český futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka.
Škandál
V máji 2009 zverejnil anglický bulvárny denník News of the World fotografie ako si od drogového dílera kupuje marihuanu a kokaín, ktorého malo byť 5 gramov, čo stačí na výrobu 70 dávok. Tri dni po tejto udalosti si aj jeho priateľka prevzala od toho istého človeka tatkiež drogy. Dočasne ho vyhodili z kádra klubu West Bromwich Albion pokiaľ sa celý škandál nevyrieši, a reprezentačný tréner František Straka povedal, že ho nebude pozývať do reprezentačného tímu Česka. Takisto tento skutok odsúdil. V júli 2009 si ho prezident klubu WBA Jeremy Peace zastal s odvôvodnením, že vo chvíli činu bol skôr hlúpy ako závažný kriminálnik.
Jozef Šesták
Ing. Jozef Šesták PhD. (* 9. november 1945 Michalovce) je slovenský diplomat, od decembra 2009 do 31.12. 2018 veľvyslanec - generálny konzul Slovenska v Istanbule. Odborník na medzinárodné vyjednávanie v zahranično-politickej oblasti a v diplomacii. Najvyššia štátna funkcia - štátny tajomník Ministerstva zahraničných vecí SR. Najvyššia diplomatická hodnosť - veľvyslanec.
Študentské roky
Časť mladosti strávil v Košiciach. Vyštudoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave s vyznamenaním. Vedeckú hodnosť CSc. - PhD. získal v roku 1985. Bol zakladateľom medzinárodnej študentskej organizácie AIESEC (medzinárodná Asociácia študentov vysokých škôl ekonomických a obchodných) na Slovensku, prvým viceprezidentom AIESEC Československo a prvý prezident AIESEC na VŠE v Bratislave (1965-1967). V období "Pražského jara" patril medzi pokrokových študentských lídrov na Slovensku. Angažoval sa proti vstupu vojsk Varšavskej zmluvy na územie Československa v auguste 1968. Bol spoluzakladateľom a prvým viceprezidentom Zväzu vysokoškolákov Slovenska (ZVS 1968-1969).
V Československu
Ako absolvent zahraničného obchodu VŠE v Bratislave nastúpil pracovať na Ministerstvo obchodu Slovenskej republiky (1970) a potom na federálne ministerstvo zahraničného obchodu v Prahe (1972-1979). Stal sa zástupcom obchodného pridelenca na Obchodnom oddelení veľvyslanectva Česko-Slovenska vo Washingtone, D.C. (USA) v rokoch 1974-1979. Neskôr pôsobil na federálnom Ministerstve zahraničných vecí ČSSR v Prahe. Postupne pôsobil v Kancelárii ministra, na postoch veľvyslaneckého radcu pri Stálej misii ČSSR pri medzinárodných organizáciách vo Viedni, bol zástupcom vedúceho delegácie ČSSR na rokovaniach o znížení ozbrojených síl a výzbroje v strednej Európe (1983-1988), bol expertom v čs. delegácii pre rokovania o odsune sovietskych vojsk z územia ČSSR (1990). Pôsobil ako vedúci delegácie ČSFR v diplomatickej hodnosti veľvyslanca na medzinárodných rokovaniach o režime Otvorené nebo v Kanade a v Maďarsku (1990).
Na Slovensku
Po konštituovaní vlády Slovenskej republiky bol externým poradcom prvého podpredsedu vlády SR pre zahraničnopolitické a medzi-národnoekonomické otázky (1990-1991). Ešte v rámci federatívneho usporiadania Československa inicioval v roku 1991 vznik Ministerstva medzinárodných vzťahov SR v Bratislave ako rezortu samostatnej slovenskej diplomacie.
V decembri 1994 bol ako diplomat a odborník na medzinárodné vzťahy oslovený vládou premiéra Vladimíra Mečiara a vymenovaný do funkcie štátneho tajomníka na Ministerstve zahraničných vecí SR (1994-1998). Ako štátny tajomník bol autorom ekonomickej dimenzie diplomacie - EDD, ktorú predstavil v roku 1995 - ako nové zameranie diplomacie na ekonomiku a obchod. Na tému ekonomickej dimenzie diplomacie zorganizoval v rokoch 1996 a 1997 dve svetové konferencie pre vysokých predstaviteľov ministerstiev zahraničných vecí z viac ako 50 krajín sveta, kde hlavným rečníkom bol bývalý minister zahraničných vecí Nemecka Hans-Dietrich Genscher. Významný diplomatický úspech dosiahol vyrokovaním Zmluvy o dobrom susedstve a priateľskej spolupráci medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou, ako vedúci vládneho negociačného tímu SR (Zmluva bola podpísaná 19.3.1995 v Paríži). Významnú úlohu zohral na poste vedúceho vládneho negociačného tímu Slovenskej republiky v rokovaniach s Maďarskou republikou o možnosti mimosúdneho urovnania dlhoročného sporu o Vodné dielo Gabčíkovo - Nagymaros (1996-1997). Ako štátny tajomník MZV SR pôsobil ako podpredseda Rady vlády SR na podporu exportu, bol členom Rady vlády SR pre integráciu SR do Európskej únie a členom Rady vlády SR pre vstup Slovenskej republiky do OECD. Bol prvým hlavným vládnym vyjednávačom pre vstup Slovenskej republiky do Európskej únie (1997-1998). Viedol prístupové rokovania SR do OECD a NATO (1995-1998).
Na jeseň 1998 bol vymenovaný prezidentom SR za mimoriadného a splnomocneného veľvyslanca Slovenskej republiky v Rakúsku a po nástupe vlády premiéra Mikuláša Dzurindu bol z tohto postu, napriek tomu, že bol kariérnym diplomatom, odvolaný.
V rokoch (2002-2009) pôsobil na MZV SR v hodnosti veľvyslanca ako hlavný štátny radca a poradca na MZV SR. Je autorom mierového projektu pre riešenie krízy na Blízkom východe, ktorý prezentoval expertom Európskej komisie pre Blízky východ (2005) a rakúskemu predsedníctvu EÚ (2006). Iniciatívu veľvyslanca Jozefa Šestáka ocenil 25. februára 2005 Javier Solana, Vysoký predstaviteľ EÚ pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku.
Pierrelatte (kantón)
Pierrelatte je francúzsky kantón v obvode Nyons v departemente Drôme v regióne Rhône-Alpes. Tvoria ho 4 obce.
Jozef Šesták
Na Slovensku
V roku 2004 sa zúčastnil ako nezávislý kandidát prezidentských volieb v SR.
Od decembra 2009 do decembra 2018 pôsobil ako veľvyslanec – generálny konzul Slovenskej republiky v Istanbule. V rokoch 2016-2018 bol doyenom Istanbulského konzulárneho zboru (ICC) v Istanbule, ktorý je najväčším konzulárnym zborom na svete. Počas pôsobenia v Istanbule nadviazal a zorganizoval systematickú vedecko-výskumnú spoluprácu medzi špičkovými vedcami Slovenska a Turecka, za čo mu v roku 2016 udelila Vedecká rada Slovenskej akadémie vied Medailu Slovenskej akadémie vied za podporu vedy.
V súčasnosti sa prioritne venuje problematike Umenia medzinárodných vyjednávaní v zahranično-politickej oblasti a v diplomacii. Externe prednáša na prestížnej súkromnej KOC University v Istanbule.
Manželka PhDr. Annu Šestáková, rodená Chrobákovú, pochádza z Hýb. Je neter spisovateľa Dobroslava Chrobáka, univerzitný pedagóg a je expertna diplomatický protokol, etiketu a dejiny diplomacie.
4642 Murchie
4642 Murchie je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil americký astronóm Henry E. Holt 23. augusta 1990.
Pitelová
Pitelová je obec na Slovensku v okrese Žiar nad Hronom.
Polohopis
Leží v južnej časti Kremnických vrchov nad východným výbežkom Žiarskej kotliny. Nadmorská výška v strede obce je 445 m n. m., v chotári dosahuje 257 až 606 m n. m. Obec Pitelová sa delí na sedem územných častí. V južnom úseku obce sa nachádza časť Záhrady, ktorá je pravdepodobne prvou osídlenou časťou. Ďalej sa tu nachádza časť Čierne zeme a na juhovýchodnej hranici chotára susedí s obcou Trnavá Hora časť Dolina. V centrálnej časti uprostred obce dominuje budova obecného úradu, kostol, cintorín a miestny park. V severnom úseku chotára sa nachádza časť Horný koniec a smerom na severovýchod sa rozprestiera dnes prevažne chatárska oblasť Kuricovci. Južne od tejto oblasti leží časť Pitelovský mlyn.
Dejiny
Najstaršia a súčasne dochovaná písomná zmienka o obci pod názvom Pythelewa pochádza z roku 1465, keď sa pri štatúcii panstva Šášov ako sused spomína istý Šimon Abakwk de Pythelewczky, azda úradník ostrihomského arcibiskupa. V Tekovskej stolici patrili Ostrihomskému arcibiskupstvu panstvá: Svätý Kríž, Vráble a Tekovské Lužany. Do svätokrížskeho panstva so sídlom správy vo Svätom Kríži (dnes Žiar nad Hronom) bola okrem tohto mestečka a iných dedín začlenená aj Pitelová. V roku 1776 prešlo svätokrížske panstvo do vlastníctva Banskobystrického biskupstva.
Dlhodobé tvrdenie, že prvá písomná zmienka o Pitelovej (Kiszelw-Pecheny), ako majetku benediktínskeho opátstva v Hronskom Beňadiku, pochádza z roku 1264, bolo vyvrátené v roku 2005. Stotožňovanie obce Kiszelw-Pecheny s obcou Pitelová vyplývalo z výkladu maďarského historika Györgya Györffyho, prezentovaného v diele o historickej geografii Uhorska v dobe Arpádovcov. Györffyho interpretáciu napokon nezachytáva a Pitelovú medzi kláštornými majetkami nemenuje ani podrobná a dosiaľ najpresnejšia monografia o dejinách opátstva v Hronskom Beňadiku v 11. – 14. storočí [Keglevich, K. 2012: A garamszentbenedeki apátság története az Árpád- és az Anjou-korban (1075 – 1403).].
Obec Pitelová sa do roku 1710 rozkladala na rovine medzi Žiarskou cestou a Hronom. V dôsledku tejto polohy ju v období tureckých vojen a stavovských povstaní často drancovali priateľské i nepriateľské vojská, až počas bitky medzi Rákociho a cisárskou armádou v roku 1710 bola úplne vypálená. Celá dedina sa potom presťahovala do blízkeho lesa, kde si jej obyvatelia nanovo postavili svoje domy. Anton Zarevúcky, rímskokatolícky kňaz, kanonik a historik, vo svojom Katalógu farností a kostolov Banskobystrického biskupstva zaznamenal, že dedina spočiatku ležala pri Brode. Na katastrálnej mape obce Pitelová z roku 1860 je plocha oproti územnej časti Záhrady, od dnešnej Žiarskej cesty až po rieku Hron, nazvaná „Proti Brodu“. Zvyšky základov starších stavieb, železného vozového kovania, sekier (čakanov) a rozličných nádob, nájdených pri výstavbe domov v Záhradách po prvej svetovej vojne, naznačujú, že príbytky Pitelovčanov mohli byť postavené po oboch stranách Žiarskej cesty.
Pôvod názvu obce Pitelová
Ľudová etymológia, vychádzajúca z nesprávneho chápania etymologickej štruktúry slova a usilujúca sa objasniť význam slova iba z jeho vonkajšej (zvukovej) podoby, vysvetľuje pôvod názvu Pitelová na základe povesti o tom, ako pri loveckých potulkách pánov v miestnych lesoch pomáhali aj tunajší osadníci, ktorí členov družiny ponúkali chutnou medovinou so slovami: „Nuž, pite, lovci!“ Raz jeden, potom zase druhý niečo ulovil. Po každom úspešnom zásahu pomocníci počastovali celú družinu so slovami: „Pite, lovci!“ Keďže sa ponúkanie nápojom často opakovalo, obyvateľov odvtedy nevolali inak než Pitelovci.
Dejiny do roku 1918
V 17. storočí ovplyvnili život v Pitelovej protihabsburské stavovské povstania vypuknuté z dôvodu obmedzovania šľachtických privilégií, násilnej protireformácie a presadzovania habsburského absolutizmu. Pitelová ležala v blízkosti banských miest, ktoré boli v centre záujmu viedenského dvora i jeho odporcov, a tak ju neobišli žiadne významnejšie udalosti. Ľudia žili v ustavičných obavách o vlastný život a majetok. Do histórie obce sa najvýraznejšie zapísalo stavovské povstanie vedené Gabrielom Betlenom a Františkom II. Rákocim. Časť Pitelovej s osamotenou skupinou domov mimo hlavnej obytnej línie, zvaná Kuricovci (predtým tiež Kuricobreziny, Breziny), dostala meno podľa označenia účastníkov stavovských povstaní v 17. a 18. storočí v Uhorsku – kurucov, čo malo odkazovať na tu prebiehajúcu Betlenovu bitku o banské mestá. Strata banských miest bola pre Betlena citlivou ranou a nezastavil sa, kým ich znovu nezískal späť. Štefan Pálfi, hlavný veliteľ cisárskeho vojska, sústredil posádku na hornom konci svätokrížskej doliny, aby pred Betlenom bránil banské mestá a uzatvoril kremnickú cestu. Betlen, posilnený tureckou pomocou, napadol Pálfiho 2. júla 1621 a po dvojdňovej bitke medzi Trnavou Horou a Pitelovou porazil cisárske vojsko. Zatiaľ čo v roku 1601 mala Pitelová 30 domov, na konci 17. storočia bola charakterizovaná ako osada prv obývaná, ale pre rôzny nátlak i strach pred vojskami v tom čase vyľudnená, pretože obyvatelia zanechali svoje príbytky a rozptýlili sa do blízkych lesov a na kopce. Túto informáciu poskytuje dikálny súpis Tekovskej stolice z roku 1696. Zároveň sa v ňom píše o zničených domoch, z ktorých bolo obývateľných osem sedliackych a päť želiarskych. Ďalších päť sedliackych domov bolo opustených. V súpise sa konštatovala obťažnosť obrábania polí pre ich polohu vedľa dôležitej kráľovskej cesty (dnes Žiarska cesta). Definitívny podnet na zmenu pôvodného sídla dediny prinieslo začiatkom 18. storočia najmohutnejšie a najdlhšie trvajúce povstanie Františka II. Rákociho.
Hospodárske a sociálne pomery v Pitelovej na začiatku 18. storočia možno charakterizovať opustenými usadlosťami, neobrábanou pôdou, malým počtom hospodárstiev i ľudí v nich. Stav zapríčinilo dlhé susedstvo s Turkami a stále vojny. V 20. a 30. rokoch sa predchádzajúca situácia začala meniť. Prudko vzrástol počet obyvateľov, čím sa zaľudnila dedina a obrábaním opustenej pôdy vznikli nové samostatné hospodárstva. Pitelovčania nachádzali dobré možnosti doplnkových zamestnaní v drobnom obchode a povozníctve. Ich postavenie sa síce v prvej polovici 18. storočia pomerne skonsolidovalo, no pokiaľ ide o vykorisťovanie feudálmi, nemožno hovoriť o zmierňovaní, ale skôr naopak. Posledná etapa 18. storočia započala stagnáciou v 70. rokoch a vyznačovala sa mimoriadnymi výkyvmi v takmer všetkých hospodárskych odvetviach oboma smermi. Situácia viedla k urbárskej regulácii a zavedeniu jednotného tereziánskeho urbára. Urbár obce Pitelová bol zostavený v roku 1773 a ako zákonná úprava poddanských vzťahov pretrval až do roku 1848, keď sa zrušením poddanstva vymanila spod zemepanskej závislosti skupina urbárskych poddaných.
Začiatkom 20. storočia priniesla najväčšiu pohromu miestnym ľuďom prvá svetová vojna. Z Pitelovej na jej bojiská narukovalo približne 90 mužov. Absolvovali úporné boje na východnom a talianskom fronte. Mnohí prežili iba vďaka zajatiu, do ktorého sa dostávali už od roku 1915. Niekoľko rodín muselo znášať ten najtragickejší údel, akým bolo vyhasnutie života otca, manžela či syna. V prvej svetovej vojne zahynulo 32 Pitelovčanov a 10 sa vrátilo zmrzačených. Náročná situácia doľahla takisto na tých, čo zostali doma. Zvládali ju len s vypätím všetkých síl. Strata živiteľov rodín spôsobila, že ženy, starci a deti museli sami obrábať polia a snažiť sa získať i ten najmenší zárobok. Stav skomplikoval prudký nárast cien potravín, rekvirácie obilia a slabá úroda aj z dôvodu nepriaznivého počasia. Prvá svetová vojna prebiehala síce mimo Pitelovej, no obec poznačila zhoršením sociálneho postavenia obyvateľstva.
Dejiny v rokoch 1919 – 1945
Prvým richtárom obce Pitelová v novovzniknutej Československej republike sa stal Štefan Forgáč. V tomto období sa objavili počiatočné tendencie zástavby časti Čierne zeme a v hornej časti Pitelovej sa drevené domy postupne prestavovali na kamenné. Od roku 1924 si obyvateľstvo začalo stavať svoje domy v časti Záhrady. Pozemky predávala správa Banskobystrického biskupstva. V roku 1932 sa začala budovať obecná cesta od hlavnej hradskej (Žiarska cesta) cez Čierne zeme na Horný koniec. Všetky práce sa robili väčšinou ručne. Celú akciu, od vymeriavania až k poslednej úprave a rozdeľovaniu výplat, viedol richtár Martin Barát. Cesta začínala poniže domu č. 216 a pokračovala k domu č. 207, kde sa v súčasnosti napája na cestnú komunikáciu vedenú od bytovky (č. 200).
Pitelovčania sa živili poľnohospodárstvom, sčasti povozníctvom a prácou v lesoch. Niektorí našli zamestnanie v priemysle na okolí (napr. ťažba a spracovanie dreva, dobývanie kameňa) a v železničnej doprave. Pre nedostatok pracovných príležitostí a ustavičné znižovanie životnej úrovne odchádzali za robotou do cudziny. Potom, ako vláda Spojených štátov amerických obmedzila prisťahovalectvo zákonmi z roku 1921 a 1924, smer ciest sa obracal do iných zámorských krajín (Kanada, Južná Amerika) a rozvinutých priemyselných štátov západnej Európy (Francúzsko, Belgicko). Drobní roľníci, sociálne slabší obyvatelia Pitelovej, mládenci i dievky si privyrábali sezónnymi poľnohospodárskymi prácami na slovenských veľkostatkoch, Morave, v Čechách, Rakúsku, Nemecku, Francúzsku a Juhoslávii.
Najväčšia nezamestnanosť zasiahla Pitelovú v 30. rokoch 20. storočia. V rámci štátnej stravovacej akcie boli nezamestnaným prideľované poukážky, známe ako žobračenky, v hodnote 20 Kč pre ženatého s rodinou a 10 Kč pre slobodného nezamestnaného na týždeň, za ktoré si mohli ich držitelia vymeniť potraviny. Akcia sa vzťahovala iba na základné potraviny: múku, chlieb, tuky, zemiaky, cukor, neskôr tiež mlieko. Prideľovanie sa riadilo určitými pravidlami. Z akcie boli vylúčení jednotlivci zaopatrení odlišným spôsobom (napr. prostredníctvom inej podpory, sezónnej práce či čistého príjmu z prenájmu nehnuteľného majetku) a nezamestnaní z vlastnej viny vrátane osôb, ktoré odmietli ponúknutú prácu od sprostredkovateľne. Uchádzači o podporu museli preukázať, že po 1. januári 1929 boli zamestnaní minimálne tri mesiace nepretržite a zároveň podliehali povinnému nemocenskému poisteniu. O prideľovaní rozhodovala okresná sociálna komisia, obecná sociálna komisia (v zložení z Pitelovčanov: Martin Forgáč, Jozef Páchnik, Pavel Kollár, Štefan Mališ), okresný úrad, notársky úrad a Ministerstvo sociálnej starostlivosti poskytovalo poukážky podľa dostupného objemu financií. V priebehu roka 1933 sa za poberanie poukážok začal vyžadovať povinný výkon verejnoprospešných prác zadávaných obecným alebo okresným úradom. K odstraňovaniu vysokej nezamestnanosti a súčasne k rozvoju miestnej infraštruktúry prispievali núdzové práce – projekt spustený vládou. Štát rozdeľoval financie na podporu verejných investícií prostredníctvom špeciálne zriadených fondov. O pridelenie finančného príspevku požiadala aj Pitelová v roku 1936 a 1937. Žiadostiam bolo vyhovené kladne, čím mohla etapovite prebiehať prestavba obecnej cesty (napr. prekopanie, pieskovanie, štrkovanie, jarkovanie, vyhotovenie priepustov) a aspoň čiastočne sa pozitívne vplývalo na nepriaznivé sociálne pomery. Hospodárska kríza však ustupovala z Pitelovej pomaly. K 20. decembru 1939 obec vykazovala stále vysoký počet nezamestnaných: 84 osôb. Už tak neutešený stav ešte viac umocňovali živelné pohromy. Ich častou príčinou bývali prietrže mračien a s tým spojené povodne. náhľad|Dom č. 39 v Pitelovej V období druhej svetovej vojny bola pre obec dramatická predovšetkým jeseň 1944 a posledná fáza vojny, keď sa blížila frontová línia. Prvé boje sa odohrali v októbri 1944 počas Slovenského národného povstania. Pitelová spadala do kľúčového priestoru okolo Jalnej (dnes časť Trnavej Hory) – prístupového miesta ku Zvolenu a letisku Tri Duby. Predzvesťou ďalšieho utrpenia bolo sústredenie nemeckého vojska v dedine v priebehu marca 1945. Zo strachu o vlastný život sa Pitelovčania zdržiavali v pivniciach a len nakrátko vchádzali do svojich príbytkov uvariť niečo z toho, čo im Nemci nepobrali. V dôsledku ostreľovania obce zomrelo šesť civilných obyvateľov a boli spôsobené materiálne škody na majetkoch. Ľudia si mohli s úľavou vydýchnuť až vtedy, keď sa v noci z 30. marca na 31. marca 1945 objavili v Pitelovej prví príslušníci osloboditeľskej armády.
Rodokmeň obce Pitelová
Obec Pitelová sa môže pýšiť originálnou online prezentáciou svojej histórie a zostaveným vlastným rodokmeňom. Na verejne dostupnej internetovej stránke sú opísané udalosti, fakty, život v dávnych časoch a všetky tieto informácie sú navyše rozšírené o údaje získané z matrík. Možno tak spoznať ľudí, ktorí v opísaných existenčných okolnostiach skutočne jestvovali a svojimi individuálnymi ľudskými osudmi v podstate tvorili dejiny dediny. Rodokmeň obce Pitelová zachytáva 4 869 osôb narodených prevažne v rozpätí rokov 1676 až 1901 a dnes už zosnulých.
Kultúra a zaujímavosti
náhľad|Náhrobník od akad. sochára Jozefa Damka
Jonas Nordquist
Jonas Nordquist (* 26. apríl 1982, Leksand, Švédsko) je bývalý švédsky hokejový útočník. Meria 189 cm a váži 95 kg (2009).
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu švédskej Elitserien Luleå HF.Počas svojho pôsobenia v Luleå Hockey vytvoril Nordquist prdouktívny útok s Mikaelom Renbergom a Vladimírom Országhom. Útok mal označenie Legion of Luleå a v Elitserien sa jej darilo naozaj dobre, no pred začiatkom play off odišiel Országh do NHL. V sezóne 2006/2007 hral Nordquist v organizácii Chicago Blackhawks, no dostal sa len na posledné tri zápasy NHL. Predtým odohral Nordquist 65 zápasov za farmársky tím Norfolk Admirals v základnej časti AHL, kde nazbieral 41 bodov.
Pred sezónou 2007/2008 prestúpil späť domov do Švédska a podpísal trojročný kontrakt s Frölundou Indians. Tu absolvoval dve sezóny než bol angažovaný v sezóne 2009/10 k ligovému rivalovi Brynäs IF. V sezóne 2011-12 sa v jeho drese stal majstrom Švédska.
Reprezentácia
Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 16.
Technický death metal
Technický death metal je podžáner death metalu. Vznik sa datuje na začiatok 90. rokov. Tento žáner pochádza z thrash metalu (stará Metallica, Slayer a Coroner), technického a progresívneho rocku (Rush), old school death metalu ( raná tvorba Death a Morbid Angelu, tvorba Possessed) a je ovplyvnený progresívnymi, technickými a virtuóznymi tendenciami z džezu ale aj z klasickej hudby. Základy tohto subžánru položili kapely ako Atheist, Death, Nocturnus, Gorguts, Demilich a Immolation.
Najpodobnejší hudobným vzhľadom na technický death metal je progresívny death metal.
Familly
Familly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Virgin Galactic
Virgin Galactic je súkromná spoločnosť založená v roku 2004, ktorá sa venuje predaju a realizácií krátkych suborbitálnych letov v rámci vesmírnej turistiky. Jej zakladateľmi sú britský magnát Richard Branson a konštruktér prvého súkromného raketoplánu SpaceShipOne Burt Rutan. Sídlo spoločnosti je v Novom Mexiku, kde bude tiež jeden z plánovaných „vesmírnych prístavov“ (druhý má byť vybudovaný pri švédskom meste Kiruna, ktorého poloha za polárnym kruhom by mala umožniť pasažierom pozorovanie polárnej žiary). Virgin Galactic plánuje prepraviť 500 pasažierov za rok za približne $200,000 na osobu, do výšky niečo cez, s úplným beztiažovým stavom trvajúcim 6 minút. Vesmírne turistické spoločnosti ako Virgin Galactic zvýšia počet ľudí, ktorí lietajú vyššie ako stanovená hranica vesmíru, pridávaním tisícov nových „astronautov“. Dnes, jediná možná cesta pre obyčajných občanov dosiahnuť výšku cez a teda prekročiť stanovenú hranicu vesmíru je cez komerčné orbitálne vesmírne lety poskytované Ruskou vesmírnou agentúrou, drahé zhruba 20 miliónov dolárov za šesťdenný let. Flotila piatich vesmírnych raketoplánov od Virgin Galactic má byť postavená na zväčšenej verzii kozmickej lodi SpaceShipOne (tzv. typ SpaceShipTwo). Oznámené meno prvej z nich dáva tušiť Bransonov silný sentiment k seriálu Star Trek, o druhom mene sa zatiaľ špekuluje.
vpravo|náhľad|Zakladateľ spoločnosti [[Richard Branson]]
Lietadlová platforma WhiteKnightTwo (technické špecifikácie)
thumbnail|right|WhiteKnight2
Poistný program
Spoločnosť Virgin Galactic eviduje už viac ako 85 000 ľudí zo 125 krajín po celom svete, ktorí prejavili svoj záujem stať sa pasažierom na lodi Enterprise. Záloha, ktorú zaplatili sa spoločnosti vyšplhala na 40 miliónov amerických dolárov. Po začatí nulovej gravitácie sa budú pasažieri voľne vznášať v kabíne. Po šiestich minútach sa stav beztiaže ukončí a zemská príťažlivosť pritiahne loď. Podľa agentúry ISTA, už v roku 2015 spoločnosť zorganizuje približne 50 000 komerčných letov do vesmíru, čo by znamenalo 300 turistov ročne. Samozrejme cestujúci po okamžitom zakúpení vesmírnej letenky budú automaticky presmerovaní na nový poistný program pripravený poisťovňou Allianz. Poistný program SpaceCo zahŕňa poistenie batožiny, storno poplatkov, poistenie stúpajúcej ceny paliva a prípadnej nehody. Kúpa drahého lístka do vesmíru nebude stačiť. Každý potenciálny cestujúci bude musieť podstúpiť náročné fyzické testy trvajúce 2 – 3 dni. Testy absolvuje v nadzvukovej stíhačke v nadmorskej výške. Testovať sa bude zdravotný stav pasažiera a následne jeho reakcia na preťaženie. Pri zážihu lode Enterprise nastane celkové preťaženie 3,8G a pri návrate maximálne 6G.
Česká Třebová
Česká Třebová je mesto v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 15 994 obyvateľov, z toho 7 819 mužov a 8 175 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,8 roka (muži 40,0 roka, ženy 43,6 roka).
Lironville
Lironville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4928 Vermeer
4928 Vermeer je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil L. G. Karachkina 21. októbra 1982.
Požežský potok
Požežský potok je potok v hornom Turci, v juhozápadnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Turca, meria 5,4 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v pohorí Žiar, v podcelku Horeňovo, na severovýchodnom svahu Vysokého vrchu (829,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 680 m n. m.
Saint-Ulrich
Saint-Ulrich je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Feračová
Prameň
Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Paráč, na severnom svahu Bzinskej hole (1 194,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 160 m n. m.
Opis toku
Na hornom toku tečie východným smerom, sprava priberá prítok z východného svahu Bzinskej hole. Ďalej priberá zľava prítok z južného svahu Držatína (1 136,0 m n. m.), dva krátke prítoky z lokality Zadný Držatín a tiež prítok z južného svahu Magurky (1 128,2 m n. m.). Následne sa esovito stáča, pokračuje severojužným smerom, sprava priberá prítok z juhovýchodného svahu Bzinskej hole a na dolnom toku sa stáča na východ. Do Hruštínky ústi v nadmorskej výške cca 807 m n. m. juhozápadne od obce Hruštín v neobývanej oblasti.
21. september
Narodenia
thumb|upright|[[Leonard Cohen (* 1934)]] thumb|upright|[[Stephen King (* 1947)]] thumb|upright|[[Liam Gallagher (* 1972)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Karol V. (Svätá rímska ríša)|Karol V. († 1558)]] thumb|upright|[[Florence Griffithová-Joynerová († 1998)]]
Notre Dame du Haut
Notre Dame du Haut je kaplnka skrátene známa ako Ronchamp. Bola dokončená v roku 1954 a je považovaná za jeden z najlepších príkladov architektúry Le Corbusiera a jeden z najdôležitejších a úspešných príkladov náboženskej architektúry 20. storočia.
Je to symbol moderného architektonického slohu. Primitívna inšpirácia a expresívnosť vonkajšieho vzhľadu, ktorá kontrastuje so spirituálnym pokojom vnútrajška. Tým, pre ktorých bol Le Corbusier šampión doby strojov, videli kaplnku ako iritujúcu. Iní videli organické formy ako humánne dosiahnutie modernej architektúry a jeho modulárne proporcie ako dôkaz jeho základnej racionalizácie. Malé farebné okná v hrubých stenách pripomínajú úzke priestory gotických hradov ale vizuálne je opakom gotickej katedrály. Má drsný a ťažký exteriér s kontrastnými hranatými a oblými tvarmi, ukrývajúcimi prostú jaskyňu je pravým opakom ľahkej a vysoko štylizovanej gotiky.
Situácia
Kaplnka je situovaná od Belfortu vo východnom Francúzsku. História tohto miesta, ako tajomného miesta, inšpirovala Le Corbusiera pri návrhu. Kult tohto miesta sa už viaže k dobám uctievania Slnka, pokračuje Rimanmi a do polovice 20. storočia bol venovaný Panne Márii. Kaplnka stojí na základoch gotického kostola zničeného počas druhej svetovej vojny. Po vojne sa rozhodlo kaplnku znovu postaviť.
náhľad|Pôvodná kaplnka zničená počas druhej svetovej vojny. Pôvodná kaplnka bola postavená z kameňa, ktorý sa z ruín použil pri stavbe novej. Charakter okolia vyústil do architektúry, ktorá má veľa spoločného s gréckou Akropolou – cesta, ako Partenóska procesia, stúpa spod kopca na vrchol, sprevádzaná architektonickými a prírodnými prvkami. Až po výstupe sa otvára pohľad na kaplnku a výhľad na všetky svetové strany, na Jurské vrchy. Kaplnka je známa svojim jednoduchým estetickým a oblým umeleckým vyjadrením, s množstvom okien umiestnených na základe moduloru a strechou otočenou nahor. V kresťanskom kostole symbolizuje „Božiu loď”, ktorá prináša bezpečie a spásu jej následníkom.
Pretože je to putovná kaplnka, prichádzajú na toto miesto počas špeciálnych sviatočných dní masy tisícok ľudí. Prispôsobením sa nim, Le Corbusier navrhol aj vonkajší oltár. Známa socha Panny Márie, ktorá sa zachránila z ruín pôvodnej kaplnky je umiestnená v špeciálnom zasklenom otvore v stene a môže byť otočená tvárou dnu, alebo von. Interiér pôsobí akoby bol prázdny, pre pútnika je len ďalším bodom na jeho ceste. ''„Vo vnútri, súkromný rozhovor so sebou. Vonku pred oltárom, 10 000 pútnikov.“''
Štruktúra
Kaplnka je postavená hlavne z betónu a kameňa z ruín pôvodnej kaplnky. Hlavná časť budovy pozostáva z dvoch betónových membrán, ktoré sú na koncoch zaoblené, konštrukcia stojí na betónových stĺpoch vkladaných do štrku ako ilúzia beztiažovosti a tvoria stabilný základ pre oblú, člnovitú strechu. Bola navrhnutá tak, aby dažďová voda stekala a dotvárala dramatickú prírodnu fontánu abstraktných tvarov umiestenenej na zemi. Jej sochárska forma pripomína mikrokozmos, ktorý dopĺňa nebo, more a vrchy. Le Corbusier videl hory a more ako dva protichodné body, ale zároveň kompletné póly prírodného sveta.
Na Akropole v Grécku myslená línia prebieha od hôr k moru v Piraeus. V Ronchamp je chýbajúce more nahradené exteriérovou studňou. V šerom priestore kaplnky sa strecha dvíha, podlaha sa skláňa, západná stena sa točí ako vlna, akoby celý priestor popisoval vodu. Medzi strechou a stenou je niekoľkocentimetrový priestor, ktorý prepúšťa svetlo a dáva budove väčšiu dramatickosť. Celý interiér je plný rozptýleného a nepravidelného svetla z otvorov rôznych veľkostí vyplnených farebným sklom, čo podopiera tajomný charakter priestoru a umocňuje spojenie budovy s prírodou.
Vchod je z dvoch strán, hlavný oltár a tri kaplnky vo vnútri veží, na stenách štruktúrou nastriekaného betónu. Steny evokujúce Románske kostoly a stredoveké charakteristické budovy, vrátane severoafrickej mešity, ktorú Le Corbusier navštívil.
Malé kaplnky vo vnútri sú ako jaskyne osvetlené zhora, ktoré majú svoj pôvod v kamenných izbách v Hadriánovej vile. Podlaha je z betónovej mazaniny. Veže sú z kameňa na betónových základoch. Interiérové steny sú biele, stĺpy sivé, lavice sú vyrobené z afrického dreva a niektoré časti ako oltár sú z bieleho kameňa z Burgundska.
Oproti fontány sú zvony, na ktorých Le Corbusier trval, aby boli elektronicky programované a hrali modernú hudbu Edgara Varesa, „tak Ronchamp môže mať nekonečný hlas prichádzajúci z najvzdialenejších dôb dosahujúc najmodernejšie hodiny dneška.“
Lesparre-Médoc (kantón)
Lesparre-Médoc je francúzsky kantón v obvode Lesparre-Médoc  v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 15 obcí.
Metlobal
náhľad Metlobal je fiktívny šport zo série kníh o Harrym Potterovi. Hráči sa pohybujú vzduchom na lietajúcich metlách. Jedno družstvo má sedem hráčov: 3 triafačov, 2 odrážačov, 1 strážcu a 1 stíhača. Hrá sa so štyrmi loptami:
Šport
V roku 2005 vznikol metlobal ako genderovo-zmiešaný kontaktný šport hraný na medzinárodnej úrovni. V roku 2010 vznikla medzinárodná metlobalová asociácia (IQA ), ktorá zjednotila pravidlá tohto športu. Na odlíšenie športu od fiktívnej hry sa používa aj názov muklovský metlobal (muggle quidditch). Na Slovensku sú 2 tímy muklovského metlobalu - Pressburg Phantoms v Bratislave a Cassovia Crows v Košiciach. Na medzinárodnej úrovni reprezentuje Slovensko národný metlobalový Team Slovakia. Slovenské tímy zastrešuje u nás Slovenská Quidditch Asociácia.
Iné projekty
Begriffe der Harry-Potter-Romane
Marry You
„Marry You“ je štvrtý singel amerického speváka Bruna Marsa, z jeho debutového albumu Doo-Wops & Hooligans. Mars napísal túto skladbu spolu so svojím produkčným tímom The Smeezingtons, ktorý tiež produkoval skladbu. Skladba obsahuje prvky žánrov R&B a reggae a textovo Mars spieva o spontánnom nápade manželstva. Skladba si získala protichodné recenzie kritikov, s niekoľkými komplimentmi ohľadom produkcie a Marsovom speve.
Hoci skladba nebola hneď vydaná ako singel, dosiahla 85. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 a 83. miesto v rebríčku Canadian Hot 100. Takisto sa umiestnila na 8. mieste v Austrálii a na 11. mieste vo Veľkej Británii.
Pozadie a zloženie
Skladbu „Marry You“ napísali Bruno Mars, Philip Lawrence a Ari Levine, a produkovali ju The Smeezingtons. Skladba obsahuje prvky R&B a reggae. Je to love song o páre, ktorý ide do Las Vegas a spontánne sa rozhodnú vziať. Skladba je zložená v tónine F-dur a má tempo 145 BPM. Mars má hlasový rozsah od C4 do D5.
Luján (mesto)
Luján je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží asi 68 km západne od hlavného mesta krajiny Buenos Aires. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo 97 363 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1755.
Je jedným z najvýznamnejších pútnických miest Argentíny. Každý rok ho navštívi viac ako 6 miliónov pútnikov, ktorí navštevujú miestnu baziliku, ktorá je zasvätená Panne z Lujánu, ktorá je patrónkou Argentíny. Mesto je vďaka tomu známe ako La Capital de la Fe, teda Hlavné mesto viery.
V roku 1960 tu zomrel významný slovenský spisovateľ a politik Jozef Cíger-Hronský.
Asynchrónny stroj
Asynchrónny stroj je druh točivého elektrického stroja na striedavý prúd bez komutátora, pri ktorom je ustálená otáčavá rýchlosť rotora odlišná od rýchlosti otáčania otáčavého magnetického poľa statora, teda asynchrónna.
Patrí medzi tzv. indukčné stroje.
Konštrukcia
Stator je konštrukčne rovnaký ako stator synchrónneho stroja, rovnaké je aj vinutie statora.
[[Image:AM Klietka.png|thumb|right|203px|Ilustrácia kotvy nakrátko
1. Hriadeľ
2. Klietka
3. Výstuha (zobrazená len časť)
4. Fixovacie drážky]] Paralelne k hriadelu (1) je klietka (2). Táto a z medi alebo hliníka, ktorá sama o sebe je príliš poddajná nato, aby preniesla krútiaci moment stroja. Preto sa ešte vystužuje lamelami (3) z ocele legovanej kremíkom, ktorá má menšiu vodivosť a oveľa menšie vírivé prúdy. Okrem toho homogenizuje indukované magnetické pole a legovaná oceľ má navyše vhodné mechanické vlastnosti.
thumb|left|163px|Ilustrácia kotvy nakrátko, so stúpaním
Tyče majú na prvom obrázku axiálnu odchýlku 0° (axiálne), ale pre lepšiu šumovú charakteristiku točivého pola sa v súčasnosti mierne stáčajú (cca 5°, zhruba ako na vrtáku), pozri druhý obrázok.
Toto tiež uľahčuje výrobu, pretože tyče netreba nalisovať kvôli tomu, že výstuže majú väčšie diery a tyče stačí voľne nasunúť a skrútením sa zafixujú.
Potom sa skrútená vystužená klietka za pomoci lisu navlečie na hriadeľ.
Princíp činnosti
Statorové vinutie, napájané z trojfázovej siete, vytvorí v stroji otáčavé magnetické pole so synchrónnou frekvenciou otáčania. Vo vinutí rotora, ktorý sa nachádza v tomto poli, sa indukuje elektrické napätie. Keďže je obvod rotora uzatvorený, preteká vodičmi vinutia rotora prúd. Magnetické pole statora pôsobí na tyče rotora (klietky) silou, ktorá vytvorí mechanický krútiaci moment na hriadeli stroja. Silové pôsobenie poľa na vinutie rotora s indukovaným prúdom závisí na veľkosti zmeny magnetického toku viazaného vinutím. Táto zmena magnetického toku je nenulová len pri rozdielnych otáčkach poľa statora a rotora. Preto asynchrónny motor nedosahuje synchrónne otáčky, teda pracuje v podsynchrónnej oblasti. Asynchrónny generátor generuje elektrický výkon až v nadsynchrónnej oblasti otáčok.
Osobitosti vyhotovenia
Stroje s vinutým rotorom (trojfázové) majú toto vinutie pripojené na tri krúžky a pomocou kief vyvedené na svorkovnicu stroja. Tu je pripojený rotorový spúšťač, ktorý sa využíva pri nábehu na zvýšenie záberového momentu stroja a obmedzenie záberového prúdu. Takto sú konštruované prevažne stroje s vyšším výkonom.
Niektoré klietkové stroje majú klietku odliatu z hliníka a na oboch koncoch rotora spojené hliníkovými kruhmi. Keďže rotorový obvod nie je zvonku prístupný, funkciu rotorového spúšťača spĺňa špeciálne tvarovaná klietka (využíva sa jav nazývaný skinefekt). Ide o stroje s nižším výkonom.
Regulácia
Hlavný regulačný parameter je frekvencia napájacej siete, pomocou ktorej je možné regulovať otáčky stroja v širokom rozmedzí, pričom sa negatívne neovplyvňuje účinnosť motora (tvrdá bezstratová regulácia). Regulátorom frekvencie je napr. frekvenčný menič. Ďalší spôsob regulácie otáčok stroja je zaradenie prídavných rezistorov do rotorového obvodu. Ide o stratovú reguláciu, pretože sa zníži výkon stroja, navyše je realizovateľná len u strojov s vinutým rotorom.
Výhodné je tzv. vektorové riadenie točivého magnetického poľa. Spolu s použitím vhodnej prevodovky (zosadenia) sa dá takto realizovať servomotor pre extrémne podmienky. S meraním uhla natočenia dokonca vysokovýkonný emulovaný krokový motor (EMUSTEP). Základná a veľmi dobrá vlastnosť je, že asynchrónny stroj môže byť zaťažovaný pre veľký rozptyl momentu pri malom rozdiely otáčok.
Použitie
Asynchrónne stroje sa využívajú hlavne ako pohonné motory v priemyselnej výrobe. Ďalej sú to takmer všetky motory pre jednofázovú sieť, teda elektrické pohony domácich spotrebičov (chladnička, práčka…). Indukčné stroje v generátorickej prevádzke sa často používajú ako generátory vo veterných a malých vodných elektrárňach.
Ploskij (1 236 m n. m.)
Ploskij je menší, vysoký, v súčasnosti neaktívny štítový vulkán, nachádzajúci sa na polostrove Kamčatka, na juhovýchodnom okraji pohoria Stredokamčatský chrbát. Sopka leží asi juhovýchodne od masívu Ičinskej sopky neďaleko južných brehov rieky Boľšaja Kimitina. Jej masív je budovaný prevažne bazaltovými horninami. Vek vzniku vulkánu, ako aj vek poslednej erupcie nie je známy, no posledná aktivita sa odhaduje na holocén.
Komutátorový striedavý stroj
Komutátorový striedavý stroj je druh točivého elektrického stroja na striedavý prúd, ktorý má na rotore jednosmerné vinutie vyvedené na lamely komutátora.
Ide o hybrid asynchrónneho a jednosmerného stroja, pričom je napájaný zo striedavej siete.
Predalka
Predalka je potok na hornej Orave, v južnej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Hruštínky, má dĺžku 4,3 km a je tokom V. rádu.
Komutátorový striedavý stroj
Konštrukcia
Stator je rovnaký ako stator asynchrónneho stroja, u menších strojov môže mať vyjadrené póly. Rotor je rovnaký ako rotor jednosmerného stroja, rozdiel je len v počte a rozložení komutátorových kief.
Predalka
Pramení v juhozápadnom výbežku Podbeskydskej vrchoviny, západne od Hruštína v oblasti Hruštínskych poľán v nadmorskej výške cca 935 m n. m. Tečie prevažne východným smerom, na hornom toku sa prechodne stáča na severovýchod. Prvé prítoky priberá až na strednom toku, najprv pravostranný z lokality Vyšný grúň, potom ľavostranný (1,6 km) z oblasti Rozchodníkov a tiež krátky pravostranný prítok spod Nižného grúňa (786,8 m n. m.). Následne sa dvakrát prudko stáča, zľava priberá ďalší významný prítok (1,7 km) z oblasti Rozchodníkov a preteká obcou Hruštín, pričom zároveň vteká do Hruštínskeho podolia v Oravskej kotline. Napokon sa stáča na juhovýchod a priamo v obci ústi v nadmorskej výške približne 688 m n. m. do Hruštínky.
Komutátorový striedavý stroj
Princíp činnosti
Ide o veľmi špecifickú súčinnosť poľa statora a rotora.
Osobitosti vyhotovenia
Používajú sa hlavne dva typy:
Regulácia
Najväčšou výhodou tohoto typu elektrických točivých strojov je regulácia napätím v striedavej sieti. Otáčky je možné regulovať aj v podsynchrónnej aj v nadsynchrónnej oblasti.
Použitie
Striedavé komutátorové stroje pracujú výhradne v motorickej prevádzke. Jednofázový sériový komutátorový motor sa používa v domácich spotrebičoch (mixér, vysávač, ...), trojfázový komutátorový motor sa využíva len na špeciálne účely, keď je nevyhnutné napätím regulovať trojfázový motor.
4483 Petofi
4483 Petofi je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil L. G. Karachkina 9. septembra 1986.
Rosana
„Rosana“ je skladba amerického rappera Waxa, ktorá sa pôvodne objavila na mixtape Eviction Notice v novembri 2011, avšak sa tiež objavila na jeho albume Continue. Ako singel bola vydaná v júli 2012, ale nemala úspech.
Hudobné video
Videoklip k skladbe „Rosana“ bol uverejnený v júli 2012. Vo videu sa objavila Melissa Soria ako Rosana, a videoklip bol režírovaný Caseym Chanom.
Johan Franzén
Johan Franzén (* 23. december 1979, Vetlanda, Švédsko) je bývalý švédsky hokejový útočník. Meria 189 cm a váži 100 kg (2006).
Reprezentácia
Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 39.
Liverdun
Liverdun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gustáv Krajči
Gustáv Krajči (* 19. máj 1951, Fiľakovo) je bývalým ministrom vnútra v tretej vláde Vladimíra Mečiara a bývalý predseda politickej strany Ľudová únia.
Životopis
Pred revolúciou bol v roku 1987 odsúdený za ublíženie na zdraví, pretože udrel riaditeľa školy. Krajči riaditeľovi školy spôsobil otras mozgu prvého stupňa, zlomeninu čeľuste, odreniny a opuch pravej strany tváre.
Krajči do politiky vstúpil v roku 1990 ako člen Verejnosti proti násiliu. Po rozdelení VPN, sa aktívne podieľal na založení Hnutia za demokratické Slovensko. V roku 1996 sa stal ministrom vnútra SR vo vláde Vladimíra Mečiara. Z tohto obdobia je známy hlavne tým, že osobne prevzal zodpovednosť za zmenu otázok v referende roku 1997 vyhlásenom vtedajším prezidentom Michalom Kováčom. Krajči svoje rozhodnutie o zrušení štvrtej otázky o priamej voľbe prezidenta oznámil dva dni pred referendom 21. mája 1997. Ústavný súd SR neskôr vydal uznesenie, že ministerstvo vnútra týmto konaním porušilo ústavné a základné práva občanov SR a referendum bolo zmarené.
Vo voľbách roku 1998 bol Krajči zvolený za poslanca NR SR za HZDS. Tak isto bol zvolený za poslanca aj v nasledujúcom volebnom období 2002-2006. Začiatkom roku 2003 - krátko predtým, ako bolo HZDS premenované na ĽS-HZDS, bol Krajči v skupine 11 poslancov pod vedením Vojtecha Tkáča, ktorí z HZDS vystúpili a založili novú politickú stranu Ľudová únia. Po neúspechu strany vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2004 celé vedenie na čele s Vojtechom Tkáčom odstúpilo a Krajči bol 9. októbra 2004 zvolený za predsedu. Bol členom Výboru NR SR pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.
Jednosmerný stroj
Jednosmerný stroj je druh točivého elektrického stroja na jednosmerný prúd, pri ktorom os magnetického poľa budiaceho systému vinutí nemení v priestore svoj smer.
Konštrukcia
Stator je z masívnej ocele, pričom nie je drážkovaný, ale má vyjadrené póly (pólové nadstavce). Vinutie statora (budiace vinutie) je napájané z jednosmerného zdroja. Rotor (kotva) je tiež zložený z plechov, je drážkovaný a v drážkach je uložené rotorové vinutie (buď slučkový alebo vlnivý typ vinutia). Toto je po určitých pravidelných úsekoch vyvedené na lamely komutátora. Rotor je napájaný jednosmerným prúdom, cez kefový zberací systém na komutátore.
Princíp činnosti
Budiace vinutie statora vytvára statické magnetické pole. Rotor je síce napájaný jednosmerným prúdom, ale komutátor zabezpečí striedanie polarity napätia na jednotlivých cievkach vinutia, teda rotorové vinutie je pretekané striedavým prúdom. Charakter poľa rotora je taký, aby zabezpečoval v interakcií s poľom statora, otáčanie rotora v určitom smere (závisí od polarity napájania statora a rotora). V generátorickej prevádzke je napájané len budiace vinutie, rotor je mechanicky poháňaný, pričom sa v cievkach vinutia indukuje striedavé napätie, ktoré je komutátorom usmernené a na svorkách stroja sa objaví jednosmerné napätie.
Regulácia
Hlavný regulačný parameter je napájacie napätie rotora. Zabezpečuje reguláciu otáčok stroja v širokom rozmedzí bez negatívneho vplyvu na účinnosť stroja. Ďalším typom je regulácia budenia. Ide o tvrdú a bezstratovú reguláciu ale v úzkom rozmedzí otáčok. Regulácia prídavnými odpormi v rotorovom obvode je mäkká a stratová (vzniká úbytok napätia na prídavnom odpore).
Použitie
Veľké jednosmerné motory sa používajú v elektrickej trakcií (sériové zapojenie alebo zapojenie Ward-Leonard). Derivačné dynamá sú zdrojmi pre zváracie systémy. Špeciálny význam v elektronike majú jednosmerné motory ako polohovacie a regulačné zariadenia (servomotory).
Royal Navy
Royal Navy (skratka: RN; doslova: Kráľovské vojenské námorníctvo alebo Kráľovské vojnové loďstvo) je námornou a zároveň najstaršou zložkou Britských ozbrojených síl.
Od prvej polovice 18. storočia až po polovicu 20. storočia predstavovalo najmohutnejšiu námornú silu na svete. V tej dobe zásadne prispela k vytvoreniu rozsiahleho Britského impéria a jeho udržaniu do polovice 20. storočia. Od konca 19. storočia však krajina postupne strácala svoje postavenie hegemóna svetových morí. Počas druhej svetovej vojny kráľovské námorníctvo prevádzkovalo takmer 900 vojnových lodí. V dobe studenej vojny bolo súčasťou síl NATO. Po rozpade Sovietskeho zväzu začala reorganizácia kráľovského námorníctva umožňujúca globálnu projekciu sily a expedičné nasadenie. Britské kráľovské námorníctvo je tiež jediným britským prostriedkom jadrového odstrašenia – vlastní štyri raketonosné ponorky triedy Vanguard.