cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dejiny ekonomického myslenia
Kameralizmus
Kameralizmus bol počas svojho pôsobenia najviac rozšírený nielen v Prusku a Rakúsku, ale aj vo Švédsku. Tu sa začali ekonomické teórie šíriť po tom, čo Švédsko stratilo pobaltské územia v Severnej vojne. Jeho najväčším zástancom bol botanik Carl Linné a jeho žiaci.
Hlavné myšlienky kameralizmu boli spísané práve Johannom Heinrichom von Justim v jeho knihe Staatswirtschaft ( v preklade Štátna ekonomika, 1758 ). V nej tvrdí, že samostatný štát by mal smerovať k vzdelávaniu a zvyšovaniu kvalifikácie svojich obyvateľov, k čomu by malo dochádzať cez vedecký a technologický pokrok. Naznačil pozitívnu úlohu štátu v životoch jeho občanov, ktorí by mali zasahovať do ekonomického diania. Bol to pravý opak liberalizmu a jeho neviditeľnej ruky trhu. Ten bol v tom čase aplikovaný napríklad vo Veľkej Británii.
Fyziokratizmus
Fyziokratizmus, čiže „vláda prírody,“ vznikol v 18. storočí vo Francúzsku a najpopulárnejším sa stal na konci tohto storočia. Podstatou fyziokratizmu je teória, že bohatstvo národov pochádza z poľnohospodárstva. Fyziokratizmus je považovaný za prvú prepracovanú ekonomickú teóriu. Urobil prvé kroky k osamostatneniu ekonómie ako samostatnej vedeckej disciplíny. Na fyziokratizmus nadväzuje Adam Smith a jeho dielo Bohatstvo národov, ktoré je považované za začiatok modernej ekonómie.
Fyziokratizmus predznamenal príchod klasickej ekonómie. Jej prínosom bolo kladenie dôrazu na produktívnu prácu, ideu prirodzeného poriadku a požiadavka voľného trhu. Ich slogan, ktorý sa snažili presadiť znel: „Laissez faire, laissez passer“ - „nechajte byť, nechajte plynúť.“ Napriek tomu nie je možné fyziokratov priradiť ku klasickej ekonómii. Hlavným dôvodom je, že za produktívnu prácu považovali iba poľnohospodárstvo. Verili, že bohatstvo možno tvoriť iba v spojení s prírodou ( teda pôdou ), a že spracovanie výrobkov je iba nakladanie s poľnohospodárskym prebytkom. Nikdy sa nepokúsili o vysvetlenie a opísanie výmenných pomerov. Čistý produkt chápali iba ako rozdiel hodnoty poľnohospodárskej produkcie a jej nákladov.
Špecifickým prínosom fyziokratizmu bola Ekonomická tabuľka Francoisa Quesnaya. Tá bola významným metodickým prínosom, pretože prvýkrát ukázala ekonomiku ako neustále sa opakujúci ( kruhový ) tok tovaru a peňazí. Dalo by sa povedať, že bola prvým jednoduchým ekonomickým modelom. Quesnay v ekonomickej tabuľke popisoval väzby medzi hlavnými spoločensko - ekonomickými triedami ľudí. Fyziokrati rozdeľovali spoločnosť do 3 tried:
Medzi fyziokratov zaraďujeme okrem Francoisa Quesnaya napríklad: Duponta de Nemour a Victora Riquetii
Adam Smith
Škótsky ekonóm a filozof Adam Smith sa narodil 5. júna 1723 v meste Kirkcaldy v Škótsku. V rokoch 1737- 1740 študoval matematiku, geometriu a fyziku na Glasgowskej univerzite. Od roku 1740 študoval sedem rokov na Oxfordskej univerzite. Od roku 1751 učil logiku ako profesor na v Glasgowe. V roku 1759 vydal knihu „Teória mravných citov.“ V roku 1764 ukončil dráhu profesora, a stal sa učiteľom syna, neskôr významného politika Charlesa Townshelda. V rokoch 17641766 cestoval po Európe ( Paríž, Toulouse, Ženeva ). V roku 1767 bol poradcom Townshelda pri vypracovaní návrhu zdanenia. 9. marca v roku 1776 vydal svoje hlavné dielo Bohatstvo národov ( celým názvom „Pojednanie o podstate a pôvode bohatstva národov“ ). V roku 1778 získal colný mandát pre Škótsko a pre daň zo soli. 17. júla v roku 1790 zomrel v rodnom Škótsku.
Bohatstvo národov je významným dielom nie vďaka tomu, že by prinieslo nejaké nové poznatky, ale vďaka tomu, že sa Smithovi podarilo zhrnúť vtedajšie ekonomické poznanie do jedného celistvého diela. Smithovo Bohatstvo národov bolo značne ovplyvnené dobou, v ktorej Smith žil, teda osvietenstvom. V období osvietenstva razili filozofi cestu myšlienkam slobody, ale štátnici stále uplatňovali politiku merkantilizmu. Tento konflikt medzi ideológiou liberalizmu a pretrvávajúcou politikou merkantilizmu je aj témou Bohatstvo národov, kde Smith kritizuje súčasný obchodný systém. Smith venoval súčasnému systému osem kapitol štvrtej knihy. Poslednú kapitolu venoval fyziokratizmu, ktorý považoval za veľký pokrok. V Bohatstve národov Smith opisuje štyri ústredné témy, ktoré sa stali ťažiskovými pre klasickú politickú ekonómiu. Týmito témami sú:
Smith zdôrazňoval, že ekonomika nemôže byť riadená ako jedna veľká firma. Osobne presadzoval ideu prirodzeného poriadku. Tú odvodil od Davida Humea a Françoisa Quesnaya, ale doviedol ju do hĺbky, a to hlavne svojou predstavou neviditeľnej ruky trhu, ktorá ho preslávila najviac. Podstatou teórie neviditeľnej ruky trhu je myšlienka spontánnej harmónie individuálneho a spoločenského záujmu. Smith si bol vedomý konfliktu medzi triedami a medzi záujmami jednotlivcov a záujmami spoločnosti. Neviditeľná ruka stelesňuje určitý súlad medzi záujmami jednotlivca a záujmami spoločnosti. Zároveň tvrdí, že tento súlad je prirodzený a nemal by byť dosahovaný zasahovaním štátu do politiky. Smith zdôrazňuje, že národné bohatstvo nie je ničím iným ako súhrn individuálnych bohatstiev. Z toho vyplýva, že jedinec, ktorý sleduje svoje záujmy a zväčšuje svoje bohatstvo, zväčšuje aj bohatstvo celého svojho národa. Smith nevysvetľoval harmóniu medzi individuálnymi a spoločenskými záujmami jednoduchým sčítaním bohatstva. Pre Smitha bola veľmi dôležitá deľba práce, konkurencie a akumulácia. Smith vo svojej knihe píše: ''„Nie je to láskavosť mäsiara, cukrára alebo pekára, ktorej vďačíme za to, že máme svoj obed, ale ich zreteľ na vlastný záujem. Nespoliehame sa na ich ľudskosť, ale na ich sebalásku. Nezdôrazňujeme im naše potreby, ale výhody, ktoré im plynú.“'' ( Smith, A, 1910, podľa Holman, R. a kol., Nakladateľstvo CH Beck, Praha 1999, Dejiny ekonomického myslenia, s.47)
Thomas Malthus
Thomas Malthus ( 17661834 ) sa zapísal do dejín ekonomického myslenia svojou populačnou teóriou. Táto teória síce nebola modernou ekonómiou prijatá, ale nebola úplne zavrhnutá. Ekonómovia tvrdia, že viac patrí do iného vedeckého odboru než je ekonómia. Teória vychádzala z toho, že prirodzená tendencia k rozmnožovaniu je tak silná, že vyvoláva rýchlejší rast populácie, než ako rýchlo môžu rásť zdroje obživy. Kým populácia má tendenciu zväčšovať sa geometrickým radom ( 1, 2, 4, 8, 16, 32, 64, 128, ... ), zdroje obživy sa môžu zväčšovať nanajvýš aritmetickou postupnosťou ( 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, ... ). Z toho na prvý pohľad vyplýva nesúlad, ktorý Malthus nazval populačnou teóriou. Jeho teória naznačovala, že hospodársky rast nie je schopný odstrániť chudobu más. Jediným spôsobom by podľa Malthusa bola morálna sebakontrola. Podľa Malthusa k hromadnej smrti hladom nedochádza iba vďaka javom, ktoré zvyšujú úmrtnosť alebo znižujú pôrodnosť. Malthus vidí tento jav v istom zmysle ako pozitívny. Pre tieto názory si ekonómia vyslúžila priezvisko „ponurá veda.“
David Ricardo
David Ricardo ( 17721823 ) prišiel s novým poňatím existenčného minima. Dovtedy bolo existenčné minimum považované za fyzické minimum ( minimum pre prežitie robotníka ). Podľa Ricarda bolo existenčné minimum ovplyvnené vyspelosťou danej krajiny, historickým vývojom robotníckej triedy, jej zvykmi a životným štýlom. Vďaka tomu mohlo byť existenčné minimum odlišné v rôznych krajinách. Vyššie existenčné minimum anglického robotníka tak bolo niekoľkokrát vyššie ako výška existenčného minima indického robotníka. Ricardo vysvetlil aj to, prečo sa mzda dlhodobo udržuje okolo existenčného minima. Ricardo rozlišoval trhovú mzdu a prirodzenú mzdu. Prirodzená mzda bola podľa neho peňažným vyjadrením existenčného minima. Keď akumulácia kapitálu silnie, rastie dopyt po práci a s ňou aj trhová mzda robotníckej rodiny pociťuje zlepšenie oproti normálnemu stavu v danej krajine. Prirodzenou reakciou je zvyšovanie populácie. Rast populácie po určitom čase zvýši ponuku práce na trhu, a tým stlačí trhovú mzdu späť na úroveň prirodzenej mzdy. Opačná situácia je ochabnutie akumulácie kapitálu a s ňou aj dopyt po práci. To vyvolá pokles trhovej mzdy pod prirodzenú mzdu, a tým zníži populáciu. To sa po dlhšom čase prejaví poklesom ponuky a zvýšením trhovej mzdy späť na úroveň prirodzenej mzdy. Táto teória sa volá Ricardov mzdový zákon.
John Stuart Mill
John Stuart Mill ( 18061873 ) nadväzoval na Smitha, Malthusa aj Ricarda. Bol v zásade posledným veľkým predstaviteľom klasickej politickej ekonómie ( niekedy býva za posledného klasika označovaný aj Karol Marx ). Jeho dielo Princípy politickej ekonómie malo veľký úspech u anglickej ekonomickej verejnosti. Po dve generácie sa v Anglicku učila politická ekonómia práve podľa jeho diela. Až v roku 1890 sa v Anglicku začalo učiť podľa Marshallových Zásad ekonómie.
Ďalšími klasickými politickými ekonómami boli Jean B. Say a Nassau W. Senior.
Francúzsky socializmus
Na začiatku 19. storočia sa začínajú objavovať myšlienkové smery, ktoré odmietajú kapitalizmus. Aj keď sú jednotlivé prúdy od seba odlišné, majú niekoľko spoločných znakov. Nový systém, ktorý chceli nastoliť by nebol založený na súkromnom vlastníctve, ale na určitej forme kolektívneho vlastníctva. Socialisti prisudzovali biedu robotníkov hospodárskej kríze a morálny úpadok spoločnosti. Podľa nich bolo súkromné vlastníctvo negatívnym javom, pretože vytvára konkurenciu a preteky za peniazmi. Socializmus sa dá rozdeliť do troch prúdov:
Asocianizmus
Základnou ideou asociacionizmu bolo vytvorenie hospodárskych komunít ( asociácii ), v rámci ktorých by bolo kolektívne vlastníctvo. Asocionisti boli presvedčení, že nie je potrebné zvrhnúť kapitalizmus násilnou cestou, pretože asociácie sa v hospodárskej súťaži presadia samy. Názor odvodzovali od toho, že pre robotníkov bude príťažlivejšie pracovať pre určitú komunitu, a že robotníci budú v rámci komunity viac motivovaní. Známymi predstaviteľmi sú Charles Fourier a Louis Blanc.
Anarchizmus
Tento prúd bol viac radikálny než asocionizmus. Anarchisti chceli, na rozdiel od asocionistov, zvrhnúť štát a dať asociáciám väčšie právomoci. Významným predstaviteľom anarchizmu vo Francúzsku bol Pierre J. Proudhon, ktorého hlavnou ideou bolo vytvorenie akýchsi voľných úverov. Vďaka týmto úverom by sa každý mohol stať súkromným vlastníkom a vyrábať.
Saint-Simonizmus
Saint-Simonizmus je najvýznamnejší prúd francúzskeho socializmu. Jeho zakladateľom bol Henri de Saint-Simon. Jeho predstavy boli značne odlišné od predchádzajúcich dvoch prúdov. On sa na rozdiel od nich domnieval, že celá spoločnosť môže byť riadená inteligenciou osvietenej elity. Veril v rozvoj vedy a priemyslu. Jeho ideálom bolo vytvorenie novej elity vedcov a inžinierov, ktorí by celú hospodársku spoločnosť riadili ako jeden celok. Vďaka organizácii podľa neho zmizne chaos konkurencie a spoločnosť získa nový poriadok. Jeho cieľom bolo pretvorenie politiky vo vedu. Namiesto existujúcej vlády chcel dosadiť vládu matematikov, fyzikov, biológov, podnikateľov, inžinierov a umelcov. Saint-Simon dokázal svojou teóriou nadchnúť veľa významných osobností 19. storočia. Napríklad Napoleon III., Honoré de Balzac, Victor Hugo, bratia Pereiroví, tí všetci boli jeho myšlienkami ovplyvnení.
Nemecká historická škola
V 19. storočí, kedy vo Francúzsku a Anglicku prevládali teórie klasickej politickej ekonómie, v Nemecku prevažovala historická škola. Historické školy boli aj v iných krajinách ( napríklad v Anglicku ), ale ich vplyv bol potlačený klasickú ekonomikou. Dôvod, prečo v Nemecku prevažovala historická škola, bol ten, že v Nemecku bola história ako veda veľmi uznávaná a na vysokej úrovni.
Historická škola sa od klasickej politickej ekonómie značne líšila. Klasickí ekonómovia hľadali univerzálne zákony, ktoré by platili pre každý štát v každom čase. Historická škola nepokladala ekonomické javy za konzistentné. Naopak, tvrdila, že ekonómia má evolučný charakter a mení sa s dobou.
Nemecká škola sa delí do troch etáp:
Vo všetkých smeroch môžeme nájsť prvky metódy, ktorá sa nazýva historizmus. Ten bol metódou, ktorou sa nemecká historická škola odlišovala od ostatných ekonomických smerov. Myšlienku, že história je zdrojom pre ekonomické poznanie síce používali aj iní ekonómovia ( napríklad Adam Smith ), ale pre nemeckú historickú školu to zároveň znamenalo, že odmietali možnosť univerzálnych ekonomických teórií, ktoré by bolo možné aplikovať na rôzne situácie. Od klasickej politickej ekonomiky sa nemecká historická škola výrazne líšila aj v tom, že rolu štátu považovala, na rozdiel od klasických ekonómov, za veľmi dôležitú v rámci národnej ekonomiky.
Historická metóda ( historizmus ) spočíva v tom, že sa ekonómovia obzerali späť do minulosti. Neznamená to však, že by hľadali nejaké všeobecné pravdy, práve naopak. Ekonómovia nemeckej historickej školy 19. storočia tvrdili, že historické javy sú neopakovateľné, pretože závisia od podmienok v danom štáte ( mentalita, zvyky, atď. ) Preto podľa nich nemá zmysel snažiť sa hľadať akékoľvek univerzálne zákony.
Staršia historická škola
Najznámejším a zároveň najrešpektovanejším z týchto troch autorov bol Wilhelm Roscher. Vydal päťzväzkové dielo s názvom „Systém národného hospodárstva.“ Toto dielo malo v Nemecku veľký úspech. Roscher bol ochotný uznať, že existujú určité všeobecné ekonomické zákony, ale je možné ich objaviť iba skúmaním histórie. Roscher používal "historickú metódu" a sám sa nazýval "historizujúcim ekonómom." Nezaujímal sa o opis ekonomického správania jednotlivca, ale iba väčšie ekonomické celky.
Mladšia historická škola
Najvýznamnejším historizujúcim ekonómom Mladšej historickej školy bol Gustáv von Schmoller. Schmoller na rozdiel od Rochera odmietal uznať existenciu všeobecných ekonomických zákonov. Najviac kritizoval anglických klasikov, o ktorých tvrdil, že ich metódy sú nevedecké. Schmoller sa od Rochera líšil aj tým, že neštudoval národné ekonomiky, ale ekonomiky inštitúcií, ako súčasti národných ekonomík. Z týchto štúdií sa snažil formulovať rôzne politické odporúčania.
Najmladšia historická škola
Známymi predstaviteľmi najmladšej historickej školy boli Max Weber a Werner Sombart. Obaja boli historizujúcimi ekonómami, no historizmus v poňatí Schmollera už pre pre nich nebol typický.
Max Weber sa preslávil dielom zvaným „Protestantská etika a duch kapitalizmu,“ v ktorej prišiel s teóriou o vzniku kapitalizmu. Zistil, že kapitalizmus vznikal medzi protestantmi ( Kalvinistami ) odkiaľ sa šíril ďalej. Podľa jeho hypotézy vedie kalvinistická viera k odriekaniu a túžbe po úspechu. Kalvinisti verili, že úspech je prejavom Božej milosti a spasenia. Táto viera je podľa Maxa Webera duchovnou silou, z ktorej sa zrodil európsky kapitalizmus.
Werner Sombart, podobne ako Weber, hľadal historický pôvod kapitalistického ducha. Nie však v kalvinizme ale v židovstve. Vo svojom diele „Židia a moderný svet“ uverejnil teóriu, podľa ktorej rozptýlenie Židov po Európe, ktorí mali zmysel pre obchodovanie, umožnilo vznik obchodných vzťahov medzi nimi po celej Európe. Spoločne so sebou prinášali podľa Sombarta aj duch kapitalizmu.
Významnou chybou historizujúcich ekonómov bolo to, že nedokázali ( na rozdiel od klasických politických ekonómov ) spojiť históriu s teóriou. Verili, že všeobecná znalosť sa sama ukáže dôkladnými štúdiami histórie. Nebrali však do úvahy to, že k získaniu všeobecných vedomostí je potrebné spojiť historické poznatky s teoretickou praxou. Veľká väzba na históriu spôsobila aj to, že ekonómia historickej školy sa nebola schopná osamostatniť ako samostatná vedná disciplína. Vďaka detailnému opisovaniu rôznych historických realít mala nemecká historická škola veľmi nezreteľné hranice a dalo by sa povedať, že išlo skôr o historicko-ekonomickú vedu.
Karol Marx
Karol Marx ( 18181883 ) študoval filozofiu a právo na univerzitách v Bonne a Berlíne. Po ukončení štúdia začal kariéru radikalistického žurnalistu. V roku 1843 odišiel kvôli problémom s pruskými úradmi do Paríža. Spolu s priateľom, s ktorým sa tu zoznámil Friedrichom Engelsom napísal „komunistický manifest,“ ktorý v budúcnosti silno ovplyvnil komunistické hnutie vo svete. Motto tohto manifestu Proletári všetkých krajín, spojte sa! sa stalo akousi výzvou k spojeniu robotníckych spolkov do medzinárodného robotníckeho hnutia. Marx bol aj spoluzakladateľom medzinárodnej Ligy komunistov. Opäť mal problémy s úradmi a tak odišiel do Belgicka. Odtiaľ však opäť odišiel v roku 1849 do Londýna, kde sa usadil. Tu vďaka Engelsovej finančnej podpore vydal svoje životné dielo „Kapitál.“ Druhý a tretí diel vydal Engels až po Marxovej smrti.
Podľa Marxa spočíval problém spoločnosti v rozdelení do dvoch tried - vykorisťovatelia a vykorisťovaní, a v antagonizmus medzi nimi. Marx videl kľúč k tomuto problému v zrušení súkromného vlastníctva. Trieda vlastníkov výrobných prostriedkov ( pôda, stroje, atď. ) núti triedu robotníkov, aby pracovala, a tým ju vykorisťuje. Podľa Marxa tento systém vždy vrcholí revolúciou a nastolením novej triedy vlastníkov a novej triedy nevlastníkov. Takto rozdelil spoločnosť do 5 etáp:
Komunistická spoločnosť je piatou a podľa Marxa poslednou etapou. Komunistická spoločnosť mala byť ideálna v tom, že budú zrušené jednotlivé triedy. Každý bude pracovať podľa svojich síl a nebudú chudobní ani bohatí, pretože všetko bude všetkých.
Komunizmus sa v istom slova zmysle podobal francúzskemu socializmu. Karol Marx však nazval francúzsky socializmus útopickým a nevedeckým. Dalo by sa povedať, že mal pravdu. Sám síce nedospel k správnym záverom, ale jeho metóda bola vedecká. K tomu prispelo hlavne to, že sa pokúsil o vykonanie dôkladnej anatómie kapitalizmu a formuloval teóriu jeho zániku. Od francúzskych socialistov sa Marx líšil ešte v jednom ohľade. Francúzski socialisti sa nezaoberali štúdiom a rozborom kapitalizmu. Namiesto toho opisovali a premysleli do posledných detailov svoju víziu budúcnosti. Marx na rozdiel od nich opísal kapitalizmus, ale v popise budúceho komunistického poriadku bol opatrný a obmedzil sa iba na tvrdenie, že v ňom nebude existovať súkromné vlastníctvo a trieda kapitalistov. Marx pre svoj program zvolil radšej prívlastok komunistický, pretože sa domnieval, že slovo socialistický bolo francúzskymi socialistami úplne zdiskreditované.
Marx sa však zmýlil, keď predpovedal vývoj kapitalistickej spoločnosti. Marx sa domnieval, že spôsob kapitalistickej výroby bude vyžadovať čoraz menej kvalifikovanú pracovnú silu. Na rozdiel od toho kapitalistická výroba žiada čoraz viac kvalifikovanú prácu. Marx si myslel, že proletárska revolúcia nastane v krajine, ktorá je priemyselne najvyspelejšia a robotnícka trieda je preto najviac uvedomelá ( teda v Anglicku ).
Marginalizmus
V poslednej tretine 19. storočia s nástupom marginalistických teórií ( teória hraničného úžitku, teória medznej produktivity ) prebehla v ekonómii zmena paradigmy. Konkrétne v roku 1871 boli publikované zásadné ekonomické diela, ktoré umožnili vytvoriť nový systém ekonomického myslenia. Z tzv. Marginalistickej revolúcie postupne vyrastala moderná ekonomická veda, najmä moderná mikroekonómia.
Kľúčovými osobnosťami marginalistickej revolúcie boli William Stanley Jevons, Carl Menger a Léon Walras, ktorí v roku 1871 ( Walras až v roku 1874 ) nezávislo od seba vydali diela, v ktorých komplexne formulovali teóriu medznej užitočnosti:
Z marginalistickej revolúcie vzišli tri významné školy ekonomického myslenia: Rakúska škola, Lausannská ekonomická škola a Cambridgeská škola. Posledné dve predstavovali začiatok neoklasickej ekonómie, ktorá dodnes hrá v ekonómii významnú úlohu.
Dark & Wild
Dark & Wild je prvý štúdiový album juhokórejskej chlapčenskej skupiny BTS. Album bol vydaný 19. augusta 2014 a obsahoval 14 skladieb, vrátane „Danger“, ktorá sa stala hlavným singlom.
Vydanie albumu
Na hlavnej stránke Big Hit Entertainment boli 30. júla 2014 zahájené tzv. „countdown clock“ a 5. augusta bol na YouTube zverejnený trailer, ktorý obsahoval kontrastné scény. Jedna zo scén v traileri sa odohrávala v lesnom raji, kým tá druhá ukázala čiernobiele opustené budovy sprevádzané textom jedného z člena skupiny, lídra RM. O 2 dni neskôr boli zverejnené aj prvé fotky či koncept, ktorým sa nový album mal uberať. Skupina predom uverejnila aj jednu zo skladieb v novom albume „Let Me Know“, ktorú napísal jeden z členov - SUGA. Neskôr bol zverejnený aj zoznam skladieb a bolo potvrdené, že skupina sa vráti zo 14 novými skladbami. BTS neskôr uverejnilo krátku ukážku z ich nového albumu, ktorá obsahovala skladby s hard hip hop, R&B či elektronica.
Hudobné klipy
Videoklip ku skladbe „Danger“ bol vydaný 19. mája 2014 na YouTube, a prestavili sa v ňom členovia skupiny oblečený celý v čiernom, tancujúci dynamickú choreografiu v tuneli metra. 21. októbra bol na YouTube zverejnený aj druhý videoklip ku skladbe „War of Hormone“, ktorí ukázal členov skupiny oblečených v retro outfitoch a tancujúcich vo vonkajšom prostredí. O videoklip ku skladbe „Danger“ sa postaral Lumpens a GDW, kým videoklip ku skladbe „War of Hormone“ zrežíroval ZanyBros. Choreografiu mal opäť na starosti Son Songdeuk.
Album
Týždenný rebríček
Mesačný rebríček
Ročný rebríček
Európska faustbalová asociácia
Európska faustbalová asociácia, skr. EFA, je európska športová organizácia, ktorá zastrešuje európsky faustbal. Vznikla v roku 2015 v Argentíne. Na jej čele stojí od roku 2015 Švajčiar Franco Giori. EFA je prvou z kontinentálnych asociácií (druhou sa stala Ázijsko-pacifická faustbalová asociácia), ktoré si Medzinárodná faustbalová asociácia (IFA) vytýčila za jeden zo svojich cieľov v snahe pozdvihnúť faustbal vo svete. Ústredie EFA, ktorá v roku 2016 zružovala spolu 20 národných faustbalových zväzov, sídli vo švajčiarskom meste Lausanne. Výkonný výbor EFA pozostáva z 3 komisií: Komisie pre súťaže národných družstiev, Komisie pre súťaže klubov a Rozhodcovskej komisie.
História
EFA vznikla v novembri 2015 na zasadnutí Medzinárodnej faustbalovej asociácie počas konania Majstrovstiev sveta 2015 v argentínskom meste Villa General Belgrano. Medzi piatich zakladajúcich členov, ktorí sa MS 2015 zúčastnili, patrili Nemecko, Rakúsko, Švajčiarsko, Česko a Taliansko. Zároveň si zvolili aj svojho prvého prezidenda, ktorým sa stal Švajčiar Franco Giori.
Bouillargues
Bouillargues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Eguenigue
Eguenigue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alfonz III. (Portugalsko)
'''Alfonz III. Portugalský' (,, , * 5. máj 1210, Coimbra – † 16. február 1279, Coimbra) zvaný Boloňan alebo Reformátor'', bol gróf z Boulogne a portugalský kráľ. Ako prvý používal titul kráľ Portugalska a Algarve.
Život
Začal zasahovať do vnútorných záležitostí Portugalského kráľovstva, kde vládol jeho starší brat Sancho II. Nespokojná šľachta sa spojila s cirkvou a pokúsila sa na trón dosadiť Alfonza. V marci 1245 obžaloval pápež Inocent IV. v bule Inter alia desiderabilia Alfonzovho brata z najhorších zločinov, označil ho za "zbytočného kráľa" (rex inutilis) a Alfonza za "správcu a ochrancu" kráľovstva, čím Sancha v podstate zosadil. Sancho opustil krajinu a roku 1248 v Tolede zomrel.
Na opustený portugalský trón nastúpil Alfonz. Vzdal sa francúzskeho grófstve a roku 1253 sa, aj napriek existencii manželstva s Matildou z Boulogne žijúcou vo Francúzsku, oženil s Beatrix, mladučkou ľavobočnou dcérou susedného kráľa Alfonza Kastílskeho. Matilda sa sťažovala u pápeža a Alexander VI. vyriekol nad oblasťami kráľovstva, kde sa kráľ so svojou mladou manželkou zdržiaval, interdikt. Alfonz nutne potreboval legitímneho následníka trónu a pápežskému nátlaku sa nepodvolil. Patová situácia sa vyriešila Matildinou smrťou roku 1258. Beatrix porodila staršiemu manželovi osem legitímnych potomkov a prežila ho takmer o štvrť storočia, boli spoločne pochovaní v cisterciánskom kláštore Alcobaça.
Kardašovova škála
Kardašovova škála je škála, ktorú navrhol v 60. rokoch 20. storočia sovietsky a ruský astronóm Nikolaj Kardašov pod dojmom troj až štvorpercentného nárastu svetovej spotreby energie a pojednáva o stupni rozvoja danej civilizácie. Používa sa hlavne v science-fiction, SETI a futurológii, pretože jej rozmer je najlepšie použiteľný predovšetkým pre civilizácie veľmi vyspelé. Každá z civilizácií sa môže zaradiť do troch typov; hlavným meradlom je množstvo energie, ktoré je schopná využiť. Medzi jednotlivými stupňami toto množstvo exponenciálne narastá.
Jednotlivé stupne
Kardašov tiež vypočítal zhruba orientačné časy, kedy by sa mohla ľudská civilizácia zaradiť do typu 1 (2200), typu 2 (5200) a typu 3 (17800). Vzhľadom k obtiažnosti medzihviezdneho cestovania však je možné, že nebude typ 3 dosiahnuteľný v uvedenej dobe; ak nebude možné vyvinúť nadsvetelný pohon, tak sa dosiahnutie tohto stupňa pretiahne až na milióny rokov.
Beat the Meat
Beat the Meat je druhý demo album dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Demo album bol nahraný v auguste 2003 v Hansen Studios v dánskom meste Ribe. Beat the Meat bol produkovaný Jacobom Hansenom, ktorý sa v nasledujúcich rokoch stal pravidelným producentom skupiny. Všetky texty napísal spevák Michael Poulsen, ktorý tiež zložil väčšinu hudby. Len v „Alienized“ je hudba od Poulsena a bubeníka Jona Larsena.
Všetky nahrávky boli znovu nahrané a vydané pod čiastočne odlišnými názvami na prvých dvoch štúdiových albumoch. Na debutovom albume  The Strength / The Sound / The Songs  sú „Pool of Booze“ ako „Pool of Booze, Booze, Booza“, „Soulweeper“, „Another Day“ ako „Another Day, Another Way“, „Danny & Lucy“ ako „Danny & Lucy (11pm)“ a „Alienized“. Skladba „Boa“ bola ako „Boa (JDM)“ publikovaná na druhom albume Rock the Rebel / Metal the Devil.
Hodnotenie
Nemecké časopisy Metal Hammer a Heavy oder was? nazývajú Beat the Meat ako demo album mesiaca. Do leta 2005 bolo predaných tisíc kópií demo albumu. David Gregori z online časopisu "Metal.de" udelil „šesť záruk Škvora“ a opísal demo ako obrovské kladivo, a dúfal, že Dánsko znovu vertikálne stúpne a pristane. Gregori ohodnotil Beat the Meat 9/10 bodov. Dánsky internetový časopis Power of Metal nazval skupinu Volbeat ako rozhranie medzi Elvisom Presleym a Life of Agony, ale kritizoval veľa chýb v textoch. Napriek tomu, Beat the Meat bol ohodnotený 90/100 bodov.
Perica Bencúrová
Perica Bencúrová, za slobodna Didolićová (* 6. marec 1880, Selca, Chorvátsko† 7. augusta 1971, Trnava ) bola manželka lekára a spisovateľa Martina Kukučína.
Zo života
Rodičmi Perice boli Vicko Didolić (nar. 1831), verejný činiteľ v 19. storočí a Kata Didolić, za slobodna Definis (nar. 1835).
Perica mala jedného staršieho brata.
Zomrela 7. augusta 1971 a je pochovaná na Národnom cintoríne v Martine.
Perica sa za spisovateľa Martina Kukučína (vlastným menom Matej Bencúr) vydala 23. októbra 1904 v meste Selca, na ostrove Brač, v Chorvátsku.
Starobilá patricijská rodina Didolićovcov s bohatými politickými, kultúrnymi a obchodnými kontaktmi v Dalmácii, vlastnila na ostrove Brač pôdu, vyrábala a obchodovala s olejom a vínom, prevádzkovala obchody v Záhrebe, Ľvove, ale aj v Prahe. Rodina podporovala zjednotenie Dalmácie s Chorvátskom a Slavónskom, či zavedenie chorvátskeho jazyka do verejnej správy a súdnictva. Dom Didolićovcov v období chorvátskeho národného obrodenia bol centrom kultúrneho a politického života.
V roku 1907 spolu s manželom Perica odišla do južnej Ameriky. Po ročnom pobyte v Santiagu de Chile, sa usadili v Punta Arenas medzi chorvátskymi vysťahovalcami. Priatelia ich presvedčili, aby si kúpili farmu. Vykorenenie z rodného domu, kraja a k tomu niekoľkonásobný neúspech ohladne farmy naštartovali u Perice ťažkú depresiu. V roku 1922 sa rozhodli na návrat do Európy.
Keď 8. novembra 1925 odišli znova do južnej Ameriky usporiadať svoje osobné i majetkové záležitosti, pri tejto ceste u Perice prepukla choroba naplno.
Po návrate do Chorvátska Martin Kukučín musel Pericu hospitalizovať na jar 1926 v ústave choromyseľných, v kúpeľnom mestečku Lipik. U Perice sa obdobia jasnej mysle striedali s hlbokými depresiami. Perici sa zdravotný stav zlepšil ešte počas Kukučínovho života.
Po Kukučínovej smrti Perica odišla z Chorvátska a najskôr žila u brata v Prahe, neskôr u svojej netere v Trnave. Avšak väčšinu svojho života prežila Perica v psychiatrických liečebniach, tzv. blázincoch, kde ju umiestnili jej príbuzní. Zväz slovenských spisovateľov upozornil okresnú prokuratúru v Trnave, že sa vdova Bencúrová nachádza neoprávnene v týchto zariadeniach, pretože nie je psychicky chorá. Na sklonku Pericinho života sa okresné orgány v Trnave postarali o nápravu. Štát jej pridelil dvojizbový byt, kde dožila pod lekárskou starostlivosťou a s kvalifikovanou opatrovateľkou Margitou Mačekovou, ktorá si Pericu pamätala takto: „Pani Bencúrová totiž posledné roky trávila len na posteli. Bola to inteligentná, sčítaná žena. Hovorila po španielsky, taliansky, francúzsky, nemecky a, samozrejme, po chorvátsky a slovensky. Žila však už len minulosti, spomienkami na rodný ostrov Brač a milovaného manžela.“
Nebojsa (ľudová rozprávka)
Nebojsa je ľudová rozprávka zapísaná Pavlom Emanuelom Dobšinským v roku 1881. Podľa indexu ATU jej prislúcha číslo 326 (Príbeh o mládencovi, ktorý šiel do sveta, aby sa naučil báť).
História
Prvá známa verzia tejto rozprávky bola zapísaná v roku 1840 Samuelom Reussom v Codexe revúckom B pod názvom O Dragomírovi. Samuel Reuss uvádza, že príbeh pochádza z Užskej župy. Rozprávku prepísal v roku 1842 Ján Francisci do rukopisnej zbierky Zábavník bratislavský. Podobnú rozprávku napísala ešte Amália Sirotková, Eugen Juraj Vrahobor Šparnensis a Ľudovít Adolf Reuss, všetky verzie Dobšinský spomenul vo svojej knihe.
Zápletka
Mladý Nebojsa sa nevie ničoho zľaknúť. Sám sa však chce priučiť strachu a preto chce odísť z domu do iných krajín, kde by mohol strach zakúsiť. Otec nechce aby syn odišiel, preto sa dohovorí s kňazom, aby Nebojsu vyľakal. Kňaz Nebojsovi povie, že zvonár ochorel a on bude tú noc zvoniť namiesto neho. Zvonár, prezlečený za ducha sa pokúsi Nebojsu vyľakať, namiesto toho ho Nebojsa zabíja, v domnení že ide o skutočného ducha. Nebojsa na druhý deň odchádza do sveta a príde do zakliateho zámku. V noci sa v zámku zjavia obludy, ktoré Nebojsu všemožne týrajú. Nebojsa mučenie vydrží bez vyľakania sa, či vydania akéhokoľvek zvuku. Ráno sa namazal akousi masťou a bolesti ho prešli. Nebojsa našiel aj jazero a v ňom bola zakliatá princezná, ktorá z jazera von nemohla. Nebojsa znášal mučenie naďalej, aby princeznú vyslobodil. Poslednú noc obludy Nebojsu natiahli na ražeň a opekali zaživa, ale on to predsa len vydržal. Nebojsa sa s princeznou oženil a stal sa kráľom. Po čase chcel ísť pozrieť svojich rodičov. Cestou ho však zbadala stará ježibaba, ktorá sa rozhodla, že ho ožení so svojou škaredou dcérou. Nebojsovi počarila tak, že od jej domu nemohol viac odísť. Raz stretol v lese inú ježibabu, ktorá však bola dobrá a tá mu poradila, ako sa ježibaby zbaviť. Nebojsa všetko vykonal a ježibabu porazil. Potom Nebojsa prišiel k jednej záhrade, kde bol každý kvet prikrytý kosťou. Nebojsa kosti upratal. Vtom sa mu zjavila jedna z tých oblúd, ktoré ho v zámku mučili. Tá obluda bola kráľom všetkých zvierat, a pýtala sa, čo si žiada za upratanie tej záhrady. On povedal, že chce vedieť, kde je jeho nevesta. Kráľ sa pýtal svojich poddaných, ale tí nič nevedeli. Nebojsa išiel ďalej a upratal i druhú takú záhradu, tu vládol kráľ zvierat. Z poddaných však jeden orol neprišiel vtedy, keď ho kráľ zavolal. Keď sa kráľ pýtal prečo, orol povedal že práve prenášal za Čierne more dcéru čiernomorského kráľa, čiže Nebojsovu nevestu. Orol však povedal, že princezná sa ide vydávať. Orol Nebojsu preniesol za breh Čierneho mora, a chcel ako odmenu, aby mu Nebojsa sťal hlavu. Nebojsa mu to nakoniec splnil, podľa orlovho príkazu mu vybral srdce a zaželal si dukáty, srdce to splnilo. Nebojsa sa prezliekol za čeľadníka a na svadbe hodil na zem ručník, ktorý mu princezná dala ešte na zakliatom zámku. Princezná ho zobrala a vzala si ho namiesto toho druhého ženícha.
Filmové spracovanie
Film na motívy tejto rozprávky bol natočený v roku 1989. Film režíroval Julius Matula.
Viktor Ravasz
JUDr. Viktor Ravasz (* 5. máj 1887, Kunov† 12. september 1957, Petrova Ves) bol právnik, notár, osvetový pracovník a politik HSĽS v medzivojnovom období a v období Slovenského štátu.
Životopis
náhľad|vľavo|Viktor Ravasz (celkom vľavo) počas ustanovujúcej schôdze [[Štátna rada Slovenskej republiky|Štátnej rady SR v roku 1940. V popredí prezident SR Jozef Tiso v rozhovore s biskupom Jánom Vojtaššákom a predsedom vlády Vojtechom Tukom.]] Krátko po vzniku Československa bol v roku 1919 vymenovaný tekovským a nitrianskym županom Martinom Mičurom za vládneho komisára a hlavného slúžneho v meste Levice. V leviciach pôsobil aj ako verejný notár. Politicky sa angažoval v Slovenskej ľudovej strane. Od roku 1923 bol jedným zo štyroch podpredsedov strany a v roku 1926 bol zastúpený v päťčlennom direktóriu, ktoré riadilo stranu po dobu neprítomnosti Andreja Hlinku.
V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za HSĽS. Zvolený bol v XVIII. (banskobystrickom) volebnom kraji. V snemovni pôsobil v brannom, imunitnom a inkompatibilnom výbore. Po vstupe HSĽS do koalície bol jedným z kandidátov strany na post ministra unifikácie. Mandát obhájil aj v parlamentných voľbách v roku 1929, pričom v tomto volebnom období pôsobil aj v iniciatívnom výbore.
V parlamentných voľbách v roku 1935 bol tretíkrát zvolený za HSĽS, resp. Autonomistický blok, no tento raz do senátu. V tomto volebnom období zasadal v brannom, imunitnom a zahraničnom výbore senátu. Krátko po voľbách vypukla aféra ohľadom vydania brožúry, ktorá bola kritická k politike HSĽS a jej predsedovi Andrejovi Hlinkovi. Senátor Ravasz sa priznal, že mal veľký podiel na jej vzniku. Preto bol 12. septembra 1935 zo strany vylúčený a strana sa obrátila na volebný súd so žiadosťou o odobratie mandátu. Ten mu bol však ponechaný a dokonca v roku 1937 bol po priznaní si prehrešku voči strane opäť prijatý za jej člena.
Po skončení vojny bol v roku 1945 zbavený notárskeho úradu. V apríli 1945 bol orgánmi štátnej bezpečnosti zaistený a vo väzbe strávil vyše 8 mesiacov. V roku 1948 bolo trestné konanie voči jeho osobe zastavené.
Bouquet (Gard)
Bouquet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kečka (vrch v Nízkych Tatrách)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Braväcovo. Najbližšími sídlami sú na západe ležiaca Jarabá, južne sa nachádza Braväcovo a juhovýchodne Bacúch. Severne je v hlavnom hrebeni situované horské sedlo Čertovica. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Kečka je súčasťou rázsochy, ktorá vybieha z masívu Čertovej svadby v hlavnom hrebeni juhozápadným smerom na Zúbru. Tvorí predvrchol Beňušky, ktorej masívu je súčasťou. Je oddelená plytkým sedlom severným smerom, kde leží tiež vrch Čertova svadba, Končisté a Lajštroch, západným sa nachádza Besná , Zúbra a Čučoriedková , južne sa rozprestiera Horehronské podolie a východne dominuje Biela skala , Vrchbánsky grúň  a Babina. Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu z východných svahov odvádza potok Leňuška, z južných Hlboká a západných Beňuška. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Braväcova.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý riedky porast, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež časť Vysokých a Západných Tatier, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Grand prix catholique de littérature
Grand prix catholique de littérature (doslova Veľká katolícka literárna cena) je francúzska literárna cena, ktorú udeľuje Asociácia frankofónnych katolíckych spisovateľov. Bola založená v roku 1886 ako Prix du Renouveau français.
Éloie
Éloie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Territoire de Belfort, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bourdic
Bourdic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sokol (vrch v Chočských vrchoch)
Sokol je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa nad Valaskou Dubovou, približne severne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa na západnom okraji Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, okrese Ružomberok a v katastrálnom území obce Valaská Dubová. Je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Choč a najbližším sídlom je na západnom úpätí ležiaca Valaská Dubová, severne sa nachádza Jasenová a južne Likavka.
Popis
Sokol zakončuje hrebeň, ktorý vybieha z Veľkého Choča západným smerom cez sedlo Stredná poľana. Severne susedí vrch Kunovo a Soliská, východným smerom je nevýrazným sedlom oddelená Malá Magura , no tiež Veľký Choč , Kýčera  a Zadný Choč , južne leží Lovisko  a Hulín  a západným smerom Žiar  a Tlstá hora. Vrch patrí do povodia Váhu, kde smeruje riečka Likavka, odvodňujúca severozápadné a západné časti a jej prítok Choča, odvádzajúci vodu z juhovýchodných a južných svahov. Na vrchol nevedie značená trasa a vrchol je tak prístupný po hrebeni.
Prístup
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto vzhľadom na svahovitosť je najľahší prístup hrebeňom zo Strednej poľany:
Kabardčina
Kabardčina môže byť:
Bragassargues
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tetka smrť
Tetka smrť je rozprávka zapísaná Pavlom Emanuelom Dobšinským v roku 1880. V indexe ATU má číslo 334 (Dom čarodejnice). Jiří Polívka túto rozprávku označil za skleslú strašidelnú poviedku.
História
Pavol Emanuel Dobšinský ju napísal 10.marca 1861 do rukopisu Codex revúcky C v Banskej Štiavnici. Neskôr ju spracoval vo svojej tlačenej zbierke rozprávok. Rozprávka pochádza podľa J. Polívku z obce Sobotište na Záhorí.
Zápletka
Vo Vianočnom čase idú ľudia na polnočnú omšu. V dome na horách s nimi býva aj dievka ktorá je veľmi bojazlivá. Nechce ísť o polnoci horou, ale zároveň nechce ostať sama v pustom dome. Domáci jej poradia, že ak sa bude veľmi báť, nech len zakričí z dverí: Dakto, dakto, poď ku mne. Dievča tak naozaj robí, a z lesa sa ozve nech pripraví kašu. Dievka tak naozaj robí a do chalupy príde starena. Dievka si však pri jedení kaše všimne, že starena má dlhé ruky. Starena jej povie, že jej rukám nik neunikne. (Podobné rozprávke o Červenej čiapočke). Dievka si všimne že starena má aj nohy dlhé, na čo starena odpovedá, že tie každého dobehnú. Potom sa dievka pýta, prečo má starena veľké oči, starena odpovedá, že tie každého vidia. Keď starena doje poslednú lyžicu kaše, dievka si všimne, že starena má veľmi dlhé zuby. Starena zvedavej dievke povie, že jej zuby každého zjedia- aj ju. V tej chvíli dievku zje. Starena bola celý čas samotná smrtka. Domáci po príchode domov nájdu dievku mŕtvu.
Komiksové spracovanie
Príbeh o tetke smrti spracoval Miloš Kučera ako komiks.
Mestská hromadná doprava v Bardejove
náhľad|Autobus MHD odstavený na autobusovej stanici Mestská hromadná doprava v Bardejove označuje sieť liniek mestskej hromadnej dopravy v Bardejove, ktorú prevádzkuje akciová spoločnosť SAD Prešov a tvorí ju šesť autobusových liniek. Linky premávajú v čase cca 04:30 – 23:00. Autobusové linky premávajú v pracovných dňoch najviac každých 60 minút, večer a cez voľné dni najviac každých 120 minút.
Vozidlový park
MHD v Bardejove tvorí 9 vozidiel, čiže jeden Tedom Kronos 123 D, dva Tedom C12 D, dva SOR CN 8.5 a štyri autobusy Iveco Urbanway 12M. Vozovňa sa nachádza pri autobusovej stanici.
Agathinos
Agathinos môže byť:
Canva
Canva je bezplatná webová platforma určená na tvorbu grafického materiálu, ktorá bola založená v roku 2012. Je prístupná pre všetkých, bez potreby grafických programov. Užívatelia môžu pracovať s databázou fotografií a ľahko modifikovateľných predlôh (šablóny), ktoré môžu upravovať. Platforma je voľne použiteľná ale ponúka aj platené predplatné, ako napríklad Canva Pro a Canva for Enterprise na získanie ďalších funkcií. Grafika v Canve sa dá vytvárať aj bez registrácie, avšak súbor nie je bez registrácie možné uložiť v Canve, ani ho stiahnuť do počítača. Jedným z podporovaných jazykov je aj slovenčina alebo čeština. V roku 2022 bola bezplatnosť po registrácii limitovaná na 30 dní. V roku 2021 Canva spustila nástroj na úpravu videa. Používatelia môžu objednať aj fyzické produkty, ktoré Canva vytlačí a odošle.
V júni 2020 trhová kapitalizácia Canvy bola 6 miliárd austrálskych dolárov, čo bol takmer dvojnásobok z roku 2019. V septembri 2021 Canva získala ďalších 200 miliónov USD venture kapitálu a oznámila, že jej hodnota dosiahla 40 miliárd USD, čo jej v roku 2022 umožnilo kúpiť britskú vizualizačnú firmu Flourish.
História
Spoločnosť bola založená 16. júla 2012 a jej zakladateľkou je Melanie Perkinsová. Myšlienka pre Canvu vznikla na univerzite, kde Melanie vyučovala. Spolu s Cliffom Obrechtom vytvorili online dizajnový nástroj, ktorý uľahčil študentom a učiteľom vytvorenie vlastných ročeniek. Uvedomili si, že technológia, ktorú vyvinuli, by sa dala použiť omnoho lepšie a spolu s technickým spoluzakladateľom Cameronom Adamsom vytvorili Canvu.
1. januára 2014 dosiahli miľník 150 000 používateľov. Do existujúceho tímu sa v apríli 2014 pridal aj bývalý hlavný evanjelista Apple, Guy Kawasaki. Ešte v tom samom roku spustili aplikáciu pre iPad, dosiahli hranicu 1 milión používateľov či spustili dizajnérsku školu. Dnes pre Canvu pracuje viac ako 100 členov z 12 rôznych krajín, nájdete tu viac ako 100 miliónov vytvorených návrhov.
Registrácia
Registrácia na webovú platformu je bezplatná. Registrovať sa môžete pomocou sociálnej siete Facebook alebo cez Google. Pokiaľ nemáte účet na Facebooku alebo Googli môžete sa registrovať cez svoj e-mail a vytvoríte si vlastné heslo.
Funkcie a nástroje
Canva naozaj ponúka množstvo typov obsahu, ktoré môžete upravovať. Medzi najpoužívanejšie patria:
Kolekcia obsahu spoločnosti Canva stále rastie. Canva ponúka funkciu ťahaj a pusti.
Po kliknutí na danú položku sa nám otvorí prázdna pracovná plocha. Na ľavej strane vidíte rôzne šablóny daného typu obsahov, ktorý ste si zvolili a s ktorými môžeme ďalej pracovať. V bezplatnej verzii môžete pracovať len so šablóny, pri ktorých vidíte v pravom dolnom rohu napísané free. Pri zakúpení prémiovej služby Canva, môžete využívať kompletnú kolekciu šablón a fotografií. Zoznámte sa s pracovnou plochou:
Vytváranie dizajnu
Vyberte si dizajn, ktorý sa vám páči a editujte každý jeden prvok na ňom. Pozadie, obrázky, farby či text. Všetky tieto prvky môžete vymazať alebo nahradiť. Na ľavej strane vidíte jednoduchý editor, kde máte k dispozícií rôzne ikonky, rámčeky, fotografie, kresby, geometrické tvary a grafy. Vyberte si tú svoju, kliknite na ňu a jednoducho ju podržaním ľavého tlačítka preneste na plagát. Môžete meniť jej veľkosť, rotovať ňou, farbiť ju, stačí len skúšať. Variabilita, ktorú tento grafický nástroj ponúka, je nesmiernym plus. Podobne to funguje s textom a pozadím (Background). Prvky sa dajú jednoducho kopírovať pomocou Ctrl+C a Ctrl+V, o krok späť sa vrátite stlačením Undo v ľavom hornom rohu. Ak ste už so svojím dizajnom spokojní, môžete si ho uložiť (File→Save v ľavom hornom rohu) alebo priamo stiahnuť (Download v pravom hornom rohu).
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 2000
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 2000 boli v poradí 14. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Alžíri, v Alžírsku od 24. apríla1. mája 2000, za účasti 7 mužských a 8 ženských tímov. Bolo to tretíkrát, čo sa africký šampionát konal v Alžírsku, keď predtým ho Alžírsko hostilo v rokoch 1976 a 1989. Víťazmi v mužskej kategórii sa tretíkrát stal 🇪🇬, ktorý vyhral skupinu. U žien zvíťazila 🇦🇴, keď vo finále vyhrala nad 🇨🇬.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia afrických družstiev na MS 2001 mužov a MS 2001 žien. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá v mužskej a 3 družstvá v ženskej kategórii.
Muži
Play-off sa nehralo.
Dlhá lúka (vrch v Strážovských vrchoch)
Dlhá lúka je vrch Strážovských vrchov. Leží nad obcou Tužina, približne severne od Prievidze.
Výhľady
Zmiešaný les na vrchole Dlhej lúky prechádza do nesúvislého porastu, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad na okolie. Z lokalít bez vyššej vegetácie sú viditeľné okolité vrchy pohoria a Prievidzskej kotliny, no tiež susedný Kľak, časť Veľkej Fatry, Kremnických vrchov a Vtáčnika.
Prístup
Na vrchol nevedie značený prístup a ten je dostupný hrebeňom, odbočením z červeno značenej magistrály na Homôľke, alebo lesnými chodníkmi z okolitých obcí.
Branoux-les-Taillades
Branoux-les-Taillades je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Salaš na Čertovici
Salaš na Čertovici je rozprávka, ktorú napísal P.E. Dobšinský v roku 1883. V ATU indexe nemá miesto.
Branoux-les-Taillades
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Salaš na Čertovici
História
Pod názvom Zlá nôcka ju zapísala B. Němcová v knihe Slovenské pohádky a pověsti v roku 1857. Neskôr ju spracoval P. Dobšinský. Už z názvu je jasné, že rozprávka pochádza zo sedla Čertovica, z obce Jarabá.
Branoux-les-Taillades
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Salaš na Čertovici
Zápletka
Istý pocestný zablúdil v hore a ukryl sa v jednom salaši. O polnoci prišli na salaš valasi. Bača ponúkol pocestného syrom a mliekom, pocestný však tušil, že bača je diabol a nič nechcel. Bača ho prehováral, no jeden z valachov vyskočil a chcel ho hodiť do kotla. Bača mu chcel ten syr čapiť medzi oči, ale pocestný bol rýchlejší a capil mu modlitebnú knižku do tváre. Všetky pekelné mocnosti razom zmizli, a pocestný sa otrasený vrátil domov.