cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loft (byt)
Charakteristika
Ide vlastne o veľkopriestorové jednotky určené na bývanie vo voľnom štýle s čo najstrohejším vertikálnym členením. Vyznačuje sa nezvyčajnou svetlou výškou. Minimálne je to 14 stôp – 4,26 m. V loftových bytoch sú neomietnuté tehlové múry a priznaný konštrukčný systém. Poväčšine ich tvorí jednoliaty priestor, ktorý má spálňu vo vrchnej časti voľne uloženú, prístupnú najčastejšie kovovým schodiskom s hrubými zvarmi. Kuchyňa a obývacia izba sú spravidla nečlenené žiadnymi vertikálnymi konštrukciami a tvoria tak súvislú miestnosť. Pôvodné hard lofty majú jediný nečlenený priestor a separované sú len toalety a kúpeľňa.
Dejiny
Tento štýl bývania sa najčastejšie vyskytuje v prestavbách alebo dostavbách bývalých priemyselných objektov. V tom čase nastal problém s rastúcimi centrami miest, kde pôvodné priemyselné objekty zaberali atraktívne lokality. Prestavba na bytové jednotky pomáhala stavbe opäť nadobudnúť hodnotu a začleniť bývalý priemyselný park do centra spoločnosti.
Tento spôsob bývania je aj dnes vyhľadávaný bohémskymi umelcami na zušľachťovanie nevyužitých priestorov. Pomaly sa z továrenských hál stáva nedostatkový tovar, čím sa bývanie a zriaďovanie loftových bytov stáva komerčne zaujímavou záležitosťou.
Manhattan Loft
Je to prvotriedny priestranný priestor v kedysi priemyselnej časti New Yorku na Manhattane v budovách bývalého mäsokombinátu. Ako taký musí spĺňať newyorský zákon o loftoch, ktorý tieto priestory predurčuje výhradne na pracovné využitie umelcami.
Za umelcami do týchto končín prišli hlavne ľudia z reklamy, potom záujemcovia túžiaci po netradičnom bývaní i susedoch - mená ako Andy Warhol, ktorý sa nasťahoval v roku 1960 na 47. východnú ulicu Manhattanu, či Yoko Ono sa dodnes v spojitosti s loftami skloňujú vo všetkých pádoch.
Budišov
Budišov je mestečko v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 1 198 obyvateľov, z toho 592 mužov a 606 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,1 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,6 roka).
Luxeuil-les-Bains (kantón)
Luxeuil-les-Bains je francúzsky kantón v obvode Lure v departemente Haute-Saône v regióne Franche-Comté. Tvoria ho 2 obce.
Bonnœil
Bonnoeil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 117 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
MacBook
MacBook je skupina prenosných počítačov vyrábaných spoločnosťou Apple Inc. od roku 2006. Na trh boli uvedené 16. mája 2006 a nahradili dovtedajšie počítače iBook založené na procesore PowerPC G4 (a 12-palcový PowerBook). Pôvodné počítače MacBook boli vybavené procesormi Intel Core Duo, ktoré od 8. novembra 2006 nahradili procesory Core 2 Duo. MacBook sa predáva v bielej a čiernej farbe, na rozdiel od iBooku, ktorý bol dostupný iba v bielej. MacBook dopĺňa v ponuke Apple profesionálne prenosné počítače MacBook Pro. 1. novembra 2007 bol MacBook znovu updatovaný, pridané boli chipsety Santa Rosa s podporou 4GB ram a v MacBookoch sú taktiež integrované nové GPU Intel GMA X3100
Špecifikácia
1Pevné disky v zozname sú ponúkané Apple. Pevný disk je však vymeniteľný užívateľom, takže sú možné aj konfigurácie s väčšími diskami s rýchlosťami 7200 rmp (napr. 200 GB, 7200 rpm) 2Na sprístupnenie 802.11n (draft) je potrebné zakúpiť základnú stanicu Airport Extreme, alebo osobitne dokúpiť sprístupňujúci softvér 3Uvedené sú maximálne rýchlosti parametrov optických mechaník.''
Cemboing
Cemboing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Igo Kajaba
Igo Kajaba (* 22. september 1936, Nemšová) je slovenský odborník v oblasti výživy a klinickej dietológie, samostatný vedecký pracovník, poradca a lekár.
Poggio Imperiale
Poggio Imperiale je obec v južnom Taliansku v provincii Foggia, v regióne Apúlia. V roku 2009 tu na území s rozlohou žilo 2 842 obyvateľov.
Igo Kajaba
Momentálne je vedúcim pracovníkom nutričného skríningu, poskytovateľom expertíznej činnosti pre potreby centrálnych inštitúcií riadenia výživovej a potravinovej politiky štátu, uznávaným pedagógom a klinikom a jeden z hlavných odborníkov tímu lekárov v ambulancii CarnoMed. Je členom Slovenskej obezitologickej spoločnosti.
Poggio Imperiale
Polohopis
Poggio Imperiale leží 15 kilometrov severne od mesta San Severo a severozápadne od Foggie. Obec je napojená na diaľnicu A14 a je vstupnou bránou do severnej časti polostrova Gargano, ktorú obsluhuje štátna cesta 693 začínajúca práve pri Poggio Imperiale.
Igo Kajaba
Život
V roku 1954 začal študovať na Lekárskej fakulte hygienickej Karlovej univerzity v Prahe, po ukončení štúdia v Prahe, na vtedajší Výskumný ústav výživy ľudu v Bratislave. Svoju odbornosť ďalej formoval atestáciou z vnútorného lekárstva v roku 1965, nadstavbovou atestáciou z gastroenterológie a výživy v roku 1970. V roku 1965 získal vedeckú hodnosť kandidáta vied na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1970 mu bol Slovenskou akadémiou vied v Bratislave 2. vedecký stupeň – samostatný vedecký pracovník – terajší titul PhD. a v roku 2004 dosiahol vedecko-pedagogickú hodnosť docenta. Pôsobil ako odborník na Slovenskej zdravotníckej univerzite v Bratislave v oblasti nutrície, klinickej výživy, internej medicíny, gastroenterológie a dietológie.
Prínos
Je priekopníkom v zavádzaní diagnostiky obezity, hodnotení hypercholesterolémie, hyperlipoproteinémie v klinickej praxi. Je autorom 25 záverečných výskumných správ z oblasti hygieny výživy, epidemiologických, klinických a dietetických štúdií a viac ako 350 publikovaných prác, ktoré sú známe v odborných a vedeckých kruhoch po celom svete a okolo 400 aktívnych vystúpení na kongresoch, konferenciách a sympóziách.
114P/Wiseman-Skiff
114P/Wiseman-Skiff je periodická kométa, ktorú objavili Jennifer J. Wiseman a Brian A. Skiff.
Cassiopeia A
Cassiopeia A je intenzívny rádiový zdroj v súhvezdí Kasiopeja.
Nachádza sa v zdanlivej blízkosti hviezdokopy M 52. Tento rádiový zdroj však nemá nič spoločné s hviezdokopou a pravdepodobne je pozostatkom supernovy. Predpokladá sa, že svetlo z výbuchu dorazilo k Zemi pravdepodobne pred 350 rokmi. Nijaké záznamy o jej vizuálnom pozorovaní však neexistujú. Na mieste rádiového zdroja môžeme nájsť vláknité hmloviny, ktoré sa doteraz rozpínajú rýchlosťami okolo 6000 km/s. Tieto zvyšky hviezdy vytvárajú prstencovú štruktúru s priemerom 4´, ktorá je však vizuálne veľmi slabá. Z jej spektra vedci úsúdili, že hmlovina obsahuje prvky kyslík, síru, vápnik, neón i ionizované železo. Toto pozorovanie potvrdzuje teóriu o vzniku prvkov vo hviezdach. Z týchto zvyškov žiariacich v röntgenovom spektre možno vypočítať hmotnosť pôvodnej hviezdy – asi 20 hmotností Slnka. Okrem Slnka je najsilnejším rádiovým zdrojom na oblohe a má najvyššiu hustotu toku žiarenia. Je od nás vzdialený asi 8000 svetelných rokov (niekde sa udáva až 11 000 ).
Dunaszentmiklós
Má rozlohu 777 ha a žije tu obyvateľov.
Tsodilo
Tsodilo je archeologická oblasť v púšti Kalahari v severozápadnej časti Botswany, ktorá je od roku 2001 súčasťou Svetového dedičstva UNESCO. V tejto lokalite, ktorá zaberá približne 10 km², sa nachádza viac ako 4 500 skalných malieb a ďalších pamiatok pripomínajúcich ľudskú činnosť. Vek jednotlivých malieb je rozdielny, niektoré sú však až desiatky tisíc rokov staré. Oblasť je tradičnou domovinou Sanov, pre ktorých má Tsodilo veľmi náboženský a duchovný význam.
Výskumy v roku 2006, našli v lokalite pozostatky artefaktov starých 70 000 rokov. Našla sa skalná rytina hlavy hada Boa, ktorý bol vyrezaný do skaly v lokalite Tsodilo a predstavuje tak najstarší ľudský rituál.
Vlastenecké námestie
Vlastenecké námestie je námestie v Bratislave, v mestskej časti Petržalka, Nachádza sa v miestnej časti Dvory.
Na Vlasteneckom námestí 1 má sídlo základná škola pre žiakov s narušenou komunikačnou schopnosťou.
Na Vlasteneckom námestí 4 sa nachádza pošta.
Mélisey (kantón)
Mélisey je francúzsky kantón v obvode Lure v departemente Haute-Saône v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 13 obcí.
123P/West-Hartley
123P/West-Hartley je periodická kométa, ktorú objavili Richard Martin West a Malcolm Hartley.
Mārtiņš Raitums
Mārtiņš Raitums (* 14. apríl 1985, Talsi, ZSSR, dnes Lotyšsko) je bývalý lotyšský hokejový brankár.
Klubový hokej
Od sezóny 2003/04 bol hráčom klubu HK Riga 2000 v lotyššskej najvyššej súťaži.
Reprezentácia
Lotyšský tréner Piotr Vorobiov ho nominoval na domáce Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v Rige. Súčasťou reprezentácie bol aj o rok neskôr na šampionáte v Moskve.
Cézaropapizmus
Cézaropapizmus alebo štátne cirkevníctvo je vzťah cirkvi a štátu, pri ktorom je panovník súčasne hlavou cirkvi.
Pôvodne sa vyskytoval v Byzantskej ríši, neskôr napríklad aj v pravosláví (cárske Rusko), od 16. storočia v Anglicku a niektorých protestantských (európskych) krajinách.
V Starom zákone Biblia dôsledne požadovala oddelenie štátnej a cirkevnej moci (a prorockého úradu). V Novom zákone je čitateľná rovnaká myšlienka – cirkevní vodcovia nebudú svetskými panovníkmi. ''„On však spoznal ich pokrytectvo a odpovedal im: Prečo ma pokúšate? Prineste mi denár, aby som ho videl! Keď mu ho priniesli, spýtal sa ich: Čí je to obraz a nápis? Odpovedali: Cisárov! A Ježiš im povedal: Čo je cisárovo, dajte cisárovi, a čo je Božie, Bohu! Veľmi sa tomu čudovali.“ (Mar 12,15-17)'' Jedinou osobou, v ktorej sa môžu úrady spojiť v jednej osobe je osoba Boha.
Lavincourt
Lavincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol svätého Egídia (Praha)
thumb|Kostol svätého Egídia
Kostol svätého Egídia je gotický kostol románskeho pôvodu pri kláštore dominikánov v pražskom Starom Meste.
Dejiny
Už pred rokom 1238 tu bola kapitula pri románskom kostolíku. Výstavbu súčasného kostola začal biskup Jan IV. z Dražíc, dokončil ju arcibiskup Arnošt z Pardubíc. Vysvätený bol 4. mája 1371.
Opis
Pôvodne gotická sieňová dvojloď s rovnako vysokými loďami je barokovo zaklenutá českou klenbou na štvorici pilierov. Na výzdobe interiéru sa podieľali aj maliari Václav Vavřinec Reiner, Petr Molitor, Josef Hellich a rezbári Jan Antonín Quitainer, František Ignác Weiss (o. i. kazateľnica a pôvodný organ), Richard Prachner (predovšetkým 4 spovednice). Bohatá baroková štuková výzdoba je dielom B. Spinettiho, fresky na klenbe zase V. V. Reinera.
Honosný interiér kostola sa vyznačuje nezvyčajným množstvom kvalitných rezbárskych prác. Okrem štyroch spovedníc R. Prachnera si pozornosť zasluhuje aj organ od F. I. Weissa a drevené oltáre.
Hlavný oltár z rokov 1734 – 1738 je dielom rezbára Františka Weissa a jeho ústredným obrazom je Založenie dominikánskeho rádu z roku 1660 od A. Stevensa. Ďalej sú súčasťou interiéru oltáre Bolestnej Panny Márie (1750 – 51), sv. Kataríny Sienskej (okolo 1730), svätej Barbory (1734 – 36), svätého Jána Nepomuckého (1740), sv. Dominika (1735), oltár Panny Márie, kráľovnej posvätného ruženca, oltár sv. Václava, sv. Vicenta, sv. Kríža (1735), sv. Tomáša Akvinského (1734) a sv. Doroty. Pred oltárom svätého Vincenta je pochovaný maliar V. V. Reiner.
Charles Alexandre de Calonne
Charles Alexandre de Calonne,(* 20. január 1734, Douai, Francúzsko – † 30. október 1802, Paríž), bol francúzsky politik, minister a vrchný kontrolór financií počas vlády Ľudovíta XVI. v rokoch 17831787.
Životopis
Calonne sa po nástupe do úradu pustil do nápravy fiškálnej krízy, pre čo našiel u Ľudovíta XVI. dostatok podpory. Začal zostavovať široký a ambiciózny plán zvýšenia príjmov a centralizácie riadenia štátnych financií. Kráľovi ho predstavil 20. augusta 1786. Jeho jadrom bol nový daňový systém, ktorý mal nahradiť staré dvadsiatkové daňové odvody a odstrániť daňové výnimky privilegovaných vrstiev.
Nový systém daní mal byť organizovaný podľa provincií a jeho úradníci mali byť volení poplatníkmi – majiteľmi v jednotlivých obvodoch a provinciách. Tento hlavný návrh mal ako svoju súčasť balík racionalizačných reforiem, vrátane umožnenia voľného obchodu a odstránenia množstva lokálnych colných bariér a poplatkov vo vnútornom obchode.
Kostol svätého Egídia (Praha)
Vo filme
Na začiatku 80. rokov 20. storočia tu režisér Miloš Forman natočil niektoré scény svojho filmu Amadeus.
Charles Alexandre de Calonne
Životopis
Keď nastúpil do funkcie, našiel po predchodcoch štátny dlh vo výške 113 miliónov libier ako následok financovania americkej revolúcie, okrem iných aktivít. Na znovuoživenie ekonomiky zaviedol znovu zlatý štandard vo francúzskej mene (libra) a štátny účet diskontných úverov. Predstavil oficiálne balík týchto opatrení:
Tieto nové zákony neprešli, čo zapríčinila slabá mocenská a ekonomická pozícia Ľudovíta XVI. Návrh bol napadnutý a zamietnutý aj prispením Jacquesa Neckera, nasledujúceho ministra financií Francúzska.
Čáslavice
Čáslavice je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 530 obyvateľov, z toho 256 mužov a 274 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,1 roka (muži 42,6 roka, ženy 45,5 roka).
Jakub IV. (Škótsko)
Jakub IV. (* 17. marec 1473, Stirling, Škótsko – † 9. september 1513, Flodden) bol škótsky kráľ, ktorý vládol v rokoch 1488 – 1513; syn Jakuba III. a Margaréty Dánskej, manžel anglickej princeznej Margaréty Tudorovej, otec Jakuba V., starý otec škótskej kráľovnej Márie I., švagor anglického kráľa Henricha VIII.
Začiatok vlády
Keď jeho otca zabili v bitke pri Sauchieburne 11. júna 1488, pätnásťročný Jakub získal trón a 24. júna 1488 bol korunovaný v Scone za škótskeho kráľa. Rebeli, ktorí sa zhromaždili pri Sauchieburne, zachádzali s Jakubom pravdepodobne ako s bábkou. Jakub rýchlo dokázal, že odkáže byť úspešným vládcom. Porazil povstanie v roku 1489, začal sa priamo zaujímať o vykonávanie spravodlivosti a v roku 1493 konečne získal pod kontrolu aj Johna McDonalda II., lorda Ostrovov.
Jakub mal veľmi dobré vzdelanie a tvrdilo sa, že plynulo hovoril škótsky, anglicky, škótskou gaelčinou, latinsky, francúzsky, nemecky, taliansky, flámsky, španielsky a dánsky; bol tiež patrónom škótskeho básnika Williama Dunbara. Bol skutočným renesančným princom so záujmom o praktické a vedecké záležitosti. V roku 1506 udelil kráľovskú listinu Kráľovskej univerzite praktického lekárstva v Edinburghu, zmenil hrad Edinburgh na jedno z popredných britských vojenských zlievarní, a v roku 1505 privítal založenie prvej škótskej tlačiarne. Jakub tiež miloval lode a videl, ako je pre Škótsko dôležité mať veľké loďstvo. Získal 38 lodí pre Škótske kráľovské loďstvo a založil dve nové lodenice. Jeho najlepšou loďou, ktorú spustili na vodu v roku 1511, bola loď Michael, ktorá vážila 1000 ton, bola 240 stôp dlhá a bola najväčšou loďou v Európe.
Manželstvo a potomkovia
Po určitú dobu podporoval uchádzača o anglický trón Perkina Warbecka, no napokon konečne uznal, že mier medzi Škótskom a Anglickom bol v záujme oboch krajín, a tak v roku 1502 podpísal dohodu o trvalom miery a 8. augusta 1503 sa v Holyroodskom opátstve v Edinburghu oženil s anglickou princeznou – dcérou Henricha VII. – Margarétou Tudorovou. S ňou mal 5 detí: tri deti zomreli ešte v detstve, a prežili až syn Jakub, budúci následník trónu, a po ňom to bol ešte Alexander, ktorý sa narodil až po smrti Jakuba IV., a žil len necelé dva roky.
Okrem legitímnych potomkov mal Jakub IV. aj sedem nemanželských detí so štyrmi rôznymi milenkami. S Janet Kennedyovou mal syna Jamesa Stewarta, 1. grófa z Moray, a dve ďalšie deti, ktoré zomreli v detstve. S Marion Boydovou mal syna Alexandra Stewarta, arcibiskupa zo St. Andrews a dcéru Katarínu Stewartovú, ktorá sa vydala za Jamesa Douglasa, 3. grófa z Mortonu. S Margarétou Drummondovou mal dcéru Margarétu a s Isabel Buchananovou, dcérou Jamesa Stewarta, 1. grófa z Buchananu, mal lady Janet Stewartovú.
Nezhody s Anglickom
Keď vypukla vojna medzi Anglickom a Francúzskom ako výsledok tzv. "talianskych vojen" (1494 – 1559), Jakub sa ocitol vo veľmi ťažkej pozícii, pretože jeho záväzky k „Starej koalícii“ (a teda aj k Francúzsku) sa dostali do konfliktu so záväzkami z roku 1502, ktoré mal k Anglicku. Nový anglický kráľ Henrich VIII. sa v roku 1513 pokúsil o inváziu do Francúzska, a Jakub zareagoval vyhlásením vojny Anglicku. Keď viedol invázne vojsko na juh, dúfal, že neprítomnosť Henricha VIII. bude pre neho výhodou, no miesto toho ho spolu s mnohými jeho urodzenými i jednoduchými vojakmi čakala len smrť. Ničivou bitkou na Floddenskom poli, ktorá sa odohrala septembra 1513, sa skončilo zapojenie Škótska do vojny.
Smrť
Telo, ktoré považovali za Jakubove, bolo premiestnené z bojového poľa a prevezené do Londýna, kde bolo pochované. Pretože bol exkomunikovaný, zakonzervované telo položili nepochované na mnoho rokov do kláštora v Sheene, v Surrey, a odtiaľ sa počas reformácie stratilo. Jakubov plášť postriekaný krvou bol poslaný Henrichovi VIII. do Anglicka (a potom do Francúzska k jeho výprave).
Dedičstvo
Jakub IV. je tiež dôležitým v škótskej histórii aj tým, že je posledným škótskym kráľom, ktorý hovoril škótskou gaelčinou.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1922
'''VII. majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji''' sa uskutočnili v dňoch 14. až 16. februára 1922 vo švajčiarskom St. Moritzi za účasti troch reprezentačných družstiev: obhajcu titulu Švédska, Česko-Slovenska a domáceho Švajčiarska.
Konečná tabuľka
ČSR získala trofej do trvalého vlastníctva, lebo ako nástupnícka krajina po reprezentácii Čiech získala svoj tretí titul majstrov Európy.
Strelec víťazného gólu
Víťazný gól Česko-Slovenska v rozhodujúcom stretnutí so Švédskom strelil Karel Pešek-Káďa, známy nielen ako hokejista, ale aj ako skvelý futbalista. Na olympijských hrách v roku 1920 v Antverpách získal v hokeji bronz a mohol sa stať prvým Čecho-Slovákom, ktorý by bol získal olympijskú medailu v dvoch kolektívnych športoch. Vo finále futbalového turnaja proti domácemu Belgicku Káďa ako kapitán na protest proti výkonu anglického rozhodcu Lewisa odvolal v 36. minúte svoj celok z ihriska. Zápas sa nedohral, ČSR bola diskvalifikovaná a prišla o medailu.
Prvá bitka na Marne
Prvá bitka na Marne známa aj ako zázrak na Marne bolo ozbrojené stretnutie medzi nemeckými a spojenými francúzsko-britskými vojskami trvajúce od 5. do 12. septembra 1914 počas prvej svetovej vojny. Bitka sa skončila víťazstvom Francúzska, ktoré ukončilo nemeckú ofenzívu cez Belgicko a Luxembursko. Bola koncom nemeckých nádejí na rýchle ukončenie vojny a počiatkom rozsiahlej zákopovej vojny.
Nemecký plán
Plán na bleskovú vojnu s Francúzskom vypracoval niekoľko rokov pred vojnou nemecký poľný marašal A. von Schlieffen. Keď v auguste 1914 dlho očakávaná vojna vypukla, bol už von Schlieffen rok po smrti. Realizácia pripadla novému šéfovi nemeckého generálneho štábu, generálovi Helmuthovi von Moltke. Nemecké vojská mali podľa stratégie generálneho štábu prekvapiť nepriateľa nečakaným prienikom cez Belgicko a Luxembursko, za 42 (6 týždňov) dní obkľúčiť francúzske vojská a obsadiť Paríž. Vojna by bola bleskovo rozhodnutá. Nemci si mali uvoľniť ruky na západe a všetky sily vrhnúť na východ proti Rusku. Nemci totiž predpokladali, že početná ruská cárska armáda sa bude mobilizovať výrazne dlhšiu dobu, než vojská Francúzska.
Spočiatku Moltkemu všetko vychádzalo. Prvého augusta bola nemecká armáda zmobilizovaná. Prešla Luxemburskom a vstúpila do neutrálneho Belgicka. Už 20. augusta bol Brusel napriek srdnatému odporu Belgičanov obsadený. O tri dni neskôr musel vydať hlavný veliteľ francúzskych vojsk, generál Joseph Joffre pred hrozbou obkľúčenia rozkaz na generálny ústup smerom k rieke Marna pred Parížom. Päť nemeckých armád v sile okolo 1 600 000 mužov totiž prekročilo belgické hranice a valilo sa do francúzskeho vnútrozemia.
Francúzsky plán
Pri ústupových bojoch na hraniciach utrpeli Francúzi ale predovšetkým Briti veľké straty a veliteľ britských vojsk, maršal French, plánoval odchod celého britského expedičného zboru na odpočinok. Od tohto kroku ho nakoniec prehovoril britský minister vojny admirál Herbert Kitchener, ktorý skonštatoval, že takýto krok by mal katastrofálne následky nielen pre Francúzov ale i pre Britov.
Francúzi a Briti dúfali, že sa im podarí zachytiť sa na rieke Marne, poslednej prirodzenej prekážke pred Parížom. Nemci zatiaľ postupovali jednotkami 1. a 2. armády na juhovýchod od Paríža, aby mohli mesto napadnúť obchvatom. Týmto manévrom si však vystavili svoje pravé krídlo nebezpečenstvu francúzskych protiútokov. Túto taktickú chybu nemeckého velenia si 3. septembra všimol generál Joffre, ktorý v priebehu krátkej doby pripravil plán protiútoku. Jednotkami 5. (d'Esperey), 8. (Foch) a 4. armády (de Langle) usporiadanými zo západu na východ, s Britským expedičným zborom na ich ľavom krídle sa rozhodol blokovať postup nemeckej 1. (Kluck), 2. (Bülow), 3. (Hausen) a 4. armády (Vojvoda z Württembergu). Útok na slabo zaistené nemecké pravé krídlo mala zaistiť 6. armáda (Maunoury) o sile asi 150 000 mužov a časť britského expedičného zboru, ktorý mal dovedna 70 000 mužov. 6. armáda bola provizórne sformovaná z dvoch v boji ťažko opotrebovaných armád.
Bitka
Pohyby na svojom pravom krídle spozoroval von Kluck už 5. septembra, keď sa predvoj francúzskych vojsk stretol s jednotkami IV. rezervného zboru v bitke pri Ourcq. Jej výsledok však už nebol dôležitý, pretože IV. rezervný zbor dostal príkaz ustúpiť a Francúzi navyše rýchlo posilnili svoje jednotky posilami privezenými pomocou parížskych taxíkov. Kluck následne nariadil urýchlene preskupiť svoju 1. armádu tak aby mohla odraziť útok zo západu. Na to však bolo neskoro a navyše pri tomto manévri vznikla medzi 1. a 2. nemeckou armádou asi medzera, ktorú dohodové jednotky odhalili leteckým prieskumom. Zatiaľ čo 6. armáda sa začala rozviňovať a zatláčať pravé krídlo 1. nemeckej armády na východ, vpadli i jednotky britského expedičného zboru a francúzskej 5. armády do priestoru medzi nemeckou 1. a 2. armádou v oblasti riek Grand Morin a Petit Morin.
Medzitým 8. septembra generál d’Esperey s jednotkami 6. armády začal nečakaný útok na nemeckú 2. armádu, čím ešte viac rozšíril medzeru medzi 1. a 2. nemeckou armádou.
Do 9. septembra začínala situácia naznačovať, že nemecká 1. a 2. armáda budú celkom obkľúčené a zničené. Generál von Moltke sa nervovo zrútil a velenie museli prebrať jeho podriadení. Tí okamžite nariadili nemeckým silám ústup k rieke Aisne asi, kde sa mali preskupiť do narýchlo budovaných obranných zariadení. Francúzsky a Britský postup bol pomerne pomalý okolo denne.
Na východnom úseku frontu (blízko Verdunu) od 6. septembra prebiehali ťažké boje medzi nemeckou 3., 4. a 5. armádou a brániacou sa francúzskou 3.,4. a 9. armádou. Najťažšie boje prebiehali pri dedine Revigny (bitka o Revigny) a od Vitry-le-François (bitka o Vitry) po Sézanne (bitka o Marais de Saint-Gond).
Dohra
Nemecký ústup medzi 9. a 13. septembrom znamenal úplný krach pôvodného Schlieffenovho plánu a tým aj rýchleho víťazstva na západe. Nemecko bolo nútené bojovať na dvoch frontoch, navyše predpokladaná pomalá mobilizácia ruských síl nebola vôbec pomalá.
Vo Francúzsku sa začalo hovoriť o zázraku na Marne. Boje na Marne sa rozhoreli ešte v roku 1918, keď sa nemecké velenie znovu pokúsilo o ofenzívu.
Guatemala
Guatemala môže byť:
Hrišovce
Hrišovce sú obec na Slovensku v okrese Gelnica.
Dejiny
''Chotár je z veľkej časti hornatý, v minulosti okrem roľníctva poskytoval jeho obyvateľom možnosť zamestnať sa v okolitých lesoch. V stredoveku tu boli aj menšie bane na ťažbu železnej a medenej rudy.
Prvá písomná správa o existencii Hrišoviec pod názvom „terra Janchonis“ (zem Janchona) sa nachádza v listine z 2.7.1311. Neskôr sa uvádzala pod menami „Januk“ (1345), “Gyankfalua“(1358), „Rysowecz(1460), „Rysocz“ (1598), „Hrischowcze“(1773), „Gyónfalva“ (1902) a Hrišovce (od roku 1920).
Obec patrila rodu Žehrianských (Sigrayovcov) a bola súčasťou hradného panstva Richnava. Keď roku 1460 sa stali dedičnými županmi Spiša Zápoľskí, dostali do vlastníctva okrem hradného panstva Spiš aj Richnavu. Po nich v rokoch 1528-1636 boli majiteľmi Spišského a Richnavského panstva, teda aj Hrišoviec, Turzovci. Poslednými majiteľmi Hrišoviec od roku 1638 do zániku poddanstva v roku 1848 boli Čákiovci.
Roku 1598 tu stálo iba 12 domov. Roku 1789 v 30 domoch tu žilo 215 ľudí a v roku 1828 v 40 domoch 292 obyvateľov slovenskej národnosti. V súčasnosti tu žije 308 obyvateľov.
Obecná správa sa v obci vyvinula už počas stredoveku. V čele obce stál richtár s 1 prísažným. Obecné dokumenty spočiatku overovali iba „podpismi“ - tromi krížikmi – znakmi negramotnosti. Až v roku 1786 si dala obec vyhotoviť pečatidlo. Stred jeho poľa tvoria tri bralá nad pažiťou, pričom zo stredného najvyššieho vzlieta fénix s hlavou otočenou doľava. Vľavo je sprevádzaný šesťhrotou hviezdou. Vpravo z kruhopisu smerom k stredu pečate stojí sv. Michal archanjel ako ozbrojenec, v pravici drží váhy a v ľavici zdvihnutý meč. Kruhopis pečate obsahuje text: SIGIL(lum).POS(sessionis).HRISOC 1786.
Zaiste nie je náhoda, že sa pečať Hrišoviec podobá obecnej pečati susednej Richnavy, ktorá má vo svojom poli taktiež fénixa, ale je kvôli odlišnosti umiestnený nad trojvrším a sprevádza ho slnko. Obe obce spoločne totiž zdieľali historické osudy. Patrili k tomu istému panstvu a uctievali patróna sv. Michala archanjela. Tento svätec bol patrónom richnavského chrámu, ktorý využívali aj Hrišovčania, keďže nemali vlastný. Istý čas boli filiou Richnavy. Spájalo ich tiež baníctvo a hámorníctvo na richnavskom panstve, ktorým sa sčasti živili ich obyvatelia v minulosti.''
Undisclosed Desires
„Undisclosed Desires“, alebo aj „Undisclosed“, je skladba anglickej skupiny Muse, ktorá je nahratá na albume The Resistance (2009). Napísal ju gitarista a spevák skupiny Matthew Bellamy, ktorý o nej hovorí, že je to jeho osobná výpoveď o ňom a o jeho priateľke. Pieseň „Undisclosed Desires“ vyšla 16. novembra 2009 ako druhý oficiálny singel albumu The Resistance. Singel sa v rebríčkoch Spojeného kráľovstva dostal na 49. miesto, čo bolo najnižšie od roku 1999, kedy ako singel vydali nahrávku „Cave“. Iné výsledky mali s touto piesňou v Austrálii, kde boli za ňu, pre túto krajinu rekordne, certifikovaní na platinu.
Pieseň „Undisclosed Desires“ skupina prvýkrát verejne zahrala 4. septembra 2009 na koncertnom podujatí A Seaside Rendezvous v ich rodnom meste Teignmouthe. Dňa 7. septembra skladbu hrali dvakrát v programe MuseNight, ktorý uvádzal Zane Lowe na stanici BBC Radio 1.
Stránka
Stránka môže byť:
Ete
Ete je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 2062 ha a žije tu 595 obyvateľov (2007).
Saint-Loup-sur-Semouse (kantón)
Saint-Loup-sur-Semouse je francúzsky kantón v obvode Lure v departemente Haute-Saône v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 13 obcí.
127P/Holt-Olmstead
127P/Holt-Olmstead je periodická kométa, ktorú objavili Henry E. Holt a C. Michelle Olmstead.
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 2004
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 2004 boli v poradí 5. Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa od 1.8. februára 2004 v Naí Dillí, v Indii, za účasti 8 tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo Hongkongu. Jediným nováčikom turnaja bolo družstvo Srí Lanky. Zápasy sa hrali na štadióne Dhyan Chand National Hockey Stadium. India bola organizátorom ázijského šampionátu druhýkrát, keď predtým hostila turnaj v roku 1999, tiež v Naí Dillí. Titul si prvýkrát vybojovalo družstvo Indie, keď vo finále zvíťazilo nad Japonskom.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2006, ktoré sa uskutočnili v Španielsku. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz. Ďalšie 3 družstvá sa kvalifikovali na Interkontinentálny pohár 2006 (kvalifikačný turnaj na MS 2006).
Miikka Kiprusoff
Miika Kiprusoff (* 26. október 1976, Turku) je bývalý fínsky profesionálny hokejový brankár ktorý odohral najväčšiu časť svojej kariéry v NHL za tím Calgary Flames.
Miika Kiprusoff začal svoju profesionálnu kariéru v roku 1995 v tíme fínskej ligy TPS Turku, nasledoval angažmán v švédskej lige v AIK Solna a v severoamerickej AHL v tíme Kentucky Thoroughblades. V rokoch 2001 až 2004 hral Kiprusoff za tím San Jose Sharks v NHL, bol ale brankárskou dvojkou a za štyri sezóny odchytal iba 48 zápasov. Situácia sa zmenila až po prestupe do Calgary, kde sa vypracoval na brankára číslo 1 a v sezóne 2005 – 06 získal ocenenie Vezina Trophy pre najlepšieho brankára celej NHL.
Je mladším bratom bývalého reprezentačného obrancu Marka Kiprusoffa.
Jablonka (potok)
Prameň
Pramení v Myjavskej pahorkatine, na katastrálnom území obce Polianka, východne od jej intravilánu v nadmorskej výške približne
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na východ, stáča sa na severovýchod, preteká ústredím obce Jablonka, pričom pod obcou sa postupne výrazným oblúkom (smerujúcim k severu) stáča k juhovýchodu a pri osade Kubečkovci priberá ľavostranný Zemanovský potok. Ďalej preteká územím obce Krajné, popri osadách Luskovica a Žadovica na ľavom brehu, južne od osady Mitalovec sa znovu stáča a JJV smerom tečie intravilánom Krajného. Južne od intravilánu priberá významný pravostranný prítok, Matejovský potok, rozširuje svoje koryto, opätovne sa oblúkom stáča a pokračuje severovýchodným smerom. Pri osade Podvrch priberá ľavostranný Rudník a ďalej tečie po hranici Malých Karpát. Koryto potom utvára niekoľko zákrut, preteká cez obec Hrachovište, kde zľava priberá svoj najvodnatejší prítok, Tŕstie.
Za obcou sa hlboko vrezáva do masívu Čachtických Karpát, ktoré preteká výrazným oblúkom. Tečie obcou Višňové, popod Čachtický hrad vypínajúci sa na pravom brehu a utvára kaňonovitú Višňovskú dolinu, ktorou preteká viac menej na sever. Následne sa veľkým oblúkom stáča na juhovýchod a pokračuje Čachtickou dolinou.
Ďalej opúšťa Čachtické Karpaty a vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, kde preteká obcou Čachtice. Neďaleko centra obce sa vodný tok rozvetvuje, pričom ľavé rameno (hlavný tok) pokračuje juhovýchodným smerom ako Čachtický kanál a pravé rameno smerom na juh pod názvom Dubová. Čachtický kanál sprvu tečie smerom na VJV, východne od Čachtíc sa stáča severojužným smerom a následne západne od Brunoviec na východ. Južne od Brunoviec sa ešte esovito stáča a na východnom okraji intravilánu obce Horná Streda ústi do Biskupického kanála tečúceho súbežne s Váhom.
Ústie
Ako Čachtický kanál sa vlieva do Biskupického kanála na pravostrannej nive Váhu, v katastrálnom území obce Horná Streda, východne od jej intravilánu v nadmorskej výške cca
Obce
Jablonka postupne preteká cez nasledovné obce:
Vico del Gargano
Vico del Gargano je obec v južnom Taliansku v provincii Foggia, v regióne Apúlia. V roku 2009 tu na území s rozlohou žilo 7 988 obyvateľov.
Polohopis
Vico del Gargano leží v západnej časti polostrova Gargano vzdialená asi 5 kilometrov od pobrežia. Neďaleko obce sa nachádza štátna cesta 693, ktorá plní funkciu hlavnej prístupovej cesty k prímorským letoviskám na polostrove. Najbližšími obcami sú 7 km vzdialené Peschici a obec Ischitella vzdialená asi 5 km.
Vlajka Južného Sudánu
náhľad|Vlajka Južného Sudánu Vlajka Južného Sudánu bola prijatá po podpísaní Všeobecnej mierovej zmluvy, ktorá ukončila druhú sudánsku občiansku vojnu. Pôvodne bola vlajka používaná oslobodzovacou armádou sudánskeho ľudu.
Rozloženie vodorovných pruhov je podobné ako na kenskej vlajke. Skladá sa z troch farebných pruhov, medzi ktoré sú vložené dva úzke biele pruhy, a modrého klinu so zlatou päťramennou hviezdou cípom vľavo. Poradie farieb pruhov je zhora: čierna, biela, červená, biela, zelená. Farby reprezentujú národ Južného Sudánu (čierna), krv preliatu v boji za slobodu (červená), úrodnú zem (zelená) a vody životodarného Nílu (modrá). Zlatá hviezda – tzv. Betlehemská hviezda – symbolizuje jednotu štátov, z ktorých sa Južný Sudán skladá.
Hugo Kapet
Hugo I. Kapet (* 939/941 – † 24. október 996, Paríž, Francúzsko) vládol v rokoch 987 až 996 Frankom. Zakladateľ rodu Kapetovcov.
Bol držiteľom parížskeho kraja. Za kráľa ho zvolili mocní lénnici želajúci si slabého kráľa. Ani žiaden jeho nástupca sa po dve storočia nevymanil spod vplyvu lénnych pánov.
V čase, keď bol zvolený na trón (987), bolo Francúzsko rozdelené na samostatné vojvodstvá a grófstva, ktorých vládcovia si sami určovali zákony a zvádzali vojny podľa chuti, nedbali na kráľa, ktorý bol za pána uznávaný iba formálne, aj to nie všetkými veľmožmi.
Najpoprednejší z veľmožov boli vojvodovia normanský, aquitánsky a burgundský, ktorých moc bola oveľa väčšia ako moc kráľa, ktorému patrila iba skupina grófstiev v okolí Paríža.
Lubina (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Lubina.
Hugo Kapet
Hugo Kapet si bol vedomý svojho postavenia a nedráždil zbytočne mocných vazalov, zachádzal s nimi ako so seberovnými a nikdy sa vraj v ich prítomnosti neozdoboval znakmi kráľovskej moci. On a ďalší panovníci z jeho rodu panovali bez veľkého hluku. 100 rokov bolo kráľovstvo Kapetovcov maličké a ich autorita skôr iba morálna. Boli síce obľúbení u duchovenstva, ale francúzski cirkevní hodnostári neboli samostatnými pánmi, ako to bolo v Nemecku, boli závislí od svetských kniežat a nemohli poskytnúť trónu takú oporu, akú mali na začiatku v duchovenstve nemeckí králi. Dôležitý pre rast moci Kapetovcov bol fakt, že následníci trónu boli korunovaní spravidla už za života svojich predchodcov, čím bola zabezpečená dedičnosť dynastie a nevyplytvalo sa zbytočne veľa síl bojmi o obsadenie trónu.
Chlodovik I.
Chlodovik I. alebo Clovis I. (* asi 466, Tournai, Rímska ríša – † 27. november 511, Paríž, Franská ríša), bol kráľom salských Frankov a franský kráľ (481 - 511) z rodu Merovejcov, syn kráľa Childericha I.
Rodina
Chlodovik mal jedného syna s neznámou manželkou: V roku 492 se stala jeho druhou manželkou Chrodichilda (Klotilda) s ktorým mal štyroch synov a jednu dcéru:
Prvotné výboje a získanie moci
Chlodovik nastúpil na trón po svojom otcovi. Rozklad rímskej moci v Galii umožnil Chlodovikovi začať úspešné výboje do vnútrozemia ríše. Okolo roku 486 zaútočil na Soissons, kde vládol Syagrius, rex Romanorum, Syagriovu armádu zničil a Syagrius utiekol k vizigótskemu kráľovi Alarichovi II. (484–507). Chlodovik naliehal na Alaricha, aby mu ho vydal. Ten tak urobil a Chlodovik Syagria zabil.Moc Sálských frankov sa tak rozšírila na juh až po Loiru, teda vlastne na celú severnú Gáliu. Toto víťazstvo natoľko posilnilo Chlodovikovu pozíciu, že mohol pokračovať v expanzii a zjednocovaní všetkých franských kmeňov. Ďalším terčom Chlodovikových výbojov sa stali Durínkovia usadení na ľavom brehu Sály. V roku 491 si ich Chlodovik podrobil, hoci iba dočasne. Nasledovali boje s Alamanmi, ktorých kmeňový zväz sídlil v oblastiach okolo horného Dunaja (na východe od ústia rieky Lech (rieka) Lech do Dunaja). V súvislosti s Alamanmi sa viaže aj legenda o Chlodovikovom krste. Podľa franského kronikára Gregora z Tours Chlodovik počas veľkej bitky s Alamanmi, ktorá sa odohrala asi pri Zülpichu (Tolbiacum) niekedy v roku 496 - 497, sľúbil, že ak sa mu podarí zvíťaziť, tak sa dá pokrstiť. Jeho vojská zázračne zvíťazili a franský kráľ - aj pod vplyvom svojej katolíckej manželky, prijal z rúk remešského arcibiskupa krst (496/497). Alamanov Chlodovik definitívne porazil aj za pomoci Porýnskych frankov až v roku 502 resp. 506. Chlodovík sa pokúsil ovládnuť aj Burgundov. Zaútočil na nich v roku 500 až 501, avšak po zásahu Vizigótov a Teodoricha Veľkého od ďalších útokov upustil. 400px|náhľad|Rozšírenie územia frankov za vlády Chlodovika I.
Boje s Vizigótmi
Najvýznamnejší vojenský úspech Chlodovik dosiahol v juhozápadnej Galii proti Vizigótom. V roku 502 uzavrel s Alarichom II. mier. Napriek tejto dohode vpadol Chlodovik v spojenectve s Burgundmi a Porýnskymi frankami v roku 507 do jeho kráľovstva. Byzantská ríša, ktorá videla v Chlodovikovi významného konkurenta ostrogótskeho kráľa Teodoricha Veľkého, vyslala proti Ostrogótom flotilu, čim zabránila, aby prišli na pomoc Vizigótom. V bitke pri Vouillé Frankovia zvíťazili a Vizigóti sa stiahli až k Narbonne v Septimánii. Vizigótsky kráľ Alarich II. bol v bitke zabitý, údajne samotným Chlodovíkom. Po tomto víťazstve sa v Chlodovikových rukách ocitla bohatá Akvitánia. Nevedel si však vynútiť prístup k Stredozemnému moru, lebo tieto oblasti boli v moci Vizigótov (Septimánia) a Ostrogótov (Provensálsko). Byzantská podpora sa prejavila aj vo formálnom uznaní Chlodovikovho postavenia: v roku 508 mu byzantské posolstvo vedené cisárom Anastasiom I. odovzdalo v Tourse odznaky konzulskej moci, čo znamenalo, akoby vládol v mene cisára.
Zjednotenie kmeňov a smrť
Po ovládnutí Akvitánie Chlodovik I. prikročil k zjednoteniu franských kmeňov. Tajne dal zavraždiť kráľa Porýnskych Frankov Sigiberta aj jeho syna - a svojho dovtedajšieho spojenca - Chlodericha. Rovnako odstránil Charachira, kráľa bližšie neznámeho franského kmeňa. Podobný osud stihol ďalšieho franského vládcu, sídliaceho v Cambrai, Ragnachara. Po týchto víťazstvách mal Clodovik I. vo svojich rukách už bezmála celú Gáliu. Ku koncu svojej vlády preniesol kráľovské sídlo do Paríža, kde aj v roku 511 zomrel. Štyria Chlodovikovi synovia si podľa germánskeho zvyku rozdelili ríšu medzi seba. Každý z nich mal titul Rex Franconum (franský kráľ) a kráľovskými sídlami (sedes regiae) sa stali Remeš, Orleáns, Paríž a Soissons. Všetci štyria dostali okrem svojho údelu aj podiel v jadre ríše, v tzv. Francii (územie medzi Rýnom a Loirou) a podiel v Akvitánii - hospodársky najrozvinutejšej časti kráľovstva.
Pozri aj
Merovejovci
Lavoye
Lavoye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cenans
Cenans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Znásobenosť
Znásobenosť môže byť:
Alpsko-himalájska sústava
Alpsko-himalájska sústava (iné názvy: alpsko-himalájsky systém, východo-západná oblasť alpínskej sústavy ) je rozsiahla geomorfologická jednotka (sústava), do ktorej sa zaraďujú Alpy, Karpaty, Krymské vrchy, Kaukaz, Pamír, Ťanšan, Himaláje. Patrí do nej celé územie Slovenska. Sústava vznikala uzatváraním oceánskeho priestoru oceánu Tethys a zrážkou Laurázie s Gondwanou, prípadne jej časťami ako bola Kiméria, Apúlia, Arabská či Indická platňa.
Delí sa na nižšie jednotky v poradí podsústava, provincia, subprovincia, oblasť, celok, podcelok a časť.
Geomorfologické členenie
náhľad|Rozsah Alpsko-himalájskej sústavy Z geomorfologického hľadiska sa alpsko-himalájska sústava v Európe člení takto:
Teoretické skúmanie
Teoretické skúmanie je forma skúmania spojená so zdokonaľovaním pojmového aparátu vedy a zameraná na všestranné poznanie v podstatných súvislostiach a zákonitostiach. Teoretické skúmanie otvára nové perspektívy vysvetlenia a predvídania faktov, orientuje a usmerňuje empirické skúmanie.
Max Frisch
Max Frisch (* 15. máj 1911, Zürich, Švajčiarsko – † 4. apríl 1991, Zürich) bol švajčiarsky spisovateľ, dramatik a architekt.
Život
Pochádzal z rodiny architekta. Študoval najprv germanistiku na univerzite v Zürichu, no po smrti otca pre nedostatok financií musel štúdiá prerušiť. Pracoval ako novinár v redakcii novín „Neue Züricher Zeitung“. V rokoch 19331935 cestoval po východnej a južnej Európe, a tiež po prvýkrát navštívil Nemecko. V rokoch 19361941 študoval v Zürichu architektúru. Po úspešnom ukončení štúdií začal pracovať ako architekt a otvoril si vlastnú kanceláriu. V roku 1947 spoznal v Zürichu Bertolta Brechta, a v roku 1951 odišiel na Rockefellerovo štipendium do USA.
Max Frisch sa zúčastnil v roku 1948 na Mierovom Kongrese vo Vroclave. V roku 1955 definitívne zatvoril svoju kanceláriu architekta a od tej doby sa venoval výlučne literárnej tvorbe. Počas svojej kariéry bol mnohokrát za svoju prácu vyznamenaný rôznymi literárnymi cenami (napr. cenou Georga Büchnera, cenou Friedricha Schillera a cenou Hermanna Hessa).
V svojej tvorbe Max Frisch odsudzuje fašizmus a iné prejavy totalitarizmu. Vykresľuje situácie súčasného človeka s jeho ťažkosťami a spoločenskými obmedzeniami a tiež vplyv technokratickej civilizácie na jeho život.
Zarvanci
Zarvanci je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 3523 obyvateľov.
Helcmanovce
Helcmanovce sú rusínska obec na Slovensku v okrese Gelnica.
Polohopis
Helcmanovce ležia v údolí tvoreným Volovskými vrchmi. Obcou vedie od 26. júla 1936 železničná trať Červená Skala – Margecany.
Súčasnosť
Súčasnosť môže byť:
Kolónia Svojdomov
náhľad|Ulica Na Šefranici Mestská štvrť Svojdomov je štvrť rodinných domov bytového stavebného družstva Svojdomov v Žiline nachádzajúca sa na uliciach – Stárkova, Na Šefranici a Daniela Krmana, postavená v rokoch 1931 – 1932. Družstvo Svojdomov založil v roku 1930 Š. Mellner, ktorý bol aj predsedom družstva.
Celoštatna súťaž na kolóniu Svojdomov bola vyhlásená v roku 1930. Do užšej súťaži boli oslovený architekti Michal Maximilián Scheer, J. Stein a Ž. Wertheimer. Stavebne boli realizované projekty od architektov M. M. Scheera a J. Steina. Bola tu projektovaná štvrť pre 145 rodinných domov. V rokoch 1931 – 1939 sa z plánovaných 68 domov postavilo 48 rodinných domov, ktoré stáli samostatne alebo ako dvojdomy. Jednotlivé domy boli projektované s možnosťou variability ich využitia v ďalších rokoch. Uplatnené tu boli myšlienky moderného bývania zo Stuttgartskej výstavy z roku 1927 funkcionalizmu – rovná strecha, strešné pochôdzne terasy, obytné balkóny, vystupujúce schodištia, loggie, zimné záhrady.
Členom družstva boli ponúkané projekty na rôzne typy domov: 1-izbový, 2-izbový s manzardou, dva 2-izbové byty v jednom dome, 3 izby s manzardou a 4-izbový dom. Po druhej svetovej vojne sa už pokračovalo vo výstavbe viacpodlažných budov, čím sa narušila urbanistická koncepcia doposiaľ vybudovaných rodinných domov. Priestorové riešenie domov družstva Svojdomov predstavuje jedinečnú pamiatku modernej architektúry na Slovensku, porovnateľnú s ostatnými dobovými realizáciami. Predstavuje vysoký štandard bývania a výrazne ovplyvnila vývoj bývania v meste aj v ďalších rokoch.
Cyklokros
thumb|Cyklokrosár pri pretekoch Cyklokros je jedna z cyklistických disciplín. Preteky sa zvyčajne konajú na jeseň a v zime (sezóna medzinárodných pretekov Svetového pohára trvá od septembra do januára) a konajú sa na okruhoch s dĺžkou asi 2,5 až 3,5 kilometra. Na okruhu bývajú úseky s rôznym povrchom – trávou, hlinou, dlažbou, prekážkami a strmými stúpaniami, kde pretekári musia zoskakovať z bicykla a bicykel prenášať. Preteky zvyčajne trvajú 30 minút až hodinu; celková dĺžka závisí na podmienkach. Oblasti, kde sa tento šport najviac vyskytuje, zodpovedajú štátom s tradíciou cestnej cyklistiky – Belgicko, najmä Flámsko, Holandsko a Česko.
Chirotonia
Chirotonia alebo chirotónia (gr. χειροτονία) je obrad ustanovenia (vysviacky) biskupa vo východných cirkvách. Vykonáva sa vkladaním rúk ostatných biskupov, preto sa zvykne nazývať aj rukopoloženie.
Cyklokros
Cyklokrosové bicykle sa podobajú cestným – sú ľahké, majú úzke ráfiky a plášte a zahnuté riadidlá. Niektoré prvky sa však viac podobajú horským bicyklom: profilované plášte pre zabránenie šmyku na klzkom povrchu a brzdy upevnené na vidliciach rámu, čo zabraňuje hromadeniu blata. Pretekári môžu v priebehu pretekov bicykle meniť; v ťažkých podmienkach je preto bežné, že mechanici pri pretekoch čistia, opravujú alebo mažú bicykle, ktoré potom pretekárovi poskytnú pri prejazde okolo svojho stanovišťa.
Externé odkazy
Medailisti z MS v cyklokrose do roku 2006
Ruské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov
Ruské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Rusko na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
Účasti na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Rusko patrí v tejto kategórie medzi veľmi úspešné tímy so ziskom 9 medailí. Získali Súbor:Gold medal icon.svg - 3 zlaté medaily a ešte k tomu Súbor:Silver medal icon.svg - 4-krát sa tešili zo zisku strieborných medailí a Súbor:Bronze medal icon.svg - 2-krát boli bronzoví v tejto kategórii.
Héreg
Héreg je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tatabánya.
Má rozlohu 2713 ha a žije tu 1025 obyvateľov (2007).
Alexander Hutchison
Alexander Hutchison (* 1838, Kilmarnock, Spojené kráľovstvo – † 1. august 1917, Arcadia, Austrália) bol austrálsky podnikateľ (vydavateľ, importér), politik a sadár škótskeho pôvodu.
Život
V roku 1876 emigroval do Nového Južného Walesu. So svojou rodinou priplával z Londýna na lodi Brisbane, ktorá v Austrálii pristála 25. septembra 1876. Založil a viedol spoločnosť A. Hutchison & Son, ktorá pôsobila ako vydavateľstvo a importér kníh a obrazov s hlavnou kanceláriou v Maitlande a pobočkami v Sydney, Newcastli, Tamworthe a Tinonee. V roku 1878 založil Lóžu dobrých templárov (Good Templars Lodge) v East Maitlande a do roku 1881 bol jej hlavným predstaviteľom. V roku 1885 sa Hutchison usadil v Galstone, na predmestí Sydney. Osem rokov viedol Casual Labour Farm a po odchode na penziu sa utiahol na svoj ovocný sad v mestečku Upper Galston (dnes Arcadia). Tu v roku 1917 zomrel. Je pochovaný spolu so svojou manželkou v neoznačených hroboch na Cintoríne jednotnej cirkvi (Uniting Church Cemetery) v mestečku Dural.
Politická činnosť
V roku 1887 bol zvolený do novojužnowaleského zákonodarného zboru, ako člen Strany slobodného obchodu (Free Trade Party) za volebný dištrikt Canterbury. Ako poslanec slúžil nepretržite od 12. februára 1887 do 6. júna 1891.
Omo
V údolí rieky sa našli nálezy kostrových pozostatkov predkov človeka. Preto bolo toto údolie zaradené do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.
Priebeh toku
Pramení v centrálnej časti Etiópskej vysočiny. Tečie prevažne na juh. V horách je dolina rieky úzka zatiaľ čo na dolnom toku sa výrazne rozširuje. Ústi do jazera Turkana. Preteká cez Národný park Mago a Národný park Omo.
Vodný režim
Najväčší prietok má v období dažďov v lete. V roku 2006 spôsobila rieka na svojom dolnom toku rozsiahle záplavy.
Kampylobakteriálna enteritída
Kampylobakteriálna enteritída (zápal tenkého čreva) je infekčné hnačkovité ochorenie ľudí, ktorého pôvodcom sú baktérie rodu Campylobacter. Patogénne druhy produkujú toxíny podobné choleragénu a cytotoxíny. K najčastejším vyvolávateľom patria druhy Campylobacter jejuni, Campylobacter coli a Campylobacter laridis.
Človek sa nakazí infikovanou vodou alebo potravinami (fast food, predovšetkým zle tepelne upravené kuracie mäso), prípadne kontaktom s nakazenými zvieratami (najmä hydina a ošípané). V určitom percente prípadov sa môže infekcia ohraničená na tenké črevo zmeniť prienikom baktérií do krvného obehu na systémové horúčkovité ochorenie s bolesťami brucha, výraznými až krvavými hnačkami a bolesťami hlavy.