cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Torta
Torta môže mať niekoľko poschodí, kedy postupne menšie a menšie torty tvoria pyramídu. Používa sa väčšinou pri oslavách narodenín, pri svadbách, veselkách, iných oslavách a aj len tak bez dôvodu a pre radosť. Torty môžu byť vhodne upravené do tvaru srdiečok, kníh, áut, zvierat, zbraní, šachovníc, ľudských postáv, obskurných geometrických tvarov a inak. Narodeninové torty sa môžu zdobiť sviečkami v počte zodpovedajúcom veku oslavenca. Pri vysokom veku, zvlášť žien, ale aj mužov, sa z praktických dôvodov a z úcty k člověku počet sviečok zámerne znižuje alebo zostáva dlhodobo rovnaký. V týchto zvykoch existuje veľká variabilita. Záleží na vhodnosti príležitosti, miere formality udalosti a pri nej prítomných ľudí.
Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale mužov 2017
Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale mužov 2017 bol v poradí 15. turnaj majstrovstiev Západnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Západoázijská basketbalová asociácia (WABA). Konal sa v Ammáne, v Jordánsku v dňoch od 29. januára2. februára 2017, za účasti 6 tímov. Jordánsko bolo organizátorom západoázijského šampionátu ôsmykrát; predtým hostilo toto podujatie v rokoch 2001, 2002, 2008, 2012, 2014, 2015 a 2016, zakaždým v Ammáne. Zápasy sa odohrali v aréne Fuhais club Hall. Turnaj pozostával iba z jednej šesťčlennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. Svoj piaty titul získal 🇱🇧, ktorý zvíťazil vo všetkých stretnutiach.
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia západoázijských družstiev na Majstrovstvá Ázie 2017, ktoré organizuje Libanon. Kvalifikovali sa na ne štyri najlepšie družstvá.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.
Suchá ulica (Bratislava)
Suchá ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v lokalite Stráže.
Biela skala (vrch vo Veľkej Fatre)
Biela skala je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Necpaly, približne východne od Turčianskych Teplíc.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obce Blatnica a Necpaly. Najbližšími sídlami sú východne ležiace Liptovské Revúce, juhovýchodne ležiace Motyčky a Staré Hory, západným smerom sa nachádzajú Necpaly a Blatnica. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis
Biela skala leží v bočnom hrebeni, ktorý vybieha z masívu Suchého vrchu severozápadným smerom na Koziu skalu. Juhozápadné svahy klesajú do Vrátnej doliny, severné vymedzuje Necpalská dolina a dolina Revúcky mlyn. Severným smerom susedí Prierastlé a Borišov, východne leží Ploská , Chyžky  a Suchý vrch, južne Ostredok  a Kráľova skala  a západne Skalná  a Lubená. Masív patrí do povodia rieky Váh, resp. jeho čiastkového povodia rieky Turiec; severné svahy hrebeňa odvodňuje Necpalský potok, vodu z južných odvádza Vrátňanský potok do Gaderského potoka a rieky Turiec. Na vrchol nevedie značený chodník a jeho časť patrí do prírodnej rezervácie Biela skala. V masíve je jaskyňa.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý, miestami riedky les, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít bez vyššej vegetácie je možné pozorovať okolité veľkofatranské vrcholy, pri priaznivých podmienkach tiež Nízke Tatry, Malú Fatru a Strážovské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesným chodníkom po hrebeni.
Chrasťová ulica
Chrasťová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v lokalite Stráže.
Tiahne sa od Jaskového radu po Suchú ulicu. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Hádzaná na Letných olympijských hrách
náhľad|Zápas žien na [[Letné olympijské hry 2016|OH 2016]] 150px|náhľad|Ukrajinská známka s motívom [[Letné olympijské hry|OH 1996]] Hádzaná na Letných olympijských hrách je hádzanársky turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier. Organizuje ho Medzinárodný olympijský výbor (MOV) v spolupráci s Medzinárodnou hádzanárskou federáciou (IHF). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený na 10. letných olympijských hrách v roku 1936 v Berlíne. Súťažilo sa v 11-tkovej forme hádzanej hrávanej vonkutzv. handbale, a iba v mužskej kategórii. Ďalších 36 rokov sa hádzaná neobjavila na olympijských hrách. Opätovne bola zaradená do programu hier na 17. letných olympijských hrách 1976 v Mníchove, opäť iba v mužskej kategórii, tentoraz však už v štandardnej, sedmičkovej hádzanej. Odvtedy sa organizuje na nich pravidelne. O 4 roky neskôr, na olympiáde v Montreale, sa prvýkrát organizoval aj turnaj žien.
Najviac víťazstiev v mužskej kategórii zaznamenali družstvá 🇫🇷 a, keď vyhrali olympijský titul trikrát; u žien získalo 🇩🇰 rovnako tri tituly.
Tincourt-Boucly
Tincourt-Boucly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anton Raphael Mengs
Anton Raphael Mengs (* 12. marec 1728, Ústí nad Labem† 29. jún 1779, Rím) bol nemecký klasicistický maliar narodený v Čechách.
Život
Narodil sa ako syn saského dvorného maliara, Dána Izmaela Mengsa v Ústí nad Labem (ktorým zrejme rodina len prechádzala). Čoskoro po jeho narodení sa rodina usadila v Drážďanoch. Prvé maliarske školenie získal spolu so svojou sestrou Theresiou Concordiou v ateliéri svojho otca. S otcom tiež podnikol prvú študijnú cestu do Ríma, kde ďalej študoval v ateliéri Antona Marona a oženil sa s jeho dcérou. Na Akadémii v Ríme tiež vyučoval maľbu. Pri pobyte tam vyzdobil freskami chrám sv. Eusébia na Esquiline. Neskôr pobýval opäť v Drážďanoch, kde vyzdobil výjavmi z Kristovho života hlavný oltár a dva bočné oltáre Dvorného chrámu (Katholische Hofkirche). V roku 1745 Mengs po svojom otcovi zdedil pozíciu dvorného maliara saského kurfirsta a poľského kráľa Augusta III. (v Sasku nazývaného Friedrich August II.). Preslávil sa ako významný portrétista (napr. portrét neapolského kráľa Karola VII.), ako maliar náboženských obrazov monumentálnych rozmerov a nástenných malieb. Dvakrát sa zdržiaval v Španielsku, najmä v rokoch 17611769, kedy vytvoril nástropné fresky v Palacio Real v Madride. Stal sa tiež riaditeľom Španielskej kráľovskej akadémie.
Myšlienkovo vychádzal z diela Johanna Joachima Winckelmanna (Myšlienky o napodobovaní gréckych diel v maliarstve a sochárstve), s ktorým sa spriatelil v Ríme. Za vrchol úpadku maliarstva považoval dielo neskorobarokového Benátčana Giovanniho Battistu Tiepola.
Muškát krúžkovaný
Muškát krúžkovaný (iné názvy: pelargónia zonále, muškát vzpriamený, muškát kríčkový, muškát pásikavý; ) je kvitnúca okrasná rastlina pestovaná v záhradách od mierneho po tropické pásmo. Je súčasťou širokého rodu pelargónium tvoreného asi 280 druhmi a endemitom Juhoafrickej republiky. Rastie tam v pobrežných provinciách, od juhu Západného Kapska cez Východné Kapsko po sever provincie KwaZulu-Natal v horských údoliach, preliaklinách a na úpätiach skál v prostredí, kde dlhé obdobie neprší a je sucho.
Rozšírenie
Asi roku 1700 boli semená pelargónie páskatej dopravené z Afriky do Leidenu v Holandsku, kde začali byť pestované v tamojšej botanickej záhrade. Za niekoľko rokov sa dostala na Britské ostrovy, do Francúzska, Talianska aj Španielska a stala sa tam obľúbenou. Postupne doputovala na ostrovy Karibiku a okolo roku 1800 už bola známa v Severnej Amerike, kde ju pestoval vtedajší americký prezident Thomas Jefferson. Dnes rastie vo voľnej prírode mnohých subtropických a tropických krajín a v chladnejších oblastiach je pestovaná v skleníkoch.
Ekológia
Pre úspešný rast potrebujú všetky pelargónie dobre priepustnú pôdu s pôdnou reakciou neutrálnou až mierne alkalickou a na dosiahnutie kvalitných kvetov je nutné plné osvetlené a stanovište dostatočné zásobené živinami. Vo svojej domovine a v oblastiach, kde v zime neklesá teplota pod 0°C, rastú ako trvalky a vytvárajú polokery.
Popis
Vytrvalá rastlina krovitého vzrastu, ktorý za ideálnych podmienok vo svojej domovine dorastá do výšky okolo 1 m. Jej mäkko chlpaté, dužinaté letorasty, ktoré slúžia ako zásobáreň vody pre suché obdobie, v starobe od spodu drevnatia. Je porastená stopkatými listami s okrúhlymi alebo plytko päťlaločnými čepeľami, ktoré majú v priemere 5 až 8 cm. Čepele sú na vrchnej strane riedko mäkko chlpaté a pozdĺž vrúbkovaného okraja majú tmavý alebo červenavý pruh podkovitého tvaru.
Plodom je rozpadavý zobákovitý plod, ktorý sa pri dozrievaní delí v 5 jednosemenných puzdier. Tie sa od seba aj od stredného stĺpika postupne oddeľujú a napínajú tak pružné osiny, ktoré zrelé semená vymršťujú. Čierne, hranaté semená sú drobné, jeden gram obsahuje asi 250 semien.
Rozmnožovanie
Rastliny sa môžu rozmnožovať semenami alebo rezkovaním. Pri výseve semien sa zvyčajne nezachovávajú všetky vyšľachtené vlastnosti rodičov a nové rastlinky sa od seba rôznia, v praxi sa tento spôsob používa hlavne pri získavaní nových kultivarov. Boli však vyšľachtené hybridy, ktorých prvé F1 generácie si tieto vlastnosti zachovávajú a majú vyrovnané potomstvo. Tvrdé semená sa pred výsevom skarifikujú a pri teplote okolo 20°C vyklíčia do 14 dní.
Ku klasickému odrezkovaniu sa používajú dobre rastúce a kvitnúce materské rastliny, z jednej sa získa päť až pätnásť rezkov. Možno ich množiť aj tak, že rastliny rozrežeme na kúsky s jedným listom, zasypeme pôdou a tie zo spiaceho úžľabného púčika vypustia korene. Novším spôsobom vegetatívneho rozmnožovania, pri ktorom získame veľký počet identických jedincov, je tzv. mikropropagácia rastlín, kedy sa využívajú rastlinné explantáty.
Význam
Pôvodný druh muškátu kríčkového sa v súčasnosti na trhové využitie takmer nepestuje, má však ako jeden z rodičov veľký význam pre vznik veľkej skupiny krížencov nazývaných Pelargonium × hortorum. Na vytvorení týchto hybridov sa podieľala spoločne s druhmi Pelargonium frutetorum, Pelargonium iquinans, Pelargonium scandens a ďalšími.
Všetky dnes predávané pelargónie sú rastliny vzniknuté umelým krížením a šľachtením. Takto získané kvety síce nevonia, ale mávajú výraznejšiu kresbu takmer celistvých listov, väčšie, početnejšie a lepšie vyfarbené a trvanlivejšie kvety, kompaktnejší vzrast a sú odolnejšie proti hubovým chorobám, ktoré im hrozia pri zvýšenej vlhkosti. Boli takto vyšľachtené, a stále sa šľachtia, stovky a stovky nových kultivarov vhodných na pestovanie v kvetináčoch alebo záhradách.
Tœufles
Toeufles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gouyova-Stodolova rovnica
náhľad|Grafická interpretácia rovnice v [[T-s diagram|T-s diagrame: krivky 1-2is zobrazujú vratný proces, 1-2 nevratný proces. Tu je teplota okolia, krížom šrafovaná plocha znázorňuje stratu nevratnosťou (exverl)]] Gouyova-Stodolova rovnica je rovnica, ktorá popisuje vzťah medzi stratou exergie (stratou schopnosti konať prácu) a vzrastom entropie pri nevratných procesoch. Prvýkrát ju teoreticky sformuloval Louis Georges Gouy v roku 1889. Rovnicu na riešenie technických problémov prvýkrát aplikoval Aurel Stodola v roku 1898.
Rovnica
kde:
Diaľnica D49 (Česko)
Diaľnica D49 (do 31. decembra 2015 Rýchlostná cesta R49 ) je diaľnica v Česku, ktorá má po dokončení spájať východnú Moravu so západným Slovenskom. Bude začínať v Hulíne na križovatke s D1 a povedie cez Fryšták, Lípu, Pozděchov a Horní Lideč do Lysej pod Makytou, kde se napojí na slovenskú rychlostnú cestu R6, ktorá bude pokračovať do Púchova k slovenskej D1.
Dejiny
Označenie R49 sa začalo používať v roku 1996, kedy bol zmenený plán výstavby dnešnej diaľnice D1, ktorá mala pôvodne od Hulína pokračovať na slovenskú štátnu hranicu, zatiaľ čo od Hulína na Ostravsko a a poľskú hranicu mala pokračovať diaľnica D47. Bolo zrušené trasovanie D1 na Slovensko a jej pokračovánie bolo přeložené do trasy pôvodnej diaľnice D47. Diaľnica na Slovensko bola nahradená rýchlostnou cestou R49. 1. januára 2016 bola rýchlostna cesta R49 prevedená do kategórie diaľnic a stala sa z nej diaľnica D49.
Výstavba prvého úseku Hulín - Fryšták bola zahájená v roku 2008, ale v roku 2010 bola pokynom ministerstva dopravy zastavená a po opakovaní povoľovacích procesov a viacerých námietkach opätovne zahájená až koncom roka 2021 s termínom dokončenia v roku 2024.
Tours-en-Vimeu
Tours-en-Vimeu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ryan Gosling
Ryan Thomas Gosling (* 12. november 1980, London, Ontário, Kanada) je kanadský herec, ktorý tiež patrí k najmladším hercom nominovaných na Oscara. Svoju kariéru začal v roku 1995, známy je z filmov ako Zápisník jednej lásky (2004), Hranice života (2005), Deň zrady (2011), Lovci gangstrov (2013) či "La La Land" (2016). V súčasnosti žije s herečkou Evou Mendesovou, s ktorou má tiež dve deti.
Kyriakos Mitsotakis
Kyriakos Mitsotakis (novogr. Κυριάκος Μητσοτάκης), rodený Kyriakos Alec Mitsotakis, (* 4. marec 1968 Atény, Grécko) je grécky politik, od 8. júla 2019 grécky premiér. Je tiež predsedom strany „Nová demokracia“ (novogr. Νέας Δημοκρατίας) a bývalým lídrom opozície. Je synom bývalého premiéra Konstantinosa Mitsotakisa. Jeho strana Nová demokracia obsadí v 300-člennom parlamente 158 kresiel, pretože vo voľbách získala 39,8 % hlasov. Portál Euronews.com uvádza podiel hlasov 39,85 %.
Rodina a vzdelanie
Narodil sa v Aténach ako 4 dieťa Konstantinosa Mitsotakisa, bývalého premiéra Grécka v rokoch 1990-1993 a Mariky Giannouku. Jeho otec je potomok „zakladateľa moderného Grécka“ Elefthériosa Venizélosa. Jeho najstaršia sestra Dóra Bakoyánni išla v politických stopách otca a stala sa primátorkou Atén, potom ministerkou. Jej syn a Kyriakov synovec Kostas Bakoyannis bol tiež zvolený za primátora hlavného mesta v 2019.
Keď sa Kyriakos narodil, ich rodinné sídlo strážila vojenská junta. Keď mal 6 mesiacov jeho rodičia si zvolili odísť do exilu do Paríža. Rodina sa vrátila do Atén až po znovunastolení demokracie v 1974.
V roku 1986 získal diplom na Aténskej univerzite, čo je elitná škola pre budúcich politikov a štátnych úradníkov. Pokračoval na Harvardovej univerzite (sociálne štúdiá) a na Stanfordovej univerzite (štúdium medzinárodných vzťahov), kde dosiahol titul magistra. Nakoniec v rokoch 1993 -1995 dokončil univerzitný kurz na Harvard Business School stupňom MBA.
V roku 1997 sa oženil s Marevou Grabovskou, s ktorou má 3 deti. Hovorí grécky, anglicky, francúzsky a nemecky.
Kariéra
Medzi 1990 až 1991 pracoval ako finančný analytik v Londýne v Chase Manhattan Bank. Po niekoľkých mesiacoch sa vrátil do Grécka, aby nastúpil do vojenskej služby v gréckych vzdušných silách. Začiatkom 1995 začal pracovať pre spoločnosť McKinsey & Company; uskutočňoval rôzne misie v sektore telekomunikácií a finančných služieb. Po dvoch rokoch začal spolupracovať s Alpha Ventures, filiálkou Alpha Bank, kde sa zaoberal investíciami.
V 1999 Kyriakos Mitsotakis založil NBG Venture Capital prepojenú s Gréckou národnou bankou, kde bol na poste generálneho riaditeľa do 2003. Jeho spoločnosť realizovala hlavne zahraničné transakcie, čím sa rozumie Balkán. Následne opustil pozíciu vo firme, aby vstúpil do politiky a pripravoval si kandidatúru v budúcich parlamentných voľbách.
Poslanec a minister
Do politiky vstúpil chvíľu pred voľbami v roku 2000 a bol aktívny v kampani strany Nová demokracia. Táto pravicová strana bola stále porážaná Panhelénskym socialistickým hnutím. Po 4 rokoch politického boja bol Mitsotakis zvolený za poslanca za Atény. Jeho postup v politike bol diskrétny na rozdiel od jeho sestry Dory Bakoyanni, ktorá stúpala v kariére ako pravicová politička.
Kyriakos Mitsotakis nakoniec získal 24. júna 2013 prvé ministerské kreslo. Premiér konzervatívcov Antonis Samaras ho menoval ministrom pre administratívnu reformu a elektronizáciu štátnej správy. V tejto pozícii uskutočňoval prísnu reformnú politiku, riadil reorganizáciu štátnych inštitúcií, inicioval drastickú redukciu personálu a jeho kompetencií voči verejnosti a štrukturálnu zmenu daňovej administrácie.
Predseda Novej demokracie
V januári 2015 bol zvolený v parlamentných voľbách za poslanca za Atény. Na základe internej straníckej voľby sa stal predsedom „Novej demokracie“ 10. januára 2016. Za podpredsedu si vybral Adonisa Georgiadisa, bývalého člena LAOS (Laïkos Orthodoxos Synagermos - konzervatívna, populistická a extrémistická strana). Členom jeho tímu sa stal aj Mikis Voidis, tiež z LAOS, ktorý viedol extrémne pravicovú skupinu mládeže.
Mitsotakis viedol kampaň s nacionalistickými heslami, proti názvu štátu Macedónsko a kritizoval aj politiku prijímania migrantov do Grécka. Jeho strana sa takto dostala do čela vo voľbách, keď dosiahla v júli 2019 39,85 % hlasov, čo znamenalo jej víťazstvo. V parlamente obsadzuje strana Nová demokracia teraz 158 kresiel.
8. júla 2019 ho menoval prezident Prokopios Pavlopoulos za predsedu gréckej vlády.
Vosková ulica
Vosková ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v lokalite Stráže. Vznikla 29. marca 2007.
Tiahne sa kolmo od Hornej Vančurovej ulice, Križuje Chrasťovú ulicu. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Forchheimský mier
Forchheimský mier alebo mier vo Forchheime bola mierová zmluva medzi Východofranskou a Veľkomoravskou ríšou, ktorú (po vzájomných vojnách v rokoch 871873) v roku 874 uzavrel Svätopluk I. (v zastúpení Jána z Benátok) a Ľudovít II. Nemec vo Forchheime.
Primárne pramene
Najstarší prameň, ktorý informuje o mieri sú Fuldské anály, konkrétne záznam k roku 874:
Ďalší prameň je Herimannus Augiensis a jeho dielo Chronicon de sex aetatibus mundi z 11. storočia (záznam k roku 874):
Výrazne neskoršia (1517) je správa Johannesa Aventina v jeho diele Annales ducum Boiariae.
Význam
Mierová zmluva znamenala úplnú nezávislosť Veľkej Moravy, spomínaný poplatok bol pravdepodobne „jednorazový výkup mierového spolužitia“. Mier pre obe strany pravdepodobne nemal väčšiu záväznosť, šlo o to „… aby obaja [Svätopluk I. a Ľudovít II.] mohli vo svojich štátoch nerušene vládnuť“, Svätopluk I. mal uvoľnené možnosti pre upevnenie vlastnej moci a pravdepodobne i pre zdokonalenie organizácie a výzbroje vojsk. Prešiel do diplomatickej ofenzívy voči Frankom a začal uskutočnovať vlastné výboje. Silné postavenie Svätopluka I. naznačuje fakt, že vyjednával prostredníctvom vyslanca. Prísaha bola iba sľub zanechania nepriateľstva a platenie poplatku bola bola odplata (náhrada) za zachovanie mieru druhej strany, čo bolo priamo jeho podmienkou ; zabezpečovala mier platiacej strane. Spomínaný poplatok niektorí historici považujú za jednorazový, iní za každoročný. Podobné platby sa vyskytovali v ranostredovekej Európe aj v iných štátoch (Byzancia, Východofranská ríša, Západofranská ríša). Mier platil do roku 882.
Hodnotenia historikov
František Dvorník: „… Svätopluk uznal formálnu zvrchovanosť ríše a Ľudovít Nemec mu ponechal vládu nad Moravou.“
Matúš Kučera: „… týmto mierom Svätopluk zabezpečil pre svoju vyčerpanú krajinu svet bez vojen. Dosiahol to najcennejšie čo sa dalo. Nastúpila doba, keď Veľká Morava osem až desať rokov nebojovala s nemeckými vojskami. Tým si panovník uvoľnil ruky, aby mohol vnútorne prestavať a upevniť vlastný štát.“
Richard Marsina: „Je nesprávne chápať Forchheimský mier ako Svätoplukovu kapituláciu. Správu o jeho uzavretí zachoval iba východofranský analista, ktorý však formuláciu upravil tak, aby z nej vyplývali iba výhody, ktoré dosiahla jeho strana. Treba ale uznať, že v podstate nezamlčal to, že Svätopluk neprijal vo Forchheime záväzky pasívne, ale že ich bol ochotný prijať len v prípade splnenia svojich požiadaviek. Čiže nielen dal, ale aj dostával. Preto je správnejšie charakterizovať Forchheimský mier ako uznanie zvrchovanosti Východofranskej ríše, ak sa nebude usilovať otvorene zasahovať do vnútorných pomerov na Veľkej Morave. Uzavretie tohto mieru Svätoplukovi vlastne umožnilo expanziu do oblastí, ktoré Východofranská ríša nepokladala za bezprostrednú sféru svojho záujmu. Z tohto hľadiska možno Forchheimský mier hodnotiť ako premyslený štátnický, významný a úspešný štátnický čin. Umožnil nielen spomínanú expanziu, ale poskytol aj potrebný čas na vnútornú konsolidáciu a upevnenie Veľkej Moravy.“
Peter Ratkoš: „O úplnej nezávislosti Veľkej Moravy po vyhnaní bavorských votrelcov roku 871 nemožno pochybovať napriek tomu, že fuldský letopisec v zázname k roku 874 zámerne skreslene informuje o priebehu rokovania Svätoplukovho posla kňaza Jána z Benátok s kráľom Ľudovítom Nemcom. Rokovania vo dvorci vo Forchheime o uzavretí trvalého mieru komentoval tak, akoby sa Svätopluk opätovne podrobil Ľudovítovi Nemcovi. Letopisec spomína povinnosť platiť ‚cenzus‘, avšak bez konkrétneho popisu. Z nasledujúcich udalostí však vyplýva, že nešlo o trvalý vazalský tribút, ale pravdepodobnejšie o jednorazové vykúpenie mierového spolužitia“.
Vrgorac
Vrgorac je mesto v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. V roku 2001 žilo v samotnom meste okolo 1 700 obyvateľov, no vo všetkých jeho častiach (osadách) to bolo spolu až 7 593 obyvateľov.
Vrgorac leží asi 98 kilometrov juhovýchodne od Splitu, bosnianske mesto Mostar je vzdialené asi.
Doprava
Mesto leží na križovatke štátnych ciest 62 a 512 a neďaleko sa nachádza aj stavenisko diaľnice A1.
Toutencourt
Toutencourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doli
Doli je osada v Chorvátsku v Dubrovnícko-neretvianskej župe, ktorá patrí obci Dubrovačko primorje. V roku 2001 tu v 81 domácnostiach žilo 207 obyvateľov.
Doprava
Mesto leží na Jadranskej magistrále neďaleko križovatky so štátnou cestou 414. V budúcnosti bude osada so svojim okolím napojená na diaľnicu A1 samostatným výjazdom.
Forbes (magazín)
thumb|Logo náhľad|Budova Forbesu na [[piata Avenue|piatej avenue v New Yorku]]
Forbes  je magazín so 100 ročnou históriou, ktorý vydáva americká spoločnosť Forbes. V Amerike vychádza ako dvojtýždenník. Forbes si zakladá na svojej dôveryhodnosti, v prieskume sa umiestnil na prvom mieste. Medzi najväčších konkurentov Forbes patrí magazín Fortune a Bussiness Week. Celosvetovo vychádza viac ako 6 miliónov výtlačkov. Počet čitateľov webu a časopisu je okolo 50 miliónov. Heslom magazínu je veta „The Capitalist Tool“ (Nástroj kapitalistu). Magazín je známy mnohými rebríčkami a zoznamami. Medzi najznámejšie patrí Forbes 400 - zoznam najbohatších ľudí Ameriky alebo zoznam miliardárov.
Forbes na Slovensku
V novembri 2010 vyšiel prvý výtlačok Forbes na Slovensku. Magazín je mesačníkom. Náklad je 15 000 kusov, s rozsahom 96 strán a cenou 3 eurá. Slovenský časopis Forbes každoročne zverejňuje rebríček úspešných Slovákov do 30 rokov s názvom Forbes 30 pod 30. Medzi ocenených patria napríklad umelecká fotografka Mária Švarbová, futbalista Milan Škriniar, hokejista Martin Fehervárý, či atlét Ján Volko.
Železničná stanica Nová Baňa
Železničná stanica Nová Baňa je železničná stanica v Novej Bani. Leží na trati 150 Nové Zámky – Zvolen. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú päť dopravných a dve manipulačné koľaje. Obsahuje tri vlečky a dve úrovňové nástupištia v dĺžke 150 metrov. Je k nej priradená stanica Hronský Beňadik.
Stanica má pokladňu ZSSK.
Alanya
Alanya je mesto v Turecku, ktoré sa nachádza pri pobreží Stredozemného mora. Nachádza sa 138 kilometrov východne od mesta Antalya. V roku 2012 malo mesto 104 573 obyvateľov.
Pamiatky
Na polostrove stojí hrad Alanya, citadela seldžuckej éry z roku 1226. Súčasný hrad bol postavený nad existujúcim opevnením a slúžil dvojakému účelu ako palác miestnej samosprávy a ako obranná stavba v prípade útoku.
Podnebie
Alanya má typické horúce letné stredomorské podnebie. Subtropické pásmo vysokého tlaku, ktoré sa nachádza v oblasti Stredozemného mora, zaisťuje, že najviac dažďov bude prichádzať počas zimy, takže leto bude dlhé, horúce a suché.
Demografia
Z iba 87 080 v roku 1985 sa v okrese prudko zvýšil počet obyvateľov na 384 949 v roku 2007. V roku 2007 malo samotné mesto 134 396 obyvateľov, z toho 9 789 bolo emigrantov z Európy, asi polovica z nich z Nemecka a Dánska. Celkovo vlastní nehnuteľnosť v Alanyi 17 850 cudzincov. Počas leta počet obyvateľov stúpa kvôli veľkému počtu turistov.
Treux
Treux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Papajské sedlo
Papajské sedlo je sedlo v Javorníkoch. Leží na slovensko-českej hranici, nad obcou Lazy pod Makytou, približne severozápadne od Púchova. Je významnou križovatkou turistických trás a cyklotrás, keďže sedlom prechádza Javornícka magistrála.
Treux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Petronius Maximus
Pôvod
Petronius Maximus pochádzal zo starobylej rímskej rodiny plebejského pôvodu, Aniciovcov, ktorého pôvod siaha až do 4. stor. pred Kr. Jeho starý otec, Sextus Claudius Petronius Probus bol významným politikom a generálom. Petronius Maximus slúžil ako prefekt mesta Rím, neskôr ako konzul a pretoriánsky prefekt pre Itáliu.
Vláda
Petronius Maximus bol rivalom slávneho generála Flavia Aetia a je možné, že práve Maximus presvedčil cisára Valentiniana III. aby Aetia zavraždil. Naopak, bol to pravdepodobne Maximus, ktorý stál o rok neskôr za zavraždením cisára Valentiniana, ktorý mal znásilniť jeho ženu. Po Valentinianovej smrti nastúpil na trón Maximus, ale svojim počínaním zapríčinil dobytie Ríma Vandalmi. Petronius Maximus si za ženu zobral vdovu po Valentinianovi, Liciniu Eudoxiu a zároveň oženil svojho syna s Eudoxiou, dcérou Licinie Eudoxie, ktorá však bola zasnúbená s Hunerichom, synom Geisericha, kráľa Vandalov. Geiserich sa urazil, že rímsky cisár takto zrušil už naplánovanú svadbu a tak sa Vandali vylodili v Ríme, ktorý celý vydrancovali a s obrovským bohatstvom sa vrátili do Afriky. Počas vandalského útoku bol Petronius Maximus pri pokuse o útek ukameňovaný rozhorčeným davom.
Papajské sedlo
Poloha
Nachádza sa na západnom okraji slovenskej časti Javorníkov, geomorfologického podcelku Vysoké Javorníky a časti Javornícka hornatina. Sedlom vedie okrem štátnej i hranica Trenčianskeho a Zlínskeho kraja a okresov Púchov a Vsetín. Východná časť patrí do katastra obce Lazy pod Makytou, západná obci Huslenky. Juhozápadným smerom leží vrch Makyta, severovýchodne vrch Provazné. Východne situované svahy odvodňujú prítoky Bielej vody do Váhu, zo západných odvádza vodu riečka Kychová do Vsetínskej Bečvy a Bečvy. Najbližšími sídlami je severozápadne situovaný Halenkov a južne ležiace Lazy pod Makytou. V sedle sa nachádza zastávka náučného chodníka.
Žlnovité
Sú rozšírené celosvetovo okrem Austrálie, Nového Zélandu, Novej Guiney, Madagaskaru, niektorých oceánskych ostrovov a polárnych oblastí.
Ich spôsob života je špecifický. Sú viazaní na lesné porasty, ale žijú aj v púštnych a skalnatých biotopoch (Melanerpes uropygialis si robí hniezda v kaktusoch). Živia sa hlavne hmyzom, ale zbierajú aj ovocie, orechy a miazgu zo stromov. Zobák a dlhý jazyk je prispôsobený na vyberanie potravy z dutín a dierok. Hniezdia v dutinách, ktoré si väčšinou vyrobia a po opustení sú dôležité aj pre ostatné živočíchy. Okrem hlasu komunikujú aj bubnovaním. Sú to monogamné vtáky.
Národné futbalové mužstvo Holandských Antíl
Národné futbalové mužstvo Holandských Antíl reprezentovalo Holandské Antily na medzinárodných futbalových súťažiach. Holandské Antily sa skladali z dvojice štátov a súčasných národných tímov Bonaire, Curaçao. Do roku 1986 bola súčasťou Holandských Antíl aj 🇦🇼. Národný tím existoval do roku 2011. Holandské Antily sa nikdy nekvalifikovali na MS. Štyrikrát sa predstavili na Majstrovstvách CONCACAF z ktorých majú dve bronzové úspechy.
Matúškova ulica (Bratislava)
Matúškova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Nachádza sa v lokalite Stráže. Je pomenovaná podľa Janka Matúšku (1821 – 1877), slovenského básnika.
Tiahne sa od Jaskového radu po ulicu Pod Strážami. Na Matúškovej 10 majú sídlo spoločnosti Muzika CS, Doku CS, Kino CS a Film Europe Channel.
Curaçajské národné futbalové mužstvo (1921 – 1958)
Národný futbalový tím Teritória Curaçao bol bývalý oficiálny tím Curaçaa na medzinárodných futbalových akciách. Územie Curaçao sa 15. decembra 1954 pripojilo k Holandským Antilám futbalový tím ale pôsobil ešte do roku 1958.
Slivno
Slivno je obec v Chorvátsku v Dubrovnícko-neretvianskej župe. Nachádza sa neďaleko delty rieky Neretva a štátnej hranice s Bosnou a Hercegovinou.
Doprava
Obec leží na Jadranskej magistrále neďaleko hraničného priechodu do Bosny a Hercegoviny.
Ugny-l’Équipée
Ugny-l’Équipée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gornja Ploča
Gornja Ploča je osada v Chorvátsku v Licko-senjskej župe. Je súčasťou obce Lovinac a v roku 2001 tu žilo 22 obyvateľov.
Osada sa nachádza neďaleko výjazdu z diaľnice A1, ktorý je prepojený rýchlostnou cestou (D522) s mestom Udbina.
Príušná žľaza
náhľad|Schéma uloženia sinistrálnej príušnej žľazy (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) Príušná žľaza (iné názvy: parotída, príušnica , ) je najväčšia slinná žľaza, stavbou čisto serózna tuboalveolárna rozvetvená žľaza umiestnená v parotideomasseterickej krajine (regio parotideomasseterica).
Topografia
Príušná žľaza je uložená na vonkajšom povrchu žuvacieho svalu (musculus masseter), kraniálne zasahuje k jarmovému oblúku (arcus zygomaticus), dozadu k ušnici (auricula) a presahuje za krček (collum mandibulae) a hlavicu (caput mandibulae) mandibuly k chrupavčitému zvukovodu (pozri vonkajší zvukovod, meatus acusticus externus) a za rameno mandibuly (ramus mandibulae) do prehĺbenej krajiny (regio fossa retromandibularis), až k násadcovitému výbežku (processus styloideus), odkiaľ presahuje kaudálne na krk pred zdvíhač hlavy (musculus sternocleidomastoideus) a zadné bruško dvojbruškového svalu (musculus digastricus).
Žľazu kompletne obaľuje fascia parotidea:
Apoštolský nuncius na Slovensku
náhľad|Mons. Nicola Girasoli, apoštolský nuncius od roku 2022. Apoštolský nuncius na Slovensku, skrátene nuncius (z - posol), je veľvyslanec Svätej stolice akreditovaný na Slovensku. Sídlom nuncia na Slovensku je Apoštolská nunciatúra - Veľvyslanectvo Svätej stolice v Slovenskej republike - na Nekrasovovej ulici č. 17 v Bratislave. Od júla 2022 je novým apoštolským nunciom na Slovensku Mons. Nicola Girasoli, ktorý bol menovaný pápežom Františkom 2. júla 2022.
V slovenskom diplomatickom zbore zastáva podľa Pravidiel diplomatického protokolu v Slovenskej republike apoštolský nuncius funkciu doyena. Z tejto pocty vyplýva, že nuncius "vždy stojí na prvom mieste medzi diplomatickými zástupcami“. Znamená to napr. výslovné oslovenie nuncia v prezidentských príhovoroch v prípade, keď sa spolu stretáva celý diplomatický zbor.
Zoznam apoštolských nunciov v Česko-Slovensku a na Slovensku
chargé d affaires - zástupca apoštolského nuncia, nemá hodnosť arcibiskupa;
Klibanos
náhľad|Klibanos Klibanos alebo Kribanos (klibanos, kribanos) je typ starogréckej keramickej nádoby. Klibanos (mn. č. klibanoi), prenosná keramická alebo kamenná nádoba (piecka) v tvare obrátenej vaničky s otvormi a veľkým horizontálnym uchom, slúžila hlavne na pečenie chleba. Vypracované cesto sa umiestnilo na čistý a horúci povrch v ohni a prikrylo klibanom, ku ktorému sa prihrnuli rozžeravené uhlíky. Otvory na bokoch nádoby zrejme pomáhali odvádzať teplo. Tvar klibana bol v staroveku natoľko známy, že sa po ňom pomenovali aj iné objekty, vrátane skalných jaskýň a podzemných klenieb.
Zoznam obcí departementu Drôme
Kompletný zoznam 369 obcí departementu Drôme.
Marina Bay Sands
náhľad|Marina Bay Sands
Marina Bay Sands je stredisko, ktoré sa nachádza v Singapurskej časti Marina Bay. Kasíno je dielom spoločnosti Las Vegas Sands a budova s pozemkom je ocenená sumou 5,5 miliárd USD ako najdrahšie samostatné kasíno na svete.
Celý rezort má po dokončení 2 560 izieb, konferenčné centrum s rozlohou 120 000 m2, obchodné centrum, múzeum vedy a umenia, dve divadlá, šesť reštaurácií s významnými šéfkuchármi, dva plávajúce pavilóny, kasíno s kapacitou 500 hracích stolov a 1 600 hracích automatov. Jadro komplexu tvorí hotel, ktorý sa skladá z troch samostatných 55 poschodových veží. Komplex zakončuje 340 metrov dlhá otvorená terasa SkyPark s kapacitou 3 900 osôb a 150 metrov dlhým tzv „nekonečným“ bazénom (okraj bazénu vytvára dojem, že sa stráca do nekonečna). Celé zakončenie troch veží je najväčšia verejná konzolová plošina na svete, ktorá presahuje severnú vežu o 67 m.
20 hektárové stredisko navrhla spoločnosť Moshe Safdie Architects. Kasíno bolo otvorené 27. apríla 2010.
Zavesení v prievane
Zavesení v prievane je ôsmy štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Metalinda. Album v roku 2000 vydalo hudobné vydavateľstvo Meta Music.
Vadencourt (Somme)
Vadencourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlajka Uhorska
thumb|Posledná vlajka Uhorského kráľovstva, používaná v rokoch [[1915 až 1918]]
Vlajka Uhorska bývala vlajkou štátneho útvaru, ktorý sa nachádzal v strednej Európe od roku 895/896 do roku 1918. Táto vlajka sa v priebehu existencie uhorského štátu mnohokrát menila v závislosti od jej panovníka, panovníckej dynastie, či územia, ktoré reprezentovala. Poslednou vlajkou, ktorú používalo Uhorsko, už ako súčasť Rakúsko-Uhorska bola červeno-bielo-zelená trikolóra, v strede ktorej sa nachádzal znak, ktorým bol štít, na pravej strane sedemkrát červeno-strieborne delený a na ľavej strane na červenom štíte bol strieborný dvojkríž, vztýčený na strednom vyvýšenom vŕšku zeleného trojvršia, na ktorom bola zlatá korunka a na štíte položená Svätoštefanská koruna, na vrchole so šikmým krížom.
Arpádovci
thumb|180px|Znak južného pohraničného vojvodstva (tzv. „starý znak“) z [[12. storočie|12. storočia]]
Prvá vlajka Uhorského kráľovstva vznikla za čias panovania Arpádovskej dynastie, zrejme v priebehu 11. storočia, pričom jej prvé použitie je doložené na začiatku 12. storočia za vlády kráľa Štefana II. (1116 – 1131). Vychádzala zo znaku južného vojvodstva, zaberajúceho oblasť Panónie. Táto vlajka, rovnako ako aj znak, je 8-krát červeno-bielo polená tzv. „Arpádovskými brvnami“, ktoré mali podľa legendy symbolizovať 4 rieky pretekajúce Panóniou, teda Dunaj, Tisu, Drávu a Sávu. Kráľ Belo III. (1172 – 1196) zaviedol v období okolo roku 1190 erb zobrazujúci strieborný dvojramenný kríž na červenom štíte a tento motív sa objavil aj vo vlajke Uhorska. Od konca 12. storočia sa až do roku 1301 opäť používala vlajka s červenými a striebornými pruhmi.
Obdobie dvoch kráľov
Po smrti kráľa Ondreja III. v roku 1301 sa kráľom stal Václav III. z rodu Přemyslovcov, v Uhorsku známy ako Ladislav V. Ten bol chránencom vtedajšieho magnáta Matúša Čáka Trenčianskeho, ktorý podporoval Ladislav a pomáhal mu upevniť moc. Tú mal však fakticky, iba na území dnešného Slovenska a Burgenlandu. Preto bol na vlajke vyobrazený zlatý stojatý dvojkríž na zlatom trojvrší v červenom poli. Išlo o prvky, symbolizujúce severné územie krajiny (dvojkríž bol znakom územia dnešného severného Slovenska pravdepodobne už od dôb Veľkej Moravy), pričom sa na heraldických symboloch prvýkrát objavilo trojvršie. Na južnom území Uhorska, kde bol za kráľa náhradnou korunou korunovaný Karol I. Róbert z rodu Anjouovcov, bola používaná vlajka pozostávajúca z pôvodnej vlajky Uhorska s Arpádovskými brvnami v kombinácii s Anjouovskými ľaliami. Po smrti Ladislava V., reps. Matúša Čáka sa stala jedinou vlajku Uhorského kráľovstva a používala sa až do roku 1382.
Neskorý stredovek
Po vymretí Anjouvcov a nástupe Žigmunda Luxemburského na Uhorský trón, boli používané vlajky krajiny, obsahujúce symboly jednotlivých panovníkov v kombinácii s už skôr používanými symbolmi Uhorska, označujúcimi územie, ako napríklad Arpádovské brvná, či dvojkríž. V 15. storočí sa po prvýkrát začali objavovať kombinácie bielej, červenej a zelenej farby. Na vlajke bývali znázornené aj na červenom pozadí strieborný dvojkríž a zelené trojvršie, ktoré však bolo neheraldické, keďže v heraldike sa pokladá iba kov na farbu a farba na kov (v tomto prípade to bola zelená farba daná na červenej farbe).
Habsburská monarchia
Po bitke pri Moháči a začiatku novoveku, vzniklo Kráľovské Uhorsko a na uhorský trón nastúpila dynastia Habsburgovcov. Kráľovstvo sa tak de facto stalo súčasťou Habsburskej monarchie a jej vlajkou sa stala, podľa vzoru Habsburskej monarchie, čierno-žltá bikolóra.
Vznik trikolóry
thumb|300px|Korunovácia [[Leopold II. (Svätá rímska ríša)|Leopolda II. za uhorského kráľa v hlavnom meste Uhorska Bratislave v roku 1790. Na stenách môžeme vidieť použitie uhorskej trikolóry]]
V 17. storočí sa prvýkrát neoficiálne objavila vlajka s kombináciou farieb červeno-bielo-zelená, ale tieto farby boli definované ako oficiálne farby Uhorska až počas existencie Rakúskeho cisárstva v roku 1806 spolu s rakúskymi farbami. Počas uhorskej revolúcie v roku 1848 sa na túto vlajku prvýkrát dostal uhorský znak, ktorú používali maďarskí revolucionári. Po potlačení revolúcie sa opäť používala čierno-žltá vlajka, ale po rakúsko-uhorskom vyrovnaní z roku 1867 sa oficiálnou vlajkou Uhorska stala vlajka so znakom používaná počas uhorskej revolúcie. Uhorsko sa začlenilo do nového štátneho útvaru Rakúsko-Uhorska, ktoré existovalo do roku 1918.
Chris Andrews
Chris Andrews (celým menom Christopher Frederick Andrews, * 16. október 1942) je anglický hudobník, spevák, skladateľ a textár, v súčasnosti žijúci v Nemecku. Naspieval napríklad piesne Yesterday Man a Pretty Belinda, ktoré sa stali hitmi.
Bosiljevo
Bosiljevo je obec v Chorvátsku v Karloveckej župe. Má 43 častí a v roku 2001 tam žilo 1 486 obyvateľov.
Obec sa nachádza neďaleko významnej križovatky diaľnic A1 a A6, kde sa rozdeľuje doprava na Istriu a Dalmáciu.
Black Sabbath Bridge
náhľad|Most pred pomenovaním, 2004
Black Sabbath Bridge je most cez kanál Birmingham Canal Old Line v západnej časti historického centra Birminghamu na ulici Broad Street. Bol pomenovaný a slávnostne otvorený 26. júna 2019 na počesť legendárnej birminghamskej heavy metalovej hudobnej skupiny Black Sabbath v prítomnosti Tonyho Iommiho a Geezera Butlera.
Fatmagül
Fatmagül ( Fatmagül'ün Suçu Ne?) je turecký seriál z rokov 20102012, ktorý produkovala spoločnosť Ay Yapım a vysielala stanica Kanal D. Na Slovensku ho vysielala TV Doma od 31. marca 2014 do 14. augusta 2014. Seriál bol nakrútený podľa románu Aký zločin spáchala Fatmagül?, ktorý napísal Vedat Türkali.
Valines
Valines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vaire-sous-Corbie
Vaire-sous-Corbie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jan Ladislav Dusík
Jan Ladislav Dusík (iné mená: Dussek, Dušek, Dusik; * 12. február 1760, Čáslav† 20. marec 1812, Saint-Germain-en-Laye) bol český hudobný skladateľ a klavirista.
Hudobné vzdelanie získal u jezuitov v Jihlave a v Kutnej Hore. Roku 1778 vyštudoval Novomestske gymnázium v Prahe
, a potom vstúpil do služieb grófa Mannera. V roku 1779 s ním odišiel do Belgicka, kde začal kariéru klavírneho virtuóza. Koncertoval v Amsterdame, Hamburgu, Petrohrade, Berlíne, Paríži i v Miláne. Žil predovšetkým v Paríži, ale roku 1789 utiekol pred revolúciou a až do roku 1799 žil v Londýne. V roku 1804 vstúpil do služieb Ľudovíta Ferdinanda Pruského a žil v Nemecku. Po Ľudovítovej smrti v roku 1807 sa vrátil do Paríža, kde prijal službu u kniežaťa Charles-Maurice de Talleyrand-Périgorda.
Ako skladateľ tvoril predovšetkým komorné diela pre klavír. Je radený ku klasicizmu, ale niekedy je tiež považovaný za priekopníka romantizmu.
ČEPS
ČEPS, a. s. je energetická spoločnosť, ktorá zaisťuje prenos elektrickej energie z a do zahraničia a medzi výrobcami a distribútormi. Základom skratky je Česká energetická přenosová soustava ČEPS vlastní a prevádzkuje elektrických vedení. V roku 2015 spoločnosť preniesla 65,570 GWh elektrickej energie.
Podľa zakladacej listiny je dátum založenia spoločnosti 20. august 1998. Vlastníkom spoločnosti je cez Ministerstvo priemyslu a obchodu Českej republiky. Predsedom predstavenstva je od 1. apríla 2016 Jan Kalina.
Prenosová sústava
Výstavba chrbtice prenosovej sústavy bola prakticky ukončená v 80. rokoch. Vedenia 220 kV boli stavené do začiatku 70. rokov, od tej doby sa stavajú len 400 kV vedenia a vedenia 220 kV slúžia ako doplnkové.
Prenosová sústava obsahuje vedení v hladine 400 kV,  vedení 220 kV a  vedení 110 kV. 41 rozvodní obshuje 71 transformátorov. Hlavný dispečing prenosovej sústavy je v Prahe, záložný v Ostrave.
So Slovenskou prenosovou sústavou je napojená týmito 400kV vedeniami: vedenie V424 Sokolnice - Križovany, V497 Sokolnice - Stupava, V404 Nošovice - Varín. 220kV vedeniami: V280 Sokolnice - Senica a V270 Lískovec - Považská Bystrica. Slovenské a české prenosové sústavy (vtedy v Československu) boli prepojené v roku 1953 220kV vedením Bystričany - Lískovec. Vedenie zo Sokolníc do Senice existuje od 70. rokov, vtedy priamo pokračovalo do Križovian.
Svoju prenosovú sústavu kontroluje od roku 2013 dronami. Podľa riaditeľa Sekcie riadení údržby, Milana Sedláčka, „Drony používáme nejčastěji třeba při kontrole izolátorů na stožáru nebo při poruše způsobené úderem blesku do vodiče“. Vedenie môže pri obhliadke ostať pod prúdom. Použitím dronov firme ročne ušetrí asi dva milióny korún.
V septembri 2019 ČEPS dokončilia zaústenie vedenia V413 ŘeporyjeProsenice do rozvodne Mírovka pri Havlíčkovom Brode. Z najdlhšieho vedenia ČEPSu v dĺžke takmer tristo kilometrov sa po investícii približne 800 mil. Kč a vytvorení zaústenia v dĺžke približne 23 kilometrov stali vedenia dve: V413 ŘeporyjeMírovka a V416 MírovkaProsenice. Investícia zlepší stabilitu Prenosovej sústavy a zásobovanie Kraja Vysočina. Najdlhšie vedenie je po novom vedenie z Hradca u Kadaně do Mírovky dlhé 209,6 km.
15. februára 2021 dosiahla česká prenosová sústava nový rekord v spotrebe, o 8:50 bola spotreba: 12 226MW. Predošlý rekord z 28. februára 2018 bol 12 058MW. Rekord bol spôsobený hlavne chladným počasím.
Theodora Kantakouzena
Theodora Kantakouzena môže byť:
Vláda Vlastimila Tusara
Vláda Vlastimila Tusara môže byť vláda Československej republiky:
Karkawán
Karkawán ( كركوان; Kerkouane, občas tiež Kerkuane) bolo púnske mesto v severovýchodnom Tunisku neďaleko polostrova Bon. Toto fenické mesto bolo pravdepodobne opustené počas prvej púnskej vojny (okolo 250 pred Kr.) a už nikdy nebolo znova vybudované. Existovalo po dobu takmer 400 rokov a vedľa miest Kartágo, Hadrumetum a Utica patrilo medzi najdôležitejšie fenické sídla.
Počas archeologických výskumov tu boli odhalené ruiny zo 4. a 3. storočia pred Kr. V meste sa do dnešnej doby zachovali obvodové múry typu opus africanum z mnohých domov, mnohokrát tiež s viditeľnými zvyškami farebných fasád. Na základe porovnania pôdorysov budov a usporiadanie ulíc možno rozpoznať, že stavitelia postupovali podľa sofistikovaného systému mestského plánovania. V mestskej svätyni sa zachovalo niekoľko stĺpov a menšie pozostatky átriových mozaík. Po celej lokalite je možné nájsť obrubníky, prahy dverí a jednoduché podlahové mozaiky.
V roku 1985 bolo mesto a jeho nekropola zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO
Metrobus (Havana)
Metrobus alebo vagónový autobus, ľudovo nazývaný „camello“, „camello cubano“ (šp. ťava, kubánska ťava), skrátene MB, bol dopravný systém v Havane, ktorý vznikol na Kube počas takzvaného „zvláštneho obdobia“ po rozpade Sovietskeho zväzu, strate hlavných obchodných partnerov a zániku RVHP, z dôvodu nedostupnosti pohonných hmôt.
Metrobus či „camello“ tvorili dva spojené autobusy zo sovietskeho obdobia, uložené na náprave kamióna s 18 kolesami, ktorých  prepravná kapacita bola 300 cestujúcich.
Dejiny
Kríza dopravnej siete na celom ostrove vypukla, keď bolo v Havane odstavených 2 500 autobusov, ktoré pochádzali zo Sovietskeho zväzu alebo východnej Európy. „Zvláštne obdobie“ však na Kube začalo vážnymi obmedzeniami  dodávok ropy, ktoré doposiaľ zabezpečovali ekonomické vzťahy so Sovietskym zväzom. Tieto obmedzenia mali za následok zníženie používania motorových vozidiel. V danom období sa v Havane objavili rôzne druhy dopravných prostriedkov, ako napríklad „bicitaxi“ (trojkolesový bicykel slúžiaci ako taxík).
Nemožnosť vybudovania podzemnej dráhy mohla byť kompenzovaná autobusmi pre nemenej ako 100-150 cestujúcich. Varianty boli nasledujúce: prvá – spojenie 3 autobusov Girón VI, ďalej spojenie maďarského Ikarusu 260 a Girón VI a napokon ťahač so zadným prívesom v podobe autobusu. Riešením dopravnej krízy v Havane bol napokon príves navrhnutý spôsobom, aby bol schopný čeliť ťažkým podmienkam z hľadiska kvality ciest, premávky a nadmerného množstva cestujúcich.
Do roku 1994 už „camello“  premával v  havanských uliciach. Jazdil na plyn, čo bolo ekonomicky výhodnejšie. Návrh bol prispôsobený potrebe upraviť príves tak, aby bol vybavený viacerými vstupnými dverami na svojich jednotlivých  úrovniach a napojený na točnicu ťahača, ktorý bol neskôr pomenovaný ako „balcón“ alebo „barbacoa“ Metrobusu (šp. „balkón“ alebo „povala“). Prezývku „camello“ dostal pre zvýšené stropy a z tohto názvu vzniklo neskôr aj logo.
182 „camellos“ pokrývalo spočiatku 7 trás: od M1 po M7 s farebným rozlíšením (rúžový, modrý, žltý, zelený, oranžový, hnedý a červený), k dispozícii bolo aj niekoľko  šedých s farebnými pásmi, ktoré slúžili ako posila pre linky s nedostatočným množstvom autobusov alebo so zvýšeným náporom cestujúcich. Kvôli embargu, ktoré USA uvalili na Kubu využívanie tohto dopravného prostriedku postupne slablo. Opotrebovanie zariadení, ich intenzívne používanie a nedostatok náhradných dielov spôsobilo zníženie kvality služieb, ktoré „camellos“ poskytovali.