cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albatrosovité
Navigácia
Prvé roky života po osamostatnení trávia albatrosy iba na mori a až po niekoľkých rokoch sa vracajú do svojej materskej kolónie. Kolónie sa často nachádzajú na veľmi malých ostrovčekoch uprostred oceánov, avšak albatrosy nemajú problém svoju materskú pôdu ani na po prvý krát nájsť. Aj cez dlhoročnú snahu vedcov a použitých rôznych výskumných metód vrátane tých experimentálnych zostáva spôsob navigácie albatrosov nerozlúštený. Keďže čerstvo osamostatnení jedinci sa vydávajú na more samy, tzn. bez pomoci rodičov, da se predpokladať, že lokácia materského hniezdiska je v nich geneticky zakódovaná.
Michel de Klerk
Kariéra architekta
Potom, čo sa v roku 1910 oženil a dokončil štúdium v Škandinávii, nastúpil do kancelárie Hermana Baandersa v Amsterdame, kde sa stal kresličom aj kontrolórom. Krátko potom začal svoju kariéru architekta. Počas tejto krátkej kariéry sa dokázal stať produktívnym a vysoko originálnym architektom bez akéhokoľvek konzervativizmu, vždy ochotným preskúmavať svoje medze. Postačí, keď povieme, že bol tiež veľmi kritizovaným architektom, ktorý bol najmä pod neustálou paľbou súčasných funkcionalistov, ktorí pohŕdali De Klerkovou láskou ku kráse a umeleckej zručnosti.
In This Moment
Formovanie a album Beautiful Tragedy (2005 – 2008)
V auguste 2005 sa speváčka Maria Brink a gitarista Chris Howorth spoznali prostredníctvom spoločných priateľov. Po zoznámení sa zistili, že majú mnoho spoločného a tak začali spoločne tvoriť texty piesní. Čoskoro sa k nim pridala nová posila z Los Angeles – bubeník Jeff Fabb a spoločne tak zakladajú kapelu Dying Star. Kapela po krátkej dobe zmenila svoj hudobný žáner. Do polovice roka 2005 kapela pozostávala z členov Brink, Howorth, Fabb, gitarista Blake Bunzel a basgitarista Josh Newell. Po nahrávke dema skladbu poslali na MySpace. Počas zimy roku 2005, Newell odišiel z kapely kvôli svojmu ďalšiemu projektu. Na nejaký čas sa stal ich basgitaristom producent Pascual Romero. Basgitarista Rob "Blasko" Nicholson, bývalý basgitarista Ozzyho Osbournea sa stal manažérom kapely potom, čo našiel ich demo na MySpace.
Zámočnícka ulica
Zámočnícka ulica je ulica:
Michel de Klerk
Kariéra architekta
Jeho vplyv mimo Amsterdamu bol veľmi obmedzený, a z jeho mnohých návrhov bolo iba relatívne málo skutočne postavených, aj to väčšinou v Amsterdame. Zomrel v novembri 1923 vo veku 39 rokov.
In This Moment
Formovanie a album Beautiful Tragedy (2005 – 2008)
Do konca roka 2015 si kapela In This Moment vytvorila fanúšikovskú základňu prostredníctvom internetového marketingu a pomocou vlastných turné, kde sa prezentovali veľmi vďačnými vystúpeniami. Toto všetko bol iba začiatok. Krátko po tom si kapelu všimlo vydavateľstvo Century Media Records a ponúklo im zmluvu na nahrávanie albumov. In This Moment vydalo 20. marca 2007 svoj debutový album Beautiful Tragedy na ktorom sa nachádzajú single ako napríklad „Prayers“ alebo pieseň s rovnakým názvom ako názov albumu. Producentom albumu je Eric Rachel a zvuk albumu je kombináciou metalcore a hardrocku so spevom vokalistky Marie Brink, ktorá spieva o vlastných skúsenostiach zo života – opustenie a tragédia. Vokály v albume sa často striedajú so spevom a screamovaním. Kapela absolvovala niekoľko turné vrátane The Hottest Chicks in Metal Tour 2007 s Lacuna Coil, Ozzfest v lete 2007 a 2008 a Megadeth, Rob Zombie a Ozzy Osbourne tour. Spoločne s kapelou Manttis nahrali cover verziu piesne „Heaven's Lie“ od Lacuna Coil ako súčasť cover albumu Covering 20 Years Of Extremes, ktorý bol príležitostne vydaný na počesť dvadsiateho výročia vydavateľstva Century Media Records.
Albatrosovité
Potrava
náhľad|Albatros nemenlivý pri kŕmení mláďaťa|vľavo|alt=Fotografia albatrosa s roztiahnutým zobákom, ku ktorému je natiahnutý zobák mláďaťa v snahe získať vyvrátenú potravu
Michel de Klerk
Charakteristika tvorby
De Klerk zdôrazňoval, individualizmus, fantáziu a malebnosť. Rovnako ako väčšina holandských architektov svojej doby bol ovplyvnený H. P. Berlagem, ale neskôr sa stavia proti jeho racionalistickej architektúre. Okrem toho javil záujem o anglické hnutie Arts and Crafts. Jeho stavby majú miestami takmer fantastický charakter, väčšinou však majú ráz domácky pokojný až sladko ozdobný. Takéto stavby boli však nákladné. A preto architektúra Amsterdamskej školy nezovšeobecnela ani v samotnom Holandsku.
In This Moment
The Dream a A Star-Crossed Wastelands (2008 – 2011)
náhľad|Travis Johnson na Fort Rock Festival 2013 náhľad|Randy Weitzel na Fort Rock Festival 2013 30. septembra 2008 kapela vydala druhý album s názvom The Dream. Album dostával od kritikov pozitívne hodnotenia a recenzie a bol nominovaný do rebríčka Billboard 200, kde sa umiestnil na 73. mieste. Album produkoval Kevin Churko a predstavoval o niečo jemnejší prístup a kládol dôraz na čistejšie vokály Marie Brink. Z albumu si na koncertoch fanúšikovia zamilovali skladby ako sú „Forever“, „You Always Believed“ alebo „Into The Light“ a hrávajú ich dodnes. Skladba „Forever“ bola vydaná ako sprievodná pieseň albumu. Pre spropagovanie svojho albumu kapela absolvovala koncerty s rôznymi umelcami ako sú Five Finger Death Punch, Mudvayne, Papa Roach a Filter. Objavili sa aj na Give It a Name tour v Spojenom kráľovstve a v roku 2009 na Warped Tour. V tom istom roku vystupovali na Download Festival. Cover verziu na pieseň „Call Me“ od Blondie vydali ako druhý singel. Cover sa objavil v špeciálnej edícii pod názvom Dream: Ultraviolet Edition a zahŕňal nevydané skladby a akustické vystúpenia. Kapela vyrazila na svoje prvé vlastné turné s názvom A Winter to Remember Tour a prizvala kapely ako sú In Fear and Faith, Agraceful a Motionless in White.
Michel de Klerk
Stavby
De Klerkov prvý návrh, ktorý bol postavený. Navrhovaný bol po dobu niekoľkých rokov a vypracovaných bolo viacero návrhov. Hotový dom už poukazoval na to, ako by mal vyzerať štýl Amsterdamskej školy, hoci zatiaľ veľmi zdržanlivo. Fasáda sa skladá z dvoch častí, z jednej vyčnievajúcej s rohovými oknami a z druhej časti s hlavnými dverami, ktorá zostáva trochu vzadu. Na prvý pohľad je to konvenčný blok, s pomerne tradične zdobenou fasádou, ovplyvnený klasickou architektúrou. Ale vnútorné členenie nie je také samozrejmé, ako naznačuje vonkajšia ornamentácia. Prvé poschodie má balkón po celej svojej dĺžke. Pôvodný kovový plot bol nahradený betónovým. Pred železobetónovú konštrukciu domu bolo predsunuté priečelie z tehál s bohatou plastickou výzdobou. Témy aplikovaných pásov, reliéfov a sôch predstavujú more, lode a obchod, pretože tu sídlilo šesť plavebných spoločností. Táto analógia pokračuje v mnohých detailoch interiéru: umelecky spracované svetlíky schodiskovej haly vykazujú mnoho námorných motívov, lampy vyzerajú ako tlamy dravých rýb alebo svojimi bizarnými tvarmi pripomínajú exotickú morskú faunu. Prvý z troch komplexov pre robotníkov, ktorý De Klerk navrhol okolo malého parku. Veľká fasáda, so zvonku jasne rozoznateľným schodiskom, je ovplyvnená klasickou architektúrou. Malý dvojpodlažný dom, ktorý De Klerk navrhol až do najmenších detailov. Budova dodnes stojí, ale bola znehodnotená radom prestavieb. Na tejto budove sa prejavilo viac tvorivosti, ako na jej predchodcovi. Zreteľné sú tu mnohé typické znaky Amsterdamskej školy; hrubé zdobené okenné rámy, parabolicky tvarované okná, schodiská vertikálne obložené strešnými škridlami. Obytný komplex s poštou. Pravdepodobne najdôvtipnejší z De Klerkových realizovaných projektov. Ukazuje De Klerkovu výstrednosť, teplú ľudskosť jeho návrhov, rovnako ako jeho pozornosť na starobylosť holandskej tradície ľudovej architektúry. Pretože klinovitá budova leží uprostred štvrte ako trup lode, obyvatelia ju nazývajú Het Scheep (loď). De Klerk vytvoril zo zjavne náhodnej koláže tehlových prvkov – veží, vežičiek a štítov – nájomný blok s dvorom. Každý prvok je veľmi výrazný a dokazuje jedinečné umenie holandských murovaných konštrukcií. I keď je dekorácia budovy svojím štýlom osobitá, jej ornamenty nie sú nikdy náhodné a vždy oživujú odvážnu štruktúru stavby. Objednávateľom tohto obytného bloku bola spoločnosť pre bytovú výstavbu Eigen haard (vlastný kozub). Navrhnutý v spolupráci s P. Kramerom. Opäť ide o komplex s mnohými rozličnými aspektmi. Nové ukončenie renesančnej kostolne veže. Bola to De Klerkova jediná práca v oblasti obnovy pamiatok. Dokončená bola až po jeho smrti. Komplex pre asociáciu bývania Amstel. Veľká fasáda s dlhým, stupňovitým balkónom a niekoľkými ďalšími dekoráciami. Klubovňa pre veslársky klub a jachting klub. Zrúcaný roku 1944. Dom so stodolou, pre jedného z členov Bloemenlustu.
Albatrosovité
Potrava
Pri všetkých druhoch albatrosov dominujú v jedálničku desaťramenatce (sépie, kalmary) nasledované rybami ako sú mihule, exocety, sardinky (Sardinops) či ropušnice. Občas zoberú aj kôrovce, kadejaké zdochliny a ďalšie hlavonožce; v žalúdkoch albatrosov boli objavené stopy morských rias, rybieho poteru, medúz a vnútornosti iných morských vtákov. Zloženie jedálnička sa líši predovšetkým v závislosti na dostupnosti potravy, rolu hrajú aj ročné obdobia, pohlavia, vek a druh albatrosa. Napríklad albatrosy sťahovavé a sivohlavé pojedajú hlavne kalmary rodu Kondakovia a Moroteuthis, albatrosy tropické jedia prevažne kalmary rodu Histioteuthis. Albatrosy čiernonohé sa živia hlavne rybami, avšak svoje mláďatá kŕmia ikrami rýb z čeľade Exocoetidae. Kľúčovou súčasťou jedálnička albatrosov sadzových a sivochrbtých sú Krily. Typ potravy je však ovplyvnený skôr na dostupností než chuťovou preferenciou. Príležitostne sa živia aj zdochlinami iných vtákov, napr. albatrosy bieločelé hodujú na vnútornostiach iných morských vtákov zanechaných po každoročnom tradičnom love vtákov na novozélandskom ostrove Titi. Pri albatrosoch tropických bol zaznamenaný kleptoparazitizmus.
Albatrosy zbierajú potravu hlavne počas dňa. Avšak objav vysokého množstva rodopsínu (zrakový pigment, ktorého vysoké množstvo je spájané s nočným videním) v očiach albatrosa nemenlivého viedlo k domnienke, že aspoň tento druh albatrosa môže vo veľkom zbierať potravu aj v noci. Túto hypotézu podporovala aj skutočnosť, že hlavnú potravu albatrosov predstavujú kalmary, ktoré sú často bioluminiscentné, tzn. v noci vyžarujú svetlo. Avšak následná štúdia potravových zvyklostí albatrosov nemenlivých nepreukázala, že by tento druh lovil prevažne v noci, aj keď príležitostné krátke nočné dosadnutia na hladinu, z ktorých sa dá predpokladať zber potravy, sa konali.
In This Moment
The Dream a A Star-Crossed Wastelands (2008 – 2011)
V roku 2009 Maria Brink a gitarista Chris Howorth oznámili, že sa pustili do písania nových piesní, citujúc, že budú temnejšie a tvrdšie. Roku 2010 vo februári, Maria Brink odhalila na svojej oficiálnej stránke album s titulom A Star-Crossed Wasteland. Po tom, čo bola menovaná za Hottest Chick in Metal na udeľovaní cien Revolver Golden God v apríli 2010, Maria uviedla v rozhovore, že nový album vydajú presne 13. júla 2010. Prvým singlom albumu sa stala skladba „The Gun Show“ a bola vydaná na iTunes 1. júna 2010. Predalo sa 10 500 kópií a to im zabezpečilo 40-tu priečku v rebríčku U.S. Top 40.
Albatrosovité
Potrava
Albatrosy buďto lovia živé druhy alebo zbierajú mŕtve či polomŕtve živočíchy z povrchu morskej hladiny. Pre potravu sa však aj potápajú, a opäť závisí na druhu albatrosa, ako často alebo do akých hĺbok. Napríklad albatros sťahovavý sa potápa iba do maximálne hĺbky okolo jedného metra a albatros kráľovský okolo dvoch metrov. Oba druhy sa pritom potápajú iba výnimočne. Albatros čiernobrvý a albatros sivohlavý sa potápajú omnoho častejšie a to až do hĺbky 6 metrov. Albatros sivochrbtý sa však potápa ešte hlbšie; často zostupuje za korisťou do 10m hĺbok a bol zaznamenaný jedinec, ktorý sa potopil do hĺbky 12,4 m.
In This Moment
The Dream a A Star-Crossed Wastelands (2008 – 2011)
24. septembra 2010 kapela vydala videoklip pre singel „The Promise“, ktorý sa nakrúcal pod vedením režiséra Davida Brodskeho. 21. novembra 2010 bolo oznámené turné Music as a Weapon V tour, kde si In This Moment zahrá po boku kapiel Sevendust, Disturbed a Korn. V prvej časti turné bolo zopár koncertov zrušených kvôli chorobe vokalistu Davida Draimana z kapely Disturbed. Druhá polovica turné prebehla podľa harmonogramu. Po turné sa kapela objavila ako headliner na ďalšom turné s názvom Hell Hath No Fury Tour spolu s kapelami Straight Line Stitch, System Divide a Sister Sin. In This Moment boli takisto súčasťou All Star Tour, kde si zahrali kapely ako Alesana, Blessthefall alebo Sleeping with Sirens.
Blood a Black Widow (2011 – súčasnosť)
V máji 2011 kapela zverejnila na svojej facebook fanstránke, že sa usilovne pracuje na novom albume, dúfajúc že bude vydaný v roku 2012. Názov Blood bol vypustený ako názov nového albumu 6. apríla 2012. 14. mája 2012 sa fanúšikovia dozvedeli presný dátum, kedy bude album vydaný a to 14. augusta 2012. Skladba „Blood“ bola vydaná 12. júna 2012 ako prvý singel nového albumu. Artwork a zoznam skladieb boli uvedené pre verejnosť 18. júna 2012. 8. decembra 2012 kapela začína pracovať na jednom z najlepších videoklipov a tým je videoklip ku skladbe „Whore“.
Albatrosovité
Potrava
Všeobecne vzaté morské vtáky objavujú svoju korisť pomocou čuchu alebo zraku (a to ako aj skrz priamy vizuálny kontakt s korisťou, tak aj vizuálnou lokalizáciou iných predátorov hodujúcich na koristi). Pri albatrosoch je tomu tak podobne. Albatros sťahovavý zhruba v polovici prípadov používa k lokalizácii koristi čuch. Pri albatrosovi čiernobrvom bolo pozorované nasledovanie kosatiek dravých, k čomu pravdepodobne dochádza zásluhou vyplávania menšej koristi a zbytkov jedla v okolí pohybujúcich sa kosatiek hore k hladine.
Oblasť zberu potravy sa zásadne líši v tom, či albatrosy zrovna hniezdia alebo nie. Pokiaľ albatrosy hniezdia, pohybujú sa „blízko“ kolónie v okruhu niekoľkých sto až niekoľko tisíc kilometrov. Mimo hniezdneho obdobia sa pohybujú prakticky neustále z miesta na miesto.
In This Moment
Blood a Black Widow (2011 – súčasnosť)
5. februára 2014 kapela oznámila, že opustili vydavateľstvo Century Media Records a podpísali zmluvu s novým vydavateľstvom Atlantic Records. Takisto oznámili, že ich cieľom je práca na piatom albume. Chris Howorth prezradil, že budú tvoriť hudbu, akú ešte ich fanúšikovia dosiaľ nepočuli, skladby budú oveľa sýtejšie a lepšie oproti predchádzajúcim skladbám.
Albatrosovité
Hradovanie a spánok
náhľad|Typická hradovacia pozícia albatrosov je so zobákom zastrčeným medzi krídlami (tu albatros nemenlivý na ostrove [[Midway).|alt=Fotografia z blízka zachycuje zobák albatrosa nemenlivého zastrčený medzi čierno sfarbenými krídlami]]
In This Moment
Členovia skupiny
Súčasní členovia
Albatrosovité
Hradovanie a spánok
V historickej literatúre sa často uvádza, že albatrosy spia počas letu. Vzhľadom ku vzdialenostiam, ktoré dokážu prekonať, je tento záver pomerne logický, napriek tomu nie je podporený vedeckým pozorovaním. Aj keď spánok počas letu bol dokázaný pri iných vtákoch, pri albatrosoch pozorovaný nebol a naopak niektoré štúdie, ktoré merali pohyb albatrosov pomocou zariadení GPS, zistili, že sa albatrosy v noci aj na niekoľko hodín spúšťajú na morskú hladinu. Keďže sa albatrosy kŕmia výhradne počas dňa, dá sa predpokladať, že využívajú tieto nočné dosadnutia na morskú hladinu k spánku.
In This Moment
Členovia skupiny
Bývalí členovia
Albatrosovité
Výskyt
Väčšina albatrosov sa vyskytuje na južnej pologuli, iba 3 zo 4 zástupcov rodu Phoebastria hniezdi na severnej pologuli, a síce albatros čiernonohý, nemenlivý a bielochrbtý, ktorí si stavajú svoje hniezda na ostrovoch v severnom Tichomorí. Štvrtý zástupca rodu Phoebastria, albatros tropicky, si stavia hniezda na Galapágoch, konkrétne na ostrove Española, ktorý sa nachádza tesne pod rovníkom pri 1° 20' j. š.
náhled|vľavo|400px|Mapa výskytu albatrosov – čím červenší odtieň, tým je väčšia druhová rozmanitosť vo zvýraznenom areáli|alt=Mapa výskytu albatrosov, z ktorej je zrejmé, že najväčšia druhová rozmanitosť albatrosov je na južnej pologuli
V severnom Atlantiku sa albatrosy nevyskytujú, a to patrne z dôvodu nedostatku stálych vetrov, ktoré albatrosy nutne potrebujú na plachtenie. Avšak mnoho fosílií z oblasti severného Atlantiku dokazuje, že sa albatrosy kedysi vyskytovali aj v Atlantickom oceáne na severnej pologuli, a to až do neskorého neogénu (pred ~3 miliónmi rokov). Ich vyhynutie z tejto časti Zeme je dávané do súvislosti s pleistocénnym vymieraním.
Vtáčie kolónie sa vo väčšine prípadov nachádzajú ďaleko od ľudskej civilizácie na odľahlých ostrovoch obklopených šírym oceánom. Aj tu sa však nájdu výnimky, napríklad albatrosy sépiare hniezdia na novozélandskej pevnine na myse Taiaroa a albatrosy nemenlivé hniezdia na malom atole Midway v tesnej blízkosti ľudských obydlí. Zatiaľ čo niektoré takéto ostrovy sú pokryté hustou vysokou vegetáciou, iné sú holé s prevažne trávnatou vegetáciou.
Jeden ostrov môže hostiť jeden druh albatrosov (napríklad na mexickom ostrove Guadalupe hniezdia iba albatrosy nemenlivé ), na iných ostrovoch môže hniezdiť aj 5 a viac druhov (najväčšiu diverzitu albatrosov má Campbellov ostrov, kam prilieta hniezdiť hneď 7 druhov albatrosov ). Najväčšiu diverzitu albatrosov zo všetkých krajín má Nový Zéland, na jeho území hniezdi 11 druhov albatrosov a v jeho teritoriálnych vodách bolo zaznamenaných 17 druhov. Nový Zéland sa preto niekedy označuje ako „Hlavné mesto albatrosov“ (en. World's albatross capital).
Historické
alt=Čiernobiela fotografia, ktorá zachycuje človeka s oslom či koňom, ako stojí pred tragáčmi plných albatrosích vajec|náhľad|Fotografia z roku 1909 z ostrova [[Laysan, kde dochádzalo na prelomu 19. a 20. storočia k ťažbe guána a zberu vajec, z ktorých bielka boli využívané pre albumínovú tlač]]
Od počiatku európskych moreplaveckých výprav v 15. storočí začala populácia albatrosov pociťovať negatívne dopady ľudských aktivít. Tieto negatívne dopady vrcholili v 19. storočí v dobe najväčšieho rozmachu moreplavieb a kolonizácie, keď sa po oceánskych vodách pohybovalo mnoho lodí vezúcich pasažierov na dlhých cestách medzi kontinentami. Nie raz sa stalo, že lode stroskotali pri vzdialených ostrovoch a stroskotaným pomohlo prežiť hodovania na albatrosoch a ich vajciach. Albatrosy boli aj masívne strieľané z lodí pre pobavenie lodných pasažierov na ceste do európskych kolónií, čo bolo často povzbudzované lodnými kapitánmi. Vajcia boli vo veľkom zbierané pre spestrenie jedálnička nových osadníkov (predovšetkým na Falklandách) i lovcov tuleňov a veľrýb (predovšetkým na subantarktických ostrovoch ako Macquarie či Campbellov ostrov). Ako o strieľaní albatrosov tak aj o zbere vajec však nie sú bližšie historické doklady, takže konkrétne štatistiky chýbajú. Predpokladá sa však, že populácie albatrosov cca medzi rokmi 1800 – 1870 značne poklesli.
Ostrov Laysan neďaleko Havajských ostrovov bol využívaný aj k ťažbe guána, ktoré sa používalo ako hnojivo. Odhaduje sa, že medzi rokmi 1890 – 1910 bolo z ostrova vyťažené a odvezené zhruba pól milióna ton guána. Popri guáne boli odvážané aj albatrosie vajcia. Ich bielka boli žiadanou surovinou pri albumínovej tlači, historickej fotografickej technike pre vyhotovovanie pozitívov z negatívov. Vajcia však boli vyhľadávané aj medzi zberateľmi vajec, akýmisi predchodcami pozorovateľov vtákov, ktorí sa začali objavovať od 80. roko 19. storočia.
Vôbec najväčšie masakre albatrosov sa odohrali na prelome 19. a 20. storočia na Havajských ostrovoch, ktoré sa stali centrom nájazdov japonských priekupníkov peria. Perie morských vtákov bolo vtedy vo vysokom dopyte zo strany módneho (použité na ozdoby a dekorácie) a nábytkárskeho priemyslu (náplň perín). Priekopníci popri Havaji pôsobili aj na ďalších tichomorských ostrovoch. Populácie albatrosov nemenlivých, čiernonohých a bielochrbtých vtedy utrpeli devastujúci pokles. Aj keď presné záznamy o počte zabitých albatrosov neexistujú, tak podľa odhadov bolo na pacifických ostrovoch medzi rokmi 1897 – 1914 usmrtených cez 3,5 miliónov morských vtákov. Jeden muž dokázal zabiť a ošklbať 200 vtákov denne. Na ostrove Torišima, kde sa nachádzajú kolónie albatrosov bielochrbtých a čiernonohých, bolo v jednu dobu zamestnaných 300 ľudí, ktorí dokázali zabiť okolo 300 tisíc vtákov počas jedinej sezóny. Pokiaľ mláďatá neboli usmrtené hneď, často umreli následkom vyhladovania, keď boli zabití ich rodičia.
Albatrosy bielochbté boli takto takmer vyhubené. Je možné, že sa v minulosti jednalo o najrozšírenejší druh albatrosa v severnom Tichomorí. Po nájazdoch priekupníkov peria v prvých desaťročiach 20. storočia sa ich populácia znížila na absolútne minimum a od roku 1932 albatrosy bielochrbté na mnoho rokov nikto neuvidel a druh začal byť považovaný za vyhynutý. Obchod s perím medzitým ustal a v roku 1951 sa objavila desiatka jedincov späť na ostrove Torišima. Tieto jedince sa zjavne vyliahli v roku 1931, takmer 20 rokov strávili na šírom mori, a až po 20 rokoch sa vrátili zahniezdiť na miesta svojho rodiska (je však pravdepodobné, že sa vrátili už skôr, avšak nenašli vhodné hniezdiace podmienky a odleteli tak naspäť na more). Populácia sa začala pomaly zotavovať a v hniezdnom období 2013/2014 bol počet jedincov odhadovaný na 4200.
Novodobé
alt=Fotografia kostry albatrosa so zjavnou príčinou smrti, a síce prehltnutými plastovými viečkami, ktoré sa nachádzajú vo vnútri vtáčej kostry|vľavo|náhľad|Pozostatky albatrosa nemenlivého, ktorý zjavne zomrel následkom prehltnutia väčšieho množstva plastových viečok Čeľaď albatrosovitých je jednou z najohrozenejších a najzraniteľnejších čeľadí zo všetkých vtákov (spoločne s tučňiakmi a víchrovníkmi). Aj keď nie všetky druhy albatrosov sú na ústupe, albatros sťahovavý, sivohlavý a čiernobrvý, ktorí dohromady reprezentujú až 50 % globálnej populácie albatrosovitých, zaznamenali medzi rokmi 1982 – 2017 populačný pokles 40–60 %. Na vine rapídneho úbytku populácie je predovšetkým rybolov na dlhú lovnú šnúru (čiastočne aj rybolov vlečnými sieťami), kde albatrosy umierajú ako nechcené vedľajšie úlovky, a dôsledky zmeny klímy.
Aktuálne najväčšie ohrozenie albatrosov predstavuje komerčný rybolov, a to predovšetkým rybolovné techniky dlhých lovných šnúr a čiastočne aj vlečných sietí. Rybolov pomocou dlhých lovných šnúr prebiehá tak, že rybárska loď za sebou ťahá dlhú šnúru, na ktorej sú umiestnené nadväzce s rybárskymi háčikmi s návnadou. Hlavná šnúra môže merať až 100 kilometrov a môže mať až 10 tisíc háčikov. Každých 12–24 hodín je navinutú naspäť na rybársku loď, chytené ryby sú spracované a potom je šnúra vrhnutá späť do mora. Problém je v tom, že albatrosy vidia návnadu prichytenú na háčiku (prípadne chytenú rybu), a chcú ju zobrať. Po prehltnutí sa im háčik zachytí v zobáku a albatros je ťahaný pod hladinou, pokiaľ sa neutopí. Nebezpečie predstavujú aj laná rybárskej techniky, do ktorých sa albatrosy často zamotávajú a umierajú, čo popri lodiach chytajúcich pomocou lovných šnúr platí aj pri lodiach s vlečnými sieťami. Presné počty takto zabitých albatrosov je ťažko odhadnúť, najčastejšie sa udáva 100 tisíc usmrtených albatrosov ročne.
Livada (mesto)
Livada (,, pôvodne Șarchiuz) je mesto v Satumarskej župe v Rumunsku. Štatút mesta sídlo získalo 21. júla 2006.
Albatrosovité
Novodobé
náhľad|Albatros chytený do háčika pri rybolove na dlhú lovnú šnúru|alt=Obrázok neveľkej kvality je fotený zrejme z lodi a zachycuje albatrosa, ako je tesne nad hladinou mora ťahaný kamsi rybárskym háčikom, resp. nadväzcom
Toto číslo je alarmujúce hlavne preto, že albatrosy majú veľmi nízku reprodukčnú rýchlosť. Pohlavnej dospelosti dosahujú veľmi neskoro a ich záväzok jednému partnerovi spolu s niekoľko rokov trvajúcimi zásnubnými tancami znamená, že v prípade smrti albatrosa trvá zvyšnému partnerovi roky, než si nájde nového partnera a začne sa znovu páriť. Niektoré albatrosy si po smrti partnera nenájdu náhradu vôbec. Na dospelákovi je navyše často závislé mláďa, ktoré pri smrti jedného z rodičov väčšinou umiera.
Ďalšou vážnou hrozbou pre albatrosy predstavujú globálne zmeny klímy. Tie sa citeľnej prejavujú práve v polárnych oblastiach, domovine albatrosov. Globálne otepľovanie so sebou prináša okrem iného zvyšovanie povrchovej teploty morskej vody, čo je spojované so zmenami chovania morských živočíchov, takže morským vtákom sa nedarí uloviť toľko potravy a tým sa znižuje ich hniezdna úspešnosť. Zmeny veterných vzorcov majú rovnaký vplyv na distribúciu albatrosov, aj keď presné dôsledky je zložité určiť, pretože napríklad pri albatrosovi sťahovavom bol naopak zaznamenaný lepší pomer vyvedených mláďat v súvislosti so zmenami veterných vzorcov v Indickom oceáne. Prietrže mračien a zmeny v distribúcii dažďov môžu v budúcnosti spôsobovať väčšiu a rýchlejšiu eróziu pôdy a následnú stratu vegetácie a tým hniezdneho habitu albatrosov. Nárast teplôt bude znamenať väčšiu šancu na šírenie infekčných chorôb. Populácia albatrosa popolavého zaznamenala pokles následkom zmeny klímy, a síce predovšetkým vplyvom väčšieho sucha a zvýšenej teploty, ktoré od 70. rokov 20. storočia zabíja mláďatá ale aj dospelé jedince.
alt=Fotografia lebky so zbytkami peria, spolu s rybárskym háčikom. Okolo zobáka je viditeľný vlasec|vľavo|náhľad|Lebka albatrosa bledohlavého so stále zamotanou rybárskou šnúrou s háčikom
Diviaky lesné a jelene spôsobujú v niektorých oblastiach deštrukciu habitu albatrosov. Boli zaznamenané aj útoky psov na albatrosy. Invazívne druhy rastlín môžu taktiež negatívne ovplyvniť albatrosie populácia, pretože mienia ich hniezdny habitus.
Albatrosy sú negatívne ovplyvňované aj plastovým znečistením, viac menej pre presnejšie určenie vplyvu plastového znečistenia na ich populáciu je potrebný ďalší výskum. Posledné štúdie však ukazujú, že táto príčina umierania bola doposiaľ podceňovaná; podiel ingescie (prehĺtania) plastov na úmrtnosti na pobreží sa pri albatrosoch južnej pologule odhaduje na 3,4–17,5 %. Olejové škvrny a turizmus majú na albatrosy taktiež negatívny vplyv.
náhled|[[Žralok tigrí predstavuje jedného z mála prirodzených predátorov albatrosov|alt=Fotografia žraloka pod morskou hladinou]]
Prirodzení predátori
Vzhľadom k tomu, že albatrosy trávia väčšinu života plachtením nad otvoreným morom, majú iba malý počet prirodzených predátorov. K nim patrí žralok tigrí. Pri Havajských ostrovoch lovia hlavne juvenilné jedince, ktoré sa v plytkej vode v blízkosti kolónie učia lietať. Odhaduje sa, že žraloky majú každoročne na svedomí až 10 % tamojších mláďat.
Bolo zaznamenané, ako plavec tmavý plieni hniezda a zabíja mláďatá albatrosa sťahovavého. Je možné, že práve plienenie hniezd plavcami je príčinou poklesu pomeru úspešného vyvedenia mláďat albatrosov sťahovavých na ostrove Marion. Aj keď podobné pozorovania sú výnimočné, je možné, že sa plavce naučili plieniť hniezda až po nedávnej invázii myší, ktoré napádajú a oslabujú mláďatá, ktoré predstavujú pro plavcov ľahšiu korisť. K ďalším prirodzeným plieničom hniezd patria pomorníky, ktoré napádajú hlavne mláďatá krátko po vyliahnutí. V Južnej Georgii bolo sledovaných 16 mláďat albatrosov sivohlavých, z ktorých 7 bolo usmrtených pomorníkmi predtým, než mláďatá stačili vzlietnuť na more.
Záruby (rozlišovacia stránka)
Záruby môže byť:
Albatrosovité
Prirodzení predátori
Rovnako ako pri väčšine ostatných rúrkonoscoch, aj pri albatrosích mláďatách dochádza v prípade nebezpečia k vyvráteniu žalúdočného oleja, ktorý silno zapácha a má za ciel predátora odradiť.
Ochrana
alt=Fotografia zobrazuje tmavo sfarbené mláďa albatrosa nemenlivého, ako sedí na pláži znečistenej plastami. Vedľa neho sedí v prikrčenej polohe človek v šiltovke a okuliaroch a snaží sa z pod albatrosa dostať plastové vlákna, zrejme špagáty|náhľad|vľavo|Ochranář na ostrove Midway snažiaci sa vyslobodiť mláďa albatrosa nemenlivého zo splete plastových vlákien
Najefektívnejší spôsob, ako ochrániť albatrosy pred smrťou počas rybárskych operácií, je pomocou zastrašujúcich sýto sfarbených lán či plastových trubiek (tiež známe ako „lana tori“, anglicky tori lines; tori v japončine znamená „vták“). Tieto trúbky voľne visia z hlavnej lovnej šnúry medzi navijákom a bodom, kde sa lano potápa pod hladinu. Účelom týchto lán je zastrašiť albatrosy a iné morské vtáky od približovania sa k lanám. K najvyššiemu počtu úmrtí morských vtákov totiž dochádza v tesnej blízkosti zadku lodí, keď je hlavná lovná šnúra s korisťou vyťahovaná naspať z mora na loď. Týmto pomerne jednoduchým spôsobom sú vedľajšie úlovky v podobe morských vtákov znížené na minimum. Dáta z Uruguaja dokladajú redukciu počtu zabitých vtákov pri použití lán tori o 85 %, z Brazílie až o 97 % a z Namíbie o 99 %. alt=Diagram zobrazujúci použitie šnúr so stuhami|náhľad|Princíp použitia šnúr so stuhami (v oranžovej farbe), ktoré odstrašujú albatrosy a znižujú obete medzi vtákmi na minimum Čo sa týka zmien klíma, tak to je mimo rozsah síl ochranárov, a tak sa zameriavajú hlavne na zmiernenie dopadov klimatických zmien. Napríklad na Havajských ostrovoch sa ochranári snažia o založenie kolónií albatrosov čiernonohých a nemenlivých vo vyšších nadmorských výškach, aby tak kolónie boli v bezpečí pred narastajúcou hladinou oceánov. Oba druhy totiž majú kolónie len nízko nad hladinou mora a v roku 2011 preto došlo k ich zmeteniu vlnou cunami, ktorá zabila okolo 2 tisíc dospelých jedincov a až 110 tisíc mláďat. Ochranári sa následne rozhodli premiestniť skupinu mláďat do vyšších polôh ostrova Oahu, kde ich sami vyviedli až do ich úplného osamostatnenia s tým, že sa albatrosy na toto miesto raz vrátia a založia novú kolóniu. Táto nová potencionálna kolónia už disponuje aj plotom proti invazívnym druhom cicavcov.
K hlavným obranných prostriedkom proti invazívnym druhom patrí ich úplné alebo čiastočné vyhubenie, ohradenie kolónie albatrosov plotom proti predátorom alebo prípadne len zvýšená kontrola predátorov na miestach kolónií. Napríklad v roku 2001 sa uskutočnila na Campbellovom ostrove na vtedajšiu dobu najväčšia hubiteľská akcia potkanov na svete a nasledujúci dvojročný prieskum preukázal, že z 200 tisíc potkanov akciu neprežil ani jeden. Potkany boli vyhubené pomocou granúl obsahujúcu účinnú látku brodifakum, ktoré boli zhadzované z helikoptér. Celkom bolo takto roznesených 120 ton jedu po celej ploche ostrova. K podobným snahám dochádza na Goughovom ostrove a ostrove Marion, kde sa ochranári snažia o vyhubení myší.
Domorodé kultúry
náhľad|[[Maoriovia|Maorsky bojovník s guľatým bielym ornamentom nazývaným pōhoi toroa, ktorý je vyrobený z albatrosieho perie (kresba Charlesa Heaphyho, 1840)|alt=Kresba maorskeho náčelníka z profilu na zažltnutom papieri s početnými ozdobami vrátane bieleho kruhového ornamentu vyrobeného z albatrosieho peria, ktorý sa v maorčine nazýva pōhoi toroa]]
V kultúre novozélandských Maorov sú albatrosy symbolom krásy a sily a majú prominentné postavenie medzi ostatnými vtákmi. Maori zdobili kresbami albatrosov svoje jaskyne a stavby a s obľubou nosili ich perie (nazývané raukura), ktoré bolo Maormi považované za taongu, teda „posvätný klenot“, ktorý bol vysoko cenený. Perie bolo symbolom vysokého postavenia člena kmeňa. Vyrábali sa z neho guľaté ozdoby uší nazývané pōhoi toroa. Niekedy slúžilo aj ku zdobeniu predku vojnových kanoe (waka taua). Z kosti albatrosov sa vyrábali flauty a ostré albatrosie kostičky sa používali ako ostrie tetovacich nástrojov. Kosti boli hojne používané ako rybárske háčiky. Albatrosy boli aj pojedaný; obľúbeným receptom Maorov bolo nakladanie vtákov vo vlastnom tuku a odloženie mäsa pre neskoršiu konzumáciu.
V havajskej mytológii sú albatrosy nemenlivé považované za manifestáciu predkov (aumakua). Objavujú sa v početných príbehoch a ich dôležitú rolu v havajskej mytológii dokladá už samotný názov pre albatrosy nemenlivé v domorodom jazyku, ktorý je Aaia-nukea-nui-a-Kane, čo v preklade znamená „Veľký bielý albatros Kānov“ (Kāne je najvyšším božstvom havajských mýtov).
V japonskej mytológii je albatros nazývaný aho dori, čo doslova znamená „hlúpy vták“. Odkazuje to na to, že albatrosy nemajú vyvinuté reflexy proti predátorom, ktorého ľudia v minulosti hojne využívali.
Západný svet
Následkom špecifického geografického rozšírenia neboli albatrosy známy obyvateľstvu Európy až do doby počiatku zámorských výprav v 15. storočí. Prvá známa historická zmienka o albatrosoch pochádza z roku 1593 z pera anglického námorníka Richarda Hawkinsa. Hawkins vo svojich zápiskoch popísal „vtáky dvoch farieb, niektorí biely, iní sivý; s tromi kĺbmi na každom krídle; z jedného konca krídla na druhý koniec merali dve siahy“ [3,6 m]. Albatrosy potom začali prenikať stále viac do zápiskov námorníkov zo 17. a 18. storočia a postupne si získali povesť mýty opradených tulákov, ktorí v sebe nesú duše zomretých námorníkov a zabitie albatrosa by preto prinieslo smolu a nešťastie. Ornitológ Carles Carboneras o albatrosoch dokonca hovorí ako o „najlegendárnejších zo všetkých vtákov“.alt=Drevoryt albatrosa, ako letí nad dvojicou inochov sediacich na skale na brehu mora. V pozadí sa dá vidieť plachetnicu aj náznak parníka, veľkú skalu a dvoch rybárov, ako spúšťajú na more svoju rybársku loďku|náhľad|Romantické zobrazenie albatrosa na drevoryte z roku 1837|vľavoPoveste a povery okolo albatrosov a zmienky v literárnych dielach vyvrcholili v balade Pieseň starého námorníka (1798) anglického romantického básnika Samuela Taylora Coleridge. V tejto balade vystupuje albatros ako sprievodca a ochranca námorníkov. Keď ho jeden z námorníkov bezdôvodne zastrelí, loď začne byť prenasledovaná tajomnými prírodnými silami, ktoré prinesú smrť väčšine posádky. K ďalším známym literárnym dielam inšpirovaným albatrosmi patrí báseň „Albatros“ () francúzskeho básnika Charlesa Baudelaira, krorá vyšla v zbierke Kvety zla.
Poveste opriadajúca albatrosy viac menej nezabránili tomu, aby byli námorníkmi lovené ako ľahko dostupná potrava. Anglický botanik Joseph Banks, ktorý sa zúčastnil druhej plavby Jamesa Cooka (1772–1775), dokonca vo svojich zápiskoch zmieňuje recept, ako najlepšie upraviť albatrosa. Banks doporučil naložiť albatrosie mäso cez noc do slanej vody a ráno najskôr krátko povariť a potom podusiť v hrnci s trochou vody do úplného zmäknutia a podávať s pikantnou omáčkou.
V novodobej histórii sa albatrosy stali populárnym cieľom pozorovateľov vtákov. Mnoho miest ponúka pravidelné výlety na lodiach, počas ktorých je možné zbadať tieto vtáky; na ich nalákanie sa používajú ryby a ich odrezky. Medzi destinácie, kde sa dajú vtáky pozorovať, patrí austrálske mestá Monterey, Wollongong, Sydney, Port Fairy, Hobart, novozélandský Dunedin a Kaikoura alebo juhoafrické Kapské Mesto. Niektoré miesta pritom môžu každoročne lákať veľký počet turistov a byť tak ekonomickým zdrojom pre miestne komunity. Napríklad albatrosy na novozélandskom myse Tairoa prilákajú každoročne okolo 40 tisíc turistov.
Fritz Strassmann
Fritz Strassmann (* 22. február 1902, Boppard, Nemecko – † 22. apríl 1980, Mainz) bol nemecký chemik. Spolu s Ottom Hahnom je považovaný za spoluobjaviteľa štiepenia uránu.
Život
Fritz Strassmann získal chemické vzdelanie na Vysokej škole technickej v Hannoveri. Od roku 1929 až do roku 1945 pracoval v Chemickom ústave cisára Wilhelma v Berlíne. Zúčastňoval sa na skúmaní rádioaktívnych izotopov uránu a tória. V roku 1938 podal chemický dôkaz štiepenia uránu pri bombardovaní neutrónmi.Ďalej sa zaoberal neutrónovým výskumom, štiepením jadier a výsledky uverejňoval v svojich novinách „Veda v Bloku“.
Od roku 1946 pôsobil ako profesor a riaditeľ Ústavu anorganickej chémie v Mainzi, kde aj po odchode do dôchodku zomrel.
Závadská ulica
Závadská ulica je ulica:
Montambert
Montambert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Byšice
Byšice je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 322 obyvateľov, z toho 647 mužov a 675 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,1 roka (muži 36,6 roka, ženy 39,5 roka).
Houdain (kantón)
Houdain je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 12 obcí.
Lise Meitnerová
Lise Meitnerová (* 7. november 1878, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko – † 27. október 1968, Cambridge, Spojené kráľovstvo) bola rakúska fyzička a chemička. Spolu s Ottom Hahnom a Fritzom Strassmannom objavila štiepenie uránu.
Život
V roku 1938 utiekla z Nemecka kvôli rasistickým zákonom cez Dánsko do Švédska, kde pracovala v Nobelovom ústave a v Ústave Švédskej akadémie vied.
Jej vedecké práce patria do oblasti jadrovej fyziky a jadrovej chémie. Spolu s Hahnom objavila v roku 1917 protaktínium a postupne aj ďalšie rádioaktívne atómy. Vypracovala presné metódy merania energetického spektra elektrónov emitovaných pri beta rozpade a je spoluobjaviteľkou štiepenia uránu.
Koncom roku 1938 Hahn uskutočnil v Berlíne pokusy, ktorými sa dokázalo, že pri bombardovaní uránu neutrónmi vzniká prvok bárium ležiaci na 56. mieste Mendelejevovej tabuľky. Na výraz protestu proti rasovým zákonom však Hahn odoslal svoje výsledky Meitnerovej do Švédska skôr, než sa o tom dozvedel ktokoľvek z jeho spolupracovníkov. Meitnerová so svojím synovcom Ottom Frischom tento nový objav správne vysvetlili. Nový jav dostal názov delenie, alebo štiepenie atómového jadra.
Od roku 1963 žila Lise Meitnerová v Anglicku, kde aj zomrela.
Abfaltersbach
Abfaltersbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko v okrese Lienz.
Žije tu obyvateľov.
Jozef Inštitoris
Jozef Inštitoris (Institorisz de Mosócz; * 19. marec 1835, Hodruša – † 6. marec 1921, Hodruša) bol evanjelický farár, slovenský hudobný skladateľ, zbormajster, osvetový pracovník a pedagóg zemianskeho pôvodu.
Životopis
Jeho otec bol farár Andrej Institorisz a matka Anna rod. Frečková. Študoval v Banskej Štiavnici, teológiu v Prešove a Rostocku. Pôsobil ako učiteľ v Hodruši, v Slovenskom Aradáči, ako evanjelický farár v Spálove, Plachtinciach a Pribyline, ako profesor na slovenskom evanjelickom gymnáziu v Martine (186873, 187073 ako jeho správca). Zostavil výročnú správu martinského gymnázia za školský rok 187071, prispieval do Národných novín, Obzoru, Cirkevných listov a Evanjelického cirkevníka. Ako zbormajster sa zaslúžil o rozvoj hudobného života v Martine
Pléguien
Pléguien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šťastný
Šťastný môže byť:
Hucqueliers (kantón)
Hucqueliers je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 24 obcí.
Victoria Cougars
thumb|Tím v sezóne 1914/15 pod vtedajším názvom Victoria Aristocrats Victoria Cougars je bývalý kanadský hokejový klub z mesta Victoria v provincii Britská Kolumbia, víťaz Stanley Cupu v sezóne 1924/25 a finalista 1925/26. Je jediným víťazom tejto trofeje mimo klubov NHL v rokoch 1918 – 1926, teda v čase, keď víťaz NHL bojoval o trofej s víťazmi ďalších severoamerických profesionálnych líg: Pacific Coast Hockey Association a Western Hockey League (pôvodný názov Western Canada Hockey League).
Klub vznikol v roku 1911 pod názvom Victoria Senators a svoju činnosť ukončil po zániku Western Hockey League v roku 1926. Väčšina jeho hráčov následne prestúpila do novovzniknutého Detroit Cougars.
SC Heerenveen
Domáce zápasy hrá na štadióne Abe Lenstra Stadion, ktorý má kapacitu 26 800 miest. Štadión bol otvorený v roku 1994 a v roku 2011 sa začal rozširovať v dôsledku vysokej návštevnosti. V blízkej budúcnosti má dosiahnuť kapacitu 32 000 miest.
Najväčším úspechom klubu je víťazstvo holandského pohára KNVB Cup zo sezóny 2008/09.
SC Heerenveen v európskych súťažiach
náhľad|štadión klubu Abe Lenstra Stadion
Saint-Martin-au-Bosc
Saint-Martin-au-Bosc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pasívny okraj
náhľad|vpravo|Typy okrajov tektonických platní: [[aktívny okraj|aktívny, pasívny, transformný.]] Pasívny okraj (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) alebo Atlantický typ okraju alebo sedimentárny pasívny okraj kontinentu je rozhranie tvorené prechodným typom zemskej kôry medzi kontinentálnou a oceánskou kôrou, pričom tieto dva typy kôry sa voči sebe nepohybujú – teda nie sú tzv. aktívnym okrajom. Tvoria oblasti kontinentálneho šelfu. Vznik pasívneho okraju spôsobuje kontinentálny rift, ktorý vytvára novú oceánsku panvu. Pasívne okraje nie sú okraje tektonických platní, takmer sa tu neprejavuje seizmická ani vulkanická aktivita. Typickým príkladom sú okraje Atlantického oceánu.
Rozšírenie
náhľad|vpravo|Rozšírenie pasívnych okrajov v rámci Zeme. Na stavbe dnešnej Zeme sa účastní asi pasívnych okrajov. Ich vek sa pohybuje od približne 5 miliónov rokov (pliocén) v prípade pobrežia Červeného mora po asi 180 miliónov rokov v oblasti pobrežia Mozambiku v Afrike.
Rosenfeldov palác
náhľad|Palác po rekonštrukcii, rok 2017. náhľad|Priečelie budovy pred rekonštrukciou. Rosenfeldov palác je budova v Žiline na Hurbanovej ul. 28. Bola postavená v secesnom štýle v roku 1907 podľa žilinského architekta Mikuláša Rautera (Nicoletto Rauter). Architektúrou pripomína viedenský Belvedér a je považovaná za najkrajšiu budovu v meste. Od roku 2009 je národnou kultúrnou pamiatkou.
Dom dal postaviť žilinský bankár a obchodník Ignác Rosenfeld. Budova slúžila ako jeho sídlo a zároveň ako sídlo Žilinskej obchodnej banky. Budova po smrti majiteľov (1932) slúžila ako sídlo kancelárska budova a sídlo bánk, neskôr tu bol na začiatku 50. rokov zriadený Pioniersky dom. Od roku 1990 budova slúžila ako centrum voľného času. Od 2011 sa pre havarijný stav budova zatvorila a chátrala. V roku 2015 sa budova začala rekonštruovať.
Cítov
Cítov je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 215 obyvateľov, z toho 623 mužov a 592 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 35,8 roka, ženy 38,5 roka).
Rosenfeldov palác
Budova má pôdorys nepravidelného písmena C. Pred vstupom do objektu sa nachádza malý dvor s kovanou bránou (brána je samostatne chránený pamiatkový objekt). Objekt je trojtrakt. Má výrazne zdobenú fasádu a členitú strechu s doplnkami.
História
náhľad|Vstupná chodba Rosenfeldovho paláca Mestský palác, pomenovaný podľa majiteľa, žilinského bankára Ignáca Rosenfelda, sa nachádza v historickom centre Žiliny, neďaleko hlavných námestí. Bol postavený v r. 1907 podľa architekta M. Rautera. Je  jednou z najkrajších pamiatok v meste a najväčšou kultúrnou pamiatkou v majetku mesta (vyhlásená bola v r. 2009). Zachoval sa takmer v pôvodnom stave s mnohými umelecko-remeselnými detailmi, akými sú napríklad okenné a dverné výplne s ozdobnými kovovými mrežami, drevené obklady stien, štukatérska výzdoba interiérov, pôvodné svietidlá, vitrážové leptané sklá okien, monumentálne hlavné schodisko s mramorovým zábradlím, kovové zábradlie zadného schodiska, ale aj kovaný plot s hlavnou bránou. Okrem pamiatkových, umeleckých, výtvarných a architektonických hodnôt je hodnotný i z hľadiska ucelenosti diela a spoločenského významu. Svojím významom prekračuje hranice Slovenska.
Pasívny okraj
Rozšírenie
Pasívne okraje tvoria všetky hranice typu oceán-kontinent okrem tých, kde dochádza k smerne posuvným pohybom alebo subdukcii. Nachádzajú sa takmer okolo celého Atlantického oceánu, Severného ľadového oceánu a na západe Indický oceán. Tvoria prakticky celé západné a východné pobrežie Afriky, Grónska, Indie a Austrálie. Tvoria i pobrežie Severnej a Južnej Ameriky, Západnej Európy a väčšiny Antarktídy. Pobrežie s pasívnymi okrajmi sa nachádza aj vo Východnej Ázii.
Rosenfeldov palác
História
Prvý majiteľ Ignác Rosenfeld (1850 – 1923, pochovaný je na žilinskom židovskom cintoríne) bol riaditeľom Slovenskej sporiteľne a úverového ústavu a prvým predsedom Židovskej náboženskej obce v Žiline po jej vzniku a odsúhlasení stanov v r. 1888. V minulosti bol obytným domom, sídlom viacerých bánk (do konca 50. rokov), potom v budove zriadili Pioniersky dom, neskôr Okresný dom pionierov a mládeže a Centrum voľného času Spektrum. Od 30. rokov minulého storočia mal v budove svoj úrad žilinský verejný notár Ladislav Nádaši, syn spisovateľa Nádaši-Jégeho.
Program
Rosenfeldov palác sa na kultúrnu mapu Žiliny zapísal v roku 2016. Odvtedy tu vznikol priestor, kde sa koná mnoho kultúrnych podujatí, akými sú napríklad koncerty či premietania filmov. Tento priestor ponúka tiež miesto pre deti, ktoré sa tu môžu vzdelávať hravou formou, keďže palác ponúka aj možnosti neformálneho vzdelávania.
Pasívny okraj
Morfológia povrchu
Pasívny okraj na pobreží tvorí pobrežnú rovinu a v mori kontinentálny šelf, kontinentálny svah a jeho úpätie s okrajom abysálnych plošín – hlbokomorských panví. Hranica kontinentálneho šelfu a svahu obvykle ohraničuje minimum neogénnej vodnej hladiny počas globálnej morskej regresie a najnižšej hladiny počas kvartérneho zaľadnenia. Vonkajšia časť kontinentálneho šelfu býva často prerezaná podmorskými kaňonmi, ktoré sú často podmorskými pokračovaniami korýt riek. Pobrežná rovina je väčšinou ovplyvňovaná fluviálnymi (riečnymi) procesmi, zatiaľ čo šelf ovplyvňujú delty a prúdy pohybujúce pozdĺž pobrežia. Veľké rieky (Amazonka. Orinoco, Kongo, Níl, Ganga, Chuang-che, Jang-c’-ťiang alebo Mackenzie), ktoré ústia v oblasti pasívnych okrajov. V týchto miestach dochádza k značnej sedimentácii. Pri prevahe sily prílivy vznikajú namiesto delt estuáriá. V prípade vhodných podmienok môžu oblasti šelfu obsahovať väčšie polohy koralových vápencov.
Rosenfeldov palác
Program
Základnú porgramovú platformu teda predstavujú diskusie, koncerty, prednášky, výstavné aktivity či premietania. Ťažiskom programu je výstavná činnosť pod kurátorským vedením akademického maliara Pavla Chomu. Vystavovali sa tu diela umelcov ako napríklad Dušan Kállay, Karol Weisslechner, Vojtech Kolenčík, Róbert Makar, Jana Farmanová, Jana Hojstričová, Palo Macho, Róbert Brun, Ašot Hass, Simona Janišová, Stanislav Lajda, Jan Rajlich ml., a mnoho iných, vrátane prezentácií tvorby študentov a pedagógov umeleckých stredných a vysokých škôl. V Rosenfeldovom paláci fungujú aj aktivity v rámci tvorivých dielní či neformálneho vzdelávania. Súčasťou programov pre deti je aj organizovanie inkluzívneho kina – premietanie je prispôsebené zmyslovému vnímaniu detí s poruchou autistického spektra a ADHD. Tento typ premietania je v Žiline zatiaľ jediný. náhľad|Vstupná hala Rosenfeldov palác náhľad|Knihárska dielňa Lidy Mlichovej
Pasívny okraj
Morfológia povrchu
Reliéf pobrežia na niektorých miestach výrazne pozmenilo zaľadnenie, príkladom sú fjordy v Nórsku alebo Grónsku.
Achaios
Achaios Achaios) môže byť: