cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Presspůrské Nowiny
Ďalší redaktori
Po Vyskydenského odchode z redakcie Prešpurských novín sa stal jeho nástupcom Štefan Kromp. S jeho menom sa v novinách prvý raz stretávame 28.XII.1785 “v Novoročnom vinši." Tu sám seba označuje za “nového novinára slovenského", ktorý je však iba začiatočníkom a preto žiada čitateľov Prešpurských novín o zhovievavosť nad jeho prípadnými redaktorskými nedostatkami. Sám hovorí, že okrem redaktorského povolania vykonáva ešte úlohy kantora slovensko-maďarského ev. cirkevného sboru v Bratislave. Bol to skutočne začiatočník v novinárskej práci, ktoré dostatočne neovládal ani gramatiku a ortografiu českej spisovnej reči. 31.XII.1785 sa v oznámení redakcie Prešpurských novín uvádza aj meno ich ďalšieho redaktora Jána Šinkovica." Je to však jediný doklad o Šinkovicovi ako o redaktorovi Prešpurských novín. Viacej sa v novinách jeho meno neuvádza, aj keď je možné, že bol pomocníkom "slovenského novinára" Štefana Krompa.
Koncom roku 1785 prešlo vydávanie Prešpurských novín z rúk Daniela Tállayia do rúk významného bratislavského kníhtlačiara Šimona Petra Webera. Išlo však len o prechodné opatrenie, pretože už 4. marca 1786 sa píše “o pánu Tállayiovi, nakladateli těchto novín."
Pôsobenie novín
Prvé číslo Prešpurských novín vyšlo v utorok 1. júla 1783. Noviny vychádzali vždy v utorok a v piatok tlačou Jána Michala Landerera a od 2. júla 1785 v oficíne Šimona Petra Webera. Zanikli 30. júna 1787. Osem strán vlastných novín bolo niekedy rozšírených o Přídavek k Prešpurským novinám, ktorý mal rozsah štyroch strán. Svoj malý oktávový formát noviny nikdy nezmenili. Ich záhlavie bolo veľmi jednoduché. V rámčeku mali vytlačený názov s poznámkou: S milostivým cýsařsko-královským povolením." Nad ním bol uhorský a po oboch stranách český a moravský znak. Od 56. čísla (roč. 1784) bolo ich záhlavie iba typografické bez heraldických znakov.
O pevnom a ustálenom rozdelení rubrík sa v týchto novinách ešte nedá hovoriť. Domáce správy výlučne z Uhorska, vychádzali pod názvom Nětco z vlasti, Uherská a Sedmohradská země, Z naší vlasti máličko a pod. Zahraničné spravodajstvo malo rubriky: Venkovní věci, Vojenské a venkovní věci, Přespolního nětco, Z rozličných zemí doložené pověsti a pod. V niektorých číslach novín boli rozlíšené: Dědično - zemské příběhy, kde boli správy zo všetkých zemí habsburskej monarchie okrem Uhorska a Cizozemské případnosti zo správami výlučne zahraničnými. Vzhľadom na časté vojenské zrážky v Európe, redakcia zaviedla aj osobitné rubriky: Váleční věci, Turecká vojna, O hollandské vojne a i. Sporadicky sa tu objavovali rubriky: Všelico se světa, Všelijaká mišenina a i kde sa otláčali drobné správy, zaujímavosti, noticky a pod. Bol tu tiež predchodca neskoršej kultúrnej rubriky nazvaný: Nětco z literního umění. Ďalej tu bývali rubriky o úradných záznamoch, o povýšeniach, o cirkevnom živote, cene obilia a jarmokoch.
Prešpurské noviny počas celého svojho trvania museli zápasiť s vážnymi finančnými ťažkosťami. Počet ich predplatiteľov nepresahoval číslo 60. Boli verným obrazom málo rozvinutého a triedne ešte nie dostatočne uvedomelého zárodku slovenského meštiactva. Redaktori novín často poukazovali na tento neutešený stav, ktorý bol najvážnejšou prekážkou ich rozšírenia, zväčšenia formátu a zlepšenia celkovej úrovne. Príčinou toho, okrem chudoby, bola značná národná ľahostajnosť a indiferentnosť väčšiny slovenského zemianstva, inteligencie a meštiactva. Veď v tom istom čase (v apríli r. 1786), mali maďarské bratislavské noviny 439 odoberateľov.
V Predhovore ich prvého čísla sa redaktor Štefan Leška sťažoval na „tenké začátky novín“. Od tých čias sa v novinách častejšie objavovali naliehavé, ba priamo zúfalé výzvy nakladateľa a redaktorov k čitateľom, v ktorých ich prosil o získavanie ďalších predplatiteľov, hradenie nedoplatkov, ba aj o zachovanie holej existencie novín. Po ich dva a pol ročnom trvaní pokúsil sa Daniel Tállayi zlepšením zpravodajstva a zavedením nových rubrík zvýšiť ich popularitu: “Známe činiti budem i učené pověsti a jaké nové knížky v Německé zemi na světlo vyšly vubec, ničeho nevynechám co činí, aby čtění novín interesantní bylo." V júni roku 1785 už sľuboval do novín zaradiť “dobrou a rozmnoženou korespondenci a všeliké venkovní noviny."
Toto rozhodnutie urobil bez ohľadu na finančné straty s tým spojené, pretože deficit Prešpurských novín chcel kryť ziskom dosiahnutým v maďarských a nemeckých bratislavských novinách. Straty z vydávania Prešpurských novín však stále narastali. A tak sa voľky-nevoľky rozhodol ich ďalšie vydávanie zastaviť “z potěšení svého měšce", ako to doslova napísal. 30. jún 1787 bol posledným dňom ich existencie. Svedčí o tom aj „pár slov spisovatele novín“, ktorými sa ich posledný redaktor lúčil s čitateľom prvých slovenských novín: "Posledníkrát mým novinářskym perem do černidla neb atramentáru namáčim; posledníkrát tyto noviny píši, ale posledníkrát ještě mnohováženým čtenářům oznamují, že Prešpurské noviny již skutečne umřely. Příčina pro kterou umřely, pro kterou přestaly vycházet jest, že jim slovenská veřejnost žíti nedala, že jich jako Uhře své nefédrovali. K tomu přichází i to, že velice zamezenou svodobu měly, jejich cenzúra zajiště mnoho z nich vytírala... Umřely tedy slovenské noviny, pochovali jsme je se vší poctivosti. Nasledujíci hrobový nápis na zeleném mramoři sme jim zlatými literami vyrýti dali: “Postoj pocestný a považ, jak krátky je život člověka. Zde leží panna Noviny, služebnice šíroké chýrečné paní Fámy narozena dne l. júla 1783 umřela 30. júna 1787. Hned od narození svého krví chrákala, až posledně na suchoty umřela... Byla ona...řečené paní jedinká služebnice věrná v Uhřích medzi Slovákmi, kterýmž jeji pověsti, jak mohla donášela a protož ji i tento hrobový kámen truchlíci položiti dala. Jdi již pocestný a (memento mori) pamatuj, že i ty dnes, nebo zítra umříti musíš."
Perečín
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Perečíne pochádza z roku 1427, status mesta má však až od roku 2004. Do roku 1918 patril v rámci Habsburskej monarchie k Zalitavsku (v Užskej župe). Na vtedajšie pomery išlo o nemalé sídlo, život tu bol ale ťažký. Až do roku 1691 bolo sídlo vlastníctvom šľachtického rodu Drugetovcov. Na prelome 17. a 18. storočia Perečín postihlo niekoľko pohrôm, napr. hladomor hneď v prvej dekáde 18. storočia. Rákociho povstanie situáciu nezlepšilo. Výsledkom bol pokles obyvateľov, keď tu zostalo žiť iba niekoľko málo rodín. Žili tu tiež Židia, z tejto doby sa do súčasnosti zachovala budova synagógy, hoci je využívaná na iný účel.
Presspůrské Nowiny
Obsah a názory novín
Redaktori Prešpurských novín boli nadšenými stúpencami reforiem Jozefa II. Súhlasili s jeho bojom proti neúmernej hospodárskej a politickej moci katolíckej cirkvi. Schvaľovali jozefínske reformy smerujúce k likvidácii zbytočných kláštorov, jeho patent o zrušení nevoľníctva i tolerančný patent, uplatňovanie politiky merkantilizmu a pod. Pritom však vo svojom tlačovom orgáne sa nezmieňovali o tienistých stránkach centralizačnej a germanizačnej politiky Jozefa II. Už v úvodníku prvého čísla novín (1.VII.1783) chválili Jozefa II. za to, že im “své milostivé Pryvilegium a zvláštní povolení, beze všeho udeliti ráčil." Prostredníctvom Prešpurských novín mohli vraj “naší milí Slováci běh světa spatřiti, úžitku a radosti nabýti i příjemnou zábavku (jak se kde přitrefí), budou moci míti."
Perečín
Dejiny
Od roku 1894 cez mesto vedie železnica Užhorod – Sianky – Ľvov. V tej dobe tu postavila nemecká spoločnosť prvú väčšiu továreň, ktorá tu z dreva spracovávala smolu a ďaľšie látky potrebné pre chemickú výrobu. V roku 1903 tu žilo cez 2 000 obyvateľov.
V rokoch 1918-1938 bolo mesto súčasťou Československa, ako jedno z najmenších okresných miest vtedajšej Podkarpatskej Rusi. Miestny chemický závod získal od nemeckého vlastníka Československý štát a neskôr ho získala Živnobanka. Podnik bol modernizovaný až rokoch 1922 až 1923 elektrifikovaný. V rokoch 1928 až 1930 tu bola postavená obecná škola. V tom istom čase sem bola zavedená elektrina. Upravené bolo tiež aj koryto potoka. Počet obyvateľov sa zvyšoval len pomaly; do konca obdobia československej správy v oblasti dosiahol 2600 ľudí. V predvečer rozpadu druhej československej republiky tu prebiehali strety s jednotkami Karpatskej Síče. V rokoch 1939-1945 bol Perečín súčasťou Maďarska.
Presspůrské Nowiny
Obsah a názory novín
V boji Jozefa II. proti vysokej šľachte a cirkevnej hierarchii stáli rozhodne na strane panovníka preto, lebo sami ako príslušníci slabej hospodársky i politicky len málo výbojnej slovenskej meštiackej vrstvy sa domnievali, že cisárska Viedeň im umožní všestranný rozvoj na úkor reprezentantov feudálneho spoločenského poriadku - pozemkovej šľachty a vysokej katolíckej cirkevnej hierarchie.
V Prešpurských novinách sa často objavovali podrobné správy o mnohých cestách Jozefa II. aj po slovenských krajoch, pričom ho okázalo vychvaľovali ako priateľa poddaného ľudu a mešťanov. Redakcia novín považovala patent Jozefa II. o zrušení nevoľníctva za historický čin, ktorým boli “tyranským pánům meze položeny a stav selský z put služebnosti a potupy osvobozený."
Perečín
Dejiny
Po roku 1945 sa stal súčasťou Sovietskeho zväzu ako súčasť Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky. Na jeseň roku 1946 tu začali vychádzať regionálne noviny. Dňa 30. mája 1947 mu bol udelený štatút sídla mestského typu, od roku 1991 je súčasťou samostatnej Ukrajiny a až do 11. júna 2004, kedy mu bol udelený štatút mesta, bola sídlom mestského typu. V druhej polovici 20. storočia bol v Perečíne zriadený rozsiahly priemyselný závod (Lesochemický kombinát). V roku 2020 sa stalo súčasťou Užhorodského rajónu a stratilo postavenie centra správnej jednotky.
Obyvateľstvo
Obyvateľstvo sa hlási drvivou väčšinou k ukrajinskej národnosti. Roku 1989 tu žilo 7200 osôb a v roku 2022 6 477 obyvateľov.
Presspůrské Nowiny
Obsah a názory novín
Redaktori tohto tlačového orgánu zdôrazňovali potrebu náboženskej znášanlivosti a spolupráce príslušníkov rozličných konfesií. Napr. 14.X.1783 schválili evanjelikov v Bernave v Sliezsku, ktorí dovolili vo svojom kostole vykonávať náboženské obrady aj katolíkom, podobne ako už predtým to isté povolili kalvínom. Noviny sa veľmi často zaoberali bojom proti poverčivosti a tmárstvu. Odsúdili napr. mestskú radu Kežmarku, ktorá podľa stredovekých zaostalých zvyklostí “podle sprosté Polityky k výstraze jiných proti samomordu - tohto nešťastného skrze ruky katovy ven vyvléci, hlavu, ruce a nohy poutínati dal)."( Prešp. nov. 20.VII.1785).
Redaktori novín Štefan Leška a J. Vyskydenský často informovali čitateľov o zrušovaní kláštorov v rakúskej monarchii, pričom nielen uverejňovali informácie o týchto opatreniach Jozefa II. namierených proti vysokej cirkevnej hierarchii, ale k nim pridávali aj vlastné nadšené komentáre. Dopisovatelia Prešpurských novín často písali o hroznej biede ľudu i o otriasajúcom živote žobrákov, ktorými sa vtedy "všecky silnice, města a vesnice v Uhřích jen tak šerili. “Žiadali, aby sa pre tento nezamestnaný a biedny pospolitý ľud zakladali tzv. robotné domy s jednoduchou pracovnou kooperáciou, ale aj manufaktúry a to vo všetkých slovenských krajoch. Vyzývali stoličné vrchnosti, aby neotáľali s výstavbou nemocníc a chudobincov, no nenapísali ani slovo, ako by bolo možno prinútiť sebeckých uhorských šľachticov, aby urobili niečo dobrého v prospech ľudu.
Perečín
Kultúra
V Perečine sa nachádza socha v regióne legendárneho poštára Fjodora Feketu. Stoja tu aj dva pravoslávne kostoly.
See Emily Play
„See Emily Play je skladba britskej rockovej skupiny Pink Floyd a aj zároveň jej druhý singel. Ten bol vydaný v júni 1967 a v britskej hitparáde sa umiestnil na 6. mieste. Skladbu napísal niekdajší líder, gitarista a spevák skupiny, Syd Barrett.
Perečín
Školstvo
V Perečíne sa nachádza gymnázium a ďalej veľká internátna škola.
Doprava
Z Perečína vedie regionálna cesta č. R39 z Užhorodu do Sambiru (v centrálnej Ukrajine), ktorá vedie cez Užocký priesmyk. Mestom tiež vedie aj železničná trať zo Sambiru cez Užocký priesmyk do Užhorodu. Na nej sa nachádza jediná stanica v Perečíne. Na trať je napojený aj areál bývalého Lesochemického kombinátu.
See Emily Play
Kompozícia
Pieseň „See Emily Play“ hovorí o dievčati, ktorú údajne Syd Barrett zbadal, keď prespával v lese po požití LSD. Barrett neskôr povedal, že túto verziu si vymyslel „pre väčšiu publicitu“. Podľa knihy Odysea zvaná Pink Floyd od Nicholasa Schaffnera, je pieseň pomenovaná podľa Emily Youngovej, dcéry poslanca Waylanda Younga, druhého baróna z Gennetu, ktorú v klube UFO, kde Pink Floyd často hrávali, prezývali „psychadelická školáčka“ (v roku 1967 mala 16 rokov). Pravidelne sa zúčastnila aj iných psychadelických akcií London Free School či vystúpení v kostole Všetkých svätých, kde bola nazývaná „Mimoňkou“.
Nahrávanie
V prípade piesne „See Emily Play“ videl producent Norman Smith zo skladby jasný hit a aj cez odpor Syda Barretta ju presadil ako druhý singel skupiny. Aj cez fakt, že Pink Floyd v máji už nahrávali album The Piper at the Gates of Dawn v EMI Studios, nahrávanie singlu „See Emily Play“ prebehlo 18. mája 1967 pravdepodobne kvôli kvalite zvuku v malom londýnskom štúdiu Sound Techniques Studios, kde vznikli ešte pred podpísaní zmluvy s EMI prvé nahrávky skupiny, vrátane singlu „Arnold Layne“.
Presspůrské Nowiny
Obsah a názory novín
V listoch dopisovateľov Prešpurských novín, väčšinou príslušníkov sproletarizovanej dedinskej inteligencie, sa nájdu nielen údaje o miestnych, často aj bezvýznamných udalostiach (o počasí, úrode, cirkevnom živote), ale sú aj správy slúžiace ľudovýchove a zdravotníckej osvete. (Štepenie detí proti kiahňam, prevencia pred inými nákazlivými chorobami atď.) Pravda, propagácia ľudovýchovy a zdravotníctva bola v týchto novinách len náhodná a nie sústavná a cieľavedomá. Redaktor novín Štefan Komp však už vtedy nabádal slovenských roľníkov, aby pestovali slovenský jazyk a čítali aj naše noviny a ľudovýchovné spisy.
V zahraničnom spravodajstve novín z Bosny čítame napr., že „obyvatelé vesnic a dedín zvláště pak tí, jenž pri horách bydlí, zelinkami a koŕenky se živiti jsou přinuceni.“ Jeden z dopisovateľov novín píše takto o svojej ceste po slovenských dedinách: "Na své cestě, kterou sem v naši stolici konal, nalezl sem ve víc domích než v třech až do štyr domu chleba, ostatní jen z tolika, že něco z zemských jabĺk měli...ještě jich více jest, kteří bez obojího žijí. Nasledovně z čeho? Toto mne nech se nezeptávají!" Správa z Bratislavy zase spomína príchod lodí do dunajského prístavu, na ktorých boli prikutí podľa krutých stredovekých zvyklostí mnohí galejníci, ktorí až do smrti museli veslovať proti prúdu rieky.
Aj z týchto príčin sa do prvých slovenských novín zriedkavejšie dostávajú správy o odpore ľudových más proti vládnemu režimu, feudálnemu vykorisťovaniu, ale aj o živelných roľníckych vzburách. Sú tu však zmienky o stále rozrastajúcich zbojníckych družinách v Poľsku i na Slovensku, ktoré prepadávali panské sídla a zbíjali podobne, ako povestná družina Jura Jánošíka.
Začiatkom roku 1785 písal neznámy dopisovateľ, pravdepodobne zeman nenávidiaci ľud, o vzbure štyroch slovenských liptovských dedín proti stoličnej vrchnosti, ktorá im chcela odobrať starobylé privilégia a prinútiť ich neoprávnene k plneniu všetkých poddanských povinností i k robotovaniu na panskom. Proti vzbúrencom vyslali „tri kompánie z infanterie neb pešího vojska.“ Dve dediny sa vojakom poddali, ale len potom, keď mnohí z ich obyvateľov “železem a provazmi zklížení a pokáraní byli. Mnohí již z nich po dosáhnutí bitky oněmocnělo a jeden...již i umřel. Ostatní dve dediny se dosud na cestě polepšení nalézají, ačkolvek se jim síce dost příkré pokání káže a ohlašuje."
Redaktori novín si uvedomovali, že ich domáce spravodajstvo je veľmi chudobné, a často žiadali dopisovateľov o spoluprácu, čo sa im však málo kedy podarilo dosiahnuť. Inou závažnou prekážkou slobodnejšieho spravodajstva bola cenzúra. Jej zásahy poznávame nielen zo zachovaných archívnych dokladov, ale aj zo samých novín. V odkazoch redakcia napr. píše dopisovateľom, že ich príspevky nemôžu byť vytlačené, lebo „nie každá pšenica cez riečicu prejde.“ Sami redaktori píšu takto o svojich ťažkostiach: „Mají se tí novinári neboráci! Pošlou-li jim některí korespondenti nějaké zprávy do novín; v dvojaké jsou pochybnosti: Nejprv položi-li je do novín, možná věc, že cenzúra je do nich položiti nedopustí. Druhé, nepoloží-li je do novín, nelíbě to ponese korespondent. Když pak i cenzura dopustila vytlačiti: přece nejsou jistí, zdaliž opravdivá novina byla, a co prvně od čtenářů budou museti slyšeti.“
V Prešpurských novinách nájdeme už aj úvodník, politický komentár, ba aj predchodcu dnešného slovenského fejtónu. U nás větrojezdci!" Poslal ho dopisovateľ “od spišských Tatru." Jeho meno nepoznáme, (Prešp. nov. 27.IV. 1785). Redaktori novín vyvíjali veľa úsilia na ich zlepšenie. Pravda, boli pritom závislí na listoch dopisovateľov, na ktorých sa takto sťažovali: „Naši páni korespondenti zamrznuté prsty mají, anebo nechtějí, aneb nemohou nám něco psát.“ Nechceli sa však obmedzovať iba na domáce spravodajstvo, ale mienili uverejňovať aj články literárne a historické. Dokonca uverejňujú aj stručné informácie o bratislavských divadelných predstaveniach.
Na priamy príkaz Daniela Tállayia redaktori preberali zahraničné spravodajstvo z Pressburger Zeitung, ale aj z viedenských politických novín, pričom len veľmi zriedkavo citovali prameň, z ktorého správa pochádzala. Redakcia Prešpurských novín propagovala nielen vlastné, ale aj iné domáce i zahraničné noviny a časopisy, hlavne vtedy, keď bola presvedčená o ich spoločenskom význame. Týkalo sa to napr. peštianskych literárnych novín Merkur von Ungarn. V Prešpurských novinách nájdeme aj oznámenie o verejných dražbách, konfiškáciách kláštorných hnuteľných i nehnuteľných majetkoch, uverejňovaných na priamy príkaz Kráľovskej uhorskej miestodržiteľskej rady, ale aj prvé inzeráty.
Pre obmedzené finančné možnosti, nedostatok dopisovateľov a prílišnú závislosť pri preberaní zahraničného spravodajstva z cudzích tlačových orgánov, redaktori nemohli z Prešpurských novín vytvoriť taký tlačový orgán, ako by si to boli želali. No aj tak sa snažili v rámci svojich skromných možností pozdvihnúť ich na vyššiu úroveň. Preto nesúhlasili s tými dopisovateľmi a čitateľmi, ktorí sa v novinách dovolávali len vojnového spravodajstva a senzačných informácií a to aj na úkor systematického domáceho spravodajstva zo všetkých slovenských krajov. (“Nechtějme vojnu, podívejme se do vlasti!" “Na stranu s těmi strašidlami mysle, na stranu tedy se všemi válečnými pověstmi!").
So záujmom o kultúrne a literárne otázky súvisí aj interes tvorcov novín o vedecký výskum a o technický pokrok. Tu im bol však primárny prvok senzačnosti. Už v prvom ročníku Prešpurských novín priniesli správu o akomsi Wrighovi, ktorý si zostrojil potápačský úbor, neobyčajne ľahký, zakrývajúci iba hlavu, ktorý mu dovolil, aby 8 hodín a 7 minút sa zdržoval pod vodou.
Veľkú pozornosť redaktorov i čitateľov Prešpurských novín upútal aj taký prevratný vynález, ako bolo zostrojenie prvého balónu. O tejto udalosti nájdeme v novinách veľa správ a článkov. Prvé pokusy letu balónom realizované bratmi Montgolfierovcami z júna 1783 - hodnotila redakcia novín 11. XI. t. r. nepriaznivo, ba až ironicky. Druhá správa uverejnená 28. XI. t. r., je už zbavená skepsy a uvažuje aj o praktickom využití tohto vynálezu. Pravda, redakcia novín vo svojich správach nerozlišuje vynález bratov Montgolfierovcov, ktorí plnili balón zahriatym vzduchom, od nasledujúceho vynálezu francúzskeho fyzika A. C. Charlesa, ktorý plnil balón plynom. V správe sa hovorí o povýšení rodiny Montgolfierovcov do šľachtického stavu, o udelení rádu sv. Michala a čestnej penzie obom bratom, o odmenách udelených A. C. Charlesovi a Robertovi, ako aj o Pilatrovi de Rosier a markízovi D´Arlandovi, ktorí podnikli prvý let balónom.
Aj neskôr prinášali Prešpurské noviny správy “o povětrných machynách". 20. I. 1784 pod titulom „Prochádzka z Prešporka do Parýzu a odtud až do povětří“, písali o pokuse riaditeľa fyzikálneho odboru berlínskej Akadémie Karla Franza Acharda o vzlete balóna v Berlíne 27. XII. 1783, pričom si neodpustili poznámku plnú prehnaného optimizmu: „Tak se vidí, že již v krátky čas žádných furmanů, ani koní nebudeme potřebovati; poněvadž nám pán Montgolfír z Parýzu ukazuje cestu přes povětrí, kdež se člověk nesekne, ani do bahna neuvázne. Takýchto správ o prvých pokusoch o ovládnutie vzduchu, ako bol napr. pokus o prelet Lamanšského kanála v ročníku 1785, sa v Prešpurských novinách nachádza dosť.
Pre redaktorov prvých slovenských novín je príznačná ich úzkostlivá starostlivosť o vierohodnosť uverejnených správ a informácií. Ak zistili, že sa s pravdou nezhodujú, neváhali uverejniť ich opravu, čím chceli dať svojim novinám pečať serióznosti.
Súvis so slovenským národným hnutím
Redakcia novín sporadicky prinášala aj literárne oznamy, recenzie kníh súdobej slovenskej i českej literatúry, pričom materiál preberala aj z iných, hlavne z pražských českých novín. (Sú tu napr. polemiky a recenzie diel Jozefa Ignáca Bajzu: René mládenca príhody a skúsenosti a Michala Semiana: Kratičké historické vypsání knížat a králů uherských atď.). Občas redaktori novín informovali čitateľov aj o významných zahraničných knižných novinkách (napr. Život Voltairov, Ženeva r. 1786), napriek tomu, že cirkevná hierarchia tohoto veľkého francúzskeho filozofa zatracovala. Vieme však, že tvorcovia Prešpurských novín si Voltaira vážili a jeho dielo študovali. Zoznámili sa aj s predkantovskou filozofiou i s učením francúzskych encyklopedistov.
Jazyk novín
Roku 1786 sa dostali do popredia okrem stúpencov bibličtiny aj prívrženci bernolákovskej slovenčiny sústredení okolo bratislavského katolíckeho generálneho seminára. 19. IX. 1786 dostal nakladateľ Prešpurských novín od neznámeho dopisovateľa list, v ktorom tento píše: „Píšete nám niekedy moudře, niekedy užitečne, aj veselé veci, len píšte po slovenski, jako mi okolo Prešpurka, alebo Skalici, alebo okolo Trnavi rozprávame; Tie slová: ničsto, počež, neruživosti, onimno, osirala...vyskoumané...a mnohé jiné nám Slovákom neužitečne slova, naši reči obražujů, a snad pre túto příčinu nekterí Vaše Noviny nerady čítajú, alebo čítat zanechajú… My Slováci v Uherskej v každej stolici ináče rozprávame, hovoríme, vravíme, mluvíme...ale po česky, ani po moravsky nikde...“. Iný dopisovateľ žiadal zase nakladateľa i redaktora novín, „aby budoucim časom Hungaro-Slavonico-Idiomate Noviny písali a ne s tým tvrdým českým štylusem...lebo mi v Uherskej zemi bidlíci Slováci sme fele Magyar, fele Tóth, (fele voda, fele víz)!
See Emily Play
Live a alternatívne verzie
Skladba vznikla pre špeciálny koncert „Games for May“, ktorý sa konal 12. mája 1967 v londýnskej Queen Elizabeth Hall. Práve pod názvom „Games for May“ (text piesne obsahuje aj tento výraz) bola spočiatku uvádzaná. V koncertnom repertoári ale zostala iba niekoľko mesiacov, pravdepodobne posledné vystúpenie, kde tato skladba zaznela, sa uskutočnil 25. novembra 1967 v Blackpoolu.
Oficiálne bola „See Emily Play“ v Spojenom kráľovstve vydaná ako monofónny singel (katalógové číslo: Columbia EMI DB 8214) s B stranou „Scarecrow“ dňa 16. júna 1967, v USA 24. júla 1967 (katalógové číslo Tower 356). V britskom rebríčku bola pieseň úspešná, prekonala 20. miesto predošlého singlu „Arnold Layne“ a skončila na 6. priečke. V americkej hitparáde sa umiestnila najlepšie ako 134. Skladba ďalej vyšla na americkom albume Pink Floyd (1967; upravená verzia albumu The Piper at the Gates of Dawn) a na kompiláciách The Best of the Pink Floyd (1970), Relics (1971), 1967: The First Three Singles (1997), Echoes: The Best of Pink Floyd (2001) a A Foot in the Door: The Best of Pink Floyd (2011), zaradená bola tiež aj na bonusový disk The Early Singles box setu Shine On (1992) a na bonusovom CD reedície albumu The Piper at the Gates of Dawn (2007).
Videoklip
V dňoch 18. a 19. februára 1968 vznikol v bruselskom Parc de Laekan čiernobiely videoklip piesne „See Emily Play“ pre belgickú televíziu RTB. Miesto Syda Barretta tam už účinkuje David Gilmour, ktorý v skupine Barretta na začiatku toho roku nahradil. Na originálnej stope s Barrettovým hlasom plejbekovo spievajú David Gilmour, Roger Waters a Rick Wright.
Presspůrské Nowiny
Jazyk novín
Redakcia novín sa osvedčila, že mieni “na tento spůsob všecky podobné nám poslané korespondencie sem klásti až dotud, dokud nám všichni naši p. čtenárové své domnění neoznámi, budeli se jim to všem napospol líbiti, aneb ne.“ O budúcom jazyku novín usporiadala redakcia celú anketu, ktorej záver bol príznačný pre slabé národné povedomie slovenskej buržoázie v dobe jozefinizmu: Slovenčina ešte nemá ustálený spisovný jazyk, nie je dostatočne kultivovaná a tak sa Prešpurské noviny budú aj naďalej písať v tradičnej spisovnej češtine. Aby však vyhoveli aj menej školeným čitateľom, ktorým terminológia modernej češtiny robila ťažkosti, redaktori sa rozhodli užívať “samých běžných a v úžitku jsoucích slov, aneb když takových není, vypisovať věc obšírnější“.
Jeden z prívržencov bibličtiny takto vyjadril spomínaný úmysel: „Nepravím...aby pri tom sa slovenčinu nic nedbali, než radějí Slovenčinu užívajíce, nechať ji do roucha českého již příkrojeného a vyzdobeného obtáčejí… A komu toto po vůli nebude, nech ten své slovenčine trochu víc hodnosti a cti proukáže a nech si nelení více a něco lepšího se o ní naučiti, nežli jeho matka, aneb dojka vědela; Zle by to bylo, kdyby každý novinář se měl učiti, a on všech poslouchati, co by mu síce ani možné nebylo; raději nech se čtenárové od něho čistotnější slovensky psáti a mluviti učí, a tak tým větší užitek z Novin míti budou“. (Prešp. nov. 15. XI. 1786.)
Pokus s poslovenčenie novín sa vtedy síce nepodaril, no aj tak zostáva vzácnym dokladom toho, ako si domáci jazyk razil cestu aj do prvých slovenských osvieteneckých novín. Snahy o poslovenčenie Prešpurských novín boli síce takto porazené, no myšlienka zavedenia slovenského spisovného jazyka sa už nestratila. Našla svoje konkrétne vyjadrenia aj v Bernolákových jazykovedných dielach, hlavne v jeho Disertatio philologico-critica de litteris Slavorum… Pretože značnú časť čitateľov Prešpurských novín tvorili stúpenci bernolákovskej slovenčiny (hlavne poslucháči kat. teológie v Bratislave), noviny v jednom zo svojich posledných čísel (23. VI. 1787 č. 49), oznamujú svojim 36-tim odberateľom, že im posielajú zadarmo po jednom výtlačku Bernolákovej Discertácie, k čomu ešte dodávajú: Táto knížka se síce v prvním spatření vidí nová a nevídaná; ale nechť žádny ji proto nezavrhne, než zdravím rozsudkem přečte a slibujeme, že mnoho zvláštního povážení hodného v ní nalezne".
Prešpurské noviny sa veľmi priaznivo vyslovujú o Bernolákovi preto, “že se o svou řeč, třebars jen svým vlastním nákladem tak zmužile a skutečne zaujímají. Ponevadž tak pěkne začínajú, nechže v svém chvalitebném předsevzetí nepřestanou, ale vždy dále a dále pokračují, a tak zahanbení těch Slováku v Uhřích, kteří jinakší, než jejich jest, Slovenčinu většmi schvalují, nežli ji skutkem fedrují a o ni se zaujímají".
Význam
Prešpurské noviny v dobe svojho tri a pol ročného vychádzania sa nesporne zaslúžili nielen o prebúdzanie národného povedomia, ale aj o uplatňovanie sa slovenskej spisby medzi našim publikom. Zoznamovali svoj, aj keď ešte len veľmi malý okruh slovenských čitateľov, s politickými, hospodárskymi aktualitami doma i v zahraničí aj keď ešte nie s celkom vyhraneným zámerom. Zostávajú okrem toho veľmi cenným dokumentom života na Slovensku v rokoch vlády Jozefa II.
Čísla Nepustia
Čísla nepustia je druhý štúdiový album slovenskej skupiny H16 vydaný pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk/EMI. O hudobné produkcie sa postarali Grimaso, Abe, Otecko a český DJ Wich. Autor mix-u je DJ Jazzy a nahrávalo sa v Creative Music House. Ako hostia sa predstavili Vec, Hugo Toxxx a Moja Reč.
Album bol ocenený zlatou platňou za predaj, obsahuje singel "Vitaj v meste" a skladbu "Staré časy", ku ktorej bol urobený videoklip.
Pozadie vzniku a nahrávanie
O tom, že H16 pracovali na druhom albume sa prvé informácie objavili na konci roku 2007. Prvá konkrétna zmienka o albume padla vo februári 2008. Neskôr sa dátum vydania upresnil na 16. apríla a nakoniec posunul na máj, kedy aj vyšiel. Album bol po ich debute Kvalitný materiál, ocenenom platinovou platňou, jedným z najočakávanejších hip-hopových albumov v roku 2008. Prispela k tomu aj medializovaná kauza týkajúca sa sporu medzi H16 a skupinou Druhá Strana.
Väčšina albumu sa nahrala v roku 2008 v Creative Music House za podpory DJa Jazzyho. Všetky produkcie (okrem jednej od DJa Wicha) urobili Abe a Grimaso, spolu s jednou inštrumentálkou od Otecka. Ako hostia sa objavili iba Vec, Hugo Toxx a Moja Reč, keďže album mal byť hlavne o členoch H16, ktorí aj v rozhovoroch spomínali, že bude mať minimum hostí.
Hudobná štruktúra
Po hudobnej stránke sa album drží hip-hopovej rôznorodosti, nenesie sa v takom modernom duchu ako debutový Kvalitný materiál. Obsahuje elektronické a hrané skladby "S kým si, taký si", alebo "Komu môžeš veriť", ktoré majú skôr tvrdší charakter, a "Jak sa vieš hýbať (remix)", nesúce sa viac v párty duchu. Album obsahuje niekoľko samplovaných skladieb, z ktorých najvýraznejšia je "Nápoj omamný", kde sú použité vokály z nahrávky "V slepých uličkách" od Mariky Gombitovej, a tiež oddychovejšie skladby "Robím čo chcem", "Nemaj stres" a "Staré časy".
Lyrika a prejav
Témy na albume sú rôznorodé, oproti debutovému albumu sa tu nachádza menej reprezentatívnych skladieb. Skladby na albume sú o skupine samotnej, meste Bratislava ("Vitaj v meste"), o slobode, oddychu a nostalgii ("Robím čo chcem", "Nemaj stres" a "Staré časy"), živote a vzťahoch ("Dávno viem", "S kým si, taký si", "Komu môžem veriť"), o motivácii, svete a situácii v ňom, typické párty skladby a jedna ďakovacia skladba. V piesni "Oni nevedia" je opísaná s mierne vtipným nadhľadom neznalosť niektorých internetových komentátorov a ľudí v hudobnom priemysle. Album neobsahuje žiadne dissy (okrem pár nepriamych narážok v skladbe "Sága pokračuje"), keďže členovia H16 sa vyjadrili, že nechceli urobiť album o niekom inom, ale o sebe.
Technika rapovania členov H16 sa od debutu mierne zlepšila a väčšina skladieb má podobnú štruktúru textov - 16 veršové slohy a refrén.
Single a videoklipy
S prvými informáciami sa objavili správy aj o prvom singli, ktorý mal produkovať Abe. Nakoniec sa ním stala skladba "Vitaj v meste" produkovaná Grimasom a okrem albumu sa objavila aj na výberovke PreHlad 2008 a mixtape Shine like diamonds od českého DJa Logica. Jej premiéra sa konala v českom rádiu Spin ešte v apríli 2008. Skladba sa prvý týždeň nasadenia do slovenských rádií umiestnila na 31. mieste v TOP 50 domácich skladieb, čo bola aj jej najvyššia pozícia.
Ku skladbe "Staré časy" bol v lete 2008 urobený videoklip. Režírovala ho Barbara Royal, kameramanom bol Mr. Deaf. Klip je špecifický tým, že je urobený na jeden záber (bez strihu). Video malo ku augustu 2012 viac ako 1 600 000 prehratí na Oteckovom youtube kanáli.
Predaj
Z albumu sa predalo okolo 5000 kópii a dostal ocenenie - zlatú platňu. V Česku v prvý týždeň album obsadil 24. miesto v rebríčku najpredávanejších albumov, čo bola aj jeho najvyššia pozícia.
Katie Holmesová
náhľad|Spolu s [[Tom Cruise|Tomom Cruisom v júni 2009.]] Kate Noelle "Katie" Holmes (* 18. december 1978, Toledo, Ohio) je americká herečka. V tínedžerskom seriáli Dawsonov svet stvárnila postavu Joe Potterovej (1998-2003).
Na začiatku roku 2005 bol intenzívne medializovaný jej vzťah s hercom Tomom Cruisom, predovšetkým z dôvodu ich šestnásťročnému vekovému rozdielu. V júni, dva mesiace od prvého stretnutia, sa zasnúbili. Napriek tomu, že bola od detstva rímskokatolíckeho vyznania, krátko po začiatku vzťahu s Cruisom sa pripojila k scientologickej cirkvi. 18. apríla 2006 sa im narodila dcéra Suri, 18. novembra toho istého roku prebehla svadba v Taliansku.
Skorý život
Narodila sa v Toledo v Ohiu. Je najmladšou dcérou advokáta špecializujúceho sa na rozvodové konania, Martina Josepha Holmesa. a matky v domácnosti Kathleen A. Stothersovej. Má štyroch starších súrodencov - tri sestry a jedného brata. Jej súrodenci sú Tamera (nar. 1968), Holly Ann (nar. 1969), Martin Joseph, Jr. (nar. 1970), ktorý pracuje ako právnik v Ohiu a učiteľka Nancy Kay (nar. 1975). Navštevovala Christ the King Church v Tolede.
Kariéra
V roku 2000 sa objavila vo filme Sama Raimiho, The Gift. Zahrala si tiež v Oscarovom filme, Pieces of April, po boku Patricie Clarkson. Objavila sa tiež v jednej z hlavných postáv filmu Batman začína, z roku 2005. Po boku Anny Paquin a Josha Duhamela si zahrala v komédii The Romantics z roku 2010.
V roku 2013 sa objavila v niekoľkých epizódach televízneho seriálu Ray Donovan.
Dopika
Dopika môže byť:
Zoznam geografických článkov/R
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 553 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
r?
Răut · Rēzekne
ra
Raaba · Raabau · Raahe · Raasiku (obec) · Rab (ostrov) · Rabat (mesto) · Rabaul · Rabaul (sopka) · Rabča · Rabčice · Rabenwald · Rabí · Rad (okres Trebišov) · Rada desiatich (Consiglio dei dieci) · Rada mládeže Žilinského kraja · Radbuza · Radeče · Radimov · Radiša (rieka) · Radkersburg (okres) · Radkersburg Umgebung · Radmer · Radnice (okres Rokycany) · Radničné námestie (Pezinok) · Radnovce · Radobica · Radoľa · Radoma · Radomka (poľská rieka) · Radomka (slovenská rieka) · Radošina · Radošinka · Radošovce (okres Skalica) · Radošovce (okres Trnava) · Radovljica · Radôstka · Radstadt · Radvaň nad Dunajom · Radvaň nad Laborcom · Radviliškis · Radzovce · Rafina · Ragnitz · Ragusa · Rachiv · Raimmandú · Rainier (sopka) · Rajabasa · Rajčanka · Rajčany · Rajec · Rajecká cesta (Žilina) · Rajecká dolina · Rajecká kotlina · Rajecká Lesná · Rajecké Teplice · Rajhrad · Rajón (Ukrajina) · Rakamaz · Rakídú · Raková (okres Čadca) · Rakovčík · Rakovec nad Ondavou · Rakovice (okres Piešťany) · Rakovnica · Rakovník · Rakovo · Rakša (okres Turčianske Teplice) · Rakúske cisárstvo · Rakúsko · Rakúsko-Uhorsko · Rakúsky štát · Rakúsy (okres Kežmarok) · Rakytie (prítok Komárňanského kanála) · Rakytník (obec) · Rakytov (prítok Zohorského potoka) · Raleigh (Severná Karolína) · Ralsko (okres Česká Lípa) · Ramádí · Rambouillet (mesto) · Rammelsberg · Ramón Lista (department) · Ramsau am Dachstein · Ran-nálhi · Ranakah · Ranau (jazero) · Rancul (department) · Ranggen · Rangiroa · Rangún · Raning · Rankovce · Rankweil · Ranten · Raoul Island · Rapid City (Južná Dakota) · Rapovce · Raraka · Raroia · Ras Dašän · Rasdú · Rasfari · Rasgetímu · Rasivere (Anija) · Raslavice · Rasmádú · Raspenava · Rašice · Raška (región) · Raška (rieka) · Ratafandú · Rathangan (grófstvo Kildare) · Rathdrum · Rathnew · Ratka · Ratková · Ratkovce · Ratkovo (okres Martin) · Ratkovská Lehota · Ratkovská Suchá · Ratkovské Bystré · Ratnovce · Ratoath · Ratsch an der Weinstraße · Ratschendorf · Ratten · Ratvaj · Raudoja · Rauchwart · Raung · Rausu (sopka) · Ravahere · Ravča · Ravne na Koroškem · Rawa Mazowiecka · Rawson (department, Chubut) · Rawson (department, San Juan) · Razgrad (mesto) · Razgrad (oblasť) · Ražňany
rá
Rá (atol) · Rácalmás · Ráckeve · Rádio Beta · Rádio Liptov · Rádio WOW · Rádio Yes · Rájec-Jestřebí · Rákociho dub · Rákoš (okres Košice-okolie) · Rákoš (okres Revúca) · Rákóczifalva · Rás al-Chajmá (mesto) · Ráztočno · Ráztoka (okres Brezno)
re
Reșița · Reading · Realicó (department) · Reao · Reca · Recanati · Recife · Recipient (prijímač vody) · Recklinghausen · Reclus · Recreo (Catamarca) · Regent Street · Regetovka · Reggio Emilia · Regina (Saskatchewan) · Region Poprad · Regionalizácia · Regionálna geografia · Regionálny rozvoj · Región (Francúzsko) · Región (Japonsko) · Región (tradičný, Slovensko) · Región Brusel-hlavné mesto · Región cestovného ruchu · Regnitz · Reichendorf · Reisinger (Pezinok) · Reith bei Kitzbühel · Reith bei Seefeld · Reitoru · Rejdová · Rejkovo · Rejowiec · Rejowiec Fabryczny · Rejštejn · Rekareka · Reliéf (geomorfológia) · Reľov · Remetské Hámre · Remich · Remscheid · Renčišov · René Matlovič · René-Robert Cavelier de La Salle · Rennell · Rennes · Reno (Nevada) · Repejov · Repisko (Malopoľské vojvodstvo) · Repište · Reporoa · Republika oboch národov · Republika siedmich spojených provincií · Resago · Resistencia · Rešica · Rešov (okres Bardejov) · Rethymno · Rettenegg · Retznei · Reutlingen (mesto) · Reutte (okres) · Reventador · Revúca (mesto) · Revúca (okres) · Revúca (prítok Váhu) · Revúcka Lehota · Revúcka vrchovina · Revúcke podolie · Reykjavík · Rezidencie kráľovského rodu Savojských
ré
Répcelak · Rétság · Réunion
rh
Rhode Island · Rhôna (rieka) · Rhône (departement) · Rhône-Alpes
ri
Riadenie letovej prevádzky · Riazaň · Ribe · Ribnica · Ribnica (rieka v Čiernej Hore) · Ridnitšohkka · Riečka (okres Banská Bystrica) · Riečka (okres Rimavská Sobota) · Riečna ulica (Liptovský Mikuláš) · Riečne rameno · Riečne údolie · Riečnica · Riečny kilometer · Riečny systém · Ried im Innkreis (okres) · Riegersberg · Riegersburg · Riehen · Rieka · Rieka (prítok Dunajca) · Rieka Orava · Rieka svätého Vavrinca · Rieky ostrova Sachalin · Rietz · Riga · Richmond (Virgínia) · Richmond Hill (Ontário) · Richnava (okres Gelnica) · Richnavské jazerá · Richvald · Rijád · Rijeka · Rimava (rieka) · Rimavica · Rimavská Baňa · Rimavská kotlina · Rimavská Píla · Rimavská Seč · Rimavská Sobota · Rimavská Sobota (okres) · Rimavské Brezovo · Rimavské Janovce · Rimavské Zalužany · Rimini · Rinbudú · Rincón de la Vieja · Rinegg · Ringsted · Rinjani · Rinn · Rio Branco (Acre) · Rio de Janeiro · Rio Grande · Rio Verde · Riobamba · Risco Plateado · Riširi (sopka) · Rišňovce · Riva del Garda · Rivadavia (department, San Juan) · Rivadavia (department, Santiago del Estero) · Rivera (department) · Rivera (Uruguaj) · Riverside (Kalifornia) · Rize
rí
Rímac · Rímska vojenská stanica Stupava · Rímsko-nemecká ríša · Río Cuarto (mesto) · Río Grande (mesto v Argentíne) · Río Hondo (department) · Río Chico (department) · Río Murta · Río Negro (department) · Río Senguer (department) · Río Turbio (Santa Cruz) · Ríša Ujgurov
rj
Rjúkju
ro
Road Town · Roald Amundsen · Roatán (ostrov) · Robben Island · Robledo (sopka) · Robles (department) · Robotnícka ulica (Trnava) · Rockall · Rockefellerovo centrum · Rockport (Texas) · Ročné obdobie · Rodez · Rodézia a Ňasko · Rodos (mesto) · Rodos (ostrov) · Rodoský kolos · Roeselare · Rogaška Slatina · Roháče · Roháčska dolina · Roháčske plesá · Rohov (okres Senica) · Rohovce · Rohozná (Brezno) · Rohozná (prítok Hrona) · Rohoznianska jelšina · Rohožník (okres Humenné) · Rohožník (okres Malacky) · Rohr bei Hartberg · Rohr im Burgenland · Rohrbach (okres) · Rohrbach an der Lafnitz · Rohrbach-Steinberg · Rocha (department) · Rocha (mesto) · Rochefort (Belgicko) · Rochester (Minnesota) · Rochester (New York) · Rochovce · Rochovica (prírodná rezervácia) · Rokoš (geomorfologická časť) · Rokoš (národná prírodná rezervácia) · Rokošské predhorie · Rokycany (Česko) · Rokytnice nad Jizerou · Rokytnice v Orlických horách · Rokytov · Rokytov pri Humennom · Rokytovce · Romainville · Romanovka · Romeral (sopka) · Rometta · Rondel (Žilina) · Ronov nad Doubravou · Ronse · Roňava · Rooküla · Roosevelt Island · Roosteren · Ropotamo · Roppen · Rosario · Rosegg · Rosenheim · Rosental an der Kainach · Rosiarka · Rosice (okres Brno-venkov) · Rosina · Rosinská cesta · Roskilde · Roskovec · Rosny-sous-Bois · Rossova ľadová bariéra · Rostov · Rostov nad Donom · Roswell (Nové Mexiko) · Roškovce · Roštár · Roštún · Rotava · Rotherham · Rotorua (sopka) · Rottenmann · Rotterdam · Rottweil (mesto) · Rotunda svätého Juraja (Nitrianska Blatnica) · Roudnice nad Labem · Round Rock (Texas) · Rousínov · Rovaniemi · Rovensko · Rovensko pod Troskami · Rovigo · Rovina (geomorfológia) · Rovinj · Rovinka · Rovné (okres Humenné) · Rovné (okres Rimavská Sobota) · Rovné (okres Svidník) · Rovník · Rovníková Guinea · Rovníkové vydutie · Rovnobežka (geografia) · Rovňany · Royal Exhibition Building · Rozglabský potok · Rozhanovce · Rozchádzanie oceánskeho dna · Rozkvet (Považská Bystrica) · Rozloha · Rozložná · Rozpad Kyjevskej Rusi · Rozsutce · Roztoky (okres Praha-západ) · Roztoky (okres Svidník) · Rozvodie · Rozvodnica · Rozvodnica na Slovensku · Rozvojová krajina · Rožďalovice · Rožkovany · Rožkovianske rybníky · Rožmberk nad Vltavou · Rožmitál pod Třemšínem · Rožnov pod Radhoštěm · Rožnovská Bečva · Rožňava · Rožňava (okres) · Rožňavská kotlina · Rožňavské Bystré · Rožňavské kúpele
rö
Röthelstein
rø
Røros
rt
RTV · Rtyně v Podkrkonoší
ru
Ruang · Ruapehu · Rubikon · Rudanický potok · Rudava (rekreačná oblasť) · Rudava (rieka) · Rudersdorf (Burgenland) · Rudina · Rudinka · Rudinská · Rudná (okres Praha-západ) · Rudná (okres Rožňava) · Rudnianska kotlina · Rudnianska Lehota · Rudník (okres Košice-okolie) · Rudník (okres Myjava) · Rudno · Rudno nad Hronom · Rudnycia · Rudňany · Rudolfov · Rudolfov ostrov · Rue Militaire · Rueil-Malmaison · Ruen · Rugby (Warwickshire) · Rujana · Rukwa · Rum (Tirolsko) · Rumanová · Rumble II · Rumble III · Rumble IV · Rumble V · Rumburk · Rumelange · Rumenka · Rumince · Rumský sultanát · Rumšiškės · Rumunská ľudová republika · Rumunská socialistická republika · Rumunské kniežatstvo · Rumunské kráľovstvo · Rumunsko · Rungwe · Runina · Runinská kotlina · Ruse (mesto) · Ruse (oblasť) · Rush · Ruská · Ruská Bystrá · Ruská Kajňa · Ruská kotlina · Ruská Poruba · Ruská republika · Ruská ríša · Ruská sovietska federatívna socialistická republika · Ruská Volová · Ruská Voľa nad Popradom · Rusko · Ruskov · Ruskovce (okres Bánovce nad Bebravou) · Ruskovce (okres Sobrance) · Ruský Ďaleký východ · Ruský Hrabovec · Ruský chanát · Ruský Potok · Rusnė (ostrov) · Rusovský kanál · Russell Square · Rust (Burgenland) · Rustavi · Ruše · Rutland (Anglicko) · Ruzizi · Ružiná · Ružiná (vodná nádrž) · Ružindol · Ružinovské jazero · Ružín (obec) · Ružín (vodná nádrž) · Ružomberok · Ružomberok (okres)
rw
Rwanda
ry
Rybany · Rybky · Rybník (okres Levice) · Rybník (okres Revúca) · Rybník (vodná plocha) · Rybníková ulica · Rye Water · Rychlebské hory · Rychnov nad Kněžnou · Rychnov u Jablonce nad Nisou · Rychvald · Rykynčice
Rum (rozlišovacia stránka)
Rum môže byť:
Zoznam geografických článkov/R
rý
Rýmařov · Rýn · Rýnsky spolok
rž
Ržev
Coucy-le-Château-Auffrique
Coucy-le-Château-Auffrique môže byť:
Domžale
thumb|right|Železničná stanica v Domžale thumb|right|Poloha v rámci Slovinska Domžale je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny. Neďaleko mesta sa nachádza renesančný hrad Krumperk. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 13 037 obyvateľov.
FC Baník Prievidza
FC Baník Prievidza je slovenský futbalový klub, ktorý vznikol v máji 2011 fúziou ŠKF Baník Handlová a FK Prievidza 2010.
Klubové rekordy
Najviac odohraných ligových zápasov
139 - Juraj Pekár
116 - Lukáš Sluka
107 - Juraj Viktory
80 - Dušan Bublák
77 - Peter Černák
75 - Ivan Belák
72 - Miroslav Oškrobaný
70 - Lukáš Krško
Saint-Georges-sur-l’Aa
Saint-Georges-sur-l’Aa je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
FC Baník Prievidza
Klubové rekordy
60 - Marek Belanec
Saint-Georges-sur-l’Aa
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
FC Baník Prievidza
Klubové rekordy
54 - Lukáš Zelenický
52 - Mário Lacko
51 - Martin Uríček
49 - Filip Hanus
Najviac strelených ligových gólov
36 - Dušan Bublák
35 - Ivan Belák
27 - Andrej Turančík
25 - Juraj Viktory
21 - Peter Černák
16 - Andrej Baláž
15 - Patrik Brestovanský
14 - Marek Frimmel
14 - Juraj Pekár
13 - Matúš Matuškovič
Chauny (kantón)
Chauny je francúzsky kantón v obvode Laon v departemente Aisne v regióne Pikardia. Tvorí ho 20 obcí.
FC Baník Prievidza
Klubové rekordy
12 - Dávid Belanec
12 - Lukáš Zelenický
10 - Branislav Obžera
10 - Lukáš Sluka
9 - Milan Pastva
9 - Vladimír Drozd
Prehľad súťaži všetkých družstiev klubu
! Družstvo !!L!! Liga !! U !! Z !! V !! R !! P !! Skóre !! B ! colspan=4 |   Spolu            !!310 !!207 !! 27!! 76!!1 221 : 374 !!648
! Družstvo !!L!! Liga !! U !! Z !! V !! R !! P !! Skóre !! B ! colspan=4 |   Spolu            !!337 !!181 !!42 !!114!!1 007 : 586!!585
! Družstvo !!L!! Liga !! U !! Z !! V !! R !! P !! Skóre !! B ! colspan=4 |   Spolu            !! 284!! 173!!35 !!76 !!849 : 401!!554 (*) družstvá boli pred jarnou časťou odhlásené zo súťaže
! Družstvo !! Liga     !! U !! Z !! V !! R !! P !! Skóre !! B ! colspan=3 |   Spolu     !!320!!132!!32!!156!!1 023:1 086!!428
! Z !! V !! R !! P !! Skóre !! B
Vaud
Vaud je francúzskojazyčný kantón (súčasť Romandie). Jeho hlavným mestom je Lausanne. Nachádza sa v západnom Švajčiarsku.
FC Baník Prievidza
Prehľad súťaži všetkých družstiev klubu
L- stupeň súťaže U- konečné umiestnenie Z- počet zápasov V- víťazstvá R- remízy P- prehry B- získane body
Vaud
Vaud je 3. najľudnatejší a 4. najväčší kantón vo Švajčiarsku (z celkového počtu 26).
FC Baník Prievidza
Zdroj
klubové ročenky
Flaming
„Flaming“ je skladba britskej rockovej skupiny Pink Floyd, ktorá bola vydaná v roku 1967 na ich debutovom albume The Piper at the Gates of Dawn (v poradí v albume štvrtá). Ten istý rok vyšla v USA ako singel. Ide o pieseň radenú do psychadelického rocku či popu, napísal ju bývalí frontman skupiny, gitarista a spevák Syd Barrett, ktorý ju aj spieva.
Vaud
Geografia
Vaud zaberá veľkú časť západného Švajčiarska. Jeho hranice sa rozkladajú od Ženevského jazera až k Neuchâtelskému jazeru a Murtenskému jazeru.
FC Baník Prievidza
Zdroj
archív kronikára klubu