Dubrovnícka_republika
Vznik republiky a Uhorská nadvláda (14. storočie15. storočie)
Vzťahy medzi Kotorom a Dubrovníkom boli plné žiarlivosti, čiastočne kvôli komerčnej rivalite (najmä kvôli spornému soľnému monopolu) a čiastočne vďaka intrigám Benátok, ktoré chceli zabrániť všetkým možným koalíciám na Dalmácií proti jej vlastnej nadvláde. Benátky rozširovali svoj vplyv na pobreží Jadranského mora, upevňovali svoju nadvládu. Predovšetkým boli Benátky veľkou námornou veľmocou a mohli sa vrhnúť Dubrovník alebo akékoľvek iné jadranské mesto so svojimi rýchlymi loďami. Aj obchodná rivalita mala svoj účinok, pretože Benátky sa usilovali o monopol na rovnaké obchody, ako v ktorých obchodoval Dubrovník. Uhorsko bolo naopak čisto feudálnym štátom. Jeho cieľom bola vnútorná konsolidácia a bezpečnosť jej bezprostredných hraníc. Neusilovalo sa o vzdialené panstvá, pretože nemalo mocné námorníctvo a chcelo len vlastniť Dalmáciu s cieľom zabezpečiť širší prístup k moru než len chorvátske pobrežie. Uhorsko nemalo žiaden námorný obchod, ktorý by zasahoval do obchodu s Dubrovníkom. Pokiaľ ide o pevninu, chceli zabezpečiť vernosť bosnianskeho bána. V roku 1378, v dôsledku intríg Benátok a Janova s cieľom získať dominantné postavenie v Konštantínopole, vypukla vojna medzi dvoma republikami slávnou vojnou v Chioggii, do ktorej bol zapojený Dubrovník a už v roku 1381 bol v Turíne podpísaný mier. Aj, keď nakoniec bol Janov porazený, Benátky v žiadnom prípade nezvíťazili a museli sa vzdať nároku na Dalmáciu. V roku 1386 Benátky kúpili ostrov Korfu a získali aj ďalšie ostrovy a oporné body na epirskom pobreží. Po smrti Ľudovíta I. v roku 1382 sa Žigmundova snúbenica Mária stala kráľovnou Uhorska a Poľska. Mária, Alžbeta a väčšina uhorských šľachticov nároky Žigmunda Luxemburského na uhorský trón odmietla. Občianska vojna vypukla a vtrhlo do chaosu Uhorsko, Chorvátsko, Dalmáciu a Slavóniu na nasledujúcich 25 rokov. V roku 1399 mesto získalo oblasť medzi Dubrovníkom a ostrovom Pelješac, nazývané Prímorie (chorv. Primorje alebo Dubrovačko primorje) a mesto Slano. Územie bolo zakúpené od bosnianskeho kráľa Štefana Ostoju. Krátka vojna s Bosnou v roku 1403 sa skončila nezdarom a kráľ natoľko pobúril väčšinu vysokej šľachty, až nakoniec musel z krajiny v roku 1404 utiecť. V rokoch 14191426 získala republika mesto Konavle celú oblasť okolo nej vrátane mesta Cavtat (dnes územie Dubrovníckej župy). Janov bol oslabený vnútornými bojmi a Benátčanom sa podarilo obstáť v bojoch s Uhorskom na Balkáne medzi rokmi 1410 a 1420 dokonca vlastnili celú Dalmáciu. Uhorský kráľ Žigmund Luxemburský viedol nielen vojnu s Benátkami o Dalmáciu, ale okrem iného bojovať proti husitom v Čechách a aj proti Turkom (Osmanom), ktorí sa už začali tlačiť z juhu. Obchodovanie s bosnianskym kráľovstvom bolo na vrchole a najväčší obchod sa uskutočnil v roku 1428. V tom roku sa Valasi zaviazali Dubrovníckemu rektorovi Tomislavovi Bunićovi, že dodajú 600 a 1500 meríc soli pre Dobrašina Veseokovića. V roku 1441 uhorský kráľ Ladislav Pohrobok udelil hlavnému sudcovi Dubrovníku titul archirektora, ktorý potvrdil kráľ Matej Korvín v roku 1463, ale senát ho odmietol použiť, aby ho neinšpiroval nebezpečnými ambíciami. Bolo mu však dovolené prijať rytierstvo rádu Zlatého ostrohu. Od tohto dátumu až do pádu republiky neboli v ústave vykonané žiadne ďalšie dôležité zmeny.