cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prostitúcia
Česko
Homosexuálna prostitúcia sa vyskytuje hlavne v oblasti a v rázovitých gaykluboch v blízkosti Hlavního Nádraží v Prahe. Novinkou poslednej doby sú verejné domy vyhradené pre výlučne homosexuálnu klientelu, hlavne v Prahe a v pohraničných oblastiach. Prevenciou homosexuálnej prostitúcie v Česku sa zaoberá projekt Šance o.s. Jedinečným na svete bol verejný dom Big Sister v Prahe (2005 – 2010), v ktorom bol vstup zadarmo (len nízky poplatok za obuv a uterák ako v bežnej plavárni/saune), pokiaľ bol udelený písomný súhlas na natáčanie svojej osoby a následné zverejnenie všetkých týchto aktivít v priestoroch na internete. Prostitútky pracujúce v tomto verejnom dome boli platené výlučne z výnosov užívateľov internetovej stránky verejného domu, ktorého ekonomickým zameraním bol voyerizmus.
Čierna Hora
Podobne ako v Albánsku, je Čierna Hora zdrojovou krajinou prostitúcie a obchodovania s ľuďmi. Prostitúcia je v Čiernej Hore ilegálna.
Dánsko
Dánsko prostitúciu nezakazuje. Verejné domy, pasáctvo a ostatné obchodné organizovanie prostitúcie sú postavené mimo zákon (Čl. § 228, § 229 ). Prostitúcia v Dánsku je spoločensky akceptovanejšia, ako v ostatných škandinávskych krajinách.
Estónsko
Prostitúcia v Estónsku nie je zakázaná. Pasáctvo a ostatné obchodné organizovanie prostitúcie sú mimo zákon.
Fínsko
Fínska vláda pôvodne plánovala v roku 2006 absolútny zákaz prostitúcie, s trestnosťou klientov podľa švédskeho vzoru. V parlamente bolo však väčšinové hlasovanie neúspešné, takže 21. júna 2006 vstúpil do platnosti modifikovaný zákon. Podľa tohto sa klienti dopúšťajú trestného činu v prípade ak využívajú služby prostitútok/prostitútov, ktorí podliehajú pasáctvu alebo sú obeťami obchodovania s ľuďmi. Zákon ukladá v takýchto prípadoch trest odňatia slobody do výšky 6 mesiacov alebo peňažnú pokutu. Už dlhšiu dobu je vo Fínsku zakázaná verejná reklama prostitúcie a nadväzovanie kontaktov za týmto účelom na verejných priestranstvách a gastronomických zariadeniach.
Francúzsko
Francúzsko malo svetoznámu kultúru verejných domov. Vo všetkých francúzskych kolóniách bola prostitúcia súčasť francúzskeho spôsobu života, ako napríklad v New Orleans. Verejné domy ako One Two Two alebo La Chabanais neboli len všednými miestami ukájania sa, ale miesta pre umelecké a kultúrne stretnutia, a počas druhej svetovej vojny dôležité oporné body a skrýše Résistance. V roku 1946 boli verejné domy kresťanskými demokratmi a komunistami vo Francúzsku zákonom („La lois Marthe Richard“) zakázané. Prostitúcia však ostala dovolená a v súčasnosti sa koná hlavne vo veľkých mestách na uliciach alebo diskrétne v hoteloch či rázových zariadeniach, kde záujemkyne sedia ako normálne návštevníčky baru pri bare a oslovujú potencionálnych klientov. Od konca 90. rokov zaznamenávame čoraz ostrejšie reštrikcie zo strany komunálnych úradov a legislatívy. Aktívne získavanie klientov (napríklad priame oslovenie) je na verejných miestach pre prostitútky, prostitútov a aj ich klientov trestné. Od sprísnenia zákonov z marca 2003 („La loi Sarkozy“) môžu byť prostitúti a prostitútky aj za pasívne získavanie klientov (napríklad úsmev, nadviazanie pohľadu) potrestaní dvojmesačným odňatím slobody alebo pokutou do výšky 3 750 eur. Tak prostitútky, ako aj klienti prostitútok sú v záťahoch policajných kontrol obviňovaní z naplnenia skutkovej podstaty „sexuálneho exhibicionizmu“; zadržiavaní do 15 hodín v celách a odsudzovaní na finančné pokuty. Verejne sa diskutuje návrh, podobne ako podľa švédskeho modelu prostitúciu zakázať a okrem klientov trestať. Názor, že prostitúcia je „proti ľudskej dôstojnosti“ a musí byť odstránená, sa zjavne vo francúzskej spoločnosti čím ďalej rozširuje. Ako problematické sa však javí, že reštriktívnymi opatreniami sa prostitúcia stiahla do ilegality a internetu a kontrola šírenia pohlavných chorôb sa stáva nekontrolovateľnou.
Grécko
Grécko má liberálne zákonodarstvo, ktoré sa predpismi podobá tomu nemeckému, švajčiarskemu či holandskému. Všetky prostitútky sa musia nahlásiť na úrade a chodiť pravidelne na lekárske vyšetrenia.
Holandsko
thumb|left|Zóna pre odparkovanie áut pri službách prostitútky v [[Amsterdame]] Holandsko má takisto podobné liberálne zákony ako Nemecko a Švajčiarsko. Najmä vo veľkomestách patria štvrte s prostitútkami a prostitútmi medzi turistické atrakcie (napríklad štvrť Walletjes v Amsterdame). Typické sú pre tieto štvrte (z časti aj v Belgicku) aj výkladové okná, z ktorých prostitútky a prostitúti lákajú klientov. Od roku 1988 je prostitútka zákonom definovaná profesia a od roku 2000 môžu v kluboch alebo domoch pracovať ako živnostníčky, pričom odvádzajú dane a majú vlastné odbory.
Chorvátsko
Prostitúcia je v Chorvátsku ilegálna a ako vo väčšine juhoeurópskych krajín je problematika obchodovania s ľuďmi veľká. Podľa záznamov amerického ministerstva zahraničných vecí je Chorvátsko krajinou, ktorá je v boji proti obchodovaniu s ľuďmi spomedzi krajín južnej Európy na prvom mieste.
Írsko
V Írsku je sex za odplatu prísne zakázaný a klienti i prostitútky sa dopúšťajú trestného činu. Napriek tomu sa ilegálna prostitúcia vyskytuje hlavne v Dubline. Kontakty sa nadväzujú v puboch.
Island
Do 1990-tich rokov na Islande neexistovala zjavná prostitúcia, preto neboli inicializované ani zákony, ktoré by prostitúciu regulovali. V strede tohto desaťročia vznikli, hlavne v Reykjavíku, početné nočné kluby, v ktorých ako bardámy, tanečníčky a prostitútky pracovali východoeurópanky. Islandskej vláde sa zdalo nutné regulovať aj túto oblasť a v roku 2005 zaviedla reštriktívne trestné právo. Článok 206 islandského trestného zákona Almenn hegningarlög uvádza: „Každému, kto na pokrytie svojich životných nákladov využíva prostitúciu, bude uložený trest odňatia slobody do dvoch rokov.“ (voľný preklad). Týmto nákup služieb prostitúcie ostal legálny, ale prostitúti a prostitútky sa ocitli v ilegalite. Toto ustanovenie bolo zmenené 17. marca 2007; 2009 absolútny zákaz prostitúcie, s trestnosťou klientov podľa švédskeho vzoru.
Lichtenštajnsko
Prostitúcia je v Lichtenštajnsku zakázaná, ale policajnými úradmi s výnimkou pouličnej prostitúcie tolerovaná.
Litva
Prostitúcia je v Litve dovolená a regulovaná. Prostitúti a prostitútky sa v Litve musia registrovať, podrobiť sa každý mesiac prehliadkam a nosiť pri sebe zdravotnú kartu. Pokiaľ tak neurobia môžu byť postihované. Verejné domy sú zakázané a aj organizovanie prostitúcie treťou osobou je zakázané a trestné.
Lotyšsko
Prostitúcia v Lotyšsku je ilegálna, ale bežná. Trest za prostitúciu je pokuta od 300 až do 500 latsov (v prepočte od 120 do 200 dolárov) za jednorazový priestupok a za opakované priestupky až do 1 000 latsov (v prepočte až do 400 dolárov).
Luxembursko
V Luxembursku sú verejné domy zakázané, pouličná a bytová prostitúcia je napriek tomu dovolená.
Severné Macedónsko
Prostitúcia v Macedónsku je ilegálna. V roku 2008 sa v meste Skopje uskutočnila nútená deportácia na zdravotnú prehliadku a policajné represálie voči prostitútkam a ich okoliu iniciované macedónskym ministerstvom vnútra, ktoré vyvolali vlnu pobúrenia aj za hranicami krajiny.
Maďarsko
V Maďarsku je prostitúcia od roku 1999 legálna a v povolených zónach sa smie vykonávať. Dodnes neexistujú zákonné „štvrte červených svetiel“, pretože starostovia miest sa voči takýmto zariadeniam bránia. Prostitúcia je v Maďarsku zákonná, ale dá sa v praxi vykonávať len nezákonne. Odhadom sa v Budapešti nachádza 500 ilegálnych verejných domov a na území Maďarska sa zdržuje 100.000 osôb činných v prostitúcii. Podľa súdneho rozsudku v Baranskej župe podliehajú príjmy z prostitúcie zdaneniu a osoby činné v prostitúcii sú povinné svoje prímy z prostitúcie zdaniť.
Malta
Žiadny zákon v Malte prostitúciu nezakazuje, ale organizačná činnosť (verejný dom, atď.) je zákonom zakázaná.
Moldavsko
Prostitúcia v Moldavsku je ilegálna, ale nakoľko ide o jednu z najchudobnejších krajín v Európe, je táto krajina hlavným exportérom obetí obchodovania s ľudmi.
Nemecko
thumb|right|Veľký verejný dom v [[Kolín nad Rýnom|Kolíne nad Rýnom]] Neexistujú spoľahlivé zdroje, podľa ktorých by sa dalo povedať, koľko osôb činných v prostitúcii sa na území Nemecka zdržuje. Odhadom by to mohlo byť 400 000 osôb. Toto číslo zahŕňa aj príležitostné prostitútky a prostitútov, ktorých počet sa mení podľa definície. 95 % osôb v prostitúcii sú ženy. Podľa odhadov spolku na zastupovanie prostitútok Hydra a iných pomocných organizácií pochádza polovica zo zahraničia, väčšinou z krajín strednej a východnej Európy. Thajsko a Afrika sú ďalšie významné krajiny pôvodu. Značné množstvo žien je prepašovaných alebo zavlečených do krajiny kriminálnymi skupinami, následne sú nútené k prostitúcii. Tieto ženy začnú z psychických dôvodov užívať drogy, ktoré im predávajú tie isté skupiny. Výsledkom je začarovaný kruh, z ktorého je ťažké sa vymaniť. V deväťdesiatych rokoch upútali na bezprávnu situáci prostitútiek a prostitútov rôzne svojpomocné odborom sa podobajúce skupiny a žiadali uznanie činnosť prostitútka/prostitút ako profesiu. S parlamentným zákonom z 20. decembra 2001 bola prostitúcia zákonom upravená. Nakoľko prostitútkam a prostitútom odvtedy za služby prináleží zákonný nárok na odmenu, je kontroverzne diskutovaná téma o protimravnosti prostitúcie, vlastne dopredu zodpovedaná. Prostitútky sú ako zamestnankyne bordelov prostredníctvom zamestnávateľa poistené v štátnych zdravotných poisťovniach. V súkromných zdravotných poisťovniach sa stáva, že sú odmietnuté kvôli zvýšeným zdravotným rizikám. Vykonávanie prostitúcie v zákonom definovaných takzvaných uzavretých zónach (🇩🇪) je kvalifikované ako priestupok a pri po viacerých opakovaniach ako trestný čin. Zámerom uzavretých zón je udržať prostitúciu mimo centier miest, blízkosti kostolov a škôl. Deti a mládež ochraňuje pred prostitúciou rada zákonov. Medzi najznámejšie „inštitúcie“ v Nemecku patrí napr. verejný dom Bel Ami v Berlíne alebo Pascha v Kolíne nad Rýnom.
Nórsko
Verejné domy boli v Nórsku zakázané už v roku 1884. V roku 1893 bola povinnosť a povinné lekárske prehliadky pre prostitútky zrušené. Ale prostitúcia ako taká zakázaná nebola. Od roku 1995 je trestné prenajímať priestory k účelu prostitúcie. Protizákonná je pouličná prostitúcia i reklama prostitúcie, ale vyskytuje sa. Väčšina prostitútok a prostitútov ponúka sexuálne služby vo vlastných bytoch a inzeruje v časopisoch a na internete. Ženské a sociálne spolky žiadali zavedenie „švédskeho modelu“. Podporu v obyvateľstve získali v poslednom čase hlavne čoraz viac sa rozmáhajúcej pouličnej prostitúcii a správach o obchodovaní s ľuďmi. V apríli 2007 ohlásila vládna koalícia pozostávajúca zo sociálnodemokratickej strany robotníkov, ľavicových socialistov a strany Zentrum návrh zákona, ktorý navrhuje trestnosť klientov podľa takzvaného „švédskeho modelu“, pričom výkon služieb ostane pre prostitútky / prostitútov beztrestný. Aj kresťanský demokrati z opozície signalizovali súhlas. Nórske združenie na zastupovanie záujmov prostitútok a prostitútov Pion v návrhu vyčítalo nedostatky. Prostitútky a prostitúti budú zákonom zatlačení do podsvetia a tým vystavené násilným klientom a iným nebezpečenstvám než to bolo doteraz. Nový predpis, ktorý je časťou verejnosti a niektorými koaličnými politikmi vnímaný skepticky, nadobudol platnosť 1. januára 2009. Mnohé zahraničné prostitútky a prostitúti opustili krajinu. 4. januára 2009 bol v Osle zadržaný prvý platiaci klient prostitútky.
Portugalsko
Do roku 1962 boli v Portugalsku štátne koncesiované verejné domy. Kto tam pracoval ako prostitútka/prostitút, bol povinný sa registrovať a podrobiť sa pravidelným lekárskym prehliadkam kvôli prevencii pohlavných chorôb. V roku 1963 zakázala vojenská vláda akúkoľvek formu prostitúcie. Po návrate k demokracii bol zákaz k 1. januáru 1983 zrušený, ale zavedenie povinnosti pravidelných lekárskych prehliadok a registrácií nebola obnovená. Podľa okolností môžu byť v niektorých prípadoch prostitútky/prostitúti zažalované za „prečin proti verejnej morálke“, ale takéto procesy sú zriedkavé. Pasáctvo a ostatné obchodné organizovanie prostitúcie sú mimo zákon (Článok 170 ). Veľkú rolu zohráva pouličná prostitúcia, popritom sa prostitúcia vykonáva vo verejných domoch, nočných lokáloch a na privátoch (v bytoch). V hlavnom meste Lisabon pracuje v prostitúcii odhadom 6 500 osôb.
Jakabovci
Jakabovci bola významná rodina košických architektov, staviteľov a podnikateľov.
Péter Jakab
Narodil sa 1. septembra 1834 v Košiciach. V šťastnom manželstve s Josefou, rod. Hanserovou prežil 44 rokov. Vychovali spolu troch synov – Árpáda, Gejzu a Vojtecha. V roku 1860 založil v Košiciach stavebnú firmu, ktorá niekoľko desaťročí prosperovala v oblasti stavebného podnikania a architektúry. Roku 1876 sa stal majiteľom obchodu so stavebninami. Od roku 1878 vlastnil v Košiciach tehelňu. Na krajinskej výstave v Budapešti roku 1885 získal za expozíciu, ktorou prezentoval výsledky svojho vyše 20-ročného úspešného stavebného podnikania, zlatú medailu. V roku 1889 bol jedným zo zakladajúcich členov slobodomurárskej lóže Resurrexit v Košiciach. Tehelňu, vlajkovú loď rodinnej firmy, roku 1898 zveril svojmu najmladšiemu synovi Vojtechovi – podnikateľovi. Zomrel 20. apríla 1903. S významným architektom sa 23. apríla 1903 na cintorín Rozália v Košiciach prišlo okrem blízkej rodiny rozlúčiť množstvo smútiacich.
Árpád Jakab
Narodil sa 4. marca 1861 v Košiciach ako prvorodený syn Pétera Jakaba. V 70. – 80. rokoch 19. storočia študoval na reálke v Košiciach, neskôr na technike vo Viedni. Od roku 1894 spolu s bratom Gejzom ostali verní rodinnej tradícii a založili si vlastný stavebný podnik. Po smrti otca viedli jeho stavebnú firmu. V roku 1908 odišiel do Budapešti. Dobová tlač konštatovala, že Košice prišli o šikovného architekta. Zomrel v septembri 1927 v Košiciach.
Gejza Jakab
Narodil sa 13. decembra 1863 v Košiciach. Od roku 1894 spolu s bratom Árpádom realizovali v Košiciach množstvo budov – Vyššiu dievčenskú školu, školu pre pôrodné asistentky, múzeum, kasárne, banky, Jakabov palác. Od roku 1908 viedol stavebnú firmu v Košiciach. Zomrel 2. decembra 1915 v Košiciach.
Vojtech Jakab
Narodil sa 17. októbra 1870 v Košiciach ako najmladší syn manželov Jakabovcov. Spomedzi súrodencov mal najväčšie podnikateľské schopnosti. Od roku 1898 viedol rodinnú tehelňu v Košiciach. Na poste riaditeľa tehelne zotrval i po zlúčení s Hornouhorskou stavebnou spoločnosťou roku 1918. Zomrel roku 1952 v Košiciach vo veku 82 rokov.
Členovia rodiny architektov a stavebných podnikateľov Jakabovcov sú pochovaní v rodinnej hrobke na cintoríne Rozália v Košiciach.
Jakabovci a ich pôsobenie v stavebníctve
Keď roku 1860 Péter Jakab založil stavebnú firmu, ešte netušil, že položil základy jedného z najprosperujúcejších stavebných podnikov na východe Slovenska. Pre tento druh podnikania dokázal nadchnúť i svojich troch synov Árpáda, Gejzu a Vojtecha. Základom rodinného podnikania sa stala parná tehelňa, ktorú Jakabovci vlastnili od roku 1878. Tehelňa Jakabovcov na Moldavskej ceste spolu s tehelňou Hornouhorskej stavebnej spoločnosti podnietili stavebnú konjunktúru v Košiciach a okolí. Roku 1895 tehelňu modernizovali a rozšírili jej sortiment o špeciálne tehly terakota. Riaditeľom tehelne sa roku 1898 stal Vojtech Jakab, ktorý nazbieral skúsenosti z tohto odvetvia aj v zahraničí a úspešne sa venoval podnikaniu na poli stavebníctva.
Prostitúcia
Rakúsko
Od roku 1986 podliehajú v Rakúsku prostitútky a prostitúti dani z príjmu. Podľa rozhodnutia Najvyššieho súdu Rakúska z roku 1989 pri prostitúcii ide o „zmluvu v rozpore s morálkou“ a pre prostitútky a prostitútov neexistuje zákonná možnosť vymáhania poplatku, ak klient nechce platiť. Po zrušení úplného zákazu sexuálnych kontaktov rovnakého pohlavia v roku 1971 bol zrušený aj zákaz homosexuálnej mužskej prostitúcie. Podstatný dôvod pre legalizáciu mužskej homosexuálnej prostitúcie bol, aby úrady mohli vykonávať lepšiu kontrolu vďaka registrácii a pravidelným zdravotným prehliadkam, čím bol uľahčený boj proti AIDS. V roku 2008 bolo v Rakúsku väčšie množstvo prostitútok a prostitútov, ktorí sú migrantmi z krajín bývalého východného bloku. Patria k nim aj „denne cezpoľne“ činné osoby v prostitúcii zo susedného Slovenska. Na miestach, kde sa vykonáva pouličná prostitúcia, bolo napríklad zaznamenaných viacero zdravotných sestier z Bratislavy, ktoré si týmto spôsobom zarobili za jednu noc viac ako za celý mesiac v bratislavskej nemocnici. Registrované prostitútky a prostitúti majú v Rakúsku povinnosť sa pravidelne, jedenkrát týždenne, podrobiť lekárskym prehliadkam v Zdravotnom úrade Viedeň, Schnirchgasse 14, čo vedie k masívnej kritike zo strany organizácií na ochranu ľudských práv, združení a odborov prostitútiek a prostitútov. Čakacia doba na prehliadke býva dlhšia než 3 hodiny. Po prehliadke prostitútka a prostitút obdrží potvrdenie o kontrole (hovorovo „Bockschein – čítaj Bokšajn“ alebo „Zelená karta“), s ktorým môžu prostitúciu legálne vykonávať.
Rumunsko
Prostitúcia je v Rumunsku zákonom zakázaná, ale napriek tomu značne rozšírená. Nakoľko nie sú bežné ani zdravotné prehliadky, je značný počet prostitútiek a prostitútov nakazených pohlavnými chorobami. Ojedinelo je teda legalizácia podporovaná, ale pre väčšinu politikov je táto téma háklivá.
Slovensko
Prostitúcia na Slovensku sa nachádza v takzvanej „sivej zóne“. Zákon ju nepovoľuje, ale ani nezakazuje. Organizovaný obchod s prostitúciou je nezákonný a trestný. Reguluje to najmä zákon o kupliarstve a zákon o obchodovaní s ľuďmi. Známymi ulicami v Bratislave kde sa vyskytuje a koná pouličná ženská prostitúcia sú Krížna ulica, diaľničný privádzač Panónska cesta a cesta pri rafinérii Slovnaft. Mužská pouličná prostitúcia sa vyskytuje v blízkosti Blumentálskeho kostola na Blumentálskej ulici (v okolí Caffe Trieste) v Bratislave. Na Slovensku existujú priváty, escortservisy, rôzne nevestince a verejné domy, ktoré figurujú ako masážne salóny. Niektoré z týchto zariadení sú aj neseriózne organizácie, s úmyslom okradnúť a obrať konzumenta sexuálnych služieb o peniaze. Taxikári a hoteloví recepční v hoteloch nižších kategórií spravidla vedia poskytnúť potrebné informácie.
Spojené kráľovstvo
Spojené kráľovstvo prostitúciu nezakazuje. Verejné domy zakázané. Klienti sa dopúšťajú trestného činu v prípade, ak využívajú služby prostitútok/prostitútov, ktorí podliehajú pasáctvu alebo sú obeťami obchodovania s ľuďmi. Spojené kráľovstvo dovoľuje výkon prostitúcie v bytoch a domoch, v ktorých súčasne poskytujú iba jedna osoba. Väčšie podniky nie sú dovolené. Reklama na verejnosti je zakázaná, preto prostitútky a prostitúti lepia svoje meno a telefónne číslo na malých lístkoch do telefónnych búdiek. Známe londýnske „štvrte červených svetiel“ sú medziiným londýnska štvrť Soho alebo okolie stanice King's Cross.
Srbsko
Prostitúcia je v Srbsku, ako vo väčšine krajín bývalej Juhoslávie ilegálna. Miesta kde sa popri bytovej prostitúcii a prostitúcii v rôznych masážnych salónoch v Belehrade vykonáva pouličná prostitúcia sú Hlavná stanica, Omnibusová stanica, „Plavi Most“ v jednej z belehradských štvrtí, Obrenovacki put a na ďalších miestach.
Taliansko
V Taliansku po totálnom zákaze v období fašizmu boli verejné domy v roku 1948 najskôr dovolené. Podľa zákona z roku 1958 museli byť opäť zatvorené. Prostitúcia na uliciach sa zachovala ďalej a odohráva sa na hlavných cestách na okrajoch veľkých miest. Aj bytová prostitúcia je dovolená, pokiaľ byt neposkytuje na činnosť tretia osoba. Pokiaľ je pri kontrole v byte prostitútky / prostitúta prítomná viac než jedna osoba je väčšinou vznesené obvinenie z pasáctva alebo obchodovania s ľuďmi. Zakázaná pre prostitútky je priama reklama (priame oslovovanie na ulici a podobne). Trestné sú sexuálne aktivity na verejnom území a verejných miestach (aj v aute). Najnovšie sú v Taliansku problémom ilegálne prostitútky z Afriky a východnej Európy, ktorých počet narastá. Návrh ministerky sociálnych vecí Lívie Turco, opäť zaviesť kontrolované verejné domy, aby sa tým zmenil základ nekontrolovateľnej pouličnej prostitúcie, narazil na odmietavý postoj spoločnosti dokonca na rozhorčenie. Feministické spolky a kresťanskí biskupi podporujú trestnosť klientov podľa švédskeho vzoru. V roku 2008 sa v Taliansku uskutočnilo viacero demonštrácii a vystúpení za práva prostitútov a prostitútiek.
Turecko
V Turecku sú štátom koncesiované verejné domy. Mimo týchto je prostitúcia oficiálne zakázaná. Pouličná prostitúcia vyskytujúca sa na veľa miestach je tolerovaná.
Švajčiarsko
Vo Švajčiarsku sú sexuálne služby a konzumácia plateného sexu zákonom dovolené. Z tohto dôvodu je krajina potiahnutá hustou sieťou verejných domov, ktoré na seba intenzívne upozorňujú reklamou v dennej tlači, príslušných časopisoch a na internete. Zahraničné prostitútky a prostitúti potrebujú pracovné vízum. Podľa článku 195 švajčiarskeho trestného zákona je trestné priviesť neplnoletú osobu, to znamená osobu pod 18 rokov k prostitúcii. Konzum plateného sexu s osobou staršou ako 16 rokov je beztrestný.
Švédsko
Vo Švédsku vstúpil 1. januára 1999 do platnosti „Zákon zakazujúci kúpu sexuálnych služieb“. Tomu, kto kupuje sex hrozí pokuta alebo trest odňatia slobody do výšky 6 mesiacov. Na rozdiel od predpisov v iných krajinách, sa v tomto prípade dopúšťajú trestného činu len klienti, prostitútky a prostitúti nie. Zákaz prostitúcie bol zdôvodnený tým, že to je nezlučiteľné s dôstojnosťou ženy. Od januára 1999 do januára 2002 sa vyskytlo 249 trestných oznámení týkajúcich sa tohto zákona. 26-krát bola vyrubená pokuta, v 33 prípadoch došlo k súdnym pojednávaniam, ktoré všetky skončili peňažným trestom. Ani v jednom procese nedošlo k oslobodeniu. Podľa prieskumu z roku 2004 inicializovaného švédskou vládou viedol tento zákon k takmer celkovému zániku pouličnej prostitúcie. Na druhej strane naďalej existuje pre políciu a justíciu takmer nekontrolovateľná ponuka, ktorá sa opiera o kontaktné prostriedky ako mobilný telefón a internet. Nemálo švédskych mužov cestuje ako sexturisti do susedných baltských štátov. V roku 2005 začali proti klientom prostitútok a prostitútov vyšetrovacie orgány postupovať s zložitými a systematickými vyšetrovacími metódami (domové prehliadky a podobne). Toto samotné viedlo v tom istom roku k rekordným 460 prípadom vyšetrovania a 94 odsúdeniam (48 vo verbálnych konaniach a 46 v úradne-písomných konaniach). 366 konaní muselo byť z dôvodu nedostatku dôkazov zastavených. Takzvaný „švédsky model“ je vo viacerých krajinách verejne diskutovaný a viacerí ho podporujú. V apríli 2006 vyzvala švédska zastupiteľka za rovnoprávnosť mužov a žien Claes Borgsröm, švédske mužstvo k bojkotu Majstrovstiev sveta vo futbale v Nemecku, pretože nemecký štát svojou legalizáciou prostitúcie zapríčiňuje permanentné porušovanie ľudských práv na ženách. Švédske mužstvo sa Majstrostiev sveta vo futbale zúčastnilo.
Ukrajina
Prostitúcia je v Ukrajine zákonom zakázaná. Ukrajinský boxer a politik Vitalij Kličko navrhuje pri príležitosti Majstrovstiev Európy vo futbale 2012 v Ukrajine prostitúciu legalizovať. V Ukrajine je už teraz zvýšený výskyt pohlavných chorôb, poukazuje nato skupina feministiek, ktorá organizuje demonštrácie s mottom "Ukrajina nie je bordel!".
Poznámky
<references group="pozn." />
Jakabovci
Hotel Schalkház Košice
Dňa 14. augusta 1873 košický veľkopodnikateľ s vínom Leopold Schalkház otvoril hotel Schalkház, ktorý patril k najluxusnejším objektom v Košiciach. Predurčovala ho k tomu nielen výhodná poloha na Hlavnej ulici, ale aj jeho architektúra, ktorá mu v spojitosti so známym menom majiteľa priniesla prosperitu. Stavbu realizovala firma Pétera Jakaba podľa plánov L. Freya, košického architekta pôsobiaceho v Budapešti. Mimoriadna kvalita stavebných prác a dokonalé remeselné vypracovanie interiérov vypovedali o vzájomnom dialógu architekta a staviteľa, ktorého výsledkom bolo pozoruhodné architektonické dielo. Súčasťou hotela v eklektickom slohu bola koncertná sála, v ktorej vystupovali mnohí výrazní umelci tej doby, napríklad svetoznámy taliansky spevák Enrico Caruso. Po smrti zakladateľa hotel zdedil jeho syn Leopold Schalkház ml. Od 19. februára 2009 na jeho mieste stojí hotel DoubleTree by Hilton.
Divadlo, múzeum, škola, palác
Stavebné aktivity rodiny Jakabovcov v Košiciach a okolí prinášali spoluprácu s významnými architektmi. Podľa projektu budapeštianskeho architekta Vojtecha Czieglera postavili Jakabovci roku 1898 Andrássyho palác na Hlavnej ulici. Árpád a Gejza Jakabovci navrhli a spolu s architektom a stavebným podnikateľom Michalom Repaszkým postavili aj budovu košického múzea. Stavebná firma Jakabovcov sa podieľala aj na výbornej architektonickej úrovni secesnej Vyššej dievčenskej školy od J. Pártosa. Roku 1899 podľa plánov Adolfa Lánga a A. Steinhardta Jakabovci opäť spolu s Michalom Repaszkým postavili košické mestské divadlo a pre architekta Jozefa Huberta realizovali filiálku Rakúsko-uhorskej banky v Košiciach.
Romantizmus na brehu Mlynského potoka
Vplyv regotizácie košického dómu, na ktorého obnovu firma Jakabovcov dodávala stavebný materiál, sa prejavil aj pri návrhu tzv. Jakabovho paláca. Postavili ho v roku 1899 podľa projektu Árpáda a Gejzu Jakabovcov. V romantickom koncepte rodinného sídla, ktoré slúžilo potrebám bývania i podnikateľským aktivitám, nachádzame viaceré tendencie – gotickú a orientálnu inšpiráciu, secesné motívy či prvky britskej obrody remesiel a umenia. Uplatnili sa na fasáde, v hmotovej skladbe aj priestorovom koncepte. Požiadavky na komfort bývania a reprezentáciu prosperujúcej firmy sa naplnili, forma a funkcia architektonického diela sa ocitli vo vzájomnom súlade. Romantický dojem umocňovala aj samotná poloha objektu v blízkosti mestského parku na brehu vtedajšieho Mlynského potoka.
Sagro-di-Santa-Giulia
Sagro-di-Santa-Giulia je francúzsky kantón v obvode Bastia v departemente Haute-Corse v regióne Korzika. Tvorí ho 8 obcí.
Charmois (Meurthe-et-Moselle)
Charmois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emil Werék
Emil Werék (*  Slovensko) bol železničiar.
Stojice
Stojice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 208 obyvateľov, z toho 109 mužov a 99 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,4 roka (muži 41,5 roka, ženy 47,6 roka).
San-Martino-di-Lota (kantón)
San-Martino-di-Lota je francúzsky kantón v obvode Bastia v departemente Haute-Corse v regióne Korzika. Tvoria ho 3 obce.
Basly
Basly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 989 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Wayne
John Wayne (* 26. máj 1907, Winterset, Iowa, USA – † 11. jún 1979, Los Angeles, Kalifornia) bol americký filmový herec, ktorého kariéra začala ešte v ére nemého filmu a pokračovala až do sedemdesiatych rokov 20. storočia. Je považovaný za najpopulárnejšiu filmovú hviezdu v histórii amerického filmu.
NASA World Wind
thumb|Rapid Fire MODIS - Hurikán Katrina thumb|Mesiac - tieňovaná výškopisná mapa thumb|Mars (vrstva THEMIS) - Olympus Mons thumb
Softvér World Wind je virtuálny glóbus z produkcie NASA, určený na používanie na osobných počítačoch (PC) s operačným systémom MS Windows. Program na trojrozmernom modeli Zeme zobrazuje satelitné fotografie NASA, letecké fotografie USGS a viaceré ďalšie grafické produkty. Môžete si v ňom prezrieť aj Mesiac, väčšinu planét Slnečnej sústavy a časť hviezdnej oblohy.
Mulhacén
Mulhacén je vrch v pohorí Sierra Nevada v južnom Španielsku. S výškou je to zároveň najvyšší vrch pohoria, ako aj celého Pyrenejského polostrova.
NASA World Wind
Podobné programy
Najznámejším konkurentom WorldWind-u je Google Earth, pôvodne nazývaný Keyhole. Ich vzhľad a možnosti sú podobné. Oba majú pre niektoré časti sveta fotografie s vysokým rozlíšením a pre iné nie. World Wind je open source (podrobnosti licencie: NASA Open Source Agreement) a väčšina dát, ktoré si cezeň môžete prezerať, je pod niektorou z voľnejších licencií, napríklad public domain. Google Earth je closed source, čiže všetky jeho dáta (satelitné a letecké fotografie, 3D budovy, atď.) aj zdrojový kód programu sú chránené copyrightom.
Mulhacén
Absolútne najvyšší vrch Španielskeho kráľovstva je však sopka Pico de Teide na Kanárskych ostrovoch -
NASA World Wind
Podobné programy
World Wind funguje zatiaľ len pod operačným systémom Windows, na počítačoch vybavených prostredím .NET a DirectX. Budúce verzie budú vyvíjané nielen v .NET, ale aj v Jave a JOGL. Architektúra týchto dvoch implementácií má zostať rovnaká. Prvé vydanie javovej multiplatformovej verzie je plánované na september 2006. Google Earth bol prednedávnom vydaný vo verzii pre Mac OS X a Linux.
Mulhacén
Mulhacén je súčasťou Národného Parku Sierra Nevada. Leží v srdci Granadskej provincie, na juhu Španielska a patrí do pohoria Sierra Nevada, nachádzajúce sa v horskom systéme Andalúzske vrchy. Na vrchole sa stretávajú hranice obcí Güéjar Sierra zo severu, Capileira a Trevélez z juhu a tiež tu leží hranica katastrov miest Granada a Órgiva.
Toponymia
Názov dostal podľa kráľa, Muleya Hacéna, čo je kastílska verzia mena Mulay Hasan, jedného z posledných granadských nasrovských kráľov 15. storočia. Vraví sa, že je pochovaný vo vnútri tejto hory. Pre malý sklon južnej steny, ktorý uľahčuje výstup, ho obyvatelia neďalekej dedinky Alpujarra poznajú aj pod názvom el Cerro (pahorok).
Ladislav Čierny
Ladislav Čierny (* 3. november 1974, Zvolen) je bývalý slovenský hokejový obranca, bratranec útočníka Jozefa Čierneho.
Mulhacén
Výstup
V porovnaní s minulosťou, keď sa dalo vyjsť motorovým vozidlom na vrchol Mulhacénu, od roku 1994 sa dá realizovať len peší výstup, výstup na koni a z južnej strany môžete vyjsť aj na bicykli. Zo severu je to absolútne neuskutočniteľné pre strmý terén. Najvhodnejším obdobím na výstup je leto, pretože najvyužívanejšie turistické chodníky nie sú pokryté snehom, hoci sa nájdu miesta, kde sa sneh neroztápa. Počasie je pomerne stále, treba si však dať pozor na prudké nárazy vetra, ktoré dokážu výstup znepríjemniť. Počas leta nie je Mulhacén nijak výnimočný, najmä ak hovoríme o dostupnosti a náročnosti terénu južnej steny hory. Ten neotestuje vaše technické zdatnosti a zručnosti a to isté sa dá povedať aj o západnej stene, kadiaľ vedie síce kratší, no o to strmší chodník, začínajúci v Lagúne Caldera (la Laguna de la Caldera). Na severnej a východnej strane sa však nachádzajú priepasti, preto je výstup možný len s horským vodcom. Jedine, že by ste vyrazili od Siedmich Lagún (Siete Lagunas) na východ, kadiaľ cesta nevedie priamo, ale od Lagúny Hondera (Laguna Hondera) sa stočíte na juh a vydáte sa po trase, vedúcej k rázcestiu Alto de Chorillo. Výstup si tým značne zjednodušíte. To isté platí o výstupe po severnej stene. Zažijete tuhý boj s terénom, ak sa od Lagúny Múch (la Laguna de la Mosca) alebo cestou naspäť z vrcholu vydáte okľukou smerom ku kopcu Collado del Ciervo. Nachádza sa nad útulňou Caldera (Refugio-vivac de la Caldera), od ktorej sa môžete napojiť na bežnú trasu, vedúcou po západnej stene.
Na Mulhacén sa dá vyjsť za jeden deň z dediniek Capileira alebo Trevélez, pričom v obidvoch prípadoch prekonáte prevýšenie viac ako 2000 výškových metrov. Zvyčajne však turisti prenocujú v útulni pod vrchom Poquiera alebo v útulni Caldera na západnej strane, vedľa rovnomennej lagúny.
Z dedinky Güéjar Sierra je však výstup oveľa náročnejší a vzrušujúcejší. Vedie cez Údolie Genil (el valle del Genil) a zvyčajne turisti nocujú pod holým nebom v Tajnej Jaskyni (Cueva Secreta) a na druhý deň sa vydávajú na neľahkú túru povedľa Lagúny Múch (la laguna de la Mosca) po zväčša drsnom a hrboľatom teréne. Často sa podnikajú výstupy aj zo strediska Pradollano, no v tomto prípade je prevýšenie citeľne menšie.
Túru si zjednodušíte, ak sa zveziete autobusom, spolu so sprievodcom a znalcom tamojšieho prostredia pre autobusy firmy Altas Cumbres (Servicio de Interpretación Ambiental de la Zona de Altas Cumbres), ktoré zabezpečuje Národný Park Sierra Nevada. Autobusy môžete využiť v lete, odchádzajú z Capileiry a končia vedľa rázcestia Alto de Chorillo na bode, Mirador de Trévelez, vo výške 2800 m.n.m., odkiaľ je najjednoduchšie vyjsť na vrchol cez Mulhacén II.
Môžete využiť aj iný autobus, rovnakej spoločnosti, ktorý odchádza od univerzitnej ubytovne, ležiacej v najvyšších polohách tamojšieho lyžiarskeho strediska a ide až do výšky 3100 m.n.m. do tzv. Posiciones de Veleta. Táto alternatíva je náročnejšia, než predošlá, lebo zrejme narazíte na miesta s večným snehom, predovšetkým v oblasti okolo vrchu Collao del Veleta. Výstup je uskutočniteľný za jeden deň a nemusíte nikde prenocovať. I keď je táto trasa trošičku dlhšia, chodník je schodný aj v zime. Namiesto autobusu sa vyveziete sedačkovou alebo kabínovou lanovkou lyžiarskeho strediska. V prípade, že ste fanúšik bicyklovania, smiete si ho vyviezť lanovkou so sebou. Ak sa rozhodnete cestovať autobusom, musíte si dohodnúť čas odchodu s orgánmi Národného Parku, lebo vozidlá sú kapacitne obmedzené. Na bicykli sa dá vyjsť až na náhornú plošinu, la Llanada del Mulhacén, rozprestierajúcu sa blízko vrcholu Mulhacénu. Túra sa začína na rázcestí Alto de Chorillo a pokračuje po ceste, otvorenej v 19. storočí. Vtedy slúžila na prevoz nástrojov, umožňujúcich geodetické spojenie Afriky a Európy. No keďže sa cesta v 90-tych rokoch uzavrela pre motorové vozidlá, momentálne je na mnohých miestach v katastrofálnom stave a nie je veľmi zachovaná. Podmienky na zimný výstup, po ktorejkoľvek trase sa môžu kedykoľvek zhoršiť. Vezmime si do úvahy ako rýchlo a často sa môže zmeniť počasie cez zimné obdobie, keď teploty klesajú až na -20°C, čo má na svedomí mnohé nešťastia. Mnohí skúsení horolezci, ktorí zdolali osemtisícovky v Himalájach, práve pod vrcholom Mulhacénu vydýchli posledný raz.
V roku 1804 sa podnikol prvý dokázateľný výstup na Mulhacén. Absolvovall ho Simón de Rojas Clemente, no vzhľadom na terén hory, výstup už určite predtým uskutočnili miestni obyvatelia. V roku 1901 sa konal prvý zimný výstup, o ktorom máme dôkaz a zúčastnili sa ho Félix Basazza, Vicente Montero a Matías Vázquez.
Eukaryoty
Eukaryo(n)ty (lat. Eukaryo(n)ta; iné názvy pozri nižšie) sú organizmy, ktorých bunky (tzv. eukaryotické bunky) majú hlavnú genetickú informáciu uloženú v bunkovom jadre izolovanom od okolitého prostredia (cytoplazmy) fosfolipidovou membránou. Zahŕňajú všetky mnohobunkové organizmy, ale väčšina ich diverzity je tvorená drobnými jednobunkovými organizmami. Z taxonomického hľadiska sú eukaryoty jedna z domén živých organizmov; ich opakom sú prokaryoty.
Ladislav Čierny
Klubový hokej
Je odchovancom HKm Zvolen, v najvyššej súťaži debutoval v premiérovom ročníku slovenskej extraligy – 1993/94. Zvolen skončil posledný a z elitnej ligy vypadol, talentovaného Čierneho angažoval HC Slovan Bratislava. V tomto klube hral dva roky, potom sa vrátil do Zvolena, ktorý sa medzitým vrátil do najvyššej súťaže. V sezóne 1999/00 sa s klubom prebojoval do finále play-off, čo bol historický úspech tímu. Ďalší rok Zvolen vybojoval majstrovský titul, to však už Čierny hral v českej hokejovej extralige za HC České Budějovice. V druhom roku svojho budějovického pôsobenia sa stal najproduktívnejším obrancom mužstva. Následne ho angažoval tím ruskej hokejovej superligy Lada Togliatti, kde bol istý čas kapitánom a v play-off 2002/03 sa stal lídrom celej súťaže v počte plusových bodov.
Eukaryoty
Názvy
Slovenské názvy tohto taxónu sú: eukaryoty, eukaryonty , eukaryotá , eukaryontné/eukaryotické organizmy , pravé jadrové organizmy , jadrové organizmy , jadrovce , nukleobionty.
Ladislav Čierny
Klubový hokej
Ročník 2004/05 odohral v HKm Zvolen, s klubom sa opäť prebojoval do finále play-off. Potom znovu zamieril do ruskej superligy a podpísal kontrakt so Severstaľom Čerepovec. V priebehu nasledujúcej sezóny sa vrátil do Zvolena a hráčom materského klubu bol aj v ročníku 2008/09 aj s kapitánskym "C" na hrudi. Zápas proti Košiciam 27. marca 2009 bol jeho 500. v slovenskej extralige.
Eukaryoty
Názvy
Vedecké (latinské) názvy tohto taxónu sú: Eukaryota (Eucaryota), Eukaryonta, Eukaryotae (Eucaryotae), Eukarya (Eucarya), Karyonta (Caryonta), Eucytota, Karyobionta , Nucleobionta.
Ladislav Čierny
Reprezentácia
Ladislav Čierny bol členom tímu, ktorý vybojoval na MS 2002 pre Slovensko prvý titul majstra sveta. Nastupoval v obrannej formácii s Jergušom Bačom.
Eukaryoty
Charakteristika
Bunky eukaryotov obsahujú menšie štruktúry, organely, ktoré sú tiež obalené fosfolipidovými membránami, preto ich nazývame organely endomembránovej sústavy. Okrem jadra sú to napríklad mitochondrie, plastidy a ďalšie. Toto je jedným z hlavných znakov, ktorým sa odlišujú od organizmov s jadrom neobaleným membránou, tzv. prokaryotov. Ďalším rozdielom medzi prokaryotmi a eukaryotmi je v ich ribozómoch (malých organelách slúžiacich na syntézu bielkovín): Cytoplazmatické ribozómy eukaryotov sú väčšie a ťažšie ako ribozómy prokaryotov. Ribozómy eukaryotov v plastidoch a mitochondriách sú však veľkosťou a hmotnosťou podobné ribozómom prokaryotov. Táto skutočnosť je jedným z dôkazov podporujúcich endosymbiotickú teóriu vzniku eukaryotických organizmov. Ďalší zásadný odlišný znak prokaryotov a eukaryotov je, že dedičná látka eukaryotov (DNA) je naviazaná na bázické bielkoviny.
Podľa často uvádzanej endosymbiotickej teórie vznikli eukaryotické bunky evolučne z prokaryotických buniek. Eukaryoty dosiahli od svojho vzniku pred 1,8 až 1,3 miliardami rokov značné množstvo foriem a patria medzi ne najväčšie organizmy na Zemi. Z taxonomického hľadiska ide spravidla o jednu zo základných skupín živých organizmov. Tradične sa členili na tieto základné taxóny: prvoky, chromista, rastliny, huby a živočíchy. Aktuálne sa však užíva fylogenetická klasifikácia podložená molekulárnymi dátami.
Invincible
Invincible je desiaty štúdiový album amerického speváka Michaela Jacksona. Bolo vydané 30. októbra 2001 v piatich rôznofarebných obaloch a obsahovalo 16 nových piesní. Stalo sa najpredávanejším albumom v 12 krajinách. Napriek tomu, že sa ho predalo viac kópií než u ktoréhokoľvek iného umelca, Michael nebol spokojný s podporou Sony Music, ktorú vinil z toho, že album nepropaguje a nepodporuje.
Eukaryoty
Eukaryotická bunka
Bunky eukaryotov majú priemerne desaťkrát väčšie (lineárne) rozmery než bunky prokaryotických organizmov. Väčšina eukaryotických buniek vrátane napr. telesných buniek človeka je však stále príliš malá na to, aby sa dala pozorovať voľným okom. Najmenšie eukaryotické bunky má zelená riasa Ostreococcus tauri, a to približne jeden mikrometer, tzn. sú menšie ako napr. bunka baktérie Escherichia coli. Iné eukaryotické bunky, napríklad niektoré mnohojadrové bunky vo vnútri tiel veľkých živočíchov (ako napr. niektoré nervové bunky), dosahujú zase obrovské rozmery, sú však neschopné samostatnej existencie. Pokiaľ sa však zameriame na najväčšiu bunku schopnú samostatnej existencie, existujú aj mimoriadne veľké jednobunkové organizmy. Veľmi veľká (až jeden meter) je jednobunková zelená riasa rodu Caulerpa. Mnohojadrové plazmódiá prvokov, ako je Physarum polycephalum, môžu tiež dosahovať veľkosť niekoľko metrov – boli zaznamenaní jedinci vo vnútri tiel veľkých živočíchov s plochou.
Invincible
Spoločnosť Sony Music a Tommy Mottola, vtedajší CEO, zabránili propagovaniu albumu. Michael sa sám pokúsil album propagovať, a to verejnou podpisovou akciou v New Yorku a dvoma koncertmi v Madison Square Garden. Po prvom videoklipe k singlu „You Rock My World“ sa Michael so svojou nahrávacou spoločnosťou pohádal. V ďalšom vidoklipe k singlu „Cry“ už Michael ani nevystúpil.
Avšak 11. september zasiahol do plánov mnohých umelcov, Michael nahral spoločne s mnohými umelcami skladbu What More Can I Give, ktorá sa mala stať charitatívnou na pomoc obetiam po teroristických útokoch. Sony zabránilo aj vydaniu tejto piesne, a tak sa hrala len v amerických rádiách.
Eukaryoty
Stavba bunky
Bunky eukaryotov sú veľmi odlišné od prokaryotickej bunky nielen v otázke veľkosti, ale vykazuje značné rozdiely aj po štruktúrnej stránke. Na rozdiel od prokaryotov sú komplexnejšie a tzv. kompartmentalizované, teda rozdelené na jednotlivé kompartmenty („oddelenia“). Obsahujú napríklad pravé jadro obklopené dvojitou membránou, ktorá oddeľuje DNA od okolitých častí bunky. Ďalším výrazným znakom je endomembránový systém, čiže skupina organel taktiež obalených membránou. K týmto patrí hlavne endoplazmatické retikulum, Golgiho aparát, lyzozómy či mitochondrie, prípadne funkčné deriváty mitochondrií (hydrogenozómy, mitozómy). Obsahujú tiež tzv. cytoskelet, čo je akási vnútorná kostra bunky zaisťujúca pohyb buniek a vnútorný transport; plní tiež dôležité funkcie pri delení buniek. Nemenej dôležitou súčasťou sú ribozómy, u eukaryotov tzv. 80S (toto číslo udáva čas, za ktorý prebehne sedimentácia ribozomálnej makromolekuly pri jej ultracentrifugácii). náhľad|upright=1.5|Schematický model eukaryotickej bunky: 1 – [[jadierko; 2 – jadro; 3 – ribozóm; 4 – vezikul; 5 – drsné endoplazmatické retikulum; 6 – Golgiho aparát; 7 – cytoskelet; 8 – hladké endoplazmatické retikulum; 9 – mitochondria; 10 – vakuola; 11 – cytoplazma; 12 – lyzozóm; 13 – centriola]] Okrem vyššie uvedených štruktúr, ktoré sú prítomné takmer vo všetkých eukaryotických bunkách, sa v mnohých skupinách eukaryotov vyvinuli aj iné špecifické organely, napríklad plastidy u rastlín a mnohých protíst. Na rozdiel od mitochondrií sa plastidy vyvinuli u niekoľkých, často nepríbuzných skupín eukaryotov. Tzv. primárne plastidy pochádzajú zo siníc a vznikli pravdepodobne len raz, a to u rastlín, ktoré v širšom poňatí zahŕňajú nielen zelené rastliny (Viridiplantae), ale aj červené riasy (Rhodophyta), glaukofyty (Glaucophyta) a tiež skupinu Rhodelphidia, ktorej zástupcovia sa však živí heterotrofne. Plastidy u iných druhov fotosyntetizujúcich eukaryotov vznikli predovšetkým sekundárnou endosymbiózou, teda pohltením jednej z pôvodných skupín rastlín.
Obzvlášť u rôznych jednobunkových eukaryotov poznáme veľa ďalších unikátnych organel: vystreľovacie či vymršťovacie útvary (tzv. trichocysty), prichytávacie organely (rôzne stonky a prísavky), sťažiteľné, potravné a iné vakuoly, a podobne. Na pohyb zase slúžia rôzne bičíky a brvy (pozri kapitola pohyb). Úplne samostatnou kapitolou je anatómia mnohobunkových organizmov (pozri anatómia rastlín, anatómia živočíchov, anatómia húb).
Invincible
Dodnes sa predalo viac ako 13 miliónov kusov a album patrí k najpredávanejším albumom 21. storočia.
Eukaryoty
Metabolizmus
Metabolické pochody výrazne ovplyvňuje už väčšia veľkosť eukaryotickej bunky, ktorá značne zvyšuje pomer objemu a plochy bunky. V podstate rozoznávame u eukaryotov dva druhy výživy: obligátnu fotoautotrofiu u rastlín a iných fotosyntetizujúcich organizmov a obligátnu chemoheterotrofiu u živočíchov, húb a iných organizmov živiacich sa organickým materiálom. Organizmus, ktorý dokáže využívať oba tieto základné typy výživy (napr. mnohé červenoočká), sa označuje termínom mixotrofný. Nájdeme však aj drobné odchýlky od klasických spôsobov získavania živín a energie. Napríklad niektoré prvoky a huby dokážu metabolizovať aj bez prístupu kyslíka.
Rozmnožovanie
V rozmnožovaní (reprodukcii) eukaryotov hrá veľkú úlohu nepohlavné rozmnožovanie, ale evolučne unikátna je zrejme schopnosť rozmnožovať sa pohlavne (sexuálne). Pomerne často dochádza k pravidelnému striedaniu pohlavného a nepohlavného rozmnožovania, čiže k tzv. rodozmene (metagenézia). Len u niektorých protíst, ako Choanoflagellata, Euglenoidea, Trichomonadida a väčšina Arcellinida, nebola sexuálna reprodukcia doteraz pozorovaná a o jej existencii môžeme len špekulovať.
Nepohlavne sa množí väčšina prvokov, ale aj niektoré mnohobunkové organizmy. U jednobunkových organizmov je nepohlavné rozmnožovanie spojené s mitózou (bunkovým delením). Pred vlastným rozdelením bunky (cytokinézou) musí byť DNA zmnožená a taktiež sa musia zmnožiť organely, aby každá dcérska bunka bola kompletná.
Rozlišuje sa niekoľko typov nepohlavného rozmnožovania, a to jednoduché delenie materskej bunky na dve dcérske (u protíst najbežnejšie), ďalej pučanie (napr. Suctoria) či mnohonásobné delenie bunky za vzniku množstva dcérskych buniek (rôzne Apicomplexa). U mnohobunkových organizmov sa vyskytuje široké spektrum rôznych druhov nepohlavného rozmnožovania, napr. fragmentácia (u mnohých rastlín), tvorba spór nepohlavnou cestou, partenogenéza, apomixia alebo tiež pučanie.
Aj pohlavné rozmnožovanie je v rámci eukaryotickej domény (až na vyššie zmienené výnimky) neobyčajne rozšírené. V užšom zmysle pojmu pohlavné rozmnožovanie sú tohto typu rozmnožovania schopné spomedzi všetkých foriem života len eukaryoty. Typický scenár u mnohých prvokov a mnohobunkových organizmov vyzerá takto: v procese redukčného delenia (meiózy) vznikajú dva typy sexuálne diferencovaných buniek, tzv. gaméty, obvykle označované ako + a − (či samčie a samičie). Pokiaľ tieto bunky vyzerajú veľmi podobne, tak je rozmnožovanie izogamické, pokiaľ sú odlišné, hovoríme o anizogamii. Špecifickým typom je oogamia, pri ktorej je veľká samičia pohlavná bunka oplodnená malou pohyblivou samičou pohlavnou bunkou. Niekedy splývajú hneď rodičovské bunky (gamónty), príkladom je konjugácia nálevníkov. Splynutím dvoch pohlavných buniek vzniká tzv. zygota, ktorá sa potom ďalej mitoticky delí. U niektorých mnohobunkových organizmov sa vyvinuli špecializované pohlavné orgány.
Pohyb
náhľad|Na priereze bičíkom je jasne viditeľné rozloženie mikrotubúl (podľa vzorca 9×2+2) ([[elektrónový mikroskop)]] Charakter pohybu eukaryotických organizmov sa do značnej miery odvíja od ich telesnej stavby. Iný typ pohybu nájdeme u jednobunkových eukaryotov, inak sa samozrejme pohybujú mnohobunkovce.
NASA World Wind
Podobné programy
NASA World Wind navždy zostane zadarmo resp. voľný. Podobne, aj veľká väčšina preň pripravených zásuvných modulov a rozšírení (plugins and addons) má voľnejšiu licenciu. Google Earth má niektoré prídavné služby, napríklad GPS navigáciu, za ktoré sa platí.
Ladislav Čierny
Reprezentácia
Hral aj na svetovom šampionáte 2003, kde vybojoval bronz a 2004 (4. miesto). Zúčastnil sa tiež Svetového pohára 2004. Celkovo odohral v slovenskej reprezentácii 123 zápasov, strelil 11 gólov.
Vrcholové podujatia
M = umiestnenie reprezentačného tímu na podujatí
Eukaryoty
Pohyb
U jednobunkových organizmov či jednobunkových štádií mnohobunkových organizmov (napr. spermie) hrajú hlavnú úlohu hlavne riasinky či bičíky, štruktúry s priemerom asi 0,2 mikrometra. Vlastné úzke telo (axonéma) je celé pokryté plazmatickou membránou a nachádza sa teda vo vnútri bunky. Na priečnom priereze je vidieť unikátne usporiadanie mikrotubúl (9×2+2), pri ktorom je jedna centrálna dvojica mikrotubulov obklopená kruhovite deviatimi ďalšími. Táto štruktúra je veľmi stabilná a líši sa len u niekoľkých skupín. Pohyb bičíkov a riasinek spotrebováva ATP a je založený na činnosti tzv. ATPáz. Poznáme však aj veľa iných štruktúr umožňujúcich pohyb samostatných buniek. Améboidný (meňavkovitý) pohyb eukaryotov je založený na polymerácii aktínu a vyskytuje sa napríklad u zástupcov ríše Amoebozoa či taktiež mnohých Foraminifera. Charakteristický druh pohybu u červenoočiek (Euglenida) zahŕňajúci vlnivé zmeny tela sa nazýva euglenoidný pohyb. Kĺzavým pohybom, ktorý je zrejme založený na cielenom vylučovaní slizu, sa môžu pohybovať napríklad Gregarinidea či Coccidea. U mnohobunkových organizmov sa rozvinuli úplne iné druhy pohybu, väčšinou založené na kontrakcii špeciálnych typov buniek. Toto zahŕňa plazenie, chôdzu, beh, plávanie a podobne.