cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taliansko-turecká vojna
Záver
Taliansko však nemalo líbyjské provincie ani zďaleka pod kontrolou. Musela čeliť guerillovým útokom miestnych kmeňov, ktoré boli podporované Tureckom. V roku 1914 malo Taliansko pod kontrolou iba tretinu líbyjského územia. Prvá svetová vojna (Taliansko sa do nej zapojilo v roku 1915) donútila Taliansko sústrediť sily na európskom bojisku v severovýchodnom Taliansku, pričom v Afrike strácalo svoje pozície. Až na začiatku 30. rokov sa podarilo Mussoliniho režimu tzv. Taliansku severnú Afriku pacifikovať za cenu značných strát na životoch. Následne sem začali prúdiť prisťahovalci z Talianska, aby Líbyu osídlili.
Mořkov
Mořkov je obec v Moravsko-sliezskom kraji v okrese Nový Jičín, ležiaca  juhovýchodne od Nového Jičína. Žije tu zhruba dva a pol tisíc obyvateľov. Prvá písomná zmienka o obci sa objavuje v roku 1411(niektoré publikácie však uvádzajú už rok 1274). Vo vlastníctve obce sa vystriedalo niekoľko majiteľov. V 16. storočí patrila Žerotínovcom a následne (až do bitky na Bielej hore) mestu Nový Jičín. Pretože Nový Jičín podporoval stavovské povstania, bol mu majetok odobratý a darovaný olomouckému jezuitskému kolégiu. Po zrušení rádu bolo panstvo aj s obcou Mořkov odovzdané viedenskej Tereziánskej akadémii. Pred druhou svetovou vojnou (po odstúpení Sudet v dôsledku Mníchovskej dohody) viedla po severnej strane obce štátna hranica medzi nacistickým Nemeckom a zvyškom Česko-Slovenska. Hraničnou obcou bol Mořkov až do vzniku Protektorátu Čechy a Morava. Dedina bola vždy samostatnou obcou a nikdy nebola zlúčená do obce s ďalšími dedinami.
Obec sa nachádza severne od Moravsko-slezskych Beskydov na úbočí vrchu Huštýna a zvažuje sa až k riečke Jičínke tečúcej na jej severnom okraji. Prechádza ňou cesta II/483 a tiež železničná trať číslo 323. Jej súčasťou sú dve základné sídelné jednotky pomenované "Mořkov" a "Mořkov - u zastávky" (tá sa nachádza západne od Mořkova pri ceste na Hodslavice). Vobci je poštový úrad, knižnica a materská i základná škola. Od roku 1889 tu pôsobí tiež Zbor dobrovoľných hasičov. Z ďalších spoločenských organizácií v Mořkove boli Robotnícka telocvičná jednota, Orol a Sokol. V obci sa nachádza futbalové ihrisko, na ktorom hrajú svoje zápasy hráči TJ Mořkov. Pod túto organizáciu vedľa futbalu patria ešte oddiely volejbalu a šachu.
Medzi významné stavby patrí kostol svätého Juraja a kaplnka Panny Márie Bolestnej, ktorá je spolu s pomníkom Červenej armády, umiestneným pri tunajšej škole, zaradená medzi kultúrne pamiatky Českej republiky. V obci je tradične na konci apríla usporiadaná púť, na začiatku mája turistický pochod pomenovaný "Pochod okolo Mořkova" a na jeseň zábavný program "O Mořkovský koláč".
Názov
thumb|left|alt=Černobiela nemecká mapa, na ktorej je vyznačený Mořkov a niekoľko ďalších okolitých dedín.|Mořkov (pomenovaný "Murk") na Schenklovej mape krajov (z rokov 1841 – 1845) Názov obce vznikol od slova "moriť", teda "hubiť" či "ničiť". Podľa iných zdrojov je názov odvodený od mena zakladateľa obce, pravdepodobne Mařka, Marka alebo Maříka. Prípona "-ov" symbolizuje privlastňovanie. Vývoj názvu prechádza od označenia Moržkov, ktoré sa objavuje vroku 1411, cez Morzkov (1437), Mařkov (1517), Morzkow (1524), Morsskow (1558), Murckh (1676), Murk (1718), Murck (1751), opäť Murk (1841), Mořkow (1846), Moškov (1872), až po Mořkov z roku 1881. V nemčine používaný výraz Murck sa užíva až od17. storočia.
História
V roku 1411 bol Mořkov súčasťou štramberského panstva, ktoré patrilo pánom z Kravař. Podľa názoru historika Adolfa Turka a ďalších zdrojov ale existuje spojitosť medzi obcou a lokalitou "Muritz", ktorú mal v roku 1274 alebo 1275 dať olomoucký biskup Bruno lénom manovi Mravíkovi. Tento letopočet však vyvracajú Ladislav Hosák aRudolf Šrámek tvrdením, že Mořkov nebol biskupským lénom a teda ho biskup nemohol nikomu udeliť. Posledným majiteľom obce z rodu pánov z Kravař bol Jan Jičínsky z Kravař a Fulneku, ktorý v roku 1434 zomrel. Pretože bol bezdetný, zdedil majetok jeho bratranec Ctibor z Cimburka. Panstvo však bolo zaťažené dlhmi, a preto jeho časť (vrátane obce Mořkov) bola predaná Puklicovcom z Pozoříc (Jánovi a Vilémovi). Počas ich vlády však bola v kraji bieda a vyčíňali tu lúpežníci a zbojníci. V roku 1474 kúpil od Puklicovcov štramberské panstvo Jindřich Černohorský z Boskovíc spoločne so svojimi bratmi. Po jeho smrti prešiel majetok na bratov, ktorí ho v roku 1478 predali Benešovi z Hustopečí. V roku 1531 zakúpili Štramberský statok páni zo Žerotína a pripojili ho k Novojičínskemu panstvu. Za Žerotínovcov nastal rozkvet panstva a zlepšili sa aj sociálne pomery poddaných. Po dvoch rokoch sa panstvo rozdelilo na Starojičínske a Novojičínsko-Štramberské, pričom v roku 1558 sa mesto Nový Jičín vykúpilo zo Žerotínovho poddanstva a za 39 000 zlatých získalo aj Novojičínsko-Štramberské panstvo.
thumb|alt=Kamenná doska z erbom oprená o stenu obklopená kvetinami v kvetináčoch.|Znak Jana Jeřábka z Mořkova v miestnej kaplnke V Mořkove vznikol slobodný dvor, ktorý bol v majetku rodiny Jeřábkovcov. Najstarší známy predstaviteľ rodu, Jakub Jeřábek, nechal v roku 1587 na mieste pôvodného dreveného kostolíka z roku 1437 postavť kostol z kameňa a tehál. Jeho synom bol Jan Jeřábek z Mořkova. Nový Jičín vlastnil Mořkov až do roku 1624, kedy kvôli podpore stavovského povstania proti cisárovi Ferdinandovi II. V rokoch 1618 až 1620 o svoj majetok prišiel. V roku 1624 bol Mořkov s celým Novojičínsko-Štramberským panstvom darovaný jezuitskému kolégiu v Olomouci, v ktorého majetku bol až do roku 1773, kedy za panovania Jozefa II. došlo k zrušeniu tohto rádu. V rámci svojich poddanských povinností museli tunajší poddaní v druhej polovici 17.storočia jazdiť vrchnosti pre víno, ktoré privážali z oblastí juhomoravského Znojma alebo Šatova alebo z okolia dnešných rakúskych miest Retz a Viedne, teda zo vzdialenosti asi 170 kilometrov (merané vzdušnou čiarou). Od roku 1665 však mohli poddaní miesto dovozu vína zaplatiť sumu 18 strieborných grošov a tým sa z povinnosti vyviazať. Po zrušení rádu bolo celé panstvo odovzdané c. a k.Tereziánskej akadémii vo Viedni. V 18. storočí v obci dochádzalo k rozvoju pradiarstva a tkáčstva (doteraz sa ľudia venovali predovšetkým poľnohospodárstvu). V roku 1718 sa objavuje prvá zmienka o vodnom mlyne v Mořkove (dnes čp.99), kedy je v obecnej gruntovnej knihe napísané, že ho od jezuitskej vrchnosti kúpil mlynár Václav Horák. V roku 1844 bola v obci postavená prízemná budova pre tunajšiu školu a roku 1853 postavil na svojom pozemku Jan Jeřábek kaplnku, kam preniesol kamenný erb rodiny Jeřábkov, ktorý bol do tej doby osadený na veži Jeřábkovho kostola z roku 1587. V závere 19.storočia sa stavala železničná trať z Ostravy do Valašského Meziříčí, ktorá je vedená južne od obce a je na nej vblízkosti obce zriadená železničná zastávka. Prevádzka na nej bola začatá 1. júna 1889. Toho istého roku vznikla aj prvá spoločenská organizácia v obci (Zbor dobrovoľných hasičov) a roku 1897 tiež miestna záložna.
Začiatok 20.storočia a svetovej vojny
thumb|left|alt=Kamenný kríž, na dvojstupňovej základni je hranol, ktorý má vpredu pilastre a medzi nimi reliéf ukrižovaného Krista, hore na oblúkovej rímse stojí kríž. Pomník je obklopený kovovým zábradlím a umiestnený na kraji poľa pod stromom.|Pomník padlým počas [[Prvá svetová vojna|prvej svetovej vojny]] Na počiatku 20. storočia začal prevádzku druhý vodný mlyn vobci (čp.59). Od roku 1911alebo 1912pôsobila vobci telovýchovná jednota Orol. V polovici roka 1914 vypukla prvá svetová vojna a v krajine sa uskutočnila všeobecná mobilizácia. Na jeseň toho istého roku sa v Mořkove konalo aj rekvírovanie tunajších a hodslavických koní na vojnový front. Dňa 10.októbra 1916 došlo k rekvírovaniu zvonov z miestneho kostola. Na začiatku roku 1918 sa pre vojnové účely rekvírovali dokonca píšťaly tunajších organov. Na konci vojny zomrel starosta Ján Pitr a do volieb ho vystriedal František Černoch. Po nich sa stal starostom obce Josef Geryk z Československej strany ľudovej. Po jeho tragickom úmrtí v lese v roku 1923 sa starostom stal František Černoch a v druhej polovici 20.rokov 20.storočia ho vystriedal Jan Bartoň. Vtej dobe došlo k nahradeniu starobylých pouličných lúčových svietidiel petrolejovými a karbidovými lampami. Na pamiatku útrap a padlých počas vojny bol pri ceste do Hodslavíc vybudovaný pomník vojnovým obetiam.
V marci 1930 schválilo obecné zastupiteľstvo elektrifikáciu obce, ku ktorej dokončeniu došlo v roku 1933. V tej dobe tiež končí prevádzka vodného mlyna v dome čp.59. V roku 1932 prebehli obecné voľby, po ktorých sa stal starostom František Pitr. Po čiastočnej mobilizácii v máji 1938 začalo česko-slovenské vojsko budovať na okraji lesa v katastrálnom území obce muničné sklady (drevené, až 15 metrov dlhé prízemné budovy s príjazdovými cestami a betónovými rampami). Po odstúpení Sudetov v dôsledku Mníchovskej dohody v roku 1938bola nová štátna hranica vedená cestou na Veřovice a Mořkov sa tak stal prihraničnou obcou, v ktorej došlo k zriadeniu colnice. Pôvodne mala ísť hranica stredom obce, ale petícia občanov adresovaná ríšskemu kancelárstvu v Berlíne zabezpečila, že delimitačná komisia rozhodla o ponechaní celej obce v Česko-Slovensku. Pretože však doterajšie okresné mesto Nový Jičín pripadlo Nemecku, stal sa Mořkov do konca vojny (v roku 1945) súčasťou okresu Valašské Meziříčí. Hraničnou obcou bol Mořkov do 15.marca 1939, kedy vznikol Protektorát Čechy a Morava, čo malo za následok zrušenie hranice. V tom istom roku sa starostom obce stal František Bartoň.
Počas druhej svetovej vojny bolo 20 občanov odvedených na nútené práce ako do Nemecka, tak do priemyselných podnikov v okolitých mestách. Ďalších občanov v roku 1941 nemci zatkli a odvliekli do koncentračných táborov, kde ich umučili (štyroch v Mauthausene a jedného v Dachau). Počas heydrichiády došlo 4. júna 1942 k obkľúčeniu celej dediny a nemeckí žandári v spolupráci s vojakmi prehľadávali všetky domy a budovy. Počas vojnových rokov pomáhal tunajším ľuďom mlynár Miroslav Hoferka, ktorý miestnym vo svojom mlyne (čp.99) tajne mlel ich obilie. Na konci vojny boli pod dohľadom nemeckého vojska budované v okolí Mořkova zákopy a protitankové zátarasy, ku ktorých plnému využitiu však nedošlo. Dňa 3. mája 1945 zničili partizáni miestnu železničnú trať a medzi Mořkovom a Veřovicami, keď vyhodili do povetria vojenský železničný transport, ktorý tadiaľ prechádzal. K oslobodeniu Mořkova došlo v podvečer 6. mája 1945. Jedinou obeťou oslobodzovania bol sovietsky vojak Ilija Pjotrij Karaměnko, ktorý padol pri ceste na Veřovice v oblasti zvanej "V Říkách". V tých miestach (v blízkosti dnešnej autobusovej zastávky "Pomník červenoarmejcov") potom bol na jeho počesť vybudovaný pomníček, ktorý je tu dodnes.
Povojnové obdobie a doba socializmu
thumb|Pamätník obetiam [[Nemecká okupácia Čiech, Moravy a Sliezska|nemeckej okupácie]] Po druhej svetovej vojne sa správy obce ujal národný výbor, v čele ktorého stál Miroslav Rýdl. Na konci mája 1945 ho vystriedal František Bartoň, po ktorom ešte do volieb 1946 krátko robil starostu postupne Ján Mička a Jan Bartoň. Počas osláv 28.októbra 1945 bol odhalený pomník občanom padlým počas druhej svetovej vojny. V rámci osídľovania pohraničia, odkiaľ predtým odišli nemeckí občania, sa vpriebehu rokov 1945 až 1946 z Mořkova vysťahovalo asi 500 občanov. Mnohí z nich sa však po niekoľkých rokoch vrátili späť. Vo voľbách v roku 1946 zvíťazila vobci Československá strana ľudová (ČSL) so ziskom 56% hlasov nasledovaná Komunistickou stranou Česko-Slovenska, ktorá získala 28% odovzdaných hlasov. Po voľbách sa starostom obce stal Jan Macíček. Začiatkom augusta 1947 bol z výťažku zbierky medzi tunajšími občanmi sprevádzkovaný miestny rozhlas.
Po komunistickom prevrate vfebruári 1948sa do čela obce (miestneho národného výboru) dostal komunista Jan Bartoň, ktorého v máji 1949 vystriedal Josef Filip. V júli 1948 bol položený základný kameň k novej požiarnej zbrojnici (dokončenia sa dočkala až v roku 1949). Prebiehalo tiež znárodňovanie do tej doby súkromného majetku (obe píly, obchody a živnosti). Súkromní hospodári boli nútení k vstupu do novozaloženého JZD Mořkov. Súčasťou JZD sa stal tiež mlyn v čp.99, v ktorom došlo k ukončeniu jeho činnosti a objekt bol využívaný pre miešanie kŕmnych zmesí. Traja občania boli za údajnú protištátnu činnosť zatknutí a prežili dlhé roky v komunistických väzniciach. V roku 1954 došlo k vybudovaniu miestneho športového ihriska. Predsedom národného výboru bol v roku 1954 zvolený Josef Kunc, ktorého po voľbách vroku 1957 vystriedal Josef Machač. Obec uzavrela družbu so slovenskou obcou Blatnica z okresu Martin. a 1. júla 1955 došlo k zriadeniu poštového úradu (dovtedy spadal Mořkov pod Hodslavice).
Po voľbách v roku 1960 sa predsedom národného výboru stal Ján Geryk, ktorého o dva roky neskôr vystriedal Josef Machač. V máji nasledujúceho roka sa začalo so stavbou miestneho kúpaliska. K jeho dokončeniu došlo v júni 1963 a o tri roky neskôr bolo osvetlené. Po voľbách v roku 1965 sa predsedom národného výboru stal Josef Macíček. Roku 1962 viedla obcou trasa cyklistických Pretekov mieru.
thumb|Miestny futbalový štadión, v pozadí [[Mořkovský vrch]] V roku 1981 prebehlo pomenovanie ulíc podľa tunajších vžitých názvov (Dolná, Horná, Malá Strana, Najštef, Kvetná, Pastelník a ďalšie). V roku 1983 sa novým predsedom národného výboru stal Antonín Křenek. Pretože tunajší poľnohospodári používali k hnojeniu polí letecké práškovanie alebo postreku miestnych polí a lesov, došlo v oblasti "Na Zuberkách" k zriadeniu poľného letiska. Roku 1985 bol za prítomnosti Česko-slovenskej televízie z Ostravy otvorený spoločenský dom, v ktorom je dnes sídlo obecného úradu a reštaurácia so sálou pre 400 návštevníkov, v ktorej sa usporadúvajú plesy. Odva roky neskôr, v roku 1987, sa začali práce na stavbe vodovodu a toho istého roku začal miestny národný výbor vydávať spravodajcu Informátor pre občanov Mořkova. Medzi rokmi 1988 a 1989 došlo k výmene povrchu športového ihriska zo škvary na trávu. A v roku 1988 bola tiež začatá družba s obcou Kalač z vtedajšieho Sovietskeho zväzu (dnes Rusko).
Porevolučný vývoj
Po Nežnej revolúcii vzniklo v Mořkove Občianske fórum, ktoré síce získalo 9 miest na národnom výbore, ale v čele obce ďalej až do volieb v roku 1990 zostal Antonín Křenek, ktorý však vystúpil z komunistickej strany. V komunálnych voľbách vyhrala KDU-ČSL a starostom sa stal Ján Machač. Po voľbách roku 1994 ho vo funkcii nahradil Jiří Rýc. Medzi rokmi 1990 a 1993 prebiehala v obci výstavba vodovodu. Od konca apríla 1994 bolo JRD Beskyd vlikvidácii a v auguste 2008 úplne zaniklo. V roku 1994 vzniklo poľnohospodárske družstvo Horal Mořkov. V roku 1995 prebehla rekonštrukcia elektrickej siete a príprava plošnej plynofikácie, ktorá bola dokončená v roku 1997.
Vroku 2009 postihli oblasť záplavy, ktoré poškodili železničnú trať z Hostašovíc do Nového Jičína, ktorá po nich už nebola obnovená. Po komunálnych voľbách v roku 2010 vystriedala Jiřího Rýca v kresle starostu obce jeho stranícka kolegyňa z KDU-ČSL Ivana Váňová. Tá bola do tejto funkcie opätovne zvolená na ustanovujúcom zasadnutí zastupiteľstva v novembri 2014.
Geografia
thumb|alt=Čiernobiela česky popísaná mapa, na ktorej sú vyznačené Mořkov a niekoľko ďalších okolitých dedín.|Mořkov na mapách [[Tretie vojenské mapovanie|III.Vojenského mapovania (z druhej polovice 70. rokov 19. storočia)]] Mořkov aj rovnomenné katastrálne územie (o výmere ) sa nachádza severne od Moravsko-sliezskych Beskydov na úbočí vrchu Huštýna a zvažuje sa až k rieke Jičínke. Huštýn je svojou nadmorskou výškou súčasne najvyšším miestom katastrálneho územia obce. Medzi ďalšie výškové kóty v okolí patrí Trojačka A Mořkovský vrch. Najnižším miestom je s nadmorskou výškou miesto, kde rieka Jičínka opúšťa obec. Od okresného mesta Nový Jičín je obec vzdialená asi 7,5 kilometra, od Štramberka 7 kilometrov a od Valašského Meziříčí približne 9 kilometrov.
Geológia, geomorfológia a pedológia
Na území sa nachádzajú štyri lomy. Jeden je na severnej strane obce (pri ceste na Veřovice), dva na východnej a posledný, štvrtý, na západnej. Prvý z nich bol otvorený v polovici 19. storočia a zo žily o hrúbke 10 metrov prezerajúcej tunajšími bridlicami sa ťažil apatitický ouachitit sfarbený do zelenošeda až čiernošeda. Pretože nebol opracovateľný, používal sa ako štrk na miestne komunikácie. Lom bol v roku 1914 trvalo opustený a je zarastený. Ďalšie začali byť využívané v deväťdesiatych rokoch 19.storočia a zo žily o hrúbke 10 metrov sa ťažil melanokratný fourchirit šedozelenej farby. Keďže bol kameň síce neopracovatelný, ale pevný, využíval sa buď ako štrk alebo štet alebo do základov stavieb. K ukončeniu ťažby došlo v roku 1929. Rovnaké využitie vyťaženého materiálu mal aj lom otvorený roku 1890, kde sa zo žily o hrúbkei 7 metrov ťažil melanokrátny fourchirit zelenošedej farby. K opusteniu tohto lomu došlo v roku 1942. V poslednom lome prebiehala ťažba z 3 metre hrubej žily pevného, ??ale neopracovateľného šedozeleného jemného pikritu, a to až do roku 1925.
thumb|vľavo|alt=V popredí sa nachádza pokosené pole, ktoré je vzadu ohraničené stromami od lúky. V pozadí stúpa Mořkovský vrch, na ktorom je základňová stanica mobilného operátora a stožiare vysokého elektrického napätia.|Mořkovský vrch Oblasť patrí do geomorfologickej oblasti Západné Beskydy, konkrétne do jej celku Moravsko-sliezske Beskydy. Jej územie sa zvažuje predovšetkým na sever a len malá časť má sklon smerom na západ. Tunajšia priemerná nadmorská výška je 533 metrov. Severné partie obce sa radia do podbeskydskej pahorkatiny, konkrétne k Štramberskej vrchovine a údolia rieky Jičínka, teda stredná časť obce, je súčasťou jej Frenštátskej brázdy. Menšia oblasť na juhu obce patrí do Radhošťskej hornatiny.
V Mořkove sa z pedologického hľadiska nachádza kambizem typická a kambizem pseudoglejová. Vmiestach, kde sú aluviálne bezkarbonátové sedimenty, teda v nivách rieky Jičínky a jej prítokov, sa nachádza fluvizem glejová.
Hydrológia a podnebie
thumb|alt=Kameňom vymurované riečisko Papakovho potoka pozdĺž cesty v Mořkove. Vľavo je cesta, po ktorej okraji vedie kovové zábradlie. Na brehu vpravo sa nachádza krový porast. V pozadí vedie cez potok mostík.|Papakov potok Oblasť patrí do povodia Odry a je súčasťou úmoria Baltského mora, pričom hranica medzi úmoriami vedie južne od obce cez vrcholky Moravsko-sliezskych Beskydov (Huštýn, Trojačka a Krátku). Mořkovom preteká Papakov potok prameniaci na úbočí Huštýna. Jeho vody využíva aj obecné kúpalisko. Na území obce sa do neho ľavostranne vlieva Kráľov potok a svoj tok končí sútokom s riekou Jičínkou. Najväčšie odtoky sú počas mesiacov marca a apríla. Ďalšími vodnými tokmi prameniacimi v katastrálnom území obce sú Škaredý potok, Slaný potok, Bukový potok, Jančův potok a Mlýnský potok. Na území katastra obce niesú žiadne jazerá či rybníky. V okolí obce sa nachádzalo niekoľko studničiek. Väčšina z nich však vplyvom odlesňovania tunajších kopcov vymizla.
Z dôvodu vysychania studní v období leta a s ohľadom na úbytok vody aj v celoročnom priemere, prikročilo sa v roku 1987 k výstavbe vodovodu z priehradnej nádrže Šance. Okrem Mořkova sú naň napojené obce Nová Ves, Frenštát pod Radhoštěm, Kopřivnice, Lichnov a Veřovice. Prvé domky boli napojené v roku 1990. Južne od železničnej trate bol na úbočí Huštýna v nadmorskej výške 420 až je vybudovaný zemný vodojem o objeme 2×. O likvidáciu odpadových vôd sa stará čistiareň odpadových vôd v Šenove u Nového Jičína.
Flóra a fauna
thumb|vľavo|alt=Urastený strom čremchy obyčajnej na slnkom osvietenej lúke.|Čremcha obyčajná Prirodzenou vegetáciou v oblasti sú dubohrabové háje, luhy a jelšiny, kvetnaté bučiny, acidofilné horské bučiny a suťové lesy. Tieto porasty však boli nahradené lesmi tvorenými predovšetkým smrekovými monokultúrami. Oblasti v okolí obce prešli odlesnením a sú tu polia a lúky.
Medzi lúčne rastlinstvo patria napríklad rebríček obyčajný (Achillea millefolium), iskerník prudký (Ranunculus acris), pichliač potočný (Cirsium rivulare), ľubovník škvrnitý (Hypericum maculatum), nevädzovec lúčny (Jacea pratensis), skorocel kopijovitý (Plantago lanceolata), chrastavec roľný (Knautia arvensis), púpavec srstnatý (Leontodon hispidus), timotejka lúčna (Phleum pratense), ďatelina ohnutá (Trifolium flexuosum) i ďatelina horská (Trifolium montanum), dúška vajcovitá (Thymus pulegioides) či bedrovník lomikameňový (Pimpinella saxifraga) a zemežlč menšia (Centaurium erythraea).
V lesoch rastie lipnica hájna (Poa nemoralis), kopytník európsky (Asarum europaeum), ostrica lesná (Carex sylvatica), fialka lesná (Viola reichenbachiana), papraď samčia (Dryopteris filix-mas), ďalej brusnica čučoriedková (Vaccinium myrtillus) a Machy (Bryophyta). Z krovín tu prirodzene rastú ruža šípová (Rosa canina), hloh obyčajný (Crataegus oxyacantha) a hloh podhorský (Crataegus praemonticola), trnka obyčajná (Prunus spinosa), kalina obyčajná (Viburnum opulus), lieska obyčajná (Corylus avellana), baza čierna (Sambucus nigra), ďalej čremcha obyčajná (Prunus padus), agát biely (Robinia pseudoacacia) a v lese ostružina malinová (Rubus idaeus) a ostružina černicová (Rubus fruticosus). Z húb tu rastú hríby (Boletus), kozáky (Leccinum), masliaky (Suillus), kuriatka (Cantharellus) či bedle.
thumb|V Mořkove je možné uvidieť i [[Salamandra škvrnitá|salamandru škvrnitú]] Z cicavcov tu žije jež bledý (Erinaceus concolor), krt obyčajný (Talpa europea), piskor lesný (Sorex araneus), netopiere (Microchiroptera), zajace (Lagomorpha), králik divý (Oryctolagus cuniculus), veveričky (Sciuridae) či syseľ pasienkový (Spermophilus citellus), ďalej diviak lesný (Sus scrofa), jeleň lesný (Cervus elaphus) a srnec lesný (Capreolus capreolus).
V oblasti sa vyskytuje tiež jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis), v maliniskách na svahoch hôr tiež vretenica severná (Vipera berus), ďalej kunka červenobruchá (Bombina bombina), ropucha bradavičnatá (Bufo bufo) a rosnička zelená (Hyla arborea) alebo Salamandra škvrnitá (Salamandra salamandra). S ohľadem na nevhodnú kvalitu vôd vo vodných tokoch sa v nich nevyskytujú žiadne ryby.
Medzi ohrozených a vzácnych živočíchov žijúcich v Mořkove a jeho okolí patrí rak riečny (Astacus astacus), mihuľa riečna (Lampetra fluviatilis), sokol sťahovavý (Falco peregrinus), vydra riečna (Lutra lutra) a rys ostrovid (Lynx lynx).
Ochrana životného prostredia
thumb|vlevo|Snežienka jarná na Trojačke (marec 2012) Tretina obce je súčasťou chránenej krajinnej oblasti Beskydy. Jej súčasťou sú i prírodná rezervácia Trojačka a Huštýn. Je v nich chránený predovšetkým orlíček obyčajný (Aquilegia vulgaris), vtáčia prilba biela (Cephalanthera damasonium) i vtáčia prilba dlholistá (Cephalanthera longifolia), vstavačovec škvrnitý (Dactylorhiza maculata) a vstavačovec májový (Dactylorhiza majalis), lykovec jedovatý (Daphne mezereum), ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), mesačnica trváca (Lunaria rediviva), vstavač mužský (Orchis mascula) a vstavač bledý (Orchis pallens), snežienka jarná (Galanthus nivalis), prvosienka vyššia (Primula elatior), zimozeleň menšia (Vinca minor) a jazyk jelení (Phyllitis scolopendrium), ktorý tu má jediné lesné stanovište v celom Česku.
Cesta II/483 prechádzajúca obcou je južnou hranicou prírodného parku Podbeskydí. Vznikol v roku 1994 a jeho poslaním je zachovanie tunajšieho krajinného rázu typického pre toto územie spolu so zachovaním druhovej pestrosti živých organizmov i prírodných krás, ktoré sa na jeho území nachádzajú. Rastie tu ostrica chlpatá (Carex pilosa), zubačka cibuľkonosná (Dentaria bulbifera), mliečnik mandľolistý (Tithymalus amygdaloides) a kostihoj hľuznatý (Symphytum tuberosum). Zo živočíchov tu žijú skokan ostropyský (Rana arvalis), jašterica múrová (Podarcis muralis), murárik červenokrídly (Tichodroma muraria), výr skalný (Bubo bubo), bocian čierny (Ciconia nigra) a chrapkáč poľný (Crex crex). V parku bol v roku 1996 zriadený Náučný chodník Františka Palackého.
Do katastrálneho územia obce zasahujú tiež dve chránené územia, ktoré sú súčasťou sústavy Natura 2000. Je to európsky významná lokalita Beskydy a rovnomenné chránené vtáčie územie. Európsky významná lokalita Beskydy bola zriadená na zachovanie prírodných stanovíšť tunajšej fauny, na ktorých žijú kunka žltobruchá (Bombina variegata), vlk obyčajný (Canis lupus), bystruška potočná (Carabus variolosus), plocháč červený (Cucujus cinnaberinus), vydra riečna (Lutra lutra), mlok karpatský (Triturus montandoni) a korýtko riečne (Unio crassus). Chránené vtáčie územie Beskydy vzniklo v roku 2004 a zriadené bolo pre ochranu životného prostredia vtáctva ako bocian čierny (Ciconia nigra), jariabok hôrny (Bonasa bonasia), hlucháň hôrny (Tetrao urogallus), kuvičok vrabčí (Glucidium passerinum), sova dlhochvostá (Strix uralensis), žlna sivá (Picus canus), tesár čierny (Dryocopus martius), ďateľ bielochrbtý (Dendrocopos leucotos), ďubník trojprstý (Picoides tridactylus) a muchárik malý (Ficedula parva).
Obecná správa a politika
thumb|alt=Betonová dvojposchodová budova obecného úradu v Mořkove stojaca na miernom kopčeku, ku ktorej vedie vyasfaltovaná komunikácia lemovaná ihličnatými stromami.|Obecný úrad
Zastupiteľstvo a starostka
Obec má 15 členné obecné zastupiteľstvo, v ktorého čele je starostka. Tou je pre volebné obdobie 2014 až 2018 Ivana Váňová z KDU-ČSL. Z tej istej strany je v zastupiteľstve ešte 9 ďalších členov. Zvyšok obecného zastupiteľstva tvoria členovia „Združenia nezávislých kandidátov Obce Mořkov“ (5 zastupiteľov).
KDU-ČSL bola víťazom všetkých obecných volieb od roku 1990. Vtedy vo voľbách získala 5 mandátov, po štyroch mali Občianske fórum a nezávislí a zostávajúce dve miesta obsadili komunisti. V nasledujúcich voľbách získala KDU-ČSL 9 mandátov (zostávajúce 4 miesta obsadili zástupcovia KSČM a 2 kreslá získali Slobodní demokrati). O štyri roky neskôr získala KDU-ČSL dokonca 12 mandátov a zvyšné tri miesta zástupcovia komunistov. A rovnakým výsledkom skončili voľby i v roku 2002. Vo voľbách v roku 2006 tiež uspela KDU-ČSL (získala 7 mandátov), nasledovaná ODS (so 4 mandátmi) a „Združením nezávislých kandidátov obce Mořkov“, ktoré získalo tiež 4 mandáty. V predposledných voľbách v roku 2010 znovu uspela KDU-ČSL (získala 7 mandátov), „Združenie nezávislých kandidátov Obce Mořkov“ získalo 5 mandátov, nestranníci 2 a ODS 1 mandát.
Znak a vlajka
Dňa 18. novembra 1998 prevzali zástupcovia obce z rúk vtedajšieho predsedu Poslaneckej snemovne Václava Klausa znak a vlajku obce (udelené boli rozhodnutím číslo 9 Výboru pre vedu, vzdelanie, kultúru, mládež a telovýchovu Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky). V znaku je v zelenom štíte so striebornou cimburovou hlavou umiestnený stojaci srnec v zlatej farbe. Na vlajke (majúcej pomer šírky k dĺžke 2:3) je zeleno zafarbený list s bielym zubatým žrďovým pruhom so štyrmi štvorcovými zubami a tromi štvorcovými medzerami, ktoré sú široké na jednu štvrtinu dĺžky listu. V zeleno zafarbenom poli stojí žltý srnec.
Členstvo v združeniach
Obec je súčasťou Zväzku obcí regiónu Novojičínska, ktorého účelom je koordinácia aspoločný postup členských obcí v oblasti prípravy a realizácie kanalizácií v členských obciach. Zväzok vznikol v roku 2006 zo „Zväzku obcí povodia Jičínky“, ktorého bol Mořkov v roku 2004 zakladajúcim členom. Ďalej je obec členom Zväzku obcí Cyklochodníka Nový Jičín – Hostašovice, ktorý sa snaží o výstavbu cyklochodníka na telese zrušenej železničnej trate z Hostašovíc do Nového Jičína. Okrem toho je členom záujmového združenia SOMPO, ktorého snahou je vybudovanie dvoch skládok tuhého komunálneho odpadu v okrese Nový Jičín vrátane ich prevádzkovania.
Demografia
Miestni obyvatelia sa označujú ako „Mořkovjané“. Ich počet od roku 1869 stúpal až do roku 1980. Výnimkou boli zmeny po svetových vojnách, kedy v roku 1921 poklesol počet obyvateľov o 75 oproti sčítaniu vykonanom v roku 1910. Obdobne i sčítanie v roku 1950 zaznamenalo pokles (o 64 obyvateľov) oproti sčítaniu pred druhou svetovou vojnou, ktoré prebehlo v roku 1930. Vývoj počtu obyvateľov v obci a počet domov je uvedený v tabuľke:
Zloženie obyvateľov
Podľa sčítania ľudu v roku 2011 v Mořkove žilo 2403 obyvateľov, z toho 1204 žien. Celkom 1369 (asi 57 %) sa hlásilo k českej národnosti a 328 (asi 14 %) k moravskej národnosti. Z ďalších národností boli zastúpení Slováci, Poliaci a Slezania.
Náboženský život
V obci sídli rímskokatolícka farnosť náležiaca do Novojičínskeho dekanátu a Ostravsko-opavskej diecézy. Vo farnosti pôsobí kňaz Paweł Piotr Dobija, ktorý vystriedal Ing. Františka Káňu, OPraem. Farským kostolom je miestny kostol svätého Juraja. Podľa sčítania vykonaného v roku 2011 sa v obci k viere hlási 907 osôb, t. j. približne 38 %. Medzi veriacimi sa najviac obyvateľov hlási k rímskokatolíckej cirkvi (744, tedy 82 %). Ďalšou významnou cirkvou v obci je Českobratská cirkev evanjelická, ku ktorej sa hlási 99 obyvateľov obce. Tato cirkev má svoj farský zbor v susedných Hodslaviciach, ktorý má v Mořkově svoju kazateľskú stanicu v budove bývalej súkromnej evanjelickej školy.
Spoločnosť
V obci je poštový úrad, knižnica a materská i základná škola. Od roku 1889 pôsobí v obci tiež Zbor dobrovoľných hasičov. Pre seniorov bol v roku 1995 v spolupráci s Charitou Kopřivnice zriadený Dům pokojného stáří. Zdravotnú starostlivosť zabezpečujú lekári sústredení predovšetkým v budove bývalej školy stojacej vedľa kostola. Pri ceste na Hodslavice sú dva cintoríny, jeden evanjelický (založený v roku 1856) a druhý katolícky (založený na tom mieste v roku 1858).
Školstvo
thumb|vľavo|alt=Vstup do mořkovskej základnej školy ku ktorej vedie vyasfaltovaný chodník lemovaný po oboch jeho stranách stromami.|Vstup do mořkovskej školy V obci sa nachádza materská a základná škola. Už medzi rokmi 1560 a 1624 pôsobila v obci protestantská škola, ktorá potom zanikla. Po tridsaťročnej vojne bola v roku 1672 založená škola katolícka, ktorú navštevovali i deti z Hodslavíc a Veřovíc. Tá ale v roku 1691 zanikla. Pred rokom 1822 boli katolícke mořkovské deti vo veku od šiestich do deviatich rokov vyučované miestnym učiteľským pomocníkom a potom od deviateho do dvanásteho roku veku chodili do školy v Životiciach. Evanjelické deti medzi šiestym a deviatym rokom ich veku vyučoval tunajší domkár a potom do svojich dvanástich rokov navštevovali školu v Hodslaviciach. V roku 1822 bola v Mořkove povolená stavba novej školy. Snahou bolo, aby škola bola spoločná pre obe vyznania, ale pre výhrady vtedajšieho evanjelického kazateľa z Hodslavíc (pod ktorého Mořkov spadal) sa stavba školy odsúvala. Až v roku 1843 bola vybudovaná jednotriedna škola, ktorá bola k 1. decembru 1879 (vybudovaním ďalšieho poschodia na dovtedajšiu budovu) rozšírená na dvojtriednu a v roku 1888 na trojtriednu.
V roku 1951 došlo ku zriadeniu detského útulku v zrušenom obecnom hostinci, ale po roku prichádza pre jeho nízku využiteľnosť k premene na materskú školu. Miestna škola bola cez letné prázdniny 1954 zmenená na školu osemročnú, vďaka čomu nemuseli od tej doby chodiť mořkovské deti do školy v Hodslaviciach.
Súčasná budova základnej školy bola (ako pôvodne päťtriedna škola) vybudovaná v roku 1910 a v rokoch 1967 a 1968 bola rozšírená o dva pavilóny s triedami a špeciálnymi učebňami, školskou jedálňou, družinou a telocvičňou. Riaditeľkou školy i škôlky je v súčasnosti (január 2015) Mgr. Yvona Šindlerová. Materská škola má kapacitu 95 detí a deti sú v nej podľa veku rozdelené do štyroch oddelení. V základnej škole majúcej kapacitu 300 žiakov je pre každý ročník otevorená jedna vyučovacia trieda. V škole je v roku 2013 vydávaný školní časopis „Maxiblázni“.
Nárečie
O nárečí so zvláštnym fonologickým systémom, ktoré sa v obci používa, referuje práca Arnošta Lamprechta „K hláskovému systému v obcích Veřovice a Spálov na pomezí lašsko-východomoravském“ uverejnená v zborníku „Rodné zemi“ vydanom v roku 1958 v Brne. V hovore sa objavujú i charakteristické výrazy, napríklad „škračenka“ označuje praženicu či „zhlavec“ je výrazom pre vankúš, ale vyskytujú sa tu i slovné obraty napríklad „ty vogo“ a „toť to“.
Kultúra
Začiatkom mája prebieha v okolí obce turistický pochod nazvaný „Pochod okolo Mořkova“, ktorého prvý ročník sa uskutočnil v roku 1975. Pre účastníkov pochodu je pripravených viacero trás, ktoré sa od seba líšia svojou dĺžkou (od 5 do 35 kilometrov). Jednotlivých ročníkov sa priemerne zúčastní asi 800 ľudí, z ktorých niektorí pochádzajú i z Prahy či z Českých Budejovíc.
Za účasti umelcov je na jeseň poriadaná humoriáda „O mořkovský koláč“. Zúčastnili sea jej napríklad Petra Černocká, Pavel Novák, Jan Rosák, Karol Polák či Karel Loprais. Zaisťuje ju hajtman kraja a Český rozhlas Ostrava z nej robí zvukový záznam.
Každý rok sa vzimných mesiacoch v Mořkove poriada niekoľko plesov (napríklad hasičský, mäsiarsky, Orelský či školského ZRPŠ). Každoročne je poriadaná púť. Ta sa koná na konci apríla, lebo tunajší kostol je zasvätený svätému Jurajovi a ten má 24. apríla svoj sviatok. Preto je mořkovská púť prvou jarnou v celom okolí (v susedných Hodslaviciach sa púť koná v polovici júna, vo Veřoviciach v polovici augusta). Miestna púť bola v ľudovej tradícii vnímaná ako medzník (prelom medzi zimou a letom) a deň svätého Juraja platil i za právnu lehotu, do kedy boli splatné dlžobné úpisy.
Spoločenské organizácie
thumb|alt=Miestna dvojposchodová hasičská zbrojnica (pohľad z ulice), pred ňou je autobusová zastávka a vývesná tabuľa.|Miestna hasičská zbrojnica Najstaršou záujmovou organizáciou v Mořkove je Zbor dobrovoľných hasičov, ktorý vznikol v roku 1889. Prvý zásah pri požiari vykonali jeho členovia o tri roky neskôr. Na počiatku 20.storočia vedľa hasičských zásahov poriadali členovia spolku osvetové prednášky s protipožiarnou tématikou, hrali ochotnícke predstavenia či poriadali plesy, výlety a založili tiež spevácky krúžok. Súčasná hasičská zbrojnica slúži od roku 1949, kedy bola odovzdaná do užívania pri výročí 60.rokov od založenia spolku. Ten sa okrem hasenia požiarov a poriadania plesov či výletov venuje tiež činnosti v oblasti prevencie (prehliadkam komínov, rozhlasovým reláciám v miestnom rozhlase alebo žňovým hliadkam). Hasičský zbor v roku 2013 disponuje automobilom Fiat Ducato s prívesným vozíkom a od konca roku 2007 i automobilom Tatra 815 Terrno 4×4 CAS 20.
Miestna Robotnícka telovýchovná jednota bola založená v roku 1909, kedy vznikla ako pobočka rovnakej organizácie v blízkych Hodslaviciach. Pod Hodslavice spadala až do januára 1931, kedy sa osamostatnila a existovala až do roku 1941, než ju Nemci zakázali. Po druhej svetovej vojne už obnovená nebola a na jej činnosť nadviazala TJ Mořkov. Jednota poriadala jednak telovýchovné aktivity, a jednak vykonávala tiež kulturno-spoločenské činnosti (divadlá či besiedky) pre tunajších občanov.
alt=Dvojposchodová budova Katolíckeho domu v Mořkove zakončená valbovou strechou, vľavo je jednoposchodový prístavok k budove. Oba objekty sú omietnuté do ružovej farby. Pred domom je asfaltová plocha slúžiaca k odstavovaniu vozidiel.|thumb|vľavo|Katolícky dom V roku 1911 vznikol miestny odbor telocvičnej organizácie Orol. Svojich členov rozvíjal po telesnej i duchovnej stránke. V júli roku 1914 sa mala v Mořkove uskutočniť prvá orolská slávnosť, ale k tomu nedošlo, lebo týždeň pred jej začatím bola vyhlásená mobilizácia. Po vojne členov organizácie pribúdalo a bolo preto nutné získať väčšie priestory pre vykonávanie činností spolku, pretože dovtedy využívaná sála miestnej reštaurácie prestal vyhovovať. Roku 1929 bol postavený a vysvätený Katolicky dom, v ktorom bolo zriadené i kino. Počas druhej svetovej vojny došlo k prerušeniu činnosti Orla a po roku 1948 k jej úplnému zastaveniu. Po roku 1990 však došlo kobnoveniu jeho činnosti.
V januári 1920 vznikla miestna odbočka Sokola. Členovia cvičili v sále priliehajúcej k miestnemu hostincu a zúčastnili sa tiež verejných cvičení vblízkych obciach. Hoci spolok (roku 1933) kúpil pozemok pre svoju telocvičňu, k jej stavb nikdy nedošlo. Medzi rokmi 1941 až 1945 bola jeho činnosť prerušená a roku 1948 sa stal súčasťou TJ Mořkov. K jej obnoveniu po Sametovej revolúcii už nedošlo.
Šport
Miestnym športovým oddielom je TJ Mořkov, ktorého súčasťou je oddiel futbalu, volejbalu, šachu a vznikla pri ňom aj tunajšia miestna organizácia Klubu českých turistov. Futbalisti využívajú za školou vybudované športové a viacúčelové ihrisko. Klub bol založený v roku 1939 a vedľa dvoch mužských celkov (muži A a muži B) má tiež výber dorastencov, žiakov a staršej prípravky. Muži hrajú novojičínsku okresnú súťaž. Volejbalový oddiel, ktorý od 30.rokov 20.storočia hrá svoje zápasy, je dnes účastníkom Novojičínskej volejbalovej ligy, v ktorej vystupuje pod pomenovaním „Old boys“. Okrem toho existuje v klube ešte oddiel mládeže, ktorý vychováva a pripravuje hráčov pre ligové mužstvo. Miestni šachisti sa združujú v šachovom oddieli TJ Mořkov. Jeho súčasťou sú dve družstvá, z ktorých lepšie je účastníkom „Krajskej súťaže A Moravskosliezskeho kraja“ a druhé sa účastní „Okresnej súťaže Nový Jičín“. Priaznivci turistiky sa od roku 1973 tiež združujú v tunajšej TJ Mořkov. Dnes ich miestna organizácia má 83 členov a jej najvýznamnejšou akciou je každoročné poriadanie Pochodu okolo Mořkova. Okrem toho sa zúčastňuje i ďalších turistických výletov najčastejšie do oblastí Moravsko-sliezskeho kraja.
V juhovýchodných partiách obce neďaleko železničnej zastávky je vonkajšie kúpalisko s reštauráciou a autokempom. Kúpalisko s bazénom o rozmeroch 33× prešlo v roku 2008 rekonštrukciou. Vo večerných hodinách je možné využiť nočné kúpanie v osvetlenom bazéne. Roku 2009 boli v areáli kúpaliska vybudované atrakcie pre deti (vodný futbal, skákací hrad, pieskovisko a ďalšie). Súčásťou areálu kúpaliska je tiež autokemp s jedenástimi chatkami.
Doprava
thumb|vľavo|alt=Pohľad z koľajiska na drevom obloženú čakáreň železničnej zastávky „Mořkov hlavní trať“ s nástupiskom. Na nástupisku stojí lampa. Vpravo od budovy rastú listnaté stromy.|Železničná zastávka „Mořkov hlavní trať“ Dedinou prechádza tiež železničná trať číslo 323 spájajúca Ostravu s Valašským Meziříčím. Na trati je železničná zastávka Mořkov hlavní trať. V obci sa nachádzala ešte druhá železničná zastávka (nazvaná Mořkov), ktorá bola na trati číslo 326 spájajúcej Hostašovice s Novým Jičínom. Ale vzhľadom na to, že na trati bola po povodniach v roku 2009 prevádzka prerušená (a potom i ukončená), nie je už táto zastávka funkčná.
Verejnú automobilovú dopravu v obci zaisťuje spoločnosť Veolia Transport Morava v rámci Ostravského dopravného integrovaného systému (ODIS). Autobusové linky odtiaľ vedú do Nového Jičína, Frenštátu pod Radhoštěm, Hodslavíc a Kopřivnice. V Mořkove je zriadených celkom osem autobusových zastávok („Dolní konec“, „Horní konec“, „Kostel“, „Nové domky“, „Pomník rudoarmějce“, „Rozcestí Frenštát pod Radhoštěm“, „Střed“ a „Železniční stanice“). Železničné spoje z Mořkova jazdia do Valašského Meziříčí, Frenštátu pod Radhoštěm, Frýdlantu nad Ostravicí, Ostravy a Ostravice.
Kostol svätého Juraja
So stavbou nového kostola (naproti súčasnej fare) vybudovanom v štýle historického romantizmu sa začalo v roku 1878. Jeho základy boli položené okolo pôvodného kostolíka, z ktorého bola ponechaná iba veža. Keď sa po dostavbe nového kostola zistilo, že sa ku nemu veža nehodí, bola roku 1888 zvýšená do výšky asi 30 metrov. V kostole boli umiestnené tri oltáre. V sakristii visí obraz svätého Juraja, ktorý pochádza z pôvodného kostolíka (bol tam obrazom na hlavnom oltári).
V Jeřábkovom kostole (z roku 1587) boli vo veži umiestnené dva zvony – svätý Ján Nepomucký (zakúpený na náklady obce) a svätý Juraj venovaný Jakubom Jeřábkom. Po vybudovaní nového kostola (roku 1878) a zvýšení pôvodnej veže došlo v roku 1904 k inštalácii tretieho zvonu – umieráčka. Ten však bol spolu so zvonom svätého Juraja roku 1916 rekvírovaný pre vojnové účely. Vo veži tak zostal iba zvon svätý Ján Nepomucký. Počas roku 1926 boli zakúpené dva nové zvony, a síce svätý Jozef a Najsvätejšie Srdce Pána, ktorý slúžil ako umieráčik. Vo veži tak boli tri zvony. Počas druhej svetovej vojny došlo v marci roku 1943 k opätovnému rekvírovaniu zvonov, kedy boli odvezené zvony svätý Jozef a svätý Ján Nepomucký. Ten sa však po vojne vrátil a na věži tak boli dva zvony (vedľa svätého Jána Nepomuckého ešte Najsvätejšie Srdce Pána). V roku 1967 sa na vežu kostola zakúpili ďalšie dva zvony – jeden s reliéfom Krista Kráľa, druhý s reliéfom Panny Márie Svätohostínskej. Počas roku 1975 došlo k preliatiu zvona Nejsvätejšie Srdce Pána, ktorým sa zvoní umieráčik; novo je na ňom reliéf svätého Juraja. Vo veži mořkovského kostola sú tak štyri zvony.
Kaplnka Panny Márie Bolestnej
thumb|vľavo|Kaplnka Panny Márie Bolestnej Kaplnku (na križovatke ulíc Ke Kapli a U Kaple) na svojom pozemku postavil roku 1853 Jan Jeřábek. Je v nej uložený pôvodný znak rodu vytesaný v kameni, ktorý sa skôr nachádzal pri vstupe do veže miestneho kostola svätého Juraja. V októbri 1915 zložil miestny občan Jan Kyselý (potomok Jana Jeřábka) na tunajšom úrade finančnú sumu, ktorá mala byť použitá na udržovanie kaplnky. Farnosť preto zakúpila štátny dlhopis a z jeho úrokov opravu kaplnky financovala. Celkovou rekonštrukciou prešla kaplnka po roku 1990. Objekt je kultúrnou pamiatkou Českej republiky.
Budova prvej školy
thumb|vľavo|Budova prvej školy Pôvodne prízemná jednotriedka (v Dolnej ulici čp.74) z roku 1843 (podľa iných zdrojov až 1844), ktorá bola v roku 1879 zvýšená o jedno poschodie a stala sa z nej dvojtriedna škola (a od roku 1898 dokonca trojtriedna). Vedľa školských tried sa vbudove nachádzal i byt učiteľa. Keď došlo v roku 1910 k postaveniu novej školskej budovy (v dnešnej Sportovní ulici), využíval budovu obecný úrad a vznikla tu i četnícka stanica a niekoľko bytov. Od roku 1971 bol vbudove umiestnený tiež poštový úrad a zdravotné stredisko. Roku 1984 sa obecný úrad (vtedy miestny národný výbor) presťahoval do novo postaveného Spoločenského domu (čp.10). V roku 1991 sa z budovy prvej školy do domu čp.61 premiestnil poštový úrad a dom je tak využívaný okrem lekárov tiež kozmetickým salónom, fotografom a predajcom odevov.
Súkromná evanjelická škola
thumb|Súkromná evanjelická škola Škola stojí na Sportovní ulici čp.248. Základný kameň k jej stavbe bol položený v polovici júla 1895. Stavbu dokončili v auguste nasledujúceho roku a v polovici septembra 1896 začali školské vyučovanie (určené deťom tunajších protestantov). Budova v tej dobe bola iba prízemná. K pristaveniu druhého poschodia došlo v roku 1908, čím vznikol priestor i pre druhú školskú triedu.
Školu navštevovalo priemerne 83 žiakov. S ohľadom na znižujúci sa počet žiakov však bolo koncom marca 1919 vyučovanie v škole ukončené a všetci jej žiaci vrátane svojich učiteľov prestúpili od 1. apríla toho roku do miestnej všeobecnej školy. Krátko po ukončení výuky sa evanjelici na cirkevnej schôdzi uzniesli na zriadení modlitebne v budove bývalej školy, v ktorej sa od tej doby až dosiaľ konajú nielen nedeľné bohoslužby, ale i príležitostné cirkevné obrady (napríklad pohreby).
Pomník oslobodenia Červenou armádou
thumb|vlevo|alt=Pomník oslobodenia Červenou armádou v Mořkove v podobe kamenného monolitu, do ktorého je z prednej strany vytesaná päťramenná hviezda a pod ňou zasadená tabuľa s nápisom „Poděkování a lásku Rudé armádě za 6. květen 1945 Občané Mořkova 1974“. K pomníku vedie chodník zo šedo sfarbenej zámkovej dlažby. Vpravo od pomníku je kmeň borovice. Okolo pomníku je trávnik. V pozadí je budova mořkovskej základnej školy.|Pomník oslobodenia Červenou armádou Pri škole (Sportovní ulica čp.258) bol v roku 1974 postavený pomník vyjadrujúci vďaku a lásku Červenej armáde za oslobodenie obce v máji 1945. Je na ňom umiestnená pamätná tabuľa, ktorá bola pôvodne (od roku 1950) umiestnená na základnej škole. Pomník je kultúrnou pamiatkou Českej republiky.
Webový portál
Webový portál je vo všeobecnosti webový server, ktorý prináša a prezentuje informácie jednotným spôsobom. Často sa nie celkom presne webovým portálom nazýva webová lokalita či iba URL adresa webového portálu. Webový portal si kladie za úlohu sústrediť informácie zo špecifických oblastí a prezentovať ich na webovej stránke upravenej špeciálne pre jej používateľa pri zohľadnení jeho používateľských práv a tým i zabezpečovať požadovanú ochranu dát. Zvyčajne každý zdroj informácií dostane na stránke pridelený priestor, ktorý sa využije prostredníctvom portletu na prezentáciu informácií a používateľ má možnosť v závislosti od svojich oprávnení nastaviť, ktoré portlety sa mu budú zobrazovať. Webový portal ako všeobecný pojem zahrňuje napríklad mashup – kompozitnú webovú aplikáciu alebo aj rôzne intranetové portály, ktoré integrujú informácie, databázy a celé aplikácie. Rola používateľa v organizácii určuje, ktoré obsahy a aplikácie sú sprístupnené a ktoré nie.
Čo portál nie je
Najčastejšie portály spájajú mnohé z týchto atribútov. Portál môže používať API-rozhranie pre vyhľadávače ktoré umožnia náhľad i do intranetov. Okrem tejto spoločnej vyhľadávacej funkcie, môžu webové portály ponúkať ďalšie služby, ako je napríklad email, správy, kurzy akcií, informácie z databáz a dokonca aj zábavné obsahy. Portály poskytujú možnosť podnikom a organizáciám poskytovať konzistentné informácie s riadením prístupu a postupov pre viac aplikácií a databáz, ktoré by sa inak boli museli hľadať na rôznych URL ako rôzne webové subjekty. Dostupnosť funkcií a informácií sad á riadiť v závislosti od oprávnenia prihláseného používateľa (zamestnanec, člen), alebo pre anonymného návštevníka webu.
História
Tesne po vzniku WWW používateľ dosiahol želanú stránku iba keď poznal presnú adresu URL. Roku 1993 sa na webe vyskytovalo 623 webových stránok.
Tento stav sa začal meniť veľmi rýchlo (1995:10 000, 1995:100 000 .), pričom prvé vstupy (brány, čiže portály) do WWW boli jednoduchým spôsobom spísané zoznamy hypertextových odkazov. K zoznamom presných hypertextových odkazov pridávali servery i vyhľadávacie funkcie a prvé webové portály boli na svete. Prvým takýmto vyhľadávačom sa stal ALIWEB: (Archie Like Indexing for the WEB), ktorý jeho autor Martijn Koster umiestnil v novembri 1993 a prezentoval následne v máji 1994 na prvej medzinárodnej konferencii webu v Ženeve.
Príkladmi prvých verejných internetových portálov boli AOL, Excite, Netvibes, iGoogle, MSN, Naver, Lycos, Indiatimes, Rediff, a Yahoo!. V Česku portál Seznam.cz vznikol v roku 1996 a na Slovensku celosvetovo prvý portál s informáciami o bezpečnosti Astalavista.box.sk pôsobí od roku 1994.
Koncom deväťdesiatych rokov 20. storočia sa slovné spojenie „webový portál“ stalo módnym pojmom informačných technológií. Po masovom rozšírení webového prehliadača sa mnohé firmy snažili zaobstarať si portál, aby sa pokúsili získať čo najväčší podiel na internetovom trhu. Tieto portály pridávali postupne k základnej funkcii vyhľadávania ďalšie:
V rokoch 19962000 nastal zlatý vek portálov, ktorý sa skončil zlatou horúčkou internetu. V tomto čase sa založilo mnoho firiem, ktorých obchodný model sa zakladal na vyšsie menovaných službách a ich portály sas obohacovali ešte širším spektrom služieb. V rokoch 20002002 väčšina týchto firiem skrachovala, NASDAQ stratil 78%, portály sa však vyvíjali ďalej, firma Sun Microsystems, ktorú neskôr prevzal Oracle vyvinula úsilie vedúce k štandardizácii portálov prostredníctvom portletov.
Portály v tomto pojatí sa dodnes široko využívajú verejnými knižnicami, univerzitami a rozširili sa do mnohých oblastí, pozri nižšie v odseku Typy webových portálov.
Od roku 2005 sa súčasťou portálov stávajú mashupy.