cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helena Slavíková-Rabarová
Detstvo a štúdium (1943-1968)
Helena Slavíková-Rabarová sa narodila v roku 1943 v Šaštíne, kde prežila šťastné detstvo. Politickú situáciu si veľmi neuvedomovala, nedotýkala sa jej priamo. Žila v prírode na Záhorí, pred domom potok, veľká veranda a lesy, v dome umelecké prostredie. Jediné, čo musela, bolo cvičiť na klavíri. Tak ako aj ďalších troch súrodencov, k hudbe ju viedol otec - presvedčený organista. Pre Slavíkovú-Rabarovú nastal problém hneď po absolvovaní gymnázia (JSŠ v Senici n/Myj.), keď malá študentka nedostala od riaditeľa vyhovujúci kádrový posudok a jej snahy o vysokoškolské štúdium stroskotali. Možnosť študovať sa jej však otvorila na inej strane. Riaditeľ Elektrotechnickej strednej školy (SPŠE v Bratislave) Helenu Slavíkovú-Rabarovú prijal aj s takým posudkom, aký mala a ona sa tak dostala k umeniu cez techniku - študovala nadstavbový odbor javisková technika, osvetlenie a zvuk. Prednášky zabezpečovali zamestnanci SND, medzi nimi aj úspešný scénograf Ladislav Vychodil. Po škole nasledovalo jej prvé zamestnanie v Štátnom bábkovom divadle v Bratislave ako osvetľovačka. Tu sa Helena Slavíková-Rabarová a Bohdan Slavík zoznámili a v roku 1972 sa zosobášili. Robotnícka práca osvetľovačke Helene Slavíkovej-Rabarovej zlepšila kádrový posudok a otvorila jej cestu na Vysokú školu múzických umení. Bola prijatá na Divadelnú fakultu odbor Dramaturgia a divadelná veda. Slavíkovej-Rabarovej štúdium vrcholilo diplomovou prácou o bábko-herectve, čo sa ukázalo ako výborná voľba, pretože presne v tom čase Štúdio krátkych filmov vypísalo konkurz na post dramaturga animovaného filmu a z teoretického hľadiska má bábkové divadlo a animovaný film niekoľko styčných bodov.
Európska migračná sieť
Správy, štúdie a ďalšie výstupy
Od roku 2009 EMN poskytuje podklady pre Výročnú správu Európskej komisie o prisťahovalectve a azyle. EMN svojimi výstupmi tiež pravidelne prispieva k debatám EÚ o špecifických aspektoch migračnej a azylovej politiky (napr. dopyt po pracovnej sile, neregulárna migrácia, zlučovanie rodín a zahraniční študenti).
Helena Slavíková-Rabarová
Prvá dramatugička v Kreslenom filme Štúdia krátkych filmov (1968-1972)
Helena Slavíková-Rabarová sa tak ešte počas vysokoškolského štúdia v druhej polovici roka 1968 stala riadnym konkurzným konaním historicky prvou dramaturgičkou Kresleného filmu (na polovičný úväzok). Trikové oddelenie bolo zrušené v roku 1970 a pracovníci z neho prešli do Kresleného filmu. Dramaturgička Helena Slavíková-Rabarová bola postavená pred zásadnú otázku, ako organizovať a viesť Kreslený film v podmienkach, keď už síce došlo k rozšíreniu jeho kádrovej základne o bývalých trikárov - nádejných animátorov, ale ešte nie animátorov profesionálnych.
Európska migračná sieť
Správy, štúdie a ďalšie výstupy
Pri spracovávaní štúdií a riešení politík EMN úzko spolupracuje aj s ďalšími subjektmi z inštitucionálneho prostredia EÚ, ako aj mimo neho. Ide predovšetkým o Štatistický úrad EÚ (Eurostat) a Riaditeľstvo Európskej komisie pre výskum a inovácie, Agentúru EÚ pre základné práva (FRA), agentúru EÚ Frontex, Európsky podporný úrad pre azyl (EASO), Úrad koordinátorky EÚ na boj proti obchodovaniu s ľuďmi a Euromestá (Eurocities).
Helena Slavíková-Rabarová
Prvá dramatugička v Kreslenom filme Štúdia krátkych filmov (1968-1972)
Hoci sa Helena Slavíková-Rabarová chopila dramaturgie Kresleného filmu úspešne, znova ju dostihla komunistická totalita, tentokrát v normalizačnej podobe. V roku 1972 ju zosadili z postu dramaturgičky a na jej miesto nastúpil Rudolf Urc. Keďže Urc sa v začiatkoch okupácie ukázal byť viac skutočným dokumentaristom, než straníkom, vedenie ho potrebovalo upratať z postu hlavného dramaturga Štúdia krátkych filmov do menej populárnej oblasti. Takou bol práve animovaný film, vnímaný ako niečo bezpečnejšie, kde ľudia len kreslili čosi pre deti. Slavíkovú-Rabarovú navyše nemohli nechať dramaturgičkou - v tom čase totiž spolupracovala s nepohodlným karikaturistom Fedorom Vicom. Vico uverejňoval v časopise Roháč kreslené vtipy s postavou Jánošíka a v šesťdesiatych rokoch sa venoval politickej satire. Slavíková-Rabarová schválila dramaturgický plán, v ktorom figuroval aj Jánošík Fedora Vica v scenári Ja musím byť zbojník. A to bol jeden z dôvodov jej odvolania. Urc však uvádza ešte ďalší dôvod. Slavíkovej-Rabarovej dalo vedenie filmu vypracovať správu o situácii v Kreslenom filme. Tá mala podľa neho slúžiť len ako usvedčujúci materiál, podobne ako to bolo v 50. rokoch. Mladá dramaturgička tu pomenovala problémy Kresleného filmu a úprimne predstavila svoju víziu jeho ďalšieho fungovania. Slavíková-Rabarová bola teda usvedčená a odsúdená. Síce ju zosadili z postu dramaturga, stále zostala zamestnankyňou Kresleného filmu Štúdia krátkych filmov. Pre Helenu Slavíkovú-Rabarovú to bolo veľmi ťažké obdobie aj kvôli tomu, že jej zomrel manžel Bohdan Slavík (1974) a ona zostala s deťmi sama.
Prvé skúsenosti s réžiou (1974-1979)
Helena Slavíková-Rabarová mala ako režisérka presnú predstavu, kto bude v jej tíme a tým určovala, ako bude výsledný film vyzerať. Vďaka rôznorodosti jej tém a tým aj jej výtvarníkov sú jej filmy mnohotvaré. Ako dramaturgička mala jasnú predstavu o tom, ako príbehy vyrozprávať, čo sa vzťahuje k jej scenáristickej činnosti započatej už v divadelnej oblasti. Vo väčšine svojich filmov teda Helena Slavíková-Rabarová figuruje nielen ako režisérka, ale aj ako autorka námetu a scenáristka. Scenáristicky a režijne sa venovala animovaným filmom pre deti s prevažne etnografickým a umelecko-historickým zameraním. Nejaký čas po zosadení z postu dramaturgičky nemala Helena Slavíková-Rabarová významnejšiu pracovnú príležitosť. Svoju životnú etapu ako režisérka animovaných filmov otvorila v roku 1974 filmom pre deti Huncút králik. Je autorkou bábkovej hry Stratený sen (1974), v roku 1976 nasledovala televízna rozprávka Mravčienka.
Európska migračná sieť
EMN na Slovensku
Národný kontaktný bod EMN v Slovenskej republike tvorí skupina inštitúcií, ktoré sú určené Dohodou medzi vládou Slovenskej republiky a Medzinárodnou organizáciou pre migráciu o koordinácii činností Európskej migračnej siete z 20. júla 2009 a v aktualizovanom znení z 2. decembra 2011. Medzi tieto inštitúcie patrí Ministerstvo vnútra SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Štatistický úrad SR a IOM vo funkcii koordinátora.
Helena Slavíková-Rabarová
Prvé skúsenosti s réžiou (1974-1979)
Začiatkom sedemdesiatych rokov sa započalo s realizáciou filmov podľa rozprávok Pavla Dobšinského. S problémom pretlmočenia krásneho textu do filmovej obrazovej podoby zviedlo zápas viac autorov - so striedavým úspechom. Najlepšie uspela Helena Slavíková-Rabarová s farebným animovaným filmom kombinovanej techniky Slncovou pannou (1977, Čestné uznanie na Arsfilme Kroměříž), (návrhy bábok: Ivan Antoš, kamera: Henrieta Peťovská, hudba: Ladislav Gerhard), kde dominovalo nápadité fotograficko-výtvarné riešenie. Rozprávka patrí medzi nekonvenčné výtvarné transpozície literatúry pre deti v animovanom filme. Je to experiment na základe spojenia klasického literárneho námetu a jeho výtvarnej interpretácie formou umeleckej fotografie. Podstata tohto pokusu je v "animácii svetlom". Zmenou intenzity, kontrastom svetla a tieňa v pohybe a v premenách odhodlaní radikálne odbočiť z cesty overených istôt bolo východisko riešenia zámeru. Napokon, v druhoplánovom význame dochádza aj na humor v rámci gradácie príbehu. Pointa však akcentuje vážnu podstatu látky (poučenie z obsahu príslovia o hlbokom páde nevyhnutne nasledujúcom po bezohľadnom výstupe).
Farebný kreslený účelový film zdravotnej osvety Ticho, prosím! (1979), (kamera: Henrieta Peťovská, výtvarné návrhy: Milan Vavro)
Európska migračná sieť
EMN na Slovensku
Okrem celoeurópskych aktivít EMN na Slovensku organizuje od roku 2012 vzdelávacie semináre na rôzne témy z oblasti migrácie a medzinárodnej ochrany. V Slovenskej republike ide o jedinečné vzdelávacie podujatie pre pracovníkov verejnej správy a inú odbornú verejnosť v tejto problematike. V druhej polovici roka 2016 bude Národný kontaktný bod EMN v Slovenskej republike organizovať v rámci slovenského predsedníctva v Rade EÚ tzv. výročnú konferenciu EMN, ktorej sa zúčastňujú zástupcovia všetkých členských štátov EÚ a Nórska, predstavitelia európskych inštitúcií a medzinárodných organizácií.
Helena Slavíková-Rabarová
Tvorba a jej charakteristika v osemdesiatych rokoch (1981-1990)
Prednosťou Heleny Slavíkovej-Rabarovej bola dôkladná analýza každej témy, dôkladná režisérska príprava. Možno až priveľa racionality sa sústredilo do jednotlivých projektov, takže ich emocionálny náboj zostával trochu oslabený. Pri Pozdrave z Tatier (1985) to bola dokonca prednosť. Formou akejsi agitky film vypovedá o devastácii tatranskej prírody. Rôzne technicky upravované fotografie sa striedajú s ďalšími postupmi plôškovej animácie, aby vytvorili plagát sugerujúci ohrozenie prírody neprimeranými ľudskými zásahmi. V kritickej koláži o nedisciplinovaných turistoch využíva Slavíková-Rabarová fotografie a animáciu, aby postupne devastovala pomyslený pozdrav - pohľadnicu. Na začiatku je na nej krásna tatranská príroda. Pomocou prelínačiek sa objavujú a miznú rôzne chránené rastliny. Čoskoro však počuť kroky a prichádzajúcu skupinu ľudí. Rastliny sú pošliapané alebo odtrhnuté. Prechádzajúce autá spôsobujú zamorenie krajiny dymom z výfukov, pribúdajú aj odpadky. Zaujímavosťou je, že tých, čo do prírody zasahujú, divák vždy vníma iba cez ruchy, nikdy nie vizuálne - nanajvýš ak prostredníctvom animovanej synekdochy (napr. ruka trhajúca rastliny). Atmosféra je okrem ruchov vyjadrená aj hudobne. Pokojné tóny pri záberoch na „nedotknutú“ prírodu striedajú rušivé, nepríjemné zvuky pri záberoch ničenia. Pohľadnica sa postupne trhá, krčí, až napokon padá na zem medzi ostatné odpadky.
Európska migračná sieť
Budúcnosť a ďalšie kroky
Každé tri roky prebieha nezávislá externá evaluácia EMN. Externá evaluácia hodnotí efektívnosť a efektivitu EMN a stanovuje úroveň napĺňania cieľov najmä čo sa týka podpory tvorby politík EÚ. Na základe výsledkov prvej evaluácie EMN z roku 2011 Európska komisia publikovala v roku 2012 Správu o rozvoji EMN (Report on the Development of the European Migration Network, COM(2012) 427 final). Momentálne je EMN v procese ďalšej externej evaluácie.
Helena Slavíková-Rabarová
Tvorba a jej charakteristika v osemdesiatych rokoch (1981-1990)
Menej šťastnú ruku mala autorka pri filme Krídla (1986), ktorý nakrútila s výtvarníčkou Danicou Orvanovou. Filozofická úvaha rozpráva o sebectve a túžbe po moci, je ilustrovaná na príbehu vtáka, ktorý sa zmocní cudzieho peria a v inej podobe chce oklamať spoločenstvo vtákov. Tí jeho lesť prehliadnu a vyženú ho. Kreslená animácia sa podriadila výtvarne originálnym návrhom Orvanovej, ale zložitosť príbehu tým nezjednodušila. Viaceré motívy zostali nedešifrovateľné a pre detského diváka, ktorému bol film tiež určený, nedostupné. Iste k tomu prispela aj tragická poloha rozprávania bez zrnka humoru či aspoň odľahčenia.
Režisérka pritom dokázala, že humorná nadsádzka jej nie je cudzia a vie z nej funkčne ťažiť. To sa stalo pri seriáli Sporíme s Bobčom (do 1989) pre Štátnu sporiteľňu, ale najmä pri večerníčkovom seriáli kreslených televíznych filmov Rozprávky pre Jozefku (1986-1987) na základe literárnej predlohy podľa Rudyarda Kiplinga na objednávku Československej televízie (výtvarné návrhy: Peter Cigán, hudba: Ján Melkovič, kamera: Otto Geyer). Tu sa jej podarilo zladiť pozoruhodný štáb s dominanciou nepopisnej Melkovičovej hudby a výborného Štepkovho textu, ktorý s nadhľadom, humorom a originálne komentuje dej na plátne. Jednotlivé časti filmu vtipnou formou pobavia i poučia o vlastnostiach afrických zvierat. Obraz má charakter informatívnej ilustrácie prednášaného textu. Túto ilustratívnosť pomáha prekonávať vynaliezavá animácia, transformujúca výtvarnú parafrázu do reči filmu.
Podieľala sa aj na seriáli kreslených televíznych večerníčkov Figliar Šupka a vodník Rybka (1981-1983) (námet: Peter Glocko, scenár/réžia: Zlatica Vejchodská, František Jurišič, Helena Slavíková-Rabarová, výtvarné návrhy: Kazimír Kanala, hudba: Milan Dubovský, kamera: Henrieta Peťovská).
V tomto období Slavíková-Rabarová nachádza aj svoju najšťastnejšiu parketu. Po krátkej pauze sa vracia k seriálu bábkových filmov, kalendárnemu cyklu obradového folklóru, detských folklórnych hier, pesničiek a veršovačiek Maľovanky - spievanky (1982-1989) (výtvarné návrhy: Hana Cigánová, hudba: Svetozár Stračina, kamera: Henrieta Peťovská), ktorý mapuje ľudové zvyky, piesne, rečňovanky i výtvarné artefakty na slovenskej dedine viazané na detský folklór. Jednotlivé diely sú nazvané podľa ročných období: Predjarie (1982), Jar (1983), Leto (1987), Jeseň (1988). Zima (1990) a vytvárajú akúsi folklórnu suitu, filmový rok na dedine, o akom snívali ešte v grundierskych časoch slovenskej animácie tvorcovia sústredení okolo režiséra a výtvarníka Bohdana Slavíka. Do pásma piesní, obyčajov a detských hier režisérka umne vkomponúva prvky ľudovej tvorivosti - výtvarnú krásu ľudových výšiviek, drevených a slamených ozdôb, ornamentov a pod. Vcelku šťastne sa jej darí výtvarne rôznorodý materiál udržať v štýlovej čistej rovine, pričom hodnotným jednotiacim výrazovým prostriedkom je Stračinova hudba. Autorka sa nechala inšpirovať tradičnou látkou autentického folklóru (a určitou dávkou nostalgie za jeho rozplývaním sa do stratena). Ide o relatívne voľný cyklus, motivovaný detskými hrami, veršíkmi, piesňami, riekankami. Výtvarno-vizuálne riešenie obrazu je "scénou", na ktorej sa odohráva činnosť ľudovo-umelecky vytvorených postáv a artefaktov v štýlovom a časovom synchróne s hudbou a slovom verša či piesne. Nechýba romantický miestami až sentimentálny výraz, svojrázny kolorit a atmosféra. V Maľovankách Slavíková-Rabarová zavŕšila pomerne dlhé obdobie hľadania a formulovania svojho osobitého rukopisu a vybudovala pevnú kreatívnu základňu, z ktorej úspešne môže odštartovať svoje niekdajšie "zakliatie", ktoré pri jednej príležitosti presne formuloval Jan Poš: "Nie vždy úspešne prepája snahu o moderný filmový výraz s pietou k ľudovej predlohe a jej štýlovej čistote, či s koeficientom záujmu a možnosťami detského diváka." Podľa zámerov a výsledkov tvorby Slavíkovej-Rabarovej, ako ju poznáme zo začiatku deväťdesiatych rokov (najmä film Drotárska púť), patrí už táto charakteristika minulosti.
Tvorba a jej charakteristika v deväťdesiatych rokoch (1992-1997)
V roku 1992 nakrútila podobenstvo o životnej púti majstra drotára stvárnené cez pôvodné drotárske umelecké predmety oživené animáciou Drotárska púť (1992, Osobitná cena na Etnofilme Čadca) a v rokoch 1995-1997 realizovala animované filmy Kriváň (1995) a Lomnický štít (1997) z cyklu Tatranská ríša a animovaný film inšpirovaný slávnou básňou svätého Cyrila "Proglas" Prívet ponad tisícročie (1997). Ide o filmovú poému na verše Konštantínovho Proglasu o aktuálnosti cyrilo-metodského posolstva na prahu 3. tisícročia. Proglas čiže Predslov je básnickým skvostom zo samého počiatku slovanských a slovenských duchovných i kultúrnych dejín, ktorý na počesť prekladu Svätého Písma do staroslovienčiny napísal svätý Cyril Konštantín, zvaný Filozof (popri svätom Benediktovi spolu so svätým Metodom, spolupatrónom Európy) ako slávnostný apel adresovaný všetkým Slovanom. Dnes, po viac ako tisícročí, jeho výpovedná sila nielenže nezanikla, ale naopak, popri Slovanoch už zahŕňa všetkých Európanov a všetkých ľudí dobrej vôle. V súlade s ním by film Prívet ponad tisícročie chcel byť pripomenutím, že návrat ku kresťanským koreňom znamená zároveň aj návrat k sebe samým a k uvedomeniu si vlastného historického prínosu do európskych duchovných a kultúrnych dejín. Z hľadiska realizácie by sme mohli tento film označiť ako animáciou oživenú galériu veľkomoravského a ranostredovekého umenia s uplatnením súvekých výtvarných artefaktov a umeleckých remesiel, ako sú kaligrafia, iluminácia, miniatúra, ikonomaľba, kovolejárstvo a kníhviazačstvo výroba kódexov. V spojení s chorálmi a básnickým slovom ide o hudobno-výtvarné (stredometrážne) filmové dielo adresované deťom i dospelým.
Činnosť mimo filmovej oblasti
Okrem filmovej tvorby sa Helena Slavíková-Rabarová venovala divadlu ako autorka divadelných hier, lektorka ochotníckeho divadla pre deti a svoje zaujímavé teoretické postrehy týkajúce sa filmovej dramaturgie prezentovala na viacerých konferenciách. Od filmovej tvorby upustila v druhej polovici deväťdesiatych rokov podobne ako jej kolegovia, ktorých činnosť ukončili porevolučné inštitucionálne zmeny a zmeny vo financovaní kinematografie. V súčasnosti svoj záujem o národnú históriu a cyrilo-metodskú tradíciu uplatňuje v literárnej oblasti.
Borgáta
Borgáta je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 621 ha a žije tu 149 obyvateľov (2007).
STS-66
STS-66 bola misia raketoplánu Atlantis. Celkovo išlo o 66. misiu raketoplánu do vesmíru a 13. pre Atlantis. Cieľom letu bolo vynesenie satelitov Atlas-3 a CRISTA-SPAS na obežnú dráhu.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
LG Optimus Zip
LG Optimus Zip (známy aj ako LG Enlighten a LG Eclypse) je androidový smartfón, ktorý vyrába spoločnosť LG Electronics. Uvedený bol 22. septembra 2011 v USA.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rakovice (okres Piešťany)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rakovice v okrese Piešťany.
Vlajka Číny
thumb|Vlajka Číny Vlajka Číny obsahuje tradičné čínske farby a bola inšpirovaná vlajkou sovietskou. Má červené pole, v jeho hornom rohu je veľká žltá päťramenná hviezda, ktorú obklopujú štyri žlté hviezdy menšie, pootočené vždy tak, aby jeden ich cíp smeroval do stredu veľkej hviezdy. Podľa oficiálnej interpretácie predstavuje veľká hviezda spoločný program a jednotu ľudu vedeného komunistickou stranou, malé hviezdy reprezentujú robotníkov, roľníkov, malú buržoáziu a vlasteneckých kapitalistov, teda štyri sociálne skupiny, ktoré sa zúčastňujú spoločného programu socialistickej výstavby. Červená je farbou revolúcie, ale v minulosti symbolizovala Číňanov. Vlajka bola zavedená roku 1949.
LG Optimus Zip
Beží na ňom operačný systém Android 2.3, používa procesor Qualcomm MSM7627T s frekvenciou 800 MHz, grafický procesor Adreno 200, má 512 MB RAM a 150 MB úložného priestoru, ktorý je možné rozšíriť microSD kartou do 32 GB. Displej má veľkosť 3,2 palcov a rozlíšenie 320x480 HVGA. Obsahuje kameru s rozlíšením 3 Mpix, ktorá je schopná nahrávať video s rozlíšením 640x480 pri 24 fps. Napája ho batéria s kapacitou 1500 mAh.
Bozzai
Bozzai je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Bílsko (okres Olomouc)
Bílsko je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 215 obyvateľov, z toho 111 mužov a 104 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 37,3 roka, ženy 42,2 roka).
Zoznam planétok 122251 – 122500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Basketbal na Juhoamerických hrách
Basketbal na Juhoamerických hrách je basketbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený hneď na 1. juhoamerických hrách v roku 1978 v bolívijskom La Paz, v mužskej aj ženskej kategórii. Basketbalový turnaj bol po hrách v roku 1982 prerušený a obnovil sa až v roku 2010 na 9. juhoamerických hrách v Medellíne. Mužskej kategórii dominuje družstvo 🇦🇷, ktoré zvíťazilo na 3 turnajoch. V ženskej kategórii po 2-krát zvíťazili 🇨🇴 a 🇧🇷.
Rojka
Rojka môže byť:
Očkov
Očkov je obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Dejiny
Na území dnešnej obce Očkov bolo sídlisko únětickej kultúry zo staršej doby bronzovej, velaticko-baierdorfská kniežacia mohyla z mladšej doby bronzovej, najväčšie u nás známe rímsko-barbarské pohrebisko s nálezom alabastrovej urny, slovanské sídliskové nálezy z 10.11. storočia. Obec sa spomína od roku 1321 v podobe Wchkou, z roku 1321 ako Ochko, z roku 1808 ako Očkov, maďarsky Ocskó.
Obec patrila Očkajovcom, v 18. storočí časť obce panstvu Čachtice. V roku 1709 ju zničili cisárske vojská. V roku 1715 mala vinice a 14 domácností, v roku 1753 24 rodín, v roku 1787 36 domov a 283 obyvateľov, v roku 1828 54 domov a 372 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom a vinohradníctvom.
Po roku 1918 sa obyvatelia popri poľnohospodárstve zaoberali aj výšivkárstvom (najmä v rokoch 19381939). V rokoch 19251929 uskutočnili pozemkovú reformu.
Yu-Gi-Oh!
Yu-Gi-Oh! (遊☆戯☆王 Yū-Gi-Ō!?, v preklade "hra kráľov") môže byť:
Bozsok
Bozsok je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Kőszeg.
Má rozlohu 2091 ha a žije tu 348 obyvateľov (2007).
Villarreal CF
Villarreal Club de Fútbol SAD nazývaný aj Villarreal je španielsky futbalový klub so sídlom v meste Villarreal. Klub vznikol 10. marca 1923. Klub je prezývaný El Submarí Groguet alebo El Submarino Amarillo (Žltá ponorka), kvôli ich typickým žltým dresom a kvôli ich nízkoprofilovému postaveniu v porovnaní s FC Barcelona, Realom Madrid a Valenciou. Villarreal bol často spomínaný ako príklad malého ale úspešného klubu.
Saint-Léger-sous-la-Bussière
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Villarreal CF
Najväčším úspechom klubu je víťazstvo v Európskej lige UEFA 2020/21, keď vo finále zdolal Manchester United v penaltovom rozstrele. Medzi ďalšie úspechy patrí semifinále Ligy majstrov v sezónach 2005/06 a 2021/22, v ktorých vypadol s Arsenalom a Liverpoolom. Ďalšími úspechmi sú semifinále Pohára UEFA 2003/04 a Európskej ligy UEFA 2010/11, víťazstvo v Pohári Intertoto 2003 a 2004.
Saint-Léger-sous-la-Bussière
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Villarreal CF
2002–03
Villarreal sa zúčastnil UEFA Intertoto Cup v lete 2002, vyradil islandský Hafnarfjörður, talianske Torino FC a francúzsky Troyes AC a v jednom z troch "finále", ktorého víťaz postupoval do Pohára UEFA prehral s Málaga CF s celkovým skóre  2-1.
Saint-Léger-sous-la-Bussière
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villarreal CF
2003–04
V lete 2003 porazili holandský SC Heerenveen vo finále pohára Intertoto, čím sa kvalifikovali do Pohára UEFA. V ich hlavnom európskom debute dosiahli semifinále Pohára UEFA, v ktorom prehrali s neskoršími šampiónmi Valenciou CF. V lige Villarreal skončil na ôsmom mieste.
2004–05
V lete 2004 Villarreal obhájil víťazstvo v pohári Intertoto, keď porazil Atlético Madrid na penalty, po tom, čo finále skončilo celkovým skóre 2-2. Toto víťazstvo ich kvalifikovalo do Pohára UEFA. V ňom prehrali vo štvrťfinále s holandským AZ Alkmaar celkovým skóre 3-2. Počas tejto sezóny skončil Villarreal na 3. mieste v La Lige, čím sa kvalifikoval do Ligy majstrov UEFA.
2005–06
Villarreal porazil tím z Premier League Everton FC v play-off pre skupinovú fázu Ligy majstrov. Cez skupinu prešiel neporazený, keď remizoval v obidvoch zápasoch s Manchestrom United a dosiahol remízu a výhru proti francúzskemu Lille a proti portugalskej Benfice. Villarreal zaznamenal víťazstvo proti Benfice vonku a obidva tímy postúpili do poslednej 16.
Klub potom remizoval 3-3 s Glasgow Rangers zo Škótska v osemfinále, postupujúc na góly strelené vonku kvôli remíze 2-2 v Škótsku. Vo štvrťfinále Villarreal porazil Internazionale na góly strelené vonku po celkovom výsledku 2-2. Klub vypadol v semifinále proti Arsenalu, po prehre 1-0 vonku. Juan Román Riquelme nepremenil penaltu, keď ho vychytal Jens Lehmann v domácom zápase, ktorý skončil 0-0. Arsenal prehral vo finále v Paríži, proti ďalšiemu španielskemu klubu, FC Barcelona.
La Liga
V lige sa Villarreal umiestnil na 5. mieste so ziskom 65 bodov po 38 kolách, čím sa kvalifikoval do Európskej ligy UEFA pre nasledujúci ročník.
Copa del Rey
V sezóne 2008/2009 prehral v 4. kole Copa del Rey na ihrisku treťoligového klubu Poli Ejido 0:5. Prezident klubu priznal, že sa cítil byť veľmi ponížený týmto výsledkom. Villarreal v odvetnom zápase remizoval 1-1 a nepostúpil do ďalšieho kola.
Káder mužstva
12px|Kapitán klubu
Elitserien 2007/2008
Elitserien 2007/2008 bola 33. sezónou švédskej hokejovej ligy. Prebiehala od 24. septembra 2007 do 18. apríla 2008 a majstrom sa stal tím HV71 Jönköping.
Kanadské bodovanie
''Legenda: Z = Zápasy, G = Góly, A = Asistencie, B = Body
{| width="80%"
Najlepší nahrávači
{| width="80%"
LG Optimus Pad
náhľad|LG Optimus Pad
LG Optimus Pad je tabletový počítač, ktorý vyvinula a vyrábala spoločnosť LG Electronics pre vlastnú radu produktov, ako aj pre určitých operátorov vo vybraných krajinách. Bol uvedený v Južnej Kórei v apríli 2011 a v marci 2011 v USA pod názvom T-Mobile G-Slate. Je to prvé zariadenie od spoločnosti LG, na ktorom beží Android 3.0 ("Honeycomb") a objavilo sa na výstave Mobile World Congress vo februári 2011.
Má 2 Mpix prednú kameru a 5Mpix zadnú kameru, ktorá je zdvojená na 3D nahrávanie. Vybavený je 8,9 palcovým dotykovým displejom s rozlíšením 1280×768 bodov s hustotou 168 ppi. Podporuje Wi-Fi 802.11b/g/n a Bluetooth 2.1 a napája ho 6400 mAh Li-Ion batéria. Poháňa ho dvojjadrový procesor Nvidia Tegra 2 s frekvenciou 1 GHz, má 1 GB RAM, 32 GB vnútorného úložného priestoru a ako softvér je použitý Android 3.0 Honeycomb s Optimus UI.
Rojková
Rojková je ženská podoba priezvisk Rojko, Rojka alebo Rojek, napr.:
Les Églises-d’Argenteuil
Les Églises-d’Argenteuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Concordia (mesto, Entre Ríos)
Concordia je mesto na severovýchode Argentíny v provincii Entre Ríos. Leží na ľavom brehu rieky Uruguaj j oproti uruguajskému mestu Salto. Je vzdialené približne 430 kilometrov od hlavného mesta Argentíny Buenos Aires. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 149 450 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1831.
Choroby tepien, tepničiek a vlásočníc (MKCH-10)
I70 - I79: Choroby tepien, tepničiek a vlásočníc je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do IX. kapitoly MKCH-10 - Choroby obehovej sústavy.
I79 - CHOROBY TEPIEN, TEPNIČIEK A VLÁSOČNÍC PRI CHOROBÁCH ZATRIEDENÝCH INDE
Bő
Bő je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Csepreg.
Blatec (okres Olomouc)
Blatec je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 622 obyvateľov, z toho 325 mužov a 297 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 39,5 roka, ženy 41,3 roka).
Jozef Hrošík (1981)
Jozef Hrošík (* 26. marec 1981, Košice) je slovenský vodnopólový reprezentant.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ratnovce
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ratnovce v okrese Piešťany.
Kolonádový most (Piešťany)
Kolonádový most (tiež Sklený most) je most v meste Piešťany nad riekou Váh, najdlhší krytý most na Slovensku. Dielo architekta Emila Belluša patrí k vrcholu funkcionalistickej architektúry Slovenska a je národnou kultúrnou pamiatkou.
Vznik mosta
S myšlienkou vytvoriť most prišiel nájomca piešťanských kúpeľov Ľudovít Winter. Požadoval most s úzkou vozovkou, ktorý by bol pred nepriazňou počasia krytými chodníkmi so zakomponovanými obchodmi. Spodnú časť projektoval švajčiarsky inžinier Schwartz, vrchú nadstavbu Emil Belluš. Väčší problém nastal pri projekcii vrchnej časti mosta. Prvý projekt počítal s dvoma tunelmi po stranách a s vozovkou uprostred. Winter túto myšlienku zavrhol, pretože v tuneloch by bol prievan a ľudia by na seba nevideli. Na odporúčanie Ing. Liewalda vyhľadal mladého tridsaťročného slovenského architekta Emila Belluša, ktorý pomocou Winterových pripomienok vyriešil problém nadstavby. Umeleckú výzdobu skiel vytvoril Martin Benka. Stavbu realizovala firma Pittel a Brausewetter v rokoch 1930 – 1933. Náklady na stavbu mosta presahovali sumu 3,10 milióna Kčs.
Názov kolonádový vystihuje jeho vrcholne spoločenskú funkciu, miesta stretávania a oddychu, korza pre pacientov – infanteristov, ako hovoril Belluš, ako aj pre návštevníkov kúpeľného ostrova. V zásade technické dielo, bezbariérový peší most so svojimi špecifickými funkciami je však aj humánnym a estetickým dielom, poskytujúcim ozdravný zážitok zo spoločenskej komunikácie a meditácie s krásnym prírodným prostredím.
Konštrukčné riešenie
Architektonický návrh: Prof. Emil Belluš, statika: Prof. Grebeník
Urbanistické riešenie
Zaujímavosťou mosta je okrem iného aj poloha. Bellušova logika sa odvíja nie od mesta (zrejme by klasickí urbanisti prišli na polohu v predĺžení Winterovej ulice – dnešnej pešej zóny), ale vychádza z kúpeľného ostrova, keď naväzuje na kompozičnú os starých kúpeľov a zapája predpolie vtedy hlavných kúpeľných objektov (Irma). Na druhej strane most ústi na začiatku kúpeľného parku v rozhraní s mestom, Vznikol teda hlavne pre potreby kúpeľných hostí, čo sa odzrkadlilo aj v jeho „obytnej“ architektúre (pôvodne bol kombinovaný aj s automobilovou dopravou).
Lepty do skla
V roku dokončenia boli na moste umiestnené lepty do skla „PIESNE DETVY“ a „NA SALAŠI“ podľa návrhu akademického maliara Martina Benku, ktoré vyleptali v pražskej ryteckej umeleckej škole. Každý z nich sa skladá zo štyroch tabúľ. Lepty zachránil pred skazou v roku 1945 technický vedúci kúpeľov Filip Hanic v ohrození vlastného života. Spätne boli inštalované pri rekonštrukcii mosta v roku 1956. Z dôvodu ohrozenia mestskí poslanci rozhodli 2. marca 1993 o vytvorení ich kópií. Tie vytvorila Eva Potfajová a na moste boli osadené v roku 1994. Originály boli umiestnené v depozite Balneologického múzea a neskôr v zasadacej miestnosti Mestskej knižnice. 12. februára 2009 boli zaradené medzi hnuteľné pamätihodnosti mesta.
Socha barlolámača
náhľad|Barlolámač V roku 1933 bola osadená na moste socha barlolámača podľa návrhu Roberta Kühmayera. Odliata je z bronzu vo firme Barták Praha.
Nápisy
Nápisy na priečeliach navrhol vtedajší archivár Krajinského úradu v Bratislave historik Daniel Rapant. Zo strany od mesta je to SALUBERRIMAE PISTINIENSES THERMAE (Najuzdravujúcejšie piešťanské kúpele), ide o názov latinskej básne z roku 1642 napísanej Adamom Trajanom. Zo strany ostrova je to SURGE ET AMBULA (Vstaň a choď), pochádza z evanjelia podľa Matúša (Matúš 9, šiesty verš), v ktorom Ježiš uzdravuje ochrnutého. Symbolizuje uzdravujúcu silu kúpeľov.
Zničenie mosta
2. apríla roku 1945 o 7 hodine rannej podstatnú časť mosta zničili ustupujúce nemecké vojská. Úplne zdemolované boli stredné polia a obidva piliere založené na studniach. Vážne bola porušená celá nadstavba prístrešku a zasklená deliaca stena. S obnovou podľa pôvodného projektu za 3,5 milióna korún sa začalo v apríli 1955. Most bol slávnostne odovzdaný do používania 30. decembra 1956.
Turistika
Most je východiskovým bodom žltej turistickej značkovanej trasy číslo 8123, modrých číslo 2417, číslo 2442 a zelenej číslo 5135.
Bafomet
náhľad|Vyobrazenie Bafometa od [[Eliphas Lévi|Eliphasa Léviho.]] Bafomet (iné názvy: Bahomet, Bafumet, Bahumet, Babhomet) bola okultná bytosť so zvieracou hlavou a ľudským telom, ktorého údajne (nikdy sa to nedokázalo, pravdepodobne išlo o falošné obvinenie Filipa IV. za účelom skonfiškovania ich majetku) uctievali templári. Niekedy bola stotožňovaná so staroegyptským baraním bohom Banebdžedetom – „mendéskym capom“.
Podľa zobrazení v zbierkach starožitností predstavuje ženskú osobu s dvomi tvárami s fúzmi, na soche sú vyrytí had, zlomený kríž, egyptský kľúč života a smrti, kocky, sedemramenný svietnik, slnko, mesiac a arabské nápisy. Význam je sporný.
Hrad Rožmberk
Rožmberk je rozsiahly hradný komplex v Česku položený na ostrohu nad riekou Vltavou.
Jeho pôvodná ranogotická časť z 13. storočia (tzv. Horný hrad) po požiari v roku 1522 už nebola udržiavaná. Zachovala sa len kruhová veža Jakobínka. Dnešné jadro hradu tvorí takzvaný Dolný hrad, vystavaný v 30. rokoch 14. storočia ako zmenšenina dnešného krumlovského zámku. Neskôr bol prestavovaný, prvýkrát ešte v gotickom slohu, začiatkom 16. storočia renesančne, v 19. storočí opäť regotizovaný. V miestach pôvodného Horného hradu stojí tzv. Nový zámek - obytná budova z 19. storočia, verejnosti neprístupná. Slúži ako rekreačné stredisko Českej pošty.
Bögöt
Má rozlohu 499 ha a žije tu 396 obyvateľov (2007).
Vašková
Vašková je ženská podoba priezvisk Vaško, Vaška a Vašek, napr.:
Richard J. Daley Center
náhľad|Richard J. Daley Center Richard J. Daley Center je komplex budov v americkom meste Chicago. Komplex bol pomenovaný po bývalom starostovi mesta Richardovi J. Daleyim. Pôvodný názov budovy bol Chicago Civic Center; na súčasný názov bol premenovaný 27. decembra 1976, sedem dní po Daleyiho smrti.
Komplexu dominuje vysoký mrakodrap, postavený v rokoch 1963 - 1965 a navrhnutý spoločnosťou C.F. Murphy Associates v internacionálnom štýle. S 32 poschodiami je najvyššou budovou sveta s rovnou strechou a s menej ako 40 poschodiami. Taktiež je aj najvyššou budovou súdu na svete. Pod budovou sa nachádza nepomenovaná socha Pabla Picassa (známa ako Chicago Picasso alebo The Picasso) z roku 1967 znázorňujúca Richarda J. Daleyiho. Podoba je však viditeľná len zo severovýchodnej strany.
Earthian
Earthian je japonská manga podľa mangaky Jun Kógovej, ktorú publikovalo Shinshokan. Príbeh sa zaraďuje do žánru šónen-ai. Na základe mangy bolo vytvorené štvordielne OVA.
Postavy
Epizódy 1,3 a 4:
Epizóda 2:
Hudba
Ukončujúca skladba: 3. "True Romance" od Maki Ičihara 4. "The Destinies" od Maki Ičihara
Ned Kelly
Edward „Ned“ Kelly (* cca jún 1854/1855 – † 11. november 1880) bol írsko-austrálsky zálesák a zbojník. Je považovaný za chladnokrvného zabijaka, ale na druhej strane aj za ľudového hrdinu a symbol írsko-austrálskeho odporu proti britskej vláde.
Narodil sa v austrálskom štáte Viktória ako syn írskeho trestanca a už v mladosti mal problémy s políciou. Po incidente v roku 1878, ktorý sa odohral v jeho dome, začala po ňom pátrať polícia. Po tom, ako zabil troch policajtov, ho spolu s jeho gangom prehlásili za vyhnanca. Jeho gang uskutočnil dve veľké bankové lúpeže v meste Euroa v štáte Viktória a Jerilderie v štáte Nový Južný Wales.
Posledný násilný konflikt s políciou sa odohral v Glenrowane 28. júna 1880. Kelly, oblečený do podomácky vyrobeného plátového brnenia a helmy, bol zajatý a odvlečený do väzenia. Za vraždu ho 11. novembra 1880 obesili. Jeho trúfalosť a známosť z neho vytvorili ikonickú postavu v dejinách Austrálie, folklóre a umení.
Špitálska ulica
Špitálska ulica je ulica:
Podkovár veľký
Podkovár veľký (iné názvy: podkovár štíhlokrídly, podkováč veľký; lat. Rhinolophus ferrumequinum) je druh netopiera z rodu podkovár.
Opis
Je to najväčší európsky druh netopiera a preto je ľahko rozpoznateľný od ostatných druhov.
Rozšírenie a početnosť
Žije v Európe, Afrike, Južnej Ázii a Austrálii.
Rozšírenie na Slovensku
Na Slovensku obýva najmä južné oblasti, pričom v zime sa vyskytuje aj na severe. Na území Slovenska je kriticky ohrozený. Do zimoviska lieta cca 20 až.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 95 (22% rozlohy Slovenska):
Bögöte
Bögöte je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Sárvár.
Má rozlohu 2074 ha a žije tu 337 obyvateľov (2007).
Juri
Juri môže byť:
Klemensova ulica
Klemensova ulica je ulica:
Les Essards (Charente-Maritime)
Les Essards je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dudková
Dudková je ženská podoba priezvisk Dudko, Dudka, Dudok a Dudek, napr.:
Múzejná ulica
Múzejná ulica je ulica:
Bucsu
Bucsu je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 1654 ha a žije tu 590 obyvateľov (2007).
Rodopi
Rodopi môže byť:
Saturn IB
Saturn IB (Saturn 1B) bola americká nosná raketa série Saturn používaná v rokoch 1965-1975. Jej konštrukcia vychádzala zo staršej verzie Saturn I. Od nej sa odlišovala silnejšími motormi prvého stupňa, novým systémom riadenia letu a prepracovaným druhým stupňom. Práve druhý stupeň bol najväčšou inováciou, pretože bol osadený len jedným veľkým motorom, namiesto šiestich malých, ako jej predchodca. Na nízku obežnú dráhu dokázala dopraviť náklad s hmotnosťou viac ako 15 ton a bola tak schopná vyniesť veliteľský aj servisný modul kozmickej lode Apollo, alebo samotný lunárny modul.
Hlavnou úlohou rakety boli testovacie lety na nízku obežnú dráhu s kozmickou loďou Apollo alebo lunárnym modulom. Neskôr slúžila pre vynášanie kozmických lodí s posádkou programov Apollo, Skylab a Sojuz-Apollo. Celkovo štartovala deväťkrát a všetky štarty boli úspešné. Jediný vážny incident bol požiar lode Apollo 1, ktorý však nebol spôsobený samotnou raketou. Rovnako ako jej predchodca, aj Saturn IB znamenal veľký technologický pokrok. Zatiaľ čo Saturn I poskytla cenné skúsenosti s použitím zväzku motorov a kvapalného vodíka, Saturn IB znamenala pokrok na poli silných vodíkových motorov. Druhý stupeň Saturnu IB bol neskôr použitý ako tretí stupeň Saturnu V.
Vývoj motora J-2
Kombinácia kvapalného kyslíka a vodíka ako raketového paliva bola vďaka vysokému špecifickému impulzu pre inžinierov NASA veľmi lákavá a koncom roka 1959 bolo vypracovaných niekoľko štúdií o možnostiach vývoja silnejších motorov. Vtedy nový motor RL-10 ponúkal ťah iba 67 kN (súčasná verzia RL-10B-2 používaná na druhom stupni rakety Delta IV má ťah 110 kN), ale pre zamýšľané misie na Mesiac bol potrebný ťah radovo stovky kilonewtonov. V priebehu prvej polovice roka 1960 boli pozvaní bývalí členovia Silversteinovej komisie, aby vybrali firmu, ktorej zverili vývoj a výrobu nových motorov J-2. V júli 1960 bola vybraná firma Rocketdyne a konečný kontrakt bol podpísaný v septembri 1960. Hlavným cieľom konštruktérov z Rocketdyne bola bezpečnosť, pretože išlo o prvý silný motor navrhovaný pre pilotované lety. .
Vývoj sa rýchlo rozbehol a už v novembri prebehol prvý test vstrekovačov pre nový motor. Ešte pred koncom roka 1960 postavil Rocketdyne veľkú vákuovú komoru, špeciálne navrhnutú pre simulovanie podmienok otvoreného vesmíru. Pri vývoji boli použité vtedy nové metódy simulovania behu motorov pomocou počítačovej analýzy. Roku 1961 práce rýchlo napredovali a v januári 1962 bol vykonaný prvý testovací zážih. V júni 1962 podpísala NASA s firmou Rocketdyne ďalší kontrakt na pokračovanie vývoja do roku 1965 a výrobu 55 kusov motorov J-2. V rovnakom čase NASA oznámila zámer postaviť novú dvojstupňovú nosnú raketu Saturn C-1B, ktorá bude schopná vyniesť na nízku obežnú dráhu kompletnú kozmickú loď Apollo alebo samotný lunárny modul.
Vývoj druhého stupňa
thumb|left|Porovnanie jednotlivých verzií stupňa S-IV, vľavo pôvodný S-IV [[Saturn I|Saturnu I, uprostred S-IVB Saturnu IB, vpravo S-IV Saturnu V]] Druhý stupeň S-IVB vychádzal zo druhého stupňa Saturnu I. Označenie IV nesie preto, že bol plánovaný ako štvrtý stupeň skôr odmietnutého konceptu C-4. Kontrakt na vývoj pôvodného S-IV Saturnu I bol udelený v apríli 1960 firme Douglas Aircraft Company. Toto rozhodnutie bolo urobené po spoločnej dohode ABMA a NASA (ABMA v tom čase ešte nebola plne integrovaná do NASA). Výber firmy Douglas vyvolal kritiku, pretože konkurenčný Convair mal s vývojom vodíkom poháňaných motorov väčšie skúsenosti a mal už vlastný program vývoja stupňa Centaur. Vtedajší riaditeľ NASA T. Keith Glennan rozhodnutie zdôvodnil tým, že Convair mal vyvinúť aj stupeň S-V, ktorý vychádzal z Centaura, a hrozil by tak vznik monopolu na vodíkové stupne.
Po oznámení zámeru postaviť dve nové rakety C-1B a C-5 (Saturn IB a Saturn V) bol kontrakt s Douglasom rozšírený o vývoj a výrobu novej verzie stupňa s väčším priemerom osadeného jedným motorom J-2. Vylepšená verzia S-IVB mala byť použitá ako druhý stupeň Saturnu IB a ako tretí stupeň Saturnu V. Podobnosť medzi verziami S-IV a S-IVB bola značná a mnoho súčastí bolo použitých priamo na novom stupni. Za rozhodnutím vylepšiť druhý stupeň Saturnu I stála snaha o urýchlenie programu Apollo pomocou štandardizácie použitých súčastí. Veľký vplyv na konečnú podobu S-IVB mala koncepcia misie na Mesiac, nazývaná Lunar orbit rendezvous, čiže stretnutie na obežnej dráhe Mesiaca. Pre túto misiu bolo potrebné vyniesť kozmickú loď na parkovaciu dráhu, na nej zotrvať štyri až päť hodín, a potom vykonať druhý zážih a nasmerovať ju na prechodovú dráhu k obežnej dráhe Mesiaca. Táto úloha však pripadla Saturnu V. Saturn IB mal za úlohu dopravu kozmickej lode Apollo bez lunárneho modulu len na nízku obežnú dráhu Zeme pri skúšobných letoch. Preto nebolo potreba vykonávať opakovaný štart a verzia pre Saturn IB bola teda odľahčená o prídavné tlakové fľaše s héliom, ktoré sa používali pre dodatočnú hermetizáciu nádrží v bezváhovom prostredí.
Vstup do služby a aktívna kariéra
thumb|Saturn IB sériové číslo AS-204 pred misiou [[Apollo 5]] Pre nový Saturn IB bol okrem druhého stupňa upravený aj prvý stupeň. Stupne SI a S-IB boli takmer identické, ale nová verzia bola približne o štyri tony ľahšia a dokázala pojať viac paliva. Ďalej boli upravené aerodynamické plochy, ktorých tvar bol navrhnutý pre stabilizáciu väčšej a ťažšej rakety. Vďaka novým postupom boli nové plochy ľahšie a lepšie tvarované. S-IB bol osadený motormi H-1, rovnako ako Saturn I, avšak pre Saturn IB boli označované H-1b a mali zvýšený ťah. Najprv boli motory H-1b schopné produkovať ťah 890 kN a neskôr bol ťah zvýšený na 912 kN. Hmotnostný rozdiel verzií pre Saturn I a Saturn IB bol relatívne veľký, u verzie H-1 proti  verzii H-1b, ale zvýšený ťah a úspora hmotnosti samotného prvého stupňa nakoniec viedli k zvýšeniu celkovej nosnosti. Pre štarty Saturnu IB museli byť upravené štartovacie rampy LC-34 a LC-37 na myse Canaveral. Z tohto dôvodu bol štart poslednej misie Saturnu I presunutý na 30. júla 1965, takže bol dostatok času na vykonanie úprav potrebných pred riadnym termínom plánovaného prvého štartu Saturnu IB.
Opis
Saturn IB bol dvojstupňová nosná raketa na kvapalné pohonné látky. Základná zostava pre väčšinu misií pozostávala z prvého stupňa, druhého stupňa s prístrojovou sekciou a kozmickej lode Apollo. Pri misiách bez lode Apollo bol na špici rakety pripevnený aerodynamický kryt. Funkciou prvého stupňa bol pohon rakety vo vzostupnej fáze letu hustými vrstvami atmosféry. Počas tejto fázy na raketu pôsobil odpor prostredia, dynamické sily a ďalšie vplyvy ako napríklad aerodynamický tresk pri prekonaní rýchlosti zvuku. Prvá letová fáza trvala približne 155 sekúnd a raketa počas nej vystúpila do výšky viac ako 60 kilometrov. Druhá fáza aktívneho letu sa začala odstavením motorov prvého stupňa a zážihom stupňa druhého. Druhý stupeň vyniesol zvyšok rakety na požadovanú obežnú dráhu a potom bol tiež odhodený. Žiadna zo súčastí rakety nebola navrhnutá pre opakované použitie.
Prvý stupeň
Kvôli spotrebe pohonných látok pri lete bolo potrebné kompenzovať ich objem v nádržiach. K tomu slúžili dva nezávislé systémy. Prvý systém zabezpečoval kompenzáciu objemu kvapalného kyslíka. To bolo riešené tepelným výmenníkom, do ktorého bola privedená časť kvapalného kyslíka, tá bola ohriata plynmi vystupujúcimi zo spaľovacej turbíny motorov H-1b a vedená vo forme plynu späť do nádrže. Pre kompenzáciu objemu RP-1 bol systém jednoduchší, bol tvorený len tlakovými nádobami s dusíkom, postupne doplňovaným do nádrží. Podobný princíp bol uplatňovaný aj na druhom stupni. V prípade druhého stupňa však bol komplexnejší a plnil viacero funkcií.
thumb|Pohľad na zadnú časť Saturnu IB, Kennedyho vesmírne stredisko Pre upevnenie nádrží boli použité nosníky, tvarom pripomínajúce pavúčiu sieť, a preto prezývané "spider beam" (pavúčí nosník). Spider beam bol vyrobený z hliníkových profilov tvaru L. Základom bol kríž z ôsmich nosníkov, ktoré navzájom zvierali uhol 45°. Medzi ne boli umiestnené ďalšie priečne nosníky. Táto konštrukcia plnila dvojitú úlohu. Pri montáži slúžila ako akýsi strediaci prípravok, ale po montáži zostávala súčasťou stupňa ako nosná časť. Zároveň slúžila ako nosník pre rôzne dodatočné vybavenie, ako telemetrické jednotky, kamerové puzdra a podobne. Spodná časť stupňa bola osadená ôsmimi motormi H-1b, čo bola upravená verzia motora H-1. Štyri motory boli umiestnené na kraji stupňa a boli schopné smerovania ťahu v dvoch osiach. Smerovanie ťahu umožňuje vychýliť prúd spalín z motora, a tak relatívne efektívne riadiť let rakety. Týmto systémom boli osadené vonkajšie motory, pretože sú najďalej od osi rakety a poskytujú tak maximálny riadiaci moment. Zvyšná štvorica motorov bola v osi rakety. Počas letov Saturnu IB sa nevyskytli závažnejšie problémy s motormi, pretože problémom s prevádzkou zväzku ôsmich motorov bolo venovaných niekoľko testovacích letov Saturnu I a v čase Saturnu IB už boli takmer všetky vyriešené.
Druhý stupeň
thumb|left|1. Predná stena 2. Prívodný kanál kvapalného vodíka 3. Senzory hladiny paliva 4. Nádrž na kvapalný kyslík 5. Izolácia 6. Záložné moduly riadenia pohonu 7. Kormová obruba 8. Zadný medzistupeň 9. Čelová obruba 10. Tunel pre kabeláž 11. Tlakové nádoby s héliom 12. Prepážka medzi priestormi pre kyslík a vodík 13. Nádrž na kvapalný kyslík 14. Pomocné motory 15. Separačná rovina 16. Podporná konštrukcia 17. Spätné rakety 18. Hlavný motor J-2 Druhý stupeň bol osadený jedným motorom J-2 na kvapalný kyslík a vodík. Nádrže boli vyrobené zo zváraných plátov s hrúbkou 19 milimetrov zo zliatin hliníka. Vnútorný plášť nádrží tvoril jediný valcový zvarenec a priestory pre kvapalný vodík (hore) a kvapalný kyslík (dole) boli oddelené špeciálne navrhnutou prepážkou (na obrázku označená 12). Táto prepážka bola kľúčovou súčasťou celého stupňa, lebo plnila funkciu výstuže a tepelnej izolácie. V samostatných priestoroch boli veľmi rozdielne teploty, kvapalný kyslík bol skladovaný pri -172 °C a kvapalný vodík pri -253 °C. Prestup tepla medzi oboma priestormi by mohol spôsobiť prechod kyslíka do tuhého skupenstva. Prepážka preto musela byť dimenzovaná na veľké teplotné rozdiely a z toho vyplývajúce pnutia spôsobené teplotnou rozťažnosťou. Zároveň bola dimenzovaná pre udržanie veľkého pretlaku z ktorejkoľvek strany nádrže, prepážka tak dokázala udržať tuhosť konštrukcie stupňa aj pri značnej strate tlaku v ktoromkoľvek z oddelených priestorov. Kapacita nádrží bola 72 700 litrov kvapalného kyslíka a 229 000 litrov kvapalného vodíka.
Výrobcom druhého stupňa bola firma Douglas Aircraft Company, ktorá sa zaoberala výrobou lietadiel a komponentov pre letecký priemysel. Pri výrobe S-IB boli vo veľkej miere použité číslicovo riadené stroje (NC -Numerical control) pre nitovanie hliníkových plechov vonkajšieho plášťa. NC stroje boli použité aj pri zváraní súčastí nádrží a obrábaní nosníkov pre zavesenie motorov. Vzhľadom k nízkej hustote kvapalného vodíka az toho plynúcej nutnosti maximálnej tesnosti zvarov museli byť všetky zvary dôkladne kontrolované. Na každý zvar boli používané dve metódy kontroly, prežarovanie röntgenom a kapilárne skúšky.