cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Záchranná akcia v jaskyni Tham Luang
Smrť záchranárskeho potápača
náhľad|Pamätník pre Samana Kunana v Tham Luang 5. júla o 20:37 Saman Kunan 37-ročný bývalý člen thajského námorníctva sa ponoril z komory 3 do T-križovatky blízko pláže Pattaya, aby dopravil tri vzduchové nádrže. Počas návratu pod vodou stratil vedomie. Jeho kamarát sa neúspešne pokúsil o KPR. Kunana priviedli do komory 3, kde sa znova pokúsili o KPR, ale nepodarilo sa ho resuscitovať a 6. júla okolo 1:00 bol vyhlásený za mŕtveho.
Kunan, člen thajského námorníctva SEALs triedy 30, opustil SEALs v roku 2006 v hodnosti poddôstojníka 1. triedy a pracoval v bezpečnosti na letisku Suvarnabhumi, keď sa dobrovoľne prihlásil na pomoc pri záchrane z jaskyne. Posmrtne bol povýšený na veliteľa poručíka vrchným veliteľom thajského kráľovského námorníctva, čo je bezprecedentný nárast o sedem hodností. Pohreb sponzorovaný a navštevovaný thajskou kráľovskou rodinou sa konal 14. júla. V ten istý deň mu bol kráľom Vajiralongkornom udelený aj Rytiersky veľkokríž (prvá trieda) Najvznešenejšieho rádu bieleho slona. Jeho pamätná socha môže byť súčasťou navrhovanej turistickej atrakcie v lokalite.
Ďalší záchranársky potápač a člen thajského námorníctva, Bejrút Pakbara, zomrel nasledujúci rok na následný septický šok po tom, čo počas záchrannej operácie získal bližšie nešpecifikovanú latentnú infekciu krvi.
Záchranná akcia
Ráno 8. júla úradníci inštruovali médiá a všetok nepodstatný personál okolo vchodu do jaskyne, aby vyčistili oblasť, keďže záchranná operácia bola bezprostredná kvôli hrozbe monzúnových dažďov neskôr v týždni, ktoré mali zaplaviť jaskyne do októbra.
V prvej časti záchrany bolo do jaskýň vyslaných osemnásť záchranárov, z čoho bolo trinásť medzinárodných jaskynných potápačov a päť thajských námorných jednotiek SEAL, aby vyviedli chlapcov, pričom každého chlapca pri ponore sprevádzal jeden potápač. Medzinárodný tím jaskynných potápačov viedli štyria britskí potápači: John Volanthen, Richard Stanton, Jason Mallinson a Chris Jewell (každému pridelili chlapca) a dvaja Austrálčania: Richard Harris, lekár špecializujúci sa na anestéziu, a Craig Challen. Ír Jim Warny sa na posledný deň záchrany stal ďalším vedúcim potápačom, aby priviedol späť asistenta trénera Ekkaphona. Časť cesty vedúcich potápačov sa tiahla cez jeden kilometer, prechádzala ponorenými trasami, pričom by ich na rôznych miestach čakalo 90 thajských a zahraničných potápačov, ktorí by vykonávali lekárske prehliadky, zásobovanie vzduchovými nádržami a iné núdzové úlohy.
Hurtières
Hurtières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Záchranná akcia v jaskyni Tham Luang
Záchranná akcia
Chlapci boli oblečení v neopréne, nafukovacej bunde, výstroji a pretlakovej celotvárovej maske. Fľašu s 80% kyslíkom im pripevnili na prednú časť, na chrbát im pripevnili rukoväť a pripútali ich k potápačovi pre prípad, že by sa stratili pri zlej viditeľnosti. Záchranári ich opísali ako „balík“. Harris pichol chlapcom pred cestou anestetikum ketamín, čím sa dostali do „úplného bezvedomia“. To malo zabrániť ich panike na ceste, ktorá by riskovala svoje životy aj životy svojich záchrancov. Dostali tiež liek proti úzkosti alprazolam a liek atropín na stabilizáciu srdcovej frekvencie a zníženie tvorby slín, aby sa zabránilo uduseniu. Thajská vláda poskytla Harrisovi a dvom lekárskym asistentom diplomatickú imunitu pre prípad, že by sa niečo pokazilo.
Hurtières
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Záchranná akcia v jaskyni Tham Luang
Záchranná akcia
Anestetikum trvalo 45 minút až hodinu, čo si vyžadovalo, aby potápači, ktorých Harris vycvičil, podávali počas trojhodinovej cesty „doplňujúce“ ketamínové injekcie. Chlapcov vymanévrovali plávajúci potápači, ktorí sa držali za chrbát alebo hrudník, pričom každý chlapec bol buď na pravej, alebo ľavej strane potápača, v závislosti od vodiacej čiary; na veľmi úzkych miestach potápači tlačili chlapcov zozadu. Potápači ich navigovali cez tesné chodby opatrne, aby sa vyhli uvoľneniu ich tvárových masiek o kamene. Po krátkom ponore do suchého úseku potápačov s chlapcami čakali traja potápači a chlapcom vymenili potápačský výstroj. Chlapcov potom previezli na nosidlách cez 200 m. Chlapci prichádzali v 45-minútových intervaloch. Potápači vedeli, že chlapci dýchajú, keď videli bubliny.
Hurtières
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Záchranná akcia v jaskyni Tham Luang
Záchranná akcia
Po tom, ako ich potápači dopravili na základňu v komore 3, prešli po reťazi „sedmokráska“ umiestnenej pozdĺž zradnej cesty von z jaskyne. Chlapcov zabalených v „sked“ nosidlách striedavo nosili, šmýkali a sťahovali zipsom cez zložitú sieť kladiek inštalovaných horolezcami. Mnohé oblasti od 3. komory po vchod do jaskyne boli stále čiastočne ponorené a záchranári opísali, že museli chlapcov niekoľko hodín prepravovať cez klzké kamene a bahnitú vodu. Cesta z komory 3 k vchodu jaskyne spočiatku trvala asi štyri až päť hodín, ale po týždni odvodňovania a čistenia bahna pomocou lopatiek sa skrátila na menej ako hodinu.
9. júla sa z jaskyne podarilo zachrániť ďalších štyroch chlapcov. 10. júla sa z jaskyne podarilo zachrániť posledných štyroch chlapcov a ich trénera. Skúsenosti pomohli zefektívniť postup záchrany, takže celkový čas na vyslobodenie chlapcov sa skrátil z troch hodín v prvý deň na niečo vyše dvoch hodín v posledný deň, čo umožnilo zachrániť štyroch chlapcov a trénera. Traja thajskí členovia námorníctva a armádny lekár, ktorí zostali celý čas s chlapcami, boli poslední. Traja z týchto potápačov sa dostali do komory 3 a pripojili sa k čakajúcim záchranárom, keď sa z neistého dôvodu vypli čerpadlá, pravdepodobne kvôli prasknutiu vodovodného potrubia. Hladiny vody v komore 3 začali stúpať, čo by znemožnilo prístup záchranárov do komory 2, komory 1 a vchodu do jaskyne. „Zrazu prasklo vodovodné potrubie a prestalo fungovať hlavné čerpadlo“, uviedol potápač. „Museli sme trieliť z tretej komory ku vchodu, pretože hladina vody stúpala veľmi rýchlo - asi 50 cm každých 10 minút“. Preto až 100 záchranárov, ktorí sa stále nachádzali viac ako 1,5 km vo vnútri jaskyne, bolo potrebné urýchlene evakuovať a opustiť záchranné vybavenie v jaskyni. Posledný potápač sa dostal späť do komory 3, keď sa všetci pripravovali na odchod. Záchranárom sa podarilo dostať k východu z jaskyne za necelú hodinu.
O úlohe trénera Ekkaphona pri záchrane informovalo viacero správ. Tréner bol predtým budhistickým mníchom a počas utrpenia viedol deti k meditácii. Odovzdal aj odkaz, v ktorom sa ospravedlnil za to, že vystavil deti nebezpečenstvu.
Zotavenie
Thajské úrady uviedli, že zachránení chlapci boli schopní jesť ryžovú kašu, ale zložitejších potravín sa museli na desať dní zdržať. Thajské ministerstvo zdravotníctva uviedlo, že chlapci schudli v priemere 2 kg, ale každý bol v „dobrom stave“. Chlapci boli v karanténe, zatiaľ čo zdravotníci zisťovali, či nechytili nejaké infekčné choroby, a očakávalo sa, že zostanú hospitalizovaní najmenej jeden týždeň. Kvôli dlhodobému pobytu vo vlhkom jaskynnom prostredí sa úradníci obávali potenciálnych infekcií ako histoplazmóza či leptospiróza. Rodičia členov tímu ich pôvodne navštívili iba cez okno, ale ak by sa laboratórne výsledky ukázali ako negatívne, mohli ich navštíviť osobne v lekárskom plášti, maske a čiapke na vlasy.
Chlapci mali preventívne slnečné okuliare, kým sa ich oči prispôsobili dennému svetlu. Uskutočnili sa podrobné testy ich očí, výživy, duševného zdravia a krvi. Lekár ministerstva zdravotníctva povedal, že u všetkých chlapcov sa zvýšil počet bielych krviniek, takže preventívne dávky antibiotík dostali celý tím.
Lokálne
náhľad|V tomto liste kráľ Maha Vajiralongkorn poďakoval ľuďom, ktorí sa podieľali na záchrane. Obyvatelia provincie Chiang Rai sa dobrovoľne prihlásili, že budú variť, upratovať a inak podporovať rodiny nezvestného tímu a záchranné tímy v tábore pri ústí jaskyne. Spolužiaci a učitelia tímu trávili čas skandovaním a modlitbou za nezvestných chlapcov. Spolužiaci jedného z chlapcov pre neho vyrobili 1000 papierových žeriavov, pričom sa modlili za jeho bezpečný návrat. Miestne školy darovali peniaze na pomoc rodičom so životnými nákladmi, pretože mnohí z nich prestali pracovať, aby mohli nasledovať pokusy o záchranu.
Premiér Prajut Chan-o-cha navštívil 29. júna miesto pátrania a povedal rodinám chlapcov, aby sa nevzdávali nádeje. Po smrti Samana Kunana kráľ Maha Vajiralongkorn oznámil, že bude sponzorovať jeho pohreb.
Po dokončení záchrany sa pri vchode do jaskyne zhromaždili rodiny chlapcov, veliteľ záchrany, vojenskí predstavitelia a tisíce dobrovoľníkov. Skupina poďakovala za zachránené životy a požiadala jaskynnú bohyňu „Jao Mae Tham“ o odpustenie za vniknutie čerpadiel, lán a ľudí počas záchrany.
Na otázku, či by Ekkaphon mal byť právne zodpovedný za nedbanlivosť, Mongkhon Bunpiam, otec 12-ročného Mongkhona, odmietol návrh: „Nikdy by sme to neurobili.... chlapci milujú svojho trénera... a ani my ako rodičia to nechceme. Tréner Eak bol k môjmu chlapcovi dobrý a teraz počujem, ako im dal nádej a udržal ich v pokoji toľko dní bez jedla. Veľmi ho obdivujem.“ Tanawut Vibulrungruang, otec 11-ročného Chanina, bol údajne „zasiahnutý konaním trénera tímu. Bez neho... nevie, ako mohli deti prežiť.“ Hlavný tréner Nopparat povedal, že by túto túru neschválil, no je presvedčený o Ekkaphonovej schopnosti postarať sa o chlapcov. Premiér Prayut Chan-o-cha povedal, že dôraz by sa mal klásť na záchranu a obnovu tímu, a požiadal verejnosť, aby sa vyhla unáhlenému súdeniu.
Medzinárodná pomoc
V priebehu dvoch týždňov prišli stovky dobrovoľníkov, vojenských špecialistov a firemných expertov z celého sveta, aby ponúkli pomoc pri záchrane.
Časová os
náhľad|Medzinárodní jaskynní potápači si 2. júla pripravujú svoje potápačské vybavenie
Ruské národné basketbalové družstvo žien
Vrcholné podujatia
Ruské družstvo je jedným z najúspešnejích európskych i svetových tímov. Na každom z vrcholných podujatí si vybojovalo medaily. V rokoch 2004 a 2008 dokázalo získať bronzové medaily na letných olympijských hrách, ku ktorým pridalo z majstrovstiev sveta 3 strieborné medaily, keď vo finálových stretnutiach dvakrát prehralo s 🇺🇸 a raz s 🇦🇺. Najúspešnejšie bolo na majstrovstvách Európy, z ktorých si prinieslo 8 medailí, tie najhodnotnejšie v rokoch 2003, 2007 a 2011.
Výsledky
náhľad|Družstvo na LOH 2012
náhľad|Družstvo po víťazstve na ME 2007
Krókus
Krókus môže byť:
Arménska jadrová elektráreň
Arménska jadrová elektráreň (ANPP) (po arménsky: Հայկական ատոմային էլեկտրակայան), niekedy tiež Jadrová elektráreň Mecamor (po arménsky: Մեծամորի ատոմային էլեկտրակայան, Mecamor atomakayan) je jediná jadrová elektráreň na Južnom Kaukaze, nachádzajúca sa pri meste Mecamor 36 kilometrov západne od Jerevanu v Arménsku. Elektráreň bola postavená v 70. rokoch 20. storočia s dvoma blokmi VVER-440/270. Ide o mierne modifikované reaktory sovietskeho typu VVER 440/230.
V roku 1988 došlo v Arménsku k zemetraseniu, ktoré spôsobilo odstavenie a následné uzavretie elektrárne. Azerbajdžan a Turecko však svojou ekonomickou a prepravnou blokádou následne spôsobili výpadky elektrickej energie v Arménsku. Vláda preto v roku 1993 rozhodla o opätovnom spustení druhého bloku ANPP.
Elektráreň v súčasnosti zabezpečuje do siete v priemere okolo 30-40 % spotreby elektriny v Arménsku (27 % ku koncu roka 2019). Po roku 2000 sa uvažovalo o výstavbe nového bloku s výkonom 1000-1200 MW. Po havárii v jadrovej elektrárni Fukušima bolo avšak od týchto plánov upustené.
Elektráreň Mecamor býva považovaná za jednu z najnebezpečnejších jadrových elektrární na svete. Hlavným dôvodom je fakt, že ako jedna z mála elektrární v prevádzke nemá ochranný kontajnment a navyše leží v relatívne tektonicky aktívnej oblasti. Zo strany EÚ aj USA je dlhodobo vyvíjaný tlak na jej odstavenie. Medzinárodná agentúra pre atómovú energiu (MAAE) však jej prevádzku považuje za bezpečnú. Životnosť elektrárne mala vypršať v roku 2016, kvôli svojmu významu však bola predĺžená s tým, že reaktor bude modernizovaný za účasti Ruska. Nový termín uzatvorenia sa stanovil na rok 2026 s tým, že následne by produkciu elektriny mal prevziať plánovaný nový reaktor.
Dejiny
thumb|Generálny riaditeľ [[Medzinárodná agentúra pre atómovú energiu|MAAE Jukija Amano počas návštevy v blokovej dozorni v roku 2019.]] ANPP pozostáva z dvoch blokov. Prvý blok bol uvedený do prevádzky 22. decembra 1976, druhý 5. januára 1980. Po verejnom tlaku po zemetrasení v Spitaku v roku 1988 došlo zo strany Rady ministrov ZSSR k rozhodnutiu uzavrieť dva prevádzkované bloky (prvý blok bol odstavený vo februári a druhý v marci roku 1989). Po rozpade ZSSR zažívalo Arménsko obdobie nedostatku energie a vláda v apríli 1993 rozhodla o opätovnom spustení elektrárne. Pred znovuotvorením prevádzky arménska vláda pozvala významné medzinárodné spoločnosti na diskusiu a odporúčanie riešení pre potenciálne zemetrasenia. Po zdĺhavých diskusiách bolo nájdené riešenie a následne bol 5. novembra 1995 opätovne uvedený do prevádzky druhý blok po vyše šiestich rokoch odstávky. Tento krok vyústil v rapídny nárast dodávok elektriny v krajine a umožnil využívať elektrinu nepretržite cez deň aj noc.
Počas príprav na opätovné spustenie elektrárne do prevádzky v rokoch 19931996 bola pre tento účel ako držiteľ povolenia vytvorená spoločnosť Armatomenergo. Držiteľom povolenia na prevádzku ANPP je podľa rozhodnutia vlády Arménska č. 98/1996 zo 4. apríla 1996 v súlade s legislatívou v oblasti jadrovej energetiky spoločnosť CJSC HAEK (Haykakan Atomayin Electrakayan Closed Joint Stock Company). Primárnym cieľom spoločnosť HAEK je schopnosť produktovať bezpečnú a cenovo udržateľnú energiu.
Charakteristika elektrárne
náhľad|Chladiace veže a elektrické vyvedenie výkonu elektrárne Mecamor. náhľad|Chladiace veže elektrárne v roku 2015.
Odolnosť voči zemetraseniam
Elektráreň sa nachádza blízko oblasti náchylnej na zemetrasenia s lokálnym magnitúdom až do stupňa 8. Komplex bol však vystavaný iba na odolnosť voči zemetraseniam s magnitúdom do 7.
Kritika
Okolité štáty ako Turecko či Azerbajdžan opakovane kritizovali Arménsko pre zastaranosť a rizikovosť jadrovej elektrárne. Turecko dokonca upozorňovalo na hrozbu šírenia jadrových zbraní v súvislosti s prevádzkou elektrárne a spájalo ANPP so zhoršovaním kvality životného prostredia v regióne.
Vojenské hrozby zo strany Azerbajdžanu
16. júla 2020 počas arménsko-azerbajdžanských pohraničných potýčok sa Vagif Darghali, hovorca azerbajdžanského ministerstva obrany, vyhrážal, že Azerbajdžan môže napadnúť ANPP. Poznamenal: "Arménska strana by mala mať na pamäti, že naše ozbrojené sily majú v dispozícii pokročilé raketové systémy, schopné podniknúť vysoko precízne útoky na jadrovú elektráreň Mecamor, čo môže vyústiť v obrovskú katastrofu pre Arménsko.
Arménske ministerstvo zahraničných vecí reagovalo, že hrozby "indikujú úroveň zúfalstva a krízu myslenia u politicko-vojenského vedenia Azerbajdžanu" a nazvalo ich flagrantným porušením medzinárodného humanitárneho práva vo všeobecnosti a Prvého dodatkového protokolu k Ženevským konvenciám špecificky. Takéto hrozby sú jasnou demonštráciou štátneho terorizmu a genocidálnych úmysloch Azerbajdžanu.
Kostol svätej Márie (Carisbrooke)
Dejiny a charakteristika
Kostol je postavený v normanskom slohu.
Veža je päťposchodová. V súčasnosti okrem veže v západnej časti budova pozostáva z lode a v južnej časti nachádzajúcej sa chodby. V minulosti mal kostol aj presbytérium, táto časť však bola zbúraná v roku 1570 štátnym tajomníkom kráľovnej Alžbety I. Sirom Francisom Walsinghamom z dôvodu údržby. Známky o umiestnení presbytéria sú stále viditeľné na východnej vonkajšej fasáde budovy. Veža bola pristavaná k budove v roku 1471. Dve veľké okná na severnej fasáde budovy boli zhotovené v 16. storočí. Kazateľnica bola zhotovená v roku 1658.
Presný čas výstavby nie je známy, kostol je však z normanského obdobia a predpokladá sa, že kostol bol postavený Williamom FitzOsbernom v 11. - 12. storočí a že bol súčasťou miestneho benediktínskeho prepoštstva svätej Panny Márie, ktoré bolo obývané mníchmi z opátstva Lyre v Normandii. Je isté, že kostol a prepoštstvo existovali už v roku 1147. Prepoštstvo bolo rozpustené Henrichom V. počas Storočnej vojny v roku 1415. Od tej doby kostol funguje ako farský kostol.
V roku 1907 prebehla reštaurácia budovy, počas ktorej boli odkryté niektoré pôvodné časti budovy z obdobia výstavby kostola.
Medzi kultúrne pamiatky Anglicka v kategórii I bol kostol zaradený 1. októbra 1953.
Gmina Kościerzyna
Gmina Kościerzyna je vidiecka gmina v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve.
Má rozlohu a žije tu 13295 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 42,87 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kościerzyna.
Gmina Kosów Lacki
Gmina Kosów Lacki je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu a žije tu 6629 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 33,12 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sokołów.
Solutréenska hypotéza
Solutréenska hypotéza alebo solutrénska hypotéza alebo solutréska hypotéza je kontroverzná teória, podľa ktorej ľudia z Európy patrili medzi prvých obyvateľov svetadielu Amerika. Je založená na technologických podobnostiach kamenných nástrojov kultúry solutréen z pravekej Európy a neskoršej cloviskej kultúry z amerického svetadielu. Prvýkrát bola sformulovaná v roku 1998, medzi jej hlavných zástancov patrí Dennis Stanford (Smithsonian Institution) a Bruce Bradley (University of Exeter).
Podľa tejto hypotézy príslušníci solutréenskej kultúry migrovali z Európy do Severnej Ameriky počas ľadovej doby a priniesli svoje metódy výroby kamenných nástrojov, ktoré neskôr prispeli k sformovaniu neskoršej technológie kultúry clovis objavenej na mnohých miestach Severnej Ameriky. Hypotéza sa opiera o zmienené podobnosti a skutočnosť, že tieto nemajú žiadne náprotivky vo východnej Ázii, Beringii alebo Sibíri, oblastí, z ktorých raní Američania, predkovia amerických indiánov, migrovali.
Izeaux
Izeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sedoheptulóza-7-fosfát
Sedoheptulóza-7-fosfát  je medziprodukt v pentózafosfátovej dráhe  a v regeneračnej fáze Calvinovho cyklu. Je to fosforylovaný derivát sedoheptulózy.
Sedoheptulóza-7-fosfát vzniká pôsobením sedoheptulokinázy, ktorá pôsobí na sedoheptulózu. V procese sa štiepi ATP na ADP.
Pentózafosfátová dráha
V pentózafosfátovom cykle vzniká sedoheptulóza-7-fosfát spolu s fosfoglyceraldehydom pôsobením transketolázy na xylulóza-5-fosfát a ribóza-5-fosfát. Ďalej sa spolu s fosfoglyceraldehydom premieňa pôsobením transaldolázy na erytróza-4-fosfát a fruktózu-6-fosfát:
Calvinov cyklus
Počas Calvinovho cyklu vzniká sedoheptulóza-1,7-bisfosfát, z ktorej sa štiepi fosfátová skupina, čím vzniká sedoheptulóza-7-fosfát. Túto reakciu katalyzuje sedoheptulózabisfosfatáza. Sedoheptulóza-7-fosfát sa ďalej premieňa na xylulóza-5-fosfát a ribóza-5-fosfát pôsobením transketolázy.
Supermarine Seafire
Supermarine Seafire bolo britské jednomiestne palubné stíhacie lietadlo, vyvinuté počas druhej svetovej vojny. Lietadlo bolo námornou verziou typu Supermarine Spitfire, upravenou pre vzlet a pristátie na lietadlovej lodi. Názov Seafire bol skrátením pomenovania Sea Spitfire.
Vznik a vývoj
Prvé pokusy vyrobiť námornú verziu Spitfiru začali v roku 1938. Britská admiralita bola znepokojená meškaním vo vývoji a výrobe strojov Blackburn Roc, Skua a Fairey Fulmar a preto sa obrátila na firmu Fairey, s otázkou či by bola schopná vyrábať v licencii námornú verziu Spitfira. Firma však nemala záujem a tak britské námorníctvo požiadalo o zvýšenie výroby stroja Sea Gladiator, čo však tiež bolo zamietnuté a tak sa opäť obrátila k Spitfiru. Firma Supermarine inštalovala na jeden zo sériových Spitfirov hák pre pristávanie na lietadlových lodiach a Joseph Smith vypracoval návrh na Spitfire poháňaný motorom Griffon, so sklápateľnými krídlami. Tento projekt mal názov Supermarine Type No.338. Práca na sklápacom krídle sa začala vo februári 1940 a kontrakt znel na výrobu 50 ks týchto strojov. Avšak tento projekt sa dostal do konfliktu s prvým lordom admirality – Winstonom Churchillom, ktorý 16. marca 1940 kontrakt zrušil.
V máji 1940 už program výroby námornej stíhačky Faiery Fulmar meškal viac než 6 mesiacov. Admiralita sa pokúsila o ďalší neúspešný krok k získaniu Spitfirov a tiež sa začala zaoberať lietadlami Hawker Typhoon a Blackburn Firebrand ako alternatívou. Preto bola vydaná objednávka na 181 ks lietadiel Grumman F4F (v Británii označované ako Martlet) a 100 ďalších bolo objednaných po páde Francúzska. Grumman F4F však v rokoch 1940-42 nebol dostupný v potrebnom počte. To znamenalo, že v roku 1941 admiralita stále potrebovala nájsť zdroj veľkého počtu námorných stíhačiek. Opäť sa obrátili k Spitfiru a tentokrát ministerstvo letectva súhlasilo s poskytnutím niekoľkých Spitfirov MK.I a 48 ks Mk Vb a 200 ks MK. Vc neskôr.
Prvé 2 ks stíhačiek Spitfire Mk Vb boli v roku 1941 odoslané do Worthy Down za účelom úprav na námornú verziu a oboznamovania sa s novým typom. Skúšky s použitím katapultu a na palube sa uskutočnili začiatkom roka 1942 a na jar 1942 bol podpísaný kontrakt na úpravu 116 ks Spitfirov Mk Vb na verziu Seafire Ib. Nasledovaný bol verziou Seafire IIc, ktorá mala podobný dizajn, avšak išlo o novopostavené stroje pre použitie na lietadlových lodiach. Do služby sa obe verzie dostali v rovnakom čase. Poslednou verziou, ktorá sa zúčastnila vojny bola Seafire Mk.III, ktorá zároveň ako prvá používala sklápacie krídla. Práce na stroji Seafire poháňanom motorom Griffon boli začaté ešte počas vojny, avšak Seafire Mk.XV sa už bojov nezúčastnil. Nasledovala séria Seafirov, poháňaných motormi Griffon, ktoré mali vyplniť medzeru do príchodu Hawkeru Sea Fury. Celkovo bolo vyrobených približne 2 000 ks Seafirov, z toho 1 200 poháňaných motormi Merlin a 800 ks poháňaných motormi Griffon.
Operačné nasadenie
thumb|Seafire Mk.IIC [[885 Naval Air Squadron|885. námornej leteckej perute Fleet Air Arm na palube lietadlovej lode HMS Formidable v Stredozemnom mori, december 1942]]
Prvou jednotkou vyzbrojenou stíhačkami Seafire sa stala 807. letka, ktorá nimi 23. júna 1942 nahradila svoje stroje Fairey Fulmar. Zanedlho sa k nej pridala aj 801. letka a v júli boli obe letky nalodené na lietadlovú loď HMS Furious, ktorá sa podieľala na zásobovaní ostrova Malta počas augusta toho roku. V Septembri 1942 sa aj 801. letka prezbrojila na Seafiry a po nalodení na HMS Furious vyplávala do severnej Afriky, kde sa podieľala na operácii Torch.
Operácia Torch
Svoj krst ohňom Seafire prešiel práve počas operácie Torch - spojeneckej invázii do severnej Afriky. Letky 801. a 807. z lode HMS Furious a 885. letka z lode HMS Formidable podporovali inváziu zo vzduchu. Svoj prvý zostrel Seafire dosiahol 8. novembra 1942, avšak podrobnosti o incidente sa rozchádzajú. Jedny zdroje uvádzajú por. A.S. Longa z 885. letky, ktorý mal zostreliť vichystický ľahký bombardér Martin Maryland. Iné zdroje zasa spomínajú por. G.C. Baldwina, ktorý mal pri Orane zostreliť stíhačku Dewoitine D.520. V tomto období však začal Seafire získavať svoju nezávideniahodnú povesť krehkého lietadla, pričom jeho straty počas tejto kampane boli 40%. Mnoho z týchto strát bolo spôsobených nízkou viditeľnosťou a ťažkou ovládateľnosťou verzií poháňaných motorom Merlin pri pristávaní na lietadlových lodiach.
Sicília
Na podporu vylodenia na Sicílii boli pridelené 4 letky vyzbrojené Seafirami. Z HMS Formidable operovala 885. letka, slúžiaca po boku dvoch letiek vybavených stíhačkami Grumman F4F, zatiaľčo všetky tri letky z lode HMS Indomitable boli vyzbrojené Seafirami.
Kahau
Kahau môže byť slovenský názov rodu:
Deň ozbrojených síl
Deň ozbrojených síl Slovenskej republiky (staršie ale stále používané označenie deň armády ) oslavuje Ministerstvo obrany, ozbrojené sily a časť verejnosti každoročne 22. septembra. Pri tejto príležitosti sa vojaci (a civilisti) povyšujú a vyznamenávajú (rady a dekorácie, pamätné medaily, vojenské medaily a odznaky). Pokiaľ o dátume sú pochybnosti, dôvodom osláv je jednoznačne začiatok slovenského povstania v roku 1848 v Brezovej pod Bradlom. 22. september nie je pamätným dňom. Oslavuje sa od roku 1998 pravdepodobne tak ako v Česku (od roku 2002) na základe rozkazu prezidenta republiky a hlavného veliteľa ozbrojených síl.
ČSSR
6. október býval slávnostným dňom Československej ľudovej armády. Slávil sa ako pripomienka 6. októbra 1944, keď prekročili príslušníci 1. čs. armádneho zboru pod velením Ludvíka Svobodu počas Karpatsko-duklianskej operácii štátnu hranicu zo ZSSR. Sviatok bol zrušený po Nežnej revolúcii v roku 1990.
Začiatok októbra bol v ére ČSSR vhodným termínom, pretože práve vtedy rukovali noví branci a vyhodnocoval sa predchádzajúci rok výcviku.
Slovensko
Armáda Slovenskej republiky vznikla so vznikom Slovenskej republiky 1.1.1993. Do 30. júna 2002 boli ozbrojené sily tvorené tromi samostatnými zložkami – Armádou Slovenskej republiky, vojskami Ministerstva vnútra a Železničným vojskom. Od 1. júla 2002 sa Armáda Slovenskej republiky oficiálne premenovala na Ozbrojené sily Slovenskej republiky a ostatné ozbrojené zložky zanikli k 31. decembru 2002. 29. marca 2004 vstúpilo Slovensko do NATO. 1. januára 2006 zanikla základná vojenská služba.
Podľa Ministerstva obrany (2008) dôvodom osláv je „prvé slovenské povstanie, ktoré vypuklo 21. septembra 1848. Viedla ho prvá Slovenská národná rada (SNR) na čele s Ľudovítom Štúrom, Jozefom Miloslavom Hurbanom a Michalom Miloslavom Hodžom, za slobodu Slovákov a právo používať slovenský jazyk bojovalo takmer 4 000 dobrovoľníkov“.
Prvá SNR bol vrcholný národný orgán, ktorý organizoval povstanie v rámci revolúcie 1848/49, ako aj mal výkonnú moc na územiach Slovenska obsadených spojenými slovensko-rakúskymi jednotkami v boji proti Maďarom. Centrom organizačných príprav na ozbrojené vystúpenie Slovákov sa stala Viedeň, kde sa počas augusta 1848 formoval slovenský dobrovoľnícky zbor. Nábor sa dokončil v polovici septembra. Do 17. septembra bolo naverbovaných asi 500 dobrovoľníkov. Viedenská vláda podporovala akciu neoficiálne – poskytla železničný transport s polovičným cestovným, časť zbraní a streliva a asistenciu moravských úradov.
19. septembra 1848 začal nástup slovenských dobrovoľníkov proti uhorskej revolúcii. Ešte v ten istý deň dobrovoľnícke jednotky obsadili Myjavu. Vznikol štátny znak a SNR vyhlásila neposlušnosť Peštianskej vláde a vyzvala do celonárodného povstania.
Jadro výpravy i so SNR sa potom 21. septembra presunulo do Brezovej pod Bradlom. 22. septembra dobrovoľnícke jednotky podnikli výpravu na Brezovú. Povstalcom sa podarilo obsadiť Brezovú pod Bradlom, kde sa dobrovoľníci prvý raz stretli v boji s uhorskými občianskymi gardami (dve švadróny (vojenský jazdecký oddiel zložený zo 100 mužov) cisárskych kyrysníkov (ťažké jezdectvo) a dvoma stotinami (roty) pešiakov, plniacimi príkazy peštianskej vlády ), ktorých útok odrazili (tzv. bitka pri Brezovej pod Bradlom).
25. septembra boli porazení a 28. septembra 1848 sa museli stiahnuť na Moravu a následne boli Štúr, Hurban a Hodža obvinení z vlastizrady. 3. októbra 1848 rakúsky cisár rozpustil Uhorský snem a vyhlásil vojnový stav. Aj Maďari svoju revolúciu nevyhrali. Definitívne boli porazení v bitke pri Világoši 13. augusta 1849. Mnoho vodcov a účastníkov revolúcie, sa stali hrdinami v maďarských dejinách a výročie začiatku revolúcie, 15. marec, je maďarským štátnym sviatkom.
Česko
Deň ozbrojených síl ČR sa oslavuje od roku 2002 30. júna. Tridsiateho júna 1918 prisahali v Darney dvadsiaty prvý a dvadsiate druhý strelecký pluk Československej brigády vernosť budúcej republike. Práve tento deň francúzska vláda pred nastúpeným československými legionármi oficiálne oznámila, že uznáva ich právo na samostatný štát. Rozkaz prezidenta republiky ČR zo 7. februára 2002 stanovil dátum 30. júna ako Deň ozbrojených síl.
Gorrevod
Gorrevod je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Gorrevod má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Gorrevod má 781 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Acastov pohár
Acastov pohár alebo Aco-pohár (tal. bicchiere tipo Aco, ceramica tipo Aco a často sa v taliančine preberá nemecký názov Acobecher) je označenie typu starovekej keramiky hornoitalského pôvodu. Má tvar lievikovito roztvorenej nádoby zdobenej pásovitými reliéfmi a nápismi. Výnimočne sa tento typ objavoval ešte v období na prelome letopočtu (napr. nálezisko Haltern). Názov má podľa hlavného výrobcu, ktorý sa uvádzal ako Aco Acastus alebo Acastus Aco.
Armáda Českej republiky
Armáda Českej republiky (AČR) predstavuje hlavnú zložku ozbrojených síl Českej republiky, ktoré ďalej tvorí Vojenská kancelária prezidenta republiky a Hradná stráž. Jej vrchným veliteľom je súčasný český prezident. V čele organizačnej štruktúry stojí generálny štáb, ktorého súčasným náčelníkom je od 1. júla 2022 generálmajor Karel Řehka. Civilné riadenie a demokratickú kontrolu armády zaisťuje Ministerstvo Obrany Českej republiky. Od 1. januára 2005 je česká armáda plne profesionalizovaná; dobrovoľníci slúžia v jednotkách aktívnych záloh (AZ).
Česká armáda je tvorená predovšetkým niekoľkýcmi druhmi síl. Základom pozemných síl sú dve mechanizované brigády a výsadkový pluk, ktoré sú spolu s ďalšími jednotkami pozemného vojska určené na plnenie úloh na území Česka aj mimo neho. Vzdušné sily zahrňujú vojenské letectvo a protivzdušnú obranu zabezpečujúcu suverenitu a obranyschopnosť vzdušného priestoru Česka v rámci NATINAMDS. Špeciálne sily sú od roku 2015 samostaným druhom síl určený pre špeciálne operácie. Kybernetické sily sú samostatným druhom síl pre kybernetické operácie od roku 2019. Od toho istého roku je samostatné aj Velitelstvo vojsk teritória majúcí na starosti jednotky aktívnych záloh.
Hlavné úlohy Armády Českej republiky stanovuje zákon č. 219/1999 Sb., o ozbrojených silách Českej republiky, ako obranu proti vonkajšiemu napadnutiu a plnení úloh na základe medzinárodných záväzkov týkajúcich sa spoločnej obrany alebo operácií na udržanie mieru a bezpečnosti. AČR sa primárne pripravuje na obranu územia štátu alebo spojencov v rámci kolektívnej obrany NATO v zmysle článku 5 Severoatlantickej zmluvy, prípadne spoločnú obrannú politiku Európskej únie. Zahraničné nasadenie AČR vychádza rovnako aj z členstva v OSN, OBSE alebo V4.
Hodnosti
Postavenie vojákov upravuje zákon o ozbrojených silách Českej republiky a na neho nadväzujíce zákony. Od 1. januára 2011 sa vojaci členia do hodnostných zborov podľa hodnosti nasledujúcim spôsobom:
Gmina Kostrzyn
Gmina Kostrzyn je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu a žije tu 15456 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 100,36 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Poznań.
Trent Alexander-Arnold
Trent John Alexander-Arnold (* 7. október 1998, Liverpool, Spojené kráľovstvo) je anglický futbalista hrajúci na pozícii pravého obrancu alebo záložníka za klub Liverpool. Od roku 2018 taktiež reprezentuje Anglicko. Je považovaný za jedného z najlepších krajných obrancov na svete a je známy svojimi prihrávkami, centrami a asistenciami.
V ankete Golden Boy pre nádejných mladých futbalistov do 21 rokov skončil v roku 2018 na 2. mieste za víťazom Matthijsom de Ligtom.
Klubová kariéra
Alexander-Arnold začal hrať v Liverpoole v 6 rokoch. O desať rokov neskôr sa stal kapitánom liverpoolskej „šestnástky“.
2016/17 – 18 ročný debutant
Alexander-Arnold sa zúčastnil predsezónneho turné v USA s prvým tímom. V augustovom prvom zápase Premier League 2016/17 sedel iba 18-ročný pravý bek na lavičke náhradníkov, do zápasu s Arsenalom však nezasiahol. Nemecký tréner Jürgen Klopp dával v tomto období na jeho poste šancu obrancovi Nathanielovi Clyneovi. Klopp na mladého obrancu prvýkrát stavil 25. októbra 2016 počas 4. kola Ligového pohára proti Tottenhamu, počas stretnutia dostal žltú kartu, v 68. minúte ho vystriedal Clyne. Liverpool zvíťazil 2:1. Svojimi výkonmi si Alexander-Arnold vyslúžil základ aj v ďalších dvoch zápasoch tohto pohára. V novembri podpísal dlhodobú zmluvu. Vo štvrťfinálovom zápase proti Leeds United FC prvýkrát asistoval na gól Divockovi Origimu, ktorý dvoma gólmi zaistil výhru 2:1 a postup do semifinále. V decembri Alexander-Arnold debutoval v Premier League na ihrisku Middlesbrough. Liverpool súpera porazil 3:0, pričom Alexander-Arnold na ihrisku vystriedal útočníka Origiho na posledné minúty zápasu. V januári 2017 si prvýkrát zahral v základe vo vypätom zápase proti Manchestru United (1:1). Priebehom sezóny ešte nazbieral niekoľko minút v A-tíme a na konci sezóny bol vyhlásený za najlepšieho mladého futbalistu Liverpoolu sezóny. V nominácii na najlepšieho hráča Premier League 2 pre futbalistov do 23 rokov ale neuspel.
2017/18 – Šance v základnej zostave a prehra vo finále Ligy majstrov
Zranenie Nathaniela Clynea umožnilo Arnoldovi hrať v úvodnom zápase proti Watfordu (3:3). Jesennú časť sezóny ho tréner Klopp rotoval s Joeom Gomezom. Odohral celý zápas štvrtého kola vonku proti Manchestru City, kde Liverpool prehral vysoko 0:5. Dostal dôveru v predkole Ligy majstrov proti Hoffenheimu a v prvom zápase vonku sa v 35. minúte ujal priameho kopu, z ktorého dal gól na 1:0, svoj prvý za Liverpool. Následne nastúpil v domácej odvete, ale jeho tím po výhrach 2:1 a 4:1 pohodlne postúpil do skupiny Ligy majstrov. V skupinovom zápase proti slovinskému Mariboru sa Arnold zapísal medzi strelcov pri rekordnej výhre 7:0. V následnom zápase proti Mariboru doma si pripísal asistenciu pri prvom góle Salaha, ktorý viedol k víťazstvu 3:0. Počas decembrového zápasu proti Swansea strelil svoj prvý gól v Premier League, keď v 65. minúte zvýšil z bránkového územia na 3:0. Zápas skončil výhrou 5:0. V marcových ligových zápasoch si vyslúžil miesto v základných zostavách, avšak súboje s Marcusom Rashfordom z Manchestru United (prehra 1:2) a Wilfriedom Zahou z Crystal Palace (výhra 2:1) ukázali jeho limity v obrane.
V aprílovom štvrťfinále proti Manchestru City mal za úlohu strážiť Leroya Saného a túto úlohu splnil. Domáce stretnutie proti City (výhra 3:0) sa mu podarilo natoľko, že bol zvolený za muža zápasu. Predviedol dobrú pozičnú hru aj ofenzívne výpady. Odveta skončila víťazstvom 2:1 pre celok z Liverpoolu a v semifinále tak došlo na súboj s AS Rím. Oba zápasy odohral celé, Liverpool cez Talianov postúpil do finále Ligy majstrov, a to po 10 rokoch. Vo finále zvádzal súboje s Cristianom Ronaldom a vcelku úspešne, napriek tomu Liverpool na biely balet nestačil a podľahol 1:3.
2018/19 – Titul v Lige majstrov
Alexander-Arnold začal novú sezónu základnou zostavou a svoje miesto si podržal, o čom svedčí 29 zápasov v rámci Premier League 2018/19. Na konci novembra sa presadil z priameho kopu zo vzdialenosti 23 metrov proti Watfordu, čím zvýšil na 2:0. Kvôli zraneniu v poslednom skupinovom zápase Ligy majstrov proti Neapolu nezasiahol do dôležitého zápasu doma proti Manchestru United. Liverpool držal prvé miesto pred City, náskok sa ale stenčil po prehre 1:2 na ich ihrisku 3. januára 2019. Arnold hral celé stretnutie, v ktorom sa City snažilo presadiť práve cez jeho stranu, kde sa dostávalo do prečíslenia. Proti nemu hral opäť Leroy Sané, napriek tomu sa Arnold dokázal dostať aj dopredu. Jeho center z pravej strany na Robertsona vľavo a Robertsonova následná nahrávka na gól Firminovi zrovnala stav stretnutia na 1:1, neskôr ale rozhodol práve Sané.
V skupine Ligy majstrov odohral Arnold prvé tri stretnutia celé, bol teda pri domácej výhre nad PSG 3:2, pri porážke v Neapole 0:1 a jednoznačnej výhry 4:0 s CZ Belehrad. Štvrté stretnutie v Belehrade sa nevyvíjalo podľa predstáv, srbský tím viedol po polčase 2:0. Alexandera-Arnolda o polčase vystriedal Gomez, zápas však týmto výsledkom skončil. Do prehraného zápasu (1:2) s PSG nenastúpil, bol ale na lavičke. Pred zápasom proti Neapolu mal namiesto zápasu s Bournemouthom voľno a jeho čerstvosť bola poznať, keď v rozhodujúcom súboji proti talianskemu tímu neúnavne podporoval Salaha. Vytvoril šesť šancí, pre porovnanie celé mužstvo Neapola vytvorilo za zápas päť. Pár minút pred koncom ho kvôli zraneniu striedal obranca Dejan Lovren. Arnold tak znovu prišiel o zápas proti Manchestru United.
Na konci februára proti Watfordu zlomil ďalší rekord, keď sa stal najmladším hráčom, ktorý kedy zaznamenal tri asistencie v jednom zápase. Zápas sa skončil výsledkom 5:0. Za poslednú šesticu zápasov v lige nazbieral 6 asistencií, Liverpool napriek tomu skončil za Manchestrom City a predĺžil čakanie na trofej Premier League.
Proti portugalskému Portu v každom zápase pridal asistenciu, dve víťazstvá 2:0 a 4:1 znamenali semifinále. Prvý zápas na ihrisku Barcelony nehral a Liverpool podľahol 0:3. Do odvety nastúpil od začiatku a jeho 2 gólové asistencie Wijnaldumovi (na 2:0) a lišiacka asistencia na gól z rohu Origimu (na 4:0) zohrali dôležitú úlohu v postupe do druhého finále Ligy majstrov v rade. Vo finále Liverpool čoskoro viedol po premenenej penalte Salaha a Arnold úspešne bránil Son Heung-mina a Dele Alliho. Zápas sa skončil 2:0 a Liverpool tak vyhral titul v Lige majstrov 2018/2019
2019/20 – Ligový titul a nominácia na Zlatú loptu
náhľad|Obrázok Alexandra-Arnolda v blízkosti Anfieldu Alexander-Arnold bol v základnej zostave v zápase Community Shield 2019, ale v 2. polčase bol vystriedaný. Za neho prichádzajúci Joël Matip dokázal vyrovnať na 1:1, Liverpool ale nakoniec podľahol Citizens na penalty 4:5. V lige hral od prvého kola Premier League 2019/20 proti Norwichu. Úvodných osem zápasov zbieral tím samé výhry, čím sa vzdialil na niekoľko bodov svojim prenasledovateľom, predovšetkým Manchestru City. Mladý bek strelil gól 22. septembra v 6. kole na pôde Chelsea, keď v 14. minúte otvoril skóre. Po Salahovej pätičke vypálil Arnold bez prípravy k žrdi, Liverpool nakoniec vyhral 2:1.
V prvom zápase skupiny Ligy majstrov odohral celý zápas vonku proti Neapolu, v ktorom si jeho mužstvo pripísalo prvú porážku v sezóne. Druhý zápas skupiny proti Salzburgu skončil výhrou 4:3.
V tejto sezóne sa Liverpoolu konečne podarilo zlomiť 30 ročné čakanie na ligový titul. Stali sa víťazmi Premier League so siedmymi zápasmi k dobru.
Trent bol v tejto sezóne nominovaný na Zlatú loptu, spoločne so šiestimi ďalšími jeho spoluhráčmi. Za svoje výkony počas celej sezóny získal cenu PFA pre Mladého hráča sezóny. a bol taktiež nominovaný do PFA Tímu roka.
2020/21 – Pokračujúce úspechy
9. decembra sa stal najmladším hráčom, ktorý bol kapitánom klubu v európskej súťaži, a tretím najmladším hráčom v akejkoľvek súťaži, keď si navliekol pásku.
Neskôr v tom istom mesiaci bol menovaný v FIFA FIFPro World XI mužov 2020 spolu so spoluhráčmi Alissonom Beckerom, Van Dijkom a Thiagom Alcântarom. Medzitým sa Liverpool pustil do obhajoby ligového titulu tým, že sa do Vianoc dostal na prvé miesto v tabuľke. Forma jeho aj klubu však v druhej polovici sezóny upadla, čo vyvrcholilo veľmi medializovaným vynechaním Alexandra-Arnolda v zostave Anglicka Garetha Southgatea na marcové zápasy kvalifikácie MS 2022 proti San Marínu, Albánsku a Poľsku. V dôsledku toho sa jeho výkony po reprezentačnej prestávke dostali pod intenzívnu kontrolu zo strany fanúšikov a expertov a bol kritizovaný za chyby v obrane počas porážky 3:1 Liverpoolu proti Realu Madrid v Lige majstrov. V Premier League sa jeho forma zlepšila a bol chválený za svoje výkony proti Arsenalu a Aston Ville.
Nasledujúci mesiac zaznamenal asistenciu pri víťazstvách vonku proti Manchestri United na Old Trafford, kde Liverpool vyhral prvýkrát po siedmich rokoch, a proti West Bromwich Albion, kde jeho rohový kop v 94. minúte premenil brankár Alisson Becker a vybojoval tak klubu miestenku v Lige majstrov pre nasledujúcu sezónu. náhľad|Trent v drese [[Liverpool FC v roku 2022]]
2021/2022 – Domáci double a prehra vo finále Ligy majstrov
30. júla podpísal Trent s Liverpoolom novú dlhodobú zmluvu. V máji 2022, po víťazstve Liverpoolu nad Chelsea vo finále FA Cupu 2022, sa Alexander-Arnold vo veku 23 rokov a 219 dní stal vôbec najmladším hráčom, ktorý vyhral všetkých šesť veľkých trofejí, ktoré sa v anglickom futbale dajú dosiahnuť, konkrétne Majstrovstvá sveta klubov FIFA, Ligu majstrov UEFA, Superpohár UEFA, Premier League, FA Cup a EFL Cup. Alexander-Arnold sa v roku 2022 umiestnil v rebríčku Zlatej lopty na 22. mieste. Klub skončil v lige na 2. mieste a opäť prehral finále Ligy majstrov proti Realu Madrid. Alexander-Arnold bol vybraný ako súčasť tímu sezóny Ligy majstrov.
2022/2023 – Zmeny v pozícií
Po nedostatočnej forme klubu sa tréner Jürgen Klopp rozhodol zmeniť Alexandra-Arnolda na "inverted full-back", čo mu umožnilo byť viac na lopte a hrať vo väčšej hĺbke na ihrisku. Tento prechod sa ukázal byť motorom veľmi veľkej individuálnej formy. 17 apríla 2023 Alexander-Arnold zaznamenal svoju 50. asistenciu v Premier League pri víťazstve vonku nad Leeds United.
2023/2024 – Vicekapitán
31. júla 2023, po odchode Jamesa Milnera, bol Alexander-Arnold vymenovaný za nového vicekapitána Liverpoolu a pôsobí ako zástupca kapitána Virgila van Dijka.
Reprezentačná kariéra
Tréner Gareth Southgate ho prvýkrát skúsil 7. júna 2018 v domácom priateľskom zápase proti Kostarike. Následne sa predstavil na Majstrovstvách sveta 2018. Prvé dva skupinové zápasy strávil na lavičke. V treťom zápase malo Anglicko istý postup a proti Belgicku hralo o prvú priečku. Anglicko neuspelo a prehralo 0:2, Alexander-Arnold nastúpil od začiatku na pravom kraji v rozostavení 3-5-2 v jeho jedinom štarte na turnaji. Jeho slušný výkon smerom dozadu doplnil zahrávaním rohov a mal aj gólovú šancu. V 13. minúte nahrávkou dobre vysunul Vardyho, ale gól nepadol. Anglicko na turnaji získalo 4. miesto, na pravom kraji obrany sa primárne spoliehali na Kierana Trippiera z Tottenhamu.
Úspechy
náhľad|Alexander-Arnold (úplne napravo) oslavujúci triumf v [[Liga majstrov UEFA 2018/2019|Lige majstrov (2019)]]
Le Grand-Abergement
Le Grand-Abergement je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Le Grand-Abergement má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Le Grand-Abergement má 106 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gmina Kostomłoty
Gmina Kostomłoty je vidiecka gmina v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve.
Má rozlohu a žije tu 6872 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 46,99 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Środa Śląska.
Pod Žvahovem
Pod Žvahovem je prírodná pamiatka v Prahe. Ide o skalnatý vápencový svah, ktorý je rozrezaný železnicou. Oblasť sa nachádza pri starej konečnej električky na Zlíchove v katastrálnom území Hlubočepy. Rozloha je. Je tu významné nálezisko skamenelín so spoločenstvami teplomilných rastlín a živočíchov. Flóru tu zastupuje napr. cesnak horský a rozchodník alpínsky. Faunu zastupujú predovšetkým teplomilné bezstavovce. V dnešnej dobe oblasť nevhodne zarastá. Rozrastá sa tu napr. jaseň.
Gmina Koszarawa
Gmina Koszarawa je vidiecka gmina v Poľsku v Sliezskom vojvodstve.
Má rozlohu a žije tu 2493 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 79,8 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Żywiec.
Presbyterstvo
Presbyterstvo alebo staršovstvo (z gr. presbyteros - starší) je orgán cirkevnej správy v protestantských cirkvách. Najčastejšie ide o zastupiteľský orgán na úrovni farného zboru, môže však ísť aj o orgán na úrovni seniorátu. Členovia staršovstva (presbyteri) sú volení všetkými členmi zboru; člennom je ex officio aj pastor či kazateľ zboru.
V evanjelickej cirkvi sú presbyteri laickí zástupcovia zboru, seniorátu, či dištriktu. Podľa Ústavy evanjelickej cirkvi prebyterstvo zboru, dištriktu, či seniorátu musí byť minimálne sedemčlenné. Stretáva sa podľa potreby, minimálne ale dvakrát za rok. Synonymom presbyterstva je v niektorých cirkvách napr. rada starších (v Česku napr. Apoštolská cirkev alebo Cirkev československá husitská) či farná rada (Evanjelická cirkev v Nemecku).
Gmina Koszęcin
Gmina Koszęcin je vidiecka gmina v Poľsku v Sliezskom vojvodstve.
Má rozlohu a žije tu 11467 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 88,89 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Lubelskéiec.
CDE Gil Eanes Lagos
CDE Gil Eanes Lagos je portugalský ženský hádzanársky klub z mesta Lagos. Vznikol v roku 1987. Je 2-násobný majster Portugalska. Z medzinárodných úspechov je najhodnotnejšia semifinálová účasť vo Vyzývacom pohári EHF 2001/02. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Liga Portuguesa de Andebol Femininos.
Úspechy
Portugalská najvyššia súťaž:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Gmina Koszyce
Gmina Koszyce je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Proszowice.
Gmina Kotla
Gmina Kotla je vidiecka gmina v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve.
Má rozlohu a žije tu 4129 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 32,32 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Głogów.
Grand-Corent
Grand-Corent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Grand-Corent má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Grand-Corent má 158 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Izeron
Izeron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.