cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sameumys z Alexandrie
Dionysios Sameumys z Alexandrie si v Olympii na 226. a na 227. hrách v rokoch 125 a 129 vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku zostavili zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. Olympijské víťazstvá Sameumya sú uvedené v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý je súčasťou jeho diela Kronika. Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Tridentská ofenzíva
Tridentská ofenzíva (známa tiež ako Bitka pri Asiagu alebo Trestná výprava, ) bola rakúsko-uhorská protiofenzíva na talianskom fronte, odštartovaná 15. mája 1916 počas prvej svetovej vojny. Odohrala sa pri mestečku Asiago, blízko talianskeho regiónu Tridentsko, v tom čase ležiaceho na rakúsko-uhorsko-talianskom pohraničí. Pre Talianov išlo o neočakávaný útok, ktorý prišiel len dva mesiace po skončení piatej bitky na Soči.
Rakúsko-uhorský veliteľ Conrad von Hötzendorf navrhoval trestnú výpravu voči Talianom, svojim donedávnym spojencom, mnohokrát. Taliansko, ktoré bolo ešte do predošlého roka súčasťou Trojspolku, obviňoval zo zrady. Hötzendorf si dokonca v uplynulých rokoch nechal vypracovať štúdie prípadnej invázie cez náročný horský terén. Samotné prípravy k útoku začali v decembri 1915, kedy Hötzendorf požiadal svojho nemeckého náprotivka, Ericha von Falkenhayna, o presunutie niekoľkých divízií z východného frontu, kde bojovali proti Rusku. Pretože v tom čase ešte Nemecko nebolo s Talianskom vo vojnovom stave, Falkenhayn túto žiadosť zamietol. Hötzendorf sa tak rozhodol konať na vlastnú päsť. Talianska rozviedka mala informácie o chystanej ofenzíve v Tridentsku už niekoľko týždňov pred jej začiatkom, taliansky veliteľ Cadorna ich však ignoroval s tým, že takýto útok v danej oblasti nemôže nastať.
Bitka
Útok odštartovalo rakúsko-uhorské delostrelectvo, po ktorom sa na 50-kilometrovom fronte vydali vpred pešie jednotky. Tým sa podarilo prelomiť stred talianskej obrany a preniknúť až na hranice benátskej nížiny, čím hrozilo úplne odrezanie talianskych vojakov pri Soči. Cadorna, ktorý si konečne uvedomil kritickosť situácie, vyslal posily pre Prvú armádu a narýchlo sformoval i Piatu armádu, ktorá by čelila nepriateľovi v prípade, že by sa dostal až do spomínanej nížiny.
Vážnu hrozbu talianskej porážky napokon zahnalo až Rusko, ktoré 4. júna prešlo do útoku v Haliči a Hötzendorfa tým donútilo preveliť polovicu svojich síl naspäť na východný front. Zvyšné jednotky už nepredstavovali dostatočnú ofenzívnu silu a boli nútené stiahnuť sa z mnohých dobitých pozícií, zatiaľ čo množstvo talianskych obrancov vďaka posilám naďalej rástlo. V Taliansku mala trestná výprava, aj keď s vypätím všetkých síl ubránená, i politickú dohru, ktorá viedla k pádu vlády a výmene na premiérskej stoličke.
Gaillères
Gaillères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vojtech Bucko
Vojtech Bucko, známy aj ako Adalbertus Bucko, (* 16. apríl 1911, Libichava, Slovensko – † 18. február 1993, Mníchov, Nemecko) bol slovenský cirkevný historik, krajanský pracovník, katolícky kňaz a publicista.
Životopis
Vojtech Bucko sa narodil v obci Libichava, dnešný okres Bánovce nad Bebravou. Vychodil gymnázium a seminár v Nitre, v rokoch 1931 až 1935 študoval na Teologickej fakulte v Olomouci. Zároveň absolvoval aj archivársky a knihovnícky kurz na filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe.
V roku 1935 bol vysvätený za katolíckeho kňaza a začal pôsobiť ako pomocník, neskôr ako suplujúci profesor na Teologickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. V roku 1945 sa stal profesorom cirkevných dejín na teologickom inštitúte v Nitre.
V roku 1949 emigroval do Nemecka, kde pôsobil ako kňaz v mestách Ruding, Bayerbrunne či Icking. Neskôr sa stal riaditeľom Slovenskej katolíckej misie v Nemeckej spolkovej republike, kde sa angažoval v pomoci slovenským emigrantom. Za svoju činnosť mu Svätá stolica udelila titul monsignore.
V roku 1981 odišiel na dôchodok, Slovensko znovu navštívil až v roku 1990.
Umiera vo februári roku 1993 v Mníchove, pochovaný je v rodnej obci Libichava.
Práca
Bucko sa považuje za významného cirkevného historika. Zameriaval sa najmä na cyrilo-metodské obdobie a cirkevné dejiny 15. až 16. storočia, pričom o týchto témach vydal viaceré knihy a monografie. Vo svojej práci pokračoval aj po emigrácii do Nemecka.
Tam sa okrem písomnej činnosti venoval aj pastorácií, hlavne medzi slovenskými utečencami v Nemecku. Organizoval pre nich nielen duchovnú, ale aj sociálnu pomoc, aktívne sa zúčastňoval na kultúrnych a politických podujatiach slovenskej emigrácie. Spolupracoval tiež so slovenskými časopismi a organizáciami v Nemeckej spolkovej republike.
V roku 1950 ho vymenovali za sekretára katolíckej misie pre slovenských utečencov s platnosťou pre celé Nemecko. O dva roky nato sa stal riaditeľom tamojšej slovenskej katolíckej misie. Veľkú pozornosť venoval najmä utečencom spomedzi slovenskej akademickej mládeže a umožňoval im dokončiť vysokoškolské štúdiá.
Písal tiež články do krajanských časopisov, hlavne do periodík ako Slobodné Slovensko, Hlasy z Ríma, Slovák v Amerike, či Slowakei.
Svoj postoj k emigrácii a Slovensku vyjadril takto: „Stal som sa nemeckým občanom, ale neprestal som byť Slovákom. Láska k vlasti sa tým nezmenšila, skôr sa zväčšila.“
Železničná stanica Plaveč
V stanici nie je k dispozícii osobná pokladňa. Pre ZSSK Cargo ide o pohraničnú priechodovú stanicu.
V roku 2016 poľská vláda odsúhlasila investíciu na zlepšenie spojenia s Vysokými Tatrami a so Slovenskom. Nová trať by mala zlepšiť aj spojenie smerom Muszyna a Plaveč. Na slovenskej strane ŽSR nechystajú žiadne investície do prepojenia Plaveč – Poprad.
Na stanici sa nachádza výkonné pracovisko sekcie riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Košice Železníc Slovenskej republiky.
Skalický hájik
Vymedzenie
Podcelok leží v severnej časti Chvojnickej pahorkatiny, západne od Skalice. Na severe, západe i juhu nadväzuje Chvojnická pahorkatina s podcelkom Unínska pahorkatina, východným smerom sa dvíhajú Biele Karpaty a ich podcelok Žalostinská vrchovina.
Chránené územia
Východný okraj územia zasahuje do CHKO Biele Karpaty, z maloplošných chránených území tu leží prírodná rezervácia Veterník.
Klingerka
Klingerka môže byť:
Populár (staroveký Rím)
Populár (z – ľud) bol príslušník politickej skupiny v starovekom Ríme. Táto politická skupina vytvorená z rímskej nobility bola v čase krízy Rímskej republiky v konflikte s optimátmi, ktorí sa opierali o rozhodnutia a politickú moc senátu.
Politika populárov
Populári sa vo svojom politickom boji opierali o rozhodnutia plebejského ľudového snemu, ktorého uznesenia boli záväzné pre všetkých občanov Ríma, hoci ich schvaľovali len príslušníci plebejských rodín. Ich cieľom bola istá demokratizácia rímskeho zriadenia, pričom sa snažili obmedziť vplyv veľkých vlastníkov pôdy. Istý čas ich podporovali aj jazdci, no ich pomoc nebola vždy dôsledná. Ich vodcovia často nesúhlasili s niektorými opatreniami, ktoré navrhli radikálne skupiny rímskeho ľudu, ako rozdelenie pôdy a čiastočné obmedzenie dlhov. Populári vychádzali z tradícií bratov Gracchovcov a snažili sa o zavedenie umiernených reforiem.
Najvýznamnejší predstavitelia
Populári pochádzali väčšinou zo stredných vrstiev vidieckeho a mestského obyvateľstva. Niektorí predstavitelia populárov prenikli aj do najvyšších miest politického života v Rímskej ríši. Medzi najvýznamnejších populárov patrili bratia Gracchovci, Gaius Marius, ktorý sa stal aj konzulom, ale po porážke ktorú utrpel od Sullu, jeho moc upadla. Ďalšími významnými populármi boli M. Livius Drusus a L. C. Cinna.
Referencie
Budaj, Marek. Dejiny sveta od A po Z. Bratislava: Príroda, 2013. 268 s. ISBN 978-80-07-02138-9
Gingelom
Gingelom je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Limbursko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 8 121 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Gingelom pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Gamarde-les-Bains
Gamarde-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Unínska pahorkatina
Vymedzenie
Podcelok leží v centrálnej časti Chvojnickej pahorkatiny a zaberá veľkú časť krajinného celku. Na severe susedí Dyjsko-moravská niva, západným a južným smerom leží Borská nížina s podcelkami Gbelský bor a Myjavská niva. Na juhovýchode nadväzuje Senická pahorkatina, východným smerom leží Myjavská pahorkatina a Žalostinská vrchovina (podcelok Bielych Karpát). V severovýchodnej časti sa nachádza Skalický hájik a špecifickým je podcelok Zámčisko, ktoré tvorí samostatný ostrov v strednej časti Unínskej pahorkatiny.
Chránené územia
Východný okraj územia zasahuje do CHKO Biele Karpaty, z maloplošných chránených území tu leží:
Turizmus
Turistické chodníky sú len v okolí Smrdák, odkiaľ vedie zeleno značený turistický chodník na Zámčisko. Z lokality Miléniový kríž vedú chodníky k mestu Senica s prepojením na kunovskú priehradu.
Doprava
Severnou časťou územia vedie cesta I/51 (Senica – Holíč), v Holíči končí i cesta II/590, vedúca západnou časťou Unínskej pahorkatiny zo Šaštína-Stráží.
Vráskavec malý
Vráskavec malý môže byť:
Petén
Petén môže byť:
Plávač
Plávač môže byť:
Bitka pri Actiu
náhľad|Mapa bitky. Bitka pri Actiu bola námorná bitka, ktorá sa odohrala 2. augusta v roku 31 p.n.l. pri myse Actium, v úzkej a plytkej úžine tvoriacej vchod do Ambrakijského zálivu v Grécku. Bitka sa odohrala počas občianskej vojny v rímskom štáte, medzi Octaviom a Antoniom.
2. augusta 31 p.n.l. vietor fúkal v neprospech Agrippu, jeho lode odnášal dozadu. Bojová zostava Antoniovho loďstva sa opierala o obidva brehy úžiny. Tvorila nepreniknuteľnú hradbu pre nízke liburny. Agrippa nemohol pomýšľať na prelomenie alebo obchvat, musel vylákať protivníka zo zomknutého tvaru. Jeho úskok spočíval v tom, že vyplával proti vetru a v tesnej blízkosti, pred protivníkovou líniou, loďstvo zastavilo. Antonius vyrazil s eskadrou z ľavého krídla. Agrippove lode výzvu do boja neprijali naopak, začali ustupovať na šíre more. Dve krídelné Antoniove eskadry ich začali prenasledovať a vzďaľovať sa od svojich hlavných síl. Agrippa sa vrhol so strednou eskadrou na stojacu Antoniovu eskadru. Obratné liburny začali slaviť svoj triumf. Agrippové lode boli prislabé, aby taranovaním, alebo abordážou dobyli nepriateľské lode. Preto Agrippa prikázal vrhať na ne zápalné látky. Tento účinný spôsob boja zapríčinil, že väčšina lodí zhorela a len pár ich padlo do zajatia. Kleopatrine egyptské lode, stojace v druhom rade, ktoré v rýchlosti a obratnosti mohli smelo súperiť s liburnami, v tejto kritickej chvíli napli plachty, opustili bojisko a zamierili do Egypta. Antonius opustil svojich vojakov. Na svojej vlajkovej lodi odplával za Kleopatrou. Lode zbavené velenia síce bojovali udatne, ale ich akcie neboli koordinované.
Bitka sa skončila víťazstvom Oktavia.
Garein
Garein je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ordinácia (protestantizmus)
Ordinácia je v protestantizme termín, ktorým sa označuje uvedenie človeka do duchovného úradu. náhľad|220x220bod|Večera Pánova pri príležitosti ordinácie v [[Českobratrská církev evangelická|Českobratrské církvi evangelické v Novém Městě na Moravě.]]
Ordinácia sa väčšinou vykonáva pri bohoslužbe a ordinovaných je naraz väčšinou viacero adeptov na duchovnú službu. Interpetácia duchovného úradu sa však môže v jednotlivých protestantských cirkvách líšiť. Líšiť sa môže aj priebeh ordinácie medzi jednotlivými cirkvami, ako aj to kto nových duchovných môže ordinovať.
Na rozdiel od inštalácie sa nemôže opakovať. Môže sa konať iba raz.
Zverina (raper)
Daniel Pitoňák, známy najmä pod umeleckým menom Zverina (alias Fikus M.U.C.) je slovenský reper. Predtým ako nahral svoje prvé CD sa živil freestylom, battle súbojmi v improvizovanom repovaní textu.
Vráskavcovité (Balaenopteridae)
Charakteristika (bez veľrybovcovitých)
Vyskytujú sa v chladnejších moriach. Sú to najväčšie cicavce z radu veľryby, dosahujú až 30 m dĺžky. Na tele majú veľké pozdĺžne vrásky od hrdla po brucho. Konzumujú najmä malé kôrovce.
Garrey
Garrey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Garrosse
Garrosse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Ján Matík
Ján Matík (* 3. február 1880, Budimír – † 4. apríl 1955, Budimír) bol slovenský roľník, poslanec československého parlamentu a politik HSĽS.
Garrosse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ján Matík
Životopis
Pochádzal z východného Slovenska. Za svoje národné presvedčenie a konanie bol v časoch Rakúsko-Uhorska aj väznený. Bol stúpencom politiky Andreja Hlinku. V župných voľbách v roku 1923 bol zvolený za poslanca Košickej župy za SĽS. Zvolený bol aj za poslanca Národného zhromaždenia republiky Československej za HSĽS v roku 1925 za XXI. (prešovský) volebný kraj. V snemovni pôsobil v rozpočtovom, sociálnom a pôdohospodárskom výbore. V parlamentných voľbách v roku 1929 i 1935 kandidoval za HSĽS do senátu (v X. volebnom kraji), avšak už viac nebol zvolený zvolený.
Verejne činný bol aj v období Slovenského štátu. Pôsobil ako predseda obecnej organizácie HSĽS v Budimíre. Okrem toho zasadal v správe Sedliackej Banky v Bratislave alebo v správnej rade trebišovského cukrovaru.
Garrosse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adam Zreľák
Adam Zreľák (* 5. máj 1994, Stará Ľubovňa) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste útočníka v poľskom klube Warta Poznań.
Klubová kariéra
S futbalom začal v Ľubotíne, neskôr pôsobil v Lipanoch. V roku 2009 sa pripojil k mládežníckemu tímu MFK Ružomberok.
MFK Ružomberok
V Ružomberku debutoval 3. marca 2013 pri víťazstve 3:0 nad Senicou. Po prvýkrát skóroval 6. apríla pri víťazstve 3:2 nad Duklou Banská Bystrica. V jarnej časti sezóne 2012/13 odohral 11 zápasov.
Dňa 17. mája 2014 strelil Zreľák hattrick pri víťazstve 5:0 nad Spartakom Myjava.
ŠK Slovan Bratislava
V januári 2015 sa Zreľák pripojil k úradujúcemu majstrovi ŠK Slovan Bratislava. Za Slovan debutoval 27. februára pri prehre 0:2 s MŠK Žilina. Vo svojom druhom zápase za Slovan strelil svoj prvý gól pri víťazstve 2:0 nad Zlatými Moravcami. V jarnej časti sezóny 2014/15 odohral 15 zápasov a strelil štyri góly.
1. FC Norimberg
V júli 2017 prestúpil Zreľák do nemeckého klubu 1. FC Norimberg v 2. Bundeslige. Hodnota prestupu bola podľa Transfermarktu jeden milión eur. V Norimbergu debutoval 30. júla pri víťazstve 3:0 nad Kaiserslauternom. V polovici septembra sa Zreľák opäť zranil keď si zlomil predpriehlavkovú kosť na pravej nohe. Zranenie ho vyradilo takmer do polovice februára. Prvý gól za Norimberg strelil 15. apríla pri remíze 1:1 s Ingolstadtom. V sezóne 2017/18 odohral Zreľák 13 zápasov v ktorých strelil jeden gól. S Norimbergom skončil na druhom mieste v 2. Bundeslige, čím si zaistili postup do Bundesligy.
Pri svojom debute za Norimberg v Bundeslige skóroval pri remíze 1:1 s Eintrachtom Frankfurt. V sezóne 2018/19 však Zreľáka opäť postihli zranenia kvôli ktorým odohral iba 17 zápasov vo všetkých súťažiach v ktorých strelil tri góly. Norimberg sa v Bundeslige neudržal a zostúpil do 2. Bundesligy.
Warta Poznań
Dňa 11. februára 2021 sa Zreľák pripojil ako voľný hráč k poľskému klubu Warta Poznań kde podpísal dvojročný kontrakt. Za tím debutoval 8. marca pri víťazstve 2:0 nad Wisła Płock.
Prvýkrát skóroval 6. augusta pri víťazstve 3:0 nad Górnik Łęczna. V sezóne 2021/22 odohral dokopy 30 zápasov v ktorých strelil deväť gólov.
Reprezentačná kariéra
Zreľák reprezentoval Slovensko v kategóriách do 19 a 21 rokov.
V seniorskej reprezentácii debutoval 19. novembra 2013 v priateľskom zápase proti Gibraltáru, v ktorom Slovensko zaznamenalo remízu 0:0. Pre Gibraltár to bol prvý medzinárodný zápas v histórii. Svoj prvý gól v reprezentácii strelil 27. mája 2016 v priateľskom zápase proti Gruzínsku (výhra 3:1), pre Zreľáka to bol iba druhý zápas v reprezentácii.
Klubové
''K 8. augustu 2023''
Medzinárodné
''K 8. augustu 2023''
Kostol svätej Márie Magdalény (Poznaň)
Kostol svätej Márie Magdalény (poľsky Kolegiata św. Marii Magdaleny) bol kostol v poľskom meste Poznaň. Bol postavený v 14. alebo 15. storočí a dosahoval výšku 114,8 metra. Dlhý bol približne 70 a široký 42 metrov.
Prvý kostol bol postavený v rokoch 1263 - 1282, ale ten bol zničený počas veľkého požiaru Poznane v roku 1447. V 15. storočí bol postavený 114,8 metrov vysoký Kostol svätej Márie Magdalény, ktorý 10. júla 1657 poškodili Švédi. V roku 1661 bol zrekonštruovaný, no 3. júna 1773 do kostola udrel blesk, čo spôsobilo jeho požiar. O 4 roky neskôr, 18. septembra 1777 sa jedna z jeho stien zrútila a v roku 1780 kostol zachvátil požiar, ktorý prispel k jeho zrúteniu v roku 1802. Dnes je na jeho mieste námestie, pod ktorým sa v októbri 1996 našli jeho pozostatky.
Colombier (Dordogne)
Colombier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Colombier má 243 obyvateľov (2009).
Kur
Kur môže byť:
Kremeľ (pevnosť)
náhľad|Kremeľ v meste Moskva Kremeľ je označenie stredovekého opevnenia, mestskej pevnosti či mestského hradu prevažne na území Moskovskej Rusi. Všeobecnejšie ide o pomenovanie administratívneho, vojenského a cirkevného centra v opevnených stredovekých ruských mestách. Hradby kremľa boli obvykle vybavené strieľňami a obrannými vežami.
Medzi najvýznamnejšie zachovalé ukážky stredovekých kremľov patria pevnosti v mestách Moskva, Pskov, Velikij Novgorod, Suzdaľ, Kazaň či Nižnij Novgorod. náhľad|Kremeľ v meste Pskov
Gaujacq
Gaujacq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Colombier (Loire)
Poloha
Colombier má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Colombier má 313 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Geaune (obec)
Geaune je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gastes
Gastes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Geaune (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gastes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Senická pahorkatina
Senická pahorkatina je geomorfologický podcelok Chvojnickej pahorkatiny.
Gastes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Senická pahorkatina
Vymedzenie
Podcelok leží v juhovýchodnej časti Chvojnickej pahorkatiny a susedí na severe s Unínskou pahorkatinou, na juhozápade leží Myjavská niva a na juhu Podmalokarpatská zníženina, obe patriace do Borskej nížiny. Východným smerom pokračuje zvlnená krajina Myjavskou pahorkatinou.
Chránené územia
Východným okrajom územia preteká rieka Myjava, ktorej vodný tok je prírodnou pamiatkou.
Turizmus
Turistické chodníky sú vybudované najmä v okolí Senice, odkiaľ vedú značené trasy do Smrdák, na kunovskú priehradu i do Hlbokého.
Doprava
Údolím Myjavy vedie cesta I/51 (Trnava – Holíč), ktorú v okresnom meste križuje cesta II/500 (Šaštín-Stráže – Sobotište). Územím vedie i železničná trať Kúty – Trnava.
Geaune (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kura (rod)
Kura alebo menej často kur (lat. Gallus) je rod vtákov z čeľade bažantovité. Zahŕňa okrem iného hospodársky významnú kuru domácu.
Systematika
rod kura/kur (Gallus):
Poznámky:
Zdroje tejto kapitoly (pokiaľ vyššie nie je uvedené inak) sú:
Charakteristika
Vďaka kure domácej, chovanej pre mäso, vajcia i na okrasu, sú kury najrozšírenejšími príslušníkmi čeľade bažantovité na Zemi.
Základný výzor zástupcov rodu kura je podobný kure domácej. Samce (kohúty) majú na behákoch ostrohy, na hlave výrazný mäsitý hrebeň a laloky, holú tvár a sú pestro sfarbené; pri divých kurách často kikiríkajú menej a kratšej než u kury domácej. Samice (sliepky) majú hrebeň a laloky menej výrazné, nemajú ostrohy a nie sú pestro sfarbené. Chvost je strechovitý, má 14 - 16 pier. Stredné chvostové perá a najväčšie nadchvostové krovky tvoria tzv. kosierky, ktoré majú mäkkú kostrnku, sú ohnuté nadol a niekedy presahujú chvost.
Kura domáca vznikla najmä domestikáciou kury divej (Gallus gallus), ale na domestikáciu niektorých plemien mali vplyv aj ostatné tri recentné druhy rodu Gallus.
Kristopher Vida
Kristopher Vida (* 23. jún 1995, Budapešť, Maďarsko) je profesionálny maďarský futbalista hrajúci za poľský klub Piast Gliwice. Jeho pozíciou je post útočníka, prípadne krídelníka.
Delostrelecký granát
náhľad|100px|Rez protipancierovým delostreleckým granátom Delostrelecký granát je druh munície, ktorá je naplnená výbušninou alebo bojovou otravnou látkou, prípadne inou účinnou látkou. Je určený na streľbu na veľké vzdialenosti, pričom efektívne ničí živú silu, techniku aj budovy nepriateľa. Dá sa využiť aj na vytvorenie dymovej clony, osvetlenie terénu alebo na rozhadzovanie propagačných letákov.
Kaliber
náhľad|Porovnanie granátu s kalibrom s tankom [[T-34 v Imperial War Museum v Londýne]] Kaliber delostreleckých granátov môže byť rôzny. Najmenšie delostrelecké granáty majú kaliber, používajú sa v malokalibrových automatických kanónoch, napríklad leteckých a protilietadlových. Dosiaľ najväčší prakticky použitý delostrelecký granát mal kaliber 802 milimetrov. Strieľalo ho nemecké železničné delo z druhej svetovej vojny, Schwerer Gustav. Delom s najväčším kalibrom vôbec bol Malletov mažiar kalibru (36 palcov) vyrobený v roku 1857, slávne kremeľské delo "Car-puška" z roku 1586 má kaliber  (35 palcov) – ani jedno nebolo skutočne použité v boji. V súčasnosti je u pozemných armáde delom s najväčším kalibrom americká húfnica M1 kalibru (z roku 1941, stále sa používa), ruský (sovietsky) samohybný mínomet 2S4 Tulipan kalibru  (z roku 1975) a ruský (sovietsky) samohybný kanón 2S7 Pion z roku 1975. Delá väčších kalibrov sa používajú na námorných bojových lodiach.
Typy delostreleckých granátov
Existuje mnoho typov delostreleckých granátov. Najdôležitejšie typy sú:
Trieštivý delostrelecký granát, trieštivo-trhavý delostrelecký granát a trhavý delostrelecký granát
Skladá sa z náplne výbušniny, ktorá je umiestnená v oceľovom tele granátu, a zapaľovača. Po aktivovaní zapaľovača výbušnina exploduje, pričom roztrhá telo granátu na kusy, ktoré sú veľkou rýchlosťou rozmetané do okolia. V závislosti od typu zapaľovača môže granát explodovať pred dopadom na prekážku, pri dopade na povrch alebo nejaký čas po dopade. Pri výbuchu pred dopadom je granát odpálený spravidla časovým alebo nekontaktným zapaľovačom a jeho účinok je predovšetkým trieštivý – na živú silu a techniku pôsobí predovšetkým črepinami. Pri výbuchu pri dopade je granát odpálený ešte pred vniknutím do prekážky /terénu a pôsobí predovšetkým črepinami. Pri výbuchu po dopade sa granát zaborí do prekážky (do terénu) a je odpálený podľa nastavenia zapaľovača v hĺbke niekoľko centimetrov až metrov – jeho účinok je predovšetkým trhavý – na cieľ pôsobí predovšetkým tlaková vlna výbuchu náplne trhaviny. V minulosti boli trieštivé a trhavé granáty rozdielnych konštrukcií, trieštivý mal obvykle hrubšie steny, aby vytvoril viac črepín a trhavý mal steny tenšie, aby sa do neho vošlo viac trhaviny. V súčasnosti sa používa rovnaké telo a voľba hlavného účinku je daná výberom alebo i len nastavením zapaľovača.
Protipancierový delostrelecký granát
Protipancierový delostrelecký granát je určený na ničenie obrnených vozidiel protivníka. V súčasnosti existujú tri základné typy protipancierových delostreleckých granátov: Strely APDS a APFSDS však nespĺňajú definíciu delostreleckého granátu (alebo granátu ako munície) – neobsahujú výbušnú alebo inú funkčnú náplň.
Kazetový delostrelecký granát
Kazetový delostrelecký granát slúži na dopravu submunície. Vnútri granátu môže byť uložených niekoľko menších granátov, s črepinovým alebo protipancierovým účinkom, ktoré sú z tela granátu vymetené vo vypočítanom bode dráhy na povel časového alebo približovacieho zapaľovača. Zasiahnutá oblasť je tak podstatne väčšia ako pri použití trieštivého granátu. Kazetový delostrelecký granát sa využíva aj k rýchlemu, efektívnemu a neočakávanému zamínovaniu priestoru pred postupujúcim nepriateľom. Najmä z tohto dôvodu bolo používanie tohto typu munície zakázané v roku 1997 dohodou o zákaze protipechotných mín v Ottawe.
Kartáčový a šrapnelový delostrelecký granát
Šrapnel je druh delostreleckého granátu, ktorý obsahuje malú výmetnú alebo trhavú náplň, vopred pripravené účinné telesá a časový zapaľovač. Na vypočítanom mieste dráhy časový zapaľovač odpáli náplň a tá vymetie účinné telesá z tela granátu smerom dopredu. Účinné telesá potom ničia živú silu a techniku na veľkom území. Účinné telesá môžu mať tvar gulí, kociek, valčekov alebo ihiel a jeden granát ich môže obsahovať niekoľko desiatok až niekoľko tisíc. Ako šrapnel sa môže použiť aj trieštivý, trhavý alebo trieštivo-trhavý granát, vybavený časovým alebo elektronickým (rádiolokačným) približovacím zapalovačom, ktorý granát odpáli po vypočítanej dobe, alebo pri priblížení na stanovenú vzdialenosť k cieľu alebo povrchu terénu – granát teda vybuchuje vo vzduchu a jeho črepiny pokrývajú značne väčší priestor ako pri dopade do terénu a na nepriateľa pôsobia zhora, takže zaľahnutá nepriateľská pechota poskytuje črepinám relatívne väčší cieľ. Kartáč (z fran. cartouche – krabička) bol pôvodne jednoduchý papierový alebo plechový obal obsahujúci niekoľko desiatok gulí. Používal sa na priamu obranu palebných postavení delostrelectva proti útoku pechoty alebo jazdy. V tejto podobe sa používa i dnes, napríklad aj v tanku Abrams pri boji v meste. Ako kartáč sa používa aj šrapnelový delostrelecký granát so zapaľovačom nastaveným na najmenšie možné neskorenie – účinné telesá sú vymetené len pár metrov od konca hlavne dela.
Chemický delostrelecký granát
Chemický delostrelecký granát obsahuje namiesto výbušnín chemickú látku, najčastejšie bojový plyn. Ten sa po dopade na nepriateľské línie uvoľní a zneškodní tak značnú časť živej sily nepriateľa. Tento typ munície je zakázaný Konvenciou o chemických zbraniach a ďalšími dohodami obmedzujúcimi použitie chemických zbraní.
Dymový delostrelecký granát
Dymový delostrelecký granát slúži na vytvorenie dymovej clony a tým pádom o zakrytie vlastných jednotiek alebo na dezorientáciu nepriateľských jednotiek. Do týchto granátov sa často dáva biely fosfor, ktorého použitie spôsobuje vážne popáleniny u ľudí. V súčasných konfliktoch sa však fosforové dymové granáty používajú predovšetkým ako zápalné delostrelecké granáty a čiastočne aj ako chemické granáty, pretože dym z horiaceho fosforu má výrazné dusivé účinky a leptá sliznice v dôsledku reakcie kysličníkov fosforu s vodou (vzniká kyselina fosforečná).
Osvetľovací delostrelecký granát
náhľad|Osvetľovacie granáty z húfnice [[M777 v akcii počas Operácie Tora Arwa V v provincii Kandahár v Afganistane v roku 2009]] Osvetľovací delostrelecký granát slúži na osvetlenie terénu. Skladá sa z plášťa pod ktorým je svietivá látka, rozbuška a padák. V nastavenej výške plášť odpadne, svetlica sa zapáli a vďaka padáku pomaly padá. Svetlica emituje buď biele, farebné alebo infračervené žiarenie. Rozloha osvetleného terénu záleží od kalibru a od výšky, v ktorej sa svetlica zapálila.
Agitačný delostrelecký granát
Agitačný delostrelecký granát slúži na rozhadzovanie propagačných materiálov, najčastejšie letákov za nepriateľskou líniou. Granát je naplnený letákmi, ktoré vo výške rozmetá rozmetávací mechanizmus, aby sa letáky rozptýlili do väčšej oblasti.
Navádzané delostrelecké granáty
Navádzaná alebo "inteligentná" munícia bola v posledných rokoch rozvinutá, ale ešte nenahradila neriadenú muníciu vo všetkých použitiach.
Geloux
Geloux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Colombier (Haute-Saône)
Colombier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Colombier má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Rudolf Smend
Rudolf Smend môže byť:
DMS
DMS môže byť:
Ismar Tandir
Ismar Tandir (* 19. august 1995, Frankfurt, Nemecko) je profesionálny futbalista reprezentujúci Bosnu a Hercegovinu hrajúci za český klub SK Sigma Olomouc.
Klubová kariéra
Narodil sa vo Frankfurte nad Mohanom v Nemecku a presťahoval sa do Spojených štátov. Tandir pôvodne hral v New York Red Bull Academy, kde vyhral národné majstrovstvá, najprv s U16 a potom s U18. Bol najlepším strelcom v posledných dvoch sezónach pred tým, ako sa presťahoval do FC Sochaux v decembri 2012. V Sochaux zaznamenal 11 gólov v 19 zápasoch v B tíme.
Tandir podpísal svoju prvú profesionálnu zmluvu v USL pre klub Sacramento. Potom sa opäť presťahoval do Európy, tentokrát sa presťahoval na Island a podpísal s Breiðablikom UBK. V Breiðabliku vstrelil 2 góly v Úrvalsdeild.
V decembri 2015 Tandir podpísal so španielskym Deportivo Aragón, rezervný tím Realu Zaragoza. 15. júla 2016 podpísal 3-ročný kontrakt so srbskym FK Javor Ivanjica.
Následne pôsobil v bosenskom FK Sloboda Tuzla kde vstrelil 3 góly. Po angažmá v českom Frýdku-Místku zavítal na Slovensko, do Ružomberka.
Radegast (socha)
náhľad|Nová socha Radegasta náhľad|Originál sochy v hale Frenštátskej radnice Socha pohanského boha Slovanov Radegasta - boha slnka, hojnosti a úrody - je realizovaná v umelom kameni vo veľkosti 320 cm. Váži 1,4 tony. Autorom sochy je frenštátský rodák, profesor Akadémie krásneho umenia v Chicagu, akademický sochár Albín Polášek (14. február 187920. máj 1965).
Na svojom diele začal Albín Polášek pracovať už v roku 1924 a je známe, že už v Amerike vzniklo niekoľko variantov tohto diela. V roku 1930 si autor v Prahe najal Novákov ateliér a vytvoril konečnú podobu Radegasta. Telo mužské, tvár má podobu leva, hlava s prilbicou v podobe býčej hlavy s rohmi, v pravej ruke drží roh hojnosti, v ľavej sekeru.
Podľa tretinového modelu boli za osobnej účasti autora odliate vo zlievarni firmy Maška z umelého kameňa so železnou vložkou, dve sochy. Druhý odliatok, pôvodne určený pre autorovu záhradu, po čase skončil v pražskej zoologickej záhrade.
Súčasne bolo odliate do bronzu súsošie vierozvestcov Cyrila a Metoda a v septembri roku 1930 boli obe diela po ťažkej doprave inštalované na Radhošti. Sadrový originál súsošia Cyrila a Metoda je umiestnený vo vstupnej časti radnice vo Frenštáte pod Radhoštěm.
Pôvodná socha Radegasta bola odhalená 5. júla 1931. Slávnostné odovzdanie sochy Radegasta a súsošia Cyrila a Metoda verejnosti sa uskutočnilo 5. júla 1931, v deň sviatku oboch vierozvestcov v rámci Slovanskej púti, ktorú usporiadala Matice Radhošťská a Pohorská jednota Radhošť pod záštitou československej vlády s podporou prezidenta T.G. Masaryka. Vytvorenie sochy vtedy hradili českí rodáci v Amerike, ktorí ju potom darovali svojej vlasti.
Socha Radegasta sa stala neodmysliteľnou súčasťou radhošťského masívu. Za dlhé desaťročia však prestal umelý kameň odolávať drsným poveternostným vplyvom, a preto bolo nutné sochu demontovať a reštaurovať.
Tejto úlohy sa už v roku 1980 ujal olomoucký sochár Karel Hořínek so svojím synom, ktorý trhliny opravil a vnútro vylial betónom a vystužil. Na svoje pôvodné miesto bol vrátený 11. júna 1982.
Vplyvom poveternostných podmienok však vykonaná oprava nemohla sochu zachrániť natrvalo. Preto bolo pracovníkmi pamiatkového ústavu rozhodnuté o vytvorení repliky sochy z prírodného materiálu - žuly. Táto úloha bola zverená pánom Janovi Sobkovi a Miroslavovi Zubíčkovi pod vedením akademického sochára Miroslava Machalu.
Originál Radegasta bol z Radhošťa odvezený v máji 1996. V tom istom roku sa Pivovar Radegast, ktorý má Radegasta v logu, zaviazal uhradiť finančné náklady spojené s vytvorením kópie. Tá stála takmer 1 milión korún. Počas niekoľkých mesiacov vytesali kamenári zo 16,5 tony vážiaceho žulového kvádra kópiu, (328 cm, 3,2 t), ktorá od 4. júla 1998 kraľuje na pôvodnom mieste na hrebeni Radhošťa.
Na frenštátskej radnici bol zreštaurovaný originál sochy umiestnený po zložitých rokovaniach z rozhodnutia ministerstva kultúry 3. novembra 1998 a slávnostne odhalený 6. novembra 1998.
HK agro Topoľčany
HK agro Topoľčany je slovenský mužský hádzanársky klub z Topoľčian, trojnásobný majster Slovenska v sezónach 1994/95, 1995/96 a 1997/98. Klub sa zaslúžil o jedno víťazstvo v Slovenskom pohári. Bol založený v roku 1951. Medzi hlavné klubové farby patrili prevažne v minulosti červená a čierna, od sezóny 2022/23 je to prevažne biela a modrá. V sezóne 2017/18 využíval klub výnimočne aj štvrtú farbu dresov a to modrú. Domáce zápasy hrá v hale patriacej mestu s názvom Mestská športová hala Topoľčany. Niekoľkokrát sa predstavil aj v európskych súťažiach. Jeho najväčší európsky úspech je semifinále v Pohári EHF v sezóne 1997/98. Je účastník najvyššej domácej súťaže Niké Handball Extraligy.
Ľubomír Šatka
Ľubomír Šatka (* 2. december 1995, Ilava) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v tureckom klube Samsunspor.
HK agro Topoľčany
Európske súťaže
== Sezóny ==
Sezóna 2019/2020 predčasne ukončená (anulovaná) z dôvodu pandémie koronavírusu.
História hádzanej v Topoľčanoch
Nadšenci športu upravili dvor Sokolovne aj pre hádzanú. Na tomto svojpomocne vybudovanom ihrisku, začali v tom čase trénovať aj muži. V roku 1957 sa hráči Lokomotívy Topoľčany stali majstrom nitrianskeho kraja. Kvalifikáciu o postup do II. ligy, družstvo neabsolvovalo z technických príčin. Hráči Lokomotívy Topoľčany mali šťastie, keď sa z II. ligy odhlásilo mužstvo Dukla Martin. Na jeseň v ročníku 1958/59 sa topoľčianski diváci dočkali prvého ligového zápasu. V ročníku 1960/61 nastala kríza v mužskej hádzanej, viacerí hráči prestali s aktívnou činnosťou, nebolo možné doplniť mladých hráčov. Po opustení II. ligy sa družstvo mužov vrátilo do divízie, kde hralo so striedavými úspechmi v sezóne 1961/62. Po tomto ročníku vzhľadom na to, že nebolo možné doplniť káder z mužstva dorastencov, hádzaná mužov sa v ďalších ročníkoch nehrala. V tomto období až do roku 1968 sa hrala v Topoľčanoch iba hádzaná žien. V rokoch 1963/68 sa hrala mládežnícka hádzaná. K oživeniu mužskej hádzanej dochádza v roku 1969, keď sa založil oddiel hádzanej pri TS Topoľčany. náhľad|Milan Blaška, Václav Marko, Erich Jedlička, Jozef Šellei, Vladimír Mokrý, Vladimír Mackovič, Ivan Pavlovič V rokoch 1970-72 hralo družstvo mužov v divízií, keď od 1. marca 1971 prevzal oddiel hádzanej Agrostav Topoľčany, čím sa vytvorila nová TJ v meste. V roku 1972 boli už pod vedením výboru TJ pri Agrostave muži úspešní a postúpili do SNL. Bolo to po 11. rokoch, keď sa v Topoľčanoch znovu začala hrať SNL mužov.
Ľubomír Šatka
Klubová kariéra
Šatka začal s futbalom v Dubnici. V roku 2012 sa pripojil k akadémii anglického klubu Newcastle United.
HK agro Topoľčany
História hádzanej v Topoľčanoch
V 90-tych rokoch klub prešiel mnohými názvami. Pod názvom HO Poľnohospodár VTJ Topoľčany v súťažnom ročníku 1992/93 4. miesto federálna liga, 3. miesto v Slovenskej súťaži a účasť v európskom pohári CITY CUP, v ktorom skončili v štvrťfinále. Pod názvom Poľnohospodár Topoľčany získal v roku 1993/94 víťazstvo v Slovenskom pohári, a právo štartovať v pohári PVP, kde skončili v prvom kole. V roku 1994/95 pod názvom HC AGRO VTJ prvý titul, 1995/96 druhý titul majstra Slovenska, 1996/97 tretie miesto. A v roku 1997/98 sa klub tešil z tretieho titulu majstra Slovenska. Najväčším úspechom na medzinárodnej úrovni je nepochybne semifinále v Pohári EHF 1997/98. Po týchto úspechoch 11 rokov pracoval klub vo veľmi skromných podmienkach, ale bolo dôležité udržanie hádzanej v meste Topoľčany. V roku 2013/14 druhé miesto v slovenskej extralige. 2014/15 tretie miesto, 2016/17 tretie miesto a v sezóne 2017/2018 druhé miesto.
Na valnom zhromaždení v decembri roku 2018 ohlásil odstúpenie prezident klubu a zároveň hlavný sponzor klubu Alexander Mallo, na ktorom sa zároveň zaviazal k uhradeniu nevyplatených finančných dotácii v hodnote niekoľko desiatok tisíc euro, čo spôsobilo klubu nemalé problémy, vedúce až k situácii v ktorej niektorí hráči opustili klub, a zároveň ho žalujú za nevyplatené mzdy.
Ľubomír Šatka
Newcastle United
V Newcastle začínal v akadémii a hrával v kategóriach do 18 a 21 rokov. V A-tíme debutoval 3. januára 2015 v treťom kole FA Cupu proti Leicesteru, bola z toho prehra 0:1. Pre Šatku to bol zároveň aj posledný zápas za Newcastle. Ďalšie štarty si za klub už nepripísal.
HK agro Topoľčany
História hádzanej v Topoľčanoch
V auguste 2019 zmenil klub názov z pôvodného HK agro Topoľčany na Mestský hádzanársky klub Topoľčany, z dôvodu, že pôvodný sponzor Agrostav už nie je sponzorom hádzanej a popredné miesto sponzora prebralo mesto Topoľčany.
Koncom augusta 2019 potvrdil prezident klubu Martin Miženko, že klub bude aj v sezóne 2019/2020 pokračovať naďalej ako HK agro Topoľčany, z dôvodu finančnej náročnosti na klub.
Ľubomír Šatka
Hosťovanie v York City
Vo februári 2016 pôsobil Šatka na hosťovaní v klube York City, ktorý pôsobil v štvrtej anglickej lige (League Two). Za York odohral päť zápasov. Na konci februára sa Šatka vrátil do Newcastlu.
HK agro Topoľčany
História hádzanej v Topoľčanoch
Celú sezónu 2020/21 vystupuje klub v extralige iba s vlastnými odchovancami, primárne s hráčmi zo staršieho dorastu (18/19 ročný), čo vedie k veľmi upadajúcim výkonom v slovenskej extralige.
Počas dlhoročnej histórie klubu, pôsobil klub najmä s vlastnými odchovancami a niekoľkými legionármi z rôznych krajín Ukrajina, Severné Macedónsko, Litva, Česko, Čile, Argentína, Portoriko, Chorvátsko, a Srbsko.
Ľubomír Šatka
DAC Dunajská Streda
V januári 2017 sa Šatka vrátil na Slovensko keď bol poslaný na hosťovanie do konca sezóny do Dunajskej Stredy. V klube debutoval 18. februára pri remíze 0:0 s Podbrezovou.
HK agro Topoľčany
História hádzanej v Topoľčanoch
Počas valného zhromaždenia dňa 1. apríla 2022 odstúpil z pozície prezidenta klubu Martin Miženko, ktorý zo svojich časových dôvodov nedokázal poskytnúť klubu dostatočný priestor. Novozvoleným prezidentom sa stal Peter Krošlák a viceprezidentom Ľubomír Šmantík. == Sezóna 2022/23 ==
=== Zostava počas sezóny 2022/2023 === náhľad|Fotka z osláv titulu vicemajtra 2018Z dôvodu úzkeho kádra boli počas sezóny trénerovi A mužstva k dispozícií aj hráči hrajúci za starší dorast.
Ľubomír Šatka
DAC Dunajská Streda
V lete 2017 ukončil Šatka pôsobenie v Newcastle a ako voľný hráč sa pripojil k Dunajskej Strede. V sezóne 2017/18 zaznamenal svoj prvý profesionálny gól, ktorý strelil 10. marca 2018 pri víťazstve 3:0 nad MFK Ružomberok.
HK agro Topoľčany
História hádzanej v Topoľčanoch
=== Výsledky zápasov v sezóne 2022/23 ===
Prestupy v sezóne 2022/23
Tím pred sezónou opustili:
Ľubomír Šatka
Lech Poznań
V sezóne 2021/22 sa stal Šatka s tímom víťazom Ekstraklasy. Šatka odohral v sezóne 28 zápasov vo všetkých súťažiach a strelil jeden gól.
HK agro Topoľčany
Prestupy v sezóne 2022/23
Tím pred sezónou posilnili:
Ľubomír Šatka
Samsunspor
Po skončení zmluvy v Lechu sa Šatka v júli 2023 pripojil k nováčikovi tureckej Süper Lig k tímu Samsunspor kde podpísal trojročný kontrakt.
HK agro Topoľčany
Prestupy v sezóne 2022/23
Tím počas zimnej prestávky opustili:
Ľubomír Šatka
Reprezentačná kariéra
Slovensko reprezentoval na mládežníckych úrovniach do 19 a 21 rokov. V seniorskej reprezentácii Slovenska debutoval 25. marca 2018 v priateľskom zápase proti Thajsku, v ktorom sme zvíťazili 3:2.
HK agro Topoľčany
Prestupy v sezóne 2022/23
Tím počas zimnej prestávky posilnili:
Ľubomír Šatka
Reprezentačná kariéra
Od baráže na EURO 2020 je Šatka stabilným pilierom základnej zostavy slovenskej reprezentácie. Bol nominovaný na preložené EURO 2020. Na turnaji odohral všetky zápasy no Slovensko skončilo na turnaji v skupine.
Klubové
''K 8. augustu 2023''
Medzinárodné
''K 8. augustu 2023''
Úspechy hráča
Lech Poznań
Šoproň (vrch vo Veľkej Fatre)
Šoproň je vrch v centrálnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa na Veľkofatranskej magistrále, severozápadne od Ploskej a severovýchodne od Borišova, od ktorého ho oddeľuje sedlo.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Šoproň leží v okrese Martin a v katastrálnom území obce Belá-Dulice. Je najjužnejším vrchom turčianskej vetvy hlavného hrebeňa. Pod západnými svahmi končí Belianska dolina, východným smerom končí mohutná Ľubochnianska dolina. Sedlo na južnom úpätí je významnou križovatkou značených turistických chodníkov, kam smeruje vrcholom vedúca Veľkofatranská magistrála. Neďaleko sa nachádza Chata pod Borišovom.
Bitka o Mont Sorrel
Bitka o Mont Sorrel bola lokálna operácia na západnom fronte prvej svetovej vojny, v ktorej sa medzi 2. až 13. júnom 1916 proti sebe v boji stretli po tri divízie britskej druhej armády a nemeckej štvrtej armády.
Šoproň (vrch vo Veľkej Fatre)
Poloha
Vrcholová a celá západná časť masívu patrí do národnej prírodnej rezervácie Borišov, ktorá je súčasťou Národného parku Veľká Fatra.
Bitka o Mont Sorrel
Nemecké velenie už od februára 1916 pozorovalo posilňovanie nepriateľských pozícií na rieke Somme, kde Briti a Francúzi chystali masívnu ofenzívu. V snahe spomaliť jej prípravy sa Nemci uchyľovali k útokom v severnejších častiach frontu, v okolí belgického mesta Ieper (Ypres). V dôsledku prebiehajúcej bitky o Verdun a obmedzených zdrojov si však mohli dovoliť iba malé, lokálne operácie.
Šoproň (vrch vo Veľkej Fatre)
Turizmus
Neďaleko križovatky turistických chodníkov, približne juhozápadne od vrcholu, sa nachádza chata pod Borišovom.
Bitka o Mont Sorrel
Bitka o strategický kopec s dobrým výhľadom na celú oblasť začala nemeckou delostreleckou paľbou, ktorá spôsobila kanadským obrancom ťažké straty. Dve nemecké divízie následným útokom poľahky zabrali Mont Sorrel i ďalšie dva susediace kopce. Získané pozície im navyše umožňovali pomýšľať na útok na samotné mesto, a preto britské a kanadské jednotky, rovnako obmedzené chystanou ofenzívou na Somme, museli čo najskôr začať s protiútokom. Ten prišiel už na druhý deň, no Nemcom sa ho podarilo odraziť. Po ňom nasledovala séria ďalších útokov a protiútokov. 9. júna začali spojenecké vojská ostreľovať kopec delostrelectvom a 13. júna nasledoval útok peších divízií, ktorým sa napokon podarilo dobyť väčšinu stratených pozícií.
Šoproň (vrch vo Veľkej Fatre)
Výhľady
Šoproň ponúka zaujímavý výhľad najmä na okolité veľkofatranské vrcholy. Horizontu dominuje susedný Borišov, Ploská, Javorina, no i masív Ostredku, Rakytova či Lysca. Pri vhodných podmienkach je dobre viditeľný hrebeň Malej Fatry, časť Nízkych Tatier i Veľký Choč.
Avrilly (Eure)
Avrilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Avrilly má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Avrilly má 420 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Semafor (divadlo)
Dejiny divadla
Divadlo založila v roku 1959 skupina mladých, v tom čase prevažne amatérskych divadelníkov, hudobníkov, bábkohercov, výtvarníkov a redaktorov, sústredených okolo Jiřího Suchého a Jiřího Šlitra. Pôvodne sa malo volať Dimafor (divadlo malých forem), pred prvou premiérou však bol názov upravený na akronym, odvodený od slov SEdm MAlých FORem, čo malo vyjadrovať úmysel zakladateľov, venovať sa čo najširšiemu spektru umeleckých žánrov. Týmito formami boli myslené: film, poézia, jazz, bábky, tanec, výtvarné umenie a hudobná komédia (inokedy býva uvádzané: poézia, kabaret pre deti, divadlo oživených rekvizít a škrobených hláv, pantomíma, výtvarné umenie, film a hudobná komédia). V prvých dvoch sezónach sa v súlade s touto myšlienkou Semafor prezentoval aj jazzovými koncertami, výstavami spriaznených výtvarníkov (Z. Seydl, P. Sovák, fotograf J. Lukas), kombináciou činoherného, bábkového a čierneho divadla (Švankmajerovo tzv. Divadlo masiek: Škrobené hlavy, 1960; Johanes doktor Faust; Sběratel stínů, 1961), pásmami poézie a scénického tanca (Divadlo zázraků, r: J. Vrba, 1960; Morgenstern, Suchý: Papírové blues, r: J. Herz, J. Suchý, 1961; Schneider: Vo co de?, R : Z. Braunschläger, 1961) aj detským divadlom (Aškenazy, Smoljak: Ukradený měsíc, r: L. Smoljak, 1960). Záujem obecenstva o hudobnú komédiu (230 repríz Člověka z půdy) a tzv. divadlo pesničiek (pásma inscenovaných piesní, voľne spojených reprodukovaným hovoreným slovom a doplnených filmovou projekciou), započaté v roku 1960 reláciou Zuzana je sama doma (r: A. Moskalyk), spôsobil, že sa Semafor po dvoch sezónach stal autorským divadlom pesničkárskej (a od roku 1962 aj hereckej) dvojice Suchý + Šlitr, známej z text-appealu v Redute 1958/59.
Pôvodne toto divadlo pôsobilo pod vtedajším Kultúrnym strediskom ONV Praha 2 v podzemnom sále Ženských domovov v ul. Ve Smečkách, terajšom Činohernom klube, no v roku 1961 bolo donútené, pod zámienkou údajného havarijného stavu budovy, presťahovať sa. Nasledovala viac ako ročná anabáza po 13 rôznych miestach mimo pražské divadelné centrum (Vojanovy sady, Divadlo Na Slupi, vysočiansky Gong, Klicperovo divadlo v Kobylisiach a iné), počas ktorej Semafor uvádzal jednak starší repertoár, jednak nové pásma pesničiek (napr. Zuzana je zase sama doma, 1961; Šest žen Jindřicha VIII., R: H. Philippová, tit. rola R. Fremund / J. Jelínek / J. Herz / J. Suchý, 1962, prem. v Divadle Alfa, Plzeň). Publikum síce nestratilo, no kočovná existencia vyvolala krízu v súbore, z ktorého odišli populárne spevácke hviezdy (W. Matuška, E. Pilarová, K. Štedrý) do existenčne istejšieho Rokoka.