cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Havanský psík
História
"Malé psíky z Havany" boli neskôr v 19. storočí obľúbené v Európe ako cvičení cirkusoví psi, či domáci spoločníci. Počas Kubánskej revolúcie tieto milé rodinné psíky ako nepotrebný symbol aristokracie prestali byť pre obyvateľstvo zaujímavé. Niekoľko z nich sa spolu s utečencami z Kuby dostalo do USA. V 70. rokoch 20. storočia keď začali mať američania o osud Havanských psíkov opätovný záujem zostalo na americkom územi z tejto rasy iba okolo 11 jedincov.
Vzhľad
Havanský bišón je hravý, spoločenský, srdečný a napriek svojej veľkosti a krehkému jemnému vzhľadu silný.
Trup
Jeho výška v kohútiku má byť v rozmedzí 216- 292mm, hmotnosť 3- 6 kg. Trup svojou dĺžkou mierne presahuje jeho výšku v kohútiku.
Charakteristickým prvkom vzhľadu tejto rasy je horná línia chrbta, ktorá mierne stúpa od dolnej hranice šije po kostrč. V oblasti bedier sa línia tela mierne zaobľuje. Hopsavá chôdza havanského bišóna je prudká no nie behavá, a dáva jeho pohybu energický, hravý dojem.
Hlava
thumb|Čierna farebná varieta. Hlava je stredne veľká. Pomer hlavy k dĺžke trupu (od kohútika po koreň chvosta) je 3:7. Temeno hlavy môže byť ploché až mierne zaoblené s mierne stúpajúcim čelom. Papuľa sa pozvoľna zužuje k čiernemu ňucháču. Líca musia byť ploché, nevystupujúce. Pysky havanského psíka sú suché, priliehavé. Čeľuste musia mať nožnicový zhryz.
Tvár havanského psíka s veľkými, tmavými mandľovými očami má podobne ako u jeho bolonského príbuzného šibalský výraz. Viečka majú byť tmavohnedé až čierne. Relatívne vysoko nasadené stredne dlhé ochlpené uši so zaoblenou špičkou visia voľne vedľa líc a sú stredne dlhé.
Srsť
Havanské psíky tak ako aj iné rasy podobné pudlom majú osrstenie, ktoré pravidelne nepĺzne. Podsada je slabo vyvinutá, môže aj chýbať. Veľmi dlhá (12 až 18 cm) krycia srsť je mäkká, hladká, môže byť aj mierne zvlnená. Psy treba minimálne dvakrát do týždňa prečesávať.
Farba
Aj keď sú argumenty o tom, že pôvodné havanské psíky boli biele, v súčasnosti je táto rasa akceptovaná vo všetkých farebných variáciách a vzoroch.
Výstavné štandardy
Podľa AKC je štandradom správania havanských bišónikov hravosť a nie dekoratívny postoj na hodvábnom vankúši, cení sa u neho aj schopnosť prejavovať sa ako živá hračka, ktorá sa zabáva s deťmi, alebo vykonáva drobné šibalské kúsky.
Povaha
Havanské psíky sú prirodzene spoločenské plemeno, sú vnímavé a mierne. Ľahko sa začlenia do rodiny a majú vynikajúci vzťah k deťom, sú hravé a majú vysokú úroveň inteligencie. Tieto prívetivé psíky sú socializačné a dokážu pokojne existovať s každým človekom, psom, mačkami či inými domácimi miláčikmi. Ľahko sa cvičia k poslušnosti a spolunažívaniu s ostatnými psami.
Tento všetečný psík rád pozoruje svoje okolie zo stoličky, či kresla. Je veľmi citlivý na tón hlasu, nie je potrebné na neho zvlášť kričať, či ho vychovávať trestaním. Štekanie nie je pre túto rasu charakteristické. Ak majú niektorí jedinci väčšiu tendenciu ku štekaniu, je možné ich počas ich vývoja v mladom veku od toho odnaučiť. V prípade, že sa na ich území objaví cudzia osoba stanú sa z nich príkladní strážcovia. Pokiaľ zaregistrujú, že sú návštevníci jeho pánom vítaní, ihneď začnú aj oni byť k nim priateľskými. Výnimočne sa stáva, že niektorí jedinci sa prejavujú voči cudzím hanblivo.
Havanské psíky sú vďaka svojej hravej radosti z učenia známe aj ako cirkusové zvieratká. Sú ľahko trénovateľné. Dokážu sa naučiť rôzne triky ako je prosenie, beh dozadu, majú vynikajúci čuch a sú ľahko trénovateľné na vyhľadávanie skrytých vecí. Fixujú sa na svojho pána natoľko, že ho sprevádzajú po celom obydlí dokonca aj do kúpeľne. Napriek svojej oddanosti nebývajú žiarlivé voči iným rodinným príslušníkom, alebo iným zvieracím miláčikom v rodine.
Havanské psíky sú známe tým, že jedia iba v spoločnosti druhých. Ak niektorý psík konzumuje v miestnosti a jeho pán odíde, psík si odnesie žrádlo za ním a skonzumuje ho pri ňom.
Zdravie
Aj napriek tomu, že toto plemeno bolo obnovené z malého genetického základu, sú havanské psíky považované za zdravú, odolnú rasu, ktorá sa v priemere dožíva 14–16 rokov. Vzhľadom na charakter ich srsti sú tieto psíky prezentované ako minimálne až vôbec nealergénne a sú odporúčané ako milí spoločníci tak pre malé deti, ako aj pre starších ľudí.
Starostlivosť
Havanské psíky majú hustú srsť, ktorá si vyžaduje niekedy až denné prečesávanie. Pokiaľ nemienime chovať výstavného psa, môžeme mu strihaním, či trimovaním upravovať niektoré problematické miesta (na krku okolo obojka, pod pazuchami, nad očami, okolo labiek, alebo aj iné estetické úpravy).
Ovísajúce ochlpené uši havanského psíka si z dôvodu prevencie voči možným infekciám vyžadujú častejšie čistenie a kontrolu.
Tieto psíky si nevyžadujú dlhšie prechádzky, ale je dobré, keď majú niekoľkokrát denne k dispozícii voľný priestor na prebehnutie a vybitie nadbytočnej energie.
Pracovné využitie
Vzhľadom na prívetivosť a učenlivosť je havanský psík použiteľný na viacero účelov: Havanský psík dokáže súťažiť aj v týchto disciplínach:
Burbank (Kalifornia)
thumb|Burbank Burbank je americké satelitné mesto v Kalifornii v sídelnej oblasti mesta Los Angeles približne 19 kilometrov severne od jeho centra a severovýchodne od Hollywoodu. Má zhruba 108 000 obyvateľov.
Mesto je spoločne so susedným Hollywoodom považované za jedno zo svetových centier zábavného a filmového priemyslu. Svoje sídla, alebo štúdia tu majú mediálne spoločnosti Warner Bros Entertainment, Warner Music Group, NBC Universal, Walt Disney Company, Cartoon Network, Viacom a PBS.
Okrem iného sa tu nachádza aj jedno z losangelesských letísk (Burbank- Burbank Glendale Pasadena, resp. Bob Hope Airport - skratka: BUR).
Mesto bolo pomenované po Davidovi Burbankovi, zubnom lekárovi a podnikateľovi.
Babarcszőlős
Babarcszőlős je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Siklósskom okrese.
Má rozlohu 425 ha a žije tu 130 obyvateľov (2007).
Slovensko 2.0
Námet filmu
Čo je to „Slovensko“? Ako vysvetliť pojem „Slovensko“ neznámemu cudzincovi, návštevníkovi z inej planéty v horizonte posledných 20 rokov? Aký je genetický, či programovací kód softvéru „Slovensko“? Ako sa používa, ako sa mení?
Tvorcovia
Skladá sa z desiatich 10-minútových filmov rôznych žánrov – od hraného, cez animovaný, dokumentárny až po experimentálny film.
Desať režisérskych osobností širokého generačného, názorového a žánrového spektra – Juraj Herz, Martin Šulík, Peter Kerekes, Zuzana Liová, Mišo Suchý, Ondrej Rudavský, Iveta Grófová, Peter Krištúfek, Viera Čákanyová a Miro Jelok – odpovedá na otázku: Čo je to Slovensko?
Distribúcia
Poviedkový film Slovensko 2.0 je v kontexte slovenskej kinematografie špecifickým a výnimočným projektom. Spojenie desiatich krátkych filmov rôznych režisérov a žánrov do jedného celovečerného projektu vyžaduje osobitný prístup z hľadiska distribúcie a marketingovej komunikácie. Rôznorodosť žánrov a prístupov k téme dvadsiatich rokov samostatného Slovenska vytvára na jednej strane potenciál príťažlivosti pre rôzne cieľové skupiny divákov, na druhej strane si vyžaduje presnú a netypickú komunikačnú stratégiu, ktorá vytvorí primerané očakávania a tým aj satisfakciu potenciálneho publika.
Slovensko 2.0 vďaka svojej netypickej štruktúre umožňuje otestovať nové formy a spôsob distribúcie. Producenti sa rozhodli zvoliť neštandardný model distribúcie filmového diela, ktorý vychádza z idei paralelnej distribúcie vo viacerých kanáloch. Masívne uvedenie do kín na celom území Slovenska bude v priebehu niekoľkých dní nasledovať uvedenie v RTVS (koproducent filmu) a následná distribúcia na internete (Piano – partnerstvo so SME). Zároveň film vyjde na DVD v náklade 2000 ks. Marketing jednotlivých distribučných kanálov vytvorí synergický efekt, od ktorého očakávame vzájomnú podporu distribúcie v jednotlivých médiách.
Titulná pieseň
Pocit z 20-tich rokov samostatného Slovenska zhmotnili do hudby raperi zo známej formácie Modré hory. Víťazi Radio_Head Awards nahrali titulnú pieseň k novému filmu Slovensko 2.0. Skladba Nepokoj je výstižnou bodkou za filmom, ktorý sa očami 10-tich známych slovenských režisérov pozerá na moderné dejiny Slovenska.
Autormi textu piesne Nepokoj sú rešpektovaní raperi Marián "Bene" Benkovič a Pavol "Lyrik" Remiáš, hudbu vytvorili ich kolegovia Tomáš Pekarík a Roland Kánik.
“Máme radi túto skladbu a teší nás, že nás producenti filmu oslovili, nech zrobíme dačo. Je nepokojná, nervózna a plná blábolov, presne ako táto naša malá krajina," povedal Bene. Modré hory tak majú na konte prvú skladbu k filmu.
Marle (obec)
Marle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gaspar Noé
Gaspar Noé (* 27. december 1963, Buenos Aires, Argentína) je francúzsky režisér, scenárista a producent.
Saint-Paterne (obec)
Saint-Paterne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikroprocesor
thumb|Intel 4004, prvý komerčne dostupný mikroprocesor na všeobecné použitie thumb|Horné prepojené vrstvy jadra Intel 80486DX2 thumb|Mikroprocesor Sharp PC-1403
Mikroprocesor (skrátene µP či uP) je druh procesora, ktorý je ako celok integrovaný do jediného integrovaného obvodu. Procesor býva súčasťou viacerých elektronických zariadení. Vzhľadom na to, že softvérom (postupnosťou inštrukcií, ktoré procesor spracúvava) je možné jednoduchšie realizovať aj veľmi zložité elektronické obvody, a vzhľadom na neustále klesajúce ceny a rastúce možnosti mikroprocesorov sa používajú takmer v každom zložitejšom elektronickom zariadení (rádiá, počítače, tlačiarne, pračky, chladničky, televízory a pod.).
Hlavné druhy mikroprocesorov:
Pred vynájdením mikroprocesorov boli elektronické CPU vyrobené z oddelených TTL integrovaných obvodov; predtým z jednotlivých tranzistorov; a ešte skôr založené na elektrónkach. Existovali návrhy jednoduchých počítacích strojov založených na mechanických súčiastkach ako ozubené kolesá, hriadele, páky, tinkertoys atď. Leonardo Da Vinci navrhol jeden z nich, hoci ho nebolo možné zostaviť výrobnými postupmi jeho doby.
Je známe, že evolúcia mikroprocesorov doteraz sledovala Moorov zákon týkajúci sa stáleho zvyšovania výkonu v čase. Tento zákon hovorí, že sa „komplexnosť integrovaného obvodu s ohľadom na minimálnu cenu komponentu zdvojnásobí každých približne 18 mesiacov“, čo sa vo všeobecnosti aj prekvapivo dialo od skorých 70. rokov. Od biednych začiatkov ako mozog kalkulačiek viedol zvyšujúci sa výkon k dominancii mikroprocesorov v každej inej forme počítača; každý systém od najväčšieho mainframe (sálový počítač) po najmenší handheld dnes v jadre používa mikroprocesor.
Prvé čipy
Ako s mnohými technologickými pokrokmi, mikroprocesor bol nápad, ktorého čas nadišiel. Je možné povedať, že tri projekty splodili kompletný mikroprocesor v približne rovnakom čase -- Intel 4004, Texas Instruments TMS 1000 a Garrett AiResearch Central Air Data Computer.
V roku 1968 bolo spoločnosti Garrett ponúknuté, aby vyprodukovala počítač schopný súperiť s elektromechanickými systémami vtedy vo vývoji pre hlavný počítač letovej kontroly novej stíhačky F-14 Tomcat Námorníctva USA. Návrh bol hotový do roku 1970 a ako jadro používal čipovú sadu založenú na MOS. Návrh bol menší a oveľa spoľahlivejší ako mechanické systémy s ktorými súperil a bol použitý vo všetkých raných modeloch Tomcat. Systém však považovalo Námorníctvo za taký vyspelý, že zamietli žiadosť o zverejnenie návrhu a v tom pokračovali až do roku 1997. Z toho dôvodu je CADC a čipset MP944, ktorý používal, pomerne neznáme ešte aj dnes.
Texas Instruments (ďalej TI) vyvinuli 4-bitový TMS 1000 a testovali hranice predprogramovaných vložených aplikácií, predstavili verziu zvanú TMS1802NC 17. septembra 1971, ktorá implementovala kalkulačku na čipe. Čip Intelu bol 4-bitový 4004 uvoľnený 15. novembra 1971, ktorý vyvinul Federico Faggin.
TI sa uchádzali o patent na mikroprocesor. Gary Boone dostal patent za architektúru mikroprocesora na jedinom čipe 4. septembra 1973. Nebude možné nikdy zistiť, ktorá spoločnosť mala v skutočnosti prvý v laboratóriu pracujúci mikroprocesor. V rokoch 1971 aj 1976 sa Intel a TI dali na podpisovanie veľkých vzájomných licenčných patentových dohôd, kedy Intel platil TI za patent na mikroprocesor.
Tretia strana tvrdí, že jej bol udelený patent, ktorý môže pokrývať „mikroprocesor“.
Počítač na čipe je variáciou mikroprocesora, ktorá kombinuje jadro mikroprocesora (CPU), nejakú pamäť a I/O (input/output čiže vstupno/výstupné) linky, všetko na jednom čipe. Patent na počítač na čipe, zvaný patent na mikropočítač tej doby,, bol udelený Garymu Booneovi a Michaelovi J. Cochranovi z TI. Mimo tohto patentu je správny význam mikropočítača počítač používajúci (niekoľko) mikroprocesor(ov) ako svoju CPU, kým koncept patentu do istej miery pripomína mikrokontrolér.
Intel uzavrel zmluvu s Computer Terminals Corporation, neskôr zvanou Datapoint, zo San Antonio, Texas, na čip pre terminál, ktorý navrhovali. Datapoint sa neskôr rozhodol čip nepoužiť a Intel jo predával ako 8008 v apríli 1972. Toto bol prvý 8-bitový mikroprocesor na svete. Bol základom slávnej počítačovej sady „Mark-8“ reklamovaného v časopise Radio-Electronics v roku 1974. 8008 a jeho nasledovník 8080, otvorili trh s mikroprocesororovými komponentami.
Významné 8-bitové návrhy
Po 4004 neskôr nasledoval 8008, slávny prvý 8-bitový mikroprocesor. Tieto procesory sú predchodcami trhovo úspešného Intel 8080, Zilog Z80 a odvodených 8-bitových procesorov Intel 8-bit. Konkurenčná architektúra Motorola 6800 bola klonovaná a zlepšená firmou MOS Technology pod názvom 6502, čím súperila s popularitou Z80 v osemdesiatych rokoch.
Z80 aj 6502 sa sústredili na nízku celkovú cenu, dosiahnutú vďaka kombinácii malého puzdra, jednoduchými požiadavkami na zbernicu a zahrnutie obvodov, ktoré by bežne boli poskytované ako oddelený čip (napr. Z80 obsahoval pamäťový kontroler). Boli to práve tieto vlastnosti, ktoré umožnili štart „revolúcie“ domácich počítačov v skorých osemdesiatych rokoch, ktorá nakoniec produkovala poloužitočné stroje za 99 USD.
Motorola triumfovala v celom 8-bitovom svete predstavením MC6809, podľa niektorých najsilnejšieho ortogonálneho a čisto 8-bitového mikroprocesorového návrhu; a tiež najkomplexnejšou napevno zadrôtovanou logikou, ktoré sa kedy dostali do výroby pre mikroprocesor. Mikrokódovanie nahradilo napevno zadrôtovanú logiku približne v tejto dobe vo všetkých návrhoch silnejších ako MC6809 -- práve preto, že požiadavky na návrh sa stali pre pevné drôtovanie príliš komplexné. Iný zo skorých 8-bitových mikroprocesorov bol Signetics 2650, ktorý sa tešil krátkemu návalu záujmu vďaka inovatívnej a mocnej architektúre inštrukčnej sady.
Východiskový návrh mikroprocesora v svete vesmírneho letu bol RCA 1802 od Radio Corporation of America (tiež známy ako CDP1802, RCA COSMAC) ktorý NASA použila v programe vesmírnych sond Voyager a Viking v sedemdesiatych rokoch a na palube sondy Galileo na Jupiter (1989-1995). CDP1802 bol použitý preto, že fungoval pri veľmi nízkej spotrebe * a pretože jeho výrobný proces (kremík na zafíre) zaisťoval oveľa lepšiu ochranu proti kozmickému žiareniu a elektrostatickým výbojom ako ktorýkoľvek iný procesor tej doby; preto sa o 1802 hovorí ako o prvom procesore so zvýšenou odolnosťou voči radiácii.
16-bitov
Prvý 16-bitový mikroprocesor na viacerých čipoch bol IMP-16 od National Semiconductor, predstavený v roku 1973. 8-bitová verzia čipovej sady bola predstavená v roku 1974 ako IMP-8. V roku 1975 National Semiconductor predstavil prvý 16-bitový microprocesor na jedinom čipe, PACE, ktorý neskôr nasledovala NMOS verzia, INS8900.
Prvý 16-bitový mikroprocesor na jedinom čipe bol TMS 9900 od TI, ktorý bol kompatibilný s ich radom minipočítačov TI 990. 9900 bol použitý v minipočítači TI 990/4, domácom počítači TI-99/4A and rade OEM mikropočítačových dosiek. Čip bol balený vo veľkom 64-pinovom DIP puzdre, kým väčšina 8-bitových mikroprocesorov ako Intel 8080 používali bežnejšie, menšie a lacnejšie 40-pinové plastické DIP. Nasledujúci čip, TMS 9980, bol navrhnutý, aby konkuroval Intel 8080, mal plnú 16-bitovú inštrukčnú sadu TI 990, používal plastové 40-pinové puzdro, presúval dáta po 8 bitov naraz, ale bol schopný adresovať iba 16 KB. Tretí čip, TMS 9995, bol nový návrh. Rodina sa neskôr rozrástla o 99105 a 99110.
Intel šiel odlišnou cestou, keďže nemal minipočítače, ktoré by mal emulovať, namiesto toho „rozšíril“ svoj návrh 8080 na 16-bitový Intel 8086, prvého člena x86 rodiny, ktorá je srdcom väčšiny moderných PC. Intel predstavil 8086 ako nákladovo efektívny spôsob portovania softvéru z radov 8080 a na tomto základe získal mnohé zakázky. Po 8086 a 8088 Intel uvoľnil 80186, 80286 a v roku 1985 32-bitový 80386, čím upevnil svoju dominanciu na PC trhu spätnou kompatibilitou tejto rodiny.
Memory management unit (MMU, jednotka správy pamäte) integrovaného mikroprocesora vyvinul Childs et al. z Intelu a bol mu udelený patent USA č. 4,442,484.
32-bitové návrhy
16-bitové návrhy boli na trhu iba krátko, keď sa začali objavovať plne 32-bitové implementácie.
Prvým 32-bitovým mikroprocesorom na jednom čipe bol AT&T Bell Labs BELLMAC-32A s prototypmi v roku 1980 a produkciou v roku 1982 (Pozri bibliografiu na tejto webstránke a všeobecné informácie na tejto webstránke). Po rozdelení AT&T v roku 1984 bol premenovaný na WE 32000 (WE ako Western Electric) a mal dve následné generácie, WE 32100 a WE 32200. Tieto mikroprocesory boli použité v minipočítačoch AT&T 3B5 a 3B15; v 3B2, prvom stolnom supermikropočítači na svete; v „Companion“ (sprievodca), prvom 32-bitovom laptope na svete; a v počítači „Alexander“, prvom supermikropočítači s veľkosťou knihy na svete. Používali sa pri nich pamäťové zásobníky ROM podobné tým v dnešným herným konzolám. Na všetkých týchto systémoch bežal pôvodný operačný systém Bell Labs UNIX, ktorý mal prvý GUI balík typu Windows zvaný xt-layers.
Najslávnejším z 32-bitových návrhov je MC68000 predstavená v roku 1979. 68K, pod akým názvom ju tiež poznáme, mala 32-bitové registre, ale používala 16-bitové interné dátové cesty a 16-bitovú externú dátovú zbernicu, aby sa redukoval počet pinov. Motorola ho vo všeobecnosti opisovala ako 16-bitový procesor, hoci má jasne 32-bitovú architektúru. Kombinácia vysokej rýchlosti, veľkého (16 MB) pamäťového priestoru a pomerne nízkej ceny ju urobila najpopulárnejším návrhom CPU svojej triedy. Apple Lisa a Macintosh používali 68000, podobne ako aj iné návrhy v polovici 80-tych rokov vrátane Atari ST a Commodore Amiga.
Prvý 32-bitový mikroprocesor Intelu bol iAPX 432 predstavený v roku 1981, ktorý však nezaznamenal komerčný úspech. Mal pokročilú capability-based objektovo orientovanú architektúru, ale slabý výkon v porovnaní s konkurenčnými architektúrami ako Motorola 68000.
Úspech Motoroly 68000 viedol k MC68010, ktorá pridala podporu virtuálnej pamäte.MC68020 predstavená v roku 1985 pridávala plnú 32-bitovú šírku pre dátovú a adresnú zbernicu. 68020 bola neuveriteľne populárna na trhu Unixových supermikropočítačov a mnohé malé spoločnosti (napr. Altos, Charles River Data Systems) produkovali systémy v stolnej veľkosti. Po tom nasledovala MC68030, ktorá pridávala MMU na čip, a rodina 68K sa stala tým pravým procesorom pre všetko, na čom nebežal DOS. Tieto úspechy viedli k MC68040, ktorá mala FPU na dosiahnutie lepšieho výkonu pri matematických operáciách. 68050 nedosiahla očakávané výkonnostné výsledky a nebola uvoľnená a nasledujúca MC68060 bola uvoľnená na trh presýtený omnoho rýchlejšími RISC návrhmi. Rodina 68K sa vytratila zo stolných počítačov na začiatku 90. rokov, dodnes sa však v upravených verziách (hlavne kvôli orientácii na nízku spotrebu) používajú v programovateľných kalkulátoroch Texas Instruments radov TI-89 a TI-92.
Iné veľké spoločnosti navrhli 68020 a nasledovníkov pre embedded zariadenia. V roku 1997 bolo vyrobených viac 68020-tiek pre embedded zariadenia ako procesorov Intel Pentium pre PC. Procesorové jadrá ColdFire sú odvodené od úctyhodnej 68020.
V tejto dobe (začiatok až stred 80-tych rokov), National Semiconductor predstavil veľmi podobný externe 16-bitový, interne 32-bitový mikroprocesor zvaný NS 16032 (neskôr premenovaný na 32016), plne 32-bitovú verziu zvanú NS 32032 a rad 32-bitových priemyselných OEM mikropočítačov. V strede 80-tych rokov Sequent predstavil prvý SMPpočítač serverovej triedy používajúci NS 32032. Toto bola jedna z mála výhier tohto návrhu a vytratil sa na konci 80-tych rokov. Medzi iné návrhy patril zaujímavý Zilog Z8000, ktorý na trh prišiel príliš neskoro, aby sa ujal, a tak sa rýchlo vytratil.
Na konci 80-tych rokov začali „vojny mikroprocesorov“ vyraďovať niektoré procesory z hry. So zjavne jedinou výhrou v návrhu -- Sequent -- sa NS 32032 postupne vytratil a Sequent prešiel na mikroprocesory Intel.
64-bitové mikročipy
Hoci high end RISCové návrhy (pozri nižšie) predstavovali prvú úrodu 64-bitových procesorov dlho pred dnešnými mikročipmy pre mainstream PC od IBM, AMD a Intelu, 64-bitov sa začalo prenikať do stolných počítačov iba v roku 2003 s oficiálnym uvedením procerorov AMD Opteron v apríli, AMD Athlon 64 v septembri, PowerPC G5 v júni a Intel Xeon v roku 2004.
64-bitová éra začala po uvedení prvého 64-bitového čipu spätne kompatibilného s IA-32 -- Athlon 64 v septembri 2003, po čom nasledovali čipy samotného Intelu. Oba procesory sú schopné spúšťať 32-bitové aplikácie ako aj nový 64-bitový software. S príchodom Linuxu bežiaceho na 64 bitoch a 64-bitových Windows XP a je aj software pripravený využiť silu takýchto procesorov.
V skutočnosti znamená prechod na 64 bitov viac ako iba nárast veľkosti registra oproti IA-31, keďže k nemu tiež patrí malý nárast v počte registrov starnúcich CISC návrhov.
Prechod na PowerPC procesorov 64 bitov bol zamýšľaný už pri návrhu procesorov v skorých 90-tych rokoch a tak nebol väčšou príčinou nekompatibilít. Existujúce celočíselné registre sú rozšírené rovnako ako všetky dátové cesty, ktorých sa to týka, ale rovnako ako pr návrhoch IA-31, jednotky pre operácie s plávajúcou čiarkou a vektorové operácie pracujú na alebo nad 64 bitov už niekoľko rokov. Na rozdiel od IA-32 neboli pridané žiadne nové všeobecné registre, takže nepoužitie 64-bitového režimu, kde sa dá, nezíska takmer žiadny výkon.
RISC
Od polovice 80-tych do skorých 90-tych rokov sa objavili nové vysoko výkonné RISC (reduced instruction set computer; počítač s redukovanou inštrukčnou sadou) mikroprocesory, ktoré boli spočiatku používané v strojoch na špeciálne účely a Unixových pracovných staniciach, ale odvtedy sa začali používať takmer na akékoľvek účely okrem štandardných Intelových stolných počítačov.
Prvý komerčný návrh vznikol v MIPS Technology, 32-bitová R2000 (R1000 nebol uvoľnený). R3000 skutočne dokázala výhody návrhu využiť a R4000 bol prvým 64-bitovým návrhom na svete. Súperenie projektov vyústilo do systémov IBM POWER a Sun SPARC. Čoskoro nato už každý z veľkých výrobcov vydával RISC návrhy, vrátane AT&T CRISP, AMD 29000, Intel i860 a Intel i960, Motorola 88000, DEC Alpha a HP-PA.
Trhové sily mnohé z nich vyradili a POWER a odvodený PowerPC zostal ako hlavný stolový RISC procesor, a SPARC sa používa iba v návrhoch Sun. MIPS naďalej zásobuje niektoré systémy SGI, ale v prvom rade sa používa v embedded zariadeniach, z čoho môžeme spomenúť routre Cisco. Zvyšok pôvodných návrhov sa buď stratil alebo sa to čoskoro stane. Iné spoločnosti ako ARM zaútočili na trhové výhody, z pôvodného úmyslu domácich počítačov sa odvtedy zamerali na trh procesorov embedded zariadení. Dnešné RISCové návrhy založené na MIPS, ARM a PowerPC jadrách sú srdcom prevažnej väčšiny výpočtových zariadení.
Samozrejme v IBM-kompatiblnom PC svete Intel, AMD, a teraz aj VIA všetci vyrábajú x86-kompatibilné mikroprocesory. Najpopulárnejšími 64-bitovými návrhmi na konci roku 2004 sú DEC(-Intel) ALPHA, AMD 64, a HP-Intel Itanium.
Koncepty návrhu
Pozri hlavný článok: CPU design.
Trhová štatistika
V roku 2003 boli vyrobené a predané mikroprocesory v hodnote okolo 44 miliárd USD. Hoci asi polovica týchto peňazí bola minutá na CPU použité v stolových alebo laptop osobných počítačoch, tie predstavujú iba asi 0,2% všetkých predaných CPU.
Okolo 55% všetkých CPU predaných vo svete sú 8-bitové mikrokontroléry. Cez 2 miliardy 8-bitových mikrokontrolérov sa predalo v roku 1997.
Menej ako 10% všetkých CPU predaných vo svete sú 32 alebo viac bitové. Zo všetkých predaných 32-bitových CPU sa okolo 2% používajú v stolných alebo laptop PC. „Celkovo, priemerná cena za mikroprocesor, mikrokontrolér alebo DSP je len niečo cez 6 USD.“
Externé odkazy
Patenty:
Všeobecné:
Historické dokumenty:
Lantan
Lantan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
L'Escarène (kantón)
L'Escarène je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho šesť obcí.
Halenkovice
Halenkovice je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 822 obyvateľov, z toho 918 mužov a 904 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 38,3 roka, ženy 41,1 roka).
Hallux valgus
náhľad|vpravo|150px|Hallux valgus náhľad|vpravo|150px|Hallux valgus na röntgenovej snímke
Hallux valgus je štrukturálna deformita kĺbu palca na nohe s vybočením palca navonok od stredu tela a vybočením prvej záprstnej kosti dovnútra. Deformita vzniká na genetickom podklade a je zhoršovaná nevhodnou obuvou, preťažovaním alebo úrazmi.
Deformita je nie vždy bolestivá, často je však súčasťou rozsiahlejšej patologickej prestavby celého predonožia s pridruženými deformitami malých prstov na nohe (kladivkovité prsty, bolesti pod hlavičkami záprstných kostí). Deformita je okrem kostných abnormalít spojená s predĺžením šliach a väzov na vnútornej strane palca a s ich skrátením na vnútornej strane, s vykĺbením drobných kostičiek pod prvou záprstnou kosťou (sezamské kostičky). Okolie kĺbu môže byť zhrubnuté a začervenalé - toto je spôsobené tlakom na vačok (burzu) v okolí kĺbu, ktorá sa môže zapáliť (burzitída).
Liečba
Hallux valgus sa lieči neoperačne ochrannými vložkami alebo narovnávačmi, ktoré sa nosia počas spánku (tzv. korektory). Ich efektivita je nejednoznačná, podobne nepresvedčivú účinnosť majú aj cvičenia. Operačné riešenie spočíva v uvoľnení skrátených mäkkých tkanív, v prerezaní a posune kostí, alebo v znehybnení kĺbov. Bolo vypracovaných mnoho metód, z ktorých ani jedna nie je univerzálna a ich použitie závisí od druhu deformity.
Najčastejšie v súčasnosti vykonávané operácie:
Súčasťou každého výkonu je odstránenie časti hlavice prvej záprstnej kosti, ktorá je vysunutá vnútorne a tlačí v topánke.
Bakóca
Bakóca je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Hegyhátskom okrese.
Má rozlohu 1065 ha a žije tu 294 obyvateľov (2007).
General Taboada (department)
Department General Taboada leží na východe provincie Santiago del Estero na severozápade Argentíny a je jeden z 27 departmentov provincie.
Na severe hraničí s departmentom Juan F. Ibarra, na východe s provinciou Santa Fe, na juhu s departmentom Belgrano a na západe s departmentom Avellaneda.
Hlavné mesto departmentu General Taboada je Añatuya.
Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 1994
Predčasné parlamentné voľby na Slovensku v roku 1994 sa uskutočnili 30. septembra a 1. októbra 1994 na Slovensku. Boli to prvé voľby do Národnej rady Slovenskej republiky. Zúčastnených oprávnených voličov bolo 75,65 %. Z 2 875 458 platných hlasov prepadlo 374 427 (13.02%).
Výsledky
600px
Zoznam zvolených poslancov
Zoznam zvolených poslancov je uvedený v samostatnom článku Zoznam poslancov NR SR (1994 – 1998)
Západná konferencia (NHL)
thumb|Pohár Clarence S. Campbell Bowl, ktorý sa udeľuje víťazovi Západnej konferencie Západná konferencia je jednou z dvoch konferencií v NHL. Sú v nej zastúpené hokejové kluby zo západných a stredných oblastí Kanady a Spojených štátov.
Dejiny konferencie
V minulosti bola známa ako Campbellova konferencia (Clarence Campbell Conference), ktorá vznikla v roku 1974, keď NHL rozdelila svoje kluby do dvoch konferencií a štyroch divízií. Keďže nové konferencie a divízie neboli rozdelené podľa svojej geografickej polohy, boli tieto z ich názvov vypustené. Konferencie a divízie sa opäť menili v roku 1981 a to podľa geografickej polohy klubov, no ich názvy ostali zachované. V Campbellovej konferencii sa ocitla väčšina klubov NHL, hrajúcich v západnej časti Severnej Ameriky. Mená konferencií a divízií sa menili v roku 1993 a to podľa svojej geografickej polohy. Nový komisár NHL Gary Bettman ich zmenil, aby pomohol lepšie pochopiť hru ľuďom, čo sa o hokej veľmi nezaujímali. Taký istý štýl rozdelenia svojich konferencií a divízií používa aj basketbalová NBA, liga amerického futbalu NFL a bejzbalová MLB. No tento krok nahneval starších a konzervatívnych hokejových fanúšikov, ktorým sa zdalo, že táto zmena vymazáva dlhú históriu NHL. V tomto kontexte je pohár Clarence S. Campbell Bowl, ktorý sa udeľuje víťazovi Západnej konferencie, chápaný ako spojenie s dávnymi koreňmi ligy.
Divízie Západnej konferencie
Pred prerozdelením v roku 1993 pozostávala Campbellova konferencia z Norrisovej a Smytheovej divízie. V súčasnosti má Západná konferencia 15 klubov v troch divíziách. Sú to:
Víťazi Stanley Cupu, hrajúci v Západnej konferencii
† - Philadelphia Flyers a New York Islanders už nie sú členmi Západnej (Campbellovej) konferencie. Pred začiatkom sezóny 1981-82 sa presunuli do Východnej (Prince of Wales) konferencie.
Zámorská správna korporácia
Charakteristika
Sú to územia v zámorí, ktoré spadajú pod článok 74 francúzskej ústavy. Patria sem predovšetkým bývalé tzv. zámorské územia Francúzska (TOM). Oproti tzv. zámorským regiónom majú väčšiu autonómiu vo viacerých oblastiach.
Pojem collectivité d'outre-mer prvýkrát definovala reforma francúzskej ústavy v roku 2003. Slovo collectivité znamená v právnickej francúzštine korporáciu (v zmysle právnická osoba, územná korporácia, korporácia verejného práva a podobne).
Vzťah k EÚ
Zámorské správne korporácie nie sú členmi EÚ (majú postavenie zámorských krajín a území EÚ), občania však majú občianstvo EÚ, pretože sú občanmi Francúzska. Úplnými členmi EÚ sú však výnimočne Saint Martin a Saint Barthélemy, pretože do roku 2006 neboli zámorskou správnou korporáciou.
Všetky zámorské správne korporácie okrem Francúzskej Polynézie a Wallisu a Futuny majú menu euro.
Zoznam
Od 22. februára 2007, kedy vznikli nové zámorské správne korporácie Svätý Martin a Svätý Bartolomej, rozlišujeme šesť týchto území:
Ray Donovan
Ray Donovan je americký kriminálno-dramatický televízny seriál. Vysielala ho káblová televízia Showtime od 30. júna 2013 do 19. januára 2020. Na Slovensku sa vysiela na Jednotke od 22. januára 2016.
4. februára 2020 bolo náhle oznámené, že seriál skončil, čo prekvapilo aj showrunnera Davida Hollandera, nakoľko ôsmy séria mala byť podľa plánu posledná. O týždeň neskôr Liev Schreiber na Instagrame komentoval situáciu a ubezpečil fanúšikov, že Ray Donovan bude pokračovať.
Dej
Seriál je zasadený do Los Angeles v štáte California, kde Ray Donovan (Liev Schreiber) pracuje pre prestížnu právnickú spoločnosť Goldman & Drexler, ktorá zastupuje bohatých a známych ľudí. Donovan je "fixer", čo je kriminálny slang pre osobu, ktorá dojednáva úplatky a odmeny pre skorumpovanú políciu, vládnych zástupcov alebo iných zločincov, aby neboli kriminálnici vzatí do väzby. Ray zažíva súkromné problémy s jeho otcom Mikeym (Jon Voight), ktorého nečakane prepustia na slobodu, pričom sa FBI snaží dostať Raya a jeho komplicov.
Série a časti
Časti, ktoré mali slovenskú premiéru tesne po polnoci (napr. 3x07 a 3x08) majú uvedený dátum predchádzajúceho dňa.
Paraoa
Geografia atolu
Má hruškovitý tvar. Na dĺžku meria iba necelých a na šírku. Jeho lagúnu spájajú s vonkajším oceánom iba plytké a nesplavné (s výnimkou malých člnov) útesové prieplavy z južnej strany, prerušované piesočnými presypmi. Prstenec atolu je zo severnej a východnej stranu úplne uzatvorený súvislým pásom zeme s vegetáciou, ktorého výška nepresahuje nad hladinou oceánu.
Vegetáciu tvoria zväčša kokosové palmy, ktoré tam boli vysadené zámerne. Je permanentne neobývaný, aj keď na atole sú známky ľudskej činnosti, najmä kvôli ťažbe kopry.
História
Prvý písomne doložený objav atolu vykonal anglický moreplavec Samuel Wallis 11. júna 1767. Atol pomenoval Gloucester. Podľa záznamov na breh nevystúpil. Ďalší záznam je od Fredericka Beecheyho z 22. januára 1826. Ani on na breh nevystúpil a ani nevidel žiadne známky o obývaní atolu.
Administratívne začlenenie
Atol patrí spolu s atolmi Ahunui (neobývaný), Nengonengo, Manuhangi (neobývaný) do komunity Hao.
Ďalekovýchodný federálny okruh
náhľad|Poloha Ďalekovýchodného federálneho okruhu
Ďalekovýchodný federálny okruh je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Rozprestiera sa na východe Ruska, zaberá plochu (36,4 % Ruskej federácie) a žije v ňom 6,44 milióna obyvateľov (2010). Vďaka obrovskej rozlohe a povahe krajiny je priemerná hustota osídlenia len cca 1,02 obyvateľa na km2. Ďalekovýchodný federálny okruh bol zriadený výnosom prezidenta Ruskej federácie 13. mája 2000. Administratívnym centrom okruhu je mesto Vladivostok, najväčšími mestami sú Chabarovsk a Vladivostok.
Administratívne členenie okruhu
Ďalekovýchodný federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie: vľavo|náhľad|Administratívne členenie Ďalekovýchodného federálneho okruhu Tri kraje, tri oblasti, jedna republika, jeden autonómny okruh a jedna autonómna oblasť.
01. Amurská oblasť – administratívne centrum Blagoveščensk
02. Židovská autonómna oblasť – administratívne centrum Birobidžan
03. Kamčatský kraj – administratívne centrum Petropavlovsk-Kamčatskij
05. Prímorský kraj – administratívne centrum Vladivostok
06. Republika Sacha – Jakutsko – administratívne centrum Jakutsk
07. Sachalinská oblasť – administratívne centrum Južno-Sachalinsk
08. Chabarovský kraj – administratívne centrum Chabarovsk
09. Čukotský autonómny okruh – administratívne centrum Anadyr
Hlavným mestom Ďalekovýchodného federálneho okruhu, ako aj Chabarovského kraja je mesto Chabarovsk.
Najväčšie sídla okruhu
Najväčšími sídlami Ďalekovýchodného federálneho okruhu z hľadiska počtu obyvateľov (údaje podľa odhadu Ruského štatistického úradu z r. 2010 ) sú:
Splnomocnenec prezidenta Ruskej federácie
(plný názov funkcie znie: „Splnomocnenec prezidenta Ruskej federácie pre Ďalekovýchodný federálny okruh“)
Touraine
Zemepis
Touraine tvorí časť Parížskej panvy a pretekajú ním rieka Loira so svojimi prítokmi Cher, Indre a Vienne. Kraj je známy ako vinársky a ako „záhrada Francúzska“, je tu rada zámkov na Loire a je tak vyhľadávaným cieľom turistov. Linka TGV Tours - Paríž ho spojuje s hlavným mestom za hodinu jazdy.
Dejiny
Názov pochádza od keltského kmeňa Turonov a kraj bol dlho nezávislý. Od roku 1044 tu vládli Anjouovci (Plantagenetovci), ktorí sa roku 1154 stali anglickými kráľmi. Ich hlavným sídlom tu bol zámok Chinon. Roku 1205 získal Touraine Filip II. August a roku 1429 sa na zámku Chinon stretla Johanka z Arku s budúcim kráľom Karolom VII. V neskorom stredoveku a za renesancie bol Touraine letným sídlom francúzskych kráľov a za revolúcie bol rozdelený na dva departementy.
Slávni rodáci
Okrem toho v Amboise zomrel roku 1519 Leonardo da Vinci.
Hronikum
Hronikum alebo chočský príkrov je tektonická jednotka Západných Karpát, skladajúca sa z viacerých tektonicky alebo eróziou oddelených pripovrchových príkrovových telies. Bezkoreňové príkrovy sú od spodu tvorené pomerne hrubou permsko-karbónskou vulkanosedimentárnou sekvenciou ipoltickej skupiny a hlavne stredno- až vrchnotriasovými usadenými horninami najmä vápencami a dolomitmi. Jursko-spodnokriedové horniny sú zachované iba miestami. Ukončenie sedimentácie sa predpokladá v hoterive resp. až baréme.
Hronikum je považované za najvyšší, ale v minulosti i stredný subtatranský príkrov. Hronikum je porovnateľné s mezozoickými časťami alpského oberostalpinu, je podobné príkrovom vrchného bajuvarika a tirolika, no odlišuje sa najmä prítomnosťou telies vrchnopaleozoických bazaltových a andezitových lávových prúdov a pyroklastík.
História výskumu
Prvé geologické výskumy jednotiek hronika sa začali už v polovici 19. storočia. F. von Hauer chápal označenie chočský dolomit ako časť pásma jadrových pohorí, čím zhodnotil staršie výskumy, na ktorých sa podieľal i D. Štúr. Ako samostatný výšší subtatranský príkrov hronikum vyčlenil H. Vetters a ďalší medzi rokmi 1904 a 1908. Neskôr od 30. rokov 20. storočia D. Andrusov zaviedol pomenovania pre ďalšie čiastkové príkrovy patriace k chočskému príkrovu. Sumarizujúce označenie hronikum, zaviedli pôvodne D. Andrusov, J. Bystrický, O. Fusán v sprievodcovi k exkurzii KBGA roku 1973. Pomenovanie hronikum je odvodené od názvu rieky Hron, podľa starších predpokladov práve povodie tejto rieky malo tvoriť domovskú oblasť príkrovu. Za domovskú oblasť bola pôvodne považovaná lubenícko-margecianska jazva - teda styk veporika a gemerika. Dnešné výskumy takúto pozíciu hronika nepotvrdzujú. Staršie pomenovanie chočský príkrov je odvodené od typovej lokality v Chočských vrchoch. Autori pôvodne hronikum členili na šturecký príkrov budovaný čiernovážskou jednotkou a vrchnejší chočský (v užšom zmysle) tvorený bielovážskou jednotkou. Takéto vzťahy neboli všeobecne potvrdené a M. Maheľ preto navrhol používanie termínu chočský polyfaciálny príkrov. J. Mello a M. Polák v roku 1978 modifikovali staršie predstavy o paleogeografii hronika a poukázali na existenciu viacerých strednotriasových plytkovodných rífových oblastí oddelených hlbšími panvami. Sedimentologický výskum mladšieho paleozoika hronika uskutočnili A. Vozárová a J. Vozár. Novšie výskumy k hroniku priraďujú aj strážovský príkrov a ďalšie (vyššie) príkrovy. V súčasnosti uznávanú stavbu hronika prezentuje práca M. Havrilu a P. Kováča (1998) a neskoršia monogarfia Havrilu z roku 2011.
Pozícia
náhľad|vľavo|Schematický priečny rez Západnými Karpatmi. Vyskytuje sa v oblasti jadrových pohorí a čiastočne i vo veporskom pásme. Svojou bázou leží chočský príkrov na rôznych členoch krížňanského príkrovu (fatrika), veporika aj tatrika. Príkrov má v Považskom Inovci, Tribeči, Žiari, Malej aj Veľkej Fatre, Tatrách aj Branisku pomerne jednoduchú stavbu, tvorenú príkrovovými troskami, hlavne triasových vápencov a dolomitov čiernovážskej a bielovážskej jednotky. Na obvode príkrovových trosiek možno sledovať rôzny stupeň chrbtovej rabotáže najvrchnejšej časti krížňanského príkrovu. Chrbtová rabotáž dokonale odráža pohyby kompletného chočského príkrovu po plastickom podloží. Okrem početných trosiek sú pre Veľkú Fatru charakteristické tektonické, troskové a pásové okná. Zložitejšie pomery sú v Nízkych Tatrách, Malých Karpatoch, Chočských a Strážovských vrchoch.
Členenie
Členenie hronika v súčasnosti prekonalo viaceré zmeny, ktoré súviseli s kritériami, podľa ktorých boli jednotlivé jednotky (staršie sekvencie) hodnotené. Stratigraficky sa na základe zastúpenia jednotlivých hornín delí na viacero vrstevných sledov, pričom kritériom na ich zaradenie je strednotriasový sled. Pôvodne sa hronikum členilo na čiernovážsku tvorenú hlavne dolomitmi, prípadne inými rampovými a platformovými karbonátmi (rozsah anis - norik) a bielovážsku jednotku, ktorá bola typická hrubšími lunzskými vrstvami a v strednom triase prevažujúcimi panvovými fáciami (reiflingské vápence, partnachské vrstvy), vo vrchnom plytkovodnými. Vyčleňovala sa i samostatná bebravská jednotka, jej kompletný sled je známy predovšetkým zo Strážovských vrchov. Je blízka čiernovážskej sekvencii aj strážovskému príkrovu, obsahuje wettersteinské súvrstvie s prevahou dolomitov, ktoré prekrývajú hlbokovodné reiflingské vápence. Tvorí teda prechodný člen medzi bielovážskou (hlbokovodnou) a bielovážskou (plytkovodnou). Ako samostatný celok sa považovala ipoltická skupina (alebo tiež melafýrová séria) obsahujúca hrubý podstavec palezoických vulkanitov. Tieto členenia zavedené v práci Andrusova, Fusána a Bystrického z roku 1973 predpokladali, že sedimentačná oblasť príkrovu sa členila zo severu na juh na dve oblasti: plytkovodnú karbonátovú plošinu (tzv. šturecká faciálna oblasť) na severe a hlbokovodnejšia panvová oblasť (chočská faciálna oblasť). Za súčasť hronika sú dnes považované aj vyššie subtatranské príkrovy (nedzovský, strážovský, tlstiansky, veterlínsky príkrov a ďalšie), ktoré v pôvodnej sedimentačnej oblasti tvorili len hlbšie zálivy. Dávnejšie boli pokladané za súčasť silicika a predtým gemerika.
Pôvodný sedimentačný priestor - domovská oblasť príkrovu sa pravdepodobne nachádzala južnejšie od domovskej oblasti fatrika a bola široká asi 150 km, presne však nie je známa, chočský príkrov sa preto zaraďuje medzi bezkoreňové príkrovy. V minulosti bola táto domovská oblasť umiestňovaná do lubenícko-margecianskej línie medzi veporikom a gemerikom. Dnes sa za možnú domovskú oblasť príkrovu považuje i samotné veporikum.
Stratigrafia
Celkový stratigrafický rozsah sedimentárnych sekvencií je od karbónu po spodnú kriedu, presnejšie hoteriv.
Mladopaleozoické horniny tvoriace hlavne koreňovú oblasť hronika sa označujú ako ipoltická skupina. Tvorí ju nižnobocianske a malužinské súvrstvie. Celkovo sú hrubé asi 2500-2800 m. Nižnobocianske súvrstvie je tvorené viacnásobne sa opakujúcimi sedimentárnymi cyklami s regresívnym charakterom. V spodnej časti súvrstvia boli nájdené klasty mylonitizovaných granitoidov. Prevažuje pieskovec a ílovitý pieskovec sivého sfarbenia. Nad nižnobocianskym sa nachádza malužinské súvrstvie. Tvoria ho 3 výrazné megacykly, hlavne vulkanoklastiká a pieskovce, prachovce a zlepence. V prvých cykloch dacitovo-andezitového charakteru, neskôr andezitovo-bazaltového so znakmi prechodu k tholeitom.
Nad horninami ipoltickej skupiny sa nachádzajú spodnotriasové kremence benkovského súvrstvia (ekvivalent lúžňanského súvrstvia). Nad ním možno sledovať šuňavské súvrstvie, ktoré tvoria pestrofarebné bridlice a pieskovce (ekvivalent werfénskeho súvrstvia). Nad týmito horninami sa nachádza mierne členená karbonátová platforma tvorená vápencami a dolomitmi guttensteinského, annaberského, ramsauského a ďalších súvrství. Pôvodnú strednotriasovú sedimentačnú oblasť v pelsóne (vrchná časť anisu) pozmenila extenzia, ktorá umožnila vznik systému karbonátových platforiem a intraplatformných panví. Zo severozápadu na juhovýchod (v dnešných zemepisných súradniciach) to bola dobrovodská panva, Mojtínsko-Harmanecká karbonátová platforma (vyššie príkrovy), bielovážska panva a karbonátová platforma Čierneho Váhu. Rifting signalizuje prítomnosť tzv. farkašovskej brekcie. Oblasti hlbších paniev signalizuje prítomnosť zámostského, reiflinského alebo partnašského súvrstvia. Svahy paniev lemovali turbiditné ramingské a göstlingské vápence, ktoré sa sypali z jadier rifov. Rify tvorili hlavne wettersteinské alebo veterlínske vápence.
Nad týmito horninami leží rôzne hrubé lunzské súvrstvie, ktoré zaplnilo väčšinu hlbších častí panvy. Tvoria ho siliciklastiká a bridlice, ktoré sú všeobecne tenšie nad oblasťami karbonátovej platformy než v panvách. Na konci triasu dominovala celej oblasti hronika sedimentácia hlavného dolomitu. Usadzovali sa tiež dachsteinské a norovické vápence. Hrúbka súboru triasových hornín sa pohybuje v rozmedzí 2-3000 m. V spodnej jure zrejme došlo prerušenie sedimentácie, po ktorom nasledovalo v strednej jure kondenzované usádzanie fácie hierlatzkého, adnetského, klauského a vilského vápenca. Vo vrchnej jure sa oblasť prehĺbila a sedimentovali pelagické vápence oberalmského súvrstvia. Sedimentáciu ukončujú spodnokriedové schrambašské a rossfeldské súvrstvie. Jurské (hlavne stredno a vrchnojurské) a spodnokriedové sekvencie hronika sú veľmi zriedkavé, známe sú iba z Brezovských Karpát a oblasti Rohatej skaly v Strážovských vrchoch.
Odlepenie príkrovu nastalo pravdepodobne v priebehu turónu. Bazálnu časť preťal šikmý strižný zlom, ktorý nie vždy sledoval litologické hranice. Mezozoické komplexy tvorené hlavne karbonátovými členmi sa nachádzajú v čelnej časti príkrovu, od svojho podložia boli zväčša oddelené v priestore šuňavského súvrstvia spodnotriasových bridlíc. Bližšie koreňovej oblasti sú omnoho častejšie vrchnopaleozoické horniny.
Peter Bondra
Peter Bondra (* 7. február 1968, Luck, Ukrajina) je bývalý slovenský hokejový útočník. Vynikal rýchlym korčuľovaním a patril k najúspešnejším zakončovateľom v NHL. Výraznou mierou pomohol slovenskej reprezentácii k zisku titulu majstra sveta (2002). Po ukončení aktívnej kariéry v októbri 2007 sa stal jej generálnym manažérom. Jeho starší brat Juraj bol hokejový obranca.
Klubový hokej
Je odchovancom Popradu, kde odohral sezónu 1985/86 v 1. SNHL. V nasledujúcom ročníku debutoval v česko-slovenskej lige ako hráč VSŽ Košice. V ďalšej sezóne 1987/88 pomohol tomuto mužstvu vybojovať titul česko-slovenského majstra.
Washington Capitals
5. februára 1994 strelil päť gólov v zápase s Tampou Bay (z toho štyri za 4 a štvrť minúty). Najväčší klubový úspech zaznamenal v sezóne 1997/98, Washington sa prebojoval do finále Stanley Cupu, v ktorom podľahol Detroitu 0:4 na zápasy.
V priebehu ročníka 2003/04 sa jeho klub dostal do vážnych finančných problémov a začal sa zbavovať najdrahších hráčov. Medzi nimi bol aj Peter Bondra s ročným platom 4,5 mil. USD.
Ottawa a Atlanta
Washington ho vymenil do klubu Ottawa Senators, kde odohral zvyšok sezóny. Pred ročníkom 2005/06 sa stal voľným hráčom.