cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eduard II. (Anglicko)
Smrť a miesto posledného odpočinku
Kráľ Eduard bol nemilosrdne zavraždený na zámku Berkeley v roku 1327 a jeho telo bolo pochované v katedrále v Gloucestri. Veľkolepá hrobka v opátstve svätého Petra, ktoré bolo počas reformácie v šestnástom storočí znovu založené ako Gloucesterská katedrála, sa nachádza pod oblúkom na severnej strane presbytéria, blízko hlavného oltára. Pohreb sa konal 20. decembra 1327. Rakva bola uložená iba dve stopy pod podlahu a spočiatku ju zakrývala obyčajná purbecká mramorová doska, ktorá zostala na mieste bez zdobenia až do polovice 40. rokov 14. storočia. Stavba hrobky, ktorú dnes vidíme, sa začala až v 40. rokoch 13. storočia. Ozdobný a jemný baldachýn je vytesaný z cotswoldského vápenca. Základňa alebo „hrobná hrobka“ je vyrobená z kameňa Painswick a je obložená mramorom Purbeck z Dorsetu, ktorý po vyrezaní a vyleštení získa oveľa tmavší vzhľad. Podobizeň je vyrobená z najlepšieho alabastru z oblasti Nottinghamu. Strana hrobky pod zdobenými oblúkmi pôvodne obsahovala osem vyrezávaných postáv známych ako „plačky“, ktoré predstavovali osoby spojené s kráľom a mohli zahŕňať jeho syna Jána z Elthamu, neskoršieho grófa z Cornwallu. Edward sa naopak podobným spôsobom objavuje ako "plačka" na hrobke svojho syna Jána, ktorý zomrel ako 20-ročný v roku 1336 a je pochovaný vo Westminsterskom opátstve. Edwardova hrobka mala tiež dvanásť ďalších rytín, o ktorých sa predpokladá, že boli vyobrazeniami dvanástich apoštolov. Všetky sa medzičasom stratili, ale železné tyče, ktoré ich upevnili na mieste, sú stále čiastočne viditeľné. Použitie alabastru na vyrezávanie životnej podoby kráľa aj dnes, takmer sedemsto rokov po tom, čo sa murársky majster pustil do práce, si zachováva takmer priesvitný vzhľad. Dvaja anjeli podopierajú kráľovu hlavu po oboch stranách. Pri pohľade na rané rukopisné zobrazenia Edwarda II. je vždy hladko oholený, ale ako starol, nechával si narastať fúzy a bradu. Kráľovský baldachýn bol pôvodne zafarbený zmesou pozlátenia a žltého okru, rovnako ako jeho pomerne brada, vlnité vlasy, lev pri nohách a plačky po boku. Rúcho bolo namaľované sýtou červenou okrovou farbou a jeho koruna bola vyplnená náhradami drahokamov. Stopy modrého azuritu sú aj na spodnej polovici hrobky, pozdĺž sokla na severnej strane a tiež na vyrezávanom vankúši, na ktorom spočíva hlava kráľa. Tieto prežívajúce farebné stopy sú také nepatrné, že boli identifikované iba po konzervačných prácacch v posledných dvoch desaťročiach 21. storočia a sú sotva viditeľné voľným okom. Eduard III., jeho manželka kráľovná Filipa a ďalší členovia kráľovskej rodiny často posielali bohaté šaty, šperky a v prípade Eduarda III. zlatú loď, ktoré boli zbožne umiestňované na podstavec k hrobu. Táto tradícia bola v stredoveku veľmi rozšírená a je zrejmá aj dnes, keď ľudia nechávajú kvety a osobné predmety na hroboch zosnulých príbuzných.
Mikovíniho ulica
Mikovíniho ulica je ulica:
Verejná autorita
Verejná autorita je schopnosť organizovať spoločnosť pomocou noriem; najvýznamnejšou verejnou autoritou je štát, ktorý organizuje spoločnosť pomocou právnych noriem.
Adax
Adax (iné názvy: antilopa, staršie: adas ; ) je rod africkej púštnej antilopy z čeľade turovité. Zahŕňa jediný druh: antilopa adax / adax núbijský / adas núbijský (lat. Addax nasomaculatus). Antilopa adax je asi 110 cm vysoká, váži okolo 120 kg, vyskytuje sa v oblasti južnej Sahary a hrozí jej vyhynutie.
Popis
Adaxovia sú pomerne veľké antilopy, v kohútiku dosahujú výšku okolo jedného metra, samce sú o trochu väčšie než samice. Silné končatiny nesú pomerne dlhý trup s trochu prevýšeným zadkom, v pomere ku krátkemu krku má nápadne veľkú hlavu. Letnú srsť má svetlo pieskovú farbu a môže byť až biela, v zime adaxovia tmavnú do šedohneda. Prsia, krk a hlava sú skôr hnedé, končatiny a brucho sú belavé, rovnako ako uši. Taktiež naprieč chrbát nosu a okolo očí sa tiahne biely pruh.
Pri dospelých zvieratách narastá krčná a podkrčná hriva, pri samcoch sa naviac objavuje výrazný tmavý chlpový čelní vír. Obe pohlavia majú krúžkované rohy, priemerne 72 cm dlhé, pri samcoch môžu dosahovať dĺžku až 120 cm, ktoré tvoria pri dospelých samiciach 1,5 – 2, pri samcoch 2,5 – 3 špirály.
Adaxovia sú výborne prispôsobení životu na púšti, majú široké paznechty a silné paznechtíky, takže sa nezabárajú do piesku.
Dzbel
Dzbel je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 262 obyvateľov, z toho 130 mužov a 132 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,4 roka (muži 42,9 roka, ženy 41,9 roka).
Antipatros
Antipatros alebo Antipater (Antipatros, ) môže byť:
Anglický seter
Anglický seter plemeno psa vyšľachtené v Spojenom kráľovstve, uznané v FCI pod číslom 2.
Vzhľad
Anglický seter je vysoký, aktívny pes. Má dlhú srsť so zvláštnym škvrnitým sfarbením. Vyskytuje sa v zlato-bielej,červeno-bielej,čierno-bielej a čierno-hnedo-bielej.
Povaha
Plemeno je vhodné na poľovačky, ale i ako prítulný spoločník.
Autorstvo
Autorstvo je skutočnosť, že niekto je pôvodcom (autorom) určitého diela.
Vlkas
Vlkas je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Polohopis
Obec Vlkas sa nachádza na dotyku aluviálnej nivy rieky Žitavy so západnou časťou Pohronskej pahorkatiny, približne 30 km severovýchodne od okresného mesta Nové Zámky. Východnú časť 640 ha chotára tvoria náveje vo forme spraše s humóznym pokrovom, v blízkosti rieky Žitavy sú to riečne naplaveniny.
Na hranici s obcou Maňa v blízkosti bývalého majera Malý Valkáz (Kiss Valkáz) sa nachádza močaristá lokalita, ktorá je pozostatkom mokrade nazývanej Žitavský luh.
Dejiny
Prvé písomné zmienky o obci pochádzajú z roku 1231, kde sa obec spomína pod menom Villa Wolcaz ako majetok zemepánov zo susednej obce Fyus (Trávnica). Kráľ v roku 1330 daroval obec rodine Kačíkovcov. Od roku 1534 partrila obec rodine Nyáryovcov a neskôr rodine Barlanghovcov a Balogovcov z Fyusu (Trávnice). V roku 1534 mala obec 6 port, v roku 1601 18 domov a majer rodiny Thonhauserovcov (Kiss Valkáz). Počas tureckej okupácie v roku 1608 bola poplatná Turkom i cisárovi.
Hospodárstvo
Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a v období ČSR bolo v obci rozvinuté tkáčstvo. V rokoch 1938 až 1945 bola obec pripojená k Maďarsku. Po druhej svetovej vojne nastal búrlivý rozvoj obce. V roku 1950 bolo založené jednotné roľnícke družstvo (JRD), ktoré sa v roku 1965 zlúčilo s JRD Hul a Radava.
Vergisson
Vergisson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majster Pavol z Levoče
Majster Pavol z Levoče (* asi 1465/14701480† 1537/1542) bol neskorogotický rezbár, sochár, tvorca najvyššieho dreveného oltára na svete, ktorý sa nachádza v levočskej Bazilike sv. Jakuba.
Po roku 1500 sa usadil v Levoči, kde mal rezbársku a zrejme aj maliarsku dielňu. Svojou dielňou dovŕšil vyše dvestoročnú rezbársku tradíciu Spiša a Slovenska. Pracoval pre Levoču a oblasť Spiša. Jeho diela sa nachádzajú aj v Šariši, na Gemeri a Liptove.
Na diele levočského rezbára Pavla je obdivuhodná nielen kvalita, ale aj zachovaný rozsah. Jeho dielňa pracovala veľmi intenzívne, pretože sa z nej zachovalo dodnes veľké množstvo diel na východnom a strednom Slovensku, ktoré vznikli tesne za sebou.
Jeho pôsobenie umelecky stvárnil v roku 1956 Ľudo Zúbek v historicko-životopisnej próze Skrytý prameň, ktorá sa v roku 1973 stala predlohou rovnomenného filmového spracovania. Dielu Majstra Pavla je venovaná expozícia v dome Majstra Pavla v Levoči.
Podrobný život
thumb|[[Posledná večera, gotické súsošie od majstra Pavla z Levoče.]] Zachované archívne materiály nám zatiaľ nedovoľujú bližšie charakterizovať Pavlovu osobnosť. Jeho diela nie sú písomne dokumentované. Výnimkou je len známy nápis na Urbanowitzovom epitafe dokumentujúci Pavlovo autorstvo hlavného oltára v chráme sv. Jakuba. O jeho životných osudoch sme len veľmi málo informovaní, pretože levočský mestský archív asi 10 rokov po jeho smrti vyhorel.
Nevieme kde sa narodil a nevieme ani odkiaľ prišiel, vieme len že po roku 1500 sa usadil v Levoči. Mohol byť levočským rodákom, mohol prísť z Pasova, z Wittenbergu, z Augsburgu, či zo severného Talianska alebo Tirolska. Jeho priezvisko nie je známe. Najpravdepodobnejšie je, že svoju kariéru začal v Krakove.
Remeslu sa mohol začať učiť ako 10 - 15 ročný, čo pri zložitosti umeleckého remesla - rezbárstva - iste trvalo najmenej 5 - 7 rokov, potom musel absolvovať vandrovku a napokon iste pracoval ako tovariš v niektorej významnej rezbárskej dielni. Isté je, že pracoval v niektorej z juhonemeckých rezbárskych dielní v okruhu Norimbergu alebo Pasova. Dosvedčujú to vplyvy tamojších umelcov (Vít Stoss, Tilman Riemenschneider, Gregor Erhart a i.).
Na územie Slovenska prišiel okolo roku 1500, pracoval v Sabinove a potom v Banskej Bystrici (nasvedčujú to jeho sochy v Banskej Bystrici ) a po 1500 sa natrvalo usadil v Levoči, kde ostal po celý svoj život. V Levoči prežil minimálne tridsať rokov svojho života. Jeho pôsobnosť v tomto meste je doložená v rokoch 1506 - 1537. To, že sa usadil práve v Levoči, nie je náhoda. Našiel tu hospodársky silné a vysoko kultúrne prostredie, ktoré mu svojimi objednávkami umožnilo pracovať, prostredie, ktoré malo vysoké požiadavky aj na umeleckú úroveň jeho diel. V Levoči bola v tom čase významná rezbárska dielňa na čele ktorej stál majster Vavrinec. V tejto dielni začal pracovať najprv ako tovariš, neskôr sa postavil na jej čelo.
Oženil sa s dcérou levočského richtára Melchiora Messingschlägera. S manželkou Margitou mali tri dievčatá - Margitu, Dorotu a meno tretej dcéry nie je známe a mali syna Lukáša.
Manželka majstra Pavla sa narodila okolo roku 1490 a bola od neho podstatne oveľa mladšia. Zomrela tesne pred rokom 1560. Z detí Majstra Pavla mal najpohnutejší život syn Lukáš. Kronikár Sperfógel spomína, že dňa 18. júna 1537 v noci syn Pavla rezbára Lukáš spolu so synom Jakuba Lutzmana Mikulášom na levočskom námestí z púhej rozpustilosti napadli nič netušiaceho sluhu, syna Mikuláša Steyra z Krakova. Zavraždili ho a z mesta utiekli. Rodičia sa potom dohodli s otcom zavraždeného a ako náhradu mu vyplatili 15 zlatých. Kde sa Lukáš po svojom úteku z Levoče usadil, sa nepodarilo zistiť. Medzi dedičmi sa však už samozrejme nenachádzal. Staršia dcéra Majstra Pavla Dorota sa vydala za Tomáša Heulera. Mohla sa narodiť okolo roku 1520. Najznámejšia je dcéra Margita. Mala pohnutý život, napriek tomu sa však dožila pomerne vysokého veku. Narodila sa okolo roku 1530. Okolo roku 1555 sa vydala za kamenára Wolfganga Klenna, s ktorým mala 6 detí. Druhýkrát sa vydala za Martina Deaka z Kežmarku, s ktorým mala 3 deti. Okolo roku 1574 sa vydala tretíkrát za mäsiarskeho majstra Pavla Scholca z Ruskinoviec. Zomrela niekedy medzi rokmi 1600 - 1610. I jej dcéra Margita, Pavlova vnučka bola trikrát vydatá. Po roku 1600 sa vydala za kamenárskeho majstra Martina Urbanowitza. A práve on je autorom epitafu, ktorý bol pôvodne umiestnený na vonkajšej stene južnej predsiene chrámu sv. Jakuba v Levoči, podľa ktorého je tvorcom hlavného oltára Majster Pavol. Na epitaf upozornil v roku 1878 umelecký historik a archeológ Imrich Henszlmann.
Dielňa Majstra Pavla pracovala v Levoči v rokoch 1503 - 1525. V tom čase vznikli sochy a oltáre v Levoči, Spišskej Sobote, Banskej Bystrici, Sásovej, Sabinove, Prešove atď. V jeho dielni pracovali maliari Bernhard, Valentín, Ján Kraus a Teofil Stenczel. Postupne si získal Pavol v Levoči dobré postavenie. Stýkal sa hlavne s váženými levočskými rodinami. Dokladom toho bol aj jeho vstup do Bratstva Kristovho tela, ktoré bolo významným spolkom, v ktorom sa stal členom výboru. Členmi výboru boli v tom čase najvýznamnejší ľudia z Levoče. Členom levočskej mestskej rady bol v roku 1527. Majetok mal stredný. V Levoči vlastnil dom, role a lúky pri kostole sv. Mikuláša, pozemky pri valcovom mlyne, Na ruskinovskej ceste a na Mestskej hore a záhradu pri Vyšnej bráne. Údaje o ňom môžeme sledovať do roku 1537.
Dielo
náhľad|Interiér [[Bazilika svätého Kríža (Kežmarok)|Baziliky svätého Kríža v Kežmarku a hlavný oltár s plastikou ukrižovaného Ježiša]] náhľad|Oltár sv. Barbory v [[Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Banská Bystrica)|Kostole Nanebovzatia Panny Márie v Banskej Bystrici]] náhľad|right|Replika sochy sv. Jakuba v expozícii na [[Zvolenský hrad (nový)|Zvolenskom hrade]]
V Bazilike sv. Jakuba v Levoči
Najcennejšou časťou interiéru Baziliky sv. Jakuba je dielo Majstra Pavla z Levoče - národná kultúrna pamiatka. Ide predovšetkým o hlavný oltár sv. Jakuba s výjavom Poslednej večere a sochami Madony, sv. Jána a sv. Jakuba. Ďalej je to oltár Narodenia (Madona, sv. Jozef, dvaja pastieri, traja anjeli), oltár sv. Mikuláša (okrem hlavnej sochy), oltáre štyroch Jánov, oltár sv. Anny, jazdeckú sochu sv. Juraja v bočnej kaplnke a Ukrižovaného zo skupiny Ukrižovanie.
Na Spiši
Dielo Majstra Pavla zdobí interiéry aj v iných kostoloch na Spiši. V prvom rade treba spomenúť plastiku ukrižovaného Ježiša na hlavnom oltári v Bazilike Povýšenia svätého Kríža v Kežmarku a hlavný oltár sv. Juraja vo farskom kostole v Spišskej Sobote. V predele spišskosobotského oltára, podobne ako v Levoči, je výjav Poslednej večere. Na oltári je datovanie 1516. V oltárnej skrini je reliéf sv. Juraja na koni, ako zabíja draka. Na dielo alebo aspoň na dielňu majstra Pavla ukazuje aj hlavný oltár v Hrabušiciach. Oltárnu skriňu zdobia tri plastiky Madony, sv. Vavrinca, patróna kostola a sv. Štefana. Zo školy Majstra Pavla je aj bočný oltár sv. Anny v Hrabušiciach. K prácam Majstra Pavla patrí oltár sv. Margity v Mlynici. Centrálnou plastikou oltára je postava sv. Margity. K madonám Majstra Pavla sa zaraďujú aj Madony v Ľubici a v Slovenskej Vsi. Medzi vynikajúce práce Majstra Pavla patrí skupina Kalvárie v Spišskej Novej Vsi. Niektoré diela majstra Pavla, ktoré sa pôvodne nachádzali v kostoloch v spišských mestečkách, sa dostali do múzeí a galérii (Budapešť, Praha, Bratislava). Všetky zachované sú z rokov 1500 - 1520, resp. 1525. Zachovala sa nám iba časť diela Majstra Pavla. Jeden jeho oltár je aj v obci Klčov.
Na iných miestach
Okrem rozsiahlej pavlovskej aktivity v Levoči a na celom území Spiša je tvorba Majstra Pavla doložená aj v Šariši (Sabinov, Chmiňany, Lipany, Svinia, Poloma), na Gemeri (Chyžné), v Liptove (Okoličné, Liptovský Mikuláš, Liptovský Trnovec) a majster Pavol pracoval aj pre Banskú Bystricu a zrejme aj pre Bardejov (v Bazilike sv. Egídia, plastika Stolica milosti v predele oltára sv. Barbory bola zhotovená pravdepodobne v dielni Majstra Pavla).
Čamovský potok
náhľad|Čamovský potok pretekajúci obcou Šurice Čamovský potok je potok na rozhraní regiónov Gemer a Novohrad, preteká územím okresov Rimavská Sobota a Lučenec. Je to pravostranný prítok Beliny a má dĺžku 14,2 km.
Prameň: v Cerovej vrchovine, v podcelku Hajnáčska vrchovina, na západnom úpätí vrchu Pohanský hrad (578,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 405 m n. m.
Smer toku: najprv viac-menej na sever, potom k obci Čamovce na západ, ďalej k obci Šíd na severozápad a odtiaľ k ústiu na západ
Geomorfologické celky: Cerová vrchovina, podcelok Hajnáčska vrchovina, časť Šurická brázda
Prítoky: sprava spod Sovieho vrchu (514,0 m n. m.), potok z obce Šíd, zľava prítok (213,7 m n. m.) spod Čurgova a potok Dolina
Ústie: do Beliny na území mesta Fiľakovo vo Fiľakovskej brázde v nadmorskej výške okolo 190 m n. m.
Obce: Šurice, Čamovce, okrajom obce Šíd a mesta Fiľakovo
Saint-Denis-d’Oléron
Saint-Denis-d’Oléron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Daxnerovo námestie (Bratislava)
Daxnerovo námestie je námestie v Bratislave, v mestskej časti Ružinov, v miestnej časti Nivy.
Je pomenované podľa Štefana Marka Daxnera (1822 – 1892), slovenského národného buditeľa, člena štúrovcov Na námestí sa nachádza park, súbor obytných domov, súkromná poliklinika a lekáreň.
Hačky
Hačky sú obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 103 obyvateľov, z toho 53 mužov a 50 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,4 roka (muži 44,1 roka, ženy 48,9 roka).
Légia Kondor
Légia Kondor bola dobrovoľná nemecká vojnová jednotka Luftwaffe, ktorú Hitler poslal do Španielska pomôcť generálovi Francovi v španielskej občianskej vojne. V nej sa Nemci hlavne naučili používať svoje bojové lietadlá a objavili napr. tzv. Möldersov roj, podľa Wernera Möldersa, ktorý tu zostrelil najviac lietadiel. Jednotka, ktorú mali podľa nemeckej propagandy tvoriť dobrovoľníci, bojovala bez nemeckých výsostných znakov a v zvláštnych uniformách. Légia vedľa podpory Francovho puča a súvisiacich nemeckých strategických a ekonomických záujmov slúžila na výcvik nemeckých jednotiek a testovanie nových typov výzbroje. V Légii Condor vojnovým krstom prešli napríklad lietadlá typu Messerschmitt Bf 109, Dornier Do 17 či Junkers Ju 87. Légia Condor sa stala významným činiteľom občianskej vojny. Preslávila sa zničením španielského mesta Guernica, čo bol prvý vojnový zločin nemeckého letectva.
Autos efá
Autos efá (gr.) alebo lat. ipse dixit je sám majster to povedal (autoritatívny argument Pytagorových žiakov v diskusii).
Sevilla (rozlišovacia stránka)
Sevilla je hlavné mesto v Andalúzie, mestá s rovnakým názvom sa nachádzajú aj v:
Ekvádor:
Filipíny:
Kolumbia:
Kuba:
Ojo de Agua
Ojo de Agua môže byť:
Liopleurodon
Liopleurodon čo v preklade znamená po bokoch vyhladený zub je vyhynutý rod pliosaurov (krátkokrkých plesiosaurov). Zástupcovia tohto rodu sa vyskytovali v období strednej až vrchnej jury (pred 160 – 155 miliónmi rokov). Jediným riadne opísaným druhom tohto rodu je druh Liopleurodon ferox ktorého ako prvý identifikoval H. E. Sauvage v roku 1873.
Opis
náhľad|vľavo|Rekonštrukcia vzhľadu liopleurodona (v pozadí [[Leedsichthys problematicus)]] So svojimi štyrmi plutvami to bol vytrvalý plavec. Hoci tieto štyri plutvy neboli zas tak dobré k plávaniu, dokázal veľmi prudko zrýchliť, čo je veľmi dôležité pre dravca, ktorý útočí zo zálohy. Štúdia jeho lebky preukázala, že svojim čuchom dokázal zachytiť určité pachy. S najväčšou pravdepodobnosťou mal veľmi málo nepriateľov a medzi jeho hlavný zdroj potravy patrili najmä žraloky. Pravdepodobne ide o jedného z najväčších mäsožravých tvorov, aký kedy na zemi žil.
Veľkosť
Veľkosť Liopleurodona zatiaľ nie je istá. Paleontológ L.B. Tarlo vychádza z toho, že dĺžka lebiek pliosaurov, (medzi ktoré patrí aj Liopleurodon) tvorí jednu sedminu celkovej dĺžky tela. Najdlhšia nájdená lebka Liopleurodona meria 1,5 metra. Podľa prepočtov Tarlosa tento pliosaurus meral asi 11 metrov. Nedávne štúdie preukázali, že lebka bola len jedna pätnástina celkovej dĺžky tela.
Objav a druhy
Meno peenus Liopleurodon bolo vytvorené Henri-Émile Sauvageom v roku 1873 na základe veľmi fragmentárnych pozostatkoch, zahŕňajúcich len tri zuby dĺžky. Jeden zo zubov, nájdený neďaleko francúzskeho Boulogne-sur-Mer v strednojurských vrstvách (stupeň kelovian), bol pomenovaný Liopleurodon ferox. Ďalší z francúzskeho mestečka Charly, dostal meno Liopleurodon grossouvrei, zatiaľ čo tretí, nájdený blízko Caenu vo Francúzsku bol pôvodne opísaný ako Poikilopleuron bucklandi a pripísaný druhu Liopleurodon bucklandi.
Fosílie Liopleurodona boli nájdené hlavne vo Francúzsku, Anglicku, Nemecku a jeden mladistvý jedinec v Rusku. Všetky nájdené exempláre sa datujú do obdobia strednej jury (stupeň kelovian), teda zhruba pred 160 až 155 miliónmi rokov.
V súčasnosti sú rozoznávané tri platné druhy rodu Liopleurodon:
V populárnej kultúre
Liopleurodon sa objavil v epizóde „Kruté more“ televízneho seriálu BBC Putovanie s dinosaurami. V tejto epizóde bol Liopleurodon vykreslený ako útočí a následne zožiera mäsožravého dinosaura rodu Eustreptospondylus. Predstavená veľkosť Liopleurodona v tomto seriáli je obrovská, činí až.
Fontana Liri
Fontana Liri je obec v provincii Frosinone (Valle Latina) v Taliansku. Preteká ňou rieka Liri. Nachádza sa 28 kilometrov východne od Frosinone.
Susedné obce: Arce, Arpino, Monte San Giovanni Campano, Rocca d'Arce a Santopadre.
Doprava
Obec leží na železničnej trati Avezzano-Roccasecca.
Charkovská ulica (Košice)
Charkovská je ulica na sídlisku Dargovských hrdinov v Košiciach.
Pomenovaná je podľa ukrajinského mesta Charkov. Nachádza sa tu Katolícka stredná pedagogická škola Košice.
PSČ: 040 22
Eva Jaššová
Doc. PhDr. Eva Jaššová PhD. (* 1954 – 15. marec 2014, Šurany ) bola psychologička, slovenská novinárka, mediálna odborníčka a politologička.
Životopis
Absolvovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor psychológia (1978) a postgraduálne štúdium na katedre žurnalistiky FF UK (1987). V rokoch 1978 – 1980 pôsobila v Ústave s výchovno-liečebným režimom v Ľubochni-doline ako klinická psychologička. V rokoch 1980 – 1989 bola redaktorkou, moderátorkou Čs. rozhlasu. Po roku 1989 pedagogicky pôsobila na Fakulte telesnej výchovy a športu UK, Akadémii Policajného zboru SR, Fakulte masmediálnej komunikácie UCM v Trnave, FDU AU v Banskej Bystrici, Katedre estetiky FF UK v Bratislave, na Katedre žurnalistiky UKF v Nitre (2002 – 2012). Pôsobila ako vedecká pracovníčka Ministerstva obrany SR, bola riaditeľkou Oddelenia psychologickej a sociálnej starostlivosti. Bola poslankyňou Mestského zastupiteľstva hlavného mesta SR Bratislava, v rámci toho bola členkou Mestskej školskej rady a zakladateľkou, koordinátorkou Bratislavského detského parlamentu. Bola asistentkou poslankyne Národnej rady SR, členkou Rozhlasovej rady.
Bola samostatnou vedeckou pracovníčkou Ústavu politických vied SAV (2002 – 2013). Potom pracovala na Ústave politických vied Stredoeurópskej vysokej školy v Skalici. Pôsobila na Vysokej škole v Sládkovičove, kam sa vrátila v roku 2013. V rokoch 1989 – 1999 šéfredaktorka PSYCHOFÓRA, bulletinu Slovenskej psychologickej spoločnosti pri SAV. V roku 2006 šéfredaktorka časopisu ROMANI VORBA, RÓMSKE SLOVO, prvého časopisu, ktorý vydávali olašskí Rómovia s podporou MPSVR SR, v rámci toho bola akreditovanou sociálnou pracovníčkou MPSVR SR.
Oblasť pôsobenia
Je autorkou viacerých vedeckých prác v oblasti psychológie, pravidelných psychologických poradenských rubrík v médiách (Rodina, Zatykač, Príma kamarát, Nový čas – ľudia, Atlas), vyjadruje sa k otázkam sociálnej komunikácie, masmediálnej komunikácie, politickej kultúry, terorizmu a mediálneho pôsobenia slovenských politikov. PhD. získala na Katedre psychológie FF UK s dizertačnou prácou Komunikácia s aktérmi teroru pri oslobodzovaní rukojemníkov. V roku 2010 jej bol udelený vedecko-pedagogický titul docent na UKF v Nitre s habilitačnou  prácou Mediálna analýza komunikácie politikov v rozhlasovom vysielaní Slovenského rozhlasu v relácii Nočné dialógy, prednáškou na tému Od persuázie k manipulácii v médiách.
Dielo
Je autorkou a spoluautorkou viacerých knižných publikácií a rovnako aj značného množstva odborných a publicistických článkov. Medzi jej najvýznamnejšie práce patria:
Hluchov (okres Prostějov)
Hluchov je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 350 obyvateľov, z toho 158 mužov a 192 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 41,8 roka, ženy 40,7 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Trstín
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Trstín v okrese Trnava.
Last.fm
Last.fm je internetové rádio a systém na odporúčanie hudby, ktorý sa spojil so sesterským projektom Audioscrobbler v roku 2005. Systém vytvára profil hudobného vkusu každého používateľa, ukazuje jeho obľúbených umelcov a pesničky na jeho osobnej stránke. Tieto informácie získava zo skladieb, ktoré používateľ počúval pomocou stiahnutého Audioscrobbler pluginu nainštalovaného do jeho hudobného prehrávača.
Last.fm vytvára globálny hudobný rebríček.
Rozsiahlu databázu, ktorú Last.fm v priebehu rokov vytvoril využíva napríklad video databáza YouTube, hudobná webstránka songkick.com a iné.
Jurčo (priezvisko)
Jurčo je rozšírené slovenské priezvisko odvodené od mena Juraj. Najčastejšie je v obciach Východná (okres Liptovský Mikuláš), Spišské Bystré (okres Poprad) a v Liptovskom Hrádku.
Známi nositelia
Pozri v článku Jurčo.
Alexej Fiodorovič Adašev
Alexej Fiodorovič Adašev (* neznáme – † 1561, Derpt, Estónsko) bol ruský politik a diplomat. Jeho významnosť tkvie v tom, že mal rozhodujúci vplyv na prvé roky vlády ruského cára Ivana IV. Hrozného. Jeho hlavným cieľom bola centralizácia krajiny. Tomuto cieľu podriadil reformy v administratíve, súdnictve a riadení štátu. Rokoval o pripojení Astrachánského a Kazanského chanátu k Rusku. Nakoniec však zomrel vo väzení (pre diplomatické neúspechy ohľadne livónskej vojny).
2. brigáda Vzdušných síl Zvolen
2. brigáda Vzdušných síl Zvolen je brigáda Vzdušných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky sídliaca vo Zvolene. Brigáda je súčasťou Systému integrovanej protivzdušnej a protiraketovej obrany NATO (NATINAMDS). Veliteľom brigády je od roku 2021 plk. Ing. Miroslav Mišovic.
Dejiny
Od 30. novembra 2015 sa brigáda podieľa na ochrane vzdušného priestoru východnej hranice Slovenska. V októbri 2017 sa uskutočnila 100. rotácia dočasného postavenia pohotovostného systému Vzdušných síl OS SR. Prezidentka Zuzana Čaputová 25. mája 2021 brigáde zapožičala bojovú zástavu. Zapožičaná bola za „dosiahnutie výborných výsledkov vo velení a riadení vzdušných operácií, ako aj za nepretržité zabezpečovanie nedotknuteľnosti vzdušného priestoru v rámci Integrovaného systému protivzdušnej obrany Organizácie Severoatlantickej zmluvy v úzkej súčinnosti s ostatnými zväzkami a útvarmi vzdušných síl“.
V apríli 2022 v brigáde prebiehala „výstavba nového operačného centra, z ktorého budú profesionálni vojaci zabezpečovať nepretržitú kontrolu a ochranu vzdušného priestor“.
Úlohy
Úlohami brigády je:
Brigáda ma označenie vojenský útvar 3030.
Podriadené útvary
Pirestory roty rádiolokačného prieskumu Močiar nachádzajúceho sa v Štiavnických vrchoch sú najvyššie položené miesto so stálou službou Ozbrojených síl. Bojová časť sa nachádza v nadmorskej výške 792 metrov a zabezpečovacia vo výške 730 metrov. Rota zabezpečuje nepretržitý rádiolokačný prieskum vzdušného Slovenska a tým tiež Integrovaného systému protivzdušnej obrany NATO.
Technika
Brigáda používa túto vojenskú techniku:
Crécy-au-Mont
Crécy-au-Mont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leon S. Fuerth
Leon Sigmund Fuerth  (* 1939) je americký politik, diplomat, bezpečnostný expert a futurológ.
Asen Chalačev
Asen Iliev Chalačev (* 28. december 1889, Pleven, Bulharsko – † 25. jún 1923, tamže) bol bulharský politik, od roku 1908 člen Bulharskej komunistickej strany. Vyštudoval Aprílové gymnázium v meste Gabrovo a právo na univerzite v Ženeve.
Leon S. Fuerth
Vzdelanie
Študoval angličtinu a históriu na New Yorkskej univerzite. Titul M.P.A. získal na Harvarde.
Asen Chalačev
Politická kariéra
Asen Chalačev bol dôstojníkom v prvej svetovej vojne. Na fronte medzi vojakmi rozširoval antivojenskú propagandu. Po vojne bol vymenovaný za predsedu plevenskej organizácie Bulharskej komunistickej strany. Bol prvým politikom, ktorý sa zaslúžil sa o jej zapojenie sa do Júnového povstania, keď s ozbrojeným vojskom obsadil takmer celý Pleven. Po neúspešnom povstaní bol zatknutý a zavraždený.
Leon S. Fuerth
Kariéra
V rokoch 1993 až 2001 pracoval ako bezpečnostný poradca viceprezidenta USA Alberta Gora, Jr. Je profesorom medzinárodných vzťahov na Univerzite Georga Washingtona. Od roku 2001 pôsobil ako vedúci projektu Forward Engagement, v rámci ktorého rozpracoval koncept anticipatívneho vládnutia. Výsledky projektu publikoval vo viacerých futurologických časopisoch napr. vo World Future Review, The Foresight a The Futurist a v októbri 2012 v podobe knižnej publikácie Anticipatory Governance - Practical Upgrade.
Anticipatívne vládnutie
Koncept anticipatívneho vládnutia je založený na vytvorení anticipatívnych podporných systémov pre politické rozhodovanie, na implementácii dlhodobých časových horizontov do politického rozhodovania a na vytvorení spätných väzieb pri realizácii politického rozhodovania.
Peter z Alkantary
Svätý Peter z Alkantary (* 1499, Alcántara – † 18. október 1562, Arenas de San Pedro) bol španielsky františkánsky mních. Žil veľmi asketickým životom. Založil 12 kláštorov s prísnou rehoľnou disciplínou, v 17. storočí bol vyhlásený za svätého.
Biografia
Jeho otec bol právnik a vo svojej profesii chcel vidieť aj svojho syna. Peter vedel, že by nesúhlasil s jeho vstupom do kláštora. V 16 rokoch preto odišiel tajne z domu do františkánskeho kláštora v Manxarretese v provincii Estremadura.
V roku 1524 bol vysvätený za kňaza a v roku 1538 bol zvolený za provinciála. Od pápeža Pavla IV. získal plnú moc na zakladanie kláštorov s prísnou rehoľnou disciplínou. Peter z Alkantary bol tiež spovedníkom svätej Terézie, reformátorky karmelitánskeho rádu.
18. apríla 1622 bol pápežom Gregorom XV. blahorečený a 28. apríl 1669 bol pápežom Klementom IX. kanonizovaný. Jeho sviatok sa slávi 19. októbra.
Efektívna účinnosť
thumb|Vplyv technologického rozvoja na efektívnú účinnosť. Modré čiary zobrazujú priemernú spotrebu paliva (kg uhlia/kWh), červené čiary zobrazujú dosahovanú účinnosť, na vodorovnej osi sú roky. Efektívna účinnosť, alebo aj celková energetická účinnosť je bezrozmerné číslo, ktoré sa používa na opis účinnosti technického zariadenia ako celku. Vypočíta sa z pomeru hodnôt energie privedenej do zariadenia a energie odvedenej zo zariadenia, čo je veľmi často mechanická práca.
Efektívna účinnosť sa označuje symbolom ηe. Doplnok (výraz 1 - ηe) opisuje celkové straty zariadenia.
Príklad:
Efektívna účinnosť spaľovacieho motora sa vypočíta ako:
ηe =
alebo aj:
Zdroje
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Vérissey
Vérissey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Saint-Denis-du-Pin
Saint-Denis-du-Pin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Vérissey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Denis-du-Pin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vérissey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Denis-du-Pin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Horní Štěpánov
Iné projekty
.
Ľubomír Meszároš
Ľubomír Meszároš (* 23. marec 1979, Bratislava) je slovenský futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka. V súčasnosti hrá za rakúsky klub SV Gols.
Kariéra
S futbalom začínal ako 7-ročný v Slovane Bratislava. Medzi profesionálov vstúpil takisto v drese Slovana. Za tento tím zaznamenal celkovo 39 gólov v 122 zápasoch. V roku 2000 získal Cenu Petra Dubovského za najlepšieho futbalistu do 21 rokov. Po zahraničných pôsobiskách v Grécku a Turecku sa v lete 2005 vrátil do Slovana Bratislava a zmluvu podpísal do roku 2009. Po skončení zmluvy sa rozhodol hľadať si nový klub, v júli prestúpil do českého klubu SK Dynamo České Budějovice. Už v prvom zápase českej najvyššej súťaže strelil gól v domácom zápase proti FK Baumitu Jablonec (1:1). . V septembri 2010 prestúpil do 1. FC Tatran Prešov. Prvý gól v novom pôsobisku vsietil v nadstavenom čase proti FK Senica z penalty (1:1).
V sezónach 2005/06 a 2006/07 nenastupoval pravidelne kvôli zraneniu.
Eperastos z Élidy
Eperastos (Eperastos) bol víťaz v behu ťažkoodencov na olympijských hrách v roku 292 pred Kr.
Vodné dielo Drahovce-Madunice
Vodné dielo Drahovce-Madunice sa nachádza v Trnavskom kraji na rieke Váh a je súčasťou Vážškej vodnej kaskády. Nadväzuje na vodnú nádrž Sĺňava.
ECA
ECA môže byť:
Vodné dielo Drahovce-Madunice
Funkcie
Dielo odvádza vodu z priehrady Sĺňava a dodáva vodu pre závlahu pozemkov, redukuje prietoky povodní, chráni sídla a pozemky počas povodní, zabezpečuje odber vody na chladenie atómových elektrární Jaslovské Bohunice, vylepšuje podmienky na chov rýb a rybolov a pod.
Eperastos z Élidy
Eperastos, syn Theogona z Élidy, zvíťazil na 122. olympijských hrách v roku 292 pred Kr. v behu ťažkoodencov (hoplitodromos), v súťažnej disciplíne, ktorú v Olympii zaradili do programu hier v roku 520 pred Kr. Hoplitodromos bol športom pre dospelých mužov, ktorí už prešli vojenským výcvikom. Súťažiaci v Olympii bežali so štítom a prilbou (bez meča) na vzdialenosť dvoch alebo štyroch stadií, t. j. 384,5 resp. 769 metrov.
Vodné dielo Drahovce-Madunice
Technické údaje
Hať Sĺňava v Drahovciach má spádovú oblasť o rozlohe, maximálny prietok za sekundu, plochu , a objem 12,12 mil. m³ vody.
Vodná elektráreň Madunice má spád 17,3 metra, inštalovaný výkon 43,5 MW a ročnú produkciu 141,1 GWh elektrickej energie.
Eperastos z Élidy
Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že v olympijskej Altide stála aj socha Eperasta. Nápis na jej podstavci, okrem uvedenia jeho víťazstva na olympijských hrách hlásal, že Eperastos z rodu Klytiovcov bol tiež veštec: „Z rodiny Klytiovcov ja pochádzam, svätých tých veštcov z Melampodovej krvi, sám tiež veštcom som bol."
ECA
skratka:
Vysielač Chorągwica
Vysielač Chorągwica alebo sa nachádza v centrálnej časti Malopoľského vojvodstva v Poľsku, neďaleko Krakova.
Oceľová konštrukcia krakovského vysielača sa nachádza na nevýraznom návrší, v nadmorskej výške, asi 6 km juhovýchodne od Krakova. Signál pre miliónovú aglomeráciu a široké okolie zabezpečujú vysielacie antény, upevnené na 286 m vysokom kotvenom stožiari. Jeho výstavba trvala 14 mesiacov a do prevádzky bol uvedený v roku 1962. Šíri signál televíznych a rozhlasových programov, ktoré sú vďaka polohe vysielača a vysokým vyžiareným výkonom zachytiteľné aj na časti severného Slovenska.
Vysielanie
V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:
Pierre Wack
Pierre Wack  (* 1922 - † 1997) bol francúzsky ekonóm, prognostik a futurológ. Bol priekopníkom scenárového myslenia a scenárového plánovania.
Kariéra
Pierre Wack vytvoril a viedol tým pre tvorbu dlhodobých scenárov v Royal Dutch Shell / London Group, kde pôsobil do roku 1982. Zaoberal sa tvorbou dlhodobých scenárov. Svoje poznatky zo scenárového myslenia a scenárového plánovania publikoval v Harvard Business Review v dvoch článkoch.
Autor
náhľad|Jeden z najznámejších slovenských autorov [[Daniel Hevier.]] Autor (z latinského auclor = pôvodca, garant, záruka a ručiteľ) je fyzická osoba, ktorá dielo vytvorila. Pôvodca a tvorca umeleckého diela, ktoré je výsledkom vlastnej tvorivej duševnej činnosti autora. Autor je podľa zákona vlastníkom a má právo na svoje dielo, ktoré vzniká okamihom, keď je vyjadrené v podobe vnímateľnej zmyslami bez ohľadu na jeho podobu, obsah, kvalitu, účel alebo formu jeho vyjadrenia.
Indická nevesta
Indická nevesta ( Saraswatichandra) je indický seriál z rokov 2013 - 2014, ktorý produkoval Sanjay Leela Bhansali a vysielala televízia Star Plus. Hlavné role stvárnili herci Gautam Rode a Jennifer Winget. Na Slovensku ho vysiela TV Doma od 8. februára 2016.
Autor
História
V stredoveku považovali umelca za človeka povolaného pokorne slúžiť komunite a viere. Autor bol chápaný nie ako individuálny tvorca, ale ako garant, ručiteľ, záruka kvality diela (autorita). Antika a stredovek poznali autora ako remeselníka, ktorý na základe svojich znalostí tradície vlastnou prácou vytvoril dielo. Autor bol príčinou vzniku diela, pravidlá jeho existencie však určovala tradícia a zákonitosti prírody boli ukryté v materiáli.
V druhej polovici dvadsiateho storočia vznikajú tendencie, ktoré naopak oslabujú väzbu medzi autorom a dielom a kladú dôraz na autonómiu umeleckého diela. Koncepcia autora sa v minulosti vyvíjala v kontexte zmien v chápaní umenia a príbuzných disciplín. Ako invarianty pohybu a zmien koncepcií umenia by sme mohli vyčleniť tri pojmy: autor, dielo, tradícia. Vzťahy medzi týmito invariantnými pojmami vytvárajú koncepciu umenia.
Tendencia posilňovania pozície autora vo vzťahu k jeho dielu dostala nakoniec podobu v autorských zákonoch, ktoré sa po prvýkrát formulujú vo Francúzsku koncom 18. storočia.
Autor sa stal výhradným tvorcom a vlastníkom svojho diela ako tovaru, ktorý môže slobodne vymeniť na trhu za čokoľvek iné. Získal práva na svoje diela, ale súčasne sa za ne stal právne zodpovedný. Autorstvo v tomto zmysle plní ekonomickú, politickú, právnu a morálnu funkciu.
Autor
Osobnosť autora diela dopĺňa kontext diela a ovplyvňuje recepciu diela. Na autora diela sa viažu autorské práva.
Autorstvo sa môže viazať na:
Môže ísť tiež o kombináciu týchto diel: architekt, dizajnér a pod.
Autor je chápaný z viacerých hľadísk ako:
Niektoré práce sú vytvorené dvoma a viacerými autormi, ktorých príspevok nemožno jednoznačne od seba odlíšiť. V takomto prípade sa hovorí o spoluautorstve a spoluautoroch.
Autorské právo
Na autora diela sa viažu autorské práva.
Majetkové právo
Podľa majetkového práva má autor právo udeliť súhlas na každé použitie diela, najmä:
Erekčný krúžok
náhľad|Erekčný krúžok Erekčný krúžok je erotická pomôcka slúžiaca na zlepšenie erekcie pri sexuálnom styku. Je to malý, elastický krúžok ktorý sa natiahne na koreň penisu, čím ho priškrtí. Toto priškrtenie spôsobí slabší odtok krvi z penisu čo má za následok dlhšie trvajúcu a silnejšiu erekciu. Erekčné krúžky sú najčastejšie vyrobené zo želatínového materiálu, ktorý je mimoriadne elastický, aby sa vedel prispôsobiť akejkoľvek hrúbke penisu.
Pri používaní erekčných krúžkov by človek mal brať na vedomie, že priškrtenie bráni odtoku krvi z penisu. Preto by sa nemal používať dlhšie ako 20 - 30 minút.
Crécy-sur-Serre (obec)
Crécy-sur-Serre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verjux
Verjux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národný park České Švýcarsko
Národný park České Švýcarsko (doslova České Švajčiarsko, nemecky: Böhmische Schweiz) je chránené územie na severe Ústeckého kraja (medzi obcami Hřensko a Chřibská) pri hraniciach s Nemeckom, kde priamo susedí s Národným parkom Sächsische Schweiz (doslova Saské Švajčiarsko, ). Územie patrí do geomorfologického celku Děčínská vrchovina.
NP bol založený z dôvodu ochrany skalných miest a miestnej fauny a flóry. V oblasti sa vyskytujú viaceré skalné útvary – steny, brány a veže, ktoré vystupujú nad súvislé lesy. Významné toky v parku sú Kamenice, Křinice a Labe, ktorá vytvára skalnatý kaňon.
Názov České Švýcarsko pochádza z pomenovania Sächsische Schweiz, ktoré sa od 18. storočia používa pre nemeckú časť Labských pieskovcov. V roku 1972 bola vyhlásená CHKO Labské pieskovce s výmerou. V roku 2000 sa severná časť CHKO stala Národným parkom s výmerou chráneného územia a CHKO sa stala ochranným pásmom Národného parku. NP susedí aj s CHKO Lužické hory.
Iné projekty
.
Aténska ulica
Aténska ulica, je pomenovaná podľa hlavného mesta Grécka, leží v Košiciach na Sídlisku Ťahanovce v okrese Košice I. Podľa pôvodných plánov z čias komplexnej bytovej výstavby mala mať ulica názov: Ruská. Ulica vznikla v roku 1993.
Plauen (mesto)
Plauen (historický slovenský názov Plavno) je nemecké mesto v spolkovej krajine Sasko. Nachádza sa blízko hraníc s Českom. Mesto bolo založené v 12. storočí polabskými Slovanmi. V 19. storočí sa mesto stalo centrom textilného priemyslu, svetoznáme sa stalo svojou tradíciou v čipkárstve.
Majstrovstvá sveta v canoe pole
náhľad|Zápas mužov Holandska a Nemecka na MS 2002 Majstrovstvá sveta v canoe pole je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v canoe pole, ktoré riadi Medzinárodná kanoistická federácia (ICF). Jeho história siaha do roku 1994, kedy sa v Spojenom kráľovstve konali prvé majstrovstvá sveta mužov a žien. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Od roku 2002 prebiehajú majstrovstvá okrem mužskej a ženskej kategórii aj v kategórii mužov do 21 rokov a žien do 21 rokov. Dominujú v nich krajiny Západnej Európy a Oceánie.
Majstrovstvá sveta tiež slúžia ako kvalifikácia na canoepolový turnaj Svetových hier.
Hradčany-Kobeřice
Hradčany-Kobeřice je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 459 obyvateľov, z toho 214 mužov a 245 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,9 roka (muži 38,6 roka, ženy 37,4 roka).
Verosvres
Verosvres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Sofijská ulica
right|thumb|Parkovisko na Sofijskej ulici
Verosvres
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sofijská ulica
Sofijská ulica, pomenovaná podľa hlavného mesta Bulharska, leží v Košiciach na Sídlisku Ťahanovce v okrese Košice I. Nachádza sa tu zastávka autobusov MHD: 10, 18, 27, 36, 51, 54, RA5 a N1. Ulica vznikla v roku 1986. Na Sofijskej ulici č. 1 sídli Rímskokatolícky farský úrad Sídliska Ťahanovce.
Rovnaký názov mala aj ulica v Bratislave pred výstavbou petržalského panelového sídliska.
Verosvres
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mínonoska
náhľad|vpravo|HMS Ariadne, austrálska mínonoska používaná počas II. svetovej vojny Mínonoska je špeciálna loď vojenského námorníctva určená na kladenie vodných mín pri vytváraní vodných zátarasov.
Saint-Dizant-du-Bois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Auxerre
Auxerre je francúzske mesto v departemente Yonne v regióne Burgundsko-Franche-Comté. Nachádza sa medzi Parížom a Dijonom, pri strednom toku rieky Yonne a je preslávené auxerrskou školou. K roku 2009 malo mesto 36 702 obyvateľov.
Mesto je známe odrodami vína, ktoré sa neďaleko produkujú: Chablis, Saint-Bris-le-Vineux a Irancy. V meste sídli futbalový klub AJ Auxerre.
Hrdibořice
Hrdibořice je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 220 obyvateľov, z toho 117 mužov a 103 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 38,3 roka, ženy 46,6 roka).
Avantgarda
Avantgarda (z fr. predvoj) je
Plauen
Plauen môže byť:
Páričkova ulica
Páričkova ulica je ulica:
Avalókitéšvara
thumb|Mantra Avalókitéšvaru Avalókitéšvara (-sanskritský kmeň - v dévanágarí: अवलोकितेश्वर - doslova „pán, ktorý pozoruje (celý svet)“; sanskritský nominatív:Avalókitéšvarah; čín. 觀音, Kuan-jin; jap. Šo Kannon; tib. Čänräzig) je jeden z najvýznamnejších bódhisattvov mahájánového budhizmu. Stelesňuje súcit (skt. karuná) a preto sa nazýva aj Mahákaruná. V tradícii théravády je známy ako Lokéšvara („pán sveta“). Iné jeho meno je Padmapáni (dosl. „s lotosom v ruke“)
Býva zobrazovaný so štyrmi rukami a jednou tvárou alebo s 1000 rukami a 1000 tvárami, v oboch prípadoch reprezentujú tieto formy aktívny súcit a lásku ku všetkým bytostiam. Avalókitéšvara býva námetom pre thangky, sošky alebo inú výzdobu v budhistickom umení.
Avalókitéšvarovi prináleží mantra Om mani padme hum.
Crépy (Aisne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Todor Lukanov
Od roku 1896 pracuje ako učiteľ v Plevene, odkiaľ ho však pre svoje komunistické presvedčenie vylúčili. V roku 1900 ukončil štúdium práva na univerzite v Ženeve. Po štúdiách sa vracia do Plevenu.
Politická kariéra
Todor Lukanov založil organizáciu Bulharskej robotníckej sociálnodemokratickej strany (BRSDS) a stal sa jej prvým predsedom. Pri rozpade strany v roku 1903 sa stal členom Strany úzkych socialistov. Od roku 1911 bol členom Ústredného kontrolného výboru BRSDS a od roku 1913 kandidoval za túto stranu aj na post poslanca do Veľkého národného zhromaždenia.
Počas prvej svetovej vojny bol zajatý, kvôli agitácii proti účasti Bulharska v nej. V roku 1918 bol oslobodený.
Od roku 1919 bol nominovaný na post člena Ústredného výboru Bulharskej komunistickej strany a od roku 1922 sa stal jej organizačným tajomníkom. Po štátnom prevrate v roku 1923 vyhlásil ozbrojený boj proti režimu Národného porozumenia. Plevenskej organizácii pod vedením Asena Chalačeva poslal príkaz, aby sa skončilo ozbrojené povstanie v Plevenskej oblasti. K otázke vypuknutia Septembrového povstania zaujal jasné nesúhlasné stanovisko. Po jeho neúspechu emigroval do Sovietskeho zväzu, kde sa stal členom zahraničného úradu BKS. V roku 1946 ho zavraždili Stalinovi agenti z NKVD.
Ulica Martina Rázusa (Trenčín)
Martina Rázusa je ulica v trenčianskej mestskej časti Sihoť.
História
Ulica Martina Rázusa bola vybudovaná medzi dvoma svetovými vojnami ako hlavná os novovybudovaných sídlisk Sihoť I. a Sihoť II. Začína sa budovou Obchodnej akadémie Dr. Milana Hodžu architekta Ferdinand Silbersteina. Po pravej strane (smer z centra, od Námestia SNP) sa nachádzajú obchodné a bytové jednotky, ktoré dodávajú ulici charakter mestskej triedy. Na ľavej strane, za OA, boli neskôr vybudované bytové domy. Veliteľstvo tu mal aj Východný vojenský okruh ČSĽA, dnes tu sídlii Veliteľstvo Pozemných síl OS SR. Vystavaný bol vodný zdroj, ktorý je v prevádzke dodnes. Ulica sa končí pri budove Zimného štadiónu Dukla Trenčín. V období socializmu bola ulica premenovaná na Gorkého ulicu.
Na ulici je umiestnený aj pamätník architektovi Ferdinandovi Silbersteinovi, ktorý sa pričinil o vhodné architektonické riešenie tejto časti mesta.
Dopravné riešenie
Ulica je v celom profile riešená ako štvorpruhová, pre nižšiu frekventovanosť dopravy sa však využívajú 2 pruhy na premávku a zvyšné dva ako parkoviská, resp. zastávky MHD. Cesta je rozdelená zeleným pásom s vyššou výsadbou. Povrch vozovky je asfaltový. Dopravné napojenie na centrum verejnou dopravou je veľmi dobré, zastávky na ulici obsluhuje 11 liniek MHD, vrátane jednej nočnej.
Metodova ulica
Metodova ulica je ulica:
Mechanická účinnosť
Mechanická účinnosť je bezrozmerné číslo, ktoré sa používa na opis účinnosti mechanických častí zariadenia. Vypočíta sa z pomeru hodnôt mechanickej práce na vstupe zariadenia (alebo časti zariadenia) a mechanickej práce odvedenej zo zariadenia (jeho časti).