cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alžbeta, kráľovná matka
Alžbeta, kráľovná matka, celým menom Elizabeth Angela Marguerite Bowes-Lyon (* 4. august 1900, Hitchin, Spojené kráľovstvo – † 30. marec 2002, Windsor) bola kráľovná Spojeného kráľovstva ako manželka Juraja VI. v rokoch 1936 – 1952. Po smrti svojho manžela používala titul "Kráľovná matka". Bola poslednou kráľovnou Írska a cisárovnou Indie.
Detstvo a mladosť
Alžbeta bola najmladšia dcéra a deviate z desiatich detí Clauda Bowes-Lyona, lorda z Glamisu (neskoršieho 14. grófa zo Strathmoru a Kinghornu v Peerage v Škótsku) a jeho manželky Cecilie Cavendish-Bentinckovej. Miesto jej narodenia nemožno potvrdiť s istotou, pretože údaje o ňom sú uvádzané rôzne, no zaregistrované je v Hitchine, Hertfordshire, blízko Strathmoru. Pokrstená bola 23. septembra 1900 v miestnom kostole Všetkých svätých a krstnými rodičmi boli jej teta z otcovej strany lady Maud Bowes-Lyonová a bratranec Arthur James.
Väčšinu svojho detstva strávila v St. Paul's Waldene a na zámku Glamis v Škótsku. Rodina Bowes-Lyonovcov pochádzala zo škótskeho kráľovského rodu. Jedným z predkov Kráľovnej matky zo 14. storočia bol sir John Lyon, šľachtic z Glamisu a zámok Glamis je zároveň aj rodinným sídlom.
Vzdelanie
Lady Alžbeta sa do svojich ôsmich rokov vzdelávala doma s nemeckou guvernantkou Käthe Küblerovou. Vo veku 10 rokov hovorila plynule po francúzsky. Obľubovala lovecký šport, poníky a psy. Neskôr študovala na Oxforde v Londýne.
Prvá svetová vojna
Po vypuknutí prvej svetovej vojny, zhodou okolností v deň jej 14. narodenín, sa zo zámku Glamis stala nemocnica pre zranených vojakov. Hoci bola Alžbeta príliš mladá pre prácu ošetrovateľky, aj napriek tomu pomáhala pri ošetrovaní pacientov. Štyria z jej bratov narukovali. Jej brat Fergus padol v bitke pri Loos v roku 1915. Ďalší brat Michael bol od 28. apríla 1917 nezvestný. O tri týždne neskôr bolo rodine oznámené, že zranený padol do zajatia, kde zostal do konca vojny. Lady Alžbeta sa pričinila o záchranu zariadenia zámku počas rozsiahleho požiaru zo 16. septembra 1916.
Manželstvo
Princ Albert z Yorku bol synom anglického kráľa Juraja V. a jeho manželky Márie. Vytrvalo dvoril Alžbete, ktorá ho odmietala. V februári 1922 bola družičkou na svadbe Albertovej sestry, princeznej Márie, a vikomta Lascella. O mesiac neskôr ju Albert požiadal o ruku, no opäť ho odmietla. Keď Albert vyhlásil, že sa neožení so žiadnou inou, navštívila jeho matka, kráľovná Mária zámok v Glamis, aby spoznala Alžbetu. Presvedčila sa, že jedine Alžbeta môže urobiť jej syna šťastným, no napriek tomu odmietla do toho zasahovať. Nakoniec, v januári 1923 Alžbeta súhlasila, že sa za Alberta vydá, napriek jej obavám zo života v kráľovskej rodine.
Svadba sa konala dňa 26. apríla 1923 vo Westminsterskej kaplnke. Na ceste do kaplnky položila Alžbeta svoju svadobnú kyticu na hrob neznámeho vojaka ako pamiatku na svojho zomrelého brata Fergusa. Tento akt sa stal tradíciou. Odvtedy všetky kráľovské nevesty kladú svoje svadobné kytice na tento hrob, avšak nie pred začiatkom obradu, ale po ňom.
Alžbeta získala sobášom titul Jej kráľovská výsosť vojvodkyňa z Yorku. Svadobnú cestu strávili novomanželia v Polesden Lacey v Surrey a potom v Škótsku, kde Alžbeta ochorela na čierny kašeľ.
Vojvodkyňa z Yorku
V júli 1924 manželia navštívili Severné Írsko a od decembra 1924 do apríla 1925 sa vydali na cestu po Východnej Afrike: Aden, Keňa, Uganda a Sudan, okrem Egypta, kde boli rozsiahle politické nepokoje.
Albert mal problémy so zajakávaním sa, čo sa odzrkadľovalo aj na jeho prejavoch. V októbri 1925 na podnet Alžbety podstúpil terapiu vyvinutú Lionelom Logueom. V roku 1927 odcestovali do Austrálie na otvorenie parlamentu v Canberre. Navštívili Fidži a Nový Zéland.
Dňa 21. apríla 1926 sa manželom narodila prvá dcéra princezná Alžbeta, ktorú familiárne oslovovali "Lilibet", neskoršia anglická kráľovná Alžbeta II. Ďalšia dcéra Margaret Rose sa narodila o štyri roky neskôr, dňa 21. augusta 1930. Spoločne sa rodina stala stelesnením tradičného ideálu rodiny a služby verejnosti.
Kráľovná
Dňa 20. januára 1936 zomrel kráľ Juraj V. a Albertov brat, princ Edward z Walesu sa stal kráľom Eduard VIII. V roku 1936 Eduard VIII. abdikoval, aby sa mohol oženiť s rozvedenou Američankou Wallis Simpsonovou. Albert nastúpil na trón ako Juraj VI. dňa 11. decembra 1936 a spolu so svojou manželkou boli korunovaní za kráľa a kráľovnú Veľkej Británie, Írska a britských kolónií, cisára a cisárovnú Indie dňa 12. mája 1937.
Princ Edward a Wallis Simpsonová sa zosobášili a stali sa vojvodom a vojvodkyňou z Windsoru, ale zatiaľ čo Edwardovi zostal titul kráľovská výsosť, Juraj VI. odoprel titul „kráľovská výsosť“ Wallis Simpsonovej.
V lete 1938 sa zúčastnili na oficiálnej návšteve Francúzska. V júni 1939 navštívil kráľovský pár Kanadu a Spojené štáty.
Kráľovná matka
Kráľ Juraj VI. zomrel v spánku 6. februára 1952. Krátko po tom, Alžbeta začala byť titulovaná ako Jej Veličenstvo kráľovná matka, pretože inak by dochádzalo k zámene s jej staršou dcérou Alžbetou.
Kráľovná matka dohliadala na reštaurovanie odľahlého zámku Mey na caithnesskom pobreží Škótska, kde sa zvykla utiahnuť každý rok v auguste a októbri. V roku 1975 navštívila Irán na pozvanie šáha Rézu Pahlavího. O štyri roky neskôr bol šáh zosadený z trónu.
Smrť
Kráľovná matka zomrela dňa 30. marca 2002 v spánku v Royal Lodge vo Windsore v prítomnosti svojej dcéry, kráľovnej Alžbety II. V posledných mesiacoch života ju trápila nádcha. Zomrela vo veku 101 rokov a v čase svojej smrti bola najdlhšie žijúcou členkou v histórii britskej kráľovskej rodiny. Dlhšie žila len jej švagriná, princezná Alice, vojvodkyňa z Gloucesteru, ktorá zomrela vo veku 102 rokov dňa 29. októbra 2004. Veko truhly bolo ozdobené kaméliami z jej vlastnej záhrady, ktoré s obľubou pestovala. Do Westminsterského paláca sa s ňou prišlo rozlúčiť viac ako 200 000 ľudí. Čestnú stráž pri jej katafalku na znak úcty držali aj jej štyria vnuci: princovia Charles, Andrew, Edward a vikomt Linley.
V Londýne stáli ľudia v 37 km dlhom zástupe a sprevádzali tak kráľovnú matku na jej poslednej ceste ku kaplnke sv. Juraja vo Windsorskom zámku, kde odpočíval aj jej manžel a mladšia dcéra. Na jej želanie veniec z vrchu truhly po pohrebe položili na hrob neznámeho vojaka ako gesto úcty, ktoré preukázala kráľovná matka vo svoj svadobný deň pred 79 rokmi.
Zoznam geovedných organizácií
Toto je zoznam organizácií, ktorých pole pôsobnosti spadá do kategórie vied o Zemi.
Idaia
Idaia alebo Ídaia (starogr. Ἰδαία – Idaia/iný prepis Ídaia, ) môže byť v gréckej mytológii:
73 Klytia
73 Klytia je planétka s priemerom 45 km, ktorú objavil H. P. Tuttle 7. apríla 1862.
NGC 4348
NGC 4348 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 29. decembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Dampierre-sur-Moivre
Dampierre-sur-Moivre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HMS (Royal Navy)
HMS znamená Her Majesty's Ship alebo His Majesty's Ship a je to predradený prívlastok v označeniach lodí a ponoriek britského kráľovského loďstva Royal Navy. Označenie je používané od roku 1789.
Ayros-Arbouix
Ayros-Arbouix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2206 Gabrova
2206 Gabrova je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavil N. S. Černych 1. apríla 1976.
Wasting Light
Wasting Light je siedme radové album americkej rockovej skupiny Foo Fighters. Album produkoval Butch Vig, ktorý s frontmanom skupiny Daveom Grohlom už v roku 1991 nahral album Nevermind od skupiny Nirvana, v ktorej Grohl bubnoval. Okrem iného sa na albume podieľali aj Krist Novoselic, ktorý bol v Nirvane basgitaristom, a Pat Smear, ktorý v Nirvane hral tiež na gitaru od roku 1993.
Tento album je zvláštny tým, že bol nahraný nie v nahrávacom štúdiu, ale v Grohlovej garáži na analógový pásik a nebol použitý žiadny počítač alebo softvér. Vo februári 2012 získala skupina za album päť cien Grammy.
Na podporu albumu usporiadala skupina turné, ktoré sa začalo 14. mája 2011 a skončilo 21. septembra 2012. Pri tej príležitosti sa skupina zastavila 15. augusta 2012 v pražskej O2 Aréne.
Andrej Hanzlík
náhľad|Hrob Andreja Hanzlíka v Banskej Bystrici Andrej Hanzlík (* 19. október 1850, podľa rodnej matriky 29. október, Banská Bystrica-Radvaň – † 4. január 1931, Banská Bystrica) bol slovenský právnik a verejný činiteľ.
Rodina
Jeho otec bol Andrej Hanzlík, matka Zuzana Hanzlíková, rodená Záhonová
Životopis
V rokoch 18701872 študoval právo v Prešove. Bol advokátsky koncipient vo Zvolene, advokát v Banskej Bystrici (1876), starosta Banskej Bystrice (1. novembra 1923 – 1. októbra 1927). Pričinil sa o výstavbu mnohých reprezentačných budov v meste. Bol prívrženec čechoslovakizmu a centralizmu.
Lekno egyptské
200px|right|thumb|Lekno egyptské (Nymphaea lotus). Lekno egyptské (iné názvy: lekno lotosové, staršie: lotos egyptský , zastarano: lotos biely ; lat. Nymphaea lotus, zastarano alebo ľudovo: lotos či lotosový kvet) je druh z rodu lekno z čeľade leknovité. Je to vodná rastlina s veľkými bielymi kvetmi z Afriky.
Pre Egypt je typický aj iný druh z rodu lekno majúci modré kvety – lekno modré (Nymphaea caerulae).
NGC 4349
NGC 4349 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Južný kríž, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 30. apríla 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.
Fresnay
Fresnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Mužská dvojhra na BMW Open 2009
Mužská dvojhra na BMW Open 2009 sa hrala ako súčasť BMW Open 2009 od 3. do 10. mája 2009. Titul získal Čech Tomáš Berdych, ktorý vo finále porazil Rusa M. Južného 6-4 4-6 7-65. Bol to jeho piaty titul v dvojhre na okruhu ATP.
Fresnay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 42 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trojkráľové ostrovy
náhľad|Poloha Trojkráľových ostrovov náhľad|Snímka [[National Aeronautics and Space Administration|NASA vo viditeľnom spektre]]
Trojkráľové ostrovy (, maor. Manawa-tawhi či Ngā Motu Karaka), je skupina 13 ostrovov ležiacich zhruba 55 kilometrov severozápadne od mysu Reinga, najseverozápadnejšieho miesta Nového Zélandu.
Ostrovy majú rozlohu a ležia na podmorskej plošine – Three Kings Bank. Od Severného ostrova sú oddelené 8 kilometrov širokou a 200 až 300 metrov hlbokou podmorskou priehlbňou. Navzdory svojej blízkosti k novozélandskej pevnine sú ostrovy zaradené k Novozélandským odľahlým ostrovom. Ostrovy sú súčasťou Nového Zélandu, ale nie sú časťou žiadneho novozélandského správneho regiónu, namiesto toho spadajú pod Area Outside Territorial Authority, ako všetky ostatné odľahlé ostrovy (s výnimkou Solander Islands).
Tasman zakotvil pri ostrovoch, keď hľadal vodu. Bol sviatok zjavenia Pána, deň, kedy biblickí Traja králi navštívili Ježiša v Betleheme, podľa nich pomenoval Tasman ostrovy. Tasman rovnako pomenoval severný výbežok Severného ostrova mysom Maria van Diemen, po žene Anthony van Diemena, generálneho guvernéra Holandskej Východnej Indie (dnes Indonézia). Len tieto dva geografické názvy dané Tasmanom sa dochovali dodnes. Tasman objavil ostrovy obývané Maormi, ale od roku 1840 boli už neobývané. Populácia Maorov pravdepodobne nikdy nepresiahla 100 obyvateľov.
V roku 1945 G. T. S. Baylis objavil na Trojkráľových ostrovoch endemický druh stromu Pennantia baylisiana, ktorý bol považovaný za jeden z najvzácnejších a najohrozenejších stromov sveta. Až neobyčajná starostlivosť venovaná rozmnoženiu stromu na Novom Zélande znamenala pre tento vzácny druh istotu prežitia, napriek tomu je rozšírenie stromu naďalej starostlivo sledované. Ďalší endemit na Trojkráľových ostrovoch je rastlina Tecomanthe speciosa a Elingamita johnsonii. V roku 1995 boli ostrovy vyhlásené za prírodnú rezerváciu.
Kumbhaka
Kumbhaka (sanskr.) je prerušenie dýchania, zadržanie resp. zastavenie dýchania.
Kruhový diagram asynchrónneho motora
Kruhový diagram asynchrónneho motora alebo zastarano Heylandov diagram je množina koncových bodov vektorov statorového prúdu pri konštantnom napätí, konštantných parametroch stroja a pri premenlivom sklze. Prehľadne znázorňuje prevádzkové vlastnosti stroja. Pre stredné a veľké výkony umožňuje s dostatočnou presnosťou odvodiť jeho pracovné charakteristiky.
thumb|right|203px|Ukážka zostrojeného kruhového diagramu
Potrebné merania a údaje
Pre zostrojenie kruhového diagramu asynchrónneho motora sú potrebné určité parametre motora. Niektoré je možné získať zo štítka pripevneného na každom motore, na ktorom sú vypísané najzákladnejšie parametre motora (Menovitý výkon P_{2n}, Menovitý prúd I_n, Menovité otáčky n, Účinník cos\varphi ). Ďalšie hodnoty je potrebné získať pomocou meraní na danom motore. Motor sa musí zmerať nakrátko čím sa získa hodnota napätia nakrátko U_{kn} a prúdu nakrátko I_k. Ďalej sa musí zmerať naprázdno, aby sa získali hodnoty napätia naprázdno U_{1n} a prúdu naprázdno I_0. Ďalej sa musia zmerať hodnoty odporov vinutí motora a to . Z jednotlivých meraní odporov sa vypočíta aritmetický priemer, ktorý bude predstavovať odpor každého vinutia R. Pomocou watmetra sa zmeria výkon P_0.
Vzorce pre výpočet potrebných veličín
,kde sú napätia na jednotlivých vinutiach naprázdno
,kde I_1+I_2+I_3 sú prúdy cez jednotlivé vinutia naprázdno
, kde je možné zanedbať (je veľmi malé)
,kde sú napätia na jednotlivých vinutiach nakrátko
,kde I_1+I_2+I_3 sú prúdy cez jednotlivé vinutia nakrátko
Zvolenie mierok pre nanášanie do diagramu
Mierka sa volí s ohľadom na veľkosť formátu papiera, na ktorý sa bude diagram vynášať. Pre formát A_3 je možné zvoliť:
Võ Nguyên Giáp
Võ Nguyên Giáp (* 25. august 1911, An Xá, Vietnam – † 4. október 2013, Hanoj ) bol vietnamský politik a generál. Bol najvyšším veliteľom vietnamských resp. komunistických vojsk počas indočínskej (1946 – 1954) a vietnamskej vojny (1960 – 1975).
Narodil sa v An Xá v kraji Lệ Thủy, v provincii Quang Binh vo Vietname. Pôsobil ako učiteľ a novinár. Vstúpil do protifrancúzskeho povstaleckého hnutia Viet Minh. Neskôr po porážke Francúzov pôsobil ako najvyšší veliteľ Severovietnamskej armády, minister vnútra a minister obrany. Spolu s komunistickým vodcom Ho Či Minom sa podieľal na vedení dlhotrvajúcej vojny s Južným Vietnamom a USA. Bol členom najužšieho vedenia krajiny ako člen politbyra strany Lao Động.
74 Galatea
74 Galatea je planétka s priemerom 122 km, ktorú objavil Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 29. augusta 1862.
OAP Bratislava
Oddiel armádnych pretekárov Bratislava bol slovenský armádny futbalový klub pôsobiaci počas vojnového Slovenského štátu.
Vznik
V októbri 1940 bolo na Ministerstve národnej obrany vytvorené systemizované miesto telovýchovného referenta, na ktorom pôsobil počas jeho existencie olympionik – dôstojník Jozef Benedik. Už v tom roku po výbere jazdcov boli povolaní futbalisti a hokejisti do Bratislavy, kde boli sústredení v kasárňach na Tehelnom poli. Vznik OAP možno datovať oficiálne 21. januárom 1941, kedy vydal príslušný rozkaz minister národnej obrany.
Počas 2. svetovej vojny slúžilo na vojenskej prezenčnej službe veľa futbalistov, takže vznikla potreba vytvoriť Armádnu XI. Na jeseň vyšla úradná správa, že vojaci už nesmú hrať za civilné kluby, bola to predzvesť, že armáda chce vo futbale vážne prehovoriť. A čo bolo dôležité, vedeli získať schopného trénera, na verejnosti z rasistických dôvodov utajovaného Leopolda Šťastného, inak chráneného výnimkou prezidenta Tisa.
Vizitka
Adresa: Mlynské nivy
Klubové farby: zelená
Štadión: bývalý cyklistický na ulici odbojárov
Čestný predseda: generál 1. triedy Ferdinand Čatloš
Čestný podpredseda: podplukovník pechoty Jozef Benedik
Veliteľ OAP: stotník V. Artim
Náčelník futbalového odboru: nadporučík Ladislav Demjén
Tajomník: poručík Mikuláš Novák
Derby
Aj vo futbalovej Bratislave túžili po príťažlivom derby. Teda po súbojoch dvoch najlepších a súčasne aj silných miestnych klubov. To pravé sa črtalo po založení armádneho futbalového klubu. Ten sa vyznamenal hneď počas jari 1941, keď sa sformovalo také silné mužstvo, že remizovalo s majstrovským ŠK Bratislava 1 : 1 po takých obojstranných výkonoch, že nadchli divákov. Všetko veštilo rodiace sa žiaduce bratislavské derby. Bolo však ešte treba vyčkať, lebo vojaci si museli vybojovať účasť v najvyššej súťaži, čo sa im s veľkou prevahou aj podarilo a na jeseň 1942 mohlo dôjsť k prvému ozajstnému bratislavskému derby.
Celková bilancia OAP - ŠK: 5 3 1 1  7:5
Zánik
V štruktúre vtedajšej organizácie športu po odbornej stránke od roku 1943 Styčná komisia MNO zastupovala armádny šport v Slovenskej ústrednej športovej rade (SÚŠR). Vážna vojnová situácia a hlavne rozpad armády a vypuknutie Slovenského národného povstania ohrozili armádny šport existenčne. OAP po rôznych presunoch jeho odborov bol napokon v októbri 1944 zrušený.
Význam
Vznik a pôsobenie OAP možno označiť vo vtedajších podmienkach za výnimočné a súčasne za kľúčové vo vývoji vojenského športu. Tento typ organizácie mal už znaky vrcholového športového strediska neskorších foriem. V OAP pôsobili vynikajúci športovci, reprezentujúci Slovensko a po vojne Česko-Slovensko.
Rumuni na Ukrajine
Na území Ukrajiny sa Rumuni delia na dva rumunofónne národy (ukrajinských) Rumunov a Moldavcov.
Ukrajinskí Rumuni
[[Súbor:Cernovicka_oblast_narodnosti.png|vpravo|náhľad|Etnické zloženie v Černovickej oblasti v roku 2001.
]] V roku 2001 žilo na Ukrajine 151 000 Rumunov, z ktorých 91,7 % (138 500 osôb) deklarovalo ako svoj materinský jazyk rumunčinu, 6,2 % ukrajinčinu a 1,5 % ruštinu. Delia sa na dve skupiny: Bukovinských (114 tis.) a Zakarpatských Rumunov (32 tis.). Okrem týchto oblastí obývajú ešte Odeskú oblasť (724 osôb).
Rumunské školstvo tvorí v súčasnosti 105 škôl s vyučovacím jazykom rumunským a 33 škôl, kde sa vyučuje rumunčina ako predmet.
Bukovinskí Rumuni
Rumunské obyvateľstvo v Černovickej oblasti, ktorá bola súčasťou Bukoviny. Ide o 114 600 (12,5 % obyvateľov oblasti) osôb sústredených hlavne v Hlybockom rajóne.
Zakarpatskí Rumuni
Rumunské obyvateľstvo na území Zakarpatskej oblasti (Podkarpatskej Rusi) o počte asi 32 100 osôb (2,6 % obyvateľov oblasti) v Ťačevskom (21 300 osôb - 12,4 % obyvateľstva rajónu) a Rjachovskom rajóne. (10 300 osôb - 11,6 % obyvateľov rajónu). Jedná sa o zátiské obce: Bila Cerkva, Solotvina, Sredne Voďanoje a Dibrova.
Ukrajinskí Moldavci
[[Súbor:Odeska_oblast_narodnosti.png|náhľad|vľavo|Etnické zloženie Odeskej oblasti v roku 2001.
]] Moldavské obyvateľstvo o počte 259 000 osôb, Ukrajincami a Rusmi nazývané Volochi alebo Vlachi žijúce predovšetkým v Odeskej (123 700 Moldavcov - 5,0 % obyvateľstva oblasti) a Černovickej oblasti (67 200 Moldavcov - 7,3 % obyvateľov oblasti). Ďalej žijú ešte vo významnejšom počte v Mykolajivskej (13 100 Moldavcov - 1,0 %) a Kirovohradskej oblasti (8 200 Moldavcov - 0,7 %).
Moldavčinu ako svoj materinský jazyk deklarovalo len 70 % Moldavcov (181 300 osôb), ruštinu 17,6 % (45 500 osôb) a ukrajinský materinský jazyk 10,7 % (27 700 osôb). Ich počet prudko klesá (v roku 1989 bolo na Ukrajine ešte 324 tis. Moldavcov). V Černovickej oblasti existuje 84 moldavských škôl a v Odeskej oblasti, to je 14 moldavských a 5 dvojjazyčných škôl.
Qatar ExxonMobil Open 1995
Dvojhra mužov
🇸🇪 Stefan Edberg vs. 🇸🇪 Magnus Larsson 7-6(4) 6-1
Štvorhra mužov
🇸🇪 Stefan Edberg / 🇸🇪 Magnus Larsson vs. 🇷🇺 Andrej Oľchovskij / 🇳🇱 Jan Siemerink 7-6 6-2
NGC 4350
NGC 4350 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Robert Hardónyi
Robert Hardónyi (* 17. september 1930, Banská Bystrica) je slovenský filmový inžinier.
Životopis
Roku 1954 absolvoval štúdium kamery na FAME v Prahe. Roku 1954 – 1958 technický riaditeľ Filmových laboratórií v Bratislave, potom zastával viaceré funkcie pri technike a výstavbe filmových ateliérov. V 60. rokoch pôsobil ako inštruktor filmovej techniky v Havane. Podľa poviedky Karla Čapka napísal scenár a režíroval krátky hraný film Muž, ktorý vedel lietať (1966). Autor odborných prác.
Beira (Mozambik)
Beira je tretie najväčšie mesto v Mozambiku. Nachádza sa v centrálnom regióne krajiny v provincii Sofala, v mieste, kde rieka Pungue sa vlieva do Indického oceánu. Obyvateľov bolo 412 588 v roku 1997, a v roku 2006 už 546 000. Súčasťou mesta je regionálne významný prístav, ktorý tvorí bránu do strednej časti krajiny, ako aj do vnútrozemských krajín, ako Zimbabwe, Zambia a Malawi. Beira sa pôvodne rozvíjala pod patronátom portugalskej mozambickej spoločnosti v 19. storočí a priamo podliehala portugalskej koloniálnej vláde od roku 1947 až do roku 1975, keď Mozambik získal nezávislosť.
Portugalská vláda
Mesto bolo založené v roku 1890 Portugalčanmi a skoro nahradilo Sofalu ako hlavný prístav Portugalčanmi ovládaného územia. Pôvodný názov bol Chiveve, je to miestna rieka, neskôr bolo pomenované na počesť portugalského korunného princa Luísa Filipe, ktorý v roku 1907 ako prvý člen kráľovskej rodiny navštívil Mozambik. Tradične portugalský následník trónu mal titul princ z Beiry, čo je región v Portugalsku. Portugalčania postavili prístav a železnicu do Rodézie, portugalské rodiny sa usadili v novozaloženej lokalite a začali rozvíjať obchodné aktivity. S rastom obce dostala Beira v roku 1907 štatút mesta (cidade). Od roku 1891 bolo mesto sídlom Companhia de Moçambique (mozambická spoločnosť), správa mesta ale prešla na portugalskú vládu v roku 1942. V roku 1966 bola dokončená budova novej železničnej stanice. Pred vyhlásením nezávislosti bola Beira známa ako dobre vybavený prístav, jeden z najlepších vo východnej Afrike, ďalej pre svoje turistické atrakcie, rybárstvo a obchod. Mesto prosperovalo. Veľká komunita anglicky hovoriacej populácie bola dôsledkom toho, že mesto bolo obľúbeným letoviskom pre Rodézijčanov. Spomienkou na toto obdobie je Grande Hotel, postavený Portugalčanmi pri pobreží Indického oceánu. V roku 1970 malo mesto Beira 113,770 obyvateľov.
Po získaní nezávislosti
Po získaní nezávislosti od Portugalska v roku 1975, mnoho etnických Portugalčanov mesto opustilo. Od roku 1977 do roku 1992 bola krajina pustošená občianskou vojnou, keď proti sebe bojovali marxistické FRELIMO, ktoré kontrolovalo vládu, s povstalcami z RENAMO, a vyústila v nasledujúcich rokoch do takmer totálneho chaosu. Hlad, choroby a chudoba viedli takmer ku kolapsu krajiny. Slávny Grande Hotel bol okupovaný asi tisíckou bezdomovcov a na konci vojny bol takmer v ruinách.
Povodne z roku 2000 devastovali Beiru a okolitý región, milióny obyvateľov ostali bez domova, povodne ťažko poškodili miestnu ekonomiku.
Doprava
Beira je už tradične hlavným prístavom pre Zimbabwe, Malawi, Zambia a ďalšie juhoafrické národy. Je to druhý najvčší prístav v krajine. Jeho dôležitosť bola ukázaná v mozambickej občianskej vojne, keď vojská zo Zimbabwe chránili cestu a železnicu z Beira k Mutare.
Sú tu tiež plány na modernizáciu prístavu, ako aj priľahlej cestnej a železničnej infraštruktúry.
V Beira sa tiež nachádza trajekt, spájajúci mesto so susednými mestami, vrátane Nova Sofala a ostatnými pobrežnými mestami. V meste existuje aj letisko s vnútroštátnymi i medzinárodnými letmi.
Chlorofyl
thumb|150px|right|Štruktúra chlorofylov a, b a d
Chlorofyl je zelené farbivo (pigment) obsiahnuté v rastlinách, siniciach a niektorých riasach uložené v chloroplastoch (listová zeleň) viazané na molekulu bielkoviny.
Chlorofyl má jednu karboxylovú skupinu esterifikovanú fytolom. Chlorofyl má dôležitú úlohu pri premene svetelnej energie na chemickú energiu pri fotochemickom procese v rastlinách (fotosyntéza).
Chlorofyl patrí k fotosyntetickým pigmentom spolu s fykobilínami a karotenoidmi, ktoré však majú inú farbu a absorbujú energiu z odlišnej časti viditeľného svetelného spektra. Chlorofyl je zelený, pretože absorbuje modrú (vlnová dĺžka 430 – 460 nm) a červenú časť (640 – 700 nm) svetelného spektra a ostatné odráža. Tým sa javí ako zelený a udáva tak základnú farbu všetkým fotosyntetizujúcim rastlinám.
Chemicky sa radí medzi porfyríny s komplexne viazaným kovovým horčíkom. Existuje niekoľko typov chlorofylov. Molekuly chlorofylu sú na tylakoidných membránach, ktoré sú v rastlinách umiestnené v chloroplastoch, kde s bielkovinami a ďalšími pigmentmi tvoria základ fotosystémov I a II.
David Výborný
David Výborný (* 22. január 1975, Jihlava) je bývalý český hokejový útočník.
Klubový hokej
David Výborný je útočník. Je 179 cm vysoký a váži 82 kg (údaj z roku 2005). Od sezóny 2000/01 hrá v NHL za Columbus Blue Jackets. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za HC Sparta Praha v českej hokejovej extralige. Na sezónu 2005/06 mal s Columbusom uzavretú zmluvu na 1,14 mil. dolárov ročne. Od sezóny 2008/2009 je hráčom tímu českej extraligy Sparta Praha. Hrá v drese s číslom 9.
Reprezentácia
David Výborný patrí medzi najúspešnejších hráčov českej hokejovej histórie. Do roku 2005 získal 5-krát titul majstra sveta (1996 - Viedeň, 1999 - Oslo, 2000 - Petrohrad, 2001 - Nemecko, 2005 - Viedeň). Pôsobil vo funkcii kapitána českého tímu na Majstrovstvách sveta v roku 2005 vo Viedni, ako aj na o rok neskôr v Rige, kde získal striebro. Kapitánom je aj na svetovom šampionáte 2007 v Moskve.
Bol tiež súčasťou reprezentačného výberu na zimnej olympiáde v Turíne, kde vybojoval bronz.
Kritika
Časť slovenských fanúšikov ho nemá v obľube za jeho výrok po zápase o tretie miesto na Majstrovstvách sveta v roku 2003: ''„Slováci se radovali, jako by vyhráli celý turnaj. Jsou to takoví šašci. Víc bych to neřešil.“''
2207 Antenor
2207 Antenor je planétka s priemerom 92 km, ktorú objavil N. S. Černych 19. augusta 1977.
NGC 4351
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Dizy (Marne)
Dizy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chirba Kumrán
thumb|Kumrán. Chirba Kumrán alebo skrátene Kumrán (iné prepisy: Chirba Qumrán, Chirbet Kumrán, arab. خربة قمران) alebo Kumran (iný prepis: Qumran, hebr. קוּמְרָאן) je archeologická lokalita (ruiny) na severozápadnom brehu Mŕtveho mora južne od Jericha. Bola to ústredná lokalita esejcov. Známe je vďaka nálezu kumránskych zvitkov.
Mi Nuevo Vicio
„Mi Nuevo Vicio“ je skladba mexickej speváčky Pauliny Rubio a kolumbijskej skupiny Morat. Skladbu zložila skupina Morat a Mauricio Rengifo. Vydaná bola v digitálnej forme cez iTunes Store španielskou divíziou Universal Music Group dňa 21. januára 2015 ako hlavný singel z nadchádzajúceho štúdiového albumu Pauliny Rubio.
Žarnovica
Žarnovica je mesto ležiace v Banskobystrickom kraji. Od 24. júla 1996 je Žarnovica okresné mesto.
Polohopis
Mesto leží na Strednom Pohroní, v južnom výbežku Žiarskej kotliny. Západne sa dvíha Pohronský Inovec, severne pohorie Vtáčnik a na východe Štiavnické vrchy. Centrom preteká potok Kľak, ktorý sa vlieva do Hrona, obtekajúceho mesto z východnej strany.
Časti mesta
K mestu Žarnovica patria časti Lukavica a Revištské Podzámčie, Žarnovická Huta. Každá z týchto častí má bohatú históriu.
Ulice
Andreja Kmeťa, Andreja Sládkoviča, Bystrická, Fraňa Kráľa, Hviezdoslavova, Kľakovská, Kpt. Jána Nálepku, Ľudovíta Štúra, Martina Kukučína, Mierová, Partizánska ulica, Sandrická, Tehelná, Železničná, Nová, Májová, SNP, Na Gremenici.
Vodné toky
Cez mesto preteká rieka Hron a Kľakovský potok, ktorý sa pri mestskej časti Lukavica vlieva do Hrona. Z dedinky Lukavica sa vlieva do Hrona potok Lukavica.
Vodné plochy
Medzi najznámejšie vodné plochy v blízkosti možno zaradiť Hodrušské jazero a výnimočný historický rybník, ktorý patrí Revišťskému Podzámčiu.
Symboly obce
Mestský znak Žarnovice tvorí jednoznakový erb-zlatý žarnov v červenom gotickom štíte. Za mestský znak sa považuje aj jeho jednofarebné zobrazenie, ak vyobrazením zodpovedá mestskému znaku Žarnovice.
Vlajka mesta Žarnovica sa skladá z troch pozdĺžnych pruhov vychádzajúcich z farieb mestského znaku, žltého v 1/3, v 1/3 červeného a v 1/3 opäť žltého, usporiadaných pod sebou.
Pečať mesta Žarnovica je kruhová s priemerom 3,7 cm. Je na nej v strede mestský znak a po obvode kruhopis-mesto Žarnovica.
Reťaz (insígnie) mesta Žarnovica je tvorená 25 článkami s motívom Žarnovica. Reťaz je ukončená štítovou medailou s vyobrazením erbu mesta a s nápisom: mesto Žarnovica.
Obyvateľstvo
V Žarnovickom okrese žije 26 732 obyvateľov, z toho 5 726 v Žarnovici. V Žarnovickej Hute žije 232 obyvateľov, Revišťskom Podzámčí 110 obyvateľov a v časti Lukavica 167 obyvateľov.
Šport
V meste sa nachádza jediná plochá dráha na Slovensku a pochádza odtiaľto Martin Vaculík, slovenský plochodrážny pretekár svetovej úrovne.
Futbalový klub - MFK Žarnovica
Dôležité firmy
V Žarnovici sa nachádzajú továrne rôzneho zamerania ako napr. lisovňa hliníka alebo závod na výrobu hliníkových túb. V minulosti bola Žarnovica známa spracovaním dreva v závode zvanom Preglejka (neskôr ANB), ktorý už niekoľko rokov nefunguje.
Školstvo
V Žarnovici sa nachádzajú dve základné školy: ZŠ Žarnovica na Ulici Fraňa Kráľa a Cirkevná škola Andreja Kmeťa. Do ZŠ Žarnovica chodí 699 detí. Do cirkevnej školy Andreja Kmeťa chodí cez 100 detí. Žarnovica má aj jednu strednú školu, SOU drevárske, no od šk. roku 2008/2009 je táto škola premenovaná na SOŠ. Na tejto škole sa dajú študovať rôzne odbory, od stolára po obchodného pracovníka. Nachádzajú sa tu aj 2 MŠ. V Žarnovici je aj Špeciálna ZŠ pre deti, ktoré majú rôzne zdravotné problémy.
2208 Puškin
2208 Pushkin je planétka s priemerom 45 km, ktorú objavil N. S. Černych 22. augusta 1977. Nazvaná bola na počesť jedného z najväčších ruských romantických básnikov a prozaikov Alexandra S. Puškina.
100 (číslo)
Sto (100) je prirodzené číslo predchádzajúce číslu 101 a nasledujúce po čísle 99.
75 Eurydike
75 Eurydike je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil nemecko-americký astronóm Christian Heinrich Friedrich Peters 22. septembra 1862.
Život a dielo skladateľa Foltýna
Život a dielo skladateľa Foltýna je posledný, nedokončený román Karla Čapka, vydaný až po jeho smrti v roku 1939. Je inšpirovaný epizódou z pamätí Karla Sabiny, v ktorom je predstavovaný podobne tvoriaci reálny skladateľ Hörner. Román je fiktívnym životopisom Bedřicha Foltýna (pseudonymne Beda Folten), skladateľského diletanta a hudobného grafomana, ktorý ale seba samotného považuje za geniálneho. Je posadnutý myšlienkou stvoriť veľké dielo, aj keď na to nestačia jeho schopnosti. Román je pozoruhodný svojou stavbou, v ktorej autor necháva rôznych Foltýnových známych (spolužiakov zo štúdií, manželku, ľudí, ktorých využíval pre svoje dielo) spomínať a hodnotiť jeho osobnosť, a naznačuje tak rôznorodosť uhlov pohľadu na tú istú vec, podobne ako v Hordubalovi a Povětroni. Román, obsahujúci mnoho úvah o zmysle umenia, je štylisticky aj tematicky podobný románom tzv. noetickej trilógie, je ale voči ostatným omnoho tragickejší. Román mal v rámci Čapkovho diela pomerne veľký ohlas, reakciu na neho v podobe novely Jak to bylo s Foltýnem napísal napríklad spisovateľ Jan Křesadlo. Román bol v roku 1992 adaptovaný do podoby televízneho filmu v réžii Pavla Hášu s Viktorom Preissom v hlavnej úlohe.
Dej
Román sa skladá z deviatich čiastočne poviedkovo ladených výpovedí („svedectiev“) rôznych Foltýnových známych, jedna z nich je vložená do úst samotnému autorovi. Výpovede majú rôznu dĺžku, rôzny obsah a rôznu stavbu. Pôvodne ich malo byť viac, vzhľadom k tomu, že román nie je dokončený, ale vzniklo len deväť. Výpovede sú radené chronologicky, niektoré fakty sa ale vo výpovediach opakujú alebo sa výpovede navzájom predpovedajú či doplňujú. Príbeh Foltýnovho života je v hrubých obrysoch dovedený až do jeho smrti, ale nie je dokončený dopodrobna.
Prvým svedkom je Foltýnov „priateľ z mladosti“, sudca Šimek. Spomína, ako sa za gymnaziálnych rokov Foltýn, ktorý v tom čase vášnivo hral na klavír, vydával za veľkého bohéma a umelca, líči jeho školské neúspechy, jeho vymyslené romantické historky, údajne z vlastného života, na jeho lipnutí na „umeleckom“ životnom štýle, na túžbu po umeleckej budúcnosti aj na začiatky jeho skladateľskej tvorby, kedy chcel Foltýn zhudobniť niektoré Šimkove básne (kvôli tomu sa neskôr znepriatelili).
Druhým svedkom je Foltýnova „prvá láska“ Jitka. Foltýn sa s ňou zoznámil v tanečných, líčil jej tiež svoje hudobné schopnosti a bohémsky život, chcel jej zahrať svoju rozpísanú symfonickú báseň Ariel, vyhovoril sa ale na to, že nie je hotová. Jitka popisuje Foltýnovu umeleckú a bohémsku pózu, jej líčenie vyznieva ale relatívne pozitívne, uvažuje o ňom s pochopením ako o povahe hlbšej a jemnejšej, že ju ona nie je schopná pochopiť.
Autor tretieho svedectva je skrytý za iniciálami V. B., je to Foltýnov spolubývajúci z čias jeho univerzitných štúdií. Foltýn sa mu protivil ako arogantný predstaviteľ bohémskeho, „živelného“ umenia, honosiaci sa frázami niektorých básnikov jeho doby, zástanca „erotickej prasily“ z ktorej umenie vychádza. V. B. tiež vysvetľuje svoj vlastný názor umenia, pričom odmieta všetku živelnosť a požaduje architektonickú čistotu a dokonalosť. Od Foltýna sa V. B. čoskoro odsťahuje, ten sa totiž pokúsi zviesť jeho kamarátku a chváli sa tým pred ním. Jeho výpoveď ústi do mierne paradoxného záveru, v ktorom síce uznáva Foltýnov talent, ale odmieta jeho aroganciu a umelecké bohémstvo.
Štvrté, svedectvo, postihujúce povrchne v podstate celý Foltýnov následujúci život, vypráva samotná manželka Bedřicha Foltýna, dcéra bohatého majiteľa domov, s ktorou sa Foltýn zoznámil ako nedoštudovaný právnik. Popisuje - pomerne pozitívne - jeho snahu o eleganciu aj o akési „bohémstvo v lakovkách“. Foltýn usporadúval v ich dome „hudobné večery“, fungoval ako mecenáš pre mladých umelcov a postupne tak prišiel o väčšinu zdedeného majetku. Stále hovoril o svojich operách, ktoré chce zložiť, má ísť o zhudobnenie biblického príbehu o Judite a o Abelardovi a Heloise, v skutočnosti však nenapíše ani jednu. Má aféry s opernými speváčkami, žije s pražskou bohémou, zoznamuje sa s rôznymi umelcami, mnohokrát pochybnými. Zaoberá sa rôznymi projektami, žiadny z nich ale nedokončí, chce napísať filmovú operetu. Nakoniec, potom, čo spácha podvod so zmenkami, sa od seba manželia odlúčia, Foltýn ale dostáva od svojej ženy pravidelnú podporu. Ako chudobný umelec, žijúci bohvie ako, stále reční o svojich dielach a svojej opere Judita, dokonca zorganizuje jej predstavenie, na ktorom sa ale zblázni a za niekoľko dní zomrie. Je tiež popisovaný jeho slávny pohreb, na ktorom účinkujú najlepší hudobní umelci svojho času z úcty k talentu Bedřicha Foltýna. Aj toto svedectvo je ladené pomerne pozitívne, na Foltýna je tu nahliadané ako na veľkého umelca, ktorý ale žije neprimerane bohémskym životom.
Piate, najkratšie svedectvo, rozpráva akýsi profesor Strauss, odborník na stredovek, s ktorým sa Foltýn radí o historických detailoch opery o Abelardovi a Heloise. Záver je tu jednoznačne pozitívny, čo v kontexte románu pôsobí dosť bizarne. Vedec tu chváli Foltýna za snahu o odbornú správnosť a vedeckú presnosť svojej opery - ktorú však nikdy nenapíše.
Šieste svedectvo je vložené do úst literárnemu vedcovi Janu Petrů. Foltýn ho požiada, aby upravil, respektíve prepísal libreto k jeho opere Judita. Petrů si libreto prečíta a zistí, že každú časť libreta napísal iný básnik, takže libreto je v dôsledku nezmyselná zlátanina. Zistí, že časť napísal jeho priateľ, básnik Franta Kupecký, iné časti iní básnici. Petrů to Foltenovi povie a požiada ho, aby libreto napísal sám. Foltýn to urobí a za nejaký čas mu libreto donesie, ide ale o neumelý plagiát Hebbelovej hry. Petrů ho preto opäť odmietne, Foltýn „svoje“ libreto rozhorčene háji. Dokončenie Judity sa stalo jeho zmyslom života, je pre neho schopný umeleckých krádeží a plagiátov. Rozídu sa teda v zlom. Hodnotenie Foltýna je tu vyložene negatívne, ale skôr ľútostivé.
Siedmym svedkom je klavirista Váša Ambrož, ktorý líči, ako ho so svojími spolužiakmi z konzervatória pozval Foltýn na jeden zo svojich hudobných večerov. Stal sa ich mecenášom a chcel po nich rôzne drobné skladby. Z týchto skladieb neskôr zloží hudobnú časť svojej Judity. Neskôr ich ale urazí a všetci traja konzervatoristi s ním potom prestanú komunikovať. Ich následujúci umelecký osud bol nešťastný. Dvaja z troch zahynuli, jeden bol zabudnutý ako bezvýznamný klavirista.
Ôsmym svedectvom sú dve poznámky samotného autora, z ktorých prvá líči milostné dobrodružstvo Bedy Foltena so stárnucou, kedysi veľmi slávnou opernou speváčkou. Autor na tom ukazuje Foltýnovu túžbu stať sa veľkým umelcom, ktorý je hoden takej milenky. V druhej poznámke je popísaný geniálny hudobník Kanner, ktorý je ale zabudnutý a živí sa hraním na klavír v pražských krčmách. Folten sa s ním zoznámi a chce využiť jeho talent.
Lov
Lov je zmocňovanie sa zveri odstrelom, chytaním alebo lapaním.
Fresnoy-le-Château
Fresnoy-le-Château je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 246 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hypoplázia a aplázia hypofýzy
Hypoplázia a aplázia hypofýzy patria do skupiny vrodených chýb podmozgovej žľazy. Hypoplázia je nedostatočné, neúplné vytvorenie hypofýzy počas vnútromaternicového vývoja jedinca; aplázia je úplné nevyvinutie tejto žľazy s vnútornou sekréciou. Pojmom aplázia sa môže v užšom slova zmysle označovať i úplné chýbanie niektorého z typov buniek hypofýzy. V literatúre je popisovaná i izolovaná aplázia predného laloka - adehohypofýzy.
Oba typy sú zriedkavé a väčšinou sprevádzajú ťažké formy vrodených chýb (malformácií) mozgu, akými sú kyklopia a anencefália. Súčasne vznikajú poruchy vývoja endokrinných žliaz, ktoré sú riadené práve hypofýzou. Aplázia hypofýzy je takmer vždy smrteľná veľmi krátko po narodení, zväčša v dôsledku ťažkého vrodeného poškodenia mozgu a často i ostatných orgánov. Pri hypoplázii sa v dôsledku nedostatočnej tvorby hormónov hypofýzy klinicky prejavia rôzne ťažké stupne panhypopituitarizmu.
Helena Harhajová
Helena Harhajová (*  Slovensko) bola knihovníčka.
Životopis
Prvá profesionálna knihovníčka v Lekárskej knižnici pri NsP KÚNZ v Banskej Bystrici.
Ayzac-Ost
Ayzac-Ost je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adnetský vápenec
Adnetský vápenec alebo adnetské súvrstvie je typ červeného hľuznatého vápenca spodno- až strednojurského veku. Na Slovensku sa horniny tohto typu bežne vyskytujú hlavne v tatriku a fatriku.
Litológia
Litologicky predstavuje pomerne pestrý sled doskovitých až lavicovitých červených mikritických (pelagických) vápencov alebo slieňovcov. Z petrografického hľadiska mudstone, wackstone až packstone. Súvrstvie obsahuje aj cm až m hrubé vrstvy intraformačných brekcií tmelené jemnozrnno základnou hmotou. Brekciovité vápence sú označované ako Scheckbreccia.
Obsahuje aj telesá krinoidových vápencov. Na niektorých miestach sa objavujú hľuzy čiernych rohovcov.
Sedimentárne prostredie
Adnetské súvrstvie predstavuje kondenzovanú sedimentáciu, je niekedy sprevádzané hardgroundami a mangánovým zrudnením. Takéto prostredie možno všeobecne interpretovať ako veľmi pomalú sedimentáciu v dôsledku nedostatočného prínosu sedimentu v relatívne hlbokomorskom prostredí a/alebo ako dôsledok zosúvania (redepozície) sedimentov na svahoch.
Dejiny
Ako litostratigrafickú jednotku ho vyčlenil F. von Hauer roku 1853 pôvodne ako Adnethen-Schichten (adnetské vrstvy). Pomenovaný je podľa obce Adnet v Rakúsku v Nördliche Kalkalpen.
Pozícia
Leží v nadloží krinoidových vápencov hierlatzského súvrstvia. Väčšinou leží v podloží allgäuského súvrstvia (fleckenmergel) alebo klauského súvrstvia. Môže však ležať aj v nadloží allgäuského súvrtvia. V tatriku a fatriku sú v jeho nadloží bežné rádiolarity ždiarskeho súvrstvia.
Vek
Na území Slovenska sa odhaduje ich vek na toark až bajok (spodná časť strednej jury).
Výskyt
Vyskytuje sa vo väčšine mezozoických jednotiek Vnútorných Karpát. Typická litostratigrafická jednotka pre tatrikum a fatrikum (krížňanský príkrov). Vyskytuje sa aj v hroniku (chočský príkrov) aj silicikum. Na Slovensku sa vyskytuje pomerne napríklad v Tatrách, Veľkej Fatre, Slovenskom krase.
Vo Východných Alpách je známa z hornín vrchného aj spodného austroalpinika a Nördliche Kalkalpen, tiež z príkrovu Dent Blanche, zóny Sesia-Lanzo a Tonale.
Ekvivalenty
V plytkovodných jednotkách fatrika (krížňanského príkrovu), napr. vo vysockej jednotke v Malých Karpatoch je jeho ekvivalentom prístodolské súvrstvie.
V bradlovom pásme je jeho (hlavne faciálnym) ekvivalentom čorštynské súvrtvie.
Podbanské
Podbanské je osada na Slovensku.
2209 Tianjin
2209 Tianjin je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 28. októbra 1978.
Podbanské
Časť je súčasťou dediny Pribylina, časť zostala administratívne jednou z mestských častí mesta Vysoké Tatry.
Založené bolo v roku 1871, má nadmorskú výšku.
Jozef Hardonyi
Životopis
Pochádzal zo Spiša, pôsobil ako organár, prestaval organ v rokokovom kostole v Brezne, Švedlári a v evanjelický kostole v Rožňave, ku koncu 19. storočia obnovil organársku tradíciu v Banskej Štiavnici. Na prelome 19. a 20. storočia pôsobil v Banskej Bystrici-Radvani (asi 1894). Neskôr pôsobil aj so synom v Banskej Bystrici, jeho dielňa zanikla (1944). Presťahoval sa k svojmu synovi do Banskej Štiavnice kde aj zomrel.
76 Freia
76 Freia je planétka s priemerom 190 km, ktorú objavil H. d'Arrest 21. októbra 1862.
NGC 4353
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Nick Bollettieri Tennis Academy
The Nick Bollettieri Tennis Academy (skr. NBTA; doslova: Tenisová akadémia Nicka Bollettieriho) je stredisko na výučbu tenisových talentov a na tréning tenistov so sídlom v Bradentone na Floride v USA, ktoré založil v roku 1978 Nick Bollettieri.
Systém výučby je založený na kombinácii náročnej tenisovej prípravy a plnenia školskej dochádzky, fakticky tenisovo orientovanej triedy. Dôraz sa kladie na disciplínu, zodpovednosť a ctižiadosť študentov, aby dosahovali čo najlepšie výsledky v tenise aj mimo neho.
Akadémia využíva 35 dvorcov s tvrdým povrchom, 16 antukových kurtov a 4 halové dvorce. Je považovaná za najslávnejšiu tenisovú akadémiu na svete.
NGC 4352
NGC 4352 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Nová Huta (Rumunsko)
Nová Huta je obec v župe Bihar v Rumunsku.
Ide o typickú kopaničiarsku obec. Skladá sa z dedín: Nová Huta, Stará Huta , Sočet a Židáreň.
Demografia
Nová Huta je obcou s najväčším podielom slovenského obyvateľstva z obcí Rumunska - takmer 96,4%, čo možno vidieť na zemepisných názvoch, ako sú „Chrapcín, Varatik, Podbáň, jedenásty kilometer, Ursa, Pod Krikľovkou, Ďubácke jámky, Na dubine, Bušakov vrch, Na sánkoch, Košary, Šipot, Ďalubov, Hombalky, Ronďoš, Bystrá, Žurtina, Brezina, Legeľov (pastviny)“, ako i v názvoch jednotlivých dedín.
Koniec sveta
Koniec sveta je podľa biblického pohľadu zánik fyzického sveta nasledovaný príchodom nového sveta. „Videl som nové nebo a novú zem, lebo prvé nebo a prvá zem sa pominuli a ani mora už niet.“ (Zj 21,1) Svet mal nielen začiatok, ale bude mať aj koniec, nastane koniec jeho dní (Dan 12,13). Stará zmluva často nazýva koniec sveta dňom Jahveho (Joel 1,15) alebo Armagedon, ktorému predchádza eschaton. Koniec sveta sprevádzajú strašné katastrofy, všeobecná záhuba (Sof 1,18). V tento deň Jahve zvíťazí nad svojimi nepriateľmi a vyriekne súd nad svetom (posledný súd), potom vznikne kráľovstvo božie. Nová zmluva spája koniec sveta s kataklyzmami, utrpením, vládou Antikrista a druhým príchodom Ježiša Krista, s parúziou.
Fuligny
Fuligny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 51 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dommartin-Dampierre
Dommartin-Dampierre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brestovina
Brestovina je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Konského potoka, má dĺžku 3,6 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Preteká Liptovskou kotlinou, pramení v Smrečianskej pahorkatine v lokalite Mláky, na východnom svahu Chujáv (903 m n. m.) v nadmorskej výške cca 880 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv severojužným smerom, zľava priberá krátky prítok tiež z oblasti Mlák a ďalej tečie juhojuhovýchodným smerom cez katastrálne územia Svätý Štefan, Konská a Liptovský Ondrej. Napokon sa stáča viac na juhovýchod, preteká okrajom obce Liptovský Ondrej a pri miestnom katolíckom kostole sa v nadmorskej výške približne 680 m n. m. vlieva do Konského potoka.
NGC 4354
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
2223 Sarpedon
2223 Sarpedon je planétka s priemerom 105 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 4. októbra 1977.
Gašpar Hartman
Gašpar Hartman (*  Slovensko) je puškár.
Životopis
Puškársky majster, známy nielen doma, ale aj v cudzine. V Banskej Bystrici pôsobil (30.-40. roky 16.stor.)
Natty Bumppo
Natty Bumppo je hlavnou postavou kníh Jamesa Fenimore Coopera, ktoré sa súhrnne nazývajú Príbehy Koženej pančuchy.