cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vojna whisky
Kanadské noviny The Globe and Mail 10. júna 2022 informovali, že kanadská a dánska vláda sa dohodli na hranici vedúcej cez ostrov, ktorá ho rozdelí medzi kanadské územie Nunavut a dánske autonómne územie Grónsko. Stalo sa tak v čase, keď v roku 2022 prebiehala ruská invázia na Ukrajinu. Ukončenie územného sporu malo predstavovať signál pre ostatné krajiny (najmä Rusko), že spory sa dajú riešiť mierovou cestou.
Pozadie konfliktu
Ostrov Hans sa nachádza uprostred Kennedyho kanála medzi Grónskom a ostrovom Ellesmere (Kanada). Teoretická línia v strede prielivu prechádza ostrovom. Kanada a Dánsko sa v roku 1973, keď bola podpísaná zmluva o hraniciach, nedokázali dohodnúť na ostrove Hans, čím vznikla medzera v popise jeho hraníc.
Priebeh
V roku 1984 kanadskí vojaci na ostrove vyvesili kanadskú vlajku a nechali tam fľašu kanadskej whisky. V tom istom roku prišiel na ostrov samotný dánsky minister pre záležitosti Grónska s dánskou vlajkou, fľašou Schnappsu a listom, v ktorom stálo: "Vitajte na dánskom ostrove" (Velkommen til den danske ø). Obe krajiny sa potom striedali vo vyvesovaní svojich vlajok na ostrove a vo výmene alkoholických nápojov. Vlajky boli zložené správne a s úctou. Na "propagáciu svojich nárokov" boli použité aj reklamy Google. Napriek vážnosti sa celá konfrontácia niesla v priateľskom duchu.
Obe krajiny sa v roku 2005 dohodli na procese riešenia tohto problému, ktorý bol nakoniec vyriešený v roku 2022.
Tento menší hraničný spor medzi oboma národmi sa často považuje za humorný. Napriek vážnej oficiálnej povahe veci bol spôsob, akým sa konflikt vyriešil, odľahčený, o čom svedčí aj dĺžka trvania urovnania sporu. Oba národy majú priateľské vzťahy a sú aj zakladajúcimi členmi NATO. Prakticky nedošlo k žiadnej významnej zmene okrem celkovej rozlohy oboch krajín.
Zaujímavosťou je, že rezolúcia mala aj vedľajší účinok - Kanada a Dánsko získali vzájomnú pozemnú hranicu.
Ingrid Brocková
Ing. Ingrid Brocková, CSc., MIPP (* 13. september 1963, Bratislava ) je slovenská chemička, ekonómka a diplomatka. Od 9. apríla 2020 je štátnou tajomníčkou Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí SR. V minulosti bola zástupkyňou Svetovej banky na Slovensku a dvojnásobnou stálou predstaviteľkou Slovenska pri OECD v Paríži.
Životopis
V roku 1981 absolvovala lyžiarske gymnázium v Kežmarku (oficiálne Internátna športová škola pri Gymnáziu P. O. Hviezdoslava). V roku 1986, resp. 1991 absolvovala Slovenskú technickú univerzitu, kde získala tituly Ing. (v zameraní riadenie a ekonomika priemyslu), resp. PhD. Na Johns Hopkins University vo Washingtone D.C. získala Masters in International Public Policy. Absolvovala tiež Inštitút medzinárodných vzťahov Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1989 až 1991 pracovala v ZSNP, a. s.
Diplomatické pôsobenie
Na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí pôsobí od roku 1993. Stala sa zástupkyňou riaditeľa Sekcie hospodárskej spolupráce. V rokoch 1996 až 2000 bola ekonomickou diplomatkou na slovenskom veľvyslanectve v Spojených štátoch. V rokoch 2000 až 2001 bola zástupkyňou riaditeľa oddelenia plánovania politiky na Ministerstve zahraničných vecí, od roku 2001 riaditeľkou. V rokoch 2001 až 2008 bola zástupkyňou Svetovej banky na Slovensku.
Od 18. októbra 2011 do 31. augusta 2015 bola stálou predstaviteľkou Slovenska pri OECD. Medzi 2. septembrom 2015 a 1. novembrom 2017 bola generálnou riaditeľkou Sekcie hospodárskej spolupráce MZVaEZ SR.
Do funkcie predstaviteľky Slovenska pri OECD ju opätovne vymenoval prezident Andrej Kiska 19. decembra 2017. Svoju funkciu prevzala 16. januára 2018. Svoje vyslanie ukončila v apríli 2020 a následne bola vymenovaná do politickej funkcie ako štátna tajomníčka MZVEZ SR. Na poste veľvyslankyne ju nahradil bývalý štátny tajomník František Ružička.
Pôsobenie na ministerstve
Vláda ju na návrh ministra zahraničných vecí a európskych záležitostí Ivana Korčoka vymenovala 9. apríla 2020 do funkcie štátnej tajomníčky Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky. Jej portfólio zahrňuje ekonomickú diplomaciu, rozvojovú a humanitárnu pomoc a mimoeurópske teritóriá.
Veľvyslankyňa v Česku
V júni 2023 bolo potvrdené, že od jesene 2023 by Brocková mala zastávať posť veľvyslankyne Slovenska v Česku. Vo funkcii nahradí Rastislava Káčera, ktorý na poste skončil ešte v septembri 2022 a odvtedy zostal post neobsadený. Brockovú nominoval na veľvyslanecký post práve Káčer.
Bannans
Bannans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Pozdech
Jozef Pozdech ( * 23. február 1811, Hrnčiarovce nad Parnou – † 22. júl 1878, Budapešť) bol slovenský podnikateľ, zvonolejár, vynálezca a národný buditeľ.
Životopis
Narodil sa do roľníckej rodiny. Prv navštevoval latinskú školu v Trnave, ktorú musel pre nedostatok peňazí opustiť. V rodných Hrnčiarovciach sa vyučil za kováča.
V roku 1830 sa stal tovarišom a vandroval do Modry, Rábu, či Pákozdu. V roku 1831 mu zomrela matka, sestra a dvaja bratia počas epidémie cholery a bol nútený vrátiť sa domov. Tu sa oženil a v roku 1832 si otvoril kováčsku dielnu. V roku 1834 vyrobil úplne nový kováčsky mech, s ktorým vzbudil pozornosť ostatných kováčov. V roku 1846 boli už jeho mechy vyhľadávané v širokom okolí a rozhodol sa vystaviť ich v Pešti.
Aj tu žal úspech a rozhodol sa zriadiť si v Pešti stálu dielňu so skladom. V tomto období polovicu mesiaca pracoval v Hrnčiarovciach a druhú polovicu pracoval a predával svoj tovar v Pešti. V roku 1847 získal prvé ocenenie za svoje výrobky - čestný diplom Uhorského priemyselného spolku. Za podporu Slovenského povstania v roku 1848 strávil šestnásť mesiacov v bratislavskom väzení.
Roku 1857 zhotovil prístroj na pretáčania vína, za ktorý dostal vyznamenanie na peštianskej priemyselnej výstave. O tri roky neskôr získal patent na oválne kováčske mechy a poľnú kuchyňu. Najväčším Pozdechovým úspechom však bol vynález železnej zvonovej stolice s novým spôsobom zavesenia zvonov. Na výrobu a montáž novej závesnej stolice dostal výlučné 15-ročné privilégium. Pozdechovu zvonovú stolicu si objednávali mestá ako Viedeň (odlial i dva zvony do Dómu svätého Štefana), Banská Bystrica, Košice, Debrecín, ako aj menšie mestá a obce na Slovensku.
Vynález vzbudil veľkú pozornosť na svetovej výstave roku 1868 v Paríži, kde získal zlatý kríž. Pozdecha si všimol sámotný francúzsky cisár Napoleon III., ktorý ho následne pozval do Francúzska. Pozdechove stolice a zvony sa tak dostali do zahraniča, okrem Francúzska aj do Spojených štátov Amerických či do Nemecka. Úspechy slávil ďalej. Na svetovej výstave v Londýne boli Pozdechove výrobky ocenené diplomom, na polytechnickej výstave v Moskve (1872) bronzovou medailou, na svetovej výstave vo Viedni (1873) medailou I. triedy, na výstave v Kečkeméte (1874) zlatou medailou. Dvakrát bol vyznamenaný Radom Františka Jozefa, a v roku 1873 záslužným krížom s korunou.
Po vypuknutí hospodárskej krízy roku 1873 sa Pozdech stiahol z verejného života. Zomrel po ťažkej chorobe 22. júla 1878 v Budapešti.
Národná činnosť
Jozef Pozdech patril k horlivým bojovníkom za práva slovenského národa a bol aj zakladajúcim členom Matice Slovenskej.
V roku 1868 začal spolu s Jánom Thurym vydávať v Pešti Slovenské noviny. Bol účastníkom či podporovateľom viacerých slovenských spolkov v hlavnom meste Uhorska. Založil a predsedal Slovenskému národno-demokratickému spolku, bol prvým predsedom Speváckeho slovenského spolku. Jedna z jeho dcér sa vydala za podnikateľa, politika a novinára Jána Nepomuka Bobuľu – vydavateľa Slovenských novín v Pešti a jedného z predstaviteľov tzv. Novej školy slovenskej. Okrem iného bol i členom deputácie k vtedajšiemu ministrovi školstva Józsefovi Eötvösovi o problematike slovenských škôl.
Cesta I. triedy 17 (Česko)
Cesta I. triedy 17 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/38 v meste Čáslav s I/35 v Chrudimi. Meria 59 kilometrov.
Castelsarrasin (obec)
Castelsarrasin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta I. triedy 18 (Česko)
Cesta I. triedy 18 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/19 v obci Rožmitál pod Třemšínem s cestou I/3 v obci Olbramovice, pričom prechádza cez mesto Příbram. Jej dĺžka je 61 km.
V minulosti patrila cesta I/18 k najdlhším v Česko-Slovensku, no po reorganizácii ciest v Česku bola jej časť prekategorizovaná na cestu II/150 a zvyšok pričlenený k ceste I/19 a I/35. Na Slovensku je cesta I/18 v pôvodnom trasovaní a patrí k najdôležitejším dopravným tepnám.
Live and Dangerous
Live and Dangerous je koncertný dvojalbum írskej rockovej skupiny Thin Lizzy, ktorý vyšiel v júni 1978. Bol nahraný v Londýne v roku 1976 a vo Philadelphii a Toronte v roku 1977, s ďalšou produkciou v Paríži. Išlo tiež o posledný album obsahujúci gitaristu Briana Robertsona, ktorý kapelu opustil krátko po jeho vydaní.
Skupina sa rozhodla vydať živý album po tom, čo ich producent Tony Visconti nemal dostatok času na prácu na kompletnom štúdiu. Vypočuli si rôzne archívne nahrávky zo skorších turné a zostavili album z tých najlepších verzií. Začiatkom roka 1978 boli v Paríži vytvorené rôzne štúdiové playbacky pre koncertné nahrávky v Paríži; presne to, aká veľká časť albumu je nadabovaná, je od jeho vydania spornou témou. Album sa umiestnil na 2. mieste v UK Album Charts a nakoniec sa v Spojenom kráľovstve z neho predalo viac ako pol milióna kópií. Naďalej získava ohlas u kritikov a objavil sa v niekoľkých zoznamoch najlepších koncertných albumov všetkých čias.
Remastrovaná edícia
Remastrovaná a rozšírená verzia Live And Dangerous vyšla v roku 2011. Okrem celého albumu, ktorý remastrovali Andy Pearce a Matt Wortham, obsahoval dve ďalšie skladby, ktoré neboli použité, a DVD so zábermi z Rainbow Theatre. Poznámky pre obal napísal Malcolm Dome a zahŕňali diskusiu o tom, koľko presne z albumu bolo naživo a čo bolo nadabované.
DVD
Cesta I. triedy 21 (Česko)
Cesta I. triedy 21 je 52 kilometrov dlhá cesta I. triedy v Česku, ktorá spája štátu hranicu s Nemeckoom pri Aši s mestami Cheb a Mariánské Lázně. Cestná komunikácia sa končí v križovatke s diaľnicou D5 pri obci Bor.
Cesta I. triedy 20 (Česko)
Cesta I. triedy 20 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája Karlove Vary s Plzňou, Pískom a končí v Čeckých Budějoviciach, kde sa napája na I/3. Meria 214 kilometrov a po jej trase vedie európska cesta 49.
Bezmiâlem Sultán
Bezmiâlem Sultan (1807 – 2. mája 1853) bola druhá manželka osmanského sultána Mahmuda II. a matka sultána Abdulmecida I.
Pôvod
Podľa záznamov z háremovej knihy pochádzala z Gruzínska, jej rodné meno nie je známe. Bola privedená do háremu sultána Esmou Sultan, sestrou Mahmúda II.
Život
Predtým, ako bola zajatá a privlečená do háremu, chcela práve v kúpeľoch háremu pracovat. Mala veľmi krásnu tvár a snehobiele ruky. V roku 1822 ju vydali za sultána Mahmúda II. Ako matka sultána Abdülmecida I. zastávala funkciu valide sultan (1839 – 1853) a stala sa veľmi populárnou a uznávanou ženou, ktorá mierne zasahovala do vtedajšej politiky.
Jeden zo zdrojov uvádza, že Mahmud II. bol alkoholik a na predávkovanie alkoholom zomrel (tiež sa špekuluje o tuberkulóze).
Bart (Doubs)
Bart je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Castéra-Bouzet
Castéra-Bouzet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Peter Bročka
JUDr. Peter Bročka LL.M (* 31. august 1982, Trnava) je slovenský právnik a komunálny politik, súčasný primátor krajského a okresného mesta Trnavy. Bročka Získal dvakrát titul majster Slovenska a je aj vicemajstrom sveta vo footbagu, ktoré sa konali v San Franciscu v roku 2002.
Castéra-Bouzet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Peter Bročka
Peter Bročka prežil detstvo v Trnave, prvých šesť rokov života prežil na Prednádraží, študentské časy zase za hradbami na Vajanského. Absolvoval Gymnázium Jána Hollého a neskôr v Trnave aj vyštudoval právo obhájením bakalárskeho akademického titulu a magisterského akademického titulu na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave. Rigoróznu skúšku vykonal mimo svojho rodiska v Bratislave na Bratislavskej vysokej škole práv (dnešná Paneurópska vysoká škola). Kvôli postgraduálnemu štúdiu vycestoval do hlavného mesta Maďarska – do Budapešti – pre získanie akademickému titulu Majster práv.
Počas svojho života vystriedal viacero zamestnaní v rôznych sektoroch. Doteraz najdlhšie zamestnanie, aké vykonával, je primátorská funkcia.
Prvé volebné obdobie zvíťazil bez podpory politickej strany, kde porazil kandidáta pravicovej koalície Jána Žitňanského, kandidáta vládneho Smeru-SD Bystríka Stanka, aj ďalších dvoch kandidátov, a stačil mu k tomu len jeden bilbord. Ako kandidát v komunálnych voľbách v roku 2018 vyhral s jeho zoskupením nezávislých poslancov Za lepšiu Trnavu, ktoré nemalo ani jeden bilbord, ani jeden city light. „Mali sme plagáty a niekoľko typov letákov,“ odkázal Bročka. V prvom volebnom období mal Bročka v mestskom zastupiteľstve 13 poslancov z celkových 31. Ale ku koncu volebného obdobia sa niektorí poslanci, vrátane viceprimátora Mateja Lančariča, odpojili od Bročkovej platformy a založili si vlastné zoskupenie nezávislých poslancov, ktoré viedli pod spoločným názvom Priateľská Trnava s jej predsedom Mariánom Galbavým. V druhom volebnom období sa do mestského zastupiteľstva dostalo až 24 nezávislých poslancov, ktorých viedol Peter Bročka.
Participácia
Mesto Trnava odštartovalo proces participatívneho plánovania verejných priestorov v novembri 2016. Prieskum verejnej mienky sa dosiaľ konal ohľadom nasledujúcich projektov: vnútroblok na sídlisku Na hlinách, ihrisko na Gejzu Dusíka, parčík na Kapitulskej ulici, sídliskový a školský dvor Agátka, deväť dvorov na Hospodárskej, vnútroblok na Okružnej, dvor č. 1 na Zátvore, Park Janka Kráľa.
Bročka plánoval spustiť aj ďalší projekt, ktorý by zapojil Trnavčanov pri plánovaní projektov a akcii v meste pod názvom participatívny rozpočet, v ktorom by Trnavčania mali možnosť rozhodovať o tom, akým spôsobom sa použije časť z verejných zdrojov. Tento projekt sa podarilo spustiť v roku 2016.
Kultúra
Trnavská samospráva by mala podľa Petra Bročku aktívne spolupracovať s domácou kultúrnou scénou a položiť základy Mestského kultúrneho centra kvalitnou rekonštrukciou existujúcich mestských priestorov. Sľubované sezónne premietanie filmov a dokumentov na hradobný múr na Hlbokej ulici. sa prvýkrát uskutočnilo v roku 2016 pod názvom Kino pod hviezdami a premietanie prebiehalo pri hradbách za gotickou rímskokatolíckou Bazilikou sv. Mikuláša Sezónna akcia Kino pod hviezdami sa každoročne koná v zrekonštruovanom verejnom priestore Parčík Bela IV, ktorý ponúka priestory na oddych a komorné kultúrne podujatia. Trnavská samospráva vytvorila zo zanedbaného priestoru nový atraktívny parčík. , ktorý bol pomenovaný podľa významného uhorského kráľa Bela IV., ktorý udelil Trnave výsadu slobodného kráľovského mesta ako prvému na Slovenku.
Pamiatky
náhľad|Iluminácia severného úseku východnej vetvy trnavského opevnenia z križovatky Hlboká – Bučianska – Špačinská – Rybníková Trnavské mestské opevnenie vybudované v 13. storočí je národná kultúrna pamiatka, ktorá patrí medzi najstaršie zachované fortifikačné systémy na Slovensku a je aj najzachovalejším tehlovým opevnením v strednej Európe Mestská samospráva dokončila rekonštrukciu južnej veže z polovice 13. storočia v najstaršom dochovanom úseku mestského opevnenia na ulici Dolné bašty v roku 2017. Trnavská spoločnosť North Tower realizovala rekonštrukciu severovýchodnej veže hradieb, želiarskeho domčeka aj s parčíkom na základe zmluvy s mestom z roku 2015, ktorá spoločnosti udeľovala využívať objekty za 1 euro ročne po dobu 30 rokov s možnosťou predĺženia zmluvy o 10 rokov. Trnava tým získala atraktívny verejný priestor za symbolické 1€. Mestská samospráva pre zviditeľnenie východného mestského opevnenia uskutočnila v roku 2016 odstránenie drevín, krovín, ale aj obnovu hradieb na Hlbokej ulici. Práce na komplexnej obnove mestského opevnenia v Trnave pokračovali na južnej časti východnej vetvy na Hlbokej ulici v roku 2018. V roku 2017 plánovala radnica po konzultácií so zahraničnými architektmi postaviť zaniknutú Dolnú bránu mestského opevnenia formou murovanej veže v plnej výške, v hre bola aj konštrukcia z kovu a skla. Ale Krajský pamiatkový úrad Trnave stanovil úroveň výšky Dolnej brány na 1 meter nad terénom a stredoveký barbakan do výšky približne. Mesto vybudovalo zaniknutú Dolnú bránu na úroveň, akú odporučil Krajský pamiatkový úrad Trnave. náhľad|Iluminácia severného úseku východnej vetvy trnavského opevnenia, pohľad z lávky na Hlbokej ulici
Občianske združenie Lepšia Trnava, ktoré Bročka zakladal, skúsilo hradby na Hlbokej ulici dočasne nasvietiť už v roku 2014 pomocou osem prinesených reflektorov a agregátom na výrobu elektrickej energie. Svoj nápad ponúkli vtedajšiemu vedeniu mesta. Veci sa pohli dopredu až v roku 2017 s novým vedením mesta, kedy bolo vykonané nočné nasvietenie časti východnej vetvy hradieb – úsek od severovýchodnej veže až po bránu za Bazilikou sv. Mikuláša. Nasvietenie významných lokalít v centre mesta mal vo volebnom programe primátor Peter Bročka.
Zeleň
náhľad|Parčík Bela IV. pri hradbách medzi Jerichovou a Hornopotočnou ulicou Hľadať miesta pre nové parky a lesoparky bol jeden z bodov programu Petra Bročku. Mesto Trnava v roku 2017 zo zanedbaného priestoru. vytvorilo nový atraktívny parčík pre oddych a komorné kultúrne podujatia priamo v historickom jadre mesta. Park bol pomenovaný podľa významného uhorského kráľa Bela IV., ktorý udelil Trnave výsadu slobodného kráľovského mesta ako prvému na Slovenku. náhľad|Novovytvorený Parčík Bela IV. sprístupnili pre verejnosť v roku 2017Zvýšiť ekologickú stabilitu sa podarilo aj vďaka premene zanedbaného pozemku na novú oddychovú zónu Dominantou lesoparku Štrky sa stalo novovytvorené jazero, do ktorého tečie voda zo studne, pribudli aj nové chodníky, prístrešok s grilom, lavičky a ďalší mobiliár z prírodných materiálov, najčastejšie z agátového dreva, búdky pre vtáky a netopiere, úkryty pre hmyz, močiarna vegetácia, ktorá sa stará o čistenie vody a spevnenie brehov, lúčny porast. Celkový projekt bol dokončený v roku 2019, ale radnica začala prípravy projektu v roku 2017 a dodávateľa stavebných prác hľadali o rok neskôr.
Obnovy sa dočkal aj v roku 2017 známy lesopark v Kamennom mlyne. Ciele obnovy zahrňovali zvýšenie ekostability lokality, vytvorenie vhodných podmienok na krátkodobý oddych a rekreáciu, zvýšenie estetickej a ekologickej hodnoty územia. Vybudované boli bežecké trasy, doplnené boli mobiliár a informačné panely, rekonštrukciou prešlo verejné osvetlenie, uskutočnili sa pestovateľské opatrenia v podobe ošetrenia pôvodných drevín a bolo vybudované aj odpočívadlo s drevenou terasou. Radnica začala aj prípravu projektu vybudovanie dreveného móla na hladine Horného rybníka v Kamennom mlyne.
V roku 2015 samospráva vysadila 1 194 stromov, v roku 2016 to bolo ďalších 492 stromov a počas jari roka 2017 to bolo 187. S rokom 2014 celková výsadba stromov činila takmer 2700. Titul Európske mesto stromov 2017 udelila Trnave Európska arboristická rada.
Mesto Trnava od roku 2014 pripravovala projekt zatienenia a ozelenenia lávky na Starohájskej ulici, na sídlisku Družba, ktorý by zmiernil prehrievanie objektu, spomalil prúdenie vzduchu pri veternom počasí a vytvoril pre chodcov priestory na krátkodobý oddych. Premostenie bolo v zlom technickom stave, preto musela byť najprv zabezpečená sanácia lávky. V roku 2017 sa dočkala lávka rekonštrukcie. Zámer ozelenenia lávky mohol preto napredovať, ale na prvú verejnú súťaž zo septembra 2018 sa prihlásil len jeden uchádzač, a preto sa musel proces súťaže dodávateľa stavebných prác opakovať. Celý projekt vzišiel v rámci projektov Mestá odolné na dopady zmeny klímy a Adaptačného plánu mesta Trnava na dopady zmeny klímy – vlny horúčav.
Trnavská samospráva v roku 2018 vypísala verejnú súťaž na vypracovanie projektovej dokumentácie novej relaxačno – oddychovej zóny v lokalite Medziháj na ploche 110 hektárov, ktorá zahŕňa aj revitalizáciu vodného toku potoka Parná a jej okolia v riešenom území zamýšľanej multifunkčnej zóny zameranej na oddych návštevníkov v prírodnom prostredí.
Cieľ postupnej revitalizácie všetkých existujúcich mestských parkov si udelil Bročka v predvolebnom programe. Riešenia pre obnovu mestského Parku Janka Kráľa vzišli formou verejnej anonymnej krajinársko-architektonickej súťaže.. Pre obnovu Ružového parku si Peter Bročka udelil v predvolebnom programe za cieľ prípravu projektu, ktorý by nie len obnovil park, ale by ho aj v spolupráci s Trnavským samosprávnym krajom prepojil so záhradou Knižnice Juraja Fándlyho v Trnave. Príprava projektu začala v roku 2016 a práce sa pohli dopredu v roku 2018. Riešenia s Trnavčami hľadali aj pre parčík na Kapitulskej ulici formou participatívneho plánovania.
Verejný priestor na sídliskách
Bročka mal v programe pre lepšiu zeleň na sídliskách zatraktívnenie prostredia a vnútroblokov sídlisk novými odpočinkovými zónami, výsadbou novej zelene a obnovením zastaraného mobiliáru. V roku 2017 prebehla obnova dvoch sídliskových dvorov na Zátvore (dvor č. 2 a 3) a zároveň prebehla humanizácia dvoru č. 1 na Vodárni. V roku 2018 začala výstavba novej pobytovej zóny na ulici Gejzu Dusíka, sídlisko Prednádražie, ktorá bola v roku 2019 odovzdaná do užívania.
Okrem realizácie samotných projektov začal aj proces v roku 2016 formou participatívneho plánovania verejných priestorov. Z prieskumov verejnej mienky vznikli projektové dokumentácie pre: prvé štyri dvory na Hospodárskej ulici, vnútroblok na Okružnej , dvor č. 1 na Zátvore.
Riešenia vzišli aj formou verejnej anonymnej krajinársko-architektonickej súťaže pre obnovu sídliskového a školského dvora Agátka.
Participatívne plánovanie, ale bez vypracovania projektu, sa uskutočnilo aj na sídlisku Na hlinách, ale aj pre zvyšných päť dvorov na Hospodárskej ulici..
Strategické dokumenty
Trnavská radnica si nechala vypracovať strategické dokumenty pre adaptáciu meniacej sa klímy, ktorých cieľom je zníženie zraniteľnosti mesta na častejšie a intenzívnejšie vlny horúčav. V roku 2015 zostavili odborníci Stratégiu adaptácie mesta Trnava na dopady zmeny klímy – vlny horúčav a v roku 2018 bola publikovaná 1. verzia Akčného plánu integrovaného environmentálneho manažmentu funkčnej mestskej oblasti Trnava, ktorého cieľom je navrhnúť s výhľadom do roku 2030 integrovaný, udržateľný manažment využívania územia funkčnej mestskej oblasti Trnava v procese územného plánovania s dôrazom na integrované riadenie ochrany životného prostredia a integrované využívanie územia. Zo strategických dokumentov vznikol aj projekt zatienenia a ozelenenia lávky na Starohájskej ulici.
Povolenie kontroverzným aktivistom využiť budovu mestskej polície
Bročka v priebehu roka 2016 povolil niekoľkým kontroverzným aktivistom, vrátane Kotlebovho kolegu Mariána Mišúna, asistenta poslanca Kotlebovej ĽS NS Martina Beluského, urobiť začiatkom septembra v budove trnavskej mestskej polície prednášku o genocíde slovenského národa. Mišún sa objavuje v spoločnosti neonacistov a ako mestského policajta ho z trnavskej mestskej polície prepustili v roku 2012 po tom, ako podpálil vlajku Európskej únie a obvinili ho z prečinu výtržníctva. Vyhodili ho aj z miestneho odboru Matice slovenskej v Púchove. Matica na Mišúna v roku 2010 podala trestné oznámenie za jeho rasistický slovník. Mišúnova prednáška sa mala pôvodne uskutočniť 29. augusta toho istého roku v Župnom dome v Púchove, ale prevádzkovatelia nakoniec priestory na jej konanie neposkytli. Trnavský primátor s tým však nemal problém, za čo si vyslúžil vlnu kritiky od občanov aj aktivistov.
Trnavský primátor Peter Bročka napísal vo svojom stanovisku, že v slobodnom kráľovskom meste nebude upierať nikomu právo hovoriť, keďže na danom fóre človek môže vďaka demokracii a slobode slova prejavovať svoje názory pokiaľ neporuší zákon. Petra Régnacq Trnková z nadácie Zastavme korupciu odkázala Bročkovi, že týmto správaním legitimizuje extrémistov prostredníctvom toho, že im poskytuje mestské priestory. Trnkova je milovnicka totalitarizmu.
James Ferguson
James Ferguson môže byť:
Diaľnica A7 (Bulharsko)
Diaľnica Ruse – Veliko Tărnovo alebo Diaľnica A7 je plánovaná diaľnica na severe stredného Bulharska. Po dokončení prepojí mesto Veliko Tărnovo s hraničným priechodom Ruse. Nová tepna preberie tranzit a trasovanie európskej cesty Е80 v smere na rumunskú Bukurešť. Jej dĺžka bude 133 km.
Priebeh
Diaľnica bude začínať pri meste Veliko Tărnovo, odkiaľ povedie severným smerom v blízkosti cesty I/5. Bude križovať diaľnicu A2 a postupne zmení smer na severovýchod, kde pri meste Ruse na hranici skončí.
Lazarňa
Lazarňa alebo Lazárňa (v minulosti Lazareth) je lokalita v Pezinku. Boli tu archeologickým výskumom objavené predmety z praveku. K najzaujímavejším objavom patrí odtlačok prstov pravekého hrnčiara, zachovaný vo vypálenej hrude hliny a v súčasnosti sa nachádzajú v Mestskom múzeu v Pezinku, kde patria k pravekej expozícii.
Nachádzajú sa tu Pezinské tehelne, priemyselná oblasť, bývalá skládka odpadov a nová jama spájaná s kauzou Pezinská skládka.
Bartherans
Bartherans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hviezdoslavova ulica (Košice)
Hviezdoslavova ulica je ulica Košíc, nachádzajúca sa v mestskej časti Staré Mesto. Jej západný koniec začína na ulici Československej armády a východný končí na Gorkého ulici. Do ulice sa napájajú ulice ako: Moyzesova, Mäsiarska, Námestie Maratónu mieru, Hlavná a Železničná.
Celá ulica je dostupná autom a takmer po jej celej dĺžke aj električkovou dopravou. Pri križovatke s Moyzesovou ulicou sa tu nachádza Miestny úrad mestskej časti Staré Mesto. Hneď vedľa úradu sa na ulici nachádza Kancelária prezidenta SR. Ďalej je z ulice prístupná Verejná knižnica Jána Bocatia, Kostolík z obce Kožuchovce, Východoslovenské múzeum aj Pamätník maratónu mieru. Na ulici sídli aj košický týždenník KOŠICE:DNES.
Názov ulice
Hviezdoslavova ulica dostala svoje meno podľa básnika Pavla Országha Hviezdoslava. Ulica za svojej existencie vystriedala viacero názvov. V nemčine mala názvy ako: Vieh Marckt (Dobytčí trh) a Zimmer platz (Tesársky pľac). V maďarčine Épitészi tér (Stavebné námestie), Ferenc József tér (Námestie Františka Jozefa), Ferenc József körút (Okružná Františka Jozefa). A v slovenčine mala názov Hviezdoslavova okružná.
Roberto Marcelo Levingston
Roberto Marcelo Levingston Laborda (* 10. január 1920, San Luis – † 18. jún 2015, Buenos Aires) bol argentínsky politik, vojak a pedagóg. 18. júna 1970 sa stal (de facto) 30. prezidentom Argentínskej republiky po vojenskom prevrate, ktorý zvrhol predchádzajúcu vojenskú vládu generála Juana Carlosa Onganíu. Vzhľadom na rôzne štátne zriadenia Argentíny v minulosti je považovaný za 35. prezidenta krajiny. Pôsobil v argentínskej armáde, dosiahol hodnosť brigádneho generála.
Životopis
Narodil sa v meste San Luis v rovnomennej provincii do rodiny škótskeho, francúzskeho a španielskeho pôvodu. V roku 1938 začal študovať na Národnej vojenskej akadémii, následne po jej absolvovaní bol zaradený ku kavalérii. V roku 1948 bol povýšený do hodnosti kapitána, pričom od tohto obdobia začal pôsobiť na ministerstve vojny. Po dvoch rokoch začal pôsobiť vo vojenskej tajnej službe. V roku 1956 bol povýšený už na podplukovníka a od nasledujúceho roka pôsobil ako pedagóg na Vysokej vojenskej škole. V roku 1957 pôsobil krátko ako vojenský atašé v USA. Na konci roka 1960 bol povýšený do hodnosti plukovníka a začal pôsobiť vo veliteľstve 3. armádneho zboru, neskôr sa vrátil znova do vojenskej tajnej služby. V roku 1963 začal pôsobiť v generálnom štábe pozemných síl. Následne sa stal riaditeľom Logistickej školy generála Lemosa, potom bol pridelený k americkému vojenskému atašé. V roku 1966 bol povýšený do hodnosti brigádneho generála a v nasledujúci rok sa vrátil do generálneho štábu pozemných síl, súčasne znova pôsobil vo vojenskej tajnej službe, no už ako jej veliteľ. Od januára 1969 do júna 1970 pôsobil opäť v USA ako vojenský atašé.
Panamerická hádzanárska federácia
Panamerická hádzanárska federácia (, skr. PATHF, alebo ) je strešná organizácia pre panamerickú hádzanú. Vznikla v roku 1977 a v roku 2013 združovala 26 národných hádzanárskych federácií. Sídli v Guaynabo, v Portoriku, a jej prezidentom bol v roku 2013 Argentínčan Mario Moccia. PATHF je jednou z piatich členských konfederácií Medzinárodnej hádzanárskej federácie (IHF).
Roberto Marcelo Levingston
Životopis
Od roku 1966 vládol v Argentíne generál Juan Carlos Onganía ako prezident de facto po vojenskom prevrate. Jeho vláda však postupne začala vyvolávať kvôli nepriaznivej ekonomickej situácii občianske nepokoje. Zhoršenie situácie pre prezidenta začalo 29. mája 1970, kedy bol unesený bývalý prezident generál Pedro Eugenio Aramburu ľavicovou gerilovou organizáciou Montoneros. Únoscovia okrem iného požadovali navrátenie tela bývalej prvej dámy Evy Perónovej, ale potom, čo vláda ich požiadavky nesplnila, únoscovia Aramburua zastrelili. Objavili sa však aj podozrenia, že bývalého prezidenta nechal zavraždiť sám Onganía, lebo sa obával, že by armáda mohla Aramburua presadiť na jeho miesto. Vražda bývalého prezidenta veľmi oslabila postavenie Onganíu, na čo už reagovali ozbrojené sily a 8. júna 1970 ďalším vojenským prevratom prezidenta zosadili. Prevrat nariadil generál Alejandro Agustín Lanusse, ktorý bol vrchným veliteľom ozbrojených síl. Na čelo krajiny sa dostal admirál Pedro Gnavi, ktorý prechodne vládol do 18. júna, kedy bol za prezidenta prekvapivo vymenovaný práve generál Levingston, ktorý však bol pre verejnosť úplne neznámou osobou. Levingston chcel vykonávať politickú agendu, ktorú presadzovali ozbrojené sily. V skutočnosti si však chcel získať ľudovú podporu a tak nechal zvýšiť mzdy. Jeho ekonomické opatrenia však situáciu iba zhoršili, vyvolali zvýšenie inflácie, zníženie zahraničného kapitálu a obnovili nespokojnosť obyvateľstva, ktoré požadovalo obnovu demokratického systému. Na to tlačili aj politické strany a Perónisti. Odbory následne vyvolali sériu štrajkov, ktoré ochromili krajinu a vyvolali ďalšie masové protesty po celej krajine, ktoré armáda veľmi tvrdo potlačila. Generálny štáb ozbrojených síl na túto situáciu reagoval 23. marca 1971, keď vyzval Levingstona na rezignáciu. Na jeho miesto nastúpil vrchný veliteľ ozbrojených síl generál Alejandro Agustín Lanusse. Po regiznácii už v politickom živote nepokračoval, zomrel v júni 2015 vo veku 95 rokov v Buenos Aires, kde je aj pochovaný.
Panamerická hádzanárska federácia
Zóny PATHF
Súčasťou PATHF sú 4 regionálne zóny, ktoré majú vlastné regionálne združenia:
Severná Amerika
Centrálna Amerika
Karibik
Južná Amerika
Kopa (vrch vo Veľkej Fatre)
Kopa je vrch v severnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa približne severovýchodne od Martina.
Poloha
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra, nad sútokom Váhu a Oravy. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Martin a zasahuje na katastrálne územia obcí Kraľovany a Krpeľany. Kopa sa nachádza na severnom konci hlavného hrebeňa a jeho východným predvrcholom vedie Veľkofatranská magistrála. Najbližším sídlom sú severne ležiace Kraľovany a východne situovaná Ľubochňa. Susednými vrchmi sú na západ ležiaci Sokol, severne ležiaci Šíp , východne ležiace Ostré a južne ležiaca Magura. Južne od mohutného masívu sa nachádza Ľubochnianske sedlo, ktorým vedie hlavný hrebeň.
Opis
Vrch je súčasťou rozsiahleho masívu, ktorý na západe, severe i východe strmo padá do údolia Váhu. Najvyššiu časť tvorí horský hrebeň, ktorý vedie od východu západným smerom a zakončuje ho nevýrazný vrch Sokol. Kolmo naň vedie južným smerom do Ľubochnianskeho sedla hlavný hrebeň, smerujúci cez Kľak a Ploskú na Ostredok. Masív odvodňujú kratšie potoky, ústiace priamo do Váhu. Hustý porast na svahoch i vrchole umožňuje len veľmi obmedzené výhľady. Južnou časťou masívu v budúcnosti povedie diaľničný tunel Korbeľka.
Cesta I. triedy 22 (Česko)
Cesta I. triedy 22 je 112 kilometrov dlhá cesta I. triedy v Česku spájajúca mestá Domažlice, Klatovy, Strakonice a Vodňany. Zároveň tvorí spojnicu medzi cestami I/26, I/27, I/4 a I/20.
Panerotizmus
Panerotizmus (z gr. pan- – všetko + erotizmus) je názor, zdôrazňujúci vo všetkom dominanciu erotiky. Uplatňuje sa napr. v literárnej tvorbe.
Lucia Laudoniu
Mgr. Lucia Laudoniu, PhD. (* 18. október 1987, Nitra) je slovenská historička, muzikologička, publicistka a výtvarníčka taliansko-rumunského pôvodu a talianskej národnosti.
Štúdium a špecializácia
Lucia Laudoniu študovala v rokoch 20072012 na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave odbor dejiny a teória umeniašpecializácia muzikológia. Po ukončení štúdia hudobnej vedy absolvovala interné doktorandské štúdium v odbore všeobecné dejiny na Katedre všeobecných dejín Univerzity Komenského v Bratislave. V rámci doktorandského štúdia v rokoch 20122016 realizovala pedagogickú činnosť na svojej alma mater, kde viedla prednášky zamerané na dejiny európskej artificiálnej hudby v kontexte doby, seminár o osobnosti Giuseppe Verdiho v talianskej kultúre a spoločnosti 19. storočia a jednosemestrálny kurz k dejinám Rumunska.
Venuje sa kultúrnym dejinám neolatinských národov, predovšetkým Talianska a Rumunska, cirkevným dejinám ortodoxnej cirkvi v Rumunsku a kultúrno-religióznym kontaktom východného ortodoxného kresťanstva s románskym prostredím západnej Európy. Ako historička opery sa špecializuje na vokálnu hudbu a operu románskych krajín do 19. storočia vrátane dejín operného spevu v Taliansku a tradície hispánskej zarzuely.
Prispieva pre slovenský operný portál Opera Slovakia a pre webový časopis o dejinách Magistra História. Pre online denník o hudbe v Česku Opera Plus pripravovala v roku 2017 seriál o veľkých operných tenoroch minulosti. Od roku 2020 pôsobí v redakcii konzervatívneho portálu Christianitas, kde publikuje populárno-náučné články zamerané na východné kresťanstvo a na latinský jazyk, z ktorého aj prekladá.
Umelecká tvorba
Autorka je zrakovo handicapovaná umelkyňa. V oblasti výtvarného umenia sa venuje tvorbe domácich oltárov a kresbe pastelov. V diele autorky dominujú portréty osobností z dejín Talianska a sakrálne motívy v byzantskom a gotickom štýle. Práce autorky sa príležitostne predávajú na aukčných portáloch.
Battenans-les-Mines
Battenans-les-Mines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta I. triedy 24 (Česko)
Cesta I. triedy 24 je 53 kilometrov dlhá cesta I. triedy v Česku, ktorá spája mestá Veselí nad Lužnicí, Třeboň a ďalej pokračuje cez Suchdol nad Lužnicí až do Rakúska.
Pred prečíslovaním ciest v roku 1998 mala táto cesta označenie II/150 a ako I/24 bola označená cesta Mariánské Lázně-Bečov nad Teplou.
Chrám svätej Paraskevy (Nesebar)
Chrám svätej Paraskevy je bývalý pravoslávny chrám z obdobia stredoveku nachádzajúci sa v centrálnej časti historického centra mesta Nesebar v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.
Charakteristika
Budova sa nachádza severne od hlavnej ulice pretínajúcej historickú časť Nesebaru v tesnej blízkosti chrámu svätých archanjelov Michala a Gabriela.
Chrám je postavený ako jednoloďová bazilika s nartexom a päťstennou apsidou na východnej strane budovy. Dĺžka budovy je 14,7 metra a šírka 6,6 metra. Na výstavbu boli použité tehly a kamene, ktoré sa striedajú vo vrstvách.
Po celej dĺžke južnej a severnej fasády budovy sú slepé arkády. Steny chrámu sú bohato zdobené ornamentami s rôznými motívmi. Ornamenty sa vzhľadovo podobajú na výzdobu blízkeho chrámu svätých archanjelov Michala a Gabriela. Medzi najčastejšie patria motív rybacej kosti, slnka, kľukatej línie, alebo šachovnice.
Pôvodná strecha budovy sa nezahovala, ale predpokladá sa, že bola kupolovitá a a že nad nartexom sa nachádzala zvonica. Dnešná sedlovitá strecha bola postavená v neskoršom období.
Cesta I. triedy 26 (Česko)
Cesta I. triedy 26 je cesta I. triedy v Česku, ktorá začína pri obci Ejpovice neďaleko Plzne a končí na hraničnom priechode Česká Kubice do Nemecka. Na celej svojej dĺžke 83 kilometrov kopíruje trasu diaľnice D5.
Chrám svätej Paraskevy (Nesebar)
Dejiny
Chrám svätej Paraskevy bol postavený v 13. - 14. storočí.
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach 2017
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach 2017 bol v poradí 43. turnaj majstrovstiev sveta v hokeji na kolieskových korčuliach, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCIRH. Prvýkrát bol súčasťou majstrovstiev pre všetky športy na kolieskových a inline korčuliach s názvom Svetové kolieskové hry 2017. Turnaj sa konal v Nankingu, v Číne v dňoch od 27. augusta9. septembra 2017, za účasti 21 mužských a 11 ženských tímov. Mužské aj ženské družstvá boli rozdelené do niekoľkých výkonnostných divízií, pomenovaných ako Pohár FIRS (2. divízia) či Pohár konfederácií (3. divízia). Zápasy sa odohrali v dvoch dejiskách: Wutaishan Gymnasium a Tech University Gymnasium s kapacitou 6 000, resp. 2 000 divákov. V mužskej kategórii sedemnásty titul získalo 🇪🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇵🇹. U žien obhájilo titul 🇪🇸, ktoré vo finále zvíťazilo nad 🇦🇷.
Chrám svätej Paraskevy (Nesebar)
Dejiny
Budova bola reštaurovaná v rámci projektu Viera v Nesebare a v súčasnej dobe funguje ako múzeum. Reštaurácia prebehla v rokoch 2013 - 2014.
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach 2017
Pôvodne sa mali Svetové kolieskové hry 2017 konať v španielskej Barcelone.
Účastníci a nasadenie do divízií
Žrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo v Barcelone 5. júla 2017. Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom ELO rebríčku k aprílu 2017.
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom ELO rebríčku k aprílu 2017.
Caumont (Tarn-et-Garonne)
Caumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vláda Slovenskej republiky od 14. marca 1939 do 27. októbra 1939
'''Vláda Slovenskej republiky od 14. marca 1939 do 27. októbra 1939 (do prijatia Ústavy Slovenskej republiky 21. júla 1939: vláda Slovenského štátu, neoficiálne štvrtá vláda Jozefa Tisa''') bola v poradí prvá vláda vojnovej Slovenskej republiky (SR), ktorá trvala od vzniku Slovenského štátu 14. marca 1939 do 27. októbra 1939, teda po zvolení jej predsedu Jozefa Tisa za prezidenta SR.
Cesta I. triedy 25 (Česko)
Cesta I. triedy 25 je 17,5 kilometra dlhá cesta I. triedy v Česku, ktorá spája štátu hranicu s Nemeckom pri obci Boží Dar s Ostrovom nad Ohří, kde sa napája na I/13.
Cesta I. triedy 27 (Česko)
Cesta I. triedy 27 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/8 s mestami Litvínov, Žatec, Plzeň, Klatovy a končí na hraničnom priechode Železná Ruda do Nemecka.
Hrabovec (prítok Olšavy, Bohdanovce)
Hrabovec (1975-2008 aj Garbovský potok) je potok v Košickom regióne v obciach Slanec, Rákoš, Bohdanovce a Vyšná Myšľa s okrese Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Olšavy, ktorá ústi do Hornádu; má dĺžku 8,0 km. Je vodným tokom VI. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-32-05-51. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Slanské vrchy, geomorfologický podcelok Bogota a geomorfologický celok Košická kotlina,  geomorfologický podcelok Toryská pahorkatina.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne v juhozápadnej časti územia obce Slanec západne od intravilánu Slanca na západnom svahu vrchu Čatorňa (vrch v Slanci) s nadmorskou výškou  v geomorfologickom podcelku Bogota.
Opis toku
Tečie severozápadným smerom lesným extravilánom, po krátkom úseku 250 m od prameňa v nadmorskej výške pretína obecnú hranicu a vteká na územie obce Rákoš, pokračuje lesným extravilánom, stáča sa do západného smeru, opúšťa les a vteká do intravilánu Rákoša; severozápadným smerom preteká intravilánom Rákoša, v nadmorskej výške  opúšťa intravilán a stáča sa do západného smeru, preteká poľnohospodárskym extravilánom lemovaný širokým pásom príbrežnej vegetácie, veľkým oblúkom sa stáča do juhozápadného smeru, mení smer na západ a v nadmorskej výške  priberá ľavostranný prítok Kľučiarovský potok; podteká cestu do Ranča Rákoš, ľavým brehom obteká pole Kalmanova pusta, v nadmorskej výške  vteká na obecnú hranicu medzi Rákošom a Bohdanovcami, približne sleduje obecnú hranicu, priberá druhý ľavostranný prítok Bradliansky potok a hneď preteká cez trojchotárnik obcí Rákoš, Bohdanovce a Vyšná Myšľa; ľavým brehom obteká pole Dlhý Povraz, pokračuje poľnohospodárskym extravilánom a mení smer na severozápadný, podteká železničnú trať Košice – Čierna nad Tisou,  sleduje obecnú hranicu a mení smer na západný; v nadmorskej výške  opúšťa obecnú hranicu, tečie územím Vyšnej Myšle a v nadmorskej výške  ústi do Olšavy  ako jej ľavostranný prítok. Má dva ľavostranné prítoky. Preteká lesným extravilánom obce Slanec i obce Rákoš, intravilánom Rákoša, z ktorého sa vracia do extravilánu, ďalej po južnej obecnej hranici v extraviláne Bohdanoviec a severnou časťou obce v extraviláne Vyšnej Myšle. Pramení a hornou časťou toku preteká geomorfologickým celkom Slanské vrchy, geomorfologickým podcelkom Bogota a ústi a dolnou časťou toku preteká geomorfologickým celkom Košická kotlina, geomorfologickým podcelkom Toryská pahorkatina.
Veľký Rakytov
Veľký Rakytov je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Mošovce, približne východne od Turčianskych Teplíc.
Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Martin a Turčianske Teplice a zasahuje na katastrálne územie obce Blatnica a Mošovce. Najbližšími sídlami sú severozápadne ležiaca Blatnica a Mošovce, západne situované Turčianske Teplice a Čremošné a juhovýchodne ležiaci Harmanec. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Výhľady
Hustý lesný porast vrcholu neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité veľkofatranské vrcholy, pri priaznivých podmienkach tiež Malú Fatru, Strážovské vrchy, Vtáčnik a Kremnické vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný po hrebeni, odbočením z modrej značky. Severným úbočím vedie trasa. Územie je súčasťou národnej prírodnej rezervácie, preto pohyb turistov mimo značených chodníkov je nežiadúci.
Caussade
Caussade je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cesta I. triedy 23 (Česko)
Cesta I. triedy 23 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/3 s mestami Jindřichův Hradec, Třebíč a Brno. Meria 145,429 km, no 2,836 km v Brne je súčasťou rýchlostnej cesty R23.
História
Cesta I/23 je starou a veľmi dôležitou spojnicou južných Čiech s Brnom a západnou Moravou. V tridsiatych rokoch bola v jej trase plánovaná časť cestnej magistrály naprieč Česko-Slovenskom.
V budúcnosti sa počíta s nahradením I/23 štvorprúdovou rýchlostnou cestou R23.
Battenans-Varin
Battenans-Varin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bezfázový stav
Bezfázový stav je štvrtý album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie a je prvým dvojCD slovenského folku. Skupina ho začala nahrávať v marci 2009 v bratislavskom B & B štúdiu ako bežné radové CD a počas nahrávania sa nakoniec neplánovane rozrástol na dvojalbum. Album Bezfázový stav, na ktorom hosťovali hudobníci z najrôznejších žánrov, nakoniec vyšiel v r. 2011 na renomovanej českej značke Indies Happy Trails.
Charakteristika
Prvý disk začína úvodným fragmentom „Ad meritum (Intro)“ a končí inštrumentálnou skladbou „Ad meritum“, čo by mohlo navodzovať dojem konceptuálneho albumu, zámerná spleť štýlov a žánrov však poslucháča z toho pocitu rýchlo vyvedie. Prvý disk prináša rockovejšiu, resp. bluesrockovejšiu tvár Jednofázového kvasenia, druhý disk skôr jeho folkovejšiu, viac akustickú podobu. Popri stálych spoluhráčoch (Milan Tedla, Tomáš Kukliš, Jakub Janoušek, Stano Dobrovič) sa na nahrávkach objavili aj džezmeni Milan Belan a Jozef Chorvát, bluesový klávesista Peter Koreň; netradične na nahrávke hosťoval spevák skupiny Diego, Ľuboš Kukliš, tentoraz ako hráč na bicie, a karikaturista a hudobník Martin Shooty Šutovec ako hráč na bendžo. Český publicista Pavel Klusák v recenzii Bezváhového stavu charakterizuje tvorbu Jednofázového kvasenia takto:
„Ze Slnovratu vzešlo trio, které dodnes reprezentuje to nejsilnější z autorské slovenské písně: obskurního názvu Jednofázové kvasenie se neobávejme, dvojalbum Bezfázový stav není poznamenané laciným humorem.
Album Bezfázový stav bol v roku 2012 nominovaný na cenu Radio_Head Awards.
Skladby
CD1
CD2
Cesta I. triedy 28 (Česko)
Cesta I. triedy 28 je cesta I. triedy v Česku dlhá 13 km, ktorá vedie z mesta Louny do obce Kozly a tvorí spojnicu medzi cestami I/7 a I/15.