cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palestína (štát)
Cesta k vyhláseniu nezávislosti
V roku 1987 vypukla Prvá intifáda. Tento konflikt bol podnietený izraelskou okupáciou Pásma Gazy a Západného brehu Jordánu. Skupiny palestínskych milícií sa vzbúrili a stovky ľudí zahynulo.
Vyhlásenie nezávislosti a mierový proces
Mierová konferencia bola zvolaná v Madride v roku 1991 s cieľom dosiahnuť mierové urovnanie prostredníctvom priamych rokovaní na dvoch úrovniach: medzi Izraelom a arabskými štátmi a medzi Izraelom a Palestínčanmi na základe rezolúcií Bezpečnostnej rady 242 (1967) a 338 (1973). Viacstranné rokovania sa zamerali na otázky, ako sú životné prostredie, kontrola zbraní, utečenci, voda a hospodárstvo. Séria následných rokovaní vyústila do vzájomného uznávania medzi izraelskou vládou a OOP, zástupcom palestínskeho ľudu, a podpísaním Deklarácie zásad o dočasných dojednaniach o samospráve v roku 1993 (DOP alebo „Dohoda z Osla“), ako aj následné dohody, ktoré viedli k čiastočnému stiahnutiu izraelských síl, voľbám do Palestínskej rady a predsedníctva Palestínskej samosprávy, čiastočnému prepusteniu väzňov a vytvoreniu funkčnej správy v oblastiach pod palestínskou vládou. Dohoda z Osla v roku 1993 odložila niektoré otázky na následné rokovania o stálom postavení, ktoré sa konali v roku 2000 v Camp Davide a v roku 2001 v Tabe, ale ukázali sa ako nepresvedčivé.
Štatút nečlenského pozorovateľa
Dňa 29. novembra 2012 získala Palestína štatút nečlenského pozorovateľa Valného zhromaždenia Organizácie spojených národov. S palestínskou žiadosťou o povýšenie na nečlenský pozorovateľský štát súhlasilo 138 krajín, 9 krajín bolo proti a 41 krajín sa zdržalo (medzi nimi aj Slovensko). V roku 2014 vyhlásilo Valné zhromaždenie OSN "Medzinárodný rok solidarity" s palestínskym ľudom.
Péaule
Péaule je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Drevľania
Drevľania boli východoslovanský kmeň sídliaci v oblasti Pripjaťského Polesia v dnešnom južnom Bielorusku a na severozápadnej Ukrajine. Prvé hradiská Drevľanov vznikajú v 7.–8. storočí, centrom sa stáva Iskorosteň. V priebehu 9.–10. storočia Drevľania postupne upadajú do závislosti od silnejúcej susednej Kyjevskej Rusi. Po protikyjevskom povstaní v roku 945 bolo centrum kmeňa spálené a Drevľania podľahli Kyjevskej Rusi. Podieľali sa na etnogenéze neskoršieho bieloruského a ukrajinského národa.
Lolita (móda)
náhľad|Dve gothic lolity v [[Tokio|tokijskej štvrti Harajuku.]] Lolita je druh subkultúry módy, ktorý pochádza z Japonska. Lolita móda je inšpirovaná viktoriánskou érou, francúzskym rokokom, gotickou temnotou a japonským anime. Trend začal v 80. rokoch v Japonsku. Lolití vzhlad začal hlavne ako vzhľad skromnosti so zameraním sa na kvalitu materiálu a výroby oblečenia. Originálna silueta je sukňa v dĺžke po kolená alebo šaty v tvare zvonu, ktorý je držaný pomocou spodničiek. Táto silueta sa však rozšírila aj o iné prvky vrátane korzetov a šiat po dlážku. Nosia sa tiež blúzky, podkolienky alebo pančuchy a vlasové doplnky. Lolita móda má viacero štýlov, od roztomilých po gothické.
Pôvod
Aj keď viaceré zdroje ukazujú na Japonsko ako na pôvod lolita trendu, jeho pôvod je komplexný a ostáva nejasný. Módny štýl nemá žiadne prepojenie s Nabokovým románom.
Móda
Lolita móda je v protiklade so súčasnou minimalistickou módou. Je zameraná na detaily a drahšia, ale dáva priestor nezávislým dizajnérom.
Classic Lolita
Classic Lolita je považovaná za miernejší zo štýlov. Tento štýl vyžaduje tmavšie a silnejšie farby. Je elegantnejší a tradičnejší než sweet.
Gothic Lolita
Gothic lolita je inšpirovaná goth viktoriánskou érou. Môže sa však kombinovať aj s bielou na vytvorenie kontrastnej kombinácie. Medzi doplnkami sa vyskytujú platformové topánky, kríže či ružence a čierny mejkap (zvýraznené oči). Ďalšími doplkami môže byť aj korzet, sieťované pančuchy alebo rukavice.
Podľa Pat Lyttle sa tento štýl približuje východoeurópskym štýlom. Používajú sa náboženské symboly, napríklad kríže.
Sweet Lolita
Tento štýl sa vyznačuje svetlými a pastelovými farbami. Oblečenie obsahuje veľa čipiek, volánov a mašlí. Látková potlač obsahuje motívy zvierat, sladkostí, ovocia, kvetov a podobne. Štýl je považovaný za najdetskejší.
Jizera
Jizera môže byť názov pre:
Cidlina
Cidlina môže byť:
NGC 7033
NGC 7033 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 17. septembra 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Leave Out All the Rest
„Leave Out All the Rest“ je skladba americkej rockovej skupiny Linkin Park. Bola vydaná ako piaty a posledný singel z ich tretieho albumu Minutes to Midnight. Single bol vydaný dňa 15. júla 2008. Na albume, skladba plynule prechádza do ďalšej „Bleed It Out“.
Kravaře (okres Opava)
Kravaře sú mesto v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2013 tu žilo 6 762 obyvateľov, z toho 3 350 mužov a 3 412 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,3 roka (muži 39,1 roka, ženy 41,5 roka).
Svätopluk II.
Svätopluk II. môže byť:
Kristadelfiáni
thumb|200px|Christadelphian Hall, Bath, England Kristadelfiáni alebo Bratia v Kristovi je kresťanské hnutie založené v polovici 19. storočia v Spojených štátoch. Počet ich stúpencov sa odhaduje na 50 000 v 120 krajinách sveta.
Kristadelfiánov založil v roku 1848 anglický lekár John Thomas v Richmonde v štáte Virgínia. Počas návštevy Anglicka v roku 1849 vydal svoje hlavné dielo Nádej Izraela (v orig. Elpis Israel). Nezastával žiadnu formálnu pozíciu v nejakej cirkvi – jeho vplyv bol len prostredníctvom svojho písania. Ďalším výrazným spisovateľ bol škótsky novinár Robert Roberts. Jeho kniha Kresťanstvo na scestie patrí rovnako ako Thomasova kniha k hlavným textom cirkvi. Od čias svojho založenia získali veľa stúpencov najmä v Amerike a Spojenom kráľovstve. Okrem týchto dvoch kníh publikovali ďalší členovia veľa iných kníh, brožúr i časopisov. Thomas aj Roberts sú považovaní za zdatných interpretov – nie za prorokov.
Kristadelfiáni našli jadro svojho učenia už v 16. storočia, rovnako ako sociniáni, v Poľsku.
Externé odkazy
Kristadelfiáni v Prahe Základy Biblie
János Vajda
János Vajda môže byť:
Ypsarion
Ypsarion alebo Ypsario alebo Psario (po grécky Υψάριον, Υψάριο, Ψαριό) je najvyšší vrch gréckeho ostrova Thasos. Dosahuje nadmorskú výšku a leží v jeho centrálnej časti.
Lapleau
Lapleau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Thiviers (kantón)
Thiviers je francúzsky kantón v departemente Dordogne v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 10 obcí.
Lapleau
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nard pravý
Nard pravý alebo nardovník jatamanský (ľudovo himalájska valeriána, indiánska valeriána; lat. Nardostachys jatamansi alebo Nardostachys grandiflora) je ázijská liečivá rastlina z čeľade zemolezovité.
NGC 1994
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,8.
Szomolya
Szomolya je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Mezőkövesdskom okrese.
Má rozlohu 2269 ha a žije tu 1639 obyvateľov (2007).
Zaujímavé sú obydlia a modlitebne vytesané v pieskovci (tufy), kde žili ľudia už v predminulom storočí. Sprístupnené je aj múzeum s ukážkou života v 19. storočí práve v týchto priestoroch. Predáva sa tu aj ľudová maďarská keramika.
NGC 7034
NGC 7034 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 17. septembra 1863.
Pugny-Chatenod
Pugny-Chatenod je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brezinka (detský folklórny súbor)
Generácie detí
Brezinka od svojich začiatkov vychovala tri generácie hudobníkov. Prvú od roku 1990, druhú od roku 1998 a tretiu od roku 2005. Mnohí z nich sa uchytili vo folklórnych súboroch Trnavského kraja.
V roku 2015 si Brezinka pripomenula 25. výročie svojho vzniku, ktoré oslávila slávnostným koncertom na ktorom sa zúčastnili súčasní i bývalí členovia súboru.
Vymieranie na konci kriedy
thumb|upright=1.3|Umelecká predstava o dopade [[meteoritu na Zem pred 65 miliónmi rokov]]
Vymieranie na konci kriedy (tiež známe ako K-T vymieranie, kde "K" znamená krieda a "T" terciér čiže treťohory), je veľké vymieranie, ktoré sa odohralo na prelome druhohôr (koniec kriedy, teda pred zhruba 65,5 miliónmi rokov) a kenozoika, pri ktorom počas relatívne krátkeho časového úseku vyhynulo mnoho rastlinných i živočíšnych druhov.
Príčiny tohto vymierania nie sú ešte celkom objasnené. Za možnú príčinu sa považuje dopad veľkého mimozemského telesa alebo silná sopečná činnosť. Tieto hypotézy podporuje skutočnosť, že bolo nájdených niekoľko kráterov po dopade meteoritov, rovnako ako masívna sopečná činnosť v dekanskej plošine datovaná do tejto doby. Takéto katastrofy mohli obmedziť množstvo slnečného žiarenia dopadajúceho na Zem a tým pádom aj narušiť celý potravinový reťazec začínajúci fotosyntézou. Inokedy sa však pripisuje vymieranie na konci kriedy aj iným, podstatne pomalším udalostiam, ako sú zmeny vo výške morskej hladiny či zmeny klímy. Je veľmi pravdepodobné, že vymieranie bolo spôsobené celým radom faktorov a ich neblahou súhrou.
Lajos Vajda
Lajos Vajda môže byť:
Szögliget
Szögliget je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 3475 ha a žije tu 695 obyvateľov (2007).
História
V roku 1943 bola k Szögligetu pričlenená obec Derenk.
Kružberk
Kružberk je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 266 obyvateľov, z toho 140 mužov a 126 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 38,6 roka, ženy 44,9 roka).
Mária Ferenčuhová
Mária Ridzoňová-Ferenčuhová (* 7. december 1975, Bratislava) je slovenská poetka, prekladateľka, filmová kritička a teoretička.
Štúdium a profesionálne pôsobenie
Vyštudovala filmovú scenáristiku a dramaturgiu na Filmovej a televíznej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave. Na École des hautes études en sciences sociales v Paríži (20002001) vyštudovala sciences du langage (vedy o reči), kde získala Diplôme d'études approfondies a pokračovala v doktorandskom štúdiu dejín a teórie filmu, televízie a rozhlasu opäť na Vysokej škole múzických umení.
Od roku 2003 do roku 2013 pôsobila na Katedre audiovizuálnych štúdií ako odborná asistentka a od roku 2014 do roku 2018 ako docentka so zameraním na teóriu a históriu dokumentárneho filmu.
V rokoch 2004 – 2007 bola prorektorkou VŠMU pre medzinárodnú spoluprácu, vedu a styk s verejnosťou a v rokoch 2010 – 2012 prodekankou Filmovej a televíznej fakulty VŠMU.
Je tiež porotkyňou a lektorkou literárnej súťaže pre mladých autorov Medziriadky.
Charakteristika tvorby
V rámci filmovej vedy je Ferenčuhovej doménou dokumentárny film. Sústavné hodnotenie non-fiction produkcie, aj tej pre kiná, ale aj televíznej, jej zaručuje výnimočné miesto v spektre kritickej obce. Pre jej prístup by sa dala použiť fráza „ako veci fungujú“, ale súčasne aj „čo je vo veci“. Ferenčuhová pátra po princípoch, ktoré rozhoduje o podobe diela. V jej texte nenájdeme žiadne klišé či frázy. Ferenčuhová sa v kritikách cieľavedome vzpiera mnohoznačnosti poetického textu, je vecná, triezva, niekedy takmer technicistná, v zmysle obvyklej stratégie dieťaťa, ktoré dovtedy rozoberá hračku, dokiaľ nezistí, ako funguje. Vďaka jej analýze vieme pochopiť, prečo je zážitok z diela taký, aký ho máme.
Básnická tvorba
Prvú básnickú zbierku Skryté titulky vydala v roku 2003. Charakterizuje ju odvrátená strana videnia vlastnej skúsenosti, neuzavreté kapitoly, vyjadrenia objavov, protirečení a sklamaní. Ferenčuhová pracuje s poeticko- epickou gradáciou, postmodernými prvkami, formálnymi znakmi, segmentáciou a dekompozíciou. V jednotlivých básňach je prítomné aj čosi ako „filmový strih”, ktorý však na seba nesie literárnu podobu a pôsobí tak ako sonda do priestoru autorkinej duše. Texty Skrytých titulkov údajne vznikli ako poznámky na okraj neexistujúceho denníka v čase, keď Ferenčuhová žila v Paríži a neskôr v Prahe. Podľa jej slov “v oboch mestách dosť dlho na to, aby som tam sa necítila ako turistka, no príliš krátko na to, aby som v nich prestala byť cudzinkou“.
V roku 2008 vydala Mária Ferenčuhová svoju druhú básnickú zbierku s názvom Princíp neistoty. Tentoraz odhaľuje smer pohybu od mestských priestorov k introspekcii a k udomácneniu. Štruktúru zbierky tvoria dlhšie básnické celky, ktoré sú tematicky prepojené. Ferenčuhová zvolila lyricko-epický spôsob písania a prostredníctvom fragmentov jednotlivých príbehov popisuje vnútorný, intímny svet. Prítomné sú motívy odcudzenia, hľadania či plynutia času. Mária Ferenčuhová vydala v rámci filmovo-teoretického záujmu aj publikáciu odborného charakteru.
V roku 2012 vydala Ferenčuhová po niekoľkoročnej básnickej odmlke ďalšiu zbierku poézie Ohrozený druh. Tá opäť čitateľsky zaujala svojou jednoduchosťou, silnou obrazotvornosťou, fragmentami konkrétnych príbehov, charakterom básnickej eseje a skromným postojom nasilu nevyčnievať. Kniha je rozdelená na štyri časti – Cesty, Historky, Fotografie a Ohrozený druh, v ktorých sa opakovane striedajú motívy ako cestovanie na základe odpútať sa od jedného, stáleho miesta, pohyb, pohľad na seba samú, pozorovania či pocitu existenčného ohrozenia ľudského druhu smerujúce k znepokojivej apokalyptickej vízii.
Ferenčuhová sa v roku 2012 taktiež stala súčasťou diela ''Päť x päť. Antológia súčasnej slovenskej poézie''. Ide o zbierku básní autorov na scéne po roku 1989 – okrem Ferenčuhovej Ivan Kolenič, Ján Litvák, Peter Milčák, Vladimír Puchala, Peter Macsovszky, Peter Šulej, Michal Habaj, Martin Solotruk, Andrej Hablák, Nóra Ružičková, Ľuboš Bendzák, Diana Tuyet-Lan Nguyen, Eva Lukáčová, Lucia Eggenhofferová, Marián Grupač, Peter Bilý, Ján Gavura, Katarína Kucbelová, Radoslav Tomáš, Marcela Veselková, Veronika Dianišková, Elena Hidvéghyová-Yung, Pavol Garan a Joe Palaščák. Cieľom antológie bolo predstaviť autorov mladšej strednej a najmladšej generácie (portréty autorov napísal Ján Gavura).
Najväčší úspech zaznamenala jej štvrtá kniha Imunita, ktorá vyšla v roku 2016 a získala viaceré ocenenia (Kniha roka v Ankete denníka Pravda, Cenu Bibliotéky 2017, Cenu Nadácie Tatrabanky 2017). Bola preložená do francúzskeho, srbského, slovinského a ukrajinského jazyka.
V roku 2018 vydalo britské vydavateľstvo Shearsman Ferenčuhovej vybrané básne v anglickom preklade Jamesa Sutherlanda-Smitha pod názvom Tidal Events.
Knižné výbery z Ferenčuhovej básní vyšli aj v macedónskom a gréckom preklade.
V roku 2020 jej vyšla nateraz posledná kniha básní Černozem (Bratislava, Vlna/Drewo a srd).
Filmová veda
V knihe ''Odložený čas. Filmové pramene, históriografia, dokumentárny film'' (2009) sa venuje možnostiam zobrazovania vo filme, pričom kladie dôraz na dočasnosť filmových aktualít. Ferenčuhovej, ako filmovej bádateľke, je azda najviac blízky dokumentárny film, ktorý porovnáva s charakteristikami a aktuálnosťou historických textov. Pracuje predovšetkým s pojmami „dejiny” a „film”, analyzuje vzťah filmovo-historický a naopak aj historicko-filmový. Publikácia je vlastne prepracovanou verziou jej doktorandskej práce Zobraziteľné a nezobraziteľné vo filme: fakt, udalosť, história.
Ferenčuhová zostavila v 2014 publikáciu Dokumentárny film v krajinách V4. Kolektív autorov (okrem Ferenčuhovej Lucie Česálková, Teréz Vincze, Anna Misiak, Balázs Varga, Martin Palúch, Mikolaj Jazdon a Žofia Bosáková) sa v nej venujú non-fiction produkciíi v krajinách dnešnej Vyšehradskej štvorky od roku 1945 až po súčasnosť, pričom ponúkajú štúdie o konkrétnych filmoch, žánroch a trendoch určujúcich podobu stredoeurópskej dokumentárnej kinematografie v danom období. Kniha je primárne určená študentom rovnomenného predmetu, ktorý na Mária Ferenčuhová vedie na Filmovej a televíznej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave.
Najnovšou Ferenčuhovej publikáciou, na ktorej sa opäť podieľala nielen ako zostavovateľka, ale aj ako spoluautorka, je ''Nový slovenský film. Produkčné, estetické, distribučné a kritické východiská'' (2015). Jednotlivé kapitoly monografie sú koncipované ako samostatné autorské štúdie, no zároveň sú postavené tak, aby poskytli komplexný pohľad na hrané, dokumentárne a animované filmy vyprodukované za posledných päť rokov v profesionálnom prostredí, na študentskú tvorbu, na aktuálne formy distribúcie i na povahu kritickej recepcie, ktorá súčasný stav kinematografie reflektuje. Katarína Mišíková sa v kapitole venovanej hranej tvorbe zaoberá jej žánrovým rozvrstvením, spôsobmi atribúcie žánrového označenia konkrétnym filmom, ale aj tým, ako je žáner vo filmoch konštituovaný, prípadne ako sa formuje či usádza, a demonštruje to na príklade súčasne najbohatšie zastúpeného žánru sociálnej drámy. Mária Ferenčuhová ponúka základnú klasifikáciu dokumentárnych foriem, štýlov a tém súčasných dokumentárnych diel, no viac sa sústreďuje na špecifickú skupinu filmov – na sociálne ladené portréty znevýhodnených alebo marginalizovaných – a analyzuje spôsoby, akými ich tvorcovia zobrazujú hlavných protagonistov. Eva Šošková animovaný film sleduje v kontexte profesionálnej krátkometrážnej tvorby, kde sa okrem iného zameriava na tvorbu ženských autoriek a na experimentálnu tvorbu, ďalej v kontexte študentskej tvorby, produkcie dlhometrážnych animovaných diel, a napokon aj tvorby pre detského diváka. Žofia Bosáková mapuje produkčné prostredie Vysokej školy múzických umení a tvorbu najmladšej generácie jej študentov, a zároveň pomenúva spôsoby uvádzania študentských filmov na festivaloch alebo prostredníctvom rôznych distribučných kanálov. Na jej kapitolu nadväzuje Eva Križková, ktorá sleduje premeny filmovej distribúcie na Slovensku, ponúka prehľad aktuálne existujúcich distribučných spoločností a ich zamerania, no venuje sa aj novým distribučným platformám a okrajovo zachytáva problematiku návštevnosti slovenských filmov. V poslednej kapitole sa napokon Václav Macek usiluje vniesť poriadok do kritickej reflexie filmu. Charakterizuje štýl i inklinácie jednotlivých autorov a cielene načrtáva prienik odbornej kritiky do filmovej teórie a histórie. Naša publikácia sa tak v závere vracia k svojmu zdroju. Poukazuje nielen na rôzne kontexty súčasnej slovenskej filmovej tvorby, ale aj na rôznorodosť pohľadov, ktorými jej autori na nový slovenský film nazerajú, a na pestrosť štýlov, ktorými o ňom píšu.
Prekladová tvorba
Mária Ferenčuhová sa venuje prekladu z francúzštiny. Prekladá najčastejšie prózu a odbornú literatúru, ale nevyhýba sa ani prekladu poézie.
Kunerad
Kunerad je obec na Slovensku v okrese Žilina. Obec leží na juhovýchodnom okraji Rajeckej doliny, na úpätí Lúčanskej Fatry, 5 km na juhovýchod od Rajeckých Teplíc a 20 km na juh od Žiliny.
Cercocebus
thumb|Cercocebus torquatus lunulatus v barcelonskej zoo Cercocebus, po slovensky mangabej, je rod opíc z čeľade mačiakovité. Staršie sa pod tento taxón zaraďovali aj druhy dnes radené do rodu Lophocebus.
Charakteristika
Je to rod stredne veľkých štíhlych opíc s dlhými nohami a chvostom. Pre ich telo sú charakteristické veľké lícne torby a výrazné sedacie mozole. Pre hlavu je typický pretiahnutý ňufák, výrazné nadočnicové lišty, silné čeľuste a päť hrbolčekov na posledných stoličkách. Dlhý chvost mangabeje držia alebo vztýčený hore, alebo typicky oblúkovito preklopený nad chrbtom.
Kunerad
Kuneradský zámok
V Kunerade sa nachádza lovecký kaštieľ postavený v r. 1916 v secesnom štýle podľa vzoru francúzskej architektúry. Kaštieľ, je ozdobený vežami, arkádami, terasami a vonkajšími schodiskami. V minulosti slúžil ako príležitostné sídlo grófskej rodiny Ballestrémovcov. Počas SNP v kaštieli sidlil štáb druhej partizánskej brigády Milana Rastislava Štefánika a nemeckí fašisti 25. septembra 1944 kaštieľ vypálili. Renovovali ho v roku 1974.
Po rekonštrukcii kaštieľ slúžil ako liečebný ústav. Po roku 1989 bol kaštieľ sprivatizovaný. Počas rekonštrukčných prác v roku 2010 bola strecha zničená požiarom a zámok poškodený vodou pri hasení a odvtedy je zámok opustený. Strecha bola opravená len provizórne až po roku  a aj v roku 2017 kaštieľ stále chátra, oprava sa odkladá pre nedostatok financií a kvôli legislatívnym sporom medzi vlastníkom Z. Miškolcim a pamiatkovým úradom.
Chránené vtáčie územie Strážovské vrchy
Chránené vtáčie územie Strážovské vrchy je chránené vtáčie územie, ktoré sa nachádza v Strážovských vrchoch. Jeho výmera je.
Predmet ochrany
Pravidelne tu hniezdi viac ako 1% národnej populácie druhov:
Vélines (kantón)
Vélines je francúzsky kantón v departemente Dordogne v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 12 obcí.
Borisov
Borisov môže byť:
Jizera (rieka)
náhľad|Jizera v [[Mnichovo Hradiště|Mnichově Hradišti]] Jizera je rieka v severných Čechách. Je to pravostranný prítok Labe, meria, plocha povodia zaberá a v ústí dosahuje priemerný prietok /s.
Rieka pramení v Jizerských horách na juhovýchodnom svahu vrchu Smrk, východne od obce Bílý potok a neďaleko štátnej hranice s Poľskom v nadmorskej výške Najprv tečie na juhovýchod, vytvára štátnu hranicu, veľkým oblúkom sa stáča na juh a vstupuje do Podkrkonošskej oblasti. Pri Hornej Sytovej sa stáča a pokračuje na juhozápad, pričom sa koryto toku výrazne vlní a stáča na západ. Medzi mestami Semily a Železný Brod tečie severozápadným smerom, následne sa stáča a pokračuje na juhozápad výraznejšie zvlneným korytom. Za mestom Bakov nad Jizerou tečie rieka viac-menej severojužným smerom, od mesta Benátky nad Jizerou k ústiu opäť na juhozápad. Do Labe ústi pri obci Lázně Toušeň v nadmorskej výške
Významnými prítokmi sú zľava Mumlava, Jizerka, Oleška, Libuňka, Žehrovka, Klenice; sprava Jizerka, Kamenice, Mohelka, Zábrdka, Bělá.
Jizera preteká cez Kořenov, Jablonec nad Jizerou, Semily, Železný Brod, Turnov, Mnichovo Hradiště, Bakov nad Jizerou, Mladú Boleslav, Benátky nad Jizerou.
Bismarck
Bismarck môže byť:
NGC 7035
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Zložené číslo
Zložené číslo je také prirodzené číslo, ktoré nie je prvočíslom a súčasne je rôzne od čísla 1. Alebo inak, zložené číslo je každé také prirodzené číslo n, ktoré sa dá vyjadriť v tvare n=a \cdot b, kde a,b sú prirodzené čísla rôzne od 1.
NGC 1995
NGC 1995 je dvojhviezda v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. decembra 1834.
Szőlősardó
Szőlősardó je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 1066 ha a žije tu 127 obyvateľov (2007).
Letov Š.3
Letov Š.3 bol prototyp česko-slovenského stíhacieho jednomotorového hornoplošníka zo začiatku 20. rokov 20. storočia. Prvý prototyp stroja bol dokončený na jeseň 1921, ale bol zničený požiarom. Ďalší prototyp vzlietol až roku 1922. Vzhľadom na to, že vedenie česko-slovenskej armády nemalo v tom čase dôveru v jednoplošné lietadlá, nedošlo nakoniec k jeho sériovej výrobe, aj keď išlo o spoľahlivý stroj, čo preukázal aj na medzinárodných pretekoch lietadiel v Zürichu v roku 1923 dobrým umiestením v súťaži v leteckej akrobacii a v presnosti pristátia.
Larche (Corrèze)
Larche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Vajda
Peter Vajda môže byť:
Imrich Vanek
Imrich Vanek (* 5. november 1908, Holíč - † 11. január 2001, Holíči) bol priekopník moderného chovu králikov a ich šľachtiteľ.
Okrem už známych farebných rázov plemien, najmä krátkosrstých plemien - rexov, vyšľachtil prvé dve slovenské národné plemená ktoré dostali pomenovanie slovenský sivomodrý rex a holíčsky modrý králik. Okrem týchto dvoch uznaných plemien šľachtil aj dve ďalšie plemená, ktoré sa žiaľ nedočkali uznania. Imrich Vanek bol dlhé roky posudzovateľom exteriéru plemien králikov a niekoľko rokov zastával aj funkciu predsedu zboru posudzovateľov králikov, ktorý pôsobí pri Slovenskom zväze chovateľov. V základnej organizácii v Holíči zastával viacero významných funkcií do vysokého veku. Za rozvoj chovateľstva a za vyšľachtenie národných plemien mu bolo udelené najvyššie zväzové vyznamenanie. Imrich Vanek sa venoval aj publikačnej činnosti najmä v slovenských časopisoch Chovateľ, Záhradkár - Chovateľ a českom časopise Chovatel. Podieľal sa tvorbe vzorníka na posudzovanie králikov.
Dnes si mimoriadnu šľachtiteľskú prácu Imricha Vaňka chovatelia králikov, ktorí sú združení v Klube chovateľov národných plemien a rexov, pripomínajú súťažou pre najúspešnejšieho chovateľa holíčskych modrých králikov a slovenských sivomodrých rexov súťažou "Memoriál Imricha Vaňka".
Szuhafő
Szuhafő (, historicky ) je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Putnockom okrese.
Má rozlohu 1604 ha a žije tu 156 obyvateľov (2007).
Peillac
Peillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rekognícia
Znovupoznávaná môže byť živá aj mŕtva osoba. Pri rekognícii živých osôb sa spravidla k vykonaniu úkonu priberajú ďalšie osoby. Počet pribratých osôb závisí od konkrétnej vyšetrovanej udalosti, v praxi najčastejšie 6 osôb. V prípade rekognície mŕtvol sa ďalšie mŕtvoly nepriberajú. Znovupoznávané môžu byť takisto hnuteľné (napr. zbrane) ako aj nehnuteľné veci.
Peillac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kyjovice (okres Opava)
Kyjovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 812 obyvateľov, z toho 401 mužov a 411 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,2 roka (muži 41,8 roka, ženy 44,4 roka).
Count Basie
William „Count“ Basie občianskym menom William James Basie (* 21. august 1904, Red Bank, New Jersey – † 26. apríl 1984, Hollywood) bol americký džezový klavirista, organista, kapelník a skladateľ. Považuje sa za jedného z najdôležitejších džezových kapelníkov svojej doby. Basie viedol vlastnú populárnu kapelu Count Basie Orchestra takmer päťdesiat rokov. Jej prostredníctvom sa stali známymi hudobníci ako tenor-saxofonisti Lester Young a Herschel Evans, trubkári Buck Clayton a Sweets Edison a speváci Jimmy Rushing und Joe Williams. Známe pesničky od Counta Basieho sú „One O’Clock Jump“ alebo „April in Paris“.
Životopis
thumb|left|[[Organ firmy Wurlitzer]]
Roky mladosti
William Basie sa narodil 21. augusta 1904. Jeho otec, Harvey Lee Basie pracoval ako kočiš a domovník jedného juristu. Jeho matka sa volala Lilly Ann Childs Basieová. Jeho o osem rokov starší brat, umrel kým bol Basie v detskom veku. Basieho otec hral na melafón, druh hudobného nástroja podobný lesnému rohu. Basieho na začiatku učila hrať na klavíri vlastná matka. Neskôr chodil na hodiny klavíra k "Miss Vendevere". Jeho hru na klavíri ovplyvnil aj o tri mesiace starší Thomas "Fats" Waller. Fats Waller v strede 1920tich rokov doprevádzal v Lincoln Theatre v Harleme, nemé hrané filmy na organe firmy Wurlitzer a Basie ho pri tom často navštevoval. Waller najprv Basiemu dovolil obsluhovať len pedál, ale postupne ho zaučil do klavírneho doprevádzania filmov až do tej miery, aby ho dokázal zastúpiť, kým on hral karty (pinochle). Poďalšie mu pomaly vysvetlil rozdelenie farebného sprievodu, voľných pracovných tém na obidvoch manuáloch a funkciu stôp. Mladistvý Basie si potom privyrábal v divadle Palace Theater v Red Bank. Keď jedného dňa divadelný klavirista neprišiel a podklad k nemému hranému filmu nemal kto zahrať, ako náhradu rýchlo za klavír posadili Basieho. Bill Basie (ako ho vtedy volali) účinkoval viac rokov v rôznych vystúpeniach varieté ako sólový umelec, po boku bluesových umelcov ako Gonzelle White a divadelnej skupiny (T.O.B.A).
Neskorší život
Prezývku count, ktorá v slovenčine znamená lord, získal z reklamno-strategických dôvodov. Na začiatku boli v džeze "aristokratické" prezývky obľúbené (Joe "King" Oliver, Edward "Duke" Ellington, cisárka bluesu Bessie Smithová). Basie tento šľachtický titul odmietal a kamarátmi a hudobníkmi kapely sa uprednostňoval nechávať oslovovať Bill alebo Base. Basie bol niekoľkokrát ocenený cenou Grammy Award. Jeho turné big bandov sa konali medzinárodne, čo bolo pre big bandy skôr nezvyčajné. V 1970-tich rokoch 20. storočia musel kvôli srdcovým problémom častejšie používať vozíček. V roku 1980 začal líder skupiny svoje posledné turné po Európe. Basie nielenže objavil niekoľko najlepších bluesových spevákov ako Billie Holiday, Jimmy Rushing, Joe Turner a Joe Williams ale aj hudobne doprevádzal spevákov ako Frank Sinatra, Sammy Davis jr., Ray Charles, Tony Bennett a speváčky Helen Humes, Ella Fitzgerald, Sarah Vaughan. Pracovali pre neho aranžéry medzinými Benny Carter, Ernie Wilkins, Quincy Jones, Thad Jones, Neal Hefti, Bill Holman, Sammy Nestico a Frank Foster. Po jeho smrti 26. apríla 1984 prevzal vedenie big bandu Thad Jones, Frank Foster a neskôr Grover Mitchell. Big band Count Basie Orchestra existuje, momentálne pod vedením Bill Hughesa, dodnes.
Odkazy na diskografiu
Basieho rané diela pochádzajúce z éry šelakových platní od roku 1937 zo štúdií Decca, OkeH, Vocalion und Columbia sú zdokumentované na albumoch firiem Classics und Hep.
Z rozsiahlej diskografie sú výnimočné hlavne nasledové albumy:
Sieň slávy Grammy
Štyri Basieho tituly sú zaradené v Sieni slávy Grammy, špeciálne ocenenia pre nahrávky, ktoré sú staršie než 25 rokov a vyznačujú sa kvalitatívnou alebo historickou signifikantnosťou.
Svatopluk
Svatopluk môže byť:
Sándor Vajda
Sándor Vajda môže byť:
Ľubomír Guldan
Kariéra
Guldan začínal svoju kariéru v FC Senec, kde bol i kapitánom mužstva. Po skúške v švajčiarskom futbalovom klube FC Thun do tohto klubu v júli 2007 prestúpil, pričom podpísal trojročnú zmluvu. V sezóne 2008/2009 v zimnom prestupovom období prestúpil do MŠK Žilina. V Žiline hral dva roky, pričom v sezóne 2009/2010 sa mu s klubom podarilo získať titul Majstra Slovenska. . V februári 2011 mal prestúpiť do poľského klubu Cracovia Kraków, ale nakoniec k nemu nedošlo. Po sezóne ale prestúpil do tímu bulharského nováčika v najvyššej bulharskej súťaži, PFK Ludogorec Razgrad, kde podpísal ročnú zmluvu s opciou.
Reprezentácia
Prvýkrát v reprezentácii nastúpil 30. mája 2012 v priateľskom zápase proti Holandsku, kde hral v druhom polčase. Za reprezentáciu odohral 2 stretnutia a strelil 1 gól.
NGC 1996
NGC 1996 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Býk, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Mika Häkkinen
V rokoch 1991 až 2001 pretekal vo Formule 1, v prvých dvoch sezónach za tím Lotus, neskôr za McLaren. V rokoch 1998 a 1999 sa stal majstrom sveta. 20 víťazstiev v 161 pretekoch. Prezývaný je "lietajúci Fín".
S manželkou Erjou sa po 10 rokoch manželstva rozviedli. Spolu majú dve deti – Huga a Ainu Juliu.
Začiatky
Mika sa ani v časoch svojej najväčšej slávy netajil svojou láskou k artistickým kúskom, podľa niektorých médií sa v detstve do školy vozil na bicykli bez bŕzd. Podľa jeho slov to bol len kúsok, dolu pod kopcom. Prvú skúsenosť s motoristickým športom si Mika odbil na motokárovej dráhe blízko jeho domu, kam ho vzali rodičia. Budúci svetový šampión zapríčinil kolíziu, z ktorej však vyviazol bez zranení a prejavil vôľu pretekať ďalej. V období do roku 1990 sa stal víťazom piatich motokárových turnajov vo Fínsku, troch majstrovstiev Škandinávie, Formuly Opel (Opel Lotus Euroseries), neskôr vyhral britskú Formulu 3 a rok 1990 zakončil na Veľkej cene majstrov v Macau, kde skončil po kolízii s Michaelom Schumacherom. Manažérsky sa ho ujíma Keke Rosberg
F1 – Lotus – 1991 – 92
Häkkinen sa dostal do jedného z najúspešnejších tímov histórie F1 – Lotus. V roku 1991 však bol už len tieňom toho, čo v slávnej ére svojho zakladateľa Colina Chapmana. Debutoval '''10. 3. 1991''' na GP USA vo Phoenixe, kde sa kvalifikoval ako 13. v poradí. Slabá forma monopostov Lotus však poznačila úvod nú sezónu "lietajúceho Fína", ktorý skončil v konečnom poradí na 15. mieste s 2 bodmi, pričom majstrom sveta sa po tretíkrát stal pilot McLarenu Ayrton Senna.
Rok 1992 sa niesol v znamení modrej farby tímu Williams a špeciálne červenej päťky, ktorá patrila novému šampiónovi menom Nigel Mansell. Zmena motorov z Judd na Ford priniesla Lotusu mierne zlepšenie a o 8 z 13 bodov sa postaral práve Häkkinen. Zostal však v tieni "novej krvi" Michaela Schumachera, ktorý s tímom Benetton získal 53 bodov a obsadil tretiu priečku za oboma pilotmi Williams-Renault, keď predbehol dokonca Sennu.
Úspechy i neúspechy s McLarenom – 1993 – 2001
Ponuka, aká sa neodmieta – to bol presne prípad ponuky tímu McLaren, obsadiť pozíciu testovacieho jazdca. Ako Mika neskôr spomínal, veľa sa učil najmä od legendárneho Sennu, ktorého mal po celý rok pred očami. Slabé výkony druhého pilota McLarenu Michaela Anrettiho, syna slávneho otca, však posadili Häkkinena do kokpitu červeno-bieleho monopostu a ten sa odvďačil za svoju šancu tretím miestom na Veľkej cene Japonska v Suzuke.
V tragickom roku 1994, po osudnom odchode Sennu do Williamsu sa Häkkinen stal prekvapujúco lídrom tímu, ktorý sa po dominancii v 80-tych rokoch stále len hľadal. Napriek katastrofe menom Peugeot pod kapotou sa Mikovi podarilo vyjazdiť 26 majstrovských bodov, čo ho pasovalo na 4. miesto v celkovom poradí.
Prelom nastal v roku 1995, keď Ron Dennis zaobstaral pod svoju kapotu motory Mercedes, ktoré rok predtým síce debutovali so Sauberom, ale Dennis opäť raz preukázal svoju schopnosť vyjednávať a pripravil tak tím Sauber o možné úspechy. Popri Mikovi, ktorý nazbieral 17 bodov sa v kokpite McLarenu-Mercedes vystriedali Blundell, Mansell i Magnussen. Pikantná je informácia o potrebnej úprave kokpitu pre majstra sveta z roku 1992 Nigela Mansella, ktorý sa do pôvodného jednoducho nezmestil. V poslednej Veľkej cene sezóny v Adelaide sa Häkkinen v tréningu druhýkrát narodil, keď po ťažkej nehode upadol do bezvedomia a iba urýchlený zásah Dr. Sida Watkinsa zabránil najhoršiemu. Nič však nemenilo na tom, že Häkkinen bol stále považovaný za "večný talent", zatiaľ čo jeho neskorší najväčší rival Michael Schumacher už mal na svojom konte dva tituly MS z rokov 1994 a 95.
V roku 1997 sa McLareny prezliekli do strieborno-šedej farby nového sponzora West a Ron Dennis navyše získal do svojich služieb od augusta aerodynamického génia z Williamsu – Adriana Neweyho. V sezóne, keď sa F1 lúčila so slickmi, sa radovali z titulu vo Williamse, rovnako ako rok predtým, no po Hillovi si majstrovskú štafetu prebral Jacques Villeneuve. Häkkinen skončil sezónu na delenom 5. mieste spolu s Bergerom so ziskom 27 bodov, keď ho po prvýkrát (ak nerátame nekompletnú sezónu 93) v konečnom poradí predbehol tímový kolega. Coulthard vyhral hneď prvú GP Austrálie, čo bola mierna senzácia, ďalšie víťazstvo pridal v Monze, v bašte Ferrari. Mercedes dodal najvýkonnejší agregát, ktorý sa ale potýkal s malou spoľahlivosťou, čo vyvrcholilo na GP Luxemburska, kde oba McLareny vypadli po poruche motora dokonca v tom istom kole. Po úmyselnej kolízii medzi Schumacherom a Villeneuvom v Jereze sa popri poškodenom Villeneuvovom monoposte prehnali oba McLareny a zaznamenali prvé double od začiatku 90-tych rokov. David Coulthard pustil na prvé miesto práve Häkkinena a ten si tak mohol vydýchnuť. Prvé víťazstvo mal na svojom konte.
Početné zmeny predpisov charakterizovali začiatok sezóny 1998. Najlepšie sa s nimi vyrovnal práve McLaren-Mercedes. V Austrálii dominoval od začiatku a v cieli sa tešil Häkkinen o necelú sekundu pred svojím tímovým kolegom Coulthardom a dokonca o kolo pred Frentzenom. Na tom by nebolo nič zvláštne, keby Mika neplánovane nezašiel ku mechanikom, po tom ako niečo počul vo vysielačke a prišiel o vedenie. To mu však bolo vrátené Coulthardom, údajne pre gentlemanskú dohodu, že vyhrá ten, čo bude prvý v prvej zákrute. Týmto už akoby definitívne vedenie McLarenu pasovalo Škóta do pozície tímovej dvojky, z ktorej sa už nevymanil, aj keď oficiálne bola prezentovaná rovnosť oboch jazdcov. Na prvé "poriadne" víťazstvo si Mika počkal tri týždne a v Brazílii už všetkým dokázal, že Davida porazí v rovnocennom stroji aj bez jeho spolupráce. Prvá sezóna na drážkovaných pneumatikách sa niesla v znamení súboja McLaren-Ferrari, Häkkinen-Schumacher, Bridgestone-Good Year. Napokon vyznel v prospech Häkkinena, ktorý sa so ziskom 100 bodov stal majstrom sveta F1 vo svojej 8. sezóne a prinavrátil McLarenu prívlastok "naj-" aj medzi konštruktérmi, kde spolu s Coulthardom nazbierali 156 bodov.
Na sezńu 1999 si Mika opäť stanovil tie najvyššie ciele. Cestu za nimi si McLaren skomplikoval už v Austrálii dvojitým výpadkom, keď sa víťazom stal Eddie Irvine. Práve on po zranení Michaela Schumachera velil do útoku tímu Ferrari a stal sa Häkkinenovým súperom v boji o titul. Ten charakterizoval časté, niekedy až školácke Häkkinenove chyby (Imola, Monza) no boli striedané silnými výkonmi, na aké sme u neho boli zvyknutí. F1 naznačila nový trend, keď svoju prvú GP hostila Malajzia, v ktorej dominovalo Ferrari. Schumacher po svojom návrate do kokpitu plne podporil Irvina a postrčil ho o krok bližšie k titulu. Vzápätí boli oba vozy diskvalifikované pre nevyhovujúci technický stav a majstrom sa tak stal pôvodne v poradí tretí Häkkinen, ktorý sa na stupňoch pre víťazov takmer zrútil. Pôvodné výsledky však FIA opäť vrátila do platnosti, čím si vyslúžila kritiku z radov odborníkov i fanúšikov, ktorí boli presvedčení, že tak urobila v prospech napínavosti šampionátu. V Japonsku si napokon vyjazdil titul predsa len Häkkinen, keď chladnokrvnou jazdou nedal šancu ani Irvinovi, ani navrátilcovi Schumacherovi a získal titul o dva body pred Írom. Pohár konštruktérov však získalo Ferrari, čím predznamenalo vývoj v nasledujúcich ročníkoch.
Tá však už neprišla. Sezóna 2001 bola veľkým trápením dvojnásobného majstra sveta. Po výpadku v Austrálii a Brazílii, kde zostal stáť na štarte, čo sa neudialo naposledy v sezóne, mal pred svojou obľúbenou Catalunyou na konte len 4 body. Sezónu predtým sa však v Španielsku chytil a vstúpil do boja o titul. Mohlo tomu byť aj vtedy, ak by mu prakticky 200 metrov pred cieľom nezlyhal motor. Čoraz suverénnejšie Ferrari nedalo McLarenu šancu, naopak, zozadu sa priblížil Williams. Mika zvíťazil v dvoch GP a to druhé, celkovo 20. víťazstvo v Indy (paradoxne na tejto trati prišiel o titul rok predtým) označil ako svoje posledné v F1 a oznámil ročnú prestávku. Do F1 sa však už nevrátil. Michael Schumacher, ktorý získal po odchode Häkkinena ďalšie tri tituly, teda celkovo sedem, označuje Häkkinena za svojho najväčšieho rivala, ku ktorému stále cíti veľký rešpekt. Od éry Häkkinena stále na väčší úspech čaká aj McLaren. Dvojnásobný majster sveta a víťaz 20 veľkých cien sa teda lúčil po 161 absolvovaných veľkých cenách a 420 získaných bodoch.
Puygros
Puygros je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7037
NGC 7037 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Labuť, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. augusta 1829.
Alfa Centauri A
Alfa Centauri A je hviezda hviezdneho systému Alfa Centauri. Je vzdialená od Slnka približne 4,36 svetelných rokov. Je to súčasne najjasnejšia hviezda trojhviezdneho systému.
Alfa Centauri A je známa aj ako HD 128620, HR 5459, CP -60°5483, GCTP 3309.00A, a LHS 50. stred|náhľad|Alfa Centauri A (vľavo) a [[Alfa Centauri B (vpravo) z HST]]
Lhotka u Litultovic
Lhotka u Litultovic je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 202 obyvateľov, z toho 103 mužov a 99 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,5 roka (muži 36,1 roka, ženy 39,0 roka).
Borisov (priezvisko)
Borisov je bulharské a ruské priezvisko odvodené od mena Boris. Ruská aj bulharská ženská prechýlená podoba je Borisova, slovenská je Borisovová. V Česku aj na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výskytom v Prahe, resp. Dvorníkoch (okres Hlohovec).
Známi nositelia
Pozri v článku Borisov.
Szuhakálló
Szuhakálló je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Kazincbarcickom okrese.
Má rozlohu 696 ha a žije tu 1026 obyvateľov (2007).
Borysiv
Borysiv môže byť:
Peavey Electronics
thumb|Zosilňovač Peavey Classic 30 Peavey Electronics Corporation je jeden z najväčších výrobcov hudobnej techniky na svete so sídlom v Meridian v štáte Mississippi v USA.
História
Hartley Peavey založil Peavey Electronics v roku 1965 potom, čo v roku 1957 vyrobil svoj prvý zosilňovač. Od svojho založenia je Peavey Electronic v súkromnom vlastníctve a od svojich skromných začiatkov sa masívne rozvinula.
Spoločnosť má vlastné múzeum, kde sú predstavené historické pamiatky Peavey Electronics a tiež významní užívatelia nástrojov Peavey. Múzeum je otvorené pre verejnosť.
Významní hudobníci
Produkty spoločnosti Peavey Electronics používa množstvo svetoznámych hudobníkov ako:
Alfa Centauri B
náhľad|[[Alfa Centauri A (vľavo) a Alfa Centauri B z HST]] Alfa Centauri B (tiež Rigel Kentaurus B — päta Kentaura v Arabčine) je hviezda hviezdneho systému Alfa Centauri. Od Slnka je vzdialená približne 4,40 svetelných rokov.
Alfa Centauri B je tiež známa ako HD 128621, HR 5460, GCTP 3309.00B, a LHS 51.
NGC 1997
NGC 1997 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Viaduc de Millau
náhľad|vpravo|Viaduc de Millau náhľad|vpravo|Marec 2004
Viaduc de Millau (doslova Millauský viadukt) je diaľničný most v južnom Francúzsku, od roku 2004 najvyšší na svete. Tvorcovia stavby sú francúzsky projektant Michel Virlogeux a britský architekt Norman Foster. Most bol otvorený 6. decembra 2004 a o dva dni začal slúžiť verejnosti. Celkové náklady na výstavbu mostu boli okolo 400 mil. eur (2004).
Opis stavby
Je to zavesený most so siedmimi betónovými piliermi a ôsmimi mostnými poľami. Mostovka je oceľová a váži 36-tisíc ton. Dĺžka mosta je 2 460 metrov. Mostné polia nemajú všetky rovnakú dĺžku, šesť centrálnych meria 342 a dve okrajové 204 m. Mostovka od severu k juhu klesá o 3 percentá. Celá stavba sa nachádza v zákrute s polomerom 20 km. V každom smere sa nachádzajú dva jazdné pruhy.
Piliere majú rozdielnu výšku, ktorá sa pohybuje od 77 metrov do 246 metrov, merané k výške vozovky. Najvyšší pilier prevyšuje spolu s vežou nad vozovkou svojou výškou Eiffelovu vežu. Piliere sú betónové a majú špecifický tvar, smerom nahor sa zužujú a delia na dva menšie.
Výstavba
Nutnosť vybudovať most cez rieku Tarn pri meste Millau a dokončiť tak diaľnicu A75 spájajúcu metropolu Paríž s južnou časťou Francúzska prinútila vládu už roku 1989 k schváleniu projektu výstavby mostu. Počas 90. rokov sa postupne upresňovali plány až do dnešnej podoby závesného mostu. Nakoniec bolo prijaté rozhodnutie, že ho postaví súkromná spoločnosť a jeho výstavba bude splatená vo forme mýtneho.
Dňa 16. októbra 2001 sa začalo stavať. Najprv vznikli piliere a po tom ako dosiahli do výšky vozovky, začala sa spúšťať oceľová konštrukcia mostu. Okrem siedmich definitívnych pilierov však tiež vznikali ďalšie provizórne podporné oceľové. Mostová konštrukcia sa musela rozdeliť na dve časti, každá z nich bola spúšťaná samostatne, rýchlosťou 150 mm za 1 minútu. Po niekoľkých mesiacoch práce sa podarilo obe časti spojiť, odchýlka od nich činila iba 1 cm. Potom boli zdvihnuté veže a prichytené laná, následne vznikla asfaltová vozovka. Po zaťažkávacích skúškach, ktoré most bez problémov vydržal (prehnutie o 26 cm bolo v norme) mohol byť v decembri roku 2004 po 38 mesiacoch stavby slávnostne otvorený.
NGC 7038
NGC 7038 je galaxia v súhvezdí Indián, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Verteillac (kantón)
Verteillac je francúzsky kantón v departemente Dordogne v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 17 obcí.
Lidwina
Svätá Lidwina, známa aj ako Lidwina zo Schiedamu (18. marec 1380, Schiedam – 14. apríl 1433, tamtiež) bola holandská svätica.
V pätnástich rokoch padla pri korčuľovaní na ľade a zlomila si rebro. Nikdy sa úplne neuzdravila a postupne sa stala invalidnou po zvyšok svojho života. Jej životopisci uvádzajú, že ochrnula s výnimkou ľavej ruky, značná časť jej tela fyzicky upadala a tiež opisujú krvácanie z úst, uší a nosa.
Svätá Lidwina sa považuje za jedného z prvých známych pacientov s roztrúsenou sklerózou a jej pád a následné postihnutie je pripisované tejto chorobe.
Laroche-près-Feyt
Laroche-près-Feyt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doomas
Doomas je slovenská doom-gothic metalová kapela z Novej Bane, ktorá vznikla v roku 2006.
V roku 2006 nahrala EP s názvom Lost Angels a začala so živými vystúpeniami. V roku 2008 vychádza ich prvé plnohodnotné CD s názvom Seven Sins pod vydavateľstvom Gothoom Productions. O výsledný zvuk sa postaral Roland Grapow v svojom štúdiu vo Zvolenskej Slatine. Kapela naďalej bojuje s personálnymi zmenami ale zároveň koncertuje vo veľkej miere nielen doma na Slovensku ale aj v Česku, Nemecku a Rakúsku. Zostava sa stabilizuje v roku 2012 na štyroch členoch. V roku 2013 nahrávajú v štúdiu Gothoom Studio, opäť pod hlavičkou vydavateľstva Gothoom Productions svoje druhé CD s názvom LaMuerte. V nahrávaní im pomáha bubeník českej death metalovej kapely Hypnos, Pegas. Dátum vydania je stanovený na január 2014.
Szuhogy
Szuhogy je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 1700 ha a žije tu 1258 obyvateľov (2007).
Cidlina (rieka)
Cidlina je rieka vo východných Čechách. Je to pravostranný prítok Labe, má dĺžku, povodie zaberá plochu a v ústí dosahuje priemerný prietok /s.
Pramení na severozápadnom svahu vrchu Tábor juhozápadne od mesta Lomnice nad Popelkou, pri mestskej časti Košov, v nadmorskej výške približne  Tečie prevažne severojužným smerom, pričom sa tok rieky výrazne vlní. Za mestom Chlumec nad Cidlinou sa rieka stáča a pokračuje západným smerom. Do Labe ústi juhozápadne od obce Libice nad Cidlinou v nadmorskej výške
Cidlina preteká cez Jičín, Smidary, Nový Bydžov, Chlumec nad Cidlinou a ďalšie obce.
Lappeenranta
Lappeenranta (švédsky Villmanstrand) je obec a mesto na brehu jazera Saimaa v juhovýchodnom Fínsku, asi 30 km od hranice s Ruskom. Patrí do provincie Južné Fínsko a kraja Južná Karélia. Žije v ňom 72 000 obyvateľov (31. január 2011), čo ho radí na 13. miesto medzi najväčšími fínskymi mestami.
Zwentibold
Zwentibold (v dobových textoch aj: Zuentibold, Zwentibald, Zuentibald, Zwentibolch, Zuentibolch) môže byť: