cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svrčinník
Opis
Lesnatý no na vrchole pomerne plochý masív leží v hlavnom hrebeni pohoria. Susedná, západne situovaná Flochová je vyššia len o 4 metre a oddelená nevýrazným sedlom. Veľká časť Svrčinníka patrí do rovnomennej národnej prírodnej rezervácie. Plošinou na vrchole vedie z rázcestia v sedle Cesta hrdinov SNP do sedla Malý Šturec, odkiaľ je najjednoduchší prístup do tejto časti Kremnických vrchov. Susednými významnými vrchmi sú na západe Flochová a Javorová studňa, na severe Priečny vrch  a východne ležiaca Tabla , ktorou pokračuje hlavný hrebeň na Skalku. Južné svahy sú pramennou oblasťou zdrojníc rieky Turiec, východné svahy odvodňujú prítoky Harmanca a severné oblasti prítoky Teplice.
Národná prírodná rezervácia
Veľká časť vrchu patrí do rovnomennej národnej prírodnej rezervácie, ktorá bola v roku 2001 vyhlásená na ploche 2 224 900 m². Predmetom je ochrana zachovalého komplexu lesných spoločenstiev Kremnických vrchov vo 4. až 7. vegetačnom stupni s prirodzeným drevinovým zložením a typickou prirodzenou štruktúrou, miestami až pralesného charakteru, na ktoré sú viazané mnohé chránené a ohrozené druhy fauny Západných Karpát.
Výhľady
Vrcholové partie lesnatého plochého vrchu neposkytujú veľa možností na výhľady. Malé otvorené časti poskytujú ďaleké výhľady najmä východným smerom a z vhodných lokalít je okrem susedných vrchov pohoria pozorovateľná južná časť Veľkej Fatry, západná časť Nízkych Tatier, Poľana i Vepor.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Vlachy
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Vlachy v okrese Liptovský Mikuláš.
Pál Schmitt
Pál Schmitt (* 13. máj 1942, Budapešť) je maďarský športovec a politik. V rokoch 2010 až 2012 bol prezidentom Maďarska, predtým poslancom Európskeho parlamentu za stranu Fidesz, jedným z podpredsedov Európskej ľudovej strany a dvojnásobným olympijským víťazom v šerme.
Roskovec
Roskovec alebo Roskoveci je malé mesto na juhu stredného Albánska. Nachádza sa medzi mestami Fier a Berat v okrese Fier a má približne 15 000 obyvateľov. Leží v nadmorskej výške
Pygmalión
Pygmalión (po grécky) alebo Pygmalion (po latinsky) môže byť:
Pygmalion môže byť:
Eryxias z Chalkidy
Eryxias alebo Eryxidas (Eryxias, Eryxidas) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 532 pred Kr.
Eryxias z Chalkidy bol na 62. olympijských hrách v roku 532 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda. Záznam o olympijskom víťazstve Eryxia je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvo Eryxida zaznamenal aj jeho rodák filozof Iamblichos vo svojom diele Život Pythagora, a to v súvislosti s datovaním Pythagorovho príchodu do Krotónu, kde okolo roku 530 pred Kr. založil školu a zároveň náboženský spolok, ktorý prijímal mužov i ženy.
Velké Přítočno
Velké Přítočno je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 911 obyvateľov, z toho 467 mužov a 444 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 39,4 roka, ženy 40,6 roka).
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1354.
Slatina (minerálna voda)
Slatina je slovenská minerálna voda, pochádzajúca zo zdroja pri rovnomennej obci, asi východne od Levíc. Spolu so Santovkou to boli prvé do fliaš plnené minerálne vody na území Slovenska.
Je stredne mineralizovaná, hydrogénuhličitanovo-chloridová, sodno-vápenatá, slabo kyslá, studená, hypotonická, so zvýšeným obsahom fluoridov. Má celkovú mineralizáciu 3 863,60 mg na 1 liter.
Enns (mesto)
Enns je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Linz-vidiek.
Žije tu obyvateľov.
Gourdon (kantón)
Gourdon je francúzsky kantón v departemente Lot v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 10 obcí.
Ternant (Côte-d’Or)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lamanšský prieliv
náhľad|Lamanšský prieliv
Lamanšský prieliv je prieliv medzi britskými ostrovmi a európskym kontinentom. Veľmi významná a frekventovaná námorná cesta Doverskou, respektíve Calaiskou úžinou spájajúca Severné more s ostatným Atlantickým oceánom.
Základné údaje:
Prieliv je charakteristický častými búrkami, hmlami a sťaženou námornou plavbou. Veľký počet lodí v prielive vyžaduje ich radarové sledovanie a usmernenie ich pohybu. Pobrežie je pokryté útesmi, čiastočne piesočnaté.
La Poterie-Cap-d’Antifer
La Poterie-Cap-d’Antifer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gramat (kantón)
Gramat je francúzsky kantón v departemente Lot v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 12 obcí.
Androsthenes
Androsthenes alebo Androsthenés môže byť:
Jan Daniel Preysler
Jan Daniel Preysler (známy aj ako Johan Daniel Preyssler, alebo Johann Daniel Preyßler) (* 1768, Praha, Česko – † 23. apríl 1839, Praha, Česko) - bol významný český prírodovedec, entomológ, prevažne koleopterológ, menej lepidopterológ a arachnológ, štátny úradník, banský merač a neskôr banský majster - zrejme česko-nemeckého pôvodu.
Biografia
Po skončení vzdelania nastúpil v roku 1789 ako adjunkt do c.k. Komorného správneho úradu v Prahe, kde bol v roku 1801 povýšený na administrátora a v roku 1805 získal titul radcu. V tomto roku však svoju prácu na úrade ukončuje a od roku 1807 pracuje ako člen predstavenstva sirotinca sv. Jána Křtitele v Prahe. V období rokov 1808 až 1832 nie sú o jeho živote záznamy - pravdepodobne žil mimo Prahu, alebo v cudzine. Niekoľko rokov, cca od roku 1833 pôsobil v "komorních železárnách" v Zbirohu, ako "hormistr" (bergmistr). V roku 1838 odišiel do výslužby.
Zomrel v roku 1839 v Prahe.
Entomologické a arachnologické aktivity
Zaoberal sa štúdiom českého hmyzu, prevažne chrobákov (Coleoptera), menej motýľmi a inými skupinami hmyzu. Venoval sa aj arachnológii. V roku 1790 vydáva prvý zoznam hmyzu vyskytujúceho sa v Čechách, ktorý bol vyznamenaný medailou Královské české společnosti nauk. V roku 1793 publikuje informácie a zoznam cca 364 druhov hmyzu zo Šumavy. V týchto prácach sa zjavujú aj prvé informácie z českej arachnológie. V Čechách je práve vďaka práce Jana Daniela Preyslera možné prieskum bezstavovcov datovať asi od roku 1788, kedy Preysler našiel v pražskej „Královské oboře“ u mravcov dosiaľ neznámeho drobného hrdzavého chrobáčika s podivnými tykadlami-prvého známeho zástupcu podčeľade Clavigeridae, ktorého ako nový rod a druh Claviger testaceus v roku 1790 popísal vo vyššie spomínanom zozname českého hmyzu: Verzeichnis der böhmischen Insecten - ktorý bol vydaný v Prahe. Popisy hmyzu Jana Daniel Preyslera vynikajú na svoju dobu nezvyklou dôkladnosťou a sú doplnené nádhernými medirytinami jednotlivých druhov. Môžeme povedať, že prácou Jana Daniela Preyslera začína moderná česká entomológia a arachnológia.
Počas svojho života popísal nasledujúce druhy hmyzu a pavúkov: Claviger testaceus Preysler, 1790, Cheilosia rufipes Preysler, 1793, Aranea cretata Preysler, 1791, Aranea folium Preysler, 1791.
Jeho zbierka hmyzu je stratená, ale niekoľko jedincov hmyzu sa zachovala v Pražskom národnom múzeu, ako súčasť zbierok iných autorov.
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2016
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2016 boli v poradí 11. majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa na ostrove Jersey v dňoch od 7.10. júla 2016, za účasti 10 mužských, 9 ženských a 6 zmiešaných tímov. Nováčikom turnaja bolo iba ženské družstvo Holandska. Titul v mužskej a ženskej kategórii obhájili družstvá Anglicka, v mixe zasa obhájilo svoj titul Škótsko.
Jersey organizovalo európsky šampionát druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 2004. Všetky zápasy sa odohrali v Les Quennevais Sports Fields. Majstrovstiev sa spolu aj s veteránskymi kategóriami zúčastnilo 50 tímov zo 16 krajín. Okrem mužov, žien a mixu sa tradične organizovali aj turnaje veteránov do 30, 35, 40 a do 45 rokov, žien do 27 rokov a v mixe veteránov.
Racha
Racha môže byť
Velvary
Velvary sú mesto v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. V roce 2023 tu žilo 2 986 obyvateľov, z toho 1 454 mužov a 1 526 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,4 roka (muži 41,0 roka, ženy 43,7 roka).
Enzenkirchen
Enzenkirchen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Schärding.
Žije tu 1 796 obyvateľov (1. 1. 2010).
Vysoká škola mezinárodních a veřejných vztahů Praha
Škola pôsobí na Slovensku na základe udelenia oprávnenia ministerstva školstva na poskytovanie vysokoškolského vzdelávania na území Slovenska zo dňa 10. novembra 2008.
Štúdium
Vysoká škola poskytuje vzdelávanie v študijných programoch Medzinárodné a verejné vzťahy:
Od akademického roku 2009/2010 sa uskutočňuje vysokoškolské vzdelávanie vo vyššie uvedených študijných programoch v rámci 3-ročného bakalárskeho a 2-ročného magisterského študijného programu.
Zoznam po nemecky píšucich spisovateľov A – K
Poznámka: Hlásky ä, ö, ü sa radia ako a, o, u, písmeno ß ako ss, ale ae, oe, ue sa radia ako dve písmená.
Verny (obec)
Verny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francisciho ulica
Francisciho ulica je ulica:
Električková doprava v Kemerove
thumb|Mapa siete thumb|KTM-19
Linky
V meste súčasnosti premáva päť električkových liniek.
Terrefondrée
Terrefondrée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tehelňa
náhľad|Tehelňa v obci Kryry, Česko.
Tehelňa je závod na výrobu tehál.
Výrobný postup
Výroba tehál sa začína na mieste, kde sa vyťažená hlina dostáva na pásový dopravník, ktorý ju privádza do prvej časti výrobného závodu. Tu sa hlina drví a mieša s vodou, čím sa vytvára hmota, ktorá je vhodná na úpravu do požadovaného tvaru. Po odstránení veľkých častí zo suroviny je materiál transportovaný k lisu, kde sa upravuje do požadovaného tvaru.
Na výstupe z lisu cez špeciálnu formu je budúca tehla vytvarovaná a pokračuje cez dopravník na miesto, kde sa nareže na požadovanú veľkosť a kde dochádza k najdôležitejšej časti kontroly kvality tehly. Na tomto mieste je možné odhaliť a vyradiť chybne vytvarovanú tehlu ešte pred vypálením – takto je možné materiál znovu použiť a vyhnúť sa finančným stratám.
Po vysušení nasleduje vypaľovanie tehál pri teplote približne 1000 °C počas niekoľkých hodín. Potom sa tehly nechajú vychladnúť.
Po vychladnutí sa tehly automaticky prekladajú z podstavca na transportné palety, omotajú sa fóliou a expedujú do skladovacích priestorov. Posledným krokom je naloženie tovaru pomocou vysokozdvižného vozíka na kamión a následná expedícia.
Lacapelle-Marival (kantón)
Lacapelle-Marival je francúzsky kantón v departemente Lot v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 19 obcí.
La Remuée
La Remuée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Električková doprava v Komsomoľsku na Amure
thumb|Mapa siete thumb|RVZ-6
Ruské mesto Komsomoľsk na Amure obsluhuje električková sieť od 6. novembra 1957.
Linky
V meste súčasnosti premávajú štyri električkové linky.
Francisciho ulica (Bratislava)
Francisciho ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Jána Francisciho-Rimavského (1822 – 1905), slovenského básnika, spisovateľa, člena štúrovcov.
Sarandë (mesto)
Sarandë alebo Saranda (gr. Άγιοι Σαράντα-Ajii Saranda, ) je prístavné mesto na juhu Albánska, neďaleko hraníc s Gréckom, leží v zátoke Iónskeho mora. Mesto obývajú Gréci.
Mesto leží priamo naproti ostrovu Korfu (Kerkyra), vďaka svojej blízkosti sem dochádzajú grécki turisti. Priamo uprostred Sarandë je veľká pláž, v jeho okolí rastú olivové háje a agave. Asi smerom na juh sa nachádzajú vykopávky antického mesta Butrint. V staroveku bolo mesto známe ako Onchismos.
Záchranný tím SAR
náhľad|vpravo|Helikoptéra Bell UH-1D
Záchranný tím SAR je nemecký akčný seriál z prostredia leteckej záchrannej služby SAR (Search and Rescue) nemeckej armády. Dej seriálu sa odohráva v meste Hamburg.
Eschenau im Hausruckkreis
Eschenau im Hausruckkreis je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Grieskirchen.
Žije tu obyvateľov.
Every Morning
„Every Morning“ je prvý singel vydaný v Spojenom kráľovstve švédskeho eurodance hudobníka Basshuntera, z jeho piateho štúdiového albumu Bass Generation. Singel bol vydaný dňa 21. septembra 2009. Singel bol použitý na štrnástom výročnom albume The Annual 2010 klubu Ministry of Sound.
Archa (medzinárodná komunita)
L'Arche, je medzinárodná komunita založená na kresťanských základoch, ktorá vytvára domov a životný program pre ľudí s mentálnym postihnutím. L'Arche bola založená v roku 1964 keď Jean Vanier, syn kanadského guvernéra George Vaniera a Pauline Vanierovej, pozval dvoch mentálne postihnutých mužov do svojho domu v meste Trosly-Breuil vo Francúzsku. Názov „L’Arche” znamená „Archa” (myslené „Noemova archa”). L’Arche je dnes svetovo rozšírená organizácia, ktorá víta ľudí s rôznou tradíciou viery.
V roku 1964 vďaka priateľstvu s dominikánskym kňazom Otcom Thomasom Philippom Jean Vanier založil organizáciu L'Arche, aby sa starala týmto spôsobom o ľudí s mentálnym postihnutím, ktorí doposiaľ žili v ústavoch. Jean Vanier pocítil a prijal Boží hlas, aby k sebe domov prijal dvoch mužov, Raphaela Simiho a Philippa Seuxa. Mali tak možnosť opustiť ústav, aby naďalej zdieľali svoj život s Jeanom v skutočnom domove Trosly-Breuil vo Francúzsku. Ich nový domov pomenoval L'Arche. Následne bolo založených ďalších 130 iných komunít po celom svete v Európa, Afrike, Ázii, Austrálii, Severnej a Južnej Amerike.
Aj keď komunity L'Arche boli založené v mnohých odlišných kultúrach a v každej jednotlivo sa odrážajú etnické a náboženské odlišnosti tej ktorej oblasti, vzájomne zdieľajú spoločnú filozofiu a prístup. Ľudia s mentálnym postihnutím a ich asistenti spoločne žijú, pracujú a tak vytvárajú domov, v ktorom si každý uvedomuje svoju jedinečnosť a svoje dary.
Škoda 1000 MB
História
V 50. rokoch 20. storočia dostala automobilka Škoda (vystupujúca pod obchodným názvom Automobilové Závody Národní Podnik) za úlohu "postaviť národ na kolesá". Znamenalo to okrem iného zvýšiť produkciu automobilov a znížiť ich výrobné náklady. V roku 1955 vtedajšie ministerstvo všeobecného strojárstva stanovilo predpoklady pre nový automobil. Malo ísť o minimálne štvormiestny automobil s pohotovostnou hmotnosťou približne a spotrebou paliva od 6 do 7 litrov /. Konštrukčné oddelenie automobilky malo v zásade možnosť minimalizovať rozmery vozidla, alebo pri štandardných rozmeroch automobil maximálne odľahčiť. Automobilka si zvolila druhé riešenie.
Na pohon vozidla bolo nutné zvoliť usporiadanie pohonu. Po niekoľkých prototypových skúškach sa ukázalo, že v Škodovke zaužívaná klasická koncepcia, s ktorou mali veľké skúsenosti, je nevhodná, pretože neúmerne zvyšuje hmotnosť, a teda i cenu vozidla. Rozhodovanie medzi predným náhonom a zadným náhonom ukončilo nariadenie, že automobilka na výrobu vozidla nesmie žiadne diely dovážať, všetky sa musia vyrobiť v ČSSR. Na konštrukciu prednej hnanej nápravy boli potrebné kĺbové hriadele, ktoré v ČSSR nedokázal nikto vyrobiť, teda bolo nutné zakúpiť licenciu, dovážať ich, alebo podstúpiť náročný a nákladný vývoj. Víťaznou koncepciou sa preto stal zadný náhon, ktorý bol v tej dobe proklamovaný mnohými západnými automobilkami v segmente malých automobilov. Nevýhodou zvolenej koncepcie bolo vzdanie sa šancí na produkciu karosérií typu pick-up a combi.
Na pohon automobilu sa v prototypoch skúšali dva rôzne motory OHV:
Vzduchom chladený agregát sa vyznačoval vysokou hlučnosťou a nízkym výkonom, preto bol do finálneho automobilu prepracovaný pôvodný vodou chladený agregát. Chladenie vodou znížilo jeho hlučnosť. Pri previerkách sa však ukázalo, že používaná technológia výroby dielov motora je nevyhovujúca z časového hľadiska, preto sa pri výrobe uchýlili k možnosti tlakového liatia hliníkových dielov. V svojej dobe bol na európskom kontinente spôsob výroby hliníkového bloku motora Škoda 1000MB technologickou novinkou.
Nultá séria automobilov v roku 1962 v rámci testovania najazdila milióny kilometrov azerbajdžanskou púšťou, zamrznutými moskovskými ulicami a východonemeckými diaľnicami, aby sa preverila jej trvácnosť. Nebolo preto žiadnym prekvapením, že po oficiálnom uvedení Škody 1000MB v roku 1964 na trh sa stalo medzinárodne uznávaným modelom. Niektoré testy tvrdili, že automobil je jeden z najlepších automobilov v objemovej triede jedného litra navyše s najmodernejšou koncepciou pohonu. Pád však spôsobil model Renault 16 z roku 1965, v ktorom bola po prvýkrát použitá koncepcia predného náhonu. To spôsobilo odliv zahraničných automobiliek od zadného náhonu, čím bola Škoda 1000 MB z roka na rok zastaraná a jej ďalšie modernizácie boli len slepou vývojovou vetvou.
Karoséria
Škoda 1000 MB mala celokovovú uzavretú štvordverovú samonosnú karosériu typu sedan, čo bolo dané požiadavkou ministerstva priemyslu, ktoré požadovalo lacný automobil, ktorý postaví národ na kolesá. Vsadenie akéhokoľvek podvozkového rámu do karosérie by neprípustne zvýšilo jej hmotnosť, cenu automobilu a zhoršilo prevádzkové náklady. Prednej časti karosérie pri prvých výrobných sériach dominoval chrómovaný oblúk, v ktorého strede sa nachádzalo veko úložného priestoru na rezervu, nad ním sa nachádzala kapota na hlavný batožinový priestor. Po facelifte chromovaná lišta zmizla a bola nahradená tenkou plastovou lištou prechádzajúcou po celej šírke prednej masky. Táto lišta niesla nápis ŠKODA a na jej koncoch boli umiestnené smerovky.
Zadnej časti dominovali zvislo posadené koncové svetlá a oblá kapota motorového priestoru, ktorá končila iba niekoľko centimetrov nad náraznikom. Od nárazníka ju oddeľovala vetracia mriežka, kam sa umiestňovala štátna poznávacia značka. Za zadnými dverami boli umiestnené otvory na nasávanie vzduchu do chladiča motora. Staršie modely mali tzv. žiabre – oble tvarované. Po facelifte boli nahradené hranatejšími otvormi. Pri facelifte rovnako zmizol tenký C-stĺpik s veľkým vykrojením na zadné sklo a bol nahradený masívnejším stĺpikom a menším oknom, nie nepodobným tomu na modeli Škoda 100.
Podvozok
Zadná náprava bola rovnako, ako predná, kvôli dovtedy nikdy nepoužitej koncepcii zadného náhonu, vyvinutá úplne od základu. Išlo o hnanú nápravu s kyvnými hnacími polosami ukotvenými v prevodovke. Opačný koniec ramena bol upevnený na pozdĺžnom ramene, ktoré bolo ukotvené v karosérii. Voľný koniec ramena bol odpružený vinutými pružinami a teleskopickými tlmičmi. Výhodou tejto nápravy bola značná konštrukčna jednoduchosť a malý počet prvkov, pričom náprava mala dve podstatné nevýhody: pri pérovaní zadná náprava menila rozchod, ale takisto aj kolesá menili sklon voči vozovke, čo znižovalo bezpečnosť jazdy, ale takisto pri nevhodnej montáži brzdového bubna mohlo dôjsť k zlomeniu hnacieho hriadeľa nápravy a odpadnutiu kolesa. Táto náprava takisto prežila až do roku 1989 na modeli Škoda 120, kde jedinou modernizáciou bolo rozšírenie polosí. V roku 1981 od tejto nápravy odvodili vlečenú kyvadlovú nápravu, ktorá bola odlišnej koncepcie a jediným spoločným dielom ostalo pozdĺžne rameno. Táto náprava sa prvýkrát objavila v modeli Garde.
Škoda 1000MB disponovala jednookruhovými brzdami s bubnovými brzdami na všetkých kolesách. Zadné bubny navyše obsahovali excentre pre pripojenie ručnej brzdy. Tento brzdový systém nebol z dnešného pohľadu bezpečný, pretože zlyhanie ktoréhokoľvek prvku brzdovej sústavy malo za dôsledok zlyhanie celého brzdového systému. Preto bol u modelu Škoda 100 nahradený bezpečnejším dvojokruhovým systémom.
Motor
Všetky modifikácie vozidla Škoda 1000/1100 boli poháňané za zadnou nápravou pozdĺžne šikmo uloženým radovým zážihovým vodou chladeným motorom. O prípravu zmesi sa staral jeden, alebo dva jednostupňové spádové karburátory Jikov. Tieto karburátory mali sériovo montovaný automatický sytič riadený teplým vzduchom od výfukového potrubia, ktorý vykazoval značnú poruchovosť.
Motor 1000 MB
Tento motor je základom celého výrobneho radu motorov. Jeho blok vznikol tlakovým odlievaním hliníka a vo svojej dobe bol priekopníckym činom. Od bloku tohto motora boli odvádzané prakticky všetky motory vyrobené v automobilke Škoda až do roku 2001, keď bol naposledy využitý v motore 1.4 8V OHV v modeloch Fabia a Octavia. O prípravu zmesi tohto motora sa staral jeden spádový karburátor Jikov 32BST. Technické parametre:
V roku 1966 bol motor modernizovaný, čím sa jeho parametre nasledovne zmenili:
Motor 1000 MBG
Ide o pôvodný motor so zdvihovým objemom jedneho litra. Zvýšenie výkonu sa dosiahlo osadením dvojice karburátorov. Použitie dvojice karburátorov bolo nevyhnutné z dôvodu absencie dvojkomorového karburátora vo výrobnom programe spoločnosti Jikov.
Motor 1100 MB
Tento motor vznikol použitím piestov a vložiek so zväčšením vŕtaním, čim sa dosiahlo zvýšenie výkonu. Rovnako, ako pri predošlom bol použitý jeden spádový karburátor.
Škoda 1000 MBX/1100 MBX
V období od faceliftovania modelu Škoda 1000 MB v roku 1966 sa v závodoch v Kvasinách rozbehla výroba modelu 1000MBX. Model MBX bol na rozdiel od vyššie opísaného sedanu tudorom. Nemal šikmo skosenú zadnú časť karosérie, ako neskorší model Škoda 110 R Coupé, ale namiesto toho disponoval zadným sťahovacím oknom, u ktorého bolo zaujimavé, že sa sťahoval súčasne s B-stĺpikom. Tento stĺpik však nebol skutočný, auto žiadnym B-stĺpikom nedisponovalo. To spôsobovalo nízku tuhosť karosérie. Zvyšné súčasti karosérie boli zhodné so sedanom rovnakého roku výroby.
Keďže malo ísť o najluxusnejší model vo výrobnej línii vozidiel Škoda, bol osadený interiérom na úrovni de Luxe a inštaloval sa doňho vždy najsilnejší dostupný motor, čo v rokoch 19661968 znamenalo motor Škoda 1000MBG s dvojicou spádových karburátorov. V roku 1968 sa objavil na trhu motor o zdvihovom objeme, ktorým bol pôvodny dvojkarburátorovy motor nahradený, čím sa súčasne tudor premenoval na Škodu 1100MBX. Na tomto motore však už neboli osadené 2 karburátory.
Pri výrobe tohto modelu sa neosvedčila konštrukcia karosérie bez B-stĺpika, preto sa neskôr prešlo ku koncepcii s B-stĺpikom a skosenou zadnou časťou. Po ukončení výroby modelu MBX bol okamžite vo výrobe nahradený modelom 110 R. Aj vďaka krátkemu obdobiu, počas ktorého sa vyrábal, bolo z neho celkovo vyrobených len 2517 kusov, ktoré sú dnes predmetom zberateľského záujmu. Nízka tuhosť karosérie spôsobila, že sa ich zachovalo len veľmi málo.
Prototypy
right|thumb|Škoda 1000 MB Combi V priebehu výroby automobilu Škoda 1000 MB zostávala v produkcii aj Škoda Octavia, pretože 1000MB neexistovala vo variante Combi. Konštrukčné oddelenie AZNP sa pokúsilo vytvoriť variant automobilu 1000MB Combi, v továrenskom slangu nazývaný hajaja. K úprave Combi dospeli sklopením motora do vodorovnej polohy z pôvodneho sklonu 30°. Automobil mal teda motor umiestnený za zadnou nápravou, ale vďaka veľkému zadnému previsu dosahoval kufor slušné rozmery. Dôvodom neuvedenia tohto prototypu do sériovej úpravy boli veľké problémy s mazaním a chladením motora, keďže olejová vaňa slúžiaca na chladenie a uskladňovanie oleja bola naklonená nabok a pod podlahou kufra nezostalo miesto na chladič.
Vraný
Vraný je mestečko v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 769 obyvateľov, z toho 376 mužov a 393 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 38,5 roka, ženy 43,1 roka).
Astrotvaré
Astrotvaré (staršie: astrokveté, resp. v rokoch 1950-1954 astrokvetné ; lat. Asterales) sú rad rastlín patriaci do taxónu campanulidy (ktorý patrí pod asteridy, ktoré patria pod superasteridy, ktoré patria pod pravé dvojklíčnolistové rastliny, ktoré patria pod krytosemenné rastliny). Jeho zástupcov možno nájsť po celom svete. V novšom, najširšom zmysle zahŕňa 11 čeľadí, v staršom, najužšom zmysle naopak zahŕňa len čeľaď astrovité (=zložnokveté; lat. Asteraceae, Compositae).
Charakteristika
Rad je rozšírený po celom svete. Rad definovaný podľa APG (teda pozostávajúci z 11 čeľadí) zahŕňa okolo 27 000 druhov, z toho zďaleka najviac patrí do čeľade astrovité (okolo 25 000 druhov), pre ktorú sú typické zložené kvety, a čeľade zvončekovité (okolo 2 000 druhov), pre ktorú sú typické zvončekové kvety. Na ostatné čeľade pripadá len relatívne malý počet druhov. Astrotvaré sú zvyčajne byliny, dreviny sú relatívne zriedkavé. Rad zahŕňa okrem iného mnohé ekonomicky dôležité potravinové plodiny.
Hoci je rad dobre podložený molekulárnymi štúdiami, znaky radu (definovaného podľa definície APG), ktoré sú typické len pre tento rad, nie sú známe. Spoločné znaky sú napríklad valvátna korunná estivácia a neprítomnosť apotracheálneho parenchýmu, ale tieto znaky majú aj niektoré iné taxóny rastlín. Často uvádzaná prítomnosť inulínu je charakteristická iba pre časť radu astrotvaré. Vzhľadom na to, že zďaleka najväčšiu časť radu tvoria astrovité a zvončekovité, je dobré pozrieť si predovšetkým charakteristiky uvedené v príslušných článkoch o týchto dvoh čeladiach.
Systematika
Systém podľa APG IV (a APG III; názvy kládov nad čeľaďami sú podľa Lundberga) je takýto:
rad astrotvaré (Asterales):
Rad astrotvaré (Astrales) celkovo môže byť v závislosti od autora a roku definovaný nasledujúcimi rôznymi spôsobmi (definície sú zoradené od najužšej po najširšiu): Prvé tri definície sú staršie, štvrtá je súčasná.
Zdroje tejto kapitoly:
Lalbenque (kantón)
Lalbenque je francúzsky kantón v departemente Lot v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 13 obcí.
Vescheim
Vescheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matala
Matala je dedina 55 km juhozápadne od Iraklio na Kréte. Je súčasťou krajskej jednotky Iraklio a správneho celku Timbaki.
História
Umelé jaskyne v matalských útesoch boli vytvorené už v neolite. V minojskom období bola Matala prístavom pre Faistos. V roku 220 pred Kr. bola Matala obsadená obyvateľmi Gortyny a počas rímskeho obdobia Matala slúžila ako gortynský prístav. V 1. a 2. storočí boli jaskyne používané ako hrobky. Jedna jaskyňa sa nazýva „Brutospeliana“ pretože podľa legendy bola často navštevovaná rímskym vojvodcom Brutom.
Potom bola Matala obyčajnou rybárskou dedinou. V šesťdesiatych rokoch 20. storočia jaskyne zabrali hippies, ktorí boli neskôr vyhnaní. Dnes je Matala malou dedinkou, ktorá žije hlavne z turistiky. Matalská pláž je dlhá asi 250 m a široká 45 m.
Kanadská folková speváčka Joni Mitchell skúsenosti s matalskými hippies popísala v roku 1971 v svojej skladbe Carey.
Mytológia
Keď Zeus v podobe bieleho býka uniesol Európu cez more, priniesol ju na matalskú pláž. Tam sa zmenil na orla a odletel s ňou do Gortyny, kde ju znásilnil.
La Rue-Saint-Pierre (Seine-Maritime)
La Rue-Saint-Pierre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Anekántaváda
Anekántaváda je džinistické učenie o mnohostrannosti skutočnosti. Jeho základy položil Mahávíra, podrobnejšie rozpracované však bolo až neskôr. Je kombináciou iných blízkych džinistických náuk: sjádvády a najavády.
Thenissey
Thenissey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Anekántaváda
V západnom myslení je obdobou anekántavády relativizmus a subjektivizmus.
Thenissey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Béla Angyal (politik)
Ing. Béla Angyal (* 22. máj 1958, Kolárovo) je slovenský úradník (zastávajúci niekoľko významných pozícií, napríklad predseda Úradu pre verejné obstarávanie) a politik (poslanec Nitrianskeho samosprávneho kraja). Je členom SMK, pred zjednotením do koalície bol členom predsedníctva Maďarskej občianskej strany. Je ženatý, má dve deti. Býva v Kolárove.
Vysokoškolské vzdelanie získal na Elektrotechnickej fakulte Českého vysokého učenia technického v Prahe v rokoch 1977-1982. Po skončení vysokej školy začal pracovať v Rozvodnom závode ZSE Komárno ako technik.
Krátko na to, 10. marca 2005 nastúpil do funkcie predsedu Úradu pre verejné obstarávanie.
Penza
Penza je mesto v Rusku, nachádzajúce sa v Povolží, zhruba 550 km juhovýchodne od Moskvy. Je centrom Penzianskej oblasti a má 522 000 obyvateľov.
História
Penza má svoj názov odvodený podľa rieky, na ktorej bolo pôvodne založené. Prvý osadníci tu vybudovali drevenené domy bez akéhokoľvek plánu v roku 1663; v tej dobe bola Penza pohraničné mesto. V roku 1793 tu bolo otvorené prvé divadlo. Kamenné domy sa tu začali stavať až v 19. storočí.
Priemysel
V meste sa vyrábajú zariadenia a stroje pre ťažbu ropy, hodinky a elektrotechnika. Tiež sa tu vyrába papier.
Významné budovy a inštitúcie
Keďže je mesto centrum celej oblasti, nachádzajú sa tu univerzity. Je ich celkovo päť (Štátna technická univerzita, Pedagogická univerzita, Poľnohospodárska akadémia, Technologický inštitút a Inštitút staviteľstva). Tiež sa tu nachádza ďalších 13 vysokých škôl a 77 nižších škôl. Boli tu vybudované štyri múzeá, tri divadlá a tri galérie.
Albrecht Habsburský
Albrecht Habsburský môže byť
Štátny znak San Marína
Štátny znak San Marína pochádza pravdepodobne zo 14. storočia. Na modrom štíte sú tri zelené hory s tromi striebornými vežami. Hory pripomínajú jednotlivé vrcholky (La Guaita, La Cesta a La Montale) hory Monte Titano, na ktorých vznikli zárodky San Marina. Každá z veží je ozdobená strieborným pštrosím perom.
Esternberg
Esternberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Schärding.
Štátny znak San Marína
Štátny znak je súčasťou štátnej vlajky San Marína.
Latronquière (kantón)
Latronquière je francúzsky kantón v departemente Lot v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 13 obcí.
Janáčkova ulica (Bratislava)
Janáčkova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Leoša Janáčka (1854 – 1928), českého hudobného skladateľa.
Je kolmá na Francisciho ulicu.
Let L-200 Morava
Let L-200 Morava je československé viacúčelové lietadlo, ktoré sa pre svoju obľúbenosť a kvalitu v súčasnosti používa hlavne na vyhliadkové lety.
Vývoj
Vývoj lietadla L-200, ktoré sa malo stať novým aerotaxíkom, začal v továrni Let Kunovice roku 1955. Výsledkom konštrukčnej kancelárie bol podarený päťmiestny kovový dolnoplošník. Prvý let prototypu XL-200 sa uskutočnil 9. apríla 1957. Pri letových skúškach sa ukázalo, že motory nie sú dosť výkonné. Nový plánovaný motor M-337 bol k dispozícii až roku 1959 a jeho inštalácia výrazne zlepšila výkony lietadla. Do roku 1964 sa vyrobilo 367 kusov lietadiel všetkých typov.
Technické údaje
náhľad|Let L-200D Morava
Hawker Tempest
Hawker Tempest (tempest znamená v preklade búrka) bol veľmi výkonným britským stíhacím/bombardovacím lietadlom používaným počas druhej svetovej vojny. Na rozdiel od väčšiny najpoužívanejších britských lietadiel vznikol až počas vojny.
Vznik a vývoj
thumb|left|Prototyp lietadla Tempest Mk.V (sériové číslo HM595) thumb|right|Nové Tempesty Mk.II, cca 1945. Stroje však prišli neskoro na to, aby sa zúčastnili bojov druhej svetovej vojny
Stíhacie lietadlo Tempest vzniklo radikálnou modernizáciou typu Hawker Typhoon, keď po prvých letových testoch prototypov bolo jasné, že konštruktéri zvolili profil s príliš veľkou relatívnou hrúbkou, takže krídlo malo väčší odpor než sa očakávalo. Výsledkom bola konštrukcia stroja, ktorý firma spočiatku označovala ako Typhoon Mk.II. V roku 1940 bolo navrhnuté úplne nové krídlo poloeliptického pôdorysu, s nižším, úplne novým profilom. Bola objednaná stavba piatich prototypov s rôznymi motormi, z ktorých najprv sa do vzduchu dostal Tempest V s motorom Sabre II (teda rovnaký motor, ktorý poháňal už starší Typhoon). Prvý sériový Tempest Mk.V bol zalietaný v lete 1943, na jar 1944 sa Tempesty dostali k operačným jednotkám do výzbroje. Lietadlo bolo vyzbrojené štyrmi kanónmi kalibru, malo možnosť niesť bomby, prídavné nádrže či neriadené raketové strely. Mohlo dosiahnuť rýchlosť až vyše /h, a tak bolo nasadzované proti lietadlovým strelám V-1 (Fi-103). Firma Hawker vyrobila 805 strojov Tempest V a po vojne ešte 142 lietadiel verzie Mk.VI s výkonnejšou verziou motora Sabre, určené pre prevádzku v trópoch, s väčším chladičom kvapaliny a oleja (tie boli premiestnené do nábežnej hrany krídla). Výroba Tempestov trvala až do roku 1946. Celkom bolo vyrobených 1 702 kusov všetkých verzií (t. j. Mk.V, Mk.II a Mk.VI).
Vrbičany (okres Kladno)
Vrbičany sú obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 239 obyvateľov, z toho 117 mužov a 122 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,3 roka (muži 36,0 roka, ženy 40,4 roka).
Hawker Tempest
Vznik a vývoj
thumb|right|Doplňovanie paliva a výzbroje do lietadla Hawker Tempest Mk.V 3. perute RAF na základni Newchurch v [[Kent (grófstvo)|Kente, jún 1944]]
Operačné nasadenie
Lietadlá Tempest ašpirovali vďaka svojej rýchlosti i ostatným vlastnostiam na titul najlepšej stíhačky RAF. S Tempestom lietal aj francúzsky pilot Pierre Clostermann JJ–W (sériové číslo EJ893), US–G (sériové číslo NV968), JF–E (sériové číslo NV994) a JF–E (sériové číslo NV724) „Veľký Karol“ („Le Grand Charles“), ktorý napísal knihu Veľký cirkus, v ktorej sú okrem iného popísané aj vlastnosti tejto stíhačky.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Východná
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Východná v okrese Liptovský Mikuláš.
La Trinité-du-Mont
La Trinité-du-Mont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bôrik (prírodná rezervácia)
Bôrik je prírodná rezervácia v obciach Lučivná a Mengusovce v Popradskom okrese.
Prírodná rezervácia sa nachádza na západnom svahu Bôrika celku Kozie chrbty v katastroch obcí Lučivná a Mengusovce v Popradskom okrese. Je súčasťou ochranného pásma Tatranského národného parku.
Rozloha rezervácie je 207 400 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Pamiatka bola vyhlásená v roku 1991 Slovenskou komisiou pre životné prostredie vyhláškou 166/1991 Zb. z 15. januára 1991 o ŠPR a CHN v Tatranskom národnom parku. Spravuje Štátna ochrana prírody Správa Tatranského národného parku. Predmetom 5. stupňa ochrany je „''Vzácny doklad vývoja vegetácie podtatr. oblasti v minulosti. Biocenóza tvorená zmesou prealpínskych, dealpínskych a xerotermných druhov rastlín na vápencovom podklade a vzácnych druhov živočíchov dol. časti montánneho stupňa''“.
Tunel Bôrik na Diaľnici D1 mal byť projektovaný tak, aby „zabezpečoval požiadavky ochrany krajinného prostredia prírodnej rezervácie Bôrik v ochrannom pásme chránenej krajinnej oblasti TANAP“. Podľa stavebného portálu ASB museli stavbári kvôli prírodnej rezervácie šetriť priestor a „dôsledne dbali na ochranu životného prostredia“.
Lauzès (kantón)
Lauzès je francúzsky kantón v departemente Lot v regióne Midi-Pyrénées. Tvorí ho 12 obcí.
Thoires
Thoires je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Obtočník Váhu
Obtočník Váhu je geomorfologický útvar na strednom Považí v katastrálnom území obce Hrádok v okrese Nové Mesto nad Váhom. Od roku 1983 je prírodnou pamiatkou. Jeho rozloha je. Organizačne spadá pod správu CHKO Biele Karpaty. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: ''Unikátny geomorfologický útvar na strednom Považí, kde je možné študovať vývoj, ktorý prekonalo alúvium Váhu po pleistocénnom zaľadnení. Je to dôležitá ekostabilizačná plocha poľnohospodárskej krajiny v okolí.''
Feldkirchen an der Donau
Feldkirchen an der Donau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Urfahr-okolie.
Žije tu 5 147 obyvateľov (1. 1. 2010).
Javorník (Šumava)
Javorník je najvyšší vrchol Javorníckej hornatiny ležiaci v severozápadnom okraji okresu Prachatice, nad rovnomennou dedinou.
Za dôb druhej svetovej vojny bol Javorník najvyššou horou Čiech na území protektorátu a rozhľadňa slúžila ako protiletecká pozorovateľňa.
Rozhľadňa
Šumavský spisovateľ Karel Klostermann mal toto miesto v obľube a spolu so svojimi priateľmi sa usilovali o výstavbu rozhľadne. Prípravy prerušila svetová vojna, preto k ďalším prípravám ku stavbe došlo až v medzivojnovom období. Kamenná rozhľadňa bola dokončená a sprístupnená 28. augusta 1938 a nesie meno spisovateľa Klostermanna. Po dostavbe bola vysoká, ale v 70. rokoch 20. storočia ju prerástol okolitý smrekový les, čím prestala plniť svoju funkciu. V rokoch 2002–2003 bola nastavená na výšku, pri čom vyhliadková plošina je nad zemou. Od tej doby slúži i pre mobilných operátorov.
Michael Biehn
Michael Connell Biehn (* 31. júl 1956, Anniston, Alabama, USA) je americký herec a režisér. Je známy hlavne svojou úlohou Kylea Reesea, vojaka z budúcnosti v scifi trileri Terminátor a úlohami vo filmoch Votrelci (ako Dwayne Hicks) a Priepasť (ako Hiram Coffey).
Mladosť
Aj napriek tomu, že sa narodil v meste Anniston v Alabame, vyhrastal v meste Lincoln v Nebraske. Keď mal 14 rokov, tak sa rodina opäť presťahovala do Lake Havasu City, kde získal školské štipendium na University of Arizona. Dva roky pred ukončením štúdia skúsil šťastie a zahájil svoju hereckú kariéru v Hollywoode.
Súkromný život
Bol dvakrát ženatý. Jeho prvé manželstvo bolo s Carlen Olsenovou v rokoch 1980-1985, s ktorou má dvoch synov, dvojčatá Devona a Taylora (* 1983). Od januára 1988 žije s Ginou Marshalovou, s ktorou má tiež dvoch synov, Caelana Michaela (* 1992) a Alexandra (* 2003).
Zájezd (okres Kladno)
Zájezd je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 115 obyvateľov, z toho 59 mužov a 56 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 36,0 roka, ženy 38,2 roka).
Jozef Schek
Jozef Schek, vlastným menom Jozef Babušek (* 3. september 1921, Bratislava – † 22. august 2013, Piešťany) bol slovenský karikaturista, ilustrátor, grafik, typograf, autor plastík a kresliar komiksov. Je považovaný za jedného zo zakladateľov slovenského komiksu a moderného kresleného humoru.
Štúdium
Študoval agronómiu v Brne, v roku 1948 však musel školu tesne pred štátnicami opustiť pre zlý kádrový posudok a pracoval deväť rokov ako technický kresliar v piešťanskej Kovotechne. V roku 1960 začal pracovne pôsobiť v Bratislave, kde absolvoval ako 44-ročný štúdium dejín umenia (cirkevná architektúra), avšak bývať už ostal v Piešťanoch.
Tvorba
Jeho prvým komiksom bol Dozorca a väzeň (1947), uverejňovaný v humoristickom časopise Šidlo, ktorý vydávala Demokratická strana. Od roku 1959 spolupracoval s humoristickým časopisom Roháč. V roku 1965 v ňom začal publikovať najdlhší česko-slovenský komiks Jožinko (podtitul: Dieťa svojich rodičov), ktorý vychádzal (s prestávkou v roku 1975) až do roku 1988. Podľa vlastných slov mu nakreslenie jedného dielu Jožinka trvalo dve hodiny, omnoho viac času mu zabralo prísť na nápad, ktorý by sa mu zdal vtipný. Jožinko istý čas vychádzal aj v českom časopise Pionýr pod názvom Pepánek.
Namaľoval prvý sci-fi komiks v Česko-Slovensku Desiata planéta. Sci-fi a dobrodružné komiksy kreslil úplne iným štýlom než humoristické. V rokoch 1965 – 1991 namaľoval pre české a slovenské časopisy 23 dobrodružných komiksov na pokračovanie. S autorkou predlohy vedecko-fantastických komiksov Kamilou Staškovou spolupracoval v rokoch 1960 – 1991, od roku 1973 do 1987 boli tieto komiksy uverejňované na dvojstrane v časopise Elektrón. V roku 1991 ilustroval pre detský časopis Ohník svoj posledný komiks Kniha džungle, ktorým predstavil už svoj tretí umelecký prejav.
Samarské metro
80px|left right|thumb|Mapa samarského metra right|thumb|Stanica Samarskaja
Jozef Schek
Tvorba
V roku 1968 začína jeho desaťročná spolupráca s českými časopismi, v tomto období nakreslil komiksy:
Vibersviller
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jozef Schek
Ocenenia
Primátor Piešťan Remo Cicutto mu udelil ocenenie Kultúrna osobnosť roka 2006.
Samarské metro
Samarské metro (rus. Самарский Метрополитен) je podzemná rýchlodráha v Samare. Otvorená bola v roku 1987, je to piate metro v Rusku a dvanáste v bývalom ZSSR.
Vibersviller
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jozef Schek
Rodina
Má dcéru Lauru, ktorá od roku 1997 žije v Kanade.
Vibersviller
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Samarské metro
Vznik a vývoj
Mohutný rozvoj mesta v druhej polovici 20. storočia mal za následok značný rast počtu obyvateľov. Situácia spôsobovala rastúce dopravné problémy. Prvé projekty metra sa objavili v 70. rokoch, o desať rokov neskôr sa začalo s výstavbou. Prvý úsek metra navrhol moskovský ústav Metrogiprotrans, schválený bol 23. mája 1980. Išlo o úsek dlhý 17,3 km s trinástimi stanicami. Náklady boli 225 miliónov rubľov, zabezpečená mala byť doprava centra mesta a priemyselnej Bezymjanskej zóny.
Otvorenie prvého úseku bolo 25. decembra 1987. Prvý úsek Pobieda – Jungorodok) mal 4 stanice, celá plánovaná trať nebola dobudovaná, a jedno depo. Nová trať skrátila spojenie medzi priemyselnými štvrťami na okraji mesta s obytnými v centre. Vo vtedajšom Kujbyševe bol sprevádzkovaný Kujbyševskij metropoliten. Všetky stanice boli podzemné okrem povrchovej stanice Jungorodok.
Prvý úsek dlhý 4,5 km sa začal po svojom otvorení na severozápadnom konci predlžovať. Stavebné práce spomalil rozpad ZSSR, finančné prostriedky na stavbu metra klesali každoročne, a následná zmena spoločensko-ekonomických podmienok v krajine. Celý projekt bol prevedený na mesto, zrušená bola celoruská jednota organizácie výstavby podzemných dráh v krajine. V roku 1992 bola otvorená stanica Sovětskaja hoci Sovietsky zväz už rok neexistoval, prevádzkovaná trasa sa rozšírila o 1623 metrov. Stanica Sportivnaja sa sprevádzkovala o rok neskôr, v marci 1993 a Gagarinskaja v decembri. Ďalším prírastkom bolo sprevádzkovanie 1 300 metrov jednokoľajového úseku ukončeného stanicou Moskovskaja v decembri 2002, druhá polovica bola otvorená po dokončení stanice Rossijskaja v roku 2007. Na tejto linke bola v roku 2014 otvorená posledná stanica Alabinskaja.
La Vaupalière
La Vaupalière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roswell (Nové Mexiko)
Roswell je mesto v štáte Nové Mexiko v USA. Počet obyvateľov je 48366 (2010). V roku 1947 sa tu údajne zrútilo UFO, pozri roswellský prípad.
Kostol najsvätejšieho mena Ježišovho pri Largo di Torre Argentina
Kostol najsvätejšieho mena Ježišovho pri Largo di Torre Argentina alebo skrátene Kostol Ježiša (tal. Chiesa del Gesù) je baroková sakrálna stavba v Ríme. Je materským chrámom jezuitskej rehole.
Kostol je príkladom stavieb, ktorých povesť prekročila nielen hranice mesta, ale aj štátu. Vďaka činnosti jeho zakladateľov sa stal známym takmer na celom svete. Z architektonického hľadiska predstavuje del Gesù vzorový model kostolov postavených v tzv. jezuitskom stavebnom štýle.
Dejiny stavby
Pôvodne na tomto mieste stával malý farský kostol Santa Maria della Strada. V roku 1542, dva roky po vzniku jezuitského rádu, pridelil pápež Pavol III. rehoľným bratom tento malý kostolík a o sedem rokov nato ho povolil zbúrať, aby na jeho mieste mohol vzniknúť väčší chrám, hodný rastúceho významu rehole. Takmer dvadsať rokov však trvalo vyriešenie rôznych majetkových sporov, kým sa v roku 1568, vďaka mecenášstvu kardinála Alessandra Farnese, začalo so stavbou.
Kardinál Farnese poveril vypracovaním projektu nového kostola renomovaného architekta Giacoma Barozziho. Barozzi (známy najmä pod menom mesta, z ktorého pochádzal, Vignola) sa zhostil úlohy so cťou a vytvoril projekt, ktorý sa svojou koncepciou a architektonickým prevedením stal vzorom mnohých barokových sakrálnych stavieb v Európe.
Pôdorys kostola má tvar latinského kríža s ukončením v podobe apsidy podľa vzoru ranokresťanských bazilík. Vignola, ktorý na stavbe pracoval až do konca svojho života, touto koncepciou vyhovel religióznym požiadavkám zadávateľov stavby. Rádoví stavitelia po Vignolovej smrti stavbu i dokončili a v novembri 1584 vysvätili. Dnešný vzhľad priečelia kostola, otvárajúceho sa do rovnomenného námestia, je výsledkom práce významného talianskeho sochára a architekta druhej polovice 16. storočia Giacoma della Portu, ktorý v diele spojil prvky renesančného a barokového stavebného slohu.
Architektúra stavby
vľavo|náhľad|[[Baciccio, Vzývanie baránka, 1682, freska v apside]]Kostol má v pôdoryse tvar latinského kríža s centrálnou kupolou nad miestom kríženia pozdĺžneho a priečneho ramena. Architektonicky je kostol jednoloďovou stavbou s priečnym transeptom, pričom loď je po bokoch členená na každej strane štvoricou malých kaplniek.