cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gárdonský okres
Gárdonský okres je okres v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Gárdony.
František Ernest Scherer
František Ferdinand Ernest Scherer (* 1. apríl 1805, Blatná, Česko – † 16. marec 1879, Piešťany) bol lekár a balneológ. Priekopník zavádzania moderných lekárskych metód do kúpeľníctva.
Vyštudoval medicínu a farmáciu vo Viedni. Po dvojročnej chirurgickej praxi sa v roku 1828 usadil v Piešťanoch, kde sa stal prvým kúpeľným lekárom. Zaviedol vedecký prístup do kúpeľnej liečby. V roku 1863 založil Vojenský kúpeľný ústav Piešťany, na ktorého vybudovanie prispel pozemkom a 4000 zlatými.
Svoje znalosti a postrehy z kúpeľnej liečby Scherer zhrnul v publikácii Die heissen Quellen und Bäder zu Pöstény in Ungarn vydanej roku 1837 v Lipsku.
Život ukončil samovraždou kvôli zákernej chorobe.
Pochovaný je na cintoríne na Bratislavskej ceste v Piešťanoch.
Bourlens
Bourlens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ivan Štrpka
Ivan Štrpka (* 30. jún 1944) je slovenský básnik, prozaik a textár, člen básnickej skupiny Osamelí bežci.
Životopis
Narodil sa v učiteľsko-úradníckej rodine, časť detstva strávil v obci Pata a vzdelanie získaval vo Veľkom Záluží, v Seredi a po krátkej pauze pokračoval v štúdiu v rokoch 1963 – 1969, kedy študoval odbor slovenčina – španielčina na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Po maturite pracoval v geologickom prieskume, počas štúdia na vysokej škole pôsobil zároveň aj ako redaktor v literárnych časopisoch (Mladá tvorba, Kultúrny život). Od roku 1970 bol redaktorom vydavateľstva Slovenský spisovateľ, v rokoch 1971 – 1973 bol redaktorom vydavateľstva Tatran. Od roku 1973 pôsobil ako dramaturg pre deti a mládež v Slovenskej televízii v Bratislave. V druhej polovici 80. rokov sa stal najprv šéfredaktorom časopisu Mladé rozlety, potom zástupcom šéfredaktora novovzniknutého periodika Literárny týždenník a v rokoch 1990 – 1993 bol šéfredaktorom časopisu Kultúrny život. V období rokov 1999 – 2010 bol šéfredaktorom časopisu Romboid.
Tvorba
Prvé básne začal uverejňovať v roku 1961 v časopise Mladá tvorba, no knižného debutu sa dočkal až v roku 1969, kedy mu vyšla zbierka básní Krátke detstvo kopijníkov. Vo svojich dielach sa snaží vyjadriť zážitkový a fantazijno-rozprávkový svet svojho detstva, ktorý mu splýva s bájnym dávnovekom ľudstva. Charakteristickou črtou pre jeho básne je odhodlanie k často riskantnému činu, preverovanie mravnej, ale aj fyzickej spôsobilosti postáv, prechádzanie od reality do fantazijna, prelínanie dvoch svetov, ale taktiež časté používanie zátvoriek, ktoré napomáhajú oddeľovať tieto svety a uvedomovať si ich rozdielnosť. V 70. rokoch mu bola pre jeho politické názory pozastavená publikačná činnosť.
Okrem vlastnej tvorby sa venoval i písaniu textov piesní, ktoré boli určené výlučne pre Deža Ursinyho a sú neobyčajným zjavom v slovenskej populárnej hudbe. Taktiež sa venuje prekladom z portugalčiny, španielčiny, taliančiny, maďarčiny a arabčiny. Jeho diela boli preložené do viacerých cudzích jazykov. Vzácne používa pseudonym František Osoba.
Poézia
Pôvodné zbierky: Súborné zbierky: Preložené zbierky:
Hudba
Ivan Štrpka je autorom prevažnej časti slovenských textov pre art rockového hudobníka Deža Ursinyho, s ktorým v rokoch 1978 – 1994 spolupracoval na 11 štúdiových albumoch a iných projektoch. Úryvky z niekoľkých Štrpkových publikovaných básní sú zhudobnené aj na elektronicko-industriálnom albume Krv čiernobielych fotografií (2015), spoločnom diele interpretov Imiafan a Martin Burlas.
Stanislav Felber
Stanislav Felber (* 7. máj 1905, Praha - † 27. október 1956, Bratislava) bol slovenský filozof matematiky.
Bratislavská arcidiecéza
Bratislavská arcidiecéza alebo Arcibiskupstvo Bratislava, v úradnom styku Rímskokatolícka cirkev, Bratislavská arcidiecéza je metropolitnou arcidiecézou Západnej provincie rímskokatolíckej cirkvi na Slovensku so sídlom v Bratislave.
História arcidiecézy
Bratislavská arcidiecéza bola zriadená pápežom Benediktom XVI. na slávnosť spolupatrónov Európy sv. Cyrila a Metoda 14. februára 2008 odčlenením od Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy, ktorá bola zároveň premenovaná späť na Trnavskú arcidiecézu. Vyhlásením týchto dekrétov poveril pápež Benedikt XVI. pápežského legáta kardinála Jozefa Tomku. Vznik arcidiecézy v Bratislave odôvodnil hlavne dvomi faktmi: výrazným vzrastom obyvateľstva a významným postavením Bratislavy ako hlavného mesta Slovenskej republiky.
Zároveň bola vyhlásená za metropolu Západnej cirkevnej provincie a ako sufragánne biskupstvá jej boli podriadené Trnavská arcidiecéza a Banskobystrická, Nitrianska a novozriadená Žilinská diecéza.
Za prvého arcibiskupa metropolitu bol menovaný Stanislav Zvolenský.
Biskupi pochádzajúci z dnešného územia arcidiecézy
náhľad|Katedrála sv. Martina
Územie arcidiecézy
Arcidiecéza sa nachádza v západnej časti Slovenska. Rozprestiera sa na území troch krajov. Okrem celého Bratislavského kraja patria k arcidiecéze aj okresy Senica, Skalica a severozápadná časť okresu Dunajská Streda v Trnavskom kraji a okres Myjava v Trenčianskom kraji.
Dekanáty
Bratislavská arcidiecéza je rozčlenená na 10 dekanátov.
Poznámky
Kňazi a diakoni spolu
Vianden
Vianden je luxemburské mesto, ktorá sa nachádza v kantóne Vianden v okrese Diekirch.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Vianden má 1 692 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 10,01 % bola v Vianden nezamestanosť vyššia o 3,04 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Dvorníky
Dvorníky sú stará vinohradnícka obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci je rímskokatolícky kostol Povýšenia sv. Kríža z roku 1788. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1247, ale miestna časť Posádka sa spomína už v r. 1217. Nachádzala sa tu pevnosť chrániaca brod cez rieku Váh. Obec je najväčšia v okrese.
V starých listinách sa o Dvorničanoch píše, že je to ľud veselý a zábavný, i keď rozprávajú veľmi tvrdo a aj povahovo sú tvrdošijní. Táto vlastnosť a nárečie sa zachovalo až dodnes, spolu s pestovaním viniča a výrobou kvalitného vína. Každoročne na jeseň sa koná ochutnávka vín a hodovanie spojené s pitím burčiaku, konzumáciou husaciny a plesnivého syra.
Mativeri
Mativeri je jeden z obývaných ostrovov na atole Alif Alif na Maldivách. Počet obyvateľov je 706 (jún 2006), dĺžka ostrova 775 m, šírka 475 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 84,82km.
Martonvásársky okres
thumb|Okres Martonvásár
Martonvásársky okres je okres v Stoličnobelehradskej župe a sídlom okresu je mesto Martonvásár. Rozloha okresu je 277,13 km². Okres sa rozkladá približne 30 km juhozápadným smerom od Budapešti a prechádzajú ním diaľnice M6 a M7. Pri juhovýchodnom okraji okresu preteká rieka Dunaj. Obyvateľstvo okresu sa zaoberá hlavne poľnohospodárstvom - (ovocie, zelenina, pšenica, kukurica) a chovom dobytka.
V okrese sú dve mestá - Martonvásár a Ercsi a 6 obcí (v zátvorkách počet obyvateľov v januári 2012).
V januári 2012 bol celkový počet obyvateľov 26 840.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Girovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Girovce v okrese Vranov nad Topľou.
Vincent Auriol
Vincent Auriol (* 27. august 1884, Revel, Francúzsko – † 1. január 1966, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky politik a 16. prezident Francúzska od 16. januára 1947 do 16. januára 1954.
Životopis
Narodil sa v rodine pekára v Reveli. V roku 1905 získal magisterský diplom práv (neskôr i doktorát) a pracoval ako advokát v Toulouse. Bol sympatizantom strany SFIO (predchodca dnešnej Parti socialiste) už od jej vzniku v roku 1908 a založil denník Le Midi socialiste (voľný preklad Socialistický Juh).
V rokoch 1914 až 1940 pôsobil ako poslanec za Muret v ktorom bol od roku 1925 starostom. Ako tajomník socialistického klubu v Poslaneckej snemovni (od roku 1928) sa stal postupne finančným expertom SFIO a postupne i jedným z jej hlavných vodcov.
V rokoch 1924 až 1926 predsedal finančnej komisii Poslaneckej snemovne, bol i ministrom financií. Nesúhlasil s mníchovskou dohodou. Je jedným z osemdesiatich poslancov, ktorí 10. júla 1940 hlasovali proti udeleniu plnej moci maršalovi Pétainovi.
V septembri toho roku bol zatknutý a väznený. V liste Léonovi Blumovi však vyslovil nádej a osobnú istotu, že demokratické mocnosti porazia nacistické i fašistické režimy. V auguste 1941 bol zo zdravotných dôvodov prepustený do domáceho väzenia, kde písal revolučný spis Hier et demain ("Včera a zajtra", parafráza Verneovej zbierky). Vyjadril tu nemožnosť zotrvania v pravidlách tretej republiky a načrtol tým základ pre vývoj inštitúcii republiky štvrtej.
Postupne sa mu zo svojho domáceho väzenia podarilo nadviazať kontakt so socialistickými rezistentmi; sám vstúpil do francúzskeho odboja a v roku 1943 sa mu podarilo preletieť do Londýna. V roku 1944 sa stal prezidentom finančnej komisie Alžírska a poradcom generála de Gaulla.
V roku 1946 bol menovaný predsedom prvého, potom i druhého Ústavodarného zhromaždenia, v roku 1947 sa stal prvým prezidentom Štvrtej francúzskej republiky.
Kvôli sporu s Guyom Molletom, opustil SFIO a v roku 1958 využil svoju pozíciu prezidenta a historického vodcu socializmu, aby založil zjednotenú stranu PSA (Parti socialiste autonome, založenú na základe súhlasu strán Socialistickej internacionály).
Zoznam planétok 58251 – 58500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Vincent Auriol
Životopis
Jeho posledným činom bola verejná výzva k voľbe Françoise Mitterranda v prezidentských voľbách v roku 1965.
Křížový
Křížový je prírodná pamiatka ev. č. 2042 južne od obce Ratibor v okrese Vsetín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú skalné odkryvy svahového mrazového zrubu s nadväzujúcou kryoplanačnou terasou, zvyšok prirodzeného dubového lesa s výskytom vzácnej fauny, najmä holub plúžik, ďatľa čierneho, bociana čierneho a netopierov. Prírodná pamiatka sa nachádza na juhovýchodnom svahu rovnomenného 670 metrov vysokého vrchu spadajúceho do Hostýnsko-vsetínskej hornatiny.
Územie pamiatky sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Semetín.
Baranka
Baranka môže byť:
Protesty v Turecku v roku 2013
Protesty v Turecku v roku 2013 sú protesty v Istanbule a ďalších tureckých mestách. Konajú sa od 24. mája, zlom nastal 31. mája brutálnym zásahom polície proti demonštrantom. Zatiaľ pri protestoch zomrelo 5 ľudí a tisíce sú zranených. Protesty súvisia s kritikou vlády premiéra Recepa Tayyipa Erdoğana. Protesty vyvolal plán zrušiť park Gezi. Protestujúci používajú názov „çapulcu“, v turečtine znamenajúce vandal. Označenie bolo pôvodne použité premiérom, ale protestujúci ho prebrali a používajú ho s hrdosťou.
Bugár
Bugár je priezvisko, pozri Bugár (priezvisko), napr.:
Protesty v Turecku v roku 2013
Dianie
V polovici júna upútal pozornosť svojím tichým protestom Erdem Gündüz, zvaný stojaci muž. V pondelok 17. júna stál na Námestí Taksim 8 hodín a pozeral pritom do tváre Mustafu Kemala Atatürka. Jeho príklad nasledovali stovky ďalších ľudí.
Podpora v Turecku
Protestujúcich v Istanbule podporili „tisíce ľudí“ v hlavnom meste Ankare.
Zahraničné reakcie
Dňa 7. júna sa uskutočnila oficiálna návšteva slovenského premiéra Roberta Fica v Turecku, ktorý sa po rokovaniach s tureckým premiérom vyjadril, že tvrdé zásahy, boli aj v iných krajinách EÚ. Zároveň však zdôraznil, že sa na celú situáciu snaží pozerať objektívne. Podľa jeho vyjadrení Turecko chápe, že právo na slobodné zhromažďovanie a vyjadrovanie sa patria k demokracii, a ako také musia byť rešpektované. Spolu so slovenským premiérom uskutočnil v Turecku návštevu aj eurokomisár pre rozširovanie a susedskú politiku Štefan Füle, podľa ktorého treba zásahy tureckej polície „rýchlo a transparentne“ vyšetriť. Tureckých demonštrantov mal podporiť aj pochod v Bratislave 8. júna. Pod názvom „Za zastavenie násilia a dodržiavanie ľudských práv“ bola akcia zorganizovaná Inštitútom ľudských práv a tureckou komunitou.
Analýza
Podľa Hugha Popea za protestmi stoja väčšinou ľudia strednej triedy bez politickej príslušnosti. Podľa denníka SME „Niektorým ide o park Gezi, druhým prekáža čerstvý zákon, ktorý zakazuje akúkoľvek propagáciu alkoholu či jeho nočný predaj, čo sa im zdá ako snaha o islamizovanie spoločnosti. Väčšinu však spája nechuť k prílišnej arogancii tureckého premiéra.“
Tycho Brahe
thumb|Mauerquadrant (Tycho Brahe 1598) Tycho Brahe (-latinizované meno; pôvodné meno: Tyge Ottesen Brahe; nesprávne: Tycho de Brahe ; * 14. december 1546, Knutstorp burg, Dánsko (dnešné Švédsko) – † 24. október 1601, Praha) bol významný dánsky astronóm. Je považovaný za najlepšieho a najpresnejšieho pozorovateľa hviezdnej oblohy, ktorý bol prekonaný až šesťdesiat rokov po vynájdení ďalekohľadu.
Životopis
Bol potomkom starého šľachtického rodu. Študoval filozofiu a rétoriku v Kodani (15591562), potom právo v Lipsku. V roku 1565 zdedil značný majetok a začal sa venovať svojim koníčkom – alchýmii, ale predovšetkým astronómii. Neskôr pokračoval ešte v štúdiu chémie v Augsburgu. V roku 1571 sa po smrti otca vrátil do Dánska a získal vlastné observatórium. 11. novembra 1572 pozoroval (a popísal v spise O novej hviezde) výbuch supernovy v súhvezdí Kasiopea. Potom cestoval nejaký čas po Európe. Veľkorysá ponuka dánskeho kráľa Frederika II., ktorý mu dal postaviť laboratóriá a observatórium Uranienborg a Stjerneborg na ostrove Hven (dnešný názov Ven) ho primäla k návratu. Na kráľom darovanom ostrovnom observatóriu pracoval viac ako dvadsať rokov. V roku 1597 sa nepohodol s novým kráľom Kristiánom IV., nejaký čas cestoval po Európe a v roku 1599 ho Rudolf II. na radu Tadeáša Hájka z Hájku pozval do Prahy. Postavil nové observatórium v Benátkach nad Jizerou, kde mu posledných niekoľko mesiacov života robil asistenta Johannes Kepler.
Podľa povesti zomrel Brahe na prasknutie močového mechúra na bankete v Prahe, kde zo spoločenských dôvodov nemohol vstať od hostiny skôr než cisár, ale dnes sa zdá, že mal nejakú obličkovú chorobu, alebo podľahol otrave ortuťou zo svojich alchymistických experimentov.
Pochovaný je na pražskom Starom Meste v kostole Panny Márie pred Týnom pri Staromestskom námestí.
Tycho Brahe vytvoril originálnu kozmologickú teóriu: podľa nej je síce Zem stredom vesmíru, ale okolo nej obieha iba Slnko a Mesiac. Ostatné planéty obiehajú okolo Slnka. Vytvoril tak akýsi kompromis medzi geocentrickou teóriou Ptolemaia a teóriou heliocentrickou Mikuláša Kopernika.
Presným meraním paralaxy dokázal, že kométy sa nachádzajú zvonku mesačnej dráhy. Na základe Brahových pozorovaní (predovšetkým polôh Marsu) mohol o niekoľko rokov neskôr Ján Kepler formulovať svoje slávne zákony obehu planét.
Na Brahovu počesť bol pomenovaný mesačný kráter Tycho a planétka 1677 Tycho Brahe.
Scream & Shout
Pre veľký úspech bola nahratá aj hip-hopová verzia s rapermi ako Lil Wayne alebo Puff Daddy, avšak táto verzia sa s úspechom nestretla.
Chudík
Chudík je priezvisko, pozri Chudík (priezvisko), napr.:
Zuzana Licko
Zuzana Licko (* 1961, Bratislava) je americká grafická dizajnérka žijúca v Kalifornii. Do Spojených štátov prišla so svojou rodinou ešte ako dieťa. Študovala architektúru, fotografiu a programovanie, získala titul z grafickej komunikácie na University of California v Berkeley. .
Svoj pôvodný študijný smer architektúru vymenila za vizuálne štúdiá, predovšetkým kvôli tomu, že štúdium architektúry sa v jej očiach príliš podobalo obchodnej škole.
Na Berkeley, Zuzana navštevovala kurz kaligrafie, ktorý paradoxne patril medzi jej najmenej obľúbené, pretože musela písať pravou rukou napriek tomu že bola ľaváčka. Táto skúsenosť ju neskôr ovplyvnila v praxi - vo svojej tvorbe hojne využívala počítače.
Zuzana Licko je známa predovšetkým ako autorka množstva písmových rodín. Spolu so svojim manželom Rudy VanderLansom založila štúdio Emigre Fonts a vydávala vplyvný magazín o grafickom dizajne Emigre.
Časopis Emigre
Časopis vychádzal v období rokov 1984 až 2005. Prvých osem čísel sa zaoberalo témami spojenými z vysťahovalectvom ako sú hranice, kultúrne rozdiely či odcudzenie. Dynamicky pojatá vizuálna stránka časopisu upútala pozornosť mnohých dizajnérov, čo viedlo k ďalšiemu stupňu vývoja magazínu. Od čísla 9 sa časopis začal mapovať autorov a trendy v grafickom dizajne a postupne sa pretransformoval na platformu pre kritickú diskusiu a eseje o dizajne. Počas rokov prešiel niekoľkými zmenami formátu a grafickej úpravy, posledné číslo s podtitulom "The End" vyšlo v roku 2005.
Ocenenia
Licko a VanderLans získali nasledovné ocenenia:
Eseje Zuzany Licko
V anglickom jazyku:
Syndróm nepokojných nôh
Syndróm nepokojných nôh (tiež Ekbov syndróm) je neurologické ochorenie, ktoré sa prejavuje nepríjemnými a ťažko opísateľnými pocitmi v končatinách. Tie sa objavujú najmä večer a v noci. Zvyčajne postihuje dolné končatiny, no môže postihnúť aj horné končatiny, trup, či dokonca tvár.
Ochorenie sa vyskytuje u asi 5% populácie. Je spojené s vyššou úmrtnosťou.
Mórsky okres
thumb|Okres Mór
Mórsky okres je okres v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Mór.
Povinná výbava automobilu
Povinná výbava automobilu je súhrn nástrojov, náhradných dielov a ďalších doplnkov predpísaných právnymi predpismi krajiny na to, aby mohlo byť vozidlo považované za spôsobilé na prevádzku na pozemných komunikáciách. Povinná výbava musí byť vo vozidle prítomná kedykoľvek, keď je vozidlo prevádzkované na pozemných komunikáciách.
Vladimír Mečiar
Dr. h. c. JUDr. Vladimír Mečiar (* 26. júl 1942, Zvolen) je slovenský právnik a bývalý politik. Bol prvým (19901991), druhým (19921994) a tretím (19941998) predsedom vlády Slovenskej republiky v 90. rokoch 20. storočia. Počas prvého desaťročia po Nežnej revolúcii bol najpopulárnejším slovenským politikom. Často bol označovaný za populistu s autoritárskym správaním. S obdobím jeho vládnutia sú spojené viaceré závažné politické i ekonomické kauzy na Slovensku po novembri 1989. Vyšetrenie a objasnenie niektorých z nich znemožnil prijatím tzv. Mečiarových amnestií v roku 1998, ktoré boli zrušené až v roku 2017. Bol jediný predseda HZDS od jeho založenia v roku 1991 až do septembra 2013.
Ponovembrové obdobie – minister vnútra
Po Nežnej revolúcii vznikla na Slovensku 12. decembra 1989 vláda národného porozumenia, ktorú vytvorili predstavitelia Verejnosti proti násiliu spolu s členmi KSS. Keďže sa predstavitelia VPN nezhodli na tom, koho nominovať na post ministra vnútra, túto funkciu dočasne zastával predseda vlády Milan Čič. Začiatkom roku 1990 urobila VPN „konkurz“ na ministra vnútra, v ktorom aj na odporúčanie Alexandra Dubčeka zvíťazil neznámy podnikový právnik z Nemšovej – Vladimír Mečiar a 11. januára 1990 nastúpil do funkcie ministra vnútra a životného prostredia Slovenska.
Podľa Jána Budaja do tejto dočasnej (od 12. decembra 1989 do 26. júna 1990) Čičovej vlády V. Mečiar nevstúpil ako kandidát VPN (tým bol iba Vladimír Ondruš), ani ako nezávislý odborník (Ladislav Kováč, Michal Kováč, Ladislav Košťa, Ladislav Chudík, atď.). V. Mečiar bol politickým nominantom skupiny okolo A. Dubčeka Klub za socialistickú prestavbu Obroda. Vtedajší šéf „Obrody“ Ivan Laluha potvrdil verejne, že to bol on, kto predložil Čičovi požiadavku na Mečiarovu nomináciu za ministra vnútra.
Predseda vlády za VPN (1990 – 1991)
Po prvých slobodných voľbách v júni 1990 vytvorila vládu na Slovensku koalícia VPN, Kresťanskodemokratické hnutie a Demokratická strana. Aj vďaka popularite, ktorú si stihol vytvoriť svojimi častými verejnými vystúpeniami (napr. aj počas vzbury vo väznici Leopoldov v marci 1990), sa po voľbách ocitol v role hlavného kandidáta víťaznej VPN na predsedu slovenskej vlády v rámci česko-slovenskej federácie. Mečiara vehementne odporúčal za predsedu vlády aj tribún revolúcie Milan Kňažko.
Vo funkcii predsedu vlády však pôsobil kratšie ako rok od 27. júna 1990 do 23. apríla 1991. Už štyri mesiace po zostavení svojej vlády v októbri 1990 postavil politickú scénu pred otázku „buď ja, alebo on“. Domáhal sa, aby odstúpil minister vnútra Anton Andráš (KDH), ale jeho žiadosti šéfovia VPN a KDH nechceli vyhovieť. Andráš odporoval, ale Mečiar trval na jeho odchode argumentujúc bizarnými obvineniami (napríklad, že chce proti nemu vytiahnuť materiály, že bol agentom KGB, ktoré aj keby mal, nakoniec nevytiahol). Mečiar zvíťazil, keď Andráš podal demisiu. Nahradil ho od 22. novembra 1990 Ladislav Pittner (KDH), s ktorým mal Mečiar neskôr tiež podobné spory (napríklad v apríli 1991, keď vypukla kauza Tisova vila ).
Schopnosť dramatizovať a odhaľovať (protislovenské) konšpirácie tým, že dokumenty (napríklad o spolupracovníkoch bývalej Štátnej bezpečnosti z radov žurnalistov, politikov i duchovných) našiel jednoducho na stole, neprestal používať ani v ďalšej kariére. "„Prežil som deväť pokusov o atentát,“ tvrdil pri oslave svojej sedemdesiatky v televízii v roku 2012."Po atentátnikoch na Mečiara začali prvýkrát pátrať 26. októbra 1990 (počas sporu s Andrášom) na základe rečí pochybného kriminálnika.
Vtedajší minister financií a neskorší prezident Michal Kováč vo svojich Pamätiach píše, že premiér Mečiar si stopercentnú lojalitu niektorých členov vlády vynucoval tým, že sa im vyhrážal svojimi poznatkami o ich spolupráci s ŠtB. „Bral som to ako jeho chorobnú záľubu a myslel som si, že si z toho netreba nič robiť.“
Konflikt a založenie HZDS
Začiatkom roku 1991 sa dostal do otvoreného sporu s vedením VPN. 3. marca 1991 v relácii STV Hovorí predseda vlády, namiesto Mečiara vystúpil Kňažko s vyhlásením, že sa vedenie strany na čele s Fedorom Gálom snaží obmedzovať Mečiara v práci a cenzuruje ho. (Mečiar, hoci bol premiérom, nebol členom užšieho vedenia VPN. V strane začali silnieť hlasy volajúce po tom, aby práve Mečiar šéfoval VPN. Na sneme VPN v Topoľčanoch v dňoch 23. a 24. februára 1991 v súboji o post predsedu ho napokon Gál porazil. Relácia STV Hovorí predseda vlády sa nevysielala naživo, ale v STV ju nahrávali dopredu. Keď sa Mečiar od riaditeľa televízie dozvedel, že predstavitelia VPN od neho žiadali, aby im nahrávku s príhovorom odovzdal ešte pred jej odvysielaním, poslal namiesto seba do relácie Kňažka.) „Dnešná smutná skúsenosť s existenciou cenzúry, na ktorú si osobuje právo akési politbyro vo vzťahu k predsedovi slovenskej vlády, ma donútila k tomu, aby som sa verejne dištancoval od takýchto postupov“, povedal Kňažko. O dva dni na to, 5. marca 1991, vznikla platforma VPN „Za demokratické Slovensko“ (VPN-ZDS), do ktorej prešla značná časť členov VPN.
Po vyostrení konfliktu s vedením VPN parlament v apríli 1991 odvolal Mečiara z funkcie predsedu vlády (na Mečiarovu stranu sa vtedy pridal aj Ján Budaj ). V popularite mu to ale neuškodilo. Práve naopak, on a jeho hnutie sa tešili takmer deväťdesiat percentnej podpore. Platforma ZDS sa potom pretransformovala na politickú stranu Hnutie za demokratické Slovensko (HZDS). Mečiar bol 22. júna 1991 zvolený za predsedu HZDS. Spolu s ním do HZDS odišli Michal Kováč, Kňažko, Rudolf Filkus, Augustín M. Húska, Ivan Lexa, Anna Nagyová a ďalší. Prví štyria menovaní sa stali podpredsedami.
Zakladateľ štátu
Nešlo však všetko podľa jeho predstáv. 15. februára bol zvolený a 2. marca 1993 nastúpil do funkcie prvého prezidenta Michal Kováč. Na stretnutí s funkcionármi HZDS 27. a 28. novembra 1993 v Zlatej Idke, ktorého nahrávku podľa Mariána Leška sprístupnil niektorý z funkcionárov, Mečiar povedal:
"„Ak by sme, nedajbože, museli ísť do predčasných volieb, tak aby sme boli takí silní, že prevalcujeme všetko.. je nám to už proste jedno, my sme už bití ako žito za pozitívnu robotu, že to prevalcujeme, nech sa deje vôľa Božia, že sa do toho pustíme tak, že sa potom budú všetci diviť.“"
Jeho predtucha sa splnila. Tri mesiace po Zlatej Idke stratila Mečiarova vláda parlamentnú väčšinovú podporu. Prezident Michal Kováč v marci 1994 predniesol v národnej rade správu o stave spoločnosti, v ktorej kritizoval jeho spôsob vládnutia, čo nakoniec viedlo k predčasným voľbám.
Predseda s prestávkou
Úrad predsedu vlády zastával do 14. marca 1994, kedy bola jeho vláda odvolaná a nastúpila vláda Jozefa Moravčíka. Po voľbách koncom roka 1994, v ktorých jeho strana opäť zvíťazila, bol od 13. decembra 1994 do 29. októbra 1998 znovu predsedom vlády SR.
Počas tejto jeho vlády bol 31. augusta 1995 unesený syn slovenského prezidenta Michal Kováč ml. do rakúskeho Hainburgu a medzi hlavných podozrivých sa dostala slovenská tajná služba SIS. Spojka korunného svedka únosu Róbert Remiáš následne v apríli 1996 zhorel pri výbuchu auta v Karlovej Vsi. Páchateľov únosu a súvisiacej vraždy Remiáša (ak by boli obviňovaní ľudia spájaní s únosom) Mečiar v roku 1998 amnestoval. Tiež došlo k protiústavnému odvolaniu poslanca Františka Gauliedera (1996) a zmareniu referenda o vstupe do NATO a priamej voľbe prezidenta (1997). Slovensko sa začalo pomaly dostávať do medzinárodnej izolácie a nepočítalo sa s jeho prijatím do Európskej Únie ani do NATO.
Vyhrané voľby 1998 a odchod do opozície
Po voľbách v septembri 1998, v ktorých opäť tesne zvíťazil, nebola jeho strana schopná vytvoriť koalíciu a preto sa predsedom vlády stal Mikuláš Dzurinda. Mečiar, hoci bol lídrom kandidátky HZDS, do poslaneckej lavice nezasadol. Vzdal sa funkcie poslanca a na jeho miesto nastúpil ako náhradník Ivan Lexa. Odchádzajúci premiér tvrdil, že po odchode z funkcie stále vlastní iba trojizbový byt a starú „korzičku“.
"„Je to koniec slovenskej cesty. Tá sa týmito voľbami skončila,“ povedal Mečiar 30. septembra 1998 v poslednom príhovore v STV v relácii Ako ďalej, pán premiér. Na rozlúčku zaspieval. „S Pánom Bohom, idem od vás, neublížil som, neublížil som, žiadnemu z vás.“"
Kandidatúra na prezidenta 1999
V prvom kole prezidentský volieb v roku 1999, ktoré sa konali po prvýkrát ako priame, Mečiar získal 37,23 % hlasov, čím sa umiestnil na druhom mieste. V druhom kole získal s 42,81 % hlasov, opäť druhé miesto, voľby prehral a prezidentom sa stal Rudolf Schuster.
HZDS pod vedením Vladimíra Mečiara zvíťazilo aj v parlamentných voľbách v roku 2002, ale znovu nebolo schopné vytvoriť vládu a preto zostalo naďalej v opozícii. Vládu vytvorila opäť koalícia na čele s premiérom Dzurindom. V roku 2003 bolo HZDS premenované na ĽS-HZDS.
Prezidentské voľby 2004
V prvom kole prezidentských volieb v roku 2004 Mečiar získal 32,73 % hlasov, čím sa umiestnil na prvom mieste. V druhom kole získal s 40,08 % hlasov druhé miesto, voľby prehral a prezidentom sa stal Ivan Gašparovič.
Opätovne zvolený za predsedu HZDS
Mečiar bol opätovne zvolený za predsedu ĽS-HZDS aj 4. júna 2005 na sneme strany v Prešove. Bol jediným kandidátom na funkciu predsedu a hlasovalo za neho 255 z 257 delegátov s hlasom rozhodujúcim. Mečiar bol lídrom HZDS 14 rokov. Počas výkonu funkcie našiel iba dvakrát vyzývateľa na súboj o predsednícku stoličku – v roku 1993 sa o to na republikovom sneme v Trnave pokúsil Milan Kňažko a v roku 2007 Viliam Veteška, ktorý však pre zdravotné komplikácie tesne pred snemom z kandidatúry odstúpil.
Vo voľbách v roku 2010 ĽS-HZDS nezískalo ani 5 % hlasov a žiadni jeho kandidáti sa tak nedostali do parlamentu.
Ukončenie politickej kariéry
Pred konaním predčasných parlamentných volieb 10. marca 2012 Mečiar oznámil odchod vedenia strany, vrátane jeho osoby, v deň po voľbách v prípade, že ĽS-HZDS nedosiahne dobrý výsledok. Strana dostala podporu 0,93 % voličov. Svoj skutočný odchod oznámil 26. apríla 2012 na rokovaní straníckeho grémia. Oficiálne sa jeho pôsobenie vo funkcii predsedu skončilo 7. septembra 2013 dňom konania republikového snemu ĽS-HZDS. 12. decembra 2013 vystúpil zo strany.
Nepodarený návrat do politiky v roku 2019
V auguste 2019 Mečiar v rozhovore pre denník Plus jeden deň vyhlásil, že pripravuje založenie novej politickej strany. Mečiar povedal, že na Slovensku „chýba strana, ktorá by vedela povedať, že Slovensko je pre ňu na prvom mieste“. V októbri 2019 sa Mečiar začal predstavovať ako jeden z lídrov strany Slovenská liga, ktorá vznikla premenovaním strany NOVÝ PARLAMENT. 9. novembra 2019 bol na republikovom sneme zvolený za predsedu a lídra kandidátnej listiny do volieb do NR SR v roku 2020, avšak koncom novembra 2019 oznámil, že nebude kandidovať. Dôvodom mali byť nezhody v strane. Mečiar nakoniec nekandidoval, zároveň ďalší piati členovia strany boli z kandidátky vyradení a strana skončila na poslednom mieste, keď získala 809 hlasov.
Vyšetrovanie zneužívania právomoci
Vyšetrovateľ odboru kriminálnej polície Krajského riaditeľstva Policajného zboru v Bratislave (KR PZ) začal vo veci amnestií (v kauze únosu prezidentovho syna Michala Kováča mladšieho) trestné stíhanie v roku 2017 voči V. Mečiarovi pre trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa. Vyšetrovanie bolo zastavené najprv v auguste 2017 vzhľadom na údajné premlčanie. Od októbra toho roku sa však vyšetrovanie opäť začalo a avšak v júli 2019 ho vyšetrovateľ KR PZ v Bratislave zastavil. Generálna prokuratúra SR sa po preskúmaní vyšetrovacieho spisu nestotožnila s uznesením vyšetrovateľa KR PZ v Bratislave z 24. júla 2019, ktorým zastavil trestné stíhanie a 25. novembra 2019 uložila vydať uznesenia o začatí trestného stíhania. Na obnovenie trestného stíhania v decembri 2019 upozornila TV Markíza.
V období jeho vládnutia V. Mečiara je s ním spájaných viacero káuz (pozri aj politické aféry na Slovensku):
Kauzy
Zastrašoval nielen svojich spolustraníkov. Mal zlé vzťahy s viacerými médiami a novinármi a viacerým sa vyhrážal, ba dokonca napadol aj fyzicky. "„Predseda Mečiar používa lož ako pracovnú metódu“ – povedal na sneme HZDS v marci 1993 M. Kňažko."
Majetkové pomery
Koncom roku 1998 Mečiar tvrdil, že vlastní len „korzičku“ (Opel Corsa) a trojizbový byt v Bratislave. V marci 1999 médiá zistili, že Mečiar je majiteľom štvorpodlažného penziónu Elektra v Trenčianskych Tepliciach, kde doteraz býva. Najprv tvrdil, že si na kúpu Elektry a jej rekonštrukciu požičal päť miliónov korún od podnikateľa (Peter Ziegle­r). Neskôr ale svoje tvrdenia zmenil a vyhlásil, že všetko financovala jeho manželka, ktorej sa podarilo za milión korún kúpiť akcie, a tie vzápätí predala za šesťdesiat miliónov.
V apríli 2000 polícia začala preverovať financovanie Elektry, vo vtedajšej hodnote viac ako 41 miliónov korún. Mečiara predviedli na policajný výsluch kukláči tak, že vyhodili do vzduchu dvere jeho penziónu.
Podľa Toma Nicholsona a dokumentov, ktoré má denník SME k dispozícii, kúpila 4. apríla 2005 Mečiarova manželka Margita 10-percentný podiel v akciovej spoločnosti Trend Tatry od Júliusa Rezeša mladšieho za jeden milión korún. O necelé tri mesiace, 9. júna 2005, predala tieto akcie za 60 miliónov korún spoločnosti Paola Properties z Gibraltaru. 48 miliónov z celkovej sumy 60 miliónov bola zápočtom na pôžičku, ktorú Mečiar dlžil práve Paola Properties a jej majiteľovi Petrovi Ziegle­rovi. Ďalších 12 miliónov jej vyplatili v hotovosti, aby bol Mečiar schopný platiť dane z tohto lukratívneho predaja akcií. Tieto transakcie súvisia s vysvetlením, ktoré dal Mečiar k svojej vile 20. septembra 2005, teda deň po tom, ako bol prevod akcií zapísaný do zoznamu akcionárov Trend Tatry v Centrálnom depozitári cenných papierov. Firmu Trend Tatry založili v roku 2001 Július Rezeš, Ondrej Žemba, Milan Bališ a Gabriel Vysaník. Vysaník a Bališ boli podľa Sme spolumajiteľmi spoločnosti GVM, ktorá potom v roku 2007 získala za zlomok trhovej ceny vyše milióna štvorcových metrov pozemkov vo Veľkom Slavkove. Sporný prevod pozemkov odobril nominant HZDS v Slovenskom pozemkovom fonde Branislav Bríza. "Znova je to isté, štát odovzdal pozemok reštituentovi, potom ten pohyb ďalej už nebol vecou štátu," povedal v roku 2008 v diskusnej relácii Vladimír Mečiar ku kauze Čierna Voda, kde sa k lukratívnym pozemkom dostala spoločnosť blízka aktuálnemu štátnemu tajomníkovi ministerstva výstavby Martinovi Glváčovi, nominantovi Smeru-SD.
Sídlo HZDS na Tomášikovej ulici 32 v Bratislave vlastnila spoločnosť s ručením obmedzeným Salus, pretože politické strany nemohli vlastniť majetok a podnikať s ním. Podľa Obchodného registra bol však od augusta 2012 jediným majiteľom firmy Salus Mečiar. Touto nehnuteľnosťou mala strana splatiť dlh asi milión eur voči vtedy už bývalému predsedovi. O tom, že budovu Mečiar potom predal koncom roka 2016, informoval denník Plus 1 deň.
Čestné doktoráty
Prvý čestný doktorát Dr. h. c. získal 22. decembra 1995 na Moskovskej štátnej univerzite, ktorá mu ho udelila za „výrazný prínos pre rozvoj slovensko-ruských vzťahov“. Za doktora honoris causa ho navrhla aj Právnická fakulta Univerzity Komenského. Čestný doktorát získal aj na univerzite Brača Kariča v roku 1996, čo je súkromná škola a Mečiarovi udelila vôbec svoj prvý čestný doktorát. Jej zakladateľom je podnikateľ, ktorý predtým navštívil Slovensko a stretol sa aj so slovenským premiérom.
Félix I.
Svätý Félix I. († 30. december 274) bol 26. pápež (5. január 260 30. december 274), pôvodom bol Riman.
Europe
Europe môže byť:
Hermaville
Hermaville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wilhelm Gustloff
Wilhelm Gustloff môže byť:
Feničtina
Feničtina je semitský jazyk príbuzný aramejčine a hebrejčine.
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 1973
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 1973 boli 1. majstrovstvá sveta vo vodnom póle, ktoré organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Boli súčasťou Majstrovstiev sveta v plaveckých športoch 1973. Konali sa v Belehrade, v Juhoslávii od 1.9. septembra 1973, za účasti 16 mužských tímov. Víťazom sa stalo 🇭🇺, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a domácou.
Kvalifikácia
Pozn: Neskôr bol doplnený aj tretí účastník európskej kvalifikácieSpojené kráľovstvo.
Červený kostol
Červený kostol alebo červený chrám môže byť:
v Česku:
v Bulharsku:
Ján Stacho
Ján Stacho (* 1. január 1936, Trnava – † 15. júl 1995, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ, člen tzv. Trnavskej skupiny (konkretisti).
Životopis
Pochádzal z robotníckej rodiny, stredoškolské vzdelanie získal v Trnave. V roku 1954, po absolutóriu gymnázia, pokračoval štúdiom na lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, ktoré ukončil v roku 1960. Pracoval ako lekár v Rožňavskom Bystrom a Šenkviciach. V rokoch 1964 –1969 pracoval ako redaktor vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ, krátko pôsobil ako československý kultúrny atašé v Indii, v rokoch 1970 –1973 bol šéfredaktorom Revue svetovej literatúry. Po autonehode v roku 1973 bol doživotne pripútaný na lôžko a v invalidnom dôchodku.
Tvorba
Je neopakovateľným, osobitým básnikom-konkrétistom tzv. ''Trnavskej skupiny. D''o poézie vniesol nové, senzibilné videnie sveta i jeho faktov a predkladá ho cynizmom a drsnosťou. Jeho poetika je založená najmä na preexponovanej zmyslovosti, zmyslovom vnímaní a výraznej erotickej rovine vnímania. Z uvedeného rámca sa vymyká posledná zbierka (napísaná po autonehode a následnom, takmer totálnom ochrnutí) Z prežitého dňa. Prostredníctvom jazyka a motívov žena - muž, láska - bolesť, samota - viera, krutosť - čistota, detstvo - domov, choroby - hrôzy, smrť - život sa usiluje vyťažiť nové vnímanie, pocity a videnie. Skepsa, smútok, zúfalstvo, ale aj viera v život s neustálou inováciou a metamorfózami - ktoré v sebe nesú humanistické posolstvo - oslobodzujú básnika od rutinérstva a sebauspokojovania. Jeho poézia je nielen výrazom protirečení sveta v 60. rokoch dvadsiateho storočia, ale aj subjektívnych konfliktov vychádzajúcich z rozporov skutočnosti a osobných problémov, ktoré mu priniesol život. Spôsob, ako ich autor neopakovateľne zobrazil v poézii, zaradil sa k popredným osobnostiam slovenskej literatúry. Objavil nové dimenzie ľudského sveta, vytrháva čitateľa zo všednej skutočnosti, ponúka dovtedy neobjavené obzory, obohacuje jeho vnímavosť i videnie. Okrem vlastnej tvorby prekladal i poéziu z francúzštiny (Jean-Nicholas Arthur Rimbaud), španielčiny, poľštiny, prekladal aj juhoslovanskú poéziu.
Bournel
Bournel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Entomologia Carniolica
'Entomologia Carniolica exhibens insecta Carnioliae indigena et distributa in ordines, genera, species, varietates. Methodo Linnaeana.' je vzácna a jedinečná entomologická a taxonomická práca, ktorej autor je Giovanni Antonio Scopoli. Popísané sú tu stovky druhov hmyzu a iných článkonožcov (Arthropoda). Obsahuje aj niektoré informácie o včelách (Apidae).
Klasifikácia v práci
Táto práca patrí z hľadiska taxonomického k použiteľným prácam, lebo vychádza z binominálnej nomenklatúry Carola Linného a Johanna Christiana Fabricia.
V práci Entomologia Carniolica Giovanni Antonio Scopoli popísal 1153 druhov hmyzu a článkonožcov.
Vydavateľ
Entomologia Carniolica bola vydaná vo Viedni vo vydavaľstve Johanna Thomasa von Trattnera v roku 1763.
Medzinárodný deň mieru
thumb|Vlajka OSN
Medzinárodný deň mieru každoročne nastáva 21. septembra. Je venovaný mieru a oslavuje ho mnoho štátov, politických zoskupení a ľudí.
Pri oslave v New Yorku v sídle OSN zvoní „Peace Bell“ (Mierový zvon). Zvon bol odliaty z mincí darovaných deťmi zo všetkých kontinentov. Na boku zvona je napísané „Long live absolute world peace“ - Nech žije úplný svetový mier.
1981
Valné zhromaždenie Organizácie Spojených národov deklarovalo v rezolúcii sponzorovanej UK a Kostarikou, tretí utorok v septembri, regulárny otvárací deň rokovaní Valného zhromaždenia ako Medzinárodný deň mieru venovaný pripomenutiu si a posilneniu ideálov mieru
1982
Utorok 21 September 1982 bol prvý Medzinárodný deň mieru.
2014 – Právo na mier (Right to Peace)
Na pripomenutie tohto dňa thinkPEACE Network (sieť mysliaca na mier) bude propagovať zábavný program "Sólo pre mier", ktorý bude uvedený vo viac ako 50 kluboch po svete. Globálna iniciatíva Vlny láskavosti oslavuje tento deň globálnymi meditačnými akciami.
Polgárdsky okres
Rozloha okresu je 294,94 km² a žije tu 19 903 ľudí (podľa údajov z roku 2012). Obyvatelia sa zaoberajú hlavne poľnohospodárstvom (ovocie, zelenina, pšenica, kukurica) a chovom dobytka.
Brax (Lot-et-Garonne)
Brax je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Softbal na Stredoamerických a karibských hrách 1998
Softbal na Stredoamerických a karibských hrách 1998 bol softbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier 1998. Konal sa v meste Maracaibo, vo Venezuelee od 9.21. august 1998, za účasti 9 mužských a 8 ženských tímov. Softbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1946, riadi ho Stredoamerická a karibská softbalová konfederácia (CONCACAS) a toto bolo jeho 8. vydanie. Zápasy sa hrali na štadióne Cuatricentenario v športvom komplexe Niños Cantores. V kategórii mužov obhájila titul 🇨🇺, rovnako 🇨🇺 vyhrala aj ženský turnaj.
Atómové elektrárne Mochovce
thumb|Jadrové elektrárne Mochovce
Tepličky
Tepličky sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci je rímskokatolícka kaplnka Najsvätejšej Trojice z roku 1834, postavená v klasicistickom štýle. V jej výklenku je obraz najsvätejšej Trojice od maliara Žigmudna Kelemana. Prvá písomná zmienka o obci sa našla z roku 1113. Pôvodný názov obce bol Fornoseg. Predpokladá sa, že osídlenie tu bolo už 3000 rokov pred Kr. V chotári Kičíre sa našiel kel z mamuta, ktorý je vystavený v Balneologickom múzeu v Piešťanoch. Zaujímavý nález našiel na svojom pozemku pán Poitz v roku 1996. Je to rímska medená minca - antoninián Claudius II. Gothicus z roku 268 pred Kr. Minca sa nachádza v depozite vlastivedného múzea v Hlohovci a je evidovaná ako prvá nájdená na Slovensku. Na miestnom cintoríne sa nachádza hrobka pána Šimona Schwitzera, veľkostatkára, ktorý v obci hospodáril do svojej smrti v roku 1937.
Hry Juhovýchodnej Ázie
náhľad|Zúčastnené krajiny na hrách v roku 2007 Hry Juhovýchodnej Ázie alebo Hry ASEAN sú medzinárodné multišportové podujatie, usporadúvané každé 2 roky v Juhovýchodnej Ázii, pod dohľadom Federácie Hier Juhovýchodnej Ázie (SAGF). Účastnia sa ho športovci zo všetkých 11 krajín Juhovýchodnej Ázie, ktoré sú členmi SAGF.
Dejiny
Prvé hry, ktoré sa nazývali Hry polostrovnej Juhovýchodnej Ázie boli usporiadané v Bangkoku roku 1959. Zúčastnilo sa ich 6 štátov s 527 športovcami a funkcionármi, ktoré boli zároveň zakladajúcimi členmi a súťažili v 12 športoch. Tento názov niesli až do roku 1975. Medzi zakladajúcich členov patrili: Kambodža, Laos, Mjanmarsko (vtedy ako Barma), Malajzia, Singapur, Thajsko a Južný Vietnam. Od roku 1977 nesú hry súčasný názov a od tohoto roku boli formálne prijatí ďalšia 3 členovia: Brunej, Filipíny a Indonézia. V roku 2003 bol prijatý posledný člen SAGFVýchodný Timor.
V roku 1963 sa mali konať III Hry polostrovnej Juhovýchodnej Ázie v Kambodži, ktorá ale kvôli finančným problémom musela organizáciu hier zrušiť.
Športy
V celej histórii Hier Juhovýchodnej Ázie sa predstavilo 54 športov.
Tomáš Baldýnský
So spisovateľkou Petrou Soukupovou má dcéru Marlu (* 2013).
Wiltz
Wiltz je luxemburské mesto, ktorá sa nachádza v kantóne Wiltz v okrese Diekirch.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Wiltz má 6 690 obyvateľov (2017).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 11,21 % bola v Wiltz nezamestanosť vyššia o 4,24 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Sárbogárdsky okres
thumb|Okres Sárbogárd
Sárbogárdsky okres je okres v Maďarsku v Stoličnobelehradskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Sárbogárd.
Zoznam fyzikálnych článkov/Ť
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ťa
Ťažká voda
MA
MA môže byť:
Hermelinghen
Hermelinghen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Transcendentálna fenomenológia
Transcendentálna fenomenológia je fenomenológia, ktorá analyzuje úlohu transcendentálnej subjektivity v poznaní a činnosti človeka. Možná je iba po uskutočnení transcendentálnej redukcie.
Bourran
Bourran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ezdráš
Ezdráš môže byť:
Villandraut (kantón)
Villandraut je francúzsky kantón v obvode Langon v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 8 obcí.
Encyklopédia archeológie
Encyklopédia archeológie je jednozväzková encyklopédia o archeológii, praveku a staroveku, ktorú vydalo Vydavateľstvo Obzor v roku 1986.
Patrí do edície „Encyklopédie Vydavateľstva Obzor“. Kniha má 1032 strán. Za časťou s abecedne zoradenými heslami je príloha o rímskych cisároch a chronologický prehľad dejín archeológie. Ako zostavovateľ je uvedený Bohuslav Novotný, autormi je však veľmi veľký kolektív (okolo 200) prominentných slovenských, českých a zahraničných autorov.
Encyklopédia bola vytlačená v Tlačiarňach SNP, Martin. Počet výtlačkov knihy dosiahol 30-tisíc. V knihe je vložených šesť máp.
Pius X.
Svätý Pius X.,, rodným menom Giuseppe Melchiorre Sarto (* 2. jún 1835, Riese, Taliansko – † 20. august 1914, Apoštolský palác, Vatikán), bol 257. pápežom v období 4. august 1903 – 20. august 1914. Bol nástupcom Leva XIII. a prvým pápežom od čias reformátora sv. Pia V., ktorý bol vyhlásený za svätého. Zreformoval rímsku kúriu, cirkevnú hudbu (zvlášť Gregoriánsky chorál) a kňazský breviár. Založil úradný tlačový orgán Svätej stolice – Acta Apostolicae Sedis. Je považovaný za jedného z najväčších pápežov aký kedy sedel na Petrovom stolci.
Detstvo
Jozef Melichar Sarto sa narodil 2. júna 1835 v malej dedinke Riese, v provincii Treviso, na severovýchode Talianska, ako druhé dieťa v rodine Sartových. No najstarší súrodenec umrel už po dvoch týždňoch, takže ho Jozef nikdy nepoznal. Jeho rodičia boli chudobní ľudia. Otec, Ján Krstiteľ Sarto, bol obecným poštárom a mama Margita Sartová – Sansonová sa snažila niečo privyrobiť šitím. Otec umrel, keď mal Jozef 16 rokov, mama videla svojho syna ešte aj ako kardinála. Malý Jozef sa už odmalička prejavoval svojou múdrosťou a výnimočnou inteligenciou. Neskôr sa jeho rodičom narodilo ešte ďalších osem detí. Od svojich ôsmich rokov začal študovať latinčinu za pomoci vtedajšieho rieského kaplána Don Petra Jacuzziho. Ako desaťročný nastúpil do gymnázia v Castelfranco Veneto. Chodieval tam často pešo a skoro vždy bosý, aby si ušetril svoju obuv. Vyznačoval sa tým, že bol najšikovnejším študentom a skončil stále prvý v ročníku s najlepším vysvedčením. Po skončení štúdií na gymnáziu dostal voľné miesto, od benátskeho kardinála patriarchu, ktorý bol jeho rodákom, aby mohol nastúpiť do seminára v Padove. Jozef Sarto sa aj tu vyznačoval vynikajúcimi výsledkami a vynikal v triede.
Kňazstvo
V Salzane zúrila začiatkom 70-tych rokov cholera. Sám farár Sarto sa ujal starostlivosti o chorých a svojim kaplánom prenechal zdravých. Na jar roku 1875 si ho biskup vzal k sebe a vymenoval ho za kanonika a špirituála v kňazskom seminári v Trevise. Staral sa tu o výchovu klerikov. Po smrti biskupa bol menovaný kapitulným vikárom a staral sa o chod diecézy, kým nový veľpastier nezaujal svoje miesto na biskupskom stolci.