cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1974
Kvalifikácia
Egypt sa vzdal účasti na kvalifikačnom turnaji.
Kanada a Mexiko sa vzdali účasti na kvalifikačnom turnaji.
Tatra 10
Tatra 10 bolo neskoršie označenie automobilu NW U, vyrábaného v kopřivnickej automobilke Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft (od roku 1919 Tatra). Výroba modelu prebiehala v rokoch 1914 až 1925 a bol nástupcom typu NW S.
NW U bol dovtedy najväčším automobilom značky a mal klasickú koncepciu s motorom vpredu a pohonom zadných kolies. Technicky bol veľmi podobný modelu NW T (Tatra 20), no mal výkonnejší motor. Oba modely boli určené majetnejším zákazníkom. Základ automobilu tvoril pozdĺžny rám, listovými pružinami odpružené nápravy boli tuhé. Tatra 10 bola zrejme prvým automobilom na svete so sériovo montovanými brzdami na všetkých kolesách, hoci prvé vozidlá mali brzdené len zadné kolesá.
Za zmenou názvu modelu a neskôr celej automobilky Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft boli testy brzdovej sústavy NW U v roku 1919 v Tatrách. Po zdolaní náročnej trasy zo Štrby do Tatranskej Lomnice, bolo rozhodnuté o premenovaní firmy na Tatra a vozidla na Tatra 10.
Dolní Roveň
Dolní Roveň je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 995 obyvateľov, z toho 992 mužov a 1 003 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 38,4 roka, ženy 41,4 roka).
Dzogčhen
Dzogčhen je jadrom starobylého pôvodného učenia. Podľa tibetského budhizmu a Bönu je témou Dzogčhenu prirodzený, prvotný stav, a meditačné praxe zamerané na realizáciu tohto „prvotného stavu čistej pozornosti“. O Dzogčhene bolo publikovaných viacero kníh, ktoré podrobne vysvetľujú jeho detaily.
Učenie Dzogčhenu je považované za konečné a definitívne, a jadro budhistických náuk. Dzogčhen bol realizovaný majstrami rôznych škôl ako ich najvnútornejšia prax. Tvrdí, že jeho počiatky siahajú do doby pred ľudskú históriu, a nie je obmedzený iba na budhizmus, Tibet alebo náš svet.
V širšom zmysle je „Dzogčhen“ prekladaný ako „veľká dokonalosť“ (Great Perfection), alebo „veľké oslobodenie“ (Great Liberation),. Názov v jazyku Oddiyana je „mahasandhi“ a znamená „veľké spojenie“ (Great Juncture) nirvány a samsáry, situáciu v ktorej je všetko prítomné. Je vysvetľovaný ako základ, cesta a plod; z pohľadu základu to už je samo-dokonalý stav prvotnej prirodzenosti, ktorý nepotrebuje „zdokonaľovať“, pretože bol vždy perfektný od samého začiatku, rovnako ako obloha. Je nevytvorený, ale spontánne dosiahnutý.
Termín pochádza aj z „najvyššej dokonalosti“ praxe vadžrajány po tom, ako sa vizualizácia božstva a recitácia mantry rozpustí, sa spočíva v prirodzenom stave prirodzene žiarivej a čistej mysle. Tibetský Dzogčhen sa považuje za „Zen tantry“.
Vo všeobecnosti texty Dzogčhenu evokujú a diskutujú o stave pozornosti, ktorá presahuje duality a koncepčné elaborácie. Dzogčhen je náhla cesta založená na náhlom prebudení (sudden awakening) a postupnej kultivácii (gradual cultivation).
Prvý majster
Dzogčhen prvýkrát v tomto časovom cykle učil Garab Dordže, ktorý toto učenie dostal podľa tantry priamym kontaktom prostredníctvom vízie so Sambhogakájou.
Garab Dordže sa zrodil v podobe Nirmanakáje v krajine Ogyen, ktorá ležala v severozápadnej Indii. Strávil tam život a učil. Učenie zhrnul v troch zásadách, známych ako „Tri posledné výroky Garaba Dordžeho“:
Všetky stovky a stovky originálnych textov Dzogčhenu možno považovať za vysvetlenie týchto troch výrokov Garab Dordžeho.
Dzogčhen
Základné bytie človeka, to čím bol, čo je a čo vždy bude, je stav pozornosti, ktorá je „prvotne čistá“. Normálna myseľ a pozornosť je vždy zakryté nečistotami emócií a myšlienok, ale podstata je celkom čistá. Označuje sa ako prirodzený stav bytia.
Táto „prvotná čistota“ je prázdna. Prázdnotu Dzogčhen prirovnáva k obrazu zrkadla, ktoré má schopnosť odrážať to, čo je pred ním, ale nie je tým prekryté. Zrkadlo zostáva stále rovnaké. Učenie všetkých považuje za „prvotne čistých“ a „prázdnych“. Ale každodenná pozornosť ľudí je tak zahalená emóciami a myšlienkami, že si toho nie sú vedomí.
Keď je pozornosť človeka v prirodzenom stave, podľa Dzoghčenu neexistujú žiadne obmedzenia pre vyjadrenie jeho bytia. Vzhľady, ktoré vníma, sú len odrazy v zrkadle mysle. Sú prejavmi mysle. Ako také sú dokonalé. Prejavy prichádzajú a odchádzajú. Sú uznané len ako odrazy, alebo „ilúzie“, a sú užité ako také. Pozornosť zostáva čistá.
Pozornosť ľudí, ako obyčajných bytostí, sa stotožňuje s prejavmi a považuje ich za skutočné. Neexistuje pozornosť čistého stavu. Ich pozornosť je zahalená konštantnou aktivitou emócií a myšlienok, ktorá má tendenciu zužovať vnímanie.
Rozdiel medzi prirodzeným stavom pozornosti a každodenným zahaleným vedomím umožní adeptovi spoznať skúsený učiteľ. Uvedenie do prirodzeného stavu je potrebné cvičiť, aby sa opakoval a doba v ňom predlžovala. Hlavným spôsobom, ako ho dosiahnuť, je meditácia. Cieľom je udržať si pozornosť svojej pravej podstaty a nechať myšlienky plynúť. Čím viac sa myšlienkový proces spomalí, tým jasnejšia sa stáva pozornosť.
Dzogčhen 101
Najzákladnejšou praxou je ne-prax byť iba pozornosťou. Vo formálnom meditačnom sedení, aj bez sedenia, ale plne prítomný bez mentálneho alebo konceptuálneho zapájania.
Táto prax je vlastne výsledkom praxe, napriek tomu sa javí ako prítomný stav v každom okamihu. Ako čistá pozornosť (naked awareness), len pokračuj ako živá a čulá pozornosť všetkého dvadsaťštyri hodín dňa a noci v úplnej relaxácii.
Prirodzený stav
Prirodzený stav má vlastnosti prázdnoty a jasnosti. Ide samozrejme o pojmy ľudskej mysle: význam pojmov prázdnota a jasnosť, je jej výtvorom a nie pravým prirodzeným stavom; preto je ich skutočný význam iba približný. Prirodzený stav existuje mimo myseľ a všetky jej konštrukcie a preto sa nedá presne opísať.
Pri cvičení Dzogčhenu možno dospieť k stavu mysle, kde existuje len málo, alebo dokonca žiadne myšlienky. Ale to neznamená, že sa dosiahol prirodzený stav. Možno sa fixovať na stav bez myšlienok, to ale je stále stav mysle, a teda odraz alebo vytvorenie mysle. Podľa učenia sa treba pozrieť na zdroje myšlienok. Kto si ich myslí, kto ich pozoruje? Keď nenájdeme strážcu alebo pozorovateľa, obaja sa rozplynú. Potom vznikne stav jasnej prázdnoty. V tomto stave sa neuvažuje ani sa neurobí analýza, alebo výklad. Adept sa ocitá v „prirodzenom stave“.
Základ, cesta a plod
Učenie Dzogčhenu sa často delí na tri časti: základ, cestu a plod. Majster je schopný „prirodzený stav“ priamo preniesť svojmu študentovi. Študent musí potom cvičiť, aby mohol do prirodzeného stavu opakovane sám vstupovať. To predstavuje cestu. Ale najskôr musí mať študent priamu skúsenosť „prirodzeného stavu“.
Základ
Základ je skúsenosť identity s prirodzeným stavom. Je základom existencie, a to na univerzálnej úrovni aj na úrovni jednotlivca. Základ je čistý a dokonalý, prítomný v každej živej bytosti. Nie je dvojaký. Len čo bytosť vstúpi do duality, skúsenosť prirodzeného stavu sa stráca; je dočasne zakrytá pripútanosťou a averziou vzniknutou z neznalosti dualistického videnia. Normálny človek je neznalý a tak je jeho „prirodzený stav“ len latentný. Cieľom praxe je, aby sa „prirodzený stav“ manifestoval znova.
Prirodzený stav je mimo priestor a čas, mimo stvorenia a zničenia. Jeho povaha je prejavovať sa ako svetlo, elementy, energia a všetky interakcie, ktoré končia ako to, čo zažívame ako kozmos.
Prirodzený stav mysle je trvalý, všetko ostatné je pominuteľné alebo temporálne. Je to ľudské vnímanie, ktoré si myslí, že javy sú pevné a trvalé.
Základ alebo prirodzený stav má trojakú podmienku: esenciu, prirodzenosť a energiu. Sú vzájomne závislé. Jedna nemôže existovať bez zvyšných dvoch:
Cesta
Potom, ako je študent uvedený do prirodzeného stavu bytia, musí praktikovať cestu s cieľom dostať sa z dualistického pohľadu a stavu, a realizovať znovu svoju pravý prirodzený stav. Cesta má tri aspekty: náhľad, prax a prístup.
Plod
Plodom je realizácia. Jednotlivec prejavuje v svojom vedomí to, čo v podstate vždy bol, teda stav čistej jasnej pozornosti, ktorý nazývame „prirodzený stav“. Prostredníctvom procesu prehlbujúcej sa pozornosti tohto stave sa samo-oslobodzuje od dualistického videnia. Všetky vášne a všetky karmické príčiny, ktoré podmieňujú osobu v dualistickom svete, sa rozpustia.
Praktikujúci, ktorý zostáva trvalo v prirodzenom stave, neočakáva vznik žiadnych cnostných vlastností a nemá strach z následkov zlých činností. Prirodzený stav je mimo všetkej karmickej kauzality a jej účinkov. Taký praktikujúci nepodlieha príčinnosti.
Na rozdiel od iných budhistických praxí, súcit nemusí byť pestovaný v mysli. V prirodzenom stave vždy bol.
Keď jednotlivec vstupuje do prirodzeného stavu a pokračuje v tomto stave po dlhšiu dobu, potencialita prirodzeného stavu má príležitosť sa manifestovať spontánne ako vízie. Konečný výsledok dlhotrvajúcej praxe je dosiahnutie „svetelného“ alebo „dúhového tela“ (tiež nazývané Sambhogakája, telo tvorené zo svetla). Jeho symbolom je tibetské písmeno „A“.
Nakoniec, praktikujúci rozpúšťa osobnú realitu do reality Prirodzeného stavu. To tiež znamená, že fyzické telo sa rozpustí, keďže je len jedným z prejavov karmickej vízie. Ide o návrat k prvotnej energetickej podstate piatich svetiel dúhy alebo svetelného tela.
Jedným z najčastejšie zobrazených foriem emanácie dúhového tela je Padmasambhava (tiež volaný Guru Rinpočhe), veľký budhistický učiteľ.
Dzogčhenová komunita
Komunitu Dzogčhenu definuje Namkhai Norbu ako:
„Dzogčhenova komunita sú ľudia, ktorí sa zaujímajú o dzogčhenove učenie, chcú byť mimo myseľ a tiež byť relatívne prítomní, len toto.“
=== Tri kategórie tantier ===
Dzogčhen je tajné učenie. Náuky Dzogčhenu zdôrazňujú prirodzenosť, spontánnosť a jednoduchosť. Dzogčhen začleňuje mnoho metód a praxí z tantrického budhizmu.
Menngagde sa ďalej delí do štyroch cyklov: vonkajšie, vnútorné, tajné; a najvnútornejšie - neprekonané (yangti). Jadrom Menngagde sú učenia Nyingtik. Medzi najdôležitejšie Nyingtik cykly patrí Vima Nyingtik; Khandro Nyingtik; a Longčhen Nyingtik. Semde a Longde boli odovzdané v Tibete hlavne Vairočanom a Vimalamitrom, a Menngagde Vimalamitrom a Padmasambhavom. Pre viac intelektuálne alebo analyticky naklonených je určené Semde, pre inklinujúcich viac k prírode a jednoduchosti je určené Longde. Menngagde učenia sú spravidla pokročilejšie ako Semde a Longde, s hlavnou tantrou „Ozvena zvuku“ (tib. Dra Thal Gjur).
V troch sériach Dzogčenu sú učenia Semde – série bódhičity alebo „podstaty mysle“ (nature of mind), prvotného stavu; Longde – série „priestoru“; a Mennagde – série „tajných inštrukcií“, alebo upadéš.
V podstate tieto tri fázy zodpovedajú trom aspektom výučby Dzogčhenu: „porozumenie“ (rtogs pa), „stabilizácia“ (brtan pa) a „integrácia“ (bsre ba).
Tregchöd a thödgal
Po nevyhnutnej prípravnej praxi Rushan sa zostáva v poznaní tregchöd a praxí thödgal. Sú to hlavné pokyny uvedené v sérii Menngagde (série ústnych inštrukcií) z náuky Dzogčhenu.
Tregchöd možno vysvetliť ako spojenie špeciálnej šamaty a špeciálnej vipašány. Jasné videnie (lhagthong), je tvoje prázdne vnímanie, prostá pozornosť mimo pridávania a odoberania. V Dzogčhene sa táto pozornosť odvoláva na rigpu, zatiaľ čo v Mahamudre sa nazýva vrodená súcnosť. Samo-oslobodenie prostredníctvom vnímania rigpy je prax kadag tregchöd (Perfect Clarity, p.73). Hľadenie do priestoru sa považuje za dôležitú súčasť poznania tregchöd.
Ako uvádza Jigme Lingpa (The Practice of Dzogchen, p.69):
„Spoliehajúc sa na prvotnú čistotu, prázdnota (bez myšlienok), vlastnou nahou pozornosťou, bez rozpracovania, a rozpustenie (fenomenálnej existencie do) konečnej povahy, prázdnota (je Thregchod).“
Thödgal predstavuje skôr plod. Na rozdiel od iných druhov tantrickej praxe nie je v praxi Thödgal žiadna úmyselná vizualizácia, ale obrazy sa objavia spontánne využitím druhotných podmienok ako je tma alebo svetlo. Nakoniec praktikujúci získa skúsenosti, ktoré sú vnímané ako subtílne energie súcna. Tie majú vlastnosti zeme, vody, ohňa, vzduchu a priestoru. Prax hľadenia do svetla je založená na štyroch víziách: 1. Okamžitá pozornosť reality samej s víziami retiazok svetla. 2. Rastúce skúsenosti s víziou dúhových svetiel a budhov. 3. Pozornosť dosahuje svoj vrchol - dokonalené vízie budhovských rodín svetla. 4. Vízia konečnej reality - rozpustenie vízií, budhovstvo (Natural Liberation, Padmasambhava 1998, p.244). Vízie súvisia so svetelnými lampami a svetelnými kanálmi pozornosti.
Yangti Dzogčhenove náuky zahŕňajú praxe zamerané na ústranie v tme.
V učení Dzogčhenu zdrojom praxí, náuk, a transmisií je učiteľ a je najdôležitejší pre praktikujúceho Dzogčhenu. Preto si treba zvoliť učiteľa, ktorý má seriózne vedomosť, ktorú takto predá. Ak by sme šli k podstate, vizualizácia A v thigle, v ktorom prvotný stav Samantabhadru a všetkých našich učiteľov sú zjednotené, sa nazýva Ati Guru joga.
Dzogčhen, ako samostatný povoz, je cestou samo-oslobodenia sa.
Párovce
Párovce sú časť Nitry, do roku 1886 samostatná obec, dnes sídlisko, ktoré bolo bolo nanovo vybudované v 60. rokoch 20. storočia a v tejto podobe sa zachovalo dodnes. Medzi panelákmi stojí ranorománsky kostol sv. Štefana, ktorého počiatky siahajú až do 10. storočia.
Dejiny
Archeologické nálezy pri kostolíku sv. Štefana Kráľa svedčia o súvislom osídlení Pároviec od 8. storočia. Sú najstaršou historicky doloženou židovskou osadou na území Slovenska. V roku 1703 vypálili Párovce Rákociho vojská. V polovici 18. storočia boli Párovce zemianskou obcou a zároveň kupeckým a remeselníckym predmestím Nitry. V roku 1886 sa Párovce na nátlak župy formálne pripojili k mestu Nitra, pretože prakticky s ním už dávno splynuli po celej dĺžke spoločných hraníc intravilánu. Staré Párovce boli definitívne zbúrané v 50-tych rokoch 20. storočia, keď nastalo veľkoplošné búranie periférnej štvrte rodinných domov. Okrem nich tu zaniklo 13 kúrií, 5 hostincov, 2 synagógy, židovská ľudová škola a talmudistická rabínska škola. Na ich mieste vyrástla nová zástavba bytových domov s vybavenosťou, navrhnutá v duchu socialistického realizmu. Jediné výraznejšie budovy, ktoré sa zachovali zo starých Pároviec, sú kostol sv. Štefana na zaniknutom Koceľovom námestí a secesná budova bývalej transformátorovej stanice, ktorá sa dnes využíva na kultúrne účely (tzv. Trafačka). Okrem nich sa zachovali len niektoré ojedinelé budovy a tiež malý trojuholník skrátených ulíc Koceľova, Priehradná a Nová pri ich vyústení do Ulice Janka Kráľa (z druhej strany odťaté novo vytvorenou Schurmanovou ulicou, ktorá na malom úseku do seba integrovala zaniknutú Remenársku ulicu); táto zvyšková zástavba je dnes ako izolovaný ostrov pôvodnej zástavby súčasťou mestskej pamiatkovej zóny Nitry, s ktorou inak územne netvorí celok.
Nová koncepcia
Hlavnú koncepciu nového sídliska navrhol Michal Maximilián Scheer v spolupráci s Gabrielom Strážovcom, Štefanom Sojkom a kol. Návrh a výstavba obytného obvodu s 2300 bytmi a vybavenosťou prebiehala v rokoch 1956 – 1963. Na území väčšej časti Pároviec mali vzniknúť sídliská Párovce I (dnešné Párovce) a Párovce II (dnes sídlisko pozdĺž Štúrovej ulice v západnej časti centra). Historické Párovce sa tiahli až po dnešné sídlisko Klokočina (Párovský cintorín a Židovský cintorín sa dnes zachádzajú na začiatku tohto sídliska a stratili svoji historickú kontinuitu s pôvodnou mestskou časťou Párovce) a na západnom okraji hraničili s pôvodnou obcou Mlynárce (dnes tiež súčasť Nitry) v oblasti dnešnej Rybárskej ulice (aj toto historické povedomie zaniklo a časť Pároviec za dnešným predimenzovaným kruhovým objazdom sa bežne pokladá za súčasť Mlynáriec). Vtedajšie podmienky mesta určovali zachovanie nadjazdu cez železničnú trať Nitra – Lužianky a styčný bod Párovskej a Vodnej ulice. Dôraz pri riešení Štúrovej ulice mal byť kladený na vstupný priestor do mesta, pričom sa brala do úvahy aj križovatka Štúrovej a Párovskej ulice, kde mala byť umiestnená veľká administratívna budova Pozemných stavieb. Podmienky ďalej ukladali použitie 4 - 5 podlažných bytových domov s maximálnou opakovateľnosťou objektov. Porota potom dňa 24. 4. 1957 vyhodnotila súťažné návrhy a vybrala koncepciu architekta Scheera. Za pozitíva návrhu bolo považované hlavne využitie prírodných daností terénu, priaznivý prechod medzi súvislou zástavbou mesta a jeho okrajom, vytvorený rytmickým radením objektov. Vyzdvihnuté bolo taktiež použitie progresívneho konštrukčného systému objektov (masovo produkované bežné dobové paneláky) a výhodné ekonomické riešenie.
Realizácia a dôsledky
Dnešné sídlisko Párovce tvorí územie vymedzené ulicami Palánok na východe (bývalá hranica medzi Nitrou a Párovcami), Janka Kráľa a Štúrovou, južným pokračovaním je sídlisková zástavba medzi Štúrovou a železničnou traťou. Sídliskovým areálom prechádza vytvorená široká Štúrova ulica, ktorá je pokračovaním výpadovky smerom na Bratislavu z centra mesta Nitry. Ulica má mestský ráz. Kolmo na ňu sú usporiadané obytné domy kombinované s obchodmi, službami a administratívou. Najčastejšie sa opakujú dva typy domov – výškový bodový dom s konkávne zakrivenou strechou strešnej nadstavby a pozdĺžny sekciový dom. Sídlisko však nakoniec nebolo dokončené v plánovanom rozsahu. Zaujímavým bolo pretvorenie prírodného prostredia tzv. Rolfesovej bane – po výsadbe zelene a doplnení malou architektúrou sa malo využívať na rekreačné účely, avšak vzhľadom an pokračujúcu eróziu svahov a priame ohrozenie blízkej zástavby je dnes uzavretou zónou. Urbanistická skladba i architektonický výraz domov zaraďuje sídlisko Párovce k typickým príkladom neskorej moderny a socialistickej architektúry na Slovensku.
4350 Shibecha
4350 Shibecha je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil S. Ueda, H. Kaneda 26. októbra 1989.
Malá Lehota
Malá Lehota je obec na Slovensku v okrese Žarnovica. Obec je typická roztrateným osídlením kopanicového typu, štálmi.
Občianska vybavenosť
V obci je okrem kostola aj kaplnka Nepoškvrneného Počatia Panny Márie z roku 1958, obecný úrad, základná škola, materská škola, zdravotnícke stredisko, tri obchody COOP Jednota a jeden súkromný Daniela, park, cintorín, futbalové ihrisko, družstvo a niekoľko pohostinstiev.
Doprava
Keďže je časť z obce situovaná na ceste z Novej Bane do Zlatých Moraviec (jedna zastávka – Malá Lehota rázcestie), tak má dedina spojenie aj so Zlatými Moravcami, avšak do obce idú výlučne autobusy z Novej Bane/Žarnovice.
Biesheim
Biesheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ingrid Bergmanová
Život
Jej matka, pôvodom Nemka, Friedel Adler Bergmanová zomrela keď mala Ingrid tri roky a o deväť rokov neskôr zomrel i jej otec Justus Samuel Bergman. Ten sa venoval fotografovaniu a pomáhal jej už od mala s rastom jej hereckého talentu. Po smrti otca žila u strýka.
Vyštudovala hereckú školu Kráľovského dramatického divadla a v roku 1935 dostala svoju prvú hovorenú úlohu v švédskom filme Most mníchov. Jej manželom sa stal v roku 1937 zubný lekár Petter Lindström a v roku 1938 sa im narodila dcéra Pia.
Ešte než odišla do USA, natočila v Nemecku film pre UFA Štyria priatelia. Preslávil ju film Intermezzo z roku 1936, ktorý sa producent David O. Selznick rozhodol v roku 1939 natočiť v americkej verzii, ktorá z nej urobila švédsku filmovú hviezdu. Mladá Švédka si získala americké publikum najmä svojou prirodzenosťou, ktorou sa od vtedajších amerických hviezd zásadne odlišovala.
V roku 1942 získala americké štátne občianstvo a tiež natočila svoj najslávnejší film Casablanca, v ktorom jej filmovým partnerom bol Humphrey Bogart a ktorý režíroval Michael Curtiz.
V roku 1949 natáčala s Robertom Rossellinim v Taliansku film Stromboli. Pri natáčaní sa do režiséra zamilovala a potom čo s Rossellinim otehotnela, opustila manžela, čo spôsobilo v USA škandál. Kvôli tomu stratila aj sympatie amerického publika. V roku 1950 sa za Rosselliniho vydala a mali spolu tri deti, syna Roberta Ingmara (* 1950) a dvojčatá Isabellu Fiorellu a Isottu Ingrid (* 1952, profesorka na Stony Brook University). Spoločne natočili sedem filmov. V roku 1957 sa však ich manželstvo rozpadlo a o rok neskôr sa vydala Ingrid Bergmanová za švédskeho producenta Larsa Schmidta. Toto manželstvo vydržalo do roku 1970.
Do zoznamu mužov, ktorí k nej mali vzťah, sa radí aj maďarský reportážny fotograf Robert Capa.
Septèmes-les-Vallons
Septèmes-les-Vallons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 10590 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lady Antebellum
Lady Antebellum je americká country popová hudobná skupina, ktorá vznikla v Nashville v štáte Tennessee v roku 2006. Trio sa skladá z Hillary Scottovej (spev a vokály), Charlesa Kellyeho (spev, vokály, tamburína) a Davea Haywooda (vokály, gitara, klavír, mandolína).
Skupina uskutočnila svoj debut v roku 2007 ako hosťujúci vokalisti na skladbe Jima Brickmana "Never Alone". Onedlho nato spísali zmluvu s vydavateľstvom Capitol Records Nashville a vydali prvú pieseň "Love Don't Live Here". Pieseň sa v máji 2008 ocitla na 3. mieste rebríčka Hot Country Songs a predstavovala tiež pilotný singel z rovnomenného debutového albumu skupiny. V roku 2010 získala skupina svoju prvú cenu Grammy za Najlepší country výkon roka dvojice alebo skupiny. Na 53. cenách Grammy v roku 2011 získali už 5 cien, vrátane Piesne roka a Nahrávky roka (oboje za "Need You Now". Lady Antebellum získala taktiež Grammy v roku 2012 za Najlepší country album.
Litografický kameň
Litografický kameň je jemnozrnný vápenec, zo skupiny treťohorných vápencov.
Litografický kameň sa ťaží v hĺbke dvoch až troch metrov v lomoch v Solenhofene v Bavorsku, v Porýnii, v okolí Verdunu, v Anglicku a v Severnej Amerike. Pre účely grafické sú najlepšie kamene Solenhofenské. Vynikajú čistotou zloženia, rovnomernou tvrdosťou a nie sú tak lámavé.
Litografický kameň sa láme z horizontálnych vápencových vrstiev v blokoch hrubých 5–20 cm. Opracovávajú sa hneď na mieste. Čím je kameň tmavší, tým je tvrdší a lepší pre litografiu. Z chýb kameňov sú najobávanejšie vápenné škvrny a žily. Takéto kamene pri tlači a tlaku praskajú. Solenhofenské lomy dodávajú kamene už hotové ,prirezané a pribrúsené v žiadanej hrúbke a výške. Rozmery najväčších kameňov sú až 82×110 cm. Ich váha sa pohybuje okolo 235 kg. Šedé kamene sú však drahšie ako žlté, pretože sú trvanlivejšie. Častým brúsením strácajú litografické kamene počas doby svoju silu, až sa stávajú tenké a vzrastá nebezpečenstvo puknutia v stroji pri tlači.
Powiat grodziski (Mazovské vojvodstvo)
Powiat grodziski je powiat v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Mitterberg-Sankt Martin
Mitterberg-Sankt Martin je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Liezen a v politickej expozitúre Gröbming. Obec vznikla 1. januára 2015 spojením obcí Mitterberg a Sankt Martin am Grimming.
Obec má rozlohu a  obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Valentinit
Valentinit je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, chemicky oxid antimonitý – Sb2O3.
Brian MacPhie
Brian MacPhie (* 11. máj 1972, San José, Kalifornia, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 7 turnajov ATP vo štvorhre.
Valentinit
Charakteristika
Valentinit sa vyskytuje väčšimou v podobe bielych, sivých, žltkastých kryštálov, ktoré sú sformované do vejárovitých útvarov. Inokedy býva práškovitý, zemitý, môže vytvárať povlaky. Je to priesvitný minerál s bielym vrypom a typickým perleťovým leskom.
Poznávanie
Je typický perleťovo lesklými vejárikovitými agregátmi, vyskytuje sa často spolu s antimonitom.
Maliarstvo
náhľad|vpravo|400px|Galéria Jana Gildemeestra, olejomaľba holandského maliara [[Adriaan de Lelie|Adriaana de Lelieho z prelomu rokov 1794 – 1795]] Maliarstvo je odbor výtvarného umenia, pri ktorom sa na nejaký predmet (najčastejšie plátno) nanáša farba (derivovaná z najrôznejších organických a syntetických substancií) a línie s cieľom vytvorenia reprezentačných, prípadne abstraktných obrazov. Je to dôležitá súčasť vizuálneho umenia.
Technika a štýly
Počas svojej histórie maľovanie zaznamenalo niekoľko dôležitých foriem vrátane typických techník. Techniky príznačné pre kreslenie sú základom pre maľovanie, okrem najnovších avantgardných foriem. Freska, ktoré dosiahlo svoj vrchol počas neskorého stredoveku a počas renesancie, je aplikácia maľby na vlhkú, prípadne suchú omietku. Maľba temperou, iná stára forma, zahŕňa používanie práškového farbiva zmiešaného s vaječným žĺtkom a jeho aplikáciu na pripravený povrch – obyčajne drevený panel pokrytý plátnom. Tradovalo sa, že olejomaľba, ktorá vytlačila fresku a tempery počas renesancie, bola vyvinutá v neskorom stredoveku flámskými bratmi menom Jan van Eyck a Hubert van Eyck. Pravdepodobne bola však táto technika vynájdená omnoho skôr. Glazúrovanie, enkaustika (metóda maľovania pomocou vosku), gvaš, grisaille (maľba sivou farbou na sivý podklad) a akvarel patria k ďalším maliarskym technikám. Používanie akrylových farieb sa v poslednom čase stalo taktiež veľmi populárnym. Akryl v sebe spája všetky pozitíva olejových a temperových farieb. Môžeme ho použiť na rôzne podklady vo veľmi tenkých, ale aj vo veľmi hrubých vrstvách. Akrylové farby sú chemicky stále a vekom nemenia tóny ani tvrdosť. Rýchlo schne a časom netmavne.
Výtvarné diela vytvorené rozličnými technikami môžete na Webe umenia vyhľadávať pomocou filtrov technika (olej, tuš, ceruzka, akvarel, tužka, pero, lept, tempera, drevorez, tlač, litografi, rytina, pastel, akvarel, kvaš,..) materiál (kartón, papier, výkres,..) a výtvarný druh (kresba, maľba, design,.).
Jaskynné maľby
Maľby stále uchovávané na stenách jaskýň v Španielsku a južnom Francúzsku zobrazujú s výnimočnou presnosťou bizóny, kone a jelene. Tieto obrázky boli namaľované jasnými farbami vytvorenými z rozličných minerálov rozdrvených na prach a zmiešaných so živočíšnym tukom, vaječnými bielkami, rastlinnými šťavami, prípadne krvou. Tie boli na steny nanášané štetcami vyrobenými z vetvičiek a trstiny, prípadne na stenu vyfúkané. Obrázky by mohli byť súčasťou rituálov, hoci ich skutočný pôvod nie je známy. To znamená ,že ľudia maľujú od veľmi dávnej doby.
Egyptské maľby
Pred viac ako 5000 rokmi začali Egypťania maľovať na steny faraónskych hrobiek výjavy z každodenného života – napríklad lovu, rybolovu, obrábania pôdy, slávnostných hostín a pod. Podobne ako u egyptského sochárstva prevládali 2 štylistické konštanty: obrázky, ktoré sú viac konceptuálne ako realistické, prezentujú najcharakteristickejšie anatomické črty a tak kombinujú frontálne a profilové pohľady na tú istú postavu, veľkosť taktiež naznačuje dôležitosť – preto faraón je zobrazený väčší ako jeho manželky, deti a pod.
Krétske maľby
Kréťania vytvorili živé, realistické maľby na stenách ich palácov na Kréte a tiež na keramike.
Grécke maľby
Až na niekoľko fragmentov, grécke nástenné maľby a plátna sa nezachovali do dneška. Naturalistické zobrazenia mytologických výjavov na gréckej keramike môžu napomôcť pri predstave, ako mohli vyzerať veľkoplošné maľby. V helenistickom období, výjavy a náčrty reprezentované v podobe mozaiky sú pravdepodobne tiež imitáciou stratených monumentálnych malieb v iných podobách.
Rímske maľby
Zdobili svoje vily mozaikovými podlahami vynikajúcimi nástennými freskami zobrazujúcimi rituály, mýty, krajinky, zátišia a vyobrazenia každodenných činností. Používajúc techniku vzdušnej perspektívy, pri ktorej farby a siluety vzdialených objektov sú zmiernené a rozostrené pre dosiahnutie priestorového efektu. Rímski umelci vytvorili ilúziu reality. V meste Pompeje, zničenom výbuchom Vezuvu v roku 79 nášho letopočtu a vykopanom až v súčasnosti, boli nájdené pozostatky sekulárnych i náboženských malieb.
Ranokresťanské a byzantské maľby
Zachovanými skorými kresťanskými maľbami pochádzajúcimi z 3. až 4. storočia sú fresky v rímskych katakombách a mozaiky na stenách kostolov. Existujú isté štylizačné a umelecké konvencie charakteristické pre tieto zobrazenia – najmä výjavy Nového zákona. Medzi najvýraznejšie diela tohto včasnokresťanského obdobia patria mozaiky nájdené v šiestich kostoloch zo šiesteho storočia v Taliansku.
Tieto zobrazenia večnosti sa stali charakteristické pre Byzantské umenie, štýl sa spája s cisárskym kresťanským súdom v Konštantínopole (dnešný Istanbul), ktorý existoval od roku 330 do roku 1453. Byzantský štýl možno vidieť aj na ikonách, štylistické maľby na drevených podkladoch zobrazujúce Krista, Pannu Máriu a svätých, určených na uctievanie.
Stredovek
Umenie stredoveku, vytvorené mimo Byzantskej ríše v rámci severných hraníc Rímskej ríše, môže byť kategorizované podľa svojich typických štylistických čŕt. Anglo-írske umenie, ktoré prekvitalo medzi siedmym a deviatym storočím v kláštoroch v rôznych častiach britských ostrovov, bolo najmä umením zložitého kaligrafického výtvarníctva. Boli vytvorené nádherne dekorované iluminované rukopisy, ktoré zobrazujú ploché, komplikované lineárne vzory kombinujúce keltské a germánske elementy. Počas románskej doby, počas 11. a 12. storočia sa v severoeurópskych rukopisoch nevyskytuje iba jediný štýl – niektoré iluminácie mali inšpiráciu v klasike, iné zobrazujú nové, energické maliarske štýly. V gotickej dobe, ktorá nasledovala od neskorého 12. storočia po začiatok talianskej renesancie, bol predstavený väčší repertoár médií a maľba prestala byť výsadne výtvorom kláštorov.
Gotika
Maľovanie v štýle gotiky sa objavilo až okolo roku 1200, teda asi 50 rokov po prvých dielach gotickej architektúry a sochárstva. Prechod od románskej ku gotickej kultúre je veľmi nejasný a nezrejmý, napriek tomu, že nástup nového štýlu je možné badať podľa pochmúrnosti a tmavosti nastupujúceho umenia. Túto zmenu je možné badať najprv v Anglicku a Francúzku, okolo roku 1200, v Nemecku okolo 1220 a Taliansku okolo roku 1300.
V gotike sa objavujú najmä tieto 4 techniky maľby: freska, ikonografia, iluminácia rukopisov a maľba na sklo. Fresky ostali hlavným nástrojom na výzdobu stien kostolov v južnej Európe, ako pokračovanie tradície raného kresťanstva a románskej éry. Na severe je veľmi populárnou maľba na sklo až do 15. storočia. Samotná ikonografia vznikla v 13. storočí v Taliansku. Do 15. storočia sa však rozšírila po celej Európe a vytlačila aj maľbu na sklo. Iluminácie rukopisov predstavujú najreprezentatívnejší záznam o používaných štýloch aj na miestach, kde sa nezachovali žiadne monumentálne práce. Olejomaľba sa stala populárnou až v nastupujúcom období renesancie.
Medzi najznámejších predstaviteľov tohto obdobia patria Pietro Cavallini, Simone Martini, Segna di Buonaventure, Nino Pisano a mnohí ďalší.
Stružnická dolina
Stružnická dolina je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Poloniny.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Stakčín v okrese Snina v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1982 na rozlohe 2,2400 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu typických porastov lieskových jelšín (Corylo - Alnetum incanae) s fytogeograficky významnými populáciami prvosienky bezbyľovej (Primula acaulis) na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Marek Krajčovič
Marek Krajčovič (* 3. august 1992 Bratislava) je slovenský kajakár, reprezentant Slovenska na olympijských hrách v Londýne. V roku 2011 získal na juniorských Majstrovstvách sveta v kategórii K4 tretie miesto. Slovensko reprezentuje v disciplíne K1 na 1 000 m.
Externé odkazy
Profil na stránke LOH 2012
Manuel de Falla
Manuel de Falla y Matheu (* 23. november 1876, Cádiz– † 14. november 1946, Alta Gracia) bol španielsky impresionistický hudobný skladateľ a dirigent.
Život
Falla sa narodil v roku 1867 v Cádiz v Španielsku. Tu dostal od matky prvé klavírne hodiny, neskôr sa však presťahoval do Madridu, kde študoval klavír a kompozíciu na tamojšom konzervatóriu. Jeho profesorom kompozície bol Felipe Pedrell, ktorý Fallu doživotne ovplyvnil svojou orientáciou na španielsky folklór.
V roku 1907 Falla odišiel do Paríža, kde sa stretol s Debussym, Dukasom a Ravelom. Tak sa dostal do kontaktu s impresionizmom, ktorý predstavuje ďalší významný impulz pre jeho tvorbu. V Paríži zotrval až do roku 1914, kedy sa vracia znovu do Madridu. V nasledujúcom období skomponoval všetky svoje významné diela.
Od roku 1939 žil Falla v Argentíne. Návratu do vlasti mu bránil fašisticky režim zúriaci v Španielsku. V Argentíne Falla pracoval na svojom oratóriu Atlantída, ktoré malo byť jeho najrozsiahlejším. Dielo však nestihol dokončiť, v roku 1946 zomiera v Alta Gracia v argentínskej provincii Cordóba. V roku 1947 boli jeho telesné pozostatky prevezené do Španielska a uložené v katedrále v rodnom Cádize.
Charakteristika tvorby
Falla je predstaviteľom španielskej národnej skladateľskej školy a prvým významným španielskym skladateľom od dob Isaca Albéniza. Vo všetkých jeho kompozíciách je nepriehľadnuteľná výrazná inšpirácia španielskym folklórom a ľudovými melodickými a rytmickými prvkami. Hlavným umeleckom prúdom, ktorý Fallu ovplyvnil pri pobyte v Paríži je impresionizmus, čo sa prejavilo hlavne na harmonickej stránke jeho diel, pestrej inštrumentácií a širokej palete orchestrálnych farieb. Vďaka tomu ho môžeme zaradiť medzi najvýznamnejších svetových impresionistických skladateľov.
Dielo
Dielo Manuela de Fallu je útle. Za najvýznamnejšie opusy sú považované jeho balety Trojrohý klobúk a Čarodejná láska, ktoré existujú i v podobe orchestrálnych suit. Opera Krátky život je mimo Španielska a Južnej Ameriky uvádzaná len výnimočne. Naopak, jeho najčastejšie uvádzaným dielom sú Noci v španielskych záhradách pre klavír a orchester. Málo známy, ale zaujímavý je tiež Čembalový koncert.
South African Open 1984
South African Open 1984 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 19. do 26. novembra 1984  na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom meste Johannesburg. Titul v dvojhre získal Američan Eliot Teltscher, ktorý vo finále porazil krajana Gerulaitisa. Bol to jeho deviaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Tracy Delatte a Paraguajčan Francisco González, ktorí vo finále porazili americký pár Steve Meister, Eliot Teltscher.
Dvojhra mužov
🇺🇸 Eliot Teltscher vs. 🇺🇸 Vitas Gerulaitis 6-3 6-1 7-6
Regulárny výraz
Regulárny výraz (skrátene aj regexp, regex alebo RE z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) je textový reťazec, obsahujúci vyhľadávací vzor, ktorý popisuje celú množinu reťazcov (formálny jazyk), na základe určitých syntaktických pravidiel. Predstavuje úsporný zápis regulárnej gramatiky z teórie formálnych jazykov, regulárnymi výrazmi sú teda popísateľné práve regulárne jazyky, t. j. jazyky, akceptovateľné konečnostavovým automatom.
Regulárne výrazy sú používané v mnohých textových editoroch a nástrojoch na hľadanie a manipuláciu s textom podľa vzorov. Mnoho programovacích jazykov podporuje regulárne výrazy na prácu s reťazcami. Napríklad Perl a Tcl majú zabudovanú silnú podporu pre regulárne výrazy priamo v svojej syntaxi. Implementácie regulárnych výrazov, odvodených od Perl syntaxe existujú aj pre jazyky C, C++, C#, Java, JavaScript, Python, PHP a ďalšie. Množstvo nástrojov príkazového riadku (vrátane filtra grep a dávkového editora sed) poskytovaných pôvodne unixovými operačnými systémami, z ktorých sa neskôr ďalej rozšírili, masívne využíva regulárne výrazy.
Dejiny
Vznik pojmu a konceptu regulárnych výrazov sa datuje do roku 1951, kedy americký matematik Stephen Cole Kleene v rámci práce, venovanej McCulloch-Pittsovým neurónovým sieťam, formálne opísal regulárne jazyky (ktoré v práci nazýval regulárne udalosti, angl. regular events) a dokázal ekvivalenciu triedy jazykov, popísateľných regulárnymi výrazmi s triedou jazykov, akceptovateľných konečnostavovými automatmi.
V druhej polovici 60. rokov pracoval americký informatik a spolutvorca operačného systému Unix Ken Thompson na reimplementácii riadkovo orientovaného textového editora QED (predchodca editorov ed, vi a vim) pre viacpoužívateľský operačný systém so zdieľaním času CTSS, v rámci ktorej do editora zapracoval aj podporu regulárnych výrazov. Šlo o jedno z prvých využití regulárnych výrazov v softvéri pre širšiu používateľskú základňu. V roku 1971 získala spoločnosť Bell Labs na Thompsonov algoritmus hľadania vzorov v texte prostredníctvom regulárnych výrazov aj patent, podaný ešte v roku 1967.
V roku 1971 potom s podporou regulárnych výrazov nasledoval editor ed (Ken Thompson), v roku 1973 filter grep (Ken Thompson) a v roku 1974 neinteraktívny dávkový editor sed (Lee McMahon), všetko rovnako v rámci Bell Labs, úzko previazené so vznikom Unixu.
V roku 1997 vznikla multiplatformná knižnica PCRE (vyvinutá pôvodne pre mailový server Exim), umožňujúca integrovať podporu Perl-kompatibilných regulárnych výrazov do softvéru tretích strán. Knižnicu využili napr. webový server Apache, webový skriptovací jazyk PHP a ďalšie významné projekty, čo spolu s popularitou Perlu prispelo k tomu, že sa Perl-kompatibilná syntax regulárnych výrazov stala de facto štandardnou aj pre ich mnohé ďalšie implementácie v programovacích jazykoch a iných softvérových projektoch.
Využitie
Medzi základné spôsoby využitia regulárnych výrazov patrí:
Aplikácie
Medzi konkrétne aplikácie regulárnych výrazov patrí napr.:
Syntax
Pre formálnu, matematickú definíciu, využívanú v prácach z oblasti teórie formálnych jazykov, pozri napr. zdroj.
Väčšina praktických implementácií regulárnych výrazov (POSIX, grep , sed , Perl , PCRE , Java , JavaScript , .NET ) vychádza z nasledovnej syntaxe:
Triedy znakov
Pre zjednodušenie špecifikácie tried znakov v regulárnych výrazoch existujú vo väčšine implementácií aj preddefinované pomenované triedy. V nasledujúcej tabuľke je základný zoznam a stručný popis tried, pochádzajúcich pôvodne z Perlu a následne prevzatých do knižnice PCRE a ďalších odvodených implementácií. POSIX regulárne výrazy používajú pre pomenované triedy inú syntax.
Ivan Fiodorovič Paskevič
Ivan Fiodorovič Paskevič knieža Jerevanské a Varšavské (* 8. august 1782, Poltava, Ukrajina† 1. február 1856, Varšava, Poľsko), ruský generál-poľný maršal ukrajinského pôvodu. Patril k blízkym spolupracovníkom cára Mikuláša I. a aktívne sa podieľal na presadzovaní jeho politiky. Bol členom hlavného súdu, ktorý vyniesol rozsudok nad členmi "dekabristického" sprisahania.
Mladosť a raná kariéra v armáde
Narodil sa v meste Poltava. Pochádzal zo šľachtickej rodiny, jeho predkovia boli Kozáci. Vo februári 1794 bol prijatý na štúdia v Pážacom zbore a v októbri 1800 sa stal gardovým dôstojníkom. V roku 1805 sa zúčastnil vojny s Francúzskom a bitky pri Slavkove. V roku 1806 bol vyslaný na štáb Dunajskej armády, kde sa účastnil bojov proti Osmanskej ríši, vyznamenal sa pri dobytí Bukurešti a úspešne velil práporu horských strelcov. Na jeseň 1807 sa podieľal na neúspešných mierových rokovaniach s Osmanskou ríšou, od roku 1808 opäť bol veliteľom horského streleckého práporu a neskôr pešieho pluku. Na jeseň 1810 mu bola pridelená generálska hodnosť, v januári 1811 sa stal majiteľom novo vznikajúceho Oriolského pešieho pluku, od júna 1811 velil pešej brigáde a začiatkom roku 1812 sa stal veliteľom 26. pešej divízie, s ktorou vstúpil do bojov rusko-francúzskej vojny.
Ďalšie boje v cárskych službách
Od novembra 1817 velil 2. gardovej pešej divízii, v máji 1821 sa stal veliteľom 1. gardovej pešej divízie a v decembri 1824 bol menovaný veliteľom 1. armádneho zboru. V auguste 1825 sa stal veliteľom ruských vojsk v Gruzínsku, počas rusko-perzskej vojny porazil perzskú armádu pri Jelizavetpoli a v marci 1827 bol menovaný hlavným veliteľom Kaukazskej armády, následne dobyl Nachičevan, Jerevan a donútil Peržanov uzatvoriť mier. Po vypuknutí rusko-osmanskej vojny dobyl v júni 1828 pevnosť Kars a v nasledujúcom roku zničil väčšinu osmanských vojsk v kaukazskom predhorí, za čo v septembri 1829 obdržal hodnosť generála-poľného maršala a titul jerevanský knieža. V máji 1831 bol ustanovený za hlavného veliteľa v rusko-poľskej vojne. V auguste 1831 sa zmocnil Varšavy a prinútil Poliakov ku kapitulácii, za čo bol vymenovaný varšavským kniežaťom. Od decembra 1831 bol menovaný poľským miestokráľom a veliteľom Západnej armády, niekoľkokrát stal v čele diplomatických misii v Berlíne a vo Viedni. Vo funkcii veliteľa  Západnej armády pôsobil taktiež v období európskych revolúcii, v máji 1849 bol prítomný na  rokovaniach rakúskeho cisára Františka Jozefa I. a ruského cisára Mikuláša II. vo Varšave. Po týchto rokovaniach bol vymenovaný za veliteľa pomocnej ruskej armády, ktorá zaútočila na maďarských povstalcov a v auguste 1849 ich donútil ku kapitulácii pri Világoši. So svojím vojskom prechádzal cez Dukliansky priesmyk. V máji 1853 sa stal veliteľom Dunajskej armády. O mesiac prekročil na čele Dunajskej armády rieku Prut, a takto začal tzv. Krymskú vojnu v rokoch 1853 – 1856. Bol ranený pri obliehaní Silistry, tu sa prejavila jeho bezradnosť pri vedení vojenských operácií a preto vzdal sa velenia a odišiel na svoje panstvo vo Varšave, kde krátko pred neúspešným ukončením vojny zomrel.
Vyznamenania
Za svoje vojenské zásluhy bol vyznamenaný Radom Svätého apoštola Ondreja prvozvaného s briliantmi, Radom Svätého kniežaťa Alexandra Nevského s briliantmi. Vojenským radom Svätého veľkomučeníka víťaza Juraja všetkých stupňov, Radom Svätého apoštolom rovného kniežaťa Vladimíra 1., 3. a 4. stupňa, Radom bielej orlice, Radom Svätej Anny 1. stupňa s briliantmi a 2. stupňa, osmanským Radom červeného polmesiaca 1. stupňa, perzským Radom slnka a leva 1. stupňa, veľkokrížom poľského Radu vojenskej cnosti, pruským Radom černej orlice s briliantmi, pruským Radom červenej orlice 1. stupňa, veľkokrížom rakúskeho Vojenského radu Márie Terézie, veľkokrížom Kráľovského uhorského radu Svätého Štefana a veľkokrížom saského Radu bieleho sokola.
Dolní Ředice
Dolní Ředice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 841 obyvateľov, z toho 399 mužov a 442 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 38,3 roka, ženy 40,0 roka).
4300 Marg Edmondson
4300 Marg Edmondson je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Indiana University 18. septembra 1955.
Cigareta
thumb Cigareta (slangovo ciga) je výrobok, ktorý je konzumovaný fajčením. Vyrábaný je zo sušených jemne posekaných tabakových listov s aditívami. Posekaný aromatizovaný tabak je zakrútený, alebo natlačený do papierového valčeka rozmerov max. do 70 mm dĺžky a 10 mm priemer. Pri konzumácii cigarety musí jeden koniec cigarety tlieť aby bolo možné cez druhý koniec (ktorý je zvyčajne osadený filtrom) inhalovať dym z tlenia tabaku cez ústa do pľúc. Niektorí fajčiari cigaretu vkladajú do cigaretovej špičky.
Tabak cigár nie je na rozdiel od cigariet jemne posekaný a cigary sú celé zakrútené do tabakového listu. Slovo cigareta vzniklo zo španielskej zdrobneniny slova cigara (podobne ako seňora – seňorita). Je dokázané, že cigarety sú veľmi návykové a spôsobujú rakovinové ochorenia viacerých orgánov ľudského tela, môžu byť príčinou srdcových ochorení, poškodenia dýchacích ciest, impotencie, ochorenia obehového systému a vrodených porúch u plodov tehotných žien. Cigarety obsahujú nikotín, a iné stimulačné látky. Pri vdychovaní dymu do pľúc sa tieto látky dostávajú do krvného obehu, kde spôsobujú rýchly psychoaktívny efekt.
Zloženie cigarety
thumb
Cigaretový filter
Vyrába sa z acetátu celulózy. Je obalený vnútorným obalovým papierom, vonkajší obal tvorí náustkový papier, ktorý je pre dosiahnutie lepšej priepustnosti perforovaný elektrostaticky alebo laserom.
Cigaretový papier
Do papiera sa pridávajú rôzne chemikálie:
Rozmery cigariet
Obvod väčšiny cigariet je približne 25mm. Známe sú štyri dĺžky cigariet:
Spotreba cigariet
Na svete je každý rok vyrobených približne 5,5 bilióna kusov cigariet. Tieto cigarety vyfajčí viac ako šestina sveta, t. j. približne asi 1,1 miliardy ľudí. Aj keď spotreba cigariet v rozvinutých krajinách klesá, v rozvojových krajinách táto spotreba stúpa. V USA klesla spotreba cigariet v porovnaní medzi rokmi 1965 a 2006 približne na polovicu zo 42% na 20,8% dospelej populácie. V celosvetovom rozsahu spotreba cigariet stúpa medziročne v priemere o 3,4%.
Zdroj: Odhady Svetovej zdravotníckej organizácie v roku 2000
Iné projekty
.
Beuveille
Beuveille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 2007
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 2007 boli v poradí 14. Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien, ktoré organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konali sa v dňoch od 5.13. septembra 2007 v Nakhon Ratčasima, v Thajsku, za účasti 13 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Iránu. Už po vyžrebovaní sa z neho naopak odhlásil 🇹🇯. Zápasy sa hrali v MCC Hall Mall Nakhon Ratchasima. Thajsko bolo organizátorom ázijského šampionátu žien štvrtýkrát, predtým hostilo turnaj v rokoch 1991 (v Bangkoku), 1993 (v Čiang Mai) a 2001 (v Nakhon Ratčasima). Svoj tretí titul (po 24 rokoch od posledného) získalo 🇯🇵, ktoré vyhralo finálovú skupinu pred prechádzajúcim 10-násobným víťazom🇨🇳 a 🇹🇭.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Svetový pohár 2007 a tiež svetový kvalifikačný turnaj o postup na LOH 2008, ktoré sa oba uskutočnili v Japonsku. Na Svetový pohár sa kvalifikovali 2 a na olympijskú kvalifikáciu 3 najlepšie družstvá.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené podľa umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách. Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie na Majstrovstvá Ázie 2005.
Natalia Streignardová
Natalia Streignardová, celým menom Natalia Bárbara Martínez Streignard Negri (* 9. september 1970, Madrid, Španielsko) je venezuelská herečka.
Životopis
Nataliin otec pochádza z Nemecka a matka z Argentíny, nakoniec sa odsťahovali do Venezuely, ktorú Natalia pokladá za svoju vlasť. Kariéru v šoubiznise začala neúspešnou účasťou v súťaži Miss Venezuela. Len čisto zo zvedavosti sa dodatočne prihlásila do televízneho konkurzu a nakoniec získala hlavnú úlohu v telenovele Sol de tentación. Na Slovensku je známa z telenoviel Sladká Valentína a La Tormenta: Pokušenie lásky.
Chrám Nanebovstúpenia Pána (Alma-Ata)
náhľad|Chrám Nanebovstúpenia Pána v [[Alma-Ata]] thumb|Pohľad na katedrálu v zime Chrám Nanebovstúpenia Pána je chrámom Ruskej pravoslávnej cirkvi v kazašskom meste Alma-Ata.