cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Psychedelický rock
Vývoj v Spojenom kráľovstve
Netrvalo dlho a začali sa aj verejné performácie v psychedelických kluboch ako boli UFO Club na Tottenham Court Road, Middle Earth Club v Covent Garden, The Roundhouse v Chalk Farm, the Country Club (Swiss Cottage) a the Art Lab (tiež na Covent Garden). Hral sa v nich psychedelický rock a na pozadí ich hudby sa prelínala svetelná show efektu vplyvom tepla sa medzi sklami pred svetelným lúčom prelínajúceho farebného minerálneho oleja. Dôležitou postavou v postupe britskej psychedélie bol americký promotér a nahrávací producent Joe Boyd, ktorý sa do Londýna presťahoval v roku 1966. Bol spoluzakladateľom takých klubových lokalít ako UFO Club, no bol aj producentom prvého singlu pod názvom „Arnold Layne“ ktorý naštartoval komerčný úspech kapely Pink Floyd. Boyd bol aj manažérom folkových a folk rockových umelcov ako boli Nick Drake, Incredible String Band a Fairport Convention. thumb|left|[[Mick Jagger]] Britský psychedelický rock mal podobne ako jeho americký príbuzný svoje korene hlavne vo folkovej hudobnej scéne. Vplyvy blues, džezu, hry na východných hudobných nástrojoch a inšpirácie v drogových zážitkoch sa k žánru pripojili niekedy v roku 1964 spolu s tvorbou Daveho Grahama a Berta Janscha. Najväčšia dávka hudobníkov, ktorí sa involvovali do tohto žánru pochádzala od roku 1966 z radov umelcov britskej bluesovej scény, ktorí začali prepadať vplyvom folku, džezu a psychedélii. Boli to hudobníci a hudobné formácie zahŕňajúce osobnosti, ktoré formovali zoskupenia ako Pink Floyd, Traffic, Soft Machine, Cream a The Jimi Hendrix Experience. Kapela The Jimi Hendrix Experience mala síce amerického hudobného lídra, no pôvodne bola produkovaná v Spojenom kráľovstve Chasom Chandlerom zo skupiny The Animals.
Aj ďalšie osobnosti popkultúry sa prikláňali k psychedélii. Kapela The Rolling Stones naráža na tému halucinogénov a psychedélie v roku 1966 v ich singloch „19th Nervous Breakdown“ a neskôr v „Paint It, Black“, kde počuť indické hudobné vplyvy. V roku 1967 vo svojom prvom singli „Here Come the Nice“ sa o drogy pred očami cenzorov obtreli aj The Small Faces a predviedli aj efekt fázovania zvukov v skladbe „Itchycoo Park“.
K britskej psychedélii patrila aj kapela The Crazy World of Arthur Brown, ktorá do tohto žánru pridala surrealistický a teatrálny vplyv. Mala vlastný temný psychedelický až hysterický zvuk. Vizuálnou súčasťou ich vystúpení bol efekt horiacej koruny na hlave speváka, či prejavy trasenia v tranzoch u ostatných hudobníkov. V období druhej polovici 60. rokov 20. storočia bola vzhľadom na históriu modernej kultúry v plnom prúde britská invázia, ku ktorej nesporne patrila postupná akceptácia vplyvov psychedelickej revolúcie. Súčasťou tejto vlny bol bývalý člen The Animals, Eric Burdon, či skupina The Who s ich albumom The Who Sell Out (1967), na ktorom nájdeme nahrávky „I Can See for Miles“ a „Armenia City in the Sky“.
Roky najväčšej slávy
thumb|[[Syd Barrett (Pink Floyd).]] Psychedelický rock dosahoval na vrchol svojej popularity na konci šiestej dekády 20. storočia. V roku 1967 uzrel svetlo sveta singel od skupiny The Beatles na ktorom sa nachádzali dve „A“ strany: „Strawberry Fields Forever“ a „Penny Lane“. V ich úvodoch sa stupňuje britská pastorálna alebo aj nostalgická psychedélia, na ktorú nadviazal projekt, ktorý je najčastejšie označovaný ako ich definitívny psychedelický postoj a vyšiel na albume so súhrnným názvom Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Najvýraznejším dielom albumu je nahrávka „Lucy in the Sky with Diamonds“, ktorá bola vtedy označovaná za „kontroverznú“. V psychedelickej téme „Chrobáci“ pokračovali aj na nasledujúcom EP Magical Mystery Tour a nasledovným singlom na vrcholoch rebríčkov s názvom „Hello, Goodbye“, ktorého „B“ stranou bola pieseň „I Am the Walrus“.
Takisto záhadnou a surrealistickou bola jedna z najvýznamnejších nahrávok „A Whiter Shade of Pale“ od kapely Procol Harum, ktorá 8. júna 1967 dosiahla prvú priečku britských hudobných rebríčkov a zostala tam šesť týždňov. Kapela The Rolling Stones na „Seržanta Peppera“ neskôr v tom istom roku odpovedala albumom Their Satanic Majesties Request a skupina Pink Floyd vydala svoj najlepší psychedelický projekt The Piper at the Gates of Dawn. Medzi ďalšie projekty, ktoré patria k príkladom spojenia psychedélie a folku sa radí aj album The 5000 Spirits or the Layers of the Onion, ktorý v roku 1967 vydali The Incredible String Band. V decembri roku 1968 vydali The Pretty Things rockovú operu S.F. Sorrow, v ktorej sú hrané ťažké psychedelické songy ako „Old Man Going“ a „I See You“, ako aj popové hudobné čísla „S.F.Sorrow Is Born“, či „Baron Saturday“. The Small Faces sa v roku 1968 vydaním albumu Ogdens' Nut Gone Flake stali priekopníkmi tvorby konceptuálneho albumu, keď na jednom LP vydali sériu skladieb, ktoré sa zaoberali jedným príbehom. V Amerike počas Leta lásky v zlatej ére hippies roku 1967 bolo vidno obrovské masy mladých ľudí zo Spojených štátov a aj z celého sveta ako sa presúvajú neďaleko San Francisca do štvrti Haight-Ashbury. Vplyvom tohto pohybu populácia na tomto území v krátkom čase narástla z pôvodných 15 000 na asi 100 000 ľudí. Tomuto dianiu predchádzala januárová udalosť v San Franciscu, ktorá dostala názov Human Be-In a na ňu nadviazal jej vrchol, ktorý sa konal od 16. do 18. júna 1967 a je v povedomí svojej generácie pod názvom Monterey Pop Festival. Tento významný event pomohol predstaviť americkej popkultúre hviezdy akými boli Janis Joplin, vtedy speváčka kapely Big Brother and the Holding Company, Jimi Hendrix a skupina The Who. Zo San Francisca sa vtedy do sveta dostalo viacero kľúčových nahrávok, ako bol album Surrealistic Pillow od Jefferson Airplane. Tento projekt dal na trh dva single: „White Rabbit“ a „Somebody to Love“, a vďaka ich komerčnému úspechu upútal pozornosť nahrávacieho priemyslu smerom na mestskú hudobnú scénu. Nasledoval prvý veľký hit od The Doors, sedem minútová pieseň „Light My Fire“, ktorá sa stala vzorom pre definíciu žánru a nasledujúci album, Strange Days, si v porovnaní s „Light My Fire“ iba trochu užili úspech. Kapela Santana, ktorú viedol gitarista Carlos Santana, využili pre svoju psychedelickú hudbu vplyvy latinskoamerických rytmov.
Svoj vrchol všetky tieto trendy dosiahli v roku 1969 na festivale vo Woodstocku, na ktorom sa predstavila väčšina psychedelických umelcov. Vystúpili tam aj osobnosti ako Jimi Hendrix, Jefferson Airplane a The Grateful Dead. Vo filme sa stal psychedelický rock idealizovaný v snímke Easy Rider (1969), ktorá má v playliste svojho soundtracku skladbu „Born to be Wild“ od kapely Steppenwolf.
Medzinárodná expanzia
Na začiatku bol psychedelický rock doménou dvoch hlavných centier: Spojeného kráľovstva a Spojených štátov. Koncom 60. rokov sa však táto hudba šírila po svete vrátane krajín kontinentálnej Európy, Austrálie a Oceánie, Ázie a Strednej a Južnej Ameriky.
Koncom 60. rokov na kontinentálnej Európe vystupovali psychedelické kapely napríklad v Holandsku to boli The Outsiders, v Dánsku boli priekopníkmi žánru Steppeulvene, naproti tomu Nemci sa začali zaoberať fúziou elektronickej hudby psychedélie a avantgardy. V roku 1968 sa v Essene začínali prvýkrát organizovať hudobné festivaly, na ktorých sa hral špecifický Nemecký rock (Internationale Essener Songtage), a v Západnom Berlíne bol Hansom-Joachimom Roedeliusom a Conradom Schnitzlerom založený Zodiak Free Arts Lab, ktorý pomohol nadobudnúť kultový status zoskupeniam ako Tangerine Dream a Amon Düül. Na území vtedajšieho Česko-Slovenska dochádzalo k postupnému uvoľňovaniu totalitnej moci. Politická situácia po roku 1967 sa do histórie zapísala ako Pražská jar. Jej dôsledkom dochádzalo aj ku kultúrnemu uvoľňovaniu a formovaniu psychedelickej hudobnej scény, ktorej najvýraznejšími predstaviteľmi boli The Primitives Group, či The Plastic People of the Universe.
S prienikom beatlemánie vznikali skupiny aj v ďalších krajinách Spojeného kráľovstva ako boli Austrália, či Nový Zéland. Tak ako aj iné vplyvy ani tieto skupiny neobišla inšpirácia britskou psychedéliou. V druhej polovici 60. rokov patrila medzi najúspešnejšie austrálske hudobné skupiny formácia imigrantov z európskych krajín s názvom The Easybeats. Kapela vznikla v Sydney a bola prvou, ktorá v roku 1966 v Londýne nahrala medzinárodný hit „Friday on My Mind“. V tomto meste skupina zostala a nahrávala svoje popové skladby s nádychom psychedélie až do roku 1970, kedy sa definitívne rozpadli. Podobnú cestu nasledovalo aj ďalšie zoskupenie z Brisbane s názvom Bee Gees. Ich album Bee Gees' 1st z roku 1967 nahrali v Londýne. Obsahoval folkové, rockové a psychedelické prvky silne ovplyvnené tvorbou The Beatles a mali na ňom tri dôležité hitové single. Iná formácia, The Twilights, pochádzajúca z Adelaide tiež vykonala cestu do Londýna, nahrala sériu drobných hitov, ktoré mali v sebe absorbované prvky psychedelickej scény. Potom sa vrátili nahrať coververzie piesní The Beatles. Použili na ne sitar. Potom ešte v roku 1968 skompletizovali konceptuálny album Once upon a Twilight. Najúspešnejšou novozélandskou skupinou bola The La De Das. Na motív klasickej rozprávky Oscara Wildeho vyprodukovala v roku 1968 konceptuálny popový album The Happy Prince, ktorý ale vo svete a ani v Spojenom kráľovstve neprerazil.
Aj v Kambodži bola aktívna psychedelická hudobná scéna, ktorá preberala vplyvy psychedelického rocku a soulu odpočúvaného z rozhlasových vysielaní pre intervenčné okupačné vojská vo Vietname. Medzi priekopníkov takejto kmérskej hudby vtedy patrili Sinn Sisamouth a Ros Sereysothea. Na amerických základniach v Južnej Kórei bol považovaný za krstného otca kórejského rocku Shin Jung-Hyeon, rockový gitarista a pesničkár patriaci medzi vedúce osobnosti psychedelickej, pop rockovej kultúry krajiny. Nasledovala ho kapela San Ul Lim (Horská ozvena), ktorá miešala dokopy miestnu ľudovú hudbu a psychedelický rock. Turecko so svojim špecifickým žánrom, známym ako Anatolian rock malo umelca menom Erkin Koray, ktorý kombinoval klasickú tureckú hudbu, témy stredného východu so svojim psychedéliou poháňaným rockom. Pomohol tým s rozbehom tureckej rockovej hudobnej scény s umelcami ako sú Cem Karaca, Mogollar a Baris Manco.
Aj Latinská Amerika sa stala pre psychedelický rock úrodnou pôdou. V roku 1966 sa v Brazílii sformovala psychedelická kapela Os Mutantes, ktorá sa spočiatku do povedomia publika mimo územie krajiny nedostala, no neskôr sa aj medzinárodne stala kultovou. Koncom 60. rokov vznikali aj v Mexiku, hlavne v jeho severných častiach Baja California a Tijuana kapely, ktoré boli ovplyvnené špecifickým mexickým rockom, funkom a psychedéliou. Medzi významných predstaviteľov tejto vlny patrili Three Souls in my Mind, Love Army, El Ritual a Los Dug Dug's. V Čile medzi rokmi 1967 až 1973, t. j. medzi koncom vlády prezidenta Freia Montalvu koncom vlády Salvadora Allendeho, vznikol kultúrny pokrok, počas ktorého sa sformovalo niekoľko čilských hudobných skupín spájajúcich folklórnu hudbu s ťažkým psychedelickým rockom. V roku 1967 tam Los Mac vydali album Kaleidoscope Men, ktorý sa stal inšpiráciou pre ďalšie kapely ako Los Jaivas a Los Blops. Los Blops neskôr v roku 1971 nadviazali spoluprácu s Victorom Jarom na jeho albume El derecho de vivir en paz. Medzitým v argentínskom hlavnom meste, Buenos Aires, v narastajúcej psychedelickej scéne vznikli tri z ich najdôležitejších rockových kapiel: Los Gatos, Manal a Almendra.
Úpadok
thumb|left|[[Hells Angels]] S koncom 60. rokov 20. storočia aj vplyv psychedelického rocku postupne upadal. V roku 1966 sa stalo LSD v Spojených štátoch a aj Spojenom kráľovstve ilegálnym. V roku 1969 vrahovia manželky Romana Polańského, Sharon Tate, a ďalších piatich ľudí vo vile, kde bývala, či následne potom manželov LaBiancovcov, t. j. sekta na čele s Charlesom Mansonom krvou svojich obetí okrem iného čmárala po stenách názov skladby „Helter Skelter“ od skupiny The Beatles. Drogy a psychická posadnutosť, ktorá žáner sprevádzala začali odvracať verejnú mienku od neho ako aj od hnutia hippies. V decembri toho istého roku sa konal Festival v Altamonte. Na túto akciu prišlo 300 000 fanúšikov, vystupovali na ňom: Santana, Jefferson Airplane, The Flying Burrito Brothers, Crosby, Stills & Nash a celú akciu mali ukončiť The Grateful Dead. Akciu usporiadali The Rolling Stones, o ktorých sa na nej nakrúcal aj film. Rolling Stones tento festival začínali. O poriadok sa „starali“ členovia motocyklového gangu Hells Angels. Pomáhali si pritom železnými tyčami a nožmi. Ubodali pritom jedného z fanúšikov, osemnásťročného černošského chlapca Mereditha Huntera. Spolu s ním, ako aj s autonehodami a jedným utopeným, si celá táto akcia vyžiadala štyroch mŕtvych.
Psychedélia naberala na zlom obraze v očiach zainteresovaných aj potom ako sa z jej lídrov závislých na LSD stávali stratené existencie, trpiace na duševné poruchy. Prvými obeťami LSD boli Brian Wilson (The Beach Boys), Brian Jones líder kapely Rolling Stones, Peter Green z kapely Fleetwood Mac a Syd Barrett, líder a zakladateľ Pink Floyd. Kto z nich neumrel na predávkovanie, zostal po zvyšok života postihnutý schizofréniou a svojim osudom v podstate pomohol ostatným kolegom z kapiel zmeniť ich umelecké smerovanie. Aj ďalšie kapely šli do úpadku. Rozpadli sa Jimi Hendrix Experience a Cream. Jimi Hendrix nahral svoj album Band of Gypsies a krátko na to v septembri roku 1970 zomrel v Londýne na predávkovanie liekmi, v októbri 1970 ho nasledovala s nadmernou dávkou heroínu speváčka Janis Joplinová a nasledujúci rok, v júli 1971, bola vo svojom parížskom byte vo vani nájdená mŕtvola lídra The Doors, Jima Morrisona. Veľa z tých umelcov, ktorí prežili zmenili svoje smerovanie od psychedélie späť k základom rockovej hudby, tzv. „roots rocku“, revivalovému hudobnému štýlu, ktorý mal bližšie ku klasickému rokenrolu, folku, či country. Iní tento žáner pripájali do progresívnej podoby, či dávali dôraz na rífy ťažkého („hard“) rocku. thumb|left|[[Jim Morrison (The Doors) v roku 1969]] Aj v roku 1966, ešte počas éry psychedélie, bol na čele tých, ktorí chceli návrat ku koreňom Bob Dylan, ktorý vtedy v Nashville nahral album Blonde on Blonde. Táto nahrávka a ďalšie dva John Wesley Harding (1967) a Nashville Skyline (1969) sa stali základom pre vznik žánru, ktorý dostal názov country folk. Dylanov príklad nasledovali The Byrds, ktorí spolu Gramom Parsonsom v roku 1968 nahrali album Sweetheart of the Rodeo, ktorý sa stal jedným zo vzorov pre definíciu country rocku. Tento žáner koncom 60. rokov začal ovládať kalifornskú hudobnú scénu a stal sa doménou folk rockových umelcov ako napríklad Hearts and Flowers, Poco a New Riders of the Purple Sage. Ďalší, ktorí sa vracali k hudobným koreňom inou cestou boli populárne kapely ako Kanaďania The Band a pesničkári z Kalifornie, Creedence Clearwater Revival. The Grateful Dead sa ku svojim koreňom vrátili nahrávkami Workingman's Dead a v roku 1970 American Beauty. Superskupina Crosby, Stills and Nash, sformovaná v roku 1968 členmi The Byrds, Buffalo Springfield a The Hollies sa spojila v roku 1970 na podnet Neila Younga aby nahrala projekt Deja Vu, ktorý sa pobral preč od psychedelického klišé a dal dôraz na politické komentáre podfarbené vokálnymi harmóniami.
Po smrti manažéra Briana Epsteina a nepopulárnom surrealistickom filme Magical Mystery Tour sa skupina The Beatles vrátila v roku 1968 k svojim koreňom nahrávkou The Beatles. V roku 1969 pokračovali úspešným albumom Abbey Road a nakoniec v roku 1970 pred ich rozpadom aj projektom Let It Be. V roku 1968 naštartovali svoj návrat ku koreňom aj The Rolling Stones albumom Beggar's Banquet a v tomto trende pokračovali až do albumu Exile on Main St. (1972). Skupina Fairport Convention v roku 1969 vydala album Liege and Lief, v ktorom od Amerikou ovplyvneného folk rocku urobila odklon smerom k zvuku založenom na britskom, respektíve keltskom, zvuku založila hudobný žáner elektrický folk. Podľa ich vzoru začali fungovať aj ďalšie zoskupenia ako napríklad Steeleye Span a Fotheringay.
Medzi kapely, ktoré si aj po roku 1970 udržali určitý psychedéliou ovplyvnený folkový štýl patria Comus, Mellow Candle, Nick Drake, The Incredible String Band, Forest a Trees. Pri psychedelickom folku zostal pri svojich dvoch sólových projektoch aj bývalý líder kapely Pink Floyd, Syd Barrett.
Iné žánre
Potom ako kapela The Beatles spopularizovala svojimi nahrávkami pre širšie masy psychedéliu, začali sa súčasťou populárnej kultúry stávať módne doplnky v štýle hippie a v hudobnej produkcii začalo byť počuť zvuky sitar, prebudených gitár a páskových efektov. Medzi prvé diela populárnej hudby so zvukom a textom psychedelického rocku patrí singel „Good Vibrations“ od kapely The Beach Boys. Škótsky folkový spevák Donovan zelektrizoval svoj hudobný prejav a vydal svoje úspešné single: prvý „Sunshine Superman“ (jednotka v USA aj v Británii), ktorý nasledovali „Mellow Yellow“ (1966) a „Atlantis“ (1968). V ich duchu nasledovali aj ďalšie popové zoskupenia vrátane The Electric Prunes, The Blues Magoos a Strawberry Alarm Clock. Na medzinárodnej úrovni boli predstaviteľmi psychedelického popu Bee Gees a The Easybeats. Psychedelický zvuk preberali aj pôvodne bublegum popové kapelky The Monkees a The Lemon Pipers. thumb|left|[[George Clinton.]] Jimi Hendrix bol príkladom pre afroamerických hudobníkov, z ktorých najviac bolo organizovaných pod hudobným vydavateľom Motown Records. Hudobný žáner ovplyvnený psychedéliou 60. rokov, ktorý sa u týchto hudobníkov vyprofiloval bol nazvaný „psychedelický soul“. Témou, ktorá bol v týchto dobách v popredí záujmu tejto generácie bolo hnutie za občianske práva. Oproti acid rocku, bol ich štýl temnejší a mal politicky motivovaný podtón. Stavba žánru na funkovom podklade Jamesa Browna začala niekde v v roku 1968 tvorbou kapiel Sly and the Family Stone a The Temptations. Umelcami, ktorí ich nasledovali boli Supremes, The Chambers Brothers, The 5th Dimension, Edwin Starr a Undisputed Truth.
Projekty George Clintona, zoskupenia s názvami Funkadelic a Parliament, a ich rôzne napodobeniny sa chopili žánru na takej vysokej úrovni, že funky sa stalo jedným z kľúčových vzorov aj pre ďalšie kapely 70. rokov. Vyprodukovali viac ako štyridsať singlov, z ktorých tri sa dostali do amerických Top 10 a nahrali aj tri platinové albumy.
Kým popularita psychedelického rocku koncom 60. rokov upadala, v začiatku 70. rokov sa dostával na svoj vrchol popularity psychedelický soul, ktorý koncom dekády so zmenou žiadaných hudobných trendov zanikal. Umelci ako Earth, Wind and Fire, Kool and the Gang a Ohio Players, ktorí začínali s psychedelickým soulom sa zamerali na funky žáner, ktorý nakoniec nahradili módnou vlnou štýlu disco.
Rocková hudba
Veľa kapiel, ktoré boli významné svojim zanietením pre psychedelický rock sa v 70. rokoch stali významnými predstaviteľmi progresívneho rocku. Ako príklad môžeme uviesť Pink Floyd, Soft Machine a členov skupiny Yes. V roku 1969 bol považovaný za príklad prechodu od psychedélii k progresívnemu rocku album In the Court of the Crimson King od kapely King Crimson. Napríklad kapela Hawkwind sa snažila udržať výslovne psychedelický kurz aj počas 70. rokov, no utlmili psychedelické prvky v prospech širšieho experimentovania. Zaradenie džezových vplyvov do hudby skupín ako Soft Machine, tiež prispelo do rozvoja jazz rocku aj u kapiel ako Colosseum, či podobnej slovenskej legendy, ktorú poznáme pod názvom Collegium musicum.
Potom ako sa posúvali od svojich psychedelických začiatkov a pridávali dôraz na efekty elektronického experimentovania, nemecké kapely ako Kraftwerk, Tangerine Dream, Can a Faust rozvinuli charakteristický štýl elektronickej hudby, ktorý vo svojom jazyku nazvali „kosmische musik“, internacionálne skôr známy, či definovaný, ako „krautrock“.
Používanie elektronických syntetizátorov v začiatkoch 70. rokov nemeckou kapelou Popol Vuh spolu s účinkovaním postáv ako je Brian Eno (nejaký čas člen Roxy Music) sa stali základom pre rozvoj hudobného žánru dnes označovaného ako synth rock. V Japonsku v roku 1974 vyšiel Osamu Kitajimovi psychedelický album Benzaiten. Použil na jeho nahrávanie elektronické nástroje ako syntetizátor a elektronické bicie a pri jednej nahrávke spolupracoval s Haruomi Hosonom, ktorý neskôr v roku 1977, ešte pod názvom „Yellow Magic Band“, založil skupinu Yellow Magic Orchestra.
Psychedelický rock so svojimi skreslenými gitarami, komplikovanejšími sólami a smelšími kompozíciami je zjavným mostom medzi blues-rockom a neskorším heavy metalom. Medzi americké skupiny, ktoré hrali hlučný psychedelický rock, ktorý sa postupne vyvíjal do raného heavy metalu patrili Amboy Dukes a Steppenwolf. Anglicko dalo tejto hudbe okrem iných aj dvoch pôvodných členov kapely Yardbirds. Boli nimi Jeff Beck a Jimmy Page, dvaja gitaristi, ktorí založili skupiny The Jeff Beck Group a Led Zeppelin. Veľmi dôležitými umelcami, ktorí začínali ako bluesoví intepreti hrajúci psychedelickým štýlom, boli Black Sabbath, Deep Purple, Judas Priest a UFO.
Psychedelický rock patrí tiež k základu, z ktorého pochádza glam rock. Jeho zakladateľ, Marc Bolan, prešiel k tomuto žánru vývojom z psychedelického folku do hudobného zoskupenia, pozostávajúceho väčšinou z dvojice kľúčových hudobníkov, ktorí si dali spoločný názov T. Rex. Od roku 1970 sa stali prvou glam rockovou popstar. Z raných psychedelických nápadov Davida Bowieho sa vyvinul jeho tiež glam rockový projekt postavy menom Ziggy Stardust.
70. a 80. roky
thumb|right|[[Tame Impala na pódiu V Festivalu v roku 2009]] Aj v takzvanom „strednom prúde“ sa stávalo, že sa niektorí hudobníci pokúšali prezentovať ako interpreti neo-psychedélie. V strede 80. rokov to bol napríklad Prince a aj niektoré diela, ktoré nahral v 90. rokoch Lenny Kravitz mali tieto náznaky, no mali v sebe vplyvy alternatívnych, či indie-rockových kapelách. K oživeniu psychedlického rocku prispeli koncom 70. až začiatkom 80. rokov niektoré kapely post-punkovej hudobnej scény. Boli nimi napríklad aj The Teardrop Explodes, Echo and the Bunnymen, The Church, The Soft Boys, Siouxsie and the Banshees, The Cure, The Glove, a The Legendary Pink Dots.
V Spojených štátoch sa vďaka hudobnému hnutiu Paisley Underground, ktoré prichádzalo z Los Angeles začiatkom 80. rokov, spojili kapely ako Dream Syndicate, The Bangles a Rain Parade. Kapela XTC, pôvodne hrajúca v štýle New Wave od roku 1985 publikovala nahrávky pod pseudonymom The Dukes of Stratosphear. Dokonca aj gothic rocková kapela The Damned začlenila psychedéliu k svojmu zvuku.
Koncom 80. rokov uzrel v Spojenom kráľovstve svetlo sveta subžáner alternatívneho rocku, shoegazing, ktorý na seba nabral aj inšpirácie z psychedélie 60. rokov. Kritik Simon Reynolds označuje toto kultúrne hnutie za „rozmazanú vyrážku neo-psychedelických kapiel“. So svojim závalom zvukov, v ktorých boli jednotlivé nástroje a dokonca aj spev na nerozoznanie, boli nasledované lídermi žánrov ako boli noise popové a dream popové skupiny My Bloody Valentine (často považovaní za „zakladateľov shoegaze“), The Jesus and Mary Chain a Cocteau Twins. Medzi v Spojenom kráľovstve uznávanými umelcami patria kapely ako Ride, Lush, Chapterhouse a The Boo Radleys.
90. roky do súčasnosti
V 90. rokoch 20. storočia uzavrela nahrávacia spoločnosť Elephant 6 zmluvy s kapelami, ktoré hrali eklektický psychedelický rock a folk. Patrili medzi ne The Apples in Stereo, The Olivia Tremor Control, Neutral Milk Hotel, Elf Power a of Montreal. Ďalšie alternatívne zoskupenia, ktoré nasledovali psychedéliu od 90. rokov boli The Brian Jonestown Massacre, Porno For Pyros a Super Furry Animals.
Nový hudobný žáner stoner rock čerpal z psychedelického rocku, blues-rocku a doom metalu. Bežne využíval spomalené tempo a podladené gitary v ťažkých basových zvukoch, s melodickými vokálmi a v retro produkcii. Spopularizovali ho kalifornské skupiny Kyuss a Sleep.
V Spojenom kráľovstve na madchesterskej scéne ovplyvňovali raný zvuk britpopové kapely 90. rokov ako boli Blur. The Verve mixovali psychedéliu 60. rokov s estetikou shoegazingu. Skupina Oasis tiež čerpala z popovej a rockovej psychedélie 60. rokov, zvlášť v roku 2000 pri produkcii albumu Standing on the Shoulder of Giants. V novom miléniu nasledovali neo-psychedéliu kapely, ktoré priamo emulovali zvuk 60. rokov. Patrili k nim The Black Angels, Tame Impala, Pond, a The Essex Green, kým skupiny ako Animal Collective aplikovali experimentálny prístup kombinácie žánrov 60. rokov so súčasnými.
Aj v novom miléniu vznikali moderné festivaly zamerané na psychedelickú hudobnú scénu. Z novodobých podujatí sú to napríklad v roku 2008 Austin Psych Fest v Texase, ale aj Liverpool Psych Fest v Spojenom kráľovstve.
Lopúchov
Lopúchov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Aklamácia
Aklamácia lat. acclamatio (volať na niekoho) je zjavné, verejné a spontánne vyjadrenie súhlasu alebo nesúhlasu. Je to prejav bezprostrednej a priamej demokracie. Príkladom je zdvihnutie ruky (preukazu) pri voľbách, zvolanie, súhlasný krik a pod. Pochádza z rímskeho cisárskeho kultu. Používala sa aj pri voľbách pápeža.
Omicourt
Omicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 48 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Donville-les-Bains
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cvičenie (fáza vyučovania)
Cvičenie je fáza vyučovacieho procesu zameraná na overenie a prehĺbenie vedomostí, vytváranie senzorických, motorických zručností a intelektuálnych zbehlostí; ako upevňovacia metóda vyučovania zabezpečuje zámerné opakovanie, tréning s cieľom upevniť pozitívne záujmy, postoje, rozvinúť schopnosti a zručnosti (motorické aj intelektuálne), vytvoriť návyky potrebné v životnej praxi. Od jednoduchého opakovania sa odlišuje premenlivosťou podmienok a používaním vedomostí a zručností v nových súvislostiach.
Štatistický súbor
Štatistický súbor je súbor štatistických jednotiek so spoločnou vlastnosťou, neprázdna konečná množina M objektov štatistického skúmania. Vo fyzike napr. sústava častíc; v ekonomike: napr. sústava domácností. Počet všetkých štatistických jednotiek v súbore sa nazýva rozsah súboru.
Aast
Aast je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Štatistický súbor
Delenia
Podľa úplnosti:
Voschod 5
Voschod 5 mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Voschod. Na palube kozmickej lode mali koncom roku 1966 vyštartovať dve kozmonautky k 10-dňovému letu. Irina Soloviovová mala ako prvá žena uskutočniť výstup do otvoreného vesmíru. Misia bola zrušená na jar 1966 po smrti hlavného konštruktéra Sergeja Koroľova.
Štatistický súbor
Delenia
Podľa hypotetickosti:
Aast
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Rogers Searle
John Rogers Searle (* 31. júl 1932, Denver, Colorado) je americký filozof, predstaviteľ analytickej filozofie, filozofie jazyka a lingvista. Z jeho prác vychádza teória rečových aktov. Analýzu rečových aktov Searle stotožňuje so sémantickou analýzou jazyka, pričom rečový akt sa mu javí ako kľúč k jazykovému významu.
NGC 3917
NGC 3917 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Gerlachovský potok
Gerlachovský potok môže byť:
Hodnoverné miesto
thumb|Benediktínsky kláštor v Hronskom Beňadiku bol jedným z hodnoverných miest
Hodnoverné miesta alebo vierohodné miesta (lat. loca credibilia) boli verejné právnické inštitúcie v stredovekom Uhorsku, zriaďované pri kapitulách alebo kláštorných konventoch. Disponovali autentickou pečaťou a na požiadanie stránok, z príkazu cirkevnej alebo svetskej vrchnosti, vykonávali splnomocňovanie alebo inú úradnú činnosť považovanú za právoplatnú v oblasti uhorského svetského práva.
Zriadenie inštitúcie
Hoci už na začiatku 11. storočia vydala ostrihomská a nitrianska kapitula niekoľko listín, majúcich charakter písomností hodnoverných miest, za ich formálne ustanovenie treba považovať 21. článok modifikovanej Zlatej buly Ondreja II. z roku 1222, ktorým panovník ustanovoval inštitúcie vydávajúce písomné svedectvá opatrené hodnovernou pečaťou.
Spočiatku bol ich počet neobmedzený (najviac sa rozširovali po tatárskom vpáde v roku 1241), čo však malo za následok oslabovanie dôvery v ich pôsobenie. Preto kráľ Ľudovít I. Veľký z Anjou zákonom z roku 1351 zakázal menším konventom vykonávať takúto činnosť, vykonal revíziu pečatí, a následne určil, že hodnovernými miestami môžu byť na území Slovenska iba tieto inštitúcie: Bratislavská kapitula s pôsobnosťou pre územie súčasného západného Slovenska a severozápadného Maďarska, Nitrianska kapitula s pôsobnosťou v časti západného Slovenska a na strednom Slovensku a Spišská kapitula pre severné a východné Slovensko. Dopĺňať ich mali konventy v Hronskom Svätom Beňadiku (západné, stredné a južné Slovensko), na Zobore pri Nitre (západné Slovensko), v Jasove (východné a juhovýchodné Slovensko a severné Maďarsko), v Lelesi (východné Slovensko a východné Maďarsko), v Kláštore pod Znievom (stredné a severné Slovensko) a v Šahách (južné Slovensko). Okrem týchto miest činnosť na území Slovenska vyvíjali i hodnoverné miesta sídliace na území dnešného Maďarska – ostrihomská, budínska a stoličnobelehradská kapitula.
V 1. polovici 16. storočia mnohé konventy v dôsledku tureckej okupácie upadali a boli nútené svoju činnosť prerušiť. K jej obnoveniu dochádzalo v priebehu 18. storočia. Po zrušení rehole jezuitov v roku 1773 zanikol turčiansky konvent v Kláštore pod Znievom a vierohodné miesto bolo preložené do Banskobystrickej kapituly, ktorá až do roku 1802 vydávala listiny pod menom pôvodného hodnoverného miesta.
Činnosť hodnoverných miest
K povinnostiam hodnoverných miest patrila starostlivosť o im zverené písomnosti, vyhotovovanie a vydávanie overených odpisov dokumentov a základné právne rady. Hodnoverné miesta boli tiež pomocníkmi pri úradnom konaní (napr. právne zastupovanie). Organizácia kancelárií hodnoverných miest bola veľmi jednoduchá. Pri kapitulách tvorili jeho personál kanonici, lektor, kustód a notár (vo väčších kanceláriách i pisár). Za vydanie listín zodpovedal lektor, kustód opatroval pečatidlo a bol správcom archívu. Pri konventoch kanceláriu viedli prior a kustód.
Počas úradného konania museli byť prítomní všetci členovia kancelárie, pričom notár alebo pisár zaznamenával všetky výpovede. Potom vyhotovil koncepty listín, ktoré najprv museli prečítať všetci prítomní a až potom mohla byť príslušná listina vyhotovená ako čistopis. Právoplatnou sa stala až po opätovnom prečítaní a podpise aspoň troch členov kancelárie.
Archívy hodnoverných miest boli spravidla uložené v sakristii kapitulných či konventných chrámov. Okrem samotného vydávania listín kancelárie viedli i protokoly o vydaných písomnostiach.
Zánik a význam hodnoverných miest
Kapituly vykonávali činnosť hodnoverných miest až do zániku tejto inštitúcie zákonom o kráľovských verejných notárstvach z roku 1874. Na Slovensku sú archívy hodnoverných miest uložené v Slovenskom národnom archíve v Bratislave, okrem archívu hodnoverného miesta nitrianskej a spišskej kapituly, ktoré sú na pôvodných miestach. Archívy zoborského a šahanského konventu sa do súčasnosti nezachovali. Archívy hodnoverných miest obsahujú veľmi cenný a bohatý písomný materiál k dejinách Slovenska.
Existencia a činnosť hodnoverných miest mala, napriek svojmu pôsobeniu pri kapitulách a konventoch, výsostne svetský a občiansky obsah práce. Hodnoverné miesta boli zvláštnosťou stredovekého Uhorska a nemali obdobu v žiadnom inom európskom štáte.
Nový údel
Nový údel je meno pre niekoľko programov zavedených počas rokov 1933-37 počas vlády prezidenta Franklina D. Roosevelta v USA s cieľom podporiť, ozdraviť a zreformovať ekonomiku USA počas Veľkej hospodárskej krízy.
Prvých 100 dní
Počas prvých 100 dní Rooseveltovej vlády bolo prijatých niekoľko opatrení: Zákon prinášal niektoré paradoxné situácie, keď konkurenti nechali zatvoriť svojho soka kvôli tomu, že dokázal ponúknuť tovar za nižšiu cenu ako oni.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2011 – Preteky mužov na 15 kilometrov klasicky s intervalovým štartom – kvalifikácia
Externé odkazy
http://www.fis-ski.com/uk/604/610.html?sector=CC&raceid=17529
Štatistická jednotka
Štatistická jednotka je elementárna jednotka, prvok štatistického pozorovania, prvok množiny M štatistického súboru. Spájajú sa do štatistických súborov.
Spoločné vlastnosti štatistických jednotiek označujeme ako štatistické znaky (napr. pre zamestnancov sú to mzda, vek, platová trieda, vzdelanie, odpracované roky a podobne).
Edukácia
Edukácia môže byť:
Destilácia (chémia)
thumb|right|250px|Schéma laboratórnej destilačnej aparatúry 1. zdroj tepla 2. destilačná banka 3. destilačná hlava 4. teplomer 5. chladič 6. vstup chladiaceho média 7. výstup chladiaceho média 8. destilát 9. odsávanie (pri vákuovej destilácii) 10. zachytávač destilátu Destilácia je fyzikálna metóda na oddeľovanie látok z kvapalných zmesí na základe ich charakteristických teplôt varu (napr. výroba destilovanej vody, výroba benzínu). Využíva fakt, že pri zmesi látok (s výnimkou azeotropických zmesí) je zloženie pár nad kvapalinou iné ako zloženie kvapalnej fázy.
Zmes látok sa zahrieva, kým nedosiahne želanú teplotu, pri ktorej dochádza k varu a k odparovaniu oddeľovanej látky. Pary oddeľovanej látky sa odvádzajú od kvapalnej zmesi do chladiča, kde dochádza ku kondenzácii pár na kvapalné skupenstvo. Oddeľovaná látka sa potom zachytáva v kvapalnej podobe (kondenzát, destilát). Keďže teplota varu látky stúpa so stúpajúcim tlakom, môžeme znížením tlaku destilovať tú istú zmes pri nižších teplotách (destilácia za zníženého tlaku), čo umožňuje destilovať látky, ktoré by sa pri vyšších teplotách rozkladali.
Ak sa teplota zmesi postupne zvyšuje a pri rôznych teplotách sa zachytávajú rôzne súčasti (frakcie) z jednej zmesi, hovoríme o frakčnej destilácii.
Pokiaľ je destilát nedostatočne čistý a obsahuje viac vyššievrúcej zložky ako je prípustné, je možné ho prečistiť opakovanou destiláciou. Rovnaký efekt viacnásobnej destilácie je možné dosiahnúť zaradením rektifikačnej kolóny do destilačnej aparatúry. Časť pár vydestilovanej zmesi nie je odvedená do chladiča, ale po skondenzovaní spätne prúdi rektifikačnou kolónou do destilačnej banky (spätný tok). Tieto skondenzované pary sa pri spätnom toku stretávajú s hore vystupujúcimi parami. Pri tomto stretnutí sa hore vystupujúce pary obohacujú o nižšievrúcu zložku a zostupujúci kondenzát sa obohacuje o vyššievrúcu zložku.
V priemysle sa destilácia používa napríklad pri výrobe etanolu alebo pri separácii jednotlivých zložiek ropy. thumb|left|250px|Destilačné/[[Rektifikácia|rektifikačné kolóny ropnej rafinérie.]]
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2006
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2006 boli v poradí 10. Majstrovstvá sveta v lakrose mužov, ktoré organizuje Medzinárodná lakrosová federácia (FIL), resp. jej predchodca – International Lacrosse Federation (ILF). Konali sa v meste London, v provincii Ontário, v Kanade, od 13.22. júla 2006, za účasti 21 tímov rozdelených do dvoch výkonnostných divízií. Nováčikmi turnaja boli Bermudy, Dánsko, Fínsko, Holandsko, Lotyšsko, Španielsko a Taliansko. Zápasy sa hrali na štadióne TD Waterhouse Stadium s kapacitou 8 000 divákov. Kanada bola organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostila turnaj v rokoch 1967 a 1986 (oba v Toronte). Po šiestich tituloch Američanov v rade a 26 rokoch získala svoj druhý titul domáca Kanada, ktorá vo finále zvíťazila práve nad Spojenými štátmi.
Velický potok (prítok Popradu)
Velický potok je tatranský potok bystrinného charakteru, preteká územím okresu Poprad. Je to významný ľavostranný prítok Popradu, meria 22 km, je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 40%.
Prameň
Velický potok vzniká vo Vysokých Tatrách na južnom svahu Velického štítu (2 319 m n. m.), v ľadovcovom kotle pod Poľským hrebeňom (2 200 m n. m.), kde vyteká z Horných Velických pliesok v nadmorskej výške približne 2 120 m n. m.
Opis toku
V pramennej oblasti tečie juhovýchodným smerom prudkým spádom cez Velickú dolinu, najprv preteká Dlhé pleso (1939,0 m n. m.), odtiaľ tečie juhovýchodným smerom k pliesku Kvetnica, pričom zľava priberá prvý stály prítok spod Bradavice (2 476,0 m n. m.). Následne sa stáča severojužným smerom, tečie cez Velické pleso (1 665,5 m n. m.), opäť sa stáča juhovýchodným smerom a vstupuje do Tatranského podhoria. Pod Veľkým Krížnym kopcom (1 323,5 m n. m.) mení smer toku, tečie severojužným smerom, sprava priberá Hromadnú vodu, zľava sa oddeľuje Nová voda a koryto výrazne meandruje. Následne vstupuje do Popradskej kotliny, kde severne od Batizoviec priberá sprava rameno Batizovského potoka, stáča sa juhovýchodným smerom a severovýchodne od Svitu priberá aj hlavné koryto Batizovského potoka (704,8 m n. m.). Ďalej už tečie výlučne východným smerom, z ľavej strany priberá vody Gerlachovského potoka a tečie mestom Poprad, kde aj ústi.
Ústie
Do Popradu sa vlieva na území mesta Poprad (južne od Spišskej Soboty, v blízkosti Aquacity Poprad) v nadmorskej výške cca 665 m n. m.
Noyon
Noyon je mesto v severnom Francúzsku v departemente Oise v regióne Hauts-de-France s bohatou históriou a gotickou katedrálou. Leží na rieke Oise a Canal du Nord.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
NGC 3918
NGC 3918 je planetárna hmlovina v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. apríla 1834.
Málik al-Džazírí
Málik al-Džazírí (v prepise z tuniskej arabčiny aj Malek Džazírí; ‎* 20. január 1984, Bizerte) je súčasný profesionálny tuniský tenista. V dvojhre sa najvyššie v rebríčku ATP nachádzal na 65. mieste k 2. februáru 2015. Vo štvorhre na 196. mieste k 16. aprílu 2012. Hrá pravou rukou. Meria 185 cm a váži 80 kg. Počas kariéry vyhral vo dvojhre dva turnaje kategórie ATP Challenger a 9 turnajov kategórie ITF Futures. Vo štvorhre jeden turnaj kategórie ATP Challenger a 9 turnajov kategórie ITF Futures. Vďaka hernému prejavu je prezývaný „tuniský David Nalbandian“.
Kariéra
Tenis začal hrať vo veku päť rokov. Jeho mladíckym idolom bol Američan Pete Sampras. Takisto ho inšpirovali aj Gustavo Kuerten z Brazílie a Gastón Gaudio z Argentíny. V roku 1998 bol členom African 14 & Under ITF Touring Team. Ako 22-ročný si zranil koleno, mal poškodené v chrupavky a bol aj operovaný, vďaka čomu sa nemohol zúčastňovať profesionálnych turnajov takmer dva roky. V tom čase sa nachádzal v rebríčku ATP v prvej trojstovke. Pôsobil vo francúzskom klube TC Sarcelles. Dva roky trénoval aj v Barcelone vďaka ITF grantu. Počas druhého roku v Barcelone si zlomil členok, nemohol trénovať päť mesiacov. Tunisko reprezentuje v Davis Cupe od roku 2000. V minulosti ho trénoval Walid Jallali, s ktorým získal počas aktívnej kariéry 3 tituly vo štvorhre na okruhu ITF. Od roku 2014 ho trénuje Dejan Petrović.
Meng-c’ (kniha)
thumb|autor diela [[Meng-c’ (filozof)|Meng-c’ (lat. Mencius)]]
Málik al-Džazírí
Kariéra
V súčasnosti je obľúbeným povrchom tvrdý povrch, spomedzi úderov forhend a spomedzi turnajov US Open. Hrá s raketami značky Prince a počas tenisových zápasov nosí oblečenie značky Puma.
Meng-c’ (kniha)
Meng-c’ alebo Mencius alebo Menciovo dielo je filozofické dielo, ktoré spolu s ďalšími tromi dielami vytvára literárny komplex konfucianizmu zvaný Štyri knihy, ktorý je zas súčasťou väčšieho literárneho celku Deväť klasických kníh.
Charakteristika
Kniha obsahuje kompiláciu výrokov a rozhovorov filozofa Meng-c’ (Mencia) so svojimi žiakmi. V porovnaní s dielami, ktorých autorstvo je pripisované Konfuciovi má kniha odlišnú vnútornú štruktúru. Výroky a rozhovory Mencia v diele sú rozsahovo dlhé, rozvláčne a majú skôr charakter dlhých dialógov, opisov a vykazujú charakteristiky plnohodnotného prozaického diela. Na druhej strane Konfuciovo vyjadrovanie zvykne byť kratšie a výstižnejšie, často zložené iba z krátkych jednotlivých výrokov s hlbším významom v rozsahu jednej vety.
Málik al-Džazírí
Juniorská kariéra
Vo dvojhre bol medzi juniormi najvyššie na 92. mieste k 1. januáru 2002. Vo štvorhre bol na delenom 38. mieste k 8. aprílu 2002. Vo dvojhre odohral 64 zápasov, z toho 34 zápasov vyhral a 30 prehral. Vo štvorhre odohral 67 zápasov, z toho 48 vyhral a 19 prehral. Vo dvojhre a ani vo štvorhre sa nezúčastnil ani jedného juniorského grandslamového turnaja.
Meng-c’ (kniha)
Filozofia
Filozofia obsiahnutá v diele nadväzuje na Konfuciove učenie, ale v určitých záveroch sa od neho líši. Mencius tvrdí, že každý človek sa rodí s vrodeným zmyslom pre dobro a spravodlivosť. Podľa Mencia je človek od svojej prirodzenej podstaty morálna bytosť. Prirodzený sklon k dobru a spravodlivostí u človeka je však oslabovaný negatívnym vplyvom vonkajšieho sveta a skorumpovanej štátnej moci a nedostatkom pozitívneho morálneho príkladu počas vývoja konkrétneho človeka a spoločnosti. Hlavnou snahou človeka podľa Mencia by mal byť návrat k prirodzenej podstate každého človeka, teda k dobru a spravodlivosti. V rámci tejto ideológie Mencius v prípade, že panovník krajiny vládne kruto a nestará sa o verejný záujem ospravedlňuje zvrhnutie a odstránenie takéhoto panovníka silou ľudu. Mencius nezavrhuje monarchiu,odmieta však kráľovskú tyraniu.
Málik al-Džazírí
2010
Na prvý grandslamový turnaj v kariére nastúpil Málik al-Džazírí na Australian Open ako nenasadený hráč do kvalifikácie. V prvom kole hral proti takisto nenasadenému Poliakovi Michałovi Przysiężnému. Prehral 0:2 na sety (3:6, 4:6).
2011
Na svoj vysoký tenisový vek, 27 rokov, sa začal na okruhu ATP Challenger Tour presadzovať výraznejšie až v roku 2011. Hral v ňom dvakrát finále kategórie ATP Challenger, na antuke v uzbeckom meste Samarkand skrečoval domácemu Denisovi Istominovi po prvom prehratom sete 6:7(2:7). Druhé finále, taktiež na antuke, vo švajčiarskej Ženeve vyhral. Zdolal Nemca Mischu Zvereva v troch setoch 4:6, 6:3, 6:3. Zúčastnil sa aj na halovom turnaji Slovak Open v Bratislave hranom na tvrdom povrchu, kde po vyhranom zápase prvého kola nad Denisom Istominom 2:1 na sety, prehral v nasledujúcom druhom kole s kvalifikantom Janom Minářom z Česka 0:2.
V roku 2011 sa kvalifikoval aj do hlavnej súťaže grandslamového turnaja. Na prelome augusta a septembra hral na US Open. V prvom kolo kvalifikácie vyhral nad Fernandon Rombolim z Brazílie 2:0 na sety (6:1, 6:1). V druhom kole zdolal Švéda Michaela Ryderstedta 2:6, 6:4 a 6:2. V treťom, záverečnom kole kvalifikácie, vyhral prvý set nad Francúzom Guillaumom Rufinom 7:5 a v druhom za stavu 2:1 mu súper skrečoval. Postúpil tak prvýkrát v kariére do hlavnej súťaže niektorého grandslamového turnaja. V prvom kole zdolal Holanďana Thiema de Bakkera pomerom 3:1 na sety. V druhom kole už však prehral s domácim, vtedy vo forme hrajúcim, Američanom Mardym Fishom 0:3.
Koncom roka novembra 2011 absolvoval spolu s ďalšími 10 hráčmi trojdňový špeciálny kurz organizovaný ATP.
Koncom roka, v decembri, sa zúčastnil Arabských hier v katarskej Dauha. Súťažil vo dvojhre aj vo štvorhre. Vo dvojhre bol zo 118. miesta najvyššie nasadeným tenistom. V prvom kole mal voľný žreb, v druhom vyhral nad Noureldinom Yahiom 2:0 na sety, zhodne dvakrát 6:0. Vo štvrťfinále zdolal piateho nasadeného Egypťana Sherifa Husseina 2:0 (6:2 a 6:0). V semifinále vyhral nad Maročanom Mehdim Ziadim, ktorý bol tretí nasadený 2:0 a to rovnako dvakrát, tak ako prvý, tak aj druhý set 7:5. Vo finále vyhral nad ôsmim nasadeným Kuvajťanom Abdullahom Maqdasom 2:0 na sety (6:3, 6:2).
Vo štvorhre súťažil spolu s krajanom Ameurom Benom Hassenom. Pár bol nasadený ako štvrtý. V prvom kole mali voľný žreb, vo štvrťfinále kole vyhrali nad párom Omar Al Awadhi/Hamad Jahani zo Spojených arabských emirátov 6:3 a 6:0. V semifinále zdolali druhých nasadených Maročanov Anas Fattar/Mehdi Ziadi 6:4 a 6:1. Vo finále prehrali s najvyššie nasadeným kuvajtských párom Mohammed Ghareeb/Abdullah Maqdas 1:6 a 5:7.
2012
náhľad|vpravo|Málik al-Džazírí počas turnaja ATP 250 vo francúzskom [[Nice.]] Sezónu odštartoval na Katar Open, kde dostal divokú kartu. V prvom kole hral proti tretiemu nasadenému Francúzovi Jo-Wilfriedovi Tsongovi, no v prehral 1:2 (6:7(5:7), 7:6(7:5), 1:6). Najmä výkon v prvých dvoch setoch vzbudil pozitívne reakcie na jeho hru. Jo-Wilfried Tsonga nakoniec vyhral turnaj.
Na prvý grandslam sezóny Australian Open musel hrať kvalifikáciu. Ako desiaty nasadený kvalifikant vypadol hneď v prvom kole, kde prehral s 273. hráčom sveta Američanom Timom Smyczekom 2:6 a 6:7(5-7).
Nasledujúci turnaj odohral v ruskej Kazani na tvrdom povrchu v hale. Vypadol v druhom kole so Španielom Javierom Martím 1:2 na sety. Aj ďalší turnaj odohral v hale na tvrdom povrchu. Vo francúzskom meste Quimper sa dostal až do finále, kde prehral s Holanďanom Igorom Sijslingom 0:2 na sety.
Po neúspešnom finále sa posunul zo 117. na 102. miesto. Na nasledujúcom turnaji v Bergame, tiež hranom na tvrdom povrchu v hale, prehral už v prvom kole Amerom Delićom 0:2. Koncom februára sa zúčastnil kvalifikácie turnaja kategórie ATP 500, v Abú Zabí vypadol v druhom kole s Andrejom Alexandrovičom Golubevom 1:2, hoci v druhom sete dal súperovi kanára (6:0). Začiatkom marca nastúpil na súťaž v japonskom meste Kjóto, kde sa na turnaji hranom na koberci v hale dostal až do finále. Tam prehral s domácim hráčom Tacumom Itom 1:2. Aj na ďalšom turnaji kategórie ATP Challenger sa dostal vo finále. V čínskom meste Pingguo prehral vo finále s Gó Soedom 1:2. Turnaj sa hral na tvrdom povrchu vonku. Prvý turnaj na antuke absolvoval začiatkom apríla v talianskej Barlette. Dostal sa do semifinále, kde vypadol so Slovincom Aljažom Bedenem 1:2. Nasledoval turnaj ATP 250 v marockej Casablance, kde v prvom kole skrečoval Rumunovi Victorovi Hănescuovi za stavu 3:6, 0:3 pre nevoľnosť. Na druhý turnaj kategórie ATP 500 nastúpil v Barcelone. V prvom kole prehral s Kevinom Andersonom 0:2 na sety (2:6, 3:6). Na prelome apríla a mája štartoval aj na domácom challengerovom turnaji zaradenom do kategórie Tretorn Series v Tunise. Vypadol v druhom kole s Francúzom Marcom Gicquelom pomerom 0:2 na sety. Pred Roland Garros sa zúčastnil kvalifikácie turnaja ATP 250 v Nice. Vypadol v prvom kole s 282. hráčom rebríčka ATP Davidom Guezom.
Pred Wimbledonom štartoval na dvoch turnajoch ATP 250. Najprv v Londýne prehral v prvom kole s Belgičanom Rubenom Bemelmansom 1:2 a na turnaji v holandskom ’s-Hertogenboschi skrečoval za stavu 3:6 a 0:4 Olierovi Rochusovi pre chorobu.
Zúčastnil sa hlavnej súťaže Wimbledonu, kde v prvom kole zdolal kvalifikanta Jürgena Zoppa z Estónska 3:2, hoci prehrával už 0:2 a v piatom sete za stavu 2:2 na sety mal stratu jedného vlastného podania. V druhom kole čelil Nemcovi Philippovi Kohlschreiberovi, no prehral 0:3 na sety (1:6, 6:7(2:7) a 1:6). Spolu s Marcelom Felderom z Uruguaja hrali štvorhru. Vypadli v prvom kole so siedmym nasadeným indickým párom Mahéš Bhúpati/Rohan Bopanná 0:3 na sety (0:6, 6:7(1:7), 2:6).