cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peugeot 206
206 WRC
Od roku 1999 do roku 2003 vozy Peugeot 206 WRC reprezentovali automobilku v majstrovstvách sveta automobilových súťaží. Kvalitní jazdci (napr. Marcus Grönholm, Richard Burns) s nimi získali mnoho víťazstiev. Od roku 2001 patril k hlavným sponzorom továrenského tímu ropný gigant Total. Model 206 WRC poháňa štvorvalec s objemom 1 997 cm3 s rozvodom DOHC. Voz má šesťstupňovú sekvenčnú prevodovku. Automobil jazdí na pneumatikách Michelin. Vonkajšie rozmery automobilu, konkrétne dĺžka, museli byť upravené tak, aby voz spĺňal minimálne normy súťaže. Prvýkrát bol homologizovaný 1. mája 1999 a v rovnakom roku bol prvýkrát nasadený do súťaže Tour de Corse - Rally de France.
Saint-Jean-des-Essartiers
Saint-Jean-des-Essartiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 203 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Messier 86
Messier 86 alebo M 86 alebo NGC 4406 je galaxia v súhvezdí Panna.
Pythokles z Élidy
náhľad|Oxyrhynský papyrus 222 Pythokles alebo Pythoklés (Pythokles, iný prepis: Pythoklés) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 452 pred Kr. Pythokles z Élidy si na 82. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v pentathlone (v päťboji). Po tomto triumfe ho korunoval jeden z hellanodikov olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia. Socha olympionika Pythokla stála kedysi v Olympii. Ešte v druhom storočí si ju mohol prezrieť grécky cestovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že bola dielom Polykleita z Argu, jedného z najlepších sochárskych majstrov v staroveku.
Meno olympionika Pythokla je zaznamenané aj na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov od 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Pythokles je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v dvadsiatom riadku vpravo. Názov jeho domovskej krajiny a koncové dve písmená z jeho mena sa nezachovali (Πυθοκλ... - Pythokl...). Penthatlon (päťboj) sa stal olympijskou disciplínou na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Pentathlon pozostával zo skoku do diaľky, z behu na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V starovekom Grécku bol veľmi obľúbený.
Chaillon
Chaillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sellières (kantón)
Sellières je francúzsky kantón v obvode Lons-le-Saunier v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 13 obcí.
Meždusopočnyj
Meždusopočnyj je v súčasnosti neaktívny štítový vulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti pohoria Stredokamčatský chrbát na polostrove Kamčatka na severnom brehu jazera Meždusopočnoje. Masív sopky je budovaný prevažne bazaltovými horninami a jeho vek sa odhaduje na koniec pleistocénu až začiatok holocénu.
Program Venera
Program Venera (po rusky Венера – Venuša) bola séria sovietskych medziplanetárnych sond k Venuši. Po prekonaní počiatočných chýb bol program relatívne úspešný. Podobne ako iné sovietske planetárne sondy boli Venery niekedy vypúšťané v pároch s odstupom necelého týždňa.
Opis konštrukcie
Venery-3 až 8 boli rovnakej konštrukcie. Vážili približne tonu, do vesmíru boli vynesené raketou typu Sojuz, skladali sa z obslužného modulu a guľového atmosférického puzdra. Sondy boli optimalizované pre atmosférické merania a neboli vybavené žiadnym špeciálnym zariadením pre pristátie, aj keď sa dúfalo, že by mohli stále funkčné dosiahnuť povrch (posledným dvom sa to podarilo). Obslužný modul vstupoval do atmosféry zároveň s atmosférickým puzdrom a zhorel. Puzdra vysielali dáta priamo na Zem.
Odlišný vzhľad mali Venery-9 až 14. Vážili približne 5 ton a boli vynášané silnými raketami Proton. Obsahovali prenosový a spojovací modul, ktorý mal motory schopné zabrzdiť a prejsť na obežnú dráhu okolo Venuše (Venera-9 a 10, 15 a 16) a ktorý potom slúžil ako prevádzač a zosilňovač signálu aparatúry z planéty smerom k Zemi. Puzdro určené na vstup do atmosféry bolo na vrchole celej sondy v sférickom tepelnom štíte. Sondy boli optimalizované na operácie na povrchu, ich nezvyčajnému vzhľadu dominovala komora tvaru gule, ktorá mala chrániť elektroniku pred atmosférickým tlakom a teplotou tak dlho, ako to len bolo možné. Naspodku bol otrasy absorbujúci „deformačný prstenec“ určený na pristátie. Nad protitlakovou guľou bola valcová anténa a rozsiahla štruktúra parabolického tvaru, podobajúca sa anténe, v skutočnosti však brzda na zostup cez atmosféru. Ich konštrukcia dovoľovala prácu na povrchu minimálne po dobu 30 minút. Vybavenie sa v rôznych misiách líšilo, vždy ale obsahovalo kamery, analyzátory atmosféry a prístroje pre analýzu povrchových hornín.
Pristávacie moduly Venery-9 a 10 mali každý po dvoch kamerách. Fungovala iba jedna, pretože pri oboch moduloch sa nepodarilo otvoriť kryty šošoviek na druhej kamere. Konštrukcia Venery-11 a 12 bola zmenená, ale to problém ešte zhoršilo a v týchto misiách zlyhali všetky kamery. Iba pristávacím modulom Venery-13 a 14 fungovali obidve kamery.
Venery-15 a 16 boli podobné, iba neobsahovali pristávacie ani atmosférické moduly, ktoré nahradilo radarové zariadenie mapujúce povrch.
Sondy Vega, ktoré v roku 1985 odštartovali k Venuši a Halleyovej kométe, tiež používali základný dizajn Vener vrátane pristávacích modulov, mali však tiež atmosférické balóny, ktoré prenášali dáta počas dvoch dní.
Zoznam sond
s uvedením základného cieľa, dátumov a výsledku misie
Závada (prítok Radiše)
Závada je potok v severnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Radiše, má dĺžku 6,6 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Tečie v Strážovských vrchoch, pramení v podcelku Nitrické vrchy, v časti Suchý, na severozápadnom svahu Capárky (924,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 670 m n. m.
Opis toku
V pramennej oblasti tečie juhozápadným smerom, zľava priberá krátky prítok zo západoseverozápadného svahu Capárky a sprava prítok z lokality Medvedica. Ďalej pokračuje severojužným smerom, opäť sprava priberá prítok z oblasti Demovca, následne zľava prítok z juhozápadného svahu Capárky a z tej istej strany aj prítok z južného svahu Tisovníka (824,5 m n. m.). Potom sa prechodne stáča juhozápadným smerom, z pravej strany priberá prítok z lokality Železné, vstupuje do Kšinianskej kotliny, pričom ďalej tečie juhojuhozápadným smerom. Následne preteká intravilánom Závady pod Čiernym vrchom, kde sprava priberá svoj najdlhší prítok (3,2 km) prameniaci južne od Demovca, vytvára nevýrazný oblúk prehnutý na západ a pod obcou už tečie severojužným smerom. Tesne pred ústím sa stáča na juhozápad a na okraji intravilánu obce Kšinná ústi v nadmorskej výške cca 338 m n. m. do Radiše.
Saint-Laurent-de-Vaux
Saint-Laurent-de-Vaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Alois Rašín
Alois Rašín (* 18. október 1867, Nechanice  – † 18. február 1923, Praha ) bol český ekonóm a politik, jeden z odsúdených v procese s Omladinou, účastník 1. odboja, jeden z mužov 28. októbra, prvý československý minister financií a funkcionár Československej národnej demokracie. Pri atentáte 5. januára 1923 bol smrteľne zranený.
Saint-Laurent-de-Vaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Alois Rašín
Životopis
Jeho otec bol pekár a roľník. Študoval na gymnáziu v Novom Bydžove, Broumove a v Hradci Králové. Maturitu zložil v roku 1886 a po nej začal študovať v Prahe na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity, odtiaľ však zo zdravotných dôvodov prestúpil na Právnickú fakultu. Štúdiá úspešne ukončil v roku 1891.
Saint-Laurent-de-Vaux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alois Rašín
Životopis
V tomto roku napísal brožúrku České štátne právo, ktorú úrady zabavovali a za ktorú bol vyšetrovaný. Už v čase svojich vysokoškolských štúdií sa začal politicky angažovať, sympatizoval predovšetkým s mladočechmi. Táto angažovanosť mu vyniesla stratu titulu a dva roky väzenia, ku ktorému bol 14. februára 1894 odsúdený v procese s takzvanou Omladinou, v novembri 1895 bol amnestovaný a dostal späť aj titul doktora práv. Od roka 1914 sa významne zapojil do prvého česko-slovenského odboja.
Žemčužnikovit
Žemčužnikovit je klencový, veľmi vzácny minerál (Nefedov 1960) s chemickým vzorcom NaMg(Al,Fe<SUP>3+</SUP>)[C<SUB>2</SUB>O<SUB>4</SUB>]<SUB>3</SUB>·8H<SUB>2</SUB>O a empirickým vzorcom NaMgAl0,6Fe3+0,4(C2O4)3·8(H2O). Tvorí skleno lesklé, dymovo zelené alebo fialové, jemne ihlicovité kryštáliky alebo vlákna, ktoré skladajú žilky. Pomenovaný je po ruskom geológovi Jurijovi Apolonovičovi Žemčužnikovi (1885–1957).
Alois Rašín
Ocenenie
Od roku 1990 je po Rašínovi pomenované významné pražské nábrežie (Rašínovo nábřeží, od Jiráskovho námestia po Vyšehrad), ktoré sa do tej doby volalo Nábrežie F. Engelsa.
Žemčužnikovit
Využitie
Praktické využitie nemá.
Alois Rašín
Ocenenie
V roku 1992 bola vydaná obežná minca nominálnej hodnoty 10 Kčs s portrétom Aloisa Rašína (autori Jarmila Truhlíková-Spěváková, Josef Úprka).
Žemčužnikovit
Nálezisko
Bol nájdený vo vrtnom jadre z hĺbky 230 m z Čajtumského ložiska uhlia (200 km od ústia rieky Leny, Polárne Jakutsko, Rusko). Vyskytuje sa spolu s glušinskitom, weddellitom a whewellitom. Bol nájdený v roku 1956 (niekedy zmieňovaný rok 1960).
Halestorm
Halestorm je americká hard rocková skupina, ktorú v roku 1997 založili dvaja súrodenci, tínedžeri z mestečka Red Lion v štáte Pensylvánia. Je zložená zo speváčky a gitaristky Elizabeth "Lzzy" Hale, jej brata hráča na bicie nástroje Arejay Hale, gitaristu Joe Hottingera a basgitaristu Josha Smitha. Nahrávaciu zmluvu skupina prvýkrát podpísala s vydavateľstvom Atlantic Records dňa 28. júna 2005 a 28. apríla 2006 vydala koncertné EP One and Done. Svoj debutový album, Halestorm kapela vydala 28. apríla 2009. Ich prvý singel z tohto projektu, „Love Bites (So Do I)“, vyhral 10. ferbuára 2013 cenu Grammy za najlepšiu Hard Rockovú/Metalovú nahrávku.
Kapela Halestorm je známa tým, že takmer neprestajne koncertuje. Za rok absolvuje aj 250 koncertných vystúpení. Od roku 2006 vystúpili s viacerými hudobníkmi ako sú napríklad Alter Bridge, Chevelle, Seether, Staind, Papa Roach, Trapt, Three Days Grace, Theory of a Deadman, Buckcherry, Disturbed, Shinedown, Avenged Sevenfold, Stone Sour, Hellyeah, Heaven & Hell, Evanescence a Bullet for My Valentine.
Chalaines
Chalaines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baraniarky (vrch)
Baraniarky je vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria v jej bočnom hrebeni, približne juhozápadne od Terchovej. Z vrcholu sú pekné výhľady na veľkú časť pohoria.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria i geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a v katastrálnom území obce Terchová. Nachádza sa v strednej časti bočného hrebeňa, vychádzajúceho severným smerom z Koniarok. Západné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica, východné sa zvažujú do Vrátnej doliny. Najbližšími vrcholmi sú južne ležiace Žitné a severne susediaci vrch Sokolie.
Opis
Lesnatý, vo vrcholovej časti hôľnato-skalnatý vrch leží v bočnom hrebeni, ktorý vybieha z Koniarok severným smerom po masív Sokolia. Poloha na horskom hrebeni nad údolím Vrátnej umožňujú pekný výhľad na blízke okolie i hlavný hrebeň. Severne ležiaci hrebeň Sokolia oddeľuje výrazné sedlo Príslop, južne ležiace Žitné je oddelené len nevýrazným, plytkým sedlom. Južným smerom vedie značený chodník do sedla Bublen v hlavnom hrebeni pohoria. Východné svahy sa zvažujú do Starej doliny a k osade Starý dvor, pričom ich odvodňujú prítoky Varínky. Západné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica a odvodňuje ich potok Bránica. Na západných svahoch sa rozprestiera Národná prírodná rezervácia Veľká Bránica, ktorá je súčasťou Národného parku Malá Fatra.
Výhľady
Hôľnatý vrchol s minimom vyššej vegetácie umožňuje zaujímavý kruhový výhľad tak na vrcholy hlavného hrebeňa, ako aj široké okolie. Vďaka nadmorskej výške a polohe na okraji pohoria tak poskytuje i vzdialené horizonty. Východným a južným smerom možno pozorovať okolité vrchy Krivánskej Fatry od Stratenca po Malý Rozsutec, pričom výrazne vyšší hlavný hrebeň zakrýva celý horizont. Severný i západný smer ponúka ďaleký výhľad a dobre pozorovateľná je časť Martinských holí, Žilinská kotlina, Kysucká vrchovina a Kysucké Beskydy. Pri vhodných podmienkach sa na horizonte objavujú vrchy Javorníkov, Súľovských vrchov, Moravsko-sliezskych, Sliezskych a Oravských Beskýd, ako aj hrebeň Oravskej Magury.
Venera-5
Venera-5 bola sonda zo sovietskeho programu Venera na výskum Venuše.
Asi hodinu a pol po štarte, o 07:51 UTC, sa Venera 5 odpútala od štartovacej plošiny Ťaželyj Sputnik (69-001C) a smerovala k Venuši, aby získala atmosférické dáta. Sonda bola veľmi podobná Venere 4, mala však mohutnejšiu konštrukciu. Keď dosiahla atmosféru Venuše, vypustila puzdro vážiace, ktoré obsahovalo vedecké prístroje. Počas zostupu na povrch Venuše bol otvorený padák, ktorý znížil rýchlosť klesania. 16. mája 1969 počas vznášania na padáku 53 minút prenášala dáta o atmosfére Venuše. Sonda niesla aj medailón so znakom ZSSR a basreliéf s V.I. Leninom.
Peugeot 205
Peugeot 205 je malý osobný automobil, ktorý v rokoch 1983 až 1997 vyrábala francúzska automobilka Peugeot. Celkom bolo vyrobených 5,3 miliónov vozov vo verziách troj- alebo pätdverový hatchback alebo dvojdverový kabriolet. Jeho predchodcom bol Peugeot 104 a jeho nástupcom Peugeot 206. Model bol úspešný aj v rally a získal tiež titul Auto osemdesiatych rokov od časopisu Car Magazine.
205 GTI
Pri športovej verzii boli na výber pohonné jednotky s objemami 1,6 (77,83 kW) a 1,9 l (75,88,94 kW). Vo výbave boli športové sedadlá, kotúčové brzdy na všetkých kolesách, ktoré boli štrnásť- alebo pätnásťpalcové z ľahkých zliatin. Niekoľko modelov GTI sa objavilo aj s karosériou kabriolet. V rámci série GTI sa objavilo niekoľko špeciálnych edícií slúžiacich ako homologačné série pre rally.
205 Rally
Ďalšie športové verzie sa vyrábali v rokoch 1989 až 1992. Výroba prebiehala v spolupráci s Peugeot-Talbot sport. Hlavný dôraz bol kladený na čo najmenšiu hmotnosť vozu, ktorá bola nakoniec iba 794 kg. Bolo vyrobených okolo 30 000 vozov, ktoré sa predávali len vo Francúzku, Belgicku, Holandsku a Španielsku.U rally verzie boli na výber pohonné jednotky o objemoch 1,3 (72 kW) a 1,9 l (75 kW).
205 Turbo 16
Špeciál postavený pre preteky v skupine B. Pre homologizáciu musela byť postavená dvestokusová séria. Motor bol umiestnený za prednými sedadlami a vozidlo malo pohon všetkých kolies. T bolo označenie pre turbodúchadlo a číslica 16 znamenala šesťnásťventilový motor. Tím pod vedením Jeana Todta získal v rokoch 1985 a 1986 pohár konštruktérov a tituly majstra sveta jazdcov získali piloti Timo Salonen a Juha Kankkunen.
Žemlička
Žemlička môže byť:
Saint-Romain-de-Colbosc
Saint-Romain-de-Colbosc môže byť:
Carlo Scarpa
Carlo Scarpa (* 2. jún 1906, Benátky, Taliansko – † 28. november 1978, Sendai, Japonsko) bol taliansky architekt a dizajnér.
Životopis
Narodil sa v Benátkach ako syn učiteľa na základnej škole. Ako dvojročný sa s rodinou presťahoval do Vicenzy, kde absolvoval strednú technickú školu. Po smrti svojej matky v roku 1919 sa vrátil do Benátok, kde začal navštevovať Accademia di Belle Arti In Venice.
Po získaní titulu v roku 1926 sa stal učiteľom architektonického kreslenia na tejto škole. Po promóciach začal pracovať v M.V.M. Cappelin, kde čoskoro vymenil Vittoria Zecchina ako umelecký vedúci. Tento smer, ktorý založil Zecchin, kde pôvodne vytváral priehľadné fúkané sklenené kúsky v základných formách, kde detailné kúsky charakterizovali ich kuželovitý základ. Scarpa neskôr navrhol sklenené kúsky vo svetlých zafarbených vitrážach alebo dekoráciu s vencami. Cappelin sa zavrel pre bankrot v roku 1932.
Architektúra
Po vojne sa vrátil k práci architekta a učiteľa. Zotrval ako učiteľ na Univerzite v Benátkach, ale začal získavať úlohy, ktoré by mohli byť jeho majstrovskými kúskami. Najdôležitejšie sú Canova Plaster Cast Gallery in Possagno /1955-1957/, Castelvecchio Museum in Venice /1956/ za ktoré získal národnú cenu, možno jeho najvýznamnejšie dielo, Olivetti showroom in Piazza S. Marco, Venice /1957-1958/, Querini- Stampalia Foundation in Venice /1961-1963/, Brion Cemetery in San Vito d´Altivole /1969/, Banca Popolare di Verona in Verona
Carlo Scarpa odolal postmodernistickým a neoracionálnym vplyvom sedemdesiatych rokov, preferujúc vypracovávanie dekoratívneho systému odvodzovaného z materiálov modernej architektúry používanej v tradičnom remesle. Carlo Scarpa bol neustále v spojení s jeho remeselníkmi, a jeho kresby boli revidované takmer denne aby odzrkadlovali tzv. Preindustrializovanú pozornosť k starým metódam konštrukcie. Ako mnohí renesanční architekti, Carlo Scarpa zriedka musel stavať celé budovy.
Messier 109
Messier 109 alebo M 109 alebo NGC 3992 je špirálová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica.
Carlo Scarpa
Architektúra
V čase smrti bol na vrchole jeho slávy a vplyvu. Jeho budovy a projekty sú študované architektmi a študentmi na celom svete, a jeho dekoratívny štýl sa stal modelom pre architektov, ktorí si prajú oživiť remeslo a zmyselné materiály v súčasných metódach. Doteraz Carlo Scarpa zostáva záhadný charakter v histórii modernej architektúry a dizajnu. Jeho práca sa nepodrobuje ľahko vysvetleniu a analýze, navzdory pokusom mnohých architektov a historikov.
Cláudio Taffarel
Cláudio André Mergen Taffarel (* 8. máj 1966, Santa Rosa, Rio Grande do Sul) je bývalý brazílsky futbalový brankár.
Valençay (obec)
Valençay je obec v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire vo Francúzsku.
Cláudio Taffarel
Narodil sa v meste Santa Rosa na juhu Brazílie a je nemecko-talianskeho pôvodu. Jeho najväčším úspechom je víťazstvo v reprezentácií Brazílie na Majstrovstvách sveta 1994. Na tomto turnaji dostal v prvom kole len jeden gól a v nadstavbovej časti dva góly. Okrem tohto víťazstva bol súčasťou mužstva, ktoré získalo striebro na Majstrovstvách sveta v roku 1998 vo Francúzsku. V semifinálovom zápase proti Holandsku hral kľúčovú rolu v penaltovom rozstrele, ktorý Brazília vyhrala 4-2, keď zachránil posledné dve pokusy.
Valençay (obec)
Prvá písomná zmienka je z roku 1120. V roku 2008 tu žilo 2 642 ľudí.
Cláudio Taffarel
Na klubovej úrovni Taffarel hrával za Internacional (1984-90), Parmu (1990-93 a 2001-02), Reggianu (1993-94), Atlético Mineiro (1994-97), a Galatasaray (1998-2001). V brazílskej reprezentácií je brankárom s najväčším počtom štartov (101) v histórii. Brazíliu celkovo reprezentoval na troch Majstrovstvách sveta: 1990, 1994 a 1998. Taffarel bol brankárom Brazílie pri triumfoch na Copa América v rokoch 1989 a 1997.
Valençay (obec)
V obci bola v roku 1813 podpísaná zmluva, na základe ktorej Napoleon I. prenechal španielsky trón Habsburgovi Ferdinandovi VII.
Cláudio Taffarel
Bol dôležitou súčasťou tímu Galatasaray počas jeho víťazstva v Pohári UEFA v roku 2000. Vo finále proti Arsenalu sa stal mužom zápasu. Galatasarayu pomohol aj pri víťazstve v Superpohári UEFA nad Realom Madrid. V drese Parmy vyhral taliansky pohár Coppa Italia.
V roku 2004 bol na krátky čas trénerom brankárov v klube Galatasaray SK. Spolu s bývalým spoluhráčom z Atlética Mineiro Paulom Robertom založil hráčsku agentúru zameranú prevažne na mladých hráčov.
Úspechy
Brazília
Parma
Galatasaray
Atlético Mineiro
Mustafar
Udalosti na Mustafare
V epizóde III – Pomsta Sithov sa tu stretol Obi-Wan Kenobi s Anakinom Skywalkerom. Obi-Wan chce svojho bývalého žiaka zachrániť z moci Temnej strany Sily. Hneď po pristatí na Mustafaru však pozná, že sa Anakin zmenil. Počas krátkeho okamihu na seba zaútočia. V ňom Obi-Wan definitívne stratí akúkoľvek vieru na Anakinovu záchranu. Mladý Skywalker pri súboji spadne príliš blízko prúdu lávy a je ťažko zohavený. Na pomoc sa mu vydá Imperátor Darth Sidious, ktorý ho odvezie na Coruscant a pokúsi sa ho zachrániť.
Externé odkazy
Lista över platser i Star Wars
Hotel Josef
náhľad|Celkový pohľad Hotel Josef (Rybná 20, Praha, Česko) je hotel v centre Prahy navrhnutý svetoznámou architektkou českého pôvodu Evou Jiřičnou, postavený roku 2002.
1807 Slovakia
(1807) Slovakia je planétka, ktorú objavil Milan Antal večer dňa 20. augusta 1971 na observatóriu na Skalnatom plese. Je pomenovaná po Slovensku.
Okolnosti objavu
Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Rýb (Pisces), neďaleko stredu 5-uholníka tvoreného hviezdami \iota, \lambda, \kappa, \gamma a \theta Psc. Mala zdanlivú hviezdnu veľkosť +14 mag a bola prvou planétkou objavenou v 2. polovici augusta 1971. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1971 QA, ktoré dostala krátko po objave.
Planétka bola zo Skalnatého Plesa pozorovaná aj v ďalších 11-tich nociach (okrem objavovej) a celkovo bolo zmeraných 25 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná na Skalnatom Plese večer 17. októbra 1971.
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 333 mil. km (2,23 AU) po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 3,32 roku (1214 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 124 mil. km.
Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 3362 vydanom dňa 1. januára 1973.
Pomenovanie
Planétka je pomenovaná po krajine, v ktorej sa nachádza observatórium objaviteľa.
Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 3508 vydanom dňa 15. júna 1973 Medzinárodnou astronomickou úniou.
Chaussin (kantón)
Chaussin je francúzsky kantón v obvode Dole v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 17 obcí.
Veltlínske zelené
thumb|Strapec Veltlínskeho zeleného náhľad|Fľaša s pohárom veltlínskeho z rakúskeho regiónu Wachau
Veltlínske zelené (skratka VZ, názov podľa VIVC Veltliner Grün) je stará odroda viniča (Vitis vinifera), určená na výrobu bielych vín. Autochtónna odroda, pochádzajúca z regiónu Dolné Rakúsko, z oblasti vrchoviny Manhartsberg, zrejme z okolia mesta Retz, vznikla samovoľným krížením odrôd Tramín a St. Georgen.
St. Georgen je novo objavená, však starobylá odroda, ktorej jediný ker bol nájdený v obci St. Georgen, ktorá je štvrťou mesta Eisenstadt, popínavej po krovinách na pastvine, ktorá bola v stredoveku využívaná ako vinice. Po roku 2007, keď sa zistilo, že ide o dlho hľadaného "otca" odrody Veltlínske zelené, bola táto odroda namnožená, teraz prebieha klonová selekcia. Pôvodný, asi 400 rokov starý ker viniča, bol vo februári roku 2011 silne poškodený vandalmi a neskôr zachránený vinárom Hansom Moserom.
Otcovskú odrodu určil génovou analýzou a dôkladnú štúdiou Prof. Dr. Ferdinand Regner vo výskumnom ústave v Klosterneuburgu. Výsledky štúdie boli publikované v roku 2007.
Stolovanie
Vína VZ sú vhodné na denné stolovanie. Riedené vodou ako vínny strik uhasia smäd. Je možné ich kombinovať so širokou škálou jedál. Mladé sú vhodné k studenému mäsu, omáčkam a slaným predjedlám, vyzreté k hovädziemu, filé z morských rýb a neutrálnym omáčkam.
Champneuville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Jean-le-Blanc (Calvados)
Saint-Jean-le-Blanc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 335 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fauna a flóra Číny
right|275px|thumb|[[Panda veľká, najznámejší zástupca čínskej fauny]] Čína má bohatú faunu a flóru. Kvôli tomu, že sa klimatické podmienky tejto oblasti dlhodobo menili len nepatrne, možno v Číne nájsť nezanedbateľné množstvo rastlinných a živočíšnych reliktov a endemitov.
Flóra
V Číne rastie vyše 7 000 druhov drevín (vrátane 2 800 druhov stromov), z ktorých unikátne sú napr. metasekvoje. Najchudobnejšie rastlinstvo je v západnej časti krajiny – v oblasti Tibetskej vysočiny, kde sa lesný porast vyskytuje len vo východnej časti (smrekové lesy) a v nadmorských výškach pod (indické borovice). V severozápadnej časti krajiny sa vyskytuje rastlinstvo stepí, púští a polopúští; v púšti Gobi rastú suchomilné rastliny (slanobyľ, palina). Naproti tomu druhovo bohatá je severovýchodná Čína so stepnou vegetáciou na rovinách a vegetáciou zmiešaných lesov a tajgy na horách: z ihličnanov tu rastie smrekovec, céder, rôzne druhy smreku, borovica, jedľa biela, z listnatých stromov breza, jaseň, javor, lieska, lipa, osika. Veľká čínska nížina bola v priebehu dejín sústavne odlesňovaná (lesy dnes tvoria len 12,2% rozlohy Číny), takže v súčasnosti sa pôvodná kvetena tejto oblasti (opadavé listnaté stromy – buk, breza, hrab, jaseň, javor, lipa, vlašský orech) vyskytuje len na severných svahoch horského celku Čchin-ling. Pôvodné rastlinstvo južnej Číny zahŕňa duby, vždyzelené gaštany, palmy, spomedzi ihličnanov cyprusy a tuje. Rozdiel medzi severnou a južnou Čínou spočíva aj v druhoch kultúrnych plodín, ktoré sú tu pestované: na severe je to pšenica, proso, jačmeň, kaoling, kukurica, sója a zemiaky, na juhu ryža, čajovník, bambus, cukrová trstina a ovocie. V najjužnejších častiach Číny sa zachovali rozlohou neveľké oblasti tropických pralesov.
Fauna
thumb|[[Leopard snežný]] Na území Číny žije zhruba 2 000 druhov stavovcov, čo je 10% z celosvetového výskytu. Vďaka bohatému zastúpeniu vtáctva – 1 189 druhov, z ktorých aspoň 90 nežije nikde inde na svete – je Čína nazývaná „vtáčím rajom“. Spomedzi početných endemitov tu žije napr. hulok (druh gibona), irbis (leopard snežný), divá ťava dvojhrbá a niektoré druhy žeriavov. Význačné postavenie v čínskej faune zaujíma panda veľká, živiaca sa výlučne bambusovými výhonkami. V súčasnosti žije v provinciách S`-čchuan, Kan-su a Šan-si okolo 1 000 jedincov. Toto zviera sa stalo celosvetovým symbolom ochrany ohrozených druhov.
Živočíšstvo Tibet tvoria najmä kopytníky – jak divý, antilopa orongo, kabar pižmový, horská ovca, v menšom množstve medveď himalájsky a leopard. V severozápadnej Číne žije antilopa džerjan, ušľachtilý jeleň, horská ovca, pardál, vlk červený a hlodavce. Severovýchodná Čína je bohatá na druhy typické pre tajgu – los, kabar, rys, vlk, medveď hnedý, veverica, hranostaj, tetrov. V lesoch žijú srny, diviaky, bažanty, ale aj tiger; v otvorenej krajine hlodavce, ježe, líšky, vrany a spevavce. Fauna južnej Číny zahŕňa aj tropické živočíšstvo, napr. rôzne druhy opíc a mačiek, leoparda, dikobraza, tigra, hlodavcov, lemura, cibetu, nosorožca a tapíra.
Ohrozené druhy
Fauna nie je ohrozovaná len odlesňovaním, zmenou prirodzených životných podmienok a životného prostredia, ale aj tradičnou čínskou kultúrou – vyhubená bola sajga stepná a nosorožec čínsky, ktorých rohy sa predávali ako afrodiziakum. Od roku 1956 sa v Číne systematicky bojuje za záchranu čínskej prírody. V súčasnosti existuje viac než 300 chránených území, len v provincii Jün-nan, ktorá je známa aj pod názvom „kráľovstvo rastlín a živočíchov“, sa ich nachádza 30.
Messier 108
Messier 108 alebo M 108 alebo NGC 3556 je špirálová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica.
Šišeľ
Šišeľ je masívny, 2 525 m vysoký, v súčasnosti neaktívny štítový vulkán, nachádzajúci sa na polostrove Kamčatka v centrálnej časti pohoria Stredokamčatský chrbát, niekoľko kilometrov východne od vulkánu Meždusopočnyj. Masív vulkánu je budovaný prevažne bazaltovými horninami a jeho vrchol je trvalo zaľadnený. Južné až juhozápadné svahy Šišeľa sú pokryté niekoľkými troskovými kužeľmi a na severnom svahu sa nachádza utuhnutý mohutný lávový prúd. Vek poslednej erupcie nie je presne datovaný, no odhaduje sa na koniec pleistocénu až začiatok holocénu.
Eva Jiřičná
Eva Jiřičná CBE (* 3. marec 1939, Zlín) je česká architektka pôsobiaca od roku 1968 v Londýne. Je jednou z najznámejších českých architektov vo svete.
Preslávila sa najmä tvorbou interiérov pre svetoznáme módne firmy v Londýne a New Yorku. Je považovaná za jednu z najvýznamnejších členov hnutia High-tech architektúry, ktoré je založené na používaní špičkových technológií a smelých konštrukčných prvkov, pri ktorých často vyžívajú kombináciu ocele a skla.
Životopis
Dostala sa na ruské gymnázium a potom sa podľa vzoru svojho otca prihlásila na architektúru. Vyštudovala ČVUT v Prahe a neskôr AVU, najstaršiu a najprestížnejšiu umeleckú školu v Česku, v ateliéri Jaroslava Fragnera.
Po štátniciach začala učiť cudzincov históriu architektúry. Neskôr odišla pracovať do ÚBOKu, kde sa prvýkrát viac priblížila k navrhovaniu interiérov. V roku 1963 sa vydala a v roku 1968 odišla za manželom do Londýna, neskôr sa rozviedli. V Anglicku bola Eva až do augusta 1969, ale komunistický režim zrušil jej výjazdnú doložku s tým, že jej návrat do vlasti je nežiaduci. V jej neprítomnosti ju odsúdili na tri roky väzenia za nelegálny útek z vlasti, rozsudok však nikdy nevidela. V tom čase bol zhodou okolností v Anglicku aj jej mladší, vtedy len sedemnásťročný, brat Josef, ktorý s ňou nakoniec zostal. Spolu s bratom sa museli o seba postarať. Ako mladá architektka odpisovala na všetky inzeráty a zháňala si prácu. Prvé miesto získala v Ateliéry Louis de Soisson, kde projektovala prístav v Brightone. Keď projekt lodeníc skončil, nedarilo sa jej nájsť nové miesto, preto sa rozhodla rozširovať si svoje schopnosti. Spolupracovala s renomovaným architektom Richardom Rogersom. Na vernisáži obchodu navrhnutého ďalším nemenej známym architektom Normanom Fosterom sa zoznámila s manželkou svojho budúceho významného klienta, Josepha Ettudguiho, ktorý sa zaoberal módou. náhľad|left|250px|Oranžeria na Pražskom hrade od Evy Jiřičnej Titul diplomovanej architektky získala v roku 1973 a stala sa členkou Kráľovského inštitútu britských architektov. O tri roky neskôr získala britské občianstvo. S krajanom Janom Kaplickým, ktorý bol určité obdobie aj jej životným partnerom, spolupracovala na návrhu obchodného domu Harrods. V roku 1986 si v Londýne založila vlastný ateliér Eva Jiricna Architects. Preslávili ju najmä interiéry londýnskych a newyorských módnych obchodov a butikov. Interiéry obchodov pre Huga Bossa, Josepha Joana a Davida v New Yorku, Londýne a Paríži odrážajú mohutnosť tejto integrovanej stratégie dizajnu.
Do Prahy sa Eva Jiřičná vrátila až v roku 1990, kedy prišla s BBC natočiť dokument o architektúre. Vznikla tak napríklad originálna oranžéria u Jeleního příkopu na Pražskom hrade. S Václavom Havlom spolupracovala aj na rekonštrukcii kostola Sv. Anny v Prahe. K ďalším projektom Evy Jiřičnej patria aj interiéry Tancujúceho domu, pražská kaviareň Čierna Labuť, pešia lávka v Brne alebo Hotel Josef na Rybnej Ulici v Prahe. Za svoju architektonickú prácu získala Rad britského impéria a vymenovali ju za členku niekoľkých kráľovských akadémií. Bola v mnohých medzinárodných porotách, prednášala na medzinárodných sympóziách a pôsobila na mnohých fakultách architektúry vo Veľkej Británii (Sheffield, Leicester, Oxford) a USA (Harvard, Pensylvánia). V roku 1996 bola vymenovaná za profesorku a vedie ateliér architektúry na VŠUP (Vysoká škola umělecko-průmyslová) v Prahe. V súčasnosti má architektonické štúdio v Prahe a Londýne.
Chemin (kantón)
Chemin je francúzsky kantón v obvode Dole v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 11 obcí.
Štefan Onderko
Štefan Onderko (* 22. január 1916, Humenné – † 6. júl 2006, Košice) bol slovenský rímskokatolícky duchovný. V rokoch 19621990 bol ordinárom košickej diecézy.
Štefan Onderko bol za komunistického režimu jednou z čelných postáv kolaborantského Združenie Pacem in terris (ZKD-PiT), ktoré pomáhal zakladať na začiatku 70-tych rokov 20. storočia ako predseda prípravného výboru. Neskôr bol jeho členom a funkcionárom a ako košický ordinár združenie silno podporoval a to aj potom, čo Svätá stolica vydala dekrét Quidam episcopi, ktorý zakazoval kňazom členstvo v takýchto združeniach.
Štefan Onderko si spoločne s niekoľkými ďalšími predstaviteľmi ZKD-PiT nechal udeliť čestný doktorát z teológie na bratislavskej bohosloveckej fakulte. Proti tomu protestoval u česko-slovenských úradov veľký kancelár fakulty, biskup Július Gábriš, ktorý sa obrátil so sťažnosťou v tejto veci na Svätú stolicu. Tá vyhlásila tieto čestné doktoráty za neplatné (rovnako ako ďalšie čestné doktoráty udelené z donútenia kolaborujúcim duchovným, ako boli Josef Plojhar, Jozef Feranec, Gejza Navrátil, Alexandr Horák, Josef Vrana).
Saint-Loup (Rhône)
Saint-Loup je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Messier 107
Messier 107 alebo M 107 alebo NGC 6171 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Hadonos.
Vidlička
Vidlička resp. jedálna vidlička je súčasť jedálenskeho príboru.
Zdroj
Essbesteck
Jelovskij
Jelovskij je názov skupiny prekrývajúcich sa štítových vulkánov, nachádzajúcej sa na polostrove Kamčatka v centrálnej časti pohoria Stredokamčatský chrbát severovýchodne od vulkánu Šišeľ a juhovýchodne od vulkánu Alngej. Dominantným členom komplexu je mohutný lávový prúd, utuhnutý na ploche cez 100 km² a s objemom cez 400 km³, nachádzajúci sa severovýchodne od Jelovského. Jeho vek je stanovený na raný holocén.
Sistrum
Sistrum je hudobný nástroj patriaci do skupiny bicích nástrojov, pôvodom zo starovekého Egyptu. Pozostáva z držadla a kovového rámu širokého 10–30 cm v tvare písmena U. Medzi vidlicou rámu sú na priečnej kovovej časti voľne umiestnené tenké krúžky z kovu, ktoré pri zatrasení vydávajú zvuk. Názov sistrum je odvodený zo.
V starovekom Egypte bolo sistrum považované za posvätný hudobný nástroj, ktorý sa používal pri tanci a náboženských obradoch spojených s bohyňou Hathor. Tvar vidlice sistra mal pripomínať rohy tejto kravskej bohyne. Zvuk sistra mal tiež odvracať záplavy na Níle a strašiť Sutecha. So sistrom boli zobrazované viaceré bohyne – Bastet, bohyňa tanca, osláv a radosti, a Eset, ktorá prebrala mnohé prvky Hathor.
Sistrá sa stále používajú pri obradoch v Etiópskej ortodoxnej cirkvi.
Českolipská kotlina
Českolipská kotlina je geomorfologický okrsok na juhu a juhozápade Zákupskej pahorkatiny, ležiaci v okrese Česká Lípa Libereckého kraja. Najväčším sídlom v okrsku je okresné mesto Česká Lípa v západnej časti. Ďalšími významnými sídlami sú jediné ďalšie mestá, Mimoň vo východnej a Zákupy v strednej časti okrsku.
Charakteristika územia
Je to plytká štruktúrne denudačná zníženina pri strednom toku Ploučnice. Je tvorená prevažne coniackými vápnitými ílovcami a slieňovcami, menej turónskými pieskovcami, s pokryvmi kvartérnych sedimentov. Je charakterizovaná plochým povrchom riečnych terás, údolných nív, štruktúrne denudačných plošín, kryopedimentov a ojedinelých neovulkanických hrčí. V strednej a juhovýchodnej časti až prevažne, inde nepatrne až málo zalesnená borovicovými a smrekovými porastami, dubom a brezou. Inde prevažujú trávne porasty, polia a zástavba.
Geomorfologické členenie
Okrsok Českolipská kotlina (podľa Jaromíra Demka VIA-1B-2) patrí do celku Ralská pahorkatina a podcelku Zákupská pahorkatina. Ďalej sa člení na podokrsky Dobranovská kotlina na západe a Mimoňská kotlina na východe. Kotlina susedí s ďalšími okrskami Ralskej pahorkatiny (Cvikovská pahorkatina na severe, Kotelská vrchovina na východe, Bezdězská vrchovina a Jestřebská kotlina na juhovýchode, Provodínská pahorkatina na juhu ) a na západe s Českým stredohorím.
Významné vrcholy
Najvyšším vrcholom Českolipskej kotliny je Českolipský Špičák. Všetky významné vrcholy ležia v podriadenej Dobranovskej kotline.
Hydrografia
Územím preteká od východu tečúca Ploučnice, zo severu pritekajúci jej prítok Šporka a z juhovýchodu Robečský potok. Je tu rad rybníkov, z ktorých rad je začlenený do chránených lokalít, prírodných rezervácií a pamiatok: Hradčanské rybníky, Manušické rybníky, Stružnické rybníky, Cihelenské rybníky, Česká Lípa - mokraď v nive Šporky.
Turistika, cestovný ruch
Centrom kotliny je mesto Česká Lípa s mnohými kultúrnymi pamiatkami, ktoré je zároveň križovatkou radu značených turistických trás (vrátane medzinárodnej európskej trasy E10), cyklotrás ciest a železničných tratí. Na okraji mesta je vybudovaných niekoľko náučných chodníkov. Nie všetky vrcholy najvyšších kopcov sú ľahko dosiahnuteľné, oplotený je vrchol Českolipského Špičáku, zmizli cesty na príkre a zarastené vrchy, napr. Vinný vrch, kde býval neveľký hrad.
Votrelec (film)
Votrelec je prvou časťou štvordielnej ságy o agresívnom mimozemskom parazitovi. Film sa zapísal do histórie úplne odlišným poňatím sveta budúcnosti, než na aké bolo filmové publikum zvyknuté. Film sa pravidelne umiestňuje v rebríčkoch historicky najlepších sci-fi filmov a hororov. Sága pokračuje filmami Votrelci (Aliens, 1986), Votrelec 3 (Alien 3, 1992) a Votrelec: Vzkriesenie (Alien: Resurrection, 1997). Votrelci sa objavujú aj v cross-overi Votrelec vs. Predátor, kde je ich protivníkom skupina iných slávnych monštier z filmu Predátor.
Zápletka
Na palubu vesmírnej lode sa dostane mimozemský parazit, ktorý sa pre siedmich astronautov stane smrteľnou hrozbou.
Dej
Kozmická loď Nostromo na rutinnej ceste zachytí signál neznámeho pôvodu. Hlavný počítač zvaný Matka presmeruje loď k zdroju signálu a prebudí posádku z hibernácie.
Nostromo tvrdo pristane na nevľúdnej planéte LV 426 a trojica astronautov sa vyberie za zdrojom signálu. Nachádzajú opustenú mimozemskú loď a v nej takmer už skamenené telo obrovského mimozemšťana, ktorému akoby explodoval hrudník. V podzemí lode prvý dôstojník Kane nájde stovky vajcovitých objektov. Keď začne jedno z nich skúmať, ukáže sa, že naozaj ide o vajce – nečakane sa z neho vyliahne parazit a prisaje sa na Kaneovu tvár.
Po návrate na Nostromo sa posádke podarí opraviť loď a odštartovať na cestu domov. Ešte kým sa uložia späť do hibernácie, parazit z Kanea odpadne a zahynie. Dôstojník nadobudne vedomie a zdá sa, že je v poriadku. Pri večeri sa však ukáže, že parazit zniesol zárodok svojej ďalšej formy do jeho hrudníka. Z Kanea sa krvavo vyliahne zubatá obluda a kým stihne šokovaná posádka zareagovať, zmizne v tmavých priestoroch lode.
Posádka sa snaží odchytiť a zneškodniť votrelca, no neúspešne. Medzitým votrelec vyrastie do výšky presahujúcej dva metre a začína útočiť. Postupne vyvraždí celú posádku. Jedinou, ktorá jeho útok prežije, sa stáva výkonná dôstojníčka Ellen Ripley (Sigourney Weaver). Ripley zničí loď aj s nákladom a uniká v záchrannom module. Nanešťastie aj s votrelcom, ktorého napokon vyhodí z lode a už pokojne sa vracia domov.
Scenár
Počiatky Votrelca siahajú do roku 1974 k filmu Dark Star, ktorý režíroval a aj v ňom hral Dan O'Bannon. V jednej scéne jeho postava naháňa potenciálne nebezpečného mimozemšťana (v podobe bodkovanej nafukovacej lopty na kuracích nôžkach) v klimatizácii. O'Bannona tento nápad zaujal tak, že na ňom postavil celý svoj ďalší film – Votrelca.
Pôvodný scenár niesol názov Starbeast a len ťažko v ňom spoznať prvky neskoršieho filmu. Scenáristi pôvodne napísali scenár s poznámkou, že ľubovoľná postava sa môže napokon obsadiť herečkou. Sprvu však vôbec netušili, že práve žena dostane hlavnú úlohu poraziteľa votrelca.
Obsadenie
Producenti pôvodne obsadili do hlavnej úlohy Veronicu Cartwright, ktorá až na kostýmovej skúške zistila, že sa jej ušla úloha pilotky a hlavnú postavu získala Sigourney Weaver.
Sigourney Weaver získala úlohu presne v čase, keď už uvažovala, že s herectvom nadobro skončí. Práve hrdinská astronautka, ktorá víťazí tam, kde neuspeli drsní muži, jej priniesla medzinárodnú popularitu a katapultovala ju medzi hviezdy prvej veľkosti. Rolu Ellen Ripley si zopakovala aj v ďalších pokračovaniach ságy.
V ťažkom gumovom kostýme votrelca sa skrýval 2,18 metra vysoký Afričan Bolaji Badejo, v tom čase študent dizajnu. Režisér Ridley Scott ho našiel náhodou, v bare. Badejo spĺňal jeho predstavy herca v kostýme votrelca, keďže na svoju výšku bol neobyčajne chudý.
Produkcia
Hlavným zámerom režiséra bolo vyvolať v divákoch strach. Riadil sa pritom heslom, že najviac sa bojíme toho, čo nepoznáme. A tak sa votrelec v celom filme objaví iba päť ráz. Jediný záber, v ktorom je v celku, je na konci filmu, no i v tomto zábere je obraz skreslený plazmou z motorov záchranného modulu.
Vizuálnu podobu votrelca mal na starosti švajčiarsky výtvarník Hans Rudi Giger, ktorý aj vďaka práci na tomto filme dosiahol svetovú slávu. Pôvodne mal byť votrelec priehľadná, alebo aspoň priesvitná bytosť obalená slizom, no vtedajšie technické možnosti neumožnili vyrobiť vierohodnú obludu na tento spôsob.
Najznámejšia scéna „pôrodu“ votrelca vošla do dejín okrem šokujúceho obsahu aj spôsobom, ako vznikla. Nakrúcali ju simultánne štyrmi kamerami a musela klapnúť na prvý raz. Okrem iného totiž režisér prichystal pre hercov prekvapenie. Hoci vedeli, že Kaneovi sa z hrudníka vyliahne netvor, netušili, že to bude sprevádzať masívna explózia krvi a vnútorností. Keď sa natáčanie scény spustilo, z umelého Kaneovho trupu vystrelila na nič netušiacich hercov spŕška skutočnej zvieracej krvi.
Ohlasy
Votrelec navždy zmenil tvár sci-fi filmov. Okrem troch pokračovaní mal aj nespočet nasledovníkov i plagiátorov. Skalní fanúšikovia dokonca vytvorili celú mytológiu sveta Votrelca, založenú na kusých informáciách z filmov a dokonca mu venujú aj seriózny biologický výskum.
Kryopediment
Kryopediment je pediment (mierne sklonený povrch svahu) vzniknutý v kryogénnych (periglaciálnych) podmienkach. Proces kryopedimentácie zahŕňa rovnobežné ustupovanie príkrejších častí zrubov (svahov) vplyvom pôsobenia súboru kryogénnych pochodov a nasledujúci vývoj plochých erózne denudačných úpätných povrchov. Predpokladom je, že zrub aj úpätný povrch sú vyvinuté v rovnako odolných horninách. Typologicky sa rozlišujú okrajové kryopedimenty pri úpätí okrajových svahov a údolné kryopedimenty, ktoré vznikajú v údoliach vplyvom ustupovania príkrejších častí údolných svahov spôsobeného svahovými pochodmi. Pri vývoji kryopedimentov pôsobí na strmých svahoch mrazové zvetrávanie, mrazové kĺzanie sutiny a rútenie.
Polyfontes (Messénia)
Polyfontes alebo Polyfontés (Polyfontes/iný prepis: Polyfontés) je v gréckej mytológii kráľ Messénie, pôvodom z rodu Heraklovcov.
Keď Heraklovci porazili na Peloponéze posledného mykénskeho vládcu Tisamena a polostrov si podrobili, krajinu si synovia Heraklovca Aristomacha rozdelili žrebom. Temenos sa stal vládcom v Argu, kde predtým vládol Tisamenos, keďže Aristodéma počas záverečných bojov zabil blesk, Lakónia so svojim kráľovským sídlom v Sparte bola pridelená jeho synom Eurysthenovi a Proklovi a Kresfontes sa stal kráľom Messénie. Po krátkej vláde Messénčania Kresfonta a jeho dvoch synov zavraždili. Polifontes, ktorý bol tiež rodený Heraklovec, donútil vdovu po Kresfontovi Meropu k sobášu a zmocnil sa trónu. Meropa však mala ešte tretieho syna Aipyta, ktorého dala do výchovy svojmu otcovi. Keď potom mladý Aipytos dospel, tajne sa vrátil, Polyfonta zabil a v Messénii nastúpil na kráľovský trón.
Žobrák (vrch v Malej Fatre)
Žobrák je vrch v Krivánskej Malej Fatre. Nachádza sa v rázsoche, vychádzajúcej južným smerom zo Stohu, od masívu ktorého ho oddeľuje dvojica plytkých sediel. Západné svahy vrchu klesajú do Šútovskej doliny, východné sa zvažujú do údolia Bystrička. Zarastený vrchol neposkytuje výhľady.
Západné svahy patria do národnej prírodnej rezervácie Šrámková.
Firma (film)
Firma je právnický triler režiséra Sidney Pollacka, natočený podľa rovnomenného bestselleru Johna Grishama.
Zápletka
Nový daňový právnik je zatiahnutý do lákavo vyzerajúcej právnickej firmy, ktorá má podľa všetkého mnoho tajomstiev. Keď vypátra, koho zastupujú a za akú cenu, tak sa rozhodne ujsť a zachrániť si nielen právnickú licenciu, ale i svoj život.
Román verzus film
Film vo väčšine vecí kopíruje román, ale mení záver. Mitch neskončí na Karibských ostrovoch, ako je to v knihe; on a jeho žena jednoducho proste nasadnú do svojho auta a odcestujú z Memphisu.
Viaceré základné východiská z knihy sú vo filme a aj spôsob, ktorým sa Mitch vymaní z problémov. V knihe je Mitch ľahostajný k úzkostlivosti, ktorú vyžaduje etika od právnikov v USA. Pri kopírovaní istej informácie a jej odovzdaní FBI si priznáva, že porušil svoju mlčanlivosť vo vzťahu klient-právnik. Radšej, než by sa zaoberal týmto faktom, akceptuje, že nebude môcť vykonávať právnickú prax, šikovne spreneverí 10 miliónov dolárov z právnickej firmy v čase, keď dostane od FBI 2 milióny dolárov za spoluprácu s nimi. Potom sa vyparí s Abby do Karibiku.
Vo filme, podľa všetkého, aby mohol zachrániť svoju vlastnú bezúhonnosť, Mitch neukradne peniaze z firmy. Táto zmena povahy Mitcha McDeerea bola vytvorená Grishamom. Skôr než by zarobil na okolnostiach, tak ako v knihe, filmový McDeere skončí zbitý a potlčený, ale bezúhonný a s nepoškvrnenou profesionálnou cťou. McDeereho priznanie sa Abigail k nevere sa nachádza tiež len vo filme.
Závada pod Čiernym vrchom
Závada pod Čiernym vrchom je pôvodne samostatná obec v severovýchodnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. V súčasnosti je administratívnou súčasťou obce Kšinná.
Polohopis
Leží v Kšinianskej kotline, geomorfologickej časti podcelku Nitrické vrchy v južnej časti Strážovských vrchov. Nachádza sa v nadmorskej výške a preteká ňou potok Závada.
Prístupná je cestou III. triedy 1831, ktorá spája osadu cez Uhrovec s okresným mestom. Centrum Kšinnej je vzdialené približne južne, do Bánoviec je to  juhozápadným smerom.
Dejiny
Pôvodná obec vznikla valašskou kolonizáciou v roku 1481, patrila panstvu hradu Uhrovec.
Osady Filov a Šebeňov Laz, ktoré sú časťou obce boli vo februári 1945 vypálené nemeckými vojakmi. Zhorelo 8 domov a 8 hospodárskych budov.
Turizmus
Je turistickým východiskom do Nitrických vrchov a juhovýchodnej časti Zliechovskej hornatiny:
Oblasť je známa bohatým výskytom húb.
Na severovýchodnom svahu Plešivca (722,5 m n. m.) sa nachádzajú dva lyžiarske vleky, v ich dolnej stanici stojí turistická Chata pod Čiernym vrchom.
Champougny
Champougny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dampierre (kantón)
Dampierre je francúzsky kantón v obvode Dole v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 14 obcí.