cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tetrazén
Tetrazén alebo 1-guanyl-4-nitrózaminoguanyltetrazén je kvalitnou traskavinou, označovanou niekedy tiež skratkou GNGT. Je to bezfarebná až slabo nažltlý kryštalická látka.
Vlastnosti
Tetrazén je prakticky nerozpustný vo vode, etanole, dietylétere, benzéne a tetrachlórmetáne. Vo vriacej vode, hlavne s prídavkom alkalických látok, sa rozkladá. Rozpustný je v kyseline mravčej, octovej a acetanhydride. Bez rozkladu sa tiež rozpúšťa v 30% kyseline soľnej a v studenej (0 až 5 °C) koncentrovanej kyseline dusičnej.
Tepelne je stabilný približne do 70 °C, potom nastáva postupný rozklad, ktorý je od 100 °C zreteľný. Pri teplotách medzi 135 až 140 °C dochádza k explozívnemu rozkladu.
Pyrotechnické vlastnosti
Prudkým zahriatím alebo mechanickou iniciáciou vybuchuje za tvorby čierneho dymu, spôsobeného uvoľnením uhlíka vo forme sadzí. Má nasledujúce vlastnosti:
Použitie
U tetrazénu sa využíva citlivosť k mechanickým podnetom. Nevýhodou je potom jeho prelisovatelnosť a nízky bod vzbuchu. Používa sa buď v zmesi s inými traskavinami v nápichových rozbuškách alebo ako komponenty traskavej zložky do zápaliek a roznietok. Je bežnou súčasťou iniciačných zloží používaných v airbagu v automobiloch.
Fyziologické pôsobenie
U osôb pracujúcich vo výrobe tejto látky bol pozorovaný vyšší výskyt astmy, podráždenia a zápalu nosnej sliznice (chronická nádcha) a podráždenie pokožky. Karcinogenicita ani teratogenicita neboli zistené.
Pôvod mena
Názov tejto látky vznikol skrátením mena hypotetickej zlúčeniny dusíku H2N–NH–N=NH, tetrazénu, ktorého dve molekuly tvoria súčasť molekuly tejto traskaviny.
Hošková (dolina)
Hošková je dolina v Kráľovohoľských Tatrách. Je to juhozápadná vetva doliny Ráztoky. Preteká ňou rovnomenný potok a nie je turisticky sprístupnená.
Saint-Germain-de-la-Coudre
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Harmony
Harmony môže byť:
HARMONY môže byť:
Metallica (album)
Metallica (Black Album) je piaty štúdiový album americkej thrash metalovej kapely Metallica. Dodnes sa ho v USA predalo vyše 17 miliónov kusov a celosvetový predaj prekročil 35 miliónovú métu.
Youth of the Nation
„Youth of the Nation“ je skladba americkej kresťanskej metalovej skupiny P.O.D.. Bola vydaná v roku 2001 ako druhý singel z ich štvrtého štúdiového albumu Satellite. Čiastočne bola inšpirovaná školskými zábermi na školách Santana High School a Columbine High School. Aj keď album obsahoval viacero hitov, skladba „Youth of the Nation“ dosiahla 1. miesto v rebríčku Modern Rock Tracks, 28. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 a 6. miesto v rebríčku Mainstream Rock Tracks.
NGC 2700
NGC 2700 je hviezda v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel v roku 1877.
Big Bang (album)
Big Bang je druhý japonský štúdiový album juhokórejskej skupiny Big Bang vydaný 19. augusta 2009 vydavateľstvom Universal Music Group. Produkcia albumu začala v júni 2009 vydaním prvého japonského singla „My Heaven“, ktorý zaznamenal mierny úspech. Následne vyšiel druhý singel „Gara Gara Go!“ a priblížne za mesiac sa z neho predalo 30 000 kópií. Koncom júla bolo nahrávanie ukončené. Jedinou čisto anglickou skladbou na albume je „Love Club“. Big Bang debutoval v japonskom dennom rebríčku Oricon na 2. mieste a za prvý deň bolo predaných 12 000 kópií. V týždennom rebríčku obsadil 3. miesto.
Certifikácia
Predaje prekročili 100 000 kópií, čím si album od RIAJ (Asociácia nahrávacieho priemyslu Japonska) vyslúžil označenie zlatý.
Bou
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Piemont
Piemont je región na severozápade Talianska. Má rozlohu a zhruba 4,3 milióna obyvateľov. Jeho hlavné mesto je Turín.
Piemont je obklopený z troch strán Alpami, vrátane Monviso, kde začína rieka Pád. Hraničí s Francúzskom, Švajčiarskom a talianskymi regiónmi Lombardsko, Ligúria a Valle d’Aosta.
Nížinový Piemont je úrodný poľnohospodársky región, produkujúci pšenicu, ryžu, kukuricu a hrozno. V regióne sa takisto nachádzajú priemyselné centrá, ako hlavne Turín, sídlo automobilky FIAT.
Piemont je jedným z veľkých vinárskych regiónov v Taliansku. Viac ako polovica jeho (170 000 akrov) viníc sú registrovanými DOC označeniami. Produkuje slávne vína ako Barolo a Barbaresco, rovnako ako dostupnejšie Dolcetto a Barberu.
Významnými mestami v regióne Piemont sú provinčné hlavné mestá (Alessandria, Asti, Biella, Cuneo, Novara, Vercelli, Verbania a Turín), a Moncalieri a Rivoli.
Hundsheim
Hundsheim je obec v Rakúsku v okrese Bruck an der Leitha v spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Nachádza sa v širšej spádovej oblasti Bratislavy. Má rozlohu a žije tu  obyvateľov. Obec sa nachádza na úpätí kopca Hundsheimer Berg
Medzi pamätihodnosti patria Farský kostol svätej Trojice (jadro kostola je neskorogotické, po r. 1683 barokové, veža a vybavenie z konca 18. storočia), pozostatky pôvodnej románskej kaplnky Anny ako aj dve strážne veže z 13. storočia (z nich sa jedna nachádza v opevnenom veľkostatku). Neďaleko obce sa tiež nachádza jaskyňa Güntherhöhle.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Driečna dolina
Driečna dolina je juhovýchodná vetva doliny Ráztoky.
Preteká ňou rovnomenný potok. Vedie ňou asfaltová cesta a žlto-značkovaný chodník od vodnej nádrže Čierny Váh cez sedlo Priehyba do Heľpy.
Eyguians
Eyguians je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Eyguians má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Eyguians má 238 obyvateľov (2009).
Kováč
Kováč môže byť:
An-chuej
An-chuej (安徽, pchin-jin: Ānhuī) je provincia v Čínskej ľudovej republike. Nachádza sa vo vnútrozemí východnej Číny pri dolnom toku riek Jang-c’-ťiang a Chuaj-che. Na východe hraničí s provinciami Ťiang-su a Če-ťiang, na juhu s provinciou Ťiang-si, na juhozápade s Chu-pej, na západe s Che-nan, na severe sa nalou časťou dotýka provincie Šan-tung.
Názov „An-chuej“ sa najčastejšie odvodzuje od mien dvoch miest na juhu tejto provincie, An-čching a Chuej-čou (dnes Chuang-šan). Čínska skratka pre An-chuej je „Wan“, podľa dávneho štátu Wan, ako aj vrchu a rieky rovnakého mena.
História
Dnešná provincia An-chuej vznikla rozdelením vtedajšej provincie Ťiang-nan na An-chuej a Ťiang-su v roku 1666. Zatiaľ čo severná časť provincie historicky vždy inklinovala k provincii Che-nan, oblasti pozdĺž Jang-c' sú kultúrne blízke provinciám Chu-pej a Ťiang-su. Vrchy úplne na juhu sú svojráznym regiónom samy osebe.
V najstarších dobách za vlády dynastie Šang (16. až 11. storočie pred Kr.) obývali väčšinu dnešnej provincie An-chuej nečínske kmene, súhrne označované ako Tung-i. Jedno zo šangských sídelných miest Po (亳) sa nachádzalo v blízkosti dnešného Po-čou na severe provincie.
V období bojujúcich štátov sa provincia An-chuej nakrátko (278 pred Kr.) stala posledným útočiskom štátu Čchu potom, čo sa vojská štátu Čchin zmocnili ich hlavného územia v dnešnej provincii Chu-pej.
Neskôr, za dynastií Čchin a Chan, patrilo územie dnešnej provincie k niekoľkým rôznym komandériam. Na sklonku chanského obdobia sa tu uzurpátor Jüan Šu nakrátko prehlásil za cisára, ale po jeho smrti roku 199 jeho dŕžava prešla pod vládu ďalšieho z mocných, ktorým bol Cchao Cchao, zakladateľ kráľovstva Wej, jedného z Troch kráľovstiev.
V nasledujúcich storočiach sa v tomto kraji uprostred rozpadnutej ríše často striedali vládcovia. Roku 383 sa na rieke Fej odohrala významná bitka, v ktorej sa juhočínskej dynastii Východný Ťin podarilo odvrátiť nápor jedného zo šestnástich severných kráľovstiev, čím sa znovuzjednotenie Číny oddialilo o dve storočia.
Za dynastií Suej a Tchang nastalo opäť obdobie relatívneho pokoja a prosperity, až v 12. storočí sa An-chuej na čas zase premenila na pohraničnú oblasť medzi ríšami Južný Sung na juhu a Ťin na severe.
Za dynastie Ming bolo jedným z dvoch oficiálnych hlavných miest Nanking, ležiaci v tesnom východnom susedstve An-chuej v dnešnej provincii Ťiang-su. Oblasť týchto dvoch provincií bola vtedy priamo spravovaná ústrednou vládou pod označením Nan-či-li (南直隸, „Južná priama správa“).
Chorupnianska dolina
Chorupnianska dolina je dolina v kráľovohoľskej časti Nízkych Tatier. Je to južná vetva Malužinskej doliny. Preteká ňou Chorupniansky potok. Prechádza ňou asfaltová cesta a nie je turisticky sprístupnená.
An-chuej
História
V polovici 17. storočia nová mandžuská dynastia Čching zrušila metropolitný status južnej oblasti (pod priamou správou ponechala iba oblasť Pekingu) a premenila ju na provinciu Ťiang-nan, ktorá bola hneď rozdelená na Ťiang-su a An-chuej.
Zemepis
thumb|220px|left|Chuang-šan v zimeProvincia An-chuej sa skladá z niekoľkých výrazne rozdielnych častí. Sever a stred provincie predstavuje plochá krajina Veľkej čínskej nížiny, odvodňovaná riekou Chuaj. Ďalej na juh sa terén stáva kopcovitejším. Juhom provincie preteká najväčšia čínska rieka Jang-c’. Na juhozápade ohraničuje An-chuej pohorie Ta-pie a na juhovýchode malebné hory Chuang-šan (黄山, „Žlté hory“), zapísané na Zozname svetového dedičstva UNESCO. V nich sa nachádza aj najvyšší bod celej provincie, Lotosová hora. V provincií An-chuej tiež leží jedna zo štvorice posvätných buddhistických hôr Ťiou-chua-šan. Najväčším jezerom je s Čchao-chu v juhovýchodnom susedstve hlavného mesta Che-fej, jezerami je posiaty najmä juh provincie pozdĺž rieky Jang-c'. Lesy pokrývajú 12 % rozlohy provincie.
Podnebie prechádza od mierneho na severe po subtropické v južných častiach provincie. Pretože An-chuej leží nie veľmi hlboko vo vnútrozemí, stretávajú sa tu pevninské a prímorské vplyvy, čo má za následok pomerne nestále počasie. Priemerné teploty v oblasti Che-fej sa pohybujú okolo 15 °C (1 °C v januári a 27 °C v júli). Ročný úhrn zrážok je veľmi premenlivý od v nížinách na severe až po  v južných horách.
Hospodárstvo
Provincia An-chuej tradične patrí k ekonomicky najzaostalejším oblastiam Číny. V prepočte HDP na obyvateľa dosahuje iba tretinovú úroveň susedných provincií Če-ťiang a Ťiang-su. Priemyselne najrozvinutejšie sú okrem hlavného mesta Che-fej tiež Wu-chu a najmä Ma-an-šan s veľkými oceliarňami. Čierne uhlie sa ťaží pri meste Chuaj-nan a medené rudy pri Tung-lingu. Väčšina obyvateľstva sa však stále živí z poľnohospodárskej výroby. Na severe provincie sa pestuje pšenica a batáty, južne od rieky Chuaj prevláda ryža, sprevádzaná pšenicou. V horách Chuang-šan je významnou zložkou hospodárstva aj turistický ruch. Veľkou atrakciou sú napríklad starobylé obce Si-ti a Chung-cchun, od roku 2000 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Zaujímavosti
Z mesta Po-čou podľa tradície pochádzala legendárna hrdinka Chua Mu-lan.
Kněžice (okres Nymburk)
Kněžice je obec v Česku v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 508 obyvateľov, z toho 241 mužov a 267 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,4 roka (muži 41,5 roka, ženy 47,1 roka).
La Fare-en-Champsaur
La Fare-en-Champsaur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
La Fare-en-Champsaur má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
La Fare-en-Champsaur má 434 obyvateľov (2009).
Marcus Miller
Marcus Miller (* 14. jún 1959, Brooklyn, New York) je džezový hudobník, skladateľ, producent a multiinštrumentalista najviac známy ako hráč na basovú gitaru.
Diskografia
Sólová kariera (1982–súčasnosť)
Obodbie s Milesom Davisom (1980–1990)
V kapele The Jamaica Boys (1986–1990)
Bougy-lez-Neuville
Bougy-lez-Neuville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Germain-de-Martigny
Saint-Germain-de-Martigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Orgelet
Orgelet môže byť:
Napájacia koľajnica
thumb|Napájacia koľajnica (vľavo) s nadol otvoreným ochranným krytom; nižšie je umiestnená jedna z koľajníc, po ktorej jazdí vlak. Systém má spodný odber.
Napájacia koľajnica alebo prívodná koľajnica alebo tretia koľajnica je vodivá konštrukcia pozdĺž železničnej trate slúžiaca na napájanie hnacieho vozidla elektrickou energiou. Je alternatívou trolejového vedenia.
Konštrukcia a umiestnenie
thumb|Systém s vrchným odberom používaný v [[londýnske metro|londýnskom metre]]
Podľa polohy zberača voči koľajnici rozlišujeme systémy:
História
Sústavy s napájacou koľajnicou sú historicky najstarším spôsobom napájania rušňov. Napájaciu koľajnicu používal Siemensov vláčik na Berlínskej živnostenskej výstave v roku 1879, i prvá elektrifikovaná hlavná trať Baltimore and Ohio Railroad.
V počiatkoch elektrickej trakcie sa experimentovalo i s napájaním prostredníctvom traťových koľajníc, napríklad Volkova elektrická železnica v Brightone otvorená v roku 1883. Tieto systémy však boli konštrukčne náročné – vyžadovali izoláciu jednej z koľajníc od podvalov a kolies od zvyšku podvozku a vozidla. Dnes sa používajú najmä na modelových železniciach a niektorých zábavných atrakciách.
Najstaršie systémy s treťou koľajnicou používali vrchný odber prúdu (napr. londýnske metro. Neskôr sa začal používať spodný odber, pretože je bezpečnejší (možnosť inštalácie krytu) a odolnejší proti snehu a mrznúcemu dažďu.
Výhody a nevýhody
V porovnaní s trolejovým vedením má napájacia koľajnica tieto výhody:
Medzi nevýhody patrí najmä:
Systémy s vrchným odberom sú náchylnejšie na vplyv poveternostných podmienok, najmä snehu a námrazy, ktoré môžu viesť k narušeniu funkcie.
Rye
Rye môže byť:
Spolková cesta 2 R (Nemecko)
Spolková cesta 2 R je 28 km dlhá spolková cesta v nemeckom Bavorsku, ktorá plní funkciu tzv. mníchovského stredného okruhu. Vo svojej juhozápadnej časti je súčasťou európskej cesty 54.
Pôvodne bola plánovaná ako diaľnica A999 a bola vybudovaná v štvorprúdovom šírkovom profile. Obsahuje však aj úrovňové križovania, ktoré znemožňujú jej zaradenie do diaľničnej siete.
Európske auto roka
Európske auto roka (angl. European Car of the Year) je ocenenie, ktoré bolo založené v roku 1964. Založili ho automobilové časopisy z rôznych krajín Európy. Súčasní organizátori sú Auto (Taliansko), Autocar (Spojené kráľovstvo), Autopista (Španielsko), Autovisie (Holandsko), L'Automobile Magazine (Francúzsko), Stern (Nemecko) a Vi Bilägare (Švédsko).
Hlasovacia komisia je zložená z motoristických novinárov z publikácií z celej Európy. Reprezentácia z každej krajiny je založená na veľkosti automobilového trhu danej krajiny a automobilového priemyslu. Komisia pre rok 2006 mala 58 členov z 22 krajín.
Neexistujú tu žiadne kategórie, hlavným cieľom je nájsť jednoduchého víťaza spomedzi všetkých áut.
Biely soul
Biely soul je soulová hudba bielych umelcov. Iné názvy sú blue-eyed soul, v doslovnom preklade modrooký soul.
Medzi hity bieleho soulu patria:
Umelci
{| width="85%"
Obliehanie Jeruzalema (1099)
Obliehanie Jeruzalema prebiehalo od 7. júna do 15. júla roku 1099 a bolo ukončené dobytím svätého mesta Jeruzalem križiakmi, čo znamenalo dosiahnutie cieľu prvej križiackej výpravy.
Obliehanie mesta Akko
Raimond mal v pláne zmocniť sa mesta Tripolis a vybudovať tu svoj štát podľa vzoru Bohemunda v Antiochii. Viacmenej obliehal skôr blízke mesto Akko. Medzitým sa Godefroi z Bouillonu a Róbert II. Flanderský, ktorý sa takisto nestal Raimondovým vazalom, spojili v Latakii a vo februári vypochodovali na juh. Bohemund Tarentský sa síce k nim pridal, ale rýchlo sa zase stiahol do Antiochie. V tej dobe tiež Tankred opustil Raimondove služby a pripojil sa ku Godefroiovi. Ďalšiu skupinu, ktorá sa pridala k lotrinskému vojvodovi viedol Gaston IV. de Béarn.
Godefroi, Róbert, Gaston a Tankred dorazili k mestu Akko v marci a obliehanie sa vlieklo ďalej. Situácia bola napätá nielen medzi križiackymi vodcami, ale tiež medzi duchovenstvom. Od smrti legáta Adhémara z Le Puy už nikto nemal takú autoritu, aby mohol byť skutočným náboženským vodcom výpravy. Taktiež od tej doby, čo pútnik Peter Bartolomej v Antiochii objavil Kópiu osudu znovu vstalo obvinenie, že sa jedná iba o podvrh. V apríli teda Arnoul des Rohes Petra vyzval, aby preukázal pravosť relikvie tým, že s kópiou v ruke prejde ohňom, aby rozhodla vôľa božia. Peter Bartolomej boží súd naozaj podstúpil a na následky popálenín zomrel, čím bola autorita kópie vážne spochybnená a s ňou aj autorita Raimonda, ktorý patril medzi zástancov jej pravosti.
Príchod k bránam svätého mesta
náhľad|left|Godefroyova veža pri útoku na severovýchodnú rohovú bránu náhľad|Dobytie Jeruzalema križiakmi náhľad|Dobytie Jeruzalema Obliehanie mesto Akko sa skončilo 13. mája, bez toho, že by križiaci niečo dosiahli. Fátimovci sa potom pokúsili vyjednať mier za podmienku, že Európania nepotiahnu ďalej na Jeruzalem. Túto ponuku však križiaci úplne odignorovali. Egyptský guvernér Iftichar ad-Dawla v Jeruzaleme nedokázal pochopiť, prečo križiaci do Palestíny vôbec prišli. Ešte ten istý deň, 13. mája bolo križiacke posolstvo prijaté emirom v Tripolise, ktorý križiakov zásoboval peniazmi a koňmi. Poslovia boli bohatstvom mesta absolútne ohromení a po príchode späť do tábora navrhovali, že by mali mesto prepadnúť a požadovať výkupné. Podľa kroniky anonymného autora Gesta Francorum emir z Tripolisu sľuboval konvertovať na kresťanstvo pokiaľ sa križiakom podarí získať Jeruzalem od jeho fátimovských nepriateľov.
717 pred Kr.
Udalosti
Posledná chetitská pevnosť Karchemiš bola dobytá asýrskym kráľom Šarrukínom (Sargonom II).
Obliehanie Jeruzalema (1099)
Príchod k bránam svätého mesta
Európania zatiaľ tiahli pozdĺž pobrežia stále na juh. 19. mája minuli Bejrút, 13. mája Tyros, kde sa stočili do vnútrozemia a 3. júna dosiahli mesto Ramla. Mesto našli absolútne opustené, pretože jeho obyvatelia sa pred blížiacimi sa dobyvateľmi utiekli skryť do hôr. Križiaci tak mesto obsadili bez boja a pred tým, ako sa vydali ďalej na Jeruzalem, tu vybudovali kostol sv. Juraja. 6. júna Godefroi z Bouillonu odoslal Tankreda a Gastona, aby obsadili Betlehem, kde Tankred z Chrámu Narodenia Pána vyvesil svoju zástavu. 7. júna sa križiacke vojsko vydalo k ďalšiemu pochodu na Jeruzalem. Situácia ako pri obliehaní Antiochie, kedy dobyvatelia trpeli v tábore viacej ako zásobení obrancovia v meste, sa musela opakovať. Jeruzalemský miestodržiteľ Iftichar ad-Dawla sa na obliehanie dobre pripravil a nechal zasypať alebo otráviť všetky studne v okolí mesta a rozohnal dobytok z mesta. Dal taktiež z Jeruzalema vykázať takmer všetko potenciálne nebezpečné kresťanské obyvateľstvo. S približne 1200 rytiermi a 12 000 pešiakmi Godefroi z Bouillonu, Róbert II. Flanderský a Robert III. Normanský obliehali severné hradby až k Dávidovej veži, zatiaľ čo Raimond IV. obsadil oblasť od Dávidovej veže až k hore Sion. Dňa 13. júna sa križiaci odhodlali k frontálnemu útoku na hradby. Ich bojové nadšenie však nemohlo vyvážiť nedostatočné vybavenie pre obliehanie mesta, a tak by boli odrazení. Potom, čo sa prvý útok nevydaril, časť kresťanov opustila tábor a odplávala späť do Jaffy. V horkom letnom počasí a pri nedostatku vody a jedla vypukol v tábore hladomor. Križiaci museli zásoby dopravovať z veľkej diaľky a taktiež začali zháňať drevo na stavbu obliehacích strojov. Dreva však nebolo nedostatok a v tábore rovnako chýbali kvalifikovaní tesári. Situácia sa však zlepšila, keď na Blízky východ konečne dorazila dlho očakávaná flotila šiestich janovských a štyroch anglických lodí so zásobami potravín, dreva na obliehacie zariadenia a remeselníkmi na palube. Egyptské loďstvo potom námorný prístup do Jaffy uzavrelo, a tak boli námorníci nútení pripojiť sa k obliehaniu Jeruzalema. Križiacki velitelia si uvedomili, že Jeruzalem musí padnúť skoro, pretože koncom júna dorazili správy, že mohutná egyptská armáda sľúbila Jeruzalemu pomoc a je už na pochode.
Bosý sprievod
Tvárou v tvár takmer nemožnej úlohe začali niektorí fanatickí kňazi prehlasovať, že ich navštívil duch Adhémara z Le Puy, ktorý im prikázal, aby sa križiaci po biblickom príklade Jozueho obliehania Jericha postili a po troch dňoch bosí obchádzali jeruzalemské hradby. Podľa týchto proroctiev malo mesto deviaty deň padnúť. Hoci útočníci hladovali, napriek tomu sa 8. júna sprievod uskutočnil na čele s kňazmi, ktorí fúkali na trumpety a spievali žalmy, zatiaľ čo sa obrancovia zhromaždili na hradbách, aby toto divadlo, plní údivu a pobavení sledovali. Spievajúci zástup sprevádzaný posmešným krikom obyvateľov na hradbách, dorazilo až na Olivovu horu, kde náboženskí vodcovia Peter Pustovník, Arnoul de Rohes a Raimond d'Aguilers začali s kázaním.
Konečný útok
náhľad|Križiaci objavili Pravý kríž náhľad|Vodcovia prvej krížovej výpravy: Godefroy z Bouillonu, Bohemund Tarentský, Raimond z Toulouse a Tankred Galilejský Počas obliehania boli početné útoky na hradby odrazené. Janovské oddiely vedené Guglielmom Embriacom predtým rozobrali svoje lode, na ktorých do Svätej zeme prišli. Z ich dreva potom Embriacovi muži zostrojili mohutné obliehacie veže. Ráno 15. júla dosiahla hradby Godefroiova veža neďaleko severovýchodnej rohovej brány a podľa kroniky Gesta Francorum dvaja flámski rytieri Lethalde a Engelbert boli prví, kto vnikol do mesta, nasledovaní Godefroiom, jeho bratom Eustachom, Tankredom a ich vojakmi. Vež grófa Raimonda de Saint-Gilles bola najprv zastavená priekopou, ale ostatní križiaci prenikli do mesta a posádka strážiaca bránu sa Raimondovi vzdala.
Len čo križiaci prelomili vonkajšie hradby a vnikli do mesta, začali okamžite drancovať a vraždiť, zabíjali celé popoludnie, večer až do až do rána. Moslimovia, Židia a ten neveľký počet kresťanov, ktorý v meste zostal, boli pozabíjaní bez rozdielu s nevyberanou krutosťou. Mnohí moslimovia hľadali útočisko v Mešite Al-Aksá, kde, podľa Gesta Francorum „... bolo zabíjanie tak obrovské, že naši muži brodili v krvi až po členky.“ Podľa Raimonda d´Aguilers „muži chodili v krvi až po kolená a uzdy svojich oťaží.“ Arabský historik Ibn al-Athir popisuje križiacke vyčíňanie takto: „... povraždili však viac ako 70 000 ľudí ...“  Podľa kroniky Ibn al-Kalanisiho židovskí obrancovia mesta hľadali bezpečie v synagóge, ale „Frankovia im ju zapálili nad hlavami.“'' a zabili tak každého vo vnútri. Križiaci potom krúžili okolo horiacej budovy za spevu „Kristus, my ťa zbožňujeme!“ Tankred si potom začal nárokovať Chrámovú štvrť v Jeruzaleme pre seba a ponúkol ochranu niektorým tunajším moslimom, ale nemohol ich ochrániť pred smrťou z rúk jeho vojakov. Jeruzalemský guvernér sa upevnil v citadele Dávidovej veže, kde sa následne vzdal Raimondovi de Saint-Gilles za podmienky, že on a jeho stráže budú dopravení do Aškelonu. ''
Dôsledky
Potom čo boli obyvatelia mesta zmasakrovaní sa 22. júla Godefroy z Bouillonu stal Ochrancom Svätého hrobu, pričom odmietol kráľovský titul s odôvodnením, že nechce byť kráľ v meste, kde zomrel Kristus a nikto iný by nemal nosiť zlatú korunu, tam kde Ježiš nosil tŕňovú korunu. Gróf Raimond de Saint-Gilles, ktorému bol titul najprv ponúknutý, byť kráľom odmietol a z Jeruzalema odišiel pobúrený, že vládcom sa stal Godefroi. Arnoul de Rohes sa zatiaľ 1. augusta stal prvým latinským patriarchom v Jeruzaleme a námietky gréckeho ortodoxného patriarchu boli z veľkej časti ignorované. Ten istý deň objavil Arnoul de Rohes v meste relikviu Pravého kríža.
Jeruzalem sa potom stal hlavným mesto nového križiackeho Jeruzalemského kráľovstva. Po Godefreiovej smrti v roku 1100 sa jeho brat Balduin stal vládcom v Jeruzaleme a prijal už plný kráľovský titul. Mesto začalo byť znovu zaľudňované kresťanmi všetkých vyznaní, ale Židia ani moslimovia tu za vlády križiakov žiť nesmeli. Európania potom udržali Jeruzalem po dobu ďalších 88 rokov, kedy ho pre moslimov dobyl späť sultán Saladin.
Islas de la Bahía
Druhý najväčší ostrov je Guanaja.
Najväčšou atrakciou ostrovov sú ich koralové útesy. Hlavným odvetvím ekonomiky je cestovný ruch. Významný je aj lov kreviet a rybolov.
HC Dukla Senica
História
Hokej sa v Senici hrá od roku 1989.Klub hneď v prvej sezóne pod názvom VTJ vyhral Krajské Majstrovstvá SR a postúpil do 2. slovenskej národnej hokejovej ligy odkiaľ o dva roky postúpil do 1. slovenskej národnej hokejovej ligy predchodkyne dnešnej 1. hokejovej ligy.Odvtedy je v nej nepretržite a je jej stabilným účastníkom.V sezóne 2001/02 skončil na 2.mieste.
Až po sezónu 2015/16, v ktorej síce Dukla Senica obsadila konečné 7. miesto, avšak po sezóne prišlo k zapredaniu klubu do mesta Skalica, kde vedenie senického hokeja predalo 1. ligovú licenciu. Od sezóny 2016/17 hráva senické mužstvo po 24 rokoch 2. ligu pod názvom HK 91 Senica.
31.12.2021 obnovili značku HC Dukla Senica štyria domáci nadšenci Pavol Krutý, Jozef Lukáč, Ľubomír Vaškovič a Peter Fajnor. Mužstvo HC Dukla Senica pôsoví v sezóne 2022/23 v druhej hokejovej lige.
Kněžičky (okres Nymburk)
Kněžičky sú obec v Česku v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 170 obyvateľov, z toho 85 mužov a 85 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 39,9 roka, ženy 44,8 roka).
HC Dukla Senica
Česko-Slovensko
2. slovenská národná hokejová liga '''2. ročníky'''
Majstrovstvá Západoslovenského kraja - '''1. ročník'''
Slovensko
1. hokejová liga SR - '''21. ročníkov'''
Ročný kruh
Šírka ročného kruhu
Šírka ročného kruhu sa mení s vekom, u väčšiny drevín sa spočiatku vytvárajú úzke ročné kruhy, ich šírka sa postupne zväčšuje, dosahuje maximum a postupne klesá. Šírka ročného kruhu závisí aj od druhu drevín, ako aj od miesta rastu a zásahov. napr.: Tis: 1-2mm, väčšina drevín : 1-5mm, Tp,Vr: 5-15mm, kultivary topoľov: 20-35mm.
Zdroje
Dendrochronology עץ
One57
One57 (do mája 2011 známy ako Carnegie 57) je mrakodrap/supertall v New York City, USA.
Výstavba mrakodrapu prebiahala v rokoch 2009 – 2014 a architektom budovy bol Christian de Portzamparc. Počas výstavby bol 29. októbra 2012 poškodený žeriav Hurikánom Sandy. Po dokončení sa s výškou stal najvyššou obytnou budovou krajiny. V súčasnosti je 7. najvyššou budovou mesta. V budove je 75 nadzemných poschodí a 2 podzemné. Celková podlahová plocha budovy je približne.
La Faurie
La Faurie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
La Faurie má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
La Faurie má 320 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Rad čestnej légie
thumb|Rad Čestnej légie, 5.trieda Rytier Rad Čestnej légie je francúzske vyznamenanie zriadené v roku 1802 Napoleonom Bonapartem ako rad za vojenskú a civilnú službu, od 1804 ako štátne vyznamenanie. V súčasnosti je udeľované nielen za vojenský ale aj kultúrny, vedecký a spoločenský prínos pre Francúzsko.
Dejiny
Rad Čestnej légie vznikol roku 1802 ako prejav procesu demokratizácie. Pôvodne nemal žiadnu insígniu. Od začiatku sa členil do 4 tried: na veľkých dôstojníkov, komandérov, dôstojníkov a na legionárov. Od roku 1814 sa pomenovania zmenili na veľkostuhu, veľkodôstojníka, komandéra, dôstojníka a legionára. Ďalšia úprava v roku 1815 zmenila triedu legionára na rytiera. Pomenovanie najvyššej triedy „veľkostuha“ sa v roku 1816 premenovalo na veľkokríž.
Ocenení Slováci
K 10.marcu 2017 bolo Radom Čestnej légie ocenených 24 Slovákov z nich sú 11 vojaci.
Bouilly-en-Gâtinais
Bouilly-en-Gâtinais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Amour
Saint-Amour môže byť:
Čiastka
Čiastka môže byť:
’Ndrangheta
'Ndrangheta je talianska zločinecká organizácia, ktorej hlavným pôsobiskom je región Kalábrie.
Dejiny
Názov 'Ndrangheta pochádza pravdepodobne z gréckeho slova andragathía (hrdinstvo, mužnosť) alebo andragathos (statočný muž).
Napriek tomu že sa predpokladá, že 'Ndrangheta bola aktívna už na začiatku 18. storočia, prvá faktická zmienka o nej pochádza až z roku 1861, keď došlo k zjednoteniu mestských štátov. Ďalšia zmienka je potom z roku 1888. Týkala sa anonymného udania na prefekta provincie Reggio di Calabria, Francesca Paternostra, a odkazovala na tajnú sektu, ktorou mala byť 'Ndrangheta.
'Ndranghetu sprevádza od samého začiatku kriminálna činnosť vrátane únosov a vrážd. V novodobej histórii sa 'Ndrangheta najvýraznejšie prejavila v dvoch veľkých konfliktoch – za prvý sa považuje vojna, ktorá vypukla v roku 1975 po zabití Antonia Macri a vyžiadala si asi 300 obetí. Druhá vojna 'Ndranghety medzi rokmi 1985 a 1991 stála okolo 700 ľudských životov.
Štruktúra
Od ostatných zločineckých organizácií mafiánskeho typu sa 'Ndrangheta líši predovšetkým svojou štruktúrou. Nezakladá sa na pyramidálnom členení, ale na horizontálnom rozvrhnutí moci. Jednotlivé klany, ktorých môže byť podľa odhadov 100 až 150 a majú asi 7 000 členov, si rozdelili sféry vplyvu v Kalábrii.
Členovia 'Ndranghety sami seba označujú výrazom 'ndrinu a svoju organizáciu nazývajú 'ndrina. Jej základom sú pokrvné putá, členmi sa môžu stať prakticky len rodinní príslušníci z jednotlivých klanov. (Kariérny postup v rámci 'Ndranghety si musí každý člen zaslúžiť a kriminálnou činnosťou dokázať, že do spoločenstva patrí.) Sobáše sa uzatvárajú v zásade iba medzi klanmi. Týmto spôsobom sa zabezpečuje zachovanie omerty a súdržnosti založenej na príbuzenských vzťahoch.
Na rozdiel od organizácie Cosa Nostra, ktorá tradične angažuje len mužov, 'Ndrangheta zapája do svojich aktivít aj ženy, ktoré pracujú ako spojky, strážia kradnutý tovar, podieľajú sa na vydieraní a úžere.
Aktivity
Jednou z najvýznamnejších aktivít 'Ndranghety je obchod s drogami. Ide hlavne o kokaín, hašiš a heroín. Väčšina európskeho kokaínu údajne pochádza práve z kalábrijského prístavu Gioia Tauro.
'Ndrangheta sa zaoberá aj obchodom so zbraňami, falšovaním peňazí a tovaru, vydieraním, úžerou a vymáhaním poplatkov za „ochranu“. Podľa odhadov jej poplatky platí až 70 % obchodníkov (ďalších 30 % však zrejme patrí priamo mafii).
Medzi ďalšie aktivity 'Ndranghety patrí organizovaná prostitúcia, nákup nehnuteľností, prevádzka hotelov a reštaurácií, korupcia, únosy ľudí (väznia ich v jaskyniach alebo na horských salašoch), obchod s plutóniom, obchod s diamantami. 'Ndrangheta využíva aj poľnohospodárske dotácie Európskej únie.
'Ndrangheta sa, podobne ako Camorra, zaoberá aj ilegálnou likvidáciou odpadu a spájajú sa s ňou aj divoké skládky rádioaktívneho odpadu.
'Ndrangheta vo svete
'Ndrangheta sa od svojho vzniku koncentrovala vždy výhradne v regióne talianskej Kalábrie, jej centrá sú v provinciách Reggio di Calabria a Crotone. Jej činnosť však siaha aj za hranice Talianska, a to nielen do štátov Európy, ale aj Ameriky a Austrálie.
V Nemecku, Francúzsku, Belgicku a Rusku predovšetkým skupuje nehnuteľnosti. V Holandsku a Španielsku obchoduje s kokaínom, rovnako ako v Spojených štátoch, Bolívii, Brazílii a Kolumbii. V Kanade ide popridrogách aj o obchod so zbraňami. V Južnej Afrike sa zaoberá obchodovaním s diamantami. Vo februári 2018 sa jej meno zjavilo v médiách aj v súvislosti s vraždou slovenského novinára Jána Kuciaka a údajnými podvodmi na poľnohospodárskych dotáciách z eurofondov východnom Slovensku, o ktorých Kuciak pripravoval materiál na publikovanie.
Kaštanka
Kaštanka je prírodná pamiatka ev. č. 1631 v meste Nasavrky v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR, správa CHKO Železné hory. Vzhľadom k tomu, že sa prírodná pamiatka nachádza niekoľko metrov od nasavrckého námestia, má ráz mestského parku s výnimočnou výsadbou gaštana jedlého (Castanea sativa). Prvých šesť stromov tu bolo vysadených v roku 1776 a dnes je v sade 97 stromov, pri ktorých je cieľom ochrany ich zachovanie a obnova.
Lokalita
left|thumb|Lokalita prírodnej pamiatky Kaštanka
Sad o rozlohe 1,08 ha sa nachádza na severne orientovanom mierne svažitom teréne v nadmorskej výške Geologické podložie tvoria horniny železnohorského plutónu, najmä granodiorit až tonalit paleozoického obdobia. Pôdu tu predstavuje stredne hlboká až hlboká kambizem modálna s humusovou hrúbkou v priemere 20 cm. Čo sa klímy týka, tak prírodná pamiatka spadá do mierne teplej oblasti. Celá oblasť prírodnej pamiatky je dokola obklopená miestnou komunikáciou a mestskou zástavbou.
História
left|thumb|Strom Knížák vysadený 1776 V roku 1776 si zo svojej cesty po Taliansku knieža Auersperg doviezol šesť sadeníc gaštana jedlého (Castanea sativa), ktoré nechal vysadiť za nasavrckým zámočkom. Týmto spôsobom tu bolo postupne vysadených okolo stovky stromov, z ktorých sa dodnes zachovalo pôvodných dvadsať kusov. Najstarší a najväčší strom je nazývaný „Knižák“, či „Kněžák“. So svojim obvodom kmeňa 534 cm je radený k najväčším jedlým gaštanovníkom v Česku.
V roku 1986 bolo územie navrhnuté na ochranu. Roku 1987 boli stromy spočítané, očíslované a zmerané. Celkový počet bol 141 kusov. Vyhlásenie Kaštanky ako prírodného chráneného výtvoru sa uskutočnilo 1. decembra 1990 na okresnom národnom výbore v Chrudimi. V roku 1997 bol prepočítaný stav stromov (125 ks) a zistený ich zdravotný stav. Preukázalo sa, že ich koruny boli zmenšené a redšie olistené miestami suchými listami na odumierajúcich vetvách. Ďalej sa ukázali nekrózy kôry a červenofialové zafarbenie bledého dreva. Po odkrytí pôdy z koreňov sa ukázalo typicky atramentovo čierne zfarbenie pôdy. Podľa týchto príznakov sa jedná o napadnutie hubou Phytophthora sp., ktorá spôsobuje tzv. atramentovú chorobu gaštana jedlého. atramentovú chorobu spôsobujú huby Phytophthora cambivora (Petri) Buism. a Phytophthora cinnamomi Rauds. thumb|Kaštanka
Flóra
thumb|Plod gaštana jedlého (Castanea sativa)
Druhová bohatosť podrastu nie je príliš veľká pre pravidelné kosenie. Bohužiaľ tu prevláda dominanta machového poschodia, ale i tak sa tu nachádzajú rastliny zastupujúce bežný lúčny porast ako stoklas mäkký (Bromus hordeaceus), reznačka laločnatá (Dactylis glomerata), mrkva obyčajná (Daucus carota), kostrava červená (Festuca rubra), boľševník borščový (Heracleum sphondylium), margaréta biela (Leucanthemum vulgare), lomikameň zrnitý (Saxifraga granulata), ďatelina pochybná (Trifolium dubium) a ďatelina lúčna (Trifolium pratense). Ďalej sú tu obyčajne sa vyskytujúce druhy pastvín napr. alchemilka (Alchemilla spp.), sedmokráska obyčajná (Bellis perennis), rasca lúčna (Carum carvi), hrebienka obyčajná (Cynosurus cristatus), púpavec jesenný (Leontodon autumnalis), skorocel väčší (Plantago major), nátržník husí (Potentilla anserina), čiernohlávok obyčajný (Prunella vulgaris) a rôzne druhy púpav (Taraxacum sp.). Na okraji parku sa môžeme stretnúť i s roztratene stojacimi náletovými stromami a krami ako sú breza previsnutá (Betula pendula), topoľ osikový (Populus tremula) a iné.
Fauna
thumb|Kaštanka Zo vzácnych a chránených druhov tu môžeme spozorovať jaštericu krátkohlavú (Lacerta agilis), slepúcha lámavého (Anguis fragilis), čmeľiaka poľného (Bombus agrorum), ojedinele výskytujúcu sa orešnicu perlavú (Nucifraga caryocatactes) a sovu obyčajnú (Strix aluco). Ďalej sa tu vyskytuje celý rad bežne sa vyskytujúceho vtáctva, cicavcov a bezstavovcov ako sú sýkorka veľká (Parus major), sýkorka belasá (Parus caeruleus), brhlík obyčajný (Sitta europaea), straka obyčajná (Pica pica), ďateľ veľký (Dendrocopos major), drozd čierny (Turdus merula), penica čiernohlavá (Sylvia atricapilla), pinka obyčajná (Fringilla coelebs), z motýľov mlynárik kapustový (Pieris brassicae), babôčka pávooká (Nymphalis io), očkáň múrový (Lasiommata megera), z cicavcov krt podzemný (Talpa europaea), bielozúbka krpatá (Crocidura suaveolens), jež (Erinaceus sp.), cifruša bezkrídla (Pyrrhocoris apterus), múčiar obyčajný (Tenebrio molitor), lienka sedembodková (Coccinella septempunctata) a iné.
Plán ochrany
thumb|Číslovanie stromov Kvôli hubovému ochoreniu stromov je každoročne aplikovaná na stromy kyselina boritá a chemický prípravok Supresivit, ktoré majú na porast zrejmý liečivý účinok. V súčasnej dobe Kaštanka obsahuje 97 stromov gaštana jedlého (Castanea sativa) rôznych vekových štruktúr. Nachádzajú sa tu stromy staré iba niekoľko rokov, ale i kusy, ktorých vek presahuje 200 rokov. Gaštanovníky majú klíčivé semená, čo znamená, že porast je schopný prirodzenej obnovy. V dnešnej dobe je zdravotný stav väčšiny stromov dobrý. Stromy tiež podľa potreby podliehajú prerezávaniu suchých vetiev, prípadne spíleniu a frézovaniu pňov. Pred tým sa vyhnité dutiny stromov vymurovávali a zabetónovávali, ale to sa ukázalo ako veľmi nevhodné opatrenie. Dnes sa dutiny nechávajú voľné pre osídlenie živočíchov. Robí sa tiež zber plodov pre vytváranie nových sadeníc. Ďalej sa pravidelne trikrát ročne kosí trávový porast minimálne na 8cm (čo zabraňuje prerastaniu machov) a zhrabáva sa lístie, ktoré sa odváža na kompostovanie.
Turistika
Samotná prírodná pamiatka Kaštanka sa nachádza v CHKO Železné hory a okolo nej vedie turistická trasa. Park je verejne prístupný a slúži ako relaxačné miesto pre širokú verejnosť. Z tohoto dôvodu tu boli umiestnené lavičky a detské preliezky. V neposlednom rade sa na území prírodnej pamiatky nachádza škvarové ihrisko na volejbal. V súčasnej dobe turizmus nijako nepoškodzuje prírodnú pamiatku.
Raoultov zákon
thumb|280px|Diagram znázorňujúci tlakové pomery v reálnom roztoku zložiek A a B. Vyznačené sú pozitívne odchýlky od priamok. Raoultov zákon vyjadruje vzťah medzi zložením kvapaliny a zložením pár nad ňou. Zákon odvodil francúzsky chemik François-Marie Raoult.
Raoultov zákon hovorí, že parciálny tlak (p_A) nasýtenej pary zložky A nad jej roztokom sa rovná tlaku nasýtenej pary zložky A nad čistým rozpúšťadlom (t. j. látka A) násobený molovým zlomkom látky A v roztoku (x_A):
Zo vzťahu vyplýva, že medzi parciálnym tlakom zložky a molovým zlomkom tejto zložky platí priama úmernosť. Konštantou úmernosti je tlak p_A^0, ktorý je pre každú látku charakteristický a jeho hodnota vyjadruje prchavosť danej zložky. thumb|280px|Diagram znázorňujúci tlakové pomery v ideálnom roztoku zložiek A a B. Zložka A má nižšiu [[teplota varu|teplotu varu, preto je prchavejšia (vytvára pri danej teplote vyšší tlak nasýtených pár).]]Priama úmernosť platí len pre ideálne roztoky, reálne roztoky vykazujú pozitívne aj negatívne odchýlky od Raoultovho zákona.
Raoultov zákon pre dvojzložkovú sústavu
Tlak pár nad dvojzložkovým roztokom je tvorený dvoma parciálnymi tlakmi týchto zložiek. Pre zložku A platí: a pre zložku B platí: Celkový tlak pár nad roztokom je rovný súčtu parciálnych tlakov jednotlivých zložiek: a po dosadení: thumb|280px|T-x diagram ideálneho dvojzložkového roztoku. Ak je teplota a zloženie sústavy dané bodom C, potom zloženie pár je dané bodom A a zloženie kvapaliny je dané bodom B.
Saint-Germain-des-Grois
Saint-Germain-des-Grois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Raoultov zákon
Raoultov zákon pre dvojzložkovú sústavu
Keďže pre dvojzložkovú sústavu, musí pre molárne zlomky platiť, po dosadení a úprave dostaneme:
Táto rovnica je rovnicou priamky, ktorej smernicou je a kvocientom je p_B^0. Dokazuje, že celkový tlak pár nad dvojzložkovou sústavou je lineárne závislý od jej zloženia. Matematicky sme v podstate sčítali dve rôznobežné priamky a výsledkom je opäť priamka.
Saint-Germain-des-Grois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Guy de Maupassant
Guy de Maupassant (čítaj ɡidəmopas̃ɑ) (* 5. august 1850, Tourville-sur-Arques, Francúzsko – † 6. júl 1893, Paríž) bol francúzsky spisovateľ a otec moderných poviedok.
Životopis
Narodil sa v kaštieli Miromesnil v Normandii neďaleko Dieppe. Písal poviedky a romány. Jeho tvorba bola charakteristická tým, že písal o chudobe a štýle života. Niektoré z jeho poviedok by sme dnes radili do hororového sci-fi žánru.
Pochádzal z lotrinskej rodiny, ktorá sa usadila v Normandii v polovici 19. storočia. Jeho otec si v roku 1846 zobral za ženu mladú Laure Le Poittevin, ktorá bola vzdelaná v literatúre. Porodila dvoch nemanželských synov, Guya a jeho mladšieho brata Hervého. Keď sa Guy narodil, rodina bola chudobná i keď vážená. Manželstvo rodičov sa neskôr rozpadlo a mladý Maupassant sa od cudzích ľudí dozvedel, že nie je synom matkinho manžela. Meno svojho skutočného otca sa nikdy nedozvedel, no napriek tomu dlhé roky živoril za peniaze údajného otca, ktorého psychicky vydieral a opovrhoval ním. Toto poznačilo celú jeho tvorbu, vo väčšine diel vystupuje nejaká postava, čo nemá otca. Literárne úspechy mu dovolili osamostatniť sa a časom nadobudol taký majetok, že si mohol kúpiť vlastnú jachtu.
Isté obdobie prežil v Paríži. Jeho učiteľom bol Gustave Flaubert, rodinný priateľ, dokonca jeden z „kandidátov“ na otca. Po jeho smrti sa spisovateľ zbavil akéhokoľvek vedenia. Maupassant sa nevedel vyrovnať s dobou a spoločnosťou, v ktorej sa ocitol a tak sa uzatváral do seba. Vyjadrenie pocitov považoval za poníženie. Kritici ho nechápali, kvôli veľkej literárnej plodnosti mal aj veľa neprajníkov a často sa na jeho hlavu sypalo množstvo posmeškov (napr. že „plodí novely ako hruška hrušky“). To, že vytvoril veľa diel sa podpísalo na tom, že kvalita viac ako polovice z nich bola len slabým priemerom. Hoci ho najviac preslávili romány (Život, Mont Oriol, Silné ako smrť, Miláčik, Pierre a Jean, Naše Srdce a nedokončený Anjel Pána), práve tento žáner nenávidel. No aby sa uživil, musel písať to, čo sa páčilo publiku. V románoch, ktorých časové obdobie väčšinou nepresahuje týždeň až štrnásť dní, často spojil niekoľko svojich poviedok.
Samovražda
Jeho psychická nevyrovnanosť sa prejavila na sklonku života. V auguste 1891 napísal priateľovi: „Ak nedopíšem Anjel Pána do troch mesiacov, zabijem sa.“ Román však ostal torzom, 31. decembra 1891 sa Maupassant skutočne pokúsil o samovraždu a v januári 1892 ho izolovali v súkromnom sanatóriu, kde žil ešte 18 mesiacov. Jasná myseľ sa mu už nevrátila. Guy de Maupassant je pochovaný Cimetière du Montparnasse v Paríži.
Sabres
Sabres môže byť:
Hľadanie strateného času
thumb|Prvá strana románu s rukopisnými poznámkami Marcela Prousta bola vydražená v roku 2000 za 663 750 [[anglická libra|£]] Hľadanie strateného času je román Marcela Prousta, jeho najznámejšie dielo.
Kolaje
Kolaje je obec v Česku v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 86 obyvateľov, z toho 38 mužov a 48 žien, pričom priemerný vek v obci bol 52,0 roka (muži 51,3 roka, ženy 52,6 roka).
Hľadanie strateného času
Je to moderný psychologický román, uvádza čitateľa do prostredia vyššej spoločnosti- od prelomu 19. a 20. storočia po 1. svetovú vojnu. Autor novým spôsobom oživil vnútorný život hrdinu - pána Swanna - prostredníctvom oživovania spomienok, vyvolávaných aj náhodnými podnetmi. Autor dokazuje, že minulosť, zdanlivo zabudnutá a prekrytá novými zážitkami, v nás trvá a ovplyvňuje povahu človeka.
Román je rozdelený na sedem častí:
Filmové spracovania
O filmové stvárnenie sa pokúšali Luchino Visconti a Joseph Losey, avšak z finančných dôvodov neboli ich projekty realizované. Navzdory svojej dejovej zložitosti sa román predsa len dočkal sfilmovania. V roku 1984 natočil Volker Schlöndorff film Svannova láska (Un Amour de Swann). Film vychádza z druhej časti prvého dielu a je doplnený i o niektoré deje z ďalších dielov. Hlavné úlohy stvárnili Jeremy Irons a Ornella Muti, vo vedľajších sa objevili napr. Alain Delon alebo Fanny Ardantová.
V roku 1999 sfilmoval Raúl Ruiz posledný diel románu - Čas nájdený (Le Temps retrouvé) s Catherine Deneuveová v hlavnej úlohe.
V roku 2000 adaptovala veľmi voľne Chantal Akermanová 5. diel vo filme Zajatkyňa (La Captive).
Wolfgang Hohlbein
Wolfgang Hohlbein (* 15. august 1953, Weimar, Nemecko) je nemecký spisovateľ žánru sci-fi, horor a fantasy. Patrí medzi najčítanejších súčasných nemeckých spisovateľov. Je autorom viac ako 200 kníh, z ktorých značná časť bola preložená do rôznych jazykov. K jeho najznámejším dielam patrí trilógia Die Chroniken der Elfen (Kroniky Elfov).
Karl Maybach
thumb|Maybach Zeppelin DS 8 thumb|LZ 120 s motorom Maybach Mb IVa thumb|Tankový motor Maybach HL 120 pre [[Panzerkampfwagen IV]] Karl Maybach (* 6. júl 1879, Kolín nad Rýnom-Deutz, Nemecko – † 6. február 1960, Friedrichshafen) bol nemecký konštruktér.
Životopis
Karl bol najstarším synom konštruktéra Wilhelma Maybacha. Získal diplom strojného inžiniera a v rokoch 1904–1906 pracoval v Stuttgarte (Bad Cannstatt) vo firme Daimler-Motoren-Gesellschaft. Potom sa presťahoval do Paríža, kde pracoval vo vývojovej a konštrukčnej kancelárii. Od roku 1909 viedol firmu Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH, (ktorú založil spoločne s otcom a Zeppelinom) v meste Bietigheim-Bissingen ako technický riaditeľ. Spoločnosť sa v tom čase sústredila na výrobu motorov špeciálne určených pre vzducholode. Aby mohla firma lepšie spolupracovať s hlavným odberateľom, firmou Zeppelin, presídlila v roku 1912 do Friedrichshafenu. Počas prvej svetovej vojny sa Maybach podieľal na vývoji úspešného preplňovaného motora Mb IVa.
Po vojne sa Maybach venoval vývoju naftových motorov a od roku 1921 aj výrobe luxusných automobilov s nízkootáčkovými motormi, hoci to zo začiatku neplánoval; pôvodne chcel len konštruovať motory pre iných výrobcov. Pretože by ale výroba motorov nezaistila firme dostatočné využitie výrobných kapacít, rozhodol sa Maybach vyrábať celé podvozkové skupiny vrátane šesťvalcov. Prototyp označený W1 s radovým šesťvalcom bol postavený na podvozku Daimler. Tým sa Maybach zaradil medzi výrobcov vozidiel najvyššej cenovej kategórie, ktoré mali perfektné technické vlastnosti ako aj luxusnú výbavu. Na prvom autosalóne, ktorý sa konal po vojne v Berlíne predstavil typ W3 so šesťvalcom s objemom 5,8 l, a výkonom 72 kW. Vozidlo malo na svoju dobu mnoho pokrokových prvkov; Maybach napríklad ako prvý nemecký výrobca dodával mechanické brzdy na všetky štyri kolesá.
V továrni vo Friedrichshavene sa stavali len podvozky; karosérie dodávali špecializované firmy. V roku 1927 nasledoval typ W5, so šesťvalcom s objemom sedem litrov a výkonom 120 kW. Motor poskytoval ťažkému vozidlu veľmi dobré jazdné vlastnosti. Týmto motorom osadzovali firmy Faun a Magirus svoje nákladné automobily a autobusy. O rok neskôr firma predstavila model W5 SG s dvojstupňovou rýchlobežnou prevodovkou.