cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pénelopé
náhľad|Odyseus a Pénelopé, autor:[[Johann Heinrich Wilhelm Tischbein (1751–1829)]] Pénelopé (iné názvy: Penelopa, Pénelopa, Pénelopeia, zastarano Penelope, nevhodne Penelopé; po grécky Πηνελόπεια - Pénelopeia alebo Πηνελόπη - Pénelopé; lat. Penelopa) bola v starogréckej mytológii spartská princezná, Odyseova žena a matka Télemacha.
Považuje sa za vzor vzornej manželky. Počas neprítomnosti manžela Odysea sa jej úspešne darilo odmietnuť rôznych uchádzačov tak, že sa tvárila, že najprv musí utkať pre svojho svokra posmrtné súkno. V noci však vždy znova rozotká všetko, čo cez deň utkala. Po troch rokoch ju však prezradí slúžka a uchádzači ju pri jej nočnej činnosti prekvapia (Odysea II 93-110; XIX 134-156). Odysea sa končí návratom Odysea domov (Penelopa naňho musela čakať 20 rokov) a potrestaním uchádzačov. To, ako Odyseus a Penelopa po takej dlhej dobe spolu vychádzali, bolo predmetom úvah už v staroveku.
Steve Irwin
Stephen Robert „Steve“ Irwin (* 22. február 1962, Essendon (Melbourne), Viktória – † 4. september 2006, pobrežie pri Port Douglas, Queensland) bol austrálsky environmentalista, ochranca životného prostredia, autor dokumentárnych filmov a televízna osobnosť. Preslávil sa najmä netradičným dokumentárnym seriálom Lovec krokodílov. Bol vlastníkom Australia Zoo v Beerwah, neďaleko Brisbane.
Zomrel vo veku 44 rokov na následky bodnutia rajou pri natáčaní nového dokumentárneho programu.
Život
Irwin sa narodil v štvrti Essendon v Melbourne. Do Queenslandu sa s rodičmi presťahoval v roku 1972. Jeho otec Bob sa zaujímal o plazy a v Queenslande založil park plazov, z ktorého neskôr vznikla súčasná Australia Zoo. Steve vyrastal s plazmi, zúčastňoval sa na ich kŕmení a opatrovaní.
V roku 1979 dokončil strednú školu a krátko nato odišiel do severného Queenslandu, kde lovil krokodíly do pascí v blízkosti obývaných oblastí, kde by mohli znamenať nebezpečenstvo. Chytené krokodíly končili v rodinnom zooparku.
V severnom Queenslade strávil Irwin asi päť rokov. Od roku 1991 viedol rodinnú zoo. Už v roku 1992 sa po prvý raz objavil v televízii v programe o živote plazov. Ten istý rok sa stretol so svojou manželkou Terri, pôvodne Američankou, a ešte v roku 1992 sa vzali. Dokument z ich svadobnej cesty, počas ktorej Irwin chytal krokodíly, sa stal prvou epizódou dokumentárneho seriálu Lovec krokodílov. Seriál mal austrálsku premiéru v roku 1996 a nasledujúci rok sa už vysielal aj v USA. V priebehu niekoľkých rokov sa seriál vysielal v 130 krajinách. Irwinov neviazaný a energický štýl výkladu, silný austrálsky prízvuk, oblečenie vo farbe khaki a výkrik crikey! sa stali známymi po celom svete.
Irwin medzičasom rozšíril Australia Zoo a plánoval otvoriť aj ďalšie zoologické záhrady s austrálskou faunou inde na svete, napr. v Las Vegas.
V roku 2002 natočil svoj jediný a nepríliš úspešný celovečerný film - Crocodile Hunter: Collision Curse.
Jaroslav Horváth
Predtým, ako začal s kulturistikou sa 10 rokov venoval zápaseniu, v juniorskej kategórii sa stal majstrom Česko-Slovenska.
Steve Irwin
Život
Irwin sa angažoval aj v mediálnej kampani pre austrálsku vládu nazvanej Karanténa je dôležitá, ktorá upozorňovala na jedinečnosť austrálskej prírody a povinnosť deklarovať pri príchode do Austrálie akékoľvek predmety biologického pôvodu (od potravín po výrobky z dreva).
Jaroslav Horváth
V roku 2008 a aj v roku 2009 komplikovali Jarovi Horváthovi prípravu na súťaže zranenia, a rok 2009 musel kvôli zraneniu ukončiť pred tým, ako začal so súťažnou prípravou.
Steve Irwin
Život
44-ročný Irwin zomrel 4. septembra 2006 na následky bodnutia rajou pri natáčaní dokumentárneho programu pri pobreží severného Queenslandu neďaleko Port Douglas. Podľa dlhoročného spolupracovníka Johna Staitona sa Irwin priveľmi priblížil raji, ktorá, cítiac sa ohrozená, naňho zaútočila svojím ostnatým chvostom a zasiahla ho do hrude. Kameraman, ktorý sa v tom čase potápal spolu so Stevom, sa vyjadril k tejto nešťastnej nehode, že Steve si po prebodnutí hrudi rajou ešte vytiahol jedovatý osten z hrude, no následne stratil vedomie a dodýchal. Nešťastná udalosť bola teda zachytená kamerou a nahrávka bola postúpená queenslandskej polícii. Napriek rýchlym pokusom o resuscitáciu a záchranu Irwin skonal prakticky okamžite.
Jaroslav Horváth
Jaroslav Horváth s obľubou štartoval na súťažiach v Austrálii a na Novom Zélande, kde boli podľa jeho vlastných slov rozhodcovia objektívnejší. Kariéru ukončil v roku 2011.
Dosiahnuté vzdelanie: Pedagogická fakulta v Prešove, Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.
Steve Irwin
Život
Steve Irwin je len treťou známou obeťou raje v Austrálii (prvou od roku 1945) a sedemnástou na svete. Ide pravdepodobne o prvú takúto smrť zachytenú na film.
Irwinova smrť šokovala Austráliu, kde bol mimoriadne obľúbený a považovaný za národnú ikonu ako „pravý Austrálčan“. Irwinovej rodine bola dokonca ponúknutá možnosť usporiadať štátny pohreb, rodina však ponuku odmietla s poznámkou, že „Steve by si to neželal, pretože sa považoval za normálneho chlapa“, ako sa vyjadril jeho otec Bob.
Steve Irwin má dve deti, dcéru Bindi Sue (* 1998) a syna Roberta Boba Clarencea (* 2003).
Amanecer en Puerta Oscura
Amanecer en Puerta Oscura je druhý album španielskej doom metalovej skupiny Orthodox. Bol vydaný v roku 2007 vydavateľstvom Alone Records (vo formátoch CD a LP - 700 kusov na čiernom a 300 na hnedom vinyle ) a následne v USA vydavateľstvom Southern Lord (ako CD).
Charakteristika
Southern Lord píše: ''"Amanecer en Puerta Oscura" uspel na ceste križujúcej rôzne odlišné žánre, kde sa jazzové vplyvy stretávajú s progresívnym zvukom a ultra-ťažkým drvivým metalovo-punkovým experimentom. Skupina nezabudla na svoje pravé metalové korene a andalúzsky kultúrny pôvod. Použitie nových nástrojov (klarinet, trúbka, kontrabas) ladia prirodzene s pôvodným štýlovým konceptom a otvárajú nové možnosti vidieť svetlo vo vnútri tejto temnej hudobnej koncepcie.'' Allmusic: Úžasná prvá skladba „Con sangre de quien te ofenda“ v ktorej trio rozširuje svoj horizont do avandgardného jazzu ala John Coltrane na albume A Love Supreme...neskôr krátko flirtujú s minimalistickou gitarou a klavírnou medzihrou na „Puerta Osario“,  nasleduje'' ...vzdušne inštrumentovaná a úplne na Coltrane-ho odkazujúca hra medzi kontrabasom, gitarovým echom a činelami na 15-minútovej „Templos“...Orthodox sa tiež vracajú k známemu doom metalu na skladbách „Mesto, rigido e ceremoniale“, „Solemne Triduo“ a „Parte II. Apogeum“ všetky s nápadne menej extrémnym zvukom než na ich debute.''
Mayenne-Est
Mayenne-Est je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 12 obcí.
Východná cirkev
Východná cirkev alebo východná kresťanská cirkev môže byť:
Východná cirkev je zriedkavo: akákoľvek cirkev na akomkoľvek východe.
Lichtenau im Mühlkreis
Lichtenau im Mühlkreis je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Rohrbach.
Žije tu 525 obyvateľov (1. 1. 2010).
Byzantská architektúra
náhľad|Hagia Sophia, programový chrám zo 6. storočia
Byzantská architektúra je súčasť byzantského umenia. Počiatok rozvoja byzantského umenia a teda aj architektúry je časovo nejednoznačný, spája sa s rozvojom ranokresťanskej architektúry a jej kombináciou s rímskou architektúrou od 4. storočia. Individualizácia štýlu od ostatnej kresťanskej architektúry prebehla za vlády Justiniána I. V užšom zmysle termín byzantská architektúra označuje architektúru Byzantskej ríše a možno jej trvanie ohraničiť rokom jej zániku - 1453, poprípade rokom zániku jej posledného priameho nasledovníka a pretendenta Trapezuntského cisárstva v roku 1460. Ak sa na termín nazerá v širšom zmysle, ako na architektúru byzantského slohu, tak jeho pôsobenie pretrvalo i po zániku Byzantskej ríše a štýl sa stal základom pre domáce štýly pravoslávnych balkánskych krajín (Srbska, Bulharska, Rumunska,..), Benátok, Ruska a Osmanskej ríše. V dnešnej dobe je byzantská architektúra spájaná najmä s architektúrou kresťanskou a sakrálnou, pretože väčšina svetských stavieb (paláce, kúpele, hradby či záhrady,...) sú v dezolátnom stave alebo zanikli.
Hlavné prvky byzantskej architektúry
náhľad|Zložená kupola bola jedným z najväčších prínosov byzantskej architektúry do stavebníctva. V mnohých aspektoch vychádza byzantská architektúra z rímskej architektúry (samotní Byzantínci sa považovali za Rimanov). Prevzali techniky opracovania kameňa, či používanie stĺpov, ako aj centrálne a pozdĺžne typy budov (bazilika). Novými prvkami počas vývoja vrámci existencie Byzantskej ríše boli klenby a kupoly. Obe prešli dlhým vývojom. V Byzancii sa taktiež počas justiniánskeho obdobia vyvinul centrálny typ stavieb s pôdorysom rovnoramenného kríža a centrálnou kupolou. Krížový pôdorys bol neskôr doplnený na štvorec s deviatimi poľami. Hlavnými materiálmi boli tehly a tesaný kameň, vnútra budov bývali obkladané mramorom, sklenenou a kamennou mozaikou, či freskami. V neskoršom období sa začali fasády budov skrášľovať tehlovými a kamennými ornamentami, zuborezmi, rozetami, meandrami a majolikami a začali sa využívať aj pôvodne západné prvky - dekoratívnosť priečelí a odstupňovanie arkád. K stavbám sa často pripájali vedľajšie prístavby, najmä nartexy vo forme exonartexov. V neskoršom období sa obľúbenými prístavbami stali kaplnky - parekklésiá.
Historický vývoj
vľavo|náhľad|[[Bazilika Svätého hrobu|Chrám Božieho hrobu v Jeruzaleme, konsekrovaný v 4. storočí (prestavaný v 11. storočí)]] náhľad|[[Lateránske baptistérium v Ríme, 4. storočie]]
Ranokresťanská architektúra
vľavo|náhľad|[[Chrám svätého Simeona Stylitu|Kostol sv. Simeona Stylitu, 5. storočie]] náhľad|Interiér [[Hagia Sofia|Chrámu Božej múdrosti]] vľavo|náhľad|[[Bazilika San Vitale, Ravenna]]
Pred oficiálnym uznaní kresťanstva (313) sa kresťania schádzali na odľahlých miestach - jaskyniach, katakombách a v súkromných domoch. Už za vlády Konštantína I. sa však vďaka legalizácii kresťanstva presadilo budovanie rozsiahlejších chrámov, ktoré vychádzali z rímskej bazilikálnej architektúry (Santa Constanza, Kostol svätého Klementa v Ríme, stará Bazilika Panny Márie Väčšej, stará Lateránska bazilika a iné). Na Východe to boli ranokresťanské centrá ako Korint, či Efez, a tradičné patriarchálne obce Alexandria a Antiochia, či novozaložený Konštantínopol. Od 4. storočia vznikajú takisto mnohé pútnické miesta v Palestíne. V Rímskej ríši mali baziliky často päť lodi, kým baziliky v Severnej Afrike ich mali až sedem alebo deväť (napr. bazilika v Kartágu). Do baziliky sa vstupovalo cez nartex (krytá predsieň). Bežné boli otvorené krovy, vzácnejšie boli stropy kazetové. Pred ranokresťanskými kostolmi často stálo átrium, spravidla so štvorcovým dvorom a s fontánou. Spolu s rozvojom kresťanstva zároveň prestáva výstavba pohanských chrámov, ktoré boli svojou štruktúrou od kresťanských značne odlišné.
V polovici 5. storočia sa stal dominantným centrálny pôdorys chrámov a kríženie transeptu. Významnými pamiatkami z tohto obdobia sú chrámy v mestách Filippoi, Nea Anchialos, či solúnske Acheiropoietos a chrám sv. Demetera z konca 5. storočia. Táto architektúra neskôr dosiahla svoj vrchol za vlády cisára Justiniána I. v 6. storočí. Najdôležitejšou časťou chrámov bol oltár (často umiestnený na vyvýšenom mieste) vo východnej časti ríše sa nachádzal ambón. Sýrske kostoly mali v strednej lodi, ešte druhu veľkú polkruhovú tribúnu bému a slúžiacu na čítanie evanjelií a kázne. Medzi významné budovy okrem kostolov i baptistériá, útulky, obslužné budovy, či biskupské paláce a kláštory. Významnými kláštormi boli napr. kláštorný celok Abú Míná zasvätený svätému Menovi, či Červený kláštor (Deir-al-Abiad) pri Sóhágu.
Zo sekulárnych stavieb šlo v ranom období najmä o kúpele, paláce, záhrady, cisterny, akvadukty, či hradby. Pravdepodobne najznámejšie boli konštatinopolské hradby, ktoré boli zo súše vonkajším nepriateľom prekonané až v roku 1453 (predtým cez more v roku 1203 a 1204).
Justiniánske a herákleianske obdobie (6. – 7. storočie)
Prvé a najväčšie zlaté obdobie byzantská architektúra zažila za vlády cisára Justiniána I., ktorého úsilie poznáme vďaka mnohým zachovaným architektonickým skvostom a vďaka dielu historika Prokopia a jeho diela De aedificiis. Hoci sa stavebná činnosť Justiniánovej vlády kvantitatívne orientovala na budovanie fortifikácií a budovanie inžinierskych stavieb (ciest a nádrží), pravdepodobne najznámejšie sú jeho sakrálne stavby a medzi nimi najmä Chrám Božej Múdrosti - Hagia Sofia, Chrám svätých Apoštolov, Chrám Hagia Irena, Chrám svätého Jána v Efeze, Chrám svätých Sergia a Bakcha (tzv. Malá Hagia Sofia), či ravennské San Vitale, Basilica di Sant'Apollinare Nuovo a Basilica di Sant'Apollinare in Classe.
Byzantskí architekti väčšinou ako materiál používali štvorcovitú tehlu (plinthos), zachovali jej rímsku podobu a inskripciu (značenie). Iné staré príklady gréckej a rímskej architektúry však boli s postupujúcim časom zanedbávané, menené až nakoniec zväčša zmizli. Naopak novými prvkami sú kupoly, ktoré napokon v byzantskej architektúre prevážili a klenby, na ktorých bola často nanášaná mozaika. Tá bola spočiatku modrá, neskôr najmä zlatá a jej štýly sa menili. Niektoré prvky (často lyrické) naopak prišli z východných sýrsko-palestínskych krajov a Perzie. Narozdiel od sochárstva (ktoré bolo považované za tvorenie modiel) sa pomerne často remeselníci uchyľovali i k spracovaniu kovov. náhľad|[[Hagia Irena v Konštantínopole]] náhľad|Oratórium Theodulfa Orleánskeho (po novodobej rekonštrukcii)
Béard
Béard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Byzantská architektúra
Architektúra v období obrazoborectva (730843)
7.9. storočie tak bolo pre architektúru skôr obdobím úpadku. Z významnejších udalostí možno spomenúť najmä prestavby a opravy. Po zemetrasení v roku 740 bol prestavaný konštantínovsko-justiniánovský chrám Hagie Ireny, ktorý síce zachoval pôvodný tvar a mierku baziliky, avšak zároveň odstránil niektoré závažné problémy klenbovej architektúry. Podobne boli neskôr opravené aj iné chrámy, medzi nimi aj Hagia Sofia. Chrámy ktoré vznikali v ikonoklastickom období boli menšie a menej vyzdobené. Aktérmi ich výstavby málokedy boli cisárske páry (napr. z obdobia cisára Konštantína VI. a cisárovnej Ireny sa cisárske architektonické dielo zachovalo len v Hagii Sofii Solúnskej). Vznikali však súkromné, pomerne inovatívne kláštory (napr. Kláštor svätého Jána Teológa,...), ktoré boli v ikonoklastickom období často útočiskom ikonodulov (odporcov ikonoborcov). Najmä v období druhej vlny obrazoborectva bolo vystavaných takisto niekoľko palácov, či rekonštrukcií starších palácov, avšak len pramálo z nich pretrvalo dodnes.
Béard
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Byzantská architektúra
Architektúra v období obrazoborectva (730843)
Isté náznaky byzantského vplyvu v tomto období možno badať aj za hranicami ríše u Bulharov (Pliska, Preslav), v pápežskom Ríme (Lateránske triklínium), v Oratóriu Theodulfa Orleánskeho, či v San Julian de los Prados poblíž Ovieda. vľavo|náhľad|Trosky [[Palác Bukoleon|paláca Bukoleon]] náhľad|[[Monastier Hosios Lukas, exteriér]] vľavo|náhľad|Interiér skalného chrámu v lokalite [[Göreme]]
Vrcholné obdobie - macedónska dynastia (842 – 1081)
náhľad|[[Monastier Hosios Lukas, interiér]] vľavo|náhľad|[[Kláštor Krista Pantokrata, komplex troch oddelených budov]] náhľad|[[Kostol svätého Spasiteľa v Chore (Chora)]] náhľad|[[Palác Porfyrogenétov (Tekfur serail) - neskorobyzantský palác, súčasť Blachernského paláca|vľavo]] náhľad|Katolikon Esfigmenského kláštora ([[Athos (polostrov)|Athos)]] vľavo|náhľad|Rosanský monastier, jeden z kláštorov v [[Meteora|Meteore]] Po ukončení obrazoboreckej krízy nastal opätovný rozvoj a rozkvet byzantského architektonického slohu. Narozdiel od jednotnej justiniánovskej školy založenej na architektúre konštatinopolských chrámov, v období započatom najmä vládou Bazila I. možno hovoriť o viacerých architektonických školách. Významným počinom z ranej etapy macedónskej éry je trojloďový Chrám Panagia v Skripe. Navonok nevýrazná stavba mala solídne prvky, ktoré značili tzv. prechodný štýl ktorý sa v nasledujúcom období presadil v celom Grécku. V Konštantínopole nový štýl udával programový chrám Bazila I. - Nea basilike s bohatou výzdobou a fontánami. Na základe tejto tzv. novej baziliky následne v Konštantínopole vznikla vyše desiatka nových chrámov, z ktorých niektoré sa v upravenej podobe dochovali do dnešných dní. Z neskoršieho macedónskeho obdobia zase pochádzajú významnejšie chrámy v Aténach (Chrám svätých Apoštolov s tetrakonchálnym pôdorysom), Chrám Pantanassy v Monembasii, či Panagia Chlakeon v Solúne.
Štýlovo byzantská architektúra spela k odhmotňovaniu, k dekoratívnosti a zmenšovaniu objemu. Typické je striedanie tehlovej červenej/ružovej a belavej maltovej farby. Často sa využíva tehlová drť, meandre, zuborezy, rozety a majolikové detaily. Miznú obľúbené obrazoborecké zoomorfné symboly a takisto sa nevyužíva aj sochárstvo. V byzantskej architektúre od 9. storočia navyše možno badať mnohé východné - arménske, či islamské prvky.
Komnénovská renesancia a Angelovci (11. – 13. storočie)
Na macedónsku architektúru ďalej naviazali Komnénovci, ktorí Byzantskú ríšu prevzali po krátkom intermezze nedynastických vládcov, ktorí zanechali Byzantskú ríšu na pokraji krachu po tom, čo v priebehu rokov 10561081 prišli o ťažiskovú časť - Anatóliu. Obnovenie moci znamenalo opätovný návrat inovatívnej k remeselnícko-umeleckej činnosti. Za vlády Komnénovcov sa naďalej rozširuje mníšske panstvo na hore Athos a nové kláštory vznikajú aj v Konštantínopole. Pravdepodobne najznámejším bol novovybudovaný Kláštor Krista Pantokratora. S konštatinopolskou školou je spojený takisto Kostol svätého Spasiteľa v Chóre (jednoducho nazývaný aj Chóra).
Komnénovci svoje hlavné sídlo presunuli z chátrajúceho Veľkého paláca do menšieho, no luxusného a moderného Blachernského paláca nad Zlatým rohom. Blachernský palác (jeho novšia palaiologovská časť) sa zachoval do dnešných dní a v nedávnom období bol zrekonštruovaný a slúži ako múzeum. Mimo hlavného mesta sa šírila najmä tzv. grécka škola, ktorá však tiež vychádza z trendov vytvorených v hlavnom meste - z vpísaného kríža.
Významnou pamiatkou z neskorého 12. storočia je Theotokos Kyriotissa. Začiatok 13. storočia a vláda Angelovcov Byzantskú ríšu znova vtrhli do obdobia úpadku a podobný smer malo aj umenie. Počas IV. križiackej výpravy bola vyplienená väčšina konštatinopolských chrámov a rozvoj sa výrazne pozastavil. Až do roku 1261 (znovuzískanie Konštantínopola) sa ťažisko byzantskej kultúry presunulo na vidiek - do sídiel miestnych nástupníckych štátov - Trabzon, Arta, či Nikaia. Keď nová dynastia Palaiologovcov znovu preniesla svoje sídlo do Konštantínopola, sláva mesta a jeho krása jeho pamiatok bola už dávno preč.
Éra Palaiologovcov (13. – 15. storočie)
náhľad|[[Palác despotu v Mystre]] náhľad|[[Palác despotu v Mystre]] vľavo|náhľad|Bulharský [[Chrám svätého Alexandra Nevského (Sofia)|Katedrála Alexandra Nevského v Sofii (neobyzantský štýl)]] Znovunadobudnutie Konštantínopola od Latinského cisárstva (1261) neodstránilo fragmentáciu byzantského umenia. Významným strediskom zostáva epirská Arta, kde bol vystavaný Chrám Panagie Paragoritissy, či Trapezuntské cisárstvo, kde v hlavnom meste dynastia tzv. Veľkých Komnénovcov vystavala významný chrám Hagia Sofia. Veľký prerod zažíva kláštorné hnutie, ktoré však po víťazstve hésychazmu ustupuje len na niektoré miesta - najmä Month Athos. Zaujímavým boli kláštory v Meteore, ktoré boli dostupné len za pomoci kladiek.
Neskorobyzantská decentralizácia (a neskôr najmä dualizmus) Byzantskej ríše sa prejavil zvýšením významu menších sídiel, a neskôr najmä Peloponézskeho polostrova, ktorý sa stal sídlom Morejského despotátu. Na gréckom území sa na miestach, kde sa po IV. križiackej výprave dlhší čas udržala západná franská moc začali prejavovať západné prvky. V spartskej Mystre, centre despotátu, vyrástlo viacero výnimočných stavieb, medzi nimi Chrám svätého Demetera, Monastier Pantanassa, Monastier Theotokos Peribleptos, či luxusný despotský palác s ktorého výstavbou začali už Frankovia (ako Byzantínci označovali západných Európanov). Vďaka tomu, že Osmani Mystru obsadili bez boja je väčšina pamiatok pomerne zachovaná. V Solúne vzniká zase palaiologovský Chrám svätých Apoštolov, Svätý Panteleimon, či Svätá Katarína a ďalšie chrámy.
O rozvoj a prestavbu poničeného Konštantínopolu sa zase snažili cisári a patriarchovia. Nanovo vzniká Kláštor Konštantína Lipsa (dnešná Fenari Issa džámí), prestavala sa Chóra a staršie baziliky. Využívajú sa mnohé pôvodne západné prvky - dekoratívnosť priečelí a odstupňovanie arkád, stavby sú viacposchodové a obsahujú zložité architektonické prvky. K stavbám sa často pripájajú vedľajšie prístavby - nartexy, exonartexy. Naďalej sa prehlbuje umenie tehlovej výzdoby. Významným staviteľom doby bol najmä Theodoros Metochites. náhľad|Srbský [[monastier Gračanica]] vľavo|náhľad|Ruský chrám Alexandra Nevského v Novosibirsk (neobyzantský štýl)
Novobyzantská architektúra
náhľad|[[Moldavské chrámy|Moldavské maľované chrámy z veľkej časti tiež vychádzajú z byzantského štýlu ]] Dobytie Konštantínopola Osmanmi v roku 1453 priniesol definitívny zánik Byzantskej ríše a rovnako aj presun ťažiska byzantského umenia do južnej a východnej Európy. Prostredníctvom ortodoxného kresťanstva sa byzantská kultúra rozšírila do Bulharska, Srbska, Valašska a Moldavska (dnešné Rumunsko). Zároveň už od 10. storočia byzantská kultúra a náboženstvo prenikali aj do Kyjevskej Rusi a následne odtiaľ do Ruska, ktoré sa neskôr po dobytí Byzantskej ríše a Balkánu Osmanmi stalo centrom ortodoxného sveta. Už počas existencie Byzantskej ríše sa v jednotlivých krajinách jej sféru vytvorili osobitné umelecké štýly, ktoré pretrvali i po zániku Byzantskej ríše. Byzantské umenie v jednotlivých krajinách prejavuje najmä v sakrálnej architektúre.
Z byzantskej architektonickej tradície takto v Bulharsku vznikla Tărnovská architektonická škola, v Srbsku zase vznikli napr. Rašská škola, srbsko-byzantský štýl, či vysoko dekoratívna Moravská škola 14. a 15 storočia, ktorá prešla celkom nezávislým vývojom a neskôr sa stala architektonickým vzorom pre moldavské a valašské chrámy. Nové umelecké ohniská sa nachádzali i v Rusku (Pskov, Vladimir, Novgorod,...). Miestna architektúra v Rusku a Srbsku však okrem byzantských štýlov absorbuje aj vplyvy zo západu (románsky a gotický sloh). Slovanské kostoly a kláštory (napr. Gračanica, Visoki Dečani, Kalenić,...) sa vyznačovali dôrazom na vertikalitu, ktorú Byzancia vynechávala. Pokračoval centrálny pôdorys kostolov, stavby sú však ovplyvnené románskym pôdorysom (napr. kláštor Studenica). Dôraz sa kladie takisto na farebnosť a pestrosť fasády.
Novobyzantský alebo neobyzantský štýl bol architektonický smer, ktorý vznikol v západnej Európe v 40. rokoch 19. storočia. Šlo o historizujúci sloh, ktorý využíval prvky byzantskej (a pravoslávnej) architektúry. Vzorom mu boli najme konštatinopolské (istanbulské) a ravennské stavby. Svoj vrchol zažil v cárskom Rusku a medzivojnovej škole v Juhoslávii. V súčasnosti sú štýly vychádzajúci z byzantského súčasťou klasickej pravoslávnej kresťanskej architektúry - t.j. využívajú ho najmä sakrálni architekti v južnej a východnej Európe, ale aj inde vo svete, kde dosahuje pravoslávie.
Vyžlovka
Vyžlovka je obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 639 obyvateľov, z toho 306 mužov a 333 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,9 roka (muži 43,2 roka, ženy 42,7 roka).
Mesnil-Raoul
Mesnil-Raoul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Piestový krúžok
thumb|Rôzne typy piestových krúžkov náhľad|Piestové krúžky na pieste malého dvojtaktného motora thumb|Rôzne prierezy a typy zámkov piestových krúžkov
Piestový krúžok je súčasť piestového spaľovacieho motora. Slúži na oddelenie spaľovacieho priestoru valca od priestoru kľukovej skrine.
Piestové krúžky sú namáhané trením, pretože sú v neustálom styku so stenou valca, voči ktorej vykonávajú priamočiary pohyb. Trenie spôsobuje ubúdanie materiálu krúžka. Opotrebovaný krúžok má veľké prevádzkové vôle a stráca tesniace schopnosti. Nadmerne opotrebený krúžok začína byť namáhaný aj tepelne, nakoľko sa znižuje jeho styčná plocha s piestom. Takýto krúžok môže vplyvom zaťaženia popraskať.
Na jeden piest sa obvykle montujú 2 až 3 piestne krúžky. V prípade štvortaktných motorov a dvojtaktných motorov s oddeleným mazaním je jeden krúžok tesniaci a druhý plní rolu stieracieho krúžka. Ak sú montované 3 krúžky, 2 krúžky sú tesniace a tretí stierací.
Tesniaci piestový krúžok
Vzhľadom na tepelnú rozťažnosť materiálu, z ktorého je vyrobený piest spaľovacieho motora, musí byť piest vyrobený s toleranciou oproti rozmeru valca. V praxi to znamená, že piest je o niekoľko stotín až tisícin milimetra menší, než valec. Vďaka tomuto rozdielu rozmerov sa môže piest pohybovať vo valci ľahko. Tesniaci krúžok ma za úlohu vymedziť túto netesnosť spaľovacieho priestoru. Pre lepšie utesnenie spaľovacieho priestoru sa často na piest ukladá niekoľko tesniacich krúžkov po sebe. Prenikanie spalín do priestoru kľukovej skrine nepriaznivo pôsobí na kvalitu mazacej náplne. Pri behu silne podchladeného motora nedochádza k úplnému spáleniu všetkej zmesi a časť zmesi môže okolo piesta preniknúť do kľukovej skrine, kde by riedila olejovú náplň. Tomuto do značnej miery piestové krúžky tiež zabraňujú.
Chata kpt. Rašu
'''Chata kpt. Rašu''' môže byť:
Nové hory
Nové hory je prírodná pamiatka ev. č. 889 pri obci Blučina v okrese Brno-venkov. Je spravovaná AOPK Brno.
Vyhlásená bola pôvodne 11. decembra 1980, Rada Juhomoravského kraja vykonala dňa 31. októbra 2013 nové vyhlásenie tejto pamiatky.
Ochrana
Predmetom ochrany je zvyšok širokolistých suchých trávnikov miestami s výskytom vstavačovitých a radom osobitne chránených a vzácnych druhov rastlín a živočíchov.
Gléneus (syn Herakla)
Gléneus (Gléneus) je v gréckej mytológii syn Herakla a jeho druhej manželky Déianeiry.
Gléneus sa zapísal do mýtov ako syn najväčšieho gréckeho hrdinu Herakla. Antický autor Diodoros Sicílsky uvádza, že Herakles a Déianeira mali okrem neho aj synov Hylla a Hodita. V dramatickom diele Herakles od starogréckeho dramatika Euripida, ktoré uviedli v Aténach v roku 430 pred Kr. figuruje medzi deťmi Herakla a jeho manželky Déianeiry aj dcéra Makaria.
Po smrti Herakla mykénsky kráľ Eurystheus prenasledoval jeho deti s veľkým vojskom až do Atén, kde pod hrozbou vojny žiadal aténskeho kráľa Démofona o ich vydanie. Keď veštec Aténčanom poradil, že sa zachránia iba ak obetujú život ušľachtilej dievčiny, Makaria sa sama ponúkla, aby zachránila Atény a svojich súrodencov.
Villiers-le-Duc
Villiers-le-Duc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beaulieu (Nièvre)
Beaulieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1981
náhľad|Sovietska známka s motívom MS 1981
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1981 boli v poradí 12. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 7.15. februára 1981 v Chabarovsku, v Sovietskom zväze, za účasti 4 tímov. Sovietsky zväz bol organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, keď predtým hostil toto podujatie v rokoch 1965 a 1973. Víťazom sa stalo 🇸🇪. Po jedenástich predchádzajúcich prvenstvách sa stalo iba druhým druhým držiteľom titulu vďaka lepším vzájomným zápasom v skupine.
Mayenne-Ouest
Mayenne-Ouest je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho deväť obcí.
Lichtenberg
Lichtenberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Urfahr-okolie.
Žije tu 2 600 obyvateľov (1. 1. 2010).
Korfu (mesto)
Korfu (Kérkyra) je mesto na severozápade Grécka. Je hlavným mestom rovnomenného okresu a najväčším na ostrove Korfu. Leží na východnom pobreží ostrova. Mesto je dôležitou turistickou destináciou a významnú úlohu zastáva už od 8. storočia.
Veľkým lákadlom je Staré mesto v Korfu, ktoré je od roku 2007 súčasťou svetového dedičstva UNESCO. V meste sa nachádza archeologické múzeum.
Ľudovít XI.
Ľudovít XI. (* 3. júl 1423, Bourges, Francúzsko – † 30. august 1483, La Riche), bol kráľ Francúzska od roku 1461.
Ľudovít sa narodil v Bourges ako syn kráľa Karola VII. z dynastie Valois a Márie z Anjou. Svojho otca nenávidel a snažil sa ho niekoľkokrát zosadiť. Napriek tomu až jeho smrť v roku 1461 mu umožnila nastúpiť na trón.
Kinetické umenie
Kinetické umenie je smer v umení druhej polovice 20. storočia využívajúci pri tvorbe objektov reálny pohyb.
Objekty sa uvádzajú do pohybu skrytým mechanizmom (napr. elektromotor) alebo pôsobením vonkajších faktorov (prúd vzduchu, tlak vody, dotyk ruky). Kinetickému umeniu sa venovala parížska skupina GRAV, düsseldorfská skupina Zero, ako aj výrazné umelecké individuality V. Vasarely, N. Schöffer, G. Kosice. Prvým kinetikom bol Marcel Duchamp s jeho prácami Veľké sklo a Bicyklové koleso.
Ľudovít XI.
Rodina
Ľudovít XI. sa druhýkrát oženil 14. februára 1451, opäť z politických dôvodov. Vzal si za manželku desaťročnú Šarlotu Savojskú (14411483), ich sobáš nadobudol platnosť až v okamihu, keď dosiahla 14 rokov. Mali spolu deti :
Kinetické umenie
Princípy a história
thumb|left|[[Naum Gabo - Skulptúra v Rotterdame, 1967.]]
Ľudovít XI.
Vláda
thumb|left|Ľudovít XI. Francúzska národná knižnica Po smrti Karola VII. sa vrátil do Francúzska a prevzal trón jeho syn Ľudovít XI. Svoje panovanie začal realizáciou ambicióznych plánov reorganizácie administratívy a financií štátu. Okrem iného zorganizoval prvýkrát v štáte stálu poštu a stálu námezdnú armádu. Nevyvaroval sa však vážnych chýb, ktoré vyvolávali povstanie časti feudálov a odlúčenie sa v roku 1465 Normandie a Anglicka od Francúzska. Po troch rokoch, opatrným vyjednávaním, vyhrávajúc spory so svojimi nepriateľmi, kráľ znovu získal normandské provincie. Naopak Anglicko sa priklonilo k Francúzsku v roku 1491 po manželstve jeho syna Karola s vojvodkyňou Annou Bretónskou. Súčasne stále väčším ohrozením sa stávalo pre Francúzsko Burgundské vojvodstvo, v ktorom od roku 1467 panoval ambiciózny Karol Smelý. Chcel zväčšiť teritórium svojho kniežatstva a kúpil od Habsburgovcov Alsasko. Proti jeho plánom o ďalšie rozširovanie (usiloval sa aj o francúzsku Champagne a nemecké Lotrinsko) sa vytvorila protiburgundská liga tvorená Ľudovítom XI., nemeckým cisárom Fridrichom III. a Švajčiarskou konfederáciou. Na druhej strane Burgundsko sa spojilo s Anglickom. Došlo k rôznym vojenským zrážkam, ktoré sa zintenzívnili po vylodení 30-tisícovej anglickej armády Eduarda VI. v Calais. Rozhodujúca bitka sa odohrala v roku 1477 pri Nancy, v ktorej námezdné oddiely bojovných švajčiarskych horalov rozhodli o porážke burgundského vojska. V tejto bitke Karol Smelý zahynul, čo sa stalo začiatkom neskoršieho rozpadu Burgundského vojvodstva.
Kinetické umenie
Princípy a história
Tradične môže výtvarné umenie zviditeľniť pohyb napríklad decentrovaným plastickým zobrazením kráčajúcej postavy. Samozrejme, sám obraz sa nehýbe. Jeho námet, či už figurálny alebo nie, ostáva statický. Je to divák, ktorý dospel k pohybu pohybom svojich očí. Pravidelne opakujúce sa motívy londýnskej umelkyne Bridget Riley "kazia" zrak a vyvolávajú dojem iskrivého pohybu, ale sám obraz sa nehýbe, je statický. Naproti tomu kinetické umenie uvádza svoje predmety do skutočného pohybu. V Realistickom manifeste ruských bratov Nauma Gabu (Naum Abramovič Pevsner) a Antoina Pevsnera z roku 1920 môžeme čítať: "'Oslobodzujeme sa od tisícročnej mylnej predstavy umelcov, ktorí si mysleli, že jedine statický rytmus môže byť predmetom umenia. Vyhlasujeme, že kinetický rytmus ako základná forma nášho časového vnímania tvorí podstatu umenia.'"
Ľudovít XI.
Rozvoj a expanzia
V nasledujúcich rokoch panovania Ľudovíta XI. Francúzsko prežívalo rýchly, ničím nerušený, hospodársky rozvoj. Zväčšilo sa aj územie kráľovstva. Najskôr v roku 1480, po smrti neapolského kráľa, o Anjou aj Provensalsko, neskôr po ozbrojenej anexií, o Flámsko, a v roku 1482, po smrti burgundskej vojvodkyne Márie Burgundskej, o burgundské provincie. Zvyšok vojvodstva, čiže Nizozemsko, pripadlo vtedy nemeckým Habsburgovcom. Nezávislý štát Burgundsko týmto prestal existovať.
Kinetické umenie
Princípy a história
O tri roky neskôr vydávajú maďari László Moholy-Nagy a Alfréd Kemény v časopise Sturm. "Manifest kinetického sochárstva". Od prvého storočia nášho letopočtu Herón z Alexandrie zostrojil prístroje poháňané vodou, vetrom a teplým vzduchom, zatiaľ čo pístroje Pierra Jacqua Droza (1721 - 1790) sa pohybovali pomocou pridaných pružín. To, čo sa v tom období považovalo za zábavu vyvolávajúcu údivm sa stalo v umení 20.storočia princípom stvárnenia, Nespútaný rozvoj techniky prinášajúci so sebou mechanizáciu a zvýššenú mobilnosť ľudskej spoločnosti, teória relativity Alberta Einsteina (1905 - 1915) a kybernetika Norberta Wienera (1948) inšpirujú dynamické umenie, ktorého súčasťou sa stáva čas ako "materiál", prejavujúci sa vo forme pohybu a premeny.
Ľudovít XI.
Rozvoj a expanzia
Ľudovít XI. zomrel v roku 1483, pričom zanechal Francúzsko ako európsku veľmoc. Jeho nástupcom bol syn Karol VIII. (14831498).
Softbal na Panamerických hrách
náhľad|Dejiská [[Panamerické hry|Panamerických hier]] Softbal na Panamerických hrách je softbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Panamerických hier. Organizuje ho Panamerická softbalová konfederácia (CONPASA) v spolupráci s Panamerickou športovou organizáciou (PASO). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený na 8. Panamerických hrách v roku 1979 v portorickom San Juane, v mužskej i ženskej kategórii. Softbalový turnaj sa odvtedy koná na hrách pravidelne. Výnimkou boli mužské turnaje v rokoch 2003 a 2007, kedy rada CONPASA hlasovala za odstránenie všetkých neolympijských športov. K zmene došlo v roku 2013, kedy PASO schválila návrat mužského turnaja ako oficiálneho športu pre hry v roku 2015. V mužskej kategórii dominuje družstvo 🇨🇦, ktoré zvíťazilo na prvých ôsmich turnajoch; v ženskej kategórii sú to 🇺🇸.
Kinetické umenie
Princípy a história
Paríž sa stal od 50-tych rokov centrom kinematického umenia, tu sa konala roku 1954 prvá veľká výstava tohto umenia. Po nej nasledovali ďalšie v rozličných európskych a amerických mestách. Umelecké skupiny vznikajúce v Taliansku (Moviment Arte Concreta,1952), v Nemecku (Zero, 1958), vo Francúzsku (Groupe de Recherche d'Art Visuel, 1960), vo Rusku (движение, rus. Hnutie, 1962) odrážajú edzinárodný charakter kinetického umenia.
Softbal na Panamerických hrách
Účasti mužských družstiev na Panamerických hrách
(do 2019)
Kinetické umenie
Vybrané príklady
Naum Gabo - Kinetická konštrukcia č.1 (1920): Pozostáva z oceľovej tyče poháňanej elektrickým motorom, čo vytvára kmitavý pohyb v tvare virtuálnej vlny, virtuálneho telesa. Jean Tinguely (1960): Materiály prichytené kliešťami, poháňané motorom vytvárajú rotačný pohyb veľkej rýchlosti, pod ktorého vplyvom vzniká optické odhmotnené vlnenie - teda pohyb v jeho čistom tvare. Man Ray (1919): zavesil papierovú špirálu, ktorá sa točí okolo vlastnej osi a vyťahuje sa. Alexander Calder (30-te roky): Slabý prievan alebo malý úder rukou stačia na to, aby sa telesá v rovnováhe dali do pohybu. Johnatan Borofsky - Muž s kladivom (1991): elektrické motory vyvolávajúce pohyb prostredníctvom prevodových pásov, kotúčov ozubených kolies, špirál, či beztvarých častí z dreva, skla, kovu alebo plastov. (podobne aj M.Duchamp - Otáčavé disky) Jean Tinguely - Antistroje zbavené zmyslu: Proti zanietenosti za techniku, ktorá sa odzrkadľuje v tejto estetickej hre stavia autor ironickú kritickú víziu "antistrojmi", odrážajúcimi dvojakým spôsobom naše uchvátenie a súčasne strach z nekontrolovateľnej vlády strojov. Nicolas Schöffer - Chronos 8 (Chronodynamické umelecké dielo, 1967) - hladanie spôsobu, ako vytvoriť syntézu priestoru, pohybu, svetla a farby. Vzhľad sa ustavične mení pod vplyvom vzájomného pôsobenia jeho rozmanitých štruktúr. Svetlo tento "nehmotný materiál" obohacuje o rozmer kinetického umenia.
Softbal na Panamerických hrách
Účasti ženských družstiev na Panamerických hrách
(do 2019)
Kinetické umenie
Typologické delenie
Doteraz je známe len delenie podľa vplyvov na pohyb v danom diele a umelci sa rozdeľujú podľa týchto vplyvov, prípadne podľa umeleckého poňatia, materiálu, prostriedku: figuratívne umenie, veterné, vodné, "kite", robotické, hodiny, kotúľajúca sa guľa, akustické, monumentálne, elektronické, indoor (interiérové), outdoor (exteriérové), op-art, balance (vybalancované), solárne, fyzické, kresliace stroje... a iné.
Umenie akcie, "happening"
Objavilo sa na konci 50-tych rokov ako pokračovanie kinetického umenia. Umelec režíruje istú udalosť, do priebehu ktorej sú diváci vtihnutí. Zakladateľmi "happeningu" sú Allan Kaprow a John Cage: "'Vzájomný vzťah medzi ľudským činom a realitou, s ktorou je človek konfrontovaný, tak dosahuje svoj vrchol.'" Happening má svoje korene v predstaveniach, ktoré organizovali dadaisti v divadelných kaviarňach. V manifeste z roku 1918 možno čítať: "'Život sa zdá byť simultánnym chaosom hluku, farieb a duševných pochodov... zachytených v celej ich brutálnej realite.'" Hnutie Fluxus (zakladateľom je Lotyš George Macciunas) vložilo celú koncepciu a uskutočnenie predstavení opäť do umelcových rúk (interaktivita). Od 70-tych rokov sa zaužíval názov "Performance" na vyjadrenie rôznych foriem umenia akcie. Umenie akcie využíva všetky dostupné zdroje - obrazové, divadlo, médiá - bez toho, aby sa zaťažovalo hranicami existujúcimi medzi týmito výrazovými formami. Jeho cieľom je prostredníctvom absurdných, šokujúcich, humoristických alebo aj virtuálnych scén zobraziť uvedomenie si vlastného, individuálneho jazoči-voči spoločenským konvenciám a potláčanej sexualite.
Nohant-Vic
Nohant-Vic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire. Preteká ňou rieka Indre a pozostáva z dvoch obcí Nohant a Vic, ktoré boli administratívne spojené. V časti Vic je situovaný zámok Vic.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zalešany
Zalešany sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 106 obyvateľov, z toho 57 mužov a 49 žien, pričom priemerný vek v obci bol 50,3 roka (muži 49,5 roka, ženy 51,2 roka).
Nohant-Vic
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Satan (rozlišovacia stránka)
Satan môže byť:
Grevenbroich
Grevenbroich je nemecké mesto v spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko patriace do krajinského okresu Rhein-Kreis-Neuss.
Poloha
Mesto je položené pozdĺž toku rieky Erft, približne 15 kilometrov juhozápadne od mesta Neuss a 15 km juhovýchodne od mesta Mönchengladbach. Najvyššiu nadmorskú výšku v katastrálnom území mesta má kopec Vollrather Höhe. Najnižšia výška je na pobreží rieky Erft.
Liebenau
Liebenau je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Freistadt.
Meslay-du-Maine (kantón)
Meslay-du-Maine je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 14 obcí.
Európsky hospodársky priestor
Európsky hospodársky priestor (EHP, po anglicky European Economic Area - EEA) je integračné zoskupenie Európskej únie, jej členských štátov (na Chorvátsko sa od 12. 4. 2014 predbežne uplatňujú ustanovenia Dohody EHP ) a členských štátov Európskeho združenia voľného obchodu (EZVO, okrem Švajčiarska; členské štáty EZVO, ktoré sú zmluvnými stranami Dohody o EHP sa označujú ako štáty EHP/EZVO).
Meulers
Meulers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Európsky hospodársky priestor
EHP bol založený Dohodou o Európskom hospodárskom priestore z roku 1992, ktorá vstúpila do platnosti v roku 1994.
Meulers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Európsky hospodársky priestor
Cieľmi EHP je zavedenie štyroch slobôd: sloboda pohybu osôb, služieb, tovaru a kapitálu.
Meulers
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Európsky hospodársky priestor
Zmluvné strany
Zmluvnými stranami Dohody o EHP sú
Meulers
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európsky hospodársky priestor
Zmluvné strany
členské štáty Európskej únie
a členské štáty EZVO, participujúce na Dohode o EHP (štáty EHP/EZVO)
Inštitúcie
EHP má dvojpilierový inštitucionálny rámec, ktorý tvoria jednak spoločné inštitúcie EHP a jednak inštitúcie členských štátov Európskeho združenia voľného obchodu, ktoré participujú na EHP.
Villotte-Saint-Seine
Villotte-Saint-Seine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sklabinský Podzámok
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sklabinský Podzámok v okrese Martin.
Kanal 5
náhľad|Logo televízie „Kanal 5“ Kanal 5 (doslova Kanál 5) je chorvátska komerčná televízia, ktorá vysiela od 14. februára 2004 zo Splitu. Televízia vysiela cez sieť MAXtv a B.net, hlavne do Splitu, Záhrebu a Osijeku. Vysiela rôzne komerčné programy.
Pravoslávna cirkev
Pravoslávna cirkev alebo ortodoxná cirkev môže byť:
Cesta II. triedy 578 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 578' (II/578'') je cesta II. triedy na Slovensku v Banskobystrickom kraji. Prechádza okresmi Banská Bystrica a Žiar nad Hronom, no medzi Skalkou a Kordíkmi v Kremnických vrchoch je nevybudovaný úsek.
Priebeh
Cesta II/578 sa začína v meste Banská Bystrica na križovatke s rýchlostnou cestou R1, odkiaľ pokračuje mestskou časťou Podlavice. Križuje cesty III/2433 a III/2434 a pokračuje obcou Tajov ku Kordíkom. Tu končí vybudovaná časť komunikácie na banskobystrickej strane.
Cesta pokračuje od strediska Skalka, odkiaľ zostupuje horským terénom ku Kremnici. Križuje cesty III/2504 a III/2487 a v meste na križovatke s cestou I/65 končí.
V roku 2019 Banskobystrický samosprávny kraj rekonštruoval približne 11 kilometrov tejto cesty. Rekonštrukcia prebehla okrem iného v zložitom úseku na Tajovského ulici.
Beaumont-la-Ferrière
Beaumont-la-Ferrière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol Panny Márie Snežnej (Bratislava)
Kostol Panny Márie Snežnej známy aj ako Kostol na Kalvárii z roku 1943 sa nachádza v bratislavskej mestskej časti Staré Mesto, na ulici Na Kalvárii č. 10. Kostol od roku 1990 spravuje Rehoľa kazateľov - dominikáni.
Zasvätený je Panne Márii Snežnej. Ľudový názov na Kalvárii je odvodený od blízkosti bratislavskej kalvárie, ktorej 14 zastavení bolo postavených na tomto kopci.
Dominantná 50-metrová veža kostola bola komunistickým režimom v roku 1959 odstránená kvôli výhľadu pri výstavbe Slavína. Najskôr pod zámienkou statickej poruchy bola veža skrátená o polovicu, no napokon bola zrušená celá. Po nežnej revolúcii v roku 1989 sa začalo hovoriť o znovupostavení veže, avšak dodnes plán nebol zrealizovaný.
V roku 2020 vznikla iniciatíva na znovuvybudovanie veže a vzniklo Občianske združenie Obnovme vežu na Kalvárii.
Za kostolom sa nachádza kaplnka svätého Jozefa, kde sa konajú modlitebné stretnutia
Za kostolom nad Lurdskou jaskyňou, vedľa kaplnky svätého Jozefa sa nachádza súsošie Krista na kríži a dvoch svätcov, ktorí nie sú identifikovaní.
Na Hlbokej ceste v blízkosti kostola sa nachádza jaskyňa Lurdskej Panny Márie, miesto pútí i oddychu. Lurdská jaskyňa bola vybudovaná v roku 1892.
Zásmuky
Zásmuky sú mesto v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 832 obyvateľov, z toho 924 mužov a 908 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,3 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,6 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slovany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slovany v okrese Martin.
Femme Fatale
Femme Fatale (Osudová žena) je siedmy štúdiový album americkej popovej speváčky a skladateľky Britney Spears.
Album bol vydaný 15. marca 2011 nahrávacou spoločnosťou Jive Records a hneď po vydaní sa dostal na vrchol hitparády Billboard 200 a Britney sa zaradila popri Mariah Carey a Janet Jackson k speváčkam s najviac #1 albumami. Speváčka začala pracovať na novom albume už počaš jej turné k albumu „Circus" a príprav jej už druhého albumu najväčších hitov  „The Singles Collection". Album sa dostalo na prvé miesto vo viacerých krajinách a podľa MTV je tento album najlepším pre rok 2011. Albumu sa dostala veľká propagácia či už cez vystúpenia v reláciach ako Good Morning America, Billboard Music Awards ale aj vystúpeniami so speváčkami ako Rihanna, Nicki Minaj alebo Kesha. Na obale albumu je tvár speváčky a k CD patrí aj booklet a jej fotkami a poďakovaním.
Prvým singlom z tohto albumu sa stala pieseň „Hold It Against Me“, ktorá sa stala jej štvrtým #1 singlom v americkom hudobnom rebríčku Billboard Hot 100. Ďalšími singlami sa stali „Till the World Ends“, „I Wanna Go",  a poslednou skladbou sa stala voľba fanúšikov, pieseň  „Criminal". Medzi obľúbené piesne patria aj „Inside Out" a  „Gasoline". Väčšina piesní je o láske. Ku každému singlu bol natočený aj videoklip.
Na albume sa podieľali najlepší producenti ako Danja a Darkchild, ktorí už s Britney spolupracovali aj na albume Blackout, a tak sa očakávania, že tento sa album stane jedným z jej najlepších naplnili a výborná propagácia sa odrazila na predajnosti. Hudobní kritici boli z albumu nadšení a označili ho za elektro-popový skvost. Fanúšikovia na internetovej stránke www.thetoptens.com umiestnili Femme Fatale na 3. miesto v obľúbenosti hneď po Blackout a In The Zone. V Česku sa album umiestnil na 5. mieste a získal dokonca aj zlatú platňu, keďže sa ho tam predalo viac ako 2 500 kópií.
Propagácia piesní a albumu prebiehala aj počas turné Femme Fatale Tour, z ktorého vzišlo aj DVD so záznamom koncertu.