cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Surtsey
Vznik ostrova
O niečo neskôr sa k nebu vzniesol mrak, vysoký približne 4 kilometre, zložený z úlomkov, pary a sopečných plynov. Neskorším prieskumom sa zistilo, že ostrov vznikol po sopečnej erupcii. Následná sopka sa zrodila 130 metrov pod morskou hladinou. Predpokladá sa, že samotná erupcia začala už niekoľko dní pred 14. novembrom. Skončila potom 5. júna 1967, kedy ostrov dosahoval najväčšiu rozlohu. Vplyvom veternej a vodnej erózie spôsobovanej vlnami sa ostrov neustále zmenšuje a podľa merania z roku 2002 je jeho veľkosť už iba. Na začiatku vzniku ostrova sa z morského dna v hĺbke 130 metrov pod hladinou valil prúd dymu a úlomkov. Ten bol však v tejto hĺbke zrejme tlmený vysokým tlakom vody. Keď sa ale vulkán dostal na povrch, nič už nebránilo tomu, aby sa stĺp popola a dymu dostal do atmosféry. Počas prvých dní sa objavili pozorovateľné prejavy sopečnej činnosti. V nasledujúcom týždni na novovzniknutom ostrove sopečná činnosť pokračovala. Za niekoľko dní bol ostrov (tvorený prevažne pemzou) už 500 metrov dlhý a 45 metrov vysoký. Pokračujúce výlevy lávy a popola sformovali ostrov do kruhového tvaru. 24. novembra už ostrov zaberal 900×650 metrov. Ostrov tvorený prevažne pemzou a škvárou nebol schopný odolávať eróznej činnosti vody, a tak sa následne (prevažne počas zimných búrok, keď vlny môžu dosahovať výšku až 20 metrov ) rýchlo zmenšoval. Príval nového materiálu bol však väčší ako úbytok a sila erózie, a tak vo februári 1964 dosahoval Surtsey maximálnu veľkosť 1 300 metrov v priemere.
Geüs-d’Oloron
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Surtsey
Vznik ostrova
Po vzniku ostrova sa udiala zaujímavá príhoda z oblasti medzinárodného práva. Dňa 6. decembra 1963 na ostrove pristála skupinka troch francúzskych novinárov, vyslaných vydavateľom časopisu Paris Match. Na ostrove strávili takmer 15 minút, potom ich však hlasné explózie prinútili odplávať. Počas svojho pobytu "žartom" vyhlásili vládu Francúzsko nad týmto novovzniknutým pevninským územím. Island však rýchlo reagoval vyhlásením, že ostrov patrí pod jeho správu, pretože vznikol v jeho výsostných vodách.
Stály ostrov
thumb|Letecký pohľad na ostrov Počas erupcie mrak unikajúceho materiálu postupne prenikal do vyšších vrstiev atmosféry, až sa dostal do výšky okolo 10 kilometrov. Povrch ostrova bol pokrytý dopadajúcou pemzou a popolom, ktorý bol rýchlo unášaný preč a nahradzovaný vytekajúca lávou, ktorá sa pri kontakte s vodou rýchlo ochladzovala a vytvárala oblaky pary. Na kontakte lávy a vody sa začala tvoriť podušková láva.
Ukončenie erupcií
thumb|Geologická mapa ostrova Začiatkom roku 1965 sopečná aktivita na hlavnom ostrove ustala, ale koncom mája sa vo vzdialenosti 0,6 kilometra severne od pobrežia ostrova Surtsey prejavila nová erupcia. 28. mája sa nad morskou hladinou objavil nový ostrov, ktorý dostal meno Syrtlingur. Erupcie tu pokračovali až do začiatku októbra 1965, kedy ostrov dosiahol, ale bol rýchlo rozrušený vodnou eróziou. Zanikol už 24. októbra toho istého roku.
Začiatkom decembra sa objavila ďalšia podmorská erupcia 0,9 kilometra juhozápadným smerom od hlavného ostrova a po čase sa tu sformoval ďalší ostrov, ktorý bol pomenovaný Jólnir. V nasledujúcich deviatich mesiacoch vyrástol až 70 metrov nad morskú hladinu a pokryl. Podobne ako ostrov Syrtlingur sa po sopečnej udalosti 8. augusta 1966 čiastočne rozpadol a následne ho silná erózia úplne zničila.
Po ukončení prínosu nového materiálu erupciami prevzala rozhodujúcu úlohu pri formovaní ostrova erózia. Keďže v oblasti Vestmannaeyjar vanú silné vetry, dochádza tu k vytváraniu vysokých vĺn, ktoré značne erodujú pobrežie ostrova prevažne na juhovýchode, kde boli veľké oblasti kompletne odnesené do mora. Oproti tomu v severnej časti ostrova vznikol piesčitý výbežok zvaný Norðurtangi. Predpokladá sa, že erózia už odstránila viac ako materiálu, čo je približne štvrtina všetkej hmoty, ktorá sa objavila nad hladinou mora. Z pôvodnej nadmorskej výšky 171 metrov sa ostrov do roku 2008 znížil na 154 metrov nad morom. Západnú časť ostrova tvoria až 120 metrov vysoké útesy. Teoretické modely založené na rýchlosti erózie medzi rokmi 1967 až 2002 napovedajú, že za 160 rokov od roku 2002 zostanú nad vodou len veľmi odolné palagonitové tufy.
Hoci sopečný ostrov Surtsey je už viac ako 30 rokov neaktívny, rozhodne nie je úplne vyhasnutý. V hĺbke pod povrchom bola nameraná teplota 129 °C a miestami až 153 °C.
Osídľovanie ostrova
Už v roku 1965 bol ostrov a jeho okolie vyhlásený za prírodnú rezerváciu. V tej dobe sa na Surtsey ešte prejavovala sopečná činnosť. Ostrov sa postupne dostal do popredia záujmu vedcov, ktorí mohli sledovať, ako organizmy bez zásahu človeka osídľujú nové územia. Vedecké tímy vstupujúce na ostrov podstupujú proces dekontaminácie a prinášaný materiál je sterilizovaný, aby nedošlo k „umelému“ zaneseniu mikroorganizmov. Vzhľadom na unikátnosť a relatívne malé rozmery miesta tu smie pracovať len malá časť vedeckých pracovníkov a tímov. Ostatné nemajú povolenie vstupu na ostrov. To isté platí aj pre prípadných záujemcov z radov nadšencov, a tak jedinou šancou, ako ostrov uvidieť, je vyhliadkový let alebo plavba na výletnej lodi.
Rastliny
Život sa na ostrove objavil krátko po jeho vzniku. Prvými nájdenými živými organizmami boli machy objavené v roku 1967 a lišajníky objavené v roku 1970. Semená vyšších rastlín sa prostredníctvom vtáčieho trusu dostali na ostrov už v roku 1964. V priebehu ďalších rokov rastliny postupne osídlili väčšinu ostrova. Počas prvých dvadsiatich rokov bolo objavených vyše 20 rôznych druhov rastlín, ale len desať z nich sa podarilo udržať až do súčasnosti. Hlavným dôvodom bol predovšetkým substrát nevhodný pre ich rast. Osídlenie rastlinami je závislé na vzniku vrstvy pôdy.
Zvrat v rozvoji života na ostrove prinieslo hniezdenie vtákov, ktorých trus začal obohacovať substrát chemickými látkami. To následne urýchlilo kolonizáciu ostrova rastlinami z radov vyšších rastlín. V roku 1998 bola objavená prvá drevina, a to vŕba Salix phylicifolia, ktorá je schopná vyrásť až do výšky 4 metrov. V súčasnosti je na ostrove evidovaný výskyt 69 druhov rastlín, z čoho 30 tu dlhodobo prežíva. Každoročne pribúda dva až päť nových druhov. Je zaujímavosťou, že niektoré rastliny sa na ostrove vyskytli aj vinou ľudí z neďalekých ostrovov, ktorí zrejme na Surtsey uskutočnili svoju potrebu a uvoľnili tak do pôdy semená zo svojej potravy. Takto sa na Surtsey dostali jedinci paradajok.
Ekológovia predpokladajú, že vývoj ekosystému ostrova speje ku klimaxu lesa. Vyplýva to z dlhodobých meraní teploty a vlhkosti. thumb|left|Alka bielobradá
Vtáky
Kolónia čajok sa objavila až v roku 1986 (išlo o čajky tmavé). Ich výskyt bol ale na ostrove pozorovaný už skôr, len týždeň po jeho vzniku. Pobyt čajok bol dôležitým faktorom pre rozvoj rastlín a ich rýchlejšie rozšírenie. Vtáky totiž prenášajú materiál na hniezdenie na veľké vzdialenosti po ostrove. Toto šírenie materiálu po celom ostrove umožňuje plošné osídlenia rastlinami. Počas expedície v roku 2004 bolo objavené prvé hniezdo alky bielobradej.
Ostrov sa tiež pomerne skoro stal zastávkou pre migrujúce kŕdle vtákov medzi Islandom a Britskými ostrovmi. Medzi pozorované druhy patrí napríklad labuť spevavá, niektoré druhy husí a havranov. Predpokladá sa, že sa ostrov stane dôležitou zastávkou pre migrujúce vtáctvo, až sa jeho vegetácia rozrastie a bude schopná poskytovať viac potravy.
Morský život
Čoskoro po sformovaní ostrova sa v okolí objavili plutvonožce a potom sa tu začali vyhrievať na slnku, a to prevažne na severnej časti ostrova, kde erózia vytvorila pláž. Prvé zahniezdenie tuleňov bolo pozorované v roku 1983, kedy sa tu usadila skupinka 70 jedincov. Vyskytujú sa tu tiež tulene kužeľozubé. Prítomnosť tuleňov do oblasti privádza aj ich predátorov v podobe kosatky dravej, ktorá je v okolitých vodách často pozorovaná.
Okolo ostrova sa pod vodnou hladinou vytvoril fungujúci podmorský ekosystém, podobný ekosystému islandských brehov. Nachádza sa tu viac ako 100 druhov rias, ktoré umožňujú život spoločenstvám rýb, krabov a ďalších živočíchov.
Ostatné formy života
Medzi prvé živočíchy, ktoré začali osídľovať ostrov, patrí lietajúci hmyz. Už v roku 1964, krátko po vzniku ostrova, tu bol tento hmyz pozorovaný. Prilieta sem z okolitých ostrovov alebo je prinášaný vetrom, a to aj z ďalekej pevninskej Európy. Ďalšia vlna kolonizátorov sa na Surtsey dostala spolu s plávajúcim drevom a kmeňmi, ktoré sa zachytili na pláži v severnej časti ostrova. V roku 1974 bola odobratá vzorka trsu z nešpecifikovanej trávy, v ktorom vedci napočítali 663 bezstavovcov, hlavne roztočov a chvostoskokov.
Kolonizácia ostrova hmyzom mala význam najmä vo vytvorení potravinového reťazca pre určité druhy vtákov. Tí sa sem tak mohli presídliť natrvalo. V rámci tohto reťazca sa vtáky živia hmyzom, umierajú, sú rozkladané mikroorganizmami a stávajú sa súčasťou substrátu, z ktorého rastú rastliny. Príroda tak postupne navodzuje kolobeh látok, ako je tomu v normálnom nenarušenom ekosystéme.
V súčasnosti sa tu vyskytujú aj vyššie bezstavovce (napr. pavúky, chrobáky). V roku 1993 bola v krajine objavená prvá dážďovka, v roku 1998 potom prvý slimák. Tieto zvieratá boli pravdepodobne zavlečené vtákmi z neďalekého ostrova Heimaey.
Ľudia a ostrov
Známky ľudskej činnosti na ostrove sú minimálne, nachádza sa tu iba menšia chata, ktorá slúži ako vedecké stanovište a súčasne ako miesto, kde sa môžu schovať prípadní stroskotanci. Ďalej je tu jedno miesto upravené ako pristávacia plocha pre helikoptéru a nachádza sa tu aj maják, ktorý bol postavený v roku 1977 a mal byť v lete 2007 odstránený. Keďže sa ostrov nachádza mimo ľudské osídlenie, je izolovaný od okolia a prístup naň je kontrolovaný, možnosti poškodenia tunajšieho prostredia ľuďmi sú len veľmi malé.
Surtsey nebol nikdy trvalo obývaný ľuďmi. V chránenej zóne okolo ostrova bol však počas rokov 1967 až 2006 niekoľkokrát vykonávaný výlov rýb, aj napriek zákazu, ktorý okolo ostrova panuje. Okrem rybolovu je zakázané aj potápanie, aby nedochádzalo k rušeniu živočíchov žijúcich okolo ostrova a na ňom. Taktiež zanášať na ostrov nové druhy, zanechávať odpad či privážať nové minerály a pôdu.
Budúcnosť ostrova
thumb|Pohľad na ostrovy v okolí a na vplyv erózie Po skončení erupcií vedci okolo ostrova zaviedli súradnicový systém, ktorý im pomáhal lepšie určovať a merať zmeny rozlohy a pobrežia. Počas dvadsiatich rokov od skončenia erupcií merania dokázali, že sa ostrov pomaly prepadá, a že stratil už meter výšky. Rýchlosť poklesu bola vypočítaná na 20 centimetrov za rok, ale v 90. rokoch 20. storočia sa rýchlosť poklesu zmenšila na 1 až 2 centimetre za rok. Predpokladá sa, že sa na zmene rýchlosti podieľa viac faktorov (zosadanie pemzy, zatlačenie morských sedimentov a klesajúca litosféra vplyvom vyprázdnenia magmatického kozuba).
Ostrov tak každoročne stráca približne 10 000 štvorcových metrov povrchu, ale predpokladá sa, že v budúcnosti dôjde k zmenšeniu rýchlosti erózie, pretože vietor a morské vlny v súčasnosti odnášajú iba ľahko odplaviteľný materiál. Na ostrove tak zostáva tuhá a odolná láva, ktorá nepodlieha erózii tak ľahko. Ku všetkému sa pomocou chemických procesov premieňa sopečný materiál na odolnejšie tufy.
Napriek tomu sa odhaduje, že ostrov za niekoľko storočí úplne podľahne erózii a zanikne rovnako ako malé ostrovy, ktoré vznikli v jeho okolí už skôr.
Islandská vláda vyslovila želanie, aby bol Surtsey zapísaný na zoznam Svetového dedičstva UNESCO, čo sa v roku 2008 stalo. Turisti majú možnosť okolo ostrova preletieť lietadlom alebo preplávať na lodi. V Reykjavíku je potom možné zhliadnuť film o jeho vzniku.
Nota bene
Nota bene môže byť:
Interakčný prvok
Interakčný prvok je taký prvok, ktorý nemusí nadväzovať na biocentrá a biokoridory a tvoriť s nimi funkčnú sieť.
Je to skladobný prvok ÚSES. Pôsobí iba ako relatívne stabilná časť krajiny s pozitívnym vplyvom na svoje okolie. Za interakčný prvok ÚSES môžeme považovať napr. sprievodnú zeleň pozdĺž komunikácie, ak nespája žiadne biocentrá.
Ilhat
Ilhat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 122 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Celle
Celle je mesto v Nemeckom Dolnom Sasku nachádzajúce sa približne 40 kilometrov od mesta Hannover.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1996
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1996 A skupiny sa uskutočnili v Rakúsku vo Viedni v dňoch 21. apríla až 5. mája 1996. Prvýkrát sa na podujatí najvyššej kategórie zúčastnilo Slovenské národné hokejové mužstvo. Víťazom tohto turnaja sa stalo 🇨🇿, ktoré zdolalo vo finále 🇨🇦 4:2.
Zostava majstrov
Tréneri: Luděk Bukač a Slavomír Lener
O udržanie
O udržanie sa hralo na dva vzájomné zápasy. Do I. divízie zostúpilo 🇦🇹.
Kurt Lewin
Kurt Zadek Lewin (* 9. september 1890, Mogilno, Poľsko – † 12. február 1947, Newtonville, Massachusetts, USA) bol americký psychológ nemeckého pôvodu, špecializujúci sa na sociálnu psychológiu a behaviorizmus, hlavná škola ľudských vzťahov. Jeho práca zahŕňala akčný výskum na teórii poľa, považuje sa za autora pojmu skupinová dynamika, ktorý je hlavným pojmom priemyselnej psychológie, ktorý sa neskôr stal psychológiou práce. Venoval sa topologickej psychológii. Vypracoval dynamickú teóriu osobnosti.
Životopis
Narodil sa bohatým obchodníkom patriacim do strednej vrstvy ako druhé dieťa zo štyroch detí. Ako 19-ročný začal študovať medicínu vo Freiburgu a potom pokračoval v štúdiu biológie na univerzite v Mníchove. Štúdium ukončil na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde získal doktorát v roku 1916.
V roku 1917 Kurt Lewin napísal svoju prvú knihu o psychológii. Na základe skúseností zo zákopov sa mu podarilo dokázať, že vízia krajiny sa líši v závislosti od toho, či ste vojak (na ktorého nepriateľ môže udrieť kedykoľvek), alebo či sa jednoducho prechádzate. Preto dospel k záveru, že zastúpenie prostredia silne závisí od motivácie, očakávania a vlastností jedinca.
V roku 1926 bol menovaný profesorom psychológie na Humboldtovej univerzite vo veku 36 rokov. V roku 1933 po nástupe Hitlera k moci z Nemecka emigroval do USA.
1757 Porvoo
1757 Porvoo je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 17. marca 1939.
Bitka o Smolensk (1943)
Druhá bitka o Smolensk známa tiež ako operácia Suvorov alebo Smolenská operácia bolo ozbrojené stretnutie na východnom fronte cez druhú svetovú vojnu, ktorá prebiehala od 7. augusta do 2. októbra 1943. Išlo o zdĺhavé a ťažké boje, ktoré skončili oslobodením Smolenska a okolia spod dvojročnej nemeckej okupácie.
Operácia bola pomenovaná podľa známeho ruského vojvodcu z 18. storočia Alexandra Suvorova.
Predohra
Po skončení bitky pri Kursku stratilo nemecké velenie nádej na udržanie rovnováhy síl na východnom fronte. Sovietske vojská vytlačili Wehrmacht z ruských oblastí ZSSR. Červená armáda oslobodila Oriol a Belgorod, 23. augusta 1943 bolo oslobodené hlavné mesto Ukrajiny Charkov. Začiatkom augusta 1943 Hitler prikázal začať budovať obrannú líniu tzv. Ostwall, alebo Panther-Wotan, siahajúcu od Fínskeho zálivu až k Azovskému mori. Jedným z centier obrany mal byť aj Smolensk, mesto ktoré bolo dôležitým dopravným uzlom a jeho strata by znamenal vážnu trhlinu v koncepcii nemeckej obrany. Najdôležitejšou oporou tejto obrannej línie bola tretia najväčšia európska rieka Dneper. Tá mala podľa Hitlerovej mienky pomôcť zadržať postup sovietskych vojsk. Prelomenie tejto obrannej línie sa stalo cieľom sovietskeho letného a jesenného ťaženia. Prielom nemeckej obrany na Dnepri sa uskutočnil počas tzv. bitky na Dnepri. Za jej súčasť je niektorými historikmi považovaná aj druhá bitka o Smolensk.
Nemecké sily
Nemecká skupina armád Stred Günthera von Kluge si uvedomovala veľký význam Smolenska a preto sa na sovietsky útok náležite pripravili. Na širokom pásme obrany bolo do hĺbky vybudovaných viacero pásiem obrany, ktoré pozostávali z opevnení rôznej kategórie, betónových a drevozemných bunkrov, protitankových a protipechotných zátarasov, mínových polí, vodných priekop a ďalších obranných zariadení. Vhodne pri tom využívali dobrú sieť železničných komunikácií. Prvé pásmo obrany tvorili oporné body a uzly odporu, spojené súvispolu sieťou zákopov. Prvé pásmo siahalo do hĺbky 5 a v hlavných smeroch 7. Skupina armád Stred mala k dispozícii 3. tankovú armádu (Reinhardt), 4. armádu (Heinrici) a časti 9. armády (Model), o celkovej sile 44 divízií, s viac než 850 000 mužmi, okolo 8800 delami a mínometmi, asi 500 tankmi a samohybnými delami a menej než 700 bojovými lietadlami.
Sovietske sily
Červená armáda pre ofenzívu vyčlenila ľavé krídlo Kaliniského frontu (Andrej Jeriomenko) so 4. údernou, 43. a 39. armádou, 5. gardovým streleckým zborom a 3. vzdušnou armádou. Západný front (Vasilij Sokolovskij) počas operácie operoval s jednotkami 5., 10., 21., 31., 33., 49. a 68. armády, 5. mechanizovaného zboru, 3. gardového jazdeckého a 2. gardového tankového zboru. Zo vzduchu ich zaisťovali stroje 1. vzdušnej armády.
Na začiatku operácie mali jednotky oboch sovietskych frontov 1 252 600 mužov, 20 640 diel a mínometov, 1 436 tankov a samohybných diel a okolo 1100 vojenských lietadiel.
Sovietske útoky
Prvý sovietsky útok na nemecké pozície v oblasti uskutočnili jednotky Západného frontu. Bol známy tiež ako Spas-demenská operácia a začal sa 7. augusta v skorých ranných hodinách mohutnou delostreleckou prípravou. O 6:30 sa začal postup v smere Rosavľ a Smolensk. Počas tejto operácie, ktorá sa skončila 20. augusta, sovietske vojská postúpili o 30 -. 13. augusta zaútočili aj jednotky Kalininského frontu smerom na Duchovščinu. Narazili však na dobre skonsolidovanú obranu a ich postup sa zastavil. Po prvých dňoch sa podarilo postúpiť len niekoľko kilometrov. Nemecké vojská začali protiútoky s podporou tankov, čo veliteľov frontov prinútilo nasadiť svoje zálohy. Počas bitky sa aktivizovali aj partizáni v nemeckom tyle, ktorí začali koordinované akcie proti nemeckým železniciam. Žiadny rozhodujúci prielom nemeckej obrany sa Sovietom nepodaril a tak velenie nariadilo prechod do obrany a prípravu nového útoku.
28. augusta jednotky Západného frontu začali 90 minútovou delostreleckou prípravou Jelinsko-dorogobužskú operáciu. Nemci sa v tomto úseku opierali o močaristý terén, ktorý kontrolovali z vyvýšených opevnených pahorkov. Už prvý deň Sovieti prenikli do hĺbky okolo do nemeckých postavaní. Následne ich tankové jednotky začali obkľučovať mesto Jeľňa, z ktorého 30. augusta Nemci ustúpili. Pravé krídlo Západného frontu preniklo na druhý breh Dnepra a 1. septembra oslobodili Dorogobuž. Celkovo posunuli líniu frontu o 35-. Nemcov sa podarilo vytlačiť aj z Brjanska.
Po potrebnom preskupení jednotky Kalininského a Západného frontu uskutočnili Duchovčšinsko-demidovskú a Smolensko-rosľavskú operáciu. Útok sa začal 7. septembra. Po 4 dňoch Sovieti oslobodili Duchovščinu, ktorá bola strategickým bodom kontrolujúcim prístupy k Smolensku. 16. septembra Sovieti oslobodili Jarcevo, 21. septembra Demidov, 25. septembra Smolensk a Roslavľ. Celkovo Sovieti postúpili do 2. októbra o 135 až, kedy sa zastavili na čiare Beliža, Rudin a rieka Prona (resp. Vitebsk - Orša -  Mahiľov).
Dohra
Smolenská operácia bola rozhodným sovietskym víťazstvom. Toto víťazstvo však bolo ťažko dosiahnuté a sovietske jednotky zaň zaplatili veľkými stratami. Sovieti prišli o 107 645 mŕtvych a nezvestných a 343 821 ranených. Vojská Tretej ríše prišli o 200 - 250 tisíc mŕtvych, ranených a nezvestných. Sovieti však postúpili o 200-250 kilometrov na západ a zaistili si dôležité strategické mesto, ktoré bolo prístupom k Moskve. Toto územie bolo jednou z ruských oblastí, ktoré boli najdlhšie pod nemeckou okupáciou. Nacistické vojská sa v týchto oblastiach neštítili páchania najhorších vojnových zločinov. V oblasti bol zničený takmer všetok priemysel a veľká časť poľnohospodárstva. V Smolenskej oblasti bolo zničených takmer 80 % mestskej zástavby a 50 % obydlí na vidieku, výrazne bola poškodená aj infraštruktúra.
Oblasť Smolenska sa následne stala tylom sovietskych vojsk a odrazovým mostíkom pre operáciu Bagration, ktorá mala za následok rozbitie celej nemeckej skupiny armád Stred.
Dolce
Dolce je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 270 obyvateľov, z toho 141 mužov a 129 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,8 roka, ženy 42,2 roka).
Jan Janský
thumb|Jan Janský na bronzovej [[Plaketa profesora MUDr. J. Janského|Janského plakete]]
prof. MUDr. Jan Janský (* 3. apríl 1873, Praha – † 8. september 1921, Černošice) bol český neurológ a psychiater. Ako jeden z prvých opísal delenie ľudskej krvi na štyri základné krvné skupiny I, II, III a IV. Toto rozdelenie najprv predniesol v novembri 1906 v Spolku českých lekárov a neskôr v roku 1907 publikoval v Sborníku klinickom pod názvom Hematologická studie u psychotiků. Toto rozdelenie vzniklo ako vedľajší produkt jeho psychiatrickej výskumnej činnosti. Sám Janský sa už ďalej výskumom krvi nezaoberal. Označenie krvných skupín ako A, B, AB a 0 bolo zavedené až v tridsiatych rokoch 20. storočia.
Janský študoval medicínu na Karlovej univerzite v Prahe. Od roku 1899 pracoval na psychiatrickej klinike, v roku 1914 bol vymenovaný za profesora a zástupcu prednostu psychiatrickej kliniky. Počas prvej svetovej vojny slúžil dva roky ako lekár na fronte, po srdcovom infarkte bol prepustený zo služby. Po vojne pracoval ako neuropsychiater v pražskej Ústrednej vojenskej nemocnici.
Jan Janský bol propagátorom darcovstva krvi. Na jeho počesť sa dobrovoľným darcom krvi v Česku a na Slovensku udeľuje Plaketa profesora MUDr. Jana Janského.
Suchý jarok
Suchý jarok môže byť:
Via Traiana
náhľad|Via Traiana (spodná vetva) Via Traiana bola staroveká rímska cesta v juhovýchodnom Taliansku. Dal ju postaviť cisár Traján ako rozšírenie cesty Via Appia; skrátenie cesty z Beneventa (Benevento) do Brundisi (Brindisi). Cesta prechádzala cez Canusium, Butuntum a Barium ale nie cez Tarentum.
Trasa
Podľa Strabóna bola cesta z Beneventa do Brundisia cez Via Traiana o dobrý deň kratšia ako cez Via Appia. Aj keď táto vzdialenosť bola cez Via Appia 203 míľ a cez Via Traiana 205 míľ. Rozdiel bol v ich topografii. Via Appia, k Venusii, smeruje cez viacero vrcholov a náročný terén. Via Traiana smeruje cez relatívne vyrovnaný terén a po celej dĺžke nie je žiadne výrazné prevýšenie.
Rímske mosty
Pozdĺž trasy sa nachádzajú viaceré pozostatky rímskych mostov. Napríklad: Ponte dei Ladroni, Ponte delle Chianche, Ponte Pietra, Ponte Rotto (cez rieku Carapelle), Ponte Rotto (cez rieku Cervaro), Ponte sul Ofanto a Ponte Valentino.
Dieter Arnold
Dieter Arnold, Prof. Dr. (* 1936, Heidelberg) je nemecký egyptológ a archeológ, kurátor egyptského oddelenia Metropolitného múzea umenia v New Yorku. Venuje sa archeologickým vykopávkam v Egypte pre múzeum a vedie výskum staroegyptskej architektúry.
Roku 1963 promoval na Univerzite v Mníchove (LMU) s prácou Wandrelief und Raumfunktion in ägyptischen Tempeln des Neuen Reiches. Pracoval pre Nemecký archeologický inštitút (DAI) v Káhire na vykopávkach v Dahšúre, Dejr el-Bahrí a at-Tarífe. V rokoch 19791984 pôsobil ako profesor na Viedenskej univerzite. Dnes pracuje ako kurátor egyptského oddelenia pre newyorské Metropolitné múzeum a riadi jeho archeologické aktivity v Egypte. Spolupracuje so svojou manželkou Dorotheou, ktorá tiež pracuje pre múzeum ako predsedníčka nadácie Lily Acheson Wallace.
NGC 4121
NGC 4121 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 9. septembra 1866.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Neuville-en-Beaumont
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Margaréta z Valois
Margaréta Valois (* 14. máj 1553, Saint-Germain-en-Laye, Francúzsko – † 27. marec 1615, Paríž), po francúzsky Marguerite de Valois, bratmi prezývaná Margot, bola kráľovnou Francúzska a Navarry ako manželka Henricha Navarrského ktorý bol po matke Jeanne d’Albret kráľom Navarry a po smrti Henricha III. sa stal kráľom Francúzska podľa Salického zákona.
Narodila sa ako siedme dieťa Henricha II. a Kataríny Medicejskej. Jej traja bratia František II., Karol IX. a Henrich III. boli kráľmi Francúzska.
Jej manželstvo s kráľom Henrichom IV. bolo zrušené v roku 1599. Manželstvo bolo bezdetné.
Markéta z Valois bola vo svojej dobe vychýrená krásavica a viedla rozmarný život s mnohými milencami.
Zoznam kráterov na Kallisto
Toto je zoznam kráterov na mesiaci Kallisto. Kallisto, jeden z mnohých mesiacov Jupitera, je teleso s najväčším počtom kráterov v slnečnej sústave. Mnoho z týchto kráterov bolo pomenovaných, mená sú navyše preberané z mytológie ľudí Severného polárneho kruhu, niektoré sú z gréckej mytológie.
Rosmalen Grass Court Championships
Rosmalen Grass Court Championships (v rokoch 2002 až 2009 s názvom Ordina Open či neskôr ako UNICEF Open a Topshelf Open) je tenisový turnaj profesionálnych tenistov a tenistiek každoročne hraný v ’s-Hertogenboschi v Holandsku na trávnatých kurtoch. Bol založený v roku 1990, kedy ho začali hrať muži. Ženy sa pripojili v roku 1996.
Najúspešnejším tenistom je doposiaľ Patrick Rafter z Austrálie s tromi víťazstvami. V ženskej časti turnaja sa žiadnej hráčke nepodarilo získať titul viac než raz.
Oficiálne názvy turnaja
Aktuálnymi víťazmi sú:
NGC 4122
NGC 4122 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. apríla 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Bangladéšske vzdušné sily
Bangladéšske vzdušné sily sú leteckou zložkou bangladéšskych ozbrojených síl. Majú k dispozícii 5 leteckých a 1 radarovú základňu, s dodatočnými letiskami, spadajúcimi pod správu jednotlivých leteckých základní.
Vznik
Počas druhej svetovej vojny bolo Britmi na území dnešného Bangladéšu vybudovaných niekoľko letísk. Po rozdelení Indie a Bengálska v roku 1947 na Indiu a Pakistan, ktorý bol rozdelený na Islamský štát Pakistan a východný Pakistan. Práve východný Pakistan sa po krátkej a intenzívnej oslobodzovacej vojne v roku 1971 stal dnešným Bangladéšom. Bengálski dôstojníci a piloti sa po rozdelení Indie a Bengálska pridali k Pakistanu. Po vyhlásení vojny za nezávislosť bolo z týchto dôstojníkov 28. septembra 1971 na indickom letisku Dimapur sformované letecké krídlo. Výzbroj, ktorú malo krídlo k dispozícii pozostávala z lietadiel DC-3, DHC-3 Otter a vrtuľníkov Alouette III. Neskôr bola v rámci krídla vytvorená jednotka s názvom "Kilo".
Stíhačky
Dňa 31. januára 1972, vznikla 507. eskadra a spočiatku mala vo výzbroji lietadlá T-33 a F-86E, pričom F-86 slúžili len do septembra 1972. Takmer o rok neskôr sa do výzbroje jednotky dostali nové stíhačky MiG-21MF v počte 6 ks a 2 ks cvičných MiG-21UM. Na stíhací výcvik boli v roku 1979 obstarané stroje Čengdu JJ-5, ktoré slúžili do roku 1986. MiG-21 bol vyradený zo služby v roku 1990. V roku 1989 bolo dodaných 16 stíhačiek Čengdu F-7MB a 9 dvojsedadlových FT-7MB a ich úlohou bolo nahradiť MiG-21. Pozemnú podporu zabezpečujú stroje Nančang-Q5 (A-III), zavedené v roku 1986. Niekoľko z nich bolo podrobených generálnej oprave v Číne, iné podstúpili predĺženie technického života o 9 rokov. Pre výcvik pilotov bolo v roku 1995 obstaraných 8 ks dvojmiestnych L-39ZA, ktoré zároveň slúžia pre útoky na pozemné ciele. V roku 2000 bolo dodaných 8 ks MiG-29, z toho 6 jednomiestnych a 2 dvojmiestne. Prví piloti MiGov-29 boli vycvičení v Rusku, pričom spoločnosť RSK MiG vyslala svojich špecialistov aj do Bangladéša, kde cvičili tamojších pilotov.V roku 2005 zakúpil Bangladéš ďalších 16 strojov F-7, pričom išlo o 12 ks pokročilejších F-7BG a 4 ks dvojmiestnych FT-7BG. Prvé stroje z tejto objednávky dorazili do Bangladéša v roku 2006. V novembri 2011 bol podpísaný kontrakt na dodanie ďalších 16 ks F-7BGI, pozostávajúci z 12 jednomiestnych a 4 dvojmiestnych strojov FT-7BGI. Všetky tieto stroje majú byť dodané do konca roka 2013. V súčasnosti je najmodernejšou stíhačkou vo výzbroji bangladéšskych vzdušných síl MiG-29.
Vrtuľníky
Prvými vrtuľníkmi bangladéšskych vzdušných síl boli Aérospatiale Alouette III, doplnené v roku 1973 sovietskymi Mi-8, ktoré následne slúžili do roku 1995. V roku 1977 obstaralo letectvo americké vrtuľníky Bell 212, slúžiace dnes na prevoz VIP osôb a pre pátraciu a záchrannú službu. V roku 1982 boli do výzbroje zaradené vrtuľníky Bell 206L, na ktorých až dodnes prebieha výcvik pilotov vrtuľníkov. V roku 1991 bola bangladéšska letecká základňa Zahurul Haque zasiahnutá cyklónom, ktorý zničil približne 40 lietadiel a vrtuľníkov. V roku 1991 boli zakúpené prvé stroje Mi-17.
Dopravné letectvo
Dopravné letectvo bolo od roku 1973 vybavené strojom An-24, vyradeným v roku 1977. Nahradil ho An-26, ktorý bol v prevádzke do roku 1989. Jeho náhradou sa stali 3 ks An-32, z ktorých posledný bol dodaný v roku 1995. V rámci vojenskej spolupráce predali USA v roku 2001 Bangládešu 4 lietadlá C-130B Hercules.
Budúcnosť
V súčasnosti je okolo 70% lietadiel a vrtuľníkov bangladéšskych vzdušných síl staršia než 20 rokov, pričom 40% z tohto počtu je v službe viac než 25 rokov. Tento fakt znamená, že bez väčšej modernizácie onedlho stroje dosiahnu koniec svojho technického života. Podľa zverejnených údajov by mali byť ako prvé vyradené stroje Nančang Q-5 (A-5) a to v priebehu 4-5 rokov. V rámci ich náhrady sa uvažuje o lietadlách F-16, Su-30 alebo Čengdu J-10. Aero L-39ZA by malo slúžiť ešte 12-14 rokov a neskôr bude nahradené pokročilým cvične-bojovým lietadlom ako napr. Jak-130, Hongdu L-15 alebo M-346. V súčasnosti bangladéšske vzdušné sily taktiež hľadajú 8-12 miestny transportný stroj, ktorý by nahradil vyradené stroje T-37. V tomto roku (2012) budú doručené ďalšie 3 ks vrtuľníkov Mi-171Š a prvé lietadlá F-7BGI. Taktiež prebiehajú rokovania o nákupe 2-4 ks dopravných lietadiel C-130H.
Výcvik
Prvé kurzy pre budúcich pilotov bangladéšskych vzdušných síl boli otvorené 4. decembra 1974. Výcvik zastrešuje letecké výcvikové krídlo, ktoré pozostáva z troch eskadier. Tie majú vo výzbroji stroje Nančang CJ-6 a vrtuľníky Bell 206L. Len nedávno boli z výzbroje vyradené cvičné lietadlá T-37B. Prvá dodávka strojov CJ-6 bola dodaná v roku 1977, pričom spolu ich bolo dodaných 41 ks, avšak v prevádzke je ich dnes len 24 ks. Do decembra 1997 slúžili na výcvik aj stroje Fouga Magister, ktoré boli od roku 1996 nahrádzané dvanástimi T-37B z prebytkov USAF. Vrtuľníkový výcvik prebieha na strojoch Bell 206L.
Illartein
Illartein je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 80 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Szolnok
Szolnok (hist. slovenský názov Solnok; ; ) je mesto v strednom Maďarsku a hlavné mesto Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župy. Má rozlohu a vyše 74-tisíc obyvateľov.
Křenovice (okres Přerov)
Křenovice je obec ležiaca v okrese Přerov. Má 438 obyvateľov (2006) a ich katastrálne územie má rozlohu 928 ha.
V obci sa našiel najstarší obecný znak na Morave. Prekrížené koreňové listy potvrdzujú etymologycký názov obce. Je uložený v okresnom archíve v Přerově – Henčlově.
Istebník (Trenčín)
Istebník (staršie názvy: Isztebnik, Iztebnik (1598), Istebnik (1773), Vághidas (19071913)) je v súčasnosti časť mesta Trenčín. V roku 2001 mal 639 obyvateľov (cenzus). Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1208. Významné bolo vybudovanie Považskej železnice v roku 1883, kedy obec získala železničnú stanicu. V roku 1913 bola k obci pričlenená obec Žabinec. V roku 1960 bola obec spojená s obcou Orechové ako obec Závažie. V roku 1972 bola táto obec pričlenená k mestu Trenčín.
6 Hebe
6 Hebe je veľká planétka v hlavnom pásme asteroidov.
Dolní Lukavice
Dolní Lukavice je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 870 obyvateľov, z toho 440 mužov a 430 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,4 roka, ženy 41,7 roka). Z tejto obce pochádza aj matka amerického astronauta Jima Lovella.
Andrej Bystran
Andrej Bystran (* 13. august 1925 Henckovce – † 8. január 2006 Banská Bystrica) bol operný spevák (bas).
Životopis
Spev študoval súkromne. Začínal ako divadelný ochotník. Roku1951 – 58 člen činohry a neskôr spevohry DJZ v Prešove, od 1959 sólista opery DJGT v B.Bystrici. Venoval sa aj koncertnej činnosti.
Vakoveverica trojpása
Vakoveverica trojpása  je druh z čeľade vakovevericovité. Ľahko poznateľná podľa nápadných čiernobielych pruhov, ktoré pripomínajú pruhy skunka. Vakoveverica trojpása má tiež prenikavý, len ťažko odstraniteľný pach.
Výskyt
V severnom Queeslandu, v dažďových lesoch pozdĺž pobrežia, okrem toho i na Novej Guinei.
Základné dáta
Dĺžka vakoveverice trojpásej je 25 až 27 cm. Jej hmotnosť je 250 až 400 g.
Zaujímavosti
Je typickým zvieraťom dažďového lesa, šplhajúcim vo vetvičkách stromov s ohromujúcou zručnosťou a rýchlosťou. Pri hľadaní hmyzu prezerá predovšetkým dutiny vetiev, duté stromy a štrbiny pod borkou stromov. Živí sa však i bobulami, plodmi a medom. Vyťahuje larvy z dreva pazúrom štvrtého prstu a pomocou dlhého jazyka. Akokoľvek je hojne rozšírená je ju pozorovať jen zriedka.
Retro (Bratislava)
Retro je polyfunkčná budova v Bratislave v mestskej časti Ružinov na ulici Nevädzová.
Pozostáva z obchodného centra na troch podlažiach s celkovou rozlohou 14 000 m², kancelárskych priestorov a 365 bytových priestorov v 25-podlažnej výškovej budove, športové centrum, ktoré obsahuje 2 tenisové a 2 squashové kurty, fitnes a wellness a 630 parkovacích miest v podzemných garážach.
Výstavba trvala od roku 2008 do roku 2010. Pôvodný variant počítal s výškovou budovou so 17 nadzemnými podlažiami, neskôr bol projekt prepracovaný.
Retro stojí približne na mieste bývalého nákupného strediska (a pošty) Jadran. Jadran začali búrať v roku 2007.
NGC 4123
NGC 4123 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
49. majstrovstvá Európy družstiev v bridži
49. majstrovstvá Európy družstiev v bridži sa konali 14.6.-28.6.2008 vo Francúzsku v meste Pau.
Súťažilo sa v kategóriách open, ženy a seniori.
Prvýkrát štartovalo i družstvo Slovenska v zložení: Karol Lohay, Marián Henc, Anatol Filip a Eduard Velecký (hrajúci kapitán).
V kategórii open hralo 38 družstiev, ženy 25 a seniori 20.
Open
V kategórii open boli družstvá rozdelené do dvoch skupín, v ktorých sa hralo systémom každý s každým po 20 rozdaní. Z oboch skupín postúpilo 9 najlepších a tí hrali medzi sebou každý s každým, pričom neboli započítané výsledky zo skupín. Vybrané zápasy bolo možné sledovať v priamom prenose na BBO.
Skupina A: Chorvátsko, Česko, Dánsko, Anglicko, Fínsko, Grécko, Island, Izrael, Taliansko, Litva, Lotyšsko, Luxembursko, Monako, Holandsko, Škótsko, Srbsko, Španielsko, Švajčiarsko, Turecko.
Skupina B: Rakúsko, Bielorusko, Belgicko, Bulharsko, Estónsko, Francúzsko, Nemecko, Maďarsko, Írsko, Malta, Nórsko, Poľsko, Portugalsko, Rumunsko, Rusko, San Maríno, Slovensko, Švédsko, Wales.
Výsledky Slovenska
Slovensko v skupine obsadilo 16. miesto z 19 a dosiahlo priemer 12.9 VP na zápas. V prvých dvoch zápasoch pravdepodobne zaplatilo nováčikovskú daň a ku koncu turnaja sa prejavila únava, keďže družstvo štartovalo iba so štyrmi hráčmi, kým všetci ostatní so šiestimi. Celkovo možno vystúpenie Slovenska pokladať za úspešné, pred ME mnohí očakávali posledné miesto. Celkovo sme obsadili 31. miesto z 38 družstiev. V hodnotení Butler pár Velecký-Filip získali +0,24 Imp a Lohay-Henc -0,86 Imp.
Družstvá, ktoré postúpili hrali medzi sebou systémom každý s každým (zápasy zo skupín sa nezapočítavali).
Družstvo Nórska hralo v zložení: Terje AA, Boye Brogeland, Geir Helgemo, Espen Lindqvist, Boerre Lund, Sten Bjertnes - nehrajúci kapitán, Harald Skjaeran - tréner.
Všetky tri čelné družstvá hrali v skupine, v ktorej hralo Slovensko.
Ženy
V kategórii ženy sa hralo systémom každý s každým po 20 rozdaní.
Účastníci: Rakúsko, Chorvátsko, Česko, Dánsko, Anglicko, Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Grécko, Maďarsko, Island, Írsko, Izrael, Taliansko, Libanon, Holandsko, Nórsko, Poľsko, Portugalsko, Rusko, Škótsko, Španielsko,Švédsko, Turecko, Wales.
Seniori
V kategórii seniori sa hralo systémom každý s každým.
Účastníci: Rakúsko, Belgicko, Dánsko, Anglicko, Estónsko, Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Írsko, Izrael, Taliansko, Holandsko, Nórsko, Poľsko, Škótsko, Španielsko, Švédsko, Švajčiarsko, Turecko, Wales.
Osikový potok
Osikový potok môže byť:
Toronto Blueshirts
náhľad|Logo vpravo|náhľad|Zostava tímu v sezóne [[1913-1914]] Toronto Blueshirts (tiež známy ako Torontos alebo Toronto Blue Shirts) bol profesionálny klub ľadového hokeja z Toronta v Kanade.
História
Tím bol založený roku 1912 a súťažil v NHA (Národná hokejová asociácia) a neskôr aj v NHL (Národná hokejová liga). Napriek zmenám vo vedení, ktorým tím čelil na prelome rokov 1913 až 1914, dokázal vyhrať NHA a získal tak Stanley Cup, keď vo finále play-off porazil Montreal Canadiens. Po vzniku NHL, roku 1917, postihla tím aféra, keď bol jeho majiteľ Edward J. Livingstone, tiež dôležitá osoba v štruktúrach NHA, obvinený z podvodu a protekcionárstva svojho tímu v lige. Tím bol zrušený roku 1918 a mesto Toronto odvtedy v NHL zastupoval nový tím - Toronto Arenas.
Významní hráči
Zaradení do Siene slávy
Externé odkazy
Oficiálna stránka klubu (anglicky)
Goès
Goès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hydraulické vyslobodzovacie nožnice
thumb|right|Sada vyslobodzovacieho náradia
Hydraulické vyslobodzovacie nožnice sú súčasťou výbavy hasičského technického automobilu (TA).
Slovenské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov na Majstrovstvách sveta 2015
Slovenské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov sa na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2015, ktoré sa uskutočnili v Kanade, umiestnilo na 3. mieste.
François de Cuvilliés
François de Cuvilliés (* 23. október 1695, Soignies, Belgicko — † 14. apríl 1768, Mníchov, Nemecko) bol bavorský dizajnér a architekt belgického pôvodu, ktorý pôsobil na dvore Wittelsbachovcov v Mníchove, ale tiež po celej strednej Európe.
Vláda Slovenskej republiky od 13. decembra 1994 do 30. októbra 1998
'''Vláda Slovenskej republiky od 13. decembra 1994 do 30. októbra 1998''', resp. tretia vláda Vladimíra Mečiara bola vládou, ktorá vznikla po parlamentných voľbách, ktoré sa uskutočnili v dňoch 30. septembra a 1. októbra 1994. Bola zároveň prvou vládou, ktorú zvolili občania samostatnej Slovenskej republiky. Jej predsedom sa stal predseda vo voľbách víťaznej strany HZDS Vladimír Mečiar.
Dňa 12. decembra 1994 oznámil predseda HZDS Vladimír Mečiar prezidentovi SR Michalovi Kováčovi uzavretie zmluvy o vládnej koalícii, ktorú podpísalo Hnutie za demokratické Slovensko spolu s predvolebným koaličným partnerom Roľníckou stranou Slovenska, Združenie robotníkov Slovenska a Slovenská národná strana, a predložil mu návrh na vymenovanie členov vlády. Prezident SR nasledujúci deň 13. decembra vymenoval novú vládu na čele s jej predsedom Vladimírom Mečiarom.
V novembri 1997 sa Roľnícka strana Slovenska zlúčila s Hnutím poľnohospodárov SR (HP SR) a vytvorili novú politickú stranu pod názvom Nová agrárna strana (NAS).
1759 Kienle
1759 Kienle je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil Karl Wilhelm Reinmuth 11. septembra 1942.
Roman Sikorski
Roman Sikorski (* 11. júl 1920, Mszczonów, Poľsko - † 12. september 1983, Varšava, Poľsko) bol poľský matematik a v rokoch 1952 až 1982 profesor na Varšavskej univerzite. Zaoberal sa predovšetkým Boolovou algebrou, matematickou logikou, funkcionálnou analýzou, teóriou distribúcií, teóriou miery a topológiou. Spolu s Helenou Rasiowou je spoluautorom tzv. Rasiowej-Sikorského lemy, základného výsledku využívaného pri metóde forsingu.
7 Iris
7 Iris je veľká planétka, jedna z najväčších v hlavnom pásme asteroidov.
Drahkov
Drahkov je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 125 obyvateľov, z toho 64 mužov a 61 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,6 roka (muži 42,9 roka, ženy 50,5 roka).
Orechové
Orechové (staršie názvy Orechow, Orechó, Orechowe, Orecho, Orehó, Diósfalu) je bývalá samostatná obec, v súčasnosti časť mesta Trenčín. Prvá písomná zmienka je z roku 1439. V roku 2001 mala 795 obyvateľov (cenzus). V roku 1960 bola zlúčená s obcou Istebník do obce Závažie. Od roku 1972 je pripojená k mestu Trenčín.
Zdroj
ŠIŠMIŠ, M. 1993. Z dejín bývalých dedín na území Trenčína In:ŠIŠMIŠ, M. Trenčín, vlastivedná monografia 1, vyd. Bratislava: Alfa, 1993 ISBN 80-05-01114-8, s. 233-257
Néville-sur-Mer
Néville-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Illier-et-Laramade
Illier-et-Laramade je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
NGC 4125
NGC 4125 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil John Russell Hind 4. januára 1850.
Illier-et-Laramade
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 21 obyvateľov (2009).
NGC 4125
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,6.
Illier-et-Laramade
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malý Milič (národná prírodná rezervácia)
Malý Milič je národná prírodná rezervácia, ktorú spravuje ŠOP - regionálna správa Prešov.
Nachádza sa v okrese Košice - okolie v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené a novelizované v rokoch 1950 a 1986 na rozlohe 14,0500 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Predmetom ochrany je: ''národná prírodná rezervácia je vyhlásená na ochranu typických pralesovitých porastov Miliča v Slanských vrchoch v dubovo-bukovom a bukovom vegetačnom stupni, dôležitých z vedecko-výskumného, náučného a kultúrno-výchovného hľadiska. Skalná ostroha Malého Miliča so skalnatými stenami a suťami a hniezdami dravých vtákov.''
1760 Sandra
1760 Sandra je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil E. L. Johnson 10. apríla 1950.
Honezovice
Honezovice je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 231 obyvateľov, z toho 113 mužov a 118 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,0 roka).
Vetrová skala
Vetrová skala  je druhý najvyšší vrch sopečného pohoria Vihorlatské vrchy a najvyšší v ukrajinskej časti Vihorlatu.
Vetrová skala je tiež najvyšším bodom podcelku Popriečny, okresu Sobrance aj Užhorodského rajónu.
Nachádza sa v masíve Popriečny vo východnej časti Vihorlatských vrchov, nad dedinou Beňatina asi severovýchodne od Sobraniec a  severne od Užhorodu priamo na slovensko-ukrajinskej štátnej hranici. Slovenská časť sa nachádza na území okresu Sobrance (Košický kraj), ukrajinská v Užhorodskom rajóne (Zakarpatská oblasť).
Na niektorých starších mapách je vrch nesprávne označovaný ako Popriečny vrch, na novších je takto pomenovaná kóta nachádzajúca sa asi  na juhozápad.
Vrch patrí do lokality Morské oko (SKUEV0209), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.
Samotný vrchol Vetrovej skaly je husto zalesnený s vystupujúcimi skalami. Nachádza sa pár metrov od hraničnej čiary na slovenskej strane, pri hraničnom stĺpe číslo 202. Na ukrajinskej strane stojí vrcholový drevený kríž.
Relatívna výška Vetrovej skaly je 615 metrov, čo ju zaraďuje na 15. miesto v rebríčku vrchov s najväčšou relatívnou výškou na Slovensku.
V celom masíve neexistujú značené turistické chodníky. Na vrchol sa dá vystúpiť po neznačených lesných cestách z okolitých dedín.
MacBook Air
alt=|náhľad|MacBook Air (Early 2015) right|thumb|[[Steve Jobs držiaci MacBook Air]]
MacBook Air je ultratenký notebook vyrábaný spoločnosťou Apple Inc. od roku 2008, pričom každý rok je vydaný nový model (pozri tabuľku modelov nižšie). Prvý model (Early 2008) bol predstavený na konferencii Macworld Expo dňa 15. januára 2008.
V súčasosti sa MacBook Air Vyrába sa vo veľkosti 13". Všetky modely sú vybavené SSD diskom a procesory Intel.
MacBook Air patrí medzi najtenšie notebooky vo svete, jeho výška sa pohybuje od 0,4 cm na prednej strane do 1,7 cm vzadu. Šírka (29,5 cm) a hĺbka (19,2 cm). Výrobcom udávaná hmotnosť činí 1,08 kg (11") a 1,34 kg (13").
Hardware
MacBook Air nepatrí medzi najvýkonnejšie notebooky, túto oblasť Apple obsadzuje modelom MacBook Pro. MacBook Air je cielený na nenáročných užívateľov, ktorí vyžadujú od notebooku ľahkú prenosnosť a dlhú výdrž na batériu. Mimo technické špecifikácie v tabuľke nižšie majú notebooky MacBook Air nasledujúce prvky:
Software
MacBook Air je dodávaný s predinštalovaným aktuálnym operačným systémom OS X. Pre inštaláciu softvéru z CD alebo DVD diskov je možné použiť externý optickú mechaniku alebo mechaniku iného počítača v bezdrôtovej sieti, na ktorom sú nainštalované príslušné ovládače.
Gomer
Gomer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Majstrovstvá sveta v cestnej cyklistike 2013 – preteky s hromadným štartom mužov
Preteky mužov s hromadným štartom na majstrovstvách sveta v cestnej cyklistike 2013 sa odjazdili 29. septembra 2013 v talianskom regióne Toskánsko s cieľom vo Florencii. Zvíťazil v nich Portugalec Rui Costa pred Španielmi Joaquimom Rodríguezom a Alejandrom Valverdem. Z 208 účastníkov dokončilo preteky iba 61 cyklistov. Zo šiestich slovenských reprezentantov došiel do cieľa iba Peter Sagan. Skončil na šiestom mieste, čo je najlepší doterajší výsledok slovenského cyklistu v elitnej kategórii mužov.
NGC 4126
NGC 4126 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.