cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cyrilika
Dejiny cyriliky
Moderná typografická podoba cyrilskej abecedy, tzv. azbuka (resp. graždanka), pochádza zo začiatku 18. storočia a je výsledkom úprav v Rusku za cára Petra Veľkého. Používa sa dodnes na Ukrajine, v Rusku ako aj v mnohých ďalších krajinách na území bývalého Sovietskeho zväzu a jeho vazalských štátov (mongolčina), ako aj v Bulharsku, Srbsku, Čiernej Hore a Macedónsku. Azbuku / cyriliku používali do 18. stor. aj valašskí a sedmohradskí Rumuni.
Cyrilika na Slovensku
V cirkevnom prostredí sa cyrilika používa podnes aj na Slovensku v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi v bohoslužobnej oblasti pri zápise cirkevnoslovanských textov. V minulosti sa používala aj pri zápise literárnych a úradných textov, a to aj mimo cirkevného prostredia. Na začiatku 20. storočia začala gréckokatolícka cirkev vydávať knihy s bohoslužobnými textami pre ľud (tzv. zborníky), ktoré už neboli písané cyrilikou, ale latinkou. Oficiálne bohoslužobné knihy pre duchovenstvo sú však dodnes tlačené výhradne cyrilikou.
Za najstarší cyrilský nápis na slovenskom území sa považuje náhrobný kameň kniežaťa Presiana z konca 10. storočia, ktorý bol nájdený pri rotunde v Michalovciach (v súčasnosti uložený v Zemplínskom múzeu v Michalovciach).
Modernú cyriliku okrem toho používajú aj Rusíni pri zápise textov v rusínskom jazyku, existuje však tendencia zapisovať rusínske texty paralelne aj latinkou.
Zápis čísiel v cyrilike
V staroslovienčine a cirkevnej slovančine sa na zapisovanie čísel používali rôzne cyrilské písmená. Systém presne kopíroval zápis čísiel pomocou gréckej alfabety. (Tabuľka s rozpisom číselných hodnôt.)
Wulfenit
Vlastnosti
Kryštalizuje v tetragonálnej sústave, krýštály sú tabuľkovité až lískovité, zriedkavo pyramídovité alebo krátkostĺpcovité. Niekedy tvorí povlaky alebo kôry. Farba je voskovo alebo medovožltá, niekedy býva sivý, hnedý, oranžový a červený. Vryp je biely, lesk diamantový, na lome mastný, štiepateľnosť dobrá, tvrdosť 3, špecifická hmotnosť 6,3-7.
Iné projekty
.
Dassault Mirage 2000
Dassault Mirage 2000 je francúzske jednomotorové viacúčelové stíhacie lietadlo, vyvinuté spoločnosťou Dassault Aviation. Okrem francúzskeho letectva je Mirage 2000 zaradené do vzdušných síl Egypta, Grécka, Indie, Peru, Kataru, Taiwanu a Spojených arabských emirátov. V priebehu 29 rokov, počas ktorých bolo lietadlo Mirage 2000 vyrábané, vyprodukovala spoločnosť Dassault Aviation viac ako 600 týchto strojov.
Vznik a vývoj
Počiatky snáh o vývoj nového stíhacieho lietadla pre francúzske letectvo siahajú až do roku 1965. V tej dobe sa začal anglo-francúzsky projekt vývoja lietadla s meniteľnou geometriou krídel AFVG (Anglo-French Variable Geometry). Vzájomná spolupráca bola o dva roky neskôr ukončená, keď Francúzsko z projektu odstúpilo. Naopak, Spojené kráľovstvo pokračovalo ďalej v rozvoji konceptu s meniteľnou geometriou krídel a v spolupráci so Západným Nemeckom a Talianskom vyvinuli lietadlo Panavia Tornado. thumb|Francúzsky Mirage 2000B Dassault potom pracoval na niekoľkých nových konceptoch lietadiel, ktoré vyvinul na základe experimentálneho prototypu s meniteľnou geometriou krídel Mirage G. Tieto práce vyústili do sofistikovanej konštrukcie s označením ACF (Avion de Combat Futur – Budúce bojové lietadlo). Tesne pred dokončením prvého funkčného prototypu ACF sa však rozhodla francúzska vláda projekt zrušiť. Lietadlo bolo pre potreby francúzskeho letectva príliš veľké a drahé, preto bol jeho vývoj v decembri 1975 definitívne zastavený.
Vývojárom Dassaultu bolo hneď od začiatku jasné, že exportný potenciál ACF bude vzhľadom k jeho rozmerom a cene nízky. Preto súbežne s vývojom ACF prebiehali v spoločnosti aj práce na koncepcii lietadla, ktoré by bolo menšie, jednoduchšie a lacnejšie. Dassault Aviation bol hneď potom ako bol zrušený ACF, schopný okamžite ponúknuť ako alternatívu koncept lietadla, nazvaného neskôr Mirage 2000. Paradoxom bolo, že zatiaľ čo ACF malo byť v prvom rade útočné lietadlo a až sekundárne záchytná stíhačka, v prípade Mirage 2000 to bolo presne naopak. Náklady na obstaranie takéhoto stroja však boli mimoriadne priaznivé a tak dala bezpečnostná rada Francúzska projektu „zelenú“.
Vďaka výkonnému motoru SNECMA M53, vyvinutému pôvodne pre ACF, mohol prototyp Mirage 2000 vzlietnuť už v marci 1978. Prvý sériovo vyrobený stroj sa dostal do vzduchu o štyri roky neskôr a v roku 1984 dosiahla prvá letka lietadiel Mirage 2000C počiatočných operačných schopností.
Konštrukcia
thumb|Kabína pilota Mirage 2000 Návrh draku lietadla Mirage 2000, ktorý počítal s delta krídlom, vyzeral spočiatku ako krok späť. Jeho predchodca Mirage F1 bol totiž hornoplošník s lichobežníkovými krídlami. Mirage 2000 tak konštrukčne vychádzal viac zo staršieho Mirage III, ktorý bol vyvíjaný ešte v 50. rokoch. O strojoch s delta krídlom sa v tej dobe vedelo, že majú dobré letové vlastnosti pri vysokej rýchlosti, ich radarová odrazová plocha je nižšia, konštrukčne sú jednoduchšie a poskytujú viac vnútorného priestoru pre palivo. Neboli však dobrou voľbou, pokiaľ išlo o ovládateľnosť a lety v nízkej nadmorskej výške. Taktiež potrebovali dlhšiu dráhu pre vzlet a pristátie. Inžinierom v Dassaulte sa však podarilo navrhnúť drak lietadla tak, že v kombinácii s elektro-impulzným systémom riadenia (fly-by-wire) dosahoval Mirage 2000 potrebnú úroveň obratnosti. Dĺžka pristátia bola znížená vďaka mohutným uhlíkovým brzdám. Predný podvozok je tvorený dvojitým kolesom a zaťahuje sa dozadu. Zatiaľ čo hlavný podvozok je vybavený sólo kolesami a zaťahuje sa dovnútra krídel. Výškovka, ktorá je dlhšia ako pri Mirage III, umožňuje pilotovi udržať si kontrolu nad strojom aj pri vyšších uhloch nábehu. Väčšina lietadla, bola vyrobená z hliníkových zliatin, ale niektoré diely už boli z titánu a uhlíkových vlákien.
Pilot sedí na vystreľovacom sedadle Sembo Mark 10, ktoré je licenčnou verziou britskej Martin-Baker Mark 10. Sedadlo má parametre 0/0, čo znamená, že pilot sa môže katapultovať už pri nulovej výške a nulovej rýchlosti lietadla.
Vstavanú výzbroj tvorila dvojica kanónov DEFA 554 (teraz GIAT 30-550 F4) kalibru so zásobou munície 125 ks. Kanóny majú voliteľnú kadenciu 1200 alebo 1800 výstrelov za minútu. Mirage 2000 má 9 závesníkov, na ktorých môže niesť výzbroj a externé palivové nádrže do hmotnosti. Päť závesníkov sa nachádza pod trupom lietadla a po dva závesníky sú umiestnené pod každým krídlom. Tri pylóny sú tzv. mokré, t.j. sú schopné niesť prídavné palivové nádrže - ide o stredový pylón pod trupom a vnútorné pylóny pod krídlami.
Operačné nasadenie
thumb|Mirage 2000 práve ukončil tankovanie vo vzduchu z KC-10A
Vojna v Bosne a Hercegovine
V roku 1995 sa 16 francúzskych Mirage 2000D zapojilo do útokov na pozície bosnianskych Srbov. Francúzske letectvo používalo laserom navádzané rakety vzduch-zem AS-30L a laserom navádzané bomby rodiny Paveway. Dňa 30. augusta bola jedna zo stíhačiek Mirage 2000 zostrelená v blízkosti mesta Pale. Obaja piloti prežili avšak padli do zajatia, z ktorého boli bosnianskymi Srbmi prepustení v decembri 1995.
Vojna v Kosove
V rokoch 1998 až 1999 sa 8 francúzskych Mirage 2000D zapojilo do útokov proti srbským jednotkám, ktoré bojovali s kosovskými Albáncami. Srbské pozície boli bombardované prevažne bombami Paveway I, Paveway III a laserom navádzanými raketami vzduch-zem AS-30L. Navyše, 8 stíhačiek Mirage 2000C vykonávalo hliadkovanie vo vzdušnom priestore nad územím bývalej Juhoslovanskej zväzovej republiky.
Vojna v Afganistane
Po teroristických útokoch na Svetové obchodné centrum v New Yorku, ktoré sa udiali 11. septembra 2001, podnikli USA leteckú ofenzívu a následný vpád do Afganistanu. Ku koalícii, vedenej Spojenými štátmi, sa pridali aj iné krajiny, vrátane Francúzska. Od 23. októbra 2001 do 30. septembra 2002 nalietali francúzske lietadlá Mirage 2000D a Super Etendard nad Afganistanom 12000 hodín. V uvedenom období zničili 33 pozemných cieľov, ktoré boli spájané s teroristickou organizáciou al-Káida alebo s vládou Talibanu.
Varianty
thumb|Mirage 2000 počas leteckej show RIAT 2010 Mirage 2000C Mirage 2000B Mirage 2000N Mirage 2000D
Výkony
Maximálna rýchlosť: /h
Albánsky lek
Lek (skratka L, kód ALL) je mena používaná v Albánsku. Delí sa na 100 qindarka, hoci tieto jednotky sa už nepoužívajú.
Zavedená bola v roku 1926, vtedy bola ekvivalentom talianskej líry. Po druhej svetovej vojne bol systém delení zjednodušený a boli vydané nové bankovky, inšpirované ruskými rubľami, obsahovali motívy robotníkov a závodov. Počas doby komunistickej vlády bola mena fixná, po jej páde v roku 1991 bol zavedený výmenný kurz, začala sa objavovať inflácia. Zatiaľ čo v roku 1988 základné potraviny mali cenu niekoľko lekov, dnes majú hodnotu stoviek, hoci už prebehlo niekoľko menových reforiem.
Mince:1,5,10,20,50,100 lekov
Bankovky:100,500,1000,2000,5000 lekov
Slovenské poľnohospodárske múzeum
Slovenské poľnohospodárske múzeum sídli v Nitre, v mestskej časti Chrenová, úradná adresa je Dlhá 92.
História
Slovenské poľnohospodárske múzeum v Nitre bolo zriadené Povereníctvom školstva a kultúry dňom 1. januára 1960, prípravné administratívne práce na jeho vznik však prebiehali už od roku 1959 v poľnohospodárskom oddelení Krajského nitrianskeho múzea v Bojniciach. Koncom roka 1960 bola do Nitry zo Slovenského múzea v Bratislave bola presunutá aj časť poľnohospodárskych zbierok bývalého Zemedelského múzea v Bratislave (1924 - 1940). Slovenské poľnohospodárske múzeum v Nitre tak nepriamo nadviazalo na poľnohospodársko-múzejnú tradíciu bratislavských múzeí. Pod správu štátneho podniku Agrokomplex – Výstavníctvo patrí Slovenské poľnohospodárske múzeum od 1. januára 1978. Nové expozície sa verejnosti sprístupnili v roku 1992.
Súčasnosť
Expozície Slovenského poľnohospodárske múzea (SPM) sa rozprestierajú na ploche približne 8 900 m². Okrem výstavných priestorov je súčasťou múzea aj skanzen, Nitrianska poľná železnica a knižnica. Celková plocha areálu múzea zaberá rozlohu viac ako 30 hektárov. SPM vlastní vo svojom zbierkovom fonde 28 tisíc zbierkových predmetov z celej oblasti poľnohospodárstva, knižnica obsahuje 43 363 ks knižných jednotiek.
Skanzen
Skanzen SPM ponúka 33 objektov dokumentujúcich poľnohospodársku minulosť. Patria sem škola z 19. storočia, mliečnica, pálenica, lisovne oleja z 18. storočia, strojový a voštinársky záboj z 19. storočia, valcový mlyn, kamenný mlyn, vinohradnícky hajloch, pekáreň, salaš, zimná maštaľ, čistička osív, stupa na konope – valcová a kladivová, valcha a senníky z 19. storočia, včelíny, ranostredoveká roľnícka usadlosť, symbolický cintorín a konzum (obchod), kde sa dajú pripraviť ochutnávky tradičnej meltovej kávy a v pekárni upiecť osúchy.
Nitrianska poľná železnica
náhľad|Rušeň U36.001 s vyhliadkovými vozňami na okruhu Nitrianskej poľnej železnice
V areáli skanzenu sa nachádza aj Nitrianska poľná železnica, ktorá je najdlhšie zachovanou poľnou železnicou na území Slovenska. Unikátna úzkorozchodná poľná železnica, parné rušne, vyhliadkové a kryté vozne, drevené staničky, prednosta stanice, rušňovodiči, výhybkári a sprievodcovia s už historickými štikadlami, sú lákadlom pre malých aj veľkých návštevníkov.
NGC 7788
NGC 7788 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. októbra 1829.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,4.
Nogent-lès-Montbard
Nogent-lès-Montbard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rudi Dutschke
Rudi Dutschke, celým menom Alfred Willi Rudolf Dutschke (* 7. marec 1940, Schönefeld, Brandenbursko, nacistické Nemecko – † 24. december 1979, Århus, Dánsko) bol nemecký sociológ, jedna z najznámejších osobností študentského hnutia konca 60. rokov 20. storočia v Spolkovej republike Nemecko.
Mladosť v NDR
Dutschke sa narodil v Schönefelde pri Luckenwalde (blízko Berlína), na území, ktoré sa po vojne stalo súčasťou NDR, ako syn poštového úradníka. V blízkom Luckenwalde navštevoval gymnázium a stal sa členom evanjelickej mládeže a mládežníckej organizácie FDJ. Po povstaní v Maďarsku roku 1956 začal zastávať pozície demokratického socializmu s odstupom od USA ako aj od ZSSR. O rok neskôr sa verejne prihlásil k pacifizmu a odmietol nastúpiť na výkon vojenskej služby (verejne k tomu vyzýval aj iných). Týmto postojom sa dostal do rozporu s platnou ideológiou NDR a po maturite v roku 1958 ho neprijali na štúdium športu. Dutschke sa vyučil za obchodníka a stále častejšie navštevoval Západný Berlín, kam sa krátko pred stavbou berlínskeho múra v roku 1961 presťahoval.
V Západnom Berlíne študoval Dutschke na Slobodnej univerzite (1961-1968) sociológiu, etnológiu, filozofiu a dejiny, roku 1973 promoval (témou jeho záverečnej práce bol maďarský marxista György Lukács).
Študentské hnutie
Roku 1962 založil v Berlíne radikálnu skupinu Subverzívna akcia (Subversive Aktion), s ktorou roku 1964 vstúpil do Socialistického nemeckého študentského zväzu (SDS, Sozialistischer Deutscher Studentenbund), o rok neskôr sa stal jeho funkcionárom. Dutschke organizoval mnoho zhromaždení a demonštrácií proti vojne vo Vietname a proti vytvoreniu veľkej koalície medzi SPD a CDU. Patril k hlavným iniciátorom mimoparlamentnej opozície APO. Vo februári 1966 organizoval spolu s SDS kongres o Vietname, ktorý dočasne zjednotil mnoho prúdov vtedajšej západonemeckej ľavice a vyústil v tom čase v najväčšiu demonštráciu proti vojne vo Vietname.
Napätá situácia sa vystupňovala v júni 1967, keď bol v Západnom Berlíne na návšteve iránsky šach Rezá Pahlaví. Počas študentskej demonštrácie zameranej proti tejto návšteve zastrelil policajt Karl-Heinz Kurras (v roku 2009 sa ukázalo, že bol tajným spolupracovníkom východonemeckej  Stasi ) študenta Benno Ohnesorga.
Atentát
náhľad|250px|Pamätná tabuľa venovaná Dutschkemu v Berlíne (Kurfürstendamm 141) Po týchto udalostiach sa v bulvárnej tlači, najmä v novinách Springerovho koncernu zosilnila kampaň proti študentskému hnutiu. Dutschke bol označovaný za najväčšieho nepriateľa štátu (nem. „Volksfeind Nr. 1“). Na tomto pozadí spáchal pomocný robotník, pravicový radikál Josef Bachmann 11. apríla 1968 na Dutschkeho atentát. Atentát vyvolal mnoho medzinárodných protestov a búrlivých demonštrácií.
Rudi Dutschke atentát prežil s ťažkým poranením mozgu, musel sa dokonca znovu učiť rozprávať. Rekonvalescenciu prežil vo Švajčiarsku, Taliansku a Veľkej Británii, kde sa chcel usadiť a začal študovať v Cambridgi, bol však britskými úradmi kvôli údajnej subverzívnej (podvratnej) činnosti vypovedaný. Dutschke sa neskôr usadil v dánskom Århuse, kde pôsobil ako docent na tamojšej univerzite.
Pri svojich cestách do Nemecka nadviazal v NDR kontakt s disidentami Wolfom Biermannom a Robertom Havemannom. V roku 1978 sa angažoval pri založení západonemeckej strany Zelených.
Dutschke zomrel 24. decembra 1979 ako 39 ročný na následky atentátu (mal epilepsiu).
Dutschkeho pozície a názory
Svoje nekonvenčné názory manifestoval aj pri narodení svojho prvého syna (mal tri deti) v roku 1968, ktorý dostal meno "Hosea-Che" – po biblickom prorokovi Hozeášovi a kubánskom revolucionárovi Che Guevarovi.
Názory Rudi Dutschkeho sú veľmi kontroverzné. Mnohí hovoria o nábožensky fundovanom socializme, niektorí (aj zástancovia západonemeckej ľavice) ich označovali ako ľavicový fašizmus a teoretický základ neskoršej teroristickej organizácie RAF. V každom prípade boli silno provokujúce, pričom ústredným pojmom tu bola otázka násilia.
Dutschke, sám veľký kritik nielen monopolného kapitalizmu, ale i diktatúry sovietskeho razenia, síce zastával stanovisko, že v prípade neriešiteľnosti konfliktov (nereformovateľnosť buržoáznej spoločnosti, vykorisťovanie) je použitie násilia legitímne, toto násilie sa však dá použiť len proti veciam (a represívnemu systému), nie proti jednotlivým ľuďom. Vychádzal tiež z toho, že rôzne provokačné akcie môžu vychádzať i z malých skupín (najprv bez podpory obyvateľstva). Takéto akcie potom motivujú iné, zatiaľ len potenciálne revolučné skupiny a ústia do revolučného procesu, ktorý je podporovaný väčšinou; cieľom spoločenskej premeny je potom socialistická republika rád.
Počas roku 1968 sa tiež živo – aj keď kriticky – zaujímal o proces Pražskej jari v Česko-Slovensku, kde sa zúčastnil na rôznych diskusiách na pražských fakultách.
Heike Kamerlingh Onnes
Heike Kamerlingh Onnes (* 21. september 1853, Groningen, Holandsko - † 21. február 1926, Leiden) bol holandský fyzik.
Jeho kariéra je spätá s výskumom extrémne nízkych teplôt. Po tom, ako v roku 1882 nastúpil na Leidenskú univerzitu, reorganizoval tamojšie fyzikálne laboratórium tak, aby vyhovovalo výskumu založenému prevažne na teóriách Johannesa Diderika van der Waalsa a Hendrika Antoona Lorentza. Usiloval sa vytvoriť kryogenické laboratórium, kde by bolo možné overiť van der Waalsov zákon korešpondujúcich stavov vo veľkom rozmedzí teplôt. Jeho úsilie o dosiahnutie čo najnižšej teploty vyvrcholilo v roku 1908 skvapalnením hélia. Za svoj výskum v oblasti nízkych teplôt dostal v roku 1913 Nobelovu cenu za fyziku.
Vakovlk tasmánsky
Vakovlk tasmánsky (Thylacinus cynocephalus), ľudovo tasmánsky tiger, tasmánsky vlk, je vyhynutý druh vačkovca z čeľade vakovlkovité, ktorý do začiatku 20. storočia žil v Tasmánii.
Opis
Veľkosťou a tvarom tela sa podobá psovi, odlišnosťou sú kratšie nohy a chvost. Farba je piesková až sivá s výraznými pruhmi. Vakovlk meria okolo 100 –, vrátane chvosta 50 – . Najväčší meraný jedinec mal.
Váha je 20 – . Samec je výrazne väčší ako samica. Zvláštnosťou je papuľa, ktorú dokáže otvoriť až do takmer 120° uhla. Zachoval sa aj čiernobiely film natočený v roku 1933, ktorý zobrazil túto možnosť. Vakovlk mal 46 zubov. Živil sa hlavne kengurami, hlodavcami a vtákmi. Po osídlení krajiny kolonistami sa preorientoval aj na ovce, kvôli čomu ho začali osadníci hubiť. Vakovlk sa síce nakoniec stal chránenými živočíchom, ale to už na jeho záchranu nestačilo. Dnes je považovaný za vyhubený druh.
náhľad|Porovnanie lebky vakovlka (vľavo) a [[vlka]]
Vyhubenie
Ešte v roku 1930 bol na ostrovoch lovený. Jeden exemplár bol odchytený pre tasmánsku Hobart Zoo. Volal sa Benjamin a žil do roku 1936. Išlo pravdepodobne o posledný exemplár svojho druhu. Jeho vyhubenie spôsobil svojou činnosťou človek. Hlavný dôvod bol nepriamy, keď zhruba pred tisícom rokov bol do životného priestoru vakovlka zavlečený pes, ktorý mu ako predátor konkuroval. Pes bol rýchlejší, inteligentnejší a lovil v svorkách a priamo ovplyvňoval množstvo potravy. Z týchto psov sa časom vyvinul divý pes dingo. Priamo na populáciu vplýval chov oviec, keď sa vakovlk preorientoval na túto ľahko dostupnú potravu. Vláda za kožu vakovlka vypísala odmenu a tým spečatila jeho osud.
Vakovlk obýval Novú Guineu aj pevninskú Austráliu odkiaľ bol dingom pred cca 2000 rokmi vytlačený. Z pevninskej Austrálie sa dostal pred 8 až 10 tisíc rokmi dostal na Tasmániu, kde sa rozšíril. Obýval najmä lesnú krajinu.
Vakovlk sa stal legendou – neustále sa objavujú správy o jeho existencii, aj keď ho nikto na vlastné oči nevidel.
Rhodes (Moselle)
Rhodes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lipa malolistá
Lipa malolistá alebo lipa srdcovitá (lat. Tilia cordata) je listnatý strom z čeľade slezovité (Malvaceae).
Považuje sa za symbol Slovanov.
Výskyt
Rastie v Európe na východe až po západ Sibíri a v pohorí Kaukaz. Obľubuje tienisté lokality s výživnou pôdou. Môže sa dožiť 600 rokov.
Opis
Dorastá do výšky 30 metrov, korunu má nepravidelnú, rozložitú, s nízkymi konármi. väčšinou kónického alebo pyramídového tvaru. Listy sú dlhé 5 centimetrov. Kôra je v mladosti hladká a sivá. Staršie stromy majú kôru pokrytú plytkými brázdami a je viac hnedosivá.
Listy sú striedavé. Majú oválny tvar, jemný ozubený okraj. Vrchná strana listu je tmavozelená, spodná je sivozelená. Ich tvar pripomína srdce (srdcovolistá). Na spodnej strane listov majú na žilkách biele až hrdzavé ochlpenie.
Kvety majú farbu žltobielu a sú obojpohlavné. 5 až 10 ich je združených vo vrcholíku. Plody sú malé guľaté nažky s listeňom na stopke. Kvitne približne dva týždne v júni – júli.
Od lipy veľkolistej (Tilia platyphyllos) sa dá rozlíšiť menšími listami, väčším počtom kvetov (veľkolistá ich má 2 až 6).
Využitie
Pestuje sa ako parkový strom. Je výnosnou medonosnou rastlinou (100 rokov starý strom vyprodukuje 10 kg medu ). Z kvetov sa vyrába bylinný čaj. Drevo sa často používa na výrobu hudobných nástrojov, ale aj na nábytok. Drevo je mäkké a málo trvanlivé.
Kvety obsahujú sliz, triesloviny, flavonoidy (hesperidín, vercitrín a i.), glykozidy. Užíva sa pri zápaloch dýchacích ciest a horúčkovitých ochoreniach, podporuje chuť do jedla a uvoľňuje kŕče.
Lešany
Lešany môžu byť:
Andreu Fontàs
Andreu Fontàs (* 14. november 1985, Banyoles) je španielsky futbalista hrajúci za klub RCD Mallorca (január 2013) v Primera División ako stredný obranca.
Štatistiky
Aktualizované: 13. januára 2012
Mercedes-Benz W124
right|thumb|Mercedes-Benz W124 (S124) T-Modell (1993) right|thumb|Mercedes-Benz C124 (E 320) (1993-1994) right|thumb|Mercedes-Benz A124 (CE 320) (1993) right|thumb|Mercedes-Benz 500E (1992) right|thumb|Interiér modelu W124 200E Mercedes-Benz W124 je interné označenie generácie automobilov triedy E, ktorá bola vyrábaná v rokoch 1985 až 1996. Modely W124 nahradili po roku 1984 modely W123 a po roku 1995 boli nahradené modelmi W210.
500E
Mercedes tiež vyrábal výkonnú verziu zvanú 500E, ktorá bola vyrábaná v úzkej spolupráci s Porsche. Táto verzia používala 5-litrový osemvalcový motor M119 z modelu Mercedes-Benz R129 (500 SL). Porsche vyrobilo odpruženie a dizajn karosérie.
Take a Look Around
„Take a Look Around“ je tretí singel americkej nu metalovej skupiny Limp Bizkit, z ich tretieho albumu Chocolate Starfish and the Hotdog Flavored Water. Skladba bola vydaná ako dva single „Take a Look Around: Part 1“ a „Take a Look Around: Part 2“.
Skladba bola použitá v soundtracku Mission: Impossible II Soundtrack. V roku 2000 dosiahol singel 3. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
Doudeville (obec)
Doudeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 7789
NGC 7789 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavila nemecká astronómka Caroline Herschelová v roku 1783.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,7.
Zľavský potok
Zľavský potok je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresu Topoľčany. Je to ľavostranný prítok Bojnianky, má dĺžku 14 km a je tokom V. rádu. Nad obcou Tesáre napája rovnomennú vodnú nádrž.
Prameň: v Považskom Inovci v lokalite Mníchova roľa, na juhovýchodnom úpätí Úhradu (684,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 300 m n. m.
Smer toku: prevažne na juhojuhovýchod
Prítoky: sprava potok spod kóty 284,9 m, zľava prítok (218,9 m n. m.) z oblasti Brezín, dva prítoky z oblasti Babinho jarku a z oblasti Chajovej
Ústie: do Bojnianky v obci Chrabrany v nadmorskej výške okolo 164 m n. m.
Obce: osady Zľavy, Záhrada a Nové mlyny, Tesáre, Kuzmice, osada Izát, Nemčice, Chrabrany (okrajom)
Hlavinka
Hlavinka je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresu Topoľčany. Je to ľavostranný prítok Radošinky, má dĺžku 15,3 km a je tokom V. rádu. Preteká intenzívne využívanou poľnohospodárskou krajinou (oblasť pestovania chmeľu), na strednom toku napája vodnú nádrž Krtovce.
Prameň: v Považskom Inovci na východnom svahu Marhátu (748,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 500 m n. m.
Smer toku: na hornom toku na juhovýchod, medzi obcami Lipovník a Obsolovce na juh, na dolnom toku potom na juhozápad
Geomorfologické celky: 1.Považský Inovec, podcelok Krahulčie vrchy, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Nitrianska pahorkatina, časť Bojnianska pahorkatina
Prítoky: sprava Vozokanský potok (202,6 m n. m.), Nemečiansky potok, Kopanický potok, zľava Lipovnícky potok a krátky prítok prameniaci aj ústiaci južne od obce Lužany
Ústie: do Radošinky južne od obce Malé Ripňany v nadmorskej výške cca 158 m n. m.
Obce: Lipovník, Krtovce, Lužany, Obsolovce a Malé Ripňany (okrajom)
Jerome C. Glenn
Kariéra
Pôsobí ako výkonný riaditeľ American Council for United Nations University (AC/UNU). Je riaditeľom najväčšieho futurologického projektu na svete projektu The Millennium Project of AC/UNU, Washington, D.C., USA. Je spoluautor každoročne vydávanej správy State of the Future a editorom dvoch verzií Future Research Methodology. Zaoberá sa metodológiou prognózovania. Vytvoril koncept postinformačného veku a vedomej technológie.
Dielo
Jerome C. Glenn je autorom nasledovných kníh a publikácií
Postinformačný vek a vedomá technológia
Koncept postinformačného veku a vedomej technológie vytvoril Jerome C. Glenn vo svojej knihe Future Mind: Artificial Intelligence. Merging the Mystical and Technological in the 21st Century (1989). Jerome C. Glenn uvádza, že futurológovia inklinujú k deleniu ľudskej histórie na agrárny, industriálny a informačný vek. Každý vek a každú kultúru definujú cez ich primárne aktivity. Tieto veky a kultúry tiež majú tendenciu mať svoje konkurenčné zdroje sociálnej moci, bohatstva, miesta práce a vnímania času.
Dnes podľa Glenna vyspelé národy završujú prechod od industriálneho k informačnému veku. Prvé znaky postinformačného veku sú sotva viditeľné, ale predznačujú objavenie sa nového veku a civilizácie, ktorá môže byť anticipovaná. Technologické trendy v mikrominiaturizácii, komunikáciach, hlasovom rozpoznávaní a syntéze, umelej inteligencii, ľudskej interaktivite so softwarom, biotechnológii, genetickom inžinierstve, bionike a vyrobených predmetoch so zabudovanou inteligenciou by mali pokračovať a stať sa vo vzrastajúcej miere vzájomne sa posilujúcimi.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dlhá nad Kysucou
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dlhá nad Kysucou v okrese Čadca.
Seefeld-Kadolz
Seefeld-Kadolz je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Hollabrunn.
Žije tu obyvateľov.
Martin Ryle
Martin Ryle (* 27. september 1918, Brighton, Spojené kráľovstvo – † 14. október 1984, Cambridge) bol anglický rádioastronóm, ktorý vyvinul revolučné rádioteleskopické systémy.
V roku 1974 dostal spolu s Antonym Hewishom Nobelovu cenu za fyziku za ich astronomický výskum.
Východoslovenské roľnícke povstanie
náhľad|[[Pamätník Východoslovenského roľníckeho povstania|Pamätník povstania]] Východoslovenské roľnícke povstanie (iné názvy: cholerové povstanie, sedliacke povstanie ) bolo najväčšie protifeudálne povstanie poddaného ľudu na Slovensku. Odohralo sa v júli a auguste 1831 v Zemplínskej, Abovskej, Šarišskej a Spišskej župe. Do povstania sa zapojilo mnoho roľníckych usadlostí. Spolu to bolo viac ako 150 obcí. Povstania sa aktívne zúčastnilo vyše 40 000 povstalcov.
Príčiny vypuknutia
náhľad|Pamätná tabuľa Východoslovenského roľníckeho povstania vo [[Vranov nad Topľou|Vranove nad Topľou bola odhalená 2021.]] V roku 1830 bola veľká neúroda, ktorá prehĺbila zlé sociálne podmienky poddaných. Na ich náladu vplývali i revolučné udalosti v Poľsku (tzv. Novembrové povstanie), revolučná vlna šíriaca sa v Európe v roku 1830 - tzv. júnová revolúcia vo Francúzsku, revolúcia v Belgicku.
Bezprostredným impulzom povstania boli preventívne opatrenia proti cholerovej epidémii, ktoré mali podobu dezinfekcie studní a potokov chlórovým vápnom a tiež vnucovania bizmutového prášku chorým, po ktorom však umrelo niekoľko detí. Negramotný ľud si tieto opatrenia vysvetlil ako úmysel pánov otráviť poddaných a zmocniť sa ich majetku.
Vo viacerých uhorských mestách vznikali nepokoje proti obmedzovaniu pohybu a dezinfekcii počas 2. polovice júla 1831. Najvehementnejšie sa búrili študenti a mestská chudoba v Pešti, ktorým opatrenia úradov znemožnili odísť domov na prázdniny (vojsko zastrelilo 16 vzbúrencov) a remeselníci v Miškovci. K vzbure došlo 19. júla 1831 aj v Košiciach, kde dav, predovšetkým ženy, prepadol mestského chirurga F. Lehotského, ktorý prehnane aktívne nútil deti užívať lieky.
Historička a etnologička Zuzana Panczová vo svojej knihe uvádza práve toto povstanie ako historický príklad existencie konšpiračných teórii na našom území. Po tom, čo štát zaviedol prísne kontroly a obmedzil pohyb ľudí (zrušili sa trhy a jarmoky) čo vyvolalo nevôľu, ľudia si ich začali vysvetľovať ako pokus vlády zamedziť šíreniu revolučných myšlienok. Obzvlášť ťažko ľudia niesli zákaz náboženských obradov. Týkal sa nielen obradov pri pochovávaní obetí cholery (tým nebolo poskytované ani posledné pomazanie), ale aj bohoslužieb a vysluhovania sviatostí. Odpor proti úradným opatreniam využili aj agitátori (povstania). Šírili sa názory, že "nákazlivosť cholery je dezinformácia, šírená ako ďalší spôsob týrania ľudu zo strany panstva“, píše Panczová. Objavili sa prípady aj absurdných obvinení, že jed podávajú i kňazi prostredníctvom sviatosti oltárnej a úradníci vraj namiesto dezinfekcie v skutočnosti do studní sypú otravu. alt=Pamätná tabuľa Východoslovenského roľníckeho povstania kaštieľ v Trebišove.|náhľad|Pamätná tabuľa Východoslovenského roľníckeho povstania na kaštieli v Trebišove. Cholere, od 22. júla do 27. augusta 1831, napríklad len v zemplínskych obciach Soľ, Čaklov, Hlinné, Rudlov a Zámutov padlo za obeť až 407 ľudských životov. Celkovo v Uhorsku do marca 1832 na choleru bolo postihnutých 4 665 obcí, ochorelo 538 337 a zomrelo 237 407 ľudí.
Priebeh
Na čelo povstania sa postavil Peter Tašnádi (Tasnády), nepodarilo sa mu však povstalcov koordinovať, vzbura bola živelná, a tak vojsko nemalo väčší problém povstanie potlačiť.
Výsledok
Po potlačení povstania zasadali štatariálne súdy a tie do 8. novembra 1831 (keď panovník zakázal ďalšie represie) popravili 119 osôb, okolo 4 000 bolo odsúdených na palicovanie a väzenie. Povstanie nebolo jediné - v nasledujúcich rokoch sa na Slovensku odohralo viacero podobných.
Pamätník
Na pamiatku povstania postavili v roku 1938 na kopci Furča pri Haniske pamätník obetiam povstania. Pamätník je dielom sochára Jozefa Pospíšila.
V roku 1956 bol postavený aj pamätník v obci Zemplínska Teplica pred základnou školou. Autorom je akademický sochár František Patočka.
V roku 2021 bola odhalená pamätná tabuľa venovaná Maticou slovenskou a mestom Vranov nad Topľou.
Ohlas povstania v literárnej tvorbe
Toto revolučné hnutie východoslovenských roľníkov našlo odraz aj v literárnej tvorbe slovenských spisovateľov. Napríklad: Jonáš Záborský opisuje priebeh týchto udalostí v poviedke „Hlovík medzi vzbúreným ľudom“. Jožo Nižnánsky opísal celkový priebeh povstania v známom románe Cholera. Hana Zelinová spomína povstanie v románe Alžbetin dvor. V knihe Milana Varsíka Dotyky s minulosťou sa tiež dočítame o tejto rebélii. Námet povstania spracoval aj Tomáš Winkler a to v knihe Cesty na popravisko.
Povstanie vo filme
Téme Východoslovenského roľníckeho povstania sa venoval režisér Andrej Letrich a to vo filme Do zbrane kuruci! z roku 1974, nakrúteného na motívy knihy Jozefa Alexandra Tallo. Povstanie sa spomína aj v ďalšom jeho filme, sfilmovanom románe Hany Zelinovej s rovnomenným názvom Alžbetin dvor (1982), konkrétne v 2. časti filmu.
Sleeping with Ghosts
Sleeping with Ghosts je v poradí štvrtý album skupiny Placebo, vydaný v roku 2003.
Zoznam skladieb
Autorom textov je Brian Molko. Autorom hudby je skupina Placebo.
Netrvalo dlho a album vyšiel opäť (22. septembra 2003 - CDFLOORX17), v reedícii na dvoch diskoch. Na prvom disku bol album Sleeping with Ghosts a na druhom disku boli zozbierané všetky doterajšie cover-verzie skupiny. Pôvodný interpret sa nachádza v zátvorke. Skladby na druhom disku:
Špeciálne pre francúzsky trh, vyšla 16. júna 2004 ďalšia reedícia. Okrem bonusového disku s cover-verziami obsahoval aj francúzsku verziu skladby "Protect Me From What I Want", pod názvom "Protège-Moi".
Škoda 8Tr
Škoda 8Tr je typ česko-slovenského trolejbusu. Bol vyrábaný od polovice 50. do začiatku 60. rokov 20. storočia spoločnosťou Škoda v Plzni a neskôr v Ostrove nad Ohří (od roku 1960).
Konštrukcia
Trolejbus 8Tr bol konštrukčne odvodený z predchádzajúceho typu 7Tr. Mechanicky bol prakticky totožný so svojím predchodcom, rozdiely boli najmä v elektrickej časti vozidla. Išlo teda o dvojnápravový trolejbus so samonosnou karosériou. Celokovová skriňa bola zvonku oplechovaná, v interiéri bola obložená preglejkou. Cestujúcim slúžili dvoje (len u niektorých vozov určených na export) alebo troje štvorkrídlové skladacie dvere na pravom boku karosérie. Na rozdiel od typu 7Tr mali trolejbusy 8Tr v interiéri už len priečne umiestnené sedačky.
Vozy 8Tr poháňal jeden trakčný motor (prvé dve výrobné série dostali rovnaký motor ako mal typ 7Tr, od 3. série bol do trolejbusov montovaný motor inovovaný). Rozdielnosť od vozňov 7Tr spočívala predovšetkým v dočasnom upustení od polosamočinného elektrického riadenia trakčných obvodov pri rozjazde a elektrickom brzdení.
Prototyp
Prototyp trolejbusu 8Tr bol vyrobený v roku 1955. Po svojom dokončení bol najprv vystavovaný v Káhire (z tohto dôvodu mal zvlášť zosilnenú tepelnú izoláciu). Následne sa v rokoch 1956 a 1957 zúčastnil porovnávacích testov dvojnápravových a trojnápravových trolejbusov v Prahe. V roku 1957 bol odovzdaný do Mariánskych Lázní, kde bol zaradený do pravidelnej prevádzky (dostal evidenčné číslo 7). Tu jazdil do roku 1975, kedy bol daný do prevádzky v Plzni. Tu pod evidenčným číslom 99/II jazdil do roku 1978. Potom bol vyradený a odpredaný do Bore pri Tachove. V druhej polovici 80. rokov bol presunutý do obce Racov, zošrotovaný bol v roku 2000.
Prevádzka
V rokoch 1955 až 1961 bolo vyrobených v dvanástich výrobných sériách celkom 742 vozov.
Výpočet miest, kam boli dodané trolejbusy 8Tr, nie je úplný. Chýba tu niektoré rumunské prevádzky.
Ide o prehľad dodaných nových vozov (priamo z výroby). Trolejbusy si rôzne dopravné podniky predávali, takže počet miest, kde je (alebo bol) v prevádzke typ 8Tr, je vyšší.
Slivnica
Slivnica je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresu Topoľčany. Je to pravostranný prítok Chotiny, meria 13,6 km a je tokom V. rádu. Na hornom toku preteká Slivničnou dolinou, v tomto úseku sú zjavné erózne prejavy zrážkovej vody vo forme výmoľov. Na dolnom toku preteká oblasťou pestovania chmeľu.
Prameň
Pramení v Považskom Inovci na severovýchodnom svahu Smutného vŕšku (604,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 500 m n. m.
Smer toku
Od prameňa sa na krátkych úsekoch postupne stáča na východ, potom na juh, od obce Závada tečie na juhovýchod
Ústie
Ústi do Chotiny pri obci Tovarníky v nadmorskej výške okolo 186 m n. m.
Gavere
Gavere je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 12 450 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Gavere pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Ešte sa nepoznáme
Ešte sa nepoznáme je debutový album slovenskej speváčky a víťazky prvého ročníka súťaže Slovensko hľadá Superstar Katky Koščovej. Album bol vydaný hudobným vydavateľstvom BMG 25. júla 2005. Autorsky sa na albume spolupodieľali aj Richard Müller, Andy Ďurica, Peter Bič, Peter Lipa a iní.
Album sa počas štyroch dní stal platinový a v roku 2005 patril k najlepšie predávaným albumom na Slovensku. Z tohto albumu Katka Koščová vydala tri single: „Katka“, „Pehatá“ a „Koľko ešte krát“. K piesňam „Pehatá“ a „Koľko ešte krát“ natočila videoklip. 24. októbra vyrazila spolu s kapelou na koncertné turné po desiatich slovenských mestách. Turné ukončila 15. novembra v Bratislave.
Riche
Riche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Seibersdorf
Seibersdorf je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Baden.
Žije tu obyvateľov.
Dave Abbruzzese
Dave Abbruzzese (* 17. máj 1968, Stamford, Connecticut, USA) je americký bubeník. V rokoch 1991 až 1994 pôsobil v skupine Pearl Jam. Abbruzzese hral na albumoch Vs. a Vitalogy. Spolupracoval aj so Steviem Salasom.
NGC 7790
NGC 7790 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. decembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,5.
Rennes-Centre
Rennes-Centre je francúzsky kantón v departemente Ille-et-Vilaine v regióne Bretónsko. Tvorí ho iba centrálna časť mesta Rennes.
Tichá dolina (Podtatranská brázda)
náhľad Tichá dolina je dolina v Podtatranskej brázde, oddeľuje masív Tvrdošínskej Magury (1 231,7 m n. m.) v Skorušinských vrchoch na severe od geomorfologického podcelku Osobitá v Západných Tatrách.
Dolinou preteká rieka Oravica na svojom hornom toku, dolina prebieha v smere východ-západ od štátnej hranice s Poľskom zhruba k sútoku Oravice s Juráňovym potokom.
Z Oravíc vedie ku horárni v Tichej doline červeno značený bezbariérový turistický chodník, vhodný pre ľudí so zníženou mobilitou a imobilných. Má dĺžku 3,4 km, jeho povrch je asfaltový, no i tak sa vozíčkarom odporúča sprievod.
Quartier de la Chapelle
thumb|Rue Marx Dormoy
Quartier de la Chapelle (štvrť Kaplnka) je 72. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 18. obvodu.
Má rozlohu 134,8 ha a ohraničujú ju ulice Boulevard de la Chapelle na juhu, Rue Marx-Dormoy, Rue de la Chapelle a Avenue de la Porte-de-la-Chapelle na západe, Boulevard périphérique na severe a Rue d'Aubervilliers na východe.
Dejiny
Medzi kopcami Montmartre a Belleville vznikla dedina La Chapelle, po ktorej nesie názov dnešná štvrť. Ležala pri ceste (dnes ulice Rue Marx-Dormoy a Rue de la Chapelle) vedúcej z Paríža do opátstva v Saint-Denis. V 6. storočí tu vznikla kaplnka svätej Geneviève, po ktorej dedina získala meno (la chapelle = kaplnka).
Až do Francúzskej revolúcie patrila dedina La Chapelle k panstvu Saint-Denis. Bola to vidiecka oblasť tvorená zástavbou pozdĺž cesty do Saint-Denis.
Priemyslový rozvoj v 19. storočí znamenal silný demografický nárast a príliv nových robotníkov, čo úplne zmenilo La Chapelle. Najmä výstavba železnice v rokoch 1836-1856 a otvorenie Severného nádražia znamenali skutočný zlom. Zatiaľ čo v roku 1831 tu žilo 2 440 osôb, v roku 1836 to bolo už 4 177, o desať rokov neskôr 14 398 a v roku 1856 bol počet obyvateľov 33 355.
Douvrend
Douvrend je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Quartier de la Chapelle
Dejiny
V roku 1859 bolo rozhodnuté o rozšírení Paríža až k vtedajším mestským hradbám. Tým sa o rok neskôr obec La Chapelle rozkladajúca sa prevážne vo vnútri hradieb stala súčasťou hlavného mesta. Ostávajúce územie, nachádzajúce sa už za hradbami, bolo rozdelené medzi mestá Saint-Ouen, Saint-Denis a Aubervilliers.
Douvrend
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vápenný potok (prítok Čiernej vody)
Vápenný potok je potok na Strednom Pohroní, na území okresu Žiar nad Hronom.
Je to pravostranný prítok Čiernej vody, meria a je tokom V. rádu. Pramení v Kremnických vrchoch, v podcelku Flochovský chrbát, na južnom svahu Velestúra, v nadmorskej výške okolo Na hornom toku tečie severojužným smerom, postupne sa stáča viac na juhojuhozápad a preteká Vápennou dolinou. Na dolnom toku priberá krátky pravostranný prítok spod kóty a juhovýchodne od obce Ihráč sa v nadmorskej výške cca  vlieva do Čiernej vody. Ide o vodný tok s veľmi slabo rozvinutým povodím, bez významných zdrojníc.
Noidan
Noidan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železnica (rozlišovacia stránka)
Železnica môže byť:
2000
Rok 2000 (MM) bol priestupný kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v sobotu 1. januára a skončil v nedeľu 31. decembra.
Úmrtia
thumb|upright|[[Hedy Lamarr († 19. január)]] upright|thumb|[[Friedensreich Hundertwasser († 19. február)]] upright|thumb|[[Pavel Pochylý († 25. február)]] thumb|upright|[[Rudolf Kirchschläger († 30. marec)]] thumb|upright|[[Maurice Richard († 27. máj)]] thumb|upright|[[Vittorio Gassman († 29. jún)]] thumb|upright|[[Konrad Emil Bloch († 15. október)]] thumb|upright|[[Emil Zátopek († 21. november)]]
Univerzita pre moderné Slovensko
náhľad Univerzita pre moderné Slovensko (UPMS) je názov projektu, ktorého odborným garantom je Ivan Mikloš a jeho cieľom je prístupnou formou sprostredkovať základné ekonomické znalosti širokej verejnosti. Študovať na UPMS môže každý, bez rozdielu veku, či reálne dosiahnutého vzdelania.
Projekt si počas svojho krátkeho fungovania získal už viac ako 3000 priaznivcov. UPMS vznikla v apríli 2010, kedy bol odštartovaný prvý trimester štúdia.
Štúdium na Univerzita pre moderné Slovensko - zrozumiteľnou a nenáročnou formou, šíriť ekonomické znalosti medzi širokou verejnosťou.
Externé odkazy
Web projektu
Carlos Bocanegra
Carlos Bocanegra (* 25. máj 1979, Upland, Kalifornia, USA) je americký futbalový obranca, ktorý momentálne pôsobí vo francúzskom klube Rennes. Carlos Bocanegra je zároveň kapitánom tímu USA.
Súkromie
Carlos Bocanegra je synom mexického prisťahovalca a americkej matky. Bol vychovaný v Alta Lome v USA.
Chicago Fire
Carlos Bocanegra začínal s profesionálnym futbalom v klubu Chicago Fire. Hneď v prvej sezóne MLS bol Carlos Bocanegra vyhlásený nováčikom sezóny a vyhral U.S. Open Cup. Zaradil sa tak medzi najlepších obrancov súťaže. Dvakrát vyhral cenu MLS Defender of the Year (v rokoch 2002 a 2003).
Fulham
Začiatkom roku 2004 prestúpil Carlos Bocanegra do Fulhamu. Vo Fulhame hrával Carlos Bocanegra predovšetkým v strede obrany. Vo Fulhame hral aj jeho spoluhráč z reprezentácie Brian McBride. Z Fulhamu odišiel po vypršaní zmluvy na konci sezóny 2007/2008.
Rennes
Z Fulhamu prestúpil Carlos Bocanegra do tímu francúzskej ligy Stade Rennais FC. Dostal číslo 3, čo je jeho číslo z reprezentácie.
Reprezentácia
Carlos Bocanegra po prvýkrát reprezentoval Spojené štáty americké na mládežníckom MS v roku 1999. Medzi seniormi debutoval v roku 2001 v zápase proti Južnej Kórei. Po MS 2002 a odchodu niekoľkých opôr sa vypracoval v základný kameň obrany a po MS 2006 v Nemecku dokonca prevzal po Claudiovi Reynovi kapitánskou pásku.
Quartier des Batignolles
thumb|Rue de Levis
Quartier des Batignolles (štvrť Batignolles) je 67. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 17. obvodu.
Dejiny
Meno štvrte pripomína názov bývalej dediny Batignolles, ktorá sa pôvodne rozkladala za hranicami Paríža. Rozloha dediny bola väčšia než je dnešná štvrť. Jej hranice siahali až k dnešnej Avenue de Saint-Ouen v susednej štvrti Épinettes.
Miestne pozemky patrili v stredoveku kláštoru benediktíniek na Montmartre a tiež ich využívali kráľ a šľachta na lov. Po Francúzskej revolúcii boli premenené na poľnohospodárske usadlosti. Dedina bola pripojená k Parížu v roku 1860. Po tomto začlenení sa štvrť stala obľúbenou obytnou štvrťou. V 2. polovici 19. storočia zaznamenala veľmi aktívny kultúrny život. Časť mladosti tu prežil básnik Paul Verlaine, ktorý študoval na súkromnej škole v ulici Rue Hélène a neskôr na lýceu Chaptal. Stéphane Mallarmé býval v ulici Rue de Rome a zhromaždil okolo seba umeleckú spoločnosť. Maliar Édouard Manet a jeho priatelia zo skupiny „Batignolles“ tiež bývali v tejto štvrti.
Rennes-Centre-Ouest
Rennes-Centre-Ouest je francúzsky kantón v departemente Ille-et-Vilaine v regióne Bretónsko. Tvorí ho iba centrálna a západná časť mesta Rennes.
Strigôňove prázdniny
Strigôňove prázdniny je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje prázdninové príbehy plné fantázie o karpatskom strigôňovi a jeho malej vnučke. Seriál bol vyrobený v roku 1996. Nakreslila ho Oľga Bajúsová a režíroval Pavel Kubant. Seriál je voľným pokračovaním seriálu Strigôňove Vianoce.
NGC 7791
NGC 7791 je dvojhviezda v súhvezdí Pegas, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. októbra 1830.
Seitenstetten
Seitenstetten je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Amstetten.
Žije tu obyvateľov.
Antony Hewish
Antony Hewish (* 11. máj 1924, Fowey, Spojené kráľovstvo† 13. september 2021) bol britský rádioastronóm.
Neskoré obdobie
Neskoré obdobie alebo neskorá doba môže byť:
Antony Hewish
V roku 1974 dostal spolu s Martinom Ryle Nobelovu cenu za fyziku za vyvinutie metódy clonovej syntézy, ktorá viedla k objavu pulzarov.
Rímskokatolícka fara Nitra – Dolné Mesto
Rímskokatolícka fara sa nachádza v nitrianskej mestskej časti Staré mesto v Dolnom meste. Úradná adresa je Farská ulica 18.
Popis
Budovu fary dal postaviť nitriansky biskup Ján Gustíni-Zubrohlavský v rokoch 1774 až 1776. Fara je vzácnou historickou neskorobarokovou budovou, má barokovo-klasicistický slohový výraz. Svoju dnešnú podobu nadobudla po úpravách v roku 1886. Zvláštnosťou objektu je pivnica vysekaná do skaly. Budova má pôdorys v tvare "L" a je postavená v svahovitom teréne, má dvojpodlažné východné krídlo a jednopodlažné severné krídlo.
Pôsobili tu spisovatelia, národovci napríklad Š. Súľovský, Š. Potocký, J. Ščasný, J. Wittek, M. Ďurkovič, J. Vagner a V. Nécsey.
Farnosť spravujú diecézni kňazi.
Richeling
Richeling je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Naboso
Naboso je druhý štúdiový album slovenskej speváčky a viťazky prvého ročníka súťaže Slovensko hľadá Superstar Katky Koščovej. Album vydalo hudobné vydavateľstvo Sony BMG 30. októbra 2006. Na albume sa výrazne podieľala aj ako autorka piesní.