cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Attalos I.
Zavedenie kultu Magna Mater v Ríme
náhľad|Atický reliéf bohyne Kybely zo 4. stor. pred Kr. Po uzavretí mieru vo Foinike roku 205 pred Kr. sa Rím otočil s prosbou k Attalovi, ako k ich najvernejšiemu priateľovi v Ázii, o pomoc týkajúcej sa náboženskej záležitosti (s cieľom odohnať Hanibala z krajiny). Rimanov znepokojilo neobvyklé množstvo meteorických rojov a odporúčania Sibylliných kníh, v ktorých objavené verše hovorili, že nepriateľ bojujúci na pôde Itálie, môže byť porazený, ak sa zavedie kult Magna Mater, „Veľkej bohyne matky“, maloázijskej bohyne Kybelé, uctievanej Grékmi. Vo svojej vlasti sa považovala za pôvodkyňu všetkého na svete, predovšetkým bohov, ale aj ľudí a zvierat.
Podľa historika Livia sa Rimania v nádeji, že im prinesie víťazstvo vo vojne s Hannibalom, vybrali do Pergamonu s delegáciou, vedenou   M. Valeriom Laevinom, požiadať Attala o pomoc. Attalos ich prijal srdečne a odovzdal im posvätný kameň (posvätný symbol v podobe čierneho kameňa, zrejme meteoritu ) a vyzval ich, aby ho odniesli do Ríma. V Ríme sa bohyňa stala známa ako Magna Mater (v Ríme jej z vďaky zasvätili v roku 191 pred Kr. osobitný chrám na Palatíne ).
Macedónske výboje po roku 201 pred Kr.
Po mierovej zmluve z Foiniky expanzia Filipa na východe neutíchla, svoju moc sa snažil rozšíriť ako v Egejskom mori, tak i v Malej Ázii. Uzavrel aj spojenectvo s Antiochom III. proti Egyptu. Na jar roku 201 pred Kr. obsadil ostrov Samos a následne obliehal Chios na severe. Tieto udalosti prinútili Attala, aby sa spojil s Roďanmi, s Byzantíncami a Kyzikom a vstúpil do vojny. Filipova flotila následne utrpela v námornej bitke pri ostrove Chios veľké straty. Počas bitky sa však Attalos s tromi loďami značne vzdialil od svojej flotily a Filip ho donútil k tomu, aby pristál na brehu a Attalos unikol zajatiu len vďaka chamtivosti prenasledovateľov, ktorí dali prednosť bohatému lupu kráľovského majetku nachádzajúceho sa na jeho lodi.
V tom istom roku Filip napadol Pergamon, aj keď nebol schopný dobyť celé mesto, z časti kvôli Attalovým opatreniam prijatým na zlepšenie kvality opevnenia, zničil okolité chrámy a oltáre. Medzitým poslovia Attala a Rodu odišli do Ríma, aby im oznámili svoje sťažnosti na Filipa.
Druhá macedónska vojna
náhľad|Attalos počas obete, autor: Bernhard Rode (1725–1797) V roku 200 pred Kr. sa Attalos zapojil do druhej macedónskej vojny. Stalo sa to potom ako Akarňania s macedónskou podporou napadli Atiku, čo prinútilo Aténčanov, ktorí dovtedy zachovávali neutralitu, aby hľadali pomoc u nepriateľov Filipa. Attalos, ktorý so svojou flotilou kotvil vtedy v neďalekej Aigine, dostal preto od nich posolstvo, aby prišiel na rokovanie. O niekoľko dní neskôr sa dozvedel, že aj rímski vyslanci s nimi rokovali, preto neváhal a zaviazal sa, že im pomôže. Keď Filip dostal správu o prítomnosti vojsk Attala a Rimanov, ukončil obliehanie mesta a odtiahol. Attalovu pomoc si Aténčania veľmi cenili. Grécky historik Polybios píše: „''Ďalšieho dňa sa Attalos spolu s Rimanmi a s aténskymi archontmi vybrali s veľkou slávou do mesta. Vítali ich nielen úradníci na koňoch, ale aj všetci občania so ženami a deťmi. Keď sa s nimi stretli, prejavovali ľudia Rimanom a mimoriadne Attalovi takú náklonnosť, že nemohla byť srdečnejšia. Keď vstúpili do Dipyla, po oboch stranách stáli kňažky a kňazi. Potom otvorili všetky chrámy, k oltárom privádzali obetné zvieratá a prosili ho, aby ich obetoval. Nakoniec mu Aténčania udelili také pocty, aké ešte nikdy predtým nepreukázali svojim dobrodincom. Okrem toho pomenovali po Attalovi jednu svoju fýlu a zaradili ho medzi héroov eponymy.''“ náhľad|Hranice štátov pred 2. macedónskou vojnou (okolo roku 200 pred Kr.
Ďalším dobýjaným mestom sa mal stať Óreus. Bolo to mesto s pevnými hradbami a tiež so silnou a početnou macedónskou posádkou, lebo sa už predtým stalo cieľom tvrdých útokov. Attalos a Rimania mesto obľahli, Rimania od mora a Attalos z protiľahlého údolia. Livius píše: „''Rimania korytnačkami, s ochranným krytím sa baranidlom približovali k hradbám, kráľovskí vojaci s kameňometmi a šípometmi a všetkými možnými samostrelmi metali oštepy a balvany nesmiernej váhy. Robili aj podkopy a všetko iné osožné, čo sa osvedčilo v predchádzajúcich obliehaniach, veď Macedónci bránili mesto a hradby nielen vo väčšom počte ako predtým, ale aj s väčšou rozhodnosťou a mali na pamäti aj výčitky ich kráľa za spáchanú vinu, ale rovnako aj jeho hrozby...''“ Keďže bolo dobývanie mesta časovo zdĺhavé, spojenci nechali na mieste len toľko vojakov, ako bolo potrebné a Rimania prekvapivým útokom na pevnine dobyli tesálsku Larisu, Attalos napadol a dobyl mesto Pteleon. Po návrate znovu zaútočili a tentokrát úspešne, Rimanom po boji pripadli zajatci a Attalovi mesto. náhľad|Pergamon a okolité grécke štáty okolo roku [[200 pred Kr.]]
Na jar v roku 198 pred Kr. sa Attalos vrátil na Egejské more s dvadsiatimi štyrmi päťveslicami (posádku týchto galér zvyčajne tvorilo 300 veslárov a 100 vojakov) a jeho loďstvo sa pri ostrove Andros stretlo s dvadsiatimi rodskými loďami, ktorým velil Agésimbrotos, aby dokončili dobytie Euboie započaté v predchádzajúcom roku. Onedlho k nim priplavilo loďstvo rímskeho veliteľa Lucia Quinctia, ktoré kotvilo v Pireu, len čo sa dopočuli o príchode Attala. Prvým cieľom týchto spojených síl bolo strategicky významne mesto Eretria a neskôr Karystos. Keďže boli dostatočne vybavení zariadeniami na dobývanie hradieb, obrana týchto miest útoku neodolala a vzdala sa. Ich námorné sily tak na ostrove Euboia dobyli dve slávne mestá v priebehu niekoľkých dní a potom sa plavili na sever ku korintskému prístavnému mestu Kenchreai. Keď už boli pripravení na útok, nový rímsky konzul Titus Quinctius Flamininus dostal správu, že Achájsky spolok, spojenec Macedónska, vyhnal Kykliada, svojho popredného promacedónsky orientovaného politika a za svojho veliteľa si zvolil Aristaina, ktorý sa chcel pripojiť k Rimanom. Preto ešte skôr ako začali útok s nádejou, že budú mať ďalšieho spojenca, vyslali svojich vyslancov, vrátane Attala, na rokovania do Sikyónu o začlenení Achájskeho spolku do koalície a o ich následnom pôsobení. Tieto rokovania však neprebiehali ľahko, v búrlivých diskusiách vyčnievali hlavne spratský kráľ Nabis a Argejčania, ktorí Rimanom až tak nedôverovali, ale svoje námietky mali i iní vyslanci Achájskeho spolku. V tretí deň náročných rokovaní Argejčania snem opustili s tým, že ostanú verní macedónskemu kráľovi Filipovi, ale ostatní vyslanci Achájskeho spolku spojenectvo s nimi potvrdili. Medzitým ale Titus Quinctius dobyl mesto Kenchreai a už obliehal Korint, ale na jeho dobytie nemal dosť síl. Zvrat nastal až po príchode spojencov. Po dobytí Korintu lode Attala zamierili do Pirea a Rimania k ostrovu Korkyra.
Na začiatku roka 197 pred Kr. Flamininus zavolal Attala do Elateie (už dŕžavy Rimanov) a požiadal ho, aby sa s ním zúčastnil na tébskych rokovaniach s Boióťanmi, ktorí sa prejavovali ako nerozhodní a váhaví spojenci. Livius o Attalovom príhovore píše: „''Na sneme predniesol Attalos reč ako prvý. Prejav začal výkladom zásluh svojich predkov i svojich vlastných i spoločných o celé Grécko a zvlášť o kmeň Boióťanov. Bol už však starý a telesne slabý, než aby reč dokončil: náhle zmĺkol a klesol k zemi. Zatiaľčo kráľa dvíhali                      a odnášali ochrnutého na niektoré údy, snem bol na chvíľu prerušený.''“ Attalos bol následne odvezený do svojho rodného Pergamonu, kde zomrel približne v čase bitky pri Kynoskefalai, rozhodujúceho víťazstva Rimanov nad Macedóniou.
Attalova rodina
Attalos sa oženil s Apollónis z Kyzikosu. Stali sa rodičmi štyroch synov Eumena, Attala, Filetaira a Athenaia. Polybios opisuje Apollonis ako ženu, ktorá si z mnohých dôvodov zasluhuje, aby sa na ňu pamätalo, a to so cťou. Napísal, že bola kráľovnou, ktorá si vznešené hodnoty nielen ctila, ale ich aj dodržiavala do konca svojho života. Správala sa tak nielen na verejnosti, ale predovšetkým ako vzorná matka pri výchove svojich štyroch synov, ktorým tieto hodnoty vštiepila.
O výnimočnej bratskej láske jej synov existuje viacero správ od starovekých autorov. Historik Plutarchos napr. uvádza: „''Hovorí sa, že Apollónis z Kyziku, matka kráľa Eumena a ďalších troch synov, Attala, Filetaira a Athénaia, sa nestačila dosť chváliť a bohom ďakovať nie za bohatstvo, ani za moc, ale za to, že sa dožila toho, ako sa tí traja synovia stali telesnými strážcami najstaršieho brata a on sa medzi nimi pohyboval bez bázne, hoci boli vyzbrojení kopijami a mečmi. Oproti tomu zase Artaxerxes sa v zármutku utrápil, keď sa dozvedel, že sa syn Óchos snažil pripraviť o život svojich bratov.''“
Rozvoj vedy a umenia za vlády Attala I.
Attalos I. zahájil aj výstavbu pergamonskej knižnice, ktorú v roku 170 pred Kr. dokončil jeho syn a následník Eumenes II. Táto knižnica obsahovala 200 000 papyrusových (aj pergamenových) zvitkov a vo svojej dobe bola druhou najväčšou knižnicou na svete, hneď po alexandrijskej. Mesto sa budovalo na úpätí vrchu, domy stáli na strmom svahu a knižnica a iné verejné budovy, ako divadlo a chrámy boli postavené na terasách. Attalos sa usiloval vytvoriť z Pergamonu „nové Atény“. Za jeho panovania sa Pergamon v rozvoji vedy a umenia povzniesol medzi vedúce helenistické štáty.
Južné Pohronie
Južné Pohronie boli noviny, ktoré vychádzali na Slovensku v 30-tych rokoch 20. storočia.
Noviny boli týždenníkom regionálneho charakteru a vychádzali v Leviciach. Boli Orgánom Republikánskej zemedelskej strany.
Noviny v septembri 1934 zmenili názov a ďalej vychádzali ako Pohronie.
Periodicita
Noviny začali vychádzať od 28. októbra 1932.
Eric Prydz
Eric Sheridan Prydz (* 19. júl 1976) je švédsky DJ a hudobný producent, ktorý žije v Anglicku v Londýne. Výslovnosť jeho priezviska sa často spochybňuje; vyslovuje sa "prids", pričom jeho alias Pryda sa vyslovuje "pride-ah". V októbri 2010 časopis DJ Magazine vyhlásil zoznam Top 100 DJ Poll, v ktorom sa Eric Prydz umiestnil na 30. mieste.
Pytón mriežkovaný
Pytón mriežkovaný alebo pytón mriežkavý je nejedovatý had z rodu Broghammerus, ktorý obýva juhovýchodnú Áziu. Je to najdlhší zdokumentovaný had na svete – v roku 1912 zabili na ostrove Celebes pytóna, ktorý meral rekordných 9,76 metrov.
Opis
Vyznačuje sa žltým alebo svetlohnedým telom s tmavými znakmi, ktoré pripomínajú mriežky (odtiaľ meno) a nápadnými jamkami s tepelnými senzormi pozdĺž čeľusti. Pytón mriežkovaný sa dožíva okolo 30 rokov.
Dĺžka
Je to najdlhší zdokumentovaný had na svete. Rekordný jedinec bol zabitý v roku 1912 na ostrove Celebes a meral 9,76 m. Zároveň je to aj najdlhší chovaný had v zajatí. V Pittsburghskej Zoo merala samica pytóna, menom Colossus, ktorá tam žila v rokoch 1949 až 1963 8,99 m a vážila 172 kg.
Váha
Pytón mriežkovaný je jeden z najťažších hadov na svete (ťažšia je asi len anakonda tmavá). Dosahuje váhy až 200 kg.
Výskyt
Broghammerus reticulatus obýva juhovýchodnú Áziu a tieto štáty: Indonézia, Bangladéš, Brunej, Kambodža, India, Laos, Malajzia, Mjanmarsko, Filipíny, Singapur, Thajsko a Vietnam.
Správanie
Viac sa zdržuje na súši ako vo vode, hoci dobre pláva. Len zriedkavo sa vzďaľuje od svojho hniezda.
Hiradó
Hiradó boli noviny, ktoré vychádzali na Slovensku od roku 1919.
Pytón mriežkovaný
Potrava
Jeho potravu tvoria vtáky a cicavce. Vyskytli sa aj prípady, kedy zaútočil, či dokonca zabil a zožral človeka.
Hiradó
Hiradó vychádzali v Bratislave okrem pondelka každý deň ráno. Pred rokom 1919 vychádzali ako Nyugatmagyarországi Hiradó.
Pytón mriežkovaný
Rozmnožovanie
Samica kladie 30 - 50 vajec do dutín stromov alebo dier v zemi a potom ich opatruje. Málokedy sa od svojej znášky vzďaľuje. Inkubačná doba môže byť až 90 dní, po ktorej sa z vajec liahnu mladé jedince, dlhé až 70 cm.
Ohrozenie
Je často lovený pre svoju kožu, preto sú veľké jedince raritné.
Chov v zajatí
Chov pytóna mriežkovaného si vyžaduje veľké terárium s vodnou nádržou v ktorej sa denne vymieňa voda. Denná teplota v teráriu by sa mala pohybovať v rozmedzí 25 – 32 °C, odporúčaná nočná teplota medzi 21 – 26 °C.
Keďže dospelé jedince dorastajú do dĺžky presahujúcu tri metre, ich chov je na území Slovenska upravený ''Vyhláškou Ministerstva pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR o chove nebezpečných živočíchov č. 143/2012 Z.z.'', ktorá ukladá chovateľom rôzne povinnosti, napríklad nároky na chovný priestor a jeho zabezpečenie. Ide o druh, ktorý pre svoju veľkosť, ale aj útočnú povahu nie je vhodný pre začiatočníkov, ani do bytových podmienok, ale skôr do zoologických záhrad a špecializovaných zariadení, kde s ním dokážu bezpečne manipulovať a poskytnúť mu dostatok priestoru. Ide o mimoriadne silné zviera, preto sa pri manipulácii s ním z bezpečnostných dôvodov vyžaduje súčinnosť minimálne dvoch osôb.
Poddruhy
Poznáme tri poddruhy pytóna mriežkovaného:
Staroverstvo
náhľad|staroverci v Rusku Staroverstvo (iné názvy: staroobradníctvo, staroverectvo , staroverci , staroobradníci , rozkolníci , razkoľniki ; ) je názov pre časť pravosláveho kresťanstva, ktorá sa od Ruskej pravoslávnej cirkvi oddelila po schizme (rus. raskol) v rokoch 1653-1667.
Staroverstvo predstavuje značne heterogénne zoskupenie dvoch desiatok rôznych prúdov, ktoré sú rozmiestnené v Rusku, štátoch bývalého ZSSR či inde. Hlavné smery sú popovstvo a bezpopovstvo.
V súčasnosti sa počet starovercov odhaduje medzi 1 až 10 miliónmi.
Zoznam ulíc v Bardejove
Zoznam ulíc v Bardejove je úplný zoznam ulíc v Bardejove zostavený podľa oficiálneho zoznamu ulíc zverejneného Mestským úradom Bardejov.
Legionár (časopis)
Legionár bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku po vzniku Československej republiky.
Naša Orava
Naša Orava bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku po vzniku Prvej česko-slovenskej republiky.
Naša Orava bol osvetový časopis regionálneho charakteru, ktorý vychádzal od roku 1918. Vychádzal v Dolnom Kubíne každú sobotu. Tento týždenník zanikol pre nedostatok záujemcov a finančnej podpory.
Jiří Brožek
Biografia
V rokoch 1967–1973 vyštudoval obor strihová skladba a réžie na pražskej FAMU. Neskôr pracoval vo filmovom štúdiu Barrandov, od 1976 pôsobí ako samostatný strihač. Za svoju kariéru zostrihal viac ako 100 celovečerných filmov, desiatky televíznych inscenácií a rad televíznych seriálov.
Univerzitná knižnica Žilinskej univerzity v Žiline
Univerzitná knižnica Žilinskej univerzity v Žiline (UK ŽU) je ústredným, koordinačným a poradenským pracoviskom Žilinskej univerzity v Žiline. Hlavnou úlohou UK ŽU je spracovať univerzitný elektronický knižnično-informačný systém, získavať, odborne spracúvať, uchovávať, ochraňovať a sprístupňovať domáce a zahraničné, vedecké a odborné informačné dokumenty bez ohľadu na ich formu.
Jiří Brožek
Biografia
Je držiteľom deviatich ocenení Český lev za filmy Krvavý román (1993), Je třeba zabít Sekala (1998), Anděl Exit (2000), Nuda v Brně (2003), Slnečný štát (2005), Hezké chvilky bez záruky (2006), ...a bude hůř (2007), Odcházení (2011) a Špina (2017), dvakrát získal slovenskú filmovú cenu Slnko v sieti za Slnečný štát (2006) a Cigán (2012). Je členom České filmovej a televíznej akadémie (ČFTA) a čestným členom Slovenské filmovej a televíznej akadémie (SFTA).
Je ženatý a má tri deti.
Makroevolúcia
Makroevolúcia môže byť:
Posledné tri uvedené definície možno za istých okolností chápať ako varianty prvých uvedených definícií.
Opakom (komplementárnym pojmom) je buď pojem mikroevolúcia alebo pojmy speciácia a mikroevolúcia.
Používanie pojmu v diskurze stvorenie-evolúcia
Termíny makroevolúcia a mikroevolúcia sa často používajú v diskurze viera v stvorenie - evolučná teória, pri makroevolúcii vo význame procesu, ktorý by mal umožniť jednému druhu, implicitne živočíšnemu alebo rastlinnému, sa vyvinúť pomocou biologickej evolúcie na iný. Používanie týchto termínov je pritom zároveň kritizované mnohými predstaviteľmi oboch strán. Niektorí evoluční biológovia poukazujú na nejasne definované hranice medzi makroevolúciou a mikroevolúciou, zatiaľčo niekoľkí stúpenci z radov kreacionistov považujú používanie týchto termínov za odvádzanie pozornosti od kľúčového problému pri vymedzení postoja kreacionizmu k biologickej evolučnej teórii, za ktorý považujú prítomnosť informácie v živých organizmoch. Z pohľadu týchto kreacionistov otázka malých a veľkých zmien druhov je irevelantná, pretože aj relatívne veľké zmeny jedincov môžu byť podľa nich spôsobené zmenou informácie riadiaceho génu, zato sa domnievajú, že nikdy nebol pozorovaný nárast informácie. Ten kreacionisti považujú za nevyhnutný pre objavenie sa nových orgánov živočíšnych druhov v evolúcii od mikróbov po človeka. Popierajú, že evolúcia môže spôsobiť nárast informácie v živých organizmoch, ktorý by viedol k rozšíreniu biologických štruktúr o nové časti a orgány. Problematickým sa kreacionistom javí taktiež použitie termínu druh (v angl. species) v definícii makroevolúcie, resp. mikroevolúcie. V prípade jednopohlavných živočíchov mnohí považujú za deliacu čiaru medzi druhmi prirodzenú schopnosť párenia sa členov jedného druhu navzájom, t.j. ich reprodukčné oddelenie od ostatných skupín živočíchov.
Alberto Fujimori
Alberto Kenya Fujimori Inomoto (* 28. júl 1938, Lima, Peru) je peruánsky politik japonského pôvodu, ktorý slúžil ako peruánsky prezident v rokoch 1990 až 2000. Je považovaný za veľmi kontroverznú osobnosť a hoci slávil úspechy v boji proti terorizmu (pozri Svetlý chodník, MRTA) a jeho reformy pomohli navrátiť makroekonomickú stabilitu krajiny, bol mu vyčítaný autoritársky spôsob vládnutia, korupcia a porušovanie ľudských práv, za ktoré si v súčasnosti odpykáva v Peru 25 ročný trest odňatia slobody.
Životopis
Narodil sa v r. 1938 v Lime v štvrti Miraflores, jeho rodičia štyri roky predtým emigrovali z Japonska. Fujimori vyštudoval na Universidad Nacional Agraria La Molina v Lime za poľnohospodárskeho inžiniera, neskôr pokračoval v štúdiu matematiky a fyziky a následne na tejto univerzite dlhé roky pôsobil ako profesor matematiky, pričom v r. 1984 sa stal jej rektorom. V r. 1990 sa Fujimori vystúpil ako prezidentský kandidát novovzniknutej pravicovej strany Cambio 90. Dostal so do druhého kola volieb, v ktorom prekvapivo porazil populárneho spisovateľa Maria Vargas Llosu a stal sa prvým prezidentom východoázijského pôvodu v Latinskej Amerike. Fujimori zdedil krajinu po prezidentovaní Alana Garcíu v ťažkej ekonomickej a politickej kríze, Peru sa kvôli aktivitám militantných organizácii ako Svetlý chodník a MRTA nachádzalo v občianskej vojne. Zlý ekonomický stav začal Fujimori riešiť zavadzaním rozsiahlych neoliberálnych reforiem, vďaka ktorým sa začala rapídne znižovať inflácia a zabezpečil sa veľký rast peruánskej ekonomiky, zároveň sa však zvýšila nezamestnanosť a prehlbovali sa sociálne rozdiely.
Keďže Fujimoriho reformy sa snažili blokovať obe komory Kongresu, ktoré boli pod kontrolou konkurenčných politických strán, 5. apríla 1992 uskutočnil Fujimori s podporou armády štátny prevrat (tzv. "samopuč"), pri ktorom rozpustil parlament, pozastavil platnosť ústavy a niektorých opozičných politikov umiestnil do domáceho väzenia. Toto upevnenie svojej moci odôvodnil bojom proti terorizmu Svetlého chodníka, v ktorom mu podľa neho opozičné strany bránili.
Práve boj proti terorizmu priniesol Fujimorimu spočiatku veľkú popularitu, jeho rázny postup priniesol viacero úspechov, ktoré aktivity tejto a ďalších gerilových organizácii v Peru výrazne oslabili, napr. keď v r. 1992 bezpečnostné sily zatkli vplyvného vodcu Svetlého chodníka Abimaela Guzmána, či keď v r. 1997 oslobodili japonskú ambasádu, kde ozbrojenci z MRTA zadržiavali desiatky rukojemníkov. Čoraz častejšie sa však v tejto súvislosti začínalo spomínať rozsiahle porušovanie ľudských práv a tiež nárast korupcie vo Fujimoriho vláde. Obzvlášť potom, ako sa Fujimori nechal obklopiť ľuďmi s pochybnou povesťou, akými bol napr. jeho riaditeľ Spravodajskej služby Vladimiro Montesinos známy pre svoje spojenie s mafiou a korupčnými škandálmi.
Pre obvinenia z korupcie a porušovania ľudských práv bol na Fujimoriho vydaný medzinárodní zatykač, na základe ktorého bol zatknutý pri návšteve v Čile v novembri 2005. Následne bol vydaný do Peru, kde bol v decembri 2007 odsúdení na šesť rokov väzenia za zneužitie právomoci verejného činiteľa a porušenie domového práva. Boli voči nemu vznesené aj ďalšie obvinenia a v apríli 2009 bol usvedčený z podielu na smrti 25 ľudí, ktorých v rokoch 1991 a 1992 zavraždili vládne eskadry smrti známe ako Grupo Colina. Konkrétne bol uznaný vinným z prípravy vraždy, ublíženia na zdraví a dvoch únosov, za čo bol odsúdený na 25 rokov väzenia. Fujimori všetky tieto súdne procesy označuje za politické prenasledovanie.
Fujimori sa v r. 1974 oženil s Peruánkou japonského pôvodu Susanou Higuchi (neskôr sa stala jeho kritičkou a pred vyšetrovateľmi svedčila proti nemu), s ktorou mal štyri deti. Jeho dcéra Keiko je výrazne politicky aktívna a neúspešne kandidovala v prezidentských voľbách v r. 2011, pričom skončila na druhom mieste po Ollantu Humalovi.
Lučšije pesni v soprovoždenii simfoničeskogo orkestra
Lučšije pesni v soprovoždenii simfoničeskogo orkestra je live album ruského hudobníka Nikolaja Noskova ktorý vydal v roku 2001.
Maremansko-abruzský pastiersky pes
thumb|Maremansko-abruzský pastiersky pes Maremansko-abruzský pastiersky pes je klasický pastiersky pes, blízky príbuzný karabaša, akbaša, slovenského čuvača, maďarského kuvasza a komondora. Toto plemeno je vzácne vo všetkých krajinách okrem Talianska. Je to svojrázny a nie veľmi poslušný, ale výborný strážny pes.
Opis
Pes má klopené uši v tvare V, hlboký hrudník s dobre klenutými rebrami, ktorý siaha až k lakťu. Veľmi bohatá, dlhá a drsná srsť sa mu mierne vlní a má dlhý, nízko nasadený chvost s bohatým osrstením.
EVA (samohybná húfnica)
155mm ľahká vezená húfnica EVA je samohybný autonómny delostrelecký systém, slovenskej výroby. Ide o delostreleckú zbraň s automatickým nabíjaním, ktorá je schopná zabezpečiť účinnú paľbu priamym aj nepriamym zameraním. Vyznačuje sa veľkým dostrelom, značným účinkom munície v cieli, dobrou presnosťou a vysokou rýchlosťou streľby.
Vznik a vývoj
TMG EVA používa podvozok TATRA 8 x 8, prípadne variant 6 x 6.
Palubný riadiaci systém umožňuje maximálnu autonómnosť zbrane pri určovaní vlastnej polohy, pri zamierení zbrane a pri určení balistických podmienok streľby. Zároveň umožňuje diagnostiku všetkých prvkov, ktoré majú vplyv na úspešné plnenie palebnej úlohy.
TMG EVA je určená na:
TMG EVA sa vyznačuje:
Oficiálne bola predstavená 19. mája 2015 na medzinárodnej výstave vojenskej techniky IDET v Brne.
Alan García
Alan García Pérez Gabriel Ludwig (* 23. máj 1949, Lima, Peru† 17. apríl 2019, Lima ) bol peruánsky politik, líder stredoľavicovej politickej strany APRA, od roku 2006 slúži druhé volebné obdobie ako peruánsky prezident v rokoch 1985 - 1990 a 2006 - 2011.
Životopis
Narodil sa v Lime a vyštudoval právo a politológiu. V 70. rokoch žil niekoľko rokov v Paríži, kde vyštudoval ešte sociológiu. V r. 1978 sa vrátil do Peru a začal sa aktivizovať v stredoľavicovej politickej strane APRA (Alianza Popular Revolucionaria Americana).
V r. 1985 vyhral za túto stranu prezidentské voľby a vo veku 36 rokov sa tak stal najmladším prezidentom v regióne. Zo začiatku mal u verejnosti pomerne veľkú obľubu a snažil sa riešiť zlú ekonomickú situáciu peruánskeho obyvateľstva znárodňovaním bánk a poisťovní. Narazil však na nevôľu Medzinárodného menového fondu, dostal tak krajinu do medzinárodnej finančnej izolácie, inflácia počas jeho vlády extrémne narástla a počet Peruáncov žijúcich v biede sa ešte zvýšil.
Ekonomické turbulencie prehĺbili sociálne napätie v Peru a čiastočne prispeli k vzostupu militantnej maoistickej organizácie Svetlý chodník, ktorá sa pokúšala prevziať nad krajinou moc. Boj proti tejto organizácii nebol pre Garciu veľmi úspešný a navyše mu privodil viacero obvinení z porušovania ľudských práv. Počas jeho vlády došlo k mnohým politickým vraždám, stovkám zmiznutí a bezpečnostné sily spáchali v odľahlých regiónoch krajiny viacero veľkých masakrov civilného obyvateľstva. Osobný podiel Garciu na týchto zločinoch nie je celkom jasný a dodnes sa vyšetruje. Je však dokázané, že Garcia nariadil masaker vyše 200 zajatých členov Svetlého chodníka po potlačení ich vzbury vo väzniciach Lurigancho, El Fronton a Santa Barbara v roku 1986.
Po opustení prezidentského kresla v r. 1990 ho novozvolený prezident Alberto Fujimori obvinil z korupcie a po Fujimorovom upevnení moci v r. 1992 (pri tzv. autoprevrate) bol Garcia nútený odísť do exilu v Kolumbii a neskôr do Francúzska. Späť do Peru sa vrátil až po Fujimorovej rezignácii v r. 2001 a následne sa vo voľbách neúspešne uchádzal o prezidentské kreslo proti Alejandrovi Toledovi.
Opätovne kandidoval v prezidentských voľbách v r. 2006, tentokrát s 53% hlasov zvíťazil nad protikandidátom Ollantom Humalom.
Vo svojom druhom období priviedol Peru k sedempercentnému rastu HDP. Mal blízko najmä k brazílskemu prezidentovi Lula da Silvovi. Napísal aj rad kníh.
Lietuvos gėjų lyga
Lietuvos gėjų lyga (, skr. LGL) je litovská mimovládna organizácia, ktorá zastupuje záujmy miestnej LGBT komunity. Je jedinou organizáciou v Litve, ktorá bojuje výlučne za podporu LGBT práv. Bola založená 3. decembra 1993 a patrí medzi najstaršie občianske združenia v krajine. LGL organizuje festival Baltic Pride, ktorý sa vo Vilniuse koná raz za tri roky. Po ostatné roky vo Vilniuse organizuje festival Rainbow Days.
Organizácia a sídlo
Tím LGL pozostáva z päťčlennej rady, sedemčlenného personálu, dvoch medzinárodných dobrovoľníkov (ktorí sa podieľajú na činnosti organizácie v rámci programu Európskej dobrovoľníckej služby) a viac ako dvadsať miestnych a medzinárodných dobrovoľníkov.
Kancelária LGL, komunitné centrum a jediná LGBT knižnica v krajine sa nachádza na adrese Pylimo 21, Vilnius.
LGL je členskou organizáciou National Equality and Diversity Forum (NEDF) a Human Rights Coalition (HRC). Podieľa sa na spolupráci v rámci medzinárodných zastrešujúcich organizácií ako ILGA (the International Lesbian and Gay Association), IGLYO (the International Lesbian, Gay, Bisexual, Transgender, Queer Youth and Student Organization), EPOA (the European Pride Organizers Association) a TGEU (the European Transgender Network).
Gangster Tripping
„Gangster Tripping“ (vydaná ako singel pod názvom „Gangster Trippin'“) je skladba britského big beatového hudobníka Fatboy Slima, ktorá je druhým singlom z jeho albumu You’ve Come a Long Way, Baby.
Skladba obsahuje vzorky zo skladieb „Entropy“ od DJ Shadow, „Word Play“ a „The Turntablist Anthem“ od X-Ecutioners, „8th Wonder“ od Sugarhill Gang, „Beat Box Wash“ od Dust Junkys a „You Did It“ od Anne Robinson. Singel dosiahol 3. miesto vo Veľkej Británii a 49. miesto vo Švajčiarsku.
Na Ostrážné
Na Ostrážné je prírodná pamiatka ev. č. 6023 neďaleko obce Hluboké v okrese Žďár nad Sázavou v nadmorskej výške 534 – 577 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je mozaika rôzne vlhkých lúčnych biotopov na južne orientovanom svahu s výskytom významných druhov rastlín a živočíchov.
Nyklovický potok
Nyklovický potok je prírodná pamiatka ev. č. 1280. Nachádza sa juhovýchodne od obce Nyklovice v okrese Žďár nad Sázavou. Územie spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je meandrujúci potok s brehovými porastami. Bohatá lokalita bledule jarnej.
Kernkraft 400
„Kernkraft 400“ je singel nemeckého techno projektu Zombie Nation a prvý singel z albumu Leichenschmaus, ktorý bol vydaný v roku 1999. Názov piesne je niekedy mylne považovaný za „Zombie Nation“ a to hlavne kvôli slovám: "Zombie, Zombie, Zombie, Zombie Nation".
Leichenschmaus
Leichenschmaus je debutový štúdiový album nemeckého techno DJa a producenta Floriana Stenftera (alias Zombie Nation a Splank!), na ktorom spolupracoval s Emanuelom Güntherom (alias Mooner). Album bol vydaný začiatkom roka 1999 cez vydavateľstvo International DeeJay Gigolo Records.
Grafika albumu je prevráteným obrazom dieťaťa, ktorý je použitý ako grafika albumu Nevermind od skupiny Nirvana.
The Valley (štadión)
História
V rannom období klubu bol Charlton putovným typom klubu, používajúci viacero futbalových ihrísk v rozmedzí rokov 1905 a 1914. História štadiónu začína rokom 1919, kedy bol Charlton pomerne úspešný a hľadal nový domov. Klub našiel opustenú pieskovo-kriedovú jamu, no nemal dostatočné prostriedky na úpravu. Masa dobrovoľníkov fanúšikov Charltonu vykopala rovnú plochu pre ihrisko na dne jamy a vyťažený materiál použili na vyrobenie provizórnych tribún. Názov štadiónu tak pravdepodobne vychádza z vtedajšej podoby pripomínajúcej údolie (angl. Valley). Klub odohral prvý zápas predtým, než vôbec boli nainštalované prvé sedadlá resp. Tribúny. Išlo len o rovnú plochu, obkolesenú davom sediacich alebo stojacich divákov. Tieto jedinečné okolnosti viedli k nezvyčajne silnému vzťahu medzi fanúšikmi a klubom, ktorý trvá dodnes. V sezóne 1923-24 Charlton odohrával zápasy na the Mount stadium v Catforde, vo viac obývanej časti, no navrhované spojenie s Catford South End FC nebolo dotiahnuté dokonca a tak sa Charlton vrátil naspäť na the Valley. V roku 1967 boli predstavené plány na vybudovanie pretekárskej dráhy okolo futbalového ihriska. Plány boli spočiatku prijaté s nadšením, no po čase sa od nich upustilo z dôvodu zhoršenia atmosféry.
Po mnoho rokov bolo the Valley jedným z najväčších štadiónov v Británii s kapacitou 75 000 divákov. Avšak dlhodobá absencia najvyššej futbalovej ligy spôsobila nedostatok financií na potrebnú renováciu. Nakoniec klub vyhlásil bankrot. Konzorcium fanúšikov odkúpilo klub v roku 1984, no zostalo pod správou pôvodného majiteľa. Klub však stále nedisponoval dostatkom prostriedkov na dosiahnutie nových bezpečnostných opatrení na štadióne. Krátko po začiatku sezóny 1985-86 Charlton opustil the Valley a spolu s Crystal Palace sa delil o štadión Selhurst Park. Išlo o prvé spoločné používanie futbalového stánku vo Football League po 36 rokoch. V roku 1988 bol klub s the Valley opäť zjednotený reštartovaním plánov na rekonštrukciu, tisíce fanúšikov dobrovoľne vyčistili ihrisko a pozostatky spálili na ihrisku vo veľkej vatre. V tomto čase už však veľké tribúny neboli žiadané, ani bezpečné. Fanúšikovia tak požadovali kompletne nový štadión, ktorý by obkolesoval počiatočné ihrisko, avšak Rada Greenwich Borough odmietla tieto plány. Fanúšikovia tak založili lokálnu politickú stranu The Valley party. Strana kandidovala na všetky pozície do Rady, ušetrila jedine dvoch členov, ktorí hlasovali za rekonštrukciu. Strana získala takmer 15 000 hlasov vo voľbách v roku 1990, čím vytvorila tlak na prijatie plánov pre nový štadión.
V roku 1991 začalo budovanie nového štadiónu a klub sa presťahoval zo Selhurst Parku do domovského stánku West Hamu, do Upton Parku. Moderný štadión bol otvorený v decembri 1992. Od návratu Charltonu na the Valley, štadión prešiel rôznymi veľkými zmenami. Severná, východná a západná tribúna boli takmer úplne prebudované, čím sa dosiahla kapacita vyše 27 000 divákov. Klub má ambície dosiahnuť kapacitu až 40 000 rozšírením východnej tribúny a prebudovaním južnej, no po zostúpení z Premier League v roku 2007 a the Championship v roku 2009, nie je isté, kedy budú zrealizované.
V roku 2004 sa na the Valley odohrával Unity Cup, kde sa stala víťazom Nigéria.
You’ve Come a Long Way, Baby
You've Come a Long Way, Baby je druhý štúdiový album britského big beatového hudobníka Fatboy Slima, ktorý bol vydaný dňa 19. októbra 1998 cez vydavateľstvo Skint Records. Album dosiahol 1. miesto v rebríčku UK Albums Chart a 34. miesto v rebríčku Billboard 200. Z albumu boli vydané štyri single: „The Rockafeller Skank“, „Gangster Tripping“, „Praise You“ a „Right Here, Right Now“, z ktorých každý sa dostal do Top 10 v rebríčku UK Singles Chart. Singel „Build It Up - Tear It Down“ bol vydaný ako propagačný singel.
V roku 1999 bol certifikovaný na 3-násobnú platinu od BPI a platinu od RIAA. V roku 2000 bol album zaradený na 81. miesto v zozname "100 Greatest British Albums Ever" časopisu Q.
Zoznam skladieb
Všetky skladby produkoval Fatboy Slim (Norman Cook).
European Journal of Ecology
Časopis poskytuje seriózny publikačný priestor nielen skúseným, ale aj začínajúcim vedcom; edičná rada vyžaduje od recenzentov poskytovanie užitočných a podrobných rád, komentárov a konštruktívnej kritiky. Časopis ponúka globálnu dostupnosť publikovaných výsledkov a proaktívnu asistenciu v prezentácii nových vedeckých prác na sociálnych médiách.
Hōkiboshi
„Hōkiboshi“ (jap. ほうき星 - v preklade "kométa") je druhý singel juhokórejskej speváčky Younha vydaný 1. júna 2005. Bol použitý v anime Bleach ako tretia konečná pieseň.
Chrám večného spánku Panny Márie (Helsinki)
náhľad|Chrám večného spánku Panny Márie thumbnail|Interiér chrámu Chrám večného spánku Panny Márie (známy aj ako Uspenská katedrála) je pravoslávnou katedrálou Fínskej pravoslávnej cirkvi v hlavnom meste Fínska, Helsinki.
Dejiny
Katedrála sa nachádza v historickom centre hlavného mesta Fínska v časti Katajanokka. Fínsko sa stalo v 19. storočí súčasťou Ruského impéria po víťazstvách Rusov nad Švédmi. Napriek tomu, že väčšina Fínov a Švédov, ktorí žili na území Fínska, vyznávala evanjelickú vieru (od obdobia reformácie v 16. storočí), časť obyvateľov sa hlásila k pravosláviu. Preto vzniká potreba postavenia dôstojného chrámu pre narastajúci počet pravoslávnych kresťanov. Základný kameň nového pravoslávneho chrámu bol položený v roku 1862. Stavba chrámu trvala takmer 11 rokov. Chrám bol slávnostne vysvätený 25. októbra 1868 a stal sa tak hlavným chrámom pravoslávnych veriacich v Helsinkách.
Architektúra
Chrám bol postavený v pseudobyzantskom architektonickom štýle, ktorý sa podobá na mnohé staroruské kamenné chrámy. Je to najväčší pravoslávny chrám v západnej a severnej Európe. Bol niekoľkokrát obnovený. Najväčšia rekonštrukcia sa konala v roku 1968, keď si chrám pripomínal svoju storočnicu. V roku 2006 bola pozlátená hlavná kupola chrámu. Katedrála je okrem pravidelných bohoslužieb aj miestom, ktoré navštívi veľké množstvo turistov.
Ollanta Humala
Ollanta Moisés Humala Tasso (* 26. jún 1962, Lima, Peru) je bývalý peruánsky vojenský dôstojník a politik, v roku 2011 zvolený za 94. prezidenta Peru. Úradu sa ujal 28. júla 2011.
Životopis
Ollanta Humala sa narodil v Lime v rodine známeho kečuánskeho právnika a politického aktivistu Isaaca Humalu, ktorý je ideologickým zakladateľom peruánskeho ľavicovo-nacionalistického hnutia Etnocacerista. Ollantov brat Antauro velil v januári 2005 niekoľkým desiatkam ozbrojencov (zväčša bývalých vojakov) z hnutia Etnocacerista, ktorý obsadili policajnú stanicu v mestečku Andahuaylas a požadovali odstúpenie prezidenta Alejandra Toleda. Akcia sa skončila smrťou niekoľkých policajtov a Antauro bol odsúdený na 25 rokov väzenia. Ollanta aktivity svojho brata odmietol a dištancoval sa od neho.
Humala v r. 1982 vstúpil do armády, kde dosiahol hodnosť podplukovníka. Na začiatku 90. rokov sa zúčastnil bojov proti maoistickej militantnej organizácii Svetlý chodník a v r. 1995 krátkej vojny medzi Peru a Ekvádorom o pohraničný región Cenepa. V októbri 2000 viedol Humala v mestečku Tacna na juhu Peru vojenskú vzburu miestnej posádky proti skorumpovanej vláde prezidenta Alberta Fujimoriho. Vzbura síce nebola úspešná, priniesla však Humalovi v Peru veľkú popularitu a po páde prezidenta Fujimoriho mu peruánsky kongres udelil pre akékoľvek stíhanie v súvislosti so vzburou amnestiu. Následne slúžil Humala do r. 2004 ako vojenský atašé v Paríži.
Katedrála evanjelickej cirkvi (Helsinki)
náhľad|Katedrála evanjelickej cirkvi v Helsinkách náhľad|Oltár v evanjelickej katedrále Evanjelická katedrála v Helsinkách (fín. Helsingin tuomiokirkko alebo Suurkirkko, švéd. Helsingfors domkyrka) je hlavnou dominantou hlavného mesta Fínskej republiky. Nachádza sa na Senátnom námestí a je hlavným cieľom turistov, ktorí navštívia hlavné mesto Fínska Helsinki.
Ollanta Humala
Životopis
V r. 2005 vystúpil z armády a založil vlastnú politickú stranu s názvom Peruánska nacionalistická strana. V nasledujúcom roku vystúpil ako jej kandidát za prezidenta, pričom ho začala podporovať aj veľká centristická strana Únia za Peru. Mal povesť silného peruánskeho vlastenca a v prvom kole prezidentských volieb získal najviac hlasov (30,6%), pred druhým kolom mu však uškodili radikálne výroky jeho otca Isaaca (hoci sa Humala od nich dištancoval), ako aj tvrdá protikampaň jeho kritikov, ktorí ho označovali za ľavicovo-nacionalistického populistu. V druhom kole ho tak s náskokom 10% hlasov porazil protikandidát Alan García.
Katedrála evanjelickej cirkvi (Helsinki)
Dejiny
Fínsko sa stalo súčasťou Ruského impéria po roku 1809 a práve v tomto čase sa stávajú aj Helsinki centrom Fínska. Dovtedy malé mesto sa začína meniť na centrum Fínska. Evanjelická katedrála sa začala budovať v roku 1830 a dokončená bola v roku 1852. Jej hlavným architektom bol nemecký umelec Karl Ludwig Engel a významný podiel na stavbe chrámu mal aj E.B. Lohrmann. Katedrála do roku 1917 niesla meno podľa svätého Mikuláša.
Architektúra
Katedrála je vybudovaná v neoklasicistickom architektonickom štýle. Chrám má pôdorys gréckeho kríža a okrem hlavnej veže aj štyri bočné veže. Veľmi sa podobá na pravoslávne chrámy z neďalekého Ruska. Stojí na vyvýšenom mieste na Senátnom námestí, ku ktorému vedie široké schodište. Interiér je veľmi jednoduchý a zdobia ho sochy nemeckých a fínskych reformátorov.
Ollanta Humala
Životopis
Humala kandidoval aj v nasledujúcich prezidentských voľbách v r. 2011, pričom sa opäť dostal do druhého kola, v ktorom so ziskom 51,5% hlasov porazil pravicovú kandidátku Keiko Fujimorovú (dcéru A. Fujimoriho) a stal sa tak 94. peruánskym prezidentom. Funkcie sa oficiálne ujal 28. júla 2011.
Daley Blind
Daley Blind (* 9. marec 1990, Amsterdam) je holandský futbalový obranca. V súčasnosti je hráčom klubu Bayern Mníchov.
Pullach im Isartal
Pullach im Isartal je obec v nemeckej spolkovej krajine Bavorsko. Preteká ňou rieka Isar.
V Pullachu sídli nemecká spolková spravodajská služba Bundesnachrichtendienst.
Čierny cesnak
Čierny cesnak je typická ingrediencia ázijskej kuchyne (najmä Japonsko a Kórea). Vzniká Maillardovou reakciou (nie fermentáciou), kedy sa celé cibuľa cesnaku vystaví zvýšenej teplote po dobu niekoľko týždňov. Potom sa farba strúčikov zmení z bielej na čiernu. Cesnak zmäkne, výrazná chuť čerstvého cesnaku pominie a cesnak nadobudne sladkú a pikantnú príchuť.
Lučšije pesni (2002)
Lučšije pesni je kompilačný album najväčších hitov od ruského hudobníka Nikolaja Noskova, ktorý vydal v roku 2002.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2014 – Ázia
1.fáza
16 najslabších tímov hrá 1. fázu. 16 tímov je umiestnených do 8 párov, ktoré hrajú doma a vonku. Zápasy sa hrajú od 29. júna do 3. júla 2011. 8 víťazov postupuje do 2. fázy.
2.fáza
8 tímov postupujúcich z 1.fázy doplní ďalších 22 vyššie postavených tímov v 2. fáze. 30 tímov je rozdelených do 15 párov. Hrá sa doma a vonku od 23. júla do 28. júla 2011. 15 víťazov postupuje do 3. fázy.
3.fáza
V 3.fáze 15 víťazov z 2.fázy doplní ďalších 5 tímov. 20 tímov bude hrať v 5 skupinách po 4 tímy. Hrá sa systémom každý s každým doma a vonku. Zápasy sa hrajú od 2. septembra 2011 do 29. februára 2012. 5 víťazov skupín a 5 mužstiev umiestnených na 2. mieste postupujú do 4.fázy.
Rozdelenie do košov:
Hodnotí sa podľa rebríčka FIFA z júla 2011.
4.fáza
5 víťazov a 5 mužstiev umiestnených na 2. mieste z 3.fázy hrajú 4.fázu. 10 tímov bude hrať v 2 skupinách systémom každý s každým doma a vonku. Zápasy sa hrajú od 3. júna 2012 do 18. júna 2013. 2 tímy na 3. mieste hrajú 5.fázu.
5.fáza
2 tímy umiestnené na 3. mieste zo 4.fázy hrajú 5.fázu - kontinentálne play - off. 2 tímy hrajú play - off doma a vonku. Zápasy sa hrajú od 6. septembra do 10. septembra 2013.
List Títovi
List Títovi alebo List apoštola Pavla Titovi alebo List (apoštola Pavla) Titovi (skratka Tít alebo Tit) je kniha Nového zákona.
Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. Zaraďuje sa medzi pastorálne listy.
List je skôr úradného než osobného charakteru. Pravdepodobne obsahuje prvky ranokresťanskej katechézy alebo vyznania viery.
Štruktúra
List má túto štruktúru:
Thomas Pesquet
Thomas Gautier Pesquet (* 27. február 1978, Rouen, Francúzsko) je francúzsky aerokozmický inžinier, pilot a astronaut ESA. V roku 2009 bol prijatý v nábore astronautov do Európskej vesmírnej agentúry a v roku 2010 úspešne dokončil základný výcvik pre let do vesmíru. V roku 2014 bolo oznámené jeho obsadenie v Expedícii 50/51 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), ktorá začala 17. novembra 2016. Späť na Zem sa vrátil 2. júna 2017 s veliteľom Olegom Novickým.
Život
Thomas Pesquet sa narodil 27. februára 1978, pochádza zo severofrancúzskeho mesta Rouen. V roku 2001 ukončil štúdium na Vysokej škole letectva a kozmonautiky (École Nationale Supérieure de l’Aéronautique et de l’Espace) ziskom magisterského titulu v odbore konštrukcia a riadenie kozmických lodí. Potom bol krátko zamestnaný vo francúzskej firme Thales Alenia Space a španielskej kozmickej spoločnosti GMV.
V rokoch 2002 až 2004 pracoval vo francúzskej vesmírnej agentúre (CNES) ako výskumný inžinier na autonómnych vesmírnych misiách. V roku 2004 podstúpil letecký výcvik pod spoločnosťou Air France a v roku 2006 začal lietať s lietadlom Airbus A320 ako komerčný pilot. Nalietal viac ako 2 300 hodín a stal sa tiež leteckým inštruktorom na A320.
V roku 2009 bol prijatý ako astronaut Európskej vesmírnej agentúry (ESA) a v novembri 2010 úspešne dokončil základný výcvik na astronauta. V roku 2014 bol vybraný ako aquanaut na podvodnom laboratóriu NEEMO 18, kde strávil deväť dní. V roku 2014 ESA oznámila jeho obsadenie v Expedícii 50/51 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Dňa 17. novembra 2016 vyštartoval z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz MS-03. Thomas bol tiež náhradníkom za astronauta ESA, Andreasa Mogensena, z Dánska, ktorý letel na ISS v septembri 2015 len na 10 dní. Dňa 13. januára 2017 uskutočnil Thomas Pesquet spoločne s americkým astronautom, Shaneom Kimbroughom, svoj prvý výstup do otvoreného vesmíru (EVA). Cieľom výstupu, ktorý trval 5 hodín a 58 minút, bola výmena batérií z energetického okruhu 1A v sektore S4 na priehradovej konštrukcii stanice. Dňa 24. marca 2017 absolvoval druhý výstup do otvoreného vesmíru s astronautom Shaneom Kimbroughom. Cieľom výstupu trvajúceho 6 hodín a 34 minút bola inštalácia nového riadiaceho počítača, príprava na oddelenie modulu PMA-3 a premazávanie staničného robotického ramena. Thomas Pesquet sa vrátil na Zem s veliteľom Sojuzu MS-03, Olegom Novickým, dňa 2. júna 2017, kedy návratový modul Sojuzu uskutočnil bezproblémové pristátie v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu. Po tomto lete má na konte 196 dní, 17 hodín a 50 minút strávených vo vesmíre.
Thomas Pesquet je najmladším astronautom ESA.
Matthäus Daniel Pöppelmann
Matthäus Daniel Pöppelmann (* 3. máj 1662, Herford – † 17. január 1736, Drážďany) bol nemecký staviteľ a dvorný architekt u saského dvora, najmä počas panovania kurfirsta Fridricha Augusta I. Silného.
Tvoril na pomedzí barokového a rokokového slohu. Podieľal sa na rekonštrukcii Drážďan po požiari v roku 1685. K jeho najznámejším dielam patria tri rokokové krídla Zwingeru, rekonštrukcia loveckého zámku Moritzburg, alebo projekt Augustovho mostu cez Labe.
List Galaťanom
List Galaťanom alebo List apoštola Pavla Galatským (skratka Gal alebo G alebo Ga) je kniha Nového zákona.
Prvý Petrov list
Obsah
List je adresovaný „... vyvoleným, čo sú ako cudzinci v diaspore v Ponte, Galácii, Kappadócii, Ázii a Bitýnii“. Menované územia sa nachádzajú na území dnešného Turecka.
List Galaťanom
Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. List sa obracia na kresťanov v Galacii. Galaťanov chce presvedčiť, že spásu si nemôžu zaslúžiť skutkami ale iba vierou v Krista.
Obsah
List Galaťanom má tieto časti:
Druhý Petrov list
Druhý Petrov list alebo Druhý list apoštola Petra alebo Druhý list Petrov (skratka 2 Pt) je kniha Nového zákona. Patrí k novozákonným deuterokánonickým knihám. Je zaradený medzi katolícke (tj. všeobecné) listy.
Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Petrovi. Proti Petrovmu autorstvu však existuje viacero námietok. Biblisti predpokladajú že list je závislý od Júdovho listu a že ho parafrázuje.
List napomína kresťanov aby sa držali viery, ktorú dostali od apoštolov. Má nasledujúcu štruktúru:
Druhý list Korinťanom
Druhý list Korinťanom alebo Druhý list apoštola Pavla Korintským (skratka 2 Kor alebo 2K) je kniha Nového zákona.
Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi.
List bol napísaný pravdepodobne v r. 57. Bol podnietený okolnosťami, ktoré sa odohrali po Prvom liste Korinťanom.
List Filipanom
List Filipanom alebo List apoštola Pavla Filipským (skratka Flp alebo F) je kniha Nového zákona.
Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi.
Je to Pavlov list z väzenia pre kresťanov vo Filipách. Je označovaný za list radosti, ktorú v ňom zdôrazňuje, hoci píše z väzenia.
List možno rozdeliť takto:
Gottfried Semper
Gottfried Semper (* 29. november 1803, Hamburg, Nemecko – † 15. máj 1879, Rím, Taliansko) bol nemecký novorenesančný architekt a teoretik architektúry.
Je známy svojimi dostavbami drážďanskej Semperopery a časti Zwingeru (obrazáreň) alebo Hottheateru vo Viedni.
Prvý list Timotejovi
Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. Zaraďuje sa medzi pastorálne listy.
List je adresovaný Timotejovi, ktorý je poverený vedením kresťanov v Efeze. obsahuje pastoračné pokyna ale aj teologické úvahy.
List možno rozdeliť takto:
List Efezanom
List Efezanom alebo List apoštola Pavla Efezským alebo List Efežanom (skratka Ef) je kniha Nového zákona.
Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. O jeho autorstve však biblisti stále diskutujú.
Spis má základné prvky listu ale podobá sa viac na homíliu. Štruktúra a niektoré ďalšie prvky sú podobné s Listom Kolosanom, „vykazujú početné paralely až na úroveň doslovného znenia“. Popri Liste Rimanom sa aj tu nachádza syntéza Pavlovej teológie.
Obsah
List sa člení na tieto časti :
List Kolosanom
List Kolosanom alebo List apoštola Pavla Kolosenským (skratka Kol) je kniha Nového zákona. Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. List je písaný z väzenia pre kresťanov v Kolosách.
Obsah
List Kolosanom možno rozdeliť takto:
Hlavná téma listu sa nachádza v kristologickom hymne (Kol 1,15-20).