cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piešťany
Svetské stavby
náhľad|Napoleonské kúpele. Klasicistické budovy z rokov 1822 – 1862. Jednou z najstarších svetských budov je Kurhotel (bývalé riaditeľstvo kúpeľov). Má pravdepodobne renesančné jadro, viackrát prestavované až do dnešnej podoby. Napoleonské kúpele sú súborom klasicistických budov postavených v troch etapách v rokoch 18221862. Kursalon (tiež Kúpeľná dvorana) je eklektická budova z roku 1893 podľa projektu I. Alpára. Sídli v nej Balneologické múzeum Imricha Wintera. Kúpele Františka Jozefa (niekedy len Františkove kúpele) z roku 1898 boli pomenované po panovníkovi Františkovi Jozefovi I.. Tento klenot architektúry od E. Pollacka zmizol z povrchu Kúpeľného ostrova v roku 1965 pre zlú statiku. Voda z rieky Váh totiž pretekala do bazénov. O šetrnejšom riešení napr. inom využití sa zrejme neuvažovalo. V západnej časti mesta sa nachádza bývalá obecná dieselová elektráreň „Elektrárňa Piešťany“ z roku 1906, v roku 2013 zrekonštruovaná ako kultúrne centrum. Zo secesnej éry sa zachovali tri významné hotelové komplexy. Prvým je Grand Hotel Royal (Slovan) z roku 1906 podľa projektu A. Oberländera. Od uzavretia v roku 1986 budova chátra, napriek tomu, že je kultúrna pamiatka secesného štýlu. Ďalšou secesnou stavbou je Hotel Lipa z roku 1912 od Henrika Böhma a Armina Hegedűsa s dvomi o poschodie prečnievajúcimi rizalitmi. Objekt je od 90. rokoch 20. storočia v dezolátnom stave. Thermia Palace-Irma je komplex kúpeľného hotela a balneoterapie opäť od Böhma a Hegedűsa, dokončený v roku 1912, jedno z vrcholných diel doznievajúcej secesie na Slovensku.
V meste sa nachádzajú aj viaceré kvalitné objekty z čias ČSR. Funkcionalizmus zastupujú súbor hotelov Excelsior a Eden od Pavla Weisza (19281930) či budova Poštového a telegrafného úradu od Emila Belluša. Zaujímavou je tiež Vodárenská veža z roku 1928 radiaca sa medzi ukážky funkcionalistickej technickej architektúry. Významnou pamiatkou z éry socializmu je Dom umenia z rokov 19741979 od F. Milučkého. Jedinou výškovou a zároveň najvyššou budovou v meste je so 60 metrami Hotel Magnólia.
Mosty
Stoja tu i dva osobité mosty. Krajinský most od J. Činčeru a I. Grebenika naprojektovaný v rokoch 19301931 a Kolonádový most od E. Belluša, ktorý je významnou funkcionalistickou stavbou z rokov 19301933, so sochou barlolámača od R. Kühmayera a leptami do skla od M. Benku.
Hospodárstvo a infraštruktúra
Ekonomika mesta a zamestnanosť jeho obyvateľov je do značnej miery naviazaná na tradíciu kúpeľníctva v meste. Najviac podnikateľských subjektov aj zamestnancov je viazaných v terciárnom sektore ekonomiky. Najväčším zamestnávateľom v Piešťanoch sú dlhodobo Slovenské liečebné kúpele Piešťany, a. s. (viac než 1000 zamestnancov v roku 2015). V oblasti kúpeľnej a zdravotnej starostlivosti sú významnými zamestnávateľmi s viac než 250 zamestnancami tiež FMC – dialyzačné služby, s.r.o., HOREZZA, a. s. (Vojenský kúpeľný ústav), Nemocnica Alexandera Wintera, n.o.; ďalej Národný ústav reumatických chorôb a tiež špecializovaný inštitút rehabilitácie a neurológie ADELI s.r.o. Strojársku, elektrotechnickú a zdravotechnickú tradíciu po významných podnikoch, ktoré v meste vznikli počas socializmu (Tesla, Chirana), udržujú STAKOTRA MANUFACTURING, ON Semiconductor, Chirana Progress či Diplomat – Dental Solutions. Medzi zamestnávateľov s viac než 250 zamestnancami sa zaraďuje ešte TAVOS, Mesto Piešťany a Home Credit.
Mesto má oproti krajskému a celoslovenskému priemeru vysoký počet obyvateľov s vysokoškolským vzdelaním (18,8 %) aj so stredoškolským vzdelaním s maturitou (38,6 % v roku 2015). V roku 2019 dochádzalo za prácou alebo štúdiom do Bratislavy denne viac než 4 500 ľudí, čo predstavuje vzhľadom na počet obyvateľov mesta najvyšší pomer zo všetkých miest Trnavského kraja a po Trnave, Pezinku a Stupave štvrtý najvyšší počet v absolútnych číslach na Slovensku.
Doprava
náhľad|[[Železničná stanica Piešťany]] Piešťany sú prístupné diaľnicou D1 (E75) Bratislava – Hričovské Podhradie. Križovatka ciest číslo 61 (Trnava – Trenčín) a 499 (Myjava – Topoľčany). Mestom prechádza železničná trať číslo 120 Bratislava – Žilina (od 1876). Medzinárodné letisko s charterovou dopravou (10 500 pasažierov v roku 2019) sa nachádza severne od centra mesta. Mestská hromadná doprava je zabezpečená jedenástimi autobusovými linkami. Už od obdobia po roku 1945 je v meste zvýšená hustota cyklistov, Piešťany sú známe tiež pod prezývkou mesto bicyklov pre časté využívanie cyklodopravy v rámci mesta.
Približne v období rokov 18301930 sa v Piešťanoch rozvinul jedinečný spôsob osobnej dopravy medzi Starými Piešťanmi, Teplicami a Kúpeľným ostrovom, tzv. infanteristické vozíky. Šlo o človekom ťahané dvojkolesové vozíky na prevoz kúpeľných pacientov v nepriaznivom počasí na štýl taxíkov, ich prevádzkovatelia sa volali infanteristi. Tento vedľajší spôsob obživy pre chudobnejšie vrstvy obyvateľstva sa z obce vytratil po zriadení omnibusových a autobusových liniek.
Príroda
Najväčším a najstarším parkom je Sad Andreja Kmeťa. Na kúpeľnom ostrove je Kúpeľný park. Neďaleko mesta v katastrálnom území obce Banka je lesopark Červená Veža (tiež Rádiový vrch). Školský park Strednej záhradníckej školy (Botanická záhrada) slúži na pedagogické účely a je verejnosti neprístupný. Na priehrade Sĺňava bola vyhlásená študijná plocha vďaka hojnému počtu hniezdisk vzácnych vtákov. Na časti Vážskeho ostrova v katastrálnom území mesta je obecné chránené územie Lido.
Šport a turistika
náhľad|[[Piešťanské Čajky hrajú v Diplomat aréne zápas basketbalovej extraligy proti MBK Ružomberok.]] Mesto má veľké množstvo športovísk (zimný štadión, futbalový štadión, basketbalovú halu, deväťjamkové golfové ihrisko, squashové a tenisové kurty, kryté plavárne), vodné športy ako kanoistika, veslovanie či jachting možno pestovať na jazere Sĺňava (vodnolyžiarsky vlek na Ratnovskej zátoke). V okolí je množstvo značených turistických chodníkov. Piešťany ležia na Vážskej cyklomagistrále. Okolo Sĺňavy sú vybudované kvalitné cyklotrasy. Neďaleko sa nachádza rekreačné stredisko Bezovec s množstvom zjazdoviek a umelým zasnežovaním. Športu sa venujú štyri telovýchovné jednoty a 36 športových klubov.
Najstarším pôsobiacim športovým klubom v meste je futbalový klub PFK Piešťany, založený v roku 1912. V sezóne 20202021 hral v V. lige západ. V meste pôsobí od roku 1937 hokejový tím ŠHK 37 Piešťany, ktorý hral v rokoch 2012-2016 v najvyššej hokejovej súťaži, od neho sa odčlenil hokejový klub HK Havrani Piešťany. Od roku 2012 v meste funguje ženský basketbalový klub Piešťanské Čajky, ktorý získal šesť druhých miest v Basketbalovej extralige žien. Od roku 1991 tu pôsobí z palubovkových športov tiež hádzanársky tím MHK Piešťany, viacnásobný účastník extraligy či florbalový klub FBC Páv Piešťany. Dlhodobú tradíciu majú v meste vodné športy všeobecne, či už v bazénoch alebo na otvorenej vode na Váhu a Sĺňave. Z plaveckých športov fungujú v meste tri kluby – vodnopólový KVP Kúpele Piešťany (víťaz mužskej československej ligy v sezóne 1965/66 a ženskej 1. ligy v sezóne 2015/16) a dva plavecké kluby – ŠPK Kúpele Piešťany, ktorého odchovankyňou je tiež olympijská medailistka Martina Moravcová, a Piešťanský plavecký klub.
Piešťany bývajú často hostiteľským mestom pre hokejové podujatia juniorov svetovej úrovne.
Piešťany sa zapísali do povedomia hokejovej verejnosti najmä hromadnou bitkou medzi hokejistami Kanady a Sovietskeho zväzu, ktorá sa odohrala v roku 1987 počas Juniorských majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji. Viacerí mladí hráči z oboch výberov sa stali neskôr známymi hokejovými hviezdami.
Konali sa tu dva svetové šachové turnaje, v roku 1912 vyhral poľský Akiba Rubinstein, v roku 1922 ukrajinský Jefim Bogoľubov. V roku 1938 sa tu konali majstrovstvá sveta v šerme.
Čestní občania
Zoznam čestných občanov Piešťan, v zátvorke rok udelenia čestného občianstva; spracované podľa :
NGC 3378
NGC 3378 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Daktyl
Daktyl je stopa (rytmická jednotka) skladajúca sa z jednej prízvučnej a dvoch neprízvučných slabík (—∪∪) a tvorí sylabotonický veršový systém. Daktylský verš je v slovenskej poézii zriedkavejší ako trochejský, používal ho napr. Pavol Országh Hviezdoslav v známej balade Zuzanka Hraškovie.
Záblatí
Záblatí môže byť:
Saint-Pardoux-du-Breuil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Walter Matthau
Walter Matthau (* 1. október 1920, New York, USA† 1. júl 2000, Santa Monica, Kalifornia, USA) bol americký herec, otec herca a režiséra Charlesa Matthaua, držiteľ ceny Americkej filmovej akadémie Oscar i prestížnej americkej divadelnej ceny Tony.
Životopis
Pochádzal z nezámožnej prisťahovaleckej rodiny, jeho otec bol ruský pravoslávny kňaz, matka bola židovského pôvodu. Od detstva si na Manhattane privyrábal na živobytie rôznymi pomocnými prácami, neskôr pracoval aj ako boxerský inštruktor a tréner basketbalu.
U televízie a filmu sa začal objavovať iba na počiatku 50. rokov, kedy spočiatku hral drobné a epizódne roly, často hral rôznych lotrov, nesympatických antihrdinov či ľudí na okraji spoločnosti.
Medzi hviezdy amerického filmu sa presadil až v 60. rokoch 20. storočia vďaka režisérovi Billy Wilderovi, kedy úspešne vytvoril komickú dvojicu s Jackom Lemmonom.
Dostál (priezvisko)
Dostál je rozšírené české priezvisko. Najčastejšie je v mestách Praha, Olomouc a Ostrava. Na Slovensku je najrozšírenejšie v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Dostál.
Jászberénsky obvod
Jászberénsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe. Jeho sídlom bolo mesto Jászberény.
Tichý svedok
Tichý svedok je britský kriminálny seriál z produkcie BBC o tíme súdnych expertoch. Prvýkrát sa seriál vysielal dňa 1. októbra 1996 a skončil 6. novembra 2008. Seriál je dielom Nigela McCreryho, bývalého detektíva z oddelenia vrážd v Nottinghame. Seriál je založený na príbehu profesorky Helen Witwell, súdnej patologičky.
Quilen
Quilen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Časomerný veršový systém
Časomerný veršový systém je veršový systém založený na striedaní krátkych a dlhých slabík, obyčajne bez rýmov. Dominoval v období klasicizmu v tvorbe J.Hollého a J. Kollára. Hoci má grécky pôvod, v slovenskej poézii sa udomácnil prostredníctvom latinčiny. Slovenčina má isté predpoklady na časomieru, lebo v porovnaní s inými jazykmi rozlišuje dlhé a krátke slabiky.
Tento typ veršu patrí do historickej verzológie, uplatňoval sa hlavne v starogréckej a latinskej poézii. Pomerne obmedzená realizácia časomiery je podmienená zvláštnosťami jazyka. V starogréčtine dĺžka samohlásky funguje ako fonologický činiteľ, slovný prízvuk je melodický. So snahou organizovať verš časomerne sa stretávame aj v novodobých európskych jazykoch. Bolo to v tých vývinových obdobiach, ktoré programovo nadväzovali na antiku (renesancia, klasicizmus). V slovenskej a českej poézii bola snaha v období osvietenstva a klasicizmu organizovať verš časomerne na poprednom mieste. Pokúsili sa o to najmä:
Podľa zásad časomernej prozódie si vyslovenie každej slabiky vyžaduje určitý čas; na vyslovenie dlhej slabiky treba raz toľko času ako na vyslovenie krátkej slabiky. Jednotka, ktorou sa meria trvanie slabiky, sa volá móra. Vyslovenie krátkej slabiky trvá jednu móru a vyslovenie dlhej slabiky dve móry. Ťažká doba v časomiere si vyžaduje dlhú slabiku a ľahká doba krátku. Existujú dva druhy slabičných dĺžok (spôsobujúcich ťažké doby verša):
NGC 3380
NGC 3380 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Záhoří
Záhoří môže byť:
Léon Brunschvicg
Léon Brunschvicg (* 10. november 1869, Paríž, Francúzsko – † 2. február 1944, Aix-les-Bains) bol francúzsky filozof.
Štátna cesta 27 (Maďarsko)
Štátna cesta 27 je maďarská hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ), ktorá začína v meste Sajószentpéter a pokračuje cez obce Edelény, Szendrőlád, Szendrő a Bódvaszilas až na slovenské hranice pri obci Tornanádaska.
Karcagský obvod
Karcagský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe. Jeho sídlom bolo mesto Karcag.
Heineken Open
Heineken Open je tenisový turnaj mužského okruhu ATP International Series, ktorý sa hrá na dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Celková dotácia turnaja je 436 000 USD.
Konstantinidis (priezvisko)
Konstantinidis (Κωνσταντινίδης) je grécke priezvisko. V Česku je zriedkavé, najčastejšie je v Prahe, na Slovensku sa takmer nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Konstantinidis.
Zdrobnenina
Zdrobnenina alebo zdrobnené slovo alebo deminutívum (z lat. minutus malý, drobný) je expresívny lexikálny prostriedok, ktorý má kladné citové zafarbenie. V slovenčine sa deminutíva tvoria príponami.
Deminutíva tvoria silnú vrstvu expresívnych pomenovaní. Môžu mať rôznu štylisticko-sémantickú funkciu, závislú od toho, v akom kontexte sa použijú:
Ženský rod
Protipríklad, keď je použitá prípona pre zdrobneniny a nejde o zdrobneninu, prípadne o opak:
Zahrádky
Zahrádky môžu byť:
Chudík (priezvisko)
Chudík je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Bratislave, Žiline a Starej Turej. V Česku je najčastejšie v meste Veselí nad Moravou.
Známi nositelia
Pozri v článku Chudík.
Denník (literatúra)
Denník je literárny žáner epického, monografického charakteru. Denník obyčajne obsahuje najdôležitejšie, najzaujímavejšie zápisy o osobných a verejných udalostiach ovplyvňujúcich pisateľa. O udalostiach autor podáva správu väčšinou zo svojho uhla pohľadu prezentujúc vlastný názor o nich. Udalosti sú spravidla opisované v chronologickom poradí v denných intervaloch. Denník sa vedie a môže byť v ňom aj fikcia, teda dokreslenie istej udalosti/dňa. Denník si nepíšeme, ale vedieme. Denníky sa stávajú predpokladom pre biografické (životopisné) diela.
Štorchův dům
thumb|Štorchův dům
Štorchův dům je dom č. p. 552 na Staromestskom námestí (č. 16) v Prahe medzi Sixtovým domom a domom U Kamenného beránka. Niekedy je nazývaný aj dom U Kamenného obrazu Panny Marie, U Kamenné Panny Marie, U Černých vrat, U Černých dveří, alebo Maršálkovský dům podľa staršieho domu, ktorý stál na jeho mieste a bol zbúraný v roku 1896. Dom je chránený ako kultúrna pamiatka.
Štorchův dům bol postavený v rokoch 1896 – 1897 pre nakladateľa Alexandra Štorcha podľa návrhu architekta Friedricha Ohmanna v štýle vladislavskej gotiky. Fresky zhotovil Mikoláš Aleš, je na nich vyobrazený Jan Amos Komenský, píšuci mních, sv. Václav na koni, svätec v plášti, znak Českého kráľovstva, znak hlavného mesta Prahy, bocian ako Štorchov emblém a ďalší. Nad vchodom je socha Madony, okolo okna na arkieri sú sochy evangelistov.
Dom vyhorel počas Pražského povstania v roku 1945 a bol obnovený v roku 1948. Ďalšie úpravy prebiehali v rokoch 1972, 1986 – 1987 a 1993.
NGC 3381
NGC 3381 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Saint-Pardoux-Isaac
Saint-Pardoux-Isaac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Quœux-Haut-Maînil
Quoeux-Haut-Maînil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Detektívka
Detektívka môže byť:
Derniéra
Derniéra je posledné uvedenie divadelnej hry alebo filmu. V médiach sa tento pojem využíva aj pri poslednom konaní športového podujatia. Opakom derniéry je premiéra.
Aul
náhľad|Gunib – Domovský aul Šamila (tretieho Imáma [[Dagestanu). Fotografia Sergeja Michajloviča Prokudina – Gorského, začiatok 20. stor.]] Aul – Turkický výraz awıl (rusky аул, čečensky:oil). Pôvodne znamenal sídlo (väčšinou nomádske sídlo poľnohospodárskeho charakteru), neskôr sa význam preniesol na označenie rodu – rodiny, vo východnom Kaukaze ako označenie horskej dediny. V Kaukazskej horskej oblasti Svaneti v Gruzínsku sú auly s ich typickými stredovekými vežami súčasťou pamätihodností zapísaných na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.
Kunszentmártonský obvod
Kunszentmártonský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe. Jeho sídlom bolo mesto Kunszentmárton.
Technológ (bábky)
Technológ je často rezbárom, obvykle však vylepšuje a navrhuje konštrukciu a pohybový mechanizmus bábok, spravidla marionet. Robí tak podľa výtvarných návrhov výtvarníka, nie je však vôbec neobvyklé, že osoba výtarníka a technológa splýva. Pravidlom to bolo v minulosti, dnes je to časté v amatérskom divadle.
Swing Life Away
„Swing Life Away“ je skladba americkej melodic hardcorovej a hardcore punkovej skupiny Rise Against z ich albumu Siren Song of the Counter Culture. Pôvodne napísaná skladba Timom McIlrathom a Neilom Hennessym sa odlišuje od ostatných skladieb Rise Against pretože bola hraná a nahraná akusticky. Texty sú optimistickejšie a hovoria o spokojnosti s nie celkom perfektným životom, aj keď skupina udržiava v textoch svoje charakteristické témy ako vlastné analýzy a nádej. Na show na Festival Hall v Melbourne, McIlrath uviedol, že pieseň bola napísaná o dobrých priateľoch skupiny, ktorí skupine pomohli keď bola menej známa.
Prehľad výkonnosti
Skladba „Swing Life Away“ dosiahla #12 v hitparáde Billboard Modern Rock a bol to ich jediný úspešný singel, kým nevydali „Prayer of the Refugee“ v roku 2006.
Aero L-39 Albatros
Ide o prvý typ cvičného prúdového lietadla druhej generácie a jeden z prvých typov s dvojprúdovým motorom. L-39 sa stal jednotným cvičným lietadlom armád Varšavskej zmluvy (s výnimkou Poľska), v 70. a 80. rokoch bol v počte približne 2 800 kusov súčasťou leteckého parku letectiev troch desiatok štátov a zostáva najpoužívanejším prúdovým cvičným lietadlom na svete.
L-39 Albatros je všestranné lietadlo určené pre základný, pokročilý aj bojový letecký výcvik, vo verziách, ktoré umožňujú inštaláciu výzbroje. Môže byť použitý aj ako ľahké bojové lietadlo, obmedzene môže pôsobiť aj proti vzdušným cieľom. Vďaka skvelým letovým vlastnostiam a ľahkej ovládateľnosti je vhodný aj pre leteckú akrobaciu, ktorú s týmto typom predvádzala i slovenská akrobatická skupina Biele Albatrosy (1991 – 2004). Medzi ďalšie prednosti Albatrosu patrí jeho vysoká spoľahlivosť, jednoduchosť a nenáročnosť na obsluhu. Lietadlo je navrhnuté tak, aby mohlo pôsobiť bez problémov aj z nespevnených plôch (vstupy vzduchu vysoko nad zemou, kryté pred nečistotami krídlom, zakryté podvozkové šachty).
Lietadlo bolo navrhnuté ako súčasť komplexného výcvikového systému, kam patrí aj pilotný trenažér TL-39, trenažér katapultáže NKTL-39, pozemné kontrolné zariadenie KL-39 a cvičný terč KT-04.
Vznik a vývoj
thumb|left|L-39C Albatros [[Vzdušné sily Armády Českej republiky|Vzdušných síl AČR]]
Vznikol prirodzeným pokračovaním vývoja typu Aero L-29 Delfín. Jeho vývoj prebiehal od roku 1964 v konštrukčnej dielni Ing. Jána Vlčka. Základnou pohonnou jednotkou L-39 sa stal dvojprúdový motor Al-25, ktorý bol pôvodne vyvíjaný motorárskym závodom Progress v Záporoží pre lietadlo Jak-40. Lietadlo L-39 Albatros prvýkrát vzlietlo 4. novembra 1968, pilotované skúšobným pilotom Ing. Rudolfom Duchoňom. Ďalšie letové skúšky, avšak už s novým motorom Al-25TL, s ťahom 16, 87 kN, prebiehali koncom roka 1971. Výroba sa začala v roku 1972 a 28. marca 1972 bolo vzdušnými silami Československej ľudovej armády prebrané prvé lietadlo L-39 Albatros. Typickými znakmi konštrukcie je dolnoplošná koncepcia a charakteristické mierne ubiehajúce krídla, so zužujúcim sa pôdorysom a charakteristickými 100 litrovými palivovými nádržami na ich koncoch. Na zadnej hrane krídel sa nachádza dvojica pristávacích klapiek ležiacich vnútri priečneho kormidla a klapky sú oddelené od priečneho kormidla malou krídlovou medzerou. Oproti L-29 má kabína značne zmodernizované prístrojové a navigačné vybavenie, účinnejšiu klimatizáciu, vystreľovaciu sedačku VS-BR1 s možnosťou záchrany od nulovej výšky, pri rýchlosti aspoň 130 km/h. L-39 je charakteristický ľahkým vyberaním sa z vývrtky. Spoľahlivosť celého stroja je posilnená inštaláciou navigačného systému RSBN a PRMG.
Základný cvičný model nie je vyzbrojený, má len 2 závesníky (2 x UB-16 alebo 2 x R3S, bomby 2 x 100 kg a cvičné zbrane). Ľahké útočné verzie majú 4 závesníky pre výzbroj rôzneho druhu. Verzia L-39ZA má tiež inštalovaný dvojhlavňový 23 mm kanón GŠ-23. Postupné zdokonaľovanie základného L-39C viedlo k výrobe ďalších verzií: L-39V určeného na ťahanie cvičných terčov, cvičného ozbrojeného L-39ZO, L-39ZA určeného na útoky proti pozemným cieľom a prieskum. Existuje aj verzia L-139, vybavená západnou avionikou a pohonnou jednotkou, avšak tá si doteraz nenašla odberateľa. Zlepšovanie letových charakteristík videlo koncom 80. rokov 20. storočia k výrobe verzie L-39MS, známej aj ako L-59, ktorej prvým odberateľom sa stal v januári 1993 Egypt. Najväčším zahraničným odberateľom Albatrosu sa stal ZSSR, ktorý odobral 2 080 ks. Nástupcom stroja L-39 boli neskôr jeho zdokonalené verzie L-59 a jeho najnovší variant L-159 Alca.
Operačné nasadenie
thumb|right|Ruské L-39 počas akrobacie, 2005 thumb|right|Akrobatické vystúpenie skupiny Patriots Jet team thumb|right|Breitling Jet Team počas vystúpenia v Anglicku v roku 2014
Albatros sa do konca 80. rokov stal jedným z najrozšírenejších cvičných prúdových lietadiel na svete. Používaný bol najmä v krajinách Varšavskej zmluvy, okrem Poľska, ktoré používalo vlastný typ PZL TS-11 Iskra. Do polovice 90. rokov bol spolu s L-29 hlavným cvičným lietadlom pre pokračovací letecký výcvik aj v ZSSR. Napriek tomu, že sú Albatrosy postupne nahrádzané modernejšími typmi, tisícky týchto strojov zostáva dodnes v aktívnej službe ako cvičné lietadlá. Rovnako veľa týchto lietadiel vlastnia súkromní vlastníci po celom svete. V Spojených štátoch, kde sa ich cena pohybuje v rozmedzí 200 000 až 300 000 USD, si Albatrosy obľúbili letci hľadajúci rýchle a agilné lietadlo. Ich popularita viedla k zaradeniu tohto lietadla do pretekov Reno Air Race v kategórii strojov s prúdovým motorom. V polovici marca 2006 bolo vo federálnom registri lietadiel USA zaregistrovaných 257 Albatrosov.
V súčasnosti využíva vynikajúce letové vlastnosti strojov L-39 niekoľko akrobatických skupín:
L-39 na Slovensku
Pri delení majetku ČSFR v roku 1993 získala SR 8 ks L-39C (evidenčné čísla:0101, 0102, 0111, 0112, 0442, 0443, 4355, 4357), 9 ks L-39ZA (evidenčné čísla: 4701, 4703, 4705, 4707, 4711, 1701, 1725, 1730, 3905) a 2 ks L-39V (evidenčné čísla:0730 a 0745). Stroje L-39C boli od 1.januára 1993 zaradené k 1. letke 5. školského leteckého pluku na letisku v Košiciach, z ktorého bolo v roku 1995 sformované Výcvikové stredisko letectva.
thumb|right|Slovenský L-39C (4357) vo farbách [[Biele Albatrosy|Bielych Albatrosov, júl 1993]]
Počas reorganizácie v roku 2001 bolo Výcvikové stredisko letectva v Košiciach zrušené a šesť strojov L-39C bolo preradených k Vojenskej leteckej akadémii gen. M.R. Štefánika v Košiciach a boli označované ako výcviková letka. Letisko Sliač a jeho 1. stíhací letecký pluk získal 1.januára 1993 päť strojov L-39ZA (evidenčné čísla: 4701, 4703, 4705, 4707, 4711), jeden stroj L-39ZA(1701) získal 2. zmiešaný letecký pluk na letisku Trenčín. Zostávajúce tri stroje (evidenčné čísla:1725, 1730, 3905) boli zaradené k 3. stíhaciemu bombardovaciemu leteckému pluku na letisku Kuchyňa. V marci 1993 boli odsunuté do Trenčína, odkiaľ požičali jeden L-39ZA (ev.č. 3905) na základňu Sliač. Trojica strojov L-39ZA bola v druhej polovici roka 1994 presunutá k 33. stíhaciemu bombardovaciemu krídlu na letisku Kuchyňa. Rok 1995 znamenal pre všetky L-39ZA zaradenie k 31. stíhaciemu krídlu z letiska Sliač. Koncom roka 2001 boli zaradené k Výcvikovej letke. Stroje L-39V boli 1. januára 1993 priradené k 5.leteckému školskému pluku v Košiciach a v roku 1995 k Výcvikovému stredisku letectva. Počas reorganizácie boli v roku 2001 presunuté na leteckú základňu Sliač, kde v roku 2006 boli vyradené z dôvodu ukončenia technického života. Výcviková letka má súčasnosti k dispozícii 9 lietadiel L-39 Albatros. Na základe vyhlásenia vtedajšieho ministra obrany Ľubomíra Galka sa šesť strojov podrobí generálnym opravám, čím bude zabezpečená ich ďalšia letová činnosť.
Modernizácie
V rokoch 1996 a 1997 sa šestica strojov L-39C podrobilo generálnym opravám, počas ktorých im vymenili predné časti trupu a ich životnosť bola predĺžená o 5 rokov. Rozhodnutie o modernizácii lietadiel inštalovaním nových krídel a zadnej časti trupu s chvostovými plochami bolo prijaté v rokoch 2000 až 2001. Tým ich životnosť bola predĺžená o 15 rokov, s opravami naplánovanými na každých 5 rokov. Modernizovaná bola taktiež ich avionika. Projekt modernizácie bol vyhotovený leteckou akadémiou. Prvým strojom ktorý sa jej podrobil bol L-39C s ev. č. 0111. V septembri roku 2003 bol prevzatý Výcvikovou letkou. Jeho prelet na leteckú základňu Sliač sa uskutočnil 15. apríla 2004. V rokoch 2002 až 2005 sa tri stroje L-39ZA modernizáciou avioniky. Prvý modernizovaný stroj s ev. č. 1725 bol osadený prístrojmi v metrických mierach, avšak v roku 2006 bolo uložené z dôvodu nekompatibility. Zvyšná dvojica strojov L-39ZAM s ev. č. 1701 a 1730 boli doplnené ďalšou dvojicou L-39ZAM s ev. č. 4703 a 4707. Letecký park Výcvikovej letky v súčasnosti pozostáva z 5 ks modernizovaného modelu L-39CM (evidenčné čísla:5252, 5253, 5254, 5301 a 5302). Všetky sa museli v roku 2011 podrobiť generálnym opravám. Na stroji s ev. č. 5301 už oprava prebieha v leteckých opravovniach Trenčín. Stroj L-39CM (5252) bol v oprave od apríla 2011, L-39CM (5253) od mája 2011, a L-39CM (5254) od júna 2011. Vo výzbroji letka má aj 4 ks L-39ZAM (evidenčné čísla:1701, 1730, 4703, 4707). Strojom s ev. č. 1701 a 1730 vyprší v roku 2012 technická životnosť a budú nahradené 2 ks uložených L-39ZA, ktoré prejdú generálnou opravou. V decembri 2011 podpísalo ministerstvo obrany kontrakt s českou firmou Aero Trade, ktorá predĺži životnosť drakov všetkých slovenských L-39ZAM.
thumb|right|Rozobratý slovenský L-39C na letisku v Košiciach, 2003
Nehody v slovenskom letectve
Počas nácviku skupinovej zlietanosti akrobatickej skupiny Biele Albatrosy, dňa 17. júla 1996, po zrážke v turbulencii havaroval L-39C s ev. č. 4357. Jeho piloti - pplk. Marián Sakáč a kpt. Róbert Rozenberg sa katapultovali. Skupina Biele Albatrosy prišla o ďalší L-39C s ev. č. 4355 na letisku Sliač dňa 3. júna 2000, počas ich vystúpenia. Pri tejto nehode zahynul pilot mjr. Ľuboš Novák. Dňa 14. septembra 2000 sa zrútil L-39ZA s ev. č. 3905 pri obci Ožďany, pričom jeho pilot kpt. Pavol Serbín sa katapultoval. Dňa 29. októbra 2002 počas výcviku pilotov maďarskej národnosti zrútilo lietadlo L-39ZA s ev. č. 4705. Nehoda sa odohrala pri obci Kalša a jeho piloti - inštruktor Jenő Vadas a žiak Gyula Molnár sa katapultovali. V oblasti medzi mestom Sliač a obcou Kováčová sa 10. októbra 2018 o 14:07 hod. zrútil kvôli zlyhaniu motora L-39ZAM Albatros (reg. č. 4711), pričom sa piloti úspešne katapultovali a z incidentu vyviazli bez zranení. K udalosti došlo pri plnení cvičných úloh – vzdušných bojov a pri príprave na pristátie na sliačskom letisku. „Lietadlo už bolo v pristávacej konfigurácii, malo už vysunutý podvozok a klapky,“ priblížil veliteľ Vzdušných síl OS SR generálmajor Ing. Ľubomír Svoboda.
Občianska vojna v Sýrii
V roku 2012 použila sýrska vláda lietadlá L-39ZA proti bojovníkom Sýrskej oslobodeneckej armády v regiónoch Alepo a Rastane. L-39ZA útočili na pozemné ciele bombami a neriadenými raketami S-5, čím kryli postup vládnych pozemných jednotiek. Prvé straty zaznamenali sýrske vzdušné sily 13. októbra 2012, keď bol zostrelený sýrsky Albatros nad dedinou Khan al-Asal. Piloti Chaysam Ismail Juneida a Mohammed Salman Mohammed sa síce stihli katapultovať, bolo to však príliš nízko na to, aby si zachránili život. O dva dni na to bolo zostrelené ďalšie lietadlo L-39ZA sýrskych vzdušných síl. Obaja piloti sa stihli katapultovať, avšak padli do zajatia. Jeden z pilotov, Moti Šaban Abbas, neskôr v zajatí zomrel. Dňa 14. novembra bolo zasiahnuté v poradí už tretie lietadlo L-39ZA, ktoré sa následne počas pristávania zrútilo a začalo horieť. Pilot haváriu prežil, neskôr však zomrel na popáleniny. K strate ďalšej L-39ZA došlo 27. novembra 2012, pričom piloti sa stihli katapultovať. Bolo to však príliš nízko, čo spôsobilo, že jeden z pilotov to neprežil a druhý vyviazol so zlomenou nohou. V roku 2014 obsadili bojovníci Islamského štátu letecké základne Tabqa a Kshesh, na ktorých bolo dislokovaných niekoľko strojov L-39. Na internete sa objavilo niekoľko fotografií militantov, pózujúcich s Albatrosmi a deklarujúcich vznik vzdušných síl ISIS. S odstupom času sa však ukázalo, že išlo len o propagandu, keďže sa žiadne z ukoristených lietadiel nepodarilo nasadiť do bojov proti vládnym silám.
Používatelia
thumb|400px|Používatelia lietadiel L-39 Albatros: Modrá: súčasní vojenskí používatelia Tyrkysová: súčasní civilní používatelia Červená: bývalí vojenskí používatelia
thumb|right|Lietadlá Aero L-39C Albatros patriace [[Afganské vzdušné sily|Afganským vzdušným silám]] thumb|right|Estónsky L-39C thumb|right|L-39ZO [[Maďarské vzdušné sily|maďarských vzdušných síl]] thumb|right|Nigérijské L-39ZA počas letu thumb|right|Thajské L-39ZA/ART
Špecifikácie (L-39C Albatros)
thumb|450px
Shades of Deep Purple
Shades Of Deep Purple je prvý album britskej hardrockovej skupiny Deep Purple. V Spojenom kráľovstve vyšiel v júli 1968.
Charakteristika albumu
Albumový debut Deep Purple nesie ešte počuteľné stopy 60.rokov. Spev Roda Evansa je oveľa uhladenejší ako neskorší hardrockový expresívny prejav Iana Gillana. Aj zvuk má základy očividne ešte v bigbítovom sounde šiestej dekády. Napriek tomu je však na albume poznať, že Deep Purple vychádzajú z trochu iných koreňov ako v tej dobe kulminujúca beatlesovská generácia. Mimochodom, práve Beatles sú na albume zastúpení aj vydarenou coververziou piesne „Help“. Veľmi výrazná je však predovšetkým iná coververzia - skladba „Hush“, ku ktorej sa budú Deep Purple vracať ešte po veľa rokoch.
Tvorcovia
Album bol nahratý v júli 1968 v Pye studios v Londýne pod vedením Barryho Ainswortha.
Eder
Eder môže byť:
NGC 3382
NGC 3382 je dvojhviezda v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil írsky astronóm Lawrence Parsons 5. apríla 1874.
Ruleta
Ruleta je hazardná hra, ktorá vznikla koncom 18. storočia vo Francúzsku. Od toho je odvodený aj jej názov. Roulette totiž znamená vo francúzštine malé koleso. Základom rulety sú dve sústredné kolesá. To menšie je pohyblivé a nachádza sa na ňom 37 alebo 38 chlievikov, záleží na type hry. Polia sú rozdelené v rovnakom pomere medzi čiernu a červenú farbu. Ostatné jedno, či dve sú potom zelené.
História
Prvé zmienky o rulete môžeme nájsť už v starovekej Číne. Hra, ktorú poznáme dnes, potom začala vznikať na konci 17. storočia. Základy jej dal francúzsky matematik a fyzik Blaise Pascal, ktorý tento princíp využil pri zostavovaní Perpetum Mobile.
Po prvýkrát sa ruleta hrala v roku 1796 v Paríži. Takmer o päťdesiat rokov neskôr sa dočkala vylepšenia. Bratia Blancovci pridali k stávajúcim 36 číslam jedno ďalšie. Tým bola zelená 0. Potom sa dostala aj do francúzskych kolónií v USA, kde jej bola pridaná dvojitá nula (00) a vznikla jej americká verzia
Online ruleta
Koncom 90. rokov 20. storočia sa začala hrať ruleta aj na internete. Online ruleta sa ponúka v mnohých verziách a variantoch. Okrem toho si ju hráč môže zahrať odkiaľkoľvek. Stačí k tomu len počítač, chytrý telefón či tablet a pripojenie na internet. Veľkou výhodou je tiež veľký rozptyl stávok a niektoré špeciálne stávky.
Druhy rulety
Európska ruleta: má 37 čísel. 18 červených, 18 čiernych a jednu zelenú 0. Hodnota house edge je 2,7 percenta.
Americká ruleta: má 38 čísel. 18 červených, 18 čiernych a dve zelené nuly, 0 a 00. Hodnota house edge je 5,26 percenta.
Francúzska ruleta: má 37 čísel. 18 červených, 18 čiernych a jednu zelenú 0. Od európskej sa líši pravidlom „La Partage“ a iným usporiadaním hracieho stolu. Hodnota house edge je 1,35 percenta.
Americká a európska ruleta sa tiež líši poskladaním čísel na malom kolese.
Evanjelium podľa Judáša
Evanjelium podľa Judáša je starší náboženský rukopis datujúci sa k štvrtému alebo piatemu storočiu nášho letopočtu, ktorého text bol čiastočne zrekonštruovaný v roku 2006. Pôvodný dokument pochádza zrejme z prostredia gnostickej sekty kainitov a je jedným z gnostických evanjelií, ktoré drvivá väčšina súčasných kresťanov nepovažuje za inšpirované Bohom. Predpokladá sa, že by mohol byť kópiou z Judášovho evanjelia, ktoré v spise Adversus haereses spomína sv. Irenej z Lyonu.
Ruleta
Druhy rulety
Európska verzia: 0, 32, 15, 19, 4, 21, 2, 25, 17, 34, 6, 27, 13, 36, 11, 30, 8, 23, 10, 5, 24, 16, 33, 1, 20, 14, 31, 9, 22, 18, 29, 7, 28, 12, 35, 3 a 26.
Americká verzia: 0, 28, 9, 26, 30, 11, 7, 20, 32, 17, 5, 22, 34, 15, 3, 24, 36, 13, 1, 00, 27, 10, 25, 29, 12, 8, 19, 31, 18, 6, 21, 33, 16, 4, 35, 14 a 2.
Vnútorné stávky
Stávka na jedno číslo – stávka na akékoľvek číslo vrátane nuly (5). Výplatný pomer je 35:1.
Stávka na dve čísla – stávka na akékoľvek dve susediace čísla (5, 6). Výplatný pomer 17:1.
Stávka na tri čísla – stávka na tri čísla v jednom riadku (22, 23, 24). Výplatný pomer je 11:1.
Stávka na dve rady – stávka na šesť čísel v dvoch radoch, ktoré spolu susedia (1, 2, 3, 4, 5, 6). Výplatný pomer je 5:1.
Vonkajšie stávky
Tucet – stávka na 12 čísel. Prvý (1-12), druhý (13-24) alebo tretí (25-36). Výplatný pomer je 2:1.
Stĺpec – stávka na 12 čísel v stĺpci. Výplatný pomer je 2:1.
Stávka na farby – vsádza sa na čiernu či červenú farbu. Výplatný pomer je 1:1.
Párna/nepárna – stávka na párne či nepárne čísla. Výplatný pomer je 1:1.
Malá/veľká – stávka na nízke (1 až 18) a vysoké čísla (19 až 36). Výplatný pomer je 1:1.
Saint-Pastour
Saint-Pastour je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Interpunkcia
Interpunkcia (iné názvy: interpunkčné znamienka, rozdeľovacie znamienka) sú grafické znaky, ktoré nemajú fonetickú ani lexikálnu hodnotu a používajú sa na členenie textu v pravopise. Pri čítaní nahlas sa prejavujú zmenou intonácie a prestávkami v texte.
Každé interpunkčné znamienko podľa svojej povahy plní v texte vyčleňovaciu, pripájaciu alebo odčleňovaciu funkciu.
Tabuľka slovenských interpunkčných znamienok
Bodka, čiarka, otáznik, výkričník, dvojbodka, bodkočiarka a tri bodky sa píšu bez medzery hneď za slovom. Medzera sa robí až za nimi. Text, vložený do zátvoriek alebo úvodzoviek, sa medzerou od týchto interpunkčných znamienok neoddeľuje. Ak v texte nasledujú dve interpunkčné znamienka po sebe (napr. bodka a čiarka či výkričník a otáznik), medzera medzi ne nepatrí.
Martin Buber
Martin Buber (* 8. február 1878, Viedeň – † 13. jún 1965, Jeruzalem) bol izraelský filozof, sociológ a pedagóg; predstaviteľ filozofie náboženstva a filozofie dialógu. Vo svojej filozofickej antropológii rozvinul najmä učenie o význame dialógu pre vnútorné dozrievanie ľudského indivídua.
Buber sprístupnil Západu mnohými svojimi spismi svet chasidizmu, ktorým bol sám rozhodujúcim spôsobom ovplyvnený.
Mezőtúrsky obvod
Mezőtúrský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe. Jeho sídlom bolo mesto Mezőtúr.
Šoustal (priezvisko)
Šoustal je české priezvisko. Je rozšírené najmä na Morave, najviac v mestách Třebíč, Prostějov, Olomouc a Brno. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa v mestách Žilina, Veľký Krtíš a Bratislava.
Známi nositelia
Pozri v článku Šoustal.
Uram (priezvisko)
Uram je slovenské priezvisko. Najčastejšie je vo Zvolene a Liptovskom Mikuláši.
Známi nositelia
Pozri v článku Uram.
Sihoť (Karlova Ves)
Sihoť je riečny ostrov v Dunaji, je lokalitou v rámci mestskej časti Karlova Ves v okrese Bratislava IV. Od roku 2012 je chránený areál.
Charakteristika
Ostrov Sihoť je riečny ostrov vytvorený Dunajom, zo severnej časti ho ohraničuje Karloveské rameno, z južnej časti je obmývaný hlavným tokom Dunaja. Tvoria ho prevažne kremičité štrkopiesky priplavené Dunajom z vyššie položených alpských oblastí. Ostrov Sihoť sa využíva ako vodárenský zdroj od roku 1886 a zásobuje kvalitnou pitnou vodou mestské časti Karlova Ves, Dúbravka, Devínska nová Ves, časť Starého Mesta a časť Záhoria po mesto Malacky, čo predstavuje zhruba 200 tisíc obyvateľov Bratislavského samosprávneho kraja. Vďaka geologickým podmienkam patrí voda na ostrove Sihoť medzi najkvalitnejšie v strednej Európe.
Vodárenský zdroj a jeho ochrana
Ostrov Sihoť slúži už od roku 1886 ako vodárenský zdroj pre Bratislavu, v tomto období určil vodhospodár Bernhard August Salbach, že práve Sihoť je vhodným miestom pre zdroj pitnej vody. Voda odoberaná z vodárenského zdroja Sihoť vykazovala vždy stabilnú a veľmi dobrú kvalitu. Prirodzené filtračné prostredie je vytvárané nekontaminovanými riečnymi nánosmi, uloženými na nepriepustnom podloží a z povrchu je chránené biologicky aktívnymi vrstvami jemného piesku, humusu a vegetácie. Presakujúca voda Dunaja (zhruba 30 – 200 cm/deň) sa vplyvom filtračného prostredia postupne mení na biologicky nezávadnú. V súčasnosti sa na Sihoti nachádza 13 kopaných, 33 vŕtaných studní a 4 čerpacie stanice.
Územie ostrova Sihoť patrí do prvého pásma hygienickej ochrany vodárenských zdrojov. Na ostrove je zakázaná akákoľvek poľnohospodárska a priemyselná činnosť, pričom je celoročne neprístupný pre verejnosť s výnimkou špecializovaných vzdelávacích podujatí organizovaných Bratislavskou vodárenskou spoločnosťou a Vodárenským múzeom. Počas zvýšenej hladiny Dunaja je ostrov zaplavovaný. Studne na ostrove Sihoť sú budované a zabezpečené tak, aby riečna voda do studne neprenikala.
Ochrana prírody na ostrove
Okrem ochrany pitnej vody je ostrov Sihoť dôležitý aj z hľadiska ochrany prírody. Výskyt vzácnych lužných biotopov bol dôvodom pre zaradenie do európskej sústavy chránených území NATURA 2000 hneď v dvoch kategóriách, a to ako Chránené vtáčie územie Dunajské luhy a Územie európskeho významu Bratislavské luhy. Okrem toho bol v roku 2012 vyhlásený za chránený areál z dôvodu výskytu vzácnych biotopov slovenského, ale i európskeho významu.
Divadlo (umenie)
thumb|upright=1.2|Divadlo thumb|upright=1.2|Scéna z Hamleta
Divadlo alebo divadelné umenie je najstarší druh dramatického umenia, realizujúci sa v živej interakcii herca a diváka. Divadelné umenie je kolektívnej povahy, vysoko syntetické, časopriestorové, audio-vizuálne, pokiaľ je jeho základom dráma reprodukčno-interpretačné. Divadelné umenie je predmetom teatrológie. Je to špecifická ľudská činnosť odvodená od hry. Sémantika tohto pojmu integruje zrak, miesto a hru.
Tvorba divadla
Divadlo vzniká tak, že kolektív tvorcov (herci, režiséri, choreografi, scenáristi, dramaturgovia, inšpicient, korepetítor, atď.) a technických spolupracovníkov (technici, zvukári, osvetľovači) tvoria divadelnú inscenáciu, ktorá sa predvádza buď jednorazovo alebo vo viacerých reprízach divákom.
Fázy tvorby:
Interaktívnosť
Kým pri iných klasických umeniach spotrebiteľ vníma definitívne ukončené umelecké dielo, v divadle sa zúčastňuje ako aktívna zložka na jeho dotváraní. Obdobne je to pri interaktívnych vytvarných dielach, kedy divák dotvára výsledné dielo svojim zásahom. napr. zvukové objekty, inštalácie či digitálne interaktívne diela.
Tematická obmedzenosť
Témou klasického divadla (na rozdiel od iných umení) musí byť spoločenská udalosť, musí sa zaoberať človekom, lebo aj základným nositeľom divadelného výrazu je človek-herec. To neplatí pre experimentálne divadlo.
Paralelnosť zmyslových vnímaní
Divadlo je umením opticko-akustickým a časovo-priestorovým. Ostatné druhy umenia vnímame buď zrakom (literatúra, klasické výtvarné umenie), alebo len sluchom (hudba), zatiaľ čo divadlo všetkými zmyslami človeka súčasne. Obdobne je to pri súčasnom výtvarnom umení: procesuálne umenie, akčné umenie, performancia, kinetické umenie, multimediálne umenie, interaktívne umenie a pod.
Zahrnutie iných umení
Do divadelnej štruktúry vstupujú viaceré druhy umenia ako jej zložky. Niektoré sú mimo divadla samostatnými umeniami (maliarstvo, hudba, architektúra), iné existujú len v divadle (herectvo, réžia). V súčasnom výtvarnom umení od začiatku storočia (futuristi a dadaisti) a následne od polovice 50. rokov (Pollock, Rauschenberg, akčné umenie a performancia) je umelec tiež integrovanou súčasťou umeleckého diela.
Úlohy
Popri estetickej je to mnoho ďalších funkcií – etická, výchovná, politická, zábavná a náboženská. Tieto funkcie uľahčujú prestíž divadla v danej kultúre.
Podľa priestorového členenia a hercovho prejavu
Divadlo zahŕňa rozličné žánre dramatického umenia podľa priestorového členenia a hercovho prejavu:
Niekedy sa nejaviskové formy nepovažujú za divadlo a hovoríme, že divadlo sa spolu s rozhlasom, TV a filmom zaraďuje medzi dramatické (scénické) umenia.
Podľa ľudovosti
Osobitným poddruhom je Ľudové divadlo, čiže celá škála dramatických prvkov v rôznych javoch ľudovej kultúry (zvykoch a obradoch, rozprávkach, detských hrách, tancoch, piesňach) a samostatné ľudové dramatické útvary (rôzne vianočné koledné hry, hra o Dorote a pod.). Zaraďujeme k nemu aj bábkové divadlo.
Napríklad v rozprávkach ľudový rozprávač vlastne sčasti hrá divadlo (svojim prejavom dramatizuje dej rozprávky, používa mimiku a pod.). Pokiaľ ide o zvyky, divadelné prvky možno nájsť najmä pri svadobnom obrade (pytačky obrazným vyjadrovaním, výstupy maskovaných postáv počas svadby) a iných obradoch (chodenie Mikuláša a Lucie, chodenie masiek na konci fašiangov, vynášanie Moreny a pod.). Azda najvyspelejším ľudovým divadelným útvarom sú vianočné koledné hry (betlehemská hra s námetom narodenia Krista, hra chodenia s hadom prezentujúca vyhnanie Adama a Evy z raja, chodenie s kolískou po Troch kráľov, chodenie s hviezdou na Troch kráľov). Hra o Dorote je zdramatizovaná stredoveká legenda o vzťahu vladára a poddaného (kráľa a Doroty).
Dejiny
Pozri aj: Divadlo (budova)
Vznik divadla v praveku
Najpravdepodobnejšie divadlo vzniklo z mimicko-magických hier primitívneho človeka.
Praveký človek nerozumel mnohým prírodných javom ako sú blesk, hromobitie, dážď a preto ich zariekal a snažil sa získať ich priazeň rituálnym tancom. Tieto obrady mali zabezpečiť predovšetkým úspešný lov, od ktorého bolo priamo závislé prežitie pravekých ľudí. Pri týchto rituáloch človek používal zvieracie masky, aby sa čo najviac pripodobnil lovenému zvieraťu. Maska sa teda stala jednou z prvých divadelných rekvizít.
Divadlo v antickom Grécku
Počiatky divadelného umenia antického Grécka siahajú do polovice 6. storočia pred Kr. Divadelné umenie sa vyvinulo z náboženských slávnosti, ktoré doprevádzal zborový spev, živé obrazy a tanec a neskôr ich doplnil dramatický dej zobrazujúci a oslavujúci život a skutky boha vína – Dionýza. Vzniká tradícia dionýzií – slávnostných súťaží tragédií.
Divadlo v antickom Ríme
Divadlo starovekého Ríma je pokračovaním starogréckeho divadla. Do rímskeho divadla zakomponovali prvky gréckeho i etruského divadla.
Divadlo sa v Ríme hralo podľa štátnického hesla: panem et circenses – chlieb a hry. Účelom divadelných predstavení nebolo učiť a povznášať, ale predovšetkým zabávať. Predstavenia sa konali počas slávností ludi Romani (Rímske hry) – predstavenia sa odohrávali na verejných priestranstvách, neskôr sa začalo so stavbou drevených a kamenných divadiel.
Latinský termín herec (histriones) pochádza z mena profesionálnych aktérov (ister) etruských predstavení, ktoré zahŕňali pantomímu, spev, tanec a neskôr aj improvizovaný dialóg. Herci prestali používať masky a namiesto toho sa podľa vzoru Etruskov líčili. Herci nedávali dôraz na správnu výslovnosť a precítené deklamovanie, ale na výrečnú a presvedčivú mimiku a gestikuláciu, keďže nepoužívali masky. Rimania neobmedzovali počet hercov na javisku, vystupovalo toľko hercov, koľko hra vyžadovala. Okrem iného ženské roly začínajú hrať herečky.
Rimania predovšetkým inscenovali latinské preklady gréckych drám; komédie prebásnené podľa gréckych predlôh, tzv. fabulae palliatae a komédie čerpajúce námety z rímskeho života, tzv. fabulae togatae. Najznámejšími tvorcami rímskych komédií sú Titus Maccius Plautus a Publius Terentius Afer. Medzi publikom boli najobľúbenejšie tzv. attelánske frašky.
Rímske divadlo nikdy nedosiahlo tak vysokú úroveň ako divadlo grécke. Jeho význam však spočíva v tom, že Rimania sprostredkovali grécke divadelné umenie a jeho výdobytky ďalším národom žijúcim na území rímskeho impéria. S úpadkom ríše upadá aj divadlo, ktoré je neskôr považované nastupujúcou kresťanskou cirkvou za nežiaduci jav a je zakázané.
Stredoveké divadlo
Feudalizmus spolu s cirkvou sa snažili o vybudovanie novej, kresťanskej civilizácie. Cirkev sa usilovala zničiť všetko nemorálne, čo pretrvávalo z minulosti a protivilo sa dôstojnosti človeka, či učeniu o jedinom Bohu. Antické divadelné predstavenia boli síce zakázané, no takmer všetky Cirkev uchovala v svojich knižniciach a depozitároch. Rovnako ako takmer celú antickú vzdelanosť a literárnu tvorbu. Neskôr boli tieto predmetom štúdia na stredovekých univerzitách.
V 9. storočí sa divadlo začína rodiť znova, tentoraz však z kresťanského kultu. Cirkev potrebovala osloviť ľudové masy, ktoré nerozumeli latinčine a priblížiť im biblické príbehy a postavy. V tomto čase pôsobilo divadlo zo všetkých umení najviac na ľudové masy, ktoré boli negramotné. V kostoloch sa začínajú hrať latinské dramatické výstupy pri veľkonočných bohoslužbách (tzv. veľkonočné trópy).
Hlavnou budovou pre stredoveké divadlo bol kostol. Dramatické výstupy sa odohrávali najprv pri hlavnom, neskôr pri vedľajších oltároch. Neskôr prešlo na verejné priestranstvá – na tzv. simultánne javisko, simultánne preto, lebo bolo spoločné pre všetky výstupy. Na javisku boli malé domčeky, tzv. mansiony – na nich bola namaľovaná dekorácia a herci stáli vždy pred tým, v ktorom sa odohrával dej.