cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tracking and Data Relay Satellite
Prvých 7 družíc vyrobila firma TRW Inc. Thompson-Ramo-Woolridge (teraz Northrop Grumman Space Technology), Redondo Beach, posledné tri Hughes Space and Communications Co. (teraz Boeing Satellite Systems), Los Angeles, v závodoch Integrated Satellite Factory, El Segundo, (USA). Elektrickú energiu získavajú družice prostredníctvom solárnych panelov. Družice sú označené číslami 1-10 podľa poradia, v ktorom boli vypustené, alebo písmenami A-J. Posledné tri vyrobené družice TDRS sa označujú ako družice druhej generácie a štartovali s nosnou raketou Atlas (na rozdiel od družíc prvej generácie, ktoré štartovali v nákladovom priestore raketoplánov).
Družice prvej generácie telemetriu vysielajú a povely prijímajú v pásme S (2.5/2.6 GHz). Pre medzidružicovú komunikáciu je používané pásmo C (4/6 GHz, šírka pásma 36 MHz) a pre medzikontinentálnu komunikáciu pásmo Ku (11/14 GHz, šírka 225 MHz). Posledné družice prenášajú údaje v pásmach S (2.2 GHz), Ku a Ka.
Mikrovlnové pozadie
Mikrovlnové pozadie (iné názvy: mikrovlnné pozadie, (kozmické/vesmírne) mikrovlnové/mikrovlnné žiarenie pozadia, mikrovlnové/mikrovlnné žiarenie kozmického/vesmírneho pozadia, rádiové žiarenie kozmického pozadia, reliktové/reliktné (kozmické) žiarenie, zvyškové žiarenie, pozostatkové žiarenie) je elektromagnetické žiarenie, ktoré prichádza z vesmíru zo všetkých smerov a je pozostatkom z obdobia krátko po veľkom tresku. V tom čase bol vesmír vyplnený hustou a horúcou plazmou, fotóny sa neustále zrážali s voľnými elektrónmi, hmota a žiarenie mali rovnakú teplotu. Vesmír sa ale ochladzoval a po dosiahnutí teploty okolo 3 000 kelvinov sa voľné elektróny spojili s jadrami a vytvorili stabilné atómy vodíka a hélia. Hmota sa tak stala pre žiarenie priehľadná a žiarenie sa ďalej vyvíjalo nezávisle. Dnes je najvýznamnejším zdrojom poznatkov o mladom vesmíre a predmetom intenzívneho výskumu.
V súčasnosti je toto žiarenie tak posunuté k červenej časti spektra, že sa nejaví ako svetlo ale ako mikrovlny.
Podľa teórie štandardného modelu vesmíru sa 379 tisíc rokov po veľkom tresku oddelilo žiarenie od hmoty s počiatočnou teplotu okolo 3 000 kelvinov a dnes by malo mať teplotu 5 až 10 kelvinov. George Gamow, Ralph Alpher a Robert Herman takto predpovedali reliktové žiarenie už v roku 1948.
Reliktové žiarenie objavili v roku 1965 Arno Penzias a Robert Wilson, v roku 1978 za tento objav boli ocenení Nobelovou cenou za fyziku. Reliktové žiarenie v súčasnosti svojimi charakteristikami zodpovedá žiareniu absolútne čierneho telesa s teplotou okolo 2,73 K a najväčšiu intenzitu má pri vlnovej dĺžke 2 – 3 milimetrov. Objav reliktového žiarenia bol silným dôkazom podporujúcim teóriu veľkého tresku.
Chladič
Chladič je typ výmenníka tepla, ktorého úlohou je ochladiť pracovný zariadenie, vybranú súčiastku alebo pracovnú látku. Prebytočné teplo za vo väčšine prípadov odvádza do okolia: vzduchu, alebo vody. Chladičov je viacero typov a používajú sa vo viacerých oblastiach. Vhodný chladič pre daný účel sa určí podľa tepelného výkonu, ktorý je potrebné odvádzať a ďalších okolností, napríklad prístupu k danej súčiastke, vlastností chladenej látky a vlastností prostredia, do ktorého sa teplo odvedie.
Chladiče v elektrotechnike
náhľad|Pasívny aj aktívny chladič na jednej základovej doske počítača
V elektrotechnike sa chladiče často rozdeľujú podľa prítomnosti aktívnych prvkov:
Vhodným príkladom je procesor počítača, ktorého chladič môže byť, v závislosti od jeho výkonu, riešený ako pasívny aj ako aktívny.
Chladiče v strojárstve
náhľad|Chladič chladiacej kvapaliny V strojárstve sú chladiče väčšinou súčasťou celých chladiacich okruhov, preto sa tu rozlišovanie samotných chladičov na aktívne a pasívne nepoužíva.
Chladiče spaľovacích motorov
Spaľovacie motory sú významný zdroj pohonu väčšiny dopravných prostriedkov. Vzhľadom na ich obmedzenú termodynamickú účinnosť, vyplývajúcu z druhej termodynamickej vety a pracovné teploty v spaľovacom priestore je potrebné riešiť ich chladenie. Toto sa realizuje niektorou z troch možností: kvapalinovým chladením, vzduchovým chladením, alebo zmiešaným chladením. V závislosti od výkonu a konštrukcie motora sa môžu vyskytnúť nasledovné druhy chladičov:
Chladiče kompresorov
Pri stláčaní plynov vzniká teplo, ktoré zahrieva stláčaný plyn aj samotný kompresor. Preto sa pri týchto strojoch môžu vyskytnúť dva typy chladičov:
Chladiče parných turbín
Ak sa parná turbína používa ako kondenzačná, je potrebný špecifický typ chladiča - kondenzátor. Tento ochladí výstupnú paru až na teplotu kondenzácie aby sa mohla premeniť na kondenzát. Kondenzátor má tvar kovového valca. V ňom je pozdĺžne umiestnený zväzok rúrok, ktorými preteká chladiaca voda. Para sa vedie v priestore medzi rúrkami, privádza sa zhora a kondenzát (voda) sa odvádza zdola. Na kondenzátor je napojená výveva, ktorá odsáva vzduch a znižuje tlak v kondenzátore.
Chladiče v energetike
V energetike ide o často o chladenie takých veľkých výkonov, že rozmery chladiča presahujú mierku strojovej súčasti. Vtedy je chladič realizovaný ako samostatná stavba a nazýva sa chladiaca veža.
.dwg
DWG je natívny formát súborov (výkresov) programu AutoCAD a ďalších programov (IntelliCAD, Caddie), ako nie-natívny ho používajú mnohé ďalšie CAD-programy pre výmenu výkresových dát. Vyvinula (ale nepatentovala) ho spoločnosť Autodesk, názov je odvodený z anglického DraWinG (výkres). Umožňuje ukladať 2D a 3D dáta, nastavenia výkresu a doplnkové informácie. Vďaka rozšíreniu programu AutoCAD je tento formát spolu so svojím výmenným (textovým) variantom DXF považovaný za štandard v oblasti výmeny 2D CAD dát. Otvorenú verziu DWG formátu vyvíja a ponúka neziskové združenie Open Design Alliance (ODA). Mnohé CAD-programy používajú pre čítanie a zápis súborov v DWG formáte knižnice DWGdirect od ODA, kým AutoCAD používa neverejný DWG formát firmy Autodesk – kompatibilita DWG súborov z AutoCAD-u a z iných programov je preto neúplna a nie je zaručená.
Na prezeranie DWG výkresov slúži bezplatný prehliadač Autodesk DWG TrueView i množstvo bezplatných prehliadačov postavených na knižniciach od ODA.
Kukuschka
Kukuschka je opera, ktorú skomponoval Franz Lehár. Premiéra sa konala 27. novembra 1896 v mestskej opere (Vereinigte Stadttheater) v Lipsku. Libreto napísal poručík rakúskeho námorníctva, Felix Falzari. Opera bola prvýkrát uvedená v dôstojníckom kasíne bez spevu (text sa prečítal a potom sa zahrala hudba). Neskôr ju prijalo divadlo v Lipsku, kde zaznamenala len mierny úspech, dosiahla iba 7 predstavení. Opera mala premiéru aj v kráľovskej opere v Budapešti, 2. mája 1898, ale tiež len s malým úspechom. Skladateľ však získal cenné skúsenosti. V roku 1905 ju prepracovali Felix Falzari a Max Kalbeck a uviedli v Brne pod názvom Tatjana (premiéra – 10. február 1905).
Obsah
Ruský vojak sa zamiluje do rybárovej dcéry a kvôli nej opustí svoj strážny post. Za trest ho pošlú do vyhnanstva na Sibír. Dievča ide za ním, ale on sa s príchodom zradnej sibírskej jari pokúsil utiecť. Nakoniec sa obaja vysilení nájdu na nekonečných sibírskych pustatinách a umierajú.
Rámakrišna
Srí Rámakrišna Paramahamsa (bengálsky: রামকৃষ্ণ পরমহংস Ramkrishno Pôromôhongsho), vlastným menom Gadádhar Čattópádhjáj (bengálsky: গদাধর চট্টোপাধ্যায় Gôdadhor Chôţţopaddhae) (* 18. február 1836, Kamarpukur, India† 16. august 1886, Kalkata) bol indický filozof, hinduistický mystik, ctiteľ (bhakta) Veľkej Matky a zároveň preniknutý vierou v jednotu všetkých náboženstiev (založenou na mystickej skúsenosti), reformátor hinduizmu a verejný činiteľ.
Hlásal jednotné náboženstvo, ktorého filozofické východiská prevzal z védánty a šaktitantry. Jeho zvesť je teda v zásade védántska a je stredom medzinárodného hnutia Ramakrishna Mission, ktoré začal Vivekánanda v Parlamente náboženstva v Chicagu r. 1893.
Hlavnou myšlienkou Rámakrišnovho učenia je, že všetky náboženstvá sveta sú správne, pretože cieľom všetkých je cesta k Bohu. Ten je len jeden, ale ciest k nemu je mnoho – koľko rozumov, toľko ciest. Cestou, ktorá najlepšie vyhovuje indickej mentalite, je hinduizmus a v jeho rámci bhaktický smer, oddanosť a bezvýhradná láska k Bohu, ktorú treba prejavovať nielen modlitbami, spevom a meditáciou, ale aj celým životom a praktickými skutkami pomoci druhým.
Dažďový les
náhľad|Dažďový les v [[Ekvádore]]
Dažďový les alebo dažďový prales je označenie pre listnaté lesy (prakticky ide vždy o zelené dažďové lesy), v ktorých nie je obdobie sucha, a ktoré rastú v tepelne priaznivých podmienkach, konkrétne v tropickom (tropický dažďový les), subtropickom (subtropický dažďový les) alebo čiastočne aj v miernom pásme (dažďový les mierneho pásma).
Výskyt
Hlavný výskyt v tropickej oblasti|thumb Hlavný výskyt v subtropickom a miernom pásme|thumb
Charakteristické sú porasty stromov machmi a lišajníkmi a na zemi rast papradí.
Tropický dažďový prales
Tropický dažďový prales je veľmi bohatý na druhy – obsahuje až vyše 100 druhov stromov na hektár. V tropickom dažďovom lese žije najmenej 50 % všetkých druhov živočíchov a zvierat Zeme, pričom ani zďaleka ešte nie sú všetky známe a každý deň v dôsledku ničenia týchto lesov mnohé druhy vyhynú.
Tropický dažďový prales sa nachádza prevažne v rozvojových krajinách. V roku 1990 pokrýval asi 7 miliónov km2 povrchu Zeme, pričom rovnaké množstvo bolo zničené počas predchádzajúcich 30 rokov.
Má zo všetkých ekosystémov najväčšiu biomasu.
Veľkým ekologickým problémom je prudké znižovanie plochy týchto lesov z ekonomických dôvodov. Má to vplyv na atmosférickú cirkuláciu kyslíka, ohrozuje to takmer všetky svetové živočíšne a rastlinné druhy, spôsobuje eróziu pôdy a podobne.
Vodstvo
V dažďových pralesoch majú rieky vždy veľa vody. Tečú tam najvodnatejšie rieky na Zemi – Amazonka, Kongo. Majú kalnú vodu. Vytvárajú v nej zásoby vody, suroviny dnes ešte nedocenenej hodnoty. Len Amazonský dažďový prales produkuje okolo 20 % všetkého kyslíka, ktorý vzniká na Zemi.
Rastlinstvo
Rastie v poschodiach až do výšky 70 metrov. Je veľmi pestré a husté. Je tam najväčší počet rastlín a živočíchov na Zemi, mnohé z nich človek ešte neobjavil. Rastú tam aj popínavé rastliny, ktoré nesú názov liany.
Obyvateľstvo
Do tejto oblasti už prenikla moderná civilizácia. Pestuje sa tu palma kokosová, banánovník, kávovník, olivovník, cukrová trstina, ryža a iné. Ťaží sa tu mahagón. Lokálne tu však stále žijú kmene, ktoré neudržiavajú trvalé styky s vonkajším svetom. Zriedkavo sa nájdu aj také, ktoré nepoznajú modernú civilizáciu vôbec. Nie je zriedkavosťou, že ich príslušníci žijú na úrovni pravekých ľudí, nepoužívajú kovy, žijú v rodovom zriadení a živia sa ako lovci a zberači.
Stropkov
Predsedovia
44. Štefan Žanony (1957 – 1958)
45. Jozef Kuruc (1959 – 1960; 1961 – 1968)
46. Michal Rusnák (1960 – 1961)
47. Ladislav Paňko (1968 – 1970)
48. Pavol Korady (VII.1970 – IX.1970)
49. František Marcinčin (1970 – 1971)
50. Jozef Kohút (1972 – 1981)
51. Ján Obšajsník (II.1981 – X.1981)
52. Andrej Prusák (XI.1981 – VI.1982)
53. Juraj Červeňák (1982 – 1986)
54. Ján Horváth (1986 – 1990)
Primátori
55. Ing. Michal Polák (1991 – 1998)
57. Ing. Imrich Hamarčák (2003 – 2006)
58. MUDr. Peter Obrimčák (2007 – 2014)
59. JUDr. Ondrej Brendza (2014 – 2018)
60. JUDr. Ondrej Brendza (2018 – 2022)
61. JUDr. Ondrej Brendza (od 2022)
Spektrum
Týždenník Stropkovské Spektrum vychádza v okresoch Stropkov a Svidník od roku 1991. Úvodné číslo sa do predaja dostalo 21. júna 1991 ako občasník vydávaný Mestským úradom v Stropkove. Od januára 1994 už Spektrum vychádza každý týždeň. Po dvanástich rokoch od vzniku novín dochádza k zmene vydavateľa, ktorým sa v septembri 2003 stala spoločnosť Spektrum Stropkov. Tlačená forma vychádza každý pondelok a od roku 2017 vychádza v Spektre pravidelná týždenná rubrika s názvom Historia magistra vitae est, zameraná na dejiny Stropkova, jeho okolia a Slovenska.
Pamiatky
=== Národné kultúrne pamiatky (NKP) === náhľad|Reliéfna tabuľa
Šport
Najvýznamnejším športom v meste je futbal. Klub MŠK Tesla Stropkov v súčasnosti pôsobí v III. lige sk. východ. Nad mestom, v časti Bankovská hora, je špičková motokrosová trať na Európskej úrovni, kde je takmer každoročne v letných mesiacoch usporadúvaný jeden pretek Cassovia Cup, juniorský (dievčenský) volejbal dosahuje v posledných rokoch vynikajúce výsledky v celoslovenskom meradle (1.liga), futbalový klub „MŠK Tesla Stropkov“(3.liga sk.V) plus mládežnícke kategórie, dva lyžiarske juniorské kluby, šach, letecko-modelársky klub. V meste sa nachádzajú tenisové kurty, tenisoví nadšenci každoročne usporadúvajú turnaj Stropkov Open aj s účasťou tenistov -amatérov z iných okresov, letné kúpalisko, krytá plaváreň, skate park, niekoľko posilňovní, rybníky na rybárčenie, zimná umelá ľadová plocha využívaná širokou verejnosťou i skupinami hokejových nadšencov z mesta a širokého okolia. Klub bežcov taktiež s pravidelnou periodicitou poriada rôzne bežecké preteky na mestskej i okresnej úrovni. Vrcholom bežeckého diania v meste je Stropkovská dvadsiatka
Referencie
Michal Slivka, Adrián Vallaše: Hrady a hrádky na východnom Slovensku, Východoslovenské vydavateľstvo Košice, 1991, str. 149.
Dubinné
Šport
V roku 1970 futbalisti zohrávali v okrese poprednú úlohu v III.A triede. Po 13. kolách nestratili ani jeden bod, keď na domácom a na súperovom ihrisku ani raz neutrpeli porážku a remízu (1970/1971). Suverénne sa umiestnili na 1. mieste. V roku 1971 postúpili do II. triedy okresnej súťaže.
Iuvenalis
Decimus Iunius Iuvenalis alebo Juvenalis (* medzi 50-67 – † po 127), bol rímsky satirik pôsobiaci na prelome 1. a 2. storočia po Kr. Patrí k významnému samostatnému prúdu rímskej literatúry, ktorá vychádza z pôvodne rímskeho žánru saturae. Medzi slávnych Iuvenalových predchodcov patrili básnici Lucilius, Horatius a Persius, ale hoci mnohí kritici hovoria o jeho nižšej kvalite oproti starším básnikom, je jeho zbierka Saturae (Satiry) najvýznamnejším predstaviteľom tohto žánru. Iuvenalova tvorba je významným zdrojom informácii o spoločenských pomeroch v Rímskej ríši počas cisárstva.
Dubinné
Šport
V ročníku 1971/1972 obsadili 8. miesto. V jesennej časti ročníka 1972/1973 niektoré stretnutia prehrali. Obsadili predposledné miesto.
Iuvenalis
Život
O satirikovom živote nás informujú predovšetkým dva zdroje: viacero anonymných Vita Iuvenalis (Juvenalov život), ktorých pôvod možno datovať najskôr do 4. storočia, ale ktoré majú len nízku faktografickú hodnotu, a náznaky ukrývajúce sa v jeho vlastnej tvorbe. Práve na jej základe vieme, že celé meno autora Saturae je Decimus Iunius Iuvenalis a že v určitom okamihu svojho života mohol byť poslaný do vyhnanstva do Egypta alebo Británie. V satire III sa uvádza ako autorovo rodisko Aquinium, kde bol údajne v 19. storočí objavený dedikačný nápis obsahujúci Iuvenalovo meno. Tento nápis je dnes stratený, čo vyvoláva podozrenia o jeho pravosti.
Dubinné
Šport
V roku 1973 TJ Poli-Duby sa premenovala na TJ Mier pri JRD v Dubinnom. Futbalistom sa v hracom období 1973/1974 v jesennom kole nedarilo. Prehrali a ocitli sa v pásme zostupu. V jari v roku 1993 vzniklo samostatné futbalové družstvo v Dubinnom. Futbalové zápasy sa hrajú dodnes, je aj družstvo žiakov.
V 60-tych rokoch bol už v Dubinnom založený Zväz požiarnej ochrany. V roku 1972 dochádza k oživeniu činnosti dobrovoľného požiarneho zboru. Činnosť zboru bola orientovaná najmä na nácvik protipožiarnych úkonov. V roku 1973 bola vybudovaná požiarna zbrojnica a upravilo sa aj okolie pri nej.
Iuvenalis
Život
Na základe Iuvenalovho diela boli odvodené aj ďalšie fakty z jeho života. Z jeho sťažností namierených proti bohatej vrstve, ktorá odmieta podporovať talentovaných umelcov, v satire VII sa predpokladá, že Iuvenalis patril medzi chudobných umelcov závislých na podpore mecenášov. Na druhej strane, to, že Iuvenalis svoje dielo nikomu oficiálne neadresoval, by mohlo naopak poukazovať na jeho nezávislosť na mecenášskej podpore. Je teda otázne, ako možno evidencii uvádzanej v Satirách rozumieť a či sú závery z nej odvodené relevantné.
Predpokladá sa, že Iuvenalis patril k zteňčujúcej sa vrstve strednej rímskej šľachty, jazdcov. Jeho príslušnosť mu zabezpečila výborné vzdelanie, ale pomery v ríši, ktoré čoraz výraznejšie smerovali k absolutizmu a k sústredeniu moci v rukách niekoľkých vplyvných jednotlivcov v cisárovom okolí, mu neumožňovali adekvátne sa v spoločnosti presadiť. Je pravdepodobné, že tak ako ďalší príslušníci miznúcej jazdeckej vrstvy v štáte, zastával Iuvenalis niektorý menej významný úrad alebo sa venoval deklamatívnemu rečníctvu. Z jeho diela možno pobadať veľké rozčarovanie nad spoločenskými pomermi, v ktorých talentovaný jednotlivec, akým bol on sám, nemôže nájsť uplatnenie.
O Iuvenalovi sa ďalej dozvedáme z epigramov jeho súčasníka Marca Valeria Martiala. Martialis uvádza Iuvenalovo meno presne v troch zo svojich básní:
Dubinné
Školstvo
Dokiaľ nebola zavedená povinná školská dochádzka vyučovali sa žiaci v súkromnej škole, asi v rokoch 18741875, zaviedol a tam aj vyučoval Ondrej Sabol. Vyučovalo sa iba v zime. Deti sa učili hlavne čítať a písať. Po jeho smrti vyučoval jeho syn Ondrej Sabol Kmec. Potom žiači navštevovali rímskokatolícku školu v Kurime. V zimných mesiacoch návšteva školy znamenala prekonávanie tvrdých podmienok. Rodičia nemohli deti dostatočne zaodieť. Žiaci školu často vynechávali. Vyučovalo sa po maďarsky. Rodičia sa snažili postaviť školu v obci.
Iuvenalis
Život
Iuvenalovu tvorbu možno podľa Martialových narážok presnejšie datovať do rozmedzia rokov 92-102, kedy vznikli citované epigramy. Podľa odkazov v samotných satirách možno usudzovať, že Iuvenalis sa dožil aspoň roku 127, pretože sa zmieňuje o konzuláte Lucia Aemilia Iunca spadajúceho do tohto roku. Ide o rozpor s Vita Iuvenalis, ktorá uvádza, že básnik zomrel krátko po roku 96, čo dokazuje nespoľahlivosť tohto prameňa.
Dielo
Iuvenalovi sa pripisuje 16 dochovaných satír písaných daktylským hexametrom, tradičným metrom satirickej poézie, ktoré sú usporiadané do piatich kníh jediného diela, Saturae (Satiry). V súlade s rímskou tradíciou Iuvenalove satiry podávajú kritiku rímskej spoločnosti. Iuvenala možno obdivovať, že si vybral tak nebezpečné „povolanie“ v období, kedy absolutistická cisárska moc dosahovala svoj vrchol. Iuvenalis písal v neľahkej pozícii, keďže si neustále musel dávať pozor, aby jeho kritiku nestotožnil cisársky dvor s útokom na vlastný majestát – to bolo obvyklé previnenie tých, ktorých sa rozhodol cisár zatratiť. Je možné, že k napätiu medzi cisárom a satirikom skutočne došlo, pretože jestvujú zmienky o jeho vyhnanstve.
Dubinné
Školstvo
Terajšia školská budova bola postavená v roku 1912. Prvým kvalifikovaným učiteľom bol Jozef Mankovič z Bardejova, pôsobil do roku 1950.Vyučovalo sa pravidelne s menšími prestávkami zapríčinenými prvou a druhou svetovou vojnou. Škola bola jednotriedna pre 1.8. ročník. V rokoch 19371939 bola rozšírená na dvojtriednu. V roku 19451946 bola povolená druhá trieda.
V školskom roku 19471948 bola utvorená obvodová meštianska škola v Kurime, navštevovali ju aj žiaci 6.8. ročníka z Dubinného. Tým sa znížil počet žiakov a škola ostáva jednotriednou s 1.5. ročníkom. V roku 1952 bola menovaná riaditeľkou Kvetoslava Bednáriková, stala sa aj osvetovou pracovníčkou, kronikárkou a knihovníčkou. V školskom roku 19521953 bol pripojený do Kurimy aj piaty ročník. Od roku 1959 navštevuje v Dubinnom 1.4. ročník 24 žiakov. Učiteľka Mária Nagyová organizovala rôzne kultúrne vystúpenia. Roku 1963 po jej odchode kultúrny život ochabol. Príchodom nového riaditeľa Jozefa Koscelníka v roku 1964 sa kultúrna činnosť oživuje, pôsobí aj ako osvetový pracovník, kronikár a knihovník. Nacvičovyl divadelné predstavenia, ktoré spríjemňovali dlhé zimné večery.
V roku 1968 bola zriadená dvojtriedna škola, zavedená bola voľná sobota, vyučovalo sa iba 5 dní v týždni.
Iuvenalis
Satira ako prostriedok intelektuálnej opozície
Úvodná satira I predstavuje Iuvenalovo programové vyhlásenie, ktorým zaujíma postoj voči možnému obvineniu z nactiutŕhania a urážky majestátu a vysvetľuje, čo ho prinútilo venovať sa satire. Iuvenalis tvrdí, že žije v dobe, kedy je ťažké nepísať satiry (difficile este saturam non scribere). Na rozdiel od svojich slávnejších predchodcov (mieni sa tým predovšetkým Lucilius tvoriaci počas republiky, ktorého útočnosť bola príslovečná), Iuvenalis sa podujíma kritizovať menovite iba osoby už zosnulé, medzi nimi krutosťou presláveného cisára Domitiana. Na jednej strane sú tak niektoré jeho satiry nesmierne silné, ale u iných zaráža ich otupenosť, spôsobená zaiste tlakom zo strany špičiek.
Dubinné
Školstvo
Žiaci z Dubinného boli v školskom roku 19771978 pričlenení ku škole v Kurime. V Dubinnom bola škola zrušená rozhodnutím ONV odboru školstva. V roku 1971 sa zriadila materská škola s celodenným stravovaním.
Učiteľky MŠ pravidelne pripravujú pre rodičov kultúrny program ku Dňu matiek a na Vianoce, na deň detí posedenia pri ohníku. Za spolupráce obecného úradu a rodičov pravidelne uskutočňujú výlety do blízkeho i vzdialenejšieho okolia. Od 1. júla 2002 prešla MŠ do pôsobnosti obce.
Iuvenalis
Satira ako prostriedok intelektuálnej opozície
Pokiaľ Iuvenalovi možno vyčítať nedostatok odvahy, určite mu nemožno uprieť rozhorčenosť, ktorá sa vynára opäť a opäť vo všetkých jeho básniach. Zdá sa, že práve Iuvenalova nenávisť voči režimu motivovala jeho literárnu činnosť. Jeho útoky sú namierené proti všetkým vrstvám spoločnosti – cudzím zbohatlíkom, ktorí sa presadzujú nadbiehaním cisárovi, dekadentnej nobilite ponorenej do dvorského intrigánstva, prisťahovalcom, ženám, masám mestskej chudoby, ktorá pre kus jedla a zábavu ochotne zvoľuje k svojej biedne existencii -, dalo by sa dokonca tvrdiť, že Iuvenalis útočí na rímsku spoločnosť ako celok. Badať v tom sklamanie príslušníka strednej vrstvy, kedysi opory republikánskeho zriadenia, ale v cisárstve stále viac upadajúcej do chudoby a vytlačovanej na okraj spoločenského diania. Iuvenalis, príslušník tejto skupiny, síce získal prístup k výbornému vzdelaniu, ako to dokazuje jeho výborný štýl, ale v spoločnosti, kde je uprednostňované lichotenie cisárovi a intrigy sa nedokáže patrične presadiť. Aj napriek svojej morálnej a intelektuálnej nadradenosti, tak sa aspoň Iuvenalis v svojej tvorbe vníma, je nútený spoliehať sa na priazeň bohatej šľachty ako najúbohejší otrok (napríklad sa do istej miery stotožňuje s chudákom prosiacim pri dverách boháča o tradičnú klientskú almužnu), a to je pozícia v ktorej, ako to povedal v satire I, nemôže nepísať satiry.
Sklamanie z pomerov, v ktorých Iuvenalis žije, ho vedie k tomu, že sa utieka k minulosti ako svojmu morálnemu a spoločenskému ideálu. Je to tendencia, ktorá sa prejavuje vo veľkej časti rímskej literatúry na konci republiky a počas cisárstva, kedy sa spisovatelia sťažujú na úpadok mravných hodnôt. Iuvenalova celá tvorba má byť odhalením tohto úpadku. Básnik ale, a to je tiež príznačné pre jeho dobu a postavenie, neponúka riešenie, jednoducho preto, že žiadne východisko z postupujúcej spoločenskej skazy nevidí. Je to priznanie vlastnej frustrovanej bezmocnosti, v ktorej len slabú útechu dáva spomienka na slávnu dobu republiky, prirodzene výrazne zidealizovaná.
Ciele Iuvenalovej nenávisti: cudzinci, homosexuáli, ženy
Iuvenalova prudká nenávisť, ktorá je orientovaná v prvom rade proti spoločnosti a jej vládnúcim špičkám, preniká aj do ďalších oblastí, ktoré s politickou situáciou v ríši nemajú priamy súvis. Iuvenalis prejavuje najvyššiu možnú mieru intolerancie obzvlášť voči trom skupinám: cudzincom, homosexuálom a ženám. Satira VI, ktorej rozsah prinútil Iuvenala, aby ju publikoval v samostatnej knihe, je jediným dlhým útokom na ženské pohlavie, za čo si Iuvenalis naopak vyslúžil útoky mnohých moderných feministiek. Z homosexuality sa vysmievajú satiry II a IX. Odborníci sa nezhodujú na tom, či je Iuvenalova mizogýnia a homofóbia len literárnym výrazom, alebo či vychádzali z jeho osobnosti.
Iuvenalov ohlas
Vydanie Iuvenalových Saturae nevyvolalo počas 2. a 3. storočia výrazný ohlas. Situácia sa obrátila počas 4. storočia, kedy sa satirikovi konečne dostalo uznania – potvrdzujú to zmienky literátov tvoriacich v tomto období ako aj veľký počet scholii spísaných k satirám a vznik rady autorových životopisov. Že Iuvenalova obľuba neklesla ani počas stredoveku dokazuje veľký počet rukopisov jeho diela aj samotný fakt, že toto obdobie prečkal text Satír takmer celý. Dôvodom bola zaiste Iuvenalova kritika rímskej, teda pohanskej, spoločnosti a jej dekadencie.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Katedrála Notre-Dame v Paríži alebo zastarano Chrám Matky Božej v Paríži (po francúzsky Cathédrale Notre-Dame de Paris, hovorovo Notre-Dame) je rímskokatolícky katedrálny chrám Paríža, postavený v gotickom štýle, nachádzajúci sa v centre mesta v île de la Cité. Po požiari 15. apríla 2019 prišla o strednú vežu, strechu i stredoveké vitrážové okná.
Iuvenalis
Iuvenalov ohlas
V novoveku sa Iuvenalom inšpirovali mnohí spisovatelia – Dante, Petrarca, Samuel Johnson aj Victor Hugo.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Dejiny
Prvá katedrála Paríža vznikla v druhej polovici 6. storočia západne od dnešnej budovy. Výstavba dnešnej katedrály trvala od roku 1163 do roku 1345 a začal ju Ľudovít VII. V tom čase bol Paríž len biskupstvom.
V 19. storočí ju reštaurovali pod vedením Viollet-le-Duca. O výstavbe Notre Dame rozhodol parížsky biskup Maurice de Sully v roku 1159, základný kameň katedrály položili v roku 1163 a jej výstavba trvala 182 rokov, celkovo ju dostavali v roku 1345. Neskôr prešla rozsiahlou rekonštrukciou.
Ide o ranogotickú stavbu, ktorá sa stala základom a inšpiráciou pre ďalšie významné gotické stavby, predovšetkým sakrálne stavby nielen vo Francúzsku, ale aj v celej Európe. Je jedinečná nielen svojím vzhľadom, ale aj celkovou konštrukciou a architektúrou. Tvorí ju 5 lodí – jedna hlavná a štyri bočné. Súčasťou západnej fasády sú tri hlavné vchody, nad prostredným dominuje vitrážové okno rozetového tvaru. Nad hlavnými vchodmi sa týčia dve predné hlavné veže – zvonice.
Alexandr Grigorievič Lukašenko
Biografia
V roku 1977 sa oženil s Galinou Rodionovnou Želnerovičovou. Majú synov Dmitrija a Viktora.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Dejiny
Katedrála Notre Dame je zaradená medzi svetové kultúrne dedičstvo UNESCO.
V roku 1804 sa tu odohralo pomazanie Napoleona I. pápežom.
Katedrála stojí na mieste, ktoré už takmer 2000 rokov slúži náboženským kultom. V 4. storočí na jej mieste stál galsko-rímsky chrám zasvätený Jupiterovi, neskôr v 6. storočí už kresťanská bazilika.
Počas Veľkej francúzskej revolúcie v roku 1793 katedrálu zničili a vyrabovali revolucionári, ktorí tiež roztopili drahé kovy na oltároch. Rozbili všetkých 28 sôch biblických kráľov na priečelí budovy, pretože ich považovali za francúzskych kráľov. Po revolúcii hrozilo, že stavbu so zbúranými stenami a vytlčenými oknami zbúrajú. Do osudu katedrály však šikovne zasiahol spisovateľ, Parížan Victor Hugo a jeho román Chrám Matky Božej v Paríži publikovaný v roku 1831. Toto dielo vyvolalo taký veľký záujem o osud chrámu, že vďaka nemu sa podarilo získať peniaze na jej obnovu formou verejnej zbierky.
Alexandr Grigorievič Lukašenko
Biografia
Rekreačne hráva hokej, podobne ako jeho syn Viktor. .
Medzinárodne neuznaný Lukašenko
Spojené štáty, Európska únia a viaceré krajiny EÚ neuznali Lukašenka za prezidenta Bieloruska pretože prezidentské voľby v auguste 2020 nemali demokratickú legitimitu. OBSE označila prezidentské voľby vo svojej správe za netransparentné, neslobodné a nespravodlivé a vyzvala na ich zopakovanie. Aj po týchto voľbách pokračovali v Bielorusku reťazové demonštrácie za odvolanie Lukašenka z funkcie prezidenta. V západných krajinách je Lukašenko označovaný za posledného európskeho diktátora. Lukašenko sa tiež podľa viacerých médií snaží prenasledovať nezávislých novinárov a médiá v Bielorusku, pričom kriminalizuje novinárov, opozičných politikov a protestujúcich.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Požiar
thumb|upright|Požiar 15. apríla 2019
Železničná trať Bratislava – Štúrovo
Dejiny
Železnica z mesta Marchegg bola do Bratislavy dokončená už 10. augusta 1848 a od roku 1846 bol v prevádzke i maďarský úsek z Budapešti po Vác. Prepojenie sa budovalo juhom Slovenska a vytvorilo spojnicu dvoch najdôležitejších miest monarchie.
Alexandr Grigorievič Lukašenko
Medzinárodne neuznaný Lukašenko
Vrcholní predstavitelia EÚ vyzvali 24. mája 2021 Bielorusko, aby prepustili aktivistu, blogera a novinára Ramana Prataseviča a jeho partnerku Sofiu Sapegovú po tom, čo ich v nedeľu 23. mája 2021 zadržali na letisku v Minsku po odklonení civilného lietadla spoločnosti Ryanair. Toto zadržanie viacerí premiéri a prezidenti štátov EÚ označili za „únos“ a „štátom podporovaný terorizmus“ a obvinili z neho Lukašenkov režim, na ktorý plánujú zaviesť ďalšie sankcie. 27. mája 2021 vyzvali na „okamžité a bezpodmienečné prepustenie“ bieloruského novinára Ramana Prataseviča a všetkých ďalších novinárov a politických väzňov zadržiavaných v Bielorusku ministri zahraničných vecí zo skupiny krajín G7.
Železničná trať Bratislava – Štúrovo
Dejiny
Druhá koľaj pribudla do roku 1904 a elektrická trakcia v roku 1969.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Požiar
Príčiny požiaru zatiaľ nie sú známe. Z doterajšieho vyšetrovania ale vyplýva, že príčina požiaru súvisela s tým, že katedrála bola práve v stave rozsiahlej rekonštrukcie.
Železničná trať Bratislava – Štúrovo
Súčasné využitie trate
Trať je v Bratislave napojená na úseky z Viedne i Brna, ktorými prichádzajú medzinárodné spoje, pokračujúce do Budapešti. Vnútroštátne rýchliky využívajú najmä úsek po Nové Zámky, kde časť končí a časť pokračuje do Banskej Bystrice či Košíc.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Požiar
Na záchrane kostola pracovalo približne 400 hasičov, požiar sa podarilo celkovo uhasiť o 3.30 SLEČ nasledujúceho dňa.
Francúzsky prezident Emanuel Macron prisľúbil, že strechu katedrály a strednú vežu nanovo postavia. Požiar Notre-Dame znovu zvýšil záujem o knihu Victora Huga Chrám Matky Božej v Paríži.
Železničná trať Bratislava – Štúrovo
Súčasné využitie trate
V septembri 2015 bolo oznámené, že štát vyhlásil verejné obstarávanie na spoje Banská Bystrica - Bratislava. Predpokladá sa, že by sa malo vysúťažiť 1,5 mil vlakových kilometrov ročne. Záujem o súťaž prejavili zatiaľ oficiálne prejavil RegioJet, o tendri uvažuje Leo Express , zaujíma sa Arriva, dcérska spoločnosť Deutsche Bahn , uvažuje sa o ďalších spoločnostiach: České dráhy , britský National Express ako aj súčasný dopravca Železničná spoločnosť Slovensko. Tento dopravca najazdí na uvedenej trati 1,2 milióny kilometrov, priamo jazdí 10 párov priamych rýchlikov. Súťaž bola vyhlásená v novembri 2015. Jej víťaz by mal získať až desaťročný monopol na dopravu medzi Banskou Bystricou a Bratislavou. Začiatkom roku 2017 bola súťaž zrušená. Od júna 2018 v rámci BID bola väčšina vlakov končiacich v stanici Bratislava-Nové Mesto predĺžená do stanice Bratislava-Petržalka a bola zavedená nová linka Bratislava-Petržalka - Senec, kde vlaky jazdia v pracovných dňoch každú hodinu v čase od 8.00 do 20.00.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Požiar
Drevenú kostru katedrály, ktorá pozostávala predovšetkým z dubového dreva, tvorili aj stromy zoťaté ešte v rokoch 1160 až 1170, kostra tak predstavovala jednu z najstarších častí celej konštrukcie.
Železničná trať Bratislava – Štúrovo
Úseky trate
Trať sa podľa KCP ŽSR skladá z úsekov:
Katedrála Notre-Dame (Paríž)
Požiar
Pri obhliadke a revízii v roku 2016 špecialisti upozorňovali na možnosť vzniku požiaru z dôvodu obrovskej vrstvy prachu, tiež starých presušených trámov, starého elektrického vedenia a nedostatočného protipožiarneho zabezpečenia. Situáciu vyhodnotili za kritickú a život ohrozujúcu, no nikto tomu nevenoval dostatočnú pozornosť, pričom sa katastrofe dalo predísť.
SAP ERP
1) Cena databázového softvéru
2) Cena licencie
3) Cena za jednotlivé moduly
4) Cena za aktualizáciu a údržbu systému
5) Cena za hotline
6) Cena za špeciálne požiadavky používateľa
Ekonomické systémy budúcej generácie - sú založené na webovských technológiách (Intranet, Extranet)
Výber ekonomického systému pre malé a stredné podniky Možnosti
-leasing – rozloženie platby na dlhé čas. obdobie
-koncepcia ASP (Application Service Provider) – aplikácie aj dáta sú uložené na veľkom serveri poskytovateľa už nielen komunikačných ale aj aplikačných služieb. Používateľ k systému pristupuje cez internet a platí za služby.
Výhody a nevýhody SAP ERP
Výhody Nevýhody
Rossova dependencia
Rossova dependencia je oblasť Antarktídy, spolu s priľahlými územiami v Južnom oceáne, ktorú si nárokuje Nový Zéland. Súčasť Novozélandského kráľovstva. Podľa Antarktického zmluvného systému je to, podobne ako ostatné územia Antarktídy, územie nikoho.
Chef-du-Pont
Chef-du-Pont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
VSŽ Košice v sezóne 1987/1988
Káder
Tréneri
Herný systém
17 európskych šampiónov sa stretli v spoločnej nadnárodnej súťaži. Súťaž sa hrala na 3.kolá, kvalifikáciu a finálovú skupinu. V kvalifikácii sa stretli majstri 20pxBulharska a 20pxRumunska. Víťaz postúpil do 1.kola, kde hralo 7 ďalších európskych majstrov.(20pxFrancúzsko, 20pxVeľká Británia, 20pxHolandsko, 20pxNórsko, 20pxJuhoslávia, 20pxNemecká demokratická republika, 20pxTaliansko). V druhom kole sa víťazi 1.kola stretli s majstrami ďalších 4 krajín, 20pxŠvajčiarska, 20pxPoľska, 20pxFínska a 20pxRakúska. V Treťom kole sa postupujúci z druhého kola stretli s víťami národných lig 20pxNemecká spolková republika, 20pxčeskoslovenska, 20pxŠvédska a 20pxSovietskeho zväzu. V štvrtom kole sa hrala Finálová Tabuľka, kde hrali 4 mužstvá ktorí postúpili z tretieho kola.
Finále
TJ VSŽ Košice hrali finálovi turnaj Pohára európskych majstrov 1986/1987 proti tímom 20px CSKA Moskva, 20px Färjestad BK Karlstad a domácemu 20px HC Luganu. Turnaj trval od 24. do 27. August 1987.
Herný systém
Ligu hralo 12 klubov. Najprv sa stretli všetky družstvá dvojkolovo každý s každým, čiže odohrali 22 zápasov (1 vonku a 1 doma). Po úvodnej časti sa potom podľa poradia v tabuľke stretli párne družstvá s nepárnymi. Výsledky prvých 22. kôl sa započítavali. Po základnej časti nasledovalo klasické play-off (štvrťfinále, semifinále, zápasy o 3. miesto a finále na 3 víťazné zápasy, zápasy o 5. a 7. miesto na 2 víťazné zápasy). V play-off sa pri nerozhodnom výsledku predlžovalo na 3 x 5 minút; ak sa nerozhodlo, nasledovali samostatné nájazdy. V prvej sérii strieľali piati hráči z každého družstva; ak nerozhodla, pokračovalo sa sériami po jednom z každého družstva až do rozhodnutia.
Štvrťfinále
Hralo sa na štyri víťazné zápasy.
Štatistiky hráčov
Zdroj: Eliteprospects
Herný systém
Turnaj o Pohár oslobodenia hralo 12 klubov v 3 skupinách po 4 tímoch, kde každý s každým odohral 1 zápas vonku a 1 zápas doma. Víťazi skupín hrali finálovu skupinu, kde každý s každým opäť odohral 1 zápas vonku a 1 zápas doma.
Chladič (elektronika)
Rovinnosť a hladkosť povrchov – tepelne vodivé pasty, tmely a lepidlá
Pri nerovinnosti styčných plôch a pri ich zvýšenej drsnosti nie je možné ich priamym kontaktom dosiahnuť dostatočne veľkú plochu pre prestup tepla. Miesta, kde nedošlo k priamemu kontaktu, sú oddelené vrstvou vzduchu, ktorý je vynikajúcim tepelným izolantom.
Tam, kde neprichádza do úvahy dostatočná úprava rovinnosti a drsnosti, sa dajú využiť rôzne tepelne vodivé pasty, tmely a lepidlá. Pri ich aplikácii je potrebné sa snažiť o čo najtenšiu vrstvu, keďže majú obvykle tepelný odpor výrazne vyšší ako priamy kontakt chladeného povrchu a chladiča. U pást s obsahom kovových častíc môže pri neopatrnej aplikácii a kontaminácii vývodov dôjsť aj k nežiaducim zvodom či priamo skratom medzi vývodmi.
Prítlak
Pre dostatočný odvod tepla je potrebné udržať chladený povrch v tesnom kontakte s chladičom aj počas pohybov vyvolaných zmenami teploty, vibráciami a nárazmi. Je preto chladič potrebné udržiavať v kontakte so súčiastkou vhodnou mechanickou prítlačnou konštrukciou.
Je pritom potrebné dbať na rozdielnu teplotnú rozťažnosť jednotlivých súčastí, aby nedošlo k nedovoleným pnutiam a následnému poškodeniu. Preto na dosiahnutie dostatočného prítlaku je v niektorých prípadoch vhodnejšie použiť pružné systémy oproti pevným skrutkovaným či nitovaným spojom, ktoré sú však výrazne lacnejšie.
Izolačné podložky
Niekedy je potrebné dosiahnuť elektrickú izoláciu medzi povrchom súčiastky a chladičom. Vtedy sa medzi súčiastku a chladič umiestňuje tenká podložka z hmoty, ktorá má dobré elektrické izolačné vlastnosti, ale pritom je aj pomerne dobrým tepelným vodičom. Takýto zásah samozrejme zhorší chladenie súčiastky, ale môže byť nevyhnutný z konštrukčných alebo bezpečnostných dôvodov.
Tradične sa na tento účel používali pláty sľudy, a v menej náročných aplikáciách kúsok špeciálneho papiera či textilu impregnovaného rôznymi látkami. Dnes sa na tento účel používajú rôzne polymérové fólie, ktoré sú dodávané priamo v rozmeroch pre jednotlivé štandardné typy púzdier.
Rozvod a rozptýlenie tepla
Chladič musí zabezpečiť rozvod tepla z pomerne malej plochy súčiastky a rozptýliť ho do okolia. Na rozvod aj rozptýlenie tepla do okolia sa používajú všetky metódy prenosu tepla: prirodzený prenos vedením, vyžarovaním aj prúdením, ako aj aktívne tepelné čerpadlá.
Pasívne chladiče
Tieto chladiče neobsahujú žiadne pohyblivé časti a na svoju funkciu nepotrebujú žiadnu energiu dodávanú zvonku. Ide obvykle o masívne kovové bloky s jednou rovnou stranou (na pripevnenie k chladenej súčiastke) a s mohutným rebrovaním.
Pre zvýšenie rozvodu tepla je blok vytvorený z tepelne dobre vodivého kovu, obvykle hliníka, u najnáročnejších aplikáciách z medi (príp. ich kombinácie). Pre zvýšenie odvodu tepla žiarením sú obvykle čiernené (eloxované). Mohutné rebrovanie podporuje prenos tepla medzi chladičom a okolitým vzduchom, pričom sa vhodným umiestnením dá dosiahnuť zvýšená účinnosť chladenia vďaka prirodzenému gravitačnému pohybu ohrievaného vzduchu.
Ventilátory
Chladiče s ventilátormi využívajú nútené prúdenie vzduchu okolo rebrovania chladiča (alebo priamo okolo chladenej súčiastky) vyvolávané elektricky poháňaným ventilátorom, na zvýšenie účinnosti prestupu tepla medzi chladičom a vzduchom.
Rozvádzače tepla – heatpipe
Tepelná trubica je obvykle v tvare pomerne tenkej, sploštenej rúrky, z čoho je odvodený aj anglický názov heatpipe. Rúrka je uzavretá a je naplnená pracovnou kvapalinou s nízkou teplotou varu. Prirodzený pohyb chladiva od chladeného miesta k chladiču je v týchto chladičoch zabezpečený obvykle gravitačným obehom. Často pritom dochádza aj k fázovým zmenám – vyparovaniu na teplom a kondenzácii na studenom konci trubice.
Kvapalinové chladiče s núteným obehom
Ide znova o prenos tepla z chladeného miesta ku výmenníku, ktorý sám je chladený vzduchom (obvykle hnaným ventilátorom). Tento spôsob chladenia je technicky jeden z najnáročnejších, ale sa ním dajú odviesť extrémne množstvá tepla zo stiesnených priestorov, pričom sa niekedy používa bohato dimenzovaný výmenník s pasívnym prúdením vzduchu, čím sa dá dosiahnuť nízka úroveň hluku (toto je hlavný zdroj popularity "vodného" chladenia u "tuningových" PC).
Chladenie ponorom do obiehajúcej kvapaliny
Extrémnym prípadom kvapalinového chladenia je priame ponorenie chladených súčiastok či zostáv do prúdiacej chladiacej kvapaliny. Zásadná je pritom dokonalá elektrická nevodivosť chladiva, jeho absolútna čistota a zabezpečenie jeho dostatočného pohybu v každom mieste chladeného zariadenia. Je pritom potrebné samozrejme zabezpečiť aj dostatočné chladenie chladiva, a to buď výmenníkom do sekundárneho kvapalinového obehu, alebo vzduchom.
Vensat
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Chladič (elektronika)
Chladenie ponorom do obiehajúcej kvapaliny
Takýmto spôsobom je možné chladiť aj vysokovýkonné obvody ktoré musia byť z konštrukčných dôvodov umiestnené tesne vedľa seba vo veľkom množstve. Legendárnym je použitie tohoto spôsobu chladenia u niektorých superpočítačov Cray (kde z estetických dôvodov je časť chladiaceho systému vedená viditeľne mimo samotného stroja).
Paul Tergat
Paul Tergat (* 17. jún 1969) je bývalý kenský atletický vytrvalec. Stal sa prvým kenským šprotovcom, ktorý stanovil svetový rekord v maratóne (2003) a je považovaný za jedného z najvýznamnejších vytrvalcov športovej histórie. V roku 2004 bol vymenovaný za Vyslanca programu OSN proti hladu.
Vensat
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chladič (elektronika)
Tepelné čerpadlá
Tieto zariadenia za pomoci dodávanej energie (obvykle elektrickej) dokážu aktívne prenášať teplo z jedného bodu do druhého, a to aj oproti prirodzenému teplotnému spádu. Pri chladení súčiastok sa používajú na lepší odvod tepla z relatívne malej plochy, ako aj na rozptýlenie tepla do prostredia (a to niekedy aj prostredia teplejšieho než chladené prostredie).
V praxi sa používajú sa dva základné princípy tepelných čerpadiel:
Sekundárnou, i keď zďaleka nie zanedbateľnou aplikáciou tepelného čerpadla (v drvivej väčšine kompresorového) na chladenie elektronických súčiastok a zariadení, je klimatizácia miestností v ktorých sú tieto zariadenia umiestnené.
Príklady konštrukčného riešenia
Vo výpočtovej technike je najväčším zdrojom tepla procesor. K dispozícií je viacero typov chladičov procesora.
Roger Fenton
Životopis
Narodil sa vo Veľkom Manchesteri. Jeho starý otec bol zámožný majiteľ továrne na bavlnu, jeho otec bol bankár a člen parlamentu. Bol štvrtý zo siedmich detí v otcovom prvom manželstve, s druhou manželkou mal jeho otec desať detí.
Navštívil Veľkú výstavu v Hyde Parku v Londýne r. 1851 a bol ohromený fotografiou, ktorú tam uvidel vo výstavnej skrini. Potom navštívil Paríž, aby sa naučil kalotypický proces na voskovanom papieri, s najväčšou pravdepodobnosťou od Gustava Le Graya, jeho vynálezcu. Do 1852 mal fotografickú výstavu v Anglicku, a cestoval do Kyjeva, Moskvy a Petrohradu, aby tam urobil kalotypie. Fotografoval architektúru krížom krážom po celej Británii. Zverejnil tiež výzvu na vytvorenie fotografickej spoločnosti.
S postupujúcim rozvojom techniky v polovici 19. storočia dostali fotografi možnosť využívať skracujúcu sa dobu expozície, oslobodiť sa a vytvoriť nový štýl portrétnej fotografie. Fotografi sa premiestnili zo svojich ateliérov do exteriérov, na bojiská, cez oceány a do vzdialených púští. Fotografický pojazdný voz vybavený tmavou komorou Photographic Van Rogera Fentona spolu s Daguerreotypickým Saloonem Williama Shewa a vagónom What-is-it? Mathewa Bradyho nastavili štandardy portrétnej fotografie druhej polovice 19. storočia.
Dokumentovanie Krymskej vojny
V roku 1855 odišiel na žiadosť vydavateľa Thomasa Agnewa s asistentom Marcusom Sparlingom, jediným služobníkom a fotografickým laboratóriom v pojazdnom voze do rusko-tureckej Krymskej vojny. Tam mal fotografovať anglické oddiely pomáhajúce Turkom, aby správy a publikácie o tejto vojne boli výrečnejšie. Fotografie mali ovplyvniť pozitívnu mienku verejnosti o britskej účasti vo vojne. To bola úloha, ktorá dosiaľ patrila maliarom bitiek.
Navzdory vysokým teplotám, niekoľkým zlomeným rebrám a cholere, sa mu podarilo urobiť viac ako 350 použiteľných veľkoformátových negatívov. V roku 1855 prevzali po Rogerovi Fentonovi reportáž z Krymskej vojny James Robertson a Felice Beato.
Výstava 312 tlačí sa čoskoro uskutočnila v Pall Mall v Londýne. Predaj snímok však nebol taký úspešný ako sa očakávalo, možno preto, že vojna už skončila. Podľa Susan Sontagovej bol Fenton do Krymskej vojny vyslaný ako prvý oficiálny vojnový fotograf na naliehanie princa Alberta.
Hotové fotografie mali byť použité k zmierneniu obecnej averzie britského národa k nepopulárnej vojne a ku zmareniu protivojnového spravodajstva The Times. Fotografie boli prevedené do dreveného štočku a zverejnené v menej kritickom Illustrated London News a zverejnené v knižnej podobe a zobrazené v galérii. Fenton sa bránil vytváraniu obrázkov mŕtvych, zranených alebo zmrzačených vojakov. Vzhľadom k veľkosti a charakteru svojho ťažkopádneho fotografického vybavenia bol Fenton obmedzený vo výbere motívov. Pretože v tej dobe neexistoval príliš citlivý materiál na svetlo, mohol Fenton snímať iba nepohyblivé objekty, väčšinou pózy. Expozičná doba bola 3-20 sekúnd. Fotografuje však tiež krajinu, včítane oblastí blízko Light Brigade popísanej v známej Tennysonovej snímke "Útok na Light Brigade" (The Charge of the Light Brigade) bol príznačne nazvaný tzv. Údolím smrti (The Valley of Death). Fenton pomenoval svoje fotografie podobne: Údolie tieňa smrti (The Valley of the Shadow of Death).
V tomto údolí boli urobené dva obrázky. Jeden, s niekoľkými delovými guľami na ceste, druhý iba s prázdnou cestou. Názory na to, ktorá snímka bola urobená ako prvá, sa líšia. Režisér Errol Morris napísal rad štúdií o dôkazoch. Dospel k záveru, že fotografia bez delových gulí bola urobená ako prvá, ale zostáva neisté, kto presunul gule na cestu v druhom obrázku? Boli zámerne umiestnené na cestu Fentonem k posilneniu image, alebo gule z priekopy vybrali vojaci, aby ich mohli znova použiť?
Niekoľko Fentonových obrázkov, včítane dvoch verzií Údolia tieňa smrti, boli zverejnené v The Ultimate Spectacle: A Visual History of the Crimean War od Ulricha Kellera (ISBN 90-5700-569-7) (2001).
Aranžované štúdiové snímky
Od roku [1854] na poverenie kráľovnej Viktórie portrétoval kráľovskú rodinu a ich sídla. Navyše sa stal oficiálnym fotografom Britského múzea. V roku 1858 Fenton fotografoval žánrové štúdiové snímky založené na romantických imaginatívnych myšlienkach muslimského života, ako Sediaca Odaliska s pomocou svojich priateľov a modelov, ktoré vo svojich úlohách nepôsobili vždy presvedčivo.
Ukončenie kariéry
V roku 1862 sa vzdal fotografovania a nechal svoj archív vydražiť v aukcii. Je považovaný za prvého vojnového fotografa za prácu počas Krymskej vojny, pri ktorej použil mobilné štúdio nazvané "photographic van". Ako uznanie významu boli Fentonove fotografie z Krymskej vojny zaradené do kolekcie 100 fotografií, ktoré zmenili svet.
Montcheutin
Montcheutin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 144 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva: