cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Príčiny druhej svetovej vojny
Česko-Slovensko
Ak aj Česko-Slovensko pre svoju obranu urobilo najviac z potenciálnych obeti nemeckého agresora, nemalo to stačiť. Anšlus Rakúska rozšíril jeho hranice s nepriateľmi o ďalší úsek, kde nebolo pohraničné opevnenie dostatočne dobudované. Poľsko vystúpilo so svojimi nárokmi na Tešínsko, čím Česko-Slovensko doplatilo na hrubú chybu Beneša a Masaryka z roku 1920, ktorí vtedy dospeli k záveru, že Poľsko v boji so ZSSR prehráva, a rozhodli sa riešiť spor o Tešínsko silou. Konečné víťazstvo Poľska nad boľševikmi však celkom zmenilo situáciu a Česko-Slovensko sa svojich „nadbytočných“ ziskov muselo neskôr vzdať – a medzi obidvomi štátmi vznikol spor, ktorý Hitlerovi veľmi pomohol.
K Poľsku sa pridalo Maďarsko požadujúce aspoň „jednoznačne maďarskú časť Horného Uhorska“ (presnejšie povedané časť Slovenska s maďarskou väčšinou). Geografická pozícia Česko-Slovenska a pomer síl prakticky neumožňovali úspešnú obranu bez pomoci Francúzska, ale to sa odmietlo angažovať. Podľa dohôd mohlo pomôcť Česko-Slovensku aj ZSSR, ale to až po tom, čo zasiahne aj Francúzsko. Nečinnosť Francúzska mala teda ďalekosiahle dôsledky. Malá dohoda, zameraná pôvodne proti Maďarsku, sa tvárou v tvár nemeckej presile zrútila. Česko-Slovensko, zmietané spormi medzi Čechmi a Slovákmi, s početnými nemeckými a maďarskými menšinami v kritickom pohraničí, sa samotné ubrániť nemohlo. Mníchovská dohoda a Viedenská arbitráž ho prinútili odstúpiť pohraničie, čím ho dostali z vojenského hľadiska do celkom zúfalej situácie. V marci 1939 Česko-Slovensko prestalo existovať. Niektorí historici obviňujú prezidenta Háchu zo zrady, keď vydal príkaz ku kapitulácii, čo samozrejme väčšina historikov a najmä vojenských odborníkov spochybňuje. Bojovať malo zmysel v roku 1938, situácia v roku 1939 ale bola celkom iná, česko-slovenská armáda nemala možnosť účinného odporu, mohla sa iba nechať zmasakrovať. Z tohto pohľadu teda vina za zradu padá na Edvarda Beneša.
Skaza Česko-Slovenska však mala jeden veľmi neblahý dôsledok pre víťazné veľmoci – do rúk Nemecka padol bez boja nepoškodený česko-slovenský vojnový priemysel a arzenál Česko-slovenskej armády, vrátane výborného delostrelectva a najmä vynikajúcich ľahkých tankov LT-35 a LT-38 (Nemcami prevzaté ako Pz 35(t) a Pz 38(t)), ktoré sa kvalitou vyrovnali najlepším nemeckým obrnencom a umožnili Wehrmachtu vytvoriť nové tankové zoskupenie (tanky Pz 38(t), sa zúčastnili ešte aj operácie Barbarossa a v druhosledových jednotkách slúžili až do konca vojny).
Poľsko
náhľad|vľavo|generál [[Edward Rydz-Śmigły, vrchný veliteľ poľských ozbrojených síl]] Tragédiou Poľska bolo to, že sa po svojom vzniku ocitlo v kliešťach medzi Nemeckom a ZSSR. Oba štáty proti nemu mali územné požiadavky a plánovali si ich presadiť. Celú situáciu ešte zhoršoval fakt, že Poľsko samo seba považovalo za regionálnu mocnosť a malo územné spory s ostatnými susedmi – Litvou (o Vilnius) a Česko-Slovenskom (o Tešínsko a niekoľko dedín na hraniciach so Slovenskom).
Poľsko malo spojenecké zmluvy s Francúzskom a bezpečnostné záruky Anglicka. S Nemeckom uzatvorilo pakt o neútočení (Pakt Pilsudski-Hitler). Ako hlavného nepriateľa Poliaci identifikovali Sovietsky zväz. Nebol to tak úplne zlý odhad, nakoniec útoku na Poľsko predchádzala dohoda medzi Nemeckom a Sovietskym zväzom o spoločnom postupe proti nemu, samozrejme prvý a zásadný úder pripravilo Nemecko. Poľsko si fakt, že Nemecko je rovnako, resp. ešte viac nebezpečné ako ZSSR, uvedomilo až neskôr. Ďalším problémom Poľska bola zastaraná armáda nedisponujúca dostatočným počtom dopravných prostriedkov, ktorú Poľsko aj jeho spojenci preceňovalo. Rovnako Poliaci preceňovali schopnosť svojich spojencov prispieť im na pomoc a naopak podceňovali schopnosti svojich nepriateľov – Sovietov a Nemcov.
Pobaltské štáty
Pobaltské štáty na tom boli naozaj zle. Nemali prakticky žiadne záruky od nikoho, ich vlastné armády neboli nijako zvlášť oslňujúce a ZSSR dávalo jednoznačne najavo, že očakáva, že tieto budúce zväzové republiky budú začlenené späť do jeho impéria. Síce sa vyskytli určité nesmelé pokusy utvoriť obranný pakt pobaltskými štátmi a Fínskom, ale tieto snahy skrachovali na striktnej fínskej neutralite a snahe všetkých zúčastnených štátov neprovokovať Sovietsky zväz. Nemecko a ZSSR si pobaltské štáty medzi sebou pôvodne rozdelili: Litva pripadla Nemecku a Lotyšsko s Estónskom ZSSR. ZSSR však nakoniec násilne zabralo všetky tri, čo Hitler so škrípaním zubov akceptoval – aby sa vzápätí revanšoval vo fínskej otázke…
Fínsko
náhľad|Maršal [[Carl Gustaf Emil Mannerheim|C. G. E. Mannerheim, vrchný veliteľ fínskych ozbrojených síl (1917 – 1918 a 1939 – 1946)]] Fínsko bolo rovnako ako Pobaltské štáty „budúcou zväzovou republikou“. Ako prostriedok k zaisteniu svojej bezpečnosti zvolilo postoj striktnej neutrality a aktívne členstvo v Spoločnosti národov. Nijako zvlášť nerozvíjalo armádu (vlastne ju, pokiaľ ide o materiálnu stránku veci, hrubo zanedbávalo) a dôkladne sa snažilo neprovokovať ZSSR. V roku 1932 s ním uzatvorilo pakt o neútočení (v roku 1934 sa predĺžila jeho platnosť o desať rokov). Tento pakt však nebránil sovietskemu straníckemu rozhlasu a tlači viesť štvavú kampaň proti Fínsku a Stalinovi označovať ho za budúcu zväzovú republiku. V pakte medzi Hitlerom a Stalinom bolo Fínsko pridelené do sféry ZSSR. Na rozdiel od Pobaltských krajín sa však Fínsko postavilo na odpor a k obrovskému prekvapeniu všetkých sa ukázalo ako omnoho tuhší oriešok, ako sa predpokladalo – ZSSR si ho nedokázal na jediný záťah podmaniť (pozri Zimná vojna). Hitler, nahnevaný po sovietskej anexii Litvy, to využil a vyzval Fínsko, aby neustupovalo žiadnym ďalším hrozbám Sovietskeho zväzu a prisľúbil mu podporu, ak povolí nemeckým jednotkám priechod pri vojne proti ZSSR. Fínsko súhlasilo a nakoniec sa po ďalších stretoch a obojstranných provokáciách so ZSSR a po jeho vojenskom útoku zúčastnilo v obmedzenej miere i Operácie Barbarossa. Sovietsky zväz si tak zbytočne „vyrobil“ zo striktne neutrálneho štátu odhodlaného nepriateľa a verného spolubojovníka Nemecka. Za šťastie Sovietskeho zväzu možno považovať to, že Fínsko sa do vojny zapojilo iba v obmedzenej miere a svoj postup na Leningrad zastavilo na pôvodných hraniciach. Prípadný ďalší postup fínskych vojsk by pravdepodobne spôsobil pád mesta a tým katastrofu celého severného úseku frontu.
Juhoslávia
Väčšia Balkánskych slovanských národov sa po prvej svetovej vojne zlúčila do Juhoslovanského kráľovstva. To sa spolu s Česko-Slovenskom a Rumunskom cítilo ohrozené zo strany Maďarska a preto vytvorilo takzvanú Malú dohodu. Až v roku 1941 nespokojnosť v krajine a odstúpenie od dohody s Nemeckom vyprovokovalo krajiny Osi k útoku.
Bulharsko
Bulharsko na začiatku vojny vyhlásilo neutralitu, no už roku 1940 na základe príklonu k Nemecku získalo od Rumunska časť oblasti Dobrodruže. Onedlho vstupuje do paktu s Nemeckom, zúčastňuje sa na útoku na Juhosláviu a Grécko a vyhlasuje vojnu USA a Spojenému kráľovstvu. Kráľ Boris III. však nevyhlásil vojnu Sovietskemu zväzu a tým do roku 1944 uchránil krajinu pred vojnou.
Ostatní hráči
Poslednou skupinou hráčov boli staré štáty, ktoré sa už vzdali akýchkoľvek myšlienok na hegemóniu a sústredili sa samé na seba. Išlo najmä o neutrálne štáty, niekedy nevhodne umiestnené.
Belgicko, Holandsko a Luxembursko
Belgicko, Holandsko a Luxembursko boli ako malé štáty vklinené medzi Nemecko a Francúzsko vo veľmi nepríjemnej situácii. Osobne deklarovali svoju neutralitu (sporná bola u Belgicka) a zárukou im mala byť blízkosť Francúzska a Spojeného kráľovstva, pri ktorých bolo isté, že nestrpia agresívnu hegemóniu Nemecka v tesnej blízkosti svojich hraníc. Na druhej strane toto znamenalo aj strašnú nevýhodu, pretože tieto tri štáty vyložene prekážali najvhodnejšiemu smeru nemeckého úderu na Francúzsko. Tieto štáty si toho boli vedomé a prijali opatrenia (relatívne silná armáda, silné opevnenie), ktoré mali buď Nemecko odradiť od útoku ich smerom, alebo aspoň zadržať nápor nepriateľa, dokiaľ nepríde pomoc. Nakoniec sa však napriek predchádzajúcim varovaniam nemecký úder ukázal natoľko zničujúci, že všetky plány na úspešnú obranu padli a akcie francúzskej a britskej armády smerujúce na podporu rozpadajúcim sa armádam Belgicka a Holandska sa stali jednou z príčin ich porážky.
Španielsko a Portugalsko
Štáty Pyrenejského polostrova sa v druhej svetovej vojne výraznejšie neangažovali. Portugalsko predstavovalo neutrálne územie, ktoré sa do konfliktu nemiešalo vôbec, jeho jediná aktivita počas vojny spočívala v poskytnutí Azorov ako leteckú základňu spojeneckým lietadlám, roku 1943.
Španielsko zase zápasilo s vlastnými problémami. Krajina bola po celé tridsiate roky zmietaná politickými stretmi medzi tzv. „Červeným“ a „Čiernym“ Španielskom. Situácia sa prudko zradikalizovala po voľbách v roku 1936, ktoré vyhrali ľavicové strany. Radikálne strany ľavicovej koalície hlásiace sa ku komunizmu a anarchizmu sa rozhodli využiť príležitosť a začali si vybavovať účty so svojimi oponentmi z radov fašistov, konzervatívcov a rímskokatolíckej cirkvi nielen pomocou nie vždy demokratických zákonov, ale takisto násilím a vraždami, ktoré ľavicová vláda minimálne tolerovala, v niektorých prípadoch dokonca podporovala.
Červený teror silnel a jeho bezprostredným následkom bolo, že 17. júla prepuklo v krajine povstanie vedené generálom Franciscom Francom. Táto Španielska občianska vojna je niekedy považovaná za priamu predohru druhej svetovej vojny, alebo dokonca za jej súčasť. To je spôsobené najmä tým, že proti sebe stáli krajiny v takom postavení ako neskôr cez druhú svetovú vojnu. Zatiaľ čo provládna „Červená“, resp. „Republikánska“ strana dostala podporu zo strany Francúzska a Sovietskeho zväzu, povstaleckú „Čiernu“, resp. „Nacionalistickú“ stranu podporovalo Nemecko a Taliansko. Španielsko sa tak stalo krajinou, kde si tieto štáty porovnali sily a vyskúšali nové zbrane a bojové taktiky. Nemecko si tu vyskúšalo zásady tankového boja, nasadenia vojenského letectva a niektoré nové delá.
Po víťazstve Franca, ktorý mal byť prečo zaviazaný fašistickému táboru, to najskôr vyzeralo tak, že Nemecko a Taliansko získalo nového spojenca, čoskoro sa však ukázalo, že to je omyl. Španielsko síce obmedzilo priechod utečencov pred nacizmom cez svoje územie a súhlasilo s odchodom dobrovoľníkov na východný front, ale tým sa jeho ochota k angažovanosti vyčerpala. Odmietlo sa pripojiť k vojnovej Osi, odmietlo povoliť priechod jednotiek Osi cez svoje územie (čím pochovalo plány Nemecka na likvidáciu Gibraltáru) aj ďalšie požiadavky. Francovi tak druhá svetová vojna priniesla v očiach niektorých historikov povesť „machiavelistického génia“, ktorý si od Hitlera vzal veľa, aby mu potom na oplátku nedal nič.
Predohra a vytváranie koalícií
Ešte na začiatku roka 1939 existovali v Európe (aj vo svete) tri bloky, ktoré už pomaly išli do vojny, a ktoré boli navzájom znepriatelené: Os a s ňou spojené štáty, Francúzsko a Spojené kráľovstvo plus malé štáty pod ich ochranou a ZSSR, ktoré na prvý pohľad stálo bokom. Ak sa vôbec očakávalo nejaké prekvapenie a zmena rovnováhy síl, tak sa hľadalo vo vzťahu medzi Francúzskom a ZSSR, pretože vzťahy medzi týmito štátmi sa zlepšovali a v občianskej vojne v Španielsku bojovali na rovnakej strane. Ako však už bolo povedané, Británia odmietla garantovať a podporovať Stalinovu tyraniu a ten rovnako pragmaticky dospel k záveru, že Nemecko mu môže ponúknuť viac. Novým ľudovým komisárom zahraničných vecí sa stal Viačeslav Michajlovič Molotov, ktorý neváhal verejne vyhlásiť, že najradšej rokuje s diktátormi, pretože tam je to vždy jednoduchšie. 23. augusta 1939 uzavrela Hitlerova Tretia ríša prostredníctvom svojho ministra zahraničia Joachima von Ribbentropa so Sovietskym zväzom (za ktorý sa podpísal Molotov) pakt o neútočení, známy pod názvom Pakt Ribbentrop-Molotov, ktorý celkom rozvrátil všetku rovnováhu v Európe a uvoľnil Hitlerovi aj Stalinovi ruky na začatie expanzie. A hoci už samotný pakt vydesil Britániu, Francúzsko aj ich spojencov, nebol nič proti jeho tajnému dodatku, ktorý obsahoval presne vymedzené rozdelenie sféry vplyvu medzi ZSSR a Nemeckom, a ktorý výslovne pripúšťal likvidáciu Poľska. Cesta k vojne tým bola voľná.
Prepuknutie vojny
Vojna sa začala 1. septembra 1939. Ako zámienku použili Nemci prepad vysielača v Gliwiciach (Gleiwitz). V skutočnosti išlo o zinscenovaný útok a osoby v poľských uniformách boli v skutočnosti príslušníci Waffen-SS preoblečení za poľských vojakov. Francúzsko a Spojené kráľovstvo mali s Poliakmi spojeneckú zmluvu a preto vyhlásili 3. septembra 1939 Nemecku vojnu. Spojenci mali Poľsku poskytnú výzbroj, ale namiesto toho začali blokádu Nemecka a pasívne vyčkávali. Začala sa takzvaná Čudná vojna.
Alby-sur-Chéran (kantón)
Alby-sur-Chéran je francúzsky kantón v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z 11 obcí.
Záluhy
náhľad|Húščavova ulica
Záluhy sú miestna časť v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka v okrese Bratislava IV.
Ohraničuje ich:
Grace Kellyová
Grace Kellyová alebo Grace, kňažná monacká (* 12. november 1929, Philadelphia, Pensylvánia, USA – † 14. september 1982, Monte Carlo, Monako) bola Oscarom ocenená americká filmová a divadelná herečka.
Záluhy
Prechádza nimi hlavná radiála (Ulica Mikuláša Schneidera-Trnavského), po ktorej premávajú električkové linky zo zastávky:
Grace Kellyová
Po svadbe s monackým kniežaťom Rainierom III. v roku 1956 sa stala Jej jasnou výsosťou kňažnou Monaka, ale všeobecne je známa pod menom Kňažná Gracia Patricia monacká. Kňažná mala po sobáši dvojité občianstvo, americké i monacké. Súčasným panovníkom kniežatstva je Albert II., syn kniežaťa Rainiera III. a Grace Kellyovej.
Záluhy
Ich centrum sa nachádza v okolí Domu služieb.
Grace Kellyová
Celé jej oficiálne meno je : Jej jasná výsosť kňažná Monaka Grace Patricia Kelly Maxence Bertrand Grimaldi.
Záluhy
Záluhy boli vybudované v druhej polovici 20. storočia. Je tu možno pozorovať vo veľkej miere socialistickú architektúru. Rastie tu veľa zelene.
Základný poludník
Základný poludník (nultý poludník) je poludník na vesmírnom telese, od ktorého sa počíta súradnicová dĺžka (napríklad na Zemi greenwichský poludník, na Slnku Carringtonov poludník). Opakom, resp. predĺžením základného poludníka je stoosemdesiaty poludník. Základný a stoosemdesiaty poludník rozdeľujú povrch guľatého kozmického telesa na východnú a západnú pologuľu.
GNU Free Documentation License
GNU Free Documentation License (GFDL) je slobodná copyleftová licencia určená pre dokumentáciu. Podobá sa na GNU GPL, avšak nepoužíva sa na programy. Kópie dokumentu pod touto licenciou a jeho odvodené diela zostávajú pod touto licenciou (tzv. copyleft). Dokumenty je možné predávať (umožňuje komerčné využitie), avšak nie je možné zakázať ich ďalšiu slobodnú redakciu (tvorba odvodených diel). GFDL povoľuje označiť nemenné časti, napr. na autorské poznámky (niekedy kvôli tomu býva kritizovaná ako neslobodná). Každú kópiu dokumentu šíreného pod touto licenciou tiež musí sprevádzať plný text licencie.
Základný poludník
Na rozdiel od rovníka, ktorý je určený rotáciou planéty (alebo mesiaca či iného telesa), nultý poludník musí byť stanovený dohodou. Môže to byť v podstate ľubovoľný poludník planéty, pretože všetky poludníky sú rovnako dlhé a nijaký z nich nemá významné postavenie.
GNU Free Documentation License
Licencia GFDL je popri licencii CC BY-SA 3.0 používaná i na Wikipédii.
Poznámka
Podľa slovenského autorského zákona text GNU Free Documentation License nespĺňa celkom požiadavky kladené na licenčnú zmluvu medzi autorom textu a inými osobami.
Záluhy
V minulosti sa delili na sídliská:
Grace Kellyová
Americký filmový inštitút zaradil Grace v roku 1999 na trináste miesto v zozname najlepších amerických herečiek. Hrala napríklad vo filmoch Alfreda Hitchcocka (Okno do dvora, Vražda na objednávku) alebo Na pravé poludnie.
Grace Kellyová zomrela 14. septembra 1982 po automobilovej havárii.
Izmir
thumb|Izmir
Izmir (gr. Σμύρνη (Smyrni)), historický názov Smyrna, je mesto v západnom Turecku, v histoickom kraji Iónia. Je tretie najväčšie turecké mesto a má po Istanbule druhý najväčší prístav Turecka. Názov Smyrna môže mať predgrécky pôvod, no predpokladá sa, že vzniklo z gréckeho názvu myrra (myrha), ktorá bola na východe veľmi obľúbená. Iná teória hovorí, že mesto sa volalo podľa bájnej amazonky menom Smyrne.
Starovek
Mesto Smyrna bolo založené už v 3. tisícročí pred Kr. Lelegami, predgréckymi obyvateľmi Anatólie. Koncom 2. tisícročia pred Kr. sa na západe Anatólie začali usadzovať Gréci. Smyrnu založil grécky kmeň Aiolov. Smyrnu však neskôr ovládol susedný grécky kmeň Iónov a Smyrna patrila medzi iónske mestá v Anatólii. Ióni sa tu usadili, prišli sem predovšetkým z neďalekého Kolofonu.
Byzantská doba
Mesto bolo významné aj za ranobyzantskej doby, no časom jeho dôležitosť upadala. Smyrna sa v tej dobe nachádzala v byzantskej théme Thrakesion. Územie so Smyrnou sa stalo dejiskom povstania Tomáša Slovana, ktorý povstal proti gréckej vláde v Konštantinopoli, pričom sa k nemu pridalo aj veľa Maloázijských Grékov. V Anatólií sa začínajú usadzovať Turci, keď Gréci utrpeli porážku od tureckého sultána Alp-Arslana v bitke pri Mantzikerte v roku 1071. V roku 1076 turecký veliteľ Čaka Bey dobyl Smyrnu a začlenil ju tak do seldžuckého tureckého panstva. V nasledujúcej dobe sa západnej Anatólie a Smyrny zmocnili križiacki rytieri, keď vyplienili Konštantinopol. Potom v r. 1204 mesto pripadlo gréckemu Nikajskému cisárstvu, neskôr sa Smyrny zmocnili rytieri z Rodosu. Smyrna pripadla v roku 1261 obnovenej Byzancií, no mesto nemalo žiaden veľký význam. V roku 1389 Smyrnu dobyli osmanskí Turci pod vedením Bayezida a grécka vláda sa už neobnovila. V roku 1402 dobyl Smyrnu Turek Tamerlán, no už v roku 1425 sa jej opäť zmocnili osmanskí Turci.
Turecká doba
thumb|275x275px|Smyrna začiatkom 20. stor. Smyrna sa opäť začala rozmáhať a postupne sa z nej stalo dôležité mesto Osmanskej ríše. Západná Anatólia spolu s krajom Pontos boli jedny z mála krajov Anatólie, kde si Gréci udržali svoju identitu a tak bola Smyrna dôležitým ortodoxným kresťanským strediskom. Turci ju v tejto dobe volali Izmir. Toto meno vzniklo z tureckého skomolenia gréckeho názvu mesta Η Σμύρνη (čítaj I Smyrni). Koncom 15. stor. sa v Smyrne usadzuje židovské obyvateľstvo.
V 17. stor. bolo mesto dôležitým prístavom a obchodným strediskom ríše. V tejto dobe však mesto postihlo zemetrasenie a požiar, z ktorého sa však spamätalo. V 18 stor. sa do mesta sťahujú talianski a francúzski kupci a aj arménske obyvateľstvo. Usadilo sa tu aj grécke obyvateľstvo, hlavne z Egejských ostrovov a ostatnej Anatólie, ale aj z Grécka. Títo Gréci tak posilnili pôvodné grécke obyvateľstvo a tak si Smyrna zachovala svoj grécky charakter, väčšinu obyvateľstva tvorili Gréci.
V 19. stor. bola Smyrna spolu s Konšatantinopolom a Solúnom najvýznamnejšie a najkultúrnejšie mesto Tureckej ríše, zároveň významným strediskom gréckej kultúry. Bola tu klasická orientálna kultúra, ktorá teraz splývala s novou európskou módou. V meste sa šírila aj moderná európska móda. Bola tu otvorená aj slávna grécka orientálna kaviareň Kafé áman, kde sa ľudia stretávali a hrala tu tradičná grécko-turecká anatólska hudba. Smyrna patrila medzi najvýznamnejšie svetové obchodné a kultúrne centrá. O obchod sa starali predovšetkým Gréci. thumb|left|Fotografia zachytávajúca Izmir podpálený tureckými vojskami Kemala AttaturkaAj tu miestne obyvateľstvo reagovalo na oslobodenie materského Grécka a grécka vláda chcela územie s Konštantínopolom a Smyrnou ovládnuť. To sa podarilo v r. 1919, keď víťazná grécka armáda premiéra Venizelosa triumfálne vstúpila do Smyrny. Avšak v r. 1922 boli Gréci v Anatólií porazení generálom Mustafom Kemalom Attaturkom, ktorý následne zaútočil na Smyrnu a Turci tu vyvraždili 50 000 miestnych Grékov a aj Arménov. Mesto potom zapálili.
Táto udalosť je označovaná ako maloázijska katastrofa východného helenizmu. 200 000 Grékov zo západnej Anatólie po tejto katastrofe utieklo do Atén a do okolitého kraja Atika, kde založili štvrť Nea Smyrni (Nová Smyrna) a Nea Ionia (Nová Iónia).
V roku 1923 bola podpísaná výmena obyvateľstva medzi Gréckom a Tureckom a tak z Anatólie do Grécka odišlo 2 000 000 etnických Grékov, ktorí do Grécka priniesli modernú kultúru a anatólske zvyky. Z kraja Iónia vtedy do Grécka odišlo približne 650 000 Grékov. Tradičná kultúra Smyrny sa skončila, Attaturk sa stal prvým premiérom Tureckého štátu. Smyrna sa nanovo postavila, dostala oficiálne meno Izmir a mesto bolo osídlené tureckými obyvateľmi, ktorí sem prišli z Grécka či z iných končín Anatólie.
Izmir dnes
Dnes je Izmir moderné mesto, s európskym vzhľadom a dôležitým prístavom. Izmir je aj obľúbená turistická destinácia. Okolo prístavu je množstvo luxusných hotelov, medzi nimi aj hotel Hilton. Mesto má rozvinutú dopravu, premáva tu aj metro. Koná sa tu veľa podujatí, slávne sú aj hudobné festivaly tradičnej aj modernej hudby. V Izmire stále žije aj židovská komunita.
Beauvais (obvod)
Beauvais je obvod v departemente Oise a regióne Nord-Pas-de-Calais-Pikardia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 14 kantónov a 258 obcí.
Kóči (mesto)
Kóči je japonské mesto ležiace na ostrove Šikoku, v prefektúre Kóči.
31. augusta 2007 malo mesto 326 926 obyvateľov a celková rozloha mesta bola 264,28 km²;.
Kóči oficiálne získalo status mesta 1. apríla 1889. Ale hradné mesto existovalo okolo sídla pánov provincie Tosa už od roku 1603. Miestny hrad hrad Kóči (高知城) je jednou z hlavných turistických atrakcií. K ďalším zaujímavým miestam patrí Muzeum Anpanman, nákupná pasáž Obijamači (帯屋町), ulice Nedeľného trhu a most Harimaja-baši (はりまや橋), na ktorom sa stretávali budhistický mních a jeho milenka v slavnej japonskej piesni.
Festival Josakoi
Najznámejším festivalom v Kóči je augustový Josakoi (よさこい). Skupiny tanečníkov tancujú za doprovodu tradičných i moderných piesní na rôznych miestach mesta Kóči. Celkový počet tanečníkov siaha do tisícov.
Montmin
Montmin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Chenôve
Chenôve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Montmin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Chenôve
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Montmin
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Chenôve
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
50 Cent
Curtis James Jackson III (* 6. júl 1975, známy pod umeleckým menom 50 Cent, je americký raper a herec. Najväčšiu slávu dosiahol vydaním svojho druhého štúdiového albumu Get Rich or Die Tryin v roku 2003 a ďalšieho v poradí The Massacre. Album Get Rich or Die Tryin bol 8-krát certifikovaný na platinu od RIAA a celosvetovo sa predalo 15 miliónov kópií. Album The Massacre bol 5-krát certifikovaný na platinu od RIAA a celosvetovo sa predalo 11 miliónov kópií.
Jackson sa narodil v South Jamaica v newyorskej štvrti Queens. S drogami začal už v dvanástich rokoch počas Crackovej epidémie v 80-tych rokoch. Po opustení obchodu s drogami sa začal venovať rapovej kariére, keď ho v roku 2000 deväťkrát postrelili. Po vydaní albumu Guess Who's Back? v roku 2002 bol objavený rapperom Eminemom a bol podpísaný pod vydavateľstvo Interscope Records. S pomocou Eminema a Dr. Dre, ktorý produkoval jeho prvé komerčné úspechy, sa Jackson stal jedným z najpredávanejších rapperov na svete. V roku 2003 založil nahrávaciu spoločnosť G-Unit Records, s ktorým podpísalo zmluvy viacero úspešných rapperov ako Young Buck, Lloyd Banks alebo Tony Yayo.
Jackson sa dostal do sporov s viacerými rappermi ako Ja Rule, Fat Joe, Jadakiss, Cam'ron, Rick Ross, a zakladateľmi formácie G-Unit, The Game a Young Buck. Takisto pracuje na hereckej kariére vystupovaním vo svojom polo-autobiografickom filme Zbohatni alebo zdochni z roku 2005, vo vojnovom filme Home of the Brave z roku 2006 a filme Oprávnené vraždy z roku 2008. 50 Cent bol magazínom Billboard hodnotený ako šiesty najlepší umelec 2000 – 2009 desaťročia. Magazín ho tiež ohodnotil ako štvrtého najlepšieho mužského umelca a ako tretieho najlepšieho rappera po Eminemovi a Nellym.
Detstvo
Curtis James Jackson III sa narodil 6. júla 1975 v newyorskej štvrti South Jamaica, Queens. Jeho matka (Sabrina Jackson ) bola drogovou dílerkou. So svojím otcom sa nikdy nestretol a ani nevie kto ním je. Po smrti svojej matky vyrastal v nízkom dome bez okien svojich prarodičov. V jedenástich rokoch začal boxovať a v dvanástich začal predávať crack pod prezývkou „Boo Boo“. V boxe bol taký úspešný, že začiatkom 80-tych rokov sa zúčastnil „juniorských olympijských hier“. Ale rovnakých úspechov sa už nedočkal na strednej škole. Navštevoval “Andrew Jackson High School”, z ktorej bol ale čoskoro vylúčený pre držanie cracku a zbrane, za čo bol aj väznený. V roku 1994 bol dvakrát zatknutý a poslaný na sedem mesiacov do nápravno-výchovného ústavu pre mladistvých. Po týchto skúsenostiach začal používať prezývku 50 Cent ako metaforický symbol svojej zmeny. Túto prezývku si dal podľa brooklynského zlodeja Kelvina "50 Cent" Martina.
Počiatky
50 Cent sa prvýkrát na hudobnej scéne predstavil v roku 1998 a to vďaka legendárnemu Jam Master Jayovi zo skupiny Run–D.M.C., ktorý ho upísal do svojho vydavateľstva a naučil ho všetko ohľadom písania textov. Prvýkrát sa objavil v piesni „React“ skupiny Onyx. O rok neskôr opustil vydavateľstvo po ponuke od profesionálnej dvojice producentov Trackmasters, ktorí ho uviedli ku vydavateľstvu Columbia Records. Pri nahrávaní albumu zvládol vytvoriť 36 skladieb počas dvoch týždňov. Tie najlepšie skladby boli zostavené na album Power of the Dollar, ktorý mal byť vydaný v roku 2000. Ale po útoku v apríli 2000, pri ktorom bol deväťkrát postrelený, vydavateľstvo Columbia Records rozviazala kontrakt a album nebol nikdy vydaný.
Jacksonova popularita začala rásť po tom, čo vydal úspešný ale kontroverzný singel „How to Rob“, ktorého text napísal za pol hodinu počas cesty autom do nahrávacieho štúdia. Text piesne komicky vysvetľuje, ako okradnúť známych umelcov. Rapperi Jay-Z, Kurupt, Sticky Fingaz, Big Pun, DMX, Wyclef Jean a Wu-Tang Clan odpovedali na skladbu a rapper Nas, ktorý prijal skladbu pozitívne, pozval Jacksona na cestovanie k propagačnému turné k albumu Nastradamus. Skladba bola plánovaná na vydanie so skladbou „Thug Love“ feat. Destiny’s Child, ale dva dni pred tým ako bolo naplánované nahranie videoklipu, bol Jackson deväťkrát postrelený a odvezený do nemocnice kvôli jeho zraneniam. Údajným podnetom na útok bola skladba „Ghetto Qu'ran“.
2002 – 2004: Get Rich or Die Tryin'
Po útoku sa 50 Cent uchýlil do exilu v Kanade, kde nahral mixtape Guess Who's Back, ktorý si v tej dobe vypočul aj rapper Eminem. Ten ju prehral Dr. Dremu,  šéfovi vydavateľstva Aftermath Entertainment, ktorý sa rozhodol podpísať zmluvu s 50 Centom. Potom so záštitou vydavateľstiev Interscope Records, Aftermath Entertainment a Shady Records vydáva svoj nový album. Ešte pred vydaním albumu sa 50 Cent objavil na Eminemovom soundtracku k filmu 8. míľa a na propagačnom LP 24 Shots. Album Get Rich or Die Tryin' sa stal obrovským úspechom. Len v prvom týždni sa predá 872,000 kópií albumu, celosvetovo sa ho predalo 15 miliónov kusov. Hlavnými singlami albumu sú „In da Club“, „Wanksta“ a „21 Questions“ (feat. Nate Dogg). Allmusic opísal album ako „pravdepodobne najlepší debutový album rappera za posledných desať rokov“.
2005 – 2006: The Massacre a Get Rich or Die Tryin' OST
náhľad|G-Unit v Bankoku, zľava: [[Olivia, Lloyd Banks, Young Buck a 50 Cent]] V marci 2005 vydal 50 Cent svoj druhý album The Massacre, ktorého sa celosvetovo predalo viac ako 10 miliónov kusov. Len počas prvého týždňa sa predalo viac ako 1 milión kópií, čím sa stal jedným z najrýchlejšie sa predávajúcich albumov v histórii. Dosiahol #1 v rebríčku Billboard 200 a na tejto pozícii sa udržal 6 týždňov. Producentmi albumu boli Dr. Dre a Eminem a ďalší. 50 Cent sa stal prvým sólovým umelcom, ktorého 3 single boli v Billboard top 5 v rovnakom týždni „Candy Shop“, „Disco Inferno“ a „How We Do“. Hlavnými singlami albumu sú „Disco Inferno“, „Candy Shop“ a „Just A Lil' Bit“.
Ku koncom roku vydáva spoločne so skupinou G-Unit a ďalčími členmi G-Unit Records soundtrack ku svojmu prvému filmu Zbohatni alebo zdochni. Albumu Get Rich or Die Tryin' OST sa celosvetovo predalo okolo 3 miliónov kusov. Z albumu boli vydané single „Hustler's Ambition“, „Window Shopper“, „Best Friend“ (feat. Olivia) a „I’ll Whip Ya Head Boy“ (feat. Young Buck).
náhľad|50 Cent na koncerte v Štokholme v roku 2009
2007 – 2008: Curtis
V septembri 2007 vydal 50 Cent svoj tretí album Curtis, ktorý bol inšpirovaný jeho životom pred Get Rich or Die Tryin'. Album debutoval na #2 v rebríčku Billboard 200 s predajom 691,000 kópií v prvom týždni od vydania. S Kanye Westom rozpútal stávku v tom, kto predá viac albumov v prvom týždni, buď album Graduation Kanyeho Westa alebo Curtis 50 Centa. Stávku vyhral album Graduation. Z albumu Curtis bolo vydaných päť singlov „Straight to the Bank“, „Amusement Park“, „I Get Money“, „Ayo Technology“ a „I'll Still Kill“.
2009 – súčasnosť: Before I Self Destruct
50 Cent dňa 10. septembra 2008 oznámil v televíznej relácii TRL, že jeho štvrtý štúdiový album Before I Self Destruct "bude" urobený a vydaný v novembri. V októbri 2008 vydal 50 Cent prvý propagačný singel k albumu s názvom „Get Up“, vo forme digital download dňa 7. októbra 2008 a cez iTunes 14. októbra. Producentom bol Scott Storch. Dňa 5. januára 2009 50 Cent vydal druhý propagačný singel z albumu „I Get It In“, ktorého producentom bol Dr. Dre. Dňa 18. mája 2009 vydal 50 Cent skladbu „Ok, You’re Right“. Producentom skladby bol tiež Dr. Dre a bola zaradená do albumu Before I Self Destruct. Na jeseň 2009 sa 50 Cent objavil v novej sezóne televíznej relácie Behind the Music televízie VH1. Predalo sa okolo pol milióna kópií albumu. Z albumu boli vydané tri single „Ok, You’re Right“, „Baby by Me“ a „Do You Think About Me“.
Lepkavý potok
Lepkavý potok je potok v Gemeri, vo východnej časti okresu Rožňava. Je to pravostranný prítok Čremošnej a meria 4,1 km.
Pramení vo Volovských vrchoch, v podcelku Pipitka, na juhozápadných svahoch vrchu Pipitka (1 224,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 820 m n. m. Tečie severojužným smerom, na hornom toku priberá tri prítoky spod Pipitky, preteká východným okrajom obce Drnava v Rožňavskej kotline a na jej území ústi v nadmorskej výške okolo 380 m n. m. do Čremošnej. V minulosti sa v údolí potoka ťažila železná ruda.
Shine (album)
Shine je  štúdiový album slovenskej speváčky Jany Kirschner, ktorý Universal Music vydal v roku 2007.
Ludesch
Ludesch je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Bludenz.
Žije tu obyvateľov.
Fluorescencia
Fluorescencia je luminiscencia, ktorá na rozdiel od fosforescencie zaniká v krátkom čase po dokončení excitácie (pod 10-8 s). Pozoruje sa v atómových a molekulových plynoch, resp. v organických látkach v tekutom i kryštalickom stave. Fluorescencia sa prejavuje svetielkovaním látok pri ich osvetlení.
Ray Bourque
Raymond Jean „Ray“ Bourque (* 28. december 1960, Montreal) je bývalý kanadský hokejový obranca, člen Siene Slávy NHL. Odohral 21 sezón v drese Boston Bruins a 2 v drese Colorado Avalanche, kde získal v sezóne 2000/01 Stanleyho pohár. Získal Norrisovu trofej pre najlepšieho obrancu NHL päťkrát.
Hagondange
Hagondange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Ray Bourque
Hráčska kariéra
Bourque ako junior nastupoval v lige QMJHL za kluby Sorel a Verdun. V roku 1979 ho draftoval ako svoju prvú voľbu klub Boston Bruins. Bourque sa hneď vo svoju sezónu presadil v NHL. Za výborné výkony získal Calder Trophy, ocenenie pre najlepšieho nováčika NHL a bol nominovaný do prvého tímu All-Stars. V Bostone hral do roku 2000. Nosil číslo 7, keď ho z dôvodu pocty Philovi Espositovi vyradili nosil číslo 77.
Hagondange
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juraj Jančina
Ing. arch. Juraj Jančina (* 1964, Bratislava) je slovenský architekt.
Po absolvovaní Gymnázium Laca Novomestského v rokoch 1979 – 1983 nastúpil na štúdiá Fakulty architektúry SVŠT v Bratislave, odbor Občianske a obytné stavby (1983 – 1988). Odborné skúsenosti získal ako projektant v Lignoprojekt, Bratislava (1988 – 1989), neskôr v Architektbüro Kordon, Graz, Rakúsko (1990 – 1991) a v roku 1992 založil vlastný ateliér – Jančina architekti, kde je výkonným riaditeľom (hlavný architekt).
Annecy-Centre
Annecy-Centre je francúzsky kantón v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes. Území tvoří centrum mesta Annecy.
Krásnohorský potok
Krásnohorský potok je potok v Gemeri, preteká územím okresu Rožňava. Je to pravostranný prítok Čremošnej, má dĺžku 13 km a je tokom V. rádu. Medzi obcami Pača a Krásnohorské Podhradie sa koryto potoka výraznejšie vlní. Niekedy sa označuje ako Pačiansky potok.
Prameň: vo Volovských vrchoch na západnom svahu vrchu Biele skaly (1 251,7 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 100 m n. m.
Geomorfologické celky: 1.Volovské vrchy, podcelok Zlatý stôl, 2.Rožňavská kotlina
Prítoky: sprava z oblasti Ždiarika, dva prítoky z južného úpätia Ostrého vrchu (882,0 m n. m.), Rákoš; zľava prítok z oblasti Bučiny, prítok spod Úhornianskeho sedla (999 m n. m.) zvaný Štrbavý potok, Lazný potok, prítok z juhozápadného svahu Čipkovho vrchu (966,2 m n. m.) zvaný Čurdov a Kaplna
Ústie: do Čremošnej pri obci Krásnohorská Dlhá Lúka v nadmorskej výške približne 295 m n. m.
Obce: Pača, Krásnohorské Podhradie a Krásnohorská Dlhá Lúka
Mäder
Mäder je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Feldkirch.
Žije tu obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Aris Pulianos
Narodil sa na gréckom ostrove Ikaria. Študoval v New Yorku a Moskve.
Diela
Vypracoval viacero veľmi významných antropologických objavov. V roku 1961 v spolupráci s moskovskou univerzitou uskutočnil antropologický výskum s názvom Η Καταγωγή των Ελλήνων (I katagogi ton Ellinon-pôvod Grékov), kde výskumami dokázal, že obyvatelia Grécka, ale aj celého Balkánu sú potomkovia starovekých obyvateľov Balkánu, pričom takto vedecky vyvrátil tvrdenia nemeckého historika z 19 storočia Fallmerayera, že moderní Gréci nie sú potomkami starovekých Grékov. Pulianos tým zistil, že Gréci z rôznych oblastí Grécka, ostrovov, Anatólie a sovietskych krajín vykazujú homogenitu a majú spoločný pôvod.
Jeho ďalší výskum sa týkal pravekého človeka z gréckej Petralony. Zistil, že tento človek patrí pod špecifickú, ojedinelú podskupinu typu človeka Homo erectus. Pulianos dokázal, že Grécko je obývané po dobu 300 000 až 400 000 rokov. Pulianos sa ďalej zaoberal Grékmi mykénskeho obdobia z Tesálie a výskumom pravekého človeka z Chalkidiki.
Podvornice
náhľad|Dúbravčická ulica
Podvornice sú miestna časť bratislavskej mestskej časti Dúbravka v okrese Bratislava IV.
Nachádzajú sa od lesa po diaľnicu D2, zo severu ich ohraničuje ulica Agátova a z juhu ulica J.Alexyho. V blízkosti sa nachádza Domov mládeže a colný sklad.
Cheuge
Cheuge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montriond
Montriond je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Château-Thierry (obvod)
Château-Thierry je obvod v departemente Aisne a regióne Nord-Pas-de-Calais-Pikardia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 5 kantónov a 123 obcí.
Zvrat
Zvrat môže byť:
Banský potok (prítok Čremošnej)
Banský potok je potok v Gemeri, vo východnej časti okresu Rožňava. Je to pravostranný prítok Čremošnej a má dĺžku 3,9 km.
Centrobasket mužov 1973
Centrobasket mužov 1973 boli v poradí 5. majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v basketbale mužov, ktoré organizuje Stredoamerická a karibská basketbalová konfederácia (CONCENCABA) v spolupráci s FIBA Americas. Konali sa v San Juane, v Portoriku v dňoch od 16.22. septembra 1973, za účasti 8 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo Roberto Clemente. Titul získalo domáce 🇵🇷, ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnilo pred 🇲🇽 a 🇨🇺.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 1974, ktoré organizovalo rovnako Portoriko. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Krčace
Ležia v najjužnejšej časti Dúbravky. Hraničia s mestskou časťou Karlova Ves pri komplexe Iuventa. Nachádza sa tu kúpalisko Rosnička, štadión ŠKP alebo Okresné riaditeľstvo policajného zboru. Prechádza nimi hlavná ulica - Mikuláša Schneidera Trnavského, ktorá začína na hranici s Karlovou Vsou a končí na križovatke s ulicou Janka Alexyho medzi Záluhami a Podvornicami. Z juhu Krčace ohraničuje koniec Karloveskej ulice pokračujúci ulicou M.Sch.Trnavského a zo severu ich ohraničuje križovatka s Harmincovou ulicou.
Je to pustejšia časť so záhradami a močariskami.
V roku 2019 prešla krčacká trieda rekonštrukciou. Generálnou opravou prešla električková trať a jej infraštruktúra, natreli sa stĺpy verejného osvetlenia, vymenili sa výbojkové svietidlá za LED a opravila sa aj elektrická meniareň Krčace.
Erginos (syn Klymena)
Erginos napadol tébskeho kráľa Kreota, pretože mu nejaký vozataj z Téb zabil otca kameňom. Keď ho porazil, prinútil ho, aby mu dvadsať rokov každoročne odvádzal sto volov. Tébania by sa boli s tým aj zmierili, ale urážala ich spupnosť Ergina, ktorý neustále vyhlasoval, že táto daň je symbolom jeho nadvlády.
Od tejto dane ich potom oslobodil slávny hrdina Hérakles, ktorý prišiel do svojich rodných Téb. Keď sa cestou stretol s vyberačmi daní kráľa Ergina a z ich rečí sa dozvedel, že idú do Téb po sto volov, ktoré im má kráľ Kreón každoročne odvádzať, nevidelo sa mu to spravodlivé. Pokúsil sa ich preto od toho odhovoriť, ale oni ho nepočúvali a navyše ho povýšeneckými poznámkami urážali. Hérakles sa nato s nimi na mieste porátal. Odrezal im nosy a uši a so zviazanými rukami ich poslal domov.
Tébania svojho rodáka privítali s nadšením, ale ich radosť netrvala dlho, lebo pred bránami mesta sa objavil Arginos s vojskom. Hérakles však s pomocou bohyne Atény zobral riadenie obrany mesta do svojich rúk, Ergina zabil a jeho vojsko porazil. Mierovou zmluvou ich nato prinútil vrátiť dvojnásobok toho, čo od nich dostali. Kráľ Kreón dal za to Héraklovi svoju dcéru Megaru a polovicu svojho kráľovstva.
Hallering
Hallering je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Meiningen (Rakúsko)
Meiningen je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Vorarlbersko v okrese Feldkirch.
Žije tu 1997 obyvateľov (31. 3. 2009).
Minaret
thumb|Dvojica minaretov mešity v [[egyptskom Asuáne]] Minaret (, alebo – manára) je súčasť islamskej mešity. Je to vežovitá stavba, najčastejšie štíhleho ceruzkového tvaru vysoká v priemere okolo 15 metrov, niekedy aj vyše 200 metrov. Najvyššie minarety má Veľká mešita v Teheráne, 230 metrov a Mešita Hasana II. v Casablance (210 metrov).
V niektorých horských dedinách sú minarety, ktoré svojou výškou nepresahujú 5m. Stavba je postavená najčastejšie z kameňa, ale bývajú aj drevené, sklenené alebo železné (hlavne v Západnej Európe).
Vznik a vývoj
Minaret slúži k zvolávaniu k modlitbe. Veža vybieha priamo z mešity alebo stojí samostatne (ako v prípade chrámu Hagia Sofia). Navrchu je veža ukončená pavlačou, kde zvykol stávať muezzin a zvolával veriacich k modlitbám, nad ňou je malá strieška na ktorej je posadený polmesiac ako symbol islamu. Na niektorých miestach muezzini nezvolávajú, ale nahradili ich moderné reproduktory a megafóny, výzva k modlitbe je hlásená z pásky. Napriek tomu je muezzinov mnoho, pretože ide medzi moslimami o prestížnu činnosť.
Medzihviezdna polarizácia
Medzihviezdna polarizácia je čiastočná polarizácia svetla hviezd, vyvolaná pravdepodobne orientáciou nesférických čiastočiek medzihviezdneho prachu (medzihviezdna hmota) pozdĺž siločiar medzihviezdneho magnetického poľa. Medzihviezdna polarizácia prejavuje koreláciu s farebným excesom, zapríčineným medzihviezdnou absorpciou.
Ralph Rozbi-to
Ralph Rozbi-to (ang. Wreck-It Ralph) je americký animovaný 3D film z roku 2012, vyrobený Walt Disney Animation Studios a distribuovaný spoločnosťou Walt Disney Pictures. Jedna sa o 52. divadelný animovaný film od Walta Disneyho.
Soundtrack
Soundrack bol zložený Henrym Jackmanom. Japonská dievčenská skupina AKB48 spieva tému filmu s názvom „Sugar Rush“.
Mandátne územie
]]
Mandátne územie (zastarano: mandátové územie ) je v detailoch nie celkom jasne vymedzený termín medzinárodného práva. Myslí sa ním v širšom (zriedkavom) zmysle územie, ktoré je pod poručníctvom cudzieho štátu (spravidla v záujme tretej strany), a v užšom (jednoznačne najčastejšom) zmysle územie spravované členským štátom Spoločnosti národov (v rokoch 1920–1946) v mene Spoločnosti národov namiesto dovtedajšieho suveréna územia a podľa podmienok čl. 22 Stanov Spoločnosti národov a stanov mandátu. Mandát je v tejto súvislosti buď samotné poručníctvo či správa (poverenie), v ktorom/-ej sa mandátne územie nachádza, alebo skrátené označenie mandátneho územia.
Nasledujúci text je o mandátnych územiach Spoločnosti národov.
V roku 1946 po založení OSN bola väčšina zostávajúcich mandátnych území (s význačnou výnimkou Juhozápadnej Afriky) nahradená tzv. poručenskými územiami OSN, ktoré sa postupne osamostatňovali. Posledný mandát vypršal v roku 1994, vtedy získalo nezávislosť od USA Palau, ktoré bolo v medzivojnovom období pod japonskou správou.
Všetky mandátne územia Spoločnosti národov boli pred 1. svetovou vojnou ovládané porazenými štátmi, konkrétne Osmanskou a Nemeckou ríšou. Rozlišovali sa 3 skupiny mandátnych území:
Mandátne územia typu A
Mandátne územia typu A boli bývalé územia Osmanskej ríše (okrem Hidžázu) ktoré boli obsadené cez vojnu vojskami Dohody. Mandátori mali za úlohu priviesť tieto územia v dohľadnej dobe k nezávislosti pretože boli považované za natoľko vyspelé, aby zvládli riadenie vlastného samostatného štátu. Do 2. svetovej vojny však získal nezávislosť len Irak (1932).
Juraj Špitzer
Životopis
Juraj Špitzer absolvoval gymnázium vo Zvolene a v roku 1938 začal študovať medicínu na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Jeho univerzitné štúdium bolo prerušené mníchovskými udalosťami a okupáciou Čiech a Moravy. Pre svoj židovský pôvod bol v roku 1942 internovaný v zbernom koncentračnom tábore Nováky. Zúčastnil sa na Slovenskom národnom povstaní, bol veliteľom židovskej partizánskej jednotky. Po vojne študoval filozofiu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Bol šéfredaktorom Kultúrneho života a tajomníkom Zväzu československých spisovateľov. Po roku 1969 bol zo spisovateľskej organizácie vylúčený, bol prepustený zo zamestnania a mal zákaz publikovať.
Mandátne územie
Mandátne územia typu B
Mandátne územia typu B boli bývalé nemecké kolónie v subsaharskej Afrike (okrem Nemeckej juhozápadnej Afriky). Tie zahŕňali Togoland, Nemecký Kamerun a Nemeckú východnú Afriku. Samostatnosť týchto území sa predpokladala vo vzdialenej budúcnosti.
Juraj Špitzer
Životopis
Špitzerovou manželkou bola divadelná herečka a pedagogička herectva Dalma Špitzerová. Ich dcérou je publicistka Zuzana Szatmáry a vnukom Michael Szatmáry.
Mandátne územie
Mandátne územia typu C
Mandátné územia typu C boli bývalé nemecké kolónie a protektoráty v Pacifiku a Nemecká juhozápadná Afrika. Rovnako ako u bývalých nemeckých afrických kolónií sa samostatnosť týchto území nepredpokladala. Boli to územia, ktoré so štátom, ktorý bol splnomocnený na ich správu, buď priamo susedili, alebo sa nachádzali veľmi blízko. Mandátne územia typu C vhodne zahŕňali Juhozápadnú Afriku a ostrovy, ktoré si nárokovali Austrália a Nový Zéland.
Juraj Špitzer
Dielo
Juraj Špitzer napísal novely Biele oblaky, Patrím k vám a Letná nedeľa, scenáre k filmom Posledný návrat, Zaprášené histórie a svedectvo o koncentračnom tábore Nováky Nechcel som byť Žid. Krátko po jeho smrti vyšiel knižný súbor Svitá, až keď je celkom tma, v ktorom Špitzer hĺbkovo spracoval problematiku tzv. židovskej otázky a holokaustu a venoval sa fenoménu moci a násilia od začiatkov dejín po dnešok. Bol autorom knihy Proti buržoáznemu nacionalizmu a kozmopolitizmu z roku 1951, v ktorej schvaľoval väznenie a popravy nepohodlných občanov komunistickým režimom, napríklad Gustáva Husáka, Ladislava Novomeského a ďalších.
Opel Sintra
right|thumb|230px|Opel Sintra zozadu Opel Sintra je veľký MPV automobil vyrábaný automobilkou General Motors pre európske trhy (v Spojenom kráľovstve pod názvom Vauxhall Sintra) v rokoch 1996 až 1999. Vyrábal sa z motormi objemu 2,2 L (naftový a benzínový) a 3,0 L V6 (benzínový). Tento automobil si získal veľkú popularitu v Nemecku a v krajinách Beneluxu.
Priemerná spotreba paliva bola od 7,2 do 9,8 l na 100 km, v závislosti od verzie motora. Opel Sintra je európskym variantom automobilu Chevrolet Venture, ktorý je tiež vyrábaný v Spojených štátoch
Výbava
Jeho výbavou je ABS, centrálne zamykanie, delené sedadlá, elektrické zrkadlá, elektrické ovládanie okien, klimatizácia, 4 airbagy, rádio s CD prehrávačom, strešné okno, posilňovač riadenia, halogénové svetlomety, tónované predné sklo, hagusy.
Scientológia (hnutie)
Scientológia, (pôvodne ; z ; ) je filozofia (systém dogiem, učení a rituálov) vytvorená v roku 1954 americkým autorom sci-fi L. Ronom Hubbardom, ktorý ju charakterizoval ako „aplikovanú náboženskú filozofiu“ (1953) a základ nového náboženstva. Vychádza z pomocného systému Dianetiky.
Hubbard ju označuje ako náboženstvo, keďže obsahuje metódy a postupy na zvyšovanie duševných a duchovných kvalít jedinca. Hubbard v roku 1950 vydal základnú príručku Dianetika (1950) s cieľom dosiahnuť duchovné zdravie. Na tento účel Scientológia, ktorá vznikla neskôr, ponúka rozsiahlu sústavu praktických postupov a kurzov. Prístup k nim je možný napríklad po absolvovaní testu osobnosti.
Scientológia tiež niekedy označuje Church of Scientology, celosvetovú organizáciu, ktorú Hubbard založil v roku 1954. Je to najväčšia organizácia podporujúca praktikovanie scientológie. Je tiež držiteľom obchodných značiek Scientology a Dianetics. Vzdelávacím a charitatívnym praktikám tejto organizácie v súčasnosti uznáva IRS výnimku z federálnej dane z príjmu v USA. Iné zdroje označujú túto cirkev za pseudonáboženskú organizáciu, sektu a/alebo nadnárodnú korporáciu Sociológ Kent, hoci priznáva, že množstvo jeho kolegov považuje scientológiu za náboženstvo, hovorí "Namiesto hádania, či scientológiu označiť alebo neoznačiť ako náboženstvo, považujem za oveľa užitočnejšie pozerať sa na ňu ako na nadnárodnú korporáciu s mnohými aspektami, z ktorých náboženský charakter má iba jeden prvok." (kurzíva v origináli.).