cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manga
História
Moderná manga, ako ju poznáme dnes, začala byť v Japonsku veľmi populárna po 2. svetovej vojne, keď Japonci potrebovali niečo, čo by ich odreagovalo od hroznej povojnovej situácie. Popularita mangy narástla až do takých rozmerov, že sa nestíhala tlačiť a v celom Japonsku bol v tej dobe kvôli tomu nedostatok papiera. V súčasnosti je manga a anime neoddeliteľnou súčasťou japonskej pop-kultúry a každý týždeň sa len v Japonsku predá okolo 3 miliónov výtlačkov.
Charakteristika
Manga sa vyznačuje viacerými typickými znakmi. Predovšetkým charakteristickým tvarom postáv a ich častí tela (veľké oči, malé ústa, špicatý nos a brada). Postavy môžu mať aj zvieracie znaky – kemonomimi. Štýl kresby je pomerne jednoduchý a veľký dôraz sa kladie na emócie a dynamiku deja.
Originálne japonské manga komiksy sú prevažne čiernobiele, s výnimkou titulnej stránky knihy. Čítajú sa sprava doľava, tak ako všetky japonské knihy.
Štefan Boleslav Roman
265px|náhľad|[[Exarchát svätých Cyrila a Metoda v Toronte]] Štefan Boleslav Roman (* 17. apríl 1921, Veľký Ruskov – † 23. marec 1988, Toronto, Kanada), bol kanadský priemyselník slovenského pôvodu, v rokoch 1971 – 1988 prvý predseda a zakladateľ Svetového kongresu Slovákov.
Do Kanady emigroval v roku 1937. Vo vojne už bojoval ako kanadský vojak. V roku 1945 začal organizovať banskú spoločnosť. Začiatkom päťdesiatych rokov založil spoločnosť Denison Mines Limited, ktorá sa časom stala vlastníkom najväčších uránových baní na svete.
Rímsky pápež Pavol VI. ho menoval za laického delegáta na Druhom vatikánskom koncile.
Š. B. Roman bol hrdým a uvedomelým gréckokatolíkom. Aj vďaka jeho úsiliu vznikla v roku 1980 Eparchia svätých Cyrila a Metoda pre slovenských gréckokatolíkov v Kanade. Z väčšej časti financoval aj výstavbu jej katedrály - Katedrály Premenenia Pána v Markhame, ktorá bola postavená podľa vzoru cerkvi v jeho rodnej dedine Veľký Ruskov.
Celý život podporoval boj Slovákov za slobodu a štátnu samostatnosť. Dostal viacero vyznamenaní:
V bratislavskej Petržalke je po ňom pomenovaná ulica a takisto v martinskom Záturčí je po ňom pomenovaná ulica. V Trebišove je po ňom pomenované námestie.
Teodorich Veľký
thumb|Teodorich Veľký Teodorich Veľký (písané aj Theodorich; po nemecky aj Theoderich, po španielsky Teodorico; * 453, neďaleko Carnuntum, Západorímska ríša – † 30. august 526, Ravenna, Ostrogótske kráľovstvo) z rodu Amalovcov bol od roku 474 kráľom Ostrogótov.
Gótsky kráľ
Teodorich pochádzal z gótskeho rodu Amalovcov, ktorého príslušníci patrili ku skupinám Ostrogótov, ktorí sídlili v Hunmi ovládanej Panónii. V mladosti sa dostal ako rukojemník do Konštantínopola, kde získal značné vzdelanie a spoznával politické pomery. Keď sa potom stal roku 474 ostrogótskym kráľom, zameral sa na Východorímsku ríšu. Na Balkáne sa hlavným súperom jeho bojovníkov stala skupina gótskych foederátov, usídlená v Trácii, ktorá zastávala vysoko privilegované postavenie a mala blízko k panovníckemu dvoru. Na jej čele stál Teodorich Strabón. Panónski a trácki Góti bojovali, podnecovaní cisárom, proti sebe, vzápätí sa spojovali proti cisárovi a robili ničivé nájazdy do vnútrozemia ríše. Po Strabónovej smrti v roku 481 sa obe skupiny zjednotili pod vládou Teodoricha Amalu, a položili základy novému mocnému politickému celku Ostrogótov. Roku 483 uzatvorili s cisárom Zenonom, ktorý bol nútený rešpektovať Teodorichove úspechy, dohodu, na základe ktorej boli panónski Góti usadení v Dácii a Mézii a Teodorich vymenovaný za cisárskeho vojvodcu s vysokým ročným platom a konzulom na rok 484, čo predstavovalo pre barbarského kráľa nevídané pocty.
Vládca Itálie
Teodorich sa však nestal spoľahlivým spojencom cisára. Roku 486 vyplienili Ostrogóti Tráciu. Zenon sa rozhodol, že ich dostane preč z územia ríše. Obratne využil ich záujem o Itáliu - Teodorich už skôr navrhoval intervenciu Gótov s cieľom vrátiť na trón zosadeného cisára – a poveril ho úlohou skoncovať s germánskym kráľom Odoakerom, ktorý sa medzitým začal správať v Itálii ako suverénny vládca. Cisár iste nepočítal s tým, že by prostredníctvom Ostrogótov mohol sám ovládnuť Itáliu. Centrum bývalej Rímskej ríše zostalo v rukách barbarov, výsledkom Teodorichovej akcie bolo len vystriedanie jedného germánskeho vládcu druhým.
Roku 488 odtiahli Ostrogóti na čele so svojim kráľom Teodorichom z Balkánu. Teodorich dobyl do roku 493 celú Itáliu a dohodol sa s Odoakerom o spoločnej vláde. Potom ho dal zabiť a sám zaujal jeho miesto námestníka byzantského cisára (cisár Anastasios I. mu dokonca požičal odznaky cisárskej hodnosti). Fakticky sa Teodorich stal nezávislým vládcom a snažil sa obnoviť Západorímsku ríšu. Svoje postavenie chcel zaistiť zväzkom germánskych ariánskych ríši na území bývalej rímskej ríše, čo mu znemožnil jeho švagor franský kráľ Chlodovik I., ktorý sa dal pokrstiť a prijal oficiálne nikajske učenie. Podmanil si pápežstvo a dosadzoval pápežov. V rokoch 497 - 498 vyhovel cisár Anastasios I. Teodorichovej žiadosti, uznal legitimitu jeho vlády a dokonca mu vrátil odznaky cisárskej moci, ktoré Odoaker pred rokmi poslal do Konštantínopola. Neskôr dal pod tlakom okolností dokonca najavo, že Teodoricha chápe ako seberovného rímskeho vládcu.
Vo vnútornej politike nadviazal na antickú tradíciu a jeho ponímanie panovníckej moci zodpovedalo neskororímskemu cisárstvu. Rešpektoval senát aj katolícke obyvateľstvo, usiloval sa o romanizáciu Gótov. V jeho období vznikli vynikajúce literárne (Cassiodorus Senator, Boethius) a stavebné (sídelná Ravenna) diela neskorej antiky.
Ku koncu vlády sa zhoršil Teodorichov vzťah k východorímskemu cisárovi. Roku 524 dal kráľ bez súdu popraviť pre obvinenie zo sprisahania niekoľkých významných mužov, predovšetkým senátorov. Medzi nimi bol filozof Boethius a významný patricij Symmachus.
U. S. Steel Košice
right|thumb|U. S. Steel Košice right|thumb|Pohľad na jednu z budov
Teodorich Veľký
Nástupcovia
Po Teodorichovej smrti sa jeho nástupcom stal vnuk Atalarich, ktorý však bol neplnoletý, preto sa vlády ujala Teodorichova dcéra Amalaswintha.
U. S. Steel Košice
U. S. Steel Košice, s. r. o. (júnnov. 2000 STEEL Košice, s. r. o. a jan.nov. 2000 VSŽ OCEĽ, a. s. Košice; sep. 1992dec. 1999 VSŽ OCEĽ, spoločnosť s ručením obmedzeným Košice; apr. 1991sep. 1992 OCEĽ VSŽ, spoločnosť s ručením obmedzeným Košice; nov. 1990apr. 1991 divízia Oceľ podniku VSŽ, akciová spoločnosť Košice) je najväčší výrobca ocele na Slovensku. Sídli v katastrálnom území mestskej časti Košice – Šaca. Spoločnosť je najväčším zamestnávateľom východoslovenského regiónu.
Dejiny
De iure podnik U. S. Steel Košice vznikol v júni 2000 ako spoločnosť STEEL Košice, s. r. o.
De facto vznikol v novembri 2000 prevzatím podniku VSŽ OCEĽ, a. s. a niektorých ďalších menších podnikov z holdingu VSŽ, akciová spoločnosť Košice (pozri nižšie), činných v oblasti oceliarstva. VSŽ OCEĽ vznikla transformáciou bývalej divízie Oceľ, teda hlavnej divízie, podniku VSŽ, akciová spoločnosť Košice, v rámci premeny tohto podniku na holding spravujúci dovtedajšie divízie tohto podniku v apríli 1991. VSŽ, akciová spoločnosť, existuje dodnes, súčasný názov podniku je Slovenské investičné družstvo. De iure je teda nástupcom pôvodných VSŽ podnik Slovenské investičné družstvo, ale de facto je ich nástupcom (aspoň pre jadro ich činnosti) U. S. Steel Košice.
Východoslovenské železiarne (národný podnik, neskôr holding)
Východoslovenské železiarne, národný podnik, bol založený štátom 1. apríla 1959, výstavba kombinátu začala v roku 1960, prvý plech vyvalcovali v roku 1964, vysoká pec začala prevádzku v roku 1965, prvú oceľ vytavili v roku 1965. Podnik bol podriadený trustu Hutnictví železa v Prahe. V roku 1979 sa uskutočnila generálna oprava vysokej pece. VSŽ boli v 80. rokoch najmodernejší hutnícky kombinát v Česko-Slovensku. Vyrábal najmä plechy, oceľové pásy a mal aj rozsiahlu strojársku výrobu.
V júli roku 1989 boli Východoslovenské železiarne transformované na štátny podnik. V novembri 1990 boli Východoslovenské železiarne premenené na akciovú spoločnosť VSŽ, akciová spoločnosť.
VSŽ boli súčasťou 1. vlny kupónovej privatizácie, ktorá začala v novembri 1991.
V apríli 1991 bola VSŽ, akciová spoločnosť, premenená na holding (feb. 1998 – mar. 1999 prechodne pod názvom VSŽ HOLDING, a. s.), ktorý bol v roku 2004 premenovaný na Slovenský investičný holding, a. s., a v roku 2006 na Slovenské investičné družstvo. O súčasnosti tohto holdingu pozri Slovenské investičné družstvo.
Privatizácia
Väčšinu VSŽ počas kupónovej privatizácie si ponechal Fond národného majetku, ktorý potom akcie fondu v dvoch vlnách predal skupine manažérov a aj firme, ktorá zastupovala zamestnancov. V decembri 1993 dozorná rada odvolala vedenie podniku a za člena predstavenstva i za viceprezidenta zvolila Alexandra Rezeša, človeka blízkeho Vladimírovi Mečiarovi, čo potvrdzuje aj návrh HZDS v decembri 1994 na vymenovanie Rezeša za ministra dopravy, spojov a verejných prác SR, neskôr (do 14. apríla 1997) za ministra dopravy, pôšt a telekomunikácií SR. Pred voľbami v roku 1998 bol A. Rezeš vedúcim volebného tímu HZDS. Od roku 1994 HZDS umožnilo Rezešovi priamo získať akcie VSŽ. Vytváraním siete navzájom spriaznených a personálne prepojených spoločností Rezešovci postupne skupovali ďalšie akcie VSŽ a koncom roku 1996 ovládli približne polovicu akcií. Po Rezešovom odchode (do politiky) prevzal riadenie železiarní jeho syn Július Rezeš, najskôr ako viceprezident pre financovanie a neskôr pre obchod. Od konca februára 1998 do októbra 1998 bol na čele takzvaného kindermanažmentu ako prezident.
Zmenu vo vlastníckej štruktúre spôsobil i výsledok volieb zo septembra 1998, keď vláda Vladimíra Mečiara po dvoch obdobiach prešla do opozície a 30. októbra 1998 vládna koalícia SDK, SDĽ, SMK a SOP vytvorila vládu na čele s Mikulášom Dzurindom. Stalo sa verejnou témou, že železiarne dlhovali viac ako 13 miliárd korún. Medzinárodní bankári podniku hrozili konkurzom (pretože VSŽ sa dostávali podľa ministra Ivana Mikloša do cross defaultu) ak vedenie nepristúpi na ich podmienky. Vláda tvrdila, že treba rázne zakročiť, a pretože Alexander Rezeš podpísal veriteľom listinu záväzkov, jeho kindermanažment na čele s Júliusom Rezešom musel z VSŽ odísť a do čela spoločnosti sa dostal Gabriel Eichler.
Eichlera vybrali banky a za prezidenta VSŽ ho zvolili akcionári, medzi ktorými bol štát a aj rezešovská skupina. Dlh 13 miliárd korún predstavoval v prepočte približne 431 milionóv eur (450 miliónov dolárov ) a preto Eichler ako krízový manažér uvažoval o záchrane železiarní ich predajom. Eichler za pol roka firmu stabilizoval natoľko, že ju bývalí rozhodujúci akcionári chceli znovu riadiť. Ako prvú dostal ponuku vtedajšej indickej spoločnosti Ispat, ktorú mu prišiel osobne do Košíc oznámiť Lakshmi Mittal, majiteľ v súčasnosti najväčšej oceliarskej firmy ArcelorMittal. Až neskôr sa ozvali z United States Steel Corporation (U.S. Steel) avšak ich výhodou bolo, že už mali od roku 1998 s VSŽ v Košiciach fungujúci spoločný podnik. Eichler tvrdí, že koncom roku 1999 sa mu podarilo presvedčiť odborársku akciovku, ktorá mala 11 až 12 percentný podiel a že nakoniec železiarne predal Američanom za 400 miliónov eur. Iné zdroje tvrdia, že cena bola 80 mil. dolárov plus splatenie dlhov, čo bolo spolu okolo 340 mil. dolárov. 24. novembra 2000 sa spoločnosť U. S. Steel stala 100-percentným vlastníkom košických železiarní (VSŽ predala svoje oceliarske aktivity t. j. najmä podnik VSŽ Oceľ). Keď sa v roku 2017 a 2018 hovorilo o opätovnom predaji inému vlastníkovi, povedal prvý šéf košického U. S. Steelu John Goodish, že 1,5 miliardy dolárov za železiarne sa mu zdá málo.
Dolby Surround
náhľad|Logo Dolby Surround je od spoločnosti Dolby prvá spotrebiteľská verzia zvukového viackanálového dekódovacieho formátu Dolby Stereo, určeného pre analógový film. Pre verejnosť bol uvedený v roku 1982 prostredníctvom domáceho nahrávania videa (formáty Betamax a VHS) a zaviedol v nich stereo zvuk v HiFi kvalite. Pojem Dolby Surround sa používa tak, aby nedošlo k zámene dvojkanálového domáceho sterea s divadelným priestorovým zvukom (Dolby SR, obsahoval 4 kanály). Dolby Surround je teda ranou verziou divadelného Dolby Stereo.
Technické detaily
Pri vytváraní zvukovej stopy vo formáte Dolby Stereo/Dolby Surround sa do dvoch kanálov zakóduje informácia o piatich samostatných kanáloch: ľavý, centrálny, pravý, basový a priestorové rozšírenie. Informácia o rozšírení je zakódovaná do bežného stereosignálu v nosičoch ako VHS, DVD, stereo zvukovej stopy na 35mm kinofilme, či stereo zvukovej informácie súbežne prenášanej s obrazom v televíznom vysielaní. Z tejto informácie dokáže špeciálny zvukový procesor opäť rekonštruovať pôvodnú päťkanálovú informáciu. Bez dekodéra je zvuk prehrávaný klasicky stereo alebo mono.
Veľkú výhodu pre túto technológiu znamená fakt, že technológia kódovania Dolby Surround (5 kanálov do dvoch) je principiálne identická so starším kódovaním mono stopy na Surround (surround do mono stopy). Mnohé filmy, majúce optickú zvukovú stopu zakódovanú do Dolby Stereo môžu byť veľmi jednoducho a lacno prekódované do videa. Prakticky všetky dekodéry na Dolby Surround, ako súčasť svojho dizajnu, zahŕňajú aj modifikovanú verziu Dolby B.
Dekódovacia technológia Dolby Surround bola inovovaná v v polovici 80. rokov a premenovaná na Dolby Pro Logic v roku 1987. Termín Dolby Stereo, Dolby Surround a LtRt je používaný k popisu zvukovej stopy ktorá je zakódovaná použitím tejto technológie.
Poznámka: j predstavuje 90° (π⁄2 radián) zmenu fázy.
Svetový kongres Slovákov
Svetový kongres Slovákov bol ustanovený v dňoch 17. – 21. júna 1971 na zhromaždení zahraničných Slovákov v Toronte, ako celosvetová reprezentácia Slovákov v zahraničí. Za prvého predsedu zhromaždenie zvolilo Štefana Romana, ktorý zastával funkciu až do svojej smrti v roku 1988. Jeho nasledovníkom sa stal hokejista Marián Šťastný.
Po tomto rozhodnutí nasledovali porady s predstaviteľmi slovenských krajanských spolkov a organizácií a ich výslednicou bolo zvolanie zakladajúceho valného zhromaždenia Svetového kongresu Slovákov (SKS), ktoré sa konalo v dňoch 19.- 21. júna 1970 v New Yorku. Zhromaždenie jednohlasne zvolilo Štefana Romana za predsedu SKS, lebo on bezpochyby bol nielen iniciátorom myšlienky, ale aj hybnou silou takmer všetkých vtedajších politických a politicko-kultúrnych slovenských podujatí v slobodnom svete. Neviedli ho nijaké osobné ambície, ako to chcela ľuďom na Slovensku vsugerovať komunistická propaganda. Štefan Roman nepotreboval SKS, ale SKS potreboval jeho. Predsednícka funkcia mu bola skôr prekážkou než rebríkom k vyššiemu postaveniu v spoločnosti. Prijal ju však za povinnosť, ktorú mu diktovalo jeho svedomie, ako to vyznal zriedkavom rozhovore s redaktorom M. Jankovským (A. Brázda): "Božia Prozreteľnosť ide po cestách, ktoré my nepoznáme. Mne ako emigrantovi Pán Boh doprial niektoré dary a ja si uvedomujem, že mám tieto hodnoty využiť pre veci, za ktoré v mojom srdci neustále horí plamienok. Keby som nevenoval časť svojich schopností a darov pre národ, z ktorého som vyšiel, nerobil by som všetko, čo môžem a čo vo svedomí som zaviazaný robiť." Založením SKS Štefan Roman a jeho spolupracovníci sledovali skromný, ale prepotrebný cieľ. Vyjadril ho on sám v zahajujúcom prejave na zakladajúcom valnom zhromaždení: "Chceme hľadať spoluprácu všetkých roduverných Slovákov v záujme slobody slovenského národa, aby sme spoločnými silami predstavili ostatnému vetu našu rodnú vlasť a snahy slovenského národa po slobode, demokracii a rovnoprávnosti." Na adresu pochybovačov a malomyseľných povedal: "Boj za národ je len vtedy prehratý, keď sa jeho príslušníci vzdajú boja a obetí a sklonia šiju pred utláčateľmi, a keď miesto práce za národ márnia sily v sporoch a vzájomných škriepkach."
Svetový kongres Slovákov sa predstavil zahraničnej verejnosti deklaráciou, v ktorej sa jednoznačne hovorilo: „Vyhlasujeme, že slovenská otázka je otázkou medzinárodnou, preto žiadame pre slovenský národ medzinárodnú spravodlivosť vyjadrenú plnou demokratickou štátnosťou.“ Kongres pri jeho vzniku pozdravil aj prezident Spojených štátov G. R. Ford slovami: „ Pre Slovákov v zahraničí nemôže byť lepšej veci, ktorej by sa zasvätili, ako pomáhať slovenskému národu za železnou oponou znovu nadobudnúť slobodu a samostatnosť.“
Štefan Roman vedel pre slovenskú vec získať sympatie a porozumenie medzi politikmi, štátnikmi, vedcami a významnými osobnosťami západného sveta. V októbri 1976 sa mu podarilo dostať slovenskú otázku aj na pôdu Európskeho parlamentu v Štrasburgu a v máji 1977 sa delegácia Svetového kongresu Slovákov zúčastnila konferencie organizovanej Paneurópskou úniou. V lete toho istého roku vystúpila s obšírnym memorandom na následnej konferencii o Helsinskej dohode, ktorá sa konala v Belehrade a v novembri 1980 predložila sťažnosti slovenského národa na II. konferencii o Helsinskej dohode v Madride. Žiadali delegácie signatárskych štátov, „aby upozornili vládu v Prahe na porušovanie ľudských práv a nástojili na tom, aby slovenský národ požíval všetky základné práva v súlade so záverečným aktom Konferencie o bezpečnosti a spolupráci v Európe.“ Neochvejne veril, že komunizmus padne. Priam prorocky vyznievajú jeho slová, ktoré napísal ako úvodník do Bulletína SKS (č. 29/1978) na prahu roka 1978: " Totalitný komunizmus nebude môcť trvalo odolávať myšlienke sebaurčenia národov, myšlienke ľudských práv, slovom, myšlienke demokratickej slobody pre národ i jednotlivca. Jeho proletársky internacionalizmus je len prejavom sovietskeho imperializmu. Ale toto storočie je už tak zrelé, že staré prežitky bude striasať ako suché lístie... Tí ktorí sa hlásia k Slovensku, sú preto už v zahraničí povinní pripravovať sa na budúce úlohy Slovenska."
Gréolières
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Babiná
Babiná môže byť:
Douglas (Man)
Douglas je hlavné a najväčšie mesto ostrova Man, korunnej dependencie britskej koruny v Írskom mori. Douglas bol malým sídlom, až kým vďaka stykom s Liverpoolom v 18. storočí nenastal prudký populačný rast. Ten sa premietol do presunu Tynwaldu, vlády ostrova, z Castletownu do Douglasu. Dnes je Douglas hlavným kultúrnym, ekonomickým, dopravným strediskom ostrova.
Geografia
Douglas sa nachádza na východe ostrova pri sútoku riek Dhoo a Glass, ktoré vytvárajú rieku Douglas vlievajúcu sa do Douglaského zálivu.
Mesto je obklopené viacerými mestečkami a dedinami, z nich je najvýznamnejší Onchan na severe (vytvára s Douglasom konurbáciu) a Union Mills ná západe.
Phở
Pho je vietnamské jedlo z vývaru, ryžových rezancov a mäsa. Základom polievky je vývar nuoc pho z kostí a vybraných druhov korenín, ktoré dodávajú potrebnú chuť a vôňu. Pho sa podáva vo veľkej mise, množstvo aj typ rezancov sa líši v jednotlivých receptoch, vývar býva veľmi horúci. Pri konzumácii sa do pho pridávajú ďalšie koreniny, čerstvé bylinky a zelenina podľa chuti. Hanojský resp. severský štýl má striktnú receptúru pre vývar, podáva sa viac rezancov a menej byliniek. Saigonská alebo južná pho je pestrejšia vďaka množstvom byliniek a zeleniny. Pho sa jedáva paličkami a lyžicou. Pho vzniklo pravdepodobne začiatkom 20. storočia na severe Vietnamu, po rozdelení krajiny v roku 1954 ju severní Vietnamci preniesli na juh, v roku 1975 ju rozniesli do sveta vietnamskí utečenci po páde Saigonu a stala sa obľúbenou aj mimo Vietnamu. Na Slovensko priniesli pho Vietnamci, ktorí cestovali už do bývalého Česko-Slovenska za prácou a štúdiom. Po páde komunizmu, niektorí Vietnamci zostali a začali podnikať, gastronómia je jedna z ich úspešných oblastí. Na začiatku, pho sa dostala do rýchlych občerstvení vo väčších mestách ako vietnamská polievka, neskôr sa predáva pod názvom pho aj v menších mestách, v reštauráciach a obchodných centrách.
Douglas (Man)
Obyvateľstvo
Podľa výsledkov sčítania 2011 žije v Douglase 27 395 obyvateľov, čo predstavuje 32,4 % obyvateľstva celého ostrova - 84 497. Vývoj počtu obyvateľov prináša tabuľka
Phở
Začiatok
Pho vznikla na severe Vietnamu začiatkom 20. storočia interakciou mnohých historických a kultúrnych faktorov. Skutočnosť o tom, že žiadne zmienky o pho neboli nájdené vo významných písomných prameňoch od začiatku kresťanstva vo Vietname až do konca 19. storočia podporuje teóriu, že vznikla pred sto rokmi. Alexandre de Rhodes, považovaný za jedného z tvorcov latinizácie vietnamčiny nespomenul slovo pho v svojom vietnamsko-portugalsko-latinskom slovníku Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum vydanom v roku 1651. Pho nebola uvedená ani v roku 1895 vo vietnamskom výkladovom slovníku Ðại Nam quấc âm tự vị od prvého vietnamského autora Huỳnh Tịnh Của, ani v roku 1898 vo vietnamsko-francúzskom slovníku Dictionnaire Annamite-Français od J. F. M. Génibrela. Pravdepodobne prvá definícia pho sa objavila až v roku 1930 vo vietnamskom výkladovom slovníku Việt Nam Tự Điển, ktorý vydalo Združenie pre inteligenciu a morálku (viet. Hội Khai Trí Tiến Đức) a výklad znel: "Jedlo z jemných rezancov varené s hovädzím mäsom". Vietnamské, francúzske aj čínske vplyvy na vznik polievky pho boli vyslovené najčastejšie. Na prelome storočia, po dlhotrvajúcej vojne od roku 1858 sa vzdala dynastia Nguyen, Francúzsko ovládalo celý Vietnam. Pred Francúzmi vo Vietname už bola založená čínska komunita. Číňania sa dostali do Vietnamu postupne už od 3. storočia pred n. l., významnou skupinou boli zástancovia dynastie Ming, ktorá utekala pred nastupujúcou dynastiou Čching v 17. storočí. Francúzi priniesli do Vietnamu okrem iného aj nové jedlá, naučili Vietnamcov jesť hovädzie mäso, ktoré predtým nezvykli jedávať kvôli tomu, že kravy chovali ako ťažné zviera. Jedno z týchto jedál bolo dusené hovädzie mäso pot-au-feu, ktoré by mohlo byť predchodcom pho. Obhajovatelia tejto teórie myslia, že práve slovo "feu" z tohto francúzskeho jedla by malo byť pôvodom názvu "pho", aj keď táto etymológia má svojich odporcov kvôli výrazným rozdielom medzi dvoma jedlami. Dopyt Francúzov po hovädzom mäse priniesol okrem väčšej dostupnosti tohto druhu mäsa ale aj nadbytok hovädzích kostí, ktoré využili čínski robotníci na prípravu jedla nguu nhuc phan. Číňania pochádzajúci z čínskeho Jün-nanu a Kuang-tungu varili tento pokrm najprv pre seba, pretože sa podobá na ich obľúbené jedlo v svojej domovej krajine, nakoniec sa toto jedlo stalo populárnym aj pre Vietnamcov. Slovo "phan" z tohto čínskeho jedla by malo byť pôvodom názvu "pho" podľa zástancov teórie čínskeho pôvodu. Vietnamci v tejto dobe tiež mali svoje obľúbené xao trau, jedlo z mäsa vodného byvola s tenkými rezancami. Nízka cena hovädzieho mäsa prinútila predajcov xao trau v riečnych prístavoch Červenej rieky v Hanoji nahradiť tradičnú surovinu za hovädzie mäso, ktoré jedli predtým len Francúzi. Po mnohých úpravách našli spôsob ako zbaviť nepríjemný pach nového druhu mäsa a k nemu aj vhodnejší druh rezancov, teda široké ryžové rezance banh pho a tým by sa mala vzniknúť pho.
Douglas (Man)
Galéria
thumb|800px|center|Pohľad na Douglaský záliv - vidno miestne pamätihodnosti, vrátane veže Castle Mona (v strede).
Phở
Receptúry
Pho má nespočítateľné množstvo variantov. Zatiaľ, čo zástancovia tradičnej školy sa snažia za každú cenu dodržiavať prísne zdedené receptúry, nové generácie neustále vytvárajú nové kombinácie. Na začiatku, pho predávali pouliční predajcovia po meste, skoro ráno alebo až po západe slnka. Na nosidle đòn gánh prehodenom cez plece mali svoju prenosnú kuchyňu, ktorú vytvorili dve drevené skrinky zavesené na jeho dvoch koncoch. V jednej skrinke bol veľký hrniec s bublajúcim vývarom umiestnený nad ohňom a v druhej boli rezance, koreniny, riady a miesto na prípravu pokrmu. Chodievali po meste a opakovaným výkrikom pho, pho, pho ponúkali svoj produkt. Kvôli veľkej hmotnosti, mobilnú pho predávali len muži. Tento spôsob predaja bol pomenovaný ako pho ganh, doslova pho na nosidle. Pho ganh sa objavila v mnohých umeleckých dielach a literatúrach, jedna z nich je vzácna práca Techniky Vietnamcov (fran. Technique du peuple Annamite) pod vedením Francúza Henriho Ogera z rokov 1908 až 1909. Prvé reštaurácie pho v Hanoji otvorili v centre mesta, ďalšie dve sa pridali v roku 1918. Počet mobilných predajcov začal klesať okolo rokov 1936 až 1946 kvôli novým stálym podnikom. Na konci dvadsiatych rokov minulého storočia experimentovali predajcovia s rôznymi materiálmi napríklad korenie hung liu , sezamový olej, tofu, dokonca extrakt z chrobákov ca cuong Lethocerus indicus. Tieto nové druhy, ktoré ľudia nazvali pho cai luong, teda nepravá pho s výsmešným podtónom sa neudržali na trhu. Pho tai, pho s hovädzím mäsom pripraveným na spôsob medium rare bola uvedená na trh v roku 1930. Kuracia pho sa objavila v roku 1939, pravdepodobne kvôli nedostatku hovädzieho mäsa, keď sa nepredávalo na trhoch každý pondelok a piatok. Po rozdelení Vietnamu v roku 1954, viac ako milión ľudí opustilo komunistický sever, presťahovalo sa a bralo so sebou aj svoje remeslo na juh. Pho na juhu zrazu sa stala populárna, severné kulinárske postupy sa postupne porušovali, objavili sa nové variácie mäsa a vývaru, začali používať nové koreniny a bylinky ako mungo klíčky, culantro Eryngium foetidum, bazalka, Hoisin omáčka, štipľavé čili omáčky. Medzitým na severe sa zhoršili podmienky na podnikanie, súkromné ​​reštaurácie boli znárodnené, oficiálne nesmeli predávať, na trhu bol nedostatok surovín. Predajcovia pho boli nútení používať menej kvalitné alebo náhradné suroviny, museli vyrábať rezance zo znehodnotenej ryže alebo z dovážanej zemiakovej múky. Počas príkazovej ekonomiky, pre nedostupnosť mäsa sa vývar pripravuje z vriacej vody a glutasoli, výsledok je pho khong nguoi lai, teda bezpilotná pho. Tento názov bol prevzatý z letov amerických bezpilotných prieskumných lietadiel nad Vietnamom vo vojne a naznačil, že v mise pho nie je žiadne mäso. Pečivá podávali k pho ako prílohu, ľudia ich jedli so vývarom nuoc pho, čo viedlo k vzniku quay.
Šírenie
V súčasnosti, mimo Vietnamu, kde je veľká koncentrácia predajní pho formou streetfood, pho existuje okrem Antarktídy prakticky na všetkých kontinentoch. Na území Vietnamu, od vzniku pho na prelome minulého storočia sa postupne vznikali legendárne značky ako Gia Truyền, Thìn, Bát Đàn, Lý Quốc Sư v Hanoji, Bắc Hải, Công Lý, Tàu Bay, Tàu Thủy, Bà Dậu v Saigone. Slávnosť týchto mien nevznikla štatistikami ich obratov, ale uznaním zákazníkov. Jedným z najväčších reťazcov vo Vietname je Pho 24 s obratom 20 mil. USD v roku 2010 so 60 pobočkami vo Vietname a 20 v zahraničí. Reštaurácia Pho 2000 sa dostala do mnohých turistických brožúr vďaka tomu, že ju navštívil americký prezident Bill Clinton v roku 2000. Mimo Vietnamu, po vietnamskej vojne, vietnamskí utečenci rozniesli pho do západného sveta. Reštaurácie špecializujúce sa na pho otvorili v ázijských enklávach v Francúzsku, USA, Kanade a Austrálii. Pho sa dostala vďaka vietnamským prisťahovalcom alebo podnikateľom do ďalších krajín ako Japonsko, Čína, Rusko, Poľsko, Česko, dokonca do afrického  Pobrežia Slonoviny alebo vzdialenej Novej Kaledónie atď. V USA, pho sa udržal na gastronomickom trhu od 90tých rokov 20. storočia, keď sa vzťahy medzi USA a Vietnamom zlepšili. V tom čase vznikli rýchlym tempom vietnamské reštaurácie najprv v Texase a v Kalifornii, potom pozdĺž zálivu a západného pobrežia, aj východného pobrežia a neskôr v zvyšku krajiny. Pho sa dostala i do v kaviarní, do univerzitných a firemných jedální, najmä na západnom pobreží. V roku 1980 už bola otvorená stá reštaurácia pho v Kalifornii. Najväčšia sieť pho v Spojených štátoch je Pho Hoa s 70 predajňami v siedmich krajinách. Pho bola pridaná do anglického slovníka Shorter Oxford English Dictionary v roku 2007. Pho sa dostala do zoznamu 50 najchutnejších jedál na svete, ktorý zostavil časopis CNN Go v roku 2011. Vietnamské veľvyslanectvo v Mexiku oslávilo Deň pho 03.04.2016 a nasledujúci deň sa uskutočnila podobná akcia v japonskej Osake.
Otvorené jedlo
Pho nie je bežné jedlo, ktoré sa varí doma ale populárne streetfood vo Vietname, ktoré sa vyvíjalo v rôznych regiónoch počas pomerne dlhého obdobia. Preto, pho má odlišné štýly, okrem toho majú zákazníci ešte možnosť si určiť aký druh mäsa a na aký spôsob majú predajcovia stánkov mäso pripravovať. Čašník prinesie zákazníkovi servírovanú misu s mäsom a rezancami ponorenými vo veľmi horúcom vývare a len s základnými bylinkami v mise. Zákazník sám sa rozhodne, či si pridá do misy ďalšie čerstvé bylinky, koreniny a omáčky, aby docielil želanú chuť a vôňu, či zje skôr mäso v kvalite blue rare alebo počká, aby sa dovarilo v horúcom vývare na well done. Každý zákazník má svoju definíciu o pravej pho, obhajcovi severného štýlu by vadili sójové klíčky vo vývare, južanovi by nechutila pho bez čiernej omáčky Hoisin, gurmán by nechcel dostať vopred nakrájané bylinky, pretože by strácali časť vône.
Vývar
Príprava vývaru sa považuje za najdôležitejšiu časť a trvá niekoľko hodín. Vývar pre hovädziu pho sa pripravuje pomalým varením hovädzích kostí a korenín. Kuchári často opekajú zázvor, cibule na otvorenom ohni, hovädzie kosti viac krát oplachujú vo vriacej vode, aby odstránili nečistoty pred pridaním do vývaru. Počas varenia vyberajú penu a nečistoty, ktoré vyplávajú na hladinu a tým získajú číry vývar. Vývar pre kuraciu pho sa varí z kuracieho mäsa a kostí, koreniny zostávajú rovnaké okrem grilovaného zázvoru, ktorý má úlohu zjemniť pach hovädzieho mäsa. Na získanie určitých efektov, kuchári používajú niekedy ďalšie suroviny a korenie ako glutaman sodný, cukor, hovädzie chvosty, sušené sépie, sušené krevety a i. Severný štýl má všeobecne slanší a čírejší vývar, južný štýl je sladší od cukru a môže byť kalnejší. Koreniny do vývaru sú škorica, badyán, grilovaný zázvor, grilované cibule, čierny kardamón, semienka koriandra, semienka fenikla, klinčeky a iné. Koreniny na prípravu vývaru sa predávajú v mnohých obchodoch s ázijskými potravinami, niektoré z nich sa predávajú i v bežných obchodoch.
Mäso
Najbežnejší variant je hovädzia pho, ktoré sa predáva už vyše 100 rokov. V 30. rokoch sa objavila kuracia pho pre nedostatok hovädzieho mäsa a zostáva dodnes. Hovädzie mäso servírovali dlhý čas od vzniku pho len ako dobre prevarené mäso až do 50. rokov. Keď pho sa dostala na juh, pho tai s mierne vareným mäsom začala konkurovať s tradičným pho chin s dobre prevareným mäsom. Do ponuky hovädzej pho, hlavne v Saigone sa dostali dodnes známy variant pho tai, ktorý je v súčasnosti presne definovaný v troch stupňoch, ktoré sa dajú ekvivalentne porovnávať so stupňami steaku: tai - medium rare, tai song - rare až blue rare, tai chin - medium až well done. Najbežnejšie druhy mäsa a ich časti sú
Rezance
Rezance na pho zvyčajne sa pripravujú z širokých dehydrovaných ryžových rezancov banh pho, niekedy používajú čerstvé rezance. Južný štýl podáva užšie rezance ako na severe. Na udržanie potrebnej teploty finálnej polievky, kuchár oplachuje rezance v čistej vriacej vode v sitku pred nakladaním na dno misy. Mäso a ostatné koreniny rozloží na rezance pred zalievaním vývaru. Rezance sa dajú používať i do iných pokrmov bez vývaru, napríklad opekané rezance alebo na spôsob stir-fry. Dehydrované rezance na pho sa dajú kúpiť v bežných obchodoch na Slovensku, ktoré sú označené ako široké ryžové rezance.
Gyüre
Gyüre je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Vásárosnaményi.
Má rozlohu 1587 ha a žije tu 1270 obyvateľov (2007).
Phở
Nutričné hodnoty
Nutričné hodnoty niektorých druhov pho.
Sklerodermia
Sklerodermia je chronické autoimunitné ochorenie patriace do skupiny fibróznych kožných ochorení. Dochádza k fibrotickej sklerotizácií ciev, ktoré sa v klinickom obraze prejavujú kožnými defektmi až samotným stvrdnutím kože primárne na rukách. V pokročilých štádiách dochádza aj k postihnutiu vnútorných orgánov, čo nazývame systémová sklerodermia (Ssc - z angl. systemic scleroderma) (Rosendahl et al, 2022). Ak nám toto ochorenie postihuje iba kožu a podkožné tkanivo, zvyčajne predstavuje iba benígnu formu nazývanú lokálna sklerodermia (Careta, Romiti, 2015).
Etiológia
Etiológia ochorenia je zatiaľ neznáma, no medzi rizikové faktory vzniku sklerodermie patrí dlhodobá expozícia vibráciám, organickým rozpúšťadlám a silikónu zvyčajne v pracovnom prostredí (Bečvár et al, 2006). Účasť genetických faktorov na patogenéze taktiež nie je vylúčená, nakoľko boli identifikované gény, ktoré sa podieľajú na kontrole zápalu a autoimunity (Rosendahl et al, 2022).
Patológia
Počiatočná fáza sklerodermie je charakteristická ischemickými zmenami prstov na rukách a Raynaudovým syndrómom prejavujúcim sa farebnou zmenou kože na prstoch po vystavení chladu (Landry, 2013). Postupne dochádza k nekróze až gangréne tkaniva. V pokročilej fáze sklerodermie pozorujeme postihnutie aj iných orgánov. Okrem obehového systému môže byť postihnutý aj respiračný, muskuloskeletálny, renálny či gastrointestinálny trakt. (Soukup, Veleta, 2018).
Respiračný systém
Respiračné postihnutie pri sklerodermii spadá do skupiny intersticiálnych pľúcnych procesov. Najčastejším histopatologickým obrazom je nešpecifická intersticiálna pneumónia, ktorá je charakterizovaná intersticiálnou fibrózou a miernym chronickým zápalom. Ak je pri sklerodermii postihnutý respiračný systém prejavuje sa dýchavičnosťou a suchým kašľom (Soukup, Veleta, 2018; Assassi, Varga, 2020).
Gastrointestinálny systém
90% pacientov so sklerodermiou má postihnutý gastrointestinálny systém, pričom postihnutie sa môže prejaviť od ústnej dutiny až po konečník. Pozorujeme vaskularizáciu sliznice a submukózy a môže dochádzať aj k atrofii hladkého svalstva a k fibróze. Výsledkom spomínaných príznakov je dysmotilita tráviacej trubice (Soukup, Veleta, 2018; Assassi, Varga, 2020).
Klasifikácia sklerodermie na základe rozsahu ochorenia
Difúzna forma Forma sklerodermie, ktorá sa prejavuje zhrubnutím kože na tvári, trupe a celých končatinách. Ohraničená forma Rovnako ako pri difúznej forme ide o zhrubnutie kože, avšak pri ohraničenej sklerodermii sa nachádza zhrubnutá koža na miestach distálne od lakťov a kolien. Môže postihnúť aj tvár spolu s krkom. Sclerodermia sine sceroderma Tento typ sklerodermie sa prejavuje bez postihnutia kože (výnimkou je tvár). Charakteristickejšie sú zmeny vnútorných orgánov, cievne prejavy a viditeľné laboratórne odchýlky. Sklerodermia so syndrómom prekrývajúcim ochorenie Jedná sa o formu sklerodermie, ktorá spĺňa kritéria aj iných chorôb. Konkrétne lupus erytematodes, reumatoidnej artritídy a polymyozitídy. Nediferencované ochorenie spojivových tkanív Pri systémovej sklerodermii sa vyskytuje Raynaudov fenomén, ktorý môže aj nemusí mať klinické alebo laboratórne zmeny systémovej sklerodermie (Bečvár, Štork, Jansa, 2006).
Vyskyt
Sklerodermia je zriedkavé ochorenie. Jeho prevalencia sa líši v závislosti od etnického pôvodu, pohlavia a geografickej oblasti. Rovnako ako pri mnohých iných autoimunitných ochoreniach sú ženy vystavené vyššiemu riziku ako muži (pomer 4,6:1). Systémová sklerodermia sa môže vyskytnúť v akomkoľvek veku (najčastejšie 30-50 rokov), u detí a starších ľudí je však zriedkavá. Lokalizovaná sklerodermia postihuje prevažne ženy s incidenciou 3 prípady na 100 000 jedincov/rok (Assassi, Varga, 2020).
Terapia
Liečba systémovej sklerodermie Neexistuje špecifická liečba systémovej sklerodermie. Lieky podávané na liečbu sklerodermie sú zamerané na zmiernenie symptómov a spomalenie progresie ochorenia pacienta. Liečba je teda iba kauzálna. Terapeutické stratégie by mali vychádzať zo symptómov osoby a z potreby predchádzať komplikáciám (Assassi, Varga, 2020).
Liečba lokalizovanej sklerodermie Topické kortikosteroidy sú hlavnou liečbou morfea plaku. Generalizovanú morfiu možno liečiť kombinovanou terapiou systémovými steroidmi a metotrexátom alebo fototerapiou. Lokalizovaná sklerodermia tváre alebo končatín vo všeobecnosti vyžaduje kombináciu systémových kortikosteroidov a metotrexátu, aby sa predišlo funkčným alebo estetickým poruchám (Assassi, Varga, 2020).
Komplikácie
Zhrubnutie kože a muskuloskeletálne postihnutie pri systémovej sklerodermii môže spôsobiť funkčné poruchy, najmä rúk. Obmedzenia otvorenia ústnej dutiny môžu zmeniť a zhoršiť príjem potravy a sťažiť starostlivosť o zuby. Lineárna sklerodermia končatín môže spôsobiť funkčné poruchy, najmä ak ochorenie postihuje spodné kosti. Lineárna sklerodermia „en coup de sabre“ môže vyvolať estetické alebo funkčné poruchy (Odonwodo, 2022).
Prognóza
Očakávaná dĺžka života u pacientov so systémovou sklerodermiou závisí od rozsahu a závažnosti postihnutia vnútorných orgánov. Počas SSc je úmrtnosť 3,5-krát vyššia v porovnaní so zdravými ľuďmi rovnakého veku. Celkové prežívanie pacientov so SSc je v rozmedzí 75 až 80 % po 5 rokoch, 55 % po 10 rokoch, 35 až 40 % po 15 rokoch a 25 až 30 % po 20 rokoch. Faktory korelujúce s vyšším rizikom úmrtia sú starší vek pre stanovenie diagnózy, mužské pohlavie, difúzne postihnutie kože a viscerálne postihnutie (pľúcne, srdcové, obličkové) (Odonwodo, 2022).
Zdroje a referencie
ASSASSI, B., VARGA, J., 2020. Systemic Sclerosis (Scleroderma). In: The Autoimmune Diseases [online]. Roč. 6, s.575-605. [cit. 27. novembra 2022]. Dostupné z: https://www-1sciencedirect-1com-12cpgm2h7074b.erproxy.cvtisr.sk/science/article/pii/B9780128121023000312?ref=cra_js_challenge&fr=RR-1
BEČVÁR, R., ŠTORK, J., JANSA, P., 2006. Nové trendy v diagnostice a léčbě systémové sklerodermie. In: Vnitřní lékařství [online]. Roč. 52, č. 7-8, s. 712-717. [cit. 15. októbra 2022]. Dostupné z: https://www.casopisvnitrnilekarstvi.cz/pdfs/vnl/2006/07/10.pdf
CARETA, M., ROMITI R., 2015. Localized scleroderma: clinical spectrum and therapeutic update. [cit.15.10.2022]. Dostupné na: https://pubmed-1ncbi-1nlm-1nih-1gov-1etk3lrh70854.erproxy.cvtisr.sk/25672301/
LANDRY, G., 2013. Current medical and surgical management of Raynaud's syndrome. [cit.15.10.2022]. Dostupné na: https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0741521413005983
ODONWODO, A., BADRI, T., HARIZ, A., 2022. Scleroderma. [cit.7.11.2022]. Dostupné na: https://www-1ncbi-1nlm-1nih-1gov-1etk3lrh70b3d.erproxy.cvtisr.sk/books/NBK537335/
ROSENDAHL, Ann-Helen et al., 2022. Pathophysiology of systemic sclerosis (scleroderma). https://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1002/kjm2.12505
SIMMS, R., 2015. Localized scleroderma and scleroderma-like syndromes. [cit.7.11.2022]. Dostupné na: https://www-1sciencedirect-1com-12cpgm2h70b44.erproxy.cvtisr.sk/science/article/pii/B9780323091381001479
SOUKUP, T., VELETA, T., 2018. Systémová sklerodermie v roce 2018. In: Vnitřní lékařství [online]. Roč. 62, č. 2, s. 146-154. [cit. 15. októbra 2022]. Dostupné z: https://casopisvnitrnilekarstvi.cz/pdfs/vnl/2018/02/07.pdf
NGC 1484
NGC 1484 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. novembra 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Shogun (album)
Shogun je v poradí štvrtý album americkej metalcore kapely Trivium. Vyšiel 30. septembra 2008, vo vydavateľstve Roadrunner Records. Vokálovo sa podobá na predchádzajúce albumy Ember to Inferno a Ascendancy, avšak obsahuje aj prvky jemnosti ako v The Crusade. Názov pochádza z Japonského slova Shogun, čo v jeho preklade znamená "generál"(takto ich volali vo feudálnom Japonsku). Na albume hrá aj sedemstrunová gitara v rukách Matta Heafyho aj Coreyho Beaulieua. Bas gitaristom je Paolo Gregoletto a bicie obsluhuje Travis Smith. Ako na predchádzajúcich albumoch aj tu sa nachádza song s rovnakým názvom ako album (Shogun). Tento posledný song z albumu skoro presahuje 12 minút, a počas celej skladby je cítiť dynamickosť celého albumu, striedanie rytmov je úplne napasované do celej skladby, a dá sa tvrdiť, že ide nielen o vynikajúcu pieseň, ale aj o doterajší skladateľský a aranžérsky vrchol tejto kapely.
Zblovice
Zblovice je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 42 obyvateľov, z toho 24 mužov a 18 žien, pričom priemerný vek v obci bol 48,9 roka (muži 48,8 roka, ženy 49,1 roka).
Husto usporiadaná množina
Husto usporiadaná množina je taká usporiadaná množina, v ktorej relácia usporiadania, v istom zmysle, nepripúšťa existenciu "medzier". Presne je husto usporiadaná množina definovaná ako taká usporiadaná množina v ktorej pre každé dva jej prvky x,y spĺňajúce x<y existuje prvok z taký, že x<z<y. Relácii usporiadania \le sa v takom prípade hovorí husté usporiadanie.
Cozes
Cozes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lysimachos
Lysimachos (Lysimachos) môže byť:
Hermánszeg
Hermánszeg je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Fehérgyarmati.
Má rozlohu 520 ha a žije tu 263 obyvateľov (2007).
Theognétos
Theognétos (Theognétos) môže byť:
Hetefejércse
Hetefejércse je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Vásárosnaményi.
Má rozlohu 1545 ha a žije tu 291 obyvateľov (2007).
NGC 1465
NGC 1465 je galaxia v súhvezdí Perzeus, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 25. septembra 1886.
Onderkov potok
Onderkov potok je potok v Dolnom Zemplíne, v severozápadnej časti okresu Trebišov. Je to ľavostranný prítok Bačkovského potoka, meria 4,7 km a je tokom VII. rádu.
Prameň
Pramení v Slanských vrchoch, v geomorfologickom podcelku Mošník, na juhozápadnom svahu Strechového vrchu (777,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 585 m n. m.
Opis toku
Na hornom toku tečie severojužným smerom a postupne sa stáča na juhovýchod. Následne vstupuje do Východoslovenskej pahorkatiny, do geomorfologického podcelku Podslanská pahorkatina, na dolnom toku sa stáča na východ, tečie okrajom obce Bačkov a oblúkom sa stáča k ústiu na juh. Do Bačkovského potoka ústi na okraji spomenutej obce v nadmorskej výške približne 210 m n. m. Nepriberá žiadne prítoky.
Confolens-Sud
Confolens-Sud je francúzsky kantón v obvode Confolens v departemente Charente v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 11 obcí.
Želetice (okres Znojmo)
Želetice je obec v Česku v okrese Znojmo v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 287 obyvateľov, z toho 144 mužov a 143 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 41,3 roka, ženy 42,7 roka).
Ilk
Ilk je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Vásárosnaményi.
Má rozlohu 1456 ha a žije tu 1242 obyvateľov (2007).
NGC 1434
NGC 1434 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Frank Muller v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Guillaumes
Guillaumes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ouroux-sur-Saône
Ouroux-sur-Saône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Strechovský potok
Strechovský potok je potok v Dolnom Zemplíne, v južnej časti okresu Vranov nad Topľou. Je to pravostranný prítok Cabovského potoka, má dĺžku 2,6 km a je tokom VII. rádu.
Prameň
Pramení v Slanských vrchoch, v geomorfologickom podcelku Mošník, na severoseverovýchodnom svahu Strechového vrchu (777,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 555 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv severoseverovýchodným smerom, následne sa dvakrát stáča (takmer v pravom uhle), najprv na východ, potom na sever. Do Cabovského potoka ústi na okraji Východoslovenskej pahorkatiny (geomorfologický podcelok Podslanská pahorkatina), západne od obce Cabov v nadmorskej výške cca 298 m n. m. Nepriberá žiadne prítoky.
Alah
Alah (iné mená: Alláh, Boh ; ) je arabské slovo označujúce Boha, ktoré používajú Arabi všetkých vierovyznaní na označenie najvyššej božskej bytosti.
Slovo má špecifický význam v hlavných monoteistických náboženstvách (judaizmus, kresťanstvo a predovšetkým islam), kde označuje jediného Boha, stvoriteľa vesmíru.
Etymológia a gramatika
Niektoré islamské smery interpretujú meno Alláh ako vlastné meno najvyššej bytosti. Podľa najrozšírenejšej interpretácie však slovo alláh vzniklo spojením určitého člena al- so slovom iláh ( alebo ) s významom boh, božstvo.
Vzhľadom na monoteistický charakter zmyslu nemá slovo alláh plurál ani gramatický rod.
Unicode obsahuje samostatný kód pre ligatúru Alláh na pozícii U+FDF2).
Plavčík
Plavčík môže byť:
Jánd
Jánd je obec v Maďarsku v Sabolčsko-satmársko-berežskej župe v obvode Vásárosnaményi.
The State
The State je druhý štúdiový album kanadskej rockovej skupiny Nickelback prvotne vydaný len v Kanade v roku 1998. Ide o prvý štúdiový album s bubeníkom Ryanom Vikedalom, ktorý nahradil Brandona Kroegera tesne pred začatím nahrávania. V roku 2000 sa na trhu objavila reedícia albumu vydaná vydavateľstvami Roadrunner Records a EMI Records. Album dosiahol úspech a tiež platinu a zlato v Kanade a USA. Album takisto dosiahol #130 v rebríčku Billboard 200.
Jánd
Má rozlohu 1654 ha a žije tu 832 obyvateľov (2007).
The State
Písanie, nahrávanie
Písať texty piesní pre druhý album začala skupina ešte pred turné Curb Tour v roku 1997. Mnoho skladieb na albume bolo už hraných naživo počas spomínaného turné v roku 1997, okrem iných „Leader of Men“, „Old Enough“, „Worthy to Say“ a „Not Leavin’ Yet“. Tieto skladby sa objavili aj na pirátskej nahrávke z tohto turné Acoustic live on Power 97, na ktorú boli nahrané v akustických verziách. Zvyšok skladieb na albume bol nový materiál. Nahrávanie sa začalo dva roky od vydania albumu Curb. Počas týchto dvoch rokov spevák skupiny, Chad Kroeger pracoval ako predavač reklamných priestorov. Svoje skúsenosti potom použil pri propagácii skupiny a nového albumu. 10 dní pred začatím nahrávania a skupinu rozhodol opustiť bubeník Brandon Kroeger. Skupina ho nahradila bubeníkom Mitchom Guindonom, ale ten ostal v skupine len niekoľko dní. Nakoniec do skupiny prišiel po dohode s gitaristom Ryanom Peakom Ryan Vikedal zo skupiny Curb Loud Band. Počas jedného týždňa sa naučil 12 skladieb a tak skupina mohla pokračovať v práci na novom materiále. V tejto novej zostave skupina začala pracovať na druhom albume. Skupina nahrávala v štúdiu Green House Studios v Burnaby s pomocou producenta Dale Penera. Na album sa nakoniec dostalo 5 nových skladieb a 6 starších skladieb známych z predchádzajúceho turné.
Zvuk
V porovnaní s predchádzajúcim albumom Curb predstavuje tento album trochu ľahší zvuk, kde je počuť väčší vplyv žánru grunge. Aj keď je zvuk ľahší, stále si zachováva melódiu a ťažkosť. Zvuk je porovnateľný so skupinami ako Soundgarden, Bush, Screaming Trees, 3 Doors Down, The Union Underground či Ultraspank. Skupina zachováva naďalej ťažké melodické riffy spojené s mäkšími refrénmi a gitarovými sólami. Skupina tiež nahrala akustickú verziu skladby „Leader of Men“, ktoré je na albume v podobe bonusu.
Zostava
Produkcia
Lesná železnica Sučany – Struháreň
Lesná železnica Sučany – Struháreň bola lesná železnica s rozchodom 760 mm, existujúca v rokoch 19171965. Slúžila na zvoz dreva z Kantorskej doliny a zo Struhárne (Révaiovskej doliny) v severozápadnej časti Veľkej Fatry.