cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čierny teriér
Vzhľad
Čierny teriér má mohutnú stavbu tela so silnými kosťami a masívnym svalstvom. Chrbát je rovný, široký a svalnatý. Krátka, svalnaté bedrá sú mierne klenuté. Kohútik sa zreteľne rysuje nad chrbátovou líniou. Brucho je mierne vtiahnuté. Rovné a navzájom rovnobežné končatiny sú dobre zauhlené. Labky sú kompaktné a okrúhle s dobre uzavretými prstami. Hlava je dlhá, vďaka porastu chlpov však pôsobí hranato. Stop je mierny. Chrbát nosa a temeno lebky sú navzájom rovnobežné. Malé, trojuholníkové uši sú preklopené dopredu. Skus je nožnicový. Srsť je čisto čierna alebo čierna s občasnými šedými chlpy. Oči sú vždy tmavé. Čierny teriér je veľmi inteligentný a zvyčajne poslušný pes, veľmi verný svojim ľuďom s nekomplikovanou povahou, rozumný a vyrovnaný. V kohútiku merajú psy 72-76 cm a suky 68-72 cm.
Hodiny súdneho dňa (Doomsday Clock)
náhľad|Hodiny Súdneho dňa nastavené na „90 sekúnd do polnoci“ v roku 2023 Hodiny súdneho dňa sú symbolom, ktorý predstavuje pravdepodobnosť globálnej katastrofy spôsobenej človekom. Boli vytvorené členmi Bulletin of the Atomic Scientists. Hodiny, ktoré sa udržiavajú od roku 1947, sú metaforou hrozieb pre ľudstvo v dôsledku nekontrolovaného vedeckého a technologického pokroku. Hypotetickú katastrofu predstavuje polnoc na hodinách, pričom názor Bulletinu na to, ako blízko je svet ku katastrofe, predstavuje určitý počet minút alebo sekúnd do polnoci, vyhodnocovaný každý rok v januári. Hlavnými faktormi, ktoré ovplyvňujú hodiny, sú jadrové riziko a zmena klímy. Vedecký a bezpečnostný výbor Bulletinu monitoruje nový vývoj v oblasti vied a technológií, ktorý by mohol spôsobiť ľudstvu neodvolateľnú ujmu.
Alvin York
Alvin Cullum York (* 13. december 1887, Fentress County, Tennessee, USA† 2. september 1964, Nashville, Tennessee), tiež známy ako seržant York, bol jedným z najviac vyznamenaných vojakov armády Spojených štátov amerických v prvej svetovej vojne. Získal Medal of Honor za vedenie útoku na nemecké guľometné hniezdo, zhromaždenie 35 guľometov, zabitie najmenej 25 nepriateľských vojakov a zajatie 132 zajatcov. K tomuto došlo počas časti ofenzívy Meuse-Argonne vo Francúzsku vedenej Spojenými štátmi, ktorej cieľom bolo prelomiť Hindenburgovu líniu a prinútiť Nemcov vzdať sa. Počas prvej svetovej vojny získal vyznamenania od niekoľkých spojeneckých krajín vrátane Francúzska, Talianska a Čiernej Hory.
Hodiny súdneho dňa (Doomsday Clock)
Pôvodné nastavenie hodín v roku 1947 bolo sedem minút do polnoci. Odvtedy bol nastavený dozadu osemkrát a dopredu 17-krát. Najvzdialenejší čas od polnoci bol 17 minút v roku 1991 a najbližší čas je 90 sekúnd, nastavený na 24. januára 2023.
Hodiny sa v roku 2017 posunuli na dve a pol minúty do polnoci, v januári 2018 sa posunuli na dve minúty do polnoci a v roku 2019 zostali nezmenené. V januári 2020 sa posunul dopredu na 100 sekúnd (1 minúta, 40 sekúnd) pred polnocou. Nastavenie hodín zostalo v rokoch 2021 a 2022 nezmenené. V januári 2023 sa posunula na 90 sekúnd (1 minúta, 30 sekúnd) do polnoci. Od roku 1947 sa teda zmenili o päť minút a tridsať sekúnd.
Zoznam zemetrasení v roku 2016
Toto je zoznam zemetrasení v roku 2016.
Enver Hoxha
Enver Halil Hoxha (čítaj Hodža) alebo po slovensky aj Enver Hodža (* 16. október 1908, Gjirokastër, Osmanská ríša† 11. apríl 1985, Tirana, Albánsko) bol komunistický vodca Albánska od roku 1944 do svojej smrti v roku 1985. Zastával funkciu prvého sekretára Robotníckej strany Albánska, bol predsedom Demokratického frontu Albánska, najvyšší veliteľ Albánskych ozbrojených síl (19441954) a niekoľkokrát pôsobil ako minister zahraničných vecí a minister obrany.
Život
Narodil sa v roku 1908 meste Gjirokastër v južnom Albánsku vtedy pod Osmanskou nadvládou. Študoval na francúzskej škole v meste Korçë. V roku 1930 začal študovať vo Francúzsku na Univerzite v Montpellier, kde získal štipendium. Neabsolvoval však žiadne skúšky a venoval sa miesto toho politickým aktivitám v komunistickej strane. Neskôr absolvoval prednášky na Parížskej univerzite Sorbonne. Tu nadviazal vzťahy s albánskym ľavicovým politikom Llazarom Fundom, ktorý tu vyučoval právo. Aj toto štúdium však zanechal a v rokoch 19341936 pracoval ako sekretár na albánskom veľvyslanectve v Bruseli. Po tom, čo jeho nadriadení zistili, že prechováva marxistickú literatúru, bol z tohto postu prepustený. Vrátil sa do Albánska, kde vyučoval na francúzskom lýceu v Korçë. Vzhľadom na svoj viacročný pobyt v zahraničí plynule ovládal francúzštinu a v menšej miere aj taliančinu, chorvátčinu, angličtinu a ruštinu.
Počas druhej svetovej vojny začal organizovať albánske komunistické partizánske hnutie. V krajine existovalo aj monarchistické hnutie pod vedením Abaza Kupiho a nacionalistické hnutie Balli Kombetar (Národný front), ktoré sa neskôr pridalo k nacistom a bojovalo ako proti komunistom tak proti monarchistom. Jednotky pod Hoxhovým vedením, dovedna okolo 70 000 mužov, bojovali proti okupačným talianskym aj nemeckým silám. Počas vojny spolupracoval s Titovymi juhoslávskymi partizánmi. Po odchode Talianov z Albánska v roku 1944 bola v októbri ustanovená dočasná komunistická vláda. Hoxha zlikvidoval a vyhnal opozíciu a stal sa predsedom vlády a zároveň aj ministrom obrany. Po vojne bola jeho vláda uznaná západnými Spojencami v domnení, že v krajine čoskoro prebehnú demokratické voľby. Voľby síce prebehli, ale kandidovali v nich len Hoxhovi komunisti.
Sám seba označoval ako Marxistu-leninistu a bol veľkým obdivovateľom Stalina. Jeho 40 rokov vlády bolo charakteristické silným totalitným režimom, potierajúcim ľudské a náboženské práva, potláčaním politickej opozície, častým využívaním trestu smrti a dlhoročných trestov ťažkého žalára pre politických oponentov. Rodiny jeho oponentov boli prenasledované a vyháňané do odľahlých častí krajiny pod kontrolou tajnej polície (Sigurimi). Ďalším znakom jeho vlády bolo použitie stalinských metód likvidácie spolupracovníkov, ktorí ohrozovali jeho moc. Zameral sa na obnovu krajiny, ktorá bola po druhej svetovej vojne v troskách. V priebehu jeho vlády boli vybudované prvé železničné trate v krajine a odstránená negramotnosť dospelých. Viedol Albánsko k ceste stať sa poľnohospodársky sebestačnou krajinou. Dosiahol síce nízke zadĺženie krajiny a určitý progres, Albánsko však v priebehu povojnového obdobia zostalo najchudobnejším a sociálne najzaostalejším regiónom Európy.
V roku 1954 menoval svojho spolubojovníka Mehmeta Shehu premiérom krajiny. Po roku 1961 postupne rozviazal vzťahy so Sovietskym zväzom v dôsledku Chruščovovej kritiky Stalina. Vzhľadom na to, že v rovnakej dobe sa zhoršili aj sovietske vzťahy s komunistickou Čínou nadviazal Hoxha užšiu spoluprácu s touto krajinou. Albánsko sa v tomto období stalo závislé na finančnej pomoci Čínskej ľudovej republiky. Aj tieto vzťahy však po smrti Mao Ce-tunga postupne ochladli pre Hoxhovu kritiku nového čínskeho vedenia.
V septembri 1968 na protest proti intervencii vojsk Varšavskej zmluvy v Československu inicioval vystúpenie Albánska z tejto organizácie. Z obavy pred vpádom vojsk susedných krajín prikázal budovať po celom území krajiny betónové bunkre. Celkovo ich bolo vybudovaných okolo 700 000, teda 1 na 4 obyvateľov krajiny.
Jeho zdravotný stav sa koncom 70. rokov začal zhoršovať. V roku 1980 poveril funkciou prvého sekretára strany Ramiza Alia, čím obišiel dlhoročného predsedu vlády Mehmeta Shehu. Hoxha sa spočiatku pokúšal Shehu presvedčiť, že je to správne riešenie. Keď sa mu to nepodarilo zariadil v roku 1981 jeho verejné očiernenie. Shehu bol následne nájdený mŕtvy, po tom čo údajne spáchal samovraždu.
Hodža zomrel v Tirane 11. apríla 1985.
Konská železnica Praha – Lány
náhľad|Pôvodná budova prvej železničnej stanice na území dnešnej Prahy z r. [[1831]] Konská železnica PrahaLány bola po trati z Českých Budějovíc do Linza druhá najstaršia verejná železnica v kontinentálnej Európe. Viedla z Prahy cez Kladno a Stochov do Lán a v súčasnosti v jej trase vedie dnešná trať 120 na Rakovník.
História
Železnicu prevádzkovalo združenie pražských mešťanov a šľachticov s názvom Pražská železniční společnost. V roku 1825 o koncesiu požiadal gróf Kašpar Šternberk a Eugen Vrbna a právo na postavenie trate získali 30. júla 1827. Podľa cisárskeho privilégiá mala železnica pokračovať z Kladna cez krivoklátske lesy, Zbečno a Liblín do Plzne. Trať vymeriaval Joachim Barrande, pričom objavil bohaté náleziská skamenelín.
Železnica mala rozchod koľajníc 1120 mm a liatinové koľajnice boli pololožené na podvaloch z tvrdého pieskovca. So stavbou sa začalo pri obci Kačice a v roku 1828 bol pripravený prvý kilometrový skúšobný úsek. Na ňom sa zistilo, že koľajnice sa lámu, podvaly drobia a celkom vyhovujúce nie sú ani vozne. Od 21. mája 1830 bola v prevádzke časť od Brúsky v mieste dnešnej stanice Praha-Dejvice (vtedy sa stanica pravdepodobne označovala názvom Praha, po roku 1863 je doložený názov Praha-Písecká brána), do stanice Kladno-Vejhybka. Ešte v roku 1830 bola predĺžená cez Stochov do Lán a v roku 1833 až do polesí Píně, juhozápadne od Lán na Křivoklátsku, kde sa výstavba po 58,7 km zastavila.
Roku 1831 bola vybudovaná Chotkova cesta, ktorá umožnila krátke dopravné spojenie od Bruskej brány na Malú Stranu a cez Karlov most do centra Prahy.
Pre ekonomický neúspech bola verejná prevádzka v roku 1834 zastavená a železnica začala rýchlo chátrať. V roku 1836 si trať prenajal podnikateľ Schimann a v tej dobe bolo prevádzkyschopných iba 12 km trate. Schimann vykonal rekonštrukciu, po ktorej bola železnica schopná voziť drevo a uhlie. Následne ju prevzal knieža Karel Egon II. z Fürstenberka, najväčší veriteľ, majiteľ lánských lesov. V roku 1839 ho cisár Ferdinand I. zbavil povinnosti dostavať trať až do Plzne, pretože pôvodný plán sa ukázal málo reálny. Konská železnica slúžila najmä na dopravu dreva, stavebného kameňa, prípadne i obilia, neskôr aj uhlia do Prahy, s osobnou dopravou sa pôvodne nepočítalo.
Roku 1846 dostal Fürstenberk päťdesiatročné cisárske privilégium pre stavbu odbočnej trate k buštěhradským baniam a požiadal o povolenie prestavať existujúcu trať na parný pohon a normálny rozchod a napojiť ju v Prahe na Severnú železnicu. V dôsledku revolúcie roku 1848 bol projekt odložený a kladenské uhoľné baníctvo presadzovalo radšej spojenie z Kladna do Kralup. Až 20. novembra 1855 získala koncesiu pre prevádzku Pražsko-Lánskej konskej železnice „Buštěhradská železničná spoločnosť“, v ktorej boli kapitálovo zastúpené ťažobné spoločnosti, a Fürstenberk bol donútený postaviť i trať do Kralup. Roku 1863 bola trať prestavaná na normálny rozchod a parnú prevádzku a v roku 1866 predĺžená cez tunel v Stromovke po stanicu Bubny. Od tejto prestavby sa trati hovorilo Buštěhradská dráha. K jej zoštátneniu došlo v roku 1923.
Lesný úsek zo Stochov do Píně zostal ako konská železnica až do roku 1873, potom bol traťový zvršok rozobraný. Zachovali sa niektoré pieskovcové mostíky a pri horárni Pině aj bývalá budova stanice. Pri stanici v Kamenných Žehroviciach pri bývalom násype konskej železnice sa jej histórii venuje jedenáste zastavenie náučného chodníka Povodí středního Kačáku – Drvotova stezka.
Malawijské národné futbalové mužstvo
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1966. Do roku 1966 krajina súťažila pod názvom Nyassland (Ňasko). Malawi sa nikdy nekvalifikovali na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili trikrát. Najlepší výsledok je osemfinále na Africkom pohári národov 2021.
Konská železnica Praha – Lány
História
V súčasnej dobe sú zvažované možnosti rekonštrukcie pražskej časti dráhy na železničnú rýchlodráhu alebo kapacitnú prímestskú železnicu k letisku Ruzyně, prípadne do Kladna.
Malawijské národné futbalové mužstvo
Externé zdroje
https://fam.mw/
Konská železnica Praha – Lány
Popis trate
vpravo|náhľad|Zvyšok násypu východne od stanice Kamenné Žehrovice Východzia stanica, Bruska, dnes patrí do územia Dejvíc, budova terajšej stanice Praha-Dejvice sa nachádza na protiľahlej strane koľajiska, než pôvodná staničná budova konskej trate. Trasa v záreze podchádza Svätovítsku ulicu a v ďalšom úseku tvorí hranicu medzi Dejvicami a Strešovicami, Dejvicami a Vokovicami, Veleslavínom a Vokovicami. Od dnešnej stanice Praha-Veleslavín pokračuje územím Veleslavína proti prúdu Litovického potoka, cez Liboc do Ruzyně, v ktorej skladovej zóne je na trať napojená sústava vlečiek, cez stanicu Praha-Ruzyně. Trasa pokračovala cez Hostivice, Jeneč, Pavlov, Malé Přítočno, Pletený Újezd, železničnú stanicu Kladno (s vetvením tratí), Kladno-Rozdělov, stanicu Kamenné Žehrovice ležiacu v lesoch severne od rovnomennej obce, cez Srby, Kačice, Stochov a Rynholec.
V Rynholci trasa bývalej „koněspřežky“ odbočuje z trasy dnešnej železnice, ktorá pokračuje cez Nové Strašecí do Rakovníka. Pôvodná trasa z Rynholca odbočuje ostro na juhovýchod do Lán, odtiaľ zhruba juhozápadným smerom okolo vrchu Habrová stráň, súbežne s dnešnou cestou 236 cez osadu Píně a pred osadou Brejl potom na severozápad proti toku Klíčavy k Pínskej hájovni.
Nástupníctvo na britský trón
Nástupníctvo na britský trón závisí od pôvodu, pohlavia (muži narodení pred 28. októbrom 2011 v rade následníkov predchádzajú svoje staršie sestry), legitimity a náboženstva. Podľa britského práva dedia korunu deti panovníka alebo najbližšia vedľajšia línia bezdetného panovníka. Listina práv z roku 1689 a Zákon o nástupníctve z roku 1701 obmedzujú nástupníctvo na trón na legitímnych potomkov Žofie Hannoverskej, ktorí sú protestanti, a ktorí sú v „spoločenstve s anglikánskou cirkvou“. Od roku 1689 až do novely zákona v roku 2015 boli rímskokatolíci z nástupníctva vylúčení.
Kráľ Karol III. je panovníkom a jeho právoplatným dedičom je jeho starší syn – princ William, vojvoda z Cambridge. Ďalším v poradí je princ George, starší syn princa Williama. Treťou v poradí je jeho sestra princezná Charlotte, štvrtým jej mladší brat princ Louis. Piaty v poradí je princ Harry, vojvoda zo Sussexu, mladší syn Karola III. Šiesty je jeho syn Archie Mountbatten-Windsor. Podľa Perthskej dohody, ktorá vstúpila do platnosti v roku 2015, prví šiesti nástupcovia na trón musia mať na manželstvo súhlas od panovníka; bez takéhoto súhlasu by boli oni a ich deti vylúčené z nástupníctva.
Spojené kráľovstvo je jedným zo 16 území Commonwealthu. Každá z týchto krajín má toho istého panovníka a rovnaké poradie nástupníctva. V roku 2011 sa predsedovia vlád území jednomyseľne dohodli na tom, že prvorodení bude automaticky prví v poradí nástupníctva medzi svojimi súrodencami, môže ním byť už aj dievča, taktiež bol zrušený zákaz manželstiev s rímskokatolíkmi, no panovník stále musí byť v spoločenstve s anglikánskou cirkvou. Po prijatí potrebných právnych predpisov nadobudli zmeny účinnosť 26. marca 2015.
7 Shots
„7 Shots“ je šiesta skladba z albumu Beyond Hell / Above Heaven dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Spolu so skladbou „Rebel Angel“ vyšla 27. augusta 2010 aj ako singel „7 Shots / Rebel Angel“.
Nástupníctvo na britský trón
Súčasná línia nástupníctva
V súčasnosti nie je zachovaná žiadna oficiálna, úplná verzia nástupníckej línie. Presný počet osôb, ktoré by mali právo získať trón, nie je známy. V roku 2001 zostavil americký genealóg William Addams Reitwiesner zoznam 4 973 žijúcich potomkov Žofie Hannoverskej v poradí po sebe, ale bez ohľadu na rímskokatolícky štatút. V januári 2011 sa zoznam zväčšil na 5 753 osôb.
Zoznam nižšie zobrazuje potomkov kráľa Juraj V., starého otca Alžbety II. Zosnulé osoby majú dátum krivým písmom. Tlačené písmo predstavuje monarchu. Osoby, ktoré pri sebe nemajú číslo poradia, boli vylúčené z nástupníctva. Stav je k 8. septembru 2022.
7 Shots
Objavila sa aj na koncertných albumoch Live from Beyond Hell / Above Heaven a Let's Boogie! Live from Telia Parken a na deluxe edícii albumu Outlaw Gentlemen & Shady Ladies.
Seraincourt
Seraincourt môže byť:
Dopravná nehoda v Bratislave 2. októbra 2022
Dopravná nehoda v Bratislave sa stala 2. októbra 2022 krátko po 22.25 SELČ na autobusovej zastávke Zochova na Staromestskej ulici v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Nehodu spôsobil vodič vozidla Škoda Superb, ktorým bol podľa spravodajstva Televízie Markízy generálny sekretár Deaflympijského výboru Slovenska Dušan Dědeček. Podľa Krajského riaditeľstva Policajného zboru (PZ) v Bratislave vodič vozidla pod vplyvom alkoholu nezvládol riadenie, vozidlom zišiel mimo vozovku a vo vysokej rýchlosti 110 km/h narazil do osôb čakajúcich na zastávke. Príslušníci PZ u vodiča zistili dychovou skúškou prítomnosť alkoholu v dychu s nameranou hodnotou 0,81 mg/l (1,69 promile). Následne ho zadržali a umiestnili v cele policajného zaistenia, pričom vyšetrovateľ začal trestné stíhanie vo veci trestného činu usmrtenia (§ 149 ods. 1 Trestného zákona). O deň neskôr došlo k zmene právnej kvalifikácie a zo strany vyšetrovateľa bolo vznesené obvinenie z trestného činu všeobecného ohrozenia (§ 284, 285 Trestného zákona). Podľa medializovaných informácií na mieste spolujazdca sedel Dědečkov syn Lukáš, taktiež pod vplyvom alkoholu (0,5 mg/l).
V dôsledku nehody zomreli štyri osoby priamo na mieste, tri osoby boli v kritickom stave prevezené do nemocníc, ďalšie tri osoby utrpeli zranenia vyžadujúce si ich ošetrenie v nemocniciach. Na nasledujúci deň na následky utrpených zranení zomrela jedna z hospitalizovaných osôb. Postihnutými boli prevažne mimobratislavskí študenti bratislavských univerzít, čakajúci na spoje k internátom v Mlynskej doline.
Zastávka Zochova bola do 13:03 nasledujúceho dňa vyradená z prevádzky.
Obete
Dôsledky nehody neprežilo päť osôb:
Reakcie
V reakcii na udalosť viacerí politici avizovali, že sa budú snažiť o presadenie sprísnenia trestov za vedenie vozidla pod vplyvom alkoholu (napr. minister vnútra SR Roman Mikulec).
Seissan
Seissan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Serans
Serans môže byť:
Francis Pegahmagabow
Francis Pegahmagabow (* 9. marec 1891, Parry Sound, Ontário, Kanada† 5. august 1952, tamže) bol odžibvejský vojak, politik a aktivista v Kanade. Bol najviac vyznamenaným domorodým vojakom v kanadskej vojenskej histórii a najefektívnejším ostreľovačom prvej svetovej vojny. Bol skúseným strelcom a prieskumníkom, pripísalo sa mu zabitie 378 Nemcov a zajatie ďalších 300. Neskôr v živote pôsobil ako šéf a radca pre Wasauksing First Nation a ako aktivista a vodca v niekoľkých organizáciách First Nations. Stretol sa s ďalšími známymi domorodými osobnosťami vrátane Freda Lofta, Julesa Siouiho, Andrewa Paulla a Johna Tootoosisa.
Raný život
Francis Pegahmagabow sa narodil 9. marca 1891 na mieste, ktoré je teraz rezerváciou prvého národa Shawanaga v Nobel v Ontáriu. V Ojibwe sa volal Binaaswi („fúkajúci vietor“). Keď mal Francis tri roky, jeho otec zomrel a matka ho následne opustila, aby sa vrátila do svojho domova v Henvey Inlet First Nation. Vychoval ho starší Noah Nebimanyquod a vyrastal v Shawanaga, kde sa naučil tradičným zručnostiam, ako je lov, rybolov a tradičná medicína. Pegahmagabow praktizoval zmes katolicizmu a spirituality Anishinaabe.
V januári 1912 dostal Pegahmagabow finančnú pomoc na ubytovanie a stravu, aby si mohol dokončiť vzdelanie na verejnej škole s pomocou právnika z Parry Sound Crown, Waltera Lockwooda Haighta. Školu opustil vo veku 12 rokov a pracoval v drevorubačských a rybárskych táboroch a nakoniec sa stal námorným hasičom.
Vojenská kariéra
Po vypuknutí 1. svetovej vojny sa Pegahmagabow v auguste 1914 dobrovoľne prihlásil do služby v kanadskom expedičnom zbore napriek diskriminácii kanadskej vlády, ktorá spočiatku vylučovala menšiny. Bol vyslaný do 23. kanadského pluku (Northern Pioneers). Po vstupe do kanadských síl pôsobil v CFB Valcartier. Keď tam bol, vyzdobil svoj vojenský stan tradičnými symbolmi vrátane Caribu, symbolu jeho klanu. Začiatkom októbra 1914 bol nasadený v zámorí s 1. kanadským peším práporom 1. kanadskej divízie — prvého kontingentu kanadských jednotiek vyslaných do bojov v Európe. Jeho spoločníci ho tam prezývali „Peggy“.
V apríli 1915 bojoval Pegahmagabow v druhej bitke pri Ypres, kde Nemci prvýkrát použili plynný chlór na západnom fronte. Práve počas tejto bitky si začal budovať povesť ostreľovača a prieskumníka. Po bitke bol povýšený na desiatnika. Jeho prápor sa zúčastnil bitky na Somme v roku 1916, počas ktorej bol zranený do ľavej nohy. Zotavil sa včas, aby sa mohol vrátiť do 1. práporu, keď sa presunuli do Belgicka. Dostal Military Medal za prenášanie správ pozdĺž línií počas týchto dvoch bitiek. Pôvodne ho jeho veliaci dôstojník, podplukovník Frank Albert Creighton, nominoval na Medailu za významné správanie, odvolávajúc sa na jeho ignorovanie nebezpečia a „vernosť povinnosti“.
6./7. novembra 1917 získal Pegahmagabow Bar k svojej vojenskej medaile za svoje činy v druhej bitke o Passchendaele. Počas bojov dostal Pegahmagabowov prápor za úlohu zaútočiť na Passchendaele. V tom čase už bol povýšený do hodnosti desiatnika a počas bitky bolo zaznamenané, že hrá dôležitú úlohu ako spojka medzi jednotkami na boku 1. práporu. Keď sa posily práporu stratili, Pegahmagabow bol nápomocný pri ich navádzaní a zabezpečovaní toho, aby dosiahli svoje pridelené miesto v zákope.
30. augusta 1918, počas bitky na rieke Scarpe, bol Pegahmagabow zapojený do boja proti nemeckému útoku v Orix Trench neďaleko Upton Wood. Jeho rote už takmer došla munícia a hrozilo jej obkľúčenie. Pegahmagabow odolal paľbe z ťažkých guľometov a pušiek tým, že vošiel do územia nikoho a priniesol si späť dostatok munície, aby mohol pokračovať a pomáhať pri odrážaní ťažkých nepriateľských protiútokov. Za toto úsilie získal druhý Bar k svojej medaile, čím sa stal jedným z iba 39 Kanaďanov, ktorým sa dostalo tejto pocty.
Vojna sa skončila v novembri 1918 a v roku 1919 bol Pegahmagabow vyslaný späť do Kanady. Slúžil takmer celú vojnu a vybudoval si povesť zručného strelca. Pomocou nie veľmi obľúbenej Rossovej pušky sa mu pripisovalo zabitie 378 Nemcov a zajatie ďalších 300. V čase jeho prepustenia slúžil ako hlavný seržant a bol ocenený Hviezdou 1914–15, Britskou vojnovou medailou a Medailou za víťazstvo.
Slovenská ornitologická spoločnosť/BirdLife Slovensko
Slovenská ornitologická spoločnosť/BirdLife Slovensko (SOS/BirdLife Slovakia) je občianske združenie, ktoré sa venuje ochrane a výskumu prírody, najmä voľne žijúceho vtáctva a jeho biotopov.
Zastupuje Slovensko v nasledujúcich medzinárodných organizáciách: BirdLife International, Euring, Association of Europaen Rarities Comittees.
Od roku 2008 vyhlasuje titul Vták roka. Cieľom tejto kampane je priblížiť verejnosti jednotlivých druhov vtákov. Kampaň upozorňuje na vtáky, ktoré sú na Slovensku v ohrození. Okrem Slovenska sa tento projekt - Vták roka vyhlasuje aj v iných krajinách.
História:
Mutňanský (priezvisko)
Mutňanský je slovenské priezvisko, ktoré sa spája predovšetkým so zemanmi zo zaniknutých obcí Čerňakov a Mútna v okrese Turčianske Teplice. V súčasnosti sa najviac vyskytuje vo Nemšovej (53 x). Historicky sa spája aj s menom Vladár, niekedy aj Csepcsányi (Čepčiansky). Iné verzie priezviska sú Mutniansky, Mutňansky.
História priezviska
náhľad|Detail náhrobku rodiny [[Zorkóci a Čepčiansky v panskej záhrade v Malom Čepčíne. Pod menom prvej zosnulej je prímeno Muthnai - z Mútnej]] Pôvod zemanov z Mútnej je nejasný. Keď kráľ Belo IV. obdaroval zemanov, ktorí sa časom začali písať „de Muthna“ zemou na Hornom Turci, kde si neskôr založili tri obce, mali za svojimi menami uvedené de Churnuk. Samotní Vladárovci svoj pôvod preto odvodzujú od mesta Cernik v Chorvátskom Slavónsku. Šikura však tvrdí, že najskôr ide o turčiansky Čerňakov, teraz časť Mošoviec. Aby toho nebolo málo, Novák uvádza, že ide o druhý turčiansky Čerňakov, ktorý ležal blízko terajšieho Veľkého Čepčína. S Blažejom Mútňanským, ktorého potomkovia sa ako prví začínajú písať Vladár sa od rodu odpája jedna vetva. V súčasnosti v Turci žijú Mutňanskí predovšetkým v okolí Martina.
Erb
Erb Mutňanských je taký istý, ako Vladárovcov – modrý štít, na ktorom v bielej vode pláva strieborný jeleň. V rohoch štítu je zlatá hviezda a strieborný polmesiac s tvárou. Klenotom je červené srdce prestrelené strieborným šípom, z ktorého vyrastajú tri biele ľalie. Na prostrednej sedí biely holub.
Slovenské futbalové kluby podľa roku založenia
Slovenské futbalové kluby podľa roku založenia. Zahŕňa aj zlúčené kluby, aj kluby pôsobiace mimo územia súčasného Slovenska v rokoch 1939-1945 po Viedenskej Arbitráži.
Sembouès
Sembouès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Osuský
Osuský môže byť:
Sérignac
Sérignac môže byť:
Sémézies-Cachan
Sémézies-Cachan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sérigny
Sérigny môže byť:
IPhone 7
left|100px iPhone 7 a iPhone 7 Plus sú smartfónmi spoločnosti Apple Inc., ktoré boli predstavené ako nástupcovia modelov iPhone 6s a Iphone 6s Plus. Firma ich predstavila na vlastnej konferencii 7. septembra 2016.
Dizajn
Dizajn iPhonu 7 a 7 Plus sa v detailoch líši od starších modelov. Chýbajú anténové pásy na zadnej strane zariadenia a väčší model Plus disponuje duálnou kamerou. iPhone 7 prišiel v šiestich farebných variantách - čierna, matná čierna, zlatá, červená, ružová a strieborná.
Technologické novinky
Novinkou je aj vylepšený fotoaparát s 12-megapixelovým senzorom a duálna kamera v prípade iPhonu 7 Plus, ktorá obsahuje optický zoom.
Sermaise
Sermaise môže byť:
Kapaneus
náhľad|Kapaneus, červenofigúrová [[amfora, cca 340 pred Kr.]] Kapaneus (starogr. Καπανεύς – Kapaneus, ) je v gréckej mytológii syn hrdinu Hipponoa a jeho manželky Laodiky, jeden z veliteľov vojska vo vojne zvanej Siedmi proti Tébam.
Kapaneus vynikal fyzickou silou, jeho nešťastím ale bolo, že sa vystatoval, že mu ani najvyšší boh Zeus svojimi bleskami nezabráni aby dobyl Téby. To Dia tak rozhnevalo, že Kapanea zrazil svojím bleskom v okamihu, keď sa chystal skočiť z hradieb do mesta. Stal sa tak prvým zabitým v tejto vojne.
Po vojne jeho telo obradne spálili na hranici, na ktorú sa za ním vraj vrhla aj jeho manželka Euadné. Kapaneus a Euadné boli rodičmi Sthenela, ktorý spolu s ďalšími epigonmi (potomkami) po uplynutí desiatich rokov nakoniec Téby dobyli.
Kohútka
Kohútka je vrch Javorníkov, situovaný na slovensko-českej hranici. Vrcholové oblasti najmä na moravskej strane zaberá rekreačné a lyžiarske stredisko s viacerými chatami.
Polohopis
Vrch sa nachádza v severozápadnej časti pohoria, na severnom okraji geomorfologického podcelku Vysoké Javorníky. Slovenská časť na južnom úpätí prináleží k obci Lazy pod Makytou v okrese Púchov, severné svahy patria do chotára Nového Hrozenkova v okrese Vsetín. Priamo pod vrchol vedú prístupové cesty tak zo slovenskej (cez Lazy pod Makytou), ako aj moravskej strany (cez Nový Hrozenkov). Južné svahy odvodňujú prítoky Bielej vody, severné svahy odvodňuje potok Vranča, ústiaci do Vsetínskej Bečvy.
Ochrana prírody
Horský masív leží v Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Prístup
Najjednoduchší prístup vedie asfaltovou cestou cez osadu Čertov, miestnu časť Lazov pod Makytou, resp. z moravskej strany cez Nový Hrozenkov. Vrcholom vedie červeno značená Javornícka magistrála (Makyta – Kohútka – Veľký Javorník), na ktorú sa v blízkom okolí pripájajú:
Okrem vyznávačov pešej turistiky oblasť vyhľadávajú i cykloturisti a v zimnom období vedie hrebeňom pohoria vyhľadávaná bežkárska stopa, ktorá rozširuje možnosti lyžiarskeho strediska.
Archie Mountbatten-Windsor
Archie Harrison Mountbatten-Windsor (* 6. máj 2019, Londýn, Spojené kráľovstvo) je syn princa Harryho, vojvodu zo Sussexu, a Meghan, vojvodkyne zo Sussexu. Je šiesty v rade následníkov britského trónu.
Mladosť a rodina
Archie Harrison Mountbatten-Windsor sa narodil vojvodovi a vojvodkyni zo Sussexu 6. mája 2019 o 6:26 SELČ v nemocnici Portland v Londýne. Niekoľko pamiatok bolo osvetlených rôznymi farbami na znak jeho narodenia, vrátane Niagarských vodopádov, CN Tower a London Eye. Jeho meno bolo zverejnené 8. mája 2019. Pokrstil ho Justin Welby, arcibiskup z Canterbury, 6. júla 2019 v súkromnej kaplnke na hrade Windsor.
Z otcovej strany je členom britskej kráľovskej rodiny. Z matkinej strany je zo zmiešaných rás, afroamerického a európsko-amerického pôvodu. V televíznom rozhovore z roku 2021 Oprah s Meghan a Harrym vojvodkyňa zo Sussexu uviedla, že nemenovaného člena kráľovskej rodiny znepokojovalo to „akú tmavú [Archie] pokožku môže mať, keď sa narodí“. Začiatkom roku 2020 jeho rodičia odstúpili z rolí pracujúcich členov kráľovskej rodiny. Rodina sa potom presťahovala do Severnej Ameriky a od leta 2020 sa zdržiava v kalifornskom Montecito. Mountbatten-Windsor má dvojité občianstvo Spojeného kráľovstva a Spojených štátov.
Titul a nástupníctvo
Ako pravnuk kráľovnej Alžbety II. je siedmym v poradí následníka britského trónu. Ako právoplatný dedič otcovho vojvodstva zo Sussexu, grófstva z Dumbartonu a Baróna z Kilkeelu, má obecné právo používať zdvorilostný titul princa Harryho gróf z Dumbartonu. Vojvoda a vojvodkyňa sa však namiesto toho rozhodli, že bude štylizovaný ako Master Archie Harrison Mountbatten-Windsor v súlade s ich želaním, aby vyrastal ako súkromný občan.
Vianočný deň (hudobný album)
Vianočný deň je desiaty štúdiový a v poradí druhý Vianočný album od slovenskej hard rockovej skupiny Tublatanka. Album nadväzuje na predošlú vianočnú tvorbu skupiny z roku 1993, kedy nahrali album Poďme bratia do Betlehema. V albume sú použité pôvodné ľudové koledy, ktorých hudbu upravil v rockovom štýle Maťo Ďurinda. Jediná pôvodná skladba je len titulná pieseň „Vianočný deň“. Album vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor v roku 2006.
Zoznam skladieb
Všetky koledy hudobne upravil Martin Ďurinda, texty sú ľudové, okrem 1 - Maťo Ďurinda.
Serqueux
Serqueux môže byť:
Serrières
Serrières môže byť:
Doubí (prírodná pamiatka)
Predmet ochrany
Prírodná pamiatka bola vyhlásená na ochranu zvyšku borovicovo dubového lesa s typickou kvetenou a s až dvestoročnými dubmi. Žijú tu vzácne druhy hmyzu, viazané na staré a prestarnuté listnaté porasty, a to najmä na odumierajúce a mŕtve dubové drevo. Jedná sa o jeden z najcennejších lesných celkov v okolí Plzne a tiež z entomologického hľadiska ide o jednu z najkvalitnejších lokalít na území mesta.
Geologická charakteristika
Prírodná pamiatka leží na tektonickom zlome v permokarbonských usadeninách (pieskovca, zlepenca), pokrývku tvoria oligotrofné hnedé lesné pôdy. Vo svahu sa nachádzajú početné skalné odkryvy, ktoré sú tiež predmetom ochrany. Zvlášť zaujímavá je pieskovcová konkrécia s dutinou uprostred, zvaná Pupek.
Flóra
Stromovú pokrývku tvoria z väčšej časti acidofilné borovicové dúbravy, miestami aj kultúrne smrečiny a zmiešané porasty borovice lesnej a duba zimného (dub zimný, dub letný, borovica lesná, jedľa, lipa, breza, borievka, jarabina, lieska, krušina, hloh. Medzi nepôvodné druhy patrí borovica hladká, borovica čierna, borovica limba, smrekovec, javor klen, dub červený, buk, hrab, jaseň. V bylinnom poschodí sa objavujú bežné lesné druhy, zvlášť treba vymenovať konvalinku voňavú, zemežlč, kokorík mnohokvetý alebo hruštičku zelenú.
Fauna
Význam lokality tkvie vo výskyte vzácneho hmyzu, najmä sa jedná o rody fuzáčovitých a bystruškovitých chrobákov. Prírodná pamiatka Doubí je jednou z mála lokalít v Čechách, kde žije fuzáč Acimerus schaefferi z čeľade Cerambycidae. V súčasnosti však nie je jeho výskyt potvrdený, v rezervácii môže prežívať len slabá populácia. Okrem tohto druhu bol v chránenom území zistený fuzáč Pedostrangalia revestita z tej istej čeľade či hnojník Aphodius zenkeri z čeľade Scarabaeidae. Z ďalších obyvateľov je potrebné uviesť mloka bodkovaného, jaštericu krátkohlavú, slepúcha lámavého alebo tesára čierneho.
Maurícijské národné futbalové mužstvo
Externé zdroje
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/MRI
Lefkada (ostrov)
Lefkada (gr. Λευκάδα - Lefkada; v kathareuse Λευκάς - Lefkas) resp. v staroveku Leukas (starogréčtina|starogr. Λευκάς - Leukas) je grécky ostrov súostrovia Iónskych ostrovov s rozlohou 356 km². Dĺžka pláží je 117 km a na ostrove žije 23 000 obyvateľov. Leží medzi ostrovmi Korfu a Kefalonia. Najvyšším bodom je vrch Stavrota. Na ostrove je mierne stredomorské podnebie.
Ostrov je spolu s ďalšími ostrovmi súčasťou krajskej jednotky Lefkada a súčasťou obce Lefkada.
S protiľahlou pevninskou Akarnaniou je prepojená umelou hrádzou a zdvíhacím mostom. Názov ostrova je odvodený z gréckeho slova Lefkos, ktoré znamená „biely“. Ostrov bol tak pomenovaný vďaka bielym skalám, nachádzajúcich sa na juhu ostrova. thumb|Slávna pláž [[Porto Katsiki]]
Vďaka svojim plážam patrí ostrov k turisticky významným destináciám. Centrom ostrova je mesto Lefkada, ktoré leží na severe ostrova. Vnútrozemie ostrova je veľmi hornaté s vrcholmi nadmorskej výšky okolo 1 000 m n. m. Ostrov má tiež bohaté zdroje spodných vôd, vďaka čomu má bohatú faunu a flóru.
Hlavné mesto Lefkada
Dnešné hlavné mesto, je postupne tretím hlavným mestom na ostrove v jeho histórii. Prvým hlavným mestom bol Nyrikos, druhým stredoveká Santa Maura (14. storočie). To bolo roku 1684 presunuté na miesto, kde sa nachádza dodnes, kde v tom období bola len rybárska osada.
Benátčania pri jeho výstavbe uplatnili urbanistický štýl bežný v stredovekej Európe. Po zničujúcom zemetrasení v roku 1825 bolo znovu postavené podľa prísnych anglických antiseizmických pravidiel.
Orlov most
Orlov most (, doslova Orlí most)   je most na rieke Perlovska reka, ktorý sa nachádza v centrálnej časti mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.
Lokalita
Orlov most sa nachádza v centrálnej časti Sofie na bulvári Carigradsko šose (, doslova Carihradská cesta). Je postavený na rieke Perlovska reka.
Charakteristika
Na mieste kde sa most nachádza boli uvítaní Bulhari, ktorí sa pred oslobodením Bulharska aktívne účastnili aktivít za oslobodenie a v marci roku 1878 boli prepustení z tureckej väznice v meste Diyarbakır. Most tak symbolicky predstavuje z dôvodu tejto udalosti symbol oslobodenia Bulharska a štyria orly na stĺpoch mosta predstavujú slobodný duch prepustených. Orly zároveň symbolizujú upomienku na staré bulharske vládne dynastie, ktoré orla využívali ako symbol vládnej mociŠišmanovci a Terterovci.
Je dielom architektov českých architektov Antonína Kolářa (udávaný aj ako Adolf Václav Kolář,  Anton Václav Kolář, alebo Antonín Václav Kolář ), Václava Proška,   Jiřího Proška a Josefa Proška.
Kamenné časti sú zhotovené v klasicistickom slohu, kovové elementy mostu sú novobarokové. Centrálnym elementom mostu sú štyri masívne stĺpy, ktoré prevedením pripomínajú dórsky sloh antického Grécka. Na vrchole každého zo stĺpov sa nachádza bronzová socha predstavujúca orla. Zábradlia a svietniky prevedením pripomínajú éru neskorého viedenského baroku.
Kovové elementy, teda bronzové sochy a platiky, sú výrobkom viedenskej firmy Waagner   Rudolpha Philippa Waagnera.
Dôležitou vizuálnou súčasťou mostu bola žltá keramická dlažba, položená v priebehu roku 1907, ktorú vyrobila rakúsko-uhorská firma Kőszénbánya Téglagyár Társulat Pesten, filiálka spoločnosti Wienerberger. Dlažba však bola odstránená pri rozširování mostu v roku 1971.
Dejiny
Výstavba mostu prebehla v rokoch 18891891. V roku 1907 bola na moste položená keramická dlažba. V čase výstavby sa most nachádzal na okraji mesta a a v období na konci 19. a začiatku 20. storočia predstavoval vstupnú bránu do Sofie na hlavnej ceste do Istanbulu.
Most bol z dôvodu rozširovania Sofie a stúpajúcej tendencie premávky od druhej polovice 20. storočia celkovo trikrát rozširovaný, pričom najväčšie rozšírenie prebehlo v roku 1971.
V roku 1989 sa most a okolie stali miestom konaní demonštrácií, ktoré viedli k demokratickým zmenám, pričom najväčšej z nich sa vtedy zúčastnil približne 1 milión demonštrantov.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená v roku 1955 za kultúrnu pamiatku miesteho významu. Ako dôvod ochrany je uvedená architektonicko-staviteľská, historická ako aj umelecká hodnota stavby. V roku 1988 bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku národného významu. Dôvody ochrany ostali nezmenené.
Názov stavby ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Orlov most (, doslova Orlí most).
Servon
Servon môže byť:
7 Shots / Rebel Angel
„7 Shots / Rebel Angel“ je singel dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Vyšiel 27. augusta 2010 cez Universal Records.
Sempesserre
Sempesserre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Listenec
Listenec je modifikácia listu, drobný listeň na stopke, pri dvojklíčnolistových párový, pri jednoklíčnolistových nepárový. Ide o list najvyššieho rádu na bočnej stonke alebo kvetnej stopke.
Anglo-Zanzibarská vojna
Anglo-zanzibarská vojna bol vojenský konflikt medzi Spojeným kráľovstvom a Zanzibarským sultanátom 27. augusta 1896. Konflikt trval 38 až 45 minút, čo ho robí najkratšou zaznamenanou vojnou v histórii. Bezprostrednou príčinou vojny bola smrť probritského sultána Hamada bin Thuwainiho 25. augusta 1896 a následné nástupníctvo sultána Khalida bin Barghasha. Britské úrady uprednostňovali za sultána Hamúda bin Mohameda, ktorý bol pre britské záujmy priaznivejší. V dohode zo 14. júna 1890 o ustanovení britského protektorátu nad Zanzibarom mal kandidát na vzostup na post sultána získať povolenie britského konzula a Khalid túto požiadavku nesplnil. Briti to považovali za casus belli a poslali Khalidovi ultimátum, v ktorom požadovali, aby nariadil svojim silám, aby sa vzdali a opustili palác. V reakcii na to Khalid zavolal svoju palácovú stráž a zabarikádoval sa vo vnútri paláca.
Sultánove sily utrpeli približne 500 obetí, pričom iba jeden britský námorník bol zranený. Sultán Khalid získal azyl na nemeckom konzuláte pred útekom do nemeckej východnej Afriky (v pevninskej časti súčasnej Tanzánie). Briti rýchlo postavili sultána Hamouda k moci na čelo bábkovej vlády. Vojna znamenala koniec zanzibarského sultanátu ako suverénneho štátu a začiatok obdobia silného britského vplyvu.
Trvanie
Táto vojna, ktorá trvala menej ako trištvrte hodiny, sa niekedy považuje za najkratšiu v zaznamenanej histórii. Zdroje uvádzajú niekoľko dôb, vrátane 38, 40 a 45 minút, ale najčastejšie sa uvádza 38-minútové trvanie. Variácia je spôsobená zmätkom v tom, čo vlastne predstavuje začiatok a koniec vojny. Niektoré zdroje berú začiatok vojny ako rozkaz začať paľbu o 09:00 a niektoré so začiatkom skutočnej paľby o 9:02. Koniec vojny sa zvyčajne uvádza na 09:37, keď zazneli posledné výstrely a bola zasiahnutá palácová zástava, ale niektoré zdroje to uvádzajú o 09:45. Lodné denníky britských lodí tiež trpia touto neistotou, pretože St George naznačuje, že bolo vyhlásené prímerie a Khalid vstúpil na nemecký konzulát o 9:35, Thrush o 9:40, Racoon o 9:41 a Philomel a Sparrow o 9:45.
Siran
Siran môže byť:
Voľby do Uhorského snemu v období dualizmu
Vedúcou politickou stranou v Uhorsku počas celého dualizmu bola Liberálna strana, aj keď prekonala isté vnútorné zmeny.
1869
vpravo|náhľad|Volebný plagát z roku 1869 Voľby roku 1869 sa konali medzi 9. a 13. marcom. Hlavným problémom bolo rakúsko-uhorské vyrovnanie a zrod Rakúsko-Uhorska, s ktorým vládna strana. Uhorsko získalo viacej slobôd a autonómiu od Rakúska, ale bolo stále jeho súčasťou. František Jozef I. bol korunovaný za kráľa Uhorska.
Kandidátov do volieb postavili tri strany: Deákova strana, ktorá podporovala vyrovnanie, Strana ľavého stredu, ktorá čiastočne vyrovnanie odmietala, avšak sa postupne s Deákovou stranou zbližovala a Krajná ľavica, formálne stále súčasťou Strany ľavého stredu, ale programovo vyrovnanie odmietala úplne.
náhľad|František Deák, vodca Déakovej strany, od roku 1865 do roku 1875
1872
Voľby sa konali od 12. júna do 9. júla.
náhľad|Koloman Tisa, uhorský predseda vlády od roku 1875 do roku 1890
1875
náhľad|Gyula Szapáry, uhorský predseda vlády od roku 1890 do roku 1892
1878
Voľby sa konali od 5. do 14. augusta. Voľby sa skončili víťazstvom Liberálnej strany, aj keď stratila 94 mandátov.
1881
Voľby sa konali medzi 24. júnom a 3. júlom. Voľby sa skončili víťazstvom Liberálnej strany, v ktorých získali 235 mandátov, čo je o 4 menej ako v predchádzajúcich voľbách.
1884
Voľby sa konali od 13. do 22. júna. Voľby sa skončili víťazstvom Liberálnej strany, v ktorých získali 234 mandátov, čo je o 1 mandát menej ako v predchádzajúcich voľbách. Ide aj o najnižší volebný výsledok v histórii Liberálnej strany.
Do parlamentu sa po prvý krát dostala Krajinská antisemitská strana, ktorá napriek tomu že fungovala ako opozičná strana, dokázala zabrániť uzákoneniu manželstva kresťanov a židov.
1887
Voľby sa konali od 17. júna do 26. júla. Voľby sa skončili víťazstvom Liberálnej strany, v ktorých získali 263 mandátov a polepšila si tak o 29 mandátov.
1892
náhľad|Volebný plagát z roku 1892 náhľad|Sándor Wekerle, uhorský predseda vlády od roku 1892 do roku 1895 a potom znova od roku 1906 do roku 1910. Voľby prebiehali medzi 29. januárom a 3. februárom. Voľby sa skončili víťazstvom Liberálnej strany, v ktorých získali 243 mandátov, čo je o 20 mandátov menej ako v predchádzajúcich voľbách.
V roku 1891 sa Umiernená opozícia sa premenovala na Národnú stranu (Nemzeti Párt).
1896
Voľby sa konali medzi 29. októbrom a 4. novembrom. Liberálna strana mala druhú najvyššiu úspešnosť vo svojej histórii, kedy získala 290 kresiel zo 413 (najväčší počet získaných kresiel bol 333 v roku 1875).
1901
Voľby sa uskutočnia od 2. do 9. októbra. Liberálna strana, získala o 13 kresiel menej ako v roku 1896, získala však o niečo viac ako dvojtretinovú väčšinu.
Vo februári 1900, sa Národná strana (Nemzeti Párt) zlúčila s Liberálnou stranou.
Po prvý raz uspela Slovenská národná strana keď v Uhorskom sneme získala 4 mandáty. Strana viedla kampaň s umiernenejšou rétorikou, ktorá nekritizovala Národnostný zákon a lobovala za všeobecné volebné právo.
1905
Voľby v roku 1905 sa konali od 26. januára do 4. februára. Keď sa blížili voľby, spojili sa všetky uhorské politické strany, aby ukončili vládu Liberálnej strany. Vo voľbách nakoniec zvíťazili, keď dostali spolu 232 kresiel, kým Liberálna strana získala len 159. František Jozef I. však výsledok volieb ignoroval a ponechal Štefana Tisu ako predsedu vlády a potom 18. júna ho vystriedal Géza Ferérváry, ktorému však spojené strany opozície vyslovili v parlamente nedôveru, museli sa voľby znova opakovať.
Zo Slovákov boli do snemu zvolení iba Milan Hodža a František Skyčák ako kandidát Ľudovej strany. 1: 27 poslancov, ktorí opustili Liberálnu stranu, viedol Gyula Andrássy. Na konci roku 1905 vytvorili stranu s názvom Ústavná strana (Országos Alkotmánypárt).
1906
Slováci zaznamenali v týchto voľbách nebývalí úspech, do snemu boli zvolený siedmi slovenskí poslanci, z toho šiesti boli spoloční kandidáti SNS a SĽS. Zvolení poslanci boli: Pavel Blaho, František Jehlička, Ferdinand Juriga, Martin Kollár, František Skyčák, Milan Hodža a Matej Metod Bella.
1910
vpravo|náhľad|István Tisza predniesol volebný prejav v apríli 1910 v Šoprone Voľby sa konali od 1. do 10. júna. Víťazom volieb sa neočakávane stala Národná strana práce (Nemzeti Munkapárt), ktorá bola priamym nástupcom Liberálnej strany.
Do týchto volieb postavili Slováci len 8 kandidátov, ale z nich zvíťazili iba traja, a to Pavel Blaho, Ferdinand Juriga a Ferdinand Skyčák.
Keby bolo keby
Keby bolo keby je slovenský seriál, ktorý vysielala TV JOJ. Seriál mal premiéru 19. októbra 2009. Od 22. marca 2011 sa začala vysielať 2. séria. Keby bolo keby je zároveň aj najdrahší slovenský seriál (k začiatku roka 2012). Pri nakrúcaní sa použili digitálne kamery RED.
Dej
Seriál je situovaný do prostredia troch rodín z rozličných sociálnych vrstiev. Igor žije s Adelou, nemajú deti a žijú si idylický život v dome s výhľadom na celú Bratislavu. Peniaze ktoré si užívajú, však nie sú vždy zarobené poctivým spôsobom. Tomáš a Inge predstavujú strednú vrstvu, majú krásny byt, Tomáš pracuje ako realitný maklér a Inge ako taxikárka. Majú 16-ročnú dcéru Mirku. Monika a Jano majú malý byt, 3 deti a medzi sebou neustále hádky. Navyše Jano je Tomášov brat, Monika je s Inge skvelá kamarátka už od strednej školy, Igor zároveň spolupracuje s Tomášom, ktorý má tajný vzťah s Monikou.
Acha
Acha môže byť:
Solesmes
Solesmes môže byť:
Sorbets
Sorbets môže byť:
Sorbey
Sorbey môže byť:
Šubovka
Šubovka môže byť:
Manažment portfólia
Manažment portfólia (iné názvy: manažérstvo portfólia, portfóliový manažment , riadenie portfólia , správa portfólia  , nevhodne portfólio manažment , nespisovné pravopisné varianty: management portfólia, portfóliový management  : angl. portfolio management) môže byť:
Sonnac
Sonnac môže byť:
Manažment portfólia
Manažment portfólia alebo portfóliový manažment môže byť aj súhrn portfóliových manažérov, pozri pod manažment portfólia (cenné papiere)
Riadenie portfólia môže byť aj vlastné riadenia portfólia, teda ekvivalent anglického výrazu portfolio control (podľa jednej z možných definícií zahŕňa výber portfólia, vykazovanie o portfóliu a prípadne rozhodovanie o portfóliu), pozri riadenie portfólia (portfolio control)
Správa portfólia môže byť aj ekvivalent anglického výrazu portfolio administration, pozri správa portfólia (portfolio administration)
Sère (Gers)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.