cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Offenbach am Main
Doprava
Offenbach mal jednu z najstarších električkových prevádzok na svete, už v roku 1884 tu začala prevádzku elektrická električka s metrovým rozchodom. Neskôr bola prestavaná na normálny rozchod a spojená s frankfurtskou električkovou sieťou. Električková prevádzka v meste bol zrušená roku 1967, od tej doby končia električky na hraniciach mesta, kde sa prestupuje na autobusy.
Hoci po Mohane prechádza jedna z hlavných európskych vodných ciest, tunajší prístav má len malý význam a uvažuje sa o jeho zrušení.
Rivalita medzi Offenbach a Frankfurtom
Tak ako medzi inými susednými mestami, panuje aj medzi Offenbach a Frankfurtom rivalita. V tomto prípade je aj historicky podmienená. Kým Offenbach bol kalvinistický, Frankfurt bol luteránsky. V 18. a na začiatku 19. storočia sa v Offenbachu rozvíjali manufaktúry, zatiaľ čo Frankfurt sa orientoval na veľkoobchod. Až po pruskej anexii Frankfurtu (rok 1866) sa aj ten stal priemyselným mestom a začal sa prudko rozvíjať, na začiatku 20. storočia sa mohli do neho začleniť susedné pruské obce. Až od roku 1945 nie je hranica medzi oboma mestami súčasne tiež zemskou hranicou.
Zwettl an der Rodl
Zwettl an der Rodl je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Urfahr-okolie.
Žije tu 1 768 obyvateľov (1. 1. 2010).
Plaine-Haute
Plaine-Haute je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Divion (kantón)
Divion je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvoria ho tri obce.
Millay
Millay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vodná architektúra
Vodná architektúra je architektúra, ktorá sa zaoberá umiestnením budov k vodným plochám, ich vzťahov a hľadísk vertikálnej pozície a blízkosti. Budovy môžu byť vysoko nad hladinou vody alebo pri hladine vody, alebo úplne či čiastočne ponorené. Ďalej, bližšie od okraja hladiny, previsnuté nad vodou, alebo úplne obklopené vodou. Poloha stavby k vodnej ploche je rozhodujúca pre 16 odlišných umiestnení budovy vo vzťahu k vode.
Voda ako panoráma
Väčšinou je pohľad na vodnú hladinu považovaný za cenný. Najmä jazerné a morské letoviská trpia koncentráciou výškových budov blízko brehov. Mestá francúzskej alebo talianskej riviéry často bojujú aby ich osobitosť nebola narušená výškovými budovami pozdĺž nábrežia.
Ponorené stavby – uprostred vody
náhľad|[[Oceanárium v Lisabone]] Takéto budovy sú vzácne. Väčšina podvodných konštrukcii myslených pre žitie je projektovaných a vyrobených ako výskumné zariadenia. Výnimkou je Julesova podmorská búda v Key Largo, podvodné prieskumné laboratórium premenené na hotel. Pre malú veľkosť a prísne bezpečnostné opatrenia sa takéto podvodné konštrukcie skôr podobajú statickým ponorkám alebo ropným tankerom.
Ani pri riešeniach kde budova nie je úplne ponorená vo vode neexistuje mnoho architektonických príkladov. Veľké akvária sa najviac podobajú tomuto typu budov, napr. Oceanárium v Lisabone.
Bezprostredne pri vode – vyvážený vzťah
náhľad|Medzinárodný prístavný terminál v Jokohame Budovy, ktoré sa nachádzajú na kraji vodnej plochy, budujú vzťah s vodou, kde nie je ani stavba ani voda dominantná. Účinnosť vody ako architektonického prvku závisí predovšetkým na hranici medzi budovou a vodou. Vertikálna súvislosť sa stáva dôležitým faktorom. Pri stavbe, ktorá je vyvýšená nad vodnú hladinu nedochádza k priamemu kontaktu. Zvlášť keď okraj budovy nemá žiadnu bariéru získava kvalitu blízkosti ako to popísal Gordon Cullen, ktorý vraví, že „bezprostrednosť“ je pocit blízkosti vecí bez hraníc, je uskutočnený priamy kontakt. Kanály v Benátkach sú dobrým príkladom bezprostrednej blízkosti.
Vzťah prízemie – voda je jednoznačný: budova stojí na okraji vody. Dobre známe urbanistické príklady sú mestá ako Benátky, Amsterdam, kde domy priamo hraničia s kanálmi. Medzinárodný prístavný terminál v Jokohame poskytuje ďalší prelomový príklad. Tu sa cestujúci nalodia na veľké námorné lode. Celý komplex je dobrým príkladom umelej krajiny, kde priestor niekoľkých vrstiev zaoblených povrchov ponúka logistické riešenie.
Dizajn pre terminál bol vybratý porotou v medzinárodnej súťaži.
Nad vodou – akrobatický kúsok
Pre budovu a jej vzťah k vodnej ploche je to najdramatickejšie gesto, keď stavba alebo jej časť je vykonzolovaná z brehu nad hladinu. Takéto riešenie vždy ponúka určité napätie, ktoré možno využiť k silnému architektonickému efektu. Dom od Ernsta Benedera a Anji Fischer poskytuje názorný príklad, ďalej je to napr. Centrum Aluminia v Houtene od architekta Micha de Haase.
Obklopenie vodou – ilúzia ostrova
náhľad|Mur Islands Vtedy dosahuje budova najväčšieho súkromia. Je technicky veľmi neľahké zaistiť takú izoláciu pre klasický, na bežných základoch postavený dom. Jedným z najkrajších príkladov je stále atraktívny Iles de Mont-Michel vo Francúzsku. Súčasným príkladom sú Mur Islands v Grazi a projekt morských kúpeľov v Kastrupe. Tieto stavby vychádzajú z inšpirácie vrtnými plošinami.
Plávajúca konštrukcia sa môžu deliť podľa tvaru alebo účelu. Riečna plošina v oblasti Rotterdamu už viacero rokov slúži k preprave pasažierov.
Dom obklopený vodou má často podobu obytného člnu, houseboatu aj keď ide o okrajovú formu bývania.
Voda ako fenomén
Voda bola od nepamäti inšpiráciou pre architektov k vytvoreniu rôznych druhov neobyčajných stavieb. Najpresnejšie vyjadrenie vody ako metafory je nepochybne „Liquid Architecture“ – tekutá architektúra Narcisa Novaka, ktorý vo svojej práci skúma tvorbu tvarov ako neustály dynamický proces v architektúre, kde tvar musí plynule spätne reagovať na meniace sa okolité podmienky. Tento druh tvorby architektúry je veľmi vzdialený praxi a existuje iba v počítačovej podobe. Realizovaný projekt, ktorý vychádza z rovnakej filozofie generovania tvarov vplyvom rôznych síl je nový vodný pavilón od NOX/L ars Spuijlbroek.
Správne využitie vody ako súčasti architektúry vyžaduje vnímanie rôznych vzťahov medzi architektonickým dielom a vodou.
Saint-Laurent-en-Caux
Saint-Laurent-en-Caux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čechy pod Kosířem (prírodná pamiatka)
Čechy pod Kosířem sú prírodná pamiatka ev. č. 5842, nachádzajúca sa v obci Čechy pod Kosířem v okrese Prostějov. Lokalitu spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je európsky významný druh podkovára krpatého (Rhinolophus hipposideros).
Poloha
Ide o zámok, v ktorého povalových priestoroch a pod schodiskom sa jeho kolónia vyskytuje. Niektoré v objekte aj zimujú. Zámok leží v prostredí veľmi hodnotného parku.
1927
Narodenia
thumb|upright|[[Harry Belafonte (* 1. marec)]] thumb|upright|[[Jiřina Fikejzová (* 13. apríl)]] thumb|upright|[[Ludmila Vaňková (* 9. máj)]] thumb|upright|[[Gina Lollobrigida (* 4. júl)]] thumb|upright|[[Janet Leigh (* 6. júl)]] thumb|upright|[[Peter Falk (* 16. september)]] thumb|upright|[[Roger Moore (* 14. október)]] thumb|upright|[[Günter Grass (* 16. október)]] thumb|upright|[[Gilbert Bécaud (* 24. október)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Alois Mrštík († 24. február)]] thumb|upright|[[Sergej Alexandrovič Jesenin|Sergej Jesenin († 28. december)]]
__STATICKÉPŘESMĚROVÁNÍ__
Žilina (okres Kladno)
Žilina je obec v Česku v okrese Kladno v Stredočeskom kraji. Je vzdialená 30 km západne od Prahy, 10 km od Kladna a 7 km od zámku v Lánoch. 1. januára 2012 tu žilo 810 obyvateľov, z toho 414 mužov a 396 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 38,4 roka, ženy 42,0 roka).
Dejiny
Obec vznikla asi v polovici 12. storočia. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1352. Obec bola kráľovským majetkom, ale roku 1552 ju daroval kráľ Ferdinand I. Janovi Bořitovi z Martinic a na Smečně. A až do roku 1918 bola súčasťou Smečenského panstva.
Územnosprávne začlenenie
Dejiny územnosprávneho začleňovania zahrňujú obdobie od roku 1850 do súčasnosti. V chronologickom prehľade je uvedená územno administratívna príslušnosť obce v roku, kedy ku zmene došlo:
Rok 1932
V obci Žilina (715 obyvateľpv, katol. kostol) boli v roku 1932 evidované tieto živnosti a obchody:
tehelňa, obchod s drevom, holič, 4 hostince, kolár, konzum Včela, košikár, kováč, obchod s mliekom, mlyn, obuvník, 2 pekári, píla, pokrývač, pôrodná asistentka, 3 mäsiari, obchod so senom a slamou, 3 obchody so zmiešaným tovarom, Sporiteľný a záložný spolok pre Žilinu, stavebné hmoty, tesársky majster, 2 trafiky, obchod s velocipédmi, zeleninárstvo
Kultúrna pamiatka
Žilinský kostol Narodenia Panny Márie je zapísaný ako kultúrna pamiatka č. 674 od roku 1958. Kostol bol postavený roku 1770 a následujúci rok vysvätený. Prvá z opráv v 20. storočí bola prevedená v roku 1907, ale keď bol v roku 1917 pre vojnové účely odvezený zvon a cínové píšťaly do organu, začína kostol chátrať.
Druhá rekonštrukcia prebehla v roku 1934 a kostol bol ešte tohto roku vysvätený. V roku 1952 je ale kostol znovu uzavretý a v roku 1968 bol odvezený aj zvyšok inventára. Kostol chátral až do roku 1992, kedy bola započatá jeho tretia postupná rekonštrukcia. V roku 1994 sa v ňom rozoznel novo inštalovaný zvon a o rok neskôr bol kostol opäť vysvätený.
Zoznam poslancov Bratislavského samosprávneho kraja (2001 – 2005)
Zoznam poslancov Bratislavského samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2001-2005.
Chrášťany (okres Kolín)
Chrášťany sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 705 obyvateľov, z toho 350 mužov a 355 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,7 roka (muži 35,5 roka, ženy 37,9 roka).
Mníchov
Nachádza sa na brehu rieky Isar (prítok Dunaja) severne od Bavorských Álp, je sídlom bavorskej administratívnej oblasti Horné Bavorsko a je najhustejšie osídleným mestom v Nemecku (4 500 osôb na km²). Mníchov je po rakúskom hlavnom meste Viedni druhým najväčším mestom v bavorskej nárečovej oblasti.
Mesto sa prvýkrát spomína v roku 1158. Katolícky Mníchov dôrazne odolával reformácii a počas výslednej tridsaťročnej vojny bol politickým bodom rozdielov. Napriek okupácii protestantskými Švédmi zostal fyzicky nedotknutý. Akonáhle bolo Bavorsko v roku 1806 založené ako zvrchované kráľovstvo, Mníchov sa stal hlavným európskym centrom umenia, architektúry, kultúry a vedy. V roku 1918, počas nemeckej revolúcie, bol vládnuci rod Wittelsbachovcov, ktorý vládol v Bavorsku od roku 1180, nútený abdikovať v Mníchove a bola vyhlásená socialistická republika s krátkym trvaním. V 20. rokoch sa Mníchov stal domovom niekoľkých politických frakcií, medzi nimi aj NSDAP. Po nástupe nacistov k moci bol Mníchov vyhlásený za „hlavné mesto hnutia“. V roku 1938 tu bola podpísaná Mníchovská dohoda. Mesto bolo počas druhej svetovej vojny ťažko bombardované, avšak obnovilo väčšinu svojej tradičnej panorámy mesta. Po skončení povojnovej americkej okupácie v roku 1949 došlo v rokoch Wirtschaftswunderu, alebo „ekonomického zázraku“, k veľkému nárastu populácie a ekonomickej sily. V meste sa konali letné olympijské hry 1972 a bolo jedným z hostiteľských miest Majstrovstiev sveta vo futbale 1974 a 2006.
Mníchov je dnes globálnym centrom umenia, vedy, technológie, financií, vydavateľstva, kultúry, inovácií, vzdelávania, podnikania a cestovného ruchu a má veľmi vysokú úroveň a kvalitu života. Je to jedno z najprosperujúcejších a najrýchlejšie rastúcich miest v Nemecku.
Ekonomika Mníchova je založená na moderných technológiách, automobiloch, sektore služieb a kreatívnom priemysle, ako aj IT, biotechnológiách, strojárstve a elektronike. V meste sídli mnoho nadnárodných spoločností, ako napríklad BMW, Siemens, MAN, Linde, Allianz a MunichRE. Je tiež domovom dvoch výskumných univerzít, množstva vedeckých inštitúcií a svetových technologických a vedeckých múzeí, ako sú Deutsches Museum a BMW Museum. Početné mníchovské architektonické a kultúrne atrakcie, športové podujatia, výstavy a každoročný Oktoberfest priťahujú značný cestovný ruch. V meste žije viac ako 530 000 obyvateľov cudzieho pôvodu, čo predstavuje 37,7% jeho populácie.
Etymológia
Mesto sa prvýkrát spomína ako forum apud Munichen v augsburskej arbitráži 14. júna 1158 cisárom Svätej rímskej ríše Fridrichom I.
Názov v modernej nemčine je München, ale ten bol rôzne preložený do rôznych jazykov: do angličtiny, francúzštiny a rôznych ďalších jazykov ako „Munich“, v taliančine ako „Monaco di Baviera“, v portugalčine ako „Munique“. V slovenčine je preložený ako „Mníchov“.
Pôvod stredovekého mesta
vľavo|náhľad|Mníchov v 16. storočí Prvou známou osadou v tejto oblasti boli benediktínski mnísi na soľnej ceste. Za dátum založenia sa nepovažuje rok 1158, teda dátum, kedy bolo mesto prvýkrát uvedené v listine. Dokument bol podpísaný v Augsburgu. Henrich Lev, vojvoda Saska a Bavorska, postavil mýtny most cez rieku Isar vedľa mníchovskej osady a na soľnej ceste. Avšak počas archeologických vykopávok v Marienhofe pred rozšírením S-Bahnu z roku 2012 sa našli črepy nádob z 11. storočia, ktoré opäť dokazujú, že osada Mníchov musí byť staršia ako ich prvá dokumentárna zmienka z roku 1158. vľavo|náhľad|Plán Mníchova v roku 1642 V roku 1175 získal Mníchov štatút mesta a opevnenie. V roku 1180 s podporou Henricha Leva sa Otto I. Wittelsbach stal bavorským vojvodom a Mníchov bol odovzdaný biskupovi vo Freisingu. (Dediči Wittelsbacha, dynastia Wittelsbachovcov, vládli v Bavorsku až do roku 1918.) V roku 1240 bol Mníchov prevedený do rúk Otta II. Wittelsbacha a v roku 1255, keď sa bavorské vojvodstvo rozdelilo na dve časti, sa Mníchov stal vojvodským sídlom horného Bavorska.
Vojvoda Ľudovít IV., rodák z Mníchova, bol zvolený za nemeckého kráľa v roku 1314 a korunovaný za cisára Svätej ríše rímskej v roku 1328. Posilnil pozíciu mesta tým, že mu udelil monopol na soľ, čím mu zaistil ďalšie príjmy. Na konci 15. storočia prešiel Mníchov obrodou gotického umenia: bola rozšírená Stará radnica a najväčší mníchovský gotický kostol - Frauenkirche - dnešná katedrála - bol postavený iba za 20 rokov, počnúc rokom 1468.
Hlavné mesto zjednoteného Bavorska
Keď sa v roku 1506 znovu spojilo Bavorsko, stal sa jeho hlavným mestom Mníchov. Umenie a politika boli čoraz viac ovplyvňované dvorom (pozri Orlando di Lasso a Heinrich Schütz). V 16. storočí bol Mníchov centrom nemeckej protireformácie a tiež renesančného umenia. Vojvoda Wilhelm V. dal poveriť výstavbu jezuitského kostola Michaelskirche, ktorý sa stal centrom protireformácie, a v roku 1589 postavil aj Hofbräuhaus na varenie hnedého piva. Katolícka liga bola založená v Mníchove roku 1609. vľavo|náhľad|223x223bod|[[Marienplatz, Mníchov okolo roku 1650]] V roku 1623, počas tridsaťročnej vojny, sa Mníchov stal volebným sídlom, keď bola volebná dôstojnosť investovaná do bavorského vojvodu Maximiliána I., ale v roku 1632 bolo mesto obsadené švédskym kráľom Gustávom II. Adolfom. Keď v rokoch 1634 a 1635 prepukol bubonický mor, zomrela asi jedna tretina obyvateľstva. Za vlády bavorských kurfistov bol Mníchov dôležitým centrom barokového života, musel však trpieť aj pod habsburskou okupáciou v rokoch 1704 a 1742.
V roku 1806 sa mesto stalo hlavným mestom nového bavorského kráľovstva. O dvadsať rokov neskôr bola Landshutova univerzita presunutá do Mníchova. Mnohé z najkrajších budov mesta patria do tohto obdobia a boli postavené za prvých troch bavorských kráľov. Najmä Ľudovít I. poskytol vynikajúce služby statusu Mníchova ako centra umenia, prilákal množstvo umelcov a vylepšil architektonickú podstatu mesta veľkými bulvármi a budovami. Na druhej strane bol Ľudovít II., známy po celom svete ako rozprávkový kráľ, väčšinou vzdialený od svojho hlavného mesta a zameriaval sa viac na svoje fantazijné zámky na bavorskom vidieku. Jeho záštita nad Richardom Wagnerom si napriek tomu zabezpečila jeho posmrtnú povesť, rovnako ako jeho hrady, ktoré pre Bavorsko stále vytvárajú značný turistický príjem. Neskôr sa roky regenta princa Luitpolda vyznačovali obrovskou umeleckou a kultúrnou aktivitou v Mníchove, ktorá posilnila jej postavenie kultúrnej sily svetového významu (pozri Franz von Stuck a Der Blaue Reiter).
Prvá svetová vojna a druhá svetová vojna
Po vypuknutí prvej svetovej vojny v roku 1914 sa život v Mníchove stal veľmi ťažkým, pretože spojenecká blokáda Nemecka viedla k nedostatku potravín a pohonných hmôt. Počas francúzskych náletov v roku 1916 padli na Mníchov tri bomby.
Po prvej svetovej vojne bolo mesto v centre podstatných politických nepokojov. V novembri 1918, v predvečer nemeckej revolúcie, utiekol z mesta Ľudovít III. a jeho rodina. Po vražde prvého republikánskeho premiéra Bavorska Kurta Eisnera vo februári 1919 Antonom Grafom von Arco auf Valleym bola vyhlásená Bavorská sovietska republika. Keď sa komunisti ujali moci, Lenin, ktorý žil pred niekoľkými rokmi v Mníchove, poslal blahoprajný telegram, avšak Sovietska republika zanikla 3. mája 1919 zásluhou Freikorpsu. Počas obnovy republikánskej vlády sa Mníchov stal ohniskom extrémistickej politiky, medzi ktorými sa čoskoro dostali do popredia Adolf Hitler a národní socialisti. náhľad|Nepokoj počas [[Pivný puč|Pivného puču]] V roku 1923 usporiadal Adolf Hitler a jeho podporovatelia sústredení v Mníchove Pivný puč, pokus o zvrhnutie Weimarskej republiky a prevzatie moci. Vzbura zlyhala, výsledkom bolo zatknutie Hitlera a dočasné ochromenie nacistickej strany (NSDAP). Keď sa v roku 1933 v Nemecku ujali moci nacisti, mesto sa stalo opäť pre nich dôležitým. Strana vytvorila prvý koncentračný tábor v Dachau, 16 kilometrov severozápadne od mesta. Pre svoj význam pre nástup národného socializmu bol Mníchov označovaný ako Hauptstadt der Bewegung („hlavné mesto hnutia“). Ústredie NSDAP bolo v Mníchove a okolo Königsplatz bolo postavených veľa Führerbauten („budov Führer“), z ktorých niektoré dodnes prežívajú.
Mesto je známe ako miesto vyvrcholenia politiky appeasementu zo strany Británie a Francúzska, ktorá viedla k druhej svetovej vojne. Práve v Mníchove britský premiér Neville Chamberlain súhlasil s anexiou československého regiónu Sudety do Veľkého Nemecka v nádeji, že splní túžby hitlerovskej Tretej ríše.
Mníchov bol od júna 1942 do februára 1943 základňou Bielej ruže, študentského hnutia odporu. Členovia jadra boli zatknutí a popravení na základe distribúcie letákov na univerzite v Mníchove Hansom a Sophie Schollovými.
Mesto bolo ťažko poškodené spojeneckými bombovými útokmi počas druhej svetovej vojny a 71 náletmi počas piatich rokov.
Po vojne
Po okupácii USA v roku 1945 bol Mníchov úplne prebudovaný podľa dôkladného plánu, ktorý si zachoval svoju predvojnovú uličnú sieť. V roku 1957 počet obyvateľov Mníchova presiahol jeden milión. Mesto naďalej hralo veľmi významnú úlohu v nemeckej ekonomike, politike a kultúre a v desaťročiach po druhej svetovej vojne si získalo prezývku Heimliche Hauptstadt („tajné hlavné mesto“).
V Mníchove sa konali letné olympijské hry v roku 1972, počas ktorých boli 11 izraelskí športovci zavraždení palestínskymi teroristami pri mníchovskom masakri, keď si ozbrojenci z palestínskej skupiny „Čierny september“ prevzali rukojemníkov z izraelského olympijského tímu. K masovým vraždám došlo v Mníchove aj v rokoch 1980 a 2016.
Topografia
náhľad|222x222bod|[[Alpy za panorámou Mníchova]] Mníchov leží na vyvýšených pláňach Horného Bavorska, asi 50 km severne od severného okraja Álp, v nadmorskej výške okolo 520 m.n.m. Miestne rieky sú Isar a Würm. Mníchov sa nachádza v severoalpskom predpolí. Severná časť tejto piesočnatej plošiny zahŕňa vysoko úrodnú kremencovú oblasť, ktorá už nie je ovplyvnená procesmi skladania v Alpách, zatiaľ čo južná časť je pokrytá morénskymi kopcami. Medzi nimi sú polia fluviálno-ľadovcového výlevu, napríklad v okolí Mníchova. Kdekoľvek sa tieto usadeniny stenčujú, spodná voda môže preniknúť štrkovým povrchom a zaplaviť oblasť, čo vedie k močariskám ako na severe Mníchova.
Podnebie
Centrum mesta leží medzi oboma podnebiami, zatiaľ čo letisko v Mníchove má vlhké kontinentálne podnebie. Najteplejším mesiacom je v priemere júl. Najchladnejší je január.
Prehánky a búrky prinášajú najvyššie priemerné mesačné zrážky neskoro na jar a počas celého leta. Najviac zrážok sa vyskytne priemerne v júli. Zima zvykne mať menej zrážok, najmenej vo februári.
Vyššia nadmorská výška a blízkosť Álp spôsobujú, že v meste je viac dažďov a snehu ako v mnohých iných častiach Nemecka. Alpy ovplyvňujú klímu mesta aj inak; napríklad teplý zjazdový vietor z Álp (föhnský vietor), ktorý aj v zime môže v priebehu niekoľkých hodín prudko zvýšiť teploty.
Mníchov, ktorý je stredom Európy, podlieha mnohým klimatickým vplyvom, takže poveternostné podmienky sú tam premenlivejšie ako v iných európskych mestách, najmä v tých západnejšie a južnejšie od Álp.
Na oficiálnych meteorologických staniciach v Mníchove sú najvyššie a najnižšie namerané teploty, aké kedy boli namerané, 37,5°C, 27. júla 1983 v Trudering-Riem, a -31,6°C, 12. februára 1929 v botanickej záhrade mesta.
Klimatické zmeny
V Mníchove možno pozorovať aj všeobecný trend globálneho otepľovania s nárastom priemerných ročných teplôt v Nemecku za posledných 120 rokov asi o 1°C. V novembri 2016 mestská rada oficiálne dospela k záveru, že ďalší nárast priemernej teploty, vyšší počet tepelných extrémov, nárast počtu horúcich dní a nocí s teplotami vyššími ako 20°C (tropické noci), zmena zrážkových vzorcov v rámci prebiehajúcich klimatických zmien, sa dá očakávať aj nárast počtu miestnych prípadov silného dažďa. Vedenie mesta sa rozhodlo podporiť spoločnú štúdiu vlastného projektu für Gesundheit und Umwelt (oddelenia pre otázky zdravia a životného prostredia) a nemeckej meteorologickej služby, ktorá bude zhromažďovať údaje o miestnom počasí. Údaje sa majú použiť na vytvorenie akčného plánu adaptácie mesta na lepšie riešenie zmeny podnebia, ako aj integrovaného akčného programu na ochranu podnebia v Mníchove. Pomocou týchto programov možno monitorovať a riadiť problémy týkajúce sa územného plánovania a hustoty osídlenia, rozvoja budov a zelených plôch, ako aj plánov fungovania vetrania v panoráme mesta.
Demografia
Z iba 24 000 obyvateľov v roku 1700 sa počet obyvateľov mesta zdvojnásobil približne každých 30 rokov. Bolo to 100 000 v roku 1852, 250 000 v roku 1883 a 500 000 v roku 1901. Od tej doby sa Mníchov stal tretím najväčším mestom Nemecka. V roku 1933 bolo zrátaných 840 901 obyvateľov a v roku 1957 viac ako 1 milión.
Prisťahovalectvo
V júli 2017 mal Mníchov 1,42 milióna obyvateľov; k 31. decembru 2017 malo v meste bydlisko 421 832 štátnych príslušníkov, pričom 50,7% týchto obyvateľov bolo občanmi členských štátov EÚ a 25,2% občanov európskych štátov, ktoré nie sú členmi EÚ (vrátane Ruska a Turecka). Najpočetnejšie skupiny cudzincov boli Turci (39 204), Chorváti (33 177), Taliani (27 340), Gréci (27 117), Poliaci (27 945), Rakúšania (21 944) a Rumuni (18 085).
Najväčšie skupiny zahraničných rezidentov k 31. decembru 2018
Náboženstvo
Okolo 45% obyvateľov Mníchova nie je členom žiadnej náboženskej skupiny; tento pomer predstavuje najrýchlejšie rastúci segment populácie. Rovnako ako vo zvyšku Nemecka došlo v katolíckej a protestantskej cirkvi k neustálemu poklesu počtu členov. K 31. decembru 2017 bolo 31,8% obyvateľov mesta katolíkov, 11,4% protestantov, 0,3% židov a 3,6% členov pravoslávnej cirkvi (východná pravoslávna alebo orientálna pravoslávna). Okolo 1% sa hlási k iným kresťanským denomináciám. V meste sa nachádza aj malá starokatolícka farnosť a anglicky hovoriaca farnosť biskupského kostola. Podľa mníchovského štatistického úradu boli v roku 2013 asi 8,6% obyvateľov Mníchova moslimovia.
Politika
Ako hlavné mesto Bavorska je Mníchov dôležitým politickým centrom pre štát aj krajinu ako celok. Je sídlom Bavorského krajinského snemu, štátneho kancelára a všetkých štátnych útvarov. V Mníchove sídli niekoľko národných a medzinárodných orgánov, vrátane Spolkového finančného súdu Nemecka a Európskeho patentového úradu.
Douvrin (kantón)
Douvrin je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho päť obcí.
Saint-Léger-aux-Bois (Seine-Maritime)
Saint-Léger-aux-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Plaintel
Plaintel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Červená studňa
Červená studňa je tajch v Štiavnických vrchoch.
História
V konzultačných protokoloch sa prvý raz spomína v roku 1759. Bol vybudovaný na rozhraní dvoch povodí, Hrona a Ipľa na začiatku druhej polovice 18. storočia v nadmorskej výške 787 m n. m. Stavbu tajchu navrhol J. K. Hell. Chcel využiť jeho strategickú polohu na vybudovanie náhonného jarku, ktorý by privádzal vodu k šachte Amália na pohon vodostĺpcového čerpacieho stroja.
Technické využitie
Stroj bol v činnosti len vtedy, keď bolo dostatok vody z tajchu, najmä v jeseni a na jar, keď bol výdatne zásobovaný tromi zbernými jarkami – severným, južným a západným – o celkovej dĺžke viac ako 2 km. Vtedy bolo najviac vody aj v baniach a keďže šachta Amália bola prepojená s ďalšími šachtami na Štiavnických Baniach, voda z tajchu zohrala významnú úlohu nielen pre spomínanú šachtu, ale aj pre ostatné.
V r. 1759 tajch Červená studňa dodával vodu aj do tajchu Klinger, zabezpečoval tiež vodu potrebnú pre pohon vodostĺpcového čerpacieho stroja pri šachte Žigmund. Tento stroj, skonštruovaný tiež J. K. Hellom, bol ako jediný v banskoštiavnickom rudnom revíre zabudovaný na povrchu.
Významná je plocha tajchu aj z hľadiska geografického; bol vybudovaný v bezprostrednej blízkosti križovatky, z ktorej sa rozchádzajú cesty do troch kedysi významných banských centier – Banskej Štiavnice, Hodruše a Vyhní.
Mikión z Boiótie
Mikión (Mikión) bol v roku 196 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Mikión z Boiótie zvíťazil na 146. hrách v Olympii v behu na jedno stadion. Na olympijských hrách sa beh na jedno stadion (192,27 metra) zaviedol už na prvých hrách, t. j. v roku 776 pred Kr. a zostal jedinou disciplínou do roku 720 pred Kr., keď do programu hier zaradili aj beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj po zavedení ďalších súťažných disciplín vždy považoval za hlavné preteky. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.
Étaples (kantón)
Étaples je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 19 obcí.
Moissy-Moulinot
Moissy-Moulinot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Luftwaffe (Wehrmacht)
Luftwaffe (ako letecká zložka Wehrmachtu; doslova: Vzdušná zbraň; v preklade: Nemecké vzdušné sily alebo Nemecké vzdušné zbrane ) predstavovala vojenské letectvo nacistického Nemecka. Vznikla v roku 1935 a jej duchovným otcom a architektom bol Hermann Göring, ktorý ju vybudoval ako elitnú a po SS asi politicky najuvedomelejšiu vojenskú zložku Hitlerovej, respektíve nacistickej Nemeckej ríše.
Vznik a druhá svetová vojna
Po tom, čo sa dostal k moci Adolf Hitler, bolo čoskoro jasné, že Versaillská zmluva sa v Tretej ríši dodržiavať nebude. Krajina začala okrem iného opäť budovať i svoje letectvo. Najprv skryto, no neskôr celkom otvorene nemecká Luftwaffe získavala nové stroje i skúsenosti. Po prvýkrát boli nemeckí letci nasadení v Španielskej občianskej vojne. Táto nemecká jednotka sa nazývala Légia Kondor. Vytvorenie Luftwaffe bolo oficiálne priznané v máji 1935. Jej veliteľom sa stalo eso z prvej svetovej vojny – Hermann Göring.
Skúsenosti získané v Španielsku sa nemeckým letcom v nasledujúcom období zišli. Už v septembri zo vzduchu podporovali svoje armády pri bleskovom postupe do Poľska, Dánska, Nórska, Holandska, Belgicka, Francúzska, Luxemburska a pri útokoch proti Spojenému kráľovstvu. Bitka o Britániu bola prvým veľkým neúspechom Luftwaffe v druhej svetovej vojne. V ďalšom období, hlavne po vstupe Spojených štátov do vojny, sa Luftwaffe na západe postupne dostávala do defenzívy. Čiastočne preto, že musela časť svojich prostriedkov ponechať na obranu pred náletmi na samotné Nemecko a už nemala prostriedky viesť intenzívnu leteckú vojnu nad Britániou. Ďalšou nemenej podstatnou časťou svojich síl podporovala vojská pri bojoch na východe. Predovšetkým stíhacie esá boli až do posledných dní vojny smrteľným nebezpečenstvom pre spojeneckých letcov. Ale ani ich osobné kvality nezachránili nacistické letectvo pred početnou prevahou spojeneckého a sovietskeho letectva. Nemecké letectvo podporujúce svoj africký zbor taktiež dosahovalo vynikajúce výsledky, ale aj tam boli podobne ako ich pozemní kolegovia postupne vyčerpaní a nakoniec odsunutí do Talianska. Narýchlo nasadzovaní neskúsení letci, ktorí mali nahradzovať svojich padlých predchodcov na západe aj východe sa stávali ľahkou korisťou pre nepriateľa.
Na východnom fronte sa však situácia vyvíjala pre Luftwaffe sprvu celkom sľubne. Ale Sovietsky zväz bol vďaka svojmu ľudskému potenciálu ako aj postupnému vyrovnávaniu nemeckej technickej prevahy (za podpory Spojeného kráľovstva a Spojených štátov) čoskoro rovnocenný súperom. Sovietski letci v priebehu bojov nazbierali potrebné skúsenosti a na konci vojny im už Luftwaffe nebola schopná vzdorovať, z veľkej časti pre nedostatok pohonných hmôt, ktoré Nemecko nebolo schopné zaistiť v dostatočnom množstve.
Organizačná štruktúra
Základnou jednotkou Luftwaffe počas druhej svetovej vojny bola Gruppe (skupina) tiež označovaná Gr. Tri Gruppe vytvárali Geschwader (eskadra, resp. peruť). Eskadry sa mohli ďalej zapájať do Luftflotte (letecká armáda), či Fliegerkorps (skupina leteckých armád, či letecký zbor). Pri bojovom nasadení pochopiteľne v dôsledku strát početné stavy veľmi kolísali. Jedna Gruppe pozostávala z troch Staffel (letka) po 12 až 16 strojov. Jednotlivé letky Staffel sa delili na nižšie skupiny Schwarm (roj) po 4 strojoch.
V roku 1938 bola Luftwaffe organizovaná do ôsmych leteckých oblastí (Luftkreis) so sídlami hlavných štábov v mestách: Königsberg, Berlín, Drážďany, Münster, Mníchov, Kiel, Braunschweig a Viedeň. V septembri 1939 bola Luftwaffe reorganizovaná do štyroch leteckých flotíl (Luftflote).
Letecká flotila 1
V septembri 1939 operovala na severovýchode Nemecka a nad východným Pruskom. Veliteľom bol generál Albert Kesselring. Po dobytí Poľska sa jej oblasť rozšírila o väčšinu jeho územia. V máji 1940 flotile velil generál Hans-Jürgen Stumpff. V ťažení do Sovietskeho zväzu, už pod velením generálplukovníka Alfreda Kellera, sa jej operačná oblasť rozšírila na severovýchod na pobaltské štáty a Bielorusko až k Leningradu. Podporovala skupinu armád Sever. V januári 1945 bola uzavretá v Kurónskej kapse, vtedy jej velil generál Kurt Pflugbeil. V apríli 1945 už neexistovala.
Letecká flotila 2
V septembri 1939 operovala na severozápade Nemecka. Veliteľom bol na začiatku generál Hellmuth Felmy, ale v máji 1940 už flotile velil generál Albert Kesselring. V auguste 1940 sa západná hranica jej operačnej oblasti posunula až k severnému Francúzsku. Následne sa zúčastnila bitky o Britániu. Časť tejto leteckej flotily podporovala postup skupiny armád Stred do Sovietskeho zväzu. Jej operačné územie tvoril klin medzi Leteckými flotilami 1 a 4 v smere na Moskvu. V tom čase teda operovala nad dvoma nespojenými územiami. K 28. júnu 1942 bola celá presunutá na severoafrické bojisko a bol je podriadený tam bojujúci X. letecký zbor. Po porážke Nemecka v Tunisku sa od flotily oddelilo Veliteľstvo leteckých síl – juhovýchod, ktoré bolo zodpovedné za oblasť Balkánu. V máji 1944 už flotile velil generál poľný maršal von Richthofen. 27. septembra 1944 bola rozpustená.
Letecká flotila 3
V septembri 1939 operovala na juhozápade Nemecka. Veliteľom bol generál Hugo Sperrle. V auguste 1940 sa západná hranica jej operačnej oblasti posunula nad okupované Francúzsko. Flotila sa zúčastnila bitky o Britániu. Po presune Leteckej flotily 2 do Stredomoria prevzala aj jej pôvodnú operačnú oblasť nad Belgickom a Holandskom. Neskôr sa jej oblasť rozšírila až k južnému pobrežiu Francúzska. V septembri 1944 bola premenovaná na Veliteľstvo vzdušných síl – západ a podriadená Leteckej flotile Ríša a neskôr Leteckej flotile 6.
Letecká flotila 4
V septembri 1939 operovala na juhovýchode Nemecka čo z veľkej väčšiny zodpovedalo územiu pripojeného Rakúska a protektorátu Čechy a Morava. Veliteľom bol generál Alexander Löhr. S postupom Nemecka sa jej oblasť pôsobenia rozširovala smerom na východ a južne až nad Rumunsko. Zúčastnila sa tiež ťaženia na Balkáne. V júni 1942 jej velil generálplukovník von Richthofen, v máji 1944 generálplukovník Otto Deßloch. Dočkala sa konca vojny ako jedna z troch leteckých flotíl.
Letecká flotila 5
Po dobytí Dánska a Nórska bola nad ich územiami vytvorená táto nová letecká flotila pod velením generálplukovníka Erharda Milcha. Operoval aj nad Severným a Baltským morom a zasiahla tiež do bitky o Britániu. V dobe bitky o Britániu už flotile velil generálplukovník Stumpff. Velenie si udržal až do roku 1943. Pri postupe Nemecka na východ sa jej operačná oblasť rozšírila na Fínsko a severnú časť Ruska. V roku 1944 prešla rôznymi reorganizáciami a ako flotila zanikla.
Letecká flotila 6
Bola vytvorená 5. mája 1943 z jednotiek Veliteľstva leteckých síl – východ. Velil jej generálplukovník Robert Ritter von Greim a zúčastnila sa bitky v Kurskom oblúku. Dočkala sa konca vojny ako jedna z troch leteckých flotíl.
Letecká flotila Ríša
Bola vytvorená vo februári 1944 z jednotiek Luftwaffenbefehlshaber Reich. Velil jej generálmajor Sigismund von Falkenstein, neskôr generálplukovník Stumpff. Dočkala sa konca vojny ako jedna z troch leteckých flotíl.
Veliteľstvo vzdušných síl – juhovýchod
Vzniklo po porážke Nemecka v Tunisku v januári 1943. Pri vytvorení bolo zodpovedné za oblasť Balkánu. Velil mu generál Otto Hoffmann von Waldau a neskôr generál Martin Fiebig. Rozpustené bolo v októbri 1944.
Veliteľstvo vzdušných síl – východ
Vzniklo 28. júla 1942 po reorganizácii Luftwaffe na východnom fronte. Jeho operačnou oblasťou bol stredný sektor frontu. 5. mája 1943 bola začlenená do novovytvorenej Leteckej flotily 6.
Luftwaffenbefehlshaber Reich
Útvar vyzbrojený stíhacími lietadlami bol vytvorený pod vplyvom spojeneckej bombardovacej ofenzívy. Pokrýval územia Nemecka, Poľska, protektorátu Čechy a Morava, Rakúska a Slovenského štátu. Vytvorilo základ Leteckej flotily Ríša.
Námorné letectvo
Pod Luftwaffe spadalo aj námorné letectvo. V apríli 1939 bolo v sile 14 perutí pod velením generálmajora Rittera.
.ax
.ax je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Ålandy.
17. januára 2006 schválil fínsky parlament zmenu zákona o fínskych doménach a pridal doménu .ax. Počas nasledujúcich troch rokoch bude doména .aland.fi postupne rušená a ďalšie registrácie z Åland budú prebiehať pod novou ccTLD. Všetci zostávajúci vlastníci domén obdržia k doméne .aland.fi tiež doménu pod .ax.
9. júna 2006 pridelila ICANN doménu alandskému parlamentu.
Lighters
„Lighters“ je alternatívna hip-hopová skladba, ktorá podľa hudobných kritikov obsahuje vplyvy soulu a takisto synthpopu. Vo väčšine skladby sú použité basy, činely a klávesy s perkusiami. Hudobné video k skladbe bolo natočené v júli 2011 a režíroval ho Rich Lee.
Kompozícia
„Lighters“ je predovšetkým alternatívna hip-hopová skladba, ktorá na rozdiel od hardcore hip-hopových skladieb albumu Hell: The Sequell má vplyvy žánrov soul a synthpop. Je napísaná v tónine C dur so stredne rýchlym tempom 92 úderov za minútu. Skladba začína príjemnými vokálmi Marsa: "This one's for you and me, living out our dreams." Eminemové verše môžu byť interpretované ako správa pre ľudí, ktorí ho nenávidia. Albumová verzia skladby je dlhá viac ako púť minút a je najdlhšou skladbou albumu Hell: The Sequel.
Zostava a personál
Adaptované z Hell: The Sequel digitáneho bookletu.
Saint-Léger-du-Bourg-Denis
Saint-Léger-du-Bourg-Denis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plancoët (obec)
Plancoët je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kelut
Kelut alebo Kelud je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na indonézskom ostrove Jáva. Sopka je známa katastrofickými explozívnymi erupciami, často aj s obeťami na životoch. Príčinou explozivity je menšie jazierko, ktoré sa nachádza v kráteri sopky. Magma pri kontakte s vodou jazierka rýchlo tuhne a para vzniknutá vyparením vody spôsobuje pretlak, čo má za následok vyvrhovanie veľkých objemov pyroklastík, pyroklastických prúdov a lahárov, ktoré zasahujú široké okolie sopky.
Plancoët (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kelut
Po erupcii v roku 1919, ktorá si vyžiadala vyše 5 000 obetí, vznikol projekt tunela, ktorý odvádza vodu z jazera. V roku 1951 sa však počas ďalšej erupcie znížilo dno krátera o 70 m a odvodňovací tunel bol značne poškodený. Po katastrofe z roku 1966 boli tunel opravený a prehĺbený. Jazero má v súčasnosti objem len niečo cez milión m3 (oproti 50 miliónom v roku 1951).
Iné projekty
.
Krakovany (okres Kolín)
Krakovany sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 779 obyvateľov, z toho 401 mužov a 378 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,1 roka, ženy 41,7 roka).
Slobodný slovenský vysielač
náhľad|Budova na [[Horná ulica (Banská Bystrica)|Hornej ulici v Banskej Bystrici, odkiaľ pochádzalo vysielanie]] Slobodný slovenský vysielač (skratka SSV) alebo Slobodný vysielač bol rozhlasový orgán Slovenskej národnej rady počas Slovenského národného povstania. „Zabezpečoval spravodajské a umelecké programy v povstaleckej oblasti stredného Slovenska.“ Keďže SSV „zohral pri mobilizácii Slovákov do povstania významnú úlohu“ stal sa terčom protipovstaleckých síl a 2. septembra bol zničený po bombardovaní. Svoje vysielanie ukončil 27. októbra 1944 z Donovál.
Vianočka
thumb|Vianočka thumb|Vianočka pred upečením Vianočka je druh sladkého pečiva, ktorý je obľúbený hlavne v Nemecku, Švajčiarsku, Rakúsku, Česku a na Slovensku. Konzumuje sa väčšinou ako sviatočné jedlo na Vianoce alebo počas iných významných dní. Obľúbenou kombináciou pri konzumácii vianočky je napríklad maslo, med, džem, marmeláda či nutella a pod.
Slobodný slovenský vysielač
Prípravy
Vysielanie rozhlasu z Martina bolo z ideologických príčin zastavené v roku 1944. Pracovník Gabriel Rapoš sa dostal do kontaktu s Jánom Golianom a rozvili plán rozhlasu pre účely povstania. Rozhlasová technika bola prevezená do Banskej Bystrice z Bratislavy a z Prešova niekoľko týždňov pred začatím povstania. Vzniklo improvizované štúdio.
Vianočka
Zloženie
Vianočka sa vyrába z múky, mlieka, vajec, droždia, masla, hrozienok, vanilky, mandlí, cukru a soli.
Slobodný slovenský vysielač
Začiatok vysielania
30. augusta 1944 sa banskobystrické štúdio odpojilo od bratislavského vysielania Slovenského rozhlasu. Počas dňa vysielalo oznamy, že sa banskobystrické vysielanie čoskoro osamostatní. Zmena prebehla pred reláciou Žena a domácnosť o 11:00. Ozvalo sa oznámenie „''Upozorňujeme Slovákov a Slovenky, aby počúvali program, ktorý vysiela Banská Bystrica a nie program Bratislavy. Tí, ktorí počúvajú program Banskej Bystrice, nech upozornia všetkých svojich známych, že mimoriadne správy vysielame zo stanice Banská Bystrica''“. Následne boli prečítané dva vyhlásenia Proklamácia Vojenského ústredia a Proklamácia predsedníctva Ústredného národného výboru. Výzvy boli formulované skupinou okolo Vavra Šrobára. V deň založenia SSV mal v Slovenskom rozhlase prejav Jozef Tiso, kde vyzval príslušníkov Slovenskej armády, aby sa do povstania nepripájali a zdôvodnil príchod nemeckých vojakov na Slovensko.
Obsah vysielania
Obsahom vysielania bolo spravodajstvo. Rozhlas bol tiež prostredníkom medzi rodinami a povstalcami. Prostredníctvom kódov si podávali odkazy či sú ešte nažive. Pracovníci zvýšili aj umelecký charakter vysielania, aby obsah „plnohodnotne nahradil bratislavské vysielanie“. Podľa TASR rozhlas „od začiatku“ vysielal „''bojové výzvy a správy o situácii na domácich i zahraničných bojiskách. V spravodajských reláciách zverejňovali nariadenia a pokyny Slovenskej národnej rady (SNR), informácie o domácich a zahraničných politických udalostiach. Postupne pribúdali publicistické relácie, ktoré povzbudzovali bojovníkov, objasňovali zmysel zápasu s fašizmom.''“ Vysielač preberal aj správy preberané z moskovského a londýnskeho rozhlasu. Celodenné vysielanie začalo 20. septembra 1944. Vedúcim SSV bol Gabriel Rapoš, jeho zástupcom Anton Hollý, vedúcim techniky Jozef Vrabec a tajomníkom Ján Balaďa.
Názov Slobodný slovenský vysielač vznikol pri stretnutí pracovníkov v Národnom dome. Stredoškolský pedagóg Ladislav Sára dal podnet na použitie básne Sama Chalupku Mor ho! ako motta vysielania. Skladateľ Ján Cikker zložil zvučku, ktorú používalo banskobystrické štúdio aj po vojne.
Zabezpečenie vysielania
náhľad|Vrch [[Laskomer (vrch)|Laskomer nad Banskou Bystricou so súčasným vysielačom s výškou 220 m]] náhľad|Kostol na [[Donovaly|Donovaloch, z blízkosti ktorého prebiehalo mobilné vysielanie]]
Vysielanie prebiehalo z budovy na Hornej ulici 21 v Banskej Bystrici. Rozhlasové technické zariadenie pochádzalo z Prešova a z rozhlasového štúdia v Matice slovenskej v Martine.
Vysielač Laskomer, umiestnený na vrchu Laskomer nad Banskou Bystricou, bol postavený v roku 1936 pre účely vysielania rozhlasu z Bratislavy na Strednom Slovensku. Nachádzal sa tu anténový dom s anténou a zariadenie potrebné na vysielanie. Domček dodnes obsahuje diery po guľkách guľometov po nemeckom nálete.
Presun vysielača a ukončenie činnosti
Mobilné vysielanie po bombardovaní sa vysielalo mobilným vysielačom z viacerých miest: Troch Dubov, Zvolena, Brezna, Slovenskej Ľupče, Dubovej, a z Laskomera. 26. októbra 1944 došlo k evakuácii Banskej Bystrice a pracovníci vysielača odchádzajú spolu s vojakmi do okolitých hôr. Presun nebol koordinovaný a bol bombardovaný. Časť pracovníkov ostala na Starých Horách a neskôr začali vydávať časopis Mor ho!. Druhá skupina sa dostala s mobilným vysielačom na Donovaly. Medzi tamojším kostolom a Športhotelom umiestnili anténu. Improvizované štúdio vzniklo v jednej z hotelových izieb. SSV vysielal o 19:00. Nasledujúci deň ráno svoje vysielanie ukončil, poslednou vetou bola výzva generála Viesta „budeme bojovať do víťazného konca!“ Skupina sa rozdelila na dve časti, jedna smerovala do Hornej Lehoty, druhá na Liptov. Až do oslobodenia sa už nestretli. Zariadenie vysielača z Laskomera bolo demontované ustupujúcimi Nemcami, neskôr sa našlo na Ostravskej železničnej stanici a bolo dovezené späť.
Gentile Bellini
thumb|Madonna s dieťaťom na tróne (Národná galéria, Londýn) Gentile Bellini (* 1429, Benátky, Taliansko† 23. február 1507, tamže) bol taliansky renesančný maliar.
Životopis
Narodil sa v slávnej benátskej maliarskej rodine – presláveným maliarom bol jeho otec Jacopo Bellini aj jeho mladší brat Giovanni Bellini. Maľovať sa teda Gentile naučil v dielni svojho otca.
Už ako mladý sa stal vyhľadávaným portrétistom. Maľoval portréty mnohých benátskych dóžov a roku 1474 bol nakoniec menovaný oficiálnym dvorným portrétistom. Roku 1479 bol vyslaný benátskym štátom do Konštantínopolu ako maliar na dvor tureckého sultána Mehmeda II. Vytvoril tu rad portrétov (portrét samotného sultána je dnes v londýnskej Národnej galérii ) a celá misia mala aj diplomatický význam, mala posilniť dobré vzťahy medzi Benátkami a Tureckou ríšou. Do Talianska sa Bellini vrátil bohatý a s tureckým titulom "bey", teda knieža. Pobyt v Turecku ovplyvnil aj jeho maliarsky štýl, nasal do seba turecké vplyvy a tradície maľby.
Brúsenie (obrábanie)
thumb|Princíp brúsenia. Brúsenie je technológia obrábania, pri ktorej sa materiál odoberá geometricky nedefinovateľnými reznými klinmi brúsneho kotúča, ktoré oddeľujú častice povrchových vrstiev obrobkov brúsnym zrnami uloženými v spojive, na nosnom nástroji alebo voľne. Od iných spôsobov obrábania sa odlišuje vytváraním malorozmerných nepravidelných triesok a nedefinovanou reznou hranou.
Fauquembergues (kantón)
Fauquembergues je francúzsky kantón v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 18 obcí.
Brúsenie (obrábanie)
Technológia
Podstatou každej metódy brúsenia je úber brúsnym zrnom. Brúsne zrná sú chápané ako rezný nástroj, ktorý má náhodnú geometriu a orientáciu. Pri brúsení sa materiál odoberá z obrobku tvrdými brúsnymi zrnami brusiva brúsiaceho kotúča, kameňa, alebo segmentu. Proces brúsenia prebieha za špecifických podmienok – brúsenie vytvára intenzívnu plastickú deformáciu v orezávanej vrstve, dochádza k vysokej intenzite trenia za vyvoja značného množstvo tepla. Vysoká lokálna teplota môže spôsobiť prehriatie materiálu, prípadne jeho roztavenie. Brúsiť je preto možné iba materiál, ktorý takéto zaťaženie znesie.
Delenie
Z hľadiska druhu brúseného materiálu (aj keď princíp brúsenia je rovnaký) sa pre rôzne brúsené materiály používajú špecifické nástroje, stroje, rezné podmienky, spôsoby chladenia a pod. Keďže technológie môžu byť značne odlišné, je nutné túto technológiu rozdeliť na:
Podľa spôsobu brúsenia je možné brúsenie rozdeliť na
Podľa kinematiky pohybu
Podľa úberu materiálu
Podľa nástroja
Podľa finálneho povrchu
Kawi-Butak
Kawi-Butak je neaktívny stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Jáva, asi 20 km východne od stratovulkánu Kelud. Komplex je tvorený dvoma stratovulkánmi Butak (2 868 m) a Kawi (2 551 m). O erupciách komplexu nie sú žiadne záznamy, jeho vek sa odhaduje na holocén.
Iné projekty
.
.az
.az je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Azerbajdžan.