cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rímske vojsko
Život v kasárňach, rímske pevnosti
Najznámejšie mestá s vojenským táborom boli Isca, Deva a Eburacum (York) v Anglicku, Mogontiacum, Regina Castra, Colonia Agrippina (Kolín), Gesoriacum, Bonna (Bonn) a Castra Vetera v Germánii, Vindobona (Viedeň) v Noricu, Carnuntum (Bad Deutsch-Altenburg, od Bratislavy), Brigetio a Aquincum (Budapešť) v Panónii a Singidunum (Belehrad), Viminacium, Ratiaria, Novae a Durostorum v Moesii.
Taktiež existovali aj tábory pre auxilárne zbory, ktoré boli menšie. Takýto tábor je aj Gerulata na Slovensku, kde bola umiestnená jazdecká jednotka Ala I. Cannanefatum.
Život legionára v tábore sa dá označiť za nudný a namáhavý. Počas mieru museli vojaci pochodovať, stavať tábor, cvičiť a plávať. Za deň museli v plnej zbroji prejsť 3 kilometre. Počas vojny nasadzovali za štát život, za čo mohli získať vojnovú korisť. Ročný plat vojaka v 1. storočí po Kr. bol približne 600 sesterciov ročne, pričom každý rok dostávali od cisára peňažné dary. Plat si vojaci nevyberali, ale šporili. Na konci 20 ročnej služby si mohli vybrať našporené peniaze, alebo ich vymeniť za pozemok v provincii. Týmto spôsobom sa zároveň nové územia romanizovali.
Baccarat
Baccarat môže byť:
Rímske vojsko
Praetoriánska garda
thumb|Vojak Praetoriánskej gardy Praetoriáni boli elitnou skupinou rímskych vojakov, ktorí zároveň vykonávali funkciu cisárovej telesnej stráže. Vojaci mohli byť rekrutovaní iba z Italov, kolonisti sa nemohli stať vojakmi Praetoriánskej gardy. Túto gardu zriadil cisár Augustus. Za cisára Tiberia, jeho nasledovníka, dal praetoriánsky prefekt Seianus postaviť v Ríme pre túto gardu tábor, kde boli vojaci ubytovaní. Praetoriáni mali rôzne výhody. Dostávali plat 1 000 sesterciov ročne, čo je o 400 sesterciov viac, ako mal bežný legionár. Od cisára taktiež často dostávali dary, napr. na nový rok, alebo po zvolení nového cisára.
Le Vigan (obvod)
Le Vigan je obvod v departemente Gard a regióne Occitánia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 10 kantónov a 75 obcí.
Rímske vojsko
Praetoriánska garda
Praetoriáni boli organizovaní ako každá iná légia, no ich počet dosahoval až 10 000 mužov. Jednotlivé kohorty tak mali silu 1 000 mužov. Praetoránska kohorta, ktorá mala stráž v cisárskom paláci nenosila panciere, iba prilby a oštepy. Ich uniforma je pre historikov predmetom sporov. Umelecké vyobrazenia praetoriánov ukazujú, že aj bežní vojaci nosili svalový kyrys (Lorica muscula) a prilbu Attica. Viac pravdepodobné je, že v skutočnosti nosili Praetoriáni štandardné panciere typu Lorica Segmentata a prilby Galea (asi zdobený typ Italica). Isté však je, že Praetoriáni stále používali neorezaný štít Scutum.
Keď sa zúčastnili boja (čo bolo zriedkavé) nosili upravené hranaté cisárske Scutá. Ďalej mali pri sebe meč Gladius, dýku Pugio a oštep Pilum. Praetoriáni mali aj elitnú kavalériu zloženú z Rimanov a pomocnú kavalériu. Praetoriánski kavaléristi sa uniformou nelíšili od bežných kavaléristov, výnimkou bol štít, ktorý nebol oválny, ale kosoštvorcový. Veliteľ Praetoriánov sa nazýval Prefectus praetorio, ktorý mal zároveň veľkú politickú moc.
Medzi známych prefektov patrí Seianus, ktorý mal záporný vplyv na cisára Tiberia a Cassius Chaerera, ktorý zabil tyrana Caligulu. Praetoriánska garda mala obrovský politický vplyv a často od nej závisela cisárova moc. Keď sa Praetoriáni odvrátili od Nera, jeho režim padol. Po smrti cisára Commoda v roku 192 Praetoriáni vyhlásili dražbu, v ktorej dražili cisársky trón, pričom ten kto najviac zaplatil mal získať titul cisára. Tá istá vec sa stala aj po Nerovej smrti, sto rokov pred pádom Commoda, keď si trón kúpil Galba. Nakoniec boj o trón vyhral Septimius Severus, ktorý dal Praetoriánov rozpustiť a ich rady doplnil Panónskymi legionármi a veteránmi, čím porušil pravidlo, že Praetoriáni môžu pochádzať iba z Itálie. Toto pravidlo sa v 3. storočí zrušilo. V tom storočí vládli de facto iba Praetoriáni a ich prefekti, ktorí dosadzovali a vraždili cisárov.
Artiléria a obliehacie stroje
thumb|Rímska balista do 1. stor. po Kr. Rímska armáda prevzala a zdokonalila grécke vojnové stroje. Sila a dostrel niektorých katapultov a balíst prekonala i novoveké delá. V rímskej armáde sa používali strieľajúce stroje Catapulta, Onager (divoký osol), Balista a Carrobalista. Carrobalista bol pohyblivý vojnový stroj. Išlo o balistu, ktorá bola umiestnená na voze, ktorý ťahal kôň. Balistu obsluhoval samostatný strelec. Bola súčasťou légie. Jedna légia mala asi 60 carrobalíst. Tieto stroje boli technologicky na veľmi vysokej úrovni. Dostrel niektorých zbraní bol viac ako 400 metrov.
V neskororímskej armáde sa preferoval Onager, nakoľko mal pomerne jednoduchú obsluhu. Ako obliehacie zbrane sa používala pohyblivá veža (turra) s vysúvacím a vyklápacím mostíkom (Exostra et Sambuca), barany (arietes) a kryté domčeky korytnačky (testudines) s baranidlami a kosákmi, ktoré vytrhávali kamene z hradieb (falxces).
Národnosť rímskych vojakov
Rímska armáda sa už tradične rozdeľovala na légie a pomocné zbory. Do légií sa mohli zapísať jedine rímski občania, zatiaľ čo do auxilií Rimania vyberali príslušníkov spacifikovaných kmeňov. Za doby republiky to boli ostatné italické kmene, ktoré sa v armáde rýchlo romanizovali, nakoľko ich jazyky boli príbuzné latinčine. Senát dával vojakom po ukončení služby pôdu na vidieku, kde sa vojaci aj so svojou rodinou usadili a tak sa územie rýchlo romanizovalo. Väčšinou príslušníci jednej légie dostali pôdu v rovnakom území. Takýmto spôsobom sa územie Itálie rýchlo romanizovalo a rozšírilo sa územie, odkiaľ bolo možné čerpať vojenské sily.
V období republiky pochádzali legionári výlučne z Itálie a išlo o potomkov rímskych kolonistov. V 1. stor. rímsky senát udelil občianske právo všetkým obyvateľom Itálie, ktorí sa chceli plnoprávne zúčastňovať na riadení štátu, keďže sa necítili byť od Rimanov odlišní. Zároveň sa tak zvýšil možný zdroj vojakov.
V 1. stor. pred Kr. dostávali rímski veteráni pôdu v novej provincií Narbonensis, na juhu dnešného Francúzska a táto provincia sa následne stala ďalším zdrojom pre rímsku armádu. Rímski občania z Itálie sa usadili aj v Hispánií. Najväčšia kolonizácia prebehla počas vlády Caesara a cisára Augusta. Caesar daroval pôdu svojim veteránom v novoovládnutej Galií. Po občianskej vojne medzi Augustom a Marcom Antoniom disponovala ríša obrovským počtom vojakov, ktorých nemohla zaplatiť a preto Augustus prepustil až polovicu z nich a následne ich usadil v rôznych končinách ríše, predovšetkým v jej západnej časti. Do légií sa dostávali aj potomkovia barbarov, ktorých rodičia slúžili v auxilách a dosiahli tak rímske občianstvo. Etnická príslušnosť rímskych legionárov v 1. – 3. stor. po Kr. bola v drvivej väčšine italická. Regrutovali sa vojaci z Itálie a provincií, kde žili potomkovia rímskych kolonistov (hlavne Pannonia, Galia, Hispania). V auxilárnych zboroch slúžili predovšetkým pacifikovaní Germáni. Obyvatelia Itálie, alebo ich potomkovia v provinciách boli do konca 2. stor. prvoradým národom ríše. Tvorili väčšinu legionárov a takmer všetkých vedúcich osobností v rímskej armáde (menšinu tvorili predovšetkým Gréci), ale aj v civilných úradoch.
Situácia sa radikálne zmenila za vlády cisára Caracallu, ktorý v roku 212 vydal edikt, ktorým uznal rímske občianstvo všetkým slobodným obyvateľom ríše. Týmto ediktom sa zároveň zrušilo vedúce postavenie Italov.
Situácia sa zmenila až začiatkom 5. stor., kedy Illyricum pripadlo Východorímskej ríši. Západorísmki vládcovia boli odkázaní predovšetkým na Galiu, ktorá poskytovala viac ako polovicu vojakov do západorímskej armády. Obyvatelia Galie boli predovšetkým potomkovia italických kolonistov, ktorí sem prišli v 1. stor. Zvýšila sa aj významnosť Itálie, ktorá taktiež dodávala veľkú časť vojakov, za ňou nasledovala Hispánia, kde takisto žilo latinsky hovoriace obyvateľstvo.
V 4. – 5. stor. bola neodmysliteľnou časťou rímskej vojenskej sily aj barbarská armáda (foederati), zložená hlavne z rôznych germánskych kmeňov, ktoré si vynútili usadiť sa v Rímskej ríši. Títo foederati sa však často obrátili proti Rimanom, pokiaľ im nesplnili ich často prehnané požiadavky (Vizigóti, Vandali, Huni). Barbarskí velitelia získali takýmto spôsobom významné pozície v rímskej správe, najznámejší z nich sú Arbogastes, Stilicho a Ricimer. Väčšina vedúcich osobností Západorímskej ríše a armády v 5. stor. pochádzali z Itálie, Galie, Hispánie a Panónie, ostatní boli barbarského pôvodu. Tesne pred pádom Západorímskej ríše, hlavne od doby zavraždenia generála Flavia Aetia a po zničení rímskeho vojska Vandalmi v Afrike počas vlády cisára Majoriana, rímske vojsko fakticky neexistovalo, operovali iba malé armádne zložky a ríša bola odkázaná výlučne na pomoc barbarských foederátov.
Ancy
Ancy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Augustín Bačinský
ThDr. Augustín Bačinský (* 20. október 1949, Lok – † 19. január 2021, Nitra) bol slovenský starokatolícky biskup a v rokoch 2004 až 2021 arcibiskup Starokatolíckej cirkvi na Slovensku.
Život
Augustín Bačinský absolvoval strednú školu vo Varíne a následne nastúpil na povinnú vojenskú službu. Po jej skončení začal študovať na Rímskokatolíckej Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave. Školu úspešne dokončil a v roku 1977 bol vysvätený na kňaza. Pre otvorený nesúhlas s povinným celibátom však nemohol ďalej účinkovať a vzhľadom na svoje teologické vzdelanie vo vtedajšej dobe bol nútený vystriedať niekoľko robotníckych zamestnaní.
V roku 1980 sa oženil a začal pôsobiť v Brne ako starokatolícky kňaz. V rokoch 1991 až 1997 tam bol duchovným. Po zániku Česko-Slovenska sa v roku 1995 stal administrátorom Starokatolíckej cirkvi na Slovensku ako samostatného právneho subjektu a štátom uznanej cirkvi. Docielil prijatie cirkvi za riadneho člena Ekumenickej rady cirkví na Slovensku, ale v súčasnej dobe má starokatolícka cirkev štatút pozorovateľa.
Augustín Bačinský bol vysvätený na biskupa 8. februára 2004 arcibiskupom Antóniom José da Costa Raposom v Portugalsku. Bol generálnym sekretárom Svetovej rady národných katolíckych cirkví, predsedom Synodálnej rady Starokatolíckej cirkvi a arcibiskupom cirkevnej provincie sv. Metoda.
11. decembra 2008 bol po úspešne zloženej skúške a obhájení práce na Husitskej teologickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe promovaný na doktora teológie (ThDr.).
V roku 2007 Augustín Bačinský podpísal memorandum o porozumení s arcibiskupom Scottom Earle McLaughlinom z Ortodoxnej anglikánskej cirkvi. V memorande sa obe strany zaviazali „robiť spolu to, čo netreba robiť oddelene“ (preklad z angličtiny), mimo iného spoločnú modlitbu a stretnutia, vzájomnú podporu, výmene personálu, štúdium, a ďalšie činnosti. Obe strany budú viesť teologický a ekumenický dialóg. Navzájom si tiež uznajú krst.
Zomrel 19. januára 2021 v Nitre, vo veku 71 rokov.
Biskupská línia
Biskupské svätenie Augustína Bačinského je možné sledovať a dokázať cez túto líniu apoštolskej postupnosti:
Ivysaur
Ivysaur (jap.: フシギソウ, Fušigisó) je Pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim s názvom Poketto Monsutta alebo skrátene Pokémon.
Charakteristika
Po vývoji Bulbasaura na Ivysaura celé jeho telo zmodrelo. Ivysaurova veľmi opatrovaná cibuľka na chrbte sa navyše už trochu rozvinula a začala kvitnúť, vyrástli mu pod ňou aj malé listy. Je možné získať ho iba v regióne Kanto, ale prenosom sa môže dostať do akejkoľvek dosiaľ vydanej Pokémon hry. Voľne žijúci neexistujú, získať sa dá len vývojom od 16. úrovne z Bulbasaura v hrách Pokémon Red, Blue a Yellow.
Ivysaur sa učí jeden z najzákladnejších rastlinných útokov – Razor Leaf. Dvojnásobné zranenie mu spôsobujú útoky ohnivého, ľadového, lietajúceho, psychického a chrobačieho typu. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow mu chrobačie útoky spôsobujú až štvornásobné zranenie.
NGC 5448
NGC 5448 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 15. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
Machine Shop Recordings
Mashine Shop Recordings je hudobné vydavateľstvo založené členmi skupiny Linkin Park – Bradom Delsonom a Mikom Shinodom. Vydavateľstvo bolo pôvodne známe ako The Shinoda Imprint, ale v roku 2002 bol názov zmenený, potom čo sa zapojili ďalší členovia skupiny Linkin Park. Mike Shinoda a Brad Delson sa stali producentmi a A&R. Vydavateľstvo má v súčasnosti prestávku.
Socialistická revolúcia
Socialistická revolúcia je sociálna revolúcia, ktorá podľa marxizmu znamená prechod od kapitalizmu k socializmu.
Na Slovensku ju presadzovala komunistická strana, napr. Marek Čulen, Július Verčík, Viliam Široký.
4964 Kourovka
4964 Kourovka je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 21. júla 1979.
Antoine de Chézy
Antoine de Chézy (* 1. september 1718, Châlons-sur-Marne, Francúzsko – † 5. október 1798, Paríž) bol francúzsky hydrológ a autor tzv. Chézyho rovnice pre výpočet rýchlosti prúdenia kvapalín.
Študoval na École des Ponts et Chaussées. Neskôr sa podieľal na stavbe Canal de Bourgogne.
Externé odkazy
Antoine de Chézy v Encyklopédii Britannica
ISO 3166-2:NL
Kódy ISO 3166-2 pre Holandsko identifikujú 12 provincii. Prvá časť (NL) je medzinárodný kód pre Holandsko, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich provinciu.
Božstvá starovekého Egypta
Božstvá starovekého Egypta boli nadprirodzené bytosti uctievané v starovekom Egypte. Staroegyptský panteón zahŕňal väčší počet bytostí – bohyne, bohov, polobohov a démonov. Starší bádatelia v raných obdobiach egyptológie, medzi nimi napr. E. A. Wallis Budge usudzovali podľa vývoja náboženských predstáv hlavne z Novej ríše, že staroegyptské náboženstvo bolo vo svojej podstate monoteistické. Iní, ako napr. W. M. Flinders Petrie, ho zase pokladali za polyteistické. Erik Hornung odporúča termín henoteizmus, t. j. bohoslužba jednému bohu ale nie jedinému, ktorý asi najlepšie vystihuje pôsob akým starí Egypťania chápali svoje božstvá a narábali s nimi.
Etymológia
Starí Egypťania používali na označenie bližšie nešpecifikovaného božstva, príp. transcendentálnej bytosti najčastejšie tri slová:
Konkrétne mená božstiev, pod ktorými boli všeobecne známe, mali rôzne významy a rôzne sa tvorili. Okrem všeobecne známeho mena mal každý boh aj svoje vlastné meno, ktoré však okrem samotného boha nikto nepoznal. Známe mená vznikali a odvodzovali sa:
K menu sa pripájali prívlastky alebo tituly, ktoré sa snažili vystihnúť určitý aspekt božstva v danom kontexte, napr. „Ten s mnohými menami“ v prípade Usira.
Necer
Pre pojem „boh“ mala staroegyptčina slovo necer (🇪🇬), pre pojem „bohyňa“ neceret (🇪🇬). Hieroglyf mal tvar stožiaru, ktorý bol zabalený do látky a jeho horný koniec voľne vial. Motív je spätý so vstupnou bránou (pylónom) do chrámu, ktorú dekorovali stožiare s vlajúcou látkou na jeho vrchole. Je možné, že takéto stožiare s vlajkami, ktoré bolo možné vidieť zďaleka, znamenal čisté, resp. posvätné miesto.
Slovo je doložené v prvom rade z vlastných mien starých Egypťanov z raného obdobia, t. j. okolo roku 3000 pred Kr., neskôr aj z literárnych textov.
Erik Hornung vidí v troch všeobecných ideogramoch paralelu s vývojom náboženského myslenia starovekých kultúr, ktorý prechádzal od jednoduchého fetišizmu, cez uctievanie zvierat (zoolatriu) až po uctievanie antropomorfných božstiev. To korešponduje so spomínanými znakmi, ktoré sa objavovali v niektorých menách ako determinatívy. Zabalený stožiar v látke má pravdepodobne pôvod v kultovom predmete z egyptského dávnoveku, sokol na bidle odráža obdobie kultov zvierat a sediaci boh štádium kultov bohov s ľudskou podobou. Prvé dva hieroglyfy sa nachádzali v znakovom súbore už od jeho vzniku, tretí od začiatku Starej ríše (ako determinatív od jej konca).
V ptolemaiovskom období sa používala hviezda. Zo staroegyptského slova pochádza aj meno kresťanského boha v koptčine núte, ktorého ekvivalent v starej gréčtine je teos (🇬🇷).
Častý výskyt slova necer hlavne v staroegyptskej mravoučnej literatúre viedlo niektorých starších egyptológov k hypotéze, že náboženstvo Egypťanov bolo vo svojej podstate monoteistické (texty spomínali väčšinou len „boha“, aj keď miestami s jasnou solárnou charakteristikou). V súčasnosti je táto hypotéza prekonaná a bádatelia sa prikláňajú k názoru, že slovo necer sa používalo v zmysle „akýkoľvek boh, ktorého si praješ“.
Bau
Konvenčný preklad slova bau (🇪🇬) je „duchovia“ alebo „duše“ (napr. z Buta alebo z Hierakonpolis). Hieroglyf pre slovo ba (🇪🇬) mal podobu bociana jaribu (Ephippiorhynchus senegalensis).
Jeho interpretácia je ešte nejasnejšia ako preklad. Podľa Kurta Setheho môže označovať dávnych zosnulých lokálnych vládcov, prip. náčelníkov; podľa Hermana Keesa staré lokálne a dnes neznáme skupiny božstiev. Erik Hornung ich podľa kontextu výskytu v Textoch pyramíd a Textoch rakiev považuje za „‚božské bytosti‘, ktoré sú prípadne identické s ‚bohmi‘.“ Presnejší preklad tohto pojmu je dnes pravdepodobne nemožný, pretože akýkoľvek prekladateľský pokus súčasnými modernými jazykmi nepokrýva všetky príklady jeho výskytu a použitia, ktoré sú známe. Napriek tomu je dnes zrejmé, že bau vždy vyjadrovali „aktívnu, viditeľnú stránku božskej bytosti, boli nositeľom a pravdepodobne aj dôvodom jej činov.“
Podľa zachovaných vlastných mien z ranodynastického obdobia a Starej ríše egyptológovia usudzujú, že bau boli emanáciami (manifestáciami) božstiev ako Ptaha, Chnuma, Sokara, Hathor alebo Sachmet. Časom sa význam slova posúval. Pôvodne označoval božské entity s pomerne pozitívnym vplyvom, v neskorších obdobiach nadobúdal stále viac negatívnu charakteristiku, až v neskorom období znamenal „boží hnev“ a počas kresťanstva v koptčine „násilný čin“ alebo „zločin“.
Sechem
Staroegyptské slovo sechem (🇪🇬) je možné v tomto kontexte preložiť ako „mocnosť“ alebo „sila“. Tiež je doložené z textov raných staroegyptských dejín. Pravdepodobne pôvodne označovalo emanáciu božstva, podobne ako slovo bau, príp. „neosobnú moc“, ktorá mohla byť priradená akémukoľvek konkrétnemu božstvu. Jej symbolom bolo žezlo (sechem) ako znak autority a súčasne ako hieroglyfický fonogram rovnakého znenia. Neskôr počas Novej ríše sa význam posunul a slovo predstavovalo „obraz boha“.
Zobrazovanie a podoby
Spôsob, akým Egypťania zobrazovali jednotlivé božstvá, nemal za cieľ zobraziť podobu samotnej transcendentálnej bytosti, ktorá bola už zo svojej podstaty nevystihnuteľná, ale symbolicky priblížiť človeku jednu alebo viaceré jej charakteristické funkcie a vlastnosti. Symbolické zobrazenia mohli nadobúdať nasledujúce formy:
Niektoré zobrazenia obyčajne niesli nad hlavou upresňujúcu značku, hieroglyf alebo emblém, napr. bohyňa Maat niesla pštrosie pero, jej symbol (ideogram).
Pozadie a dejiny
Najstaršie zobrazenia pochádzajú z preddynastického a ranodynastického obdobia, vrátane symbolov bohyne Neit, rôznych postáv kultu plodnosti alebo niekoľko podôb samice supa – symbolu bohyne Nechbet a kobry – symbolu bohyne Vadžet.
V hrobke z obdobia gerzeanu (Nagáda II, 4000 pred Kr.) sa našli podzemné priestory s pohrebom, ktorý obsahoval výbavu s amuletmi. Dnes sa tento nález považuje za predchodcu neskoršieho pohrebného kultu boha Usira, ktorý sa objavil počas 5. dynastie.
Faraón bol po smrti zbožštený a dostal titul necer nefer (🇪🇬). Titul hemnecer bol vyhradený kňazovi (🇪🇬) a kňažke hemetnecer (🇪🇬). Dôležitosť niektorých božstiev počas dlhého časového obdobia starovekej egyptskej kultúry stúpala a klesala, často kvôli špecifickej náboženskej oddanosti kráľa. Kult iných bohov a bohýň bol zase viac-menej nepretržitý a stály.
Skupiny božstiev a ďalších bytostí
Aj keď si Egypťania boli vedomí určitej hierarchie medzi bohmi, rozmanitosť božských charakterov bola natoľko pestrá, že ich nepotrebovali radiť do zložitejších hierarchických skupín a systémov. Preto ich dnes môžeme členiť len podľa súčasných kritérií, ktoré sú nám zjavné, na:
Delenie podľa počtu
Súčasťou staroegyptského náboženstva bolo niekoľko filozofických a kozmogonických systémov (teologických špekulácií o vzniku sveta), v ktorých sa zoskupovali božstvá podľa určitého systému vyplývajúceho z daného konceptu. Jestvovali dva druhy božstiev, ktoré takéto skupiny vytvárali:
Dyády tvorili jednoduchú dvojicu doplňujúcich sa protikladov podľa partnerskej štruktúry manžel + manželka – božský pár, napr. AmonAmaunet, alebo inú dvojicu božstiev, spojenú ideologicky, napr. bohovia Hor a Sutech. Triády niekedy tvorili rodinnú štruktúru otec + matka + syn (napr. Ptah, Sachmet a Nefertem). Väčšie skupiny odrážali zložitejšiu a abstraktnejšiu štruktúru konceptu ktorí predstavovali (napr. heliopoliské Devätoro). Egyptológia pozná viac prípadov, pri ktorých sa združovali božské reprezentácie do určitých skupín, podľa príhodného kľúča. V takýchto skupinách mohli byť jednotlivo zastúpené bytosti, alebo mohli byť zdvojené, alebo inak znásobené do logických celkov. Tu sú príklady takýchto skupín:
Božstvá nomov
Egypt bol tradične administratívne delený na 22 hornoegyptských a 20 dolnoegyptských krajov (nomov, 🇪🇬). Každému kraju patril symbol, ktorý obyčajne súvisel s hlavným božstvom oblasti. Na niektorých zobrazeniach sa kraje personifikovali do podôb ženských alebo androgynných postáv, nesúcich na hlave príslušný symbol.
Na území každého kraja starovekého Egypta sa nachádzalo kultové miesto alebo centrum určitého božstva, príp. božstiev. Niektoré božstvá pochádzali ešte z predhistorického obdobia (napr. v Mennoferi vždy sídlil kult boha Ptaha), niektoré prešli transformáciou (napr. boh neba a ranného slnka Harachtej prešiel do kombinovanej formy slnečného božstva Re-Harachteja), prípadne splynuli časom so známejšími božstvami (napr. v Abdžu Chontamentej splynul s Usireho kultom).
Božstvá svetových strán
Poloha svetových strán starých Egypťanov korešpondovala so stálymi astronomickými pozorovaniami cirkumpolárnych súhvezdí, zjednodušene sa však ľudia orientovali podľa toku rieky Níl. V ich predstavách mala každá svetová strana svoje božstvo:
Božstvá a bytosti súdu
Tribunál božstiev a polobožstiev posmrtného súdu sa spomína už v Textoch pyramíd, Textoch rakví a hlavne v Knihe mŕtvych, v 125. kapitole, kde mŕtvy oslovuje všetky prítomné božstvá pri svojej tzv. negatívnej obhajobe. Motív tribunálu, ktorý zasadá nad dušou zosnulého je však pravdepodobne ešte starší. Od 4. dynastie sa objavuje myšlienka zodpovednosti každého človeka za svoje činy a najneskôr v 5. dynastie koncept posmrtného súdu, ktorý sa do konca druhého prechodného obdobia vykryštalizoval do ustálenej podoby.
Dnes je známa hlavne verzia náboženskej predstavy z Novej ríše a z neskorších období. V nej inštitúcia súdu po smrti jednotlivca bola nevyhnutným miestom, cez ktoré musel každý prejsť cestou na druhý svet a rozhodovala o jeho ospravedlnení alebo zatratení. Na súde sa vážilo srdce nebohého so symbolom bohyne Maat. Predsedal mu obyčajne boh Usir (v tejto funkcii sa sporadicky objavovali aj bohovia Re alebo Amon), váhy obsluhoval Anup a Thovt zapisoval výsledok. Súdu sa zúčastňovalo aj nasledujúcich 42 bytostí (bohov alebo polobohov). Ich mená sú zoradené tak, ako ich pri svojej obhajobe postupne spomínala duša mŕtveho:
Božstvá a bytosti hodín dňa a noci
V staroegyptskom náboženstve každá hodina bola zosobnená božskou bytosťou, ktorá mala spojitosť so slnečným bohom Reom. Niekedy bola zobrazovaná spolu s Reovou bárkou mandet, na ktorej sa každý deň boh Slnka plavil. Každá hodina dňa a noci predstavovala aj fyzické miesto na oblohe, kde sa bárka s Reom práve nachádza. Božstvá hodín boli buď niektorí bohovia a bohyne staroegyptského panteónu, napr. Maat, alebo Reovi služobníci (polobožstvá), napr. Pani noci. Božstvá hodín sú spomínané zriedka, obyčajne v textoch z Novej ríše, v Knihe brán a Amduat.
Bytosti brán
V staroegyptskej predstave podsvetia bolo miesto pre množstvo brán, portálov a pylónov, ktorými prechádzal každú noc boh Re na svojej pravidelnej plavbe, alebo zosnulý kráľ ako člen Reovho sprievodu či ako sám Re, príp. obyčajný nebožtík na svojej ceste k miestu svojho ostatného odpočinku. V množstve zachovaných textov tieto body podsvetnej topografie strážili polobožstvá, ktoré pustili len toho, kto poznal ich tajné mená a tým mal nad nimi moc. Napr. v texte Knihy brán bola každá brána pomenovaná ako bohyňa, strážil ju ohnivý duch-had a vlastná strážna entita (poloboh/démon). V Knihe mŕtvych sa spomína sedem brán, ktoré vedú k bohovi Usirovi, každá s menami strážcu, ochrancu a hlásnika. Iné texty uvádzajú napr. dvadsaťjeden „tajných portálov do Usirovho sídla v trstinovom poli“.
Z textov je známych množstvo ďalších podobných bytostí, obyčajne zobrazovaných s ľudským telom, zvieracou hlavou a nožom v ruke, s menom alebo prívlastkom. Mená brán mohli mať buď desivý nádych (napr. štrnásta brána: „Pani hnevu, tancujúca v krvi“) alebo indiferentný charakter (napr. tretia brána: „Pani oltáru“). Mená ochranných bytostí mali obyčajne odpudzujúce mená (napr. strážca piatej brány: „Ten, ktorý žije z červov“). Niektoré mená bytostí sa v textoch neuvádzajú.
Bytosti jaskýň podsvetia
V oblastiach podsvetia sa podľa predstáv starých Egypťanov nachádzali jaskyne, ktoré obývali bytosti. Tie sa podieľali na trestaní hriešnikov, ako o tom píše zachovaný text Zaklínadlo dvanástich jaskýň (Pyrus Cairo 24742 a južná komora Osireionu v Abdžu). Časť textu sa nachádza aj v Knihe mŕtvych (8.–12. jaskyňa). Podľa týchto predstáv boli jaskyne miestom trestu a zničenia Reovych nepriateľov.
Téryho chata
Téryho chata (hovorovo nazývaná Terynka či Térynka;, , ) je najvyššie položená celoročne otvorená horská chata vo Vysokých Tatrách v nadmorskej výške. Leží pri Piatich spišských plesách v Malej Studenej doline, nad skalnou stenou, odkiaľ pomyselne stráži túto dolinu.
Božstvá starovekého Egypta
Bytosti jaskýň podsvetia
Prvých sedem jaskýň obývali skupiny bytostí, tri bytosti v každej skupine mali ľudskú podobu a tri podobu múmií, dve z nich boli mužského pohlavia a jedna ženského. Jaskyne od ôsmej po dvanástu obýval rôzny počet bytostí. Okrem mien bytostí text obsahoval predpísanú obeť prinášanú živými, príp. prospech, ktorý zosnulému mohla bytosť priniesť.
Téryho chata
História chaty
Téryho chata bola postavená na podnet predstaviteľa Maďarského turistického spolku Edmunda Téryho (od 1891 bol výkonným viceprezidentom a v rokoch 19071910 najvyšším predstaviteľom spolku), ktorý pôsobil aj na Slovensku. Chata od svojho založenia doteraz nesie jeho meno. Téry (od 28. novembra 1880 banský lekár v Štefultove, dnes súčasť Banskej Štiavnice) okrem iných vystúpil ako prvý na okolité štíty: Prostredný hrot (1876) a Pyšný štít (1877).
Božstvá starovekého Egypta
Polobožstvá a démoni
V staroegyptských predstavách vystupovali bytosti, ktoré plnili menšie úlohy v zložitejších náboženských konceptoch. V staroegyptčine nemali špeciálne pomenovanie, v egyptologickej literatúre sú často označované ako polobožstvá, menšie božstvá alebo démoni (ako daimón v antickom zmysle). Obyčajne boli podriadené vyššiemu božstvu (napr. bohyni Sachmet) a plnili ním určené úlohy, viazané na konkrétne miesto, činnosť alebo správanie. Tieto bytosti mali schopnosť konať agresívne a nepriateľsky, ak si to vyžadovala situácia a plnenie úlohy. Obyčajne boli zobrazované s ľudskými telami a hlavami zvierat, niekedy však boli vykreslené aj úplne zoomorfne. Polobožstvá bolo možné nájsť nie len v podsvetí ale aj v bežnom svete, rovnako aj medzi nimi sa vyskytovali zhovievavé aj nepriateľské bytosti.
Téryho chata
História chaty
Do roku 1933 bola Téryho chata najvyššie položenou chatou vo Vysokých Tatrách. Od roku 1936 má celoročnú prevádzku. (V roku 1933 bola otvorená Chata pod Rysmi, ktorá je však v prevádzke len v lete.)
Božstvá starovekého Egypta
Polobožstvá a démoni
Podľa zachovaných textov existovala možnosť, keď sa polobožstvo vymanilo z moci nadriadenej bytosti, osamostatnilo sa a postúpilo medzi samostatných „veľkých“ bohov. To znamená, že rozdiel medzi polobožstvom a božstvom nebol v ich odlišnej podstate ale v odlišnom stupni, na ktorom sa v božskej hierarchii nachádzali. To potvrdzuje aj spoločný staroeg. názov.
Téryho chata
História chaty
Počas 2. svetovej vojny bola často zatvorená, ale na chate pôsobili bratislavskí horolezci Ing. Ladislav Chodák, Alo Huba, Radek a Borek Roubalovci, Gizela Krenová, František Moravčík, Jozef Horvát, Ladislav Dvořák, Tatranec, Rudolf Mašlonka, Karel Jedlička a ďalší.
Cashback
Cashback (iné názvy cash-back, cash back, cash(-)back bonus, cash back bonus) môže byť:
Cashback môže byť:
Božstvá starovekého Egypta
Synkretizmus
Pre staroegyptský panteón bolo príznačné spájanie božstiev do nových božských bytostí bez ohľadu na ich pôvodnú príslušnosť k už daným príbuzenským, genealogickým alebo konceptuálnym zväzkom. Základným predpokladom splynutia bola určitá podobnosť funkcie alebo formy pôvodných božstiev. Toto spojenie bolo vyjadrené najčastejšie v mene novej synkretickej bytosti, napr. Re + Atum → Reatum (od 4. dynastie), Ptah + Sokar → Prahsokar (od 6. dynastie), Moncu + Re → Monture a Amon + Re → Amenre (od 11. dynastie).
NGC 5449
NGC 5449 je hviezdna asociácia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. apríla 1851.
Božstvá starovekého Egypta
Synkretizmus
Dôvody k vzniku nového božstva takýmto spôsobom boli rôzne:
Téryho chata
História chaty
Chata prešla viacerými stavebnými úpravami. V rokoch 197982 bola uskutočnená veľká stavebná rekonštrukcia. Dovezených bolo 197 ton stavebného materiálu vyniesli nosiči na svojich ramenách a 570 ton bolo prepravených letecky. Kachle nahradilo ústredné kúrenie, pribudla elektrocentrála a moderná toaleta, no napriek tomu si chata zachovala pôvodný ráz, ktorý navrhol Gedeon Majunke.
Jon Voight
Jonathan Vincent „Jon“ Voight (* 29. december 1938, Yonkers, New York) je americký herec. Získal Cenu Akadémie Oscar za najlepší herecký výkon vo filme Návrat domov z roku 1978, nominovaný bol štyrikrát a získal tri Golden Globe Awards (Zlaté glóbusy) z deviatich nominácií. Už v roku 1969 zaujal svojou štvrtou snímkou, kde si zahral hlavnú postavu v dnes už legendárnom oscarovom filme Polnočný kovboj.
Téryho chata
História chaty
Prvý fotovoltick ý systém bol na chate nainštalovaný v roku 2009. V roku 2012 bolo na chatu namontovaných 30 panelov solárnych panelov s plochou 60 m2. Celkový výkon panelov v roku 2013 bol 9,2 kW. Slnečná energia tak pokrýva kompletnú energetickú spotrebu chaty (osvetlenie, chod mrazničky a chladničky, kávovar, televízor, dobíjanie batérií a telefónov) a využíva sa aj na čerpanie a ohrev vody.
K chate sa viaže aj meno tatranského beletristu chatára Bela Kapolku a iných úspešných Tatrancov a horolezcov.
Súčasnosť
Chata je jednou z najznámejších tatranských vysokohorských chát. Chata poskytuje aj ubytovanie a stravovanie.
Božstvá starovekého Egypta
Synkretizmus
V rôznych teologických konceptoch jednotlivé božstvá mohli byť chápané ako prejavy iných božstiev, príp. ako súčasť univerzálnej božskej podstaty. V Neskorom období tento trend dosiahol vrchol a vznikali bytosti, ktoré by skôr vzniknúť nemohli, napr. spojenie boha a bohyne do jednej bytosti.
Jon Voight
Rodina
Jon Voight sa narodil v Yonkers v štáte New York ako syn Barbary (rodenej Kamp; 1910 – 1995) a Elmera Voighta (1909 – 1973), profesionálneho hráča golfu. Má dvoch bratov, Barryho Voighta (* 1937), bývalého vulkanológa na Pennsylvania State University a Wesleyho Voighta (* 1940), vystupujúceho pod menom Chip Taylor, speváka a skladateľa, ktorý skomponoval skladby ako „Wild Thing“ a „Angel of the Morning“. Voightov starý otec z otcovej strany, George Voytka, bol slovenský prisťahovalec z Košíc. Jeho starý otec z matkinej strany a jeho rodina boli prisťahovalcami z Nemecka.
Téryho chata
Prístup
Téryho chata je prístupná:
Okolie chaty
Od chaty je krásny výhľad do Kotliny Piatich spišských plies, na samotných Päť spišských plies, ale i okolité štíty: Ľadový štít, Prostredný hrot, Širokú vežu, Snehový štít, Baranie rohy, Spišský štít, Pyšný štít, Lomnický štít a ďalšie.
Jon Voight
Životopis
Už za svoj štvrtý film Polnočný kovboj bol v roku 1969 nominovaný na Cenu akadémie. Hoci podobne, ako jeho kolega, Dustin Hoffman, cenu nezískal, ako štart k raketovému úspechu mu film poslúžil dostatočne.
Božstvá starovekého Egypta
Zvieratá božstiev
Niektoré božstvá mali zodpovedajúcu zvieraciu podobu, ktorá bola súčasťou ich ikonografie. Tu je zoznam častých alebo známych väzieb zvierat a božstiev:
Jon Voight
Životopis
Z novších filmov je možné vidieť Voighta v Mission: Impossible, Anaconde, Vyvolávačovi dažďa, Nepriateľa štátu, alebo v Pearl Harbor. Bratislavčania ho mohli pri troške šťastia uvidieť na ulici, keď tu v roku 2001 nakrúcal vysokorozpočtový televízny seriál Povstanie (Uprising). V biografickom filme Ali, ktorý preňho predstavoval štvrtý súboj s Oscarmi, hral športového komentátora Howarda Cosella. Cossell bol v skutočnosti veľký kamarát Muhammada Aliho a Voight sa osobne s Alim stretol v období, kedy žal ovácie za výkon v Polnočnom kovbojovi.
Božstvá starovekého Egypta
Zoznam hlavných božstiev starovekého Egypta
Mená božstiev sa v priebehu dejín egyptológie písali a píšu rôzne, podľa tej-ktorej egyptologickej školy. Na Slovensku sa tradične používajú tvary, ktoré využíva aj Český egyptologický ústav Filozofickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe. Tento zoznam je zostavený podľa a, ktoré sú v súčasnosti základné encyklopedické publikácie zaoberajúce sa pojmami starovekého Egypta a tématikou staroegyptského náboženstva.
Kajmanka dravá
thumb|Lebka
Kajmanka dravá je korytnačka žijúca hlavne v stojatých a pomaly tečúcich vodách. Keďže nie je dobrým plavcom, vyhľadáva najmä močiare a zátoky s bahnitým dnom a brehmi, kam sa zahrabáva v čase zimovania. Vyskytuje sa v Severnej, Strednej a sčasti v Južnej Amerike.
4680 Lohrmann
4680 Lohrmann je planétka s priemerom 20 km, ktorú objavil H.-U. Sandig 31. augusta 1937.
Boeing 247
Boeing 247 bolo dopravné lietadlo vyrábané od roku 1933 spoločnosťou Boeing. Bolo prvým lietadlom, ktoré naplno využívalo niektoré najnovšie technické výdobytky tej doby, ako napríklad vysúvací podvozok alebo celokovová konštrukcia. V štyridsiatych rokoch 20. storočia bolo postupne vytlačené prvými lietadlami s pretlakovou kabínou, ako napríklad Boeing 307 Stratoliner.
Zoznam skladieb, ktoré nahrali Muse
Doteraz má anglická rocková kapela Muse vydaných 139 originálnych skladieb na šiestich štúdiových albumoch, jednom koncertnom albume, na jednej kompilácii, troch EP, 29 singloch a troch demách.
Skladby na albumoch
Disk 1: Disk 2: Poznámka: Album pozostáva z jedného CD, na ktorom sú dovtedy nepublikované B-strany singlov a druhého CD, ktorom sú koncertné nahrávky z vystúpení 28.-29. októbra 2001 v parížskej sále Le Zénith.
B-strany k singlom
Poznámka: Za „Exogenesis“ je považovaný aj singel aj EP.
NGC 5450
NGC 5450 je hviezdna asociácia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. apríla 1851.
Raucourt
Raucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikael Tillström
Mikael Tillström (* 5. marec 1972, Jönköping, Švédsko) je bývalý švédsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a 8 turnajov vo štvorhre.
CFK Valley Stade
CFK Valley Stade e. V. je spolok zastrešujúci viaceré firmy podnikajúce v oblasti kompozitných materiálov. Jeho sídlo sa nachádza v meste Stade v spolkovej krajine Dolné Sasko, v metropolitnej oblasti Hamburgu. Svoju činnosť zameriava na ľahké konštrukcie a výrobné technológie pre kompletné spektrum použitia uhlíkových vlákien. Dôraz kladie predovšetkým na diely využívané pre stavbu lietadiel, lodí, železníc a automobilový priemysel.
La Pommeraye (Calvados)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 44 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jakušima
Jakušima (jap.: 屋久島) je japonský ostrov ležiaci 60 km na juh od Kjúšú. Tvar ostrova pripomína nepravidelný päťuholník s rozlohou 503 km², obvodom 132 km a priemerom 28 km. Najvyššie položeným bodom na ostrove je 1 935 m vysoká hora Mijanóra-dake.
Ostrov je súčasťou prefektúry Kagošima a domovom pre 13 698 obyvateľov (v roku 1995). Každoročne Jakušimu navštívi viac než 300 000 turistov. Na ostrove je jedno letisko a dva prístavy.
Hovorí sa, na Jakušime prší 35 dní v mesiaci. V nížinách spadne ročne okolo 4 000 mm zrážok a na horách až 10 000 mm. Najdaždivejším mesiacom je apríl. V zime síce teplota neklesá pod 10 °C, ale na vrcholoch hôr napadne sneh. V lete teplota dosahuje 30 °C.
V roku 1993 bolo vnútrozemie ostrova zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Dôvodom bola ostrovná flóra zahŕňajúca viac než 1 900 druhov a poddruhov rastlín, vrátane dlhovekých japonských cédrov (Cryptomeria japonica) v Japonsku známych ako Jaku-sugi.
Epihercýnske nížiny
náhľad|Epihercýnske nížiny Epihercýnske nížiny je súhrnný názov pre rozsiahle roviny mimo (teda západne, severne a východne) Hercýnskych pohorí. Na územie Slovenska nezasahujú, no v koncepcii geomorfologickom členení Česka ide o geomorfologický subsystém, zasahujúci na severovýchode malými výbežkami Sliezskej nížiny.
Koncepcia geomorfologického, resp. fyzickogeografického členenia, používaného v iných štátoch, nie je hierarchizovaná rovnakým spôsobom ako slovenský a český systém. Miesto pojmu epihercýnske nížiny môžu hovoriť o Európskej nížine, zaalpskej Európe a i.
Členenie
Epihercynské nížiny možno rozdeliť na niekoľko častí:
Raville-sur-Sânon
Raville-sur-Sânon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šánidar
náhľad|Vchod do jaskyne Šánidar Šánidar (شاندر) alebo Šáná Dar (شانى در) (v slovenskej literatúre sa uvádzajú aj, pravdepodobne nesprávne, prepisy Šánídár a Šanídár; angl. Shanidar) je rozsiahla jaskyňa v severnom Iraku, v Kurdistane, významné archeologické nálezisko. V rokoch 1951 – 1961 ho skúmal Ralph Solecki.
Tzv. úroveň D obsahuje nálezy 10 neandertálcov, ktorých našli v rokoch 1957 – 1960. Sú staré viac ako 46 000 rokov (do 50 000, možno až 60 000 rokov). Viacerí z nich sú rôzne zranení a nálezy svedčia o tom, že sa o nich ostatní starali. Najdôležitejšie z týchto nálezov sú:
Litické nálezy (kamenné nástroje) úrovne D sa patria do tzv. zagroského moustérienu. Nálezy neandertálcov svedčia o pomerne vysokom veku (40 až 50 rokov), ktorého sa dožili obyvatelia jaskyne.
Ešte vrchnejšia vrstva, tzv. úroveň B (okolo 10 600 BP), obsahuje epipaleolitické nálezy tzv. zarzienu, ktorý sa niekedy považuje za podobný európskemu magdalénienu.
Anse (obec)
Anse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kleombrotos
Kleombrotos môže byť:
4764 Joneberhart
4764 Joneberhart je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 11. februára 1983.
Cashback (debetná karta)
Cashback (iné názvy: cash back, cash-back, cash(-)back bonus, cash back bonus) je v súvislosti s debetnými kartami vyplatenie hotovosti, o ktoré môže požiadať nakupujúci pri platení debetnou kartou u obchodníka. Miesta, ktoré umožňujú túto formu cashbacku sú zväčša označené nálepkou "cashback" pri pokladni. Podmienkou pre vyplatenie hotovosti je nákup v určitej minimálnej hodnote (napr. ak pri pokladni zaplatíte nákup v hodnote aspoň 20 €, môžete požiadať aj o výdaj hotovosti do výšky 100 €, pričom suma cashbacku spolu so sumou nákupu Vám bude stiahnutá s Vášho bežného účtu). Podľa všetkého zaviedlo túto funkciu prvé Tesco vo Veľkej Británii, keď hľadalo spôsob eliminácie nákladov spojených s prepravou hotovosti do bánk. Prvotným cieľom teda bolo znížiť hotovosť v pokladniach a tým aj náklady. Vedľajší efekt sa nakoniec ukázal ako dôležitejší a tak sa dnes cashback v západných krajinách teší veľkej obľube. Na Slovensku je táto stále skôr raritou.
Rudolf Mock
Rudolf Mock (* 28. december 1943, Bratislava† 22. august 1996, Modrý Kameň) bol slovenský geológ, paleontológ, vysokoškolský pedagóg a horolezec.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Bratislave, ktoré ukončil maturitou v roku 1961. Následne pokračoval v štúdiu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Už ako univerzitný študent bol členom československého horolezeckého reprezentačného družstva. Po skončení vysokoškolského štúdia v roku 1966 nastúpil na Katedru geológie a paleontológie Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského ako asistent a od roku 1969 ako odborný asistent. V roku 1971 získal titul RNDr.
Na radu profesora Andrusova sa venoval na Slovensku dovtedy nie veľmi známemu výskumu fosílnej fauny konodontov, čo využil pri zónovaní triasu a riešení paleogeografických problémov. V roku 1973 spolu s Heinzom Kozurom publikoval nové stratigrafické informácie o meliatskej jednotke, vtedy radenej ku gemeriku a preukázal tiež existenciu silického príkrovu. Pokračovanie výskumov viedlo k zisteniu, že meliatska jednotka je subdukčnou melanžou po uzavretí triasového oceánu, ktorý subdukoval v jure pri kimérskej kolízií. Objav tzv. Meliatskeho oceánu podstatne zmenil chápanie vzniku Vnútorných Západných Karpát. Tento fakt bol o to významnejší, že predchádzal jeho objaveniu v podstatne lepšie prebádaných Východných Alpách. Mock sa tiež podieľal aj na vymedzovaní pokračovania meliatskej jednotky v alpskej oblasti. Charizmatickým spôsobom prednášania, otvorenosťou a komunikatívnosťou vzbudzoval veľké sympatie študentov. Vychoval viac ako 20 diplomantov, z ktorých viacerí sa stali elitou jednej generácie slovenskej geológie.
V rokoch 19901994 vykonával funkciu vedúceho Katedry geológie a paleontológie na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Účastnil sa viac než 13 expedícií do krajín Ázie, Severnej Afriky, ale aj na Sicíliu či Island. Aktívne spolupracoval na výrobe filmov z týchto ciest. Ako predseda komisie na ochranu geologických javov SZOPK sa podieľal na zlepšení ochrany viacerých geologických objektov na Slovensku. V roku 1994, kvôli dezilúzií z pomerov v školstve odišiel z Prírodovedeckej fakulty, kde až do roku 1996 pôsobil iba ako externý pracovník. Dva semestre externe prednášal na univerzite v rakúskom Innsbrucku. Bol autorom alebo spoluautorom vyše 60 vedeckých publikácií, z ktorých bolo 25 uverejnených v zahraničných odborných časopisoch.
Tragicky zahynul pri výškových prácach na kostole v Modrom Kameni 22. augusta 1996.
Je po ňom pomenovaná ulica v Bratislavskej Mlynskej doline.
NGC 5452
NGC 5452 je galaxia v súhvezdí Malá medvedica, ktorú objavil William Herschel 20. decembra 1797.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Évreux-Sud
Évreux-Sud je francúzsky kantón v obvode Évreux v departemente Eure v regióne Horný Normandie. Skladá sa z 7 obcí.
La Rivière-Saint-Sauveur
La Rivière-Saint-Sauveur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Amnesiac
Amnesiac je piaty štúdiový album nahraný britskou alternatívnou skupinou Radiohead. Album bol vydaný 4. júna 2001a debutoval na prvej priečke britských rebríčkov a na druhej priečke rebríčka Billboard 200. Bol skomponovaný a nahraný spolu s ich predchádzajúcim albumom Kid A, no na rozdiel od neho má výraznejší gitarový zvuk. Obidva spomínané albumy sú hudobnou syntézou elektronickej, ambientnej, klasickej hudby a džezu.
Skladby albumu
Autormi všetkých skladieb je skupina Radiohead
Stanislav Martinčko
Stanislav Martinčko (* 11. február 1952, Košice, Česko-Slovensko) je slovenský podnikateľ a politik. V prezidentských voľbách v roku 2014 kandidoval za stranu Koalícia občanov Slovenska.
Profesionálna činnosť
Martinčko v rokoch 1973 až 1990 pracoval ako vodič kamióna, vedúci dopravy a vodič autobusu. V rokoch 1990 až 2000 podnikal s kovovým šrotom. Od roku 2000 je generálnym riaditeľom firmy KEMAX zaoberajúcej sa výrobou plechov.
Prezidentská kandidatúra
Kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2014 oznámil vo februári 2013, potvrdil v decembri 2013. Martinčko kandidoval za Koalíciu občanov Slovenska, stranu kde pôsobí ako zakladajúci predseda. Medzi hlavné témy kampane patrili problémy v súdnictve, rómsky problém a korupcia. V prvom kole voľby nakoniec získal 2 547 hlasov (0,13 % z odovzdaných hlasov) a zo 14 kandidátov skončil na poslednom mieste.
Nicolas Appert
Nicolas Appert (* 17. november 1749, Châlons-en-Champagne, Francúzsko - † 5. jún 1841, Massy) bol francúzsky vynálezca, ktorý na prelome 18. a 19. storočia vyvinul metódu konzervovania potravín na základe kombinácie ich uskladnenia v hermeticky uzatvorenej nádobe a tepelnej sterilizácie.
Je po ňom pomenovaná Nicolas Appert Award (Cena Nicolasa Apperta), ktorú od roku 1942 udeľuje chicagske oddelenie Inštitútu potravinárskych technológií (Institute of Food Technologists) za dlhodobý prínos v bádaní v oblasti potravinárskych technológií.
NGC 5453
NGC 5453 je hviezdna asociácia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. apríla 1851.
4586 Gunvor
4586 Gunvor je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
1905
Udalosti
thumb|Krvavá nedeľa
Úmrtia
thumb|upright|[[Jules Verne († 24. marec)]]
Edifício Altino Arantes
náhľad|Edifício Altino Arantes Edifício Altino Arantes (tiež známy ako Edifício do Banespa alebo Banespão) je mrakodrap v São Paulo v Brazílii. Výstavba budovy prebiehala v rokoch 1939 – 1947. Budova bola postavená ako sídlo banky štátu São Paulo. Budova bola najvyššou v meste dve desaťročia, kým nebola postavená Edifício Itália.
Dosahuje výšku, má 36 poschodí. Architektom budovy bol Plinio Botelho do Amaral a Camargo & Mesquita. Táto administratívna budova poskytuje priestor s rozlohou.
Réchicourt-la-Petite
Réchicourt-la-Petite je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Badonviller
Badonviller môže byť: