cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jean-Michel Jarre
1980 – 1989
V roku 1985 dostal Jean-Michel od Houstonskej štátnej opery ponuku usporiadať koncert v americkom Houstone pri 150. výročí vyhlásenia nezávislosti Texasu. Zároveň šlo aj o oslavu 25. výročia Johnsonovho vesmírneho centra NASA. Jean-Michel pozvanie prijal a k veľkolepému koncertu pripravil ďalší štúdiový album Rendez-vous. Album nahral v rekordne krátkom čase a bol do značnej miery inšpirovaný práve nadchádzajúcim veľkolepým koncertom. Vyšiel v roku 1986. Aj na tomto albume použil časť skladby z Musique pour supermarchés v skladbe Rendez-vous 3. Nadchádzajúci koncert v Houstone bol plný veľkolepých príprav. Jednou z nich bolo, že mal hrať duet s astronautom a jazzmanom Ronaldom McNairom, Ten žiaľ zomrel počas nehody raketoplánu Challanger. Práve táto tragédia ohrozila tento koncert. Ten sa však uskutočnil a bol aj poctou pre posádku Challengeru. Na koncerte sa premietali laserové projekcie na mrakodrapoch, doprava v meste bola kompletne odklonená a Jarre prepisoval vlastný rekord v návštevnosti. Na koncert prišlo 1,5 milióna divákov. Hneď na to uskutočnil ďalší zo série veľkolepých koncertov, teraz v rodnom Lyone počas návštevy Jána Pavla II. Koncert sa odohrával pri brehu rieky Rhôna. Na koncert sa prišlo pozrieť 800 tisíc návštevníkov vrátane pútnikov. Pápež požehnal koncertu a sledoval ho z katedrály nad mestom. Z oboch koncertov vyšiel druhý koncertný album Cities in Concert, ktorý spája v sebe hudobný záznam z oboch miest.
V roku 1988 vydáva ďalší zo série albumov. Teraz s názvom Revolutions. Do značnej miery názov albumu korešponduje s jeho ďalším projektom – veľkým koncertom v Londýne. Preto na albume nájdeme symfonickú skladbu "Industrial Revolution" ako poctu britskej industriálnej revolúcií z konca 19. storočia, či spoločnú skladbu "London Kid" s frontmanom kapely The Shadows – Hankom Marvinom. Na albume sú však aj skladby, ktoré akoby predznamenali nové zmeny v Európe – "Revolutions" či "The Emigrant". Ako miesto koncertu vybral Jarre londýnsku prístavnú časť Dockland. Aj kvôli atmosfére stavieb a aj kvôli príležitosti, že v tom čase sa menili na novú mestskú časť. Pôvodne mal byť koncert pre milión divákov, ale radnica nedovolila tak veľký koncert a z jedného boli dva menšie. Prípravy na koncert boli veľkolepé. Pódium bolo na rieke, jednu z budov pretreli špeciálne na bielo, aby na nej mohla byť projekcia. Na koncert bol prizvaný aj Hank Marvin, po ktorého poslal osobné lietadlo sám Jarre až do Austrálie. Problémy sa žiaľ nevyhli obom koncertom, pretože ich sprevádzala prietrž mračien. Z týchto koncertov je aj známy výrok Jarra "Žaby majú radi dážď". Ide o dvojzmyselnosť na škaredé počasie a na označenie Francúzov ako "žaby". Aj z tohto koncertu vyšiel koncertný album Live resp. Destination Docklands.
1990 – 1999
V roku 1990 Jarre vydal ďalší z albumov Waiting for Cousteau. Inšpiráciou mu bol známy francúzsky moreplavec a oceánológ Jacques-Yves Cousteau. Na albume sa nachádzajú 4 skladby, pričom prvá z nich s totožným názvom, ako celý album, je plne vytvorená počítačom. Ide o náhodne generované tóny v trvaní skoro 45 min. V tomto roku prepisoval po tretíkrát svoj rekord v návšteve koncertu v Guinnessovej knihe rekordov a to vďaka koncertu v La Défense v Paríži, ktorý sledovalo vyše 2,5 milióna ľudí. Tento koncert venoval aj demokratickým zmenám vo východnom bloku.
vľavo|náhľad|Jean-Michel Jarre v roku 2016 na Filmovom festivale v [[Cannes]]
V roku 1991 pripravoval ďalší zo série veľkolepých koncertov, tentoraz v mexickom Teotihuacáne, pod mayskými pyramídami počas zatmenia slnka. Koncert sa ale neuskutočnil, lebo loď s hudobným príslušenstvom sa potopila. Pre koncert zložil aj špeciálnu skladbu Eldorado, ktorá aj na výberovom albume Images.
V roku 1993 vydáva album Chronologie. Ide o ucelenú kompozíciu viacerých hudobných žánrov. Od symfónie, balady, pop music až po hip-hop. Nový album má spojenie so švajčiarskou značkou hodiniek Swatch, pre ktorú spravil najprv melódiu budíka v náramkových hodinkách. Následne ho spoločnosť požiadala o špeciálnu show vo švajčiarskom meste Zermatt, kde zhudobnil túto skladbu (vznikla z nej skladba "Chronologie 4") a na predstavení odzneli aj niektoré jeho staršie skladby. Koncert v Švajčiarsku bol ale špeciálny. Odzneli na ňom skladby Jeana-Michela, bola svetelná a laserová show. Ale bez neho. Nový album neskôr predstavil na svojom prvom európskom turné "Europe in Concert", na už samozrejme aj on vystupoval.
V roku 1994 prekročil hranice Európy a túto show usporiadal aj v Hongkongu, z ktorého sa spravil aj koncertný album Hong Kong.
V roku 1995 pokračuje v tradícií veľkolepých koncertov a pod Eiffelovou vežou usporiada Koncert pre toleranciu, opäť 14. júla. Koncert tak oslavoval dve výročia – Deň dobytia Bastily a 50. výročie UNESCO. Na koncert príde 1,25 milióna divákov. Zaujímavosťou je, že záznam z koncertu vyšiel len na formáte Laser disku, predchodcovi DVD. Jarre má pozitívny vzťah k remixovaniu vlastných skladieb a vydáva aj špeciálny album Jarremix, ktorý obsahuje remixy nových aj starších skladieb od rôznych DJ-ov.
V roku 1997 sa vracia k analógovým syntetizátorom a prináša pokračovanie albumu Oxygène s jednoduchým názvom Oxygène 7 – 13. Hudobné motívy použité na albume sa vracajú k skladbám z polovice 70. rokov. Aj tento album sprevádza halové turné "Oxygène tour". Počas neho spraví aj koncert v Moskve 6. septembra pri príležitosti osláv 850. rokov od založenia mesta. Koncert, ktorý bol pod Štátnou (Lomonosovou) univerzitou, videlo 3,5 milióna ľudí a prekonal svoj vlastný rekord v počte divákov. Koncert sa konal len týždeň od smrti britskej princeznej Diany. Jej venoval aj minútu ticha a skladbu "Souvenir from China", kde hral sólo. Počas koncertu sa aj naživo spojil s kozmonautmi na vesmírnej stanici Mir. Tí pozdravili divákov koncertu.
V roku 1998 sa opäť vrátil na 14. júla pod Eiffelovu vežu, tentoraz na oslavy spojené s Majstrovstvami sveta vo futbale. Koncert sa v mnohom odlišoval od všetkého, ako dovtedy prezentoval svoju tvorbu. Na pódium si totiž pozval rôznych DJ'ov a tí spolu s ním mixovali jeho skladby, hlavne z albumu Oxygène 7 – 13. Mnohé zo skladieb, ktoré odzneli na oslavách, sa vyskytli aj na albume Odyssey Through O2. Na albume znejú remixy aj takých skupín, ako je Apollo 440 alebo Tecuja Komuro.
Na posledný deň v roku 1999, vytvoril výnimočnú hudobnú a svetelnú show v Egyptskej púšti, blízko Gízy. Koncert, nazvaný The 12 Dreams of the Sun (12 snov slnka), oslavoval nové milénium a 5 000 rokov od počiatku civilizácie v Egypte. Pôvodný zámer bol, že sa obrazy budú premietať na pyramídy v Gíze, ale egyptské úrady zakázali túto projekciu. Napriek tomu sa show zúčastnilo vyše tisíc miestnych hudobníkov a umelcov, ktorí doprevádzali hudbu Jarra. Na koncerte tiež zazneli skladby z jeho pripravovaného albumu Metamorphoses, ktorý bol vydaný 28. januára 2000 a je výnimočný tým, že na ňom Jarre ako na svojom prvom albume použil spev. Album je špecifický aj tým, že v ňom znejú zvuky mobilného telefónu, dial-up volania na internet a iných technických zvukov. Ide však o melodickú kompozíciu.
2000 – 2009
V roku 2000 Jarre v spolupráci s Arthurom C. Clarkom a Tetsuya Komurom uskutočnil v Okinawe koncert na oslavu ozajstného začiatku nového milénia. Koncert bol nazvaný 2001 Rendez-vous in Space.
náhľad|Jean-Michel Jarre hrá na laserovej harfe na koncerte v [[Helsinki|Helsinkách v roku 2009.]]
V roku 2002 usporiadal v dánskom meste Aalborg koncert "Aero", ktorý sa niesol v oslave environmentálnej energie. Na koncert plný dažďa prišlo viac ako 50 tisíc návštevníkov. Koncert sa uskutočnil na poli pod veternými mlynmi. Hosťom koncertu bola hudobná dvojica Safri Duo. Rovnako, vydal svoj synth-jazzový album Sessions 2000.
V roku 2003 vydal z iniciatívy parížskeho hudobného klubu V.I.P. album Geometry of Love, ktorý obsahuje melancholické skladby. Zvláštnosťou albumu je titulná fotografia. Na žltom pozadí sa zobrazuje rozostretý nahý klin francúzskej herečky Anne Parillaud.
V roku 2004 sa rozišiel definitívne s vydavateľom Francisom Dreyfusom a v svojom vydavateľstve vydal prerobený výber svojich predchádzajúcich skladieb s názvom Aero. Album obsahuje aj tri úplne nové skladby. Zaujímavosťou albumu je, že obsahuje klasické CD a aj DVD s totožným hudobným obsahom. Na DVD je však aj obrazová stopa a to pohľad na oči francúzskej herečky Anne Parillaud ako počúva uvedený album. Na Slovensku sa predalo viac než 2 000 kusov, za čo dostal platinovú platňu. V septembri usporiadal v rámci otvorenia roku francúzskej kultúry v Číne veľkolepý koncert v "Zakázanom meste" v Pekingu.
V roku 2005 usporiadal na počesť osláv poľskej Solidarity v gdanských lodeniciach koncert pre 170 tisíc návštevníkov (pričom samotnej koncertnej skúšky, ktorá sa konala deň pred koncertom pre zamestnancov lodeníc, sa zúčastnilo vyše 60 tisíc divákov). Aj tento koncert sprevádzali veľké úpravy. Na bielo sa premaľovali dve opravárenské haly, v ktorých pracovali robotníci aj počas show. Na pódium prišiel aj bývalý líder hnutia Lech Wałęsa. Z koncertu vyšlo DVD aj CD.
V roku 2006 usporiadal v Maroku, v saharskej púšti neďaleko mesta Merzouga koncert Voda pre život.
V roku 2007 vydal po 7 rokoch štúdiový album Téo & Téa. Tanečný album však nenaplnil očakávania vydavateľov a Jarre odišiel od vydavateľstva Warner Music do EMI. Koncom roka vydal album Oxygène 3D. Išlo o živý záznam jeho špeciálneho predstavenia v Belgicku, ktoré usporiadal po 30 rokoch od uvedenia albumu Oxygène vo svete. Obraz bol robený vo formáte 3D.
V roku 2008 uskutočnil hudobné turné po Európe, ktoré bolo venované 30. výročiu vydania albumu. V rámci jeho druhej časti usporiadal aj dva koncerty na Slovensku. V bratislavskej Športovej hale Pasienky a v košickej Steel Aréne. Koncert venoval aj divákom z bývalého Česko-Slovenska, pretože najpriaznivejšie ohlasy na album Oxygène zo zahraničia získal práve odtiaľto.
V roku 2009 odohral koncerty v rámci svetového halového turné World Arena Tour 2009/2010. Napriek plánom navštíviť viacero kontinentov ich odohral len v Európe. Na koncertoch odohral najlepšie skladby zo svojej histórie.
2010 – 2019
V roku 2011 ďalej koncertuje po Európe. Ukončí ich veľkým koncertom 1. júla 2011, keď v Monaku usporiadal "svadobný koncert" pre monackého kniežaťa Alberta II., ktorý je jeho veľkým fanúšikom. Show sa odohrala v prístave. Na čas tak zakončí štvorročné turné.
V roku 2013 sa stáva prezidentom CISAC (Medzinárodná konfederácia spoločností autorov a skladateľov). Odohrá ďalší z koncertov, tentoraz v Tunisku na letnom festivale.
V roku 2015 vydáva prvý z dvoch albumov Electronica 1 - The Time Machine. Ide o projekt, na ktorom pracoval viacero rokov. Cieľom albumu bolo priblížiť elektronickú hudbu od jeho začiatku. Na albume spolupracoval s mnohými hudobníkmi a spevákmi elektronickej hudby. Medzi inými s Vince Clarkom zo skupiny Erasure, Armin van Buurenom, Mobym, Tangerine Dream, Massive Attack, Laurie Andersonovou, skupinou Air, M83 a mnohými inými. Album, ktorý vyšiel na jeseň, sa vyšplhal na najvyššie miesta v predajnosti v mnohých krajinách Európy.
V roku 2016 vydáva druhú časť projektu Electronica 2 - The Heart Of Noise. Za záhadným názvom albumu sa ukrýva počesť talianskemu skladateľovi, maliarovi a futuristovi Luigiovi Russolovi. Ten v roku 1913 vydal otvorený list – manifest "Umenie hluku", kde sa snažil vymedziť hranicu medzi umeleckým zvukom a hlukom. Russolo sa aj považuje za prvého experimentálneho hudobníka. Aj na tomto albume pokračuje spolupráca so známymi skladateľmi, režisérmi a hudobnými skupinami. Jean-Michel Jarre spolupracuje s Pet Shop Boys, Hansom Zimmerom, The Orb, Cyndi Lauper a mnohými inými. Zaujímavosťou je spolupráca s Edwardom Snowdenom, bývalým americkým pracovníkom spravodajských služieb, ktorý dal novinárom informácie o špionáži obyvateľstva spravodajskými službami USA. Spoločne nahrali skladbu "Exit". Jean-Michel je so svojim dielom spokojný. Spolupracuje s britskou kapelou Gorillaz na ich novom albume. Hral na mnohých na letných festivaloch a uskutočňuje nové turné "Electronica". V rámci neho usporiadal aj štvrtý koncert na Slovensku 9. novembra 2016 na Zimnom štadióne Ondreja Nepelu v Bratislave. Koncom roka, 2.12.2016, vychádza jeho štúdiový album Oxygène 3. Ide o tretí album z cyklu Oxygène.
Na konci roku 2019 vydáva svoju prvú autobiografickú knihu s názvom Melancholické ródeo. Táto 380 stranová kniha vychádza najprv vo francúzštine. Obsahuje veľa dovtedy nepublikovaných informácií o jeho živote. V novembri uvádza na trh špeciálnu aplikáciu (najprv pre telefóny s iOS) Eōn. Obsahuje vyše 7 hodín materiálu, ktorý pripravil Jean-Michel a aplikácia začne skladať vždy novú a novú skladbu. Aplikácia sa stala okamžite najviac sťahovanou hudobnou mobilnou aplikáciou v iStore po celej Európe vrátane Slovenska. Pomenovanie Eōn je podľa gréckeho boha času a večnosti. Výber niektorých skladieb inšpiroval Jarra aby vydal limitovaný album Snapshots from Eōn, ktorý obsahuje 2 CD a LP s hudbou z aplikácie.
2020 – súčasnosť
Prvým koncertom v roku 2020 bol koncert uskutočnený 6. marca v saudskoarabskom meste Al-ʿUla na Azimuth Festivale. Šlo vo všeobecnosti o jeden z poslednych koncertov hudobníkov pred vypuknutím pandémie COVID-19. V máji abdikuje po 7 rokoch na pozíciu prezidenta CISAC a strieda ho jeho priateľ, bývalý člen skupiny ABBA Björn Ulvaeus. Na prvý letný deň, po uvoľnení prísnych opatreni vo Francúzsku, usporiadal Jean-Michel prvý koncert hudobníka vo virtuálnej realite Alone Together. Koncertu sa mohli diváci zúčastnuť prostredníctvom vlastného "avataru" vo virtuálnej realite, ako aj prostredníctvom živého prenosu na kanály YouTube či na jeho fan stránke na sociálnej sieti Facebook. Trištvrtehodinový koncert, v ktorom sám Jarre mal svoj vlastný avatar, mal úspech. Pozrelo si ho až 600.000 divákov. Na prelom posledného dňa v roku 2020 a prvého v roku 2021 pripravil Jean-Michel svoj druhý verejný koncert vo virtuálnej katedrále Notre Dame v Paríži. Koncert pod názvom Welcome to the other side (Vítajte na druhej strane) symbolizoval rozlúčku s rokom, keď celý svet postihol COVID-19 a znamenal nádej nového roka. Bol dostupný na sociálnych médiách ako Facebook, VRChat či YouTube. Nad koncertom malo patronát UNESCO či magistrát mesta Paríž. Tak ako predchádzajúci, aj tento mal 45 minút. Bol zaradený medzi oficiálne parížske oslavy príchodu nového roka. Koncert bol jedinečný tým, že ho videlo až 75 miliónov divákov.
V apríli 2021 vydal štúdiový album Amazônia. Ide o album, ktorý hudobne dopĺňa fotografickú výstavu Sebastiãa Salgada s vyše 200 čiernobielymi fotografiami o Amazonke. Ide o ambientnú hudbu doplnenú o pôvodné zvuky pralesa, domorodých obyvateľov. Dňa 21.júna v rámci "Dňa hudby - Fête de la Musique" vystúpil v krátkom živom mini koncerte na nádvorí Elyzejského paláca. Koncert, ktorý hral na prelome rokov, Welcome to the other side vydáva začiatkom septembra aj ako CD/LP album i s videozáznamom na Blu-ray.
Pre začiatok roka 2022, 21. - 23. januára, pripravil Jean-Michel multimediálny projekt OXYMORE - homage to Pierre Henry. Išlo o 7 menších koncertov v priestoroch francúzskeho rozhlasu. Napriek tomu, že v skladbách použil aj experimentálne zvuky pioniera francúzskej experimentálnej hudby Pierra Henryho, šlo o ucelený melodický komplex 11 skladieb. Tento projekt je ale výnimočný aj tým, že sa paralelne počas koncertu odohrával aj vo virtuálnej realite v imaginárnom meste Oxyville. Išlo o vymyslené animované mesto zložené zo zosilňovačov a syntetizátorov, v ktorom sa diváci pohybovali spolu s robotmi. Názov Oxymore je aj slovnou hračkou. Vo francúzštine znamená slovo oxymore slovo oxymoron, slová protirečiaceho si významu. Zároveň význam slova je aj OXYgene MORE, teda poskytnúť divákovi či poslucháčovi "viac oxygenu (jeho najznámejšieho albumu)" v podobe virtuálnej reality a byť súčasťou jeho hudobných klipov.
Súkromný život
Jean-Michel Jarre je synom filmového skladateľa Mauricea Jarra a France Pejot. So svojim otcom mal komplikovaný vzťah. Otec opustil rodinu, ešte kým bol Jean-Michel mladý a vychovávala ho len mama a starí rodičia. Jean-Michel sa uzmieril so svojim otcom až pár rokov pred jeho smrťou. Jarre o tom hovoril Naopak, jeho vzťah s matkou bol odlišný. Obdivoval ju po celý jej život.
Je štvrtykrát ženatý. Prvou manželkou bola Flore Guillardová (január 1975 až 1977), neskôr britská herečka a fotografka Charlotte Ramplingová od 7. 10. 1978 do roku 1998. Následne francúzska herečka Anne Parillaudová od 12. 5. 2005 do roku 2010. V roku 2019 si vzal za manželku čínsku herečku Gong Li.
Jarre má 3 deti – Emilie, ktorá je módna dizajnérka (dcéra z manželstva s Flore Guillardovou), nevlastného syna Barnaby Southcombea (syn Charlotte Ramplingovej) a vlastného Davida, ktorý je známy kúzelník (tiež z manželstva s Charlotte Ramplingovou). Dcéru Anne Parillaudovej (ktorú mala z manželstva s francúzskym režisérom Lucom Bessonom) neprijal za svoju.
Jean-Michel má dvoch nemanželských súrodencov z otcovej strany. Brata Kevina Jarra, ktorý bol americký filmový producent a režisér. Písal scenáre aj pre film Múmia či Rambo 2 (zomrel v roku 2011 na infarkt). Sestra Stéfanie je americká dekoratérka a produkčná dizajnérka.
Zaujímavosti
vľavo|náhľad|Jean-Michel Jarre hrá na klávesoch počas koncertu v [[Bratislava|Bratislave v roku 2016.]] Jean-Michel má viacero koníčkov. Má veľkú zbierku analógových syntetizátorov, jukeboxov, automobilových veteránov, obuv značky Rebook, umeleckých obrazov, hudobných nástrojov z celého sveta.
Rád maľuje a fotografuje. V jeho súkromnom nahrávacom štúdiu nájdete o. i. aj pravú slovenskú fujaru. Je to dar od jeho fanúšikov zo Slovenska, ktorí mu ju odovzdali počas koncertu v dánskom meste Aalborg. Ďalšia, "skladacia fujara" pre možnosť hrania aj na koncertoch, mu pribudla v roku 2020. Jeho súkromná zbierka suvenírov sa po koncertoch na Slovensku rozrástla aj o slovenskú pastiersku píšťalu či pravú zbojnícku valašku. Medzi prírastkami v zbierke Jeana-Michela od slovenských fanúšikov je soška Oskara (samozrejme, kópia tejto slávnej sošky) ako symbolika za jeho prácu a prínos pre slovenských fanúšikov či súbor slovenských kryštálových pohárov.
Pri potulkách na Slovensku aj pochválil bratislavskú francúzsku palacinkáreň. Robia v nej vraj najlepšie palacinky, aké kedy jedol. Samozrejme, mimo Francúzska...
Mesto Bratislava mu pripomína rodný Lyon. Veľkosťou, architektúrou Starého mesta aj atmosférou.
Medzi veľkých fanúšikov hudby Jeana-Michela Jarra patrili aj známe osobnosti. Slávny spisovateľ a vizionár Arthur. C. Clarke, autor slávneho románu Vesmírna odysea 2001 venoval pokračovanie knihy Vesmírna odysea 2010 práve Jeanovi Michelovi. Jean-Michel v roku 2001 venoval Clarkovi koncert 2001 Rendez-vous in Space. Ďalším veľkým fanúšikom Jarra bol francúzsky oceánograf a cestovateľ Jacques-Yves Cousteau, ktorému v roku 1990 venoval album Waiting for Cousteau. Jarrovú hudbu milovala aj britská princezná Diana, ktorá mala osobné stretnutie s ním po koncerte v Londýne v roku 1988. Jej Jean-Michel venoval minútu ticha počas svojho megakoncertu v Moskve v 1997. Ďalším fanúšikom je monacký knieža Albert II., ktorý si zaplatil jeho koncert počas svojej svadby v roku 2011.
Ocenenia
náhľad|Jean-Michel Jarre na konferencií vo [[Varšava|Varšave v roku 2015.]]
100 slovenských korún
100 slovenských korún (sto slovenských korún, slovenská stokorunová bankovka, slovenská stokorunáčka alebo hovorovo slovenská stokoruna) je bankovka, ktorá platila na Slovensku od roku 1993 do 16. januára roku 2009.
Lícna strana
Na lícnej strane bankovky je zobrazená Madona podľa plastiky z oltára Narodenia v kostole svätého Jakuba v Levoči. Autorom gotickej plastiky je významný stredoveký sochár a rezbár Majster Pavol z Levoče.
Rubová strana
Na rubovej strane bankovky je miesto pôsobenia Majstra Pavla - Levoča s dvoma dominantami, kostolom svätého Jakuba a historickou radnicou. Týmto motívom sa prelína vyobrazenie svorníka zo sakristie starého minoritského kostola v Levoči.
Rokfortská stredná škola čarodejnícka
thumb|Model Rokfortskej čarodejníckej školy
Rokfortská stredná škola čarodejnícka, skrátene "Rokfort" (angl.: Hogwarts School of Witchcraft and Wizardry, skrátene "Hogwarts", česky: Škola čar a kouzel v Bradavicích, skrátene "Bradavice") je čarodejnícka škola z fantasy série Harry Potter, ktorá sa nachádza vo Spojenom kráľovstve, presnejšie v Škótsku. Bežní ľudia (muklovia) ju vidia ako ruiny hradu, pred ktorým je tabuľa: Nebezpečenstvo zosuvu, prosím, nevstupovať. Je to jediná vzdelávacia inštitúcia pre čarodejníkov vo Veľkej Británii. Bola založená okolo roku 1000 štyrmi legendárnymi čarodejníkmi, ktorí si vytvorili vlastné fakulty: (Chrabromil, Bifľomor, Bystrohlav, Slizolin) Richard Chrabromil (po angl. Godric Gryffindor), Brigita Bifľomorová (Helga Hufflepuff), Brunhilda Bystrohlavová (Rowena Ravenclaw) a Salazar Slizolin (Salazar Slytherin).
Neskôr nastali medzi Salazarom Slizolinom a ostatnými troma čarodejníkmi nezhody. Salazar Slizolin zastával názor, že Rokfort smú navštevovať len deti z čarodejníckych rodín (teda čistokrvní), žiadne deti čarodejníkov a muklov, ľudí, ktorí nevedia čarovať. Tieto rozpory sa neskôr až natoľko vyostrili, že sa Slizolin nakoniec urazil a z Rokfortu odišiel. Avšak sa predpokladalo, že skôr ako tak učinil, vybudoval na škole Tajomnú komnatu. Chrabromil si sňal z hlavy svoj klobúk a začaroval ho, aby hovoril, potom zakladatelia doňho vliali svoje sny. Odvtedy až dodnes sa noví študenti triedia pomocou tohto triediaceho klobúka. Každá fakulta má určité charakteristické vlastnosti.
''V Chrabromile, tam sa zídu udatní a odvážni, čo statočne s chrabrým srdcom uskutočnia dávne sny. V Bifľomore, tam je taktiež pre poctivcov miesta dosť, pre tých, ktorí vždy si splnia svoju školskú povinnosť. Mnohí budú v Bystrohlave, predsa hlavy bystré ste, tam vždy posielam len takých, čo majú um na mieste. No aj v takom Slizoline nebývajú žiaci zlí, do aleluja sa drvia, aby svoj cieľ dosiahli.''
(úryvok z knihy Harry Potter a Kameň mudrcov, pieseň triediaceho klobúka)
Riaditelia Rokfortu
thumb|240px|Film sada The Great Hall, Rokfort
6. ročník
Každý učiteľ vždy vybral z ktorých učebníc bude učiť, predošlé riadky sú knihy, čo potrebovali Harry, Ron, Hermiona a ich spolužiaci.
Hodnotenie žiakov
Žiaci sú hodnotení šiestimi známkami. Hodnotia sa hlavne na V.Č.Ú. (Vynikajúca Čarodejnícka Úroveň) v piatom ročníku a na M.L.O.K.-och (Mimoriadna Legálna Odborná Kategória) v siedmom ročníku.
Hymna Rokfortskej strednej školy čarodejníckej
Rokfort, škola vysoká si,
uč nás, svet to ocení,
aj tí, čo sú holohlaví,
Nalievaj nám vedomosti
svojim zlatým lievikom,
nech nám v hlavách rozrastú sa
Nauč nás, čo vedieť treba,
do hláv vtlč, čo chýba v nich,
verme, že raz dočkáme sa
nádherných čias kúzelných.
Externé odkazy
Handlungsorte der Harry-Potter-Romane
Bouconville-sur-Madt
Bouconville-sur-Madt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
200 slovenských korún
200 Sk je bankovka, ktorá platila na Slovensku od roku 1995 do 16. januára roku 2009.
Rubová strana
Na rubovej strane bankovky je vyobrazená historická veduta Trnavy z 18. storočia. V popredí dominuje súčasný pohľad na symbol mesta - renesančnú Mestskú vežu.
Petzvalova ulica (Bratislava)
Pamätný dom J.M. Petzvala
Petzvalova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa Jozefa Maximiliána Petzvala (1807 – 1891), uhorského fyzika, matematika a vynálezcu.
Popis
Ulica je situovaná v smere západ – východ. Na západnom konci vyúsťuje do Tomášikovej ulice. Na severnej strane do nej ústi Ulica Svätého Vincenta. Na východnej strane slepo končí vjazdom do areálu Gymnázia Ladislava Novomeského.
Alphonse de Lamartine
Alphonse de Lamartine, celým menom Alphonse Marie Louis de Prat de Lamartine (* 21. október 1790 Mâcon, Francúzsko - † 28. február 1869, Paríž) bol francúzsky básnik, dramatik, románopisec a prozaik. Zároveň bol aj politikom a rečníkom, taktiež tvorcom Druhej Republiky vo Francúzsku. Je jednou z najdôležitejších postáv romantizmu v literatúre Francúzska.
Okrem romantizmu sa v jeho tvorbe prejavuje filozofický smer deizmus. Jeho názory na náboženstvo sa stali príčinou, že určité jeho diela dala cirkev na index - boli zakázané. V roku 1829 bol zvolený za riadneho člena Francúzskej akadémie. Stal sa aj ministrom zahraničných vecí v období od 24. februára 1848 do 11. mája 1848. Okrem tohto krátkeho obdobia v ministerskom kresle bol viacero volebných období poslancom v Národnom zhromaždení za svoj rodný kraj Mâcon, no do vyššej politiky nezasiahol. Medzi rokmi 1820 - 1830 bol pracovníkom talianskeho veľvyslanectva vo Francúzsku.
Gemerský Jablonec
Gemerský Jablonec (, do roku 1927 Jablonica, 1927 - 1948 Almáď) je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Polohopis
Obec leží uprostred Cerovej vrchoviny v dolinke pramennej oblasti potoka Gortva.
Divadlo u Rolanda
Divadlo u Rolanda je názov divadelného priestoru, ktorý bol v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch domovskou scénou pre celý rad súborov malých foriem a v ktorom začínali mnohé výrazné osobnosti slovenského kultúrneho života.
História
Divadlo u Rolanda sa nachádzalo v pivnici starého renesančného domu na niekdajšom Námestí 4. apríla (teraz Hlavné námestie) v Bratislave. Do priestoru sa vchádzalo strmým schodiskom cez divadelnú scénu veľkosti 4 x 3 m. Pre hľadisko boli charakteristické stoličky so zrezanými zadnými nohami: “Divák síce počas predstavenia sedel v permanentnom záklone, podobný štartu kozmonautov vo vesmírnych raketách, netradičným spôsobom sa však takto vyriešil problém videnia divákov v zadných radoch”.
Na prelome šesťdesiatych a sedemdesiatych rokov bola v tomto pivničnom priestore tzv. poetická vináreň. Skutočná maloformistická história autorského divadla sa začala písať až príchodom dvojice Peter Belan a Ivan Hudec, ktorí pod názvom Divadlo u Rolanda založili nielen jedno z najúspešnejších amatérskych súborov sedemdesiatych rokov, ale zároveň tu položili aj základy takmer dvadsať rokov trvajúcej tradície divadiel malých javiskových foriem (MJF). Tento priestor sa stal domovskou scénou pre mnohé významné MJF divadlá a folkových pesničkárov a vyrástol tu celý rad osobností slovenskej kultúrnej scény.
Súbor Divadlo u Rolanda tu debutoval v roku 1971 hrou Fascikeľ. Už v prvej polovici sedemdesiatych rokov sa v pivničnom priestore u Rolanda etablovali aj ďalšie MJF súbory, ktoré sa až na výnimky venovali predovšetkým pôvodnej autorskej tvorbe (Tzv. Lyrické divadlo, Malé satirické divadlo Mandragora, Divadielko F, Divadlo bez mena, Takmer poetické divadlo, Plusquamperfectum a i.). Počas krátkeho obdobia tu pôsobilo aj Radošinské naivné divadlo, ktoré U Rolanda zakotvilo po svojom nútenom odchode z A-Divadla. Na prelome sedemdesiatych a osemdesiatych rokov bolo Divadlo u Rolanda v znamení troch výrazných súborov – divadiel Divadlo Pegasník a Faust (neskôr Modré divadlo) a folkového pesničkárskeho združenia Slnovrat.
Priestor Divadla u Rolanda bol jedným z významných tzv. ostrovov pozitívnej deviácie a počas svojej existencie viackrát čelil pokusom o zrušenie pod rôznymi zámienkami. Definitívny koniec tejto MJF scény prišiel začiatkom roku 1989 s odôvodnením, že v pivničných priestoroch sa majú začať archeologické práce.
Po roku 1989 budova viackrát zmenila svojho majiteľa, v plánoch sa však už nikdy nepočítalo s obnovením divadelnej tradície. V súčasnosti je v priestoroch niekdajšieho divadla plynová kotolňa.
Galvanizácia
Galvanizácia alebo galvanizovanie môže byť:
Poznámka: V anglosaských textoch sa ako galvanizácia označuje aj akékoľvek (t.j. nielen elektrolytické) pozinkovanie.
Višňová
Višňová môže byť:
Etický socializmus
Etický socializmus je súhrn morálno-etických zásad a požiadaviek osnovaných na idei solidarity. Teoreticky ho rozpracúvali najmä novokantovci.
Dvojková číselná sústava
Dvojková číselná sústava, novšie tiež binárna číselná sústava (z ) je číselná sústava, ktorá zapisuje hodnoty pomocou dvoch symbolov 0 a 1. Konkrétnejšie hovoríme o pozičnej číselnej sústave so základom dva. Vďaka jednoduchej implementácii v elektronických obvodoch (vypnuté a zapnuté) používajú dvojkovú sústavu prakticky všetky súčasné číslicové počítače. Jednotlivé cifry (0, 1) sa nazývajú bit, čo je základná jednotka informácie.
Prevod hodnôt
Na prevod z jednej sústavy do inej možno použiť jednu z nasledovných metód:
Rully (Calvados)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dvojková číselná sústava
Z binárnej do desiatkovej sústavy (substitučná metóda)
Ak máme zadané číslo v dvojkovej sústave pomocou číslic x0, x1... xk potom jeho hodnotu v desiatkovej sústave získame tak, že číslo rozpíšeme v dvojkovej sústave na polynóm a potom ho vyčíslime v desiatkovej:
Rully (Calvados)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dvojková číselná sústava
Z binárnej do desiatkovej sústavy (substitučná metóda)
Príklad: (11010110)B = 1 · 27 + 1 · 26 + 0 · 25 + 1 · 24 + 0 · 23 + 1 · 22 + 1 · 21 + 0 · 20 = = 1 · 128 + 1 · 64 + 0 · 32 + 1 · 16 + 0 · 8 + 1 · 4 + 1 · 2 + 0 · 1 = 128 + 64 + 16 + 4 + 2 = 214
Číslo 11010110 v dvojkovej sústave je 214 v desiatkovej sústave (stačí sčítať tie sčítance, ktoré sú násobené 1).
Z desiatkovej do binárnej sústavy (metóda delenia základom)
Ak chceme previesť číslo z desiatkovej sústavy do dvojkovej sústavy, musíme číslo deliť základom sústavy – číslom 2, až pokiaľ nedostaneme podiel rovný nule. Po každom delení zapíšeme zvyšok, pričom zvyšok po prvom delení je cifra najnižšieho (nultého) rádu, zvyšok po druhom delení udáva cifru prvého rádu atď.
Číslo 215 v desiatkovej sústave je 11010111 (zvyšky zapísané v poradí zdola hore) v binárnej sústave.
Z desiatkovej do binárnej sústavy (metóda násobenia základom)
Ak chceme číslo zapísané v desiatkovej sústave vyjadriť v dvojkovej sústave, rozložíme ho na súčet postupne znižujúcich sa mocnín dvojky a číslicou 1 alebo 0 zaznamenáme ich výskyt alebo absenciu. Napríklad pri čísle 215 postupujeme takto:
Príklad: 215 = 128 + 64 + 0 + 16 + 0 + 4 + 2 + 1 = = 1 · 27 + 1 · 26 + 0 · 25 + 1 · 24 + 0 · 23 + 1 · 22 + 1 · 21 + 1 · 20 = 11010111
Číslo 215 v desiatkovej sústave je 11010111 v binárnej sústave.
Kódovanie záporných čísel
V dvojkovej číselnej sústave je možné záporné čísla reprezentovať viacerými spôsobmi, pričom medzi najčastejšie patria: priamy kód, inverzný kód a doplnkový kód.
Priamy kód
Zápis priamym kódom znamená, že znak + alebo − vložíme priamo do kódu čísla, ktoré zapisujeme. Prvý (najvýznamejší) bit čísla, ktoré zapisujeme teda dostane hodnotu podľa toho, či je číslo kladné alebo záporné. 0 na začiatku čísla znamená, že bude kladné a 1 znamená, že bude záporné. Táto metóda má svoju nevýhodu v tom, že hodnota, ktorú môžeme vyjadriť n-počtom bitov sa zmenší, keďže jeden bit používame na znamienko. Bez znamienka môžeme vyjadriť hodnoty od 0 po 2n−1, priamym zápisom  môžeme vyjadriť interval od −2n−1 po 2n−1.
náhľad|Najvýznamejší bit čísla, ktoré zapisujeme teda dostane hodnotu podľa toho, či je číslo kladné alebo záporné. 0 na začiatku čísla znamená, že bude kladné a 1 znamená, že bude záporné.
Bod zápalnosti
Bod zápalnosti (iné názvy: teplota zápalnosti, bod/teplota zapálenia ) môže byť:
Dvojková číselná sústava
Inverzný kód
Zápis inverzným kódom nadväzuje na zápis priamym kódom, ale rieši problém nižších hodnôt. Najvýznamejší bit stále vyjadruje znamienko čísla, ale zároveň má stále svoju číselnú hodnotu. Takže najvýznamejší bit čísla s n bitmi má hodnotu −(2n−1−1).
Bod zápalnosti
Teplota zápalnosti môže byť aj "najnižšia teplota, pri ktorej sa na materiáloch s povlakmi alebo bez nich dajú nájsť príznaky horenia"
Dvojková číselná sústava
Doplnkový kód
Doplnkový kód je často používaný a výhodný pri aritmetických operáciách s binárnymi číslami, pretože umožňuje využitie rovnakej logiky pre realizáciu inkrementácie, dekrementácie, sčítania, odčítania a násobenia pre kladné aj záporné čísla a netrpí problémom viacznačnej reprezentácie nuly.
Rovnako ako pri ostatných zápisoch, najvýznamnejší bit priamo reprezentuje znamienko (0 – kladné číslo alebo nula, 1 – záporné číslo). K celému zápisu čísla sa dostaneme tromi krokmi – v príklade nižšie je uvedený zápis čísla −28 v 8-bitovom dvojkovom doplnkovom kóde.
Bod zápalnosti
Bod zapálenia môže byť aj medza zápalnosti, pozri medza zápalnosti
Dvojková číselná sústava
Doplnkový kód
1) Zapíšeme kladné číslo v dvojkovej sústave.
2) Číslo binárne znegujeme – jednotky prepíšeme na nuly a nuly na jednotky.
3) Pripočítame 1.
Výsledok:
Aritmetické operácie
V dvojkovej sústave používame základné operácie, ako v desiatkovej: sčítanie, odčítanie, násobenie a delenie.
Sčítanie
0 + 0 = 0
0 + 1 = 1
1 + 0 = 1
1 + 1 = 10  (0 a 1 zostala, prenáša sa do vyššieho rádu)
Sčítaním 1 a 1 vznikne 0 a 1 sa prenesie do ďalšieho stĺpca (vyššieho rádu). Tak isto, ako keď pri sčítaní v desiatkovej sústave prekročíme desať a zostane jeden.
V tomto príklade prebehli nasledujúce operácie:
1 + 1 = 0, 1 zostala;
1 + 0 + 1 = 0, 1 zostala;
1 + 1 + 1 = 1, 1 zostala;
0 + 0 + 1 = 1 ;
0 + 1 = 1.
Na úrovni hardvéru sa sčítanie čísel v dvojkovej sústave realizuje binárnou sčítačkou, tvoriaciou súčasť aritmeticko-logických jednotiek procesorov.
Dejiny
thumb|Strana z Leibnitzovej knihy „Explication de l'Arithmétique Binaire“, 1703 Prvý známy opis číselnej sústavy pozostávajúcej len z dvoch znakov zaviedol staroindický matematik Pingala v 3. storočí pred Kr. Táto sústava však neobsahovala nulu.
Spôsobovanie
Spôsobovanie alebo spôsobenie môže byť:
Ctibor Greguš
Ctibor Greguš (* 6. október 1923, Kremnica – † 4. máj 2015, Brezno)  bol slovenský vedec a spisovateľ.
Dielo
V roku 2004 mu prezident udelil Pribinov kríž III. triedy za významné zásluhy o hospodársky rozvoj Slovenska.
Referencie
<references group="archivované: https://web.archive.org/web/20150610201450/www.nlcsk.sk/files/3039.pdf" />
Raková
Raková môže byť:
Malmédsky masaker
náhľad|Mŕtve telá amerických vojakov ležiace v snehu pri Malmedách Malmédsky masaker alebo Malmédska masakra bol incident medzi dedinami Malmedy a Ligneuville v Belgicku, počas ktorého nemecká bojová skupina Peiper (súčasť 1. divízie SS Leibstandarte Adolf Hitler) zavraždila 71 neozbrojených amerických vojnových zajatcov. Udalosť sa odohrala 17. decembra 1944 počas nemeckej ofenzívy v Ardenách.
Predohra
Nemecká Kampfgruppe Peiper, jeden z útočných hrotov 1. divízie SS Leibstandarte Adolf Hitler sa medzi 16. a 17. decembrom 1944 presúvala po zaplnených cestách k frontovej línií. Úspech celej nemeckej operácie sa mal pritom zakladať na čo najrýchlejšom postupe a obsadení mostov na rieke Máse. To si okrem rýchleho postupu neraz vyžadovalo obchádzanie nepriateľských pozícií, čo však vzhľadom na nedostatok paliva, ktorým trpela nemecká armáda v tomto obodobí nebolo vždy jednoduché.
Kostelní Myslová
Kostelní Myslová je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 54 obyvateľov, z toho 29 mužov a 25 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,1 roka (muži 41,9 roka, ženy 46,5 roka).
Malmédsky masaker
Masaker
17. decembra 1944 sa podarilo nemeckej bojovej skupine prebojovať do oblasti Honsfeldu, kde príslušníci jednotky zastrelili niekoľko desiatok vojnových zajatcov, k ďalšej vražde sa nemeckí vojaci odhodlali pri mestečku Büllingen. Počas presunu ku križovatke pri Baugnez, medzi mestami Malmedy, Ligneuville a Waimes narazili Nemci na konvoj asi 30 vozidiel 285. poľného pozorovacie delostreleckého práporu, ktorý sa práve presúval smerom na Sankt Vith aby sa spojil so 7. obrnenou divíziou. Po krátkom boji Nemci zastavili konvoj a prinútili iba ľahko vyzbrojených Američanov vzdať sa. Američania boli odzbrojení a s ďalšími predtým zajatými Američanmi vytvorili skupinu asi 150 ľudí. Nemci im následne prikázali zoradiť sa do poľa neďaleko križovatky.
Po tom ako sa Peiperova kolóna dala do pohybu zaznel údajne výkrik "Pobite ich všetkých!" a na bezbranných Američanov sa spustila paľba z automatických zbraní.Neskôr sa ukázalo, že prvý začal strieľať nabíjač SS-Rottenführer Georg Fleps. Dvaja účastníci masakru neskôr vypovedali, že po utíchnutí paľby sa ozývali už len jednotlivé výstrely "rán z milosti", ktorými popravovali príslušníci SS zranených Američanov. Niektorí sa pokúsili o útek, väčšina zasiahnutých však iba zostala bezvládne ležať na zemi. Nekoľkým zajatcom sa vo vypuknutom zmätku podarilo ukryť v neďalekej kaviarni. Nacisti budovu zapálili a zastrelili každého, kto sa pokúsil z plameňov uniknúť. Našťastie sa pár vojakom podarilo z tohto pekla uniknúť a podali o tomto čine svedectvo svojim kolegom v neďalekej dedine Malmédy, ktorú bránil 291. ženijný prápor.
Jedným z tých, ktorí prežili bol aj herec Charles Durning. Celkovo sa zachránilo asi 43 Američanov, ktorým sa podarilo dostať k vlastným jednotkám alebo ich zachránili belgickí civilisti.
Dohra
Po tom, čo Američania 14. januára 1945 oslobodili miesta masakru, zdokumentovali miesto činu, na ktorom sa ešte stále v snehu nachádzali telá povraždených zajatcov. Správa o jednaní nacistických jednotiek sa následne rýchlo rozniesla medzi ostatné spojenecké jednotky, čo malo za následok vydanie rozkazu, podľa ktorého mohli byť príslušníci Waffen SS a Fallschirmjäger (výsadkári) na mieste zastrelení.
Po vojne bol veliteľ Kampffgruppe Peiper, SS-Standartenführer Joachim Peiper a jeho podriadení súdení za vraždu 308 spojeneckých vojakov a 111 belgických civilistov. Peiper bol uznaný zodpovedným za vraždu 71 zajatcov pri Malmedách a odsúdený k trestu smrti. V roku 1948 bol trest zmenený na doživotie, ale už 22. decembra 1956 bol z výkonu trestu prepustený. Pod falošným menom sa odsťahoval do Francúzska, kde bol roku 1976 za nejasných okolností zavraždený.
Išlo o jednu z najväčších masových vrážd, aké nemecké jednotky spáchali na amerických zajatcoch po otvorení druhého frontu v Normandii. Podobných incidentov sa udialo viac, ale žiaden nevstúpil do povedomia americkej verejnosti tak výrazne, ako práve tento.
Podľa niektorých názorov bol jedným z faktorov Hitlerov rozkaz, ktorý od nemeckých vojakov očakakával počas bojov tvrdosť k nepriateľovi, čo počas neskoršieho vyšetrovania potvrdil aj Sepp Dietrich. Niektoré zdroje tvrdia, že Peiper ešte pred začiatkom bojových operácii pred vojakmi vyhlásil, že jeho jednotky nemajú mať s nepriateľom ani s belgickým obyvateľstvom zľutovanie a nemajú brať zajatcov.
Na mieste masakru sa dnes nachádza pamätník.
Nerastúca funkcia
Nerastúca funkcia je funkcia f(x), v ktorej pre každé x_1 < x_2 z definičného oboru funkcie platí.
Neklesajúca funkcia
Neklesajúca funkcia je funkcia f(x), pri ktorej pre každé x1 < x2 z definičného oboru funkcie platí.
Florián Sivák
Florián Sivák (*1932 - 1997) bol slovenský právnik, vysokoškolský pedagóg, od roku 1984 profesor. Viac ako 30 rokov vyučoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave. Zaoberal sa vývojom dejín štátu a práva na území Československa a to hlavne na vývoj politických systémov, politických strán a na obdobie Slovenského národného povstania.
Sarapión z Alexandrie (víťaz na OH v roku 37)
Sarapión (Sarapión) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 37
Sarapión z Alexandrie bol na 204. olympijských hrách v roku 37 korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou olympijskou súťažnou disciplínou, podľa tradície zavedenou v roku 776 pred Kr.
Meno olympionika Sarapióna je zaznamenané v starovekom diele Kronika (gr. Chronografia) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý do knihy prepísal aj zoznam olympijských víťazov z písomností Iulia Africana, autora mnohých písomných diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Joseph McCarthy
Joseph Raymond McCarthy (* 14. november 1908, Grand Chute, Wisconsin, USA – † 2. máj 1957, Betheseda, Maryland) bol americký republikánsky politik, senátor za štát Wisconsin a predseda stáleho vyšetrovacieho podvýboru Senátu. Podvýbor viedol v rokoch 1953-54 rozsiahle vyšetrovania ohľadom vplyvu komunistickej strany na vládu. McCarthy sa počas studenej vojny stal v americkej politike hlavným reprezentantom amerického antikomunizmu. Výraz mccarthizmus, ktorý používali jeho politickí oponenti ako označenie praktik odhaľovania komunistických špiónov a údajných nepodložených obvinení, sa čoskoro rozšíril aj na iné podobné antikomunistické postupy a na celú epochu, v ktorej McCarthy pôsobil.
Medveď jaskynný
Medveď jaskynný (iné názvy: jaskynný medveď, staršie: medveď jaskyňový , staršie: jaskyňový medveď ; lat. Ursus spelaeus) je druh medveďa, ktorý žil v Európe počas pleistocénu. Z veľkej časti Eurázie vymizol pred 20 000 až 30 000 rokmi až nakoniec úplne vyhynul pred 10 000 rokmi. Jeho meno jaskynný/spelaeus je odvodené od veľkého množstva nálezov fosílií v jaskyniach.
Taxonómia
Prvýkrát ho opísal nemecký pastor Johann Friederich Esper v roku 1774. Nálezy sa najprv pripisovali opiciam ale aj drakom a jednorožcom. Až Esper predpokladal, že ide o medveďa. O dvadsať rokov, Johann Christian Rosenmüller, anatóm z univerzity v Leipzigu, dal tomuto druhu jeho binomické meno. Kosti boli tak početné, že viacerí vedci ich nerešpektovali. Počas 1. svetovej vojny sa kosti jaskynných medveďov používali ako zdroj fosforečnanu. Ostalo po nich len o niečo viac ako lebky a nožné kosti.
Viaceré jaskyne v Strednej Európe majú pozostatky jaskynných medveďov. Napríklad v Nemecku Heinrichshöhle (Hemer), Dechenhöhle (Iserlohn), na Slovensku Važecká jaskyňa, Medvedia jaskyňa v Jánskej doline alebo Medvedia jaskyňa v Suchej doline. Päť kompletných kostier a 18 ďalších sa v roku 1966 našlo v poľskej Jaskinia Niedźwiedzia. V rumunskej Peștera Urșilor bolo v roku 1983 objavených 140 kostier. V jaskyni Drachenhöhle, blízko Mixnitz v Rakúsku sa našlo 50 tisíc kostier.
Evolúcia
Jaskynný medveď aj medveď hnedý sa pravdepodobne vyvinuli z medveďa etruského (Ursus etruscus) na rozhraní pliocénu a pleistocénu, ktorý žil od cca 5,3 mil. rokov a vyhynul pred 10/11 tisíc rokmi. Posledný spoločný predok jaskynného a hnedého medveďa žil pred 1,2 až 1,4 mil. rokov. Nedávna štúdia však ukázala, že oba druhy mali medzi sebou určitú hybridizáciu. Bezprostredný predchodca jaskynného medveďa bol pravdepodobne Ursus deningeri, druh obmedzený na Európu v pleistocéne pred cca 100 000 až 1,8 mil. rokov.
Premena medzi Ursus deningeri a jaskynným medveďom je uvádzaná v poslednom interglaciále, hoci hranica medzi týmito formami je ľubovoľná a bol navrhnutý stredný alebo prechodný taxón napr. Ursus spelaeus deningeroides. Niektoré autority považujú obidva taxóny za chronologické varianty toho istého druhu.
Opis
Jaskynný medveď mal veľmi širokú, klenutú lebku so strmým čelom. Jeho tlsté telo malo dlhé stehná, masívne holene a dovnútra smerujúce nohy, čo je podobná kostrová štruktúra ako má medveď hnedý. Boli porovnateľnej veľkosti s najväčšími súčasnými medveďmi. Priemerná hmotnosť samcov bola od 400 do, samice vážili 225 až. 90 % kostier v múzeách sú samčie, kvôli mylnej predstave, že samičie kostry sú iba „trpasličie“. Išlo o sexuálny dimorfizmus. Počas glaciálu rástli do väčších rozmerov a počas interglaciálu do menších; pravdepodobne aby zmenšili tepelné straty.
Mal lepšie vyvinutý čuch ako súčasné medvede.
Potrava
Jeho zuby sú opotrebované viac ako väčšina moderných druhov medveďov, čo svedčí, že sa živil húževnatými materiálmi. Ale na základe dentálnej analýzy sa zdá, že hľuzy a ďalšie potraviny, ktoré spôsobujú výrazné opotrebovanie zubov u moderných hnedých medveďov, nepredstavovali veľkú časť jeho stravy.
Morfologické rysy žuvacieho aparátu jaskynného medveďa, vrátane straty premolárov, podporujú tvrdenie, že bol väčší bylinožravec ako medveď hnedý eurázijský (Ursus arctos arctos). Od tejto dentálnej morfológie bola odvodená striktná vegetariánska strava. Výsledky získané na stabilných izotopov kostí jaskynného medveďa tiež poukazujú na rozsiahlu vegetariánsku stravu v tom, že mali nízku hladinu 15N a 13C, ktoré sa hromadia rýchlejšie u mäsožravcov ako u bylinožravcov.
Ale, nejaké dôkazy naznačujú, že v jeho strave sa objavovali aj živočíšne proteíny. Napríklad, stopy zubov na ostatkoch jaskynných medveďov, sú jediné zachované dôkazy príležitostného kanibalistického požierania, pravdepodobne na jedincoch, ktorý zomreli počas hibernácie, a dentálna mikroanalýza naznačuje, že jaskynné medvede sa kŕmili väčším množstvo kostí ako súčasný medveď hnedý eurázijský.