cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hawker Sea Fury
Hawker Sea Fury bolo britské palubné stíhacie lietadlo vyvinuté v priebehu druhej svetovej vojny. Vzniklo úpravou vtedy vyvíjaného lietadla Hawker Fury, ktoré sa malo stať nástupcom pozemných stíhacích lietadiel Hawker Tempest. Sea Fury sa používal až do polovice 50. rokov.
Vznik a vývoj
Lietadlo Hawker Fury bolo vyvinuté z typu Hawker Tempest, pričom do konštrukcie zasiahli poznatky z ukoristeného nemeckého stroja Focke-Wulf Fw 190. Začiatkom roku 1943 začal konštrukčný tým šéfkonštruktéra Sydney Camma pracovať na vývoji ľahkého stíhacieho Tempestu II, pričom na jar toho roku začali pracovať i na palubnej verzii lietadla. Prvý prototyp vzlietol až na začiatku septembra roku 1944, ďalšie skúšky prebiehali v koncom roku a začiatkom roku 1945. Na záver vojny sa ukázalo, že budúcnosť patrí prúdovým strojom a tak sa od ďalšieho vývoja a zdokonaľovania upustilo. Firma Hawker dodala rozpracované pozemné Fury do Iraku a Pakistanu. Pokračoval však vývoj námornej verzie, ktorá bola zalietaná ešte v priebehu druhej svetovej vojny v roku 1945, pričom stroje sa vyrábali až do roku 1950. Celkovo sa vyrobilo 55 kusov typu Hawker Fury a okolo 860 kusov typu Hawker Sea Fury.
Multimodálna preprava
Multimodálna preprava/doprava je preprava tovaru aspoň dvoma rôznymi spôsobmi dopravy (železnica, cesta atď.).
Zvláštna forma multimodálnej dopravy je intermodálna preprava a v rámci nej kombinovaná preprava.
Tachty
Tachty sú obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Dejiny
Obec vznikla po mongolskom vpáde okolo kostola sv. Mikuláša v Kostolnej Bašte v roku 1290. Počas tureckého plienenia bola zničená a vyľudnená.
Prírodné podmienky
Z geologického a turistického hľadiska významnou zaujímavosťou sú tzv. tachtianske pieskovce. Sú to rozpadavé pieskovce s pevnými lavicami a bochníkmi. Pevné lavice sú stmelené vápnitým tmelom. Pochádzajú z obdobia spodného miocénu a majú vek 22-20 miliónov rokov, patria do formácie budínskeho paleogénu, ktorý diskordantne nasadá na južné časti Západných Karpát. V kameňolome na okraji obce je možné pozorovať ostrý takmer zvislý styk okraja diatrémy finálnych neovulkanitov s výrazne zvetranými pieskovcami.
Zaujímavosti
Obec je členom združenia Mikroregión Medveš.
Tramont-Lassus
Tramont-Lassus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čínska astronómia
Prvé zmienky o astronómii v starovekej Čìne pochádzajú už zo 4. tisícročia pred Kr.. Pestovala sa výhradne na dvore cisára. Čínski astronómovia boli tiež astrológmi. Mali povinnosť ohlasovať cisárovi každú nezvyčajnú udalosť (objav kométy, zatmenie Slnka alebo Mesiaca). V čínskej astronómii prevažovala viac algebra než geometria. U Číňanov hrali veľkú úlohu hviezdy okolo severného nebeského pólu obzvlášť Polárka. Pól bol totiž považovaný za sídlo samotného Nebeského cisára. Vo funkcii Polárky sa za 5000 rokov vďaka precesnému pohybu zemskej osi vystriedali viaceré hviezdy.
thumb|300px|Mapa čínskych súhvezdí zobrazujúca oblasť severného pólu zo [[7. storočie|7. storočia]]
Súhvezdia
Číňania rozdelili oblohu na 28 nerovnakých častí (siou). Ich hranice vychádzali radiálne z pólu a kolmo pretínali nebeský rovník. Časti boli pomenované podľa súhvezdí, ktoré sa v nich nachádzajú. Takmer 290 čínskych súhvezdí, ich mien a vyobrazení má však málo spoločného so svojimi náprotivkami zo západnej civilizácie. Na oblohe sa nevyskytujú ani všetky súhvezdia čínskeho zvieratníka. Bežní Číňania naďalej udržujú staré čínske názvy súhvezdí. Súradnicový systém bol ekvatoreálny. Jedna súradnica bola meraná ako uhlová vzdialenosť od pólu a druhá ako uhlová vzdialenosť od hranice siou, všetko v čínskych stupňoch.
Kalendár
Používali lunisolárny kalendár a dni sa počítali v šesťdesiatdenných cykloch. K vypracovaniu kalendára bolo treba poznať spoločné násobky periód daných pohybmi Zeme a Mesiaca. 19 tropických rokov sa rovná skoro presne 235 lunáciam. Táto perióda bola v Číne známa pod označením čang. V Číne bol známy takisto 76-ročný cyklus, keď sa súčet štyroch takých periód rovná presne 27 759 dňom (pu). Zistili aj, že 27 čang sa rovná 47 periódam mesačných zatmení a boli známe aj spoločné násobky tejto periódy so šesťdesiatročnými cyklami.
Záznamy udalostí
Najstaršie záznamy o zatmení Slnka pochádzajú z 2. tisícročia pred Kr. Najstarší záznam o výbuchu supernovy je na kosti zo 14. storočia pred Kr. Záznam o supernove zo 4. júla 1054 nájdeme iba v čínskych a japonských kronikách. Číňania ju dokonca veľmi presne do svojich hviezdnych máp aj zakreslili. Pozorovali aj kométy a zaznamenali 149 meteorických dažďov. Najstaršie katalógy a mapy pochádzajú z 3. storočia. Precesiu objavili čínski astronómovia v 4. storočí a dávno pred Európanmi poznali aj slnečné škvrny. I Siň (683-727) uskutočnil rozsiahle pozorovania polôh hviezd pomocou bronzovej armilárnej sféry a na ich základe vyslovil názor o vlastnom pohybe hviezd. Začiatkom 14. storočia zostavil čínsky astronóm a matematik Kuo Šou-Ting (1231-1316) kalendár s dĺžkou roka 365,242 5 dňa (Šouši Li), zavedený v Číne roku 1281, kvalitatívne na úrovni Gregoriánskeho kalendára. Taktiež zorganizoval rozsiahlu sieť astronomických observatórií.
Kozmológia
Číňanov ovplyvňovali spomedzi viacerých najmä tri kozmologické teórie. Pokrokovou bola teória Süan Jie, podľa ktorej nebeské telesá zotrvávajú v pokoji, alebo sa voľne pohybujú, nadnášané dychom čchi, v priestore, ktorý je prázdny a nekonečný.
Tôtes (kantón)
Tôtes je francúzsky kantón v obvode Dieppe v departemente Seine-Maritime v regióne hornej Normandii. Skladá sa z 22 obcí.
Vila Jaroň
náhľad|Uhrová ulica v Bratislave 4 dnes
Vila Jaroň je vila na Uhrovej ulici 4 v Bratislave.
V dvadsiatych a tridsiatych rokoch 20. storočia sa vo väčších mestách na Slovensku objavuje aj výstavba funkcionalistických víl. Tú sem priniesla najmä vrstva českých štátnych úradníkov, ktorá sa na Slovensku usídlila na začiatku Československej republiky. Dnes sú takéto vily výborným obrazom myslenia, o vzoroch, ktoré ich formovali a o pohnútkach stavebníkov, čo si ich objednávali. Vnútri týchto kedysi luxusných stavieb sa skrýval obrat, ktorým prešla vtedajšia architektúra.
Medzi tieto vily je možné zaradiť aj samotnú Vilu Jaroň. Je označovaná ako jedna z najexpresívnejších moderných víl Slovenska. Bola postavená podľa projektu Aloisa Balána (18911960) a Jiřího Grossmana (18921957), pričom tu bol uplatnený najmä racionalizmus druhého architekta z dvojice. Investorom tohto projektu bol riaditeľ vydavateľstva Slovenská grafia, inžinier Karol Jaroň. Dokončili ju v roku 1930 a nachádza sa na Uhrovej ulici 4 v Bratislave.
Táto vila má nezameniteľný tvar strmej pultovej strechy. Postavili ju na južnom svahu v záhradnej časti mesta, ktorá v tom čase ešte nemala definovanú budúcu podobu. Architekti si uvedomovali význam novostavby v novom prostredí a dom navrhli s očakávaím, že sa stane koncepčnou predlohou ďalšej výstavby.
Spodná časť vily je odľahčená piliermi. Dva navzájom posunuté hranoly, ktoré tvoria objem vily, boli zo severnej strany strmo zrezané a tvorili tak osobitú prevýšenú figúru. Priestorové usporiadanie obytných miestností je limitované týmto zrezaním. Fasády sú význačné aj svojimi strohými oknami priemyselného vzhľadu.
V rámci členitého pôdorysu rozvrhli racionálnu pragmatickú dispozíciu s miestnosťami rozloženými v závislosti od svetových strán. Každé z troch obytných podlaží má kontakt s okolitou prírodou. Na prízemí je zimná záhrada, na horných poschodiach terasy. Kontrastom k otvorenosti stavby smerom na juh a východ bola mohutná šikmá plocha spomínanej pultovej strechy, ktorá tvorila ochranný štít pred studeným vetrom a dažďom zo severu.
Čo sa týka predstavy o bývaní vo vile, nachádzame tu spojenie troch hlavných priestorov domu. V tomto prípade ide o obývaciu časť, jedáleň a verandu. Na poschodí je pracovňa a spálňa s veľkou terasou. Na najvyššom podlaží sa nachádza hosťovská izba.
Vila predstavovala v slovenskom prostredí ojedinelý príklad expresívnej funkcionalistickej estetiky. Dnes vila nie je zachovaná v podobe so svojou zrezanou severnou stranou. Podľa fotiek je možné, že došlo ku kompletnému zbúraniu ako hovorí aj táto publikácia Ústavu pamäti národa.
Thailand Science Park
Thailand Science Park (v thajčine อุทยานวิทยาศาสตร์ประเทศไทย ) je thajský vedecký park, ktorý sa nachádza v meste Tha Khlong.
História
Thailand Science Park je popredné centrum vedy, technológie a inovácie v krajine. Bol založený v roku 2002, je riadený technologickým riadiacim centrom TMC Národnej vedeckej a technologickej agentúry pre rozvoj pod dohľadom Ministerstva pre vedu a technológie. Jeho aktivity sú najmä v oblasti biotechnológie, informačných technológií, technológie materiálov a kovov a nanotechnológie. Technológie poskytujú silnú podporu pre podniky v oblasti poľnohospodárstva a potravinárstva, zdravotníctva a medicíny, energetiky a životného prostredia. Prvá fáza rozvoja parku bola dokončená v roku 2002. Vzťahuje sa na 140 000 metrov štvorcových. Ďalšie fázy rozvoja parku, s rozlohou 127 000 m² pre účely súkromných spoločností sa dokončujú.
Poloha
Vedecký park sa nachádza v meste Tha Khlong, v okrese Klong Luang, v provincii Pathum Thani, v blízkosti mesta Rangsit, severne od Bangkoku, asi 20 km od letiska Don Muang. Park sa nachádza v blízkosti troch popredných univerzít Thajska: Asian Institute of Technology; Thammasat University; Sirindhorn International Institute of Technology.
Charakteristika
V parku je viac ako 60 podnikov, 5 výskumných ústavov, 3 univerzity a jedna lekárska fakulta. Svoje sídlo tu má Národná agentúra vedy a techniky (Thajsko) NSTDA s 2 700 zamestnancami, TMC a národné výskumné centrá: Národné centrum elektroniky a výpočtovej techniky (NECTEC); Národné centrum pre genetické inžinierstvo a biotechnológie (BIOTEC); Národné centrum kovov a materiálov (MteCO); Národné centrum nanotechnológie (NANOTEC).
Vedecký park poskytuje a podporuje:
Longraye
Longraye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
USS Saratoga (CV-60)
Operačná história
Stavba lode bola začatá 16. decembra 1952 v New York Naval Shipyard v New Yorku, na vodu bola spustená v októbri 1955. Do služby vstúpila 14. apríla 1956 pod vedením kapitána R. J. Stroha. Nasledujúce mesiace boli prevádzané testy. Na prvú plavbu (angl. shakedown cruise) vyplávala 18. augusta 1956. Následne, 19. decembra strávila opäť krátke obdobie v New York Naval Shipyard, kde boli prevedené drobné opravy. Začiatok roku 1957 strávila USS Saratoga v Karibiku.
Tretieho septembra 1957 vyplávala USS Saratoga na svoju prvú zámorskú plavbu počas, ktorej sa zúčastnila spoločného cvičenia Severoatlantickej aliancie s názvom Operation Strikeback.
Prvého februára 1958 následne vyplávala USS Saratoga na svoju prvú dlhodobú plavbu v Stredozemnom mori, počas ktorej sa zúčastnila akcie na Lybanonskom pobreží. V máji 1960 kolidovala s nemeckou nákladnou loďou Bernd Leonhartd pri pobreží Virgínie.
Počas nasadenia s Šiestou flotilou, v januári 1961, vypukol v strojovni požiar, ktorého následkom zomrelo sedem námorníkov. Plánovaná plavba v Stredozmenom mori nebola napriek zníženej rýchlosti v dôsledku požiaru prerušená. USS Saratoga sa následne vrátila do Spojených štátov amerických podľa plánu a až následne podstúpila nevyhnutné opravy.
V roku 1964, počas šiestej plavby v Stredozemnom mori, došlo k leteckej nehode na palube lietadlovej lode, ktorá si vyžiadala prerušenie plavby a návrat domov pre nevyhnutné opravy.
Prvú výraznú modernizáciu trvajúcu 11 mesiacov podstúpila USS Saratoga druhého januára 1968 vo Philadelphii. Následne, 31. januára 1969, vyplávala USS Saratoga z Philadelphie do zátoky Guantanamo na Kube, kde posádka absolvovala precivičenie.
Jedenásteho apríla 1972 vyplávala USS Saratoga z domovského prístavu v Mayport e (Naval Station Mayport) na svoju prvú plavbu v západnom Pacifiku, kde sa zapojila do operácii počas vojny vo Vietname. V októbri 1972 vypukol požiar, ktorý zabail troch námorníkov, pričom spôsobil menšie škody. USS Saratoga následne pokračovala v plavbe až do 13. februára 1973, kedy sa opäť vrátila do domovskeho prístavu.
Začiatkom roku 1975 sa USS Saratoga zúčastnila operácie Locked Gate-75, ktorej cieľom bolo obmedziť vplyv komunistickej strany v Portugalsku. Až do marca 1980 absolvovala USS Saratoga niekoľko nasadení v Stredozemnom mori, počas ktorých participovala v operácii počas Lybanonskej krízy.
Po návrate do Spojených štátov amerických absolvovala USS Saratoga 28 mesačnú veľmi extenzívnu modernizáciu v rámci progrmamu s n8zvom Service Life Extension Program (SLEP), pričom bola prvou loďou podrobujúcou sa tomuto programu. Po rozsiahlom testovaní opustila USS Saratoga prístav vo Philadelphii druhého februára 1983, pričom od tohto momentu bola známa aj pod prezývkou "Super Sara".
25. augusta 1985 nastúpila USS Saratoga svoju osemnástu plavbu do Stredozemného mora, počas ktorej zohrala výraznú rolu v reakcii na únos talianskej luxusnej lode Achille Lauro prevedenej 10. októbra ozbrojeným komandom Palestinskeho oslobodzovacieho frontu.
Sedemnásteho novembra 1987, podstúpila USS Saratoga ďalšiu nákladnú modernizáciu. V devedesiatych rokoch sa zúčastnila Operácie Púštna búrka, počas ktorej operovala hlavne v Červenom mori. Z aktívnej služby bola vyadená 30. septembra 1994, následne bola zakonzervoavaná pre prípadnú reaktiváciu. Počas tejto doby boli vyvíjané snahy o jej muzeálne využitie, ktoré ale boli neúspešné. Námorníctvo následne v roku 2010 rozhodlo o jej zošrotování.
Zdroje
Barbara Stahura, USS Saratoga, CV-3 & CVA/CV-60, Turner (1996), ISBN 1563112973, ISBN 978-1563112973
Meteorický roj
náhľad|vpravo|Meteorický roj náhľad|vpravo|[[Leonidy pri pohľade z vesmíru]]
Meteorický roj je zvýšený výskyt meteorov pohybujúcich sa priestorom po rovnobežných dráhach. Veľmi hustý meteorický roj (keď možno voľným okom pozorovať tisíce - až stotisíc - meteorov za hodinu) sa volá meteorický dážď.
Od najstarších časov si ľudstvo všímalo príval meteorov, ktoré zdanlivo prúdili z jedného konkrétneho bodu oblohy v určitom čase roka. Tieto prívaly, teraz nazývané meteorické roje, sú produktmi malých kozmických úlomkov vnikajúcich do atmosféry vo veľmi vysokých rýchlostiach. Bežne, keď sa hovorí o meteorických rojoch tak sa myslia tie, ktoré sú pozorovateľné zo Zeme, vo všeobecnosti sú ale možné na každom telese s dostatočne hustou atmosférou. Zakaždým, keď kométa preletí popri Slnku, uvoľní z povrchu pôsobením slnečného vetra veľké množstvo malých čiastočiek, ktoré sa časom rozplynú okolo celej obežnej dráhy kométy, vytvoria „prúd“ meteoroidov. V prípade, že sa obežné dráhy týchto častíc a Zeme prekrížia v nejakom bode, Zem prejde týmto prúdom. Trvá to niekoľko dní až týždňov, každý rok v tom istom čase, čo spôsobuje meteorický roj. Veľmi hustý roj sa označuje meteorický dážď, vtedy je možné vidieť voľným okom až niekoľko stoviek až tisíc meteorov za hodinu. Niektoré roje nie sú viditeľné v noci ale počas dňa, označujú sa denné roje. Tie sa dajú pozorovať jedine metódami rádiovej astronómie.
Pretože čiastočky meteorického roja sa všetky pohybujú v paralelných dráhach a tou istou rýchlosťou, pre pozorovateľa pod nimi vyzerajú, že sa šíria z jedného bodu na oblohe tzv. radiantu. Tento jeden vyžarujúci bod je spôsobený efektom perspektívy, podobný železničným koľajam zbiehajúcim sa v jednom bode strácajúcom sa za horizontom, ak sa človek pozerá z miesta uprostred koľají. Meteorický roj nesie meno podľa súhvezdia, v ktorom leží jeho radiant, tak napr. Leonidy majú radiant v súhvezdí Leva, Orionidy v súhvezdí Orión a podobne. Výnimkou je len roj Kvadrantidy, ktorého radiant je v súhvezdí Pastier. Tento roj bol totiž pomenovaný v čase, keď existovalo súhvezdie Quadrans Muralis.
Externé odkazy
Pozn.: všetko v angličtine
William Graham Sumner
William Graham Sumner (* 30. október 1840 Paterson, New Jersey - † 12. apríl 1910 New Haven, Connecticut) bol americký sociológ a pedagóg, jeden z prvých zástancov sociológie v Spojených štátoch a bol obzvlášť pozoruhodný pre jeho evolučnú obhajobu Herberta Spencersa v akademických a verejných kruhoch.
Život
Narodil sa v Patersone. Jeho rodičia bol anglického pôvodu a mal skromné sociálne zázemie. Rodina sa presťahovala do Connecticutu, kde Sumner chodil do verejných škôl Yale a College. Po maturite študoval staroveké jazyky a históriu na Göttingene (1864) a teológiu a filozofiu v Oxforde (1866). V nasledujúcom roku bol menovaný lektorom na Yale a potom bol vysvätený v protestantskej biskupskej cirkvi. V roku 1869 odišiel z Yale, aby sa stal rektorom v New Yorku a Morristowne. V roku 1872 sa stal prvým profesorom politickej a sociálnej vedy na Yale – na tejto pozícií pôsobil dlhé obdobie.
Vo svojich prednáškach a spisoch, sa stal jedným z vedúcich zástancov laissez-faire ekonómie a sociálneho darwinizmu, proti všetkým vládnym snahám reguloval podnikanie alebo na boj proti sociálnej nerovnosti.
Sumner priniesol silný konzervativizmus do mnohých diskusií, hoci on bol jeden z najranejších obhajcov akademickej slobody. Bol neúnavný zástanca laissez-faire (ktorý definoval ako "Staraj sa o seba") a ostrý kritik imperializmu USA.
Patrik Ščibran
Klubový hokej
Je známy z niekoľkoročného pôsobenia v Poprade. V sezóne 2004/05 hrával v nemeckom klube HC Rostock, pred ďalším ročníkom sa vrátil do slovenskej najvyššej súťaže a podpísal zmluvu s tímom HKm Zvolen, sezónu však ukončil v poľskom klube Cracovia Krakov. Ďalší ročník začal znovu vo Zvolene, 31. januára 2007 bol poslaný na hosťovanie do prvoligovej Banskej Bystrice.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 3 zápasy, neskóroval.
Nízke Taury
Nízke Taury (🇩🇪) sú pohorie vo Východných Alpách v Rakúsku. Rozsiahly horský celok sa nachádza v centrálnej časti krajiny a jej južnú hranicu tvorí rieka Mura, severnú rieka Enns. Hranicu s Vysokými Taurami na východe tvorí údolie riečky Grossarl Bach a západnú údolie Liesingtal medzi mestami Trieben a Leoben.
Hrebeň Nízkych Taur je charakteristickým vysokohorským terénom, kde sa striedajú trávnaté vrcholy s vysokými žulovými štítmi, čím pripomínajú Západné Tatry.
Delenie
Oblasť Nízkych Taur sa delí na niekoľko horských celkov, ktoré sa od seba mnohokrát veľmi líšia.
Seckauer Tauern
Seckauer Tauern sú prvým pohorím na východe Nízkych Taur. Tvoria jednoliaty kľukatý hrebeň, prebiehajúci v smere východ - severozápad, medzi údolím Liesingtal a cestným sedlom Hohentauern (vedie ním cesta medzi Triebenom a Judenburgom). Najvyšší vrchol masívu leží približne v strede hrebeňa - Geierhaupt (2417 m) (na niektorých mapách má rovnakú výšku tiež vrchol Hochreichart). K juhu vybiehajú početné rázsochy, v ktorých leží niekoľko ďalších vysokých vrcholov (napr. Pletzen). Seckauské Taury sa prezentujú väčšinou ako trávnaté hory, aj keď ani tu nechýba veľa skalnatých vrcholov. Oproti iným skupinám Nízkych Taur je pohorie chudobné na jazerá.
Rottenmanner Tauern a Wölzer Tauern
Rottenmanner Tauern a Wölzer Tauern nadväzujú na predchádzajúcu skupinu na západe za sedlom Hohentauern. Viac ako 30 km dlhý hrebeň končí na juhozápade v cestnom sedle Sölkpass. K tomuto pohoriu sa vzťahuje podobná charakteristika, ako k predchádzajúcemu masívu. Z vysokého hrebeňa vybieha predovšetkým k juhu niekoľko dlhších rázsoch a s výnimkou sedla Glattjoch (1988 m) nikde neklesá pod Na ploche skoro 1250 km² sa vypína mnoho skalnatých vrcholov, najvyššími sú Rettelkirchspitze (2475 m) a Greim (2472 m).
Schladminger Tauern
Schladminger Tauern pokračujú za sedlom Sölkpass a sú jednoznačne najnavštevovanejším a najvyšším nízkotaurským masívom. V ich, viac ako 50 km dlhom, predovšetkým skalnatom hrebeni, nájdeme vysoké štíty, množstvo tyrkysových jazier, vodopádov i tiesňav. Pohorie je veľmi dobre komunikačne prístupné cestou a železničnou traťou v údolí rieky Enns (v ktorom sa nachádza mesto Schladming), do samotných hôr potom zabieha niekoľko lokálnych komunikácií. Najvyšším vrcholom je Hochgolling (2863 m), ktorý svojou výškou dominuje okoliu i celým Nízkym Taurám.
Radstädter Tauern
Radstädter Tauern sú posledným celkom a zároveň najzápadnejšou skupinou Nízkych Taur, rozkladajúcim sa medzi cestným sedlom Obertauern a údolím riečky Grossarl Bach na západe. Táto časť hôr už svojím trochu drsnejším charakterom tvorí akýsi prirodzený prechod k susednému, oveľa vyššiemu celku Vysoké Taury. Najvyšším vrcholom je Weiseck (2711 m), ležiaci v južnej rázsoche na východe územia. Najpopulárnejším vrcholom je však oveľa horšie dostupný Mosermandl (2680 m) v hlavnom alpskom hrebeni.
Frontenas
Frontenas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Intermodálna preprava
Špeciálny prípad intermodálnej prepravy je kombinovaná preprava.
Hovorovo sa pojem „intermodálna doprava“ používa aj ako synonymum pre „multimodálna doprava“.
Sásová
Sásová (alebo tiež Sásová-Rudlová) je mestská časť a zároveň najväčšie sídlisko Banskej Bystrice.
Žije tu približne 38 000 obyvateľov. V osemdesiatych rokoch tu boli vybudované panelové domy kvôli narastajúcemu dopytu po nových bytoch v tejto lokalite. Pôvodne sa sem nasťahovali najmä ľudia, ktorí prichádzali do Banskej Bystrice za prácou. Rozprestiera sa na pomerne malom území.
Podľa údajov z roku 2008 mala mestská časť 18 082 obyvateľov.
Polohopis
Sásová sa nachádza na Strednom Slovensku, približne 7 kilometrov severovýchodne od centra Banskej Bystrice. Zo severu ho obklopuje vrch Panský diel, na ktorom sa nachádza rekreačné stredisko Šachtičky.
Dejiny
Toto sídlisko tvorí rovnako aj časť Rudlová (vznikla v 2. polovici 14. storočia odčlenením od Sásovej majetkovou deľbou v prospech richtára Rudelina; spomína sa v roku 1390). Tu sa nachádzajú prevažne rodinné domy, a teda je to tichšia časť Sásovej.
V roku 1966 sa stala mestskou časťou Banskej Bystrice. náhľad|Evanjelická zvonica v Sásovej
Samospráva
Sásová tvorí spolu so Rudlovou volebný obvod č. 3, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 9 poslancov.
Čistý rozum
Čistý rozum je rozum, ktorý je nezávislý od zmyslovosti; nie je inštrumentalizovaný empiricky motiváciou príjemného a nepríjemného; je to transcedendentalita a je sám osebe praktický.
Čistý rozum podľa Kanta
Čistý rozum je schopnosť poznávania, ktorá je 'očistená' od akéhokoľvek zmyslového obsahu a nezávislá od skúsenosti, t. j. ktorá v nás spočíva a priori. Všetky funkcie čistého rozumu sú transcendentálne, čiže predskúsenostné, apriórne, nevychádzajúce za hranice skúsenosti. Čistý rozum je súbor všetkých tých transcendentálnych princípov, vďaka ktorým sme vôbec uschopnení k poznatkom.
Sásová
Zaujímavosti
Obec Sásová sa spomína aj v jednom prísloví: Vás je ako Sásovänov (čo znamená, že je tam celý húf ľudí). V takejto podobe sa najznámejšie sásovské príslovie používalo v 20. storočí nielen po celom Slovensku, ale aj v preplnených pražských električkách. V praxi toto príslovie znamenalo, že Sásovania na spoločenské, kultúrne a športové podujatia v obci a v okolí od nepamäti chodili kolektívne.
Čistý rozum
Čistý rozum podľa Kanta
Idey, ku ktorým dospieva čistý rozum, platia výlučne ako len regulatívne idey, t. j. idey, ktoré riadia proces poznania, ktorým však v skutočnosti nič nezodpovedá.
Sásová
Občianska vybavenosť
Služby v Sásovej sú na pomerne dobrej úrovni. Nachádzajú sa tu dva väčšie supermarkety, jedno obchodné centrum, a tiež desiatky ďalších obchodov. Nezaostávajú ani rôzne reštauračné či pohostinské zariadenia. Ďalej je tu čerpacia stanica Oktan, pošta, viacero kvetinárstiev, kaderníctiev, stávkových kancelárii, herní a rôznych iných služieb. V poliklinike na Rudohorskej ulici nájdete ordinácie rôznych doktorov, od praktických až po stomatológa. K dispozícii sú aj viaceré lekárne. Sásová má aj domov dôchodcov v pokojnom prostredí blízko parku.
Čistý rozum
Čistý rozum podľa Kanta
Výskumom týchto transcendentálnych funkcií schopnosti poznávania je kritika čistého rozumu.
Sásová
Školstvo
V Sásovej sa momentálne nachádza päť základných a jedna stredná škola, a tiež fakulta Univerzity Mateja Bela. V roku 2008 sa uvažovalo o zrušení dvoch až troch základných škôl, návrh bol však nakoniec odročený na obdobie po voľbách do mestského zastupiteľstva. Nakoniec boli zrušené školy: Magurská, Tatranská. Časť Magurskej školy si do prenájmu zobrala súkromná spoločnosť a založila tam súkromnú školu Fantázia (teraz dve ruky) a škôlku.
Druhanov
Druhanov je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 164 obyvateľov, z toho 80 mužov a 84 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,3 roka (muži 36,5 roka, ženy 38,1 roka).
Tmb radio
TMB rádio je prvé založené tanečné rádio na Slovensku. Počiatky sa datujú od roku cca 1994 kde názov ako taký ešte nemal podobu TMB rádio. Rádio prešlo mnohými zmenami ,od FM terestreálneho vysielania neskôr prešlo na internetového poslucháča. Napriek veľkej komerčnej obľube radia ,zakladateľ a riaditeľ v jednej osobe ( DJ Turbo ) prerušil po rokoch a mnohých opletačkách so zákonom tikajúcej sa problematiky radia a jeho šírenia. DJ Turbo sa naďalej venuje technickej sfére, tvorbe hudby a je zároveň úspešným producentom kultúrno spoločenských aktivít na Slovensku. Návrat úspešného radia TMB nevylučuje no ani nepotvrdzuje.
Bois-Guillaume (kantón)
Bois-Guillaume je francúzsky kantón v obvode Rouen v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa z obcí Bois-Guillaume a Isneauville.
Druhý carihradský koncil
náhľad|225x225bod|Druhý carihradský koncil ([[Vasilij Ivanovič Surikov, 1876) ]]
Druhý carihradský koncil alebo druhý konštantínopolský koncil bol piatym ekumenickým koncilom v dejinách cirkvi. Konal sa v dňoch 5. mája až 2. júna roku 553 v Konštantínopole (dnes Istanbul, Turecko).
Zvolal ho byzantský cisár Justinián I. a predsedal mu konštantínopolský patriarcha Eutychios.
Cieľom tohto koncilu bolo vyriešiť ďalšie teologické spory (pozri tzv. Spor o Tri kapitoly), ktoré vyvstali v reakcii na rozhodnutia Chalcedónskeho koncilu (451). V podstate v nich išlo stále o problematiku vzťahu božskej a ľudskej prirodzenosti v Ježišovi Kristovi (pozri aj monofyzitizmus a nestorianizmus).
Koncilu sa osobne zúčastnili alexandrijský patriarcha Apollinarios a antiochijský patriarcha Domnus III., väčšina z cca 150 – 160 prítomných biskupov však pochádzala z kresťanského Východu, Západ reprezentovalo len 16 biskupov. Jeruzalemský patriarcha Eustochios sa nechal zastupovať svojimi legátmi. Rímsky pápež Vigílius na koncile nebol prítomný.
Dejiny
náhľad|225x225bod|Cisár Justinián I. (detail mozaiky; Basilica di San Vitale, [[Ravenna, Taliansko) ]] Historický kontext koncilu a následne i samotný priebeh koncilu najvýraznejšie poznačila osoba byzantského cisára Justiniána I. Po tom, čo v zahraničnej politike dosiahol mnohé veľké vojenské úspechy, považoval za potrebné upevniť (či znovuobnoviť) jednotu vlastnej ríše. Súčasne bol presvedčený, že pod jeho vladárske právomoci spadá cirkev aj samotná teológia. Z cirkevnopolitického hľadiska mu totiž najviac záležalo na zmierení medzi prívržencami monofyzitizmu a zástancami záverov Chalcedónskeho koncilu (451).
Je potrebné zmieniť, že monofyzitizmu boli naklonené aj viaceré kláštory, ktoré zároveň otvorene podporovali Origenovu teologickú školu.
Biskup Theodor Askidas, pôvodne prívrženec Origena, predložil cisárovi návrh určitého ústretového kroku voči monofyzitom, ktorý, ako dúfali, by mal odstrániť ich nedôveru k záverom Chalcedónskeho koncilu. Justinián svojím ediktom z roku 543 tak opäť zavrhol učenie významných teológov Antiochijskej školy (Theodor z Mopsuestie, Teodoret z Kýru, Ibas z Edessy), pretože údajne hlása nestorianizmus.
Teodoret a Ibas boli odsúdení už v roku 449 počas synody v Efeze, ktorá vošla do dejín pod názvom latrocinium Ephesinum. Chalcedónsky koncil v roku 451 ich však napokon rehabilitoval. Tento Justiniánov krok tak na Západe vyvolal vlnu nevôle, pretože bol považovaný za priamy útok na autoritu uznávaného Chalcedónskeho ekumenického koncilu.
Cisár musel vyvinúť veľký tlak, aby Rím uznal jeho náboženskú politiku. Vtedajší pápež Vigílius bol v roku 546 eskortovaný do Konštantínopolu. Spočiatku sa dokázal vzoprieť cisárovej vôli no napokon ustúpil a v roku 548 schválil odsúdenie teologickej náuky spomínaných autorov. To vyvolalo na Západe a v severnej Afrike ďalšie obrovské pobúrenie, ktoré ho nakoniec donútilo toto rozhodnutie stiahnuť.
Justinián preto zvolal v roku 553 do Konštantínopolu (Carihradu) koncil. Hoci na ňom osobne prítomný nebol, prostredníctvom iných aktívne zasahoval do diskusií. A tak tento Druhý carihradský koncil potvrdil Justiniánovo rozhodnutie o zavrhnutí náuky spomínaných teológov, celá táto kontroverzia vošla dejín pod názvom Spor o Tri kapitoly. Koncil odsúdil aj Origenovu teologickú náuku o preexistencii duše a apokatastáze (konečnom uzmierení sa milosrdného Boha s celým stvorením, vrátane hriešnikov, ktorí neprejavili nijakú ľútosť, a neveriacich). Na nátlak samotného cisára bola dokonca na pápeža Vigília, ktorý sa vzoprel týmto záverom koncilu, uvalená exkomunikácia. Nakoniec pápež znovu ustúpil. Východisko z týchto neustávajúcich sporov našiel v tom, že dvoma vyhláseniami v rokoch 553 a 554 de facto schválil závery tohto koncilu. Následne mu bolo umožnené vrátiť sa späť do Ríma, zomrel však počas cesty, v meste Syrakúzy na Sicílii, dňa 7. júna 555.
V Itálii napokon trvalo takmer 140 rokov, než všetci biskupi uznali závery Druhého carihradského koncilu z roku 553. Severoafrická, milánska a aquileiská cirkevná provincia sa na istý čas dokonca oddelili od Ríma.
V nedávnej dobe sa objavil názor, že Druhý carihradský koncil údajne odsúdil učenie o reinkarnácii a následne nariadil odstrániť z Biblie príslušné pasáže. Na základe dostupných prameňov je však možné konštatovať, že v oficiálnych aktoch koncilu sa nenachádza nijaká zmienka o takomto rozhodnutí. Rukopisy Nového zákona, ktoré dokázateľne pochádzajú z obdobia spred tohto koncilu, tiež neobsahujú nijakú zmienku o reinkarnácii. To isté platí aj o Starom zákone.
Originálne grécke akty koncilu sa považujú za stratené. Zachoval sa však ich latinský preklad.
Náuka
Napriek takémuto ústretovému kroku voči monofyzitom nemôžeme hovoriť o Druhom carihradskom koncile ako o úspešnom. Monofyzitov napokon aj tak nepresvedčil, aby akceptovali Chalcedónsky koncil, a naďalej ho teda tvrdohlavo odmietali. V nasledujúcich rokoch zažili aj kruté prenasledovanie zo strany ortodoxných kresťanov.
Joshua Eagle
Joshua Eagle (* 10. máj 1973, Toowoomba, Austrália) je bývalý austrálsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 5 turnajov ATP vo štvorhre.
Župa (Uhorsko po roku 1849)
thumb|Mapa historických žúp [[uhorsko|Uhorska po roku 1882]]
Župa ( vármegye, comitatus,  Gespanschaft/Komitat) je v modernej slovenskej historiografii slovenský názov územnosprávnych (administratívno-územných) jednotiek štátnej správy v Uhorsku v rokoch 1849 – 1918.
Išlo o štátne jednotky, ktoré nahradili dovtedajšie šľachtické stolice. Územne však na ne nadviazali. V tej dobe sa tieto jednotky po slovensky spravidla naďalej označovali ako stolice. Starý slovanský výraz župa bol „znovuobjavený“ v 19. storočí. Spojenie maďarského názvu „(vár)megye“ [komitát/stolica/župa] so starým slovanským „župa“ vyplýva najmä z maďarského slova „ispán“ označujúceho župana.
Vidiecke župy
V prvej zátvorke je názov v maďarčine, v druhej zátvorke sú uvedené hlavné mestá okolo roku 1910 a potom skratky krajín, v ktorých sa územie dnes nachádza:
Uhorsko bolo rozdelené na týchto 71 žúp, ktoré sa tradične formálne zoskupovali do „obvodov“ či „dištriktov“:
Vlastné Uhorsko
(a) „Obvod“ na ľavom brehu Dunaja:
(b) „Obvod“ na pravom brehu Dunaja:
(c) „Obvod“ medzi Dunajom a Tisou:
(d) „Obvod“ na pravom brehu Tisy:
(e) „Obvod“ na ľavom brehu Tisy:
(f) „Obvod“ medzi riekami Tisa a Mures:
(g) Sedmohradsko (všetky župy sú v dnešnom Rumunsku):
Chorvátsko-Slavónsko
Všetky uvedené župy, okrem väčšiny Sriemskej župy, sú v dnešnom Chorvátsku:
Municipiálne mestá
Nasledovné mestá boli municipiálne mestá:
Vlastné Uhorsko
Vo vlastnom Uhorsku bolo od roku 1886 24 (od roku 1907 25) municipiálnych miest:
Rijeka
Mesto Rijeka (Fiume) tvorilo osobitný celok. Hádali sa oň vlastné Uhorsko a Chorvátsko-Slavónsko, a preto niekoľkokrát zmenilo vlastníka.
Prvé provizórium (1849 – 1850)
Po porážke maďarskej revolúcie 1848-1849 Rakúšania spolu so zavádzaním tzv. Bachovho absolutizmu zmenili aj administratívny systém v Uhorsku. Okrem iného zaviedli 5 vojenských dištriktov (na dnešnom Slovensku: Bratislava, Košice, na ostatnom území: Šopron, Pešť-Budín a Veľký Varadín). Viedli ich generáli menovaní cisárom. Delili sa na civilné dištrikty (vždy asi štyri), ktoré sa zas delili na župy v hraniciach bývalých stolíc. Úradným jazykom bola nemčina (až do roku 1860/1867).
Druhé, tzv. Geringerovo, provizórium (13. 9. 1850 – 18. 1. 1853)
Hore spomenutých 5 dištriktov bolo premenených na civilné dištrikty, ktoré sa delili na župy a tie na (slúžnovské) okresy. Územie niektorých žúp sa zmenilo a niektoré župy boli novo vytvorené. Dištrikty viedli hlavní dištriktní župani, župy prednostovia a slúžnovské okresy slúžni (=šľachtickí sudcovia).
Tzv. definitívum (19. 1 .1853 – 20. 10. 1860)
Došlo len k malým zmenám. Dištrikty boli formálne premenené na administratívne územia miestodržiteľského oddelenia (od 1.7.1860 administratívne územia expozitúry miestodržiteľstva). Aj tieto sa delili na župy. Na čele žúp stáli komisári menovaní centralistickou rakúskou (viedenskou) vládou. Kompetencie žúp sa obmedzili len na oblasť politickej a daňovej správy. Súdna právomoc bola odovzdaná osobitným úradom.
Prechodné obdobie (1860 – 1867)
Októbrovým diplomom v roku 1860 sa rakúsky cisár zriekol absolutizmu, nastalo tzv. obdobie provizória a postupný návrat k predchádzajúcim stoliciam. Bolo teda postupne obnovované územnosprávne členenie spred roka 1849 (čiže stolice), a to tak v územnom zmysle, ako aj v oblasti funkcií. Samosprávne orgány žúp na úrovni predrevolučných stolíc boli však obnovené až po rakúsko-uhorskom vyrovnaní roku 1867.
Modernizované staré stolice (1867 – 1918/1923)
Od roku 1867 územne aj naďalej viac-menej existovali staré samosprávne stolice (opätovné rozdelenie Oravsko-turčianskej župy a spojenie Dolnonitrianskej a Hornonitrianskej župy), no niektoré zmeny v priebehu hraníc zostali zachované a funkcia starých stolíc ako útvarov šľachty bola značne obmedzená. Predovšetkým ich už neviedli len šlachtici. Hlavným útvarom župy bol municipálny výbor pozostávajúci z 50% virilistov (osôb platiacich najvyššie priame dane) a z 50% iných, volených osôb spĺňajúcich predpísaný cenzus plus členov ex-offo (zástupca župana, hlavný notár a iní). Na čele župy bol hlavný župan, ktorý bol vládnym úradníkom podriadeným Ministerstvu vnútra Uhorska. Zástupca župana bol takisto veľmi dôležitou funkciou.
Uhorsko pozostávalo zo žúp a tie zo slúžnovských okresov (zjednodušene nazývaných okresy aj v oficiálnych dokumentoch)
V roku 1867 bolo v Uhorsku vytvorených 64 žúp (71 vrátane Chorvátska-Slavónska). Tento počet (71) sa až do roku 1918 nezmenil, iba župa Turňa bola zrušená v roku 1882. Počet slúžnovských okresov do roku 1910 stále rástol. Okolo roku 1891 jestvovalo 409 slúžnovských okresov. Na území súčasného Slovenska bolo po roku 1882 7 celých žúp (Liptovská, Nitrianska, Šarišská, Tekovská, Trenčianska, Turčianska, Zvolenská), väčšia časť 11 žúp (Abovsko-turnianska, Bratislavská, Gemersko-malohontská, Hontianska, Komárňanská, Novohradská, Oravská, Ostrihomská, Spišská, Užská a Zemplínska) a iba niekoľko obcí z dvoch žúp (Rábska a Mošonská). V roku 1918 navyše na Slovensku existovali 4 municipálne mestá.
V roku 1868 bolo Sedmohradsko definitívne pričlenené k vlastnému Uhorsku a mesto Rijeka získalo autonómiu. V roku 1873 bola časť Vojenskej hranice pričlenená k vlastnému Uhorsku a časť k Chorvátsku-Slavónsku. Väčšie reorganizácie (vrátane zmien hraníc žúp) sa vykonali v roku 1876 a menšie zmeny hraníc v rokoch 1877, 1882 a 1884.
Nástupnícke krajiny
V Rumunsku a Maďarsku župné zriadenia pretrvalo až do súčasnosti (i keď hranice žúp boli po rozpade Uhorska zmenené). V Chorvátsku (ešte ako súčasť štátu južných Slovanov) bolo zrušené v roku 1921, prechodne obnovené cez druhú svetovú vojnu (samostatné Chorvátsko) a potom definitívne od roku 1992. Na Slovensku (ešte ako súčasti Česko-Slovenska) bolo župné zriadenie zrušené v r. 1928 a prechodne obnovené cez druhú svetovú vojnu (samostatné Slovensko).
Sivá Brada
thumb|vľavo|Prameň na Sivej Brade Sivá Brada je travertínová kopa nachádzajúca sa neďaleko Spišského Podhradia. Na vrchole vyviera minerálny prameň vytvárajúci malé jazierko, ďalšie minerálne pramene vyvierajú v okolí. V súčasnosti je to národná prírodná rezervácia.
Kopa sa nachádza v Hornádskej kotline v nadloží sedimentov centrálnokarpatskej paleogénnej panvy. Ako ostatné travertínové kopy v okolí Spišského Podhradia je aj Sivá Brada dôsledkom existencie križovania zlomov vo východnom pokračovaní vikartovského chrbta a zlomami obmedzujúcimi pohorie Branisko. Pozdĺž zlomov dochádza k výstupu cirkulujúcich podzemných vôd bohatých na CO2 z podložných druhohorných vápencov v hlbších častiach panvy. Travertíny sú holocénneho až recentného veku. Súčasná aktívna kopa vznikla ako parazitická vyvieračka na úpätí staršej kopy pred niekoľkými desiatkami rokov.
Tvarová pamäť
Tvarová pamäť je vlastnosť materiálu spočívajúca v tom, že sa deformovaný predmet vrátí do pôvodného tvaru, ak sa zahreje aspoň na teplotu deformácie. Typická je pre niektoré termoplasty.
Storožnica
Storožnica, predtým Jovra, je dedina v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Užhorodskom rajóne. Žije tu 2 623 obyvateľov.
Poloha
Obec leží asi 5 kilometrov juhozápadne od Užhorodu neďaleko štátnej hranice so Slovenskom.
Dejiny
Za rakúsko-uhorskej monarchie bola obec súčasťou Užskej župy, v rokoch 1918 – 1938 zas patrila do teritória Česko-slovenskej republiky. V roku 1945 bola obec aj s celou Zakarpatskou Ukrajinou pripojená k Ukrajinskej SSR.
Širkovce
Širkovce sú obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Boos (kantón)
Boos je francúzsky kantón v obvode Rouen v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 15 obcí.
Ernst Friedrich Schumacher
Ernst Friedrich Schumacher (* 16. august 1911, Bonn, Nemecko - † 4. september 1977, Zug, Švajčiarsko) bol britský ekonóm, filozof a spisovateľ nemeckého pôvodu.
Tramont-Saint-André
Tramont-Saint-André je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Xfce
Xfce je desktopové prostredie pre X Window System pre Unixové a Unix-like systémy, ako je napr. GNU/Linux, BSD či Solaris. Jeho názov je pôvodne vytvorený zo skratky XForms Common Environment. Je postavený na grafickej knižnici GTK.
Ide o odľahčené grafické prostredie, ktoré sa snaží byť rýchle, stabilné a nenáročné. Neobsahuje zbytočne veľké množstvo aplikácii. Xfce obsahuje tieto základné súčasti:
História
Historia Xfce siaha do roku 1997, keď Olivier Fourdan vytvoril pomocou XForms jednoduchý panel pre FVWM. Vývoj panelu pokračoval a v roku 1998 ho Fourdan vydal spolu s XFWM (Xfce Window Manager). V tejto dobe si Xfce všimlo niekoľko užívateľov, avšak snaha zaradiť projekt pod distribúciu Red Hat sa minula účinku, kvôli obmedzeným licenčným podmienkam XForms. Prelom nastáva v roku 1999 s príchodom Xfce3.0, ktoré je pod licenciou GNU GPL a postavené na knižniciach GTK+. S verziami 4.x (od roku 2003) Xfce prešlo na knižnice GTK2. V súčasnej verzií 4.12 je veľa balíčkov založených na knižnici GTK3. Vo verzií 4.16 prešlo úplne na GTK3.
Distribúcie
S predvoleným Xfce sa môže stretnúť napríklad v distribúciách:
V súčasnosti už takmer každá distribúcia obsahuje Xfce vo svojich repozitároch.
Them
Them môže byť:
Rockstar London
Rockstar London bolo založené v roku 2005. Je to druhé najnovšie štúdio pripojené k Rockstar Games (údaj k 2010). Nedávno dokončili hru Manhunt 2 pre PlayStation 2. Rockstar London sa nachádza na Kings Road v meste Londýn.
V júni 2008 bola firma Rockstar London nominovaná na rozvoj priemyslu Excellence Awards 2008 v kategórii najlepšie nové UK / Európske Štúdio, spolu s Finblade, Konami Paríž, Oxygen Studios a Doublesix.
Zdroj
Rockstar Games
Recept
Recept môže byť:
Longues-sur-Mer
Longues-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Operácia Dynamo
Operácia Dynamo bola úspešná evakuácia britského expedičného zboru (BEF) a časti Spojencov z dunkerquského obkľúčenia, ktorá prebiehala od 27. mája do 4. júna 1940. Aj keď to bola pre spojencov zdrvujúca porážka, za daných okolností to bol ich veľký úspech.
Začiatok
Dňa 10. mája 1940 zahájili Nemci prekvapivú ofenzívu na západnom fronte, tzv. Fall Gelb (z nemeckého: Prípad Žltá). Cieľom tejto ofenzívy bolo vraziť medzi Spojencov klin, ktorý by ich rozdelil na 2 časti:
V severnom úseku bola predtým vedená klamná ofenzíva s cieľom nalákať hlavné spojenecké sily práve tam, čo sa Nemcom aj podarilo. Lebo po dobytí silnej pevnosti Eben-Emael nemeckými výsadkármi už stihli Nemci prevalcovať polovicu Belgicka. Do tohto dňa Briti úspešne odrážali všetky pokusy Nemcov o prielom a nečakaná paľba z boku bola pre nich šokom. Viscount Gort, veliteľ BEF, na rozdiel od jeho francúzskych spojencov nespanikáril a okamžite prijal obranné opatrenia. Prikázal vytvoriť obrannú líniu na juhu, t. j. na pravom krídle vojsk a nechránené úseky narýchlo obsadil inak nebojovými tylovými jednotkami. Nezabránil ale odrezaniu BEF (a časti Francúzov) od hlavných síl. No zhruba po týždni zistil, že situácia je taká zlá, že bude treba BEF evakuovať. O tom ale ani Churchil, ani francúzsky premiér Reynaud nechceli ani počuť. Dostal rozkaz, aby uskutočnil útok s cieľom prelomiť Nemcov a spojiť sa so spojeneckými hlavnými silami. Tento pokus sa začal 21. mája 1940 a vošiel do dejín ako tankový výpad pri Arrase. Briti postúpili v deväťhodinovom boji 16 km a stratili pri tom 46 tankov. Aj keď sa spočiatku 74 spojeneckým tankom podarilo Nemcov prekvapiť, tí ich v priebehu nasledujúcich dvoch dní s prehľadom zastavili.
Po zlyhaní tohoto pokusu už aj Churchill dospel k názoru, že evakuácia vojsk z oblasti bude najvhodnejším riešením kritickej situácie. Preto vydal rozkaz na evakuáciu a francúzska vláda premiéra Reynauda mu to schválila. Gort sa na toto rozhodnutie pripravil už dopredu - vytvoril 60 km dlhý a zhruba 10 km široký, sprava i zľava bránený koridor smerom zhruba na severovýchod, ktorým sa jeho vojská presúvali k evakuačnému bodu. Za ten zvolil prístav Dunkerque, ktorý bol vtedy známym a vychyteným letoviskom, no aj veľkým prístavom. Jedným z neistých faktov však stále bolo to, či dosiahnu Spojenecké vojská Dunkerque skôr ako ich protivníci. Tu, ako povedal Gort, pomôže už len zázrak. A ten aj nastal - Hitler vydal svoj známy Haltbefehl, čiže rozkaz všetkým nemeckým jednotkám postupujúcim na Dunkerque, aby zastavili. Niektoré pramene tento rozkaz odôvodňujú Hitlerovým prianím, aby likvidáciu Spojeneckých vojsk pri Dunkuerqe dovŕšila Luftwaffe. Tá však nedokázala vyvinúť dostatočné úsilie na ich likvidáciu. Vďaka tomuto stihol Gort krycí koridor predĺžiť až po Dunkerque. Keby sa tak nestalo, bolo by BEF obkľúčené ešte vo vnútrozemí, mimo dosahu britského námorníctva. Teraz ostávalo jeho vojakov už len nalodiť.
Problémy
Nalodenie vojakov ale nebolo také ľahké, ako si myslel. Hlavné problémy boli:
Lode
Problém s loďami dostal na starosť admirál Bertram Ramsay, ktorý celej operácii velil z Doveru, presnejšie z dynamovej miestnosti Doverského hradu, a preto aj dostala celá operácia názov operácia Dynamo. Vzhľadom na to, že ani flotila jej veličenstva nedisponovala v tom momente v oblasti dostatkom lodí, boli o pomoc požiadané všetky organizácie evidujúce lode. To chvíľu trvalo. Museli byť ešte pozbieraní námorníci, okrem profesionálov boli vyzvaní aj dobrovoľníci. Celkovo sa lode zbierali len pomaly. Ale stalo sa čo nikto nečakal - po celom Anglicku sa rýchlo roznieslo, čo sa deje a k Doveru a Ramsgatu sa začalo dobrovoľne schádzať množstvo lodí všetkého druhu. Za dátum začiatku evakuácie sa považuje noc z 26. na 27. máj 1940.
Prístavisko
náhľad|Vojaci pri naloďovaní pri ústupe z Dunkerque. Ale problém bol aj s naloďovacím prístaviskom, ktorý stihlo nemecké letectvo poškodiť natoľko, že ho už viac nebolo možné použiť ako kotvisko. Našťastie boli v Dunkerque dva obrovské vlnolamy, severný a južný, ktoré vyčnievali ďaleko do mora. A dali sa použiť aj ako móla. Neskôr sa ako náhradné móla použili nákladné autá, ktoré boli zaparkované v dlhom rade v mori, mali prestrelené duše kvôli stabilite, odstránené kabíny a naloďovanie sa tak postupne zdesaťnásobilo. Problém s mínami sa vyriešil neskôr a plavba sa tak nakoniec skrátila.