cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miličská skala
Predmetom ochrany je: PP je zriadená na ochranu morfologicky výrazných skalných foriem zvyškov dacitového lávového prúdu a jeho súčasných foriem zvyškov dacitového lávového prúdu a jeho súčasných foriem, vzniknutých v procese blokového rozpadu lávového telesa.
Elbach
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Puklina
Puklina alebo prasklina alebo trhlina môže byť:
Puklina môže byť v stolárstve aj špecificky mechanické porušenie opracovaného dreva, ktoré vzniká rýchlym zosychaním dreva, pozri puklina (stolárstvo)
Drahý kameň
Drahý kameň môže byť:
Europa (ostrov)
Europa je ostrov v Mozambickom prielive, s rozlohou. Pobrežie je dlhé a bez prístavu.
Pieria
Pieria môže byť:
Europa (ostrov)
Ostrov je zalesnený a je na ňom prírodná rezervácia.
Patrick Galbraith
Patrick Galbraith môže byť:
Europa (ostrov)
Od roku 1897 patrí Francúzsku (dnes súčasť Îles Éparses) a nárok si naň robí aj Madagaskar.
Bludenz
Bludenz je okresné mesto v rakúskej spolkovej krajine Vorarlbersko a sídlo rovnomenného okresu. Má rozlohu a žije tu  obyvateľov. Leží v údolí rieky Ill.
Pakáreň
Pakáreň je debutový album slovenskej punk rockovej skupiny Slobodná Európa.
Dielový potok (prítok Chlebnického potoka)
Dielový potok je potok na dolnej Orave, vo východnej časti okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Chlebnického potoka, meria 3,8 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Skorušinských vrchoch (geomorfologický podcelok Kopec) na severozápadnom svahu vrchu Diel (1 051,4 m n. m.) v nadmorskej výške cca 950 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu severozápadným smerom, pričom vteká do Oravskej vrchoviny, stáča sa a tečie smerom na sever. Na strednom toku priberá najprv tri krátke prítoky sprava, najprv jeden z oblasti Smejsovej, následne ďalšie dva z lokality Kubizňová. Na východnom úpätí Kraviarskej (770,1 m n. m.) priberá ešte pravostranný prítok z oblasti Dielu a stáča sa smerom na SSV. Pred ústím sa ohýba opäť na sever, preteká okrajom intravilánu obce Chlebnice, kde sa východne od jej centra vlieva v nadmorskej výške približne 601 m n. m. do Chlebnického potoka.
Európa (rozlišovacia stránka)
Európa môže byť:
Europa
Europa môže byť:
Zemiansky Vrbovok
Zemiansky Vrbovok je obec na Slovensku v okrese Krupina.
4410 Kamuimintara
4410 Kamuimintara je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil S. Ueda, H. Kaneda 17. decembra 1989.
Priemetňa
Priemetňa je rovina, do ktorej sa premieta.
Didaktický prostriedok
Didaktický prostriedok je hmotný alebo nehmotný prostriedok, ktorý pomáha riadiť proces vyučovania a učenia sa.
Letné kúpalisko a hotel Laura
Charakteristika
Na prvý pohľad nenápadná, charakteristická expresívnymi tvarmi zo strany kúpaliska. Má dva esovite zatočené schodiská, umiestnené po bokoch budovy, vedúce na terasu, ktorá pôvodne nebola zakrytá. Stena reštaurácie je poloblúková so širokým pásovým oknom. Sú tu dva bazény: jeden je v tvare písmena L dlhý 50 metrov a druhý je detský v tvare kruhu. Kedysi pri hlavnej budove stála kolkáreň. Komplex obnovili v roku 1992 a hlavný objekt premenili na hotel Laura.
Literatúra
Matúš Dulla: Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok
Bulligny
Bulligny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Ivana Kmeťová
Medzi jej najväčšie úspechy patrí zlatá medaila v kategórii K2, ktorú na majstrovstvách Európy v roku 2008 získala spolu s Martinou Kohlovou a bronzová medaila v kategórii K1 na 200m, ktorú získala na majstrovstvách Európy v roku 2016. Je tiež trojnásobná medailistka z majstrovstiev sveta, v rokoch 2007, 2008 a 2010, a mnohonásobná medailistka z majstrovstiev Európy (2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2016).
Bulligny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Auquainville
Auquainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 304 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emlingen
Emlingen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karol II. (Neapolsko)
Karol II. (, ; * 1254 – † 6. máj 1309, Neapol) bol neapolský kráľ.
Olymp
Olymp (gr. Όλυμπος - prepis zo starogréčtiny: Olympos, prepis z novogréčtiny: Olymbos; v novogréčtine regionálne aj: Έλυμπος - Elymbos) je pomerne izolovaný horský masív v Grécku, v kraji Pieria, ktorý sa týči pri Solúnskom zálive. Jeho najvyšší vrch Mytikas je zároveň najvyšší vrch Grécka. Najbližšia dedina, od ktorej sa konajú rôzne túry je Litochoro.
Karol II. (Neapolsko)
Životopis
Karol bol druhorodený syn grófa Karola z Anjou a jeho prvej manželky Beatrix, dcéry provensalského grófa Raimonda Bérengera IV. Jeho otec získal vďaka pápežskej ponuke, vlastnej ctižiadostivosti a dávky vojenského šťastia sicílske kráľovstvo. Korunovaný bol v januári 1266.
Olymp
Je to oblasť zimných športov, turistiky a rekreácie. More je na dohľad. Na svahoch rastie macchia, listnaté a borovicové lesy, úplne hore lúky.
Karol II. (Neapolsko)
Životopis
Ako princ mal Karol, svojimi súčasníkmi pre telesný handicap prezývaný Chromý, od roku 1268 titul vojvodu zo Salerna. V máji či júni 1270 sa oženil s uhorskou princeznou Máriou, dcérou uhorského kráľa Štefana V. a Alžbety, dcéry kumánskeho chána Kuthana.
Olymp
Etymológia
Slovo olympos je ešte predgréckeho, pelasgického pôvodu a znamenalo to hora, alebo vrch, čo sa v gréčtine vyjadruje slovami rachi, korfi a vuno.
Karol II. (Neapolsko)
Životopis
Izabela Neapolská bola naopak vydatá za mladého uhorského kráľa Ladislava IV.
Aragónske väzenie
V roku 1282 sa Sicília vzbúrila proti anjouovskej nadvláde. Karol vtedy žil v provensalskom grófstve a otec ho poslal na parížsky dvor, kde mal získať prísľub vojenskej pomoci. Kráľovský bratanec Filip III. ochotne strýkovi poslal posily. V roku 1284 Karol v bitke pri Neapole padol do zajatia aragónskeho admirála Rogera z Laurie a svojho otca tým veľmi nahneval. Roger z Laurie prisľúbil Karolove prepustenie na oplátku za prepustenie Beatrix, dcéry kráľa Manfréda, ale klamal a Karola odviezol do Katalánska.
Olymp
História
Hora Olymp má v gréckej mytológii zvláštne postavenie. Starovekí Gréci verili, že na ňom žijú bohovia, tzv. Dodekatheón, teda dvanásť hlavných gréckych bohov. Napríklad Zeus, jeho manželka Héra, Afrodita, Hermes, Dionýzos, Aténa a ďalší. V gréckej mytológii sa konala vojna bohov s Titánmi, čo boli predchodcovia bohov. Ich vodca Kronos bol otcom Dia, Háda, Poseidona, Héry, Démétér a Hestie. Počas tejto vojny sa bohovia zdržiavali na hore Olymp a Titáni zase na hore Orthys. Svoju mystickosť si uchoval aj v neskoršom období, kedy tu vznikli rôzne kláštory. Počas tureckej nadvlády sa tu organizovali grécki zbojníci, klefti a armatoli, ktorí bojovali proti Turkom, najznámejší vodca zbojníkov z Olympu bol Panos Zidros. Po turecky sa hora Olymp nazýva Semavatevi, čo znamená miesto bohov.
Karol II. (Neapolsko)
Aragónske väzenie
V internácii strávil Karol celé roky. O jeho prepustenie sa zaslúžila anglická kráľovná Eleonóra Kastílska, ktorá neľutovala peniaze ani čas a jej snaha bola korunovaná úspechom. Karol bol po opakovaných diplomatických vyjednávaniach prepustený v októbri 1288 a donútený sľúbiť, že nebude používať titul sicílskeho kráľa a dať troch zo svojich synov ako rukojemníkov aragónskemu kráľovi. Po nútenom príjazde na francúzsky dvor dal kráľ Filip IV. jeho sprievodcov zatknúť a Karola s vojenským doprovodom a mnohými rytiermi poslal do Itálie, kde bol nadšene privítaný guelfmi a pápežom Mikulášom IV.
Vláda
S otcom sa po návrate domov už nestretol a 29. mája 1289 bol v katedrále v Rieti korunovaný za kráľa Sicílie. V júni 1295 podpísal so svojim aragónskym proťajškom zmluvu z Anagni, ktorá zaručovala prepustenie rukojemníkov. Úplné zloženie zbraní priniesla až roku 1302 zmluva z Caltabellotta, v ktorej získal Sicíliu Fridrich Aragónsky, mladší brat aragónskeho kráľa Jakuba II. a vnuk kráľa Manfréda.
Sestrč
Sestrč môže byť:
Karol II. (Neapolsko)
Vláda
Zomrel roku 1309 vo veku 55 rokov a bol pochovaný v dominikánskom kostole v Neapoli. Na sicílsky trón nastúpil jeho tretí syn Róbert.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Tomáš Klobučník
Tomáš Klobučník (* 21. jún 1990, Topoľčany) je slovenský plavec, reprezentant Slovenska na olympijských hrách v Londýne v disciplíne 200 m prsia.
Na LOH 2012 skončil celkovo na 23. mieste a do šestnásťčlenného semifinále sa neprebojoval.
Externé odkazy
Profil na stránke LOH 2012
Nižnočajská pieskovňa
Nižnočajská pieskovňa je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Nižný Čaj v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 na rozlohe 0,9949 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''CHA je zriadený na ochranu lokality s hromadným výskytom (kolónia) tam hniezdiacich včelárikov zlatých (Merops apiaster Linnaeus 1758), rad: Coracieformes, čeľaď: Meropsidae. Územie má vedecko-výskumnú a kultúrno-výchovnú hodnotu.''
Glorieuses
Glorieuses (po francúzsky Îles Glorieuses) sú neobývané ostrovy s rozlohou a súradnicami 11 30 j. š., 47 20 v. d. severozápadne od Madagaskaru. Od roku 1892 patria Francúzsku (dnes súčasť Îles Éparses) a nárok na ne si robí aj Madagaskar.
Povrch je nízky a rovný. Je tu nespevnená pristávacia plocha.
Bures (Meurthe-et-Moselle)
Bures je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tony Adams
náhľad|Socha Tonyho Adamsa pred štadiónom Emirates Tony Alexander Adams, OBE (* 10. október 1966, Londýn) je anglický futbalový tréner a bývalý hráč Arsenalu.
Tony bol obrancom Arsenalu až 22 rokov. Je považovaný za legendu klubu a taktiež patrí medzi 100 najlepších hráčov Premier League. S Arsenalom vyhral štyrikrát titul Premier League, trikrát FA Cup, dvakrát Ligový pohár, Pohár UEFA a trikrát Anglický superpohár. Pred štadiónom Emirates mu bola dňa 9. decembra 2011 odhalená socha.
Po ukončení hráčskej kariéry bol trénerom tímov Wycombe Wanderers, Portsmouth a Gabala.
Arsenal
Adams podpísal zmluvu s Arsenalom už ako chlapec v roku 1980. Svoj debut si odbil 5. novembra 1983 proti Sunderlandu štyri týždne po jeho sedemnástich narodeninách.
Spolu s Lee Dixonom, Nigelom Winterburnom a Steve Bouldom tvorili takzvanú "fantastickú štvorku defenzívy." 1. januára 1988 sa stal kapitánom Arsenalu v 21 rokoch, a zostal ním ešte 14 ďalších.
Silná disciplína obrancov Arsenalu bola považovaná za hlavný dôvod výhry dvoch ligových titulov v Premier League a v sezóne 1986-1987 výhry Ligového pohára.
V rokoch 1992-93 sa Tony stal kapitánom Anglicka, pričom vyhral Ligový pohár a double v FA Cupe. Nasledujúceho roku už dvíhal nad hlavu Pohár UEFA.
Napriek týmto úspechom, bojoval s alkoholizmom ktorý začal v polovici 80-tych rokov. 6. mája 1990 mal Tony autonehodu. V krvi mu zistili viac alkoholu ako bolo povolené. 19. novembra toho roku bol uväznený na 4 mesiace. Napriek týmto skutočnostiam pokračoval v pití alkoholu. Počas sezóny 1993-94 bol opitý a spadol zo schodov reštaurácie pričom mu museli lekári zašívať hlavu 29 stehmi.
14. septembra 1996, Tony verejne priznal že je alkoholik a chcel sa liečiť. V priebehu liečby sa učil hrať na piano. Vo svojej autobiografii taktiež spomenul svoje problémy s alkoholom.
Svoj posledný zápas vo farbách Arsenalu odohral v sezóne 2002-03 proti Evertonu. Stal sa druhým hráčom ktorý odohral najviac zápasov za Arsenal a taktiež najúspešnejším kapitánom v klubovej histórii. Jeho číslo 6 na drese dnes oblieka Laurent Koscielny.
9. novembra 2011 mu bola pred štadiónom Emirates odhalená socha k 125. výročiu založenia klubu.
Reprezentačná kariéra
Adams debutoval za Anglicko proti Španielsku v roku 1987. Taktiež hral na Eure 88 kde dal aj dva góly.
Po veľmi sľubnom štarte jeho reprezentačnej kariéry, Tony trpel sériou zranení. Kvôli zraneniu chýbal na Eure 92, avšak toho roku sa ešte stal spolu-kapitánom s Davidom Plattom v reprezentácii pod vedením Garyho Linekera. Na Eure 96 Angličania vypadli po penaltách s Nemeckom.
Celkovo odohral 66 zápasov a dal 5 gólov.
4279 De Gasparis
4279 De Gasparis je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil Osservatorio San Vittore 19. novembra 1982.
Psychofarmakum
Psychofarmaká (z gréc. psyché -- duša a farmakón -- liek) sú liečivá, symptomaticky účinkujúce na psychické funkcie človeka. Používajú sa najmä v liečbe psychických porúch, niektorých neurologických ochorení a aj v iných oblastiach medicíny (interná, anestéziológia, algeziológia, kardiológia atď.).
Delenie psychofarmák
Mechanizmy účinkov jednotlivých psychofarmák sú väčšinou nie plne objasnené. Medzi psychofarmaká formálne radíme tieto skupiny (upravené podľa Hynie, S., 1995):
Neuroleptiká (antipsychotiká)
Neuroleptiká sú látky, používané predovšetkým v liečbe psychóz (schizofrénia, schizoafektívne poruchy, schizoformné poruchy, psychózy s organickým podkladom), ťažších afektívnych porúch (mánie, bipolárne poruchy, ťažké depresie). Delíme ich na tzv. klasické neuroleptiká („antipsychotiká 1. generácie“) a tzv. atypické neuroleptiká („antipsychotiká 2. generácie“).
Antidepresíva
Antidepresíva sú látky, používané predovšetkým v liečbe depresívnych porúch a depresívnych fáz bipolárnych porúch, niektoré aj v liečbe rôznych neurotických porúch (napríklad panická porucha, generalizovaná úzkostná porucha atď.) a iných psychických porúch. Delíme ich predovšetkým na tzv. tymoleptiká a tymoeretiká (inhibítory MAO). Ďalšie delenia sú tzv. generačné (antidepresíva 1. - 4. generácie) a podľa mechanizmov účinku.
Anxiolytiká (trankvilizéry)
Anxiolytiká sú látky, používané na tlmenie úzkosti, psychického napätia, nepokoja (agitovanosti), niekedy aj na podporu spánku. Základnou skupinou sú tzv. benzodiazepíny, ktoré patria medzi najviac predpisované psychofarmaká vôbec. Delia sa podľa trvania účinku, respektíve eliminačného polčasu, alebo podľa chemickej štruktúry. Ďalej sem patria niektoré sérotonergné látky, napríklad buspiron a antihistaminiká, napríklad hydroxizín. Benzodiazepíny sú návykové (pri dlhodobom užívaní spôsobujú závislosť).
Psychostimulanciá
Psychostimulanciá sú látky, kvantitatívne zvyšujúce duševné funkcie a bdelosť. Patria sem jednak centrálne dopamín- a noradrenalínergné látky (amfetamíny, fenmetrazín, metylfenidát), jednak iné látky (modafinil, atomoxetín). Používajú sa najmä v liečbe porúch pozornosti a psychomotorickej aktivity v detstve a adolescencii (ADHD), jednak v liečbe narkolepsie. Väčšina z nich je návyková (pôsobia euforizujúco).
Hypnotiká
Hypnotiká sú látky, navodzujúce v terapeutických dávkach stav viac alebo menej podobný fyziologickému spánku. Patria sem dnes už nepoužívané barbituráty, glutetimid a metachalón; v súčasnosti najvýznamnejšou skupinou hypnotík sú benzodiazepíny, podobne ako u anxiolytík, ďalej benzodiazepínoví agonisti zopiklon, zolpidem a zaleplon. Malý význam majú chloralhydrát, klometiazol a rastlinné drogy. Niekedy sa na navodenie spánku podávajú aj sedatívne antidepresíva či nízko dávkované neuroleptiká.
Nootropiká a kognitíva (neurodynamiká)
Nootropiká a kognitíva sú látky, zvyšujúce kvalitatívne duševné funkcie, ako sú kognícia a pamäť. Patria sem jednak látky, ovplyvňujúce pozitívne metabolizmus a prekrvenie tkanív CNS (nootropiká), ako napríklad piracetam, pyrithinol apod., jednak látky, zlepšujúce cholínergné transmisie v CNS (kognitíva).
Psychodysleptiká (halucinogény, delirogény)
Psychodysleptiká sú látky, navodzujúce psychopatologické symptómy u zdravých subjektov (halucinácie, pseudodelírium, delírium, disociatívne fenomény). Majú význam predovšetkým ako experimentálne pomôcky a drogy. Patria sem napr. LSD, meskalín, vysoko dávkované anticholínergiká (biperiden, trihexfenidyl, tropánové alkaloidy apod.) a rôzne prírodné drogy.
História a spoločenské aspekty psychofarmakológie
Zavedenie psychofarmák do klinickej praxe v 50. rokoch 20. storočia (ako prvé neuroleptikum chlórpromazín roku 1952 a prvé antidepresívum imipramín roku 1957) znamenalo prielom v liečbe psychických porúch aj celkovom prístupe k nim. Mnohí pacienti neboli viac odkázaní na roky trvajúce internácie v rôznych ústavoch, veľkej časti z nich bola umožnená celkom nová terapia - ambulantná liečba. Psychofarmaká spolu s elektrokonvulzívnou terapiou (EKT, ECT) tvoria základný pilier aj súčasnej biologickej terapie psychických porúch. Dá sa povedať, že mnohým ľuďom zachránili, alebo umožnili kvalitnejší život, a napriek nákladnosti najmä nových preparátov prispievaju k rozsiahlym, aj ekonomickým výhodám (dobre preliečený pacient je často samostatný, nevyžaduje dlhodobé hospitalizácie, ktoré sú mimoriadne nákladné, časť pacientov je schopná produktívneho pracovného života, čo navracia spoločnosti značnú časť nákladov na farmakoterapiu).
Nasadzovanie psychofarmák, najmä pacientom bez ich súhlasu, je niekedy terčom kontroverzie a je negované predovšetkým zástancami tzv. antipsychiatrie.
Strapo
Ján Strapec (* 10. marec 1989, Trnava), známy najmä pod umeleckým menom Strapo, je slovenský raper a freestyler. Je dvojnásobným víťazom celoslovenskej súťaže vo freestyle battle – Artattack Freestyle Battle, ktorý prvýkrát vyhral v roku 2006. V roku 2007 vydal EP MC, ktorý vedel priveľa, v roku 2008 mixtape 50:50, na ktorom spolupracoval DJ Spinhandz a v roku 2012 vydal s producentom Emeresom album 23, ktorý bol v roku 2013 ocenený zlatou platňou. Na Radio_Head awards 2012 bol nominovaný v dvoch kategóriách – Nováčik roka a Najlepší album v kategórii Hip-Hop, Rap a R&B. Svoj druhý sólový album Versus vydal v septembri 2015 a tretí album POSCHOD13. vydal v apríli 2018. Oba pod vlastnou značkou White Trash.
Hudobná kariéra
28. mája 2007 vyšlo jeho prvé EP MC, ktorý vedel priveľa. Celé EP produkoval producent Karaoke Tundra, jediní hostia na ňom sú Chutkass a Ektor. Tiež sa spolu so skupinou Moja Reč objavil na remixe skladby „Máme vás“ od českej skupiny IdeaFatte, ku ktorej bol aj urobený videoklip. Klip má ku marcu 2014 viac ako 1 400 000 prehratí na oficiálnom YouTube kanáli skupiny IdeaFatte.
29. septembra 2008 vyšiel Strapovi mixtape 50:50 v spolupráci s DJom Spinhandzom. Na mixtape sa podieľali mnohí producenti a hostia – Moja Reč, Radikal, Opak, Godot, Masif, Karaoke Tundra, Tafrob, DJ Fatte, Analytik a ďalší.
Počas rokov 2008 a 2009 sa tiež podieľa spoluprácami na albumoch Utečenec (Decko), P.O.B alebo Mount Emerest (Emeres).
Koncom roka 2010 dáva von skladbu „Musím ísť“ produkovanú Emeresom, ktorou ukončil svoju kariéru freestylera, počas ktorej 50-krát vyhral, 5-krát prehral a raz remizoval.
V roku 2011 sa objavil na skladbe „Si zvonil?! (Radikal diss)“, kde spolu so Separom a Deckom dissoval Radikala, člena skupiny Dramatikz, s ktorým mal predtým nejaké spolupráce. Videoklip má ku marcu 2014 na oficiálnom kanáli Gramo Rokkaz viac ako 3 350 000 prehratí a stal sa najsledovanejšou skladbou, akú kedy Strapo nahral. Počas roka ešte vypustil skladbu „Dzime dzeci“ a videoklip k skladbe „Daj peňáz“, ktorý bol veľmi úspešný v získal piate miesto v hlasovaní o videoklip roka v ankete Slávik 2012. Videoklip bol predzvesťou projektu s Emeresom, na ktorom začal pracovať, a ku marcu 2014 mal na youtube viac ako 2 183 000 prehratí.
1. júna 2012 vyšiel Strapovi album 23, ktorý spravil spolu s českým producentom Emeresom. K albumu boli urobené ďalšie videoklipy k skladbám „Sám doma a bohatý“, „Starý pes“ a v roku 2013 aj k skladbe „Loading“, ktorá bola nasadená do slovenských rádií. Tam sa umiestnila najvyššie na 57. priečke a na 6. v rámci domácej tvorby.
9. februára bola odpremiérovaná prvá epizóda internetovej dokumentárnej série Ja som hip-hop, ktorá bola o Strapovi.
Súkromný život
Strapo pochádza z rozvedenej rodiny a dosť často sa s mamou v detstve sťahoval. Počas školy chodil na dramatický krúžok. V relácii Ja som hip-hop sa vyjadril, že mu to pomohlo prekonať trému a natrénovať prejav, čo mu neskôr pomohlo aj pri rapovaní.
V roku 2010 mal Strapo vážnu autonehodu, po ktorej mu zostal trvalý následok – titanová platnička v hlave a nedokáže pohnúť ľavým obočím a pravým palcom na nohe.
H16
V roku 2007 Strapo urobil diss na Otecka zo skupiny H16, skladbu „Killa Khonec“, kde spomenul v pár veršoch aj Majka Spirita a v roku 2008 na skladbe „Aspirin“, kde nepriamo spomenul názvy ich skladieb „Nejsom falošný“, „Nech ti nejebe“, „Tie isté pičoviny“, „Neverím ti“ a namieril ich zrejme proti ich pôvodným autorom. Otecko, Spirit (ani iný člen H16) na tieto dissy nikdy nereagovali, hoci na internete sa dá nájsť video zo zákulisia, kde prebehla konfrontácia medzi členmi H16 a Strapom. Spirit ale necíti k Strapovi žiadnu negatívnu energiu, v rozhovore pre mafiarecords.cz v roku 2011 spomenul, že Strapo je dobrý rapper a nemal by problém s ním spraviť skladbu. Napriek tomu v skladbe „Starý pes“ má verš „Keď ty si nový človek, tak ja som starý pes“, ktorým môže odkazovať na sólo album Nový človek od Majka Spirita.
Préria (rozlišovacia stránka)
Préria môže byť:
Strapo
Miky Mora
V roku 2007 nahral Miky Mora skladbu „1.6 TDi“, diss na H16, kde spomenul aj Strapa a snažil sa zosmiešniť Otecka tým, že ho dissuje aj „amatér Strapo“.
Radikal
Po piatich spoluprácach s Radikalom, resp. Dramatikz, Strapo hosťoval v roku 2011 na disse „Si zvonil?! (Radikal diss)“ od Separa a Decka, členov labelu Gramo Rokkaz. Strapo okrem iného hovorí v skladbe aj to, že ľutuje, že má s Radikalom skladby. Radikal reagoval aj na Strapa v jeho odpovedi „Vypol si zvonček! (Smetiar & Prenastaviteľné Wécko diss)“.
Linka A
Linka A môže byť napríklad:
Dokazovací prostriedok
Dokazovací prostriedok je prostriedok, pomocu ktorého uskutočňujeme dôkaz.
Albert Ferdinand Wallo
Albert Ferdinand Wallo, tiež Valló (* 20. apríl 1873, Zvolen – † 5. február 1963, Gabčíkovo) bol jazykovedec, publicista, osvetový pracovník, pedagóg. Pseudonym: Veridicus.
Jeho otec bol Michal Wallo a matka Žofia rod. Bukocová.
Životopis
Študoval na katolíckom gymnáziu v Trnave, 1897 absolvoval vysokoškolské štúdium na univerzite v Budapešti. Od 1898 stredoškolský profesor v Keszthely, Banskej Bystrici, Szekszárde a v Užhorode, správca gymnázia v Košiciach, riaditeľ gymnázia v Leviciach. V jazykovede nadviazal na dielo Samuela Czambela, spracoval výskyt slovenských výrazov v maďarskom jazyku (1897), vydal učebnicu Slovenský pravopis (1919), pre Maďarov príručky slovenskej gramatiky. Zaoberal sa aj štylistikou spisovnej slovenčiny a metodikou vyučovania slovenského jazyka. Jeho záujem sa orientoval aj na literatúru, autor monografie o dráme. Venoval sa i otázkam prekladu poézie a novinárskym žánrom. V publicistických príspevkoch po roku 1918 vystupoval proti iredente, pranieroval však aj čechoslovakizmus. Publikoval aj články o pedagogickej, hospodárskej, ľudovýchovnej, osvetovej a jazykovednej problematike. Ako osvetový pracovník sa zameral na boj proti alkoholizmu, na pestovanie hodvábnika a výrobu hodvábu. Hudobný autodidakt, vynikal ako huslista a skladateľ príležitostných svetských i cirkevných skladieb.
Sándor Petőfi
Pôvod
Pôvodom Petőfiho sa podrobne zaoberal József Kiss (19231992) v knihe Petőfi adattár (1992). Podľa nej výsledky štúdií Lajosa Jakusa dokladajú slovenský pôvod vetiev oboch rodičov do roku 1685. Posledné známe miesto predkov otca sú Vaďovce v Nitrianskej stolici. V roku 1667 získali armáles. Predkovia matky boli z Necpál v Turci. Obidve vetvy boli evanjelici. Meno Petrovič je pôvodom zrejme srbské/chorvátske, z čoho sa usudzuje, že predkovia otca boli Srbi, ktorí prišli na Slovensko možno v 16. storočí, možno už v stredoveku (a niektoré zdroje zvyknú chybne uvádzať, že aj priamo Petőfiho otec bol srbského pôvodu). Otec sa volal Štefan Petrovič, bol mäsiarsky majster a maďarčinu ovládal len lámane (napr. podľa Gy. Illyésa). Podľa Júliusa Dolanského jeho otec už bol Maďar a v ich rodine sa hovorilo po maďarsky. Matka sa volala Mária Hrúzová a nevedela poriadne po maďarsky a komunikovala po slovensky.
Petőfi študoval na viacerých školách (Félegyháza, Kecskemét, Szabadszállás, Sárszentlőrinc, Pešť – evanjelické a piaristické gymnázium, Aszód, Banská Štiavnica, Pápa). V Aszóde na latinskom gymnáziu bol žiakom slovenského národovca Štefana Koreňa. V Banskej Štiavnici vraj bol spolužiakom Andreja Sládkoviča. V slovenskom evanjelickom chráme v Pešti ho po slovensky ako 10-ročného konfirmoval Ján Kollár a materským jazykom mu bola slovenčina. Keď bol študent, vysmievali sa mu pre jeho maďarčinu ovplyvnenú slovenčinou.
Považoval sa za Maďara. Vo svojej tvorbe sa tak tiež jednoznačne deklaroval. Pomaďarčenú verziu svojho mena používal od veku 20 rokov. Práve jeho slovenský pôvod mohol byť dôvodom pre jeho hungarofilskú horlivosť. Petőfi v duchu národného romantizmu prakticky celý svoj život zasvätil boju za nezávislosť a slobodu maďarského národa. Je dôležité poznamenať, že Petőfi (ako aj Kossuth) vyrastali v asimilovaných rodinách. Asimiláciu považovali za správny vzor pri výchove svojich synov, verili, že len tak môžu v budúcnosti prosperovať.
Životopis
Keď mal Alexander dva roky, jeho rodina sa presťahovala do čiste maďarského mesta Kiskunfélegyháza, ktoré neskôr Petőfi vydával za svoje rodné mesto. Jeho otec sa pokúsil synovi zabezpečiť najlepšie školy. Navštevoval viacero škôl (18331834: piaristické gymnázium v Pešti, 18351838: evanjelické gymnázium v Aszóde, 18381839: luteránske lýceum v Banskej Štiavnici). V Banskej Štiavnici bol aktívnym riadnym členom Urodzeného maďarského spolku (Nemes Magyar Társaság) podľa niektorých pamätníkov sa tam priatelil len s maďarskými spolužiakmi. Podľa Róberta Milbachera to naznačuje, že „Petőfi si prehnane kompenzoval frustrácie zo slovenskosti svojej rodiny“. Tu sa zoznámil s Lajosom Szeberényim predsedom spolku, ktorí podporoval jeho rečnícke vystúpenia. Jeho učiteľ Štefan Boleman mu predvídal slávnu básnickú kariéru. Napriek chudobe rád navštevoval divadelné predstavenia. Jeho študijné výsledky však kvôli jeho zanietenosti divadlu a krivým obvineniam nedopadli dobre, kvôli čomu jeho otec odmietol ďalej financovať jeho štúdium. Vydal sa na cestu, aby sa stal hercom (podľa niektorých názorov boli dôvodom jeho ukončenia štúdia finančné problémy rodičov). Potom Alexander striedal rôzne zamestnania na viacerých miestach: v Pešti bol pomocníkom v divadle, v Ostffyasszonyfa učiteľom a v Soproni vojakom (1839). V rokoch 18411842 študoval na kolégiu v Pápe, kde sa stretol so svojím neskorším priateľom Mórom Jókaim. O rok neskôr, v roku 1842 prvý raz oficiálne vyšli jeho verše: v Atheneu ich vydali pod názvom A borozó, boli podpísané menom Sándor Petrovics. V tom istom roku 3. novembra boli vydané verše pod jeho pomaďarčeným menom „Petőfi“.
Popri poézii ho aj tak viac zaujímalo divadlo, a v roku 1842 sa pridal k jednej kočujúcej divadelnej spoločnosti. V roku 1844 putoval z Debrecína do Budapešti, aby našiel vydavateľa svojich veršov. V roku 1843 opisoval v Bratislave Správy zo snemu, súčasne vypomáhal v divadle. Prvú básnickú zbierku vydal v roku 1844 pod názvom Versek, v tom istom roku bol pomocným redaktorom časopisu Pesti Divatlap. Vo svojich populárnych básňach často spájal ľudové tradičné prvky s rytmom ľudových piesní. Najdlhšiu prácu napísal v roku 1845, bola to epickú báseň pod názvom János vitéz. V rokoch 18451846 prežíval umeleckú aj ľudskú krízu, v jeho diele sa prejavil pesimizmus.
V 1846 sa stretol v Sedmohradsku s Júliou Szendreyovou. V nasledujúcom roku, napriek zákazu otca Szendreyho, sa s ňou oženil a svadobnú cestu strávili v kaštieli Petőfiho jediného aristokratického priateľa, básnika Sándora Telekiho.
Redigoval časopis Életképek. V roku 1848 neúspešne kandidoval do uhorského snemu. Pred voľbami v júni 1848 namiesto svojho rodiska Kiskőrösu – v tom čase osady so slovenskou väčšinou – uviedol maďarskú obec Kiskunfélegyháza, kde sa jeho rodičia presťahoval keď mal dva roky. Taktika nevyšla. Petőfiho volebná porážka naznačuje, že veľa ľudí dalo za pravdu ohováraniu jeho protikandidáta, ktorý básnika obvinil okrem iného z panslavizmu a proslovakizmu.
Jeho bratrancom bol maliar Orlai Petrich Soma. V roku 1842 spolu navštívili Jókaiho v Komárne. Spisovateľ v tom roku tiež namaľoval Petőfiho. V roku 1845 Petőfi napísal báseň Jókai Mórhoz. V roku 1846 bol Petőfi aj Jókai členom tzv. Spolku desiatich a neskôr boli hlavnými aktérmi revolúcie v Pesti. Spisovateľ začal používať svoje krstné meno skrátenou formou vraj na doliehanie básnika. Po svadbe Jókaiho sa však ich priateľstvo ochladilo a zmierili sa iba po dobytí Budína. Mór Jókai bol od založenia skoro do smrti predsedom (18761903) Spoločnosti Petőfi.
náhľad|Petőfiho kresba Jánosa Aranya Vo februári 1847 sa Petőfi stal priateľom Jánosa Aranya. Po prečítaní jeho diela Toldi zdravil ho básňou. Pri návšteve Aranya napísal detskú báseň Arany Lacinak. Počas revolúcie v roku 1849 Petőfiho rodina bola u Aranyovcov v Salonte. Arany zomrel v roku 1882 na následky zápal pľúc, ktoré vraj dostal po nachladnutí pri odhalení Petőfiho sochy v Pesti. Dobové pramene to však nedokladajú a ide asi o mestskú legendu.
Počas revolúcie v roku 1848
15. marca 1848 bol Petőfiho veľký deň. Ako jeden z vodcov skupiny nazvanej marcová mládež bol určujúcou osobnosťou vypuknutia revolúcie. Napísal Nemzeti dal, ktorá bola najdôležitejšou oduševňujúcou básňou revolúcie. Okrem toho spolupracoval na príprave 12 bodov, ktoré obsahovali požiadavky Maďarov voči Rakúskemu cisárstvu. Pôvodne ľudové zhromaždenie, plánované na devätnásteho marca sa po správe o viedenskom povstaní preložilo na 15. marca.
Po brutálnom potlačení revolučných snáh v Ivano-Frankivsk husárska rota Jánosa Lenkeyho ušla do Uhorska. Rakúska vláda chcela rotu potrestať, verejná mienka však bola na strane „dezertérov“. Vtedajší nový uhorský minister obrany Lázár Mészáros, kvôli vzájomným vzťahom formálne ich musel potrestať. Na túto udalosť Petőfi napísal báseň s názvom Lenkei százada (Rota Lenkeyho). Po vpáde armády Jelačića 16. septembra sa prihlásil do armády. Po rôznych odbočkách v Pešti dostal vymenovanie za kapitána, a v januári 1849 v Sedmohradsku sa pridal k armáde poľského generála Józefa Zachariasza Bema. Vo februári sa však prvý krát vzdal svojej hodnosti, kvôli osobnému konfliktu s ministrom obrany Mészárosom. V apríli, keď sa znova hlásil na službu u Bema, ho generál znova vymenoval za kapitána. Po ďalších bojoch ho generál povýšil do hodnosti majora. To však museli potvrdiť na ministerstve, a po ďalšom konflikte tentoraz so zástupcom ministra Jurajom Klapkom, koho poznal už skoršie, sa znova vzdal vojenskej hodnosti. Klapka ho zobral do domácej väzby, odkiaľ ho prepustili na slobodu na príkaz Görgeiho. Počas májovom obliehaní Budína sa znova pohádal s Klapkom, znova ho zatvorili a znova sa zriekol vojenskej hodnosti a žiadal a písomné vybavenie. To viedlo k jeho finančným ťažkostiam, z čoho ho vypomohlo vyplatenie autorského honoráru od armády za použitie jeho básne A honvéd. Na správy ruskej intervencie sa vydal do Sedmohradska, aby sa vrátil do armády Bema.
náhľad|Pomník bitky pri Segesvári
Posledný raz ho videli pri Segesvári, 31. júla 1849. Okolnosti jeho smrti nie sú známe a v istých kruhoch sa do dnešného dňa vedú o tom početné spory. Legendy o jeho záchrane súvisia s všeobecnou atmosférou porazenej revolúcie v Uhorsku a s tým, že jeho telo sa dodatočne nenašlo. Podľa rakúskych vojenských hlásení telo básnika bolo identifikované, neskorší osud pozostatkov však nie je známy. Už v roku 1856 sa spomína to, že mnohí premýšlajú o jeho úteku do Ameriky. Pravdepodobne padol v bitke, avšak mnohí veria v alternatívnych možnostiach (napr. pochovaný na blízkych miestach po bitke alebo prežil v ruskom zajatí). Najznámejšia z nich je barguzinská verzia, kvôli čomu organizovali tzv. Megamorv expedíciu. Napriek negatívnym výsledkom vedeckých výskumov na pozostatkoch z Barguzinu ich nakoniec kruh veriacich pochoval v Budapesti pod menom básnika. Definitívne riešenie by bolo porovnanie DNA so vzorkami blízkych rodinných príslušníkov, čo však z pietnych dôvodov je nepravdepodobné.
Tvorba
Vzorom mu bola francúzska a nemecká romantika. Politicky bol zástancom sociálnej prestavby spoločnosti a revolucionizmu.
Petőfiho básne a ďalšiu tvorbu prekladali do mnoho jazykov. Prvým prekladateľom do nemčiny bol Adolf Dux. Do slovenčiny preložil jeho básne napr. Ján Botto, Viliam Paulíny-Tóth, Emil Podhradský, Pavol Országh Hviezdoslav, Emil Boleslav Lukáč, Ján Poničan a Ján Smrek.
Pamiatka
Zachovala sa jediná dagerotypia od priateľa Gábora Egressyho, ktorú Petőfi daroval manželke, ale on sám nemal rád portréty. Dagerotypia bola u rodiny, a neskôr sa dostala k Imrichovi Beliczaymu, priateľovi Zoltána Petőfiho. V 19. storočí sa snažili z nej spraviť rôzne kópie, kvôli zlej zachovalosti však ich kvalita bola slabá. Originál sa našiel nakoniec v rodinnej pozostalosti Beliczayovcov a reštauroval ho Károly Escher v roku 1955. Dnes sa nachádza v zbierke Petőfiho literárneho múzea v Budapešti.
Authie (Calvados)
Authie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1396 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juraj Szikora
Juraj Szikora  (* 2. marec 1947, Tvrdošovce, Slovensko – † 12. december 2005, Bratislava, Slovensko) bol slovenský futbalista a tréner.
Po futbalových začiatkoch v rodných Tvrdošovciach a Komárne sa už ako 17-ročný stal hráčom prvoligového Interu Bratislava (1964-1977). Neskôr hral za ZŤS Petržalku (1977-1978), Vagónku Poprad (1978-1979), DAC Dunajská Streda (1979-1980) a rakúsky Slovan Viedeň (1980–1982). V česko-slovenskej reprezentácii odohral v rokoch 1966-1971 celkom 21 zápasov v ktorých strelil 2 góly. Po skončení hráčskej kariéry sa stal trénerom. V Malej encyklopédii futbalu z roku 1984 ho autori charakterizovali slovami: "Technicky mimoriadne vybavený hráč, plnému rozvinutiu jeho talentu zabránila výkonnostná nevyrovnanosť a náladovosť."
Řečany nad Labem
Řečany nad Labem sú obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 350 obyvateľov, z toho 674 mužov a 676 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 42,0 roka, ženy 44,5 roka).
Bánovský hrad
Bánovský hrad je zaniknutý hrad, ktorý sa nachádzal v obci Bánovce nad Bebravou. Doložený bol v roku 1454 a v 16. storočí. Roku 1466 sa majiteľom hradu stal Ladislav Podmanický.
Džigerdelen Parkan
Džigerdelen Parkan je zaniknutá pevnosť, ktorá sa nachádzala pri obci Štúrovo v okrese Nové Zámky. Postavená bola pravdepodobne v roku 1546 a zničená v 17. storočí. Na jej mieste sa v súčasnosti nachádza rímskokatolícky kostol.
Exteriér
Obraz pevnosti si možno utvoriť podľa opisu tureckého cestovateľa Evliya Čelebiho, ktorý časť územia Slovenska precestoval v rokoch 16631664: „Leží na rovnej lúke na západnom brehu rieky oproti ostrihomskému hradu, v oblasti novozámockej pevnosti. Je to štvorcová, drsná a pevná plotová palanka a silná pevnôstka s terasovito naplnenými múrmi. Z troch strán je zem a na východnej strane je Dunaj. Na všetkých troch stranách je hlboká a široká priekopa.“
USS New Mexico (BB-40)
USS New Mexico bola prvá jednotka triedy New Mexico. Pomenovaná bola v súlade s doktrínou USA po jednom zo spolkových štátov USA, konkrétne po 47 štáte - Nové Mexiko. Mala dve sesterské lode Mississippi a Idaho.
Stavba
Kýl bol založený v lodeniciach New York Navy Yard v Brooklyne (štát New York) 14. októbra 1915. Na vodu bola spustená 13. apríla 1917 a US Navy si ju prevzala 20. mája 1918.
Pohon a pancierovanie
Pohon zabezpečovalo 9 kotlov Babcock & Wilcox, ktoré poháňali 4 turbíny ktoré následne poháňali elektrické agregáty a tie napájali elektromotory otáčajúc hriadeľmi štyroch lodných skrutiek s výsledným výkonom 27 500 ks, ktoré premieňali na maximálnu rýchlosť lode 21 u.. Pohonom pomocou elektrických agregátov a elektromotorov sa líšila jednotka New Mexico od svojich sesterských lodí Mississippi a Idaho.
Bočný pancierový pás bol hrubý 279 – 203 mm. Paluba bola chránená 152,5 - 76,2 mm pásom. Hlavné delostrelectvo bolo uložené vo vežiach s hrúbkou panciera 457 – 228 mm sekundárne delostrelectvo malo pancierovanie 152 – 76 mm.
Výzbroj
Hlavná výzbroj pozostávala z dvanástich diel kalibru 365 mm (14"/50 cal.) v štyroch trojhlavňových vežiach (dve vpredu, dve vzadu). Pomocnú výzbroj tvorilo 22 diel kalibru 127 mm (5"/51) uložených v kazematách po 11 na každej strane. V priebehu krátkeho času bolo odstránených 8 diel z najnižších kazemát, pretože sa táto pomocná výzbroj ukázala ako neefektívna (použiteľná len pri pokojnom mori). V tridsiatich rokoch bolo pridaných 8 x 127 mm (5"/25 cal.). Loď niesla dva 533 mm torpédomety.
Služba
Do služby bola zaradená 20. mája 1918, krátko pred koncom I. sv. vojny, takže ešte sa stihla zapojiť do hliadkovania popri východnom pobreží USA. V roku 1920 preplavila z Francúzska do USA prezidenta W. Wilsona. Nato sa ešte v toho istého roka presunula do Pacifiku, kde sa stala súčasťou tichomorskej flotily USA. Nasledujúcich dvadsať rokov pôsobila striedavo v Pacifiku a Karibiku.
Rekonštrukcia a prestavba
V lodeniciach Philadelphia Navy Yard absolvovala modernizáciu od marca 1931, do januára 1933. Boli odstránené elektrické agregáty a elektromotory. Touto zmenou pohonného systému sa zvýšil výkon na 32 500 ks. Zväčšený námer diel (dlhší dostrel). Stožiare trubkovej konštrukcie boli zrušené.
II. svetová vojna
vľavo|náhľad|250px|USS New Mexico v Puget Sound Navy Yard, [[6. október|6. októbra 1943.]] V roku 1941 sa presunula do vôd Atlntiku vzhľadom na silnejúcu činnosť nemeckých ponoriek. Tým sa vyhla pohrome v Pearl Harbore, po ktorom bola okamžite prevelená na Havajské ostrovy, aby nahradila straty spôsobené týmto náletom.
Dohra
vľavo|náhľad|250px|Zakotvená v [[Tokijský záliv|Tokijskom zálive v pozadí hora Fudži (neskorí august 1945).]] Po kapitulácii Japonska sa z Tokijského zálivu vydala na cestu na východné pobrežie USA cez Panamský kanál. 19. júla 1946 bola v Bostone vyradená zo služby a 13. októbra 1947 predaná do šrotu.
Juan de Nova
thumb|Satelitná snímka ostrova. Juan de Nova (po francúzsky Île Juan de Nova) je plochý ostrov s rozlohou v Mozambickom prielive, so súradnicami 17°03' j. š. a 42°45' v. d.
Dnes je súčasťou francúzskeho územia Îles Éparses, ale nárok si naň robí aj Madagaskar. Má nespevnenú pristávaciu plochu o dĺžke. Ostrov nemá pôvodných obyvateľov. Je tu malá vojenská posádka a meteorologická stanica. 90 % plochy ostrova tvorí prírodná rezervácia. Jediný prírodný zdroj je guáno, ktorého sa ročne vyťaží 12 000 ton.
Sligo
Sligo môže byť:
Nanking
Nanking je mesto v Číne a hlavné mesto provincie Ťiang-su. Má významné miesto v čínskych dejinách a kultúre. Jeho názov (南京) znamená „južné hlavné mesto“.
Nachádza sa na dolnom toku rieky Jang-c’-ťiang v ekonomickej zóne okolia delty. Mesto patrí medzi štyri starobylé čínske mestá, a viackrát slúžil ako čínske hlavné mesto napr. v 1368 – 1420, 1928 – 1937 alebo počas občianskej vojny v rokoch 1945 – 1949. Podľa administratívneho členenia Číny je Nanking jedno z 15 sub-provinčných miest v štáte a od provincie má trocha menšiu právnu a ekonomickú subjektivitu. S počtom obyvateľov osem miliónov (2010) je po Šanghaji druhé najväčšie mesto vo východnej Číne.
Mesto má rozvinutý turizmus a v meste sa nachádza viacero parkov, prírodných jazier, malých vrchov a historických budov. V roku 2014 hostilo Letné olympijské hry mládeže.
Nanking má medzinárodné letisko Nanjing Lukou a od septembra 2005 má mesto aj metro. Prístav v Nankingu je najväčší vnútrozemský prístav v Číne.
Ensisheim (obec)
Ensisheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buriville
Buriville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Litava (okres Krupina)
Litava je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Každoročne sa tu uskutočňuje púť pri príležitosti slávnosti Najsvätejšieho Srdca Ježišovho.
Teodor Wallo
Teodor Wallo (Walló, Vallo; * 17. október 1861, Stará Turá – † 18. október 1932, Zvolen) bol slovenský obchodník a verejný činiteľ.
Životopis
Jeho otec bol Juraj Wallo a matka Mária rod. Vagačová. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (18731877), od roku 1877 na hospodárskej akadémii v Budapešti. Hospodáril na rodinnom majetku, od 1881 výrobca syra a bryndze, neskôr veľkoobchodník vo Zvolene, spolumajiteľ bryndziarne v Detve.
Hlavný organizátor bryndziarstva na strednom Slovensku, 1882 vynašiel technológiu a zaviedol výrobu mäkkej roztierateľnej bryndze (pridaním slaného roztoku do vyrobeného bryndzového substátu), ktorá sa používa dodnes. O otázkach ekonomických, vnútropolitických a o bryndziarstve publikoval vo viacerých novinách. V 20. rokoch sa zameral na propagáciu slovenského autonomizmu a spoluprácu s HSĽS. Senátor Národného zhromaždenia. Najskôr pomaďarčil svoje meno, potom sa stal ľudákom a ako antisemita písal o tzv. nemenovanej rase, ktorá údajne zničila výrobu akostnej bryndze – Ján Selecký = Slovenská bryndza, strana 85.
Liptovský hrad
Liptovský hrad (iné názvy: Sielnický hrad, Liptovský Starý hrad) je ruina hradu na Liptove, v blízkosti hraníc okresov Liptovský Mikuláš a Ružomberok. Nachádza sa v okrese Liptovský Mikuláš, cca 220 m od hraníc, v katastrálnom území Sestrč, ktoré je súčasťou obce Liptovská Sielnica.
Zvyšky niekdajšieho hradu stoja na vrchu Sestrč v Chočských vrchoch, vypínajú sa nad obcami Kalameny a Bukovina. Bol najvyššie položeným hradom na Slovensku a zároveň jeden z najvyššie položených v strednej Európe.
Pôvodný hrad tvorila obytná veža, cisterna, malé nádvorie a dve brány. Hradnému panstvu pôvodne patrili rozsiahle územia (napríklad obec Liptovský Trnovec), ktoré sa značne zmenšili po vybudovaní hradov Likava a Liptovský Hrádok.
V 80. rokoch 20. storočia bol areál hradu predmetom výskumu stredovekej archeológie, pričom boli zrekonštruované a zakonzervované jeho základy, objasnil sa jeho postupný vývin až do zániku. Boli odkryté zvyšky dvoch cisterien, paláca, veží, objavené bolo tiež množstvo striel a kováčskeho materiálu z objavenej šmykne pod hradnou stenou na západnom okraji areálu.
Celý areál hradu je verejne prístupný. Vedie sem červeno-značkovaný turistický chodník Vlachy – Havránok – Bukovina – Sedlo pod Kráľovou a tiež žlto-značkovaný turistický chodník Kalameny – Sedlo pod Kráľovou a ďalej do sedla Poľana.
Hontianske Nemce
Hontianske Nemce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Sligo (grófstvo)
Sligo je írske grófstvo, ktoré leží na severozápade Írska v historickej provincii Connacht. Podľa sčítania uskutočneného v roku 2011 má grófstvo 65 393 obyvateľov. Sídlom grófstva je mesto Sligo.
Geografia
Grófstvo Sligo leží na pobreží Atlantického oceánu na severozápade Írska. Je jednou z najredšie osídlených oblastí Írska. V grófstve ležia jazerá Lough Gara, Lough Gill a Lough Talt.
Hontianske Nemce
Polohopis
Obec Hontianske Nemce sa rozprestiera v údolí rieky Štiavnica, v južnej časti stredného Slovenska, 10 km juhozápadne od Krupiny. Leží na križovatke ciest od miest Levice, Šahy, Zvolen a Banská Štiavnica. Obec tvoria sídelné útvary: Hontianske Nemce, Majer, Rakovec a Sitnianska Lehôtka.
Sligo (grófstvo)
Geografia
Sligo je 22. najväčšie z 32 írskych grófstiev (vrátane severoírskych), pričom počtom obyvateľov je 26. najväčšie. Z 5 grófstiev v Connachte je štvrté najväčšie rozlohou a tretie najväčšie počtom obyvateľov. Najvyšší vrch grófstva, Truskmore, dosahuje nadmorskú výšku len
Hontianske Nemce
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1246. Jej plné znenie je obsiahnuté v listine z roku 1293. V rokoch 12351270 počas tatárskych vpádov bola obec spustošená. Kvôli neúrodným rokom 12411242 sa v obci zvýšil hlad a vypukla tiež epidémia. Pár rokov po vpádoch Tatárov sa obec začala rozrastať. Patrila do kráľovského majetku a bola tu colnica na vyberanie mýta.
Sligo (grófstvo)
Geografia
Sligo susedí s tromi írskymi grófstvami: s grófstvom Mayo na západe, Roscommon na juhu a juhovýchode a s grófstvom Leitrim na severovýchode.
Írčina
Podľa sčítania 2011 z populácie staršej ako 3 roky (62 640 ľudí) ovládalo írčinu 41,8 % (26 211 obyvateľov). Len niečo vyše tretina z nich (26,7 % – 6 987) írčinu používa iba v školstve, kde je vyučovanie írčiny povinné.
Hontianske Nemce
Dejiny
Do života obce tiež negatívne zasiahli Turecké vpády v 16. storočí.
Z novodobejších dejín za zmienku stojí obdobie svetových vojen, kde bojovalo mnoho mužov aj z Hontianskych Nemiec.
Kostol sv. Martina
Miestny rímskokatolícky kostol je trojloďová je pôvodne románska trojloďová bazilika s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou z druhej polovice 13. storočia. Kostol patrí medzi najzachovalejšie románske trojlodia na Slovensku. Nachádza sa v opevnenom areáli na vyvýšenej polohe nad obcou. Kostol prešiel viacerými prestavbami a tak obsahuje aj gotické, rensančné a barokové prvky. Dnešné, rensančné presbytérium bolo doplnené počas prestavby kostola v 16. storočí. V tomto období bol kostol, ako opevnené miesto, cieľom útokov tureckých jednotiek, ktoré ho viackrát poškodili. Do roku 1619 bol kostol evanjelický. V 18. storočí prešiel kostol barokovou prestavbou, kedy bola upravená veža s barokovou helmicou a taktiež bola pristavaná sakristia. Fasáda kostola je novodobá, nárožia veže sú dekorované nárožným kvádrovaním. Portál tvorí ostenie s trojuholníkovou supraportou, na preklade sa nachádza latinský nápis pripomínajúci obnovu kostola po požiari v roku 1788.
Vinohradníctvo
Hontianske Nemce sú obec s bohatou vinohradníckou históriou. Už v prvej listine z roku 1135 sa spomína 10 zakúpených vinohradov a prvá oficiálnejšia zmienka zároveň s ich lokalizáciou pochádza z roku 1291. Dôkazom je aj kostolík na Viniciach zo 14. storočia.
Vínne pivničky sú vytesané do andezitového tufu, často prekryté stavbou. Tieto stavby slúžili hlavne na spracovanie hrozna, či ako senníky. Pivnice boli často využívané v dobách nepokojov, napr. v období tureckých vojen a II. svetovej vojny. Do 19. storočia boli vinice sústredené do oblasti juhozápadných svahov vrchu Kukučky. V súčasnosti sú využívané najmä plochy dvoch vinohradníckych osád – Pod vŕškom (cca 68 pivníc) a Husín (cca 53 pivníc).