cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Whaddya Mean by That
„Whaddya Mean by That“ je pieseň waleského hudobníka a hudobného skladateľa Johna Calea. Prvýkrát vyšla dňa 25. júla 2011 ako prvý a jediný singel z albumu Extra Playful, ktorý následne vyšiel v septembri toho istého roku. Singel vyšiel iba v digitálnej forme, nie však na CD ani na gramofónovej platni. Hudbu aj text k piesni zložil Cale, ktorý ju tiež produkoval. Obal singla je podobný obalu albumu, jediným rozdielom je zmena textu „EP: Extra Playful“ na „Whaddya Mean by That“. K piesni bol predstavený aj videoklip, v ktorom Cale chodí po lese. Jeho režisérmi boli Charlie & Joe.
Pieseň bola prvýkrát hraná pri koncerte už v júni 2008 v Oxforde. V jej pôvodnej štúdiovej verzii z roku 2011 hrajú vedľa Calea ešte Dustin Boyer (gitara), Erik Sanko (basgitara) a Deantoni Parks (bicie). V apríli 2012 vyšiel remix tejto piesne na albume Extra Playful: Transitions v podaní estónskej hudobníčky Maria Minerva.
Jim Broadbent
Jim Broadbent (* 24. máj 1949, Lincoln, Spojené kráľovstvo) je britský herec. Je držiteľom britskej filmovej ceny BAFTA, Zlatého glóbusu i Oscara za vedľajšiu úlohu v snímke Iris z roku 2001.
Pochádza z umelecky založenej rodiny, matka bola sochárka, otec nábytkový návrhár. Po štúdiách herectva na Londýnskej akadémii dramatických umení sa stal divadelným hercom. Vo filme sa objavuje od začiatku 70. rokov, avšak zo začiatku hral iba malé a epizódne roličky a natáčal predovšetkým v televízii, postupne sa ale vypracoval k väčším úlohám a nakoniec aj k hlavným úlohám, ktoré vytvoril napríklad v snímke Život je sladký z roku 1990. Jeho prvý veľký hollywoodsky úspech sa dostavil v roku 2001 v snímke Moulin Rouge!, v tom istom roku potom snímka Iris, za ktorý dostal Zlatý glóbus i Oscara.
Hanam
right|thumb|Hanam v provincii Kjonggi-do, susediaci s hlavným mestom Soul right|thumb|Poloha provincie Kjonggi-do Hanam (kórejsky 하남) je juhokórejské mesto. Nachádza sa v severozápadnej časti územia, v provincii Kjonggi-do (경기도). Na území s rozlohou 93 km² tu žije približne 134 000 obyvateľov (údaj z roku 2007). Hanam spolu s ďalšími okolitými mestami v provincii, s metropolitným mestom Inčchon (인천) a s hlavným mestom Soul (서울) tvorí tzv. Veľký Soul, čo je metropolitná oblasť s rozlohou 1 570 km² a s 23 miliónmi obyvateľov.
História
Do roku 1989 bolo mesto Hanam súčasťou okresu Kwangdžu (광주, nesúvisí s metropolitným mestom Kwangdžu 광주 광역시).
Administratívne rozdelenie
Mesto Hanam je rozdelené na 11 mestských obvodov nazývaných "dong" (동).
Rekombinácia DNA
Rekombinácia je všeobecný termín, ktorý v molekulárnej biológii zahŕňa ľubovoľnú zmenu usporiadania genetickej informácie v rámci jednej alebo medzi viacerými molekulami DNA. Takéto procesy je možné rozdeliť do troch základných tried. Homológna rekombinácia znamená výmenu genetickej informácie medzi dvoma molekulami DNA, ktoré obsahujú región reťazca, ktorý je sekvenčne úplne identický. Miestne-špecifická rekombinácia (z angl. site-directed recombination) znamená výmenu genetickej informácie len v rámci určitej konkrétnej sekvencie DNA. A nakoniec, transpozícia DNA znamená presun určitej genetickej informácie, ktorá má pre tento proces vďaka svojej sekvencii špecifické predpoklady (tzv. skákajúce gény).
Procesy rekombinácie sú pre organizmy dôležité. Hrajú rolu v opravných systémoch DNA, v špeciálnych prípadoch pri replikácii, pri regulácii expresie niektorých génov, sprostredkujú správnu segregáciu chromozómov počas delenia eukaryotických buniek, udržujú genetickú rozmanitosť a zúčastňujú sa cielených genetických zmien usporiadania DNA pri embryonálnom vývine.
Homológna rekombinácia
Názov homológna rekombinácia vychádza z toho, že pri rekombinácii majú dve vlákna DNA, ktoré si vymieňajú svoje úseky, sekvenciu s vysokou homológiou, čiže homológnu sekvenciu. Znamená to, že poradie nukleových bází v týchto dvoch vláknach je veľmi podobné.
Homológna rekombinácia u prokaryot
V baktériách hrá rekombinácia DNA rolu predovšetkým pri oprave DNA a raritne sa podieľa na rozširovaní genetickej diverzity pri konjugácii. Rolu hrá často pri replikácii, pri ktorej sa replikačná vidlička zastavuje a prípadne celá rozpadá, ak príde k miestu s chemicky poškodenou DNA. V takom prípade dochádza na poškodenom vlákne k obnaženiu práve nasyntetizovaného vlákna na jeho 3'-OH konci. Následne je toto obnažené vlákno spárované s práve nasyntetizovaným druhým vláknom a pôvodné vlákno s chemicky poškodenou DNA je spárované s druhým pôvodným vláknom. Takto vznikajú v prípade opravy počas replikácie jeden a v prípade opravy mimo procesu replikácie, dva tzv. Hollidayove intermediáty, v ktorom sú dve vlákna DNA navzájom prekrížené. Prekríženie môže byť odstránené buď štiepením vertikálne alebo horizontálne. Pri vertikálnom štiepení sú naštiepené samotné prekrížené vlákna, ktoré sa tak "rozmotajú". Pri horizontálnom štiepení sú štiepené vlákna, ktoré prekrížené nie sú a následne sú obtočené okolo prekrížených vláken tak, aby sa prekrížené vlákna odmotali.
Na rekombinácii sa podieľa množstvo enzýmov a proteínových faktorov. Bakteriálna rekombináza sa volá RecA a ide o malý proteín, ktorý sa viaže na DNA a reťazí sa na nej za sebou v smere 5'-3'. Pre činnosť RecA sú potrebné ďalšie proteíny - RecB, RecC, RecD a Pin. K disociácii tohto komplexu dochádza po spárovaní homológnych úsekov DNA v rámci dvoch vláken. Disociácia je sprostredkovaná komplexom RuvC. Chýbajúce fosfodiesterové väzby sú vytvorené DNA ligázou za spotreby ATP. Na konci rekombinácie je vytvorená replikačná vidlička v procese zvanom reštart replikácie nezávislý od počiatku replikácie.
Homológna rekombinácia u eukaryot
Podobne ako prokaryoty, používajú eukaryotické bunky homológnu rekombináciu na opravu DNA. Navyše ju však využíva pri meióze, čiže bunkovom delení, pri ktorom vznikajú pohlavné bunky. Pred meiózou sa všetka genetická informácia vo východzích diploidných bunkách zdvojuje a homológne chromozómy k sebe prisadajú práve vďaka rekombinačnému spárovaniu DNA. Počas toho navyše dochádza k homológnej rekombinácii medzi nimi (tzv. crossing over). Táto rekombinácia zvyšuje genetickú variabilitu v potomstve. Aj keď na chromozómoch boli nájdené miesta, v ktorých dochádza k homológnej rekombinácii častejšie, približne platí, že pravdepodobnosť rekombinácie je v celej dĺžke DNA rovnaká. Podobne ako pri oprave DNA, pri homológnej rekombinácii počas meiózy musí dôjsť k dvojvláknovému zlomu DNA na jednom chromozóme a následne k obnaženiu 3'-OH koncov oboch vláken a k ich spárovaniu s homológnymi vláknami na druhom chromozóme. Vznikajú dva Hollidayove intermediáty, ktoré môžu byť odštiepené horizontálne alebo vertikálne. Ak dôjde k homológnej rekombinácii v rámci jednej molekuly DNA, je daný úsek DNA deletovaný a dochádza tak k delécii.
Transpozícia
Transpozícia je typ rekombinácie, vďaka ktorému sa po DNA môžu pohybovať tzv. transpozičné elementy alebo transpozony. Transpozony sa do molekuly DNA začleňujú úplne náhodne a môžu tak spôsobiť aj jej smrť. Dá sa povedať, že ide o najjednoduchšie parazitické elementy, ktoré však na druhú stranu mnohokrát pre bunku prinášajú výhodu. Baktérie majú dva základné typy transpozónov - jednoduché transpozóny, ktoré obsahujú len sekvenciu potrebnú pre transpozíciu a gén pre potrebnú transponázu a komplexné transpozóny, ktoré obsahujú navyše ďalšie gény. Tie môžu napríklad kódovať proteín prinášajúci baktériám rezistenciu voči antibiotikám.
Existujú dva druhy transpozície. Pri priamej (jednoduchej) transpozícii je transpozón jednoducho vyštiepený zo svojho pôvodného miesta v DNA a zanecháva za sebou dvojvláknový zlom. Následne je transpozón začlenený do DNA tak, že transponáza predtým štiepi dvojvláknovú DNA na dvoch miestach, vlákna medzi týmito miestami od seba odsadajú a transpozon je vložený medzi takto obnažené vlákna. Časť DNA medzi dvoma štiepnymi miestami je tak zdvojená a po začlenení transpozónu sa nachádza pred ním a za ním. Replikatívna transpozícia sa od jednoduchej odlišuje tým, že je celý transpozón replikovaný a na nové miesto v DNA je začlenená až jeho kópia.
Mechanizmus podobný transpozícii je využívaný pri stavbe širokého spektra protilátok.
Powiat częstochowski
Žije tu 133523 obyvateľov (30.6.2007).
Levie (kantón)
Levie  je francúzsky kantón v obvode Sartène v departemente Corse-du-Sud v regiónu Korzika. Tvoria ho 4 obce.
4213 Njord
4213 Njord je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Poul Jensen 25. septembra 1987.
Zborovský hradný vrch
Zborovský hradný vrch je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Zborov v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1926 a naposledy novelizované v roku 1988 na rozlohe 25,5100 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu zachovalej typickej vegetácie jedľových bučín, výraznej krajinnej dominanty vo flyšovej oblasti Nízkych Beskýd na vedeckovýskumné, náučné a kultúno-výchovné ciele.
Nabočany
Nabočany sú obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 125 obyvateľov, z toho 55 mužov a 70 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 39,0 roka, ženy 35,6 roka).
Wingen
Wingen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikuláš Ladižinský
Divadlo začal hrať ochotnícky v roku 1941 ako študent Vyššej lesníckej školy v Banskej Štiavnici, neskôr v bratislavskom súbore Akademik. Profesionálne pôsobil v rokoch 1950-1952 ako člen DPJ v Žiline, 1952-1953 Armádneho divadla v Martine, 1955-1963 UND v Prešove, 1963-1967 činohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove. Od roku 1967 v slobodnom povolaní. Vo filme sa od roku 1965 objavoval prevažne v epizódnych úlohách, výraznejšiu postavu stvárnil len vo filme Zbehovia a pútnici režiséra Juraja Jakubiska.
NGC 5201
NGC 5201 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 14. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Proembryo
Proembryo je počiatočný stav embrya.
Švédska masáž
Švédska masáž je druh masáže, ktorú opísal okolo roku 1830 Per Henrik Ling. V západných kultúrach sa považuje za základnú formu masáže. Využíva rôzne typy trenia a hnietenia; využíva sa najmä na ošetrenie bolesť bolestí chrbta, presilených svalov, nespavosti a problémov spojených so stresom.
Klient pri masáži leží na stole alebo sedí na stoličke a jeho telo je prikryté ručníkom, čo okrem iného pomáha zvyšovať telesnú teplotu. Masáž môže byť zameraná buď na konkrétnu časť tela alebo na telo ako celok.
Powiat gliwicki
Powiat gliwicki je powiat v Poľsku v Sliezskom vojvodstve.
Žije tu 114708 obyvateľov (30.6.2007).
Americké psycho
Americké psycho je film Mary Harronovej z roku 2000. Ide o filmovú adaptáciu kontroverzného románu Americké psycho Breta Easton Ellisa. Vo filme hrajú známi herci ako napr. Christian Bale postavu Patricka Batemana, Jared Leto, Josh Lucas, Justin Theroux, Bill Sage, Chloë Sevigny, Reese Witherspoonová, Willem Dafoe a Samantha Mathis. Jeho premiéra prebehla na Sundance Film Festival 14. apríla 2000.
Adaptácia románu
Mary Harronová, ktorá predtým režírovala film I Shot Andy Warhol (založenom na príbehu Valerie Solanasovej), režírovala Psycho a podieľala sa na scenári spolu s Guinevere Turnerovú. Tento scenár bol vybraný z ďalších troch, medzi ktoré patril aj scenár Ellisa. Turnerovej scenár sa líši od románu len v Batemanovej mesačnej chôdzi predtým než zabije Paula Allena. V románe sú najobľúbenejší interpreti Patricka Batemana Genesis, Huey Lewis & the News a Whitney Houstonová. Prakticky každá scéna vo filme je prevzatá z románu. Jednou zo zmien boli mená postáv, ktoré boli pre film pozmenené; meno Paul Owen sa zmenilo na Paul Allen a Tim Price sa zmenil na Tim Bryce. V interview Mary Harronová poprela, že by mala obavy, keď zistila že Paul Allen je známa postava v počítačovom biznise a vyhlásila, že tým nemyslela nič zlého proti nemu.
Mnoho ľudí z filmového priemyslu vyhlásilo, že tento román je „nefilmovatelný“ kvôli znázorneniu násilia a sexuálnemu obsahu. Počas prípravy filmu, bolo oslovených mnoho hercov, režisérov a členov štábov pre účasť na filmovej adaptácii. Pôvodne boli do filmu vybraní Harronová a Bale, ale Leonardo DiCaprio prejavil záujem o hlavnú rolu. Produkčná spoločnosť Lions Gate Entertainment vydala vyhlásenie, že DiCaprio bude hviezda filmu. Po tomto vyhlásení Harronová odišla z projektu a Oliver Stone následne prejavil záujem režírovať film. Keď DiCaprio a Stone odišli z projektu, Harronová a Bale sa vrátili do späť.
Olmeto (kantón)
Olmeto je francúzsky kantón v obvode Sartène v departemente Corse-du-Sud v regiónu Korzika. Tvorí ho 6 obcí.
Americké psycho
Adaptácia románu
Christian Bale niekoľko mesiacov na sebe pracoval, a tri hodiny denne strávil s trénerom v posilňovni, a potom pracoval na svojej psychickej stránke, aby sa stal narcistickým Batemanom.
Zápletka
V roku 1987 sa život bohatého newyorského investičného bankára Patricka Batemana točí okolo stolovania v módnych reštauráciách a udržiavania vzhľadu pre jeho snúbenicu Evelyn a okruh jeho bohatých a povrchných spolupracovníkov, z ktorých väčšinu nenávidí. Bateman opisuje materiálne výdobytky svojho životného štýlu vrátane ranného cvičenia, skrášľovacej rutiny, značkového šatníka a drahého nábytku. Rozoberá aj svoju hudobnú zbierku, pričom napodobňuje frázy, ktoré videl v hudobných recenziách. Pod svojou spoločenskou pokrývkou trpí a chce svoje utrpenie spôsobiť iným.
Na obchodnom stretnutí sa Bateman a jeho spoločníci chvália svojimi vizitkami v rámci prejavu povrchnej márnivosti. Rozzúrený nadradenosťou vizitky svojho spolupracovníka Paula Allena Bateman zavraždí bezdomovca a jeho psa. Na vianočnom večierku si Bateman naplánuje večeru s Allenom, ktorý si Batemana pomýli s iným spolupracovníkom. Bateman Allenovi zazlieva jeho bohatší životný štýl a jeho schopnosť získať rezerváciu do Dorsie, vysoko exkluzívnej reštaurácie, do ktorej sa Bateman nemôže dostať. Bateman zmanipuluje Allena, aby sa opil, a vyláka ho do svojho bytu. Počas hrania skladby "Hip to Be Square" Bateman poučuje Allena o umeleckých hodnotách piesne a potom ho zavraždí zrkadlovo leštenou sekerou. Po likvidácii tela sa Bateman vláme do Allenovho bytu, kde na Allenovom záznamníku nechá falošný odkaz, že Allen odišiel na služobnú cestu do Londýna. Batemana neskôr o zmiznutí vypočúva súkromný detektív Donald Kimball.
Bateman vezme do svojho bytu dve prostitútky, ktoré pomenuje "Christie" a "Sabrina", a vyloží im svoje názory na skupinu Genesis. Po ich sexe Bateman vytiahne nástroje, ktoré používa na telesné ubližovanie. Neskôr odchádzajú z jeho bytu zbití a zakrvavení.
Batemanov kolega Luis Carruthers odhalí novú vizitku, ktorá Batemanovi pripomína Allenovu vizitku. Bateman sa pokúsi Luisa uškrtiť na toaletách drahej reštaurácie, ale Luis si tento pokus pomýli so sexuálnym návrhom a vyzná Batemanovi lásku, ktorý v panike utečie. Po vražde modelky pozve Bateman svoju sekretárku Jean na večeru a navrhne jej, aby sa s ním stretla v jeho byte na drinku. Keď Jean príde, Bateman jej počas rozhovoru, o ktorom nevie, priloží k hlave pištoľ na klince. Keď mu na záznamník príde správa od Evelyn, požiada Jean, aby odišla.
Kimball sa stretne s Batemanom na obede a povie mu, že v prípade Allenovho zmiznutia nie je podozrivý. Detektív Kimball opäť vypočúva Batemana, a hoci Kimball prechováva voči Batemanovi vlastné pochybnosti, prezradí, že Batemanov kolega tvrdí, že v Londýne zahliadol Paula Allena, čím spochybní celé vyšetrovanie. Batemanovi sa spočiatku uľaví, ale je znepokojený a začne pochybovať sám o sebe.
Bateman sa vráti na miesto, kde sa stretol s Christie, a požiada ju, aby išla s ním. Spočiatku váhajú, či sa k nemu má opäť pridať, pretože jej predchádzajúce zranenia ju priviedli na pohotovosť a možno si vyžiadajú operáciu. Nakoniec sa nechá presvedčiť, aby sa k Batemanovi pridala, keď jej ponúkne veľkú sumu peňazí a sľúbi, že sa bude správať krajšie. Bateman ju privedie do Allenovho bytu, kde pred sexom s ňou a Christie nadroguje svoju známu Elizabeth. Po tom, čo Bateman počas aktu Elizabeth zabije, Christie uteká a pri hľadaní východu objaví viacero ženských tiel. Nahý Bateman ju prenasleduje a pri úteku po schodisku na ňu hodí motorovú pílu, čím ju zabije.
Bateman zruší svoje zasnúbenie s Evelyn. V tú noc, keď používa bankomat, vidí mačku a bankomat zobrazí text "nakŕm ma túlavou mačkou". Keď sa chystá mačku zastreliť, žena ho konfrontuje, a tak ju zastrelí. Nasleduje policajná naháňačka, ale Bateman zastrelí a zabije policajtov a vyhodí do vzduchu policajné auto. Na úteku do svojej kancelárie Bateman vstúpi do nesprávnej budovy, kde ho privítajú ako "pána Smitha", a potom zavraždí ochrankára a vrátnika. V kancelárii, o ktorej sa domnieva, že je jeho, si na Batemana posvieti policajný vrtuľník. Ten sa ukryje a zavolá svojmu právnikovi Haroldu Carnesovi a horúčkovito zanechá priznanie, v ktorom uvádza, že zabil 20 alebo 40 ľudí.
Nasledujúce ráno Bateman navštívi Allenov byt, aby upratal Allenove pozostatky, ale ten je prázdny a na predaj. Predstiera, že je potenciálny kupec, ale realitný maklér Batemana oklame a prezradí mu, že tam nie je, aby byt kúpil. Potom mu záhadne povie, že byt nepatrí Paulovi Allenovi, a potom mu prikáže odísť.
Detektív Kimball sa s Batemanom stretáva tretíkrát. Hoci sa Bateman bojí, že ho odhalia, Kimball ho ubezpečí, že Allena v Londýne videlo niekoľko svedkov, a Kimball Batemanovi povie, že Allen pravdepodobne len na pár týždňov odišiel z mesta na dovolenku. Zatiaľ čo Bateman sa ide stretnúť s kolegami na obed, zdesená Jean nájde v Batemanovom kancelárskom denníku podrobné nákresy vraždy a zmrzačenia.
Bateman uvidí Carnesa v reštaurácii a spomenie si na telefonický odkaz, ktorý mu nechal večer predtým. Carnes si Batemana pomýli s iným kolegom a telefonické priznanie považuje za žart. Bateman zúfalo objasní, kto je, a opäť sa prizná k vraždám, ale Carnes mu to vyčíta ako nemožné, keďže nedávno večeral s Allenom v Londýne. Zmätený a vyčerpaný Bateman sa vracia k priateľom, kde krátko uvažujú o tom, či je Ronald Reagan neškodný starec alebo skrytý psychopat, a potom opäť diskutujú o rezervácii večere. Ponechaný s možnosťou, že sa na jeho zločiny nikdy nepríde, alebo že boli všetky vymyslené, Bateman vo voiceoverovom rozprávaní odhalí svoje uvedomenie, že unikne trestu, po ktorom tajne túži, a že nedošlo k žiadnej katarzii: "Toto priznanie nič neznamenalo."
Soundtrack
Originálnu hudbu k filmu zložil waleský hudobník John Cale, ďalej sú tu zastúpení umelci ako David Bowie, The Cure a New Order. Pieseň skupiny Huey Lewis & the News „Hip to be Square“, ktorá sa vo filme tiež objavila, na oficiálnom soundtracku z právnych dôvodov nie je.
NGC 5202
NGC 5202 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 12. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Le Tholonet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2221 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Západoeurópsky čas
náhľad|Modrý región používa západoeurópsky čas alebo [[Greenwichský hlavný čas|GMT alebo UTC. Ostatné európske časové pásma: červená stredoeurópsky čas, kaki východoeurópsky čas, zelená Moskovský čas ]]
Západoeurópsky čas  (ZEČ), angl. Western European Time (WET), je jedným z časových pásiem patriacich do pásma UTC Z. Je to koordinovaný svetový čas. Používa sa v západnej Európe a v západnej časti Afriky.
Arboristika
náhľad|Arborista pri práci Arboristika je vedná disciplína zaoberajúca sa štúdiom, ošetrovaním, komplexnou špeciálnou starostlivosťou a kultiváciou jednotlivých stromov, kríkov a iných perenálnych drevnatých rastlín, vyskytujúcich sa mimo lesa v špecifických umelých výsadbách (osamotené stromy, parky, aleje...).
4214 Veralynn
4214 Veralynn je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 22. októbra 1987.
Čína
Čínska civilizácia, rozvíjajúca sa pôvodne v úrodnom povodí Žltej rieky vo Veľkej čínskej nížine, patrí k najstarším na svete. Hoci sú jej počiatky zahalené v hmle legiend, obvykle sa umiestňujú do obdobia 2000 rokov pred n. l. Čínsky štát niekoľkokrát v dejinách zmohutnel, bol rozbitý, a potom sa znovu zjednotil. Vo fázach rozmachu bola Čína vždy poprednou svetovou ekonomickou mocnosťou, okrem iného vďaka preslávenej Hodvábnej ceste, a tak isto miestom rozvoja vedy a technológií - možno jej pripísať vynález kompasu, papiera, strelného prachu či kníhtlače. 19. storočie bolo pre Čínu však dobou stagnácie, oneskoreného prenikania rysov modernej civilizácie i mocenského poníženia. To viedlo v roku 1912 k pádu tisícročného monarchického systému a vzniku republiky, ktorej modernizačné snahy boli však zabrzdené občianskou vojnou medzi nacionalistami a komunistami (od 1927) a agresiou Japonska (od 1937). V roku 1949 nakoniec krajinu, až na malý ostrov Tchaj-wan, ovládli komunisti. Vytvorili totalitný systém s centrálne riadenou ekonomikou. Mnoho spoločenských a ekonomických experimentov, ktoré vyvrcholili tzv. kultúrnou revolúciou, viedlo však len k stagnácii, hoci Čína dosiahla istých diplomatických úspechov (od roku 1971 sa stala stálym členom Bezpečnostnej rady OSN s právom veta, keď bolo toto postavenie odoprené Čínskej republike teda Tchaj-wanu) a vojenských (vstup medzi jadrové veľmoci). Skutočný rozmach však priniesli až ekonomické reformy Teng Siao-pchinga začaté v roku 1978, ktoré v Číne zaviedli voľný trh. Zahájilo sa obdobie bezprecedentného ekonomického rastu. S tým išiel ruka v ruke rast geopolitického vplyvu a zisk statusu superveľmoci. Trauma veľmocenského poníženia z 19. storočia bola symbolicky prekonaná aj tým, keď Čína dostala pod svoju kontrolu posledné európske kolónie na svojom území, teda Hongkong a Macao. Vznáša nárok aj na ostrov Tchaj-wan a niekoľko ďalších menších území, tieto oblasti sú avšak spravované vládou Čínskej republiky, ktorá ale zatiaľ nechce byť samostatným štátom a formálne si aj naďalej robí nárok na vládu v celej Číne. Aj keď reformy Čínu veľmi priblížili k západnému ekonomickému modelu a životnému štýlu, v politickej oblasti si uchováva systém vlády jednej strany a rysy diktatúry.
Stále silnejšie geopolitické partnerstvo spája Čínu s Ruskom. Spoločne sa snažia vytvoriť blok, ktorý by oponoval Európe, Spojeným štátom a ich ázijským spojencom, ako sú Japonsko a Južná Kórea. Napätie týchto dvoch veľkých blokov sa niekedy označuje za druhú studenú vojnu. O možnosti, že by medzi týmito dvoma blokmi spadla nová železná opona, sa začalo silno diskutovať hlavne po ruskej invázii na Ukrajinu v roku 2022, rovnako ako o tom, ako veľmi sú záujmy Ruska a Číny v tejto veci zladené - čínsky vplyv bol od 80. rokov postavený na otvorenej globalizovanej ekonomike a vývozu do západných krajín.
V roku 2012 sa Čína stala najväčšou ekonomikou sveta z hľadiska hrubého domáceho produktu (HDP) v parite kúpnej sily. Z hľadiska nominálneho HDP je druhou najväčšou ekonomikou po Spojených štátoch. Tak isto je druhá na svete podľa kritéria národného bohatstva. Krajina je najväčším svetovým výrobcom a vývozcom. Jej bohatstvo však nie je v čínskej spoločnosti rozložené rovnomerne (má omnoho vyššiu mieru ekonomických rozdielov medzi ľuďmi než Európa) a tak isto pri prepočte svojho ekonomického výkonu na obyvateľa sa tento výkon javí skôr priemerným - v HDP (PPP) per capita je Čína 77. na svete (ak počítame len skutočne suverénne štáty), presne na úrovni globálneho priemeru (v Európe to zodpovedá úrovni Severného Macedónska). Spojené štáty sú z tohto hľadiska desiate.
Vojenská moc Číny trvalo rastie. Po USA a Rusku má tretiu najsilnejšiu armádu na svete a druhý najvyšší obranný rozpočet.
Základné informácie
Čína je so svojimi taká veľká ako USA alebo celá Európa až po Ural. Z toho vyplýva, že sa jej povrch, klimatické podmienky a s tým aj predpoklady pre ľudský život v regiónoch veľmi odlišujú. Územie Číny je vymedzené prírodnými hranicami: na východe a juhovýchode sú to moria (Žlté more, Východočínske more a Juhočínske more), na juhu, na západe a severozápade delia Čínu od jej susedov vysoké horské masívy a na severe stepi a púšte
Predhistória
Pôvodné osídlenie Číny patrí medzi najstaršie na svete. Archeologické objavy Sinanthropua Pekinensis dokazujú osídlenie už pred pól miliónom rokov.
Vlády dynastií
náhľad|vľavo|[[Veľký čínsky múr chránil Čínu pred nájazdmi nomádov zo severu]] náhľad|[[Kchaj-feng, hlavné mesto dynastia Sung, na obraze z 12. storočia od Čang Ce-tuana]] náhľad|Pagoda Ling-siao z 11. storočia náhľad|Cisársky palác v [[Zakázané mesto|Zakázanom meste z obdobia vlády dynastie Ming]] Dynastia Sia je považovaná za prvú čínsku vládnucu dynastiu. Šang je historicky prvá doložená čínska dynastia. Vládla v 17. až 16. storočí pred našim letopočtom. Bolo už používané písmo a kalendár.
Dynastia Čou vládnuca v 11. až 8. storočí pred našim letopočtom už ovládala a spravovala rozsiahle územie od rieky Jang-c’-ťiang až po Veľký čínsky múr. Čouské obdobie sa delí na Západný a Východný Čou. V období Východného Čou sa vládnuci kráľ presunul na miesto moderného Si-anu. Postupne moc čouskeho kráľa zoslabla. V 8. až 5. storočí pred n. l. nasledovalo Obdobie jari a jesene, kde si vládcovia údelných štátov rozdelili krajinu medzi sebou. Potom sa v období bojujúcich štátov stretlo niekoľko silných štátov v boji o vládu nad Čínou. V ňom zvíťazila dynastia Čchin, ovládajúca región okolo pôvodnej čouskej metropole.
Vláda dynastie Čchin priniesla zjednotenie územia pod silno centralizovanú vládu. V tomto období, 220 rokov pred našim letopočtom, sa začal stavať Veľký čínsky múr, postavený zavlažovací systém, uskutočnila sa reforma písma a boli zjednotené miery a váhy.
Z nasledujúcich zmätkov po páde ríše Čchin sa zrodila dynastia Chan, keď Liou Pang, jeden z vodcov protičchinských povstalcov, opätovne zjednotil Čínu a v roku 202 pred n. l. sa vyhlásil za cisára. Dynastia Chan je považovaná za jednu z najmocnejších dynastií v celej čínskej histórii. V tomto období, 206 pred n. l. až 220 nášho letopočtu, došlo k rozvoju obchodu a kultúry. Technické znalosti zahrňovali používanie papiera a porcelánu. Dynastia Chan nadviazala na predchádzajúcu vojenskú expanziu dynastie Čchin. Došlo k prvým kontaktom so Západom, so starovekými Rimanmi.
V priebehu 1. storočia nášho letopočtu sa z Indie do Číny rozšíril budhizmus. V období troch kráľovstiev (220-280) sa Čína najprv rozpadla na tri štáty a neskôr sa roztrieštenosť ešte zvýšila. Toto obdobie je tradične vymedzené rokom 220 n. l., keď oficiálne vznikol štát Wej, a rokom 280, keď ríša Ťin dobyla štát Wu.
Počas dynastie Suej, na prelome 6. a 7. storočia, došlo k opätovnému zjednoteniu krajiny. Za nasledujúcej dynastie Tchang, 618 až 907, nastal "zlatý vek" v oblasti umenia a literatúry. Čína sa v tomto období stala najvýznamnejším štátom v Ázii. Bola vynájdená kníhtlač. Čína nadviazala politické kontakty s Japonskom a krajinami južnej a Západnej Ázie.
Vládu dynastie Sung ukončili v poslednej štvrtine 13. storočia nájazdy Mongolov. Mongoli ovládli celú Čínu a ich ríša siahala cez celú Áziu až do Európy. Prvým z vládcov mongolskej dynastie Jüan bol chán Chubilaj (známe sú jeho kontakty s benátskym cestovateľom Markom Polom). náhled|vľavo|[[Tchajpchinské povstanie v rokoch 1850 až 1864 si vyžiadalo cez 20 miliónov obetí]]
Počas vlády Mongolov vypuklo v Číne viacero povstaní, posledné z nich Mongolov vyhnalo a ustanovilo dynastiu Ming (1368-1644). Hlavným mestom dynastie Ming sa stal Peking. V tomto období došlo k rozvoju námorného obchodu a stavby lodí. Cestovateľ Čeng Che vďaka tomu preskúmal juhovýchodnú Áziu, Indiu, Arabský polostrov a východnú Afriku. Skvalitnilo sa aj spracovanie železa a došlo k rozvoju umeleckých remesiel. V 16. storočí začali do Číny prenikať portugalskí obchodníci a misionári, ale ich vplyv bol neskôr výrazne obmedzený na oblasť mesta a prístavu Macao.
Poslednou dynastiou v Číne bola mandžuská dynastia Čching. Vládla v rokoch 1644 až 1911. Prví cisári tejto dynastie obnovili moc a hranice ríše ako bývali počas dynastie Tchang. Čínska ríša zahrňovala Mandžusko, Mongolsko, Taiwan a Tibet. Cisári dynastie Čhing podporovali vedu a umenie. Dlhé obdobie mieru, keď stúpla životná úroveň obyvateľov cisárstva, bolo zakončené tzv. Ópiovou vojnou (1839-1842) s Angličanmi. Po porážke musela Čína postúpiť Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Írska mesto Hongkong, ktoré sa stalo britskou korunnou kolóniou. Nasledovali ďalšie dve ópiové vojny a pokles životnej úrovne obyvateľov. Na konci 19. storočia sa Čína dostala do vojenského konfliktu s Japonskom. Po niekoľkých protimandžuských povstaniach bol v roku 1911 posledný cisár dynastie Čching Pchu-i nútený abdikovať a 29. decembra 1911 bola vyhlásená Čínska republika.
Čínsko-japonská vojna
náhľad|Okupačné vojska [[Japonské cisárstvo (1868 – 1945)|Japonského cisárstva vstupujú v auguste 1937 do Pekingu]] V roku 1931 po tzv. Mukdenskom Incidente obsadila japonská armáda Mandžusko a vytvorila tú bábkový štát Mandžukuo, ktorý sa stal odrazovým mostíkom k japonskej invázii do ostatných častí Číny. Incident na moste Marca Pola, ktorý bol umelo vyvolaný Japoncami, sa stal zámienkou na rozpútanie 8 rokov trvajúcej druhej čínsko-japonskej vojny (1937–1945), ktorá je niekedy považovaná za súčasť 2. svetovej vojny.
Japonská cisárska armáda sa pri svojom ťažení do Číny dopúšťala mnohých vojnových zločinov. Najznámejším z nich bol Nankinský masaker v roku 1937, pri ktorom japonskí vojaci zmasakrovali az 300 000 civilistov a vojnových zajatcov. Zvláštna japonská jednotka 731, ktorá bola umiestnená v Mandžusku, robila pokusy na ľuďoch. Japonci na obyvateľstve testovali biologické zbrane, napríklad antrax alebo bubonický mor, ktorými sa nakazili státisíce Číňanov. Celkovo si druhá čínsko-japonská vojna vyžiadala cez 11 miliónov obetí.
Čínska občianska vojna
Po druhej svetovej vojne vypukla v Číne opäť občianska vojna medzi Komunistickou stranou Číny (Kungčchantang) a vtedy ešte vládnucimi nacionalistami (Kuomintang). Vojna skončila v roku 1949 víťazstvom komunistov. Tí pod vedením Mao Ce-tunga prevzali kontrolu nad celou pevninskou Čínou vrátane ostrova Chaj-nan. Príslušníci Kuomintangu boli donútení stiahnuť sa na ostrov Tchaj-wan a niekoľko menších priľahlých ostrovov, čo je územie dnešnej Čínskej republiky. 1. októbra 1949 vyhlásil Mao Ce-tung na pekingskom námestí Nebeského pokoja slovami „Číňania povstali“ Čínsku ľudovú republiku.
Vláda Mao Ce-tunga
Obdobie vlády počas života Mao Ce-tunga (1949–1976) dodnes vzbudzuje mnoho kontroverzií, hlavne kvôli nezmieriteľnej politike voči odporcom, mnohým omylom a až zločinným dôsledkom na obyvateľstve spôsobených okrem iného nekompromisným vykladaním komunistickej ideológie.
Nová vláda okamžite uzákonila pozemkovú reformu, znárodnila priemyselnú výrobu a začala s vyhlasovaním kampaní (programy gramotnosti, očkovanie, zvýšenie kvality poľnohospodárstva atď.). Hneď po vzniku nového štátu v roku 1949 ČĽR formálne anektovala Východný Turkestan (dnešná autonómna oblasť Sin-ťiang) a v roku 1950 aj Tibet (oficiálne až v roku 1951, dnešná Tibetská autonómna oblasť), čím dokončila opätovné zjednotenie územia pripojením všetkých separatistických štátov vzniknutých po vyhlásení republiky v roku 1912. Komunistická Čína sa tak isto zapojila do kórejskej vojny (1950–1953) na strane Severnej Kórey. V roku 1956 bolo ohlásené pod heslom „Nech rozkvitá sto kvetov umenia, nech súperí sto škôl učenia“ Hnutie Sto kvetov, v rámci ktorého boli intelektuáli vyzvaní, aby dali kritikou podnety pre ďalšie zlepšenie krajiny. Keď sa ale kampaň postupne zvrhla na kritiku vládneho režimu, nasledovala kampaň proti pravičiarom (1957), ktorá odsúdila státisíce ľudí, prevažne intelektuálov, na smrť alebo na prevýchovu.
V pokuse dohnať a predbehnúť Západ, bol vyhlásený tzv. Veľký skok vpred (1958–1960), ktorý ale skončil katastrofou – na hladomor zomrelo podľa odhadov dokonca viac než 30 miliónov ľudí, a preto z čela KS Číny odstúpil Mao Ce-tung, napriek tomu si aj naďalej udržiaval v strane veľký vplyv, a na jeho miesto bol zvolený Liou Šao-čchi. V dôsledku ideologickej roztržky so Sovietskym zväzom od roku 1960 bola ČĽR medzinárodne izolovaná. V roku 1964 bola uskutočnená prvá úspešná jadrová skúška a ČĽR sa tak zaradila medzi jadrové mocnosti.
Kultúrna revolúcia
Mao Ce-tung získal podporu medzi roľníkmi predovšetkým vďaka pozemkovej reforme, ktorá rozdelila pôdu medzi 300 miliónov ľudí, ktorí dovtedy žiadnu pôdu nevlastnili. Pôvodní majitelia pozemkov, ktorých komunisti označovali ako kulakov, boli často vyháňaní a zabíjaní, odhady hovoria o 800 tisíc až 5 miliónoch zabitých statkárov. Čínska populácia sa z 550 miliónov takmer zdvojnásobila na viac než 900 miliónov. Avšak Mao Ce-tungov rozsiahly projekt ekonomickej a sociálnej reformy, tzv. Veľký skok vpred medzi rokmi 1958 a 1961, mal za následok okolo 45 miliónov úmrtí, väčšinou následkom hladomoru.
V roku 1966 Mao Ce-tung inicioval Veľkú proletársku kultúrnu revolúciu, ktorá bola postavená na myšlienke nepretržitej revolúcie a masovej demokracie, a mala za cieľ odstrániť kapitalizmus vo vnútri strany. Hlavným Maovým dôvodom pre uskutočnenie revolúcie však zrejme bolo to, že od roku 1959 postupne strácal vplyv vo vedení strany a týmto spôsobom sa chcel zbaviť svojich ideologických odporcov a osobných nepriateľov. Kampaň bola zameraná proti štyrom prežitkom – starému mysleniu, kultúre, obyčajom a návykom. Hnacou silou Maovej revolúcie sa stala mládež, ktorá vytvárala tzv. Červené gardy. Hlavnými obeťami kampane sa stali Liou Šao-čchi a Teng Siao-pching, zahraniční diplomati a vôbec všetky autority. V dôsledku toho došlo k obrovským škodám na kultúrnom dedičstve (boli pálené knihy, vyplienené múzea a ničené historické budovy) a krajina sa zmietala v chaose. Kampaň trvala do roku 1969, ale jej výsledky pretrvali do Maovej smrti v roku 1976 a ďalej.
náhľad|Mao Ce-tung a americký prezident [[Richard Nixon v roku 1972 počas americko-čínskeho zblíženia, keď boli obe krajiny v konflikte so ZSSR]] Centrum výskumu dejín Komunistickej strany uviedlo v máji 1984 nasledujúce počty vzťahujúce sa ku Kultúrnej revolúcii: 4,2 milióna ľudí bolo zatknutých, 1,7 milióna ľudí zomrelo neprirodzenou smrťou, 135 000 ľudí bolo označených za kontrarevolucionárov a popravených, 237 000 ľudí bolo zabitých, 7,03 milióna ľudí bolo zmrzačených. Akademický výskum odhaduje počet obetí na 400 tisíc až 8 miliónov.
Liberalizácia ekonomiky
Kultúrna revolúcia skončila až smrťou Mao Ce-tunga. V následnom boji o moc neuspela tzv. Banda štyroch, ktorá mala veľký podiel na kultúrnej revolúcii. Bola obvinená z uvedenia krajiny do chaosu a všetci členovia odsúdení k vysokým trestom. Na čelo štátu sa dostalo proreformné krídlo KS Číny reprezentované Teng Siao-pchingom, ktorý riadil dianie v strane a v štáte. Súčasne s tým pokračovalo zlepšovanie vzťahov so Západom, ktoré začalo návštevou Henryho Kissingera v Pekingu v roku 1971.
V nasledujúcich rokoch sa uskutočnili mnohé reformy, vďaka ktorým sa Čína hlavne ekonomicky priblížila viac k Západu. Boli zriadené tzv. „Špeciálne ekonomické zóny“, kde bolo umožnené podnikanie západným investorom. Naopak bola zavedená politika jedného dieťaťa, ktorá spomalila populačný rast a priniesla mnohé negatívne vplyvy, vrátane nepomeru medzi pohlaviami, starnutie populácie a úbytok pracovnej sily.
Študentské protesty na námestí Tchien-an-men
V roku 1989 došlo po narastajúcej nespokojnosti k protestom študentov proti vláde KS Číny na námestí Nebeského pokoja v metropole Pekingu, tie však boli tvrdo potlačené zásahom armády a uvrhli ČĽR do prechodnej izolácie. K demokratizácii a zavedení pluralitného systému nedošlo, komunistické vedenie krajiny sa však generačne obmenilo a pokračovalo naďalej v hospodárskych reformách.
90. roky a nové tisícročie
náhľad|Obrí portrét [[Mao Ce-tunga na bráne Nebeského pokoja v Pekingu]] 1. júla 1997 bol k Čínskej ľudovej republike pripojený Hongkong, predtým pod správou Veľkej Británie, pod podmienkou „jedna krajina, dva systémy“; 20. decembra 1999 bolo pod rovnakými podmienkami pripojené Macao, predtým pod správou Portugalska.
Vo výdajoch na ozbrojené sily sa Čína dostala na druhé miesto, hneď za Spojené štáty, a výrazne začala modernizovať všetky zložky armády.
Počas administratívy Chu Ťin-tchaa, ktorá vládla od roku 2003, začali byť riešené problémy hlavne v sociálnej oblasti. Vláda vytvorila koncept s názvom Harmonická spoločnosť, ktorý sľubuje fúziu socializmu a demokracie, podporu strednej triedy, vládu práva, a zároveň zahrňuje prvky nového konfucianizmu. Táto administratíva bola vôbec prvou v histórii ČĽR, ktorá začala otvorene podporovať náboženstvo, a to hlavne budhizmus a taoizmus, ktoré vidia ako tradičnú súčasť čínskej kultúry. Niektorí zahraniční pozorovatelia avšak označujú aktivitu čínskej vlády za ďalší pokus o namaľovanie falošného obrazu, lebo v krajine neustále prebiehajú masové represie, cenzúra informácií a zatýkanie ako v predchádzajúcich obdobiach. Pokračujú aj reštrikcie proti určitým náboženským skupinám proti ktorým trvá takzvaný „boj proti zlým kultom“, ktorý Strana vyhlásila v roku 1999, zasiahnuté sú všetky náboženstvá, ktorá sa nepodriaďujú Strane, teda kresťania lojálni pápežovi, budhisti lojálni dalajlámovi, Fa-lun Kung lojálni k zakladateľovi Li Chung-č'ovi. Potláčané sú práva národnostných menšín, predovšetkým Tibeťanov a Ujgurov, ktorí boli internovani v tzv. prevýchovných centrách, ľudskoprávni aktivisti čelia prenasledovaniu. V rokoch 2019-2020 boli potlačené prodemokratické protesty v Hongkongu. Počas pandémie Covidu-19 v rokoch 2020-2022 uplatňovala vláda politiku "nulového covidu", vďaka čomu bola po dobu troch rokov de facto izolovaná od zvyšku sveta.
V uplynulých štyroch desaťročiach zaznamenala Číny obrovský ekonomický rast, ktorý viedol k zvýšeniu životnej úrovne a podľa čínskych údajov sa vymanilo viac než 800 miliónov ľudí z chudoby. Na druhej strane došlo k výraznej devastácii životného prostredia a na rozdiel od predpovedí nedošlo k demokratizácii a liberalizácii politického systému.
Rozloha a poloha
Čína je z hľadiska rozlohy tretím najväčším štátom sveta (po Rusku a Kanade). Jej povrch je - pri započítaní všetkých území, ktoré si ČĽR nárokuje (vrátane Taiwanu a niekoľkých sporných pohraničných území) - 9 596 960 kilometrov štvorcových. Ak odpočítame Taiwan, tak rozloha je 9 560 772. Pri započítaní vnútorných vodných plôch a sporných území tak rozloha je 9 780 000 kilometrov štvorcových, čo je maximálna uvádzaná hodnota. náhľad|Pestovanie ryže v [[Kuang-si|alt=]] náhľad|vľavo|[[Chua-šan je posvätnou horou taoizmu]] Čínska ľudová republika sa nachádza vo východnej Ázii pri západnom pobreží Tichého oceánu. Od severu na juh sa rozkladá od rieky Chej-lung-ťiang (Amur) na 53° s.š. k najjužnejšiemu cípu ostrovov Nan-ša (Spratlyho ostrovy) na 18° s.š. Spojnica meria okolo 5 500 km. Od Pamíru na západe (71° v.d.) po sútok riek Chej-lung-ťiang a Ussuri (135° v.d.) presahuje spojnica 5 200 km. Časový rozdiel je viac než štyri hodiny, v celom štáte sa však používa jednotný čas (UTC+8). Tradičným európskym označením pre oblasť Číny (aj Japonska) je "ďaleký východ".
ČĽR susedí priamo so 14 krajinami. Má suchozemskú hranici s dĺžkou 22 800 km a (spolu s omnoho väčším Ruskom) najviac susedov zo všetkých štátov sveta. Po smeru hodinových ručičiek sú nimi India (dĺžka hranice 3 380 km), Pakistan (523 km), Afganistan (76 km), Tadžikistan (414 km), Kirgizsko (858 km), Kazachstan (1 533 km), Rusko (3 645 km), Mongolsko (4 677 km), Severná Kórea (1 416 km), Vietnam (1 281 km), Laos (423 km), Mjanmarsko (2 185 km), Bhután (470 km) a Nepál (1 236 km). More ďalej oddeľuje Čínu od Južnej Kórey, Japonska, Čínskej republiky na Tchaj-wane, Filipín, Bruneja, Malajzie a Indonézie.
ČĽR vedie spor o pozemnej hranici s Indiou. Podobný rozpor má aj s Tadžikistanom. Tak isto aj krátky úsek hranice s KLDR nie je určený. Pohraničné spory s Ruskom boli urovnané v roku 2008.
náhľad|[[Čung-kuo nan-fang kcha-s'-tche|Juhočínska krasová oblasť]] Na východe a na juhu obmývajú čínske územie moria. Po smeru hodinových ručičiek je to Pochajský záliv, ktorý je považovaný za čínske kontinentálne more, ďalej potom Žlté, Východočínske a Juhočínske more, ktoré sú okrajové moria Tichého oceánu. V teritoriálnych vodách Číny s celkovou rozlohou 4,73 milióna km² sa nachádza cca 5 400 ostrovov. Najväčší z nich s rozlohou 36 000 km² je Tchaj-wan (ovládaný je však Čínskou republikou), nasledovaný ostrovom Chaj-nan (34 000 km²). Najvýchodnejšími čínskymi ostrovmi je súostrovie Tiao-jü nachádzajúci sa severne od Taiwanu, pričom najvýchodnejšie leží ostrov Čch'-wej; ostrovy sú však pod námornou kontrolou Japonska. Mnoho ostrovov, ostrovčekov a skalných útesov, ktoré sa nachádzajú na juhu, sú označované ako „ostrovy Juhočínskeho mora“, pričom hlavne patria do štyroch väčších súostroví: Tung-ša (Východné piesky), Si-ša (Západné piesky), Čung-ša (Stredné piesky) a Nan-ša (Južné piesky); o oblasť sa stále vedú rozsiahle územné spory.
Načešice
Načešice je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 581 obyvateľov, z toho 291 mužov a 290 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 38,8 roka, ženy 41,5 roka).
Prenos
Prenos môže byť:
Bad Boy
„Bad Boy“ je trance skladba nemeckej skupiny Cascada z jej debutového albumu Everytime We Touch. Je to druhý singel vydaný v Rakúsku a Nemecku po úspešnom singli „Miracle“.
Gamčen
Gamčen je názov vulkanického komplexu, nachádzajúceho sa vo východnej vulkanickej zóne Kamčatky neďaleko pobrežia Tichého oceánu a asi severovýchodne od okraja Kronockého jazera. Komplex je tvorený štvoricou prekrývajúcich sa stratovulkánov ktorých vek sa odhaduje na pleistocén až holocén. Staršie členy komplexu sú stratovulkány Južnyj Gamčen a Severnyj Gamčen, mladšie členy sú Molodoj a Baranyj, nachádzajúce sa na východnom svahu Severného, resp. na juhovýchodnom svahu Južného Gamčena. Svahy komplexu sú posiate aj niekoľkými lávovými dómami, z nich najmladší je Lukovica, ktorého vek bol stanovený na cca 3 000 rokov.
Allamont
Allamont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čína
Rozloha a poloha
ČĽR je zaangažovaná v spletitom spore o ostrovy Nan-ša (Spratlyho ostrovy) s Malajziou, Filipínami, Čínskou republikou, Vietnamom a Brunejov a v spore o súostrovie Tiao-jü-tao (Senkaku) s Japonskom a s Čínskou republikou. Ďalej vedie spor o námornú hranicu s Vietnamom v Tonkinskom zálive. Ostrovy Si-ša (Paracelské ostrovy) sú obsadené Čínskou ľudovou republikou, ale nárokované Vietnamom a Čínskou republikou na Taiwane. Podobná situácia je aj okolo súostrovia Tung-ša (Prataské ostrovy) a Čung-ša.
Geológia a geomorfológia
náhľad|[[Mount Everest z čínskej strany]] Takmer celé územie Číny leží na Eurázijskej litosférickej platni. Jej zrážka so susednou indoaustrálskou platňou spôsobila alpínsko-himalájske vrásnenie, ktoré ovplyvnilo podobu hlavne západnú časť čínskeho územia. Oblasť zrážky je doposiaľ tektonicky aktívna (Tibetská náhorná plošina). Významný tektonický zlom - Severovýchodný zlom - prebieha naprieč Čínou, od rieky Ussuri až po Tri rokliny. Práve na tomto zlome došlo k masívnemu zemetraseniu v roku 1976, ktoré si vyžiadalo štvrť milióna obetí. Najväčším pohorím Číny (a sveta) sú Himaláje, tvoriace južnú hrádzu Tibetskej náhornej plošiny. Zároveň tvorí prírodnú hranicu Číny s Indiou, Nepálom a Bhútánom. Nachádza sa tu aj najvyššia hora sveta, Mount Everest (čínsky Ču-mu-lang-ma feng, tibetsky Qomolangma), ktorá je hraničnou horou medzi Nepálom a Čínou (presnejšie jej Tibetskou autonómnou oblasťou). Jej obvykle udávaná výška je 8849 metrov nad morom, tá sa ale pomaly stále zvyšuje, pretože tlak indoaustrálskej platne na eurázijskú trvá a celé Himaláje sa naďalej zdvíhajú. Everest sa stal veľkým lákadlom extrémnej turistiky, tú sa však Čína, pre jej negatívne dopady na životné prostredie, rozhodla regulovať. V Sin-ťiangu, v severozápadnom cípe Číny, sa naopak nachádza Turfanská preliačina, najnižšie položené miesto v krajine. Dosahuje hĺbku až 154 metrov pod hladinou mora a jej rozloha je niečo okolo 50 000 km². Je rovnako najsuchším a najteplejším miestom Číny (s extrémami dosiahnutých teplôt). Kúsok za ňou sa pritom zdvíhajú výbežky Ťanšanu, ktoré ich oddeľujú od Džungárskej panvy na severe a Tarimskej panvy na juhu.
Podnebie
náhľad|[[Chaj-nan (provincia)|Chaj-nan, “čínsky Havaj“]] V severovýchodnej Číne bývajú studené zimy a horúce letá s primeraným množstvom zrážok. Šanghaj leží vo východnej oblasti strednej Číny, má mierne zimy a vysoké množstvo zrážok. Na juhovýchode je vlhké subtropické podnebie, na západe je podnebie veľmi drsné. Lhasa má veľmi studené zimy a málo zrážok. Napriek tomu, že Čína leží južnejšie (bližšie k rovníku) ako Európa, má v priemere nižšie teploty, a to aj v nížinných oblastiach, čo je spôsobené predovšetkým dvoma bariérami, ktoré zabraňujú prenikaniu teplého vzduchu – na juhovýchode sú takou bariérou Himaláje, na severovýchode je to tzv. sibírska anticyklóna (či tiež sibírsko-mongolská tlaková výš). Počasie v Číne najviac ovplyvňujú monzúny (vetry vznikajúce z rozdielu teplôt medzi pevninou a oceánom, ktorý vzniká odrazom slnečného svitu od zemského povrchu späť do atmosféry a naopak jeho pohlcovaním vodnou masou oceánu). Monzúnové prúdenie prichádza na územie Číny poväčšine z východného pobrežia, obzvlášť od Juhočínskeho mora, a postupom do vnútrozemia slabne. Bariérou, ktorá monzúnové prúdenie pri jeho postupe do vnútrozemia poväčšine zastaví, je pohorie Cheng-tuan Šan. Na juhovýchode Číny, kde sa monzúnové prúdenie najviac uplatňuje, sa rozlišujú (ako aj v iných podobných oblastiach) predovšetkým dve ročné obdobia: obdobie sucha a a obdobie dažďov. Na severovýchode majú vplyv aj zimné monzúny spôsobené sibírskou anticyklónou, posilnenou chladným prúdom Oja-šijo v Japonskom mori. Monzúny môžu byť sprevádzané aj tajfúnmi (ako v Ázii hovoria tropickým cyklónom), ale ich vplyv je silný len na čínskych ostrovoch či na juhovýchodnom pobreží, pred vstupom nad čínsku pevninu sa tajfúny väčšinou rozbijú či stratia silu. Himaláje, sibírska anticyklóna a monzúnové prúdenie z juhovýchodu Čínu roztínajú na dve časti aj čo sa týka zrážok. Klimatológovia tak rozlišujú aridnú (suchú) a humídnu (vlhkú) Čínu. Extrémne málo zrážok je v zrážkovom tieni Himalájí, na juhozápade. Hranica aridity/humidity ovplyvnila aj kultúrne dejiny, v aridných oblastiach sa rozvinuli pastierske a kočovné spoločnosti, zatiaľ čo v humídnych poľnohospodárske a usadené spoločnosti. Hranica vlhkosti je zároveň aj hranicou medzi „studenou“ a „teplou“ Čínou. Tradične sa za hraničnú čiaru považuje rieka Jang-c’-ťiang. Veľmi dlho v Číne dokonca platilo pravidlo, že na juh od Jang-c'-ťiang sa stavajú budovy bez vykurovania a na sever s vykurovaním. Najvyššiu priemernú teplotu má ostrov Chaj-nan oddelený od Lejčouského polostrova Chajnanským prielivom. Chaj-nan je tiež nazývaný aj "čínskym Havajom" a je veľmi vyhľadávanou turistickou destináciou. S využitím Köppen-Geigerovej klasifikácie možno Čínu rozdeliť najmä na štyri klimatické oblasti - juhovýchod má subtropickú klímu, juhozápad miernu monzúnovú klímu, severovýchod miernu kontinentálnu a juhovýchod, ovplyvnený hlavne Himalájami, má alpínske chladné. Len úzky pás pobrežia na juhu a najmä tamojšie ostrovy možno označiť za tropické monzúnové.